62022CJ0624
TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)
2024. gada 29. jūlijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – No atjaunīgajiem energoresursiem ražotās enerģijas izmantošanas veicināšana – Direktīva 2009/28/EK – 17. un 18. pants – Direktīva (ES) 2018/2001 – 25., 29. un 30. pants – Ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas kritēriji – Pārbaude par atbilstību kritērijiem – Biodegviela, kas tiek izmantota transportam – Degvielas ražošana, izmantojot līdzapstrādes procesu – Pierādījumi par atbilstību minētajiem ilgtspējas kritērijiem – Masas bilances metode – Metodes, lai novērtētu hidroapstrādāto augu eļļu (HVO) saturu degvielā, kas ražota, izmantojot šo procesu – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā prasīta radioaktīvā oglekļa fizikālā analīze – LESD 34. pants – Preču brīva aprite
Lietā C‑624/22
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Conseil d’État (Valsts padome, Francija) iesniegusi ar 2022. gada 30. septembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2022. gada 30. septembrī, tiesvedībā
BP France SAS
pret
Ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique,
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja K. Jirimēe [K. Jürimäe], Tiesas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], kas pilda trešās palātas tiesneša pienākumus, tiesneši N. Pisarra [N. Piçarra], N. Jēskinens [N. Jääskinen] un M. Gavalecs [M. Gavalec] (referents),
ģenerāladvokāts: M. Kamposs Sančess‑Bordona [M. Campos Sánchez‑Bordona],
sekretāre: N. Mundhenke [N. Mundhenke], administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2023. gada 25. oktobra tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
BP France SAS vārdā – M. Dantin un A. Kourtih, avocats, kuriem palīdz A. Comtesse York von Wartenberg un J. Lopez, eksperti,
–
Francijas valdības vārdā – J. L. Carré, V. Depenne, B. Fodda un M. Guiresse, pārstāvji,
–
Nīderlandes valdības vārdā – M. K. Bulterman un A. Hanje, pārstāves,
–
Austrijas valdības vārdā – A. Posch, J. Schmoll, F. Koppensteiner un F. Werni, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – B. De Meester un F. Thiran, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2024. gada 11. janvāra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 9. septembra Direktīvu (ES) 2015/1513 (OV 2015, L 239, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “Direktīva 2009/28”), 17. un 18. pantu, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2018/2001 (2018. gada 11. decembris) par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV 2018, L 328, 82. lpp.) 25., 29. un 30. pantu, kā arī LESD 34. pantu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp BP France SAS un ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique (ekonomikas, finanšu un rūpniecības un digitālās suverenitātes ministrs, Francija) par circulaire du ministre délégué, chargé des comptes publics, du 18 août 2020, concernant la taxe incitative relative à l’incorporation de biocarburants (TIRIB) (Piesaistītā ministra, kas atbild par publiskajām finansēm, 2020. gada 18. augusta apkārtraksts par nodokli biodegvielas piejaukumu veicināšanai (TIRIB); turpmāk tekstā – “strīdīgais apkārtraksts”), kurā noteikts pienākums veikt radioaktīvā oglekļa fizikālu analīzi laboratorijā, lai noteiktu hidroapstrādāto augu eļļu (turpmāk tekstā – “HVO”) faktisko saturu benzīna tipa vai dīzeļdegvielas tipa degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 2009/28
3
Direktīva 2009/28 no 2021. gada 1. jūlija tika atcelta un aizstāta ar Direktīvu 2018/2001. Direktīvas 2009/28 2. panta otrās daļas i) punktā bija ietverta šāda definīcija:
“[..]
1. i)
“biodegvielas” ir šķidrā vai gāzveida degviela, ko izmanto transportā un iegūst no biomasas.”
4
Šīs direktīvas 3. panta “Valsts vispārējie obligātie mērķi un pasākumi saistībā ar enerģijas izmantošanu no atjaunojamajiem energoresursiem” 4. punktā bija noteikts:
“Katra dalībvalsts nodrošina, ka no atjaunojamajiem energoresursiem saražotas enerģijas īpatsvars visā transportā 2020. gadā ir vismaz 10 % no enerģijas galapatēriņa transportā attiecīgajā dalībvalstī.
[..]”
5
Minētās direktīvas 17. panta “Ilgtspējības kritēriji biodegvielām un bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem” 1. punktā noteikts:
“Neatkarīgi no tā, vai izejvielas ir audzētas [Eiropas] Kopienas teritorijā vai ārpus tās, no biodegvielām un bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem iegūto enerģiju ņem vērā a), b) un c) apakšpunktā minētajos nolūkos tikai tādā gadījumā, ja tie atbilst 2. līdz 5. punktā noteiktajiem kritērijiem:
a)
pārbaudēm par atbilstību šajā direktīvā noteiktajām prasībām par valstu mērķiem;
b)
pārbaudēm par atbilstību atjaunojamo energoresursu izmantošanas pienākumam;
c)
atbilstībai finanšu atbalstam par biodegvielu un bioloģisko šķidro kurināmo patēriņu.
[..]”
6
Direktīvas 17. panta 2.–5. punktā bija definēti ilgtspējas kritēriji saistībā ar biodegvielas un bioloģiskā šķidrā kurināmā ražošanu.
7
Minētā 17. panta 8. punktā bija paredzēts:
“Dalībvalstis 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajos nolūkos, pamatojoties uz citiem ilgtspējības apsvērumiem, neatsakās ņemt vērā biodegvielas un bioloģiskos šķidros kurināmos, kas iegūti saskaņā ar šo pantu.”
8
Direktīvas 2009/28 18. pantā “Atbilstības verificēšana attiecībā uz biodegvielām un bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem noteiktajiem ilgtspējības kritērijiem” bija paredzēts:
“1.   Ja 17. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajos nolūkos jāņem vērā biodegvielas un bioloģiskie šķidrie kurināmie, dalībvalstis pieprasa uzņēmējiem pierādīt, ka ir izpildīti 17. panta 2. līdz 5. punktā minētie ilgtspējības kritēriji. Šajā nolūkā uzņēmējiem prasa izmantot masu bilances sistēmu, kura:
a)
atļauj apvienot izejvielu vai biodegvielu ar atšķirīgām ilgtspējības īpašībām sūtījumus;
b)
pieprasa informāciju par a) apakšpunktā minēto sūtījumu ilgtspējības īpašībām un apjomiem, kam aizvien jābūt atkarīgiem no maisījuma; un
c)
nodrošina, ka visu no maisījumiem izņemto sūtījumu summai ir tādas pašas ilgtspējības īpašības un tās ir tādos pašos daudzumos kā attiecīgajai visu maisījumam pievienoto sūtījumu summai.
[..]
3.   Dalībvalstis veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka uzņēmēji iesniegtu ticamu informāciju, un pēc pieprasījuma attiecīgajai dalībvalstij darītu pieejamus datus, ko izmantoja informācijas apkopošanai. Dalībvalstis pieprasa uzņēmējiem nodrošināt atbilstīgus standartus to iesniegtās informācijas neatkarīgam auditam un pierādīt, ka tas tika veikts. Revīzijas procesā pārbauda, ka uzņēmēju izmantotās sistēmas ir precīzas, ticamas un aizsargātas pret krāpšanu. Tajā novērtē paraugu ņemšanas biežumu un metodi, kā arī informācijas pamatīgumu.
Pirmajā daļā minētā informācija attiecas uz ilgtspējības kritēriju ievērošanu atbilstīgi 17. panta 2. līdz 5. punktam, uz atbilstīgu un būtisku informāciju par pasākumiem zemes, ūdens un gaisa aizsardzībā, noplicinātu augšņu atjaunošanā, kā arī uz pasākumiem, lai novērstu pārmērīgu ūdens patēriņu apgabalos ar trūcīgiem ūdens resursiem, un uz 17. panta 7. punkta otrajā daļā minētajām prasībām.
[..]
4.   Komisija cenšas noslēgt divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus ar trešām valstīm, kuros ietverti noteikumi par ilgtspējības kritērijiem, kas ir atbilstīgi šajā direktīvā noteiktajiem kritērijiem. Ja Kopiena ir noslēgusi nolīgumus, kuru noteikumi attiecas uz jautājumiem saistībā ar 17. panta 2. līdz 5. punktā noteiktajiem ilgtspējības kritērijiem, [Eiropas] Komisija var izlemt, ka šie nolīgumi pierāda, ka biodegvielas un bioloģiskie šķidrie kurināmie, ko ražo no izejvielām, kuras audzētas minētajās valstīs, atbilst attiecīgajiem ilgtspējības kritērijiem. [..]
Komisija var izlemt, ka brīvprātīgās valstu vai starptautiskās shēmās, kurās noteikti standarti biomasas produktu ražošanai, ietverti pareizi dati 17. panta 2. punkta nolūkos un/vai pierādīts, ka biodegvielas vai bioloģiskā šķidrā kurināmā sūtījumi atbilst 17. panta 3., 4. un 5. punktā noteiktajiem ilgtspējības kritērijiem un/vai ka materiāli nav tīši modificēti vai pārvērsti par atkritumiem, lai uz sūtījumu vai tā daļu attiektos IX pielikums. [..]
[..]
5.   Komisija pieņem lēmumus saskaņā ar 4. punktu tikai tad, ja attiecīgais nolīgums vai shēma atbilst atbilstīgiem ticamības, pārredzamības un neatkarīga audita standartiem. [..]
Panta 4. punktā minētās brīvprātīgās shēmas (“brīvprātīgās shēmas”) regulāri – vismaz reizi gadā – publicē sarakstu ar to sertifikācijas struktūrām, ko izmanto neatkarīgas revīzijas veikšanai, par katru sertifikācijas struktūru norādot, kura vienība vai valsts publiskā sektora iestāde to ir atzinusi un kura vienība vai valsts publiskā sektora iestāde to uzrauga.
