62022CJ0322
TIESAS SPRIEDUMS (septītā palāta)
2023. gada 8. jūnijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lojālas sadarbības princips – Efektivitātes princips – Nodokļi, kurus dalībvalsts ir iekasējusi, pārkāpjot Savienības tiesības – Tiesas sprieduma izpildē konstatēts pārkāpums – Tiesības uz procentu par pārmaksāto summu samaksu – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru tiesības uz procentu maksājumu ir ierobežotas līdz 30. dienai pēc Tiesas sprieduma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
Lietā C‑322/22
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Naczelny Sąd Administracyjny (Augstākā administratīvā tiesa, Polija) iesniegusi ar 2022. gada 15. marta lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2022. gada 12. maijā, tiesvedībā
E.
pret
Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu,
piedaloties
Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców,
TIESA (septītā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja M. L. Arasteja Saūna [M. L. Arastey Sahún], tiesneši F. Biltšens [F. Biltgen] un J. Pasers [J. Passer] (referents),
ģenerāladvokāte: T. Čapeta [T. Ćapeta],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
E. vārdā – M. Kułagowski un M. Niżnik, radcowie
prawni, kā arī K. Trzópek‑Piskorz, doradca podatkowy,
–
Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu vārdā – K. Zygadło, radca prawny,
–
Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców vārdā – P. Chrupek, radca prawny,
–
Polijas valdības vārdā – B. Majczyna, pārstāvis,
–
Eiropas Komisijas vārdā – K. Herrmann un W. Roels, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Savienības tiesību principus, it īpaši lojālas sadarbības, līdzvērtības un efektivitātes principus, saistībā ar privātpersonu tiesībām uz procentu samaksu situācijā, kad dalībvalsts atmaksā nodokli, kas iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp ieguldījumu fondu E., kura juridiskā adrese ir Amerikas Savienotajās Valstīs, un Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (Vroclavas Nodokļu administrācijas direktors, Polija; turpmāk tekstā – “direktors”) par Polijas nodokļu administrācijas lēmumu ierobežot un atteikt procentu samaksu par pārmaksātajiem nodokļiem, kas uzlikti, pārkāpjot Savienības tiesības.
Atbilstošās tiesību normas
Polijas tiesības
Updop
3
1992. gada 15. februāraustawa o podatku dochodowym od osób prawnych konsolidētās redakcijas (Likums par uzņēmumu ienākuma nodokli; 2011. gada Dz. U., Nr. 74, 397. pozīcija) ar grozījumiem (turpmāk tekstā – “updop”) 3. pantā ir noteikts:
“1.   Nodokļu maksātāji, ja to juridiskā adrese vai galvenā vadība atrodas Polijas Republikā, maksā nodokli par visiem saviem ienākumiem neatkarīgi no to gūšanas vietas.
[..]
2.   Nodokļu maksātāji, kuru juridiskā adrese vai galvenā vadība neatrodas Polijas Republikā, maksā nodokli tikai par ienākumiem, ko tie gūst Polijas Republikas teritorijā.
[..]”
4
Updop 22. pantā ir paredzēts:
“1.   Nodoklis par dividendēm un citiem ienākumiem no līdzdalības to juridisko personu peļņā, kuru juridiskā adrese vai galvenā vadība atrodas Polijas Republikā, ir 19 % no gūtajiem ienākumiem, [..]
[..].”
5
Updop 26. pants ir formulēts šādi:
“1.   Juridiskām personām un organizatoriskām vienībām, kurām nav juridiskas personas statusa, kā arī uzņēmējiem, kas ir fiziskas personas, kuri veic [..] un 22. panta 1. punktā minēto ienākumu samaksu, kā par nodokļu samaksu atbildīgajām personām ir pienākums ieturēt šī maksājuma dienā [..] summu, kas maksājama kā vienotas likmes [uzņēmumu] ienākumu nodoklis par šiem maksājumiem [..].
[..]
3.   Par nodokļu samaksu atbildīgās personas, kuras minētas 1. punktā, līdz tā mēneša septītajai dienai, kas seko mēnesim, kurā saskaņā ar 1. un [..] punktu tika iekasēts nodoklis, iemaksā nodokli tās nodokļu iestādes kontā, kuru pārvalda tā nodokļu biroja vadītājs, kur atrodas nodokļu maksātāja juridiskajā adrese [..]. Par nodokļa samaksu atbildīgām personām ir pienākums nosūtīt nodokļu maksātājiem, kas minēti:
1)
3. panta 1. punktā – informāciju par iekasētā nodokļa summu,
2)
3. panta 2. punktā, un Muitas birojam – informāciju par veiktajiem maksājumiem un iekasēto nodokli
–
kas sagatavota atbilstoši noteiktam paraugam.
