62006CC0231
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 29. märtsil 2007 (
1
)
Liidetud kohtuasjad C-231/06–C-233/06
Office national des pensions
Noëlle Permesaen
versus
versus
Emilienne Jonkman ja Hélène Vercheval
Office national des pensions
„Meeste ja naiste võrdne kohtlemine — Riiklik pensioniskeem — Direktiiv 79/7/EMÜ — Stjuardessid — Stjuuarditega võrdväärne pension — Korrigeerimismaksete tasumine ühekordse summana — Intresside tasumine — Tõhususe põhimõte — Liikmesriigile eelotsusest tulenevad kohustused”
I. Sissejuhatus
1.
Käesoleva eelotsusetaotluse ese on järjekordselt Belgia stjuardesside õiguslik seisund võrreldes nende meessoost kolleegidega; teema, millega Euroopa Kohus tegeles juba 1970. aastatel ja millega seoses Euroopa Kohus tegi kolm otsust kohtuasjades Defrenne (
2
). Pärast seda, kui kohtupraktika on sellest alates käsitlenud mitme kohtuasja puhul eelkõige meeste ja naiste võrdse töötasu põhimõtet ja nende võrdset kohtlemist töötingimuste osas, viib käesolev juhtum tagasi Defrenne’i kohtupraktika lähtepunkti, nimelt meeste ja naiste võrdse kohtlemise küsimuseni riikliku vanaduspensioni saamisel.
2.
1964. aastast kuni 1980. aastani kehtis Belgias stjuuarditele riikliku pensioni eriskeem, mis võimaldas neil saada suuremat vanaduspensioni kui pension, mida oleks muidu olnud võimalik saada töötajate üldise pensioniskeemi alusel. Selleks pidid nad siiski tasuma ka suuremaid kindlustusmakseid.
3.
Stjuardesside suhtes kehtib nimetatud eriskeem alles 1981. aastast. (
3
) Kindlustusperioodide eest enne 1981. aastat saab stjuardesside suhtes kohaldada tagasiulatuvalt eriskeemi ainult sel juhul, kui nad lasevad end tagasiulatuvalt kindlustada. Selleks otstarbeks loodi 1997. aastal „korrigeerimismenetlus”, mis nõuab asjaomastelt isikutelt ühekordse korrigeerimismakse tasumist koos intressidega 10% aastas alates igakordse kindlustusaasta lõppemisest.
4.
Nimetatud korrigeerimismenetlust, mis võimaldab võrdse kohtlemise üksnes asjaomaste isikute olulise rahalise koormamisega, tuleb käesolevas menetluses ühenduse õiguse alusel kontrollida. Tuleb välja selgitada, kas tagasiulatuva pensionikindlustuse võimalused, nii nagu see on praegu Belgia õiguses endiste stjuardesside suhtes ette nähtud, ei võta meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõttelt selle kasulikku mõju.
II. Õiguslik raamistik
A. Ühenduse õigusnormid
5.
Direktiivi 79/7/EMÜ (
4
) eesmärk on meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärguline rakendamine sotsiaalkindlustuse valdkonnas. Vastavalt direktiivi artikli 3 lõike 1 punktile a kohaldatakse käesolevat direktiivi muu hulgas riiklike sotsiaalkindlustusskeemide suhtes, mis pakuvad kaitset vanaduse puhul.
6.
Direktiivi 79/7 artikli 4 lõige 1 sätestab:
„Võrdse kohtlemise põhimõte tähendab, et puudub igasugune otsene või kaudne sooline diskrimineerimine, eriti seoses perekonnaseisuga, ning eelkõige siis, kui kõne all on:
—
skeemide ulatus ja neile ligipääsu tingimused,
—
sissemakse kohustus ja sissemaksete arvutamine,
—
hüvitiste arvutamine, sealhulgas abikaasa ja ülalpeetavate puhul suurendatava hüvitise arvutamine, ning hüvitise saamise õiguse kestuse ja säilitamise tingimused.”
7.
Direktiivi 79/7 ülevõtmise tähtaeg lõppes 23. detsembril 1984. (
5
)
B. Siseriiklikud õigusnormid
8.
1. jaanuarist 1964 hakkas Belgias kehtima nn „tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete” vanaduspensioni eriskeem, mis erines töötajate vanadus- ja toitjakaotuspensioni üldisest skeemist. Pärast oluliste sätete muutmist 1969. aastal on nüüd nimetatud eriskeemi määrav õiguslik alus kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreet. (
6
)
9.
Eriskeemi iseloomustab põhiliselt see, et nii õhusõiduki meeskonnaliikmete kindlustusmaksete kogumisel kui ka vanaduspensioni arvutamisel võetakse aluseks suurem osa töötasust kui töötajate üldise pensioniskeemi puhul. Seetõttu võisid eriskeemi alusel soodustatud isikud saada suuremat pensioni kui töötajate üldise penisoniskeemi alusel kindlustatud isikud, kuid nad pidi selle eest tasuma siiski ka suuremaid pensionikindlustusmakseid kui need, mis olid ette nähtud nimetatud üldskeemi alusel.
10.
Stjuardessid olid kõnealuse vanaduspensioni eriskeemi kohaldamisalast esialgu selgelt välja jäetud (
7
), mis tingis vastavalt nende väiksemad pensioniõigused. (
8
) Alles kuninga 27. juuni 1980. aasta dekreet (
9
) laiendas 1. jaanuarist 1981 pensioni eriskeemi soodustused stjuardessidele, kuid siiski mitte tagasiulatuvalt. Kindlustusperioodide puhul 1. jaanuar 1964 – 31. detsember 1980 võeti stjuardesside kindlustusmaksete ja vanaduspensionide suuruse aluseks endiselt töötajate suhtes kehtiv üldskeem.
11.
Kuninga 25. juuni 1997. aasta dekreet (
10
) pidi lõpuks tagama ka nimetatud ajavahemiku 1. jaanuar 1964 – 31. detsember 1980 osas õhusõiduki mees- ja naissoost meeskonnaliikmete võrdse kohtlemise. Sel eesmärgil täiendati kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreeti „korrigeerimismenetlusega”, mis võimaldab asjaomastel stjuardessidel tagasiulatuva kindlustamise teel saada vanaduspensioni, mis arvutatakse samal alusel kui stjuuardite pension. Nimetatud tagasiulatuv kindlustamine toimub asjaomaste isikute poolt korrigeerimismaksete tasumisega ühekordse kogumakse kujul teenistusaja eest ajavahemikul 1. jaanuar 1964 – 31. detsember 1980 koos intressidega 10% aastas alates igakordse kindlustusaasta lõppemisest.
12.
Nimetatud korrigeerimismenetluse üksikasjad on ette nähtud kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi uues artiklis 16ter (
11
), mille § 2 ja § 4 lõige 3 sätestavad:
„[…]
§ 2.   [Korrigeerimis]sätete kohaldamine sõltub sellest, et tööandja ja töötaja tasuvad ühekordse kogumaksena õhusõiduki meeskonnaliikmete vanaduspensioni eriskeemi alusel ette nähtud pensionikindlustusmaksed, millest arvatakse maha tööandja ja töötaja poolt tasutud töötaja pensionifondi tehtud maksed.
