62023CJ0059
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (голям състав)
11 септември 2025 година (
*1
)
„Обжалване — Държавни помощи — Член 107, параграф 3, буква в) и член 108 ДФЕС — Помощ, предвидена за изграждането на два нови ядрени реактора на площадката в Paks (Унгария) — Пряко възлагане на поръчката за строителство — Директива 2014/25/ЕС — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при спазването на определени ангажименти — Съвместимост на помощта с правото на Съюза, различно от правото в областта на държавните помощи — Предмет на помощта — Условия, неразривно свързани с помощта — Паралелно провеждане на производство за установяване на неизпълнение на задължения — Задължение за мотивиране“
По дело C‑59/23 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 6 февруари 2023 г.,
Република
Австрия, представлявана от A. Posch, M. Fruhmann, M. Klamert и F. Koppensteiner, подпомагани от H. Kristoferitsch, Rechtsanwalt,
жалбоподател,
като другите страни в производството са:
Европейска комисия, представлявана от P. Němečková и L. Wildpanner,
ответник в първоинстанционното производство,
Велико херцогство Люксембург, представлявано от A. Germeaux и T. Schell, подпомагани от P. Kinsch, avocat,
Чешка република, представлявана от M. Smolek, L. Halajová, T. Müller и J. Vláčil,
Френска република, представлявана първоначално от R. Bénard, T. Lechevallier, T. Stéhelin, а впоследствие от T. Lechevallier и T. Stéhelin,
Унгария, представлявана от M. Z. Fehér, подпомаган от B. Karsai, Z. Zs. Lehoczki и P. Nagy, ügyvédek,
Република Полша, представлявана от B. Majczyna,
Словашка република,
Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия,
встъпили страни в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (голям състав),
състоящ се от: K. Lenaerts, председател, T. von Danwitz, заместник-председател, F. Biltgen, I. Jarukaitis, M. L. Arastey Sahún, S. Rodin, N. Jääskinen, D. Gratsias (докладчик) и M. Gavalec, председатели на състави, Aл. Арабаджиев, I. Ziemele, J. Passer, O. Spineanu-Matei, M. Condinanzi и R. Frendo, съдии,
генерален адвокат: L. Medina,
секретар: I. Illéssy, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 12 ноември 2024 г.,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 27 февруари 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1
С жалбата си Република Австрия иска отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз от 30 ноември 2022 г., Австрия/Комисия (T‑101/18, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“, EU:T:2022:728), с което той отхвърля жалбата ѝ за отмяна на Решение (ЕС) 2017/2112 на Комисията от 6 март 2017 година относно мярка/схема за помощ/държавна помощ SA.38454 — 2015/C (ex 2015/N), която Унгария възнамерява да приложи в подкрепа на изграждането на два нови ядрени реактора в атомната електроцентрала „Paks II“ (ОВ L 317, 2017 г., стр. 45, наричано по-нататък „спорното решение“).
I. Правна уредба
А. Директива 2004/17/ЕО
2
Член 40 от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (OВ L 134, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3, попр. OB L 182, 2008 г., стр. 169), озаглавен „Използване на открити процедури, ограничени процедури и процедури на договаряне“, е предвиждал в параграф 3:
„Възложителите могат да използват процедура без предварително обявяване на конкурентно възлагане на поръчка в следните случаи:
[…]
в)
когато поради технически или творчески причини или по причини, свързани със защитата на изключителни права, поръчката може да бъде изпълнена само от определен икономически оператор;
[…]“.
Б. Директива 2014/25/ЕС
3
Член 50 от Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година относно възлагането на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги и за отмяна на Директива 2004/17/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 243), озаглавен „Използване на процедурата на договаряне без предварителна покана за участие в състезателна процедура“, предвижда:
„Възложителите могат да използват процедура на договаряне без предварителна покана за участие в състезателна процедура в следните случаи:
[…]
в)
когато строителството, доставките или услугите могат да се осигурят само от конкретен икономически оператор поради някоя от следните причини:
i)
целта на поръчката е да се създаде или придобие уникално произведение на изкуството или творческо изпълнение;
ii)
отсъствие на конкуренция по технически причини;
iii)
закрила на изключителни права, включително на права върху интелектуалната собственост.
Изключенията по подточки ii) и iii) се прилагат само когато не съществува достатъчно добра алтернатива или заместител и отсъствието на конкуренция не се дължи на изкуствено стесняване на параметрите на поръчката;
[…]“.
4
Член 106 („Транспониране и преходни разпоредби“) от тази директива предвижда в параграф 1:
„Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 18 април 2016 г. […]“.
5
Член 107 от същата директива („Отмяна“) предвижда следното в първа алинея:
„Директива 2004/17/ЕО се отменя, считано от 18 април 2016 г.“.
II. Обстоятелствата по спора
6
Обстоятелствата по спора са изложени в точки 2—9 от обжалваното съдебно решение. За целите на настоящото производство те могат да бъдат обобщени по следния начин.
7
На 22 май 2015 г. в Европейската комисия постъпва уведомление от Унгария с номер C(2017) 1486 за мярка за предоставяне на финансово участие за изграждането на два нови реактора на площадката на атомната електроцентрала Paks (Унгария), наречени „Paks II“, съответно за нейните блокове 5 и 6 (наричани по-нататък „двата нови ядрени реактора“), в допълнение към четирите ядрени реактора, които вече работят там. Получател по мярката, за която е подадено уведомление, е MVM Paks II Nuclear Power Plant Development Private Company Limited by Shares (наричано по-нататък „дружеството Paks II“), което е 100 % собственост на унгарската държава и трябва да стане собственик и дружество оператор на двата нови ядрени реактора.
8
Съгласно междуправителствено споразумение за сътрудничество при използването на ядрената енергия за мирни цели, сключено на 14 януари 2014 г. между Руската федерация и Унгария (наричано по-нататък „междуправителственото споразумение“), двете държави се задължават да си сътрудничат в рамките на ядрена програма за поддържане и по-нататъшно изграждане на атомната електроцентрала в Paks. Съгласно това споразумение както Руската федерация, така и Унгария трябва да определят една притежавана и контролирана от държавата публична организация с опит, която да носи финансовата и техническата отговорност за изпълнението на своите задължения като изпълнител или собственик по отношение по-специално на проектирането, изграждането и пускането в експлоатация на двата нови ядрени реактора. Руската федерация възлага на акционерното дружество „Нижни Новгород инжиниринговая компания Атомeнергопроект“ (наричано по-нататък „НИАЕП“) да изгради двата нови ядрени реактора, а Унгария определя дружеството Paks II да ги притежава и експлоатира. За тази цел НИАЕП и дружеството Paks II подписват на 9 декември 2014 г. споразумение относно договор за инженеринг, снабдяване и строителство на посочените реактори.
9
Съгласно междуправителственото споразумение Руската федерация трябва да предостави на Унгария държавен заем, за да финансира изграждането на двата нови ядрени реактора. Този заем се управлява от междуправителствено споразумение за финансиране от 28 март 2014 г. и позволява отпускането на револвиращ кредит в размер на 10 млрд. евро, който може да се използва единствено за целите на проектирането, изграждането и въвеждането в експлоатация на двата нови реактора. Унгария се ангажира да предостави допълнителна сума от 2,5 млрд. евро от собствения си бюджет, за да финансира инвестицията в тези реактори. Тя не е имала задължение да прехвърля необходимите средства за плащане на покупната цена за реакторите по сметките на дружеството Paks II. Най-голямата част от тези средства е трябвало да се държи от банката за развитие и външноикономически въпроси на Русия, Внешекономбанк. При приключването на всеки междинен етап Paks II е трябвало да подава искане до тази банка за плащане на 80 % от дължимата сума директно на НИАЕП. То е трябвало да подава искане до Агенцията за управление на държавния дълг на Унгария за плащане на останалите 20 %.
10
В спорното решение, прието след провеждане на официална процедура по разследване на основание член 108, параграф 2 ДФЕС, Комисията констатира, че мярката, за която е подадено уведомление, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, която при спазване на условията, определени в член 3 от това решение, е съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС. Що се отнася до прякото възлагане на изграждането на двата нови ядрени реактора на НИАЕП, Комисията счита, че то не може да доведе до допълнително нарушаване на конкуренцията и на търговията на съответния пазар, а именно пазара на електроенергия, и че поради това с оглед на приложимата съдебна практика тя не е длъжна да проверява дали възлагането съответства на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки. В спорното решение Комисията посочва, че във всеки случай, в това отношение е проведена отделна процедура по член 258 ДФЕС, в рамките на която е било проверено дали Унгария е спазила правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, и че тази проверка не е довела до констатация за нарушение от държавата членка на посочената правна уредба.
III. Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
11
На 21 февруари 2018 г. Република Австрия подава в секретариата на Общия съд жалба за отмяна на спорното решение.
12
На 19 юли 2018 г. Великото херцогство Люксембург е допуснато да встъпи в производството пред Общия съд в подкрепа на исканията на Република Австрия, а Чешката република, Френската република, Унгария, Република Полша, Словашката република и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия са допуснати да встъпят в подкрепа на исканията на Комисията.
13
С обжалваното съдебно решение Общият съд разглежда и отхвърля всички повдигнати от Република Австрия основания — с изключение на второто и третото основание, които тази държава членка оттегля в съдебното заседание — и така отхвърля жалбата.