[..]
3.a   Par nodokļa samaksu atbildīgās personas nosūta 3. punkta 1. apakšpunktā minēto informāciju vēlākais dienā, kad ir samaksāta iekasētā nodokļa summa, un 3. punkta 2. apakšpunktā minēto informāciju vēlākais līdz tā gada trešā mēneša beigām, kas seko taksācijas gadam, kurā tika veikti 1. punktā minētie maksājumi, pat ja par nodokļa samaksu atbildīgā persona taksācijas gadā ir sagatavojusi un nosūtījusi informāciju saskaņā ar 3.b punktu.
[..]”
Nodokļu kodekss
6
1997. gada 29. augustaustawa – Ordynacja podatkowa (Likums par nodokļu tiesisko regulējumu) konsolidētās redakcijas (2012. gada Dz. U., 749. pozīcija) ar grozījumiem (turpmāk tekstā – “Nodokļu kodekss”) 8. pantā ir noteikts:
“Par nodokļa samaksu atbildīgā persona ir fiziska persona, juridiska persona vai organizatoriska vienība bez juridiskas personas statusa, kurai atbilstoši nodokļu tiesību normām ir pienākums aprēķināt un iekasēt nodokli no nodokļa maksātāja un noteiktajā termiņā samaksāt to nodokļu administrācijai.”
7
Nodokļu kodeksa 30. pantā ir noteikts:
“1.   Par nodokļa samaksu atbildīgā persona, kas nav izpildījusi 8. pantā noteiktos pienākumus, atbild par neiekasēto vai par iekasēto, taču nesamaksāto nodokli.
[..]
3.   Par nodokļa samaksu atbildīgā persona [..] atbild par 1. [..] punktā minētajiem parādiem ar visu savu mantu.
[..]”
8
Muitas kodeksa 72. pants ir formulēts šādi:
“1.   Par “pārmaksu” uzskata summu:
[..]
2)
ko par nodokļa samaksu atbildīgā persona ir iekasējusi nepamatoti vai lielākā apmērā nekā maksājamā summa;
[..].”
9
Saskaņā ar Muitas kodeksa 73. pantu:
“1.   Pārmaksa rodas [..] no dienas, kad:
[..]
2)
par nodokļu samaksu atbildīgā persona nepamatoti ir iekasējusi nodokli vai ir iekasējusi to lielākā apmērā nekā maksājamā summa;
[..].”
10
Nodokļu kodeksa 74. pantā ir noteikts:
“Ja pārmaksātā summa izriet no Trybunal Konstytucyjny [(Konstitucionālā tiesa, Polija)] sprieduma vai Eiropas Savienības Tiesas sprieduma, nodokļu maksātājs [..]:
[..]
2)
[ņemot vērā nodokļu saistības], ko ir samaksājusi par nodokļa samaksu atbildīgā persona, nosaka pārmaksas summu savā atmaksas pieteikumā [..];
[..].”
11
Nodokļu kodeksa 75. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Ja nodokļa maksātājs apstrīd par nodokļu samaksu atbildīgās personas iekasētās nodokļa summas pamatotību vai apmēru, viņš var iesniegt pieteikumu konstatēt pārmaksāto summu.”
12
Nodokļu kodeksa 77. pants ir formulēts šādi:
“1.   Pārmaksātā summa ir jāatmaksā šādā termiņā:
[..]
4)
30 dienas no 74. pantā minētā pieteikuma iesniegšanas dienas.
[..]”
13
Nodokļu kodeksa 78. pantā ir noteikts:
“1.   Procentu likme par pārmaksāto summu [..] ir ekvivalenta kavējuma procentu likmei par nodokļu parādiem.
[..]
