62023TJ1081_EXT
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (ceturtā palāta)
2025. gada 23. jūlijā (
*1
)
Publiski pakalpojumu līgumi – Iepirkuma procedūra – Eiropas telemātikas pakalpojumi iestāžu datu savstarpējai apmaiņai – Jaunās paaudzes paplašinājums (TESTA‑ng II Ext) – Direktīva 2014/24/ES – Regula (ES, Euratom) 2018/1046 – Lēmums grozīt spēkā esošu līgumu, nepublicējot jaunu paziņojumu par konkursu – Neparedzami apstākļi – Atcelšanas prasība – Locus standi – Individuāls skārums – Pieņemamība
Lietā T‑1081/23
BT Global Services Belgium
, Mahelena [Machelen] (Beļģija), ko pārstāv V. Dor, A. Lepièce un M. Vilain XIIII, advokāti,
prasītāja,
pret
Eiropas Komisiju, ko pārstāv L. André, M. Ilkova un S. Romoli, pārstāvji,
atbildētāja,
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs R. da Silva Pasošs [R. da Silva Passos], tiesneši T. Pinne [T. Pynnä] (referente) un E. Kasaņabērs [H. Cassagnabère],
sekretārs: P. Kullens [P. Cullen], administrators,
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu,
pēc 2025. gada 27. februāra tiesas sēdes
pasludina šo spriedumu.
Spriedums (
1
)
[..]
Juridiskais pamatojums
Par pieņemamību
22
Komisija norāda, ka prasība ir nepieņemama prasītājas locus standi neesamības dēļ un, precīzāk, tādēļ, ka tā nav individuāli skarta LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē.
[..]
31
Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir paziņojums par līguma grozījumiem, kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikumā.
32
Tā kā jākonstatē, ka prasītāja nav apstrīdētā lēmuma adresāte un ka šāds lēmums nav vispārpiemērojams reglamentējošs akts, ir jāpārbauda, vai šis lēmums prasītāju skar tieši un individuāli.
33
Pirmām kārtām, attiecībā uz jautājumu, vai apstrīdētais lēmums prasītāju skar tieši, jāatgādina, ka LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzētā prasība, saskaņā ar kuru pasākumam, kas ir prasības priekšmets, fiziskā vai juridiskā persona jāskar tieši, paredz, ka kumulatīvi jābūt izpildītiem diviem nosacījumiem, proti, pirmkārt, lai šis pasākums tieši ietekmētu šīs personas tiesisko stāvokli un, otrkārt, lai tas nepieļautu nekādu rīcības brīvību šī pasākuma adresātiem, kuri ir atbildīgi par tā īstenošanu, jo šī īstenošana ir pilnīgi automātiska un izriet tikai no Savienības tiesiskā regulējuma, nepiemērojot citus starpnoteikumus (skat. spriedumu, 2024. gada 21. februāris, Inivos un Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, 60. punkts un tajā minētā judikatūra).
34
Secīgi jāpārbauda, vai prasītāja atbilst katrai no šīm divām prasībām.
35
Pirmkārt, jāpārbauda, vai apstrīdētais lēmums tieši ietekmē prasītāju tiesisko stāvokli.
36
Šajā ziņā apstrīdētā lēmuma rezultātā prasītājai tika galīgi liegta iespēja piedalīties procedūrā. Tādējādi apstrīdētais lēmums tieši ietekmēja prasītājas tiesisko stāvokli. Turklāt pēdējā minētā darbojas attiecīgajā tirgū.
37
Otrkārt, ar apstrīdēto lēmumu un ar tūlītēju un saistošu iedarbību ir galīgi grozīts līgums DIGIT/A3/PN/2019/026. Ņemot vērā, ka šis lēmums šajā ziņā rada tiesiskās sekas, neprasot nekādus papildu pasākumus, šī sprieduma 33. punktā minētā otrā prasība ir izpildīta.
38
No tā izriet, ka apstrīdētais lēmums prasītāju ir skāris tieši. Turklāt Komisija šo atziņu nav apstrīdējusi.
39
Otrām kārtām, attiecībā uz to, vai apstrīdētais lēmums prasītāju skar individuāli, no pastāvīgās judikatūras izriet, ka citi subjekti, kuriem lēmums nav adresēts, var tikt uzskatīti par individuāli skartiem tikai tad, ja šis lēmums attiecas uz tiem noteiktu tiem piemītošu īpašu raksturiezīmju dēļ vai tādas faktiskās situācijas dēļ, kura tos raksturo attiecībā pret jebkuru citu personu, un tādēļ tos individuāli izceļ – līdzīgi kā šī lēmuma adresātu (skat. spriedumu, 2024. gada 21. februāris, Inivos un Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, 68. punkts un tajā minētā judikatūra).
