Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 11. septembril 2025(1)
Kohtuasi C‑376/24
MT
versus
Comité de direction de l’Autorité des Services et des Marchés Financiers (FSMA)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Bruxelles (Brüsseli apellatsioonikohus, Belgia)
Eelotsusetaotlus – Finantsteenused – Määrus (EL) nr 596/2014 – Siseteabe avalikustamine ja turu kuritarvitamine – Siseteabe avalikustamise õigusvastasus – Erandid – Artikkel 10 – Siseteabe avalikustamine töösuhte või kohustuste täitmise käigus – Artikkel 21 – Siseteabe avalikustamine või levitamine ajakirjandusliku tegevuse raames – Ajakirjandusvabadus ja sõnavabadus – Juhtiva poliitiku poolt avalik-õigusliku äriühingu erastamise kohta siseteabe levitamine
1.        Eelotsusetaotluse aluseks olevas kohtuasjas hinnatakse karistuse kehtivust, mis määrati juhtivale poliitikule, kes meediale antud intervjuudes avaldas teabe, mida saab väidetavalt käsitleda siseteabena direktiivi 2003/6/EÜ(2) ja määruse (EL) nr 596/2014(3) tähenduses.
2.        Vaidlusalune teave käsitles ühe suure Belgia avalik-õigusliku äriühingu peatset erastamist. Teabe avaldanud isik kinnitab, et teo eesmärk oli tekitada selles üldist huvi pakkuvas küsimuses avalik arutelu ja see toimus juhtiva poliitiku ülesandeid täites.
3.        Eelotsusetaotluses vastandub sisuliselt ühelt poolt väljendusvabaduse ja teabevabaduse põhiõigus (käesoleval juhul juhtiva poliitiku puhul)
ning teiselt poolt finantsturgude terviklikkuse kaitsmise kaalutlus, mis väljendub siseteabe avalikustamise keelus.
I.      Õigusraamistik
A.      Liidu õigus
1.      Direktiiv 2003/6
4.        Põhjenduses 44 on sedastatud:
„Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja selles järgitakse iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartas [edaspidi „harta“], eriti selle artiklis 11, ning Euroopa inimõiguste konventsiooni [edaspidi „EIÕK“] artiklis 10 tunnustatud põhimõtteid. Direktiiv ei takista liikmesriike mingil viisil kohaldamast oma põhiseaduslikke sätteid, mis käsitlevad ajakirjandusvabadust ja sõnavabadust meediakanalites“.
5.        Artiklis 2 on sätestatud:
„1.      Liikmesriigid keelavad kõigil teises lõigus osutatud ja siseteavet valdavatel isikutel kasutada kõnealust teavet selleks, et oma või kolmanda isiku arvel otse või kaudselt omandada või loovutada või püüda omandada või loovutada sellise teabega seotud finantsinstrumente.
Esimest lõiku kohaldatakse kõigi isikute suhtes, kes valdavad sellist teavet:
[…]
c)      töö, ametikoha või ülesannetega seotud teabesaamisvõimaluse tõttu, või
[…]“.
6.        Artiklis 3 on sätestatud:
„Liikmesriigid keelavad kõigil isikutel, kelle suhtes kehtib artiklis 2 sätestatud keeld:
a)      avalikustada siseteavet teistele isikutele, välja arvatud juhul, kui seda tehakse kõnealuse isiku töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus;
b)      soovitada teistel isikutel siseteabe põhjal omandada või võõrandada finantsinstrumente, millega see teave on seotud, või mõjutada neid seda tegema“.
2.      Määrus nr 596/2014
7.        Põhjenduses 77 on märgitud:
„Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja järgitakse […] hartas […] tunnustatud põhimõtteid. Seepärast tuleks määrust tõlgendada ja kohaldada kooskõlas nende õiguste ja põhimõtetega. Kui käesolevas määruses osutatakse ajakirjandusvabadust ja muudes meediakanalites sõnavabadust reguleerivatele eeskirjadele ning ajakirjaniku elukutset reguleerivatele eeskirjadele või käitumiskoodeksile, tuleks neid vabadusi arvesse võtta, nagu need on tagatud liidus ja liikmesriikides ning tunnustatud harta artiklis 11 ja muudes asjakohastes sätetes.“
8.        Artiklis 7 („Siseteave“) on sisuliselt üle võetud direktiivides 2003/6 ja 2003/124 antud määratlused.(4)
9.        Artiklis 8 („Siseteabe alusel kauplemine“) on sätestatud:
„1.      Käesoleva määruse kohaldamisel on siseteabe alusel kauplemisega tegemist siis, kui siseteavet valdav isik kasutab seda teavet selleks, et otse või kaudselt omandada või võõrandada oma või kolmanda isiku arvel selle teabega seotud finantsinstrumente. Siseteabe alusel kauplemiseks peetakse ka siseteabe kasutamist selle teabega seotud finantsinstrumendi kohta tehtud tehingukorralduse tühistamiseks või muutmiseks, kui tehingukorraldus tehti enne, kui asjaomane isik sai siseteabe enda valdusse. […]
[…]
4.      Käesolevat artiklit kohaldatakse isiku suhtes, kes omab siseteavet, kuna see isik:
[…]
c)      omab juurdepääsu teabele töösuhte, kutsealal tegutsemise või muude kohustuste täitmise kaudu või
[…].
Käesolevat artiklit kohaldatakse ka isiku suhtes, kes on saanud siseteavet muus kui esimeses lõigus nimetatud olukorras, kui isik teab või peab teadma, et tegemist on siseteabega.
[…]“.
10.      Artiklis 10 („Siseteabe õigusvastane avaldamine“) on sätestatud:
„1.      Käesoleva määruse kohaldamisel on siseteabe õigusvastase avaldamisega tegemist siis, kui isik valdab siseteavet ja avaldab kõnealuse teabe mõnele teisele isikule, välja arvatud juhul, kui seda tehakse töösuhte, kutsealal tegutsemise või muude kohustuste täitmise käigus.
Käesolevat lõiget kohaldatakse kõigi füüsiliste ja juriidiliste isikute suhtes, kui esinevad artikli 8 lõikes 4 osutatud asjaolud.
[…]“.
11.      Artiklis 21 („Teabe avalikustamine või levitamine meedia kaudu“ on märgitud:
„Artikli 10 […] kohaldamisel ja kui teave on avalikustatud või seda on levitatud või kui soovitusi on koostatud või levitatud ajakirjanduse või muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks(5), hinnatakse seda avalikustamist või levitamist, võttes arvesse eeskirju, mis hõlmavad ajakirjandusvabadust ja sõnavabadust muudes meediakanalites, ning eeskirju või koodeksit, mis reguleerivad ajakirjaniku kutset, v.a juhul kui:
a)      asjaomased isikud või nendega lähedalt seotud isikud saavad kõnealuse teabe avalikustamisest või levitamisest otseselt või kaudselt eeliseid või kasu või
b)      teave avalikustatakse või seda levitatakse kavatsusega eksitada turgu finantsinstrumentide pakkumise, nõudluse või hinna suhtes“.
B.      Riigisisene õigus. 2. augusti 2002. aasta seadus finantssektori ja finatsteenuste järelevalve kohta (Loi du 2 août 2002 relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers(6))
12.      Artiklis 2 on määratletud mõiste „siseteave“ samas sõnastuses nagu direktiivides 2003/6 ja 2003/124 ning seega ka määruses nr 596/2014.
13.      Artiklis 25 on sätestatud:
„1. Kõigil isikutel
(1)      kes valdavad teavet, mille kohta nad teavad või peavad teadma, et tegemist on siseteabega:
a)      on keelatud oma või kolmanda isiku arvel otse või kaudselt omandada või loovutada või püüda omandada või loovutada finantsinstrumente, mida see teave puudutab;
b)      on keelatud avalikustada siseteavet teistele isikutele, välja arvatud juhul, kui seda tehakse kõnealuse isiku töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus;
[…]
(4)      levitada meedia kaudu, interneti teel või muul viisil teavet või kuulujutte, mis tekitavad või võivad tekitada finantsinstrumentidest vale või eksitava ettekujutuse, kui [isik] teadis või oleks pidanud teadma, et teave on vale või eksitav.
Ametiülesandeid täitvate ajakirjanike puhul tuleb sellise teabe levitamise hindamisel arvesse võtta nende kutsetegevust reguleerivaid õigusnorme, välja arvatud juhul, kui need isikud saavad kõnealuse teabe levitamisest otse või kaudselt eeliseid või kasu.“
II.    Faktilised asjaolud, kohtuvaidlus ja eelotsuse küsimused
14.      Avalik-õiguslik aktsiaselts Bpost, mille aktsiatest enam kui 50% kuulus riigile, oli 2016. aastal Belgia postisektori peamine turuosaline ja äriühingu aktsiad olid noteeritud Brüsseli (Belgia) börsil (Euronext).