5.   Gadījumā, kas paredzēts 77. panta 1. punkta 4. apakšpunktā, procentus maksā par laikposmu:
1)
no pārmaksātās summas rašanās dienas līdz tās atmaksas dienai – ja nodokļu maksātājs 30 dienu laikā no Trybunał Konstytucyjny [(Konstitucionālā tiesa)] sprieduma spēkā stāšanās dienas vai Eiropas Savienības Tiesas sprieduma rezolutīvās daļas publicēšanas dienas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, vai no dienas, kurā normatīvais akts ir pilnībā vai daļēji atcelts vai grozīts, iesniedz pieteikumu par pārmaksātās summas atmaksu;
2)
no pārmaksātās summas rašanās dienas līdz 30. dienai pēc Trybunał Konstytucyjny [(Konstitucionālā tiesa)] sprieduma spēkā stāšanās dienas vai Eiropas Savienības Tiesas sprieduma rezolutīvās daļas publicēšanas dienas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, vai no dienas, kurā normatīvais akts ir pilnībā vai daļēji atcelts vai grozīts, – ja pieteikums atmaksāt pārmaksu ir iesniegts vairāk nekā 30 dienas pēc Trybunał Konstytucyjny [(Konstitucionālā tiesa)] sprieduma spēkā stāšanās dienas vai Eiropas Savienības Tiesas sprieduma rezolutīvās daļas publicēšanas dienas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, vai dienas, kurā normatīvais akts ir pilnībā vai daļēji atcelts vai grozīts.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
14
Ar 2017. gada 28. decembra vēstuli, kas adresēta Polijas nodokļu administrācijai, prasītājs pamatlietā lūdza konstatēt un atmaksāt uzņēmumu ienākuma nodokļa pārmaksu par 2012., 2013. un 2014. gadu, kā arī procentus par šīm pārmaksātajām summām par laikposmiem no minēto pārmaksu iekasēšanas dienas līdz to atmaksāšanas dienai.
15
Prasītājs pamatlietā apgalvoja, ka šīs pašas pārmaksas konstatējums izrietot no 2014. gada 10. aprīļa sprieduma Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company (C‑190/12; turpmāk tekstā – “spriedums Emerging Markets”; EU:C:2014:249).
16
Ar 2018. gada 2. marta lēmumiem Polijas nodokļu administrācija apmierināja lūgumu konstatēt un atmaksāt šīs pārmaksātās summas. Šī atmaksa tika veikta 2018. gada 28. martā.
17
Ar 2018. gada 24. aprīļa lēmumu šī administrācija atteicās maksāt procentus par pārmaksātajiem maksājumiem.
18
Savukārt ar 2018. gada 6. augusta lēmumu direktors, pamatojoties uz Nodokļu kodeksa 78. panta 5. punkta 2. apakšpunktu, daļēji apmierināja lūgumu samaksāt procentus par pārmaksu.
19
Precīzāk, attiecībā uz pārmaksātajām summām par 2012. un 2013. gadu prasība samaksāt procentus tika apmierināta par laikposmu no nodokļa iekasēšanas dienas līdz 30. dienai pēc sprieduma Emerging Markets publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, proti, 2014. gada 10. jūlijam, un pārējā daļā tā tika noraidīta. Attiecībā uz pārmaksāto summu par 2014. gadu prasība samaksāt procentus tika pilnībā noraidīta, jo nodoklis tika iekasēts pēc šī datuma.
20
Tā kā Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Vojevodistes administratīvā tiesa Vroclavā, Polija) noraidīja viņa celto prasību par 2018. gada 6. augusta lēmumu, viņš iesniedza kasācijas sūdzību Naczelny Sąd Administracyjny (Augstākā administratīvā tiesa, Polija), kas ir iesniedzējtiesa.
21
Iesniedzējtiesa norāda, ka gadījumā, ja pārmaksa, kas radusies, pārkāpjot Savienības tiesības, ir konstatēta pēc Tiesas sprieduma, var rasties trīs faktiskas situācijas.
22
Pirmā situācija – pieteikums konstatēt pārmaksu tiek iesniegts 30 dienu laikā pēc Tiesas sprieduma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Šādā gadījumā procentus aprēķina no pārmaksātās summas iekasēšanas dienas līdz tās atmaksai.
23
Otrā situācija – šis pieteikums tiek iesniegts pēc šī termiņa beigām, lai gan pārmaksa ir radusies pirms šī termiņa beigām. Šādā gadījumā procenti ir maksājami no maksājuma veikšanas dienas līdz 30. dienai pēc Tiesas sprieduma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Iesniedzējtiesa norāda, ka šāda situācija šajā gadījumā ir radusies attiecībā uz pārmaksu par 2012. un 2013. gadu.
24
Visbeidzot, trešā situācija – tas pats pieteikums tiek iesniegts pēc šī paša termiņa beigām, lai gan pārmaksa arī ir radusies pēc šī termiņa beigām. Šādā gadījumā procenti nav jāmaksā. Iesniedzējtiesa norāda, ka šāda situācija šajā gadījumā bija radusies attiecībā uz pārmaksu par 2014. gadu.
