62012CJ0182
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (осми състав)
7 март 2013 година (
*1
)
„Митнически кодекс на Общността — Член 137 — Регламент за прилагане на Митническия кодекс — Член 561, параграф 2 — Условия за пълно освобождаване от вносни мита — Внос в държава членка на превозно средство, чийто собственик е установен в трета държава — Лична употреба на превозното средство, разрешена от собственика по начин, различен от трудов договор, сключен с ползвателя — Липса на освобождаване“
По дело C-182/12
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Székesfehérvári Törvényszék (Унгария) с акт от 20 март 2012 г., постъпил в Съда на 19 април 2012 г., в рамките на производство по дело
Gábor Fekete
срещу
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága,
СЪДЪТ (осми състав),
състоящ се от: г-н E. Jarašiūnas, председател на състав, г-жа C. Toader (докладчик) и г-н C. G. Fernlund, съдии,
генерален адвокат: г-н P. Mengozzi,
секретар: г-н A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
—
за г-н Fekete, от адв. I. Falcsik, ügyvéd,
—
за унгарското правителство, от г-н M. Fehér и г-жа Á. Szilágyi, в качеството на представители,
—
за Европейската комисия, от г-н B.-R. Killmann и г-н A. Sipos, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 561, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), изменен с Регламент (ЕИО) № 993/2001 на Комисията от 4 май 2001 г. (ОВ L 141, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 14, стр. 5, наричан по-нататък „Регламент за прилагане“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между г-н Fekete и Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Генерална митническа и финансова дирекция за Централнодунавския регион на националната данъчна и митническа администрация) относно определянето на митническия статут на лек автомобил, регистриран в Гвинея Бисау, въведен на територията на Европейския съюз и използван за частни цели от г-н Fekete в Унгария.
Правна уредба
3
Член 137 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общ (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58, наричан по-нататък „Митническия кодекс“) предвижда:
„Режимът временен внос разрешава ползването на митническата територия на Общността с пълно или частично освобождаване от вносни сборове и без прилагане на мерките на търговската политика, на необщностни стоки, предназначени да бъдат реекспортирани, без да са претърпели изменения, освен нормалното износване при тяхната употреба“.
4
Член 232 от Регламента за прилагане, който се отнася до процедурата за временен внос, гласи:
„1.   Изброените, когато не са декларирани пред митническите органи писмено или устно, се считат за декларирани за временен внос по силата на действието, разгледано в член 233 [при спазване на разпоредбите на] член 579:
[…]
б)
транспортните средства, разгледани в членове от 556 до 561;
[…]“.
5
Член 234, параграф 2 от този регламент предвижда:
„Когато проверката установи, че действието, посочено в член 233, е извършено, но внесените или пренесени стоки не отговарят на условията на членове 230—232, съответните стоки се смятат за незаконно внесени или изнесени“.
6
Съгласно член 560, параграф 1, първа алинея от този регламент „[ф]изически лица […], установени на митническата територия на Общността, получават пълно освобождаване от вносни митни сборове, когато използват за лични нужди превозно средство, при отделен случай и при нареждане от страна на регистриран бенефициер, като последният се намира на митническата територия на Общността по същото време“.
7
Член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане уточнява:
„Пълно освобождаване от вносни митни сборове се отпуска при стопанска или лична употреба на превозните средства от физическо лице, установено на митническата територия на Общността и работещо при собственика на превозното средство, установен извън тази територия или упълномощено по друг начин от собственика.
Личната употреба следва да се допуска в работния договор.
Митническите органи ограничават временния внос на превозни средства по реда на настоящата разпоредба при наличие на систематично позоваване от страна на лица“.
Фактите по главното производство и преюдициалният въпрос
8
Г-н Fekete, който пребивава в Унгария и има двойно гражданство — унгарско и на Гвинея Бисау, се представя като основател и председател на управителния съвет на фондацията „Együtt Afrikáért Alapítvány“ („Заедно за Африка“), установена в Гвинея Бисау. Тази фондация притежава лек автомобил марка „Cadillac Escalade“, който е внесла на територията на Съюза, без митническа декларация, в режим на временен внос с пълно освобождаване от вносни мита.
9
Този автомобил се използва за лични цели от г-н Fekete в рамките на митническата територия на Съюза.
10
Според информацията, предоставена от запитващата юрисдикция и от унгарското правителство, на 13 април 2011 г. полицейската служба на Székesfehérvár (Унгария) спира за проверка г-н Fekete, който управлява този автомобил. При изслушването му от полицията г-н Fekete посочва, че не разполага с разрешение да използва автомобила, защото той е основателят и председателят на управителния съвет на фондацията. Тъй като г-н Fekete не успява да обоснове митническия статут на посочения автомобил, на 14 април 2011 г. митническият орган служебно започва производство за тази цел.