15.      MT oli juhtiv sotsialistlik poliitik. MT oli olnud jaanuarist 2013 kuni oktoobrini 2014 riigi osalusega äriühingute minister. 2014. aasta valimiste tulemusena liikus sotsialistlik erakond opositsiooni ja 2016. aastal töötas MT juhtival positsioonil erakonnas ja liidus Union nationale des mutualités socialistes – Solidaris.
16.      2015. aastal väljendas Belgia uus valitsus valmisolekut vähendada riigi osalust avalik-õiguslikes äriühingutes, et see jääks alla 50%, ja seda arutati Belgia parlamendis. Detsembris 2015 kiideti heaks uus avalik-õiguslike äriühingute seadus,(7) mida ühe ametiühingu juht kritiseeris järgmiselt (avaldatud ühes Belgia päevalehes): „eile, neljapäeval esindajate kojas vastu võetud seaduseelnõu, mis lubab erastada börsil noteeritud riigi osalusega äriühinguid, nimelt Bpost ja Proximus, säilitamata blokeerivat vähemust, on riigi osalusega äriühingute lõpp“.(8)
17.      11. mail 2016. aastal muudeti korralisel ja erakorralisel üldkoosolekul Bposti põhikirja, et võimaldada selle erastamine.(9) 12. mail 2016 viidati ühes Belgia ajalehes nimetatud aktsionäride koosolekute tulemust kommenteerides „Bposti erastamisele“.(10)
18.      MT märkis 27. mai 2016. aasta RTBFi raadiosaates „Matin première“ küsimustele vastates, et Bpost kaotab peatselt oma avalik-õigusliku staatuse, ning ütles: „Riik müüb osa oma aktsiatest […] see on tõesti tundide küsimus“. MT lisas, et avalik-õiguslik staatus kaob teise Euroopa postiettevõtjaga ühinemisel, nimelt peeti läbirääkimisi, et Belgia riik müüks 10% oma osalusest Bpostis Madalmaade postiettevõtjale PostNL.
19.      MT kinnitas ja täiendas seda teavet samal päeval, vesteldes internetiportaali www.lavenir.net ajakirjanikuga ja ajalehele Le Soir antud intervjuus.
20.      27. mail 2016 palus Bpost Belgia finantsteenuste ja -turgude ametil (Autorité belge des services et des marchés financiers; edaspidi „FSMA“) peatada oma väärtpaberite noteerimise börsil. Äriühingute Bpost ja PostNL ühinemise läbirääkimised peatati ja ühinemist ei toimunud.(11)
21.      FSMA algatas 28. juulil 2016 uurimise seoses MT avaldustega ning viimasel paluti esitada oma seisukohad, samuti paluti esitada seisukohad Centrale Générale des Services Publicsi (avalike teenuste üldkeskus, CGSP) postisektori peasekretäril SL-il.(12)
22.      Eelotsusetaotluse kohaselt(13) heidab FSMA MT-le ette, et viimane teatas 27. mai 2016. aasta hommikupoolikul
„a)      raadioajakirjanikule saates „Matin première“, mis edastatakse otseülekandena RTBFi lainetel, ja seega kõigile selle saate kuulajatele Bposti peatse erastamise kavast; ja
b)      ühele veebisaidi www.lavenir.net ajakirjanikule ja seega kõigile selle artikli lugejatele, kus olid need avaldused ära toodud, et riik valmistub loobuma umbes kümnest protsendist osalusest Bpostis seoses selle äriühingu ühinemisega ühe teise Euroopa äriühinguga“.
23.      Pärast mitut esialgset otsust, mille peale MT esitas kaebuse, kuid tulemusetult, otsustas FSMA sanktsioonide komisjon lõpuks 11. mail 2023
„[…]
2)      tuvastada, et kuna MT edastas väljaspool oma tööd, ametikohta või ülesandeid teavet, mille kohta ta teadis või pidi teadma, et tegemist on siseteabega, on ta rikkunud 2. augusti 2002. aasta seaduse artikli 25 lõike 1 punkti 1 alapunkti b,
3)      määrata 2. augusti 2002. aasta seaduse artikli 72 lõike 3 alusel MT-le trahv summas 12 500 [eurot] […]“.
24.      MT esitas 11. mai 2023. aasta otsuse peale kaebuse Cour d’appel de Bruxelles’i (Brüsseli apellatsioonikohus, Belgia) turgude kohtu sektsioonile (section Cour des marchés). FSMA esitas kaebusele vastuväite.
25.      MT leiab järgmist.
–        Ta ei ole rikkunud 2. augusti 2002. aasta seaduse artiklit 25, sest siseteabe levitamine puudutab teabe edastamist „mõnele teisele isikule“, välja arvatud juhul, kui seda tehakse „töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus “. MT avaldas teabe üldsusele üldiselt ja vahet tegemata ning seda enam ei olnud sel viisil edastatud teabe eesmärk investorite eksitamine.
–        Siseteabe avalikustamise keeldu ei kohaldata isikule, kes tegutseb oma tööülesannetega seotud tavapärase tegevuse raames, millega oli tegemist käesolevas asjas.
–        Isegi kui nõustuda, et MT levitas siseteavet, tuleks väljendusvabaduse tagamiseks kohaldada talle seda tüüpi teabe levitamise keelu kohta ette nähtud erandit (määruse nr 596/2014 artikkel 21). Teabe „meedias“ avaldamist või levitamist tuleb tõlgendada nii, et see ei piirdu teabe avaldamisega ajakirjanike poolt.
–        MT tegi avalikud sõnavõtud riigi osalusega äriühingute ministri ametiülesannetes, mida ta varem täitis, ja sotsialistliku erakonna riikliku büroo liikmena. MT ei saanud sellest mingit eelist, pigem vastupidi, ja tal ei olnud kavatsust turgu eksitada. Lisaks olid tema sõnavõtud vajalikud tema poliitiliste ülesannete täitmiseks ja poliitilise tegevuse jaoks ning tegemist oli väljendusvabaduse kasutamisega, mis on hõlmatud harta artikliga 11 ja EIÕK artikliga 10.
26.      FSMA leiab järgmist.
–        Määruse nr 596/2014 artikkel 21 sisaldab erandit siseteabe avalikustamise keelust, mida kohaldatakse ainult ajakirjanikele või äärmisel juhul ajakirjanduse jaoks toimuva avalikustamise suhtes ning seetõttu saab see artikkel puudutada üksnes neid, kes ei tegutse küll ajakirjaniku kutsealal, kuid tõendavad, et teevad samaväärset tööd, tegutsevad samaväärses ametis või täidavad muud samaväärset ülesannet.
–        Seda erandit ei saa laiendada selliste isikute kõnele ja avaldustele, kes taotlevad poliitiku staatust ja tegutsevad „poliitilistel eesmärkidel“.
–        Selle tehingu avalikustamine, mida Bpost valmistus läbi viima, ei olnud vajalik ega proportsionaalne valitsuse riigiettevõtjate erastamise „poliitikale“ „poliitilise“ vastuseisu osutamiseks. MT oleks võinud näidata vastuseisu Belgia riigi osalusega äriühingu erastamisele muul viisil kui siseteabe avaldamine.
–        Määruse nr 596/2014 artiklis 21 sätestatud erand nõuab, et siseteabe avaldamine oleks tihedalt seotud töö, ametikoha või ülesannete täitmisega.
27.      Neil asjaoludel esitab Cour d’appel de Bruxelles, section Cour des marchés (Brüsseli apellatsioonikohtu turgude kohtu sektsioon) Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas direktiivi 2003/6 artiklit 3 koostoimes […] harta artiklitega 11 ja 52, EIÕK artikliga 10 ja võrdsuse põhimõttega tuleb osas, milles see keelab „avalikustada siseteavet teistele isikutele, välja arvatud juhul, kui seda tehakse kõnealuse isiku töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus“, tõlgendada nii, et see keelab siseteabe avaldamise meedias (raadios ja trükimeedia väljaannete veebilehtedel) isikul, kes on poliitik, endine minister ja opositsioonierakonna liige, kes võtab meedias sõna selles staatuses ja kes soovib selle teabe edastamisega tekitada avaliku arutelu üldise huvi küsimuses, et kritiseerida erastamiskava, kuigi tema ametiülesanded ei eelda tavaliselt seda tüüpi siseteabe meedias levitamist?
