62019CJ0189
TIESAS SPRIEDUMS (sestā palāta)
2020. gada 14. maijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā – Direktīva 2003/87/EK – 10.a pants – Pārejas noteikumi bezmaksas emisiju kvotu sadalei – Lēmums 2011/278/ES – 9. pants – Vēsturiskās darbības līmeņa noteikšana – Ievērojama iekārtas jaudas palielināšana, kas notikusi pirms atsauces perioda – Atbilstošā atsauces perioda noteikšana
Lietā C‑189/19
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa, Vācija) ir iesniegusi ar lēmumu, kas pieņemts 2018. gada 22. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2019. gada 26. februārī, tiesvedībā
Spenner GmbH & Co. KG
pret
Vācijas Federatīvo Republiku,
TIESA (sestā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Safjans [M. Safjan], pirmās palātas priekšsēdētājs Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot] (referents), tiesnesis L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen],
ģenerāladvokāts: H. Saugmandsgors Ēe [H. Saugmandsgaard Øe],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
–
Spenner GmbH & Co. KG vārdā – S. Altenschmidt un D. Jacob, Rechtsanwälte,
–
Vācijas valdības vārdā – S. Eisenberg un J. Möller, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – J.‑F. Brakeland un A. C. Becker, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 9. panta 1. un 9. punktu Komisijas Lēmumā 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu [pārejas] noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV 2011, L 130, 1. lpp.), kā arī par to, kā interpretēt 1. pantu Komisijas Lēmumā (ES) 2017/126 (2017. gada 24. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2013/448/ES attiecībā uz vienota starpnozaru korekcijas koeficienta noteikšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 10.a pantu (OV 2017, L 19, 93. lpp.).
2
Šis lūgums tika iesniegts saistībā ar strīdu starp Spenner GmbH & Co. KG un Bundesrepublik Deutschland (Vācijas Federatīvā Republika) jautājumā par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu bezmaksas emisijas kvotu (turpmāk tekstā – “emisijas kvotas”) piešķiršanas pieteikumu cementa klinkera ražošanas iekārtai.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 2003/87/EK
3
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV 2003, L 275, 32. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/29/EK (2009. gada 23. aprīlis) (OV 2009, L 140, 63. lpp.; turpmāk tekstā – “Direktīva 2003/87”), 10.a panta 5. punktā ir noteikts:
“Maksimālais ikgadējais kvotu apjoms, ko izmanto, aprēķinot sadalāmās kvotas iekārtām, kuras nav iekļautas 3. punktā un kuras nav jaunas iekārtas, nedrīkst būt lielāk[s] par summu, ko veido:
a)
saskaņā ar 9. pantu noteiktais Kopienas ikgadējais kopapjoms, kas reizināts ar 3. punktā neiekļauto iekārtu emisiju daļu no pārbaudīto emisiju vidējā kopapjoma laikposmā no 2005. gada līdz 2007. gadam iekārtām, uz kurām Kopienas sistēma attiecas laikposmā no 2008. gada līdz 2012. gadam; un
b)
pārbaudīto emisiju vidējais ikgadējais kopapjoms laikposmā no 2005. gada līdz 2007. gadam iekārtām, kuras Kopienas sistēmā iekļautas tikai no 2013. gada un uz kurām neattiecas 3. punkts, kas koriģēts ar 9. pantā minēto lineāro koeficientu.
Vajadzības gadījumā izmanto vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu.”
Padomes Lēmums 2011/278
4
Lēmuma 2011/278 16. apsvērums ir formulēts šādi:
“Kvotu apjomam, kas bez maksas jāsadala esošajām iekārtām, jāpamatojas uz vēsturiskiem ražošanas datiem. Lai nodrošinātu, ka bāzes [atsauces] periods pēc iespējas precīzāk atspoguļo rūpnieciskās ražošanas ciklus, aptver attiecīgu periodu, par kuru ir pieejami kvalitatīvi dati, un samazina īpašu apstākļu ietekmi, piemēram, iekārtu pagaidu slēgšanas, vēsturiskās darbības līmeņi ir balstīti uz ražošanas vidējiem rādītājiem laikposmā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai, ja tie ir augstāki, uz ražošanas vidējiem rādītājiem laikposmā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim. Ir lietderīgi ņemt vērā arī jebkādas ievērojamas jaudas izmaiņas, kas notikušas attiecīgajā [atsauces] periodā. Nosakot darbības līmeni jaunām iekārtām, jāizmanto standarta jaudas izmantojums, pamatojoties uz nozares specifisko informāciju vai iekārtai specifisko jaudas izmantojumu.”
5
Direktīvas 2011/278 1. pantā ir noteikts:
“Šajā lēmumā visai Savienībai ir noteikti pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei, sākot ar 2013. gadu, atbilstīgi Direktīvai 2003/87/EK.”
6
Šī lēmuma 3. pantā ir noteikts:
“Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
a)
“esoša iekārta” ir jebkura iekārta, kas veic vienu vai vairākas Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā uzskaitītās darbības vai darbību, kas Savienības sistēmā pirmo reizi iekļauta saskaņā ar minētās direktīvas 24. pantu, kura:
i)
siltumnīcefekta gāzu emisijas atļauju saņēmusi pirms 2011. gada 30. jūnija; vai
ii)
faktiski darbojas, ir saņēmusi visas attiecīgās vides atļaujas, tostarp [Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvā 2008/1/EK [(2008. gada 15. janvāris) par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (OV 2008, L 24, 8. lpp.)] noteikto atļauju, ja attiecināms, līdz 2011. gada 30. jūnijam un līdz 2011. gada 30. jūnijam ir izpildījusi visus citus kritērijus, kas noteikti attiecīgās dalībvalsts tiesiskajā sistēmā, pamatojoties uz ko šī iekārta būtu bijusi tiesīga saņemt siltumnīcefekta gāzu emisijas atļauju;
[..]
