HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICE (Camera a doua)
5 iulie 2007
Cauza F‑26/06
Marli Bertolete și alții
împotriva
Comisiei Comunităților Europene
„Funcție publică – Agenți contractuali – Încadrare și remunerație – Oficiul «Infrastructură și logistică» din Bruxelles (OIB) – Educatoare – Foști lucrători salariați supuși sistemului de drept belgian – Schimbarea regimului aplicabil − Egalitate de tratament”
Obiectul: Acțiune formulată în temeiul articolelor 236 CE și 152 EA, prin care doamna Bertolete și opt alți agenți contractuali ai Comisiei
solicită anularea deciziilor autorității abilitate să încheie contractele prin care este stabilită încadrarea și remunerația
acestora, în temeiul unor contracte de agenți contractuali care au fost semnate în aprilie 2005 și au început să își producă
efectele de la 1 mai 2005, precum și anularea deciziilor aceleiași autorități, din 21 noiembrie 2005, prin care au fost respinse
reclamațiile formulate de aceștia împotriva primelor decizii
Decizia: Anulează deciziile prin care Comisia a stabilit remunerația reclamanților, în temeiul unor contracte de agenți contractuali
semnate în aprilie 2005. Respinge celelalte capete de cerere. Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și
jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de reclamanți. Reclamanții suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.
Sumarul hotărârii
1.      Funcționari – Agenți contractuali – Încadrare
[Regimul aplicabil celorlalți agenți, art. 80 alin. (2) și art. 82 alin. (2)]
2.      Funcționari – Agenți contractuali – Remunerație
[Regimul aplicabil celorlalți agenți, anexă, art. 2 alin. (2)]
3.      Funcționari – Agenți contractuali – Remunerație
[Regimul aplicabil celorlalți agenți, anexă, art. 2 alin. (2)]
1.      Potrivit articolului 82 alineatul (2) din Regimul aplicabil celorlalți agenți, condițiile minime privind studiile și experiența
profesională cerute pentru recrutarea unui agent contractual în cadrul grupelor de funcții II și III sunt identice: persoana
interesată trebuie să dețină o diplomă care să ateste absolvirea unui nivel de studii superioare sau de studii secundare care
permit accesul la învățământul superior, însoțită, în acest din urmă caz, de o experiență profesională adecvată de cel puțin
trei ani sau, atunci când interesul serviciului justifică acest lucru, trebuie să dovedească o formare profesională sau o
experiență profesională de nivel echivalent.
Precizările făcute în această privință la articolul 2 alineatul (1) literele (b) și (c) din Dispozițiile generale de punere
în aplicare referitoare la procedurile privind angajarea și folosirea agenților contractuali în cadrul Comisiei nu sunt de
natură să repună în discuție această constatare în ceea ce privește, în special, condiția privind dovedirea absolvirii unui
nivel de studii secundare, atestată printr‑o diplomă care permite accesul la învățământul superior. Astfel, această din urmă
diplomă, în cazul în care titularul său poate dovedi că are o experiență profesională adecvată de trei ani, permite accesul
atât la un post care aparține grupei de funcții II, cât și la un post care aparține grupei de funcții III.
În aceste condiții, împrejurarea că agenții în cauză pot dovedi că dețin o diplomă care permite accesul la învățământul superior
nu poate, în sine, justifica recrutarea acestora în grupa de funcții III mai degrabă decât în grupa de funcții II.
În plus, Comisia a adoptat Dispozițiile generale de punere în aplicare referitoare la măsurile tranzitorii aplicabile agenților
angajați de Oficiul Infrastructurilor din Bruxelles în creșele și grădinițele din Bruxelles pentru a limita marja sa de apreciere
în ceea ce privește aplicarea articolului 80 alineatul (2) din Regimul aplicabil celorlalți agenți, care definește sarcinile
ce se încadrează în diferitele grupe de funcții. Din articolul 1 alineatul (2) literele (b) și (c) din Dispozițiile generale
de punere în aplicare menționate reiese în mod clar că persoanele angajate în calitate de educator puericultor fac parte din
grupa de funcții II, cu excepția cazului în care au calitatea de „coordonator administrativ de personal potrivit dreptului
belgian”, caz în care fac parte din grupa de funcții III.