[…]
§ 4.   […] Ajavahemiku eest alates korrigeerimisperioodi iga kalendriaasta lõppemisest kuni korrigeerimisavalduse esitamiseni tuleb tasuda 10% lihtintressi aastas.
[…]”
13.
Lisaks tuleneb kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi artikli 16ter § 9 lõike 2 punktist b, et korrigeerimismenetluse kohaldamisel toimub vanaduspensioni uus arvutamine alles tagasiulatuva kindlustuse avalduse esitamisel ja üksnes etteulatuvalt.
III. Asjaolud ja menetlus põhikohtuasjas
14.
Põhikohtuasja esemeks on kolme endise, omal ajal Belgia lennuliikluse aktsiaseltsis Sabena (
12
) töötanud stjuardessi ja Belgia Office national des pensions’i (edaspidi „riiklik pensioniamet”) (
13
) vahelised vaidlused stjuardesside vanaduspensioni arvutamise üle. Kolm hagejat soovivad põhikohtuasjas peamiselt, et nende vanaduspensionid arvutatakse neile soodsama tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete eriskeemi alusel, ilma et nad peaksid ajavahemiku eest enne 1. jaanuari 1981 tegema suure rahalise kulutusega seotud tagasiulatuva kindlustuse. Riiklik pensioniamet siiski keeldub sellest.
15.
Kohtuasjas C-231/06 määras riiklik pensioniamet 24. veebruaril 1938. aastal sündinud Émilienne Jonkmanile 24. märtsi 1997. aasta otsusega alates 1. veebruarist 1997 vallalistele isikutele ette nähtud määraga vanaduspensioni 536960 Belgia franki (13311 eurot) aastas. Pension arvutati kindlustatud teenistuskäigu eest koefitsiendiga 27/34, st aastate 1966 kuni 1992 eest, mil Émilienne Jonkman töötas stjuardessina.
16.
Kohtuasjas C-232/06 määras riiklik pensioniamet 25. juunil 1941. aastal sündinud Hélène Verchevalile 6. mai 1996. aasta otsusega alates 1. juulist 1996 vallalistele isikutele ette nähtud määraga vanaduspensioni 682915 Belgia franki (16929 eurot) aastas. Pension arvutati kindlustatud teenistuskäigu eest koefitsiendiga 33/34, kusjuures arvesse võeti stjuardessina töötamine 1963. aastast kuni 1995. aastani.
17.
Kohtuasjas C-233/06 määras riiklik pensioniamet 3. jaanuaril 1942. aastal sündinud Noëlle Permesaenile 22. septembril 1997 kinnitatud 16. detsembri 1996. aasta otsusega alates 1. veebruarist 1997 vallalistele isikutele ette nähtud määraga vanaduspensioni 676734 Belgia franki (16776 eurot) aastas. Pension arvutati kindlustatud teenistuskäigu eest koefitsiendiga 31/34 aastatel  1966 kuni 1994 stjuardessina töötamise alusel.
18.
Émilienne Jonkman, Hélène Vercheval ja Noëlle Permesaen esitasid nimetatud otsuste vaidlustamiseks hagi Tribunal du travail (
14
) Nivelles’ile ning heitsid ette stjuardesside jätkuvat diskrimineerimist pensioni arvutamisel aastate eest enne 1981. aastat võrreldes meessoost meeskonnaliikmetega.
19.
Pärast seda, kui kaks hagejat, Émilienne Jonkman ja Hélène Vercheval, võitsid kohtuvaidluse esimese astme kohtus, esitas riiklik pensioniamet Tribunal du travail Nivelles’i vastavate otsuste peale apellatsioonkaebused. (
15
) Kolmandas põhikohtuasjas võitis hageja Noëlle Permesaen kohtuvaidluse seevastu ainult osaliselt, ta esitas Tribunal du travail Nivelles’i asjaomase otsuse (
16
) peale apellatsioonkaebuse. Niisiis on kõik kolm põhikohtuasja praegu teise astme kohtu, Cour du travail de Bruxelles’i (edaspidi ka „eelotsusetaotluse esitanud kohus”) menetluses. (
17
)
IV. Eelotsusetaotlus ja menetlus Euroopa Kohtus
20.
Cour du travail de Bruxelles esitas 10. mai 2006. aasta otsustega Euroopa Kohtule kolmes kohtuasjas – C-231/06, C-232/06 ja C-233/06 – järgmised eelotsuse küsimused:
„1)
Seoses korrigeerimismaksetega (
18
)
Kas direktiivi 79/7/EMÜ tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigil on lubatud võtta vastu õigusnorme, mis annavad ühest soost, algselt diskrimineeritud isikute kategooriale õiguse osaleda vastassugupoolele kohaldatavas pensioniskeemis, kui nad maksavad tagasiulatuvalt need kindlustusmaksed (märkimisväärselt suure summa ühekordne tasumine), mis on selles riigis kehtivate õigusnormide kohaselt viimatinimetatud isikute suhtes aegunud?
Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, kas siis tuleb direktiivi 79/7/EMÜ tõlgendada nii, et see nõuab liikmesriigilt kõnealuse sättega vastuolus olevate õigusaktide vastavusse viimist alates normide asjaomase vastuolu tuvastamisest Euroopa Ühenduste Kohtu otsusega ning hiljemalt aegumistähtaja jooksul, mida kohaldatakse kõnealuste õigusnormide vastuvõtmise tagajärjel tekkinud kindlustusmaksete võlgnevusele?
2)
Seoses viivisega (
19
)
Kas direktiivi 79/7/EMÜ tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigil on lubatud võtta vastu õigusnorme, mis annavad ühest soost, algselt diskrimineeritud isikute kategooriale õiguse osaleda vastassugupoolele kohaldatavas pensioniskeemis, kui nad maksavad suures summas viivist, mis on selles riigis kehtivate õigusnormide kohaselt viimatinimetatud isikute suhtes aegunud?
Kui vastus sellele küsimusele on jaatav, kas siis tuleb direktiivi 79/7/EMÜ tõlgendada nii, et see nõuab liikmesriigilt kõnealuse sättega vastuolus olevate õigusaktide vastavusse viimist alates normide asjaomase vastuolu tuvastamisest Euroopa Ühenduste Kohtu otsusega ning hiljemalt aegumistähtaja jooksul, mida kohaldatakse kõnealuste õigusnormide vastuvõtmise tagajärjel tekkinud viivistele?”
21.
21. juuni 2006. aasta määrusega liitis Euroopa Kohtu president kohtuasjad C-231/06, C-232/06 ja C-233/06 üheks kirjalikuks ja suuliseks menetluseks ning ühise otsuse tegemiseks.
22.