i)
“jaudas ievērojama palielināšana” ir apakšiekārtas sākotnēji uzstādītās jaudas ievērojama palielināšana, notiekot visam turpmāk uzskaitītajam:
[..];
j)
“jaudas ievērojama samazināšana” ir viena vai vairākas identificējamas fiziskās izmaiņas, kas izraisa apakšiekārtas sākotnējās uzstādītās jaudas un tās darbības līmeņa ievērojamu samazinājumu apjomā, kas uzskatāms par jaudas ievērojamu palielināšanu;
k)
“jaudas ievērojamas izmaiņas” ir vai nu jaudas ievērojama palielināšana, vai jaudas ievērojama samazināšana;
l)
“papildu jauda” ir atšķirība starp apakšiekārtas sākotnējo uzstādīto jaudu un tās pašas apakšiekārtas uzstādīto jaudu pēc jaudas ievērojamas palielināšanas. To nosaka, izmantojot ražošanas apjoma vidējo vērtību tajos divos mēnešos, kuros tas bijis vislielākais pirmo sešu mēnešu laikā pēc darbības izmaiņām;
m)
“samazināta jauda” ir atšķirība starp apakšiekārtas sākotnējo uzstādīto jaudu un tās pašas apakšiekārtas uzstādīto jaudu pēc jaudas ievērojamas samazināšanas. To nosaka, izmantojot ražošanas apjoma vidējo vērtību tajos divos mēnešos, kuros tas bijis vislielākais pirmo sešu mēnešu laikā pēc darbības izmaiņām;
[..]
r)
“verificētājs” ir kompetenta, neatkarīga persona vai verifikācijas struktūra, kas ir atbildīga par verifikācijas procesa veikšanu un ziņošanu saskaņā ar sīki izstrādātām prasībām, ko noteikusi dalībvalsts saskaņā ar V pielikumu Direktīvā 2003/87/EK;
[..].”
7
Minētā lēmuma 6. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Šā lēmuma vajadzībām dalībvalstis katru iekārtu, kas ir tiesīga bez maksas saņemt emisiju kvotas saskaņā ar 10.a pantu Direktīvā 2003/87/EK, pēc vajadzības sadala vienā vai vairākās šādās apakšiekārtās:
a)
produkta līmeņatzīmes apakšiekārta;
b)
siltuma līmeņatzīmes apakšiekārta;
c)
kurināmā līmeņatzīmes apakšiekārta;
d)
procesa emisiju apakšiekārta.
Apakšiekārtas, cik vien iespējams, atbilst iekārtas fiziskajām daļām.
[..]”
8
Saskaņā ar šī paša lēmuma 7. panta 1., 2. un 8. punktu:
“1.   Katrai esošajai iekārtai, kas ir tiesīga bez maksas saņemt emisiju kvotas saskaņā ar 10.a pantu Direktīvā 2003/87/EK, tostarp iekārtām, kuras ekspluatē tikai dažkārt, jo īpaši iekārtām, kuras tur rezervē vai gatavībā, un iekārtām, kuras darbojas sezonāli, dalībvalstis katram gadam laikposmā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai, ja attiecināms, no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim, kurā iekārta ir darbojusies, no operatora iegūst visu attiecīgo informāciju un datus par katru IV pielikumā uzskaitīto parametru.
2.   Dalībvalstis savāc datus atsevišķi par katru apakšiekārtu. Ja nepieciešams, dalībvalstis drīkst pieprasīt operatoram iesniegt papildu datus.
[..]
8.   Ja datu trūkst, dalībvalstis pieprasa operatoram pienācīgi pamatot jebkādu datu trūkumu.
Dalībvalstis pieprasa, lai operators pirms verifikācijas vai vēlākais verificētāja veiktas verifikācijas laikā aizstātu visus trūkstošos datus ar konservatīvām aplēsēm, jo īpaši, pamatojoties uz nozares labāko praksi un jaunākajām zinātniskajām un tehniskajām zināšanām.
[..]”
9
Lēmuma 2011/278 8. pantā ir noteikts:
“1.   Veicot datu savākšanu saskaņā ar 7. pantu, dalībvalstis pieņem tikai datus, kurus verificētājs verificējis kā pieņemamus. Verificēšanas process attiecas uz metodoloģijas ziņojumu un paziņotajiem parametriem, kas minēti 7. pantā un IV pielikumā. Tiek verificēta operatora sniegto datu uzticamība, ticamība un precizitāte, un verifikācijas atzinumā ar pamatotu precizitāti norāda, vai iesniegtie dati nav būtiski nepatiesi.
[..]
4.   Dalībvalstis iekārtai bez maksas nepiešķir emisiju kvotas, ja dati saistībā ar šo iekārtu nav verificēti kā apmierinoši.
[..]”
10
Šā lēmuma 9. pantā ir paredzēts:
“1.   Esošām iekārtām dalībvalstis katrai iekārtai nosaka vēsturiskos darbības līmeņus bāzes [atsauces] periodam no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai, ja tie ir augstāki, bāzes [atsauces] periodam no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim, pamatojoties uz saskaņā ar 7. pantu savāktajiem datiem.
2.   Ar produktu saistītais vēsturiskais darbības līmenis katram produktam, kuram, kā norādīts I pielikumā, ir noteikta produkta līmeņatzīme, attiecas uz vidējo ikgadējo vēsturisko šā produkta ražošanu attiecīgajā iekārtā bāzes periodā.