25
Iesniedzējtiesa norāda, ka Polijas tiesas ir akceptējušas šī sprieduma 23. punktā aprakstīto procentu aprēķina ierobežojumu. Tomēr tā norāda, ka attiecībā uz šī sprieduma 24. punktā aprakstīto situāciju Polijas judikatūrā pastāv uzskats, ka, lai gan valsts tiesību normas neļauj piešķirt nodokļu maksātājam procentus, šādi procenti viņam tomēr būtu jāpiešķir, pamatojoties uz principiem, kas ir analogi Nodokļu kodeksa 78. panta 5. punktā paredzētajiem principiem, bet termiņš, kādā iesniedzams pieteikums par pārmaksātās summas konstatēšanu, tomēr ir jāaprēķina, sākot no šīs pārmaksātās summas iekasēšanas dienas.
26
Iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai tādā situācijā, kāda tai ir jāaplūko, procentu par pārmaksu aprēķina ilguma ierobežojums nodrošina atlīdzinājumu par kaitējumu, kas nodarīts, nepamatoti iekasējot nodokli, un pilnībā īsteno lojālas sadarbības principu, kas izriet no LES 4. panta 3. punkta.
27
Iesniedzējtiesa arī norāda, ka, lai gan Nodokļu kodeksa 78. panta 5. punktā ir paredzēti identiski noteikumi procentu par pārmaksu aprēķinam neatkarīgi no tā, vai runa ir par pārmaksu, kas izriet no Tiesas sprieduma, vai pārmaksu, kura izriet no Trybunal Konstytucyjny (Konstitucionālā tiesa) sprieduma, jo minēto pārmaksu sekas atšķiras atkarībā no tā, vai tās izriet no vienas vai otras tiesas sprieduma. Proti, Trybunal Konstytucyjny (Konstitucionālā tiesa) sprieduma, ar kuru valsts tiesību norma tiek atzīta par nesaderīgu ar Polijas Konstitūciju, sekas ir tādas, ka šī sprieduma publicēšanas dienā šī tiesību norma zaudē savu saistošo spēku. Tātad nav iespējams, ka nodokļa pārmaksa rodas pēc šāda Trybunal Konstytucyjny (Konstitucionālā tiesa) sprieduma publicēšanas, kā tas ir iesniedzējtiesā izskatāmajā lietā. Šādos apstākļos rodas jautājums, vai, lai gan formāli tiek piemēroti vienādi noteikumi, Polijas Republika ir nodrošinājusi, ka ir vienlīdzīga attieksme attiecībā uz dalībvalsts tiesību aizsardzības līdzekļiem un no Savienības tiesībām izrietošajiem indivīda tiesību aizsardzības līdzekļiem. Pēdējā minētajā gadījumā termiņš pieteikuma par pārmaksātās summas konstatēšanu iesniegšanai ir salīdzinoši īss, jo saskaņā ar updop 26. panta 3. punktu par nodokļa samaksu atbildīgajai personai ir pienākums paziņot nodokļu maksātājam par iekasēto nodokli ne vēlāk kā tā mēneša septītajā dienā, kas seko mēnesim, kurā tas iekasēts.
28
Šajos apstākļos Naczelny Sąd Administracyjny (Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai tāds valsts regulējums kā [Nodokļu kodeksa] 78. panta 5. punkta 1. un 2. apakšpunkts, kas nosaka, ka nodokļu maksātājam nav tiesību uz procentiem par pārmaksāto nodokli, kuru par nodokļa samaksu atbildīgā persona ir iekasējusi pretēji Savienības tiesībām, par laiku, kas ilgāks par 30 dienām no [Tiesas] sprieduma, ar kuru konstatē nodokļa iekasēšanas neatbilstību Savienības tiesībām, publicēšanas [Eiropas Savienības] Oficiālajā Vēstnesī, ja pieteikumu par šīs pārmaksātās summas konstatēšanu nodokļa maksātājs ir iesniedzis pēc minētā termiņa beigām un valsts tiesību normas attiecībā uz nodokļa iekasēšanu vēl joprojām neatbilst Savienības tiesībām, neraugoties uz [spriedumu Emerging Markets], ir pretrunā [LES] 4. panta 3. punktā noteiktajiem efektivitātes un lojālas sadarbības principiem, kā arī līdzvērtības principam vai jebkuram citam atbilstošam Savienības tiesību principam?”
Par prejudiciālo jautājumu
29
Ar šo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai līdzvērtības un efektivitātes principi kopsakarā ar lojālas sadarbības principu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā, ja pieteikums par pārmaksātā nodokļa atmaksāšanu ir iesniegts vairāk nekā 30 dienas pēc tam, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicēts Tiesas spriedums, no kura izriet konstatējums, ka attiecīgais nodoklis nav saderīgs ar Savienības tiesībām, procentu par attiecīgajam nodokļu maksātājam atmaksājamo pārmaksu aprēķinu ierobežo līdz 30. dienai pēc šīs publikācijas vai pat pilnībā izslēdz procentu samaksu gadījumā, ja minētais pārmaksātais nodoklis nodokļu maksātājam ir radies pēc minētās 30. dienas.
