61994CC0114_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I - Inledande anmärkningar
1 Detta mål rör en tvist som har uppkommit vid fullgörandet av ett avtal som ingicks den 31 januari 1990 mellan Europeiska gemenskapernas kommission och ett nederländskt bolag med begränsad ansvarighet, Intelligente systemen, Database toepassingen, Elektronische diensten BV (nedan kallat IDE). Tvisten har i enlighet med artikel 181 i EG-fördraget anhängiggjorts vid domstolen med stöd av en skiljedomsklausul som finns i avtalet.
2 I sin ansökan kräver IDE betalning av återstoden av det maximala bidrag som föreskrivs i det mellan parterna ingångna avtalet samt utgivande av skadestånd. I sitt genkäromål begär kommissionen att det belopp som kommissionen har utbetalat till IDE skall återbetalas jämte ränta.
II - Tillämpliga bestämmelser och faktiska omständigheter
A -
Gemenskapens verksamhet inom det område som omfattas av det ingångna avtalet
3 Den 17 juli 1987 publicerade kommissionen en anmodan om att avge intresseanmälan rörande ett pilot/demonstrationsprojekt avseende utvecklingen av en gemenskapsmarknad för informationstjänster.(1)
4 Den 12 juli 1988 publicerade kommissionen ett förhandsmeddelande om ingivande av förslag till ett pilot/demonstrationsprojekt i syfte att utveckla en gemenskapsmarknad för informationstjänster.(2) Kommissionen skulle ge ekonomiskt stöd till projektet inom ramen för disponibel kredit i budgeten. Gemenskapens genomsnittliga stöd skulle ligga mellan 25 och 35 procent av den totala kostnaden för projektet. Till de utvalda prioriterade områdena räknade kommissionen intelligenta gränssnitt (intelligent interfaces) mellan elektroniska informationskällor.
5 I juli 1988 godkände Europeiska gemenskapernas ministerråd en handlingsplan med namnet Impact för skapandet av en marknad för tjänster inom informationsområdet(3) och bestämde (artikel 4 andra stycket) att avtalsparterna måste åta sig en väsentlig del av finansieringen som åtminstone skulle motsvara 50 procent av den totala kostnaden.
B - Det tvistiga avtalet
6 Den 31 januari 1990 ingick kommissionen ett avtal med IDE som enligt ordalydelsen innebar att IDE skulle utveckla en programvara (software), det vill säga ett dataprogram eller ett intelligent gränssnitt (intelligent interface) för ett gemensamt och ergonomiskt system för sökning av olika typer av information och uppbyggnad av ett nät (network) som skulle möjliggöra tillgång till sammankopplade elektroniska informationskällor i enlighet med de riktlinjer som fanns i en teknisk bilaga. Projektet skulle förverkligas i samarbete med andra organisationer i medlemsstaterna, och IDE skulle koordinera deltagarnas arbeten.
7 Enligt avtalet omfattade IDE:s förpliktelse att utveckla ett dataprogram förpliktelsen att utveckla en verktygslåda (toolkit) i samarbete med det nederländska forskningsinstitutet TNO och Amsterdams universitet. Anpassningen av detta dataprogram till informationskällornas specifika behov och uppbyggnaden av nätet (network) skulle genomföras av ett dussin organisationer från olika medlemsstater, varav de flesta var innehavare av databaser avseende jordbruksverksamhet. Kommissionen har anfört att utvecklingen av dataprogrammet uppgick till ungefär en tredjedel av projektets samlade budget. Den resterande delen rörde inrättande och uppbyggnad av nätet. På det tekniska planet kunde utvecklingen av nätet påbörjas först när innehavarna av databaserna hade fått en fungerande version av verktygslådan till sitt förfogande.
8 Såväl avtalsparternas rättigheter som deras skyldigheter fastslogs i avtalet och i de tekniska bilagorna I, II och III.
9 I första artikeln med rubriken "Avtalets ändamål" angavs följande:
"Inom ramen för Europeiska ekonomiska gemenskapens Impact-program (rådets beslut av den 26 juli 1988) åtar sig uppdragstagaren genom detta avtal, att genomföra det i bilaga I beskrivna projektet under rubriken 'Domain Independent Intelligent Information Services Network Interface - Disnet',
(nedan kallat projektet).
..."
Disnet betyder "Intelligent och kontextoberoende gränssnitt mellan informationstjänster".
10 I artikel 2 med rubriken "Varaktighet" föreskrivs följande:
"Uppdragstagaren åtar sig att fullborda projektet inom 30 månader från dagen för arbetets början, som nedan kallas det faktiska startdatumet, i enlighet med den i bilaga II beskrivna tidsplanen.
Uppdragstagaren skall skriftligen och inom en månad räknat från avtalets undertecknande meddela kommissionen det faktiska startdatumet."
11 I artikel 3 med rubriken "Rapporter och produkter som skall levereras" föreskrivs följande:
"3.1 Uppdragstagaren skall till kommissionen inge nedannämnda lägesrapporter över arbetets utveckling och de uppnådda resultaten samt sammanställning över sina utgifter under den föregående tidsperioden:
- Första lägesrapporten (i tre exemplar) inom 6 månader från det faktiska startdatumet.
- Andra lägesrapporten (i tre exemplar) inom 12 månader från det faktiska startdatumet.
- Tredje lägesrapporten (i tre exemplar) inom 18 månader från det faktiska startdatumet.
- Fjärde lägesrapporten (i tre exemplar) inom 24 månader från det faktiska startdatumet.
Dessutom skall uppdragstagaren inför kommissionen framlägga
- driftsrapporter (i tre exemplar) var tredje månad,
- redigerade lägesrapporter, lämpliga att offentliggöras var tolfte månad efter det faktiska startdatumet.
3.2 Vid arbetets avslutning skall uppdragstagaren i kommissionens lokaler i Luxemburg eller i en annan av kommissionen godkänd ort demonstrera att projektet har slutförts med önskat resultat.
3.3 Inom två månader efter genomförandet, avbrytandet eller avslutningen av det i bilaga I behandlade arbetet skall uppdragstagaren inge en fullständig slutrapport till kommissionen över hela projektet. Till denna rapport skall läggas en fullständig utgiftssammanställning tillsammans med de slutliga utgiftsverifikationerna, varefter räkenskaperna betraktas som avslutade.
3.4 Med produkter som skall levereras förstås alla de väsentliga produkterna som omfattas av projektet och som skall levereras enligt bilaga I."
12 I artikel 4 i avtalet fastställs följande "Finansiella bestämmelser":
"4.1 Projektets beräknade totalkostnad uppgår till 2 349 400 ecu ... för det i bilaga I behandlade arbetet.
4.2 Europeiska ekonomiska gemenskapen erlägger finansiellt stöd till uppdragstagaren motsvarande 38,74 procent av den faktiska kostnaden för utförandet av det i bilaga I omtalade arbetet, exklusive skatter och avgifter, efter kommissionens kontroll och accept av detta pris. Det ifrågavarande beloppet får dock inte överstiga 909 900 ecu ..."
