62022CJ0727
TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)
2024. gada 4. oktobrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 2001/42/EK – Noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējums – 2. panta a) punkts – Jēdziens “plāni un programmas [..], kas prasīti saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem” – Pasākums, ko dalībvalsts valdība pieņēmusi, pamatojoties tikai uz šīs dalībvalsts konstitūcijas normu, kura paredz, ka valsts izpildvaru īsteno šī valdība vai tā tiek īstenota šīs valdības pakļautībā
Lietā C‑727/22
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Supreme Court (Augstākā tiesa, Īrija) iesniegusi ar 2022. gada 24. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2022. gada 25. novembrī, tiesvedībā
Friends of the Irish Environment CLG
pret
Government of Ireland,
Minister for Housing, Planning and Local Government,
Ireland,
Attorney General,
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja A. Prehala [A. Prechal], Tiesas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], kas pilda otrās palātas tiesneša pienākumus, tiesneši N. Vāls [N. Wahl], J. Pasers [J. Passer] (referents) un M. L. Arasteja Saūna [M. L. Arastey Sahún],
ģenerāladvokāte: J. Kokote [J. Kokott],
sekretāre: L. Karasko Marko [L. Carrasco Marco], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2023. gada 8. novembra tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Friends of the Irish Environment CLG vārdā – N. Steen, SC, J. Kenny, BL, F. Logue, solicitor,
–
Īrijas vārdā – M. Browne, Chief State Solicitor, A. Joyce un M. Tierney, pārstāvji, kam palīdz M. Gray, SC, F. Valentine, SC, un E. Synnott, BL,
–
Čehijas valdības vārdā – A. Edelmannová, L. Langrová, M. Smolek un J. Vláčil, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – C. Hermes un M. Noll‑Ehlers, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus 2024. gada 21. marta tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 2001, L 197, 30. lpp.).
2
Šis lūgums iesniegts saistībā ar strīdu starp vides jomā darbojošos nevalstisku organizāciju Friends of the Irish Environment CLG, no vienas puses, un Government of Ireland (Īrijas valdība), Minister for Housing, Planning and Local Government (mājokļu, plānošanas un pašvaldību lietu ministrs, Īrija), Īriju un Attorney General (ģenerālprokurors, Īrija), no otras puses, par Īrijas valdības lēmumu par nacionālā plānošanas satvara un nacionālā attīstības plāna pieņemšanu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Atbilstoši Direktīvas 2001/42 1. pantam “Mērķi”:
“Šīs direktīvas mērķis ir nodrošināt augstu vides aizsardzības līmeni un veicināt noturīgu attīstību, sekmējot ekoloģisko apsvērumu integrēšanu plānu un programmu sagatavošanas un pieņemšanas procesā, nodrošinot, lai saskaņā ar šo direktīvu veiktu vides novērtējumu tādiem plāniem un programmām, kam var būt būtiska ietekme uz vidi.”
4
Šīs direktīvas 2. pants “Definīcijas” formulēts šādi:
“Šajā direktīvā:
a)
“plāni un programmas” ir plāni un programmas, tostarp ar Eiropas Kopienas līdzfinansējumu, kā arī visi plānu un programmu grozījumi:
–
kurus sagatavo un/vai pieņem valsts, reģionālā vai vietējā līmenī, vai arī tādi, ko pieņemšanai likumdošanas kārtībā parlamentā vai valdībā sagatavo iestāde, un
–
kas prasīti saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem;
[..].”
5
Minētās direktīvas 3. pantā “Piemērošanas joma” paredzēts:
“1.   Vides novērtējumu saskaņā ar 4. līdz 9. pantu veic 2. līdz 4. punktā minētajiem plāniem un programmām, kam var būtiska ietekme uz vidi.
2.   Saskaņā ar 3. punktu vides novērtējumu veic visiem plāniem un programmām:
a)
kas sagatavoti lauksaimniecībā, mežsaimniecībā, zvejniecībā, enerģētikā, rūpniecībā, transportā, atkritumu apsaimniekošanā, ūdens resursu apsaimniekošanā, telekomunikāciju un tūrisma nozarē, pilsētas un lauku plānošanā vai zemes lietošanā un kuros noteikti pamatprincipi turpmākās attīstības saskaņošanai projektiem, kas uzskaitīti I un II pielikumā [Padomes] Direktīvai 85/337/EEK [(1985. gada 27. jūnijs) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 1985, L 175, 40. lpp.)]; [..]