30
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru atbilstoši LES 4. panta 3. punktā nostiprinātajam lojālas sadarbības principam dalībvalstīm ir pienākums novērst Savienības tiesību pārkāpuma prettiesiskās sekas un paredzēt detalizētus procesuālus noteikumus prasībām, kas tiek celtas, lai aizsargātu tiesības, kuras attiecīgajām personām ir noteiktas šajās Savienības tiesībās, un tie nav mazāk labvēlīgi par noteikumiem, kuri attiecas uz līdzīgām prasībām, kas balstītas uz valsts tiesībām (līdzvērtības princips), un kuri arī nepadara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi neapgrūtina to tiesību izmantošanu, kas piešķirtas ar Savienības tiesību sistēmu (efektivitātes princips) (spriedums, 2020. gada 14. oktobris, Valoris, C‑677/19, EU:C:2020:825, 21. punkts un tajā minētā judikatūra).
31
No pastāvīgās judikatūras arī izriet, ka ikvienai administrācijai pakļautai personai, kurai valsts iestāde, pārkāpjot Savienības tiesības, ir uzlikusi pienākumu samaksāt nodevu, nodokli vai citu maksājumu, saskaņā ar šīm tiesībām ir tiesības no attiecīgās dalībvalsts ne tikai saņemt nepamatoti iekasētās naudas summas atmaksu, bet arī procentu samaksu, lai kompensētu šīs summas nepieejamību (spriedums, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 51. un 52. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
32
Šādas tiesības uz naudas summu, kuru samaksu administrācijai pakļautajai personai dalībvalsts ir uzlikusi, pārkāpjot Savienības tiesības, atmaksu un procentu par šīm summām samaksu ir nepamatotu maksājumu atgūšanas vispārējā principa izpausme (spriedums, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 53. punkts, ka arī tajā minētā judikatūra).
33
Tieši apstāklis, ka nodevu, nodokli vai citu maksājumu valsts iestāde ir uzlikusi, “pārkāpjot Savienības tiesības”, pamato un attaisno minētos maksājumus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 60. punkts).
34
Šāda pārkāpuma priekšmets var būt jebkura Savienības tiesību norma neatkarīgi no tā, vai runa ir par primāro tiesību vai atvasināto tiesību normu, kā arī Savienības tiesību vispārējo principu (spriedums, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 61. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
35
Attiecībā uz šī pārkāpuma raksturu Tiesa ir nospriedusi, ka tiesības uz nepamatoti samaksāta maksājuma atmaksu un uz procentu samaksu, kas administrācijai pakļautajām personām izriet no Savienības tiesībām, ir vispārējā principa izpausme, kura piemērošana nav ierobežota ar noteiktiem šo tiesību pārkāpumiem un nav izslēgta citu pārkāpumu gadījumā (spriedums, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 62. punkts).
36
No tā izriet, ka uz šīm tiesībām var atsaukties ne tikai gadījumā, kad valsts iestāde administrācijai pakļautajai personai ir uzlikusi pienākumu samaksāt naudas summu, pamatojoties uz Savienības tiesību aktu, kas izrādās prettiesisks, bet arī citos gadījumos, tostarp tad, ja maksājums ir noteikts, pamatojoties uz valsts tiesisko regulējumu, kurš ir pretrunā Savienības primāro vai atvasināto tiesību normai, vai arī gadījumā, kad minētā valsts iestāde ir noteikusi minēto maksājumu, kļūdaini piemērojot Savienības tiesības, Savienības tiesību aktu vai valsts tiesisko regulējumu, ar kuru ir nodrošināta šāda tiesību akta izpilde vai transponēšana (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 63. un 64. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
37
No minētā izriet, ka Savienības tiesību principi, kas attiecas uz administrācijai pakļauto personu tiesībām saņemt to naudas summu atmaksu, kuru samaksas pienākumu dalībvalsts tām ir uzlikusi, pārkāpjot Savienības tiesības, kā arī saņemt procentu samaksu par šīm naudas summām, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie – vispārīgi un neskarot šo tiesību īstenošanas kārtību konkrētajā gadījumā – ir piemērojami, ja no Tiesas vai valsts tiesas nolēmuma izriet, ka ar nodokli apliek, iekasējot ienākuma gūšanas vietā, valsts iestāde, pamatojoties vai nu uz Savienības tiesību kļūdainu interpretāciju, vai uz šo tiesību kļūdainu piemērošanu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 69. punkts).