Jo īpaši lai novērstu krāpšanu, Komisija, pamatojoties uz riska analīzi vai šā panta 6. punkta otrajā daļā minētajiem ziņojumiem, var noteikt neatkarīgas revīzijas standartus un paredzēt prasību, ka visām brīvprātīgajām shēmām minētie standarti ir jāpiemēro. To veic, izmantojot īstenošanas aktus, kas pieņemti saskaņā ar 25. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru. Ar šādiem aktiem nosaka termiņu, līdz kuram brīvprātīgajām shēmām minētie standarti ir jāīsteno. Komisija var atcelt lēmumus par brīvprātīgo shēmu atzīšanu gadījumā, ja minētās shēmas tam paredzētajā termiņā neīsteno minētos standartus.
[..]
7.   Ja uzņēmējs iesniedz pierādījumu vai informāciju, kas iegūta saskaņā ar nolīgumu vai shēmu, kurai piemēro saskaņā ar šā panta 4. punktu pieņemtu lēmumu, ciktāl uz to attiecas šis lēmums, dalībvalsts neprasa piegādātājam nodrošināt turpmākus atbilstības pierādījumus par 17. panta 2. līdz 5. punktā definēto ilgtspējības kritēriju ievērošanu vai informēt par šā panta 3. punkta otrajā daļā minētajiem pasākumiem.
[..]”
Direktīva 2018/2001
9
Saskaņā ar Direktīvas 2018/2001 94., 107.–110. un 126. apsvērumu:
“(94)
Biodegvielas, bioloģiskos šķidros kurināmos un biomasas kurināmos/degvielas vienmēr vajadzētu ražot ilgtspējīgā veidā. Tāpēc būtu jāprasa, lai biodegvielas, bioloģiskie šķidrie kurināmie un biomasas kurināmie/degvielas, ko izmanto šajā direktīvā noteiktā Savienības mērķrādītāja sasniegšanai un par ko saņem līdzekļus no atbalsta shēmām, atbilstu ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem. Minēto kritēriju harmonizēšana attiecībā uz biodegvielām un bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem ir būtiska, lai sasniegtu Savienības enerģētikas politikas mērķus, kā izklāstīts LESD 194. panta 1. punktā. Šāda harmonizēšana nodrošina iekšējā enerģijas tirgus darbību un tādējādi atvieglo, jo īpaši attiecībā uz dalībvalstu pienākumu neatteikties ņemt vērā, pamatojoties uz citiem ilgtspējas apsvērumiem, biodegvielas un bioloģiskos šķidros kurināmos, kas iegūti saskaņā ar šo Direktīvu, starp dalībvalstīm tirdzniecību ar atbilstīgām biodegvielām un bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem. Nedrīkstētu apdraudēt minēto kritēriju harmonizācijas pozitīvo ietekmi uz iekšējā enerģijas tirgus netraucētu darbību un uz konkurences izkropļojuma novēršanu Savienībā. Attiecībā uz biomasas kurināmajiem/degvielām dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai noteikt papildu ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijus.
[..]
(107)
Pamatojoties uz Savienības mēroga ilgtspējas kritēriju praktiskajā īstenošanā gūto pieredzi, ir lietderīgi palielināt tādu brīvprātīgu starptautisku un valsts sertifikācijas shēmu nozīmi, kuras izmanto, lai saskaņoti verificētu atbilstību ilgtspējas kritērijiem.
(108)
Savienības interesēs ir veicināt tādu brīvprātīgu starptautisku vai valsts shēmu izveidi, kurās noteikti standarti ilgtspējīgu biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo un biomasas kurināmo/degvielu ražošanai un kuras apliecina, ka biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo un biomasas kurināmo/degvielu ražošana atbilst minētajiem standartiem. Šā iemesla dēļ būtu jāparedz nosacījums, ar ko atzīst, ka shēmas nodrošina ticamus pierādījumus un datus, ja tās atbilst pienācīgiem uzticamības, pārredzamības un neatkarīgas revīzijas standartiem. Lai nodrošinātu, ka atbilstība ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem tiek pārbaudīta pamatīgi un saskaņoti, un lai jo īpaši novērstu krāpniecību, Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt detalizētus īstenošanas noteikumus, tostarp pienācīgus uzticamības, pārredzamības un neatkarīgas revīzijas standartus, kas piemērojami brīvprātīgajām shēmām.
(109)
Brīvprātīgām shēmām ir aizvien lielāka nozīme pierādīšanā, ka biodegvielas, bioloģiskie šķidrie kurināmie un biomasas kurināmie/degvielas atbilst ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem. Tāpēc ir lietderīgi, lai Komisija prasītu brīvprātīgajām shēmām, tostarp Komisijas jau atzītajām brīvprātīgajām shēmām, regulāri ziņot par savu darbību. Šādi ziņojumi būtu jāpublisko, lai palielinātu pārredzamību un uzlabotu Komisijas veikto uzraudzību. Turklāt šādas ziņošanas rezultātā Komisijai tiktu nodrošināta informācija, kas tai nepieciešama, lai ziņotu par brīvprātīgo shēmu darbību nolūkā apzināt paraugpraksi un vajadzības gadījumā iesniegt priekšlikumu par šādas paraugprakses turpmāku sekmēšanu.
(110)
Lai veicinātu iekšējā tirgus darbību, tādi pierādījumi attiecībā uz biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo un biomasas kurināmo/degvielu ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem, kas iegūti saskaņā ar Komisijas atzītu shēmu, būtu jāakceptē visās dalībvalstīs. Dalībvalstīm būtu jāveicina brīvprātīgo shēmu sertifikācijas principu pareiza īstenošana, šādā nolūkā uzraugot valsts akreditācijas struktūras akreditēto sertifikācijas struktūru darbību un informējot brīvprātīgās shēmas par attiecīgajiem novērojumiem.
[..]
(126)
Lai grozītu vai papildinātu šīs direktīvas nebūtiskus elementus, pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai attiecībā uz to, lai [..] precizētu metodiku, ar kuru nosaka, kāda biodegvielu un biogāzes transportam daļa saražota procesā, kurā biomasu pārstrādā kopā ar fosilajiem resursiem, un metodiku, ar kuru novērtē siltumnīcefekta gāzu emisijas ietaupījumus no nebioloģiskas izcelsmes atjaunojamo energoresursu šķidrajām un gāzveida transporta degvielām un no pārstrādātiem oglekļa kurināmajiem/degvielām nolūkā nodrošināt, lai kredītus no siltumnīcefekta gāzu emisijas ietaupījumiem piešķirtu tikai vienreiz; [..].”
10
Šīs direktīvas 2. panta “Definīcijas” otrajā daļā noteikts:
“Piemēro arī šādas definīcijas:
[..]
33)
“biodegviela” ir šķidrā degviela, ko izmanto transportā un iegūst no biomasas;
[..].”
11
Minētās direktīvas 25. panta “Atjaunojamās enerģijas plašāka izmantošana transporta nozarē” 1. punktā paredzēts:
“Lai veicinātu atjaunojamās enerģijas izmantošanu transporta nozarē, katra dalībvalsts degvielas piegādātājiem nosaka pienākumu nodrošināt, lai atjaunojamās enerģijas īpatsvars galapatēriņam transporta nozarē līdz 2030. gadam būtu vismaz 14 % (minimālais īpatsvars) atbilstīgi indikatīvajai līknei, ko noteikusi dalībvalsts un kas aprēķināta saskaņā ar šajā pantā un 26. un 27. pantā izklāstīto metodiku. [..]
[..]”
12
Šīs pašas direktīvas 28. panta “Citi noteikumi attiecībā uz atjaunojamo enerģiju transporta nozarē” 5. punktā noteikts:
“Līdz 2021. gada 31. decembrim Komisija pieņem deleģētus aktus saskaņā ar 35. pantu, lai papildinātu šo direktīvu, precizējot metodiku biomasas, ko pārstrādā kopīgā procesā ar fosilajiem resursiem, iegūtās biodegvielas un biogāzes transportam īpatsvara noteikšanai [..].”
13
Direktīvas 2018/2001 29. panta “Ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritēriji biodegvielām, bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem un biomasas kurināmajiem/degvielām” 1. punktā noteikts:
“No biodegvielām, bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem un biomasas kurināmajiem/degvielām iegūto enerģiju ņem vērā šīs daļas a), b) un c) apakšpunktā minētajos nolūkos tikai tādā gadījumā, ja tie atbilst 2. līdz 7. punktā un 10. punktā noteiktajiem ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem:
a)
devums 3. panta 1. punktā izvirzītā Savienības mērķrādītāja un dalībvalstu atjaunojamās enerģijas īpatsvara sasniegšanā;
b)
atjaunojamās enerģijas pienākumu, tostarp 25. pantā noteiktā pienākuma, izpildes novērtējums;
c)
tiesības saņemt finanšu atbalstu par biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo un biomasas kurināmo/degvielu patēriņu.
[..]”
14
Šī 29. panta 2.–7. punktā definēti ilgtspējas kritēriji saistībā ar biodegvielas, bioloģisko šķidro kurināmo un biomasas kurināmo/degvielas ražošanu.
15
Minētā 29. panta 12. punkts formulēts šādi:
“Dalībvalstis šā panta 1. punkta pirmās daļas a), b) un c) apakšpunktā minētajos nolūkos un neskarot 25. un 26. pantu, pamatojoties uz citiem ilgtspējas apsvērumiem, neatsakās ņemt vērā biodegvielas un bioloģiskos šķidros kurināmos, kas iegūti saskaņā ar šo pantu. Šis punkts neskar publisko atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar atbalsta shēmām, kuras apstiprinātas pirms 2018. gada 24. decembra.”