(a se vedea punctele 38-41)
2.      Din textul articolului 2 alineatul (2) din anexa la Regimul aplicabil celorlalți agenți reiese în mod clar că plata unei remunerații
complementare, în cazul unei scăderi a acesteia, după angajarea în calitate de agent contractual a unui lucrător care avea
anterior cu instituția un contract de muncă guvernat de dreptul național, în raport cu remunerația pe care o primea în această
din urmă calitate, reprezintă o simplă posibilitate a instituției. În plus, articolul 2 alineatul (2) menționat acordă instituției
o marjă de apreciere importantă în ceea ce privește stabilirea sumei suplimentare, în măsura în care aceasta are obligația
de a ține seama de diferențele existente între legislația națională care era aplicabilă în materie de fiscalitate, de asigurări
sociale și de pensii și normele aplicabile agentului contractual.
Comisia a pus în aplicare articolul 2 alineatul (2) din anexa la Regimul aplicabil celorlalți agenți prin adoptarea articolelor
7 și 8 din Dispozițiile generale de punere în aplicare referitoare la măsurile tranzitorii aplicabile agenților angajați de
Oficiul Infrastructurilor din Bruxelles în creșele și grădinițele din Bruxelles, precum și a anexelor I‑III la respectivele
Dispoziții generale de punere în aplicare. Or, în temeiul acestor din urmă dispoziții, Comisia s‑a angajat într‑adevăr să
plătească o sumă suplimentară anumitor categorii de agenți contractuali, potrivit normelor prevăzute de aceste dispoziții.
Aceste din urmă norme de aplicare a articolului 2 alineatul (2) din anexa la Regimul aplicabil celorlalți agenți nu pot încălca
însă normele de rang superior ale dreptului funcției publice.
(a se vedea punctele 80, 81 și 83)
3.      Pentru a stabili dacă includerea alocațiilor familiale în definiția remunerațiilor nete primite în calitate de agent contractual,
pe de o parte, și de lucrător salariat supus dreptului național, pe de altă parte, este de natură să afecteze în mod negativ
agenții contractuali care, la datele avute în vedere în articolele 7 și 8 din Dispozițiile generale de punere în aplicare
referitoare la măsurile tranzitorii aplicabile agenților angajați de Oficiul Infrastructurilor din Bruxelles în creșele și
grădinițele din Bruxelles, aveau copii în întreținere în raport cu cei care, la aceleași date, nu aveau copii în întreținere,
este important, în primul rând, să se constate că aceste două categorii de agenți contractuali se află în situații comparabile
din punctul de vedere al finalității articolului 2 alineatul (2) din anexa la Regimul aplicabil celorlalți agenți, care urmărește
să compenseze o eventuală scădere a remunerației care ar fi determinată de trecerea persoanelor interesate la statutul de
agent contractual.
În al doilea rând, includerea alocațiilor familiale în definiția remunerațiilor nete primite în calitate de agent contractual,
pe de o parte, și de lucrător salariat supus dreptului național, pe de altă parte, are un efect direct asupra stabilirii sumei
suplimentare ce rezultă din comparația dintre aceste remunerații nete, efectuată potrivit normelor din anexa I la Dispozițiile
generale de punere în aplicare menționate. În cazul în care cuantumul alocațiilor familiale comunitare, inclus în primul termen
al comparației, ar fi mai ridicat decât cel al alocațiilor primite în temeiul legislației statului membru în care este repartizat
agentul, inclus în cel de al doilea termen al comparației, remunerația complementară plătită persoanelor care au deja unul
sau mai mulți copii în întreținere la data trecerii la statutul de agenți contractuali ar fi redusă în mod corespunzător.
Rezultă din aceasta că includerea alocațiilor familiale în definiția remunerațiilor este de natură să dea naștere unor diferențe
de tratament în ceea ce privește salariul, în funcție de aspectul dacă, la datele prevăzute la articolele 7 și 8 din Dispozițiile
generale de punere în aplicare, agentul contractual în cauză avea sau nu avea copii în întreținere, diferențe care îl dezavantajează
pe agentul care avea unul sau mai mulți copii în întreținere la aceste date. În această privință, faptul că alocațiile familiale
constituie o componentă a remunerației pe care Comunitățile trebuie să o plătească funcționarilor sau agenților lor nu poate
justifica existența unor diferențe de tratament între agenții contractuali atunci când este vorba numai ca aceștia să beneficieze
de un supliment la salariu destinat să compenseze o scădere a remunerației produsă ca urmare a trecerii de la un regim de
drept național la un regim de drept comunitar.
În consecință, în lipsa oricărei justificări obiective, punctele A și B din anexa I la Dispozițiile generale de punere în
aplicare referitoare la măsurile tranzitorii aplicabile agenților angajați de Oficiul Infrastructurilor din Bruxelles în creșele
și grădinițele din Bruxelles, la care face trimitere articolul 7 din aceste Dispoziții generale de punere în aplicare, nu
respectă principiul general al egalității de tratament.
(a se vedea punctele 84-89)