[..].
4.   Dalībvalstis nosaka, vai citi, 2. punktā neminēti plāni un programmas, kuros noteikti pamatprincipi to projektu turpmākās attīstības saskaņošanai, var būtiski ietekmēt vidi.
[..]
8.   Šī direktīva neattiecas uz šādiem plāniem un programmām:
–
plāniem un programmām, kas saistīti tikai ar valsts aizsardzību vai civilo aizsardzību,
–
finansēšanas vai budžeta plāniem un programmām.
9.   Šī direktīva neattiecas uz plāniem un programmām, kurām pašreizējam plānošanas laikposmam [..] piešķirts līdzfinansējums saskaņā ar [Padomes] Regulu (EK) Nr. 1260/1999 [(1999. gada 21. jūnijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV 1999, L 161, 1. lpp.),] un [Padomes] Regulu (EK) Nr. 1257/1999 [(1999. gada 17. maijs) par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV 1999, L 160, 80. lpp.)].”
6
Šīs pašas direktīvas 4. panta 3. punkts formulēts šādi:
“Gadījumos, kad plāni un programmas veido daļu no hierarhijas, lai izvairītos no novērtējuma dublēšanas, dalībvalstis ņem vērā, ka saskaņā ar šo direktīvu novērtējums tiks veikts dažādos hierarhijas līmeņos. Lai inter alia novērstu novērtējuma dublēšanos, dalībvalstis piemēro 5. panta 2. un 3. punktu.”
7
Atbilstoši Direktīvas 2001/42 5. pantam “Vides pārskats”:
“1.   Ja vides novērtējums jāizdara saskaņā ar 3. panta 1. punktu, sagatavo vides pārskatu, kurā identificē, apraksta un izvērtē attiecīgā plāna vai programmas īstenošanas iespējamo būtisko ietekmi uz vidi, kā arī iespējamās alternatīvas, ņemot vērā plāna vai programmas mērķus un ģeogrāfisko darbības jomu. Šim nolūkam nepieciešamā informācija minēta I pielikumā.
2.   Saskaņā ar 1. punktu sagatavotajā vides pārskatā iekļauj informāciju, ko var pamatoti prasīt, ņemot vērā pašreizējās zināšanas un novērtēšanas metodes, plāna vai programmas saturu un detalizācijas pakāpi, tā vietu lēmumu pieņemšanas procesā un pakāpi, līdz kādai konkrēti jautājumi dažādos minētā procesa līmeņos ir pienācīgi novērtēti, lai novērstu novērtējuma dublēšanos.
3.   Direktīvas I pielikumā minētās informācijas sniegšanai var izmantot attiecīgu citos lēmumu pieņemšanas līmeņos iegūto informāciju par plānu un programmu ietekmi uz vidi vai arī informāciju, kas iegūta saskaņā ar citiem Kopienas tiesību aktiem.
[..]”
8
Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 2012, L 26, 1. lpp.), kas stājās spēkā 2012. gada 17. februārī, tika atcelta un aizstāta Direktīva 85/337.
Īrijas tiesības
9
Atbilstoši Īrijas Konstitūcijas 28. panta 2. punktam:
“Neskarot šīs konstitūcijas noteikumus, valsts izpildvaru īsteno valdība vai tā tiek īstenota valdības pakļautībā.”
10
Planning and Development Act 2000 (2000. gada Plānošanas un attīstības likums), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “2000. gada likums”), 2. panta 1. punktā bija noteikts:
““Valsts teritoriālās attīstības stratēģija” ir “Valsts teritoriālās attīstības stratēģija: 2002–2020”, ko valdība publicējusi 2002. gada 28. novembrī, vai jebkurš valdības publicēts dokuments, ar kuru šī stratēģija tiek grozīta vai aizstāta.”