16
Saskaņā ar Direktīvas 2018/2001 30. pantu “Atbilstības verificēšana attiecībā uz ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem”:
“1.   Ja 23. un 25. pantā un 29. panta 1. punkta pirmās daļas a), b) un c) apakšpunktā minētajos nolūkos jāņem vērā biodegvielas, bioloģiskie šķidrie kurināmie un biomasas kurināmie vai citas degvielas, kuras ir tiesības ieskaitīt 27. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajā skaitītājā, dalībvalstis pieprasa uzņēmējiem pierādīt, ka ir izpildīti 29. panta 2. līdz 7. punktā un 10. punktā noteiktie ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritēriji. Minētajos nolūkos uzņēmējiem prasa izmantot masas bilances sistēmu, kura:
a)
ļauj apvienot sūtījumus, kuros ir izejvielas vai degvielas ar atšķirīgām ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma īpašībām, piemēram, konteinerā, pārstrādes vai loģistikas objektā, pārvades un sadales infrastruktūrā vai objektā;
b)
ļauj turpmākas pārstrādes vajadzībām sūtījumos apvienot izejvielas ar atšķirīgu enerģijas saturu, ja sūtījuma apjoms tiek koriģēts atbilstīgi tā enerģijas saturam;
c)
pieprasa, lai informācija par a) apakšpunktā minēto sūtījumu ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma īpašībām un apjomiem aizvien būtu attiecināta uz maisījumu; un
d)
nodrošina, ka visu no maisījuma izņemto sūtījumu kopumam ir tādi paši ilgtspējas rādītāji tādā pašā apmērā kā attiecīgajam visu maisījumam pievienoto sūtījumu kopumam, un prasa, lai šī bilance tiktu sasniegta atbilstīgā laikposmā.
Masas bilances sistēma nodrošina, ka katru sūtījumu ieskaita tikai vienu reizi 7. panta 1. punkta pirmās daļas a), b) vai c) apakšpunktā, lai aprēķinātu no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas bruto galapatēriņu, un tajā iekļauj informāciju par to, vai minētā sūtījuma ražošanai ir ticis sniegts atbalsts, un, ja tā ir, – atbalsta shēmas tipu.
2.   Ja sūtījums tiek pārstrādāts, informāciju par sūtījuma ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma rādītājiem koriģē un sadala starp galaproduktiem saskaņā ar šādiem noteikumiem:
a)
ja izejvielu sūtījuma pārstrādē iegūst tikai vienu galaproduktu, kas paredzēts biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo vai biomasas degvielu, no atjaunojamiem energoresursiem ražotas nebioloģiskas izcelsmes šķidrās vai gāzveida transporta degvielas vai pārstrādāta oglekļa kurināmo/degvielu ražošanai, sūtījuma apjomu un attiecīgo sūtījuma ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma rādītāju apmēru pielāgo, piemērojot pārrēķina koeficientu, kas ir attiecība starp šādai ražošanai paredzētā galaprodukta masu un procesā izmantoto izejvielu masu;
b)
ja izejvielu sūtījuma pārstrādē iegūst vairākus galaproduktus, kas paredzēti biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo vai biomasas degvielu, no atjaunojamiem energoresursiem ražotas nebioloģiskas izcelsmes šķidrās vai gāzveida transporta degvielas vai pārstrādāta oglekļa kurināmo/degvielu ražošanai, katram galaproduktam piemēro atsevišķu pārrēķina koeficientu un izmanto atsevišķu masas bilanci.
3.   Dalībvalstis veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka uzņēmēji iesniedz ticamu informāciju par atbilstību 25. panta 2. punktā noteiktajām un saskaņā ar to pieņemtajām siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma robežvērtībām un 29. panta 2. līdz 7. punktā un 10. punktā noteiktajiem ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem un pēc pieprasījuma attiecīgajai dalībvalstij dara pieejamus datus, kas izmantoti informācijas apkopošanai. Dalībvalstis pieprasa uzņēmējiem nodrošināt atbilstīgus standartus to iesniegtās informācijas neatkarīgam auditam un pierādīt, ka tas tika veikts. Lai nodrošinātu atbilstību 29. panta 6. punkta a) apakšpunktam un 29. panta 7. punkta a) apakšpunktam, var izmantot pirmās vai otrās puses revīziju līdz pat pirmajai meža biomasas savākšanas vietai. Revīzijas procesā verificē, vai uzņēmēju izmantotās sistēmas ir precīzas, ticamas un aizsargātas pret krāpšanu, tostarp verificē arī to, vai ir nodrošināts, ka materiāli nav tīši modificēti vai pārvērsti par atkritumiem, lai tādējādi panāktu, ka sūtījumu vai tā daļu var uzskatīt par atkritumiem vai atlikumiem. Tajā novērtē paraugu ņemšanas biežumu un metodiku, kā arī informācijas pamatīgumu.
[..]
4.   Komisija var nolemt, ka brīvprātīgās valstu vai starptautiskās shēmās, kurās noteikti standarti to biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo vai biomasas kurināmo/degvielu vai citu degvielu ražošanā, kuras ir tiesības ieskaitīt 27. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajā skaitītājā, sniedz pareizus datus par siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījumiem 25. panta 2. punkta un 29. panta 10. punkta nolūkos pierāda atbilstību 27. panta 3. punkta un 28. panta 2. un 4. punktam vai pierāda, ka biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo vai biomasas kurināmo/degvielu sūtījumi atbilst 29. panta 2. līdz 7. punktā noteiktajiem ilgtspējas kritērijiem. Kad uzņēmēji pierāda, ka ir izpildītas 29. panta 6. un 7. punktā noteiktās prasības, tie var nolemt sniegt prasītos pierādījumus tieši ieguves apgabala līmenī. Komisija var arī atzīt platības, kas ir paredzētas, lai aizsargātu reti sastopamas, apdraudētas vai izmirstošas ekosistēmas vai sugas, kuras par tādām ir atzītas starptautiskos nolīgumos vai ir iekļautas starpvaldību organizāciju vai Starptautiskās Dabas un dabas resursu aizsardzības savienības sastādītos sarakstos, 29. panta 3. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta ii) punkta nolūkā.
Komisija var nolemt, ka minētajās shēmās ietverta precīza informācija par pasākumiem, kas veikti augsnes, ūdens un gaisa aizsardzībai, degradētas zemes atjaunošanai, nolūkā novērst pārmērīgu ūdens patēriņu apgabalos ar trūcīgiem ūdens resursiem un neliela netiešas zemes izmantošanas maiņas riska biodegvielu, bioloģisko šķidro kurināmo un biomasas kurināmo/degvielas sertifikācijai.
[..]
6.   Dalībvalstis var izveidot valsts shēmas, kurās atbilstība 29. panta 2.–7. punktā un 10. punktā noteiktajiem ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma robežvērtībām nebioloģiskas izcelsmes atjaunojamo energoresursu šķidrām un gāzveida transporta degvielām un pārstrādāta oglekļa kurināmajiem/degvielām, kas paredzētas un pieņemtas, ievērojot 25. panta 2. punktu un saskaņā ar 28. panta 5. punktu, tiek pārbaudīta visā pārraudzības ķēdē, kurā iesaistītas kompetentās valsts iestādes.
[..]
9.   Ja uzņēmējs iesniedz pierādījumus vai informāciju, kas iegūta saskaņā ar shēmu, kurai piemēro saskaņā ar šā panta 4. vai 6. punktu pieņemtu lēmumu, ciktāl uz to attiecas minētais lēmums, dalībvalsts neprasa piegādātājam nodrošināt turpmākus pierādījumus par atbilstību 29. panta 2. līdz 7. punktā un 10. punktā noteiktajiem ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem.
[..]”
Deleģētā regula (ES) 2023/1640
17
Komisijas Deleģētā regula (ES) 2023/1640 (2023. gada 5. jūnijs) par metodiku tādas transporta biodegvielas un biogāzes īpatsvara noteikšanai, ko ražo no biomasas, kuru pārstrādā kopīgā procesā ar fosilajām degvielām (OV 2023, L 205, 1. lpp.) tika pieņemta, balstoties uz Direktīvas 2018/2001 28. panta 5. punktu. Šīs deleģētās regulas 2. pantā “Masas bilances metode” noteikts:
“1.   Ja izmanto masas bilances metodi, uzņēmējs veic ielaižu un izlaižu kopējās masas pilnu masas bilances analīzi. Masas bilances metode nodrošina, ka visu izlaižu biosaturs ir proporcionāls ielaižu biosaturam un ka uz katru izlaidi tiek attiecināts biogēniskā materiāla īpatsvars, kas konstatēts ar testēšanas ar radioaktīvo oglekli (14C) rezultātiem. Katrai izlaidei piemēro tādus atšķirīgus pārrēķina koeficientus, kas vislabāk atbilst izmērītajam biosaturam, izmantojot testēšanas ar radioaktīvo oglekli (14C) rezultātus. Izlaidē ņem vērā masu, kas zaudēta izdalgāzēs, šķidrajos rūpnieciskos notekūdeņos un cietajos atlikumos. Masas bilances metode ietver ievadresursu un produktu papildu analītisko raksturojumu, piemēram, sistēmas masas plūsmu galīgās un aptuvenās analīzes.
[..]”
Francijas tiesības
Muitas kodekss
18
Code des douanes (Muitas kodekss) 266.quindecies pantā, redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, bija noteikts:
“I. Nodokļa maksātāji, kas maksā 265. pantā paredzēto valsts patēriņa nodokli, maksā nodokli biodegvielu piejaukumu veicināšanai [TIRIB].
[..]
III. [TIRIB] aprēķina, ņemot vērā attiecīgi benzīna un dīzeļdegvielas kopējo apjomu, par ko nodoklis jāiekasē kalendārajā gadā.
Nodokļa apmēru aprēķina atsevišķi, no vienas puses, benzīnam un no otras puses, dīzeļdegvielai.
Šo apmēru aprēķina, šī III punkta pirmajā daļā definēto nodokļa bāzi reizinot ar IV punktā noteikto tarifu, kuram piemēro koeficientu, kas vienāds ar starpību starp šajā pašā IV punktā noteikto valsts mērķim par atjaunīgās enerģijas izmantošanu transportā atbilstošo procentuālo daļu un atjaunīgās enerģijas īpatsvaru nodokļa bāzē iekļautajos produktos. Ja atjaunīgās enerģijas īpatsvars ir vienāds ar valsts mērķim par atjaunīgās enerģijas izmantošanu transportā atbilstošo procentuālo daļu vai to pārsniedz, nodokļa likme ir nulle.