2.      Kas […] määruse nr 596/2014
[…] artiklit 21 koostoimes samade põhimõtetega, mis on esitatud eelmises küsimuses, tuleb tõlgendada nii, et selle kohaldamisala piirdub ajakirjanike poolt siseteabe avalikustamise või levitamisega, või on see kohaldatav ka siseteabe avalikustamisele või levitamisele meedias sellise isiku poolt nagu poliitik, endine minister ja opositsioonierakonna liige, kes soovib selle teabe edastamisega tekitada avaliku arutelu üldise huvi küsimuses, et kritiseerida erastamiskava?“
III. Menetlus Euroopa Kohtus
28.      Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtus 28. mail 2024.
29.      Kirjalikud seisukohad esitasid MT, FSMA ja Euroopa Komisjon, kes osalesid 22. mail 2025 peetud kohtuistungil.
IV.    Hinnang
30.      Mõlemale eelotsuse küsimusele saab vastata korraga. Kõigepealt tuleb kindlaks teha, milline liidu õigusnorm on kohtuasjale ratione temporis kohaldatav.
A.      Kohaldatavad õigusaktid
31.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab direktiivile 2003/6 ja määrusele nr 596/2014 nende vahel vahet tegemata.
32.      Määruse 596/2014 artiklid 10 ja 21 on kohaldatavad alates 3. juulist 2016.(14) Siseteabe väidetava avaldamise hetkel (27. mai 2016) kehtis endiselt direktiiv 2003/6, mille artikkel 3 on seega kohtuasjas otsuse tegemisel määrava tähtsusega õigusnorm.
33.      Tundub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus soovitab võimalust kohaldada määruse nr 596/2014 artikleid 10 ja 21, sest need sisaldavad „leebemat“ õiguskorda kui eelmainitud säte.(15)
34.      Soodsama seaduse tagasiulatuvus oleks võimalik, kui Belgia õiguses oleks niimoodi sätestatud ebaseadusliku tegevuse puhul, mille eest karistamisel kohaldatakse halduskaristusõigust. Selle üle otsustamine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevuses.
35.      Kui riigisiseses õiguses kasutataks sellist lahendust, mõjutaks määruse nr 596/2014 artiklid 10 ja 21 tagasiulatuvalt asjaolusid, mis leidsid aset enne seda, kui nimetatud õigusnormid olid kohaldatavad, tingimusel, et nendes ette nähtu on soodsam kui direktiivi 2003/6 artikkel 3.
36.      Direktiivi 2003/6 artikli 3 punkti a väljenduslaad on võrreldav määruse nr 596/2014 artikli 10 lõike 1 esimese lõiguga. Mõlema puhul karistatakse siseteabe õigusvastast avaldamist kolmandatele isikutele, välja arvatud juhul, kui seda tehakse töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus. Seega sisaldavad mõlemad selles osas sarnast erandit.(16)
37.      Määruse nr 596/2014 artiklis 21 on siiski lisatud täpsustus, mis kaitseb teabe meedias avalikustamist või levitamist suuremal määral. Hinnates, kas isik on pannud toime nimetatud määruse artikli 10 kohaselt karistatava teo (siseteabe õigusvastane avaldamine), tuleb võtta arvesse ajakirjandus- ja väljendusvabadust reguleerivaid õigusnorme.
38.      Euroopa Kohus on asunud seisukohale, et määruse nr 596/2014 artiklil 21 ja direktiivi 2003/6 artiklil 3 ei ole „täpselt sama tähendus ja ulatus osas, mis puudutab siseteabe avalikustamist ajakirjaniku poolt“.(17) Euroopa Kohus on lisaks sedastanud, et olenevalt määruse nr 596/2014 artikli 21 tõlgendusest sisaldab see „[…] leebemaid sätteid kui direktiiv 2003/6 […]“.(18)
39.      Minu hinnangul on ajakirjandusliku tegevuse käigus siseteabe avalikustamise kohta kehtestatud kord (määruse nr 596/2014 artikkel 21) soodsam kui kord, mida kohaldatakse üldjuhul muudele spetsialistidele töö, ametikoha või ülesannetega seotud tegevuse käigus avalikustamise puhul.(19)
40.      Sellest tulenevalt keskendun oma analüüsis sellele, kas juhtiva poliitiku suhtes, kes teeb avaldusi, mille tõttu saab avalikkus lõpuks teada siseteabest määruse nr 596/2014 artikli 10 tähenduses, võib kohaldada nimetatud määruse artiklit 21.
B.      Vastus eelotsuse küsimustele
41.      Minu arutluskäigu ülesehitus on järgmine: a) kõigepealt analüüsin määruse nr 596/2014 artikli 21 tõlgendamist eraldiseisvalt ja käesoleva kohtuasja asjaoludega seoses; ja b) seejärel käsitlen määruse nr 596/2014 artikli 10 lõike 1 võimalikku mõju, sealhulgas väljendus- ja teabevabaduse kaitsmisest tulenevaid nõudeid.(20)
1.      Määruse nr 596/2014 artikli 21 tõlgendamine
a)      Üldised kaalutlused
42.      Määruse nr 596/2014 artiklis 21 nähakse „siseteabe õigusvastase avaldamise“ esinemise hindamiseks ette konkreetne reegel, kui teave avalikustatakse või seda levitatakse ajakirjanduse või muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks.
43.      Sellisel juhul hinnatakse teabe avalikustamist või levitamist,
–        „võttes arvesse eeskirju, mis hõlmavad ajakirjandusvabadust ja sõnavabadust muudes meediakanalites, ning eeskirju või koodeksit, mis reguleerivad ajakirjaniku kutset“;
–        jättes nimetatud ajakirjandusvabadust ja sõnavabadust käsitlevad õigusnormid kohaldamata, kui asjaomased isikud (või nendega lähedalt seotud isikud) saavad kõnealuse teabe avalikustamisest või levitamisest otseselt või kaudselt eeliseid või kasu või kui teave avalikustatakse või seda levitatakse kavatsusega eksitada turgu finantsinstrumentide pakkumise, nõudluse või hinna suhtes.
44.      Euroopa Kohus on juba tõlgendanud määruse nr 596/2014 artikleid 10 ja 21 seoses ajakirjanduslikel eesmärkidel teabe avaldamisega.(21) Kokkuvõtlikult on kohus sedastanud, et määruse nr 596/2014 artikli 21 erand hõlmab siseteabe levitamist ajakirjandusliku tegevuse raames selle laias tähenduses.(22)
45.      Kui ma ei eksi, ei ole siiani tehtud ühtegi kohtuotsust, mis käsitleks siseteabe avaldamist „[…]
muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks“ määruse nr 596/2014 artikli 21 tähenduses. Kuna sättes ei viidata liikmesriigi õigusele, tuleb seda liidu õiguses tõlgendada ühetaoliselt, võttes arvesse „mitte ainult normi sõnastust, vaid ka selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa norm on“.(23)
46.      Kirjalikud seisukohad esitanud pooled on tõlgendatava väljendi osas vastupidistel arvamustel.
–        MT ja komisjon pakuvad välja laia tõlgenduse, laiendades kohaldamisala lisaks ajakirjanikele ka siseteabe avalikustamisele poliitikute või ekspertide poolt, kui nad osalevad meedia kaudu ellu viidavas ajakirjanduslikus tegevuses.
–        FMSA leiab seevastu, et see lause piirdub ainult ajakirjanikega ja seda kohaldatakse nende tegevuse elluviimiseks vajalikele ja proportsionaalsetele tegevustele. FMSA arvates saavad ainult ajakirjanikud olla sõltumatud ning järgida ajakirjaniku kutseala reguleerivaid eeskirju ja koodekseid.
47.      Minule tundub alljärgnevalt kirjeldatud põhjustel komisjoni ja MT tõlgendus asjakohasem.
48.      Sõnasõnalisest vaatepunktist viitab lisaks väljendile „ajakirjanduse […] jaoks“ teise variandina väljendi „muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks“ kasutamine teabe levitamisele, mis a) toimub meedias selle laias tähenduses, b) ei piirdu teabe levitamisega ajakirjanike poolt ning c) võib hõlmata väljendusviise, mis ei ole otseselt ajakirjanduslikud, ehk teisisõnu „muid väljendusviise“.
49.      Säte on kehtestatud selleks, et hõlmata sellise teabe levitamist, millest ei teavita küll ajakirjanikud, aga mis avalikustatakse meedias muid ülesandeid täitvate isikute poolt (näiteks poliitikud, eksperdid või kommentaatorid).