Menetluses Euroopa Kohtus esitas lisaks kolme põhikohtuasja pooltele oma kirjalikud ja suulised märkused Euroopa Ühenduste Komisjon, kirjalikus menetluses osales lisaks Itaalia valitsus.
V. Õiguslik analüüs
A. Sissejuhatavad märkused
23.
Käesoleval juhul puudub vaidlus selle üle, et aastatel 1964 kuni 1980 leidis Belgias aset stjuardesside otsene sooline diskrimineerimine, kuna nad jäeti riikliku pensionikindlustuse raames ilma tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete suhtes kohaldatava vanaduspensioni eriskeemi soodustustest.
24.
Pooled vaidlevad ainult selle üle, kas 1997. aastal kehtestatud korrigeerimismenetlus, mis pidi kõrvaldama kõnealuse diskrimineerimise, on iseenesest kooskõlas direktiivis 79/7 sätestatud meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõttega sotsiaalkindlustuse valdkonnas.
25.
Nimetatud korrigeerimismenetluse alus on tagasiulatuva kindlustuse põhimõte. Naistelt, kes soovivad kasutada vanaduspensioni eriskeemi soodustusi, nõutakse esiteks korrigeerimismaksete tasumist ühekordse makse näol, teiseks nende korrigeerimismaksete eest intresside tasumist 10% aastas alates igakordse korrigeerimisperioodi kalendriaasta lõppemisest. Mõlemad nõuded võivad osutuda asjaomaste isikute jaoks suureks rahaliseks koormaks.
26.
Need korrigeerimismenetluse erisused on eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsuse küsimuste esemeks. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib põhiliselt teada, kas meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõttega on vastuolus tagasiulatuva kindlustuse norm, mis on asjaomaste isikute jaoks seotud suure rahalise koormusega.
27.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab sellega seoses õigesti direktiivile 79/7. Nimetatud direktiivi ülevõtmise tähtaeg saabus küll alles palju aega pärast käesolevas asjas kõne all olevat kindlustusmaksete tasumise perioodi aastatel 1964 kuni 1980. (
20
) Kuna direktiiv ei sisalda siiski vastupidiseid sätteid, saab seda kohaldada varasema õigusnormi kehtivusajal tekkinud olukordade tulevastele (ja enesestmõistetavalt ka praegustele) tagajärgedele. (
21
) Järelikult tuleb pensionide määramisel, nagu seda praegu taotlevad kolme põhikohtuasja hagejad tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete vanaduspensioni eriskeemile tuginedes, kohaldada direktiivis 79/7 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõtet.
B. Kaks eelotsuse küsimust
28.
Kuna nii korrigeerimismaksete kui ka nende intresside osas sõltub vastus eelotsusetaotlusele samadest kaalutlustest, siis teen ma ettepaneku uurida mõlemaid eelotsuse küsimusi koos.
1. Korrigeerimismaksed ja nendele intresside lisamine võrdse kohtlemise põhimõtet silmas pidades
29.
Vastavalt direktiivi 79/7 artikli 4 lõikele 1, millele üksikisikud võivad vahetult tugineda (
22
), tähendab meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõte sotsiaalkindlustuse valdkonnas muu hulgas, et puudub igasugune otsene või kaudne sooline diskrimineerimine, eelkõige siis, kui kõne all on skeemide ulatus ja neile ligipääsu tingimused ning hüvitiste arvutamine.
30.
Nimetatud säte täpsustab võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtet, mis kuulub ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka ning mis nõuab väljakujunenud kohtupraktika kohaselt, et võrreldavaid olukordi ei tohi kohelda erinevalt ning erinevaid olukordi ühtemoodi, kui selline kohtlemine ei ole objektiivselt põhjendatud. (
23
)
31.
Kui pensionikindlustusskeem oli algselt nii kujundatud, et see tuli kasuks ainult ühest soost töötajatele, siis nõuab võrdse kohtlemise põhimõte, et diskrimineeritud töötajad asetatakse samasse olukorda teisest soost töötajatega. (
24
) Konkreetselt on sellel kaks tähendust:
32.
Esiteks tuleb niisugust skeemi – kuni selle võimaliku kõrvaldamise või muutmiseni – kohaldada ka teisest soost töötajatele, et nende diskrimineerimine lõpetada. (
25
)
33.
Teiseks ei või aga ka seni diskrimineeritud isikute kategooriasse kuuluvad töötajad nõuda – iseäranis rahalises plaanis – soodsamat kohtlemist sellest, mis oleks neile tavapäraselt asjaomasesse skeemi kuulumisel osaks saanud; eelkõige ei anna see töötajatele, kui nad tahavad kasutada eriskeemist tulenevaid eeliseid, õigust hoiduda kõrvale pensioni eriskeemi kuulumisega seonduvate kindlustusmaksete tasumisest vastava ajavahemiku kohta. (
26
)
34.
Selle taustal ei saa põhimõtteliselt ette heita, et korrigeerimismenetluse norm, nagu see on Belgia puhul, annab algselt eriskeemist välja jäetud stjuardessidele õiguse osaleda tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmetele kohaldatavas pensioniskeemis ainult juhul, kui nad lasevad end tagasiulatuvalt kindlustada nii, et nad tasuvad tagantjärele kindlustusmaksed.
35.
Kui endistele stjuardessidele soovitakse praegu kohaldada nimetatud eriskeemi soodustusi, ilma et neid ühtlasi koormataks samasuguste kindlustusmaksetega, mis on vastavuses nende meessoost kolleegide maksetega, viiks see lõpuks oluliselt erinevate olukordade põhjendamatult võrdse kohtlemiseni: mõlemad isikute kategooriad saaksid vanaduspensioni soodsa eriskeemi alusel, kusjuures ainult stjuuardid oleksid selle soodustuse eest tasunud varem ka vastavalt suuremaid kindlustusmakseid. Nende naissoost kolleegid tegid sel ajal riiklikku pensionikindlustusse ainult väiksemaid sissemakseid ja neil oli seetõttu suurem netosissetulek.
36.
Niisiis kujutaks see endast endistele stjuardessidele õigustamatu soodustuse andmist, kui neile makstaks praegu pensioni eriskeemi alusel arvutatud kõrgemat vanaduspensioni, ilma et neilt nõutaks tagasiulatuva kindlustuse käigus korrigeerimismaksete tasumist. (
27
)
37.
See, kas võrdse kohtlemise põhimõtte seisukohast on ka niisugustele korrigeerimismaksetele intresside lisamine õiguspärane, sõltub intresside tasumise aluseks oleva sätte ülesehitusest ja eesmärgist.
38.
Ette ei saaks heita seda, kui tagasiulatuva kindlustuse raames toimuks korrigeerimismaksetele intresside lisamine ostujõu kompenseerimise eesmärgil, et korvata vahepealne raha odavnemine. Pigem oleks see kõikide kindlustatud isikute võrdne kohtlemine direktiivi 79/7 artikli 4 lõike 1 tähenduses, kui stjuardesside korrigeerimismaksed vastaksid mitte ainult nominaalselt, vaid ka reaalselt maksetele, mida tasusid pensionikindlustusse võrreldava kindlustatud teenistuskäigu ajal nende meessoost kolleegid.
