62008CO0062
TIESAS RĪKOJUMS (otrā palāta)
2009. gada 19. februārī (
*1
)
Lieta C-62/08
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hof van Cassatie (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2008. gada 7. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2008. gada 18. februārī, tiesvedībā
UDV North America Inc.
pret
Brandtraders NV
.
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] (referents), tiesneši Ž. K. Bonišo [J.-C. Bonichot], K. Šīmans [K. Schiemann], P. Kūris [P. Kūris] un L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen],
ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer],
sekretārs R. Grass [R. Grass],
informējusi iesniedzējtiesu, ka Tiesa saskaņā ar Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta otro daļu piedāvā par lūgumu lemt, izdodot motivētu rīkojumu,
uzaicinājusi Tiesas Statūtu 23. pantā minētās personas sniegt par to savus iespējamos apsvērumus,
noklausījusies ģenerāladvokātu,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta d) apakšpunkta interpretāciju Padomes 1993. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).
2
Šis lūgums radās prāvā starp UDV North America Inc. (turpmāk tekstā — “UDV”), Stemfordā (Amerikas Savienotās Valstis) reģistrētu sabiedrību, un Brandtraders NV (turpmāk tekstā — “Brandtraders”), Zēbrigē (Beļģija) reģistrētu sabiedrību, par Kopienas preču zīmes “Smirnoff Ice”, kuras īpašniece ir UDV, izmantošanu, ko veica šī pēdējā sabiedrība.
Atbilstošās tiesību normas
3
Saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 septīto apsvērumu:
“[..] Kopienas preču zīmes piešķirtā aizsardzība, kuras funkcija ir jo īpaši garantēt preču zīmi kā izcelsmes norādi, ir pilnīga, ja preču zīme un apzīmējums un preces vai pakalpojumi ir identiski; [..] aizsardzība attiecas arī uz tiem gadījumiem, kad preču zīme un apzīmējums un preces vai pakalpojumi ir identiski; [..] būtu jāizskaidro jēdziens “līdzīgs” saistībā ar līdzības iespēju radīt neskaidrību [sajaukšanas iespēju]; [..] iespēja radīt neskaidrību, kuras novērtējums ir atkarīgs no vairākiem elementiem un jo īpaši no preču zīmes atpazīstamības tirgū, no asociācijām, ko var saistīt ar izmantoto vai reģistrēto apzīmējumu, līdzības pakāpe starp preču zīmi un apzīmējumu un starp norādītajām precēm vai pakalpojumiem, ir īpašs šīs aizsardzības priekšnosacījums”.
4
Regulas Nr. 40/94 9. pantā ar nosaukumu “Tiesības, ko piešķir Kopienas preču zīme” ir noteikts:
“1.   Kopienas preču zīme piešķir tās īpašniekam uz to ekskluzīvas tiesības. Īpašniekam ir tiesības aizliegt visām trešām personām bez viņa piekrišanas darījumos izmantot:
a)
jebkādu apzīmējumu, kas ir identisks Kopienas preču zīmei attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ir identiski tiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta Kopienas preču zīme;
b)
jebkādu apzīmējumu, kurš tā identiskuma vai līdzības Kopienas preču zīmei dēļ un Kopienas preču zīmes aptverto preču vai pakalpojumu un zīmes identiskuma vai līdzības dēļ varētu maldināt sabiedrību; iespēja maldināt ir asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi;
c)
jebkādu apzīmējumu, kas ir identisks vai līdzīgs Kopienas preču zīmei saistībā ar precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi tiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta Kopienas preču zīme, ja šī pēdējā ir Kopienā pazīstama un ja minētās zīmes izmantošanā bez pietiekama iemesla varētu netaisnīgi gūt labumu no Kopienas preču zīmes atšķirīguma vai pazīstamības vai tai kaitēt.
2.   Atbilstoši 1. punktam cita starpā var aizliegt:
a)
piestiprināt apzīmējumu precēm vai to iepakojumam;
b)
piedāvāt preces, laižot tās apgrozībā vai uzglabājot tās šim nolūkam ar šo apzīmējumu, vai piedāvāt ar to pakalpojumus;
c)
importēt vai eksportēt preces ar šo apzīmējumu;
d)
izmantot apzīmējumu uz darījumu dokumentiem un sludinājumos.
[..]”
Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
5
UDV ir Kopienas preču zīmes “Smirnoff Ice” īpašniece. Šī preču zīme tika reģistrēta ar Nr. 001540913 un stājās spēkā 2000. gada 6. martā — attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un attiecībā uz šo klasi atbilst šādam aprakstam: “Alkoholiskie dzērieni (izņemot alu)”.
6
Brandtraders izmanto tīmekļa vietni (turpmāk tekstā — “Tīmekļa vietne”), kurā dalībnieces sabiedrības anonīmi var ievietot sludinājumu kā pārdevējas vai kā pircējas un kurā tās arī anonīmi var vest sarunas par saviem darījumiem un, iespējams, nonākt pie vienošanās saskaņā ar šīs vietnes vispārējiem nosacījumiem.
7
Sabiedrības, kuras nav dalībnieces, arī var apmeklēt šo Tīmekļa vietni, kurā tās var apskatīt piedāvājumus un pieprasījumus, bet tām netiek sniegta informācija par preču atrašanās vietu vai cenu, kas par tām tiek prasīta.
8
Saskaņā ar vispārējiem nosacījumiem Brandtraders pēc tam, kad tā ir informēta par vienošanos, darbojoties kā pārdevēja brokeris, proti, savā vārdā, bet pārdevēja labā, par komisijas maksu noslēdz ar pircēju pirkuma līgumu.
9
2001. gada 11. decembrī viens pārdevējs Tīmekļa vietnē ievietoja piedāvājumu par precēm ar nosaukumu “Smirnoff Ice/24 btl/30 cl/5%”, norādot pieejamo daudzumu un to, ka runa ir par precēm ar tā dēvēto “T 1” muitas statusu, proti, statusu, kas ir Kopienas ārējā tranzīta precēm.
10
2001. gada 13. decembrī pēc UDV lūguma tiesu izpildītājs sagatavoja ziņojumu, kurā ir Tīmekļa vietnes un līdz ar to attiecīgo preču piedāvājuma, kāds tas ir pieejams nedalībniekiem, pilnīga kopija.
11
2001. gada 19. decembrī, pamatojoties uz UDV iesniegto vienpusējo prasību par izbeigšanu, Voorzitter van de rechtbank van koophandel te Brussel [Briseles Tirdzniecības tiesas priekšsēdētājs] deva rīkojumu Brandtraders saglabāt attiecīgās preces esošajā stāvoklī un papildināja šo aizliegumu ar EUR 500 soda naudu par precēm, kuras tiktu pārvietotas.
12
Ņemot vērā ekspertīzes atzinumu, pamata lietas faktiskie apstākļi, kā tas izriet arī no iesniedzējtiesas lēmuma un lietas materiāliem, pēc tam tika noteikti šādi.
13
Pēc piedāvājuma, ko tā ievietoja Tīmekļa vietnē, Hillyard Trading Ltd (turpmāk tekstā — “Hillyard”), Gibraltārā reģistrēta sabiedrība, panāca vienošanos ar Checkprice UK Ltd (turpmāk tekstā — “Checkprice”), Norvičā (Apvienotā Karaliste) reģistrētu sabiedrību, par to, ka tā pārdod pēdējai 3040 kastes ar 24 pudelēm “Smirnoff Ice”, kas nāk no Keiptaunas (Dienvidāfrika).
14
2001. gada 3. septembrīBrandtraders savā vārdā, bet Hillyard labā noslēdza pirkuma līgumu ar Checkprice, pārņemot pirkšanas nosacījumus, par kuriem Hillyard un Checkprice bija vienojušās, kā arī nosūtīja Hillyard vēstuli, apstiprinot šī līguma noslēgšanu. “Smirnoff Ice” preču zīme bija minēta šajā apstiprinājuma vēstulē, bet ne pirkšanas līgumā. Minētajā vēstulē bija arī norādīts, ka Brandtraders rīkojās savā vārdā, bet pārdevēja labā.
15
2001. gada 15. oktobrīBrandtraders nosūtīja Checkprice rēķinu par 2846 kastēm neatmuitotu preču, no kurām 194 kastēm izkraušanas laikā bija nodarīti bojājumi. Šajā rēķinā bija norādīta pirkšanas cena, kurai bija pieskaitīta Brandtraders komisijas maksa. Tajā bija minēta “Smirnoff Ice” preču zīme.
16
Pēc šī rēķina apmaksas 2001. gada 22. oktobrī Felikstovas (Apvienotā Karaliste) ostā izkrautās preces tika nodotas Checkprice rīcībā. Pēc tam tās tika laistas brīvā apritē.