40
Līdz ar to ir jāpārbauda, vai apstrīdētais lēmums skar prasītāju vai nu tai piemītošu īpašu raksturiezīmju dēļ, vai arī tādas faktiskās situācijas dēļ, kura to raksturo attiecībā pret jebkuru citu personu šā sprieduma 39. punktā minētās judikatūras izpratnē.
41
Šajā ziņā no pastāvīgās judikatūras izriet, ka tad, ja lēmums skar tādu personu grupu, kas bija identificētas vai identificējamas šī akta pieņemšanas brīdī, ņemot vērā šīs grupas locekļus raksturojošus kritērijus, šis akts var šīs personas skart individuāli, jo tās pieder pie ierobežota tirgus dalībnieku loka (skat. spriedumu, 2024. gada 21. februāris, Inivos un Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, 70. punkts un tajā minētā judikatūra).
42
Publisko iepirkumu jomā Tiesa ir nospriedusi, ka no Padomes Direktīvas 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV 1989, L 395, 33. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV 2014, L 94, 1. lpp.), tiesību normām izriet, ka efektīvai tiesību aizsardzībai tiesā ir nepieciešams, lai noraidītajiem pretendentiem būtu faktiska iespēja celt prasību (šajā nozīmē skat. Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu, 2022. gada 22. novembris, Telefónica de España/Komisija, C‑478/22 P(R), EU:C:2022:914, 47. punkts).
43
Turklāt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/66/EK (2007. gada 11. decembris), ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu piešķiršanas jomā (OV 2007, L 335, 31. lpp.), 17. apsvērumā ir norādīts, ka “pārskatīšanas procedūrai vajadzētu būt pieejamai vismaz ikvienai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt konkrēta līguma slēgšanas tiesības un kurai ar varbūtējo pārkāpumu ir vai var tikt nodarīts kaitējums”.
44
Īpašajos apstākļos, kad līgumslēdzēja iestāde ir izmantojusi sarunu procedūru bez iepriekšējas paziņojuma par līgumu publicēšanas, tirgus dalībnieks, kurš nav aicināts piedalīties minētajā procedūrā, lai gan tas varēja izpildīt kritērijus, ko līgumslēdzēja iestāde piemērojusi, lai atlasītu uzņēmumus, kuriem tiek sūtīts aicinājums iesniegt piedāvājumu, ir jāuzskata par piederīgu ierobežotam konkurentu lokam, kuri būtu varējuši iesniegt piedāvājumu, ja tie būtu aicināti piedalīties procedūrā (spriedums, 2024. gada 21. februāris, Inivos un Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, 71. punkts).
45
Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir paziņojums par līguma grozījumiem. Līdz ar to prasītājai nav iespējams sniegt pierādījumus, kā tā attiecīgā gadījumā būtu varējusi darīt sarunu procedūras bez iepriekšējas paziņojuma par līgumu publicēšanas gadījumā, ka tā varēja izpildīt kritērijus, ko līgumslēdzēja iestāde piemērojusi, lai atlasītu uzņēmumus, kuriem tiek nosūtīts aicinājums iesniegt piedāvājumu, un ka tādējādi tā bija daļa no ierobežota konkurentu loka, kuri būtu varējuši iesniegt piedāvājumu, ja tie būtu aicināti piedalīties procedūrā.
46
Tomēr, pirmkārt, prasītāja ir piedalījusies 2011. gadā izsludinātajā slēgtajā iepirkuma procedūrā DIGIT/R2/PR/2011/039 “Eiropas pārvaldes iestāžu drošas telemātikas pakalpojumi – Jaunā paaudze (TESTA‑ng)”. Turklāt tā piedalījās slēgtajā iepirkuma procedūrā DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 “Eiropas pārvaldes iestāžu drošas telemātikas pakalpojumi (TESTA)”, kurā tā tika atzīta par uzvarētāju (skat. šā sprieduma 3. un 5. punktu). Neatkarīgi no Komisijas norādītā fakta, ka, protams, nav iespējams droši apgalvot, ka prasītāja vēlāk iegūs līguma slēgšanas tiesības, tomēr, kā apgalvo prasītāja, tā ir vienīgā, kas uzvarēja pēdējā konkursa kārtā izsludinātajā iepirkuma procedūrā par TESTA tīkla pakalpojumiem.