IV. Nodokļa tarifs un valsts mērķim par atjaunīgās enerģijas izmantošanu transportā atbilstošā procentuālā daļa ir šādi:
Gads
2020.
Sākot ar 2021. g.
Tarifs ([euro]/hl)
101
104
Mērķim atbilstošā procentuālā daļa dīzeļdegvielā
8 %
8 %
Mērķim atbilstošā procentuālā daļa benzīnā
8,2 %
8,6 %
V.‑A.- Atjaunīgās enerģijas īpatsvars ir tas no atjaunīgajiem energoresursiem ražotās enerģijas īpatsvars atbilstoši zemākās siltumspējas aplēsēm, par kuru nodokļa maksātājs var pierādīt, ka to satur nodokļu bāzē iekļautā degviela, attiecīgā gadījumā ņemot vērā aprēķināšanas noteikumus konkrētām izejvielām, kuras paredzētas šī V punkta C un D apakšpunktā, un VII punkta normas.
Biodegvielā esošā enerģija ir atjaunīga, ja minētā degviela atbilst [Direktīvas 2009/28] 17. pantā definētajiem ilgtspējības kritērijiem.
A bis.- Ņem vērā tikai tajos produktos esošo enerģiju, kuru izsekojamība ir nodrošināta kopš to ražošanas.
Dekrētā paredz izsekojamības noteikumus, ko piemēro katram produktam atkarībā no izejvielām, no kurām tas iegūts, un enerģijas uzskaites noteikumus, ko piemēro saskaņā ar šo V punktu.
[..]”
Dekrēts Nr. 2019‑570
19
Décret no 2019‑570, du 7 juin 2019, portant sur la taxe incitative relative à l’incorporation des biocarburants (2019. gada 7. jūnija Dekrēta Nr. 2019‑570 par nodokli biodegvielas piejaukumu veicināšanai (2019. gada 9. jūnijaJORF, teksts Nr. 13)) 3. pantā ir noteikts:
“Elementi, ar kuriem persona, kam jāmaksā veicināšanas nodoklis, Muitas kodeksa 266.quindecies panta V punkta A apakšpunkta otrās daļas piemērošanai pamato, ka ar nodokli apliekamā degviela ietver no atjaunīgajiem energoresursiem ražotu enerģiju, papildus attiecīgā gadījumā šī paša kodeksa 158.g panta II punkta b) apakšpunktā paredzētajiem krājumu aprites un uzskaites dokumentiem attiecībā uz atbilstīgajiem produktiem un ar nodokli apliekamo degvielu ir šādi:
1°
piejaukumu sertifikāti, kas izsniegti par atbilstošo produktu piejaukšanu ar nodokli apliekamajai degvielai akcīzes preču noliktavā naftas produktiem;
[..]
3°
Krājumu uzskaite atjaunīgās enerģijas uzraudzībai;
4°
Sastāva sertifikāti, kas izsniegti, kad kļūst iekasējams veicinošais nodoklis ar nodokli apliekamās degvielas gadījumā, par kuru uzskata, ka tā satur no atjaunīgajiem energoresursiem iegūtu enerģiju;
[..].”
20
Šī dekrēta 4. panta III punktā ir noteikts:
“III. – Krājumu uzskaite atjaunīgās enerģijas uzraudzībai jāveic personām, kuras glabā atbilstošos produktus akcīzes preču noliktavā naftas produktiem, akcīzes preču noliktavā energoproduktiem vai akcīzes preču noliktavā rūpnīcā naftas produktiem [usine exercée (turpmāk tekstā arī – “rūpnīca noliktava”], kā arī personām, kuras izmanto 5. panta 3. punktā paredzēto iespēju.
Tajā atspoguļota:
1°
“Atbilstošo produktu daudzumu ievešana un izvešana, ņemot vērā it īpaši ar sertifikātiem apliecinātos piejaukumus, nodošanu, iegādi un izvešanu;
[..].”
21
Minētā dekrēta 7. pantā ir paredzēts:
“Sertifikātos un krājumu uzskaitē atjaunīgās enerģijas uzraudzībai norāda atbilstošo atjaunīgās enerģijas produktu nosaukumus un daudzumus, neatkarīgi no tā, vai ar nodokli apliekamajai degvielai ir to piejaukums, nošķirot:
1°
Produktus, kas nav ražoti no biomasas;
2°
Biodegvielu;
3°
Produktus no izejvielām, kuras definētas Muitas kodeksa 266.quindecies panta V punkta B apakšpunkta 2. punktā;
4°
Palmu eļļas produktus;
5°
Produktus, uz kuriem attiecas īpaši izsekojamības pienākumi, kas paredzēti šī dekrēta III sadaļā.
Tie ietver arī uzraudzībai nepieciešamo informāciju, ko pieprasa muitas un netiešo nodokļu administrācija.”
22
Šī dekrēta 8. pants ir formulēts šādi:
“Sertifikātu izsniegšanu un krājumu uzskaites atjaunīgās enerģijas uzraudzībai veikšanu konstatē ar kompetentā muitas dienesta vai dienestu vīzu.
[..]”
Strīdīgais apkārtraksts
23
Šī apkārtraksta IV nodaļas V daļas A punktā “Biodegvielas faktiskā satura ņemšana vērā, reģistrējot to saistībā ar TIRIB veiktajā krājumu uzskaitē” ietvertajā šī apkārtraksta 109.–111., 114. un 115. punktā ir noteikts:
“[109] Atbilstošo produktu apjomiem, kas reģistrēti saistībā ar TIRIB veiktajā krājumu uzskaitē, jāatbilst apjomam, kuru konstatējuši muitas dienesti, kad produkts ievests [rūpnīcā noliktavā] vai [akcīzes preču noliktavā naftas produktiem (turpmāk tekstā arī – “EFS”)]. Parasti tie ir apjomi, kas reģistrēti pavaddokumentos [vienotajā administratīvajā dokumentā (VAS), elektroniskajā administratīvajā dokumentā (e‑AD), vienkāršotajā pavaddokumentā (SAD) vai vienkāršotajā tirdzniecības pavaddokumentā (SCAD)].
Biodegvielu saturošai degvielai, kura tiek pieņemta [rūpnīcā noliktavā] vai EFS, jāveic laboratorijas analīze, izmantojot paraugu, kas izkraušanas brīdī ņemts no degvielas partijas un ļauj noteikt biodegvielas faktisko saturu pieņemtajā produktā. Šī analīze jāveic attiecībā uz visiem biodegvielas veidiem.
[110] Biodegvielu saturošas degvielas piegādes pavaddokumentos jānorāda piegādātā produkta faktiskais apjoms, kā arī piegādātajā degvielā esošās biodegvielas faktiskais apjoms. Ja degvielas piegādes pavaddokumentos norādītais biodegvielas apjoms neatbilst laboratorijā veiktajai fizikālajai analīzei, krājumu uzskaitē var reģistrēt tikai pieņemtajā degvielā faktiski esošo biodegvielas apjomu, kas noteikts, veicot fizikālo analīzi, kad produkts pieņemts nodokļu noliktavā. Apjomiem, kas reģistrēti krājumu uzskaitē, jāatbilst arī biodegvielas apjomiem, kuri norādīti biodegvielas piegādātāja sagatavotajā ilgtspējas apliecībā.
[111] Attiecībā uz hidroapstrādāto augu eļļu benzīna tipa vai dīzeļdegvielas tipa degvielā 14C laboratorijas fizikālajai analīzei jāatbilst pavaddokumentos reģistrētajam apjomam ar +/- 10 % pielaidi.
[..]
[114] Laboratorijas fizikālā analīze obligāti jāveic katrai 2020. gadā pirmo reizi pieņemtajai biodegvielu saturošas degvielas partijai attiecībā uz katru piegādātāju un vēlāk – attiecībā uz katru jaunu piegādātāju. Ja fizikālajās analīzēs konstatē biodegvielas apjomu, kas atbilst pavaddokumentā minētajam apjomam, fizikālās analīzes attiecībā uz turpmākajām šī piegādātāja veiktajām piegādēm vairs nav obligātas, tomēr tās var tikt veiktas atbilstoši nejaušības principam pēc attiecīgā muitas dienesta pieprasījuma.
Šī laboratorijas analīze attiecas uz biodegvielu saturošas degvielas importu, ievešanu Kopienas iekšienē, kā arī piegādēm valsts mērogā, kad šī degviela tiek pieņemta pirmajā akcīzes preču noliktavā Francijā.
[115] Šīs fizikālās analīzes vienīgais mērķis ir noteikt [rūpnīcā noliktavā] vai EFS pieņemtos biodegvielas apjomus, lai tos reģistrētu saistībā ar TIRIB veiktajā krājumu uzskaitē. Šī analīze nav paredzēta, lai noteiktu izejvielu, no kuras biodegviela ir ražota. Izejviela jānorāda sūtījumam pievienotajos dokumentos un it īpaši ilgtspējas apliecībā. Minēto izejvielu var noteikt, izmantojot masas bilances metodi, kas atzīta saskaņā ar brīvprātīgajām ilgtspējas shēmām.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
24
BP France importē Francijā degvielu, kas satur HVO, kuras ražotas Spānijā, izmantojot tā saukto “līdzapstrādes” procesu. Šajā procesā pārstrādes rūpnīcā augu eļļas tiek piejauktas fosilajām izejvielām pirms sēra atdalīšanas stadijas, lai šīs augu eļļas ūdeņraža iedarbības ietekmē pārvērstos par HVO. Šajā procesā ražotā degviela būtībā ir fosilo molekulu un biobāzēto molekulu maisījums.
25
Pirms nodošanas patēriņam šī degviela tiek pieņemta akcīzes preču noliktavā naftas produktiem Francijā.