39.
Intresside lisamine ostujõu kompenseerimise eesmärgil on siiski ainult sel juhul vastuvõetav, kui raha odavnemist ei võetud arvesse juba korrigeerimismaksete endi arvutamisel. Kui kompenseerimismaksete arvutamisel võeti juba inflatsioon arvesse, siis ei tohi raha odavnemist intresside lisamise käigus teist korda arvesse võtta. Kohtuistungil Euroopa Kohtus ei suutnud riikliku pensioniameti esindaja anda kindlat vastust selle kohta, kas endistelt stjuardessidelt 1997. aasta korrigeerimisnormi kohaldamise käigus nõutavad korrigeerimismaksed sisaldavad juba ostujõu kompenseerimist.
40.
Ostujõu kompenseerimiseks vajalike intresside määramisel tuleb liikmesriikidele anda kaalutlusõigus. Vastuvõetavaks tuleb pidada ka ühtset intressimäära, mis tagab raha vahepealse odavnemise keskmiselt sobiva kompensatsiooni. Võrdse kohtlemise põhimõttega ei oleks kooskõlas üksnes intressimäär, mis ületab ostujõu kompenseerimiseks vajaliku määra, sest see nõuaks algselt diskrimineeritud isikute kategoorialt mitte ainult nominaalselt, vaid ka reaalselt suuremaid pensionimakseid, kui seda pidid omal ajal tasuma teised kindlustatud isikud.
41.
Oluline ei ole seevastu asjaolu, missuguseid intresse oleksid endised stjuardessid võinud saada sel juhul, kui nad oleksid aastatel 1964 kuni 1980 investeerinud igakuiselt rahaturul summa, mille võrra nende netopalk ületas nende meessoost kolleegide palga, seega summa, mille võrra nende meessoost kolleegide vanaduspensioni eriskeemi alusel tasutud kindlustusmaksed ületasid kõnealusel ajal Belgias kehtinud riiklikku pensionifondi tehtavaid makseid. Stjuardessidel ei olnud omal ajal kohustust luua endale lisaks eraviisilist pensionikindlustust või koguda sääste hilisema võimaliku tagasiulatuva kindlustuse tarvis. Järelikult ei saa neile ka ette heita, et nad ei kogunud vastavaid isiklikke sääste.
42.
Sama sobimatu oleks nõuda endistelt stjuardessidelt viivise tasumist. Nagu põhikohtuasja hagejad õigustatult väidavad, ei olnud neil määraval ajavahemikul, aastatel 1964 kuni 1980 võimalik Belgias sel ajal kehtiva õiguse kohaselt tasuda pensionikindlustusmakseid tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete vanaduspensioni eriskeemi alusel. Asjaolu, et nad saavad neid makseid alles praegu tagasiulatuvalt teha, ei ole stjuardesside tegematajätmine, vaid kõnealusel ajal kehtinud diskrimineeriva siseriikliku õiguse tagajärg.
43.
Eelotsusetaotlus lähtub üksnes sellest, et käesoleval juhul nõutakse asjaomastelt isikutelt viivise maksmist. (
28
) Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on veel kord üksikasjalikult kontrollida, kas intresside määramise puhul – 10% aastas –, nii nagu seda näeb ette 1997. aasta korrigeerimisnorm, ei ole vähemalt osaline eesmärk ostujõu kompenseerimine raha odavnemise tõttu alates kindlustusperioodist 1964 kuni l980. Viimasel juhul oleks intresside lisamine õiguspärane, kuid üksnes niivõrd, kuivõrd see ei ületa ostujõu kompenseerimiseks vajalikku mõistlikku määra.
44.
Seega tuleb vahekokkuvõttena sedastada, et
siseriiklik õigusnorm, mis annab ühest soost, algselt diskrimineeritud isikute kategooriale õiguse osaleda vastassugupoolele kohaldatavas soodsamas pensioniskeemis, ei ole vastuolus direktiiviga 79/7 ainult seetõttu, et see nõuab asjaomastelt isikutelt tagasiulatuva kindlustuse teel
—
korrigeerimismaksete tasumist
ja
—
neile korrigeerimismaksetele intresside lisamist, kui intresside puhul ei ole tegemist viivitusintressidega ja intressid ei ületa ostujõu kompenseerimiseks vajalikku mõistlikku määra.
2. Võrdse kohtlemise põhimõtte tõhususe nõue
45.
Kuigi meeste ja naiste võrdse kohtlemise mõttes ei ole tagasiulatuva kindlustuse nõudele põhimõtteliselt seega midagi ette heita, jääb üle veel uurida, kas niisugune õigusnorm nagu Belgia norm, mis on asjaomaste isikute jaoks seotud suure rahalise koormusega, võib olla kooskõlas direktiivis 79/7 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõttega.
46.
Tõhususe põhimõtte kohaselt (
29
) ei tohi kohaldatavad siseriiklikud õigusnormid muuta asjaomaste isikute võrdse kohtlemise õiguse teostamist praktikas võimatuks või ülemäära keeruliseks. Ka kaalutlusõigus, mis on liikmesriikidel sotsiaalpoliitika valdkonnas, ei saa kaasa tuua ühenduse õiguse aluspõhimõtte – nagu võrdse kohtlemise põhimõte – kahjustamist. (
30
)
47.
Põhikohtuasja kolm hagejat väitsid, ilma et vastaspool oleks sellele vastu vaielnud, et korrigeerimismaksed, mis tuleks tasuda suurte ühekordsete maksetena, oleksid koos intressidega suuremad kui 60000 eurot (
31
), kusjuures ainult intressid, mis on rohkem kui 40000 eurot, moodustavad lõviosa nimetatud summast.
48.
On ilmne, et niisuguses suurusjärgus ühekordse summa maksmine muudab asjaomastel isikutel tagasiulatuva kindlustuse ja seega tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete vanaduspensioni eriskeemi soodustuste kasutamise praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks.
49.
Sellega seoses tuleb meenutada asjaolu, et asjaomased isikud on juba pensionil ja nende vanaduspensioni suurus on riikliku pensioniameti andmetel 13311 ja 16929 euro vahel aastas, mis vastab vähem kui 1500 eurole kuus. Eelnevalt teostatav ühekordne sissemakse moodustaks seega asjaomaste isikute mitme aasta pensioni ning isegi korrigeerimismaksete tasumine ilma intressideta ühekordse maksena summas 20000 eurot oleks ikka veel selgelt rohkem kui ühe aasta pension.
50.