13 I artikel 5 med rubriken "Betalning" fastställs tidsschemat för kommissionens betalningsförpliktelse enligt följande:
"5.1 Europeiska ekonomiska gemenskapen utbetalar sitt finansiella stöd i poster i ecu på följande sätt:
a) Ett förskott om 136 485 ecu (15 procent av det maximala finansiella stödet) inom två månader efter det att kommissionen i enlighet med artikel 2 har blivit informerad om det faktiska startdatumet.
b) Periodiska utbetalningar, inom två månader, i enlighet med redogörelserna och efter kommissionens godkännande av de lägesrapporter som skall inges i enlighet med artikel 3 i detta avtal. De periodiska utbetalningarnas storlek beräknas efter den i artikel 4.2 nämnda procentsatsen tillämpad på den godkända utgiftssammanställningen och efter avdrag med 15 procent, motsvarande förskottets andel. Dessa betalningar betraktas som förskott till dess mottagande har skett av de i bilaga I specificerade levererade produkterna.
c) 20 procent av hela det finansiella stödet hålls inne. Det innehållna beloppet släpps när det skall användas till utbetalning av resterande belopp tillhörande det finansiella stödet efter kommissionens godkännande av samtliga rapporter och allt som i övrigt skall levereras i enlighet med detta avtal, inklusive den fullständiga utgiftssammanställningen.
d) Förskotten och de periodiska utbetalningarna skall tillsammans inte överstiga kommissionens totala finansiella stöd, minus det innehållna beloppet.
5.2 Efter att ha underrättat uppdragstagaren kan kommissionen uppskjuta eller ändra de olika utbetalningarna, om det vid kontrollen av de i artikel 3 och artikel 5.3 och 5.4 omnämnda dokumenten eller upplysningarna konstateras oegentligheter, särskilt i händelse av att arbetet inte utförs i överensstämmelse med programmet i bilaga I eller att utgiftssammanställningen inte motsvarar det arbete som faktiskt är utfört eller i väsentlig mån avviker från utgiftsbudgeten i bilaga I. I sådana fall kan betalning endast äga rum om uppdragstagaren har presenterat en tillfredsställande redogörelse. Om det av kontrollen framgår att vissa belopp felaktigt har betalats ut till uppdragstagaren skall denne omgående återbetala dem till kommissionen.
5.3 Efter arbetets avslutning skall uppdragstagaren såsom anges i artikel 3.2 demonstrera för kommissionens representanter att projektet har slutförts. Om uppdragstagaren inte företar en sådan demonstration kan kommissionen helt eller delvis kräva återbetalning av de utbetalda stödbeloppen jämte ränta som börjar löpa från utgången av den månad då kommissionen framställde sitt återbetalningskrav. Räntesatsen skall motsvara medelvärdet av den räntesats som tillämpades mellan banker i fråga om ecu, plus 2 procent, under de tre månader som föregick den första dagen i den månad då kommissionen framställde sitt krav.
5.4 ..."
14 Beträffande "Organisation och utförande av arbetet", såsom titeln till artikel 6 lyder, föreskrivs följande:
"6.1 Tekniskt och finansiellt ansvar
Uppdragstagaren bär det tekniska och det finansiella ansvaret för det i bilaga I specificerade arbetet. Han skall anskaffa personal, faciliteter, utrustning och material som är nödvändigt för att fullgöra avtalet. I den mån arbetet skall utföras av organisationer som samarbetar med uppdragstagaren åligger det uppdragstagaren att säkerställa att gemenskapens finansiella stöd fördelas mellan de deltagande organisationerna i förhållande till hur arbetet fortskrider och i förhållande till omfattningen av de enskilda organisationernas deltagande i arbetet.
6.2 Tredje mans deltagande i projektet
6.2.1 I enlighet med den i artikel 6.2.2 berörda proceduren kan uppdragstagaren överlåta till tredje man, vare sig det rör sig om en fysisk eller en juridisk person, att genomföra en del av det i bilaga I behandlade arbetsprogrammet. Därvid befrias uppdragstagaren emellertid inte från de förpliktelser han har gentemot gemenskapen i kraft av detta avtal, särskilt beträffande sitt tekniska och finansiella ansvar, som behandlas i stycke 1.
6.2.2 Utkast till alla avtal genom vilka uppdragstagaren äger överlåta utförandet av en del av arbetet till tredje man skall i rekommenderat brev meddelas kommissionen, som inom 15 dagar från brevets mottagande har rätt att förkasta underentreprenaden. För det fall att kommissionen inte har reagerat inom den föreskrivna fristen skall underentreprenaden anses vara godkänd.
6.2.3 Villkoren i denna artikel tillämpas inte på dagliga beställningar av material, utrustning och tjänster som företas enligt det i bilaga I berörda arbetsprogrammet.
6.2.4 Utan att det påverkar kommissionens rättigheter enligt detta avtal, - särskilt de som hänför sig till arbetets utförande eller till teknisk eller finansiell kontroll - skall uppdragstagaren ålägga varje underentreprenör samma förpliktelser som han själv skulle ha haft om han själv utförde arbetet.
6.3 Underrättelseskyldighet
Uppdragstagaren skall utan dröjsmål lämna kommissionen tillfredsställande och noggranna upplysningar om händelser eller omständigheter som kan inverka negativt på fullgörandet av detta avtal.
6.4 Teknisk och finansiell kontroll
6.4.1 Uppdragstagaren skall utan dröjsmål lämna kommissionen de upplysningar som denna kan kräva angående genomförandet av det i bilaga I angivna arbetsprogrammet. Detta gäller även under en period om fem år räknat från arbetets avslutning eller inställelse.
6.4.2 Uppdragstagaren skall till kommissionens och Europeiska gemenskapernas revisionsrätts förfogande ställa de dokument av teknisk och finansiell natur som är nödvändiga för en kontroll av att arbetsprogrammet fullgörs eller har fullgjorts. Dessa dokument kan, om nödvändigt, kontrolleras på den ort där de normalt förvaras.
6.5 ..."
15 Artikel 7 har rubriken "Äganderätt och utnyttjanderätt till resultaten". Enligt bilaga II, till vilken artikel 7 hänvisar, tillfaller rätten att nyttja och sprida projektets resultat uppdragstagaren. Denne har även äganderätten till dessa.
16 I artikel 8, som har rubriken "Ansvar", föreskrivs följande:
"8.1 Uppdragstagaren svarar själv för varje förlust, skada eller annat förfång som han kan lida i samband med fullgörandet av detta avtal.
8.2 Uppdragstagaren är ensam ansvarig för varje förlust eller skada som hans anställda eller tredje man kan lida i samband med fullgörandet av detta avtal. Uppdragstagaren skall hålla kommissionen helt skadeslös avseende skadestånd och rättegångskostnader som denna eventuellt ådöms att betala till tredje man på grund av förlust eller skada som härrör från uppfyllelsen av detta avtal."
17 I artikel 9, som har rubriken "Ändringar och tillägg", föreskrivs följande:
"Ändringar i eller tillägg till detta avtal skall godkännas skriftligen av båda avtalsparterna. Arbetsprogrammet och tidsschemat, vilka behandlas i bilaga I, kan med hänsyn till hur arbetet fortskrider ändras genom avtal mellan parterna."