47
Otrkārt, pastāv cieša saikne starp iepirkuma procedūru DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, kurā uzvarēja prasītāja, un līgumu DIGIT/A3/PN/2019/026, kas grozīts ar apstrīdēto lēmumu. Proti, līguma DIGIT/A3/PN/2019/026 mērķis bija nodrošināt TESTA tīkla pakalpojumu nepārtrauktību līdz pārejai pie jauna līgumslēdzēja pēc procedūras DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 pabeigšanas (skat. šā sprieduma 6. punktu).
48
Treškārt, pastāv tieša saikne starp iepirkuma procedūru DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, kurā prasītāja bija uzvarējusi, atcelšanu un apstrīdētā lēmuma pieņemšanu, ar kuru tika grozīts iepirkums DIGIT/A3/PN/2019/026. Proti, Komisija apstrīdētā lēmuma pieņemšanu ir pamatojusi ar neparedzamiem apstākļiem, tādiem kā tie, kas izriet no 2022. gada 1. aprīļa rīkojuma Telefónica de España/Komisija (T‑170/22 R, nav publicēts), 2022. gada 22. jūlija rīkojuma Telefónica de España/Komisija (C‑478/22 P(R)‑R, nav publicēts, EU:C:2022:598) un 2023. gada 14. marta rīkojuma Telefónica de España/Komisija (C‑141/23 P(R)‑R), nav publicēts, EU:C:2023:292), kurus ir pieņēmušas Savienības tiesas un kuru rezultātā tika atcelts iepirkums DIGIT/A3/PR/2019/RP/010; šie apstākļi pēc līguma termiņa beigām padarīja neiespējamu pāreju uz jaunu tīklu vai jauna, pilnībā funkcionējoša tīkla iegūšanu (skat. šā sprieduma 18. punktu).
49
Šī faktiskā situācija, kas raksturo prasītāju attiecībā pret jebkuru citu personu, ļauj to individuāli izcelt, pamatojoties uz iepriekš 39. punktā minēto judikatūru.
50
Komisija atbildē uz repliku un tiesas sēdē norādīja, ka prasītājai varētu būt bijis locus standi attiecībā uz apstrīdēto lēmumu, ja tā vispirms būtu apstrīdējusi lēmumu par līguma DIGIT/A3/PN/2019/026 slēgšanas tiesību piešķiršanu. Šis arguments ir jānoraida. Proti, neatkarīgi no prasītājas izvēles celt vai necelt prasību par šo lēmumu, to individuāli izceļ šā sprieduma 46.–48. punktā izklāstītā faktiskā situācija.
51
No tā izriet, ka Komisijas arguments, saskaņā ar kuru prasība esot nepieņemama prasītājas locus standi neesamības un, precīzāk, tās individuāla skāruma neesamības dēļ, ir jānoraida un prasība ir pieņemama.
[..]
Par lietas būtību
[..]
Par pirmo pamatu, kas attiecas uz Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta un Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu
[..]
– Par pirmā pamata pirmo daļu
80
Ar pirmā pamata pirmo daļu apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka ir pārkāpts Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) punkts, kura saturs atbilst Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunkta i) punktam. Proti, tā norāda, ka grozījumi neesot bijuši nepieciešami tādu apstākļu dēļ, kurus rūpīga līgumslēdzēja iestāde nevarēja paredzēt.
81
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) punktu un Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunkta i) punktu ir iespējams izdarīt izmaiņas līgumā bez jaunas iepirkuma procedūras, ja “izmaiņas ir vajadzīgas tādu apstākļu dēļ, ko rūpīga līgumslēdzēja iestāde nevarēja paredzēt”, un ja ir izpildīti arī daži citi šajā 1. punktā paredzētie nosacījumi, kuri nav pirmā pamata pirmās daļas priekšmets.
82
Direktīvas 2014/24 109. apsvērumā ir noteikts:
“Līgumslēdzējas iestādes var saskarties ar ārējiem apstākļiem, ko tās nevarēja paredzēt laikā, kad tika piešķirtas līguma slēgšanas tiesības, jo īpaši tad, ja līguma izpilde attiecas uz ilgu laikposmu. Šādā gadījumā ir vajadzīga zināma elastība, lai līgumu pielāgotu minētajiem apstākļiem, neīstenojot jaunu iepirkuma procedūru. Neparedzamo apstākļu jēdziens attiecas uz apstākļiem, ko nevarēja paredzēt, neraugoties uz to, ka līgumslēdzēja iestāde ir ar pienācīgu rūpību sagatavojusi sākotnējo iepirkuma procedūru, ņemot vērā tai pieejamos līdzekļus, konkrētā projekta iezīmes un raksturlielumus, labu praksi attiecīgajā jomā un nepieciešamību nodrošināt atbilstīgu saistību starp iepirkuma procedūras sagatavošanā izlietotajiem resursiem un tās prognozējamo vērtību. [..]”