11
Pēc tam, kad 2018. gada 22. oktobrī stājās spēkā Planning and Development (Amendment) Act 2018 (2018. gada Plānošanas un attīstības grozījumu likums, turpmāk tekstā – “2018. gada likums”), 2000. gada likuma II daļas IIA nodaļa ir formulēta šādi:
“Nacionālais plānošanas satvars
20.A.
Valsts teritorijas attīstības stratēģija, kas grozīta atbilstoši šīs nodaļas noteikumiem, tostarp jebkurš valdības publicēts dokuments, ar kuru groza vai aizstāj šo stratēģiju vai šādu vēlāku dokumentu, būs pazīstams ar nosaukumu – nacionālais plānošanas satvars.
[..]
Jautājumi, kas jāizskata nacionālajā plānošanas satvarā
20.C. [..]
(4)
Valdība izstrādā un publicē nacionālo plānošanas satvaru un uzrauga tā īstenošanu.
(5)
Ik pēc sešiem gadiem pēc nacionālā plānošanas satvara publicēšanas valdība:
a)
pārskata satvaru vai to aizstāj ar jaunu; vai
b)
publicē paziņojumu, paskaidrojot, kāpēc valdība nolēmusi nepārskatīt satvaru, un šajā paziņojumā norāda datumu, kurā tas tiks pārskatīts vai kurā tiks publicēts jauns nacionālais plānošanas satvars.
(6)
Ministrs paredz, ka jauna vai pārskatīta nacionālā plānošanas satvara izstrādes laikā notiek sabiedriskā apspriešana [..].
(7)
Nacionālā plānošanas satvara izstrādei ir piemērojami atbilstošo Savienības vides direktīvu noteikumi [..].
(8)
Jaunā vai pārskatītā nacionālā plānošanas satvara projektu, kā arī vides ziņojumu un atbilstošu novērtējuma ziņojumu pirms tā publicēšanas valdība iesniedz apstiprināšanai visās Oireachtas (Īrijas parlaments) palātās.
(9)
Izstrādājot vai pārskatot nacionālo plānošanas satvaru, pārbaudes periodā valdība ņem vērā visas Īrijas parlamenta vai visu Īrijas parlamenta komisiju rezolūcijas vai ziņojumus saistībā ar piedāvāto stratēģiju vai attiecīgā gadījumā satvaru, ko piedāvāts pārskatīt.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
12
Ar 2018. gada 16. februāra lēmumu Īrijas valdība pieņēma National Planning Framework (Nacionālais plānošanas satvars, turpmāk tekstā – “NPS”) un National Development Plan (Nacionālais attīstības plāns, turpmāk tekstā – “NAP”), kas ir divas Project Ireland 2040 daļas. Šis lēmums tika “apstiprināts” ar šīs valdības 2018. gada 29. maija lēmumu.
13
Project Ireland 2040 paredz, ka jāizstrādā vienots un saskaņots plāns zemes izmantošanai un attīstībai valstī. NPS paredz plānošanas satvaru attīstības un ieguldījumu jomā turpmākajos gados, un tā priekšvārdā definēts “valsts mērķu un galveno principu kopums, no kura izrietēs detalizētāki un precīzāki plāni”. Tādējādi tajā nav ietvertas visas detalizētas norādes par katru valsts daļu, bet gan “katram reģionam ir dota iespēja uzņemties vadošo lomu savu kopienu plānošanā un attīstībā”. NPS ir pievienots NAP, kas aprakstīts kā desmit gadu stratēģija 116 miljardu EUR lieliem valsts kapitālieguldījumiem, nosakot, kādā veidā finansējums tiks piešķirts, lai īstenotu dažus projektus, kas tiek uzskatīti par būtiskiem, lai sasniegtu NPS paredzētos stratēģiskos rezultātus, un paredzot lielus infrastruktūras darbus, kurus tajā piedāvāts finansēt, neaplūkojot jautājumus par plānošanu un attīstību.