18 Artikel 10, som har rubriken "Hävande av avtalet vid avtalsbrott från uppdragstagarens sida", har följande lydelse:
"Uppfyller uppdragstagaren inte en eller flera av sina avtalsförpliktelser kan kommissionen i rekommenderat brev åtföljt av ett mottagningskvitto varsla om hävande av avtalet. Om uppdragstagaren en månad efter mottagandet av varslet om hävning fortfarande inte uppfyller sin förpliktelse, kan kommissionen utan andra formella krav häva avtalet. Avtalet kan även hävas om uppdragstagaren i syfte att erhålla bidrag har gjort osanna uttalanden och bevisligen kan göras ansvarig för detta. I båda dessa fall skall uppdragstagaren omgående återbetala kommissionen det bidrag som denne har erhållit, jämte ränta från utgången av den period om en månad som nämnts ovan. Räntan skall motsvara medelvärdet av den räntesats som tillämpas mellan banker i fråga om ecu, plus 2 procent, under de tre månader som föregår den första dagen i den månad under vilken den ifrågavarande fristen löper ut."
19 I artikel 14, som har rubriken "Bilagor", föreskrivs följande:
"Bilagorna I, II och III utgör en integrerad del av detta avtal."
I bilaga I, med rubriken "Disnet teknisk bilaga", finns bland annat en detaljerad beskrivning av projektet och ett arbetsprogram; bilaga II berör "Ägandeförhållanden, kommersiellt nyttjande och spridning av projektets produkter"; bilaga III slutligen utgörs av en analys av "Tillåtna utgifter".
20 I artikel 16, som har rubriken "Tillämplig rätt och behörig domstol", föreskrivs följande:
"Endast bestämmelserna i Storhertigdömet Luxemburgs lagstiftning skall vara tillämpliga på detta avtal och skall även tillämpas på alla de av avtalsparternas rättigheter och skyldigheter som inte regleras i avtalet.
För det fall att en tvist inte kan biläggas genom ömsesidigt samförstånd skall Europeiska gemenskapernas domstol vara ensam behörig att avgöra tvister mellan parterna i detta avtal."
C - Ursprunget till tvisten
21 Startdatum för Disnet-projektet fastställdes till den 15 mars 1990. Enligt avtalet skulle arbetet vara avslutat den 15 september 1992.
22 Enligt den första halvårsrapporten fortgick det tekniska programmet i enlighet med avtalet. Enligt kommissionen fanns det emellertid vissa oroväckande tecken beträffande de organisationer som samarbetade med IDE, eftersom konsortiets sammansättning inte var stabil och vidare eftersom IDE hade underlåtit att utbetala organisationens andel av gemenskapsbidraget.
23 Efter en undersökning i oktober 1991 konstaterade en expert - vars opartiskhet har ifrågasatts - i en rapport daterad den 3 december 1991, att det genomförda projektet inte överensstämde med specifikationerna i avtalet och rekommenderade kommissionen att ställa in sitt finansiella stöd.
24 I maj 1992 beslutade kommissionen att utföra en finansiell kontroll av projektet. Enligt de förordnade revisorernas rapport av den 22 juni 1992 hade IDE lagt ut en del av arbetet till ungerska företag, utan att först ha begärt kommissionens tillstånd. I samma rapport som täckte de första 18 månaderna av projektet ifrågasattes utgiftssammanställningen och man föreslog därför en minskning med 34 procent av de uppgivna utgifterna.
25 I mars och april 1992 kallade kommissionen IDE till ett möte i Luxemburg för att dryfta de problem som enligt kommissionens mening hade uppkommit i samband med genomförandet av projektet. I sin skriftväxling med IDE betonade kommissionen den skiftande sammansättningen av den grupp av organisationer som samarbetade med IDE, förseningen med överlämnandet av arbetsresultatet till dessa samarbetspartner men även olika tekniska brister.
26 Efter dessa handläggningsåtgärder modifierades avtalets tekniska bilaga.
27 Den 12 februari 1993 kom kommissionen och IDE överens om att förlänga avtalstiden med sex månader, det vill säga till och med den 15 mars 1993.
28 Den 11 mars 1993 skickade IDE det dataprogram till kommissionen som bolaget hade åtagit sig att utveckla och ansåg därmed att det hade uppfyllt alla sina förpliktelser i enlighet med vad som framgick av avtalet och dess bilagor. Konkret överlämnades tre disketter med titeln "Disnet final beta release 3", åtföljda av vissa dokument.
29 I en skrivelse av den 30 april 1993 konstaterade kommissionen att den levererade produkten inte stämde överens med specifikationerna i den tekniska bilagan. Dessutom påpekade kommissionen att IDE inte hade utbetalat bidragen till sina samarbetspartner, vilka enligt kommissionen hela tiden skiftade, trots att IDE redan hade fått betalt från kommissionen med ett belopp om 533 456 ecu. Kommissionen förklarade att den inte krävde en demonstration av den färdiga produkten, dels för att undvika ytterligare kostnader, dels för att det enligt dess mening inte var uppenbart att den från början negativa bedömningen skulle förändras i positiv riktning. Som uppgörelse i godo föreslog kommissionen vidare att den skulle begränsa sitt bidrag till 75 procent av det maximibelopp som föreskrivs i avtalet (det vill säga till 682 425 ecu) och att återstående belopp (682 425 ecu minus 533 456 ecu, det vill säga 148 969 ecu) endast skulle utbetalas om IDE framlade slutrapporten och den slutliga utgiftssammanställningen och visade att det hade fullgjort alla sina avtalsförpliktelser och finansiella skyldigheter gentemot samtliga sina nuvarande och tidigare samarbetspartner.
30 IDE förkastade kommissionens förslag den 31 maj 1993.
31 Genom en skrivelse av den 17 juni 1993 uppmanade kommissionen IDE, med stöd av avtalets bestämmelser, att inför en "bedömningskommitté" visa att det med framgång hade avslutat projektet.
32 IDE som förklarade sig vara villigt att göra en demonstration av projektet framförde inte desto mindre invändningar häremot med hänvisning till att kommissionen tidigare hade uttalat att den inte var intresserad av en demonstration av Disnet-projektets resultat.
33 Bedömningskommittén bestod av två tjänstemän vid kommissionen som inte hade deltagit i Disnet-projektet och av en expert som - enligt kommissionen - hade utsetts av IDE. Kommitténs arbete följdes även av två observatörer, en för kommissionens räkning och en för IDE:s räkning.
34 Demonstrationen ägde rum den 20 juli 1993. Demonstrationen avsåg den version av programvaran som hade sänts till kommissionen den 11 mars 1993. Av bedömningskommitténs rapport framgår emellertid att en nyare version, som hade utvecklats av IDE efter det att avtalstiden hade löpt ut, också hade granskats.
35 Av rapporten av den 30 juli 1993, som hade sammanställts av de två tjänstemännen som hade deltagit i bedömningskommittén, samt av rapporten av den 2 augusti 1993, som hade upprättats av den observatör som hade utsetts av kommissionen, framgår att den programvara som framlades av IDE var bristfällig, oavsett vilken version som ansågs vara den slutgiltiga.
36 Enligt kommitténs rapport a) motsvarade denna programvara endast 50-75 procent av specifikationerna i den tekniska bilagan till avtalet och b) saknades den del av Disnet-projektet som gällde nätverket.