38
Tiesību uz procentu samaksu mērķis, kā tas izriet no 31. punktā minētās judikatūras, ir kompensēt tās naudas summas nepieejamību, kura administrācijai pakļautajai personai ir tikusi nepamatoti liegta. Šī kompensācija atkarībā no konkrētā gadījuma var tikt veikta piemērojamajā Savienības tiesiskajā regulējumā paredzētajā kārtībā vai – šāda regulējuma neesamības gadījumā – atbilstoši kārtībai, kas ir piemērojama saskaņā ar valsts tiesību aktiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 70. un 71. punkts).
39
Tā kā jautājumā par dalībvalstīm iesniegtajiem pieteikumiem atmaksāt nodokļus un it īpaši jautājumā par nokavējuma procentu samaksu par nepamatoti iekasētajiem nodokļiem nav Savienības tiesiskā regulējuma, katras dalībvalsts iekšējā tiesību sistēmā ir jāparedz kārtība, kādā šādi procenti ir jāpārskaita gadījumā, ja tiek atmaksāti nodokļi, kas iekasēti, pārkāpjot Savienības tiesības. Kā izriet no šī sprieduma 30. punkta, šie noteikumi, pirmkārt, saskaņā ar līdzvērtības principu nedrīkst būt nelabvēlīgāki par noteikumiem, kas attiecas uz līdzīgām prasībām valsts teritorijā, un, otrkārt, atbilstoši efektivitātes principam nedrīkst padarīt praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu to tiesību īstenošanu, kas izriet no Savienības tiesību sistēmas.
40
It īpaši šāda procentu samaksas kārtība nedrīkst izraisīt to, ka administrācijai pakļautajai personai tiktu liegta atbilstoša atlīdzība par zaudējumiem, kas tai radušies, un tas tostarp nozīmē, ka tai samaksātie procenti attiecas uz visu laikposmu no dienas, kad tā ir samaksājusi attiecīgo naudas summu, līdz dienai, kad tā tai tiek atmaksāta (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 75. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
41
No tā izriet, ka ar Savienības tiesībām netiek pieļauts tāds tiesiskais regulējums, kas neatbilst šai prasībai un tāpēc neļauj efektīvi īstenot ar šīm tiesībām garantētās tiesības uz atmaksu un procentu samaksu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 28. aprīlis, Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions u.c., C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20, EU:C:2022:306, 76. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
42
Šajā gadījumā Nodokļu kodeksa 78. panta 5. punktā principā ir paredzēta procentu samaksa par pārmaksu, kas tiek aprēķināta līdz tās atmaksāšanas dienai un tādējādi prima facie atbilst Savienības tiesību prasībai par nepamatotu maksājumu atgūšanu.
43
Tomēr šīs tiesību normas, kā arī Polijas nodokļu administrācijas veiktās tās interpretācijas sekas gadījumā, ja atmaksāšanas pieteikums ir iesniegts vairāk nekā 30 dienas pēc tam, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicēts Tiesas spriedums, no kura izriet konstatējums, ka attiecīgais nodoklis ir pretrunā Savienības tiesībām, ir procentu aprēķina ierobežošana laikā vai pat attiecīgā gadījumā – jebkādu procentu izslēgšana.
44
Procentu aprēķina ierobežojums laikā, kas tieši izriet no Nodokļu kodeksa 78. panta 5. punkta formulējuma, ir piemērojams, kā to būtībā norāda iesniedzējtiesa (skat. šī sprieduma 23. punktu), ja pārmaksātā summa ir radusies pirms 30. dienas pēc Tiesas sprieduma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, no kura izriet konstatējums, ka attiecīgais nodoklis ir pretrunā Savienības tiesībām, un ja pieteikums par atmaksāšanu ir iesniegts pēc šī datuma. Polijas valdības šo ierobežojumu pamato ar vēlmi izvairīties no tā, ka nodokļu maksātāji atliek savas prasības atmaksāt pārmaksāto summu, lai saņemtu lielākas procentu summas.
45
Jebkādu procentu izslēgšana, kas izriet no Polijas nodokļu administrācijas veiktās Nodokļu kodeksa 78. panta 5. punkta interpretācijas, notiek, kā to būtībā norāda iesniedzējtiesa (skat. šī sprieduma 24. punktu), gadījumā, ja pārmaksa ir radusies pēc 30. dienas pēc Tiesas sprieduma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, no kā izriet konstatējums, ka attiecīgais nodoklis ir pretrunā Savienības tiesībām. Direktors pamato šo izslēgšanu ar to, ka nodokļu maksātājs, atsaucoties uz Tiesas spriedumu, var iebilst pret pārmaksas iekasēšanu.