14
Ar 2020. gada 24. aprīļa spriedumu un rīkojumu, kā arī ar 2020. gada 13. maija rīkojumu High Court (Augstā tiesa, Īrija) noraidīja prasītājas pamatlietā iesniegto lūgumu pieņemt certiorari [iestādes vai zemākas instances tiesas nolēmuma pārskatīšanas] rīkojumus atcelt 2018. gada 16. februāra lēmumu, kas apstiprināts ar 2018. gada 29. maija lēmumu.
15
Ar 2021. gada 26. novembra spriedumu un 2021. gada 7. decembra rīkojumu Court of Appeal (Apelācijas tiesa, Īrija) noraidīja prasītājas pamatlietā iesniegto apelācijas sūdzību par šiem High Court (Augstā tiesa) nolēmumiem.
16
2022. gada 4. janvārī prasītāja pamatlietā par šiem Court of Appeal (Apelācijas tiesa) nolēmumiem iesniedza kasācijas sūdzību Supreme
Court (Augstākā tiesa, Īrija), iesniedzējtiesā, ar ko tā apstrīd NPS un NAP spēkā esamību. Tā būtībā apgalvo, ka, tos pieņemot, nav ievērotas Direktīvas 2001/42 prasības un ka, konkrētāk runājot par NPS, iespējamās alternatīvas nav pietiekami aprakstītas un izvērtētas, pamatojoties uz pareizu analīzi, salīdzinājumā ar to, kas veikta attiecībā uz vēlamo risinājumu.
17
Iesniedzējtiesā atbildētāji pamatlietā norāda – pat ja NPS ir izvērtēts atbilstoši Direktīvai 2001/42, šis izvērtējums šajā direktīvā nav prasīts, jo NPS nav plāns vai programma, kas paredzēti minētās direktīvas 2. panta a) punktā, tāpēc ka šis NPS nav “prasīts saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem” minētās tiesību normas izpratnē. Tas pats attiecas uz NAP, kas turklāt ir izslēgts no šīs pašas direktīvas piemērošanas jomas saskaņā ar tās 3. panta 8. punktu.
18
Šādos apstākļos Supreme Court (Augstākā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Direktīvas 2001/42 2. panta a) punkts kopsakarā ar 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts izpildvaras pieņemtu pasākumu, kas nav nedz pamatots ar juridisku vai administratīvu pienākumu, nedz arī balstīts uz normatīvu vai administratīvu pasākumu, var uzskatīt par plānu vai programmu, uz kuru attiecas minētā direktīva, ja šādi pieņemtais plāns vai programma nosaka satvaru, saskaņā ar kuru nākotnē var piešķirt vai atteikt attīstības atļauju, un tādējādi tas atbilst minētās direktīvas 3. panta 2. punktā paredzētajam kritērijam?
2)
a)
Vai Direktīvas 2001/42 3. panta 1. punkts kopsakarā ar minētās direktīvas 3. panta 8. un 9. punktu jāinterpretē tādējādi, ka plānu vai programmu, kurā ietverti konkrēti noteikumi – lai gan tie raksturoti kā “indikatīvi” – par līdzekļu piešķiršanu noteiktu infrastruktūras projektu būvniecībai nolūkā atbalstīt citā plānā paredzēto teritoriālās attīstības stratēģiju, kas pats par sevi ir teritoriālās attīstības nākotnes stratēģijas pamats, var uzskatīt par plānu vai programmu Direktīvas 2001/42 izpratnē?
b)
Ja atbilde uz otrā jautājuma a) daļu ir apstiprinoša, vai tas, ka plāna mērķis ir resursu piešķiršana, nozīmē, ka tas uzskatāms par budžeta plānu Direktīvas 2001/42 3. panta 8. punkta izpratnē?