37 Enligt kommissionen godkände den tredje medlemmen i bedömningskommittén slutsatserna i rapporten av den 30 juli 1993. Till skillnad från den observatör som kommissionen hade utsett framlade den observatör som IDE hade utsett inte någon rapport.
38 Den 7 september 1993 skickade kommissionen dessa rapporter till IDE. I ett följebrev anmärktes följande: a) IDE fullgjorde inte sina förpliktelser i enlighet med projektets tekniska specifikationer, b) den slutrapport som kommissionen mottog den 17 maj 1993 var inte tillfredsställande, c) utgiftssammanställningen avseende den femte halvårsperioden var inte avtalsenlig, d) kommissionen hade inte erhållit motsvarande utgiftssammanställning för den sjätte halvårsperioden, och e) kommissionen hade inte erhållit de uppgifter som var nödvändiga för att kunna värdera den sammanlagda kostnaden för projektet. Kommissionen påpekade att den inte skulle göra någon ytterligare utbetalning och att den skulle undersöka möjligheten att kräva tillbaka de belopp som den redan hade utbetalat.
39 Den 15 och den 27 september 1993 delgav IDE kommissionen sina invändningar mot bedömningskommitténs rapport och framhöll därvid att demonstrationen hade ägt rum under särskilt ogynnsamma förhållanden och ifrågasatte vissa av de tekniska bedömningar som bedömningskommittén hade gjort.
III - Parternas yrkanden
40 I sin ansökan, som ingavs till domstolens kansli den 15 april 1994, har IDE yrkat att kommissionen till fullo skall fullgöra sina förpliktelser enligt avtalet och ersätta den skada som IDE har åsamkats på grund av att förpliktelserna inte har fullgjorts.
41 Närmare bestämt har IDE yrkat att domstolen skall
- förplikta kommissionen att erlägga a) ett belopp om 376 500 ecu(4), b) dess utomrättsliga kostnader som uppgår till 37 650 ecu, c) lagstadgad ränta från och med den 31 maj 1993 till dess betalning sker och d) ersättning för varje ytterligare skada som IDE har åsamkats till följd av kommissionens avtalsstridiga handlande,
- förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna i enlighet med artikel 69 i rättegångsreglerna.
42 Kommissionen har först i skrivelse av den 29 juni 1994 och sedan i sin ansökan om genstämning som inkom till domstolen den 7 juli 1994 yrkat återbetalning av de belopp som den har utbetalat till IDE, jämte ränta på dessa belopp.
43 Kommissionen har yrkat att domstolen skall
- ogilla talan,
- förplikta sökanden att till kommissionen erlägga ett belopp om 533 456 ecu, jämte en årlig ränta på 7,97 procent,
- förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
44 Vad gäller kommissionens yrkanden i ansökan om genstämning har IDE yrkat att domstolen skall
- avvisa kommissionens yrkanden eller i varje fall ogilla dem såsom ogrundade och inte förplikta IDE att ersätta rättegångskostnaderna.
IV - Huruvida ansökan om genstämning kan upptas till prövning
45 I anslutning till det yrkande som IDE har framställt i sitt svaromål på ansökan om genstämning har IDE väckt frågan om kommissionens genkäromål kan upptas till prövning. IDE anser uppenbarligen att domstolen saknar behörighet att uppta ansökan om genstämning till prövning.
46 Beträffande denna fråga hänvisas till domstolens rättspraxis(5), enligt vilken a) förutsättningarna för upptagande till prövning bedöms med utgångspunkt i fördragets bestämmelser, vilket innebär att frågan om domstolens behörighet att avgöra genkäromålet och generellt sett varje fråga beträffande huruvida denna kan upptas till prövning skall bedömas utifrån artikel 42 i EKSG-fördraget, artikel 181 i EEG-fördraget och artikel 153 i Euratomfördraget samt domstolens rättegångsregler och b) domstolens behörighet att träffa avgöranden i mål rörande avtal som har ingåtts av gemenskapen och som innehåller en skiljedomsklausul eller som har direkt samband med de förpliktelser som följer av detta avtal, omfattar även domstolens behörighet att pröva genkäromål som härrör från samma avtal eller samma faktiska omständigheter på vilka huvudyrkandet grundar sig.
47 Med hänsyn till denna rättspraxis och då kommissionens yrkande grundas på samma avtal som det som huvudyrkandet avser, är det uppenbart att domstolen även är behörig att ta upp ansökan om genstämning till prövning.
V - Huvudyrkandena i huvudansökan och ansökan om genstämning
48 I sin ansökan om genstämning har kommissionen under åberopande av artikel 5.3 i avtalet yrkat att IDE skall återbetala de belopp som det har erhållit, jämte ränta. Till stöd för detta yrkande har kommissionen först och främst anfört bedömningskommitténs negativa slutrapport, enligt vilken den produkt som IDE hade levererat inte till fullo motsvarade specifikationerna i den tekniska bilagan. Att IDE inte har fullgjort sin förpliktelse att leverera en produkt som till fullo överensstämmer med specifikationerna i den tekniska bilagan skulle vara tillräckligt för att bifalla kommissionens genkäromål. Kommissionens påståenden om att IDE har brutit mot andra avtalsförpliktelser måste anses vara framförda i andra hand.
49 IDE har gjort gällande att bedömningskommitténs slutsatser inte är tillförlitliga dels på grund av att denna kommitté inte var objektiv, dels för att den grundläggande bedömningen av produkten var felaktig. IDE påstår sig även ha fullgjort alla sina skyldigheter och har därför yrkat att kommissionen skall förpliktas att utbetala resten av bidraget, jämte ränta, samt ersättning för varje ytterligare skada som IDE har lidit.
50 Med beaktande av vad som har anförts ovan bör parternas argumentation behandlas på följande sätt: Först skall parternas påståenden gällande bedömningskommitténs objektivitet undersökas. Därefter skall argumenten avseende villkoren och kriterierna för bedömningen av den levererade produkten undersökas. Sedan kommer undersökningen att inriktas på de argument som rör i vilken mån IDE har fullgjort eller inte fullgjort sin huvudförpliktelse, det vill säga om det har levererat en produkt som överensstämmer med de specifikationer som har uppställts, och slutligen skall kommissionens påståenden om att IDE skulle ha brutit mot andra avtalsförpliktelser undersökas och även IDE:s påståenden att kommissionen har brutit mot sina förpliktelser.
A - Bedömningskommitténs objektivitet
51 I sitt skriftliga svar på kommissionens påståenden (punkt 11 i svaromålet och i svaromålet på ansökan om genstämning) men även under den muntliga förhandlingen har IDE framfört tvivel avseende bedömningskommitténs objektivitet av följande skäl: a) avtalet innehåller inga bestämmelser om att inrätta denna kommitté, b) dess sammansättning har endast bestämts av kommissionen, c) dess ledamöter har endast erhållit ersättning av kommissionen, d) kommittén har agerat partiskt till förmån för kommissionen, eftersom den utsågs av kommissionen. IDE betvivlar alltså att den kommitté bestående av tre medlemmar som kommissionen utsåg för bedömningen av de av IDE levererade resultaten i Disnet var opartisk och yrkar därför att ett nytt sakkunnigutlåtande presenteras.