11
От акта за преюдициално запитване и от становището на унгарското правителство е видно също така, че на 13 май 2011 г., в рамките на това производство, г-н Fekete е представил написан на машина документ на унгарски език от 1 септември 2008 г., за който се твърди, че е съставен в Сенегал от г-н Toure Mourdje, в качеството на председател на управителния съвет на фондация „Együtt Afrikáért Alapítvány“. Този документ овластявал г-н Fekete да използва и да управлява разглеждания автомобил. В това отношение посоченото правителство отбелязва, че макар въпросното разрешение да е подписано през 2008 г. и да не е подписано от двама свидетели, както изисква унгарското право, самото удостоверение за регистрация на този автомобил в Гвинея Бисау е от 30 март 2011 г., тоест един месец преди полицейската проверка, извършена в Унгария. По-нататък, това удостоверение съдържало неточни или непълни данни и дори предизвиквало съмнения с оглед на някои изрази, използвани на португалски език, относно възможността този документ да се квалифицира като удостоверение за регистрация.
12
С решение от 18 май 2011 г. първоинстанционният митнически орган приема, че временният внос на посочения автомобил е извършен в нарушение на нормите на правото на Съюза, тъй като г-н Fekete не е притежавал трудов договор, предвиждащ лична употреба на автомобила по смисъла на член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане. Този орган при това положение решава, в съответствие с член 202 от Митническия кодекс, че е възникнало митническо задължение във връзка с това превозно средство и разпорежда да се заплати сумата от 729355 HUF [унгарски форинти] (около 2500 EUR), представляваща митни сборове, и от 2005727 HUF (около 7000 EUR), представляваща данък върху добавената стойност.
13
Г-н Fekete подава жалба срещу това решение пред по-горестоящия митнически орган, като изтъква, че въпросното превозно средство, собственост на фондация, е влязло без формалности на територията на Съюза, в изпълнение на разпоредбите на т.нар. „Истанбулска конвенция“, одобрена с Решение 93/329/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 година относно сключване на Конвенцията за временния внос и приемане на нейните приложения (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 211). Той поддържа впрочем, че митническият орган неправилно се е основал на липсата на трудов договор по смисъла на член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане, за да откаже предоставянето на пълно освобождаване от вносни мита. Щом като не е разполагал с такъв договор, този орган е трябвало само да провери дали личната употреба на това превозно средство е била „разрешена по друг начин от собственика“ по смисъла на тази разпоредба. В това отношение обаче г-н Fekete бил представил разрешение от председателя на управителния съвет на фондация „Együtt Afrikáért Alapítvány“, което му позволява да ползва и управлява превозното средство — собственост на тази фондация. При всички случаи г-н Fekete смята, че е трябвало да го считат за служител на посочената фондация въз основа на дейността, която е извършвал в нея, дори да не е могъл да бъде квалифициран като такъв според правилата на националното право.
14
След отхвърлянето на жалбата му г-н Fekete сезира запитващата юрисдикция с цел съдебно преразглеждане на решението на по-горестоящия митнически орган. Той се позовава главно на това, че за целите на пълното освобождаване от вносни мита на основание член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане наличието на трудов договор не се изисква, доколкото той е използвал превозното средство за лични цели, както и че му е било разрешено да прави това по силата на разрешението от 1 септември 2008 г. Като се опира на Протокола от заседанието на Комитета по Митническия кодекс от 6 юли 2010 г. (TAXUD/A3/0039/2010-EN), унгарският митнически орган от своя страна се позовава на това, че за целите на прилагане на предвиденото в тази разпоредба освобождаване, личната употреба на превозното средство трябва да се определи в трудов договор със собственика на това превозно средство, установен извън Съюза, и частното лице, установено в Съюза. Такъв договор обаче липсвал в настоящото дело.
15
Същевременно запитващата юрисдикция отбелязва, че макар член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане да уточнява действително, че когато частното лице — ползвател на превозното средство, е наето на работа от собственика на транспортното средство, личната употреба на посоченото превозно средство трябва да е била предвидена в трудовия договор, текстът на тази разпоредба, изглежда, предвижда и пълното освобождаване от вносни мита, когато употребата на превозното средство от частното лице е „разрешена по друг начин от собственика“ на същото.
16
При тези обстоятелства Székesfehérvári Törvényszék решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Съгласно член 561, параграф 2 от Регламент[а за прилагане] достатъчно ли е с цел лична употреба на превозно средство да е предоставено разрешение от собственика на превозното средство, установен извън територията на Общността, или личната употреба на превозното средство е възможна само в рамките на трудово правоотношение, ако (собственикът) я е уговорил в трудовия договор?“.