IV. Исканията на страните в производството по обжалване
14
Република Австрия моли Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение в неговата цялост,
–
да уважи изцяло подадената в първоинстанционното производство жалба за отмяна на спорното решение и
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
15
Великото херцогство Люксембург моли Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение,
–
да уважи изцяло направеното в първоинстанционното производство искане за отмяна на спорното решение и
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
16
Комисията моли Съда:
–
да отхвърли настоящата жалба и
–
да осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
17
Чешката република моли Съда:
–
да отхвърли настоящата жалба и
–
да осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
18
Френската република, Унгария и по същество Република Полша искат от Съда да отхвърли настоящата жалба.
V. По молбата за възобновяване на устната фаза на производството
19
На 13 март 2025 г. Унгария подава в секретариата на Съда искане за възобновяване на устната фаза на производството на основание член 83 от Процедурния правилник на Съда. В подкрепа на искането си тя по същество изтъква, че не е съгласна с някои от преценките, съдържащи се в заключението на генералния адвокат. Унгария оспорва по-конкретно преценките относно обхвата на задължението на Комисията да провери в рамките на процедура като тази, по която е постановено спорното решение, дали дадена мярка за помощ е съвместима с разпоредби на правото на Съюза, различни от тези в областта на държавните помощи, особено когато Комисията вече е извършила такава проверка в производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу съответната държава членка.
20
В това отношение следва да се припомни, от една страна, че Статутът на Съда на Европейския съюз и Процедурният му правилник не предвиждат възможност за страните да представят становища в отговор на заключението на генералния адвокат (решение от 25 януари 2022 г.Комисия/European Food и др., C‑638/19 P, EU:C:2022:50, т. 55 и цитираната съдебна практика).
21
От друга страна, съгласно член 252, втора алинея ДФЕС генералният адвокат представя публично, при пълна безпристрастност и независимост, мотивирани заключения по делата, за които съгласно Статута на Съда на Европейския съюз се изисква неговото произнасяне. Съдът не е обвързан нито от това заключение, нито от изложените от генералния адвокат мотиви към него. Поради това несъгласието на страна със заключението на генералния адвокат не може само по себе си да бъде основание за възобновяване на устната фаза на производството, независимо какви са разгледаните в заключението въпроси (решение от 25 януари 2022 г.Комисия/European Food и др., C‑638/19 P, EU:C:2022:50, т. 56 и цитираната съдебна практика).
22
Безспорно в съответствие с член 83 от своя процедурен правилник Съдът може във всеки момент, след като изслуша генералния адвокат, да постанови възобновяване на устната фаза на производството, по-специално когато счита, че делото не е напълно изяснено, или когато след закриване на тази фаза някоя от страните посочи нов факт от решаващо значение за решението на Съда.
23
В случая обаче, след като е изслушал генералния адвокат, Съдът счита, че в края на писмената фаза на производството и на проведеното пред него съдебно заседание за изслушване на устните състезания разполага с всички необходими сведения, за да се произнесе по настоящото дело. Той отбелязва, че при всички положения подадената от Унгария молба за възобновяване на устната фаза на производството, която по същество се съсредоточава върху правни въпроси, вече разисквани в рамките на писмената фаза на производството и в съдебното заседание за изслушване на устните състезания, не посочва никакъв нов факт от решаващо значение за решението, което Съдът трябва да постанови по това дело.
24
При тези обстоятелства устната фаза на производството не следва да бъде възобновявана.
VI. По жалбата
25
В подкрепа на жалбата си Република Австрия изтъква четири основания: първото е грешка при прилагане на правото, която Общият съд допуснал, като приел, че липсата на процедура за възлагане на обществена поръчка за изграждането на двата нови ядрени реактора не води до незаконосъобразност на спорното решение; второто е грешка при прилагане на правото относно контрола за пропорционалност на разглежданата мярка за помощ; третото е грешка при прилагане на правото, която Общият съд допуснал по въпроса за наличието на непропорционални нарушения на конкуренцията, както и по въпроса за засилването и/или създаването на господстващо положение на пазара, и четвъртото е грешка при прилагане на правото, що се отнася до определянето на съставните елементи на разглежданата помощ.
А. По първото основание
26
Първото основание за обжалване се отнася до точки 27—50 и 196—203 от обжалваното съдебно решение.
27
На първо място, с това основание се оспорва фактът, че Общият съд е отхвърлил твърдението на Република Австрия по първото основание на подадената в първоинстанционното производство жалба, че спорното решение е незаконосъобразно, тъй като изграждането на двата нови ядрени реактора, което според нея е „условие, неразривно свързано“ с предмета на разглежданата помощ, е било поверено на НИАЕП, без да е била организирана процедура за възлагане на обществена поръчка, в нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки.
28
В това отношение следва да се отбележи, че в точки 25—50 от обжалваното съдебно решение Общият съд по същество констатира, от една страна, че в съображения 279—287 от спорното решение Комисията правилно се е основала главно на принципа, че е длъжна да зачита съответствието между правото относно държавните помощи и разпоредбите, уреждащи други области на правото на Съюза, единствено що се отнася до условията на разглежданата помощ, които са до такава степен неразривно свързани с нейния предмет, че не би могло да бъдат преценени поотделно. Като се опира на решение от 22 септември 2020 г., Австрия/Комисия (C‑594/18 P, EU:C:2020:742), на което се позовава Република Австрия, Общият съд констатира най-напред, че пред него изобщо не е било изтъкнато нарушение на разпоредби от правото на Съюза поради икономическата дейност, насърчавана с разглежданата помощ, а именно производството на ядрена енергия. След това, според Общия съд не може да се направи извод от факта, че в това решение Съдът не е проверил наличието на неразривна връзка между условията на съответната помощ и самата помощ, при положение че в делото, по което е постановено това решение, нарушението на принципите на правото на Съюза произтича от самия предмет на помощта, а именно изграждането на централа за производство на ядрена електроенергия. Накрая, според Общия съд от същото решение не следва, че Съдът е възнамерявал да разшири обхвата на контрола, който Комисията трябва да упражнява в тази област, тъй като налагането на задължение за контрол независимо от наличието на такава неразривна връзка би било в противоречие както с процесуалните правила и гаранции, присъщи на различните производства, специфични за други области на правото на Съюза, така и с принципа на автономия на административните процедури и способите за защита. С оглед на тези съображения Общият съд посочва в точка 34 от обжалваното съдебно решение, че Комисията не е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приела, че в рамките на процедура, провеждана на основание член 108 ДФЕС, нейният контрол следва да се ограничи до самата мярка за помощ, както и до неразривно свързаните с нея условия.
29
От друга страна, в точка 35 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че Република Австрия неправилно твърди, че прякото възлагане на НИАЕП на изграждането на двата нови ядрени реактора представлява „условие, неразривно свързано“ с предмета на въпросната помощ, тъй като възлагане с участието на конкуренти би могло да доведе до напълно различна помощ, по-специално с оглед на нейния размер и структура. В това отношение, след като уточнява, че разглежданата помощ се състои в това, че на дружеството Paks II безвъзмездно се предоставят два нови ядрени реактора, за да ги експлоатира, в точка 36 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че въпросът дали договорът за изграждането на тези два реактора е трябвало да бъде възложен чрез процедура за обществена поръчка, е свързан с производството и доставката на активите, които ще бъдат предоставени безвъзмездно, и по този начин предхожда самата мярка за помощ; следователно решението за възлагане на поръчката за разработване и изграждане на два нови ядрени реактора не представлява условие на самата помощ.
30
В това отношение в точка 37 от обжалваното съдебно решение Общият съд постановява, че провеждането на процедура за обществена поръчка и евентуалното възлагане на друго предприятие да изгради двата нови ядрени реактора не биха променили нито предмета на разглежданата помощ — т.е. безвъзмездното предоставяне на два нови реактора с цел тяхната експлоатация — нито получателя на помощта, който е дружеството Paks II. Освен това едно нарушение на правилата на Съюза относно обществените поръчки би засегнало само пазара на изграждане на атомни централи и при това положение не би се отразило на пазара, за който се отнася предметът на спорната мярка за помощ, а именно пазара на електроенергия.
31
Що се отнася по-конкретно до това как липсата на процедура за обществена поръчка е повлияла на размера на помощта, в точка 38 Общият съд приема, че не е доказано, че други оференти биха могли да доставят двата реактора със съответната технология „при по-добри условия или на по-ниска цена“. Освен това, дори ако използването на такава процедура за обществена поръчка би могло да се отрази на размера на въпросната помощ, това обстоятелство само по себе си не би имало никакви последици за предимството, което посочената помощ представлява за своя получател, като се има предвид, че това предимство се състои в безвъзмездното предоставяне на два нови ядрени реактора с оглед на тяхната експлоатация. Следователно според Общия съд в този случай увеличаването или намаляването на размера на съответната помощ не би засегнало нито самата помощ, нито нейния антиконкурентен резултат.
32
На второ място, с първото основание за обжалване се оспорва фактът, че Общият съд е отхвърлил десетото основание на първоинстанционната жалба в първата му част, в която се твърди, че спорното решение не е достатъчно мотивирано, що се отнася до съвместимостта на помощта с други разпоредби от правото на Съюза. По-конкретно, Република Австрия изтъква пред Общия съд, че Комисията не е изложила надлежно причините, поради които не е установила нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки в резултат на прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора, което представлявало условие, неразривно свързано с предмета на разглежданата помощ. В това отношение в точки 197 и 198 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че в съображения 280—284 от спорното решение Комисията е обяснила главно, че поради липсата на неразривна връзка между евентуалното нарушение на Директива 2014/25 и предмета на разглежданата помощ това нарушение не е могло да засегне съвместимостта на помощта с вътрешния пазар. Ето защо според Общия съд Комисията не е била длъжна в спорното решение да обясни защо са изпълнени условията, предвидени в член 50, буква в) от Директива 2014/25.