17
2001. gada 30. oktobrī pēc parādzīmes saņemšanas, ko par nesabojātajām kastēm 2001. gada 29. oktobrī bija izdevusi Hillyard, Brandtraders apmaksāja rēķinu, ko par attiecīgajām precēm tam 2001. gada 18. septembrī nosūtīja Hillyard. Šajā rēķinā bija minēta “Smirnoff Ice” preču zīme.
18
2001. gada 28. decembrīBrandtraders tika izsniegta tiesas pavēste Voorzitter van de rechtbank van koophandel te Brussel izskatāmajā lietā pagaidu noregulējuma tiesvedībā, ko, iesniegdama prasību par izbeigšanu, ierosināja UDV.
19
Ar 2002. gada 19. aprīļa rīkojumu šī prasība tika atzīta par pieņemamu un pamatotu.
20
Saskaņā ar šo rīkojumu, kas izdots, noklausoties lietas dalībniekus, Brandtraders bija pārkāpusi Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. un 2. punkta prasības tāpēc, ka, pirmkārt, 2001. gada 3. septembrī tā nopirka Hillyard partiju ar “Smirnoff Ice” pudelēm, ko tā pārdeva tālāk Checkprice, otrkārt, tā iepriekš reklamēja šo darījumu Tīmekļa vietnē, un, visbeidzot, tā minētajā vietnē no jauna reklamēja šādu darījumu 2001. gada 13. decembrī. Turklāt Brandtraders tika pieprasīts neatkārtot šos pārkāpumus, pretējā gadījumā maksājot EUR 100 soda naudu par veikto pārkāpumu.
21
Izskatot minēto rīkojumu, Hof van beroep te Brussel [Briseles Apelācijas tiesa] ar 2003. gada 23. septembra spriedumu to atcēla un UDV iesniegto prasību par izbeigšanu noraidīja kā nepamatotu.
22
Minētā tiesa, pirmkārt, nolēma, ka tas, ka preču izkraušanu Felikstovas ostā veica Brandtraders loģistikas partneris, nenozīmē, ka pēdējais būtu lietojis “Smirnoff Ice” preču zīmi.
23
Otrkārt, pēc Hof van beroep te Brussel domām, tā kā Tīmekļa vietnē esošās norādes nav ievietojusi Brandtraders un ja šai sabiedrībai turklāt nav kontroles pār piedāvājumiem, kuri tiek ievietoti šajā vietnē, pamata prāvā aplūkotais preču piedāvājums ar “Smirnoff Ice” preču zīmi nav jāpiedēvē šai sabiedrībai. Minētā tiesa secināja, ka šajā gadījumā tā nav izmantošana Regulas Nr. 40/94 9. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
24
Treškārt, attiecībā uz “Smirnoff Ice” preču zīmes norādīšanu Brandtraders darījumu dokumentos, īpaši apstiprinājuma vēstulē un rēķinos, Hof van beroep te Brussel nolēma, ka tā ir izmantošana komercdarbībā, kas turklāt ir notikusi Kopienas teritorijā, pat ja šajā gadījumā preces tajā neatrodas.
25
Tomēr pēc šīs tiesas domām, tā kā pamata prāvā aplūkotai preču zīmei identisku apzīmējumu Brandtraders neizmantoja kā persona, kas ir ieinteresēta preču tirdzniecībā, kas to saistīja tikai daļēji, jo tā rīkojās trešās personas, šajā gadījumā pārdevēja — labā, šī sabiedrība neizmantoja šo apzīmējumu Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē.
26
UDV2003. gada 23. septembra spriedumu pārsūdzēja Hof van Cassatie (Kasācijas tiesa), norādot, ka pretēji tam, ko nolēma Hof van beroep te Brussel, lai piemērotu Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punkta d) apakšpunktu, nav nepieciešams, lai attiecīgā trešā persona, šajā gadījumā Brandtraders, kas darbojas kā tirdzniecības starpnieks, slēgtu darījumu savā labā un/vai izmantotu attiecīgo apzīmējumu kā ieinteresētā persona preču tirdzniecībā, kas to saista tikai daļēji, lai varētu uzskatīt, ka tas izmanto šo apzīmējumu minēto normu izpratnē.