52 I artikel 5.3 i avtalet föreskrivs att uppdragstagaren efter det att arbetet har avslutats skall demonstrera inför kommissionens representanter att projektet har slutförts. Enligt avtalet hade kommissionen rätt att kräva denna demonstration av IDE, i närvaro av kommissionens företrädare, efter avslutandet av arbetet med Disnet-projektet.
53 Det är riktigt att det i avtalet inte föreskrivs något om vilket organ som demonstrationen skulle ske inför. Av avtalets ordalydelse, tolkad mot bakgrund av artikel 1135 i Storhertigdömet Luxemburgs Code civil,(6) som är tillämplig i förevarande fall, framgår emellertid att bestämmelsen om demonstration i kommissionens lokaler i närvaro av företrädare utsedda av kommissionen, som de ju för övrigt skulle företräda, har innebörden att denna demonstration skulle äga rum inför personer som skulle utgöra om inte annat så åtminstone en informell bedömningskommitté och som skulle ha nödvändiga tekniska kunskaper för att kunna bedöma det som demonstrerades.
54 Kommissionen har gjort gällande att den själv har utsett två av de tre medlemmarna i kommittén, som var tjänstemän vid kommissionen, och att IDE har utsett den tredje, såsom oberoende expert. IDE har kategoriskt förnekat att det utsett kommitténs tredje ledamot och har hävdat att kommissionen har nekat en person som IDE hade utsett att delta i kommittén.
55 Då avtalet gav kommissionen befogenhet att utse alla ledamöterna i denna informella bedömningskommitté har den omständigheten att IDE har utsett eller inte utsett en ledamot i kommittén emellertid inte någon särskild betydelse.
56 Dessutom har den omständigheten att den tredje ledamoten i kommittén fick ersättning av kommissionen, såsom IDE har påpekat (punkt 18 i svaromålet på ansökan om genstämning), i sig ingen särskild betydelse, eftersom det var kommissionen som enligt avtalet skulle utse ledamöterna i kommittén och därför hade desto större anledning att ersätta dem.
57 Vidare är det likgiltigt om kommitténs ledamöter fram till dess hade varit eller inte hade varit inblandade i Disnet-projektet, eftersom kommissionen enligt avtalet fick utse ledamöterna i kommittén utan någon inskränkning.
58 Således kan kommitténs opartiskhet inte ifrågasättas enbart av det skälet att det var kommissionen som utsåg ledamöterna i denna eller gav dem ersättning.
59 Kommissionen har åberopat att två av ledamöterna i kommittén har sammanställt en rapport och att den tredje ledamoten - som enligt kommissionen hade utsetts av IDE - godkände dess slutsatser i ett telefax. Detta framgår nämligen av den skrivelse av den 30 juli 1993 som de två andra ledamöterna i kommittén skickade till den för tillsynen av Disnet-projektet ansvarige tjänstemannen vid kommissionen (bilaga XV till stämningsansökan).
60 Mot dessa påståenden har IDE invänt att kommittén har handlat partiskt till förmån för kommissionen, eftersom IDE i skrivelse av den 30 april 1993 av den person som av kommissionen utsetts att ansvara för programmet upplystes om att kommissionen inte längre var intresserad av en demonstration av den färdiga produkten.
61 Då det inte föreligger någon bevisning för IDE:s påståenden på denna punkt, kan de inte godtas.
62 Att kommitténs opartiskhet inte kan ifrågasättas framgår även av den omständigheten att det av de två observatörer vid demonstrationen som parterna hade utsett som oberoende experter endast var kommissionens observatör som skrev en rapport, daterad den 2 augusti 1993 (bilaga III till svaromålet), i vilken han godkände bedömningskommitténs slutsatser, medan den observatör som IDE hade utsett inte framlade någon rapport.
63 IDE:s företrädare har under det muntliga förfarandet gjort gällande att IDE:s observatör inte har getts möjlighet att delta i diskussionerna och att han av denna anledning inte framlade någon rapport. Detta gjorde i stället IDE självt efter samtal med honom. Kommissionens företrädare har mot detta invänt att inspelningarna av samtalen under demonstrationen visar på motsatsen.
64 Följaktligen skall IDE:s vaga och obevisade påståenden att bedömningskommittén inte var opartisk avvisas.
65 Dessutom måste i enlighet med ovanstående undersökning IDE:s yrkande om att ett sakkunnigutlåtande presenteras ogillas, eftersom det inte har visats att kommittén har handlat partiskt enbart av det skälet att kommissionen - genom att utöva de rättigheter som den har fått genom själva avtalet - har utsett ledamöterna i kommittén.
B - Förutsättningar och kriterier för bedömningen av den levererade produkten
66 Enligt artikel 3.2 i avtalet skall uppdragstagaren vid arbetets avslutning i kommissionens lokaler i Luxemburg eller i en annan av kommissionen godkänd ort demonstrera att projektet har slutförts med önskat resultat.
67 IDE krävde att bedömningskommittén skulle undersöka den levererade produkten på en plats, vid en tidpunkt och under sådana förutsättningar som kommissionen hade godtagit. Närmare bestämt föreslog IDE:s advokat i en skrivelse av den 12 juli 1993, som bilagts stämningsansökan, att demonstrationen skulle ske i Luxemburg på en bestämd plats där det enligt hans uppfattning förelåg lämpliga tekniska förutsättningar för detta. Han krävde även att en person som han själv skulle utse skulle delta i kommitténs arbete som oberoende expert. Kommissionen accepterade slutligen dessa förslag i skrivelse av den 14 juli 1993.
68 I samma skrivelse föreslog IDE:s advokat att den produkt som hade levererats den 15 mars 1993 samt även en senare förbättrad version därav skulle undersökas. Kommissionen avböjde detta (se skrivelse av den 16 juli 1993). Slutligen gjordes en demonstration inför kommittén även av en senare version av den ursprungliga produkten, såsom kommittén själv har bekräftat i sin rapport.
69 I den ovan nämnda skrivelsen av den 12 juli 1993 pekade IDE:s advokat på vissa grundläggande punkter som skulle ha utgjort föremålet för demonstrationen. Han nämnde fyra möjliga, skilda tekniker för genomförandet av demonstrationen och pekade på vissa svårigheter av teknisk natur som skulle kunna uppstå vid demonstrationen i Luxemburg.
70 I den ovan nämnda skrivelsen av den 14 juli 1993 underströk kommissionen att kommittén vid fullgörandet av sitt uppdrag såsom bedömningskriterier skulle använda sig av innehållet i den tekniska bilagan och att bedömningen skulle koncentreras på de punkter där den ansvarige tjänstemannen vid kommissionen som hade övervakat utvecklingen av programmet hade gjort anmärkningar mot i skrivelsen till IDE av den 30 april 1993 (bifogad stämningsansökan). Kommissionen uteslöt uttryckligen att bedömningskriterierna skulle formuleras ensidigt av IDE. Den gjorde även vissa tekniska påpekanden för bästa möjliga demonstration av produkten.