3.   Ar siltumu saistītais vēsturiskais darbības līmenis attiecas uz vidējo ikgadējo vēsturisko izmērāmā siltuma importu no Savienības sistēmas iekārtas vai ražošanu, vai abiem, bāzes [atsauces] perioda laikā, ko patērē iekārtas robežās produktu ražošanai vai mehāniskās enerģijas iegūšanai, kas nav elektrības ražošanai patērētā enerģija, siltumapgādei vai dzesēšanai, izņemot patēriņu elektroenerģijas ražošanai, vai ko eksportē uz iekārtām vai citām vienībām, uz kurām neattiecas Savienības sistēma, izņemot eksportu elektroenerģijas ražošanai, izsakot to teradžoulos gadā.
4.   Ar kurināmo saistītā vēsturiskā darbība attiecas uz vidējo ikgadējo vēsturisko tā kurināmā patēriņu, kuru izmanto tāda neizmērāma siltuma ražošanai, ko bāzes [atsauces] periodā patērē produktu ražošanai, mehāniskās enerģijas iegūšanai, kas nav elektrības ražošanai patērētā enerģija, siltumapgādei vai dzesēšanai, izņemot patēriņu elektroenerģijas ražošanai, tostarp drošības dedzināšanai ar lāpu, izsakot to teradžoulos gadā.
5.   Procesu emisijām, kas radušās saistībā ar produktu ražošanu attiecīgajā iekārtā 1. punktā minētajā bāzes periodā, ar procesu saistītais vēsturiskais darbības līmenis nozīmē vidējās ikgadējās vēsturiskās emisijas, kas izteiktas oglekļa dioksīda ekvivalenta tonnās.
[..]
9.   Ja esošai iekārtai laikposmā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 30. jūnijam ir ievērojami palielinājusies vai samazinājusies jauda, attiecīgās iekārtas vēsturiskie darbības līmeņi ir atbilstoši 1. punktam noteikto vidējo vērtību summa bez ievērojamajām jaudas izmaiņām un papildu jaudas vai samazinātās jaudas vēsturiskajiem darbības līmeņiem.
Papildu jaudas vai samazinātās jaudas vēsturiskās darbības līmeņi ir starpība starp sākotnējo uzstādīto jaudu katrai tādai apakšiekārtai, kurai notikušas jaudas ievērojamas izmaiņas, kas noteiktas atbilstīgi 7. panta 3. punktam pirms darbības izmaiņām, un uzstādīto jaudu pēc jaudas ievērojamām izmaiņām, kas noteiktas atbilstīgi 7. panta 4. punktam, reizinot to ar attiecīgās iekārtas vidējo vēsturisko jaudas izmantojumu gados, kas bija pirms izmainītās darbības sākuma.”
11
Minētā lēmuma IV pielikumā ir noteikts, ka, lai iegūtu atsauces datus, kas minēti šī paša lēmuma 7. panta 1. punktā, dalībvalstis pieprasa operatoram “iekārtas un apakšiekārtas līmenī” iesniegt vismaz turpmāk minētos datus “par visiem bāzes [atsauces] perioda kalendārajiem gadiem, kas izvēlēti saskaņā ar 9. panta 1. punktu (par 2005.–2008. gadu vai 2009.–2010. gadu)”. Starp šiem datiem figurē “sākotnējā uzstādītā jauda”, “apakšiekārtas papildu jauda vai samazinātā jauda, kā arī uzstādītā jauda pēc jaudas ievērojamām izmaiņām, ja jaudas ievērojamas izmaiņas ir notikušas laikā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 30. jūnijam”, un “vēsturiskie darbības līmeņi”. Attiecībā uz pēdējiem minētajiem no šī pielikuma izriet, ka tie ir jānosaka “saskaņā ar apakšiekārtas tipu” un pēc “visiem gada ražošanas apjomiem, pamatojoties uz kuriem noteikts vidējais lielums”.
Lēmums 2013/448/ES
12
Komisijas Lēmuma 2013/448/ES (2013. gada 5. septembris) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV 2013, L 240, 27. lpp.) 4. pants pirms tajā ar Lēmumu 2017/126 veiktajiem grozījumiem bija izteikts šādi:
“Vienotais starpnozaru korekcijas koeficients, kas minēts Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktā un aprēķināts saskaņā ar Lēmuma 2011/278/ES 15. panta 3. punktu, ir norādīts šā lēmuma II pielikumā.”
13
Lēmuma 2013/448 II pielikumā figurē tabula, kas ļauj noteikt starpnozaru korekcijas koeficientu katram gadam par laika posmu no 2013. līdz 2020. gadam.
Lēmums 2017/126
14
Lēmuma 2017/126 1. pantā ir noteikts:
“Ar šo Lēmumu 2013/448/ES groza šādi:
1)
lēmuma 4. pantu aizstāj ar šādu:
“4. pants
Vienotais starpnozaru korekcijas koeficients, kas minēts Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktā un noteikts saskaņā ar Lēmuma 2011/278/ES 15. panta 3. punktu, ir norādīts šā lēmuma II pielikumā.”;
2)
lēmuma II pielikumu aizstāj ar tekstu šā lēmuma pielikumā.”
15
Lēmuma 2017/126 pielikumā figurē tabula, kas ļauj noteikt starpnozaru korekcijas koeficientu katram gadam par laika posmu no 2013. līdz 2020. gadam, ar ko aizstāj tabulu Lēmuma 2013/448 II pielikumā.