3)
a)
Vai Direktīvas 2001/42 5. pants un I pielikums jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja saskaņā ar Direktīvas 2001/42 3. panta 1. punktu ir jāveic vides novērtējums, vides pārskatā, kas paredzēts minētās direktīvas 5. pantā, pēc tam, kad ir noteiktas iespējamās alternatīvas vēlamajam risinājumam, ir jāveic vēlamā risinājuma un iespējamo alternatīvu novērtējums, pamatojoties uz salīdzināmiem kritērijiem?
b)
Ja atbilde uz trešā jautājuma a) daļu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2001/42 prasība ir izpildīta, ja iespējamās alternatīvas tiek salīdzinoši novērtētas pirms vēlamā risinājuma izvēles un pēc tam tiek novērtēts plāna vai programmas projekts, un pilnīgāks stratēģiskais vides novērtējums tiek veikts tikai attiecībā uz izvēlēto risinājumu?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
19
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2001/42 2. panta a) punkts jāinterpretē tādējādi, ka pasākums, ko dalībvalsts valdība veikusi, pamatojoties tikai uz kādu šīs dalībvalsts konstitūcijas normu, kura paredz, ka valsts izpildvaru īsteno šī valdība vai tā tiek īstenota šīs valdības pakļautībā, var būt “plāns” vai “programma” minētā 2. panta a) punkta izpratnē, ja šis pasākums nosaka satvaru, kurā nākotnē var tikt atļauta vai atteikta dažu projektu īstenošana.
20
Direktīvas 2001/42 3. pantā paredzēts, ka vides novērtējums jāveic dažiem plāniem vai dažām programmām, kam var būt būtiska ietekme uz vidi.
21
It īpaši saskaņā ar Direktīvas 2001/42 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu vides novērtējums jāveic attiecībā uz visiem plāniem un programmām, kas atbilst diviem kumulatīviem nosacījumiem, proti, pirmkārt, tie jāizstrādā attiecībā uz šajā noteikumā minētajām nozarēm, un, otrkārt, jādefinē ietvars, kādā Direktīvas 2011/92 I un II pielikumā uzskaitīto projektu īstenošana var tikt atļauta nākotnē (spriedums, 2023. gada 9. marts, An Bord Pleanála u.c. (St Teresa’sGardens teritorija), C‑9/22, EU:C:2023:176, 36. punkts).
22
Šajā gadījumā iesniedzējtiesa uzskata, ka NPS atbilst otrajam šīs direktīvas 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta nosacījumam.
23
Tomēr jāuzsver, ka Direktīva 2001/42 un tādējādi tās 3. pants attiecas tikai uz “plāniem un programmām”, kas atbilst šī jēdziena definīcijai, kura ietverta šīs direktīvas 2. panta a) punktā.
24
Šajā ziņā Direktīvas 2001/42 2. panta a) punktā “plāni un programmas” šīs tiesību normas izpratnē definēti kā tādi, kas atbilst diviem tajā paredzētiem kumulatīviem nosacījumiem, proti, pirmkārt, tie jāsagatavo un/vai jāpieņem iestādei valsts, reģionālā vai vietējā līmenī vai tiem jābūt iestādes sagatavotiem to pieņemšanai likumdošanas kārtībā parlamentā vai valdībā (pirmais nosacījums), un, otrkārt, tiem jābūt prasītiem saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem (otrais nosacījums) (spriedums, 2023. gada 9. marts, An Bord Pleanála u.c. (St Teresa’sGardens teritorija), C‑9/22, EU:C:2023:176, 27. punkts un tajā minētā judikatūra).
25
Runājot par otro nosacījumu, kas minēts šī sprieduma iepriekšējā punktā, no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka par “prasītiem” Direktīvas 2001/42 izpratnē un tās piemērošanas nolūkā un tādējādi par pakļautiem to ietekmes uz vidi novērtējumam tajā noteiktajos apstākļos jāuzskata plāni un programmas, kuru pieņemšana ir reglamentēta valsts normatīvajos aktos, kuros paredzētas iestādes, kuru kompetencē ir tos pieņemt, kā arī to sagatavošanas procedūra. Tādējādi Tiesa ir nospriedusi, ka, ņemot vērā Direktīvas 2001/42 2. panta a) punkta mērķi nodrošināt augstu vides aizsardzības līmeni un lai saglabātu tās lietderīgo iedarbību, pasākums jāuzskata par “prasītu”, ja valsts tiesībās ir īpašs juridiskais pamats, kas ļauj kompetentajām iestādēm to pieņemt, pat ja šī pieņemšana nav obligāta (spriedums, 2022. gada 22. februāris, Bund Naturschutz inBayern, C‑300/20, EU:C:2022:102, 37. punkts un tajā minētā judikatūra).