46
Šajā kontekstā jāpārbauda, vai un kādā mērā šis ierobežojuma un attiecīgā gadījumā procentu izslēgšanas mehānisms ir pretrunā šī sprieduma 31.–41. punktā minētajā judikatūrā izklāstītajai Savienības tiesību prasībai, atbilstoši kam nodokļu maksātājam, no kura, pārkāpjot Savienības tiesības, ir iekasēta pārmaksa, papildus tam, ka attiecīgā dalībvalsts atmaksā šo pārmaksāto summu, ir tiesības uz to, ka minētā dalībvalsts samaksā procentus par minēto pārmaksāto summu, procentus aprēķinot līdz tās atmaksas dienai.
47
Šajā ziņā jānorāda, ka uz pieteikumiem atmaksāt pārmaksāto summu un samaksāt procentus par šīm pārmaksātajām summām attiecas valsts procesuālie noteikumi, kas pieteikuma iesniedzējam var likt rīkoties ar pienācīgu rūpību, lai izvairītos no zaudējumiem vai ierobežotu to apmēru (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2001. gada 8. marts, Metallgesellschaft u.c., C‑397/98 un C‑410/98, EU:C:2001:134, 102. punkts). Tomēr, kā atgādināts šī sprieduma 39. punktā, šiem noteikumiem ir jāatbilst līdzvērtības un efektivitātes principiem.
48
Vispirms jāpārbauda, vai valsts tiesiskajā regulējumā ir ievērots efektivitātes princips.
49
Pirmkārt, attiecībā uz procentu likmes aprēķina ierobežošanas laikā mehānisma pārbaudi, ņemot vērā minēto principu, jānorāda, ka, pieņemot, ka atmaksāšanas pieteikuma iesniegšana 30 dienu laikā pēc tam, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicēts Tiesas spriedums, no kura izriet konstatējums, ka attiecīgā aplikšana ar nodokli ir pretrunā Savienības tiesībām, var tikt uzskatīta par rūpību, ko saprātīgi var sagaidīt no nodokļu maksātāja, kas ir piedalījies tiesvedībā, kurā ticis pasludināts šis Tiesas spriedums, šādu iesniegšanu nevar saprātīgi prasīt no jebkura cita nodokļu maksātāja, kurš, nebūdams minētās lietas dalībnieks, nevar tikt informēts par Tiesas sprieduma pasludināšanu tik īsā termiņā. Pēdējais minētais nodokļu maksātājs, nepieļaudams nolaidību, par to, ka viņam uzliktais nodoklis ir pretrunā Savienības tiesībām, var uzzināt tikai noteiktu laiku pēc 30 dienu termiņa beigām pēc minētās publicēšanas.
50
Turklāt pat attiecībā uz nodokļu maksātāju, kas ir lietas dalībnieks lietā, kurā ir taisīts minētais spriedums, un kas principā par šo spriedumu ir uzzinājis tā pasludināšanas dienā, nevar vienmēr saprātīgi sagaidīt, ka viņš pieteikumu par atmaksāšanu iesniegs 30 dienu laikā pēc šī paša sprieduma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
51
Proti, ja konstatējums, ka attiecīgais nodoklis ir pretrunā Savienības tiesībām, ir atkarīgs no tādas pārbaudes rezultāta, ko Tiesa lūdz veikt iesniedzējtiesai savā spriedumā, laikposms, kas ievērojami pārsniedz šī 30 dienu termiņa beigas, var beigties, pirms atklājas, ka minētā aplikšana ar nodokli ir pretrunā Savienības tiesībām, pamatojoties uz Tiesas spriedumā ietvertajiem apsvērumiem. Tas tā ir vēl jo vairāk tad, ja šī tiesa, izpildot Tiesas spriedumu, pati neveic lūgtās pārbaudes, bet nodod lietu nodokļu administrācijai, lai tā to veiktu.
52
Otrkārt, saistībā ar jebkādu procentu par pārmaksāto summu izslēgšanas mehānisma pārbaudi, ņemot vērā efektivitātes principu, ja minētā pārmaksātā summa ir radusies pēc tam, kad 30 dienu termiņš pēc Tiesas sprieduma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir beidzies, jānorāda, ka apstāklis, ka dalībvalsts piemērotais nodoklis, ņemot vērā Tiesas spriedumu, izrādās pretrunā Savienības tiesībām, nenozīmē, ka nodokļu maksātājs varētu konkrēti aizkavēt attiecīgā nodokļa samaksu. Proti, kā savos rakstveida apsvērumos norāda Eiropas Komisija, nav izslēgts, ka nodoklis, pārkāpjot Savienības tiesības, joprojām tiek iekasēts pēc šāda sprieduma pasludināšanas un publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
53
Vēl jo vairāk tas tā var būt gadījumā, kad konstatējums, ka attiecīgais nodoklis ir pretrunā Savienības tiesībām, ir atkarīgs no tādu vērtējumu un pārbaužu rezultātiem, kurus Tiesa savā spriedumā aicina iesniedzējtiesu veikt un kurus pēdējā minētā savukārt lūdz veikt nodokļu administrācijai.