71 IDE:s advokat krävde i skrivelse av den 15 juli 1993 att det på platsen för demonstrationen i Luxemburg skulle skapas en särskild miljö liknande den miljö som fanns under installationsförfarandet hos de organisationer som samarbetade för att utveckla Disnet. Av kommissionens skrivelse av den 16 juli 1993 framgår dock att IDE fick teknisk hjälp för att kunna utföra bästa möjliga demonstration av produkten.
72 Såsom framgår av den av kommittén upprättade rapporten tilläts IDE att dagen före demonstrationen installera det av detta företag utvecklade dataprogrammet (Disnet). Kommittén har i sin rapport även anfört att den kunde dra sina slutsatser efter en demonstration på ungefär fem timmar som IDE hade genomfört den 20 juli 1993 och att denna tid bedömdes som tillräcklig för demonstration av den slutliga produkten. Kommittén har vidare anmärkt att vissa tekniska problem iakttogs under demonstrationens början men att IDE trots detta gick med på att fortsätta demonstrationen. Efter det att demonstrationen hade påbörjats och under tiden som denna pågick iakttogs enligt kommitténs slutrapport inte några händelser som skulle kunna föras tillbaka på nätet.
73 Det är riktigt att IDE under demonstrationen påpekade problem av teknisk natur som berodde på platsen för demonstrationen, det lokala UNIX-nätets otillräcklighet och telekommunikationsförbindelserna samt andra problem som påverkade demonstrationen negativt (s. 4 i IDE:s anmärkningar till kommitténs rapport, av den 15 september 1993). Kommittén har dock avvisat dessa påståenden och förklarat dessa problem som svagheter i anpassningen till UNIX-miljön av den produkt som IDE presenterade. Kommittén bedömde slutligen att dessa problem inte skulle kunna ge upphov till tveksamheter beträffande tillförlitligheten av undersökningen.
74 Med beaktande av vad som har anförts ovan måste IDE:s påståenden om att demonstrationen ägde rum under särskilt ogynnsamma förhållanden avvisas såsom ogrundat.
C - IDE:s fullgörelse av sin huvudförpliktelse
1) De avgörande avtalsvillkoren
75 Av avtalets ordalydelse och den tillhörande tekniska bilagan framgår att det är fråga om ett ömsesidigt förpliktande avtal mellan kommissionen och IDE, enligt vilket kommissionen har förbundit sig att erlägga ett belopp som stöd för att IDE skulle utföra ett arbete, nämligen Disnet-programmet, vilket skulle vara ägnat att släppas ut på marknaden och kunna utnyttjas kommersiellt.
76 IDE skulle samordna arbetet i en grupp bestående av organisationer i medlemsstaterna medan produkten, det vill säga resultatet av dessa arbeten, skulle förbli i IDE:s och samarbetsgruppens ägo, såsom i detalj framgår av bilaga II.
77 Genomförandet av detta projekt, Disnet, skulle verkställas under kommissionens kontroll och utbetalningen av stödet skulle ske under förutsättning av att IDE hade uppfyllt alla sina förpliktelser. Detta framgår uttryckligen av artikel 5.1 c i avtalet. Stödet skulle inte täcka hela kostnaden utan uppgå till 38,4 procent av den faktiska kostnaden för genomförandet av arbetet.
78 IDE har gjort gällande (punkt 13 i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning) att kommissionen inte endast hade möjlighet utan till och med var skyldig att betala hela det överenskomna beloppet. Detta skulle ske endast i den mån som IDE med tillbörlig omsorg hade fullgjort alla sina förpliktelser i enlighet med avtalet och de tillhörande bilagorna.
2) IDE:s prestation
79 Eftersom artikel 16 i avtalet innebär att Storhertigdömet Luxemburgs rätt skall tillämpas, måste en genomgång göras av sådana bestämmelser som anger på vilket sätt problem skall lösas i samband med tolkningen av bestämmelser i avtalet som rör föremålet för prestationen. Domstolarna kan nämligen lägga vissa förhållanden till grund rörande arten och omfattningen av parternas förpliktelser när de prövar avtalsvillkoren mot bakgrund av artiklarna 1134 och 1135 i code civil.(7)
80 IDE har förbundit sig att genomföra ett "intelligent och kontextoberoende gränssnitt mellan informationstjänster", det vill säga Disnet.
81 Enligt avtalet (artikel 1) och den bifogade tekniska bilagan var ändamålet med avtalet att utveckla en mjukvara, det vill säga ett dataprogram som skulle kunna användas inom olika områden i olika syften. Detta skulle uppnås genom installation av ett nätgränssnitt som skulle möjliggöra tillgång till sammankopplade databaser.
82 I den tekniska bilagan, såväl i den ursprungliga som i den modifierade versionen (s. 3 och följande sidor), föreskrivs att slutprodukterna skulle vara de följande tre: a) Disnet, som skulle vara marknadsföringsbart och kunna fungera i DOS, Windows III och UNIX, b) nätet (network), som skulle skapas mellan en mängd europeiska värdar (hosts) och nät (networks) som skulle använda gränssnittet Disnet, c) tillämpningar (applications), som skulle kunna skapas genom att en mängd organisationer som deltog i projektet Disnet skulle använda gränssnittet Disnet.
83 Av handlingarna i ansökan om stämning och genstämning som helhet betraktade, men även av det muntliga förfarandet, framgår att det i förevarande fall föreligger en grundläggande skillnad i synsättet på avtalets ändamål och följaktligen huruvida den av IDE till kommissionen levererade produkten motsvarade eller inte motsvarade specifikationerna i avtalet såsom dessa hade fastställts i den tekniska bilagan.
84 Enligt kommissionen motsvarade den produkt som IDE har levererat inte specifikationerna i avtalet, det vill säga den hade inte de överenskomna egenskaperna, eftersom den inte uppvisade den förväntade funktionsdugligheten och inte heller var marknadsföringsbar såsom föreskrevs i den tekniska bilagan, det vill säga den var inte så kommersiellt attraktiv att den kunde hävda sig på marknaden (punkt 7 och följande punkter i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning).
85 IDE har tillbakavisat dessa påståenden och har hävdat att det har uppfyllt alla sina förpliktelser. Närmare bestämt har IDE gjort gällande att alla tre målen i planen beträffande skapandet av Disnet har uppnåtts: a) såsom verktygslåda (toolbox), b) såsom nät (network) och c) såsom bas för en stor mängd praktiska tillämpningar (applications) från dess samarbetspartners sida (s. 2 i den skrivelse av den 2 maj 1993 som IDE skickade till den person som av kommissionen hade utsetts att vara ansvarig för tillsynen av planen och vilken har bifogats ansökan om stämning).
86 IDE har gjort gällande (punkt 9 i svaromålet på ansökan om genstämning) att den produkt som den har levererat var så kommersiellt attraktiv att den kunde hävda sig på marknaden och att detta även har bekräftats av externa observatörer. Vid det muntliga förfarandet har IDE till och med påpekat att den levererade produkten var förebildlig, av pionjärkaraktär och att den hade kommersiell framgång.
87 IDE anser sig dessutom, under åberopande av den tekniska bilagan (punkt 1 i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning), ha varit skyldigt att leverera en pilotversion av verktygslådan (beta release toolbox) men inte ett stabilt dataprogram lämpligt för försäljning på marknaden, eftersom detta skulle stå i strid med avtalet.