83
Kā izriet no paša Direktīvas 2014/24 109. apsvēruma formulējuma, neparedzami apstākļi ir ārēji apstākļi, kurus līgumslēdzēja iestāde nevarēja paredzēt, neraugoties uz to, ka šī iestāde ir ar pienācīgu rūpību sagatavojusi sākotnējo iepirkuma procedūru, ņemot vērā tai pieejamos līdzekļus, konkrētā projekta iezīmes un raksturlielumus, labu praksi attiecīgajā jomā un nepieciešamību nodrošināt atbilstīgu saistību starp iepirkuma procedūras sagatavošanā izlietotajiem resursiem un tās prognozējamo vērtību (spriedums, 2023. gada 7. decembris, Obshtina Razgrad, C‑441/22 un C‑443/22, EU:C:2023:970, 68. punkts).
84
Šajā lietā iepirkuma procedūra DIGIT/A3/PN/2019/026 tika izsludināta 2019. gada 26. jūnijā un [šis līgums] tika piešķirts 2020. gada 29. maijā (skat. šā sprieduma 6. punktu).
85
Apstrīdētajā lēmumā ir paredzēts:
“Tādu notikumu secība, kurus līgumslēdzēja iestāde nevar kontrolēt (piemēram, Covid‑19 pandēmija un trīs turpmākie – 2022. gada 1. aprīlī, 2022. gada 22. jūlijā un 2023. gada 14. martā – [Savienības] tiesu izdotie rīkojumi, ar kuriem uzdots apturēt pamatlīguma parakstīšanu), kā rezultātā galu galā 2023. gada aprīlī tika anulēts TESTA RP, padara neiespējamu pāreju uz jaunu tīklu/jauna pilnībā funkcionējoša tīkla izveidi pēc pamatlīguma termiņa beigām. Šajā kontekstā ir acīmredzams, ka šī iepirkuma procedūras noslēgšana ir ārkārtas apstāklis, ko rūpīga līgumslēdzēja iestāde pirms pamatlīguma parakstīšanas nebūtu varējusi paredzēt. Nepieciešamība turpināt darbību pašreizējā TESTA‑ng tīklā līdz brīdim, kad alternatīvs risinājums būs pieejams un pilnībā darbotiesspējīgs, izraisa VII.2.1. iedaļā aprakstītos grozījumus.”
86
Sagatavojot attiecīgo iepirkuma procedūru, kas tika uzsākta 2019. gada jūnijā, un šī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas brīdī 2020. gada maijā Komisija nevarēja paredzēt nevienu no apstrīdētajā lēmumā identificētajiem ārējiem apstākļiem, proti, ne Covid‑19 pandēmijas, kas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas brīdī tikko bija sākusies, smagumu, ne arī šā sprieduma 8.–15. punktā atgādināto procesuālo notikumu secību, kuri ir īpaši neierasti gadījumi.
87
Tādējādi no Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) punkta un Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunkta i) punkta, lasot tos kopsakarā ar Direktīvas 2014/24 109. apsvērumu, izriet, kā norāda Komisija, ka Covid‑19 pandēmiju un Vispārējās tiesas un Tiesas laikā no 2022. gada aprīļa līdz 2023. gada martam pasludinātos nolēmumus, ar kuriem uzdots apturēt iepriekšējā pamatlīguma parakstīšanu, var uzskatīt par apstākļiem, kurus – šo tiesību normu izpratnē – rūpīga līgumslēdzēja iestāde nevarēja paredzēt.
88
Turklāt saprātīga rūpība, kas līgumslēdzējai iestādei ir jāievēro, sagatavojot sākotnējo līgumu, lai tā varētu atsaukties uz Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) punktu vai Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunkta i) punktu, neprasa, lai Komisija, sagatavojot attiecīgo publisko līgumu, ņemtu vērā neiespējamību migrēt uz jaunu tīklu vai izveidot jaunu, pilnībā funkcionējošu tīklu pēc pamatlīguma darbības beigām, ko izraisījuši šie neparedzamie apstākļi.