26
Lai veicinātu biodegvielas izmantošanu transporta nozarē, Francijas iestādes ar Muitas kodeksa 266.quindecies pantu ieviesa TIRIB. Šo nodokli aprēķina, ņemot vērā kopējo benzīna un dīzeļdegvielas daudzumu, kuru nodokļu maksātāji nodod patēriņam kalendārajā gadā un kuram piemēro tarifu, kas izteikts euro par hektolitru. Pēc tam šim nodokļa bāzes rezultātam piemēro koeficientu, kas vienāds ar starpību starp valsts mērķim par atjaunīgās enerģijas izmantošanu transportā atbilstošo procentuālo daļu un atjaunīgās enerģijas īpatsvaru aplūkotās degvielas kopējā apjomā. No tā izriet, ka TIRIB apmērs samazinās proporcionāli biodegvielas īpatsvaram produktos, kas iekļauti šī nodokļa bāzē, līdz tas kļūst vienāds ar nulli, ja šis īpatsvars ir lielāks vai vienāds ar šo valsts mērķim atbilstošo procentuālo daļu.
27
Dekrētā Nr. 2019‑570 ir paredzēta kārtība, kas ļauj minētā nodokļa maksātājam pamatot, ka ar nodokli apliekamā degviela satur biodegvielu. Atbilstoši šī dekrēta 3., 4. un 7. pantam šādas degvielas īpašnieks akcīzes preču noliktavā naftas produktiem vai rūpnīcā noliktavā veic krājumu uzskaiti atjaunīgās enerģijas uzraudzībai, tajā atspoguļojot šīs degvielas daudzumu ievešanu un izvešanu, nošķirot it īpaši biodegvielu no produktiem, kas nav ražoti no biomasas.
28
2020. gada 18. augustā piesaistītais ministrs, kas atbild par publiskajām finansēm, pieņēma strīdīgo apkārtrakstu, kurā noteikts pienākums, pieņemot akcīzes preču noliktavā naftas produktiem Francijā degvielu, kas satur biodegvielu, piemēram, HVO, veikt šīs degvielas parauga radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi laboratorijā (turpmāk tekstā – “radioaktīvā oglekļa fizikālā analīze”), lai noskaidrotu faktisko biodegvielas saturu minētajā degvielā maksājamā TIRIB aprēķināšanai.
29
BP France vērsās Conseil d’État (Valsts padome, Francija), kas ir iesniedzējtiesa, ar prasību atcelt šo apkārtrakstu pilnvaru pārsniegšanas dēļ, ciktāl tajā attiecībā uz degvielu, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, noteikts pienākums veikt šādu radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi.
30
Šajā tiesā BP France citastarp apgalvo, ka minētajā apkārtrakstā nav ievēroti Direktīvas 2009/28 17. un 18. pantā, kā arī Direktīvas 2018/2001 28.–30. pantā izvirzītie mērķi, jo tajā uzņēmējam ir noteikts pienākums sniegt pierādījumus par atbilstību citiem ilgtspējas kritērijiem, nevis tiem, kas paredzēti šajos pantos.
31
BP France arī norāda, ka pārstrādes rūpnīca, kur tiek iegūta aplūkotā degviela, piedalās brīvprātīgā shēmā, kuru Komisija atzinusi par pilnīgu shēmu saskaņā ar Direktīvas 2009/28 18. panta 4. punktu. Tāpēc šīs direktīvas 18. panta 1. punktā un Direktīvas 2018/2001 30. pantā paredzētā masas bilances metode, kas tiekot piemērota šajā brīvprātīgajā shēmā, esot pietiekama, lai krājumu uzskaites saskaņā ar TIRIB nolūkos novērtētu tā saukto “biobāzēto” molekulu, piemēram HVO, daudzumu, ko satur degviela, kuru šī sabiedrība pieņēmusi pirmajā akcīzes preču noliktavā naftas produktiem Francijā.
32
Kā norāda iesniedzējtiesa, radioaktīvā oglekļa fizikālā analīze saskaņā ar pašreizējām zinātnes atziņām ir vienīgā metode, kura ļauj noteikt tā saukto “biobāzēto” molekulu, piemēram, HVO, faktisko saturu degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu.
33
Tomēr šai tiesai ir šaubas trīs aspektos.
34
Pirmām kārtām, tai nav skaidrs Direktīvas 2009/28 17. un 18. panta, kā arī Direktīvas 2018/2001 30. panta mērķis. Tā pauž šaubas par to, vai masas bilances uzraudzības mehānismu un šajos pantos paredzēto valsts vai brīvprātīgo shēmu vienīgais mērķis ir novērtēt un pamatot izejvielu un biodegvielas, kā arī to maisījumu ilgtspēju, nevis regulēt degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, esošās atjaunīgo energoresursu enerģijas, piemēram, HVO īpatsvara novērtēšanu, un tātad saskaņot šī īpatsvara ņemšanu vērā Direktīvas 2009/28 17. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā, kā arī Direktīvas 2018/2001 25. pantā un 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā minētajos nolūkos.
35
Noliedzošas atbildes gadījumā, otrām kārtām, minētā tiesa vēlas noskaidrot, vai šīm tiesību normām ir pretrunā tas, ka dalībvalsts tā HVO daudzuma noteikšanai, kurš jāņem vērā krājumu uzskaitē, kas uzņēmējiem jāveic TIRIB aprēķināšanas vajadzībām, pieprasa, lai tad, kad pirmajā akcīzes preču noliktavā šajā dalībvalstī tiek pieņemts tādas degvielas imports, kas satur HVO, kuras ražotas citā dalībvalstī, izmantojot līdzapstrādes procesu, tiktu veikta radioaktīvā oglekļa fizikālā analīze šajā degvielā esošo HVO satura noskaidrošanai, citastarp tad, ja rūpnīca, kurā ražota minētā degviela, izmanto masas bilances sistēmu, kas sertificēta saskaņā ar brīvprātīgu shēmu, kuru Komisija atzinusi par pilnīgu shēmu saskaņā ar Direktīvas 2009/28 18. panta 4. punktu.
36
Treškārt un visbeidzot, šī pati tiesa vaicā, vai ar LESD 34. pantu nesaderīgs pasākums ar importa kvantitatīvajam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību ir pienākums veikt radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi attiecībā uz biodegvielu saturošas degvielas importu, ievešanu Kopienas iekšienē, kā arī piegādēm valsts mērogā, kad šī degviela tiek pieņemta pirmajā akcīzes preču noliktavā Francijā, lai gan, pirmkārt, šāda analīze netiek prasīta attiecībā uz biodegvielu saturošu degvielu, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu pārstrādes rūpnīcā, kura atrodas Francijā, un kas šajā dalībvalstī tiek nodota patēriņam tieši no rūpnīcas (to pirms nodošanas patēriņam nepieņemot akcīzes preču noliktavā naftas produktiem) un, otrkārt, minētā dalībvalsts attiecīgā nodokļa vajadzībām akceptē, ka biodegvielas saturs attiecībā uz eksportu vai nodošanu patēriņam citās nozarēs, kas nav transporta nozare, tiek novērtēts, balstoties uz vidējo mēneša biodegvielas piejaukumu mēnesī aplūkotajā noliktavā vai rūpnīcā.
37
Šādos apstākļos Conseil d’État (Valsts padome) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Direktīvas 2009/28] 17. un 18. panta un Direktīvas 2018/2001 30. panta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka masas bilances uzraudzības mehānismu un tajos paredzēto valsts vai brīvprātīgo sistēmu vienīgais mērķis ir novērtēt un pamatot izejvielu un biodegvielu, kā arī to maisījumu ilgtspēju, un tādējādi tie nav paredzēti, lai regulētu šajos produktos esošās atjaunīgo energoresursu enerģijas īpatsvara uzraudzību un izsekojamību galaproduktos, kas iegūti līdzapstrādē, un tātad saskaņotu šādos produktos esošās enerģijas īpatsvara ņemšanu vērā [Direktīvas 2009/28] 17. panta 1. punkta [pirmās daļas] a), b) un c) apakšpunktā un Direktīvas 2018/2001 25. pantā, kā arī 29. panta 1. punkta pirmās daļas a), b) un c) apakšpunktā minētajos nolūkos?
2)
Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noliedzoša, vai šiem noteikumiem ir pretrunā tas, ka, lai noteiktu HVO daudzumu, kurš ir jāņem vērā krājumu uzskaitē, kas ir jāveic uzņēmējiem, lai aprēķinātu nodokli biodegvielas piejaukumu veicināšanai, ko iekasē šajā valstī, ja atjaunīgās enerģijas īpatsvars kalendārajā gadā apgrozībā laistajā degvielā ir mazāks par valsts mērķim par atjaunīgās enerģijas izmantošanu transportā atbilstošo procentuālo daļu, dalībvalsts prasa, ka, ievedot pirmajā valsts akcīzes preču noliktavā degvielu, kas satur citā dalībvalstī līdzapstrādes procesā iegūtas HVO, tiek veikta šajā degvielā iekļauto HVO īpatsvara fizikāla analīze, tostarp arī tad, ja rūpnīca, kurā šī degviela ražota, izmanto masas bilances sistēmu, kas sertificēta saskaņā ar brīvprātīgu shēmu, kuru Komisija atzinusi par pilnīgu shēmu?