По преюдициалния въпрос
17
Със своя преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане трябва да се тълкува в смисъл, че пълното освобождаване от вносни мита за превозно средство, използвано за лични цели от лице, установено на митническата територия на Съюза, може да бъде предоставено само ако тази лична употреба е предвидена в трудов договор, обвързващ това лице със собственика на превозното средство, установен извън тази територия, или обратно — в смисъл, че това освобождаване може да бъде предоставено и когато лицето, независимо от наличието на трудово правоотношение, е упълномощено по друг начин от собственика на превозното средство да го използва за такива лични цели.
18
Г-н Fekete изтъква, че лицето, което използва автомобила за лични цели, може да се ползва от пълното освобождаване от вносни мита дори когато не е формално обвързано с трудов договор със собственика му или пък когато тази употреба не е предвидена в трудовия договор, сключен между страните. Според г-н Fekete е достатъчно това лице да е „упълномощено по друг начин от собственика“, по смисъла на член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане, за да се ползва от пълното освобождаване от вносни мита.
19
За сметка на това унгарското правителство и Европейската комисия са на мнение, че за целта на предоставянето на пълно освобождаване от вносни мита, предвидено в член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане, ако търговска употреба на превозното средство може безспорно да бъде разрешена по друг начин от собственика на превозното средство, личната употреба на посоченото превозно средство трябва непременно да бъде предвидена в трудов договор, обвързващ лицето ползвател със собственика на превозното средство.
20
В това отношение следва да се отбележи, че член 561, параграф 2, първа алинея от Регламента за прилагане предвижда, че пълното освобождаване от вносни мита на превозно средство може да бъде предоставено, когато същото се използва от физическо лице, установено на митническата територия на Съюза, или за лични, или за търговски цели.
21
В делото по главното производство е безспорно, че разглежданото превозно средство е използвано само за лични цели.
22
От текста на член 561, параграф 2, първа алинея от Регламента за прилагане е видно, че в контекста на тази разпоредба предоставянето на пълно освобождаване от вносни мита е обусловено от изискването това физическо лице да е наето на работа от собственика на превозното средство, установен извън тази територия, или да е „упълномощено по друг начин“ от собственика на споменатото превозно средство. В случай на лична употреба на превозното средство обаче алинея втора от този член уточнява, че личната употреба трябва да е била предвидена в трудовия договор.
23
По този начин от прочита на тези две алинеи във връзка една с друга следва, че макар употреба за търговски цели безспорно да може да бъде „разрешена по друг начин от собственика“, за да се получи пълно освобождаване от вносни мита на основание член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане, случаят не е такъв по отношение на личната употреба, която може да се впише само в рамките на трудово правоотношение и трябва непременно да е предвидена в трудов договор.
24
Следва също така да се отбележи, че както правилно подчертава унгарското правителство, действащата формулировка на член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане произтича от Регламент № 993/2001, който, както е видно от съображение 9 на същия, извършва само опростяване и рационализиране на включените в дял III от част II на Регламент № 2454/93 разпоредби и отнасящи се в частност до временния внос. Действително член 1, точка 28 от Регламент № 993/2001 заменя дял III от Регламент № 2454/93, озаглавен „Митнически икономически режими“, който е включвал членове 496—787, с нов дял III, също озаглавен „Митнически икономически режими“ и в който се съдържат, от влизането в сила на Регламент № 993/2001, членове 496—592 от Регламента за прилагане.
25
Същевременно в това отношение членовете, съответстващи на член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане, както са фигурирали в редакцията на този регламент, предхождаща влизането в сила на Регламент № 993/2001, а именно член 718, параграф 1 и параграф 3, букви a) и б), член 6 и член 7, буква б), второ тире, както и член 719, параграф 4, буква б), са обуславяли и предоставянето на пълно освобождаване от вносни мита на внесено превозно средство, в случаите на лична употреба от лице, установено в Съюза, различно от неговия собственик, от условието това лице да бъде обвързано с трудово правоотношение със собственика и личната употреба да е предвидена в този трудов договор.
26
C оглед на гореизложените съображения, на поставения въпрос следва да се отговори, че член 561, параграф 2 от Регламента за прилагане трябва да се тълкува в смисъл, че пълното освобождаване от вносни мита, предвидено в тази разпоредба за превозно средство, използвано за лични цели от лице, установено на митническата територия на Съюза, може да се предостави само ако тази лична употреба е била предвидена в трудов договор, обвързващ това лице със собственика на превозното средство, установен извън тази територия.
По съдебните разноски
27
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:
Член 561, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕИО) № 993/2001 на Комисията от 4 май 2001 г., трябва да се тълкува в смисъл, че пълното освобождаване от вносни мита, предвидено в тази разпоредба за превозно средство, използвано за лични цели от лице, установено на митническата територия на Европейския съюз, може да се предостави само ако тази лична употреба е била предвидена в трудов договор, обвързващ това лице със собственика на превозното средство, установен извън тази територия.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: унгарски.