27
Šādos apstākļos Hof van Cassatie nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālos jautājumus:
“1)
Vai, lai izmantotu apzīmējumu Regulas Nr. 40/94 9. [panta] 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē, trešai personai [šīs] regulas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē:
a)
apzīmējums jāizmanto pašai, slēdzot darījumu savā labā?
b)
apzīmējums jāizmanto kā preču tirdzniecībā ieinteresētai personai, kurā tā ir līgumslēdzēja puse?
2)
Vai tirdzniecības starpnieku, kas darbojas savā vārdā, bet citas personas labā, var uzskatīt par trešo personu, kas apzīmējumu izmanto iepriekš minēto tiesību normu izpratnē?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
28
Uzskatot, ka atbilde uz uzdotajiem jautājumiem nerada nekādas šaubas, Tiesa atbilstoši Reglamenta 104. panta 3. punkta otrajai daļai informēja iesniedzējtiesu, ka Tiesa piedāvā par to lemt, izdodot motivētu rīkojumu, un aicināja ieinteresētās personas, kas minētas Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 23. pantā, sniegt savus iespējamos apsvērumus šajā sakarā.
29
Atbildē, ko UDV sniedza pēc Tiesas aicinājuma, tā neizteica iebildumu attiecībā uz Tiesas nodomu lemt, izdodot motivētu rīkojumu. Apvienotās Karalistes valdība uz šo aicinājumu atbildēja, norādot, ka tā nevēlas sniegt apsvērumus šajā sakarā.
30
Ar šiem jautājumiem iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai jēdziens “izmantošana” Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē attiecas uz tādu situāciju kā pamata lietā aplūkotā, kad tirdzniecības starpnieks, kas darbojas savā vārdā, bet pārdevēja labā un līdz ar to nav ieinteresētā persona preču tirdzniecībā, kas to saista tikai daļēji, savos darījumu dokumentos izmanto apzīmējumu, kas ir identisks Kopienas preču zīmei attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ir identiski tiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta Kopienas preču zīme.
31
Pirmkārt, ir jākonstatē, ka viens no Brandtraders pārmestajiem pārkāpumiem, attiecībā uz kuru Hof van beroep te Brussel nolēma, ka tādu “Smirnoff Ice” preču zīmes norādīšanu Tīmekļa vietnē kā aplūkotajā piedāvājumā nevar piedēvēt Brandtraders un tādējādi nepastāv “izmantošana” Regulas Nr. 40/94 9. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, nav ne UDV prasības Hof van Cassatie, ne attiecīgi lūguma sniegt prejudiciālo nolēmumu priekšmets.
32
Līdz ar to Brandtraders rakstiskajos apsvērumos izvirzītie argumenti attiecībā uz šo apgalvoto pārkāpumu nav jāapskata.
33
Otrkārt, nav jāpārbauda arī argumenti, kurus savos rakstiskajos apsvērumos Brandtraders izvirza attiecībā uz principiem, kas izriet no Tiesas judikatūras, īpaši no 2005. gada 18. oktobra sprieduma lietā C-405/03 Class International (Krājums, I-8735. lpp.), saistībā ar ārējā tranzīta muitas režīmā esošām precēm un attiecībā uz tādu preču ar reģistrētai preču zīmei identisku vai līdzīgu apzīmējumu piedāvāšanu vai importu, kāds paredzēts Regulas Nr. 40/94 9. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktā.
34
Pamata lietā apgalvotais pārkāpums attiecas uz darbībām, kas saistītas ar tāda apzīmējuma lietošanu darījumu dokumentos, kādi norādīti Regulas Nr. 40/94 9. panta 2. punkta d) apakšpunktā, kuras, pēc Hof van beroep te Brussel domām, un kā tas tika noteikts šī rīkojuma 24. punktā ir veiktas Kopienu teritorijā, pat ja preces tajā neatrodas.
35
Taču, tā kā Hof van beroep te Brussel spriedums attiecībā uz šo jautājumu nav kasācijas sūdzības iesniedzējtiesā priekšmets, juridiskais jautājums, kuru skatījusi pirmā tiesa, neattiecas uz šo lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.
36
No iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka prejudiciālie jautājumi rodas no apgalvojuma, ko Brandtraders aizstāv Hof van beroep te Brussel un ko minētā tiesa pieņem, ka “Smirnoff Ice” preču zīmes norādīšana šīs sabiedrības darījumu dokumentos, īpaši apstiprinājuma vēstulē un rēķinos, nav reģistrētai preču zīmei identiska apzīmējuma izmantošana Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē, jo Brandtraders šo apzīmējumu nav izmantojusi kā ieinteresētā persona preču tirdzniecībā, kas to saista tikai daļēji, ņemot vērā, ka tā rīkojās trešās personas, šajā gadījumā — pārdevēja labā.