Selleks et end tagasiulatuvalt kindlustada lasta, peaksid asjaomased isikud järelikult kasutama suures ulatuses oma säästusid ja võimalik, et isegi laenu võtma. On enesestmõistetav, et hagejate seisukohast, kes enam aktiivselt ei tööta, oleks see majanduslikult ebamõistlik. Asjaomased isikud kalduvad kahtluse korral tagasiulatuvast kindlustusest loobuma, kuna kindlustusega seotud rahaline koormus ei oleks sellega saavutatava pensionitõusuga, mis oleks ligikaudu 2500 eurot aastas (208 eurot kuus), (
32
) proportsionaalne.
51.
Põhikohtuasja hagejad väidavad seetõttu õigusega, et korrigeerimismenetluse aluseks olev Belgia õigusnorm on vastuolus tõhususe põhimõttega ja viib nende suhtes toimunud diskrimineerimise jätkumiseni.
52.
Selleks et mitte nurjata võrdse kohtlemise õiguse tõhusat rakendamist, peaks lubama asjaomastel isikutel tasuda korrigeerimismakseid ja võimalikke intresse mitte ühekordse maksena, vaid igakuiste osamaksetena. (
33
) Sellega seotud igakordse tasumata summa ajatamine aitaks otsustavalt kaasa sellele, et teha asjaomaste isikute majanduslik koormamine neile talutavaks.
53.
Niisugune osade kaupa maksmise mudel ei põhjustaks mitte mingil juhul endiste stjuardesside vastuvõetamatut soodsamasse olukorda seadmist võrreldes nende meessoost kolleegidega, (
34
) vaid vastupidi, muudaks nende igakordsed kindlustusmaksed võrreldavaks, nagu nõuab võrdse kohtlemise põhimõte. (
35
) Igatahes ei nõutud omal ajal ka stjuuarditelt pensionikindlustusmaksete korraga tasumist, vaid need tuli tasuda mitme aasta vältel, isegi aastakümnete vältel, igakuiste maksete vormis, mis oli lisaks võimalik maksustatavast tulust maha arvata. (
36
).
54.
Igakuiste maksete suuruse arvutamisel tuleb alati arvesse võtta konkreetse juhtumi kõiki asjaolusid. Lähtepunkt võiks seejuures olla kaalutlus, et vanaduspensioni eeldatava kestuse jooksul peaksid nii korrigeerimismaksed kui ka intressid olema täielikult ära makstud.
55.
Tõhususe põhimõtte järgimiseks tuleb asjaomaste isikute igakuise rahalise koormuse suurust lisaks sel viisil piirata, et vaatamata tasumisele kuuluvatele korrigeerimismaksetele ja võimalikele intressidele tooks tagasiulatuv kindlustus neile olulist kasu. Korrigeerimismaksete ja intresside ajatatud tasumine ei tohi seega muuta täiesti olematuks igakuist pensionitõusu, mida endine stjuardess võib oodata vanaduspensioni eriskeemi alusel. Näiteks oleks mõistlik umbes pool pensionitõusust osamaksena kinni pidada ning teine pool pensionäridele välja maksta. (
37
)
56.
On õige, et niisuguse piiratud summadega osamaksete skeemi kohaldamisel tõuseksid asjaomaste isikute pensionid juba eelnevalt, ilma et nad oleksid ära maksnud kõik kindlustusmatemaatiliselt nõutavad kindlustusmaksed. Samuti on võimalik, et asjaomased isikud ei saa nõutavaid korrigeerimismakseid pensioni saamise aja vältel täielikult tasutud. (
38
) See võib kahtlemata kaasa tuua riikliku pensionisüsteemi teatava suurema koormamise.
57.
Siiski peavad liikmesriigid, kelle puhul sooline diskrimineerimine tuleneb tegelikult nende õigusaktidest, ning riiklikku pensioniskeemi haldav asutus kandma ka võimalikku rahalist koormust, mille toob endaga kaasa võrdse kohtlemise põhimõtte tõhus rakendamine. Puhtalt eelarvekaalutlused ei saa õigustada soolist diskrimineerimist. (
39
) Samuti ei saa neid kaalutlusi arvestada juhul, kui kõne all on minevikus toimunud diskrimineerimise tagajärgede tõhus kõrvaldamine.
58.
Igatahes ei ole käesoleval juhul Belgia valitsus (
40
) ega ka riiklik pensioniamet tõendanud, et juhul kui senised stjuardessid saavad tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete vanaduspensioni eriskeemis osaleda juba enne kõigi korrigeerimismaksete ja võimalike intresside täielikku tasumist, ohustaks see oluliselt riikliku pensionisüsteemi rahalist tasakaalu. (
41
)
59.
Selletagi näib, et Belgia seadusandja ei pidanud korrigeerimisnormi vastuvõtmisel silmas seda, et endiste stjuardesside tagasiulatuv kindlustus oleks eelarve seisukohast neutraalne. 1997. aasta korrigeerimisnormid sätestavad nimelt, et kindlustusaastate eest ajavahemikul 1964. aastast kuni 1980. aastani nõutakse sisse ainult töötajate tasutavad kindlustusmaksed, samal ajal kui tööandja vabastatakse sõnaselgelt tema poolt makstavate kindlustusmaksete tagantjärele maksmisest. (
42
)
60.
Seega tuleb vahekokkuvõttena sedastada järgmist:
Siseriiklik õigusnorm, mis annab ühest soost, algselt diskrimineeritud isikute kategooriale õiguse osaleda vastassugupoolele kohaldatavas soodsamas pensioniskeemis, on vastuolus direktiiviga 79/7 niivõrd, kuivõrd see paneb asjaomastele isikutele ühekordse makse vormis nii suure rahalise koormuse, et tagasiulatuv kindlustus muudetakse nende jaoks praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks. Vajaduse korral tuleb anda võimalus tasuda osamaksetena, mille suurus peab olema niisugune, et vaatamata tasumisele kuuluvatele korrigeerimismaksetele ja võimalikele intressidele tooks tagasiulatuv kindlustus asjaomastele isikutele märgatavat kasu.
C. Lõppmärkused
1. Tagasiulatuva kindlustuse algusaeg
61.
Kohtuistungil Euroopa Kohtus viidati sellele, et vastavalt Belgia 1997. aasta korrigeerimisnormidele saab tagasiulatuva kindlustuse teha ainult edasiulatuvalt ja asjaomased isikud saavad seega vanaduspensioni tõusu oodata alles pärast tagasiulatuva kindlustuse avalduse esitamist (
43
).
62.
Põhimõtteliselt on mõistlike aegumisnormide sätestamine ühenduse õigusega kooskõlas juhul, kui seejuures järgitakse samaväärsuse ja tõhususe põhimõtteid. Näiteks on Euroopa Kohus sedastanud, et liikmesriigid võivad nende põhimõtete järgimisel määrata kaebuse esitamiseks aegumistähtajad. (
44
)
63.