50.      Minu hinnangul sobitub selle sätte kohaldamisalasse juhtiv poliitik, kes teeb raadio, trükiajakirjanduse või digitaalse meedia kaudu avaldusi, mille informatiivne sisu pakub üldist huvi ja mille mis tahes nimetatud meediakanal avaldab ja mida ta levitab.
51.      Kahtlemata tegelevad ajakirjandusliku tegevusega põhimõtteliselt ajakirjanikud ise. Määruse nr 596/2014 artikli 21 eesmärk ei olnud siiski piirduda pakutava kaitse puhul ainult ajakirjanikega, vaid kaitset on laiendatud ka isikutele, kes avalikustavad teatud teavet meedias.
52.      Just nimelt „teabe avalikustamine või levitamine meedia kaudu“ on see, mida kaitstakse, ja seda tehakse objektiivselt, mitte subjektiivselt. Selle puhul ei ole oluline, kas teabe avaldavad otseselt ajakirjanikud või muud isikud, kes pöörduvad teabe levitamiseks meedia poole.
53.      Minu hinnangul ei tähenda väljend „eeskirju või koodeksit, mis reguleerivad ajakirjaniku kutset“, et määruse nr 596/2014 artikli 21 kohaldamisel tuleb piirduda ajakirjanikega. Säte käsitleb tõepoolest eeskirju või koodeksit, mis reguleerivad ajakirjaniku kutset, aga ka neid, mis „hõlmavad ajakirjandusvabadust ja sõnavabadust muudes meediakanalites“. Nimetatud muud õigusnormid on lisaks ajakirjanike eetikanõuetele ka õigusnormid, mis reguleerivad mis tahes meediakanali tegevust üldiselt.
54.      Vaidlusaluse väljendi süstemaatilisel ja eesmärgipõhisel tõlgendamisel jõuan sama tulemuseni.
55.      Määruse nr 596/2014 eesmärk on tagada liidu finantsturgude terviklikkus ja suurendada investorite usaldust. See usaldus põhineb muu hulgas sellel, et neid koheldakse võrdväärsena ning kaitstakse muu hulgas siseteabe õigusvastase kasutamise eest.(24)
56.      Esmapilgul oleks nimetatud eesmärgi saavutamine paremini tagatud, kui kaitse (määruse nr 596/2014 artikli 21 alusel) siseteabe avaldamise eest määratavate karistuste eest piirduks ajakirjanike kaitsmisega ning seda ei antaks isikutele, kes seda tingimust ei täida. Niiviisi kõrvaldataks võimalus, et isikud, kes ei ole ajakirjanikud, näiteks juhtivad poliitikud või eksperdid, saaksid kasutada määruse nr 596/2014 artiklis 21 sätestatud privileegi.
57.      Ent selline käsitlus jätaks kõrvale asjaolu, et liidu finantsturgude terviklikkuse ja investorite usalduse kaitsmise eesmärgid tuleb täita, järgides „ajakirjandusvabadust ja […] sõnavabadust [muudes meediakanalites] […], nagu need on tagatud liidus ja liikmesriikides ning tunnustatud harta artiklis 11 […]“.(25)
58.      Kuna põhivabadused on demokraatlikus ühiskonnas olulised, tuleb tõlgendada mõisteid, milles nendele viidatakse, laias tähenduses. Määruse nr 596/2014 artiklis 21 kehtestatakse konkreetne erand (siseteabe levitamise keelust) avalikustamisel ajakirjanduse või muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks ning seotakse see ajakirjandusvabaduse ja väljendusvabadusega.(26)
59.      Euroopa Kohus on tõlgendanud direktiivi 95/46 artiklis 9 sisaldunud väljendit „[isikuandmete töötlemine] ainult ajakirjanduse jaoks“, kasutades väga laiasid kriteeriume.(27)
–        „Ajakirjanduslik tegevus“ on selline tegevus, mille eesmärk on teabe, arvamuste või mõtete üldsusele avalikustamine, olenemata edastamise vahendist.(28)
–        Erand ei piirdu meediaettevõtjatega, vaid seda kohaldatakse kõikide ajakirjandusega tegelevate isikute suhtes.(29)
–        Asjaolu, et tegemist ei ole kutselise ajakirjanikuga, ei välista võimalust, et video salvestamine ja seejärel selle avaldamine videosaidil kuulub ajakirjanduslikku tegevust käsitleva erandi kohaldamisalasse.(30)
–        Kandja, mille abil töödeldud andmed edastatakse – paber või raadiolained kui klassikaline kandja või internet kui elektrooniline kandja –, ei ole määrav selleks, et hinnata, kas tegemist on „toiminguga ainult ajakirjanduse jaoks“.(31)
60.      Kui see kohtupraktika on sedastatud sätte kohta, mille kohaldamine oli piiratud ainult ajakirjanduse jaoks, siis seda enam peaks see laienema teisele sättele (nagu seda on määruse nr 596/2014 artikkel 21), milles puudub see määrsõna ja milles käsitletakse teabe levitamist „ajakirjanduse või muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks“
palju soodsamatel tingimustel.(32)
61.      Seda arvestades toetab ka EIÕK artiklit 10 käsitlev EIK kohtupraktika määruse nr 596/2014 artikli 21 kohaldamist meediakanalites esinevatele juhtivatele poliitikutele (olgu see siis intervjuu, pressikonverents või muu samalaadne tegevus), kes avaldavad sellises olukorras üldsusele huvipakkuva teabe, mis on väidetavalt siseteave.
62.      EIÕK artikli 10, mis vastab harta artiklile 11(33), tähendus ja ulatus on see, millele tuleb vastavalt harta artikli 52 lõikele 3 harta selle sätte tõlgendamisel kaitse miinimumtaseme osas tugineda.(34)
63.      EIK on korduvalt kinnitanud meedia olulist rolli, millega meedia edendab ja tugevdab avalikkuse õigust saada ja levitada teavet ja ideid.(35) Kohus on samuti sedastanud, et erinevate «avalike arutelude platvormide loomine ei piirdu [traditsioonilise] meediaga […]».(36)
64.      Tulen hiljem nimetatud kohtupraktika juurde tagasi kinnitamaks, et harta artikliga 11 ei ole kooskõlas määruse nr 596/2014 artikli 21 selline tõlgendus, mille kohaselt ei tohi juhtivad poliitikud avalikustada meedia kaudu üldist huvi pakkuvat teavet sellises olukorras nagu see, mis esines põhikohtuasjas.
65.      Kui juhtiv poliitik avalikustab raadiosaates antud intervjuus või ajalehele antud ütlustes kirjalikult või digitaalselt üldist huvi pakkuva teabe, on tegemist kas toiminguga ajakirjanduse jaoks (eespool kirjeldatud tähenduses) või äärmisel juhul toiminguga muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks.
b)      Ad casum‑kaalutlused
66.      MT soovis teavitada üldsust (peamiselt riigile kuuluva) äriühingu Bpost peatsest erastamisest selle osalise ühinemise kaudu äriühinguga PostNL. Tema eesmärk oli tekitada seeläbi Belgia valitsuse sellise tegevuse asjakohasuse üle avalik arutelu.
67.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et sellist teavet võiks iseenesest käsitada siseteabena määruse nr 596/2014 tähenduses. Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei nõustu nimelt MT argumendiga, et Bposti erastamine oli juba avalik teave.
68.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul muutsid Bposti erastamise võimalikuks avalik-õiguslike äriühingute seaduse muutmine (detsembris 2015) ja äriühingu põhikirja muutmine (11. mail 2016), aga „see ei tähendanud, et äriühingu erastamise elluviimiseks oli olemas konkreetne projekt“.(37)
69.      Nagu FSMA istungil märkis, ilmnesid MT avaldustest Bposti erastamise täpsed asjaolud ja neis mainiti erastamise peatset lähenemist, selle seost ühe teise Euroopa postiettevõtjaga ja seda, et Belgia riik müüb avalik-õigusliku äriühingu aktsiatest 10%. Need täpsustused võivad põhimõtteliselt toetada eelotsusetaotluse esitanud kohtu teesi, et MT avaldatud teabe puhul on tegemist siseteabega.
70.      Kuna eelotsusetaotlus ei sisalda avalikustatud teabe laadi kohta ühtegi küsimust, peab Euroopa Kohus pidama kinni eelotsusetaotluse esitanud kohtu sellealasest hinnangust.(38)
71.      Kui eeldada, et tegemist on siseteabega, oleks selle meedia kaudu avalikustamine või levitamine seaduslik, kui täidetud oleks määruse nr 596/2014 artikli 21 (positiivsed ja negatiivsed) tingimused.