33
На трето място, както личи от точки 40 и 43 от обжалваното съдебно решение, Общият съд констатира, че в съображение 285 от спорното решение Комисията е отбелязала, че така или иначе е оценила дали Унгария е спазила Директива 2014/25, в рамките на отделно производство, а именно производството за установяване на неизпълнение на задължения с референтен номер NIF 2015/4231‑32 (наричано по-нататък „производството за неизпълнение на задължения от 2015 г.“), в края на което тя е стигнала до извода, че процедурите, предвидени в тази директива, са неприложими към възлагането на строителните работи за двата нови ядрени реактора по силата на член 50, буква в) от нея.
34
Когато разглежда по същество тези мотиви на спорното решение, изложени за изчерпателност, в точка 41 от обжалваното съдебно решение Общият съд постановява, че Комисията правилно е приела, че може да препрати към преценка, извършена от нея в производството за неизпълнение на задължения от 2015 г., за да съгласува резултатите от проверката на съвместимост на разглежданата помощ с тези от посоченото производство за неизпълнение на задължения. Както следва от точка 42 от обжалваното съдебно решение, след задълбочен анализ Комисията е приела по-конкретно, че прякото възлагане на НИАЕП на строителните работи по двата нови ядрени реактора може да се извърши без предварителна покана за участие в състезателна процедура, тъй като по технически причини не би имало конкуренция, и следователно е бил приложим член 50, буква в), подточка ii) от Директива 2014/25. В това отношение, видно от точки 43—46 от обжалваното съдебно решение, в рамките на процесуално-организационно действие Комисията е представила пред Общия съд документи, от които според него следва да се заключи, че Унгария се е ангажирала да проведе процедури за конкурентно възлагане на повечето други части на въпросния проект, по прозрачен начин и при спазване на основните принципи на равно третиране и недопускане на дискриминация. Както следва по-специално от точка 45 от обжалваното съдебно решение, според изявленията на Комисията в съдебното заседание пред Общия съд този ангажимент на Унгария е отразен в съображение 372 от спорното решение, което трябва да се разглежда заедно със съображение 285 от него.
35
Освен това в точка 47 от обжалваното съдебно решение Общият съд постановява, че не може да се приеме, че в производството относно съвместимостта на помощта с вътрешния пазар се поставят под въпрос всички взети по-рано решения, които вече са били предмет на отделна процедура, уредена със специфични правила по смисъла на решение от 15 юни 1993 г., Matra/Комисия (C‑225/91, EU:C:1993:239, т. 44), различни от приложимите в областта на държавните помощи. Принципът на правна сигурност не допуска в производството за държавна помощ Комисията да преразглежда възлагането на договора за строителство, без при това да разполага с нова информация в сравнение с онази, която е имала към момента на решението си да прекрати проведено преди това производство за установяване на неизпълнение на задължения. Според Комисията обаче това е било така към момента, в който е приела спорното решение, що се отнася до проверката дали Унгария е спазила правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки при възлагането на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора на площадката в Paks.
36
Що се отнася до довода на Република Австрия, че тъй като се урежда от принципа на целесъобразност, производството за установяване на неизпълнение на задължения не може да предопредели преценката за евентуално нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки в рамките на процедурата относно държавна помощ, в точка 48 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че този довод е ирелевантен, като се има предвид, че Комисията действително е започнала такова производство, в което е анализирала изтъкнатите от Унгария технически причини и въз основа на което е стигнала до извода, че са изпълнени условията по член 50, буква в) от Директива 2014/25. Освен това резултатът от производството за неизпълнение на задължения от 2015 г. е бил квалифициран като „предварително заключение“ в съображение 285 от спорното решение единствено защото във всеки момент би могло да се открие ново производство от същото естество въз основа на нова информация.
37
Първото основание за обжалване се състои от три части, първите две от които следва да се разгледат заедно.
1.
По първото основание за обжалване в първата и втората му част
а)
Доводи на страните
38
В рамките на първото основание за обжалване в първата му част Република Австрия, подкрепяна от Великото херцогство Люксембург, най-напред по същество упреква Общия съд, че по-специално в точки 27 и 201 от обжалваното съдебно решение е направил „изкуствено“ разграничение между изграждането на двата нови ядрени реактора и безвъзмездното им предоставяне на дружеството Paks II, тъй като е приел, че единствено това предоставяне на реакторите е предмет на разглежданата мярка за помощ. По-конкретно, Република Австрия счита, че мерките, допринасящи за предмета на разглежданата помощ, трябва да се разглеждат в своята цялост. Така извършеното от Общия съд „стриктно разграничение“ между безвъзмездното предоставяне на двата нови ядрени реактора и ресурсите, които Унгария е заделила за тях, се оказвало неправилно. По-нататък, като се позовава по-специално на точки 2, 65, 73 и 188 от обжалваното съдебно решение, Република Австрия отбелязва, наистина формално в рамките на второто основание за обжалване, но в контекста на доводи, които по същество се отнасят все до първото основание за обжалване, че Общият съд е дал повече от едно описания на разглежданата в това решение мярка за помощ.
39
Освен това Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че с решение от 22 септември 2020 г., Австрия/Комисия (C‑594/18 P, EU:C:2020:742), Съдът не е възнамерявал да разшири обхвата на контрола, който Комисията трябва да упражни в рамките на процедура като разглежданата процедура относно помощта.
40
Комисията счита, че Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото в това отношение, и изтъква, че Република Австрия неправилно смесва предмета на разглежданата помощ и условията на помощта. Като се позовава по-специално на решение от 31 януари 2023 г., Комисия/Braesch и др. (C‑284/21 P, EU:C:2023:58), тя припомня, че условията на дадена помощ трябва да се преценяват в процедура като разглежданата процедура относно помощта само когато те са до такава степен неразривно свързани с предмета на съответната помощ, че не би било възможно да се преценяват поотделно. Според Комисията в случая Общият съд с право е разграничил, от една страна, разглежданата помощ и нейния предмет и от друга страна, условията на тази помощ и правилно е приел в точка 36 от обжалваното съдебно решение, че една процедура по обществена поръчка за възлагане на разработването и изграждането на два нови ядрени реактора предхожда самата мярка за помощ, а именно „безвъзмездн[ото предоставяне на дружеството Paks II на] два нови ядрени реактора, за да ги експлоатира“, и следователно не представлява условие за самата разглеждана помощ.
41
Освен това Общият съд правилно констатирал, че провеждането на процедура за възлагане на обществени поръчки и евентуалното възлагане на друго предприятие да изгради двата нови ядрени реактора, не биха изменили нито предмета, нито получателя на разглежданата помощ. Дори да се предположи, че е имало нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, което не било така, то би се отразило само на пазара на изграждане на атомни централи, но не и на пазара на електроенергия, за който се отнася разглежданата мярка за помощ. Освен това, дори да се предположи, че прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора е могло да повлияе на размера на разглежданата помощ, което също не било така, Комисията поддържа, че във всички случаи, надлежно е преценила пропорционалността на съответната мярка и е взела предвид всички релевантни обстоятелства.
42
С първото основание за обжалване във втората му част Република Австрия най-напред изтъква по същество, че противно на посоченото от Общия съд по-специално в точки 35—39 от обжалваното съдебно решение, възлагането на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора има пряка връзка с разглежданата мярка за помощ. В това отношение тя се позовава на целта да се гарантира лоялна и ненарушена конкуренция във вътрешния пазар, която е обща за правото в областта на обществените поръчки и за правото относно държавните помощи. По-нататък Република Австрия отбелязва, че всъщност предоставянето на двата нови ядрени реактора и заемът, отпуснат от Руската федерация на Унгария, имат изключително тясна връзка, тъй като руските и унгарските власти са проектирали и осъществяват съответната операция като „цялостен процес“, както било видно от междуправителственото споразумение.
43
Отново в рамките на първото основание за обжалване, препращайки по този въпрос към доводите си, формулирани в рамките на второто основание за обжалване, Република Австрия подчертава освен това, че нарушението на правните норми в областта на обществените поръчки се отразява върху самата помощ, и по-точно нейните пропорционалност и размер. Освен това тя обяснява, че конкурентно възлагане в съответствие с разпоредбите на правото относно обществените поръчки би могло да доведе до напълно различна помощ, що се отнася по-конкретно до нейния размер и структура, в смисъл че по-изгодна оферта за изграждането на двата нови ядрени реактора би намалила пряко размера на разглежданата помощ.
44
В това отношение Република Австрия оспорва точки 36 и 38 от обжалваното съдебно решение, доколкото в тях Общият съд е заключил, че увеличаването или намаляването на размера на въпросната помощ няма да доведе до промяна нито в самата помощ, нито в нейния конкурентен резултат. Ако в рамките на процедура по конкурентно възлагане е можело да бъде представена и одобрена по-изгодна оферта, размерът и структурата на въпросната помощ можело да бъдат различни. Така при липсата на процедура по конкурентно възлагане не можело да се гарантира, че разглежданата помощ е действително пропорционална, а именно че е сведена до необходимия минимум.