Vācijas tiesības
16
Vācijas tiesību noteikumi, kas piemērojami pamatlietā, ir ietverti 2011. gada 26. septembraVerordnung über die Zuteilung von Treibhausgas‑Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020
(Zuteilungsverordnung 2020) (Noteikumi par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu piešķiršanu tirdzniecības laikposmā no 2013. līdz 2020. gadam (2020. gada Piešķiršanas noteikumi)) (BGBl. 2011 I, 1921. lpp.), kuri ir grozīti ar 2017. gada 13. jūlija likumu (BGBl. 2017 I, 2354. lpp.) (turpmāk tekstā – “ZuV 2020”). ZuV 2020 8. pantā ir noteikts:
“(1)   Esošām iekārtām attiecīgais darbības līmenis, pamatojoties uz saskaņā ar 5. pantu iegūtajiem datiem, tiek noteikts pēc operatora izvēles vienoti attiecībā uz visiem iekārtas elementiem, uz kuriem attiecas sadale, saskaņā ar atsauces periodu no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim ieskaitot vai atsauces periodu no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim ieskaitot.
(2)   Attiecīgais darbības līmenis katram iekārtas produktam, saistībā ar kuru ir jānosaka elements, uz kuru attiecas sadale, 3. panta 1. punkta 1) apakšpunkta izpratnē ir visu šī produkta ikgadējo daudzumu vidējā vērtība saskaņā ar 1. punktu izvēlētajā atsauces periodā [..].
[..]
(8)   Ja laikposmā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 30. jūnijam ir ievērojami palielinājusies jauda, elementa, uz kuru attiecas sadale, attiecīgais darbības līmenis ir atbilstoši 2.–5. punktam noteiktās vidējās vērtības bez ievērojamās jaudas palielināšanas un papildu jaudas darbības līmeņa summa. Šajā ziņā papildu jaudas darbības līmenis ir starpība starp uzstādīto jaudu elementam, uz kuru attiecas sadale, pēc jaudas palielināšanas un uzstādīto sākotnējo jaudu elementam, uz kuru attiecas sadale un izmaiņas, līdz izmainītās darbības sākumam, reizinot to ar attiecīgā elementa, uz kuru attiecas sadale, vidējo jaudas izmantojumu laikposmā no 2005. gada 1. janvāra līdz kalendārā gada beigām pirms izmainītās darbības sākuma. Ja jauda ir tikusi ievērojami palielināta 2005. gadā, šī palielināšana pēc operatora lūguma netiek uzskatīta par ievērojamu jaudas palielināšanu; turklāt šādos gadījumos, lai noteiktu attiecīgā elementa, uz kuru attiecas sadale, vidējo jaudas izmantojumu, piemēro vidējo mēneša jaudas izmantojuma rādītāju 2005. gadā līdz kalendārajam mēnesim pirms izmainītās darbības sākuma. Ja jauda ir tikusi palielināta vairākas reizes, piemēro vidējo attiecīgā elementa, uz kuru attiecas sadale, jaudas izmantojuma radītāju pirms pirmās izmainītās darbības sākuma.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
17
Cementa klinkeru ražo cementa krāsnīs. Šī cementa sastāvdaļa pēc tam ir jāsamaļ pulverī. Spenner ir Vācijā reģistrēta sabiedrība, kas apsaimnieko cementa klinkera ražošanai paredzētu iekārtu.
18
Ar 2014. gada 17. februāra lēmumu Deutsche Emissionshandelsstelle (Vācijas Emisiju tirdzniecības iestāde; turpmāk tekstā – “DEHSt”) noteica emisijas kvotu apjomu, kas šai sabiedrībai piešķirams bez maksas par tirdzniecības laika periodu, kas atbilst 2013. līdz 2020. gadam, attiecībā uz cementa klinkera ražošanai paredzētu iekārtu. Spenner iesniedza neveiksmīgu sūdzību pret šo lēmumu nolūkā saņemt papildu emisijas kvotu piešķīrumu. Pēc tam tās celtā prasība tiesā pirmajā instancē tika noraidīta.
19
Savā tiešajā revīzijas sūdzībā Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa, Vācija) Spenner apgalvo, ka pirmajā instancē izvēlētā ZuV 2020 8. panta 1., 2. un 8. punkta interpretācija nav saderīga ar Lēmuma 2011/278 9. panta 1. un 9. punktu. It īpaši šī sabiedrība uzskatīja, ka DEHSt esot nepareizi izvēlējusies nepiemērot Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punktu un ka tai esot bijis jāpārbauda un jāizlabo pašas izdarītā atsauces perioda izvēle.
20
Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa) uzskata, ka Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punkts paredz noteikt iekārtu vēsturiskās darbības līmeni, izmantojot visaugstāko darbības līmeni vienā no diviem atsauces periodiem, kas paredzēti šajā noteikumā, proti, periodā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim.
21
Attiecībā uz šī lēmuma 9. panta 9. punktu tā uzskata, ka tas noteic to, ka, nosakot iekārtas vēsturiskās darbības līmeni, jāņem vērā ievērojamas jaudas izmaiņas. Šīs normas pirmajā daļā esot paredzēta matemātiska formula, pēc kuras jāsaskaita, pirmkārt, iekārtas “bez ievērojamām jaudas izmaiņām” vēsturiskās darbības līmenis ar, otrkārt, papildu jaudas vai samazinātās jaudas vēsturiskās darbības līmeni. Iekārtas bez ražošanas apjoma, kas ir saistītas ar izmaiņām, vēsturiskās darbības līmeni nosaka saskaņā ar Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punktu. Papildu jaudas vai samazinātās jaudas vēsturiskās darbības līmeni aprēķina saskaņā ar normu šī lēmuma 9. panta 9. punkta otrajā daļā.
22
No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka atbilstoši ZuV 2020 8. panta 1. punktam operatoram jānosaka atsauces periods. Vācijas valdība uzskata, ka tai šī izvēle ir saistoša.
23
Šajā lietā Spenner savai cementa klinkera ražošanas iekārtai izvēlējās atsauces periodu no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim. Šajā iekārtā iepriekšējā atsauces periodā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim bija ievērojami palielinājusies jauda.