72.      Olen juba eelmistes punktides positiivseid tingimusi käsitlenud: need on täidetud, kui teabe avalikustanud või seda levitanud isik teeb seda ajakirjanduse või muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks. Käesoleval juhul oli see nii.
73.      Negatiivsete tingimuste puhul on määruse nr 596/2014 artikli 21 kohaldamiseks vaja järgmist: a) asjaomased isikud (või nendega lähedalt seotud isikud) saavad kõnealuse teabe avalikustamisest või levitamisest otseselt või kaudselt eeliseid või kasu; või b) teave avalikustatakse või seda levitatakse kavatsusega eksitada turgu finantsinstrumentide pakkumise, nõudluse või hinna suhtes.
74.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus kinnitab sõnaselgelt, et nimetatud negatiivsed tingimused esinevad käesolevas kohtuasjas, sest: „[v]aidlust ei ole selles, et [MT] ei saanud talle süüks pandud avalikustamisest mingit eelist ega kasu ning et ta ei teinud seda ka kavatsusega turgu eksitada.“(39)
75.      Tundub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus jätab samuti kõrvale (seekord kaudselt), et siseteabe avalikustamine toob MT-le, tema poliitilisele erakonnale ja kindlustusorganisatsioonile, mille liige ta on, kaudseid eeliseid või kasu, mis seisnevad selles, et Bposti erastamine katkes.
76.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus leidis, et määruse nr 596/2014 artiklis 21 osutatud „eelis või või kasu“ on peamiselt majanduslikku laadi ehk mõjutab uudise avaldaja või temaga seotud isikute varalist olukorda. Poliitilist kasu, mille MT võis uudise levitamisest saada, ei saa seega käsitada kasuna määruse nr 596/2014 artikli 21 tähenduses. Vastupidine tõlgendus piiraks märkimisväärselt selle erandi kohaldamisala, sest peaaegu igasuguse teabe avalikustamisega võib kaasneda teavitaja jaoks mingisugune kaudne kasu, mis ei pruugi olla majanduslik.
77.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus meenutab MT esitatud väidet, et küsida:
–        kas „määruse [nr 596/2014] artikkel 21 võib olla tema suhtes kohaldatav soodsama õigusnormina ja osas, milles [MT] väidab, et ta tegutses endise ministri ja opositsioonierakonna poliitikuna ning eesmärgiga hoiatada üldsust juhtiva riigi osalisega äriühingu erastamise projekti eest“ või
–        kas „ta võib üldiselt tugineda oma tööülesannete raames teabe levitamise erandile, võttes seda arvesse iga kord, kui talle ette heidetav teabe avaldamine on meedias levitamine, mida ta väidab end olevat teinud poliitilise arutelu algatamise eesmärgil“.(40)
78.      Vastus mõlemale küsimusele peab olema jaatav, kui teabe avalikustamisel olid täidetud määruse nr 596/2014 artiklis 21 ette nähtud tingimused.
79.      Avaldades teabe valitsuse, kellele kuulub Bposti enamusosalus, tulevase tegevuse kohta, tegutses MT opositsioonierakonna juhtiva liikmena(41), kes oli selle avalik-õigusliku äriühingu erastamise vastu. MT ei paljastanud ainult eraettevõtte juhtorganite otsustatud ärilist laadi teavet, vaid avaldas valitsuse poliitika eesseisva otsuse ja tegi seda, et tekitada selleteemaline „poliitiline arutelu“ hetkel, kui selles osas sai veel midagi ette võtta.
80.      See asjaolu asetab vaidluse poliitikavaldkonda, kus ei tohi ühe või teise erakonna seisukohavõttusid avalikku elu mõjutavates küsimustes piirata, välja arvatud mõjuvatel põhjustel.
2.      Määruse nr 596/2014 artikli 10 mõju
81.      Määruse nr 596/2014 artikkel 21 on erinorm (lex specialis), millega koheldakse isikuid soodsamalt kui selle artiklis 10 sätestatud üldise erandi alla kuuluvatel juhtudel.
82.      Määruse nr 596/2014 artiklis 10 on määratletud, mis on „siseteabe õigusvastane avaldamine“ („ kui isik valdab siseteavet ja avaldab kõnealuse teabe mõnele teisele isikule“) ja selles kehtestatakse väga lai erand: „välja arvatud juhul, kui seda tehakse töösuhte, kutsealal tegutsemise või muude kohustuste täitmise käigus“.(42)
83.      Erandi muudab konkreetsemaks määruse nr 596/2014 artikkel 21, mis käsitleb teabe avalikustamist või levitamist ajakirjanduse või muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks. Artiklis 21 kehtestatakse teistsugused reeglid ühele tegevusele (ajakirjanduslik tegevus selle laias tähenduses), kuna see on eriti oluline ja sellele on vaja kohaldada
erandit
ajakirjandus- ja väljendusvabaduse kaitsmiseks.
84.      Euroopa Kohus täiendab kohtuotsuses Autorité des marchés financiers määruse nr 596/2014 artiklite 10 ja 21 vahelise seose kohta väljendatud järeldusi otsuse punktides 78 ja 81, milles kohus kinnitab, et (siseteabe avaldamise) vajalikkuse ja proportsionaalsuse üldtingimusi(43) tuleb järgida ja neid tuleb hinnata harta artiklist 11 lähtuvalt.(44)
85.      Lähtun mõlema tingimuse analüüsimisel sellest kontekstist.
a)      Vajalikkus
86.      Siseteabe levitamise vajalikkus, kui selle avalikustaja on ajakirjanduslikus tegevuses osalev juhtiv poliitik, oleneb sellest, kas selline teabe levitamine on kõige sobivam viis, et teavitada üldsust poliitiliselt asjakohasest teabest.
87.      Seega ei tule hinnata vajalikkust mitte abstraktselt, vaid iga juhtumi ainulaadsest olukorrast lähtudes. Niisiis sedastas Euroopa Kohus kohtuotsuses Autorité des marchés financiers, et ajakirjanikul on vaja kontrollida talle teatavaks saanud teavet.(45)
88.      MT avalikustatud teave võis mõjutada avalik-õigusliku äriühingu Bpost aktsiate hinda börsil, kuigi tundub, et selle tegelik mõju ei olnud märkimisväärne. Äriühingu peatsest erastamisest teatamise asemel oleks olnud võimalik oodata, et Bpost teavitaks sellest maksuhaldurit ja üldsust.
89.      MT oli siiski opositsioonierakonda kuuluv juhtiv poliitik, kes leidis, et oli oma ülesannete tõttu kohustatud avalikustama Bposti peatse erastamise, mis pidi viidama läbi valitsuse otsusega, sellest varem. MT soovis seeläbi tekitada selles küsimuses poliitilise arutelu ja hoida oma poliitilistest vaadetest tulenevalt nimetatud erastamise ära.
90.      Kas MT poliitiliste ülesannete tavapärane täitmine muutis vajalikuks selle, et MT avalikustas Bposti kohta tema käsutuses oleva siseteabe?
91.      FSMA väidab, et siseteabe avalikustamine MT poolt ei olnud vajalik, kuna avalik-õiguslike äriühingute erastamist käsitlev arutelu oli juba Belgias toimunud 16. detsembri 2015. aasta seadusele, mis käsitles avalik-õiguslike äriühingute reformimist, eelnenud mõttevahetuse raames. FSMA lisab, et MT oleks võinud selle arutelu 2016. aastal n-ö uuesti käivitada ja tal polnud selleks põhjust levitada meedias nii täpset teavet nagu ta avalikustas.
92.      MT on vastupidisel seisukohal ja leiab, et erastamise ning Bposti ja PostNLi (osalise) ühinemise üle avaliku arutelu tekitamise eesmärgi saavutamiseks oli sobivaim viis avalikustada ja levitada teavet pooleliolevate salajaste läbirääkimiste kohta.
93.      Selles osas, kas uudise levitamine oli vajalik, on viimane sõna eelotsusetaotluse esitanud kohtul. Ma ei soovi eelotsusetaotluse kohtu hinnangut asendada, aga leian, et kõnealust avalikustamist saab käsitada vajalikuna, kui see täidab eesmärki, mida MT üritas Bposti peatse erastamise avalikustamisega saavutada.
94.      Nii olulise avalik-õigusliku ettevõtte erastamine kui seda on Bpost, kes on Belgias peamine postiettevõtja, millega kaasneb riigi valduses oleva osaluse vähenemine, oli üldisi huvisid mõjutav ja poliitiliselt tundlik küsimus. Juhtiva poliitiku tavapäraste ülesannete täitmisega kaasneb muu hulgas seda tüüpi probleemide üle arutelude algatamine.