37
Rakstiskajos apsvērumos Brandtraders pamatoja šo apgalvojumu ar šādu argumentu, kurš atkārto argumentu, kas izvirzīts Hof van beroep te Brussel.
38
Beļģijas tiesībās tāds brokeris kā pamata prāvā aplūkotais darbojas savā vārdā, bet uz trešās personas, pilnvarotāja, šajā gadījumā — pārdevēja labā. Līdz ar to, kaut arī starpnieks iesaistās pirkuma līgumā pārdevēja labā, tas neiegūst īpašumtiesības uz precēm.
39
Taču, uzskatot, ka var izvirzīt argumentu pēc analoģijas ar Beniluksa valstu tiesas judikatūru, Brandtraders apgalvo, ka reģistrētai preču zīmei identiska apzīmējuma izmantošanai no trešās personas puses ir jāattiecas uz šo trešo personu precēm, lai saskaņā ar preču zīmes īpašnieka ekskluzīvajām tiesībām minētais apzīmējums varētu tikt aizliegts.
40
Tā kā šajā gadījumā minētā apzīmējuma lietošana no brokera puses pēc definīcijas neskar tā paša preces, attiecīgās preču zīmes īpašnieks saskaņā ar tā ekskluzīvajām tiesībām nevar pret to iebilst.
41
Šis arguments ir jānoraida.
42
Ņemot vērā Tiesas pastāvīgo judikatūru attiecībā uz “izmantošanas” jēdzienu Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.), 5. panta 1. punkta izpratnē (skat. it īpaši 2002. gada 12. novembra spriedumu lietā C-206/01 Arsenal Football Club, Recueil, I-10273. lpp.; 2004. gada 16. novembra spriedumu lietā C-254/02 Anheuser-Busch, Krājums, I-10989. lpp.; 2007. gada 25. janvāra spriedumu lietā C-48/05 Adam Opel, Krājums, I-1017. lpp.; 2007. gada 11. septembra spriedumu lietā C-17/06 Céline, Krājums, I-7041. lpp., kā arī 2008. gada 12. jūnija spriedumu lietā C-533/06 O2 Holdings un O2 (UK), Krājums, I-4231. lpp., 57. punkts), kas ir Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punktam identiska norma un ir jāinterpretē tādā pašā veidā, lai preču zīmes īpašnieks tādā situācijā kā pamata prāvā aplūkotā varētu atsaukties uz savām ekskluzīvajām tiesībām, kas rodas situācijā, uz ko attiecas minētais 5. pants un 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts, proti, situācijā, kad trešā persona lieto apzīmējumu, kas ir identisks Kopienas preču zīmei attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ir identiski tiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta Kopienas preču zīme, pietiek, ja īstenojas šādi četri nosacījumi:
—
šī izmantošana notiek bez preču zīmes īpašnieka piekrišanas,
—
šī izmantošana notiek komercdarbībā,
—
tā notiek attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem,
—
trešās personas šo apzīmējumu izmanto kā preču zīmi, proti, tas iespaido vai var iespaidot preču zīmes funkcijas, it īpaši tās pamatfunkciju, kas ir garantēt patērētājiem preču vai pakalpojumu izcelsmi.
43
Kas attiecas uz šiem piemērošanas nosacījumiem, apstāklis, ka attiecīgās trešās personas precēm, kas nav to preces tajā nozīmē, ka tās nav to īpašumā, izmanto reģistrētai preču zīmei identisku apzīmējumu, nav piemērots un tas pats par sevi nenozīmē, ka šī lietošana neizriet no jēdziena “izmantošana” Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta izpratnē.
44
Vispirms Tiesa nolēma, ka, lai minēto izmantošanu uzskatītu par veiktu komercdarbībā, tai jābūt veiktai komerciālās darbības, kas ir vērsta uz ekonomiska labuma gūšanu, kontekstā, nevis privātajā sfērā (iepriekš minētais spriedums lietā Arsenal Football Club, 40. punkts).