24
Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa) uzskata, ka Spenner apgalvojusi, ka no Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punkta izrietot, ka atsauces perioda izvēle jāizdara valsts iestādēm un nevis iekārtu operatoriem. Šīm iestādēm esot jāizvēlas tāds atsauces periods, kurā bijis visaugstākais jaudas līmenis.
25
Turklāt Spenner esot apgalvojusi, ka jebkuras ievērojamas jaudas izmaiņas jāņem vērā, piemērojot Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punktu, pat ja tas nav noticis izvēlētā atsauces perioda laikā.
26
Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa) uzskata, ka šī pēdējā minētā norma neesot skaidra, bet ka tā esot jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama tikai jaudas palielināšanas gadījumā, kas notikusi izvēlētā atsauces perioda laikā. Attiecībā uz iepriekš notikušu jaudas palielināšanu no tās izrietoša darbības pastiprināšanās katrā ziņā būšot ietverta šī atskaites perioda vēsturiskajā darbībā. Ja papildus tiktu ņemta vērā jaudas palielināšana, piemērojot Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punktu, tas novestu pie šīs jaudas dubultas iegrāmatošanas.
27
Gadījumā, ja, piemērojot šo normu, tiktu ņemta vērā ievērojama jaudas palielināšana, pat ja tas noticis pirms izvēlētā atsauces perioda, būtu turklāt jāuzdod jautājums par to, vai šādi pievienotā jauda ir jāizslēdz, lai novērstu tās dubultu iegrāmatošanu.
28
Ja Tiesa nospriestu, ka Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punkts attiecas tikai uz ievērojamām jaudas izmaiņām, kas notikušas pēc izvēlētā atsauces perioda sākuma, tāpat būtu jāinterpretē šī panta 1. punkts.
29
Saskaņā ar Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punktu dalībvalstis katrai iekārtai nosaka vēsturiskos darbības līmeņus, izmantojot atsauces periodu ar visaugstāko darbības līmeni. Tomēr nevar izslēgt, ka galu galā iekārtu operatoriem ir jānosaka atbilstīgais periods. Vajadzības gadījumā ir jānosaka, vai kompetentajām iestādēm ir pēc savas ierosmes jākoriģē operatora kļūdainā izvēle. Vācijā šī kontrole ir iespējama, kad iekārtu operatori tiek aicināti sniegt datus par abiem atsauces periodiem, lai gan Lēmuma 2011/278 7. panta 1. punktā tiek prasīts ievākt datus tikai par vienu no šiem diviem periodiem.
30
Turklāt, ja – ņemot vērā Tiesas atbildes – Spenner prasība būtu jāapmierina, tad jānosaka papildu emisijas kvotu apjoms, kas Spenner jāpiešķir, un šajā sakarā jāpiemēro starpnozaru korekcijas koeficients. Sākotnēji to noteica Eiropas Komisija Lēmuma 2013/448 4. pantā un II pielikumā. Savā 2016. gada 28. aprīļa spriedumā Borealis Polyolefine u.c. (C‑191/14, C‑192/14, C‑295/14, C‑389/14 un no C‑391/14 līdz C‑393/14, EU:C:2016:311) Tiesa nosprieda, ka šīs Lēmuma 2013/448 normas nav spēkā, tomēr ierobežojot savas spēkā neesamības atzīšanas sekas tādējādi, ka, pirmkārt, jau pieņemtie pasākumi nav apstrīdami un, otrkārt, Komisijai tiek noteikts termiņš, kas tai ļauj pieņemt jaunu lēmumu. Pieņemot lēmumu 2017/126, Komisija ir noteikusi jaunu starpnozaru korekcijas koeficientu, kura piemērojamību nosaka atbilstoši no šī sprieduma izrietošajām prasībām.
31
Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa) uzskata, ka no Lēmuma 2017/126 izriet, ka attiecībā uz piešķīrumiem pirms 2017. gada 1. marta jāpiemēro Lēmuma 2013/448 sākotnējā versijā definētais starpnozaru korekcijas koeficients. Savukārt paliek neatbildēts jautājums par to, vai, runājot par tiesas piešķirtajām papildu emisijas kvotām pēc šī datuma, Lēmumā 2017/126 noteiktais starpnozaru korekcijas koeficients ir jāpiemēro visiem papildu piešķīrumiem vai tikai tiem, kas attiecas uz 2018.–2020. gadu.
32
Šādos apstākļos Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Lēmuma [2011/278] 9. panta 9. punktā ir paredzēts priekšnoteikums par to, ka ievērojama esošās iekārtas jaudas palielināšana ir notikusi bāzes [atsauces] periodā, kuru saskaņā ar Lēmuma [2011/278] 9. panta 1. punktu ir noteikusi dalībvalsts?
2)
Vai Lēmuma [2011/278] 9. panta 9. punkta pirmā daļa, skatīta kopā ar tā 1. punktu, ievērojamas jaudas palielināšanas gadījumā ir jāinterpretē tādējādi, ka, nosakot bāzes [atsauces] perioda no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim vēsturiskos darbības līmeņus, ir jāatskaita papildu jaudas vēsturiskais darbības līmenis, (pat) ja ievērojamā jaudas palielināšana ir notikusi bāzes periodā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim?
3)
a)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
vai Lēmuma [2011/278] 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts kompetentajai iestādei bāzes [atsauces] periods no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim ir jānosaka pašai vai arī dalībvalsts var dot operatoram tiesības izvēlēties bāzes [atsauces] periodu?
b)
Ja dalībvalsts drīkst piešķirt operatoram izvēles tiesības:
vai dalībvalstij ir jāpamatojas uz bāzes [atsauces] periodu, no kura izriet augstāks vēsturiskais darbības līmenis, arī ja operators saskaņā ar dalībvalsts tiesībām var brīvi izvēlēties starp bāzes [atsauces] periodiem un izvēlas bāzes [atsauces] periodu ar zemāku vēsturisko darbības līmeni?