95.      Lisaks on opositsiooni kuuluva poliitiku ülesannete osa avalikustada üldist huvi pakkuvad peatsed valitsuse otsused, mida varjatakse üldsuse eest, et esitleda neid hiljem juba tehtud tegudena. Kui nende teokssaamise vältimiseks oli kõige tõhusam viis avalikustada uudis meedias, võib pidada teabe levitamist vajalikuks.
96.      Kui tekkinud olukorras oleks alustatud uuesti üldist arutelu Bposti erastamise asjakohasuse üle, poleks selle mõju olnud sama kui avalikustades, et valitsus plaanis peatselt erastamist, nagu tegi MT.
b)      Proportsionaalsus
97.      Kasutan proportsionaalsuse analüüsimisel sama lähenemist,
mida kasutati kohtuotsuses Autorité des marchés financiers.
98.      Selleks, et teha kindlaks, millal väidetava siseteabe avalikustamine on proportsionaalne, tuleb „hinnata, kas avalikustamise keelamisega kaasnev ajakirjandusvabaduse piirang oleks ülemäära suur võrreldes kahjuga, mida selline avalikustamine võib põhjustada finantsturgude terviklikkusele“.(46)
99.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitab (finantsturgude terviklikkusele avalduva) kahju kohta seisukoha, mis võimaldab kahelda vähemalt selles, et kahju päriselt esines. Teatavate mööndustega toob ta esile võimaluse, et tegelikult ei pandud uudise levitamisega ohtu mitte turu terviklikkust, vaid hoopis Bposti huvi varjata vähemalt esialgu kavandatavat tegevust.(47)
100. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus hindaks võimalust, et turgude terviklikkus saab kahjustada, peaks ta taaskord kaaluma, mil määral oli uudise levitamise keeld nimetatud kahju seisukohast ajakirjandusvabaduse liigne piiramine. Nagu juba märkisin, ei leia ma Bposti erastamise peatset asetleidmist silmas pidades, et saaks nõuda juhtiva poliitiku vaikimist, kui ta peab erastamist üldsuse teavitamisest kahjulikumaks.
101. Juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustaks vajalikkuse ja proportsionaalsuse kriteeriumide analüüsimise järel, et esinesid põhjused siseteabe levitamise keelamiseks, tuleks teha kindlaks, kas vaidlusalune käitumine oli väljendusvabaduse teostamiseks põhjendatud.
c)      Väljendusvabaduse ülimuslikkus
102. Meedias uudise levitamise eest trahvi määramine kujutab endast väljendusvabaduse ja teabevabaduse piiramist. Piirati MT õigust teostada nimetatud vabadusi „poliitilise ajakirjanduse“ raames.
103. Seega tuleb teha kindlaks, kas selline piirang on harta artikli 11 ja EIÕK artikli 10 kohaselt põhjendatud. Põhimõtteliselt võib põhjendus tugineda nii EIÕK artikli 10 lõikele 2 kui ka harta artikli 52 lõikele 1.
104. Ma ei usu, et on vaja rõhutada, et väljendusvabadus on üks demokraatliku ja pluralistliku ühiskonna alustalasid ning kuulub vastavalt ELL artiklile 2(48) Euroopa Liidu alusväärtuste hulka ning hartaga (artikkel 11) antakse sellele põhiõiguse staatus. Nagu juba märkisin, tuleb harta nimetatud artikli tõlgendamisel võtta arvesse EIÕK väga sarnast artiklit 10 ja seda käsitlevat EIK kohtupraktikat.(49)
105. EIK on selle õiguse kaitse osas olnud eriti nõudlik: „väljendusvabadus on üks [demokraatliku ühiskonna] alustala ning ühiskonna arengu ja iga üksikisiku eneseteostuse üks esmatähtis tingimus. Tuginedes [EIÕK] artikli 10 lõikele 2, kohaldatakse seda mitte üksnes „teabele“ või „mõtetele“, mis saavad heakskiidu või mida peetakse ohutuks või ebaoluliseks, vaid ka nendele, mis on solvavad, šokeerivad või häirivad. Sellised nõuded tulenevad nimelt pluralismist, sallivusest ja avatud vaimust, milleta ei saa rääkida „demokraatlikust ühiskonnast““.(50)
106. Nagu Euroopa Kohus Euroopa Inimõiguste Kohtu erinevatele otsustele viidates meelde on tuletanud, „rõhutab Euroopa Inimõiguste Kohus ajakirjanduse keskset rolli demokraatlikus ühiskonnas, mistõttu on ajakirjandusele antavad tagatised eriti olulised. Kuigi ajakirjandus ei tohi eelkõige seoses teiste isikute maine või õiguste kaitsega ületada teatud piire, peab ta oma kohustusi ja vastutust järgides siiski edastama teavet ja ideid kõigis üldist huvi pakkuvates küsimustes. Vastasel juhul ei saaks ajakirjandus täita oma vältimatut rolli „ühiskonna valvekoerana“. Seega tuleb siis, kui on vaja kindlaks teha – nagu nõuab EIÕK artikli 10 lõige 2 –, kas kõnealune riive on proportsionaalne taotletava õiguspärase eesmärgiga, omistada suurt tähtsust demokraatliku ühiskonna huvile tagada ja säilitada ajakirjandusvabadus“.(51)
107. Nimetatud õiguse teostamist on tõepoolest võimalik piirata(52), ent lubatud riive peab täitma korraga kolm nõuet: olema seaduses ette nähtud, olema mõeldud EIÕK artikli 10 lõikes 2 mainitud õigustatud huvi kaitsmiseks ja olema demokraatlikus ühiskonnas vajalik.
108. Mis puutub liidu õigusesse, saab harta artiklis 11 kehtestatud väljendusvabadust ja teabevabadust piirata harta artikli 52 lõike 1 kohaselt. Harta „lubab […] nende õiguste ja vabaduste teostamist piirata tingimusel, et piirangud on ette nähtud seaduses, arvestavad nimetatud õiguste ja vabaduste olemust ning on proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt vajalikud ja vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või vajadusele kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi“.(53)
109. Käesolevas kohtuasjas MT väljendusvabadusele kehtestatud piirang: a) on nähtud seaduses ette määrusega nr 596/2014 ja 2. augusti 2002. aasta seadusega; b) arvestab õiguse olemust, kuna siseteabe avaldamise keeld ei ole absoluutne(54), ning c) taotleb põhimõtteliselt üldise huvi eesmärki kaitsta finantsturgude terviklikkust.
110. Küsimused tekivad, kui püüda ühildada seda piirangut väljendusvabaduse põhiõiguse kaitsmisega, mis hõlmab juhtiva poliitiku õigust anda üldsusele üldist huvi pakkuvate küsimuste kohta teavet.
111. Juhtiva poliitiku väljendusvabaduse piiramise hindamisel tuleb EIK kohtupraktika kohaselt lähtuda eriti nõudlikest kriteeriumitest. EIÕK artikli 10 lõige 2 „ei luba poliitilises diskursuses või üldise huvi küsimuste puhul väljendusvabadust peaaegu üldse piirata“.(55)
112. Usun sellest eeldusest lähtudes, et avalikustades selles küsimuses avaliku arutelu tekitamiseks, et valitsus kavatseb erastada juhtiva avalik-õigusliku äriühingu, mis on Belgia peamine postiettevõtja, peab juhtiva opositsioonipoliitiku väljendusvabadus olema ülimuslik.(56)
V.      Ettepanek
113. Eeltoodust tulenevalt teen ettepaneku vastata Cour d’appel de Bruxelles’i (Brüsseli apellatsioonikohus) turgude kohtu sektsioonile (section Cour des marchés) järgmiselt:
„Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta määruse (EL) nr 596/2014, mis käsitleb turukuritarvitusi (turukuritarvituse määrus) ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/6/EÜ ja komisjoni direktiivid 2003/124/EÜ, 2003/125/EÜ ja 2004/72/EÜ, artikleid 10 ja 21 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 11
tuleb tõlgendada nii, et
1.      määruse nr 596/2014 artikkel 21 on kohaldatav siseteabe levitamisele juhtiva poliitiku poolt, kes on endine minister ja opositsioonierakonna liige, kes esineb neid ülesandeid täites meedias ja kelle eesmärk on seeläbi tekitada avalik arutelu üldise huvi küsimuses, et kritiseerida riigi peamise postiettevõtja peatset erastamist, kelles on enamusosalus kuulunud siiani riigile;
2.      selle teabe meedias levitamist võib käsitada nii, et see on toimunud vastavalt määruse nr 596/2014 artiklile 10 juhtiva poliitiku tavapäraste ülesannete täitmisel. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevuses on otsustada, kas selline levitamine on tema eesmärkide täitmiseks vajalik ja proportsionaalne ning igal juhul, kas harta artikliga 11 tagatud väljendusvabadus ja teabevabadus on ülimuslikud.“
1      Algkeel: hispaania.
2      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiiv siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta (EÜT 2003, L 96, lk 16; ELT eriväljaanne 06/04, lk 367).