26
Šajā gadījumā, ņemot vērā Tiesas rīcībā esošo informāciju, nešķiet, ka NPS ir pieņemts, pamatojoties uz šādu īpašu juridisko pamatu.
27
Iesniedzējtiesa uzskata, ka NPS tika pieņemts ar valdības lēmumu, tai rīkojoties tikai atbilstoši pilnvarām, kas tai piešķirtas Īrijas Konstitūcijas 28. panta 2. punktā.
28
Saskaņā ar šo tiesību normu, “neskarot [Īrijas Konstitūcijas] noteikumus, valsts izpildvaru īsteno valdība vai tā tiek īstenota valdības pakļautībā”.
29
Tādējādi minētajā tiesību normā nebūt nav regulēta plānu vai programmu pieņemšana, paredzot iestādes, kuru kompetencē ir tos pieņemt, kā arī to izstrādes procedūru, bet tajā atbilstoši konstitucionālajam varas dalīšanas principam tikai ir noteikts, ka pretēji likumdevēja varai un tiesu varai valsts izpildvaru vispārīgi īsteno valdība vai tā tiek īstenota valdības pakļautībā.
30
Taisnība, ka, ņemot vērā Direktīvas 2001/42 mērķi, kas saskaņā ar tās 1. pantu ir nodrošināt augstu vides aizsardzības līmeni, noteikumi, kuros reglamentēta šīs direktīvas piemērošanas joma, tostarp tie, kuros izklāstītas direktīvā paredzēto aktu definīcijas, jāinterpretē plaši (spriedums, 2022. gada 22. februāris, Bund Naturschutz in Bayern, C‑300/20, EU:C:2022:102, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
31
Tomēr Direktīvas 2001/42 interpretācija, saskaņā ar kuru pasākums, kas atbilst NPS pieņemšanas nosacījumiem, ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, pārsniedz plašu minētās tiesību normas interpretāciju. Šāda interpretācija faktiski atņemtu jēgu otrajam no abiem kumulatīvajiem nosacījumiem, kas paredzēti šīs pašas direktīvas 2. panta a) punktā.
32
Tādējādi tādu pasākumu kā NPS, kas pieņemts, pamatojoties tikai uz tādu dalībvalsts konstitūcijas normu kā tā, kas paredzēta šī sprieduma 27. punktā, nevar uzskatīt par tādu, kas ietilpst Direktīvas 2001/42 piemērošanas jomā, pat ja šis pasākums atbilstu otrajam nosacījumam, kas paredzēts šīs direktīvas 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā un atgādināts šī sprieduma 21. punktā.
33
Turklāt šādu interpretāciju neliek apšaubīt apstāklis, uz ko norādījusi iesniedzējtiesa, ka 2000. gada likuma 2. panta 1. punktā bija paredzēts, ka “valsts teritoriālās attīstības stratēģija” vai jebkādi tās grozījumi tiek publicēti. Jākonstatē, ka šajā tiesību normā tikai bija noteikta prasība par publicēšanu, nenosakot NPS izstrādes procedūru. Tādējādi, pat ņemot vērā minēto tiesību normu, nevar uzskatīt, ka tās pieņemšana, pamatojoties uz Īrijas Konstitūcijas 28. panta 2. punktu, bija “reglamentēta” šī sprieduma 25. punktā atgādinātās judikatūras izpratnē.
34
No tā izriet, ka pasākums, kas atbilst NPS pieņemšanas nosacījumiem, neatbilst otrajam no diviem nosacījumiem, kuri noteikti Direktīvas 2001/42 2. panta a) punktā, un tāpēc nav “plāns vai programma” šīs tiesību normas izpratnē.
35
Šis secinājums neskar to plānu vai programmu vērtējumu, ņemot vērā Direktīvu 2001/42, kas attiecīgā gadījumā tiks pieņemti, lai īstenotu NPS.