89
Ņemot vērā iepriekš minēto, pirmā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
– Par pirmā pamata otro daļu
90
Ar pirmā pamata otro daļu prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punkts, jo secīgo grozījumu sākotnējā līgumā mērķis esot bijis apiet minēto direktīvu.
91
Šajā ziņā jānorāda, ka Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punktā, kas attiecas uz to, ka iespējamais cenas pieaugums nedrīkst pārsniegt 50 % no sākotnējā līguma vērtības, ir noteikts, ka, “ja tiek veiktas vairākas secīgas izmaiņas, minēto ierobežojumu piemēro katras izmaiņas vērtībai”, un ka “šādas secīgas izmaiņas nevar iecerēt, lai apietu šo direktīvu”. Turpretim Regulā 2018/1046 paredzētajā līdzvērtīgajā tiesību normā, proti, šīs regulas 172. panta 3. punkta b) apakšpunkta ii) punktā, šāds precizējums nav ietverts.
92
Tā kā Direktīva 2014/24 nav piemērojama Komisijai, šajā lietā nevar konstatēt Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punkta pārkāpumu.
93
Katrā ziņā, kā pamatoti ir norādījusi Komisija, Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punkta pēdējā teikumā paredzētā ierobežojuma jēga ir novērst jebkādu šīs tiesību normas ļaunprātīgu izmantošanu un it īpaši izvairīties no scenārija, kurā līgumslēdzēja iestāde veiktu vairākus secīgus grozījumus vienā un tajā pašā līgumā, lai apietu no Direktīvas 2014/24 izrietošos pienākumus. Tādējādi šis ierobežojums ir piemērojams secīgiem konkrēta līguma grozījumiem. Tas neattiecas uz iepriekšējām publiskā iepirkuma procedūrām.
94
Tomēr šajā lietā Komisija ir grozījusi līgumu tikai vienu reizi. Līdz ar to pirmā pamata otrā daļa ir jānoraida.
[..]
Par otro pamatu, kas attiecas uz Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta a) apakšpunkta pārkāpumu
97
Ar otro pamatu prasītāja norāda, ka nebija izpildīti līguma grozīšanas nosacījumi saskaņā ar Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta a) apakšpunktu. Apstrīdētajā lēmumā Komisija neesot precizējusi veidu, kādā šajā tiesību normā paredzētie nosacījumi šajā lietā ir izpildīti.
[..]
105
Vispirms jānorāda, ka apstrīdētajā lēmumā kā tā juridiskais pamats ir minēts gan Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta a) apakšpunkts, gan minētās regulas 172. panta 3. punkta b) apakšpunkts. Turklāt šķiet, ka atsauce uz Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta a) apakšpunktu tajā ir norādīta pakārtoti (skat. šā sprieduma 74. un 75. punktu).
106
Proti, apstrīdētā lēmuma VII.2.2. iedaļā “Grozījumu iemesli” ir norādīts, ka runa esot par “grozījumiem, kas ir nepieciešami tādu apstākļu dēļ, kurus rūpīga līgumslēdzēja iestāde/līgumslēdzējs subjekts nevarēja paredzēt”, kā tas ir noteikts Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta c) apakšpunktā un gandrīz identiskā formulējumā – Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunktā.
107
Tādējādi Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzētais gadījums ir norādīts kā galvenais iemesls. Turklāt apstrīdētajā lēmumā kā papildu juridiskais pamats ir piedāvāts Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta a) apakšpunkts, jo šajā lēmumā norādīts, ka “daži no nepieciešamajiem grozījumiem ir balstīti arī uz Regulas [2018/1046] 172. panta 3. punkta [a) apakšpunktu]”.
108
Citiem vārdiem sakot, tā kā līguma grozījumi var būt balstīti vienīgi uz Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzētajiem apstākļiem, jo Komisija pirmā pamata ietvaros ir pierādījusi, ka šie apstākļi šajā lietā pastāvēja, otrais pamats attiecībā uz Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta a) apakšpunkta pārkāpumu ir jānoraida kā neiedarbīgs.
Par trešo pamatu, kas attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes principa un pārskatāmības principa pārkāpumu
109
Ar trešo pamatu prasītāja norāda, ka Komisija, palielinot pamatnolīguma iepirkuma maksimālo apmēru no 121,9 miljoniem EUR līdz 160,9 miljoniem EUR, neizsludinot jaunu iepirkumu, ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes, konkurences un pārskatāmības pamatprincipus, kas nostiprināti Direktīvas 2014/24 18. panta 1. punktā un Tiesas judikatūrā.