3)
Vai Savienības tiesībām, it īpaši [LESD] 34. panta noteikumiem, ir pretrunā tāds dalībvalsts pasākums kā [šī sprieduma 36. punktā] aprakstītais, ja, pirmkārt, šādai fizikālai analīzei nav pakļauta degviela ar biodegvielu piejaukumu, kas ir iegūta līdzapstrādē dalībvalsts teritorijā esošajā pārstrādes rūpnīcā, ja tā tiek laista apgrozībā šajā dalībvalstī tieši no šīs rūpnīcas, un ja, otrkārt, lai izvešanas brīdī no akcīzes preču noliktavas rūpnīcas naftas produktiem vai valsts akcīzes preču noliktavas noteiktu biodegvielu īpatsvaru, ko nodokļa uzlikšanas vajadzībām var norādīt par konkrētu periodu izsniegtajos sastāva sertifikātos, šī dalībvalsts, pamatojoties uz šīs noliktavas vai rūpnīcas vidējo ikmēneša biodegvielas piejaukumu, piekrīt novērtēt biodegvielu īpatsvaru eksportam vai to laišanai apgrozībā citās nozarēs, kas nav transports?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo un otro jautājumu
38
Iesākumā jāprecizē – lai gan pirmajā jautājumā iesniedzējtiesa formāli atsaucas uz Direktīvas 2009/28 17. un 18. pantu, kuru priekšmets ir attiecīgi ilgtspējas kritēriji biodegvielām un bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem un atbilstības verificēšana attiecībā uz tiem, kā arī uz Direktīvas 2018/2001 30. pantu par atbilstības verificēšanu attiecībā uz ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem, šī tiesa acīmredzami vēlas, lai tiktu interpretēts arī šīs pēdējās minētās direktīvas 29. pants, kas attiecas uz ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritērijiem biodegvielām, bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem un biomasas kurināmajiem/degvielām.
39
Tādējādi ar pirmo jautājumu šī tiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2009/28 17. un 18. pants, kā arī Direktīvas 2018/2001 29. un 30. pants jāinterpretē tādējādi, ka šajos pantos paredzētās masas bilances uzraudzības sistēmas, kā arī valstu vai starptautisko brīvprātīgo shēmu vienīgais mērķis ir novērtēt un pamatot izejvielu un biodegvielas, kā arī to maisījumu ilgtspēju, nevis regulēt to, kā novērtējams degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, esošās atjaunīgo energoresursu enerģijas īpatsvars.
40
Šajā ziņā jākonstatē, ka Direktīvas 2009/28 un Direktīvas 2018/2001 normām, kuras Tiesai jāinterpretē šajā lietā, ir būtībā līdzīgs mērķis un saturs tās interpretācijas vajadzībām, kas Tiesai būs jāsniedz šajā lietā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2022. gada 20. septembris, VD un SR, C‑339/20 un C‑397/20, EU:C:2022:703, 64. punkts).
41
Pirmām kārtām, kā izriet no Direktīvas 2009/28 17. panta un Direktīvas 2018/2001 29. panta, tos lasot pēdējās minētās direktīvas 94. apsvēruma gaismā, Savienības likumdevējs ir vēlējies saskaņot ilgtspējas kritērijus, kuriem jāatbilst biodegvielai, lai no tās ražotā enerģija katrā dalībvalstī varētu tikt ņemta vērā attiecīgi šī 17. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā un šī 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā minētajos trijos nolūkos. Šie nolūki ir, pirmkārt, pārbaude par to, cik lielā mērā dalībvalstis pilda savus valsts mērķus un Savienības mērķus, kas noteikti attiecīgi Direktīvas 2009/28 3. pantā un Direktīvas 2018/2001 3. panta 1. punktā, otrkārt, novērtējums par atjaunīgās enerģijas pienākumu izpildi, tostarp attiecībā uz Direktīvu 2018/2001 šīs direktīvas 25. pantā paredzētais novērtējums par atjaunīgās enerģijas minimālo īpatsvaru enerģijas galapatēriņā transporta nozarē, kā arī, treškārt, iespējamās tiesības saņemt finanšu atbalstu par biodegvielas un bioloģiskā šķidrā kurināmā patēriņu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 28. punkts).
42
Šie ilgtspējas kritēriji attiecas uz to organisko izejvielu izcelsmi, no kurām ražota biodegviela, vai arī uz šo izejvielu ieguves apstākļiem. Tādējādi, piemēram, biodegviela, kas ražota no izejvielām, kuras iegūtas bioloģiskās daudzveidības ziņā augstvērtīgās zemes platībās, nevar tikt ņemtas vērā Direktīvas 2009/28 17. panta 1. punktā vai Direktīvas 2018/2001 29. panta 1. punktā minētajos nolūkos.
43
Tādējādi Direktīvas 2009/28 17. pantā un Direktīvas 2018/2001 29. pantā veiktā saskaņošana ir ļoti specifiska, jo tā attiecas tikai uz biodegvielu, kas attiecīgi Direktīvas 2009/28 2. panta otrās daļas i) punktā un Direktīvas 2018/2001 2. panta otrās daļas 33) punktā ir definēta kā šķidrā vai gāzveida degviela, ko izmanto transportā un iegūst no biomasas un ar to ir tikai precizēts, kādiem ilgtspējas kritērijiem šādai biodegvielai jāatbilst, lai no tās ražoto enerģiju dalībvalstis varētu ņemt vērā šī 17. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā un šī 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā minētajos trīs konkrētajos nolūkos. Turklāt šādi iezīmētajā ietvarā šai saskaņošanai ir izsmeļošs raksturs, jo minēto direktīvu 17. panta 8. punktā un 29. panta 12. punktā ir precizēts, ka dalībvalstis šajos trijos nolūkos, pamatojoties uz citiem ilgtspējas apsvērumiem, nevar atteikties ņemt vērā biodegvielu, kas atbilst šajā pašā 17. un 29. pantā minētajiem ilgtspējas kritērijiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 32. punkts).
44
Pirmām kārtām, Direktīvas 2009/28 17. panta un Direktīvas 2018/2001 29. panta mērķis ir, lai garantētu augstu vides aizsardzības līmeni, uz kuru ir atsauce EKL 95. panta 3. punktā, kas kļuvis par LESD 114. panta 3. punktu, nodrošināt, ka dalībvalstis biodegvielu var ņemt vērā trijos šī 17. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā un šī 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā minētajos vides nolūkos tikai ar nosacījumu, ka tiek ievēroti ilgtspējas kritēriji, kurus šajā gadījumā noteicis Savienības likumdevējs (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 33. punkts).
45
Otrām kārtām, mērķis, kas izvirzīts Direktīvas 2009/28 17. pantā un Direktīvas 2018/2001 29. pantā, tos lasot pēdējās minētās direktīvas 94. un 110. apsvēruma gaismā, ir atvieglot ilgtspējīgas biodegvielas tirdzniecību starp dalībvalstīm. Šāda atvieglošana, kā uzsvērts šī sprieduma 43. punktā, galvenokārt saistīta ar to ka, tad, ja biodegviela, tostarp citu dalībvalstu izcelsmes biodegviela, atbilst šajā 17. un 29. pantā noteiktajiem ilgtspējas kritērijiem, ar Direktīvas 2009/28 17. panta 8. punktu un Direktīvas 2018/2001 29. panta 12. punktu dalībvalstīm ir aizliegts atteikties ņemt vērā šo ilgtspējīgo biodegvielu minētā 17. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā un minētā 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā norādītajos trijos nolūkos “pamatojoties uz citiem ilgtspējas apsvērumiem”, kuri nav tie, kas noteikti 17. un 29. pantā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 34. punkts).
46
Lai gan Direktīvas 2009/28 17. pants un Direktīvas 2018/2001 29. pants šajā ziņā ļauj it īpaši atvieglot ilgtspējīgas biodegvielas tirdzniecību, no iepriekš minētā tomēr nevar secināt, ka šo pantu mērķis būtu arī reglamentēt to, kā novērtējams degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, esošās atjaunīgo energoresursu enerģijas īpatsvars, un tāpēc saskaņot šī īpatsvara ņemšanu vērā šī 17. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā un šī 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā minētajos trijos nolūkos. Kā tikko izklāstīts, minētā 17. un 29. panta mērķis ir tikai reglamentēt un saskaņot ilgtspējas kritērijus, kuriem jāatbilst biodegvielai, lai dalībvalsts to varētu ņemt vērā šajos trijos nolūkos.
47
Šādā perspektīvā Direktīvas 2009/28 18. panta 1. punkta pirmajā teikumā un Direktīvas 2018/2001 30. panta 1. punkta pirmajā teikumā ir vienīgi paredzēts, ka tad, ja biodegviela jāņem vērā attiecīgi Direktīvas 2009/28 17. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā un Direktīvas 2018/2001 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā minētajos trijos nolūkos, dalībvalstis pieprasa uzņēmējiem pierādīt, ka ir izpildīti šī 17. panta 2.–5. punktā un šī 29. panta 2.–7. punktā paredzētie ilgtspējas kritēriji (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 36. punkts).
48
Tādēļ, kā izriet no šī 18. panta 1. punkta otrā teikuma un 30. panta 1. punkta otrā teikuma, dalībvalstīm jāpieprasa, lai šie uzņēmēji izmantotu tā saukto “masas bilances” sistēmu, kurai jāatbilst noteiktām vispārīgām īpašībām, kas precizētas šo tiesību normu attiecīgi a)–c) un a)–d) apakšpunktā. Saskaņā ar šiem punktiem šādai sistēmai tādējādi, pirmkārt, jāļauj apvienot izejvielu vai biodegvielas sūtījumus ar atšķirīgām ilgtspējas īpašībām, otrkārt, jāpieprasa, lai informācija par šo sūtījumu ilgtspējas īpašībām un apjomiem aizvien būtu saistīta ar maisījumu, treškārt, jāļauj turpmākas pārstrādes vajadzībām sūtījumos apvienot izejvielas ar atšķirīgu enerģijas saturu, ja sūtījuma apjoms tiek koriģēts atbilstīgi tā enerģijas saturam, un, ceturtkārt, jānodrošina, ka visu no maisījuma izņemto sūtījumu kopumam ir tādi paši ilgtspējas rādītāji tādā pašā apmērā kā visu maisījumam pievienoto sūtījumu kopumam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 37. punkts).
49
Taču šīs tiesību normas nevar interpretēt tādējādi, ka to mērķis būtu regulēt to, kā novērtējams degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, esošās atjaunīgo energoresursu enerģijas īpatsvars, un tāpēc saskaņot šī īpatsvara ņemšanu vērā Direktīvas 2009/28 17. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā un Direktīvas 2018/2001 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā minētajos nolūkos.