45
Комисията припомня, че видно от решение от 22 март 1977 г., Iannelli & Volpi (74/76, EU:C:1977:51), неразривно свързани с предмета на дадена помощ са само условия, които не могат да бъдат преценени поотделно. В случая обаче въпросът за съответствието на разглежданата помощ с правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки можел да се преценява отделно, което впрочем било направено в рамките на производството за неизпълнение на задължения от 2015 г.
46
Що се отнася до довода, който Република Австрия извежда от междуправителственото споразумение (вж. т. 42 от настоящото решение), след това Комисията твърди, че този довод е изтъкнат за първи път в производството по обжалване и поради това е недопустим.
47
Освен това Комисията отбелязва, че възможността размерът и структурата на разглежданата помощ да бъдат различни, ако беше проведена процедура по конкурентно възлагане, също не е релевантен елемент, тъй като контролът дали разглежданата помощ е пропорционална, не би довел до различен резултат. Както личало от точка 38 от обжалваното съдебно решение, тъй като предметът на тази помощ се състои в безвъзмездното предоставяне на два нови ядрени реактора, увеличаването или намаляването на нейния размер само по себе си не би довело до различна преценка.
48
В заседанието пред Съда Комисията посочва, че размерът на инвестицията, предмет на разглежданата мярка за помощ, е 12,5 млрд. евро, 10 млрд. от които се отпускат от Руската федерация на основание на междуправителственото споразумение, а 2,5 млрд. евро са собствени средства на Унгария. Тя твърди, че един икономически оператор на пазара не би получил достатъчно печалби чрез такава инвестиция, преди да заключи, че без помощта на Унгария разглежданият проект не би бил изпълнен и така тази държава членка би трябвало да инвестира 12,5 млрд. евро. В това отношение в отговор на въпрос на Съда Комисията потвърждава, че последната сума съответства на разходите за изграждане на двата нови ядрени реактора, както и на някои инвестиции, свързани с експлоатацията им от дружеството Paks II.
49
Френската република поддържа по същество, че с доводите си относно прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора като условие, неразривно свързано с разглежданата помощ, Република Австрия всъщност се опитва да оспори направената от Общия съд преценка на фактите и доказателствата. Освен в случай на изопачаване обаче подобна преценка не представлявала правен въпрос, който в това си качество подлежи на контрол от Съда в рамките на производство по обжалване.
б)
Съображения на Съда
50
С първото основание за обжалване в първата и втората му част Република Австрия цели да постави под въпрос анализа, изложен в точки 35—38 от обжалваното съдебно решение, доколкото след този анализ Общият съд е потвърдил основния извод, формулиран в съображение 284 от спорното решение, че при липсата на „неразривна връзка“ между евентуалното нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки и предмета на помощта това нарушение не може да засегне оценката за съвместимост на помощта с вътрешния пазар.
51
Република Австрия поддържа по същество, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, от една страна, като е изключил изграждането на двата нови ядрени реактора, когато е определил предмета на разглежданата мярка за помощ, и от друга страна, като е потвърдил извода на Комисията, че прякото възлагане на поръчката за това изграждане не представлява условие на тази помощ, неразривно свързано с нейния предмет.
52
В това отношение следва да се припомни, че съгласно установената съдебна практика предвидената в член 108 ДФЕС процедура никога не трябва да води до резултат, който би бил в противоречие със специалните разпоредби на Договора. Така помощ, която сама по себе си или чрез някои от условията за предоставянето ѝ нарушава разпоредби или общи принципи на правото на Съюза, не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар (решение от 31 януари 2023 г., Комисия/Braesch и др., C‑284/21 P, EU:C:2023:58, т. 96 и цитираната съдебна практика).
53
Както по същество отбелязва генералният адвокат в точка 33 от заключението си, при това положение от практиката на Съда следва, че Комисията е длъжна да вземе предвид нарушения на разпоредби на правото на Съюза, различни от тези в областта на държавните помощи, когато такова нарушение произтича от финансираната икономическа дейност, от самата помощ или от нейния предмет или още от условията, неразривно свързани с предмета на помощта (вж. в този смисъл решения от 22 март 1977 г., Iannelli & Volpi, 74/76, EU:C:1977:51, т. 14, и от 31 януари 2023 г., Комисия/Braesch и др., C‑284/21 P, EU:C:2023:58, т. 98 и 103 и цитираната съдебна практика).
54
Така, когато условията на помощта са до такава степен неразривно свързани с нейния предмет, че не би било възможно те да се преценяват поотделно, въздействието им върху съвместимостта или несъвместимостта на помощта в нейната цялост непременно трябва да се преценява в съответствие с процедурата, предвидена в член 108 ДФЕС (решение от 31 януари 2023 г., Комисия/Braesch и др., C‑284/21 P, EU:C:2023:58, т. 97 и цитираната съдебна практика). Следователно подобни условия са сред аспектите, които Комисията трябва да разгледа и евентуално да одобри, така че, ако водят до нарушение на разпоредби или общи принципи на правото на Съюза, прието от Комисията решение, с което се разрешава такава помощ, задължително е незаконосъобразно (вж. в този смисъл решение от 31 януари 2023 г., Комисия/Braesch и др., C‑284/21 P, EU:C:2023:58, т. 99).
55
В това отношение Общият съд правилно е приел в точка 30 от обжалваното съдебно решение, че от решение от 22 септември 2020 г., Австрия/Комисия (C‑594/18 P, EU:C:2020:742), не може да се направи извод, че Съдът е възнамерявал да изостави своята практика, според която между условията, които са неразривно свързани с предмета на помощта, и тези, които не са, следва да се провежда разграничение, и че следователно трябва да се отхвърлят доводите на Република Австрия в това отношение. Няма съмнение, че в решение от 22 септември 2020 г., Австрия/Комисия (C‑594/18 P, EU:C:2020:742), Съдът не се е позовал на практиката си относно условията, неразривно свързани с помощта или нейния предмет. Това обаче се дължи на факта, че по делото, по което е постановено последното решение, се разглежда само предполагаемо нарушение на правото на Съюза, произтичащо от самата икономическа дейност, която разглежданата по това дело помощ е била предназначена да финансира, и която поради това не е можело да бъде отделена от нейният предмет (вж. в този смисъл решение от 31 януари 2023 г., Комисия/Braesch и др., C‑284/21 P, EU:C:2023:58, т. 98).
1) По определянето на предмета на разглежданата помощ
56
Най-напред следва да се провери дали Общият съд правилно е определил предмета на разглежданата помощ в точка 36 от обжалваното съдебно решение като състоящ се единствено в това, че „на дружеството Paks II безвъзмездно се предоставят два нови ядрени реактора, за да ги експлоатира“, с което изключва от този предмет изграждането на реакторите.
57
Що се отнася най-напред до допустимостта на доводите срещу точка 36 от обжалваното съдебно решение, следва да се отбележи, от една страна, че макар съгласно член 170, параграф 1 от Процедурния правилник с жалбата не може да се изменя предметът на спора пред Общия съд, все пак е допустимо жалбоподателят да обжалва решението на Общия съд, като изтъкне пред Съда основания и доводи, произтичащи от самото обжалвано съдебно решение и насочени към оспорване, от правна гледна точка, на неговата правилност (вж. решение от 4 октомври 2024 г., Aeris Invest/Комисия и ЕСП, C‑535/22 P, EU:C:2024:819, т. 146 и цитираната съдебна практика). При това положение, противно на поддържаното от Френската република в писмената ѝ дуплика, е допустимо Република Австрия да изтъкне за първи път в жалбата до Съда доводи, насочени срещу очертаването на предмета на разглежданата помощ, направено от Общия съд в точка 36 от обжалваното съдебно решение.
58
От друга страна, съгласно съдебната практика, при обжалване Съдът не е компетентен да установява фактите, нито по принцип да проверява доказателствата, които Общият съд е приел в подкрепа на тези факти. Правото на Съда да осъществява контрол върху установените от Общия съд фактически констатации, се простира по-специално до изопачаването на фактите, т.е. обективната неточност на тези констатации предвид документите по делото, до изопачаването на доказателствата, до правната им квалификация, както и до въпроса дали са били спазени правилата във връзка с доказателствената тежест и събирането на доказателства (вж. решение от 10 септември 2024 г., Комисия/Ирландия и др., C‑465/20 P, EU:C:2024:724, т. 168 и 169 и цитираната съдебна практика). В случая обаче с доводите си относно извършеното от Общия съд очертаване на предмета на разглежданата мярка за помощ Република Австрия оспорва не направената от Общия съд фактическа констатация, а неговата правна квалификация на фактите.
59
Що се отнася до преценката по същество, съдържаща се в точка 36 от обжалваното съдебно решение, Общият съд се основава на предпоставката, припомнена в точка 56 от настоящото решение, за да приеме, че „[в]ъпросът дали договорът за изграждането на тези два реактора е трябвало да бъде възложен чрез процедура за обществена поръчка, е свързан с производството и доставката на активите, които ще бъдат предоставени безвъзмездно, и по този начин предхожда самата мярка за помощ“, преди да заключи, че „[т]ака решението за възлагане на поръчката за разработване и изграждане на два нови [ядрени] реактора не [е] представлява[ло] условие на самата помощ“.
