62021CJ0168_RES
Lieta C‑168/21
Procureur général près la cour d’appel d’Angers
(Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (trešā palāta) 2022. gada 14. jūlija spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2002/584/TI – 2. panta 4. punkts – Abpusējas sodāmības nosacījums – 4. panta 1. punkts – Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildes pamats – Izpildes dalībvalsts tiesu iestādes veikta pārbaude – Darbības, kas daļēji veido noziedzīga nodarījuma sastāvu izpildes dalībvalstī – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punkts – Likumpārkāpumu un sodu samērīguma princips
Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildes pamati – Abpusējas sodāmības nosacījums – Apcietināšanas orderis, kas izsniegts soda vai ar brīvības atņemšanu saistīta pasākuma izpildei – Brīvības atņemšanas sods, kas piespriests par darbībām, kas veido noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar izsniegšanas dalībvalsts un izpildes dalībvalsts tiesībām – Noziedzīga nodarījuma kvalifikācija, atbilstoši kurai vienīgi izsniegšanas dalībvalstī ir aizskarta aizsargāta tiesiskā interese – Abpusējas sodāmības nosacījuma ievērošana
(Padomes Pamatlēmums 2002/584, kurā grozījumi izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 2. panta 4. punkts un 4. panta 1. punkts)
(skat. 44.–47., 49.–51. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildes pamati – Abpusējas sodāmības nosacījums – Apcietināšanas orderis, kas izsniegts soda vai ar brīvības atņemšanu saistīta pasākuma izpildei – Brīvības atņemšanas sods, kas ir noteikts par vienotu noziedzīgu nodarījumu, kuru veido vairākas darbības – Darbības, kas tikai daļēji veido noziedzīgu nodarījumu izpildes dalībvalstī – Abpusējas sodāmības nosacījuma ievērošana – Sodu samērīguma principa pārkāpums – Neesamība – Pienākums izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punkts; Padomes Pamatlēmuma 2002/584, kurā grozījumi izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 2. panta 4. punkts, 4. panta 1. punkts un 5. pants)
(skat. 58., 60.–64., 68. un 69. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
Rezumējums
Eiropas apcietināšanas orderis un abpusējās sodāmības nosacījums: netiek prasīta pilnīga atbilstība starp attiecīgā noziedzīgā nodarījuma sastāva elementiem izsniegšanas dalībvalstī un izpildes dalībvalstī
Izpildes tiesu iestāde tātad nevar atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi ar pamatu, ka tikai daļa no darbībām, kas veido minēto noziedzīgo nodarījumu izsniegšanas dalībvalstī, veido noziedzīgu nodarījumu arī izpildes dalībvalstī
2016. gada jūnijā Itālijas tiesu iestādes izdeva Eiropas apcietināšanas orderi (EAO) pret KL, lai izpildītu divpadsmit gadu un sešu mēnešu cietumsodu. Šis sods atbilst kumulatīvi piemērotiem četriem sodiem par četriem noziedzīgiem nodarījumiem, tostarp nodarījumu, kuru kvalificē kā “postīšana un izlaupīšana”. Cour d’appel d’Angers (Anžē apelācijas tiesa, Francija) atteica nodot KL ar pamatojumu, ka divas darbības, kas veido pēdējo noziedzīgo nodarījumu, Francijā nevar tikt kvalificētas kā noziedzīgs nodarījums. Šajā nozīmē iesniedzējtiesa, par kuras atteikuma lēmumu tika iesniegta kasācijas sūdzība, norāda, ka abās attiecīgajās dalībvalstīs ir atšķirīgi “postīšanas un izlaupīšanas” noziedzīgu nodarījumu veidojošie elementi, ciktāl Itālijas tiesībās, pretēji Francijas tiesībām, sabiedriskā miera aizskārums ir būtisks elements, lai varētu kvalificēt šo noziedzīgo nodarījumu.