50
Pirmkārt, jākonstatē, ka, ņemot vērā Direktīvas 2009/28 18. panta 1. punkta un Direktīvas 2018/2001 30. panta 1. punkta formulējumu, to vienīgais mērķis ir ieviest pārbaudes mehānismus, kas paredzēti tam, lai garantētu attiecīgi 2009/28 17. panta un 2018/2001 29. panta pareizu piemērošanu. Tādējādi informācija, kas uzņēmējiem jāsniedz saskaņā ar šī 18. panta 3. punkta otro teikumu un šī 30. panta 3. punkta otro teikumu, attiecas galvenokārt uz šī 17. panta 2.–5. punktā un šī 29. panta 2.–7. punktā noteikto ilgtspējas kritēriju izpildi.
51
Otrkārt, jāatgādina arī, ka šo ilgtspējas kritēriju pārbaudes shēmas, kuras dalībvalstis attiecīgā gadījumā ir noteikušas uzņēmējiem atbilstoši Direktīvas 2009/28 18. panta 1. un 3. punktam un Direktīvas 2018/2001 30. panta 1. un 3. punktam, ir tikai viens no veidiem, kas ļauj nodrošināt šādu pārbaudi saskaņā ar šīm direktīvām. Kā izriet no šī 18. panta 4. un 5. punkta un šī 30. panta 4. un 6. punkta, Komisija var apstiprināt arī valstu vai starptautiskās, tā sauktās “brīvprātīgās” shēmas, kurās tostarp ir iekļauti noteikumi saistībā ar masas bilances sistēmu, un minētajā 18. panta 7. punktā un 30. panta 9. punktā šajā ziņā ir paredzēts, ka tad, ja uzņēmējs iesniedz pierādījumus vai informāciju, kas iegūta saskaņā ar šādu shēmu, dalībvalstis šim uzņēmējam neprasa nodrošināt turpmākus pierādījumus par atbilstību ilgtspējas kritērijiem.
52
Turklāt, kā izriet no Direktīvas 2018/2001 107., 109. un 110. apsvēruma, pamatojoties uz šo ilgtspējas kritēriju praktiskajā īstenošanā gūto pieredzi, Savienības likumdevējs ir vēlējies saskaņoti palielināt brīvprātīgu starptautisko un valsts sertifikācijas shēmu nozīmi, nevis novērtējot degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, esošās atjaunīgo energoresursu enerģijas īpatsvaru, bet gan tikai pārbaudot atbilstību Direktīvas 2009/28 17. panta 2.–5. punktā un Direktīvas 2018/2001 29. panta 2.–7. punktā paredzētajiem kritērijiem.
53
Visbeidzot, no Direktīvas 2018/2001 28. panta 5. punkta, to lasot šīs direktīvas 126. apsvēruma gaismā, izriet, ka Savienības likumdevējs ir uzticējis Komisijai pilnvaras pieņemt deleģētus aktus, lai papildinātu šo direktīvu, precizējot metodiku tās transportam paredzētās biodegvielas un biogāzes īpatsvara noteikšanai, kas iegūta, pārstrādājot biomasu kopīgā procesā ar fosilajiem resursiem (tā sauktajā “līdzpārstrādes” procesā).
54
Kā norādīts ģenerāladvokāta secinājumu 51.–55. punktā, apstāklis, ka Komisija 2023. gada 5. jūnijā, īstenojot šo tiesību normu, pieņēma Deleģēto regulu 2023/1640, apstiprina, ka Savienības likumdevējs nav vēlējies radīt iespēju ar Direktīvas 2018/2001 30. panta 1. punktā paredzēto masu bilances metodi novērtēt atjaunīgo energoresursu enerģijas īpatsvaru degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, un tāpēc saskaņot šīs daļas ņemšanu vērā šīs direktīvas 25. pantā un 29. panta 1. punkta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā minētajos nolūkos.
55
No iepriekš minētā izriet – tā kā Direktīvas 2009/28 17. un 18. panta, kā arī Direktīvas 2018/2001 29. un 30. panta mērķis nav reglamentēt to, kā novērtējama atjaunīgo energoresursu enerģijas daļa degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, tiem tādējādi nevar būt pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ir prasīts veikt radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi HVO satura noskaidrošanai šajā degvielā, kad tā tiek pieņemta pirmajā akcīzes preču noliktavā šajā dalībvalstī, lai gan šo degvielu ražo uzņēmējs, kas izmanto brīvprātīgu masas bilances uzraudzības sistēmu, kuru Komisija atzinusi par pilnīgu saskaņā ar Direktīvas 2009/28 18. panta 4. punktu un Direktīvas 2018/2001 30. panta 4. punktu.
56
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 2009/28 17. un 18. pants, kā arī Direktīvas 2018/2001 29. un 30. pants jāinterpretē tādējādi, ka šajos pantos paredzētās masas bilances uzraudzības sistēmas, kā arī valstu vai starptautisko brīvprātīgo shēmu mērķis ir novērtēt un pamatot izejvielu un biodegvielas, kā arī to maisījumu ilgtspēju, nevis regulēt to, kā novērtējams degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, esošās atjaunīgo energoresursu enerģijas īpatsvars.
57
Ņemot vērā uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, uz otro jautājumu nav jāatbild.
Par trešo jautājumu
58
Ar trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai LESD 34. pants jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā, lai aprēķinātu nodokli biodegvielas piejaukumu veicināšanai, ir prasīts veikt radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi HVO satura noskaidrošanai degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, kad tā tiek pieņemta pirmajā akcīzes preču noliktavā dalībvalstī, ja šī degviela ir ražota rūpnīcā, kura atrodas citā dalībvalstī un kurā tiek izmantota masas bilances sistēma, kas sertificēta saskaņā ar brīvprātīgu shēmu, kuru Komisija saskaņā ar Direktīvas 2009/28 18. panta 4. punktu un Direktīvas 2018/2001 30. panta 4. punktu atzinusi par pilnīgu, savukārt degvielai, kas ražota pirmajā dalībvalstī, izmantojot šo procesu, šāda analīze nav jāveic, ja tā tiek nodota patēriņam tieši no rūpnīcas, un šīs pirmās dalībvalsts iestādes akceptē, ka tā biodegvielas satura noteikšanai, kuru izvešanas brīdī no akcīzes preču noliktavas rūpnīcas naftas produktiem vai valsts akcīzes preču noliktavas var norādīt šī nodokļa vajadzībām, biodegvielas eksporta vai nodošanas patēriņam saturs citās nozarēs, kas nav transporta nozare, tiek novērtēts, balstoties uz vidējo ikmēneša biodegvielas piejaukumu attiecīgajā noliktavā vai rūpnīcā.
59
Iesākumā jāatgādina – ja kāda joma Savienības līmenī ir tikusi pilnībā saskaņota, visi ar to saistītie valsts pasākumi jāvērtē, ievērojot šī saskaņošanas pasākuma normas, nevis primāro tiesību normas (spriedumi, 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 76. punkts, un 2018. gada 4. oktobris, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, 52. punkts).
60
Kā konstatēts šī sprieduma 46. un 49. punktā, ne ar Direktīvu 2009/28, ne ar Direktīvu 2018/2001 nav pilnībā saskaņotas kontroles metodes, kas ļauj noteikt HVO saturu degvielā, kura ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, tādējādi dalībvalstis šajā ziņā saglabā rīcības brīvību, taču tām vienlaikus jāievēro LESD 34. pants.
61
Paturot prātā šo precizējumu, jāatgādina, ka LESD 34. pants, ar kuru starp dalībvalstīm ir aizliegti pasākumi ar importa kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību, attiecas uz visiem valsts pasākumiem, kas var tieši vai netieši, faktiski vai iespējami traucēt Savienības iekšējo tirdzniecību (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1974. gada 11. jūlijs, Dassonville, 8/74, EU:C:1974:82, 5. punkts, kā arī 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
62
Šajā ziņā jākonstatē, ka no Muitas kodeksa 266.quindecies panta kopsakarā ar Dekrēta Nr. 2019‑570 3. pantu un strīdīgo apkārtrakstu izrietošā prasība veikt radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi HVO satura noskaidrošanai degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, var tieši un faktiski traucēt tādas citu dalībvalstu izcelsmes biodegvielas importu uz Franciju, kura ražota, izmantojot šo procesu.
63
Kā izriet konkrētāk no strīdīgā apkārtraksta 114. punkta, šī prasība attiecas tikai uz biodegvielu saturošas degvielas importu, ievešanu Kopienas iekšienē un piegādēm valsts mērogā, tos pieņemot pirmajā akcīzes preču noliktavā Francijā, nevis, kā uzsver iesniedzējtiesa, uz biodegvielu, kura ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, pārstrādes rūpnīcā, kas atrodas Francijā, un kuru tieši nodod patēriņam šajā dalībvalstī, to nepieņemot akcīzes preču noliktavā naftas produktiem.
64
Minētā prasība var apgrūtināt piekļuvi Francijas tirgum degvielai, kura ražota, izmantojot šo procesu, un kuras izcelsme ir citās dalībvalstīs, nevis Francijā, – kā turklāt tiesas sēdē atzina Francijas valdība –, jo ar to šai degvielai tiek noteiktas izmaksas, kas sadārdzina tās importu šajā dalībvalstī un kas netiek noteiktas salīdzināmiem minētajā dalībvalstī ražotiem produktiem, kuri netiek pieņemti akcīzes preču noliktavā naftas produktiem un tiek tieši nodoti patēriņam šajā pašā dalībvalstī.
65
Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai valsts tiesisko regulējumu vai praksi, kas ir pasākums ar kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību, var attaisnot, to pamatojot ar kādu no LESD 36. pantā uzskaitītajiem vispārējo interešu apsvērumiem vai ar imperatīvām prasībām. Abos gadījumos valsts pasākumam atbilstoši samērīguma principam ir jābūt piemērotam, lai nodrošinātu mērķa īstenošanu, un tas nedrīkst pārsniegt šī mērķa sasniegšanai nepieciešamo (spriedums, 2018. gada 4. oktobris, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, 63. punkts un tajā minētā judikatūra).