Samamoodi peab olema võimalik algselt diskrimineeritud isikute kategooriale ühenduse õigusega ette nähtud pensionitõus alates avalduse esitamisest ja üksnes edasiulatuvalt. Muidugi eeldab see, et siseriiklikus õiguses on ka muude pensioniõigustes esinevate võimalike arvutusvigade parandamisel üksnes edasiulatuv jõud (samaväärsuse põhimõte). (
45
)
64.
Seejuures tuleb siiski silmas pidada, et ainult edasiulatuva jõuga pensionitõusu korral ei saa nõuda samas mahus korrigeerimismakseid kui pensionitõusu korral, millel on asjaomaste isikute suhtes tagasiulatuv jõud. Võrdse kohtlemise põhimõte nõuab korrigeerimismaksetelt mahaarvamiste tegemist ning seega kindlustusmatemaatiliselt arvestamist asjaoluga, et asjaomased isikud ei saa kõrgemat vanaduspensioni mitte alates pensioniealiseks saamisest, vaid oluliselt hiljem, alates tagasiulatuva kindlustuse avalduse esitamisest.
65.
Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus asub seisukohale, et kolme põhikohtuasja hagejate tagasiulatuval kindlustusel on ainult edasiulatuv mõju ning et see vajab veel eraldi avalduse esitamist, siis tuleb kõnealuste isikute tasutavaid korrigeerimismakseid ja neile lisatud võimalikke intresse seega vastavalt vähendada. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus jõuab seevastu järeldusele, et kolme põhikohtuasja hagejate kaebused nende pensioniotsuste peale kujutasid endast kaudselt tagasiulatuva kindlustuse avaldust, siis tuleb neile ka kõrgem pension määrata tagasiulatuvalt. Viimasel juhul võib riiklik pensioniamet vajaduse korral teha tasaarvestuse sissenõutavaks muutunud korrigeerimismaksete ja võimalike intresside ning alates pensioniea saabumisest tagasiulatuvalt maksmisele kuuluva kõrgema pensioni vahel.
2. Kindlustusmaksete ja intresside võlgnevuse aegumine
66.
Eelotsusetaotluses viitab taotluse esitanud kohus eelkõige sellele, et kindlustusmaksete ja intresside võlgnevus, mis võib stjuuarditel praegu veel kõnealuse ajavahemiku – aastate 1964 kuni 1980 – eest olla, on juba aegunud.
67.
Üksnes nimetatud asjaolu ei välista siiski seda, et stjuardessidelt nõutakse praegu korrigeerimismaksete ja vastavalt intresside tasumist, juhul kui nad soovivad tagasiulatuva kindlustuse teel osaleda tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete vanaduspensioni eriskeemis.
68.
Aegumise osas ei ole stjuuardite kindlustusmaksed aastate 1964–1980 eest võrreldavad korrigeerimismaksetega, mis stjuardessidel tuleb tasuda juhul, kui nad esitavad tagasiulatuva kindlustuse avalduse. Vastavad kindlustusmaksete võlgnevused ei ole tekkinud samal ajal ning need ei pea seetõttu ka samal ajal aeguma. See on just asja olemus, et maksete või intresside võlgnevused, mis on varem tekkinud, aeguvad ka varem kui võlgnevused, mis tekivad üldse alles tagantjärele, asjaomaste isikute tagasiulatuva kindlustuse avalduse tõttu.
69.
Kui pidada endiste stjuardesside tasutavaid korrigeerimismakseid ja intresse juba ette aegunuks, siis kaotaks tagasiulatuva kindlustuse põhimõte mõtte ja tulemuseks oleks stjuardesside faktiliselt parem kohtlemine võrreldes stjuuarditega. Niisugune tulemus oleks aga vastuolus meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõttega. Nagu juba märgitud, (
46
) ei saa isikud, kes kuuluvad seni diskrimineeritud isikute kategooriasse, võrdse kohtlemise põhimõttele tuginedes hoida kõrvale pensionikindlustusmaksete tagantjärele tasumisest kõnealuse ajavahemiku eest.
70.
Iseenesestmõistetavalt peavad aga stjuardesside (vastaval juhul osamaksetena) tasutavate korrigeerimismaksete ja intresside aegumise kohta alates maksmise kohustuse tekkimisest kehtima samasugused aegumistähtajad kui vastavalt stjuuardite tasutud pensionikindlustusmaksete ja intresside puhul kindlustusperioodi eest 1964. aastast kuni 1980. aastani.
3. Kohtuotsuse ajalise mõju piirang
71.
Mõnes meeste ja naiste võrdset kohtlemist käsitlevas kohtuasjas on Euroopa Kohus õiguskindluse põhimõttele tuginedes piiranud oma otsuste ajalist mõju. (
47
)
72.
Kohus on seda lahendust kasutanud vaid väga täpselt määratletud asjaoludel (
48
), nimelt kui on täidetud kaks tingimust: (
49
) esiteks peab esinema raskete majanduslike tagasilöökide tekkimise oht, mis tuleneb eelkõige arvatavalt seaduslikult kehtivate õigusnormide baasil heas usus loodud õigussuhete suurest arvust. Teiseks peavad üksikisikud ja siseriiklikud ametiasutused olema käitunud ühenduse õigusnormidele mittevastavalt asjaolu tõttu, et esines objektiivne ja märkimisväärne ebakindlus ühenduse õigusnormide reguleerimisala suhtes, millele võis kaasa aidata ka teiste liikmesriikide või komisjoni käitumine.
73.
Käesoleval juhul ei ole esimene tingimus siiski täidetud. Nagu juba märgitud, ei ole Belgia valitsus ega riiklik pensioniamet tõendanud, et kavandatava lahenduse korral oleks olemas raskete majanduslike tagasilöökide tekkimise oht, nagu riikliku pensionisüsteemi rahalise tasakaalu oluline ohustamine.
74.
Euroopa Kohtul ei ole seetõttu käesoleval juhul põhjust oma otsuse ajalist mõju piirata.
VI. Ettepanek
75.
Arvestades eeltoodud põhjendusi, teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Cour du travail de Bruxelles’i esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1)
Siseriiklik õigusnorm, mis annab ühest soost, algselt diskrimineeritud isikute kategooriale õiguse osaleda vastassugupoolele kohaldatavas soodsamas pensioniskeemis, ei ole vastuolus direktiiviga 79/7/EMÜ ainult seetõttu, et see nõuab asjaomastelt isikutelt tagasiulatuva kindlustuse teel
—
korrigeerimismaksete tasumist
ja
—
neile korrigeerimismaksetele intresside lisamist, kui intresside puhul ei ole tegemist viivitusintressidega ja intressid ei ületa ostujõu kompenseerimiseks vajalikku mõistlikku määra.
2)
Direktiiviga 79/7/EMÜ on siiski vastuolus selline siseriiklik õigusnorm, mis paneb asjaomastele isikutele ühekordse makse vormis nii suure rahalise koormuse, et tagasiulatuv kindlustus muudetakse nende jaoks praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks. Vajaduse korral tuleb anda võimalus tasuda osamaksetena, mille suurus peab olema niisugune, et vaatamata tasumisele kuuluvatele korrigeerimismaksetele ja võimalikele intressidele tooks tagasiulatuv kindlustus asjaomastele isikutele märgatavat kasu.