Līdz ar to iesniedzējtiesa jautā, vai šajā lietā ir ievērots abpusējas sodāmības nosacījums, kā tas ir paredzēts Pamatlēmumā 2002/584 (
1
), kam ir pakļauta KL nodošana. Gadījumā, ja šis nosacījums nav šķērslis KL nodošanai, šī tiesa uzskata, ka rastos jautājums par to, vai šādos apstākļos būtu jāatsaka EAO izpilde, ņemot vērā sodu samērīguma principu, kas ir paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktā (
2
). Līdz ar to minētā tiesa vērsās Tiesā ar šiem jautājumiem.
Tiesa nosprieda, ka abpusējas sodāmības nosacījums, kas ir paredzēts Pamatlēmumā 2002/584 (
3
), ir izpildīts situācijā, kur EAO ir izsniegts, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu par darbībām, kas izsniegšanas dalībvalstī veido vienotu noziedzīgu nodarījumu, kura kvalifikācijai ir nepieciešams, lai ar šīm darbībām tiktu aizskartas šajā dalībvalstī aizsargātas tiesiskās intereses, ja šādas darbības veido arī noziedzīga nodarījuma priekšmetu saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesībām, kurā šīs aizsargātās juridiskās intereses aizskārums neveido noziedzīgu nodarījumu. Turklāt Tiesa konstatē, ka, ņemot vērā minēto nosacījumu un sodu samērīguma principu, izpildes tiesu iestāde nevar atteikt izpildīt EAO, kas ir izsniegts brīvības atņemšanas soda izpildei, ja šis sods ir noteikts izsniegšanas dalībvalstī saistībā ar pieprasītās personas izdarītu vienotu noziedzīgu nodarījumu, kuru veido vairākas darbības, no kurām tikai daļa veido noziedzīgu nodarījumu izpildes dalībvalstī.
Tiesas vērtējums
Pirmkārt, attiecībā uz abpusējas sodāmības nosacījuma piemērošanas jomu Tiesa iesākumā precizē, ka, lai noteiktu, vai šis nosacījums ir izpildīts, ir nepieciešams un pietiekams, ka darbības, par kurām ir izsniegts EAO, būtu kvalificējamas par noziedzīgu nodarījumu arī saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesībām. Tādējādi netiek prasīts, lai abās attiecīgajās dalībvalstīs noziedzīgie nodarījumi būtu identiski. No tā izriet, ka, veicot novērtējumu par minēto nosacījumu, lai noteiktu, vai pastāv EAO neizpildes pamats (
4
), izpildes tiesu iestādei ir jāpārbauda, vai noziedzīgā nodarījuma faktiskie elementi, par kuriem ir izsniegts EAO, paši par sevi būtu arī kvalificējami kā noziedzīgs nodarījums saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesībām gadījumā, ja tie būtu izdarīti šīs pēdējās dalībvalsts teritorijā.
Turpinājumā Tiesa konstatē, ka, tā kā abpusējās sodāmības nosacījums, kas ir EAO fakultatīvas neizpildes pamats, ir izņēmums no normas, atbilstoši kurai EAO ir jāizpilda, šis nosacījums ir interpretējams šauri un tātad to nevar darīt tādējādi, kas novestu pie mērķa, kas ir atvieglot un paātrināt nodošanas starp tiesu iestādēm, neitralizēšanas. Savukārt interpretācija, saskaņā ar kuru šis nosacījums prasa, ka ir jāpastāv pilnīgai atbilstībai starp noziedzīgo nodarījumu veidojošiem elementiem, kā to kvalificē izsniegšanas dalībvalsts tiesībās, un noziedzīgā nodarījuma elementiem, kas ir paredzēti izpildes dalībvalsts tiesībās, kā arī attiecībā uz aizsargāto tiesisko interesi abu dalībvalstu tiesībās, apdraudētu nodošanas procedūras efektivitāti. Tik tiešām, ņemot vērā minimālo harmonizācijas pakāpi krimināltiesību jomā Savienības līmenī, šāda pilnīga atbilstība var nepastāvēt attiecībā uz lielu skaitu noziedzīgiem nodarījumiem. Iepriekš iecerētā interpretācija līdz ar to ievērojami ierobežotu tos gadījumus, kuros varētu tikt izpildīts abpusējās sodāmības nosacījums, tādējādi apdraudot Pamatlēmumā 2002/584 izvirzīto mērķi. Turklāt šāda interpretācija būtu arī pretrunā mērķim cīnīties pret pieprasītās personas nesodāmību, kura atrodas citā teritorijā, nevis tajā, kur tā ir izdarījusi noziedzīgu nodarījumu.