4)
Vai Lēmums [2017/126] ir jāinterpretē tādējādi, ka starpnozaru korekcijas koeficients pirms 2017. gada 1. marta piešķirtajām kvotām ir jāpiemēro Lēmuma [2013/448] 4. panta un II pielikuma sākotnējā redakcijā attiecībā uz 2013.–2020. gadu un papildu kvotu gadījumā, par kuru piešķiršanu ir lēmusi tiesa pēc 2017. gada 28. februāra, ir jāpiemēro visām papildu kvotām par 2013.–2020. gadu vai tikai papildu kvotām par 2018.–2020. gadu?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
33
No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka Spenner cementa klinkera ražošanas iekārtas vēsturiskās darbības līmeņi tika noteikti atsauces periodam no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim. Šajā iekārtā ievērojama jaudas palielināšana notika iepriekšējā atsauces periodā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim. Savukārt pēc 2009. gada 1. janvāra ievērojamas jaudas izmaiņas nav konstatētas.
34
Līdz ar to jāuzskata, ka ar savu pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams esošas iekārtas ievērojamiem jaudas palielinājumiem, kas notikuši pirms atbilstoši šī lēmuma 9. panta 1. punktam noteiktā atsauces perioda.
35
Vispirms ir jānorāda – kārtību, kādā piešķir bezmaksas emisijas kvotas “esošai” iekārtai pirms 2011. gada 30. jūnija, regulē Lēmuma 2011/278 5.–14. pants. Tām piešķirtais daudzums tostarp ir atkarīgs no “vēsturiskiem” to darbības līmeņiem atsauces periodā, ko nosaka saskaņā ar šī lēmuma 7. un 9. pantu.
36
Atbilstoši 7. panta 1. punktam dalībvalstis katram gadam laikposmā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai, ja attiecināms, no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim, kurā iekārta ir darbojusies, no operatora iegūst visu attiecīgo informāciju un datus par katru šī lēmuma IV pielikumā uzskaitīto parametru, kuri ļauj noteikt šīs sadales apjomus. Starp šiem parametriem figurē iekārtas “sākotnējā uzstādītā jauda”, “papildu jauda vai samazinātā jauda” un “vēsturiskās darbības līmeņi”.
37
Attiecībā uz vēsturiskās darbības līmeņiem no 9. panta 1. punkta izriet, ka dalībvalstis nosaka katras iekārtas vēsturiskās darbības līmeņus atsauces periodā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai, ja līmeņi ir augstāki, atsauces periodā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim, pamatojoties uz datiem, kas iegūti atbilstoši 7. pantam.
38
No Lēmuma 2011/278 9. panta 2.–5. punkta, tos lasot kopā ar tā IV pielikumu, izriet, ka iekārtas vēsturiskās darbības līmeņus nosaka, izmantojot katrai apakšiekārtai piemērojamās līmeņatzīmes. Tādējādi tiek ņemta vērā vidējā ikgadējā vēsturiskā šā produkta ražošanas vērtība, ikgadējais vēsturiskais izmērāmā siltuma imports, vidējais ikgadējais vēsturiskais kurināmā patēriņš un ikgadējās vēsturiskās emisijas atsauces periodā, kas izvēlēts atbilstoši šī panta 1. punktam.
39
Tomēr, ja noteiktā atsauces perioda laikā, kas noteikts saskaņā ar Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punktu, ir notikusi ievērojama jaudas maiņa atbilstoši šī panta 9. punktam, šādi palielinātā vai samazinātā jauda nav jāņem vērā, nosakot vidējās vērtības saskaņā ar šo 2.–5. punktu.
40
Proti, no šī lēmuma 9. panta 9. punkta pirmās daļas izriet, ka šajā gadījumā attiecīgās iekārtas vēsturiskais darbības līmenis atbilst summai, saskaitot, no vienas puses, atsauces perioda, kas noteikts saskaņā ar šī panta 1. punktu, vidējās vērtības “bez nozīmīgām jaudas izmaiņām” un, no otras puses, papildu jaudas vai samazinātās jaudas, kas noteikta atbilstoši šī panta 9. punkta otrajai daļai, vēsturiskās darbības līmeni.
41
Savukārt – pretēji prasītājas pamatlietā apgalvotajam – Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punkts neregulē to, vai, veicot ievērojamas jaudas izmaiņas pirms atsauces perioda, kas noteikts atbilstoši šī panta 1. punktam, jāņem vērā papildu jauda vai samazinātā jauda.
42
Šajā ziņā jānorāda, ka šī lēmuma 9. panta 9. punkta pirmajā daļā atsauce uz periodu “no 2005. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 30. jūnijam” ir sniegta tikai tādēļ, lai ierobežotu tā piemērošanas jomu. Tādējādi tikai tās ievērojamās jaudas izmaiņas, kas notikušas šajā periodā, var izraisīt šī panta 9. punkta piemērošanu. Savukārt no tā neizriet, ka jebkuras ievērojamas izmaiņas, kas notikušas šajā periodā, ir jāņem vērā, piemērojot šo normu.
43
Proti, atbilstoši Lēmuma 2011/278 9. panta 2.–5. punktam vidējās vērtības balstās uz iekārtas vēsturisko darbību no atsauces perioda sākuma, kas noteikts saskaņā ar šī panta 1. punktu, līdz tā beigām.