(
1
)	Algkeel : saksa.
(
2
)	25. mai 1971. aasta otsus kohtuasjas 80/70: Defrenne I (EKL 1971, lk 445); 8. aprilli 1976. aasta otsus kohtuasjas 43/75: Defrenne II (EKL 1976, lk 455) ja 15. juuni 1978. aasta otsus kohtuasjas 149/77: Defrenne III (EKL 1978, lk 1365, töötasu ja muude töötingimuste eristamine).
(
3
)	Niisugust ebavõrdset kohtlemist käsitles Euroopa Kohus juba eespool 2. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsuses Defrenne I, punktid 3 ja 4, tookord siiski seoses EMÜ asutamislepingu artikli 119 tõlgendamisega.
(
4
)	Nõukogu 19. detsembri 1978. aasta direktiiv 79/7/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas (EÜT 1979 L 6, lk 24; ELT eriväljaanne 05/01, lk 215; edaspidi „direktiiv 79/7”).
(
5
)	See järeldub direktiivi 79/7 artikli 8 lõikest 1; vt selle kohta ka 4. detsembri 1986. aasta otsus kohtuasjas 71/85: Madalmaad vs. Federatie Nederlandse Vakbeweging (EKL 1986, lk 3855, punktid 15 ja 23) ja 1. juuli 1993. aasta otsus kohtuasjas C-154/92: Van Cant (EKL 1993, lk I-3811, punkt 17).
(
6
)	Moniteur belge_10.12.1969, lk 11903.
(
7
)	Vt kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi artikli 1 § 1 punkt 2, mille õhusõiduki meeskonna määratlus sisaldas sõnaselget täiendit „välja arvatud stjuardessid” („à l’exclusion des hôtesses de l’air”). Niisugust ebavõrdset kohtlemist seletatakse asjaoluga, et stjuardessid ei saanud omal ajal nende suhtes kehtiva vanusepiiri tõttu, mis oli 40 eluaastat, läbida oma elukutses täielikuks pensionikindlustuseks vajalikku aega ning seetõttu ei kohaldatud neile pensioni eriskeemi.
(
8
)	Nii arvutavad põhikohtuasja hagejad – ilma et seda oleks vaidlustatud –, et pärast 34-aastast kindlustusperioodi oleks stjuuardi poolt 1. jaanuariks 1991. aastaks omandatud vanaduspension 733760 Belgia franki aastas (ligikaudu 18189 eurot), stjuardessi vanaduspension seevastu ainult 611290 Belgia franki (ligikaudu 15153 eurot).
(
9
)	Moniteur belge_23.08.1980, lk 9700.
(
10
)	Moniteur belge_31.07.1997, lk 19635. Kuninga varasem 28. märtsi 1984. aasta dekreet (Moniteur belge_03.04.1984, lk 4100) oli Belgia Riiginõukogu 2. septembri 1987. aasta otsusega nr 28435 tühistatud.
(
11
)	Nimetatud norm kehtestati kuninga 25. juuni 1997. aasta dekreedi artikliga 4.
(
12
)	Société anonyme belge d’exploitation de la navigation aérienne.
(
13
)	Riiklik pensioniamet.
(
14
)	Töökohus.
(
15
)	17. novembri 1997. aasta kohtuotsus või vastavalt 9. jaanuari 1998. aasta kohtuotsus.
(
16
)	26. detsembri 2003. aasta kohtuotsus.
(
17
)	Kõrgem töökohus.
(
18
)	Kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi artikli 16ter § 2, muudetud kuninga 25. juuni 1997. aasta artikliga 4.
(
19
)	Kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi artikli 16ter § 4 lõige 3, muudetud kuninga 25. juuni 1997. aasta dekreedi artikliga 4.
(
20
)	Direktiivi 79/7 ülevõtmise tähtaeg oli 23. detsember 1984, vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 7.
(
21
)	Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika; paljude kohtuotsuste asemel vt 15. veebruari 1978. aasta otsus kohtuasjas 96/77: Bauche ja Delquignies (EKL 1978, lk 383, punkt 48); 29. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-162/00: Pokrzeptowicz-Meyer (EKL 2002, lk I-1049, punkt 50); 14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-519/03: komisjon vs. Luksemburgi Suurhertsogiriik (EKL 2005, lk I-3067, punkt 49); 7. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-28/00: Kauer (EKL 2002, lk I-1343, punkt 20) ja 6. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-154/05: Kersbergen-Lap ja Dams-Schipper (EKL 2006, lk I-6249, punkt  42).
(
22
)	Eespool 5. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Madalmaad vs. Federatie Nederlandse Vakbeweging, punktid 21 ja 23, ja eespool 5. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Van Cant, punktid 17 ja 18.
(
23
)	Vt ainult 30. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C-147/02: Alabaster (EKL 2004, lk I-3101, punkt 45); 14. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-210/03: Swedish Match (EKL 2004, lk I-11893, punkt 70); 14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-110/03 Belgia vs. komisjon (EKL 2005, lk I-2801, punkt 71) ja 12. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-300/04: Eman ja Sevinger (EKL 2006, lk I-08055, punkt 57).
(
24
)	28. septembri 1994. aasta otsus kohtuasjas C-128/93: Fisscher (EKL 1994, lk I-4583, punkt 35).
(
25
)	Õigusakti soodustuste laiendamise nõude kohta diskrimineeritud isikute kategooriale vt üldiselt 15. jaanuari 1998. aasta otsus kohtuasjas C-15/96: Schöning-Kougebetopoulou (EKL 1998, lk I-47, punkt 35); 12. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-442/00: Rodriguez Caballero (EKL 2002, lk I-11915, punkt 42); 20. märtsi 2003. aasta otsus kohtuasjas C-187/00: Kutz-Bauer (EKL 2003, lk I-2741, punkt 72) ja 7. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-81/05: Cordero Alonso (EKL 2006, lk I-7569, punkt 45); direktiivi 79/7 kohta eraldi vt eespool 5. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsused Madalmaad vs. Federatie Nederlandse Vakbeweging, punkt 23, ja Van Cant, punktid 19 kuni 27, ja ka 13. detsembri 1989. aasta otsus kohtuasjas 102/88: Ruzius-Wilbrink (EKL 1989, lk 4311, punkt 20).
(
26
)	Eespool 24. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Fisscher, punktid 36 ja 37, ja 24. oktoobri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-435/93: Dietz (EKL 1996, lk I-5223, punkt 34) ning ka kohtujurist van Gerveni 7. juuni 1994. aasta ettepanek kohtuasjas C-57/93: Vroege (EKL 1994, lk I-4541, punkt 30). Kuigi need kohtuasjad puudutavad ettevõttepenisoni skeeme ja käsitlevad neid, lähtudes EMÜ asutamislepingu artiklist 119 (nüüd EÜ artikkel 141), saab nendes tehtud kaalutlusi probleemideta üle kanda käesoleval juhul kõne all olevatele riiklikele pensioniskeemidele ja direktiivile 79/7. Nii EÜ artikkel 141 kui ka direktiivi 79/7 artikkel 4 kujutavad endast üldise võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtte väljendust.