88 Till stöd för sitt påstående, att IDE inte skulle presentera en produkt med ovannämnda egenskaper, såsom kommissionen har krävt, har IDE anfört att någon däremot svarande ökning av gemenskapens stöd inte var avtalad (punkt 1 i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning).
89 Mot bakgrund av ovanstående undersökning av de produkter som IDE förpliktat sig att leverera måste man utgå från att termen "marknadsföringsbar produkt", som används i den tekniska bilagan i samband med Disnet, avser en produkt som skall ha sådana egenskaper (till exempel vad gäller stabilitet och erforderlig funktionsduglighet) att den är ägnad att kunna säljas på marknaden. Av detta följer att IDE:s påstående, att kravet på leverans av ett stabilt dataprogram som är lämpligt för försäljning på marknaden skulle strida mot själva avtalet, är ogrundat. Inte heller omständigheten att de medel som kommissionen hade ställt till IDE:s förfogande skulle ha varit otillräckliga visar att IDE:s påstående om vilka egenskaper den levererade produkten skulle ha är välgrundat. För övrigt har IDE gjort gällande att den slutliga produkten, i den redan förbättrade versionen, var en kommersiell framgång.
90 IDE har även gjort gällande att det var skyldigt att leverera en pilot/demonstrationsmodell (punkt 8 i svaromålet på ansökan om genstämning) och har åberopat en skrivelse av kommissionen från december 1992, som bifogats svaromålet, där Disnet-projektet karakteriseras som en pilot/demonstrationsmodell.
91 Att kommissionen har betecknat Disnet-projektet som en pilot/demonstrationsmodell är utan särskild betydelse, eftersom det är avtalet och enbart detta som reglerar rättsförhållandet mellan parterna. Närmare bestämt finns en detaljerad beskrivning av de erforderliga egenskaperna och en allmän beskrivning av projektet i själva avtalet och i den tekniska bilagan till avtalet. Den omständigheten att kommissionen har karakteriserat projektet på ett annat sätt i ett annat dokument som inte hör till avtalet är tillräckligt för att ändra parternas förpliktelser.
92 Under det muntliga förfarandet har IDE påpekat att hänsyn måste tas till utvecklingen av dataprogrammet, som är en samling av utomordentligt komplexa data under ständig utveckling. IDE betonade att den slutliga produkten befann sig på en särskilt hög nivå med uppåtgående tendens, att den motsvarade specifikationerna i avtalet och, med tanke på att avtalet hade undertecknats den 31 januari 1990, stod i samklang med den tekniska utvecklingen. IDE avslutade med att uttala att projektet befann sig i ett inledningsskede och skulle fullbordas i form av ett nät skapat av samarbetsgruppen av organisationer från alla medlemsstater i gemenskapen.
93 Dessa påståenden från IDE:s sida är dock ogrundade. Frågan om IDE har uppfyllt alla sina förpliktelser skall helt klart avgöras med utgångspunkt i avtalsvillkoren. Således saknar det betydelse om dessa förpliktelser har uppfyllts vid en senare tidpunkt, efter utgången av den i avtalet fastställda tidsplanen.
94 Slutligen måste särskilt en punkt i tvisten mellan kommissionen och IDE uppmärksammas (punkt 2 i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning). I den ursprungliga utformningen av den tekniska bilagan (s. 2) nämns bland annat att "ett hjälpmedel för att ställa frågor på ett naturligt språk som använder en begränsad syntax och vokabulär skall levereras som ett tillägg"(8), medan termen "som ett tillägg" ("as extra's") inte förekommer i den reviderade senare utgåvan och den förklarande fotnoten. Jag anser att denna förändring i formuleringen är ett uttryck för parternas vilja att den slutliga produkten uttryckligen skall innefatta även ett hjälpmedel för att ställa frågor på ett naturligt språk som använder en begränsad syntax och vokabulär.
95 Därutöver har kommissionen till stöd för sin ståndpunkt ingett (bilaga II till dupliken och svaromålet till ansökan om genstämning) ett dokument från IDE med titeln "System Design" och där begreppet "naturligt språk" faktiskt förekommer som en del av det samlade projektet.
96 Således finns det ingen grund för IDE:s påstående att det i avtalet inte uttryckligen föreskrivs att IDE skulle utveckla en del av programmet för behandling på ett naturligt språk. Frågan om vem som slutligen skulle utveckla denna del av programmet är en fråga som helt är IDE:s ansvar. Det var tillräckligt att de enligt avtalet uppsatta resultaten uppnåddes. IDE har i övrigt anfört att detta till slut skedde, trots att kommissionen inte var tillfredsställd med det slutliga resultatet.
3) Bedömningskommitténs slutrapport
97 I sin slutrapport erkände bedömningskommittén visserligen att Disnet-projektets teoretiska bas utgjorde en innovation på vilken man hade höga förväntningar men konstaterade att den presenterade slutprodukten inte motsvarade dessa förväntningar, det vill säga den överensstämde inte med specifikationerna i den tekniska bilagan. Kommittén påpekade vidare att detta konstaterande gällde oberoende av vilken version av Disnet som togs i betraktande.
98 Enligt kommissionen har IDE endast uppfyllt den första av sina förpliktelser, skapandet av en verktygslåda (toolkit), och detta inte heller med fullständig framgång. Denna verktygslåda var inte färdig och inte heller kommersiellt användbar, den motsvarade endast i begränsad omfattning de förväntade målen, särskilt vad gäller kunskapsbasen och gränssnittet för naturligt språk; tvärtom var den levererade produkten instabil och behövde förbättras ytterligare.
99 Enligt kommitténs slutrapport hade IDE dessutom försummat att leverera ytterligare två produkter som omfattades av avtalet, vilket innebar att IDE varken fullbordade nätet eller de sektorsspecifika applikationerna av verktygslådan.
100 Mot denna bakgrund ansåg kommittén att Disnet-projektet inte hade slutförts med önskat resultat och att detta endast nådde upp till mellan 50 och 75 procent av specifikationerna i den tekniska bilagan.
101 Motsvarande negativa kritik beträffande resultatet av demonstrationen hade även den expert, som kommissionen hade utsett, formulerat i en rapport som han presenterade den 2 augusti 1993 (bifogad svaromålet).
102 I en senare rapport av den 15 september 1993 har IDE ifrågasatt de slutsatser som kommittén har kommit fram till i sin rapport och särskilt de kriterier som denna använde vid bedömningen av den produkt som den fick demonstrerad. IDE har även bestritt att det skulle ha försummat att leverera två av de tre produkter som omfattades av avtalet, det vill säga fullbordandet av nätet och de sektorsspecifika applikationerna av verktygslådan samt har gjort gällande att en demonstration även av dessa komponenter skulle ha krävt längre tid. Det rådde dock enighet om att den tid som till slut avsattes för demonstrationen var tillräcklig.
103 Av vad som har anförts ovan följer att bedömningskommitténs rapport inte saknar objektivitet och att dess slutsatser - nämligen att IDE inte har uppfyllt sina förpliktelser - måste godtas. IDE har för övrigt inte lagt fram någon motbevisning som skulle kunna vederlägga kommitténs grundläggande bedömning att den presenterade produkten inte motsvarade specifikationerna i den tekniska bilagan. Inte heller den av IDE utsedde experten har skriftligen lagt fram någon motsatt uppfattning.