[..]
113
Direktīvas 2014/24 107. apsvērums ir izteikts šādā redakcijā:
“Ņemot vērā [Tiesas] attiecīgo judikatūru, ir jāprecizē nosacījumi, pie kuriem gadījumā, ja līguma izpildes laikā tas tiek izmainīts, ir vajadzīga jauna iepirkuma procedūra. Jauna iepirkuma procedūra ir vajadzīga gadījumā, ja sākotnējā līgumā tiek ieviestas būtiskas izmaiņas, jo īpaši pušu savstarpējo tiesību un pienākumu apjomā un saturā, tostarp intelektuālā īpašuma tiesību sadalījumā. Šādas izmaiņas norāda uz pušu nodomu pārskatīt konkrētā līguma būtiskus noteikumus vai nosacījumus. Tas jo īpaši attiecas uz gadījumiem, ja grozītie nosacījumi būtu ietekmējuši procedūras rezultātu, ja būtu bijuši iekļauti sākotnējā procedūrā.
Līdz noteiktai vērtībai vienmēr vajadzētu būt iespējai – bez nepieciešamības īstenot jaunu iepirkuma procedūru – veikt izmaiņas līgumā, kuru rezultātā nedaudz tiek mainīta līguma vērtība. Tādēļ un lai nodrošinātu juridisko noteiktību, šajā direktīvā būtu jāparedz de minimis robežvērtības, kuru nepārsniegšanas gadījumā nav vajadzīga jauna iepirkuma procedūra. Vajadzētu paredzēt iespēju, ka – bez nepieciešamības rīkot jaunu iepirkuma procedūru – var grozīt līgumu virs šīm robežvērtībām tādā apmērā, kas atbilst šajā direktīvā izklāstītajiem attiecīgajiem nosacījumiem.”
114
Citiem vārdiem sakot, Direktīvā 2014/24 ir paredzēti nosacījumi, ar kādiem līguma izpildes laikā veiktas izmaiņas nerada nepieciešamību rīkot jaunu iepirkuma procedūru, ievērojot tās 18. panta 1. punktā atgādinātos vienlīdzības un pārskatāmības principus. Tāda pati argumentācija pēc analoģijas var tikt piemērota Regulai 2018/1046.
115
2021. gada 17. jūnija sprieduma Simonsen & Weel (C‑23/20, EU:C:2021:490) 68.–72. punktā, uz kuru atsaucas prasītāja, Tiesa, pirmkārt, paskaidroja, ka pamatnolīgumu sākotnēji noslēgusī līgumslēdzēja iestāde drīkst uzņemties saistības tikai konkrēta apjoma vai maksimālās vērtības robežās un, līdzko šī robeža tiks sasniegta, minētais nolīgums vairs nebūs spēkā. Tā tas bija šajā lietā, jo līguma maksimālā robeža bija noteikta 121,9 miljoni EUR (skat. šā sprieduma 6. punktu).
116
Otrkārt, Tiesa precizēja, ka saskaņā ar Direktīvas 2014/24 72. pantu tomēr ir pieļaujami tādi pamatnolīguma grozījumi, kuri nav būtiski, jo šo nosacījumu izpilde nodrošina Direktīvas 2014/24 18. panta 1. punktā noteikto pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu ievērošanu. Lai gan Tiesa, šķiet, tādējādi atsaucas uz Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta e) apakšpunktu, saskaņā ar kuru “līgumus un pamatnolīgumus bez jaunas iepirkuma procedūras saskaņā ar šo direktīvu var grozīt [..], ja izmaiņas – neatkarīgi no to vērtības – nav būtiskas”, tādu pašu argumentāciju pēc analoģijas var piemērot situācijām, kas paredzētas Direktīvas 2014/24 72. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā un Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktā.
117
Šajā lietā Komisija pirmā pamata ietvaros ir pierādījusi, ka Regulas 2018/1046 172. panta 3. punkta b) apakšpunktā paredzētie ārkārtas apstākļi faktiski pastāvēja. No tā izriet, ka uz līguma grozījumu attiecas kāda no Regulas 2018/1046 172. pantā paredzētajām situācijām.
[..]
119
Šajā kontekstā nevar konstatēt pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu.
[..]
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta)
nospriež:
1)
Prasību noraidīt.
2)
BT Global Services Belgium atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
da Silva Passos
Pynnä
Cassagnabère
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2025. gada 23. jūlijā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.
(
1
)	Ietverti tikai tie šā sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.