60
От предмета на разглежданата мярка за помощ обаче не може да се изключи дейност, чиито основни елементи произтичат от уведомлението за тази мярка и която е неразделна част от нея, доколкото представлява необходим елемент за осъществяването на посочената мярка и следователно за постигането на нейната цел.
61
В случая, както личи от точка 2 от обжалваното съдебно решение, целта на предвидената от Унгария помощ е да се подпомогне дейността по производство на ядрена енергия — цел, която е трябвало да бъде постигната чрез проект, който, видно от самото заглавие на уведомлението за разглежданата мярка за помощ, служи за „изграждането на два нови ядрени реактора“. От точки 5 и 6 от обжалваното съдебно решение е видно също, че съгласно междуправителственото споразумение разработването на тези два нови ядрени реактора включва тяхното проектиране и изграждане, дейност, чиито основни елементи, а именно по-специално кой е производителят и какви са техническите спецификации на тези два нови ядрени реактора, произтичат от уведомлението за разглежданата мярка за помощ.
62
Освен това в съображение 9 от спорното решение, цитирано в точка 116 от обжалваното съдебно решение, в точка 2.1, озаглавена „Описание на проекта“, се посочва, че „[м]ярката се състои в изграждането на два нови ядрени реактора […] в Унгария, чието строителство изцяло се финансира от унгарската държава в полза на субекта Paks II […], който ще притежава и експлоатира новите реактори“. В същия контекст в съображения 324—328 от това решение нотифицираната мярка за помощ е описана от Комисията като „подходящ инструмент за изграждането на […] нови реактор[и]“, който отговаря на „целта от общ интерес за насърчаване на ядрената енергетика“.
63
Що се отнася до размера на разглежданата помощ, от точка 188 от обжалваното съдебно решение, която възпроизвежда информацията, съдържаща се в съображение 15 от посоченото решение, е видно, че тази помощ „[включва] механизъм за револвиращ кредит в размер на 10 млрд. евро и допълнителна сума в размер на 2,5 млрд. евро, платена от унгарската държава“. Както следва от точка 7 от това решение, съгласно междуправителственото споразумение този механизъм за револвиращ кредит се предоставя чрез заема, отпуснат на Унгария от Руската федерация, и е ограничен единствено за целите на проектирането, изграждането и въвеждането в експлоатация на двата нови ядрени реактора. Накрая, както бе посочено в точка 48 от настоящото решение, в съдебното заседание Комисията потвърждава, че сумата, инвестирана от Унгария в рамките на разглеждания проект, съответства по-специално на разходите за изграждане на тези два нови ядрени реактора.
64
Ето защо се налага изводът, че доколкото изграждането на посочените реактори е, от една страна, необходим елемент за постигането на целта, преследвана с разглежданата нотифицирана мярка, и от друга страна, дейност, финансирана поне непряко със средства на Унгария, това изграждане е било неразделна част от нотифицираната от тази държава членка мярка за помощ, от чийто предмет следователно Общият съд не е могъл валидно да го изключи.
65
Ето защо констатацията на Общия съд в точка 36 от обжалваното съдебно решение, че единственият предмет на тази помощ е това, че „на дружеството Paks II безвъзмездно се предоставят два нови ядрени реактора, за да ги експлоатира“, се основава на неправилна правна квалификация на релевантните факти.
2) По наличието на неразривно свързано условие
66
При това положение по-нататък следва да се провери дали въпреки установената в точка 65 от настоящото решение грешка в правната квалификация на фактите Общият съд правилно е потвърдил в точка 39 от обжалваното съдебно решение основния извод, изложен в спорното решение, че прякото възлагане на поръчката за изграждане на два нови ядрени реактора, а именно възлагането на тази поръчка на НИАЕП без публична процедура за обществена поръчка, не представлява условие, неразривно свързано с предмета на посочената помощ по смисъла на цитираната в точка 54 от настоящото решение съдебна практика.
67
Всъщност следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика, ако мотивите на решение на Общия съд разкриват нарушение на правото на Съюза, но неговият диспозитив се явява обоснован по други правни съображения, такова нарушение не може да доведе до отмяната на това решение, а следва да се заменят мотивите (решение от 14 декември 2023 г., Комисия/Amazon.com и др., C‑457/21 P, EU:C:2023:985, т. 51 и цитираната съдебна практика).
68
В това отношение прякото възлагане на поръчката за изграждане на два нови ядрени реактора по необходимост представлява условие, свързано с предмета на разглежданата помощ, тъй като — както бе констатирано в точка 64 от настоящото решение — това изграждане е неразделна част от нотифицираната от Унгария разглеждана мярка, чиято цел е безвъзмездното предоставяне на двата нови реактора в полза на дружеството Paks II.
69
Въпреки това, както по същество отбелязва генералният адвокат в точка 48 от заключението си, следва да се провери и дали това условие може да се счита до такава степен неразривно свързано с предмета на разглежданата помощ, че Комисията е била длъжна да включи преценка на съответствието на това условие с правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, когато е проверявала съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар.
70
Както бе припомнено в точка 54 от настоящото решение, в контекста на процедурата, предвидена в член 108 ДФЕС, Комисията трябва да прецени условията, неразривно свързани с предмета на дадена помощ, а именно тези, които са до такава степен неразривно свързани с този предмет, че не би било възможно да се преценяват поотделно, в резултат на което тяхното въздействие върху съвместимостта или несъвместимостта на помощта в нейната цялост с вътрешния пазар непременно трябва да се преценява в рамките на тази процедура.
71
Не представляват обаче неразривно свързани с предмета на дадена помощ условия, които, макар да са част от разглежданата мярка за помощ, не са конкретно необходими за постигането на нейната цел или за нейното функциониране (вж. в този смисъл решения от 22 март 1977 г.Iannelli & Volpi, 74/76, EU:C:1977:5, т. 14, и от 2 май 2019 г., A-Fonds, C‑598/17, EU:C:2019:352, т. 47 и цитираната практика). Така Съдът е постановил, че несъмнено свързани фактически, но разграничени юридически мерки, приети от съответната държава членка, не представляват условия, неразривно свързани с мярка за помощ (определение от 14 декември 2023 г., CAPA и др./Комисия, C‑742/21 P, EU:C:2023:1000, т. 93 и цитираната съдебна практика).
72
В случая, противно на постановеното от Общия съд в точка 39 от обжалваното съдебно решение, прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора представлява условие, което е неразривно свързано с предмета на мярката за помощ, за която Унгария е уведомила Комисията, чиято цел е изграждането на тези реактори с оглед на безвъзмездното им предоставяне на дружеството Paks II. Всъщност, както е видно от констатациите на Общия съд в точки 6—8 от обжалваното съдебно решение, условието, което се състои в такова възлагане, е било абсолютно необходимо, за да се постигне така определената цел на помощта.
73
Съгласно тези констатации Руската федерация се е ангажирала да отпусне на Унгария заем, за да финансира разработването на двата нови ядрени реактора на атомната електроцентрала Paks, които ще бъдат изградени от посоченото от Руската федерация НИАЕП, като се има предвид, че по-голямата част от средствата, необходими за това разработване, е трябвало да се държи от банката за развитие и външноикономически въпроси на Русия и че тази банка е трябвало да извършва плащания на НИАЕП по искане на дружеството Paks II за всеки етап от изграждането на тези реактори, който се счита за изпълнен. Така този заем се състои в механизъм за револвиращ кредит в размер на 10 млрд. евро, който може да се използва единствено за целите на проектирането, изграждането и въвеждането в експлоатация на двата нови реактора. Освен това е предвидено, че и допълнителната сума от 2,5 млрд. евро от собствения бюджет на Унгария, необходима за финансирането на това изграждане, ще бъде изплатена пряко на НИАЕП по искане на дружеството Paks II, в този случай — от агенцията за управление на държавния дълг на тази държава членка.
74
Посочената схема за финансиране, предназначена конкретно за разработването на новите реактори с цел безвъзмездното им предоставяне на дружеството Paks II, която предвижда постепенно освобождаване на средства в полза на НИАЕП с напредването на строителните работи по изграждането на двата нови ядрени реактора, обаче потвърждава, че прякото възлагане на поръчката за изграждане на тези реактори на последното дружество е неразривно свързано с въпросното предоставяне на тези реактори.
75
Следователно, в съответствие със съдебната практика, припомнена в точка 52 от настоящото решение, евентуално нарушение от това условие — което е неразривно свързано с разглежданата мярка за помощ — на разпоредби или общи принципи на правото на Съюза, като правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, е могло да попречи тази мярка да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар в контекста на процедура, проведена на основание член 108 ДФЕС.
76
Анализът дали прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора съответства на тази правна уредба, е бил още по-наложителен, тъй като организирането на открита, безпристрастна и безусловна процедура за възлагане на обществена поръчка за изграждането на инфраструктура може, както правилно изтъква Република Австрия, да се отрази по-специално на необходимите за това изграждане инвестиционни разходи и на характеристиките на тази инфраструктура, а следователно и на обхвата на евентуално предоставеното по този начин предимство на предприятие или група от предприятия (вж. в този смисъл и по аналогия решения от 24 октомври 2013 г._Land Burgenland и др./Комисия, C‑214/12 P, C‑215/12 P и C‑223/12 P, EU:C:2013:682, т. 94, от 7 март 2018 г., SNCF Mobilités/Комисия, C‑127/16 P, EU:C:2018:165, т. 140, и от 17 ноември 2022 г., Volotea и easyJet/Комисия, C‑331/20 P и C‑343/20 P, EU:C:2022:886, т. 126 и цитираната съдебна практика).