66
Šajā ziņā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka prasība veikt degvielas, kura ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi rada iespēju aprēķināt TIRIB bāzi un tādējādi veicina biodegvielas piejaukumus, kā arī līdz ar to no atjaunīgajiem energoresursiem ražotas enerģijas izmantošanu, kas principā ir lietderīgi vides aizsardzībai. Šajā ziņā šī prasība saistībā ar mērķiem, kuri noteikti attiecīgi Direktīvas 2009/28 3. panta 4. punktā, kā arī Direktīvas 2018/2001 3. un 25. pantā, ir paredzēta, lai nodrošinātu, ka tiek konkrēti īstenota siltumnīcefekta gāzu emisiju – kas ir viens no galvenajiem klimatisko klimata pārmaiņu cēloņiem, kurus Savienība un tās dalībvalstis ir apņēmušās apkarot – samazināšana (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 4. oktobris, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, 64. punkts un tajā minētā judikatūra).
67
Tāpat, tā kā minētās prasības mērķis saskaņā ar strīdīgā apkārtraksta 109., 110., 114. un 115. punktu ir noteikt faktiskos biodegvielas apjomus degvielā, kas ražota saskaņā ar līdzapstrādes procesu, kad šī degviela tiek pieņemta akcīzes preču noliktavā naftas produktiem, lai aprēķinātu TIRIB bāzi, jāatzīst, kā tiesas sēdē norādīja Francijas valdība, ka šī pati prasība palīdz novērst krāpšanas risku šādas degvielas ražošanas ķēdē. Kā uzsvērusi iesniedzējtiesa, šāda kontrole ļauj skaidri noteikt faktisko HVO saturu tādas degvielas partijā, kas ražota, izmantojot šo procesu, un tādējādi precīzi aprēķināt TIRIB.
68
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru vides aizsardzības, kā arī krāpšanas apkarošanas mērķi var pamatot valsts pasākumus, kuri var radīt šķēršļus tirdzniecībai Savienībā, ja vien šie pasākumi ir samērīgi ar sasniedzamo mērķi (spriedums, 2018. gada 4. oktobris, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, 67. punkts un tajā minētā judikatūra).
69
Tātad jāpārbauda, vai tāds tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais atbilst samērīguma principa prasībām, proti, vai tas ir piemērots tajā izvirzīto leģitīmo mērķu sasniegšanai un ir tam nepieciešams (spriedums, 2018. gada 4. oktobris, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, 68. punkts un tajā minētā judikatūra).
70
Runājot par strīdīgajā apkārtrakstā paredzētās radioaktīvā oglekļa fizikālās analīzes piemērotību šo mērķu sasniegšanai, jānorāda, kā to darījusi iesniedzējtiesa, ka, ņemot vērā pašreizējās zinātnes atziņas, nav citas kontroles metodes, kura ļautu noteikt tā saukto “biobāzēto” molekulu, piemēram, HVO, faktisko saturu degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu.
71
Šajā ziņā jāmin, ka Deleģētās regulas 2023/1640 2. pantā ir paredzēts, ka radioaktīvā oglekļa fizikālā analīze, lai gan tā nav vienīgā metode tādas degvielas biosatura noteikšanai, kas ražota, izmantojot koapstrādes procesu, ir vismaz papildu pārbaudes metode, ja attiecīgais uzņēmējs izmanto citas metodes.
72
Tādējādi prasība veikt šo analīzi ir šķietami piemērota, lai sasniegtu šī sprieduma 66. un 67. punktā identificētos mērķus.
73
Un tomēr vēl jāatgādina, ka ierobežojošs pasākums var tikt atzīts par piemērotu, lai nodrošinātu izvirzītā mērķa īstenošanu tikai tad, ja tas patiešām atbilst prasībai to sasniegt saskaņoti un sistemātiski (spriedums, 2015. gada 23. decembris, Scotch Whisky Association u.c., C‑333/14, EU:C:2015:845, 37. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
74
No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka prasība veikt radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi iekļaujas vispārīgākā politikā, kuras mērķis ir veicināt no atjaunīgajiem energoresursiem ražotas enerģijas izmantošanu. Tomēr, pamatojoties uz iesniedzējtiesas sniegto informāciju, izrādās, ka šo analīzi netiek prasīts izmantot, pirmkārt, attiecībā uz biodegvielu, kura ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, pārstrādes rūpnīcā, kas atrodas Francijas teritorijā, un nodod patēriņam šajā dalībvalstī tieši no rūpnīcas, to nepieņemot akcīzes preču noliktavā, un, otrkārt, kad jānovērtē biodegvielas saturs eksportam vai nodošanai patēriņam citās nozarēs, kas nav transporta nozare, balstoties uz vidējo ikmēneša biodegvielas piejaukumu attiecīgajā noliktavā vai rūpnīcā.
75
Šādos apstākļos, kā norādīts ģenerāladvokāta secinājumu 100. un 102. punktā un neskarot pārbaudes, kas jāveic iesniedzējtiesai, šāda prasība nešķiet piemērota, lai nodrošinātu izvirzīto mērķu īstenošanu, jo nav tāda, kas patiešām atbilstu prasībai to sasniegt saskaņoti un sistemātiski.
76
Ciktāl Francijas valdība gan rakstveida apsvērumos, gan tiesas sēdē apgalvojusi, ka Francijas tiesībās faktiski nav paredzēta atšķirīga attieksme attiecībā uz biodegvielu atkarībā no tās izcelsmes, jāatgādina, ka Tiesai saskaņā ar kompetences sadalījumu starp Savienības un valsts tiesām jāņem vērā faktiskais un tiesiskais konteksts, kāds ir definēts iesniedzējtiesas nolēmumā. Tādējādi lūgums sniegt prejudiciālu nevar tikt izvērtēts, ņemot vērā tādu valsts tiesību interpretāciju, kādu sniegusi dalībvalsts valdība (spriedums, 2021. gada 15. aprīlis, État belge (Apstākļi pēc pārsūtīšanas lēmuma pieņemšanas), C‑194/19, EU:C:2021:270, 26. punkts un tajā minētā judikatūra).
77
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz trešo jautājumu jāatbild, ka LESD 34. pants jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā, lai aprēķinātu nodokli biodegvielas piejaukumu veicināšanai, ir prasīts veikt radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi biodegvielas (HVO) satura noskaidrošanai degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, kad tā tiek pieņemta pirmajā akcīzes preču noliktavā dalībvalstī, ja šī degviela ir ražota rūpnīcā, kura atrodas citā dalībvalstī un kurā tiek izmantota brīvprātīga masas bilances uzraudzības sistēma, kas sertificēta saskaņā ar brīvprātīgu shēmu, kuru Komisija saskaņā ar Direktīvas 2009/28 18. panta 4. punktu un Direktīvas 2018/2001 30. panta 4. punktu atzinusi par pilnīgu, savukārt degvielai, kas ražota pirmajā dalībvalstī, izmantojot šo procesu, šāda analīze nav jāveic, ja tā tiek nodota patēriņam tieši no rūpnīcas, un šīs pirmās dalībvalsts iestādes akceptē, ka tā biodegvielas satura noteikšanai, kuru izvešanas brīdī no akcīzes preču noliktavas rūpnīcas naftas produktiem vai valsts akcīzes preču noliktavas var norādīt šī nodokļa vajadzībām, biodegvielas eksporta vai nodošanas patēriņam saturs citās nozarēs, kas nav transporta nozare, tiek novērtēts, balstoties uz vidējo ikmēneša biodegvielas piejaukumu attiecīgajā noliktavā vai rūpnīcā.
Par tiesāšanās izdevumiem
78
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 9. septembra Direktīvu (ES) 2015/1513, 17. un 18. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2018/2001 (2018. gada 11. decembris) par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu 29. un 30. pants
ir jāinterpretē tādējādi, ka
šajos pantos paredzētās masas bilances uzraudzības sistēmas, kā arī valstu vai starptautisko brīvprātīgo shēmu mērķis ir novērtēt un pamatot izejvielu un biodegvielas, kā arī to maisījumu ilgtspēju, nevis regulēt to, kā novērtējams degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, esošās atjaunīgo energoresursu enerģijas īpatsvars.
2)
LESD 34. pants
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā, lai aprēķinātu nodokli biodegvielas piejaukumu veicināšanai, ir prasīts veikt radioaktīvā oglekļa fizikālo analīzi biodegvielas (HVO) satura noskaidrošanai degvielā, kas ražota, izmantojot līdzapstrādes procesu, kad tā tiek pieņemta pirmajā akcīzes preču noliktavā dalībvalstī, ja šī degviela ir ražota rūpnīcā, kura atrodas citā dalībvalstī un kurā tiek izmantota brīvprātīga masas bilances uzraudzības sistēma, kas sertificēta saskaņā ar brīvprātīgu shēmu, kuru Eiropas Komisija saskaņā ar Direktīvas 2009/28 18. panta 4. punktu un Direktīvas 2018/2001 30. panta 4. punktu atzinusi par pilnīgu, savukārt degvielai, kas ražota pirmajā dalībvalstī, izmantojot šo procesu, šāda analīze nav jāveic, ja tā tiek nodota patēriņam tieši no rūpnīcas, un šīs pirmās dalībvalsts iestādes akceptē, ka tā biodegvielas satura noteikšanai, kuru izvešanas brīdī no akcīzes preču noliktavas rūpnīcas naftas produktiem vai valsts akcīzes preču noliktavas var norādīt šī nodokļa vajadzībām, biodegvielas eksporta vai nodošanas patēriņam saturs citās nozarēs, kas nav transporta nozare, tiek novērtēts, balstoties uz vidējo ikmēneša biodegvielas piejaukumu attiecīgajā noliktavā vai rūpnīcā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.