Otrkārt, Tiesa iesākumā norāda, ka, ja vien neizpildīšanas pamats saistībā ar abpusējās sodāmības nosacījumu netiek paplašināti attiecināts uz to darbību daļu, kas veido noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesībām un kas līdz ar to neietilpst šī pamata piemērošanas jomā, apstāklis vien, ka tikai daļa no darbībām, kas veido noziedzīgu nodarījumu izsniegšanas dalībvalstī, veido noziedzīgu nodarījumu arī atbilstoši izpildes dalībvalsts tiesībām, nav tāds, kas ļauj izpildes tiesu iestādei atteikt izpildīt EAO. Pamatlēmumā 2002/584 (
5
) nav paredzēts nosacījums, ka pieprasītā persona nevar izciest sodu izsniegšanas dalībvalstī par to darbību daļu, kuras neveido noziedzīgu nodarījumu izpildes dalībvalstī. Savukārt EAO izpilde nevar tikt pakļauta tikai vienam no šajā pamatlēmumā ierobežoti noteiktajiem nosacījumiem.
Turklāt Tiesa norāda, ka abpusējās sodāmības nosacījuma interpretācija tādā nozīmē, ka EAO izpildi varētu atteikt ar pamatu, ka daļa no darbībām, pret kurām ir vērsta kriminālvajāšana izsniegšanas dalībvalstī, neveido noziedzīgu nodarījumu izpildes dalībvalstī, radītu šķēršļus efektīvai attiecīgās personas nodošanai un novestu pie viņas nesodāmības par visām attiecīgajām darbībām. Tātad šādos apstākļos minētais nosacījums ir izpildīts. Visbeidzot Tiesa precizē, ka izpildes tiesu iestādei saistībā ar novērtējumu par minēto nosacījumu nav jāvērtē izsniegšanas dalībvalstī pasludinātais sods atbilstoši sodu samērīguma principam.
(
1
)	Padomes Pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes pamatlēmumu 2009/299/TI (2009. gada 26. februāris) (OV 2009, L 81, 24. lpp.) (turpmāk tekstā – “Pamatlēmums 2002/584”). Abpusējās sodāmības nosacījums ir paredzēts šī pamatlēmuma 2. panta 4. punktā.
(
2
)	Saskaņā ar šo principu sodu smagums nedrīkst būt nesamērīgs ar noziedzīgā nodarījuma smagumu.
(
3
)	Skat. šī pamatlēmuma 2. panta 4. punktu, kurā ir paredzēta iespēja pakļaut nodošanu šim nosacījumam attiecībā uz tiem noziedzīgajiem nodarījumiem, kas nav minēti šī paša panta 2. punktā, un pamatlēmuma 4. panta 1. punktu, saskaņā ar kuru izpildes tiesu iestāde var atteikt EAO izpildi, ja vienā no gadījumiem, kas minēti 2. panta 4. punktā, darbību, kas ir EAO pamatā, neuzskata par noziedzīgu nodarījumu saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesībām.
(
4
)	Skat. Pamatlēmuma 2002/584 4. panta 1. punktu.
(
5
)	Skat. Pamatlēmuma 2002/584 5. pantu, kurā ir paredzēti nosacījumi, kādiem izpildes dalībvalsts var pakļaut EAO izpildi.