3      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta määrus, mis käsitleb turukuritarvitusi (turukuritarvituse määrus) ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/6/EÜ ja komisjoni direktiivid 2003/124/EÜ, 2003/125/EÜ ja 2004/72/EÜ (ELT 2014, L 173, lk 1).
4      Komisjoni 22. detsembri 2003. aasta direktiiv, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/6/EÜ seoses siseteabe määratluse ja avalikustamisega ning turuga manipuleerimise määratlusega (EÜT 2003, L 339, lk 70).
5      Suuremas osas keeleversioonidest, millega tutvusin, rõhutatakse sõna „eesmärgid“ („fines“), mitte hispaaniakeelses versioonis kasutatud sõna „põhjused“ („motivos“): inglise keeles „for the purpose of journalism or other form of expression in the media“; prantsuse keeles „à des fins journalistiques ou aux fins d’autres formes d’expression dans les médias“; saksa keeles „für journalistische Zwecke oder andere Ausdrucksformen in den Medien“; itaalia keeles „ai fini dell’attività giornalistica o di altre forme di espressione nei mezzi d’informazione“; portugali keeles „para fins jornalísticos ou outra forma de expressão nos meios de comunicação social“; rumeenia keeles „în scopuri jurnalistice sau sub altă formă de exprimare în presă“. Kasutan käesolevas ettepanekus sõna „põhjused“ asemel sõna „eesmärgid“, välja arvatud õigusakti tsiteerides. Muude analoogsete õigusnormide hispaaniakeelses tekstis, näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT 1995, L 281, lk 31; ELT eriväljaanne 13/15, lk 355) artiklis 9 ühildub sõnakasutus teiste keeleversioonidega, kuna selles kasutatakse väljendit „fines periodísticos“, mitte väljendit „motivos periodísticos“.
6      2. augusti 2002. aasta seadus finantssektori järelevalve ja finantsteenuste kohta (edaspidi „2. augusti 2002. aasta seadus“).
7      Eelotsusetaotluses (punkt 64) on märgitud, et „erastamise muutis võimalikuks 2015. aasta detsembris aset leidnud seadusemuudatus“.
8      MT kirjalike seisukohtade lisa 6.
9      Eelotsusetaotlus, punkt 64.
10      MT kirjalike seisukohtade lisa 8.
11      6. juunil 2016 oli plaanitud avaldada pressiteade, kus teavitatakse avalikult ühinemisest.
12      SL oli üks viiest riigi ametiühingute alalisest esindajast, kes töötas asjaolude asetleidmise ajal Bpostis. Tema positsioonist tulenevalt oli äriühingu juhtkond talle Bposti ja PostNLi ühinemise kavast teatanud.
13      Punkt 60, milles on tsiteeritud audiitori aruande punkti 53.
14      Nii on sätestatud määruse nr 569/2014 artiklis 39 („Jõustumine ja kohaldamine“).
15      Eelotsusetaotluse esitanud kohus tsiteerib eelotsusetaotluse teises punktis 72 sellega seoses Euroopa Kohtu 15. märtsi 2022. aasta kohtuotsuse Autorité des marchés financiers (C‑302/20, EU:C:2022:190; edaspidi „kohtuotsus Autorité des marchés financiers“) punkte 59, 66 ja 78. Eelotsusetaotluse esitanud kohus nimetab eelotsusetaotluse kolmandas punktis 72 määruse nr 596/2014 artiklit 21 „soodsamaks õigusnormiks“.
16      Euroopa Kohus leidis niimoodi kohtuotsuse Autorité des marchés financiers punktis 76.
17      Kohtuotsus Autorité des marchés financiers, punkt 59.
18      Kohtuotsus Autorité des marchés financiers, punkt 59.
19      Lisaks erineb nimetatud õiguskord sellest, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2019. aasta direktiivis (EL) 2019/1937 liidu õiguse rikkumisest teavitavate isikute kaitse kohta (ELT 2019, L 305, lk 17). Direktiivi 2019/1937 kohaldatakse isikutele, kes töötavad mõne avalik-õigusliku või eraõigusliku organisatsiooni heaks ja on teadlikud avalikku huvi kahjustavast liidu õiguse rikkumistest. Rikkumisest teavitajaid („whistleblowers“, „lanceurs d’alerte“) on käsitletud ka Euroopa Inimõiguste Kohtu (edaspidi „EIK“) praktikas, tuginedes EIÕK artiklile 10. Vt eelkõige 14. veebruari 2023. aasta kohtuotsus Halet vs. Luksemburg (CE:ECHR:2023:0214JUD002188418).
20      Kuigi väljendus- ja teabevabadus ei ole täpselt üks ja seesama, käsitletakse harta artiklis 11 „väljendusvabaduse õiguse“ all arvamusvabadust ning vabadust saada ja levitada teavet ja ideid avaliku võimu sekkumiseta ja sõltumata riigipiiridest.
21      Kohtuotsus Autorité des marchés financiers, punktid 64 ja 68: „väljend „ajakirjanduse […] jaoks“ viitab teabe avalikustamisele ajakirjandusliku tegevuse eesmärgil, ning seega mitte tingimata ainult teabe avalikustamisele, mis seisneb teabe enda avaldamises, vaid hõlmab ka avalikustamist osana protsessist, mille tulemusel niisugune avaldamine toimub“ (punkt 64) ja „mitte ainult avaldamine, vaid ka avaldamist ettevalmistavad toimingud, nagu teabe kogumine ning ajakirjaniku uurimistegevus, on hõlmatud ajakirjandusvabadusega“ (punkt 68).
22      Liidu õiguses ajakirjanike väljendusvabadusest ülevaate saamiseks vt Tinière, R., „La protection de la liberté d’expression des journalistes par l’Union européenne“, ilmunud väljaandes Maubernard, C., Platon, S., ja
Tinière R. (toimetajad), „Les mutations de la liberté d’expression dans l’Union européenne“, Bruylant, Brüssel, 2025, lk 174–188.
23      Kohtuotsus Autorité des marchés financiers, punkt 63.
24      11. märtsi 2015. aasta kohtuotsus Lafonta (C‑628/13, EU:C:2015:162), punkt 21 ja 23. detsembri 2009. aasta kohtuotsus Spector Photo Group ja Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806), punkt 48.
25      Määruse nr 596/2014 põhjendus 77.
26      Vt Martucci, F., „L’équilibre bancal entre liberté de la presse et régulation financière dans la mise en œuvre du règlement MAR“, Maubernard, C., Platon, S., ja Tinière, R. (toimetajad), „Les mutations de la liberté d’expression dans l’Union européenne“, Bruylant, Brüssel, 2025, lk 275–298.
27      14. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Buivids (C‑345/17, EU:C:2019:122, edaspidi „kohtuotsus Buivids“). Nimetatud kohtuasjas tõlgendati direktiivi 95/46 seoses ühe isiku tegevusega, kes avaldas veebisaidil www.youtube.com politseijaoskonnas filmitud video.
28      Kohtuotsus Buivids, punkt 53, milles viidatakse 16. detsembri 2008. aasta kohtuotsusele Satakunnan Markkinapörssi ja Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727; edaspidi „kohtuotsus Satakunnan Markkinapörssi ja Satamedia“), punkt 61. Kohtuotsuse Buivids ja 29. juuli 2019. aasta kohtuotsuse Spiegel Online (C‑516/17, EU:C:2019:625) kohta vt Smartt, U., „Are bloggers and YouToubers journalists?“, European Intellectual Property Review, 2020, lk 728–737.
29      Kohtuotsuse Buivids punkt 52 ning kohtuotsuse Satakunnan Markkinapörssi ja Satamedia punkt 58.
30      Kohtuotsus Buivids, punkt 55.
31      Kohtuotsuse Buivids punkt 57 ning kohtuotsuse Satakunnan Markkinapörssi ja Satamedia punkt 60.
32      Kohtuotsuse Buivids punktid 51 ja 57 ning kohtuotsuse Autorité des marchés financiers punktid 66 ja 67.
33      Meediavabadus ja meediakanalite paljusus on konkreetselt kaitstud harta artikli 11 lõikega 2.
34      Kohtuotsuse Autorité des marchés financiers punkt 67 ning 12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsuse Migracijos departamentas (Poliitilistel vaadetel põhinevad tagakiusamise põhjused) (C‑280/21, EU:C:2023:13) punkt 29.