77
Безспорно от практиката на Съда е видно, че Комисията не трябва да издирва, по своя собствена инициатива и при липса на каквото и да било косвено доказателство в този смисъл, цялата информация, която би могла да има връзка с разглеждания от нея случай, дори такава информация да е обществено достояние (решение от 5 септември 2024 г., Словения/Комисия, C‑447/22 P, EU:C:2024:678, т. 56 и цитираната съдебна практика). В случая обаче, както личи от съображения 279—287 от спорното решение, към които препраща точка 25 от обжалваното съдебно решение, въпросът дали прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора е съвместимо с правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, е бил повдигнат от много заинтересовани страни в хода на процедурата, довела до спорното решение.
78
При това положение се налага изводът, на първо място, че Общият съд неправилно е приел в точка 38 от обжалваното съдебно решение, че Комисията е имала право да счита, че законосъобразността на спорното решение не зависи от това дали Унгария е спазила правилата на Съюза в областта на възлагането на обществени поръчки, тъй като, дори ако използването на процедура за обществена поръчка би могло да промени размера на помощта, това обстоятелство само по себе си не би имало никакви последици за предимството, което тази помощ представлява за своя получател, изразяващо се в безвъзмездното предоставяне на два нови ядрени реактора на дружеството Paks II с оглед на тяхната експлоатация. Всъщност тази констатация е несъвместима с обстоятелството, че условието, което се състои в прякото възлагане на поръчката за изграждане на тези реактори, е неразривно свързано с това предоставяне и поради това е трябвало да бъде включено в проверката за съвместимост на разглежданата мярка за помощ с вътрешния пазар в контекста на процедурата по член 108 ДФЕС.
79
На второ място, опорочена от грешка е и констатацията на Общия съд в точка 37 от обжалваното съдебно решение, че „едно нарушение на правилата относно обществените поръчки би засегнало единствено пазара на изграждане на атомни централи и не би се отразило на пазара, за който се отнася предметът на спорната мярка за помощ“. Всъщност условие като така формулираното в посочената точка от обжалваното съдебно решение по никакъв начин не произтича от цитираната в точка 52 от настоящото решение съдебна практика. Както припомня генералният адвокат в точка 56 от заключението си, от практиката на Съда следва, че когато преценява дали предвидената помощ отговаря на условието по член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС да не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, Комисията трябва да вземе предвид отрицателните последици, които може да има тази помощ за конкуренцията и за търговията между държавите членки като цяло (вж. в този смисъл решение от 22 септември 2020 г., Австрия/Комисия, C‑594/18 P, EU:C:2020:742, т. 101).
80
Следователно не би могло да се изключи, че нарушаването на правна норма на Съюза, което може да доведе до нарушаване на конкуренцията на пазар, който е различен, но е свързан с този, за който се отнася нотифицираната мярка за помощ, трябва да бъде взето предвид от Комисията при проверката ѝ на съвместимостта на тази мярка с вътрешния пазар. Това се отнася в случая за евентуално нарушаване на конкуренцията, което е могло да възникне на пазара за изграждане на атомни електроцентрали в резултат от това, че поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора на площадката в Paks е възложена в нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, при положение че това възлагане представлява условие, което е неразривно свързано с предмета на разглежданата мярка за помощ.
81
От всички изложени по-горе съображения следва, че предвид основния извод, изложен от Комисията в спорното решение, а именно че не е била длъжна да проверява дали прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора е било в съответствие с правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, от една страна, в точка 36 от обжалваното съдебно решение, че изграждането на тези два нови реактора не се включва в предмета на разглежданата мярка за помощ, и от друга страна, в точка 39 от обжалваното съдебно решение, че Комисията правилно е приела, че възлагането на поръчката за изграждане на тези два нови ядрени реактора не представлява условие на тази помощ, което е неразривно свързано с нея.
82
Ето защо първото основание за обжалване следва да се уважи в първата и втората си част.
83
Това първо основание обаче следва да се разгледа и в третата си част, с която Република Австрия оспорва проверката на изложения за изчерпателност извод на Комисията, според който, по същество, прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора така или иначе не е довело до никакво нарушение на Директива 2014/25.
2.
По първото основание за обжалване в третата му част
а)
Доводи на страните
84
С първото основание за обжалване в третата му част Република Австрия, подкрепяна от Великото херцогство Люксембург, оспорва точки 40—50 от обжалваното съдебно решение, и по-специално точка 41 от него, в която Общият съд по същество посочва, че дори да се приеме, че прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора може да се определи като условие, неразривно свързано с разглежданата мярка за помощ или с нейния предмет, в съображение 285 от спорното решение Комисията правилно е приела, че е можела да препрати за изчерпателност към преценката, извършена от нея в това отношение в контекста на производството за неизпълнение на задължения от 2015 г. Република Австрия уточнява, че както личи от точка 40 от обжалваното съдебно решение, Комисията е отбелязала, че във всички случаи, в рамките на това производство за установяване на неизпълнение на задължения е било преценено дали Унгария е спазила правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, и че според предварителното заключение установените с Директива 2014/25 процедури са неприложими към възлагането на тази поръчка за строителство на основание член 50, буква в) от тази директива.
85
Според Република Австрия обикновеното позоваване на прекратено производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, което производство не е публично, а именно производството за неизпълнение на задължения от 2015 г., не представлява достатъчно мотивиране, още повече че преди приемането на спорното решение пред Комисията са изложени съображения, свързани с възможно нарушение на правото в областта на обществените поръчки. Тази констатация се потвърждавала от факта, че Общият съд е трябвало, в рамките на процесуално-организационно действие, да поиска от Комисията да му предостави релевантните документи от производството за неизпълнение на задължения от 2015 г., без които той не би могъл да установи дали е имало нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки.
86
Освен това Република Австрия поддържа, че изключението, предвидено в член 50, буква в), подточка ii) от Директива 2014/25, трябва да се тълкува стриктно. Имало обаче вероятност техническите изисквания на разглеждания проект, фокусирани върху аспектите на сигурността, изкуствено да са били стеснени до руския строителен модел, за да може да се получи руско финансиране.
87
В това отношение Република Австрия изтъква, че противно на посоченото от Общия съд в точка 38 от обжалваното съдебно решение, тя не е била длъжна да докаже, че други оференти биха могли да доставят двата нови ядрени реактора „при по-добри условия или на по-ниска цена“.
88
Накрая, Република Австрия поддържа, че нито принципът на силата на пресъдено нещо, нито принципът на правната сигурност изключват прекратеното производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка да бъде възобновено във всеки един момент. Така според нея, ако в случая в контекста на своята преценка на разглежданата мярка за помощ Комисията бе заключила, че правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки е била нарушена, нищо не би ѝ попречило да започне ново производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу Унгария.
89
Според Комисията в точка 41 от обжалваното съдебно решение Общият съд правилно е констатирал, че тя е имала основание да се позове на прекратено производство за установяване на неизпълнение на задължения. От представените пред Общия съд доказателства в контекста на процесуално-организационно действие било видно, че прякото възлагане на изграждането на двата нови ядрени реактора по технически причини в съответствие с член 50, буква в) от Директива 2014/25 било обосновано „за съществените части на проекта“. Комисията подчертава, че за да постигне задоволително решение, Унгария е заявила и че е готова да действа прозрачно, „що се отнася до повечето други части на проекта“. Този ангажимент „позволил на Комисията да прекрати производството за установяване на неизпълнение на задължения“. Освен това, ако въпросът дали прякото възлагане на изграждането на тези два нови реактора съответства на правото на Съюза, бе разгледан в рамките на процедурата, довела до спорното решение, въпреки че Комисията вече е направила това в производство за установяване на неизпълнение на задължения, това би навредило на ефективното използване на ресурсите на Комисията.
90
Според Комисията решението на Унгария в тази област представлява „суверенно стратегическо решение на държавата членка“, което тази институция не е имала никакво основание да оспорва. Това решение било обосновано и от опита, придобит преди това със съответния производител, и както посочил Общият съд в точка 46 от обжалваното съдебно решение, Съвместният изследователски център (JRC) и експертите от генерална дирекция (ГД) „Енергетика“ на Комисията потвърдили техническата уникалност на реактора ВВЕР 1200, произведен от този производител и избран от Унгария. Освен това, тъй като за съществените части на проекта съществувал само един изпълнител, било обосновано цялата разглеждана обществена поръчка да се възложи на посочения производител.
91
Комисията твърди, че не е достатъчно Република Австрия да отбележи нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, като се има предвид по-конкретно, че в случая „оценка на пазара показала, че няма друг доставчик“. Следователно Общият съд не поискал от Република Австрия да представи „невъзможно доказателство“, а само констатирал в точка 64 от обжалваното съдебно решение, че при обстоятелствата в конкретния случай тази държава членка е трябвало да представи доказателства, сочещи, че съществува друго разрешение за изграждането на тези два нови реактора.
92
Освен това доказателствата, които Комисията е представила пред Общия съд във връзка с производството за неизпълнение на задължения от 2015 г. (вж. т. 34 от настоящото решение), ясно показвали, че прякото възлагане на изграждането на посочените реактори е обосновано за съществените части на разглеждания проект. Според Комисията в точка 47 от обжалваното съдебно решение Общият съд правилно е констатирал, че би било в противоречие с принципа на правната сигурност в спорното решение да се заеме позиция, противоположна на застъпваната от Комисията в рамките на производството за неизпълнение на задължения от 2015 г.