44
Tādēļ, ja atsauces periods ir no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim, kā tas ir pamatlietā, tad ievērojamās jaudas izmaiņas, kas notikušas laikā no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim, jau pēc definīcijas nosaka vēsturiskās darbības līmeņus 2009. gada 1. janvārī. Tātad šīs izmaiņas atspoguļojas vidējās vērtībās, ko aprēķina saskaņā ar Lēmuma 2011/278 9. panta 2.–5. punktu, tādējādi nav jāpiemēro šī panta 9. punkts.
45
Tas pats attiecas uz izmaiņām, kas notikušas pirms pirmā atsauces perioda. Šī iemesla dēļ 9. panta 9. punkts ir piemērojams tikai no 2005. gada 1. janvāra.
46
Turklāt, ja, piemērojot šo pēdējo normu, tiktu ņemtas vērā izmaiņas, kas notikušas pirms atsauces perioda, ko nosaka saskaņā ar 9. panta 1. punktu, tas izraisītu divkāršu papildu jaudas vai samazinātās jaudas iegrāmatošanu.
47
Taču Tiesa ir nospriedusi, ka nedrīkst pieļaut, lai iekārtas radītās emisijas, piešķirot kvotas, tiktu ņemtas vērā divas reizes, jo gan Direktīvā 2003/87, gan Lēmumā 2011/278 nav pieļauta ne emisiju dubulta uzskaite, ne kvotu dubulta piešķiršana (spriedums, 2018. gada 17. maijs, Evonik Degussa, C‑229/17, EU:C:2018:323, 45. punkts).
48
Šādu Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punkta interpretāciju atbalsta dokumenti, kurus Komisija nodevusi dalībvalstu un uzņēmumu rīcībā, lai atvieglotu tiesiskā regulējuma kvotu tirdzniecības jomā, kurā ietilpst Lēmums 2011/278, interpretāciju un piemērošanu.
49
Lai gan šie dokumenti nav juridiski saistoši, tomēr tie ietver papildu norādes, ar kurām var tikt izskaidrota Direktīvas 2003/87 un Lēmuma 2011/278 vispārējā sistēma (spriedums, 2018. gada 18. janvāris, INEOS, C‑58/17, EU:C:2018:19, 41. punkts).
50
Šajā sakarā no 2011. gada 14. aprīļa un 29. jūnija dokumenta Guidance Document no 2 on the harmonized free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies) (Vadlīnijas Nr. 2 saskaņotai bezmaksas kvotu piešķiršanas metodoloģijai Eiropas Savienībā pēc 2012. gada (Piešķiršanas metodoloģijas vadlīnijas)) (40. un 41. lpp.) izriet, ka iekārtas vēsturiskās darbības līmeņi ir jānosaka, izmantojot pieejamo jaudu atsauces periodā, kas noteikts atbilstoši Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punktam.
51
Turklāt no šī paša dokumenta 28. un 29. lappuses izriet, ka, piemērojot Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punktu, jāņem vērā tikai vienreiz notikušās jaudas ievērojamās izmaiņas pēc šī atsauces perioda sākuma. Šis konstatējums tiek atkārtots dokumenta Questions & Answers on the harmonised free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012 (Jautājumi un atbildes par saskaņoto bezmaksas piešķiršanu Eiropas Savienībā pēc 2012. gada) 6. lappusē.
52
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams ievērojamām esošās iekārtas jaudas izmaiņām, kas notikušas pirms atsauces perioda, kurš noteikts atbilstoši šī lēmuma 9. panta 1. punktam.
Par otro jautājumu
53
Ņemot vērā uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, vairs nav jāatbild uz otro jautājumu par Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punkta piemērošanas kārtību gadījumā, kad ievērojamas jaudas izmaiņas notikušas pirms atsauces perioda, kas noteikts atbilstoši šī lēmuma 9. panta 1. punktam.
Par trešo jautājumu
54
Ar savu trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir noteikts kompetentajai valsts iestādei noteikt pašai atbilstošo atsauces periodu, lai novērtētu iekārtas vēsturiskās darbības līmeņus.
55
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punktu dalībvalstis nosaka katras iekārtas vēsturiskos darbības līmeņus par atsauces periodu no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai, ja šie līmeņi ir augstāki, tad par atsauces periodu no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim, pamatojoties uz savāktajiem datiem atbilstoši šī lēmuma 7. pantam.
56
Šis 9. panta 1. punkts, tajā dalībvalstis uzrunājot vispārējā veidā, nenosaka procesuālo kārtību, kas tām ļautu izpildīt tajā paredzētos pienākumus.
57
Attiecībā uz Lēmuma 2011/278 7. panta 1. punktu – no tā izriet, ka dalībvalstis savāc no operatora datus, kas ļauj noteikt šī lēmuma IV pielikumā minētos rādītājus, tostarp iekārtas vēsturiskās darbības līmeņu rādītājus, un tas ļauj uzskatīt, ka iekārtu operatoriem ir jāsniedz atbilstoša informācija, kas tiek skaidri apstiprināts šajā IV pielikumā.
58
Turklāt Lēmuma 2011/278 7. panta 1. punktā, kā arī IV pielikumā ir prasīts savākt datus tikai par vienu atsauces periodu. Taču bez attiecīgajiem datiem par abiem atsauces periodiem kompetentās valsts iestādes nevar novērtēt, vai iekārtas vēsturiskā darbība ir bijusi augstāka pirmajā vai otrajā periodā. Tātad iekārtu operatoriem ir jānosaka, vai tie sniedz datus par periodu no 2005. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim vai par periodu no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim.