36
Šajā ziņā, runājot par šādiem plāniem vai programmām, kas atbilst Direktīvā 2001/42 paredzētajiem nosacījumiem, lai tiem piemērotu pienākumu veikt vides novērtējumu, jānorāda: tā kā NPS nav “plāns” vai “programma” šīs direktīvas 2. panta a) punkta izpratnē un tā kā tāpēc tie nav daļa no “hierarhijas” minētās direktīvas 4. panta 3. punkta izpratnē, neviena šīs direktīvas tiesību norma neļauj valsts iestādēm attaisnot šo plānu vai programmu iespējamo ietekmi uz vidi tādēļ, ka šāda ietekme izriet no vadlīnijām, kas ietvertas tādā pasākumā kā NPS.
37
Šī sprieduma 34. punktā izdarītais secinājums neskar arī to plānu vai programmu vērtējumu, ņemot vērā to pašu direktīvu, kas vajadzības gadījumā tiks pieņemti saskaņā ar attiecīgajām 2000. gada likuma, kas grozīts ar 2018. gada likumu, normām, tostarp it īpaši iespējamu NPS grozījumu vai iespējamu NPS aizstāšanu, kas veikti atbilstoši šajās tiesību normās paredzētajai procedūrai.
38
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 2001/42 2. panta a) punkts jāinterpretē tādējādi, ka pasākums, ko dalībvalsts valdība pieņēmusi, pamatojoties tikai uz šīs dalībvalsts konstitūcijas normu, kurā paredzēts, ka valsts izpildvaru īsteno valdība vai tā tiek īstenota šīs valdības pakļautībā, neatbilst nosacījumam, ka tiem jābūt “prasītiem saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem”, un tāpēc tas nevar būt “plāns” vai “programma” minētā 2. panta a) punkta izpratnē.
Par otro jautājumu
39
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2001/42 3. panta 1. punkts kopsakarā ar šīs direktīvas 3. panta 8. un 9. punktu jāinterpretē tādējādi, ka:
–
pasākumu, kas ietver konkrētus noteikumus – lai gan tie raksturoti kā “indikatīvi” – par līdzekļu piešķiršanu noteiktu infrastruktūras projektu būvniecībai, lai atbalstītu citā pasākumā paredzēto teritoriālās attīstības stratēģiju, var uzskatīt par plānu vai programmu Direktīvas 2001/42 izpratnē;
–
šāds pasākums tomēr ir izslēgts no Direktīvas 2001/42 piemērošanas jomas atbilstoši tās 3. panta 8. punktam tāpēc, ka tā mērķis ir piešķirt līdzekļus.
40
No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, kas šis jautājums attiecas uz NAP.
41
Tomēr no šī lūguma izriet arī, ka NAP, kas ir viena no divām Project Ireland 2040 daļām, Īrijas valdība pieņēmusi, balstoties uz to pašu juridisko pamatu kā NPS.
42
Tādējādi, ņemot vērā šī sprieduma 26.–34. punktā izklāstītos apsvērumus un uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, uz otro jautājumu nav jāatbild.
Par trešo jautājumu
43
No atbildes, kas sniegta uz pirmo jautājumu, izriet, ka tāds pasākums kā NPS nav uzskatāms par “plānu” vai “programmu” Direktīvas 2001/42 2. panta a) punkta izpratnē un tāpēc neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.
44
Šādos apstākļos trešais jautājums, kas attiecas uz Direktīvas 2001/42 5. pantu un uz metodoloģiju, kura piemērojama, lai novērtētu plānus un programmas, uz kuriem attiecas šī direktīva, nav jāizskata.
Par tiesāšanās izdevumiem
45
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta a) punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
pasākums, ko dalībvalsts valdība pieņēmusi, pamatojoties tikai uz šīs dalībvalsts konstitūcijas normu, kurā paredzēts, ka valsts izpildvaru īsteno valdība vai tā tiek īstenota šīs valdības pakļautībā, neatbilst nosacījumam, ka tiem jābūt “prasītiem saskaņā ar normatīviem vai administratīviem aktiem”, un tāpēc tas nevar būt “plāns” vai “programma” minētā 2. panta a) punkta izpratnē.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.