(
27
)	Ühenduse õiguse seisukohalt ei oma sellega seoses tähtsust ka asjaolu, et kolme põhikohtuasja hagejate pensioniotsused tehti enne Belgia 1997. aasta korrigeerimisnormi vastuvõtmist. Igal juhul ei tulene asjaomastele isikutele ühenduse õigusest mingil ajal õigust nõuda tagasiulatuvat kindlustust ilma korrigeerimismakseid tasumata.
(
28
)	1997. aasta korrigeerimisnormi sõnastus ei näi selles suhtes eriti selge olevat: kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi artikli 16ter § 4 lõikes 3, muudetud kuninga 25. juuni 1997.  aasta dekreediga, kasutatakse neutraalselt kõlavat sõnastust „lihtintress” (prantsuse keeles intérêt simple). Nagu komisjon kohtuistungil siiski õigesti rõhutas, nimetatakse sedasama intressi kõnealuse dekreedi §-is 6 „viivitusintressiks” (prantsuse keeles intérêt de retard).
(
29
)	Tõhususe põhimõtte kohta üldiselt vt paljude otsuste asemel 16. mai 2000. aasta otsus kohtuasjas C-78/98: Preston (EKL 2000, lk I-3201, eelkõige punkt 31) ja 4. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-212/04: Adeneler (EKL 2006, lk I-6057, punkt 95).
(
30
)	9. veebruari 1999. aasta otsus kohtuasjas C-167/97: Seymour-Smith ja Perez (EKL 1999, lk I-623, punkt 75) ja eespool 25. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Kutz-Bauer, punkt 57; samas tähenduses 11. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-208/05: ITC (EKL 2007, lk I-0181, punkt 40).
(
31
)	Kogu ajavahemiku eest 1. jaanuarist 1964 kuni 31. detsembrini 1980 oleks ühekordse makse suurus koos intressidega üle 63000 euro (hagejate esitatud riikliku pensioniameti arvutused 19. novembriks 1997 kahe võrreldava juhtumi korral).
(
32
)	Niisugused on põhikohtuasja hagejate vaidlustamata andmed.
(
33
)	Ainult ääremärkusena olgu öeldud, et niisugune ajatamismudel on 1997. aasta korrigeerimisnormides juba olemas, kuigi selle kohaldamine on praegu piiratud juhtudega, mil asjaomased isikud pensioni veel ei saa (kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi artikli 16ter § 6 lõige 3, muudetud kuninga 25. juuni 1997.  aasta dekreediga).
(
34
)	Vt selle kohta veel kord eespool käesoleva ettepaneku punktid 31 ja 34.
(
35
)	Sellega seoses tuleb taas meenutada, et võrdse kohtlemise põhimõte nõuab, et diskrimineeritud töötajad asetatakse samasse olukorda teisest soost töötajatega (eespool 24. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas Fisscher, punkt 35).
(
36
)	Euroopa Kohtu menetluses jäi ebaselgeks, kas ja mil määral oleksid korrigeerimismenetluses määratud tagasiulatuvad kindlustusmaksed ja intressid maksustatavast tulust mahaarvatavad. Igatahes tooks võimalik maksustamise eesmärgil mahaarvamine asjaomastele isikutele praegu nende tagasihoidlikku pensioni silmas pidades vaevalt olulist kasu.
(
37
)	Nt kui tsiviilõhusõidukite meeskonnaliikmete pensioni eriskeem toob töötajate üldise pensioniskeemi alusel arvutatud vanaduspensioniga võrreldes kaasa endise stjuardessi pensioni tõusu 200 eurot kuus, oleks mõistlik asjaomastele isikutele sellest 100 eurot välja maksta ja ülejäänud 100 eurot korrigeerimismakse osamaksena kinni pidada.
(
38
)	Hiljemalt asjaomase isiku surmaga peab lõppema ka korrigeerimismaksete tagantjärele maksmise kohustus, et endiste stjuardesside diskrimineerimise rahaliste tagajärgedega ei koormataks veel ka pärijaid.
(
39
)	Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika, vt nt 24. veebruari 1994. aasta otsus kohtuasjas C-343/92: Roks jt (EKL 1994, lk I-571, punktid 35 ja 36); 6. aprilli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-226/98: Jørgensen (EKL 2000, lk I-2447, punkt 39); 23. oktoobri 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-4/02 ja C-5/02: Schönheit ja Becker (EKL 2003, lk I-12575, punkt 85) ja eespool 22. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Kutz-Bauer, punktid 59 ja 60.
(
40
)	Belgia valitsus ei osalenud isegi mitte Euroopa Kohtu menetluses.
(
41
)	Selle võimaliku õigustuse aluse kohta vt – põhiõiguste analoogses valdkonnas – eelkõige 28. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-158/96: Kohll (EKL 1998, lk I-1931, punkt 41) ja eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus ITC, punkt 43.
(
42
)	Kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi artikli 16ter §-id 2 ja 3, mida on muudetud kuninga 25. juuni 1997.  aasta dekreediga.
(
43
)	See järeldub, nagu kinnitas kohtuistungil ka riiklik pensioniamet, kuninga 3. novembri 1969. aasta dekreedi artikli 16ter § 9 lõike 2 punktist b kuninga 25. juuni 1997.  aasta dekreedi redaktsioonis.
(
44
)	Vt 16. detsembri 1976. aasta otsus kohtuasjas 33/76: Rewe vs. Landwirtschaftskammer Saarland (EKL 1976, lk 1989, punkt 5); 15. septembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-231/96: Edis (EKL 1998, lk I-4951, punktid 20 ja 35) ja 17. juuni 2004. aasta otsus kohtuasjas C-30/02: Recheio – Cash & Carry (EKL 2004, lk I-6051, punkt 18).
(
45
)	Nt võiks mõelda pensioniõiguste uuele arvutamisele, et võtta mõistlikult arvesse kindlustatud isikute väljaõppe või lapsehoolduspuhkuse aeg.
(
46
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punktid 33 ja 34.
(
47
)	Vt eelkõige eespool 2. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Defrenne II, punktid 69–75, eriti punkt 74, ja 17. mai 1990. aasta otsus kohtuasjas C-262/88: Barber (EKL 1990, lk I-1889, punktid 40–45, eriti punkt 44).
(
48
)	15. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-209/03: Bidar (EKL 2005, lk I-2119, punkt 67); 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-423/04: Richards (EKL 2006, lk I-3585, punkt 40) ja 6. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-292/04: Meilicke (EKL 2007, lk I-1835, punkt 35).
(
49
)	Eespool 48. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Bidar, punkt 69, ja kohtuotsus Richards, punkt 42.