59
Protams, Lēmuma 2011/278 7. panta 2. punktā, kā arī šī lēmuma IV pielikumā dalībvalstīm ir atļauts vajadzības gadījumā lūgt iekārtu lietotājus tām paziņot papildu datus. Tādējādi kompetentās iestādes vajadzības gadījumā var veikt papildu vai pastiprinātas pārbaudes. Tomēr no tā nekādā veidā neizriet, ka šīm iestādēm sistemātiski būtu jāpārbauda, vai iekārtu lietotāji faktiski ir izvēlējušies to atsauces periodu, kurā vēsturiskā darbība bijusi visaugstākā. A fortiori šīs normas nevar interpretēt kā tādas, ar kurām šīm iestādēm tiek noteikts pienākums labot operatoru izvēli.
60
Tas pats attiecas uz Lēmuma 2011/278 7. panta 8. punktu, kurā ir precizēts, ka datu trūkuma gadījumā dalībvalstīm ir jāpieprasa operatoram pienācīgi pamatot jebkādu datu “trūkumu” un aizstāt “visus daļēji pieejamos datus” ar saprātīgām aplēsēm, tomēr nenosakot procedūru, kas ļautu labot vai papildināt sniegtos datus (spriedums, 2018. gada 22. februāris, INEOS Köln, C‑572/16, EU:C:2018:100, 41. punkts).
61
Pretēji prasītājas pamatlietā apgalvotajam, ar Lēmuma 2011/278 8. pantu netiek arī ieviests pienākums valsts kompetentajām iestādēm pārbaudīt iekārtas lietotāja veikto izvēli par atsauces periodu un vajadzības gadījumā to labot. Šajā normā tiek prasīts, no vienas puses, lai no lietotājiem ievāktos datus pārbaudītu verificētājs, tostarp no to uzticamības, ticamības un precizitātes viedokļa, un, no otras puses, lai valsts kompetentās iestādes pieņemtu tikai tos datus, kurus verificētājs atzinis par pieņemamiem.
62
Tādējādi Tiesa šajā sakarā ir nospriedusi – kaut arī Lēmuma 2011/278 8. pantā dalībvalstīm ir aizliegts pieņemt datus, ko verificētājs nav atzinis par pieņemamiem, šajā tiesību normā nav noteikta procedūra nepieņemamu datu labošanai (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 22. februāris, INEOS Köln, C‑572/16, EU:C:2018:100, 41. punkts).
63
Šāda Lēmuma 2011/278 7. panta 1. punkta un 9. panta 1. punkta interpretācija atbilst mērķim savākt datus par iekārtas vēsturisko darbību. Proti, kā izriet no šī lēmuma 16. apsvēruma, tā mērķis ir nodrošināt, lai atsauces periods pēc iespējas atspoguļo rūpnieciskās ražošanas ciklus, aptver attiecīgu periodu, par kuru ir pieejami kvalitatīvi dati, un samazina īpašu apstākļu ietekmi, piemēram, iekārtu pagaidu slēgšanu. Šo iemeslu dēļ var veikt izvēli starp abiem atsauces periodiem.
64
Līdz ar to izvēle ir jāveic iekārtu operatoriem, kuri ir labvēlīgākā situācijā, lai pārbaudītu datu pieejamību un lai salīdzinātu savu iekārtu darbību abos atsauces periodos. Ja kaut kāda iemesla dēļ viņi neizvēlas to periodu, kurā to iekārtu darbības līmeņi bijuši visaugstākie, Lēmumā 2011/278 nav noteikts pienākums valsts kompetentajām iestādēm to darīt viņu vietā.
65
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz trešo jautājumu ir jāatbild, ka Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to valsts kompetentajai iestādei netiek noteikts pienākums pašai noteikt atbilstošo atsauces periodu, lai novērtētu iekārtas vēsturiskās darbības līmeņus.
Par ceturto jautājumu
66
Attiecībā uz tās ceturto jautājumu – iesniedzējtiesa uzskata, ka gadījumā, ja, ievērojot atbildes uz tās pirmo līdz trešo jautājumu, tajā iesniegtā prasība būtu jāapmierina, esot jānosaka papildu emisijas kvotu apmērs, kas piešķirams prasītājai pamatlietā, un šajā sakarā jāpiemēro starpnozaru korekcijas koeficients.
67
Šajā ziņā jāatgādina, ka savā prasībā prasītāja pamatlietā pārmet DEHSt, ka tā esot pieļāvusi tiesību kļūdas, pieņemot 2014. gada 17. februāra lēmumu. It īpaši tā nepareizi esot atstājusi nepiemērotu Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punktu un tai esot bijis jāpārbauda un jālabo prasītājas pamatlietā izvēlētais atsauces periods. Šo apgalvojumu pamatotība būtībā ir pirmā līdz trešā iesniedzējtiesas jautājuma priekšmets.
68
Taču, kā tas izriet no atbildes, kas sniegta uz pirmo jautājumu, dalībvalsts kompetentajai iestādei nevar pārmest, ka tā nav piemērojusi Lēmuma 2011/278 9. panta 9. punktu ievērojamām jaudas izmaiņām, kas notikušas pirms iekārtas operatora izvēlētā atsauces perioda.
69
Turklāt no atbildes, kas sniegta uz trešo jautājumu, izriet, ka Lēmumā 2011/278 nav noteikts šādas iestādes pienākums nedz pārbaudīt, nedz labot attiecīgā operatora izvēlēto atsauces periodu.
70
Tādējādi uz ceturto jautājumu atbilde nav jāsniedz.
Par tiesāšanās izdevumiem
71
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:
1)
Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, 9. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams ievērojamām esošās iekārtas jaudas izmaiņām, kas notikušas pirms atsauces perioda, kurš noteikts atbilstoši šī lēmuma 9. panta 1. punktam.
2)
Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to valsts kompetentajai iestādei netiek noteikts pienākums pašai noteikt atbilstošo atsauces periodu, lai novērtētu iekārtas vēsturiskās darbības līmeņus.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.