93
Накрая, в заседанието пред Съда Комисията потвърждава, че към момента на възлагането на поръчката през 2014 г. НИАЕП е бил единственият наличен доставчик на съответната ядрена технология и че тази технология е била най-подходящата, ако не и единствената, за осъществяването на разглеждания проект. Тя обяснява, че никоя друга технология не може да отговори на техническите спецификации във връзка с подходящите за унгарския пазар 2400 мегавата и че именно поради тази причина двата нови ядрени реактора трябва да се считат за част от предмета на разглежданата помощ. Освен това Съдът следвало да извърши своята преценка относно положението на пазара за изграждане на ядрени реактори през 2017 г. По това време само реакторите на посочената технология били адаптирани за обекта Paks, дори само по съображения за безопасност.
94
Според Френската република, доколкото Република Австрия твърди липса на мотиви на спорното решение, доводите ѝ са недопустими, тъй като последната държава членка не е изтъкнала такива доводи пред Общия съд. В това отношение в дупликата си Комисията заявява, че Република Австрия дори не е твърдяла, че точка 40 и сл. от обжалваното съдебно решение, отнасящи се до производството за неизпълнение на задължения от 2015 г., са опорочени от липса на мотиви. Република Полша изтъква, че всички евентуални доводи, с които Република Австрия оспорва фактическите констатации на Общия съд относно производството за неизпълнение на задължения от 2015 г., са недопустими.
95
При всички положения, Френската република счита, че Комисията е мотивирала надлежно спорното решение, що се отнася до това дали Унгария е спазила Директива 2014/25. Доколкото съответните мотиви били дадени „изцяло за изчерпателност“, Комисията можела да изложи ограничени мотиви, без да наруши член 296 ДФЕС, като същевременно съвмести изискването за мотивиране с по принцип поверителния характер на информацията, свързана с прекратено производство за установяване на неизпълнение на задължения. В това отношение Република Полша изтъква, че с оглед на чувствителността на свързаната с това информация Република Австрия не можела разумно да очаква тя да бъде оповестена публично.
б)
Съображения на Съда
96
С първото основание за обжалване в третата му част Република Австрия твърди, че Общият съд, от една страна, е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че Комисията е мотивирала надлежно извода, изложен от нея за изчерпателност в съображение 285 от спорното решение. В това съображение Комисията посочва по същество, че дори да се предположи, че е била длъжна да разгледа дали прякото възлагане на изграждането на двата нови ядрени реактора е съвместимо с правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, не е имало нарушение на Директива 2014/25, доколкото това пряко възлагане попада в приложното поле на член 50, буква в) от нея.
97
От друга страна, Република Австрия изтъква редица доводи срещу констатацията на Комисията за липса на нарушение на Директива 2014/25.
98
Що се отнася до доводите, изтъкнати по-специално от Френската република относно допустимостта на оплакването, че не е констатирана липсата на мотиви на спорното решение, достатъчно е да се отбележи, че в десетото основание на подадената пред Общия съд жалба в първата му част Република Австрия е твърдяла липса на мотиви на спорното решение. Впрочем от точка 41 от обжалваното съдебно решение недвусмислено следва, че Република Австрия е оспорила изрично пред Общия съд и факта, че в съображение 285 от спорното решение Комисията е препратила за изчерпателност към преценката, която е извършила в контекста на производството за неизпълнение на задължения от 2015 г.
99
Във всеки случай, липсата на мотиви, която спада към съществените процесуални нарушения, e абсолютно основание за отмяна, което може да бъде разгледано на всеки етап от производството, дори ако страната, която го изтъква, не е направила това пред Общия съд (вж. в този смисъл решения от 1 юли 2008 г., Chronopost и La Poste/UFEX и др., C‑341/06 P и C‑342/06 P, EU:C:2008:375, т. 48—50, и от 26 март 2020 г., Преразглеждане Simpson/Съвет и HG/Комисия, C‑542/18 RX‑II и C‑543/18 RX‑II, EU:C:2020:232, т. 57).
100
Следователно оплакването, изтъкнато в рамките на първото основание за обжалване в третата му част, че не е била констатирана липсата на мотиви на спорното решение, е допустимо.
101
Що се отнася до основателността на доводите, изложени в рамките на тази трета част, следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика задължението за мотивиране, предвидено в член 296 ДФЕС, представлява съществено процесуално изискване, което трябва да се разграничава от въпроса за правилността на мотивите, който има отношение към материалноправната законосъобразност на спорния акт. Изискваните от този член мотиви трябва да са съобразени с естеството на съответния акт и да излагат ясно и недвусмислено съображенията на институцията, която издава акта, така че да дадат възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията на взетата мярка, а на компетентния съд — да упражни своя контрол. В това отношение не се изисква мотивите да уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства, доколкото въпросът дали мотивите на определен акт отговарят на изискванията на посочения член, следва да се преценява с оглед не само на текста на този акт, но и на контекста му, както и на съвкупността от правни норми, уреждащи съответната материя (вж. решение от 10 септември 2024 г., Комисия/Ирландия и др., C‑465/20 P, EU:C:2024:724, т. 389, 391 и 392 и цитираната съдебна практика).
102
Именно в светлината на тази съдебна практика следва да се провери дали Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като по същество е приел, че изводът, изложен за изчерпателност в съображение 285 от спорното решение, е надлежно мотивиран, тъй като съдържа препратка към производството за неизпълнение на задължения от 2015 г.
103
Следва да се припомни, че в това съображение Комисията само твърди, че „[…] спазването на Директива [2014/25] от страна на Унгария е било оценено от Комисията в рамките на отделна процедура, като предварителното заключение по нея въз основа на наличната информация е [била], че процедурите, предвидени в [тази д]иректива […], не се прилагат за възлагането на строителните работи за двата реактора въз основа на член 50, буква в) от нея“.
104
Наистина, както отбелязва генералният адвокат в точка 70 от заключението си, производство за установяване на неизпълнение на задължения и производство по член 108 ДФЕС могат да се кумулират, когато дадена държавна мярка попада едновременно в приложното поле на разпоредбите в областта на държавните помощи и на други разпоредби на Договора.
105
Следва обаче да се припомни и вече постановеното от Съда, а именно че в рамките на производство за установяване на неизпълнение на задължения Комисията няма правомощие да определя окончателно правата и задълженията на държава членка или да ѝ предоставя гаранции относно съвместимостта с правото на Съюза на определено поведение, като се има предвид, че съгласно член 260, параграф 1 ДФЕС единствено Съдът е компетентен да установи, че държава членка не е изпълнила свое задължение, което произтича от Договорите. Следователно прекратяването от Комисията на производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, което представлява упражняване на нейно дискреционно право на преценка и което освен това не подлежи на контрол от Съда, не може да бъде определящо за преценката дали правната уредба или националната мярка, която е била предмет на това производство, съответства на правото на Съюза (вж. в този смисъл решение от 4 октомври 2024 г., Tecno*37, C‑242/23, EU:C:2024:831, т. 29, 32 и 33 и цитираната съдебна практика).
106
Така в настоящия случай несъмнено нищо не е пречело на Комисията да се позове в спорното решение на производството за неизпълнение на задължения от 2015 г., и по-конкретно на изводите, до които е стигнала след направените по този повод преценки, като евентуално вземе предвид информацията или доказателствата, които може да са ѝ станали известни след прекратяването на това производство и преди приемането на спорното решение.
107
С оглед на цитираната в точка 105 от настоящото решение съдебна практика обаче само позоваването на такова производство за установяване на неизпълнение на задължения, както и на разпоредбата, която според Комисията е приложима в конкретния случай, без изобщо да са посочени другите конкретни обстоятелства, взети предвид от тази институция, и методологията, по която тя е стигнала до своя извод, не може да отговори на изискванията на член 296 ДФЕС.
108
Както е видно от точка 103 от настоящото решение, мотивите, изложени от Комисията в съображение 285 от спорното решение, не съдържат никаква информация, която да излага ясно и недвусмислено съображенията на тази институция, позволили ѝ да констатира, че прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови реактора на площадката в Paks е в съответствие с Директива 2014/25.
109
От тези съображения не може да се установи и защо в спорното решение Комисията се е основала на тази директива, при положение че съгласно член 106, параграф 1 и член 107, първа алинея от посочената директива срокът за транспонирането ѝ е 18 април 2016 г., а Директива 2004/17 е отменена едва от тази дата. Това е така, още повече че в отговор на въпрос в това отношение, поставен от Съда в съдебното заседание, Комисията заявява, че в настоящия случай ratione temporis е приложима Директива 2004/17.
110
Във всеки случай, дори да се предположи, че в своята преценка Общият съд е взел предвид не само съображение 285 от спорното решение, но и съображение 372 от него, както го е приканила Комисията (вж. точка 34 от настоящото решение), налага се изводът, че и последното съображение не съдържа обосновка по смисъла на точки 108 и 109 от настоящото решение. Всъщност съображение 372 от посоченото решение е в частта от решението, посветена на потенциалното въздействие от успоредната експлоатация на съществуващите ядрени реактори на площадката на Paks и двата нови ядрени реактора. Макар в него да се посочва, че избраната за изграждането на тези два нови ядрени реактора технология се използва за първи път в Европа, както и факта, че „техническата част от проекта, която не е освободена, [е трябвало да бъде] възложена в съответствие с изискванията на ЕС за обществените поръчки“, тези аспекти са посочени при представянето на становището на Унгария, без да бъдат изрично потвърдени от Комисията.