54
Šīs nodokļu maksātāja grūtības novērst nodokļa samaksu ir vēl lielākas, ja minētais maksājums, kā tas ir šajā gadījumā, ir jāveic trešajai personai – “par nodokļa samaksu atbildīgajai personai”, kas ir personīgi atbildīga par nodokļa iekasēšanu un tā samaksu Valsts kasē, un ja šī par nodokļa samaksu atbildīgā persona ar laika nobīdi informē nodokļu maksātāju par veikto atskaitījumu tikai a posteriori. Iespējamais apstāklis, ka šī par nodokļa samaksu atbildīgā persona pati būtu varējusi mēģināt iebilst pret maksājumu, neietekmē šo konstatējumu.
55
Attiecībā uz iepriekšējā punktā minēto apsvērumu, kas attiecas uz nobīdi laikā, kad par nodokļa samaksu atbildīgā persona informē nodokļu maksātāju, jāuzsver, ka, pieņemot, ka šajā gadījumā piemērojamā nobīde attiecas ne vairāk kā uz vienu mēnesi un septiņām dienām, skaitot no nodokļa iekasēšanas dienas, nevis – kā to savos rakstveida apsvērumos apgalvo prasītājs pamatlietā, atsaucoties uz updop 26. panta 3.a punktu, ciktāl tas attiecas uz šī paša panta 3. punkta 2. apakšpunktu, – laikposmā līdz nākamā gada trešā mēneša beigām pēc maksājuma veikšanas, kas attiecīgā gadījumā būs jāpārbauda iesniedzējtiesai, ir skaidrs, ka viena mēneša un septiņu dienu nobīde var izraisīt to, ka nodokļu maksātājs tiek informēts par nodokļa iekasēšanu tikai pēc Nodokļu kodeksa 78. panta 5. punktā paredzētā termiņa beigām.
56
Citastarp jāpiebilst, ka iepriekš minētie apsvērumi, no kuriem izriet, ka nodokļa maksātājs var netikt īsā termiņā informēts par atskaitījumu, ko veic par nodokļa samaksu atbildīgā persona, nozīmē, ka efektivitātes principam nav atbilstošs iesniedzējtiesas norādītais judikatūras risinājums, proti, grozīt esošo noteikumu, pārnesot termiņu pieteikuma konstatēt pārmaksu iesniegšanai līdz 30. dienai, skaitot no maksājuma veikšanas brīža.
57
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, efektivitātes princips kopsakarā ar lojālas sadarbības principu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā, ja pieteikums par pārmaksātā nodokļa atmaksāšanu ir iesniegts vairāk nekā 30 dienas pēc tam, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicēts Tiesas spriedums, no kura izriet konstatējums, ka attiecīgais nodoklis ir pretrunā Savienības tiesībām, procentu aprēķinu par attiecīgajam nodokļu maksātājam pienākošos pārmaksu ierobežo līdz 30. dienai pēc šīs publikācijas vai pat tiek pilnībā izslēdz gadījumā, ja minētais pārmaksātais nodoklis ir radies pēc minētās 30. dienas.
58
Ņemot vērā šos apsvērumus, uz prejudiciālo jautājumu nav jāatbild, ciktāl tas attiecas uz līdzvērtības principu.
Par tiesāšanās izdevumiem
59
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (septītā palāta) nospriež:
Efektivitātes princips kopsakarā ar lojālas sadarbības principu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā, ja pieteikums par pārmaksātā nodokļa atmaksāšanu ir iesniegts vairāk nekā 30 dienas pēc tam, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ir publicēts Tiesas spriedums, no kura izriet konstatējums, ka attiecīgais nodoklis ir pretrunā Savienības tiesībām, procentu aprēķinu par attiecīgajam nodokļu maksātājam pienākošos pārmaksu ierobežo līdz 30. dienai pēc šīs publikācijas vai pat pilnībā izslēdz gadījumā, ja minētais pārmaksātais nodoklis ir radies pēc minētās 30. dienas.
Paraksti
(
*1
)	Tiesvedības valoda – poļu.