45
Šajā gadījumā pamata prāvā aplūkotā izmantošana, ko veic tāds uzņēmējs kā Brandtraders, ir acīmredzami veikta komerciālās darbības, kas ir vērsta uz ekonomiska labuma gūšanu, kontekstā.
46
Ir skaidrs, ka pamata lietā Brandtraders ir iesaistījusies pirkuma līgumā un ir saņēmusi atlīdzību par šo iesaistīšanos. Apstāklim, ka šajā kontekstā starpnieks ir darbojies pārdevēja labā, šajā ziņā nav nozīmes.
47
Turklāt ir skaidrs, ka pamata lietā aplūkotā izmantošana ir veikta attiecībā uz precēm, lai gan, kaut arī uz trešo personu precēm nav piestiprināts reģistrētai preču zīmei identisks apzīmējums, izmantošana “attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem” Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē pastāv, ja trešā persona šo apzīmējumu izmanto tādā veidā, ka tiek radīta saikne starp minēto apzīmējumu un precēm, ko tirgo, vai pakalpojumiem, ko piedāvā trešā persona; pamata lietā šis veids ir attiecīgā apzīmējuma lietošana darījumu dokumentos (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Arsenal Football Club, 41. punkts, kā arī iepriekš minēto spriedumu lietā Céline, 22. un 23. punkts).
48
Kad šāda saikne ir radīta, nav nozīmes, vai trešā persona reģistrētai preču zīmei identisku apzīmējumu lieto tādu preču tirdzniecībai, kas nav tās preces tajā nozīmē, ka darījuma laikā, kad tā tajā iesaistās, tai uz šīm precēm nav īpašumtiesību.
49
Turklāt nav apstrīdams, ka minētā apzīmējuma izmantošanu, ko tādā situācijā kā pamata lietā aplūkotā veic trešā persona, sabiedrība var interpretēt kā tādu, kas apzīmē vai kura mērķis ir apzīmēt trešās personas kā preču izcelsmes uzņēmumu un kas tādējādi ir kā materiālas saiknes apliecinājums komercdarbībā starp šīm precēm un šo preču izcelsmes uzņēmumu (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Anheuser-Busch, 60. punkts).
50
Faktiski ar šādu izmantošanu trešās personas piesavinās būtisko priekšrocību, ko preču zīme piešķir tās īpašniekam, proti, ekskluzīvas tiesības lietot attiecīgo apzīmējumu, lai atšķirtu preces.
51
Tādā gadījumā runa nepārprotami ir par preču zīmes kā preču zīmes izmantošanu. Turklāt šajā ziņā nav nozīmes tam, ka šo izmantošanu trešā persona veic preču tirdzniecības ietvaros cita uzņēmēja labā, kuram vienīgajam ir šo preču īpašumtiesības.
52
Visbeidzot ir skaidrs, ka UDV nebija atļāvusi Brandtraders lietot pamata lietā aplūkoto apzīmējumu.
53
No tā izriet, ka tādos apstākļos kā pamata prāvā aplūkotie trešās personas veikta reģistrētai preču zīmei identiska apzīmējuma lietošana atbilst “izmantošanas” jēdzienam Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta izpratnē, jo visi piemērošanas nosacījumi, kas ietverti šajā normā attiecībā uz šo jēdzienu, ir izpildīti.
54
Ņemot vērā iepriekš minēto, uz prejudiciālajiem jautājumiem ir jāatbild, ka jēdziens “izmantošana” Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē attiecas uz tādu situāciju kā pamata lietā aplūkotā, kad tirdzniecības starpnieks, kas darbojas savā vārdā, bet pārdevēja labā un kas tādējādi nav ieinteresētā persona preču tirdzniecībā, kas to saista tikai daļēji, savos darījumu dokumentos izmanto apzīmējumu, kas ir identisks Kopienas preču zīmei attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuri ir identiski tiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta Kopienas preču zīme.
Par tiesāšanās izdevumiem
55
Attiecībā uz pamata lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
jēdziens “izmantošana” Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta d) apakšpunkta izpratnē attiecas uz tādu situāciju kā pamata lietā aplūkotā, kad tirdzniecības starpnieks, kas darbojas savā vārdā, bet pārdevēja labā un kas tādējādi nav ieinteresētā persona preču tirdzniecībā, kas to saista tikai daļēji, savos darījumu dokumentos izmanto apzīmējumu, kas ir identisks Kopienas preču zīmei attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuri ir identiski tiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta Kopienas preču zīme.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda — holandiešu.