111
Освен това, що се отнася до информацията, получена в контекста на процесуално-организационно действие, която Общият съд е взел предвид в точки 42—46 от обжалваното съдебно решение, посочена в точка 34 от настоящото решение, както и тази, на която Комисията се позовава в съдебното заседание пред Съда, посочена в точка 93 от настоящото решение, достатъчно е да се припомни, че обстоятелството, че в хода на производството пред Общия съд и пред Съда Комисията е изложила такава информация, която евентуално е в състояние да мотивира спорното решение, не би могло да компенсира непълнотата на първоначалните мотиви на това решение. Всъщност мотивите на обжалваното решение не може за първи път да бъдат изложени изрично едва впоследствие пред съда, освен при изключителни обстоятелства (вж. по аналогия решение от 11 май 2023 г., Комисия/Sopra Steria Benelux и Unisys Belgium, C‑101/22 P, EU:C:2023:396, т. 88 и цитираната съдебна практика). Такива обстоятелства обаче не са видни нито от обжалваното съдебно решение, нито от представената на Съда преписка.
112
При тези условия следва да се констатира, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точка 48 от обжалваното съдебно решение, че в случая Комисията е имала право да се позове за изчерпателност на резултата от производството за неизпълнение на задължения от 2015 г.
113
Освен това следва да се отбележи, че настоящото дело не може да се сравнява с делата, по които са постановени решения от 23 ноември 2023 г., Ryanair и Airport Marketing Services (C‑758/21 P, EU:C:2023:917), и от 23 януари 2025 г., Neos/Ryanair и Комисия (C‑490/23 P, EU:C:2025:32).
114
Всъщност наистина в точка 97 от решение от 23 ноември 2023 г., Ryanair и Airport Marketing Services (C‑758/21 P, EU:C:2023:917), Съдът потвърждава, че в рамките на процедура, провеждана на основание член 108 ДФЕС, Комисията може да изпълни задължението си за мотивиране, без да е необходимо да отговаря на доводите на заинтересованите страни, различни от съответната държава членка, тъй като от спорното решение в делото, по което е постановено това съдебно решение, поне имплицитно е ясно, че Комисията е приела, че доводите, изтъкнати пред нея от тези страни, не могат да бъдат възприети. Както обаче може да се заключи от точки 92 и 93 от това съдебно решение, посочените страни са били адресати на изпратени им от Комисията документи, от които е трябвало да могат да изведат информацията, която според тях Комисията не е посочила конкретно в това решение.
115
Настоящият случай обаче не е такъв, тъй като не е било доказано, че всички елементи на производството за установяване на неизпълнение на задължения, които могат да компенсират недостатъците на съображение 285 от спорното решение в това отношение, са били публични или най-малкото достъпни за заинтересованите лица, участвали в производството, проведено от Комисията на основание член 108, параграф 2 ДФЕС.
116
Настоящото дело не може да се сравнява и с делото, по което е постановено решение от 23 януари 2025 г., Neos/Ryanair и Комисия (C‑490/23 P, EU:C:2025:32). Всъщност, както следва от точки 35 и 51 от това решение, в последното дело Съдът прилага съдебната практика, съгласно която решение да не се повдигат възражения срещу мярка за помощ в рамките на процедурата по член 108, параграф 3 ДФЕС, което впрочем се приема в кратки срокове, трябва да съдържа единствено причините, поради които според Комисията не са налице сериозни затруднения при преценката на съвместимостта на съответната помощ с вътрешния пазар. При всички положения, тази съдебна практика не може да се приложи в настоящия случай, тъй като спорното решение не е прието след фазата на предварителното разглеждане по член 108, параграф 3 ДФЕС.
117
Освен това не могат да бъдат приети доводите на Френската република, изложени в точка 95 от настоящото решение, с които тази държава членка по същество твърди, че когато се позовава на прекратено производство за установяване на неизпълнение на задължения, Комисията е длъжна да спазва принципа на поверителност, което би могло да обоснове възможността кратки мотиви в това отношение да отговарят на изискванията на член 296 ДФЕС. Всъщност в това отношение е достатъчно да се припомни, че съгласно съдебната практика, макар с оглед на такова задължение решение на Комисията в областта на държавните помощи може да бъде мотивирано в достатъчна степен, без да съдържа всички данни, на които се основават съображенията на тази институция, то все пак трябва ясно и недвусмислено да излага съображенията на въпросната институция и приложената от нея методология, така че заинтересованите лица да могат да се запознаят с основанията за взетото решение, а съдът на Съюза — да упражни контрол върху тези основания (вж. в този смисъл решение от 15 юли 2021 г., Комисия/Landesbank Baden-Württemberg и ЕСП, C‑584/20 P и C‑621/20 P, EU:C:2021:601, т. 111 и цитираната съдебна практика).
118
Ето защо първото основание за обжалване в третата си част следва да се приеме, доколкото отправя критиката, че Общият съд не е установил липса на мотиви на спорното решение.
119
От всичко изложено по-горе следва, от една страна, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че в спорното решение Комисията е можела да се опре на главните мотиви, изложени от тази институция, а имено че в случая тя не е била длъжна да провери дали прякото възлагане на изграждането на двата нови ядрени реактора е съвместимо с правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки. От друга страна, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и като е приел, че Комисията е мотивирала надлежно извода, изложен от нея по съображения за изчерпателност в съображение 285 от спорното решение.
120
При това положение, тъй като първото основание за обжалване трябва да бъде прието, обжалваното съдебно решение следва да се отмени, без да е необходимо да се разглеждат останалите оплаквания, изтъкнати в рамките на това първо основание, нито останалите основания за обжалване.
Б. По жалбата пред Общия съд
121
Съгласно член 61, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, ако жалбата е основателна, Съдът отменя решението на Общия съд. Тогава той може сам да постанови окончателно решение по делото, когато фазата на производството позволява това.
122
В случая фазата на производството позволява това, тъй като Съдът разполага с необходимите данни, за да се произнесе окончателно по жалбата, подадена от Република Австрия.
123
Всъщност от точки 78—81, 112, 118 и 119 от настоящото решение следва, че спорното решение е опорочено, от една страна, от грешка при прилагане на правото, що се отнася до твърдението на Комисията, че в случая тази институция не е била длъжна да провери дали прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора е било в съответствие с правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, и от друга страна, от липса на мотиви, доколкото посочената институция е приела, че при всички положения, може да се задоволи само с това да препрати към производството за неизпълнение на задължения от 2015 г., за да обоснове извода, изложен от нея за изчерпателност, а именно че това пряко възлагане не е нарушило посочената правна уредба.
124
От това следва, че трябва да се уважат, от една страна, първото основание на подадената пред Общия съд жалба, с което по същество се твърди, че в спорното решение Комисията не е разгледала дали прякото възлагане на поръчката за изграждане на двата нови ядрени реактора е довело до нарушение на правната уредба на Съюза в областта на обществените поръчки, и че липсват мотиви относно извода ѝ, изложен в това отношение за изчерпателност, и от друга страна, десетото основание на тази жалба в първата си част — неизпълнение на задължението за мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС; съответно спорното решение трябва да се отмени в своята цялост, без да е необходимо да се разглеждат останалите оплаквания, повдигнати в рамките на това десето основание, нито останалите основания на посочената жалба пред Общия съд.
VII. По съдебните разноски
125
Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник, когато жалбата е основателна и Съдът се произнася окончателно по спора, той се произнася по съдебните разноски.
126
Съгласно член 138, параграф 1 от този процедурен правилник, приложим в производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
127
В случая, тъй като Комисията е загубила делото и Република Австрия е поискала тя да бъде осъдена да заплати съдебните разноски, Комисията следва да бъде осъдена да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на посочената държава членка в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
128
Съгласно член 140, параграф 1 от посочения процедурен правилник, който по силата на член 184, параграф 1 от него е приложим за производството по обжалване на съдебни актове на Общия съд, държавите членки и институциите, встъпили по делото, понасят направените от тях съдебни разноски. Следователно Чешката република, Френската република, Великото херцогство Люксембург, Унгария и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
129
Накрая, съгласно 184, параграф 4 от същия процедурен правилник, ако не е жалбоподател, встъпилата в първоинстанционното производство страна може да бъде осъдена да заплати съдебните разноски във връзка с производството по обжалване само ако е участвала в писмената или устната фаза на производството пред Съда. С оглед на тази разпоредба следва да се постанови, че Словашката република и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски в първоинстанционното производство.
По изложените съображения Съдът (голям състав) реши:
1)
Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 30 ноември 2022 г., Австрия/Комисия (T‑101/18, EU:T:2022:728).
2)
Отменя Решение (ЕС) 2017/2112 на Комисията от 6 март 2017 година относно мярка/схема за помощ/държавна помощ SA.38454 — 2015/C (ex 2015/N), която Унгария възнамерява да приложи в подкрепа на изграждането на два нови ядрени реактора в атомната електроцентрала „Paks II“.
3)
Осъжда Европейската комисия да заплати, наред с направените от нея съдебни разноски, и разноските, направени от Република Австрия както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.
4)
Чешката република, Френската република, Великото херцогство Люксембург, Унгария и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
5)
Словашката република и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски в първоинстанционното производство.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.