35      EIK, 8. novembri 2016. aasta kohtuotsus Magyar Helsinki Bizottság vs. Ungari (CE:ECHR:2016:1108JUD001803011), punkt 165.
36      EIK, 8. novembri 2016. aasta kohtuotsus Magyar Helsinki Bizottság vs. Ungari (CE:ECHR:2016:1108JUD001803011), punktid 166 ja 168, milles mainitakse ajakirjanikega samaväärsete üksuste ja isikute seas mittetulundusühinguid, teadlasi ja üldist huvi pakkuvate teoste autoreid, sest nad aitavad levitada üldsusele arvamusi, teavet ja ideid.
37      Eelotsusetaotlus, punkt 64.
38      Võiks arutleda selle üle, kas meedias uudise avaldamine tekitas tegelikult võimalike investorite vahel ebavõrdse olukorra, mis annaks ühtedele teiste arvelt eelised.
39      Eelotsusetaotlus, punkt 72. Siseteabe avalikustamine tõi tõepoolest kaasa Bposti aktsiate noteerimise peatamine, aga see pole samaväärne investorite eksitamisega. MT selgitas istungil, milline mõju oli tema avaldatud teabel Bposti ja PostNLi aktsiate hinnale börsil, tuues välja, et Hollandi postiettevõtja aktsiate hind tõusis ja Bposti aktsiate hind langes veidi, aga taastus kiiresti.
40      Eelotsusetaotluse punkti 72 kolmas lõik.
41      Istungil kinnitati, et MT oli prominentne poliitik, kes täitis olulisi ülesandeid Belgia sotsialistlikus erakonnas ning erakonnaga seotud kindlustusorganisatsioonis ja ametiühingus.
42      Üldine erand on muu hulgas vajalik selleks, et mitte äritegevust takistada. Näiteks peab äriühingu juhil olema võimalik jagada tundlikku teavet oma nõukogu, panga ja advokaadibüroo, audiitori ja maksunõustajaga nii, et teda ei ohusta siseteabe avalikustamise eest karistamine. Kuna võimatu on mainida kõiki olukordasid, mida see erand saaks hõlmata, on liidu seadusandja otsustanud üldise tingimuse kasuks.
43      Selleks, et siseteabe avaldamine toimuks töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus, peab see täitma õigustatud eesmärki, olema selle saavutamiseks asjakohane ja vajalik ning täitma proportsionaalsuse põhimõtet (Klöhn, L., „Financial journalism, unlawful disclosure of inside information and freedom of press: Mr A v. Autorité des marches financiers“, Common Market Law Review, 2023, nr 2, lk 566).
44      Kohtuotsuse Autorité des marchés financiers punktis 80 on toonitatud, et määruse nr 596/2014 artikli 21 soovitav toime tuleb säilitada, arvestades selle eesmärki, milleks on austada ajakirjandusvabadust ja sõnavabadust muudes meediakanalites, nagu need on eelkõige tagatud harta artikliga 11 (viidates 29. juuli 2019. aasta kohtuotsuse Spiegel Online (C‑516/17, EU:C:2019:625) punktile 55).
45      Kohtuotsus Autorité des marchés financiers, punkt 82.
46      Kohtuotsus Autorité des marchés financiers, punkt 84.
47      Eelotsusetaotlus, punkt 72: „mis puudutab proportsionaalsuse kriteeriumi […] [on] võib-olla […] alust arvata, et selle keelu [MT poolt siseteabe avaldamine] eesmärk ei ole niivõrd turu terviklikkuse kaitse, kuivõrd asjaomase emitendi (käesoleval juhul: Bpost) huvide kaitse, kes soovis […] turgudele teabe esitamist edasi lükata, et tagada projekti üle partneriga läbirääkimiste pidamine ilma igasuguse sekkumiseta“.
48      20. septembri 2022. aasta kohtuotsus SpaceNet ja Telekom Deutschland (C‑794/19, EU:C:2022:702), punkt 59; 5. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Commissioner of An Garda Síochána jt (C‑140/20, EU:C:2022:258), punktid 42 ja 43 ning 6. septembri 2011. aasta kohtuotsus Patriciello (C‑163/10, EU:C:2011:543), punkt 31.
49      Kohtuotsus Autorité des marchés financiers, punkt 67; ning 12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Migracijos departamentas (Poliitilistel vaadetel põhinevad tagakiusamise põhjused) (C‑280/21, EU:C:2023:13), punkt 29.
50      7. detsembri 1976. aasta kohtuotsus Handyside vs. Ühendkuningriik, (CE:ECHR:1976:1207JUD000549372), punkt 24, ja 20. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Pentikäinen vs. Soome (CE:ECHR:2015:1020JUD001188210), punkt 87. Euroopa Kohtu 6. märtsi 2001. aasta kohtuotsuse Connolly vs. komisjon (C‑274/99 P, EU:C:2001:127) punktis 39 tsiteeritakse mõningaid EIK kohtuotsuseid, mis käsitlevad nimetatud küsimust.
51      Euroopa Kohtu 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Real Madrid Club de Fútbol (C‑633/22, EU:C:2024:843), punkt 55, milles viidatakse EIK 23. septembri 1994. aasta kohtuotsusele Jersild vs. Taani (CE:ECHR:1994:0923JUD001589089), punkt 31; EIK 21. jaanuari 1999. aasta kohtuotsusele Fressoz ja Roire vs. Prantsusmaa (CE:ECHR:1999:0121JUD002918395), punkt 45; ja EIK 16. juuni 2015. aasta kohtuotsusele Delfi AS vs. Eesti (CE:ECHR:2015:0616JUD006456909), punkt 132.
52      EIÕK artikli 10 lõike 2 kohaselt kaasnevad väljendusvabaduse kasutamisega „kohustused ja vastutus, [mille tõttu] võidakse selle kohta seaduses ette näha formaalsusi, tingimusi, piiranguid või karistusi, mis on demokraatlikus ühiskonnas vajalikud riigi julgeoleku, territoriaalse terviklikkuse või ühiskondliku turvalisuse huvides, korratuste või kuritegude ärahoidmiseks, tervise või kõlbluse või kaasinimeste maine või õiguste kaitseks, konfidentsiaalse teabe avalikustamise vältimiseks või õigusemõistmise autoriteedi ja erapooletuse säilitamiseks“.
53      4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Real Madrid Club de Fútbol (C‑633/22, EU:C:2024:843), punkt 48.
54      Kui levitamine leiab aset töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse raames või ajakirjanduse või muu meediakanalites kasutatava väljendusviisi jaoks, peetakse määruse nr 596/2014 artiklites 10 ja 21 ülimuslikuks väljendusvabadust, nagu juba selgitasin.
55      22. veebruari 2008. aasta kohtuotsus Desjardin vs. Prantsusmaa (CE:ECHR:2007:1122JUD002256703), punkt 47: „[…] Väljendusvabadus, mis on kõigi jaoks väärtuslik,
on seda eriti erakondade ja nende aktiivsete liikmete jaoks […]. Oma valijaid esindava, muresid väljendava ja huvisid kaitsva opositsioonipoliitiku väljendusvabaduse piiramiseks on tegelikult vaja, et kohus kohaldaks kõige rangemat kontrolli“. Vt ka 17. detsembri 2004. aasta kohtuotsus Pedersen ja Baadsgaard vs. Taani (CE:ECHR:2004:1217JUD004901799), punkt 71; 23. aprilli 2015. aasta kohtuotsus Morice vs. Prantsusmaa (CE:ECHR:2015:0423JUD002936910), punktid 124 ja 125; ning 17. jaanuari 2017. aasta kohtuotsust Tavares de Almeida Fernandes ja Almeida Fernandes vs. Portugal (CE:ECHR:2017:0117JUD003156613), punkt 55.
56      Selleks, et leida tasakaal väljendusvabaduse ja muude õiguste vahel, võtab EIK arvesse, kas asjaomase „diskursuse“ või teabe laad on eriti oluline, eelkõige poliitiliste arutelude või üldist huvi mõjutavate arutelude raames. 10. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Ashby Donald jt vs. Prantsusmaa (CE:ECHR:2013:0110JUD003676908), punkt 39.