4) Bedömning rörande IDE:s brott mot sin huvudförpliktelse
104 Syftet med avtalet som kommissionen ingick med IDE var utarbetandet av ett "intelligent och kontextoberoende gränssnitt mellan informationstjänster", vilket skulle vara ägnat att utnyttjas kommersiellt. Såsom tidigare har nämnts föreskrivs i den tekniska bilagan, såväl i den ursprungliga som i den modifierade versionen (s. 3 och följande sidor), att de slutprodukter som skulle ingå i det demonstrationsprojekt som IDE skulle leverera till kommissionen skulle vara de följande tre: a) Disnet, i form av en verktygslåda (toolkit), b) nätet, som skulle upprättas mellan ett antal europeiska värdar (hosts) och nät (networks) som skulle använda gränssnittet (interface) Disnet, och c) applikationerna som skulle skapas genom att gränssnittet Disnet användes av en mängd organisationer som deltog i Disnet-projektet. Härav följer att IDE:s prestation bestod av tre olika produkter som var och en måste anses vara av lika stor betydelse för arbetets slutförande.
105 Enligt artikel 5.3 i avtalet kan kommissionen för det fall att demonstrationen inte alls äger rum eller att demonstrationen misslyckas antingen helt eller delvis kräva återbetalning av de utbetalda stödbeloppen, jämte ränta. Av denna bestämmelse framgår enligt min mening följande:
a) Kommissionen kan kräva återbetalning av hela det utbetalda stödbeloppet endast i fall där antingen demonstrationen inte har genomförts alls eller den demonstrerade produkten inte alls motsvarat specifikationerna i avtalet eller den tekniska bilagan (eller endast motsvarar dessa till en grad som kan anses försumbar).
b) Om det under demonstrationen av den slutliga produkten konstateras att projektet endast delvis svarar mot avtalsvillkoren kan kommissionen inte kräva fullständig utan endast delvis återbetalning av det belopp som den har betalat som ekonomiskt stöd. I detta fall är det exakta belopp som kommissionen kan kräva beroende av i vilken grad den demonstrerade produkten svarar mot avtalets och den tekniska bilagans specifikationer.(9)
106 Enligt bedömningskommitténs slutrapport har IDE endast levererat den första av de tre produkter som det var skyldigt att leverera. Dessutom svarade den levererade produkten, det vill säga verktygslådan Disnet (Disnet toolkit), som var föremål för demonstrationen endast mot mellan 50 och 75 procent av specifikationerna i den tekniska bilagan. Med beaktande därav kan kommissionen inte kräva återbetalning av hela det belopp som den har betalat ut utan endast av en del av detta stöd.
107 Enligt artikel 4.2 i avtalet skulle kommissionens stöd för slutförandet av Disnet-projektet uppgå till 909 900 ecu. I det av IDE presenterade arbetet fattades två av de tre slutprodukterna. Följaktligen måste gemenskapens stödbelopp enbart av denna anledning minskas med två tredjedelar. Till detta kommer den omständigheten att eftersom den slutligen demonstrerade produkten åtminstone delvis motsvarar specifikationerna i avtalet har IDE rätt att behålla motsvarande belopp av gemenskapsstödet. Eftersom den demonstrerade produkten svarade mot mellan 50 och 75 procent av specifikationerna i den tekniska bilagan, måste IDE få behålla 75 procent av det belopp av kommissionens stöd som motsvarar den första delen av Disnet-projektet och återbetala resterande belopp som det redan har erhållit.
108 Då jag har utgått från att de tre slutprodukterna har lika stor betydelse för slutförandet av hela projektet, skall ett belopp som är lika med en tredjedel av 909 900 ecu, det vill säga 303 300 ecu, motsvara slutförandet av var och en av slutprodukterna. Med hänsyn härtill och då den levererade produkten - enligt den för IDE mest gynnsamma uppskattningen - uppfyllde 75 procent av villkoren, bör IDE endast få behålla det belopp som återstår om 303 300 ecu, som motsvarar den första av projektets tre produkter, minskas med 25 procent av detta belopp (75 825 ecu). Således har IDE rätt att behålla ett belopp om 227 475 ecu (303 300 ecu minus 75 825 ecu) och skall återbetala ett belopp om 305 981 ecu (533 456 ecu minus 227 475 ecu), jämte ränta. Räntesatsen fastställd enligt artikel 5.3 i avtalet in fine uppgår enligt kommissionen, (vilket inte har bestritts av IDE) till 7,97 procent per år. Räntan börjar vidare löpa en månad efter det datum (den 29 juni 1994) då kommissionen framställde sitt krav om återbetalning av det redan utbetalda beloppet, det vill säga från och med den 29 juli 1994.
D - Brott mot andra avtalsförpliktelser
109 För fullständighetens skull skall jag även gå igenom de påståenden - som kommissionen har framför i andra hand - om att IDE skulle ha brutit mot andra avtalsförpliktelser.
110 Med dessa påståenden dels stöder kommissionen subsidiärt sitt yrkande om återbetalning av det redan erlagda beloppet i sin ansökan om genstämning, dels bemöter den IDE:s påstående att det har fullgjort alla sina förpliktelser och av denna anledning skall erhålla återstående belopp av stödet. Även IDE:s påståenden att kommissionen skulle ha brutit mot sina avtalsförpliktelser kommer att gås igenom.
1) IDE har brutit mot sina förpliktelser vad gäller den löpande driften och beträffande underrättelse till kommissionen
111 Enligt artikel 3.1 i avtalet skulle uppdragstagaren, det vill säga IDE, under hela arbetets gång med jämna mellanrum inge lägesrapporter till kommissionen över arbetets utveckling och de uppnådda resultaten samt en sammanställning av sina utgifter under den föregående tidsperioden.
112 Kommissionen har gjort gällande att den inte har kunnat följa utvecklingen av projektet på grund av att IDE bröt mot sin skyldighet att informera kommissionen i enlighet med vad som föreskrevs i avtalet. Kommissionen har i en skrivelse som den sände till IDE den 7 september 1993 (bilaga XV till stämningsansökan) närmare bestämt gjort gällande att den utgiftssammanställning som den erhöll för perioden den 15 mars 1992-15 september 1992 inte överensstämde med villkoren i avtalet och inte kunde godtas därför att den stred mot avtalsbilaga III. Kommissionen har därefter inte erhållit någon ny rättad utgåva av denna rapport.
113 I samma skrivelse har kommissionen uppgett att den inte har erhållit någon utgiftssammanställning för perioden den 15 september 1992-15 mars 1993.
114 Av rapporter som utarbetats på kommissionens begäran av dels en oberoende expert, dels en redovisningsbyrå (bilagorna I och II till svaromålet) framgår att vissa driftsmässiga oegentligheter hade observerats under IDE:s utveckling av Disnet-projektet.
115 För det första talas det (s. 7 och 8) i den rapport av den 3 december 1991 för den första artonmånadersperioden för genomförandet av avtalet som kommissionens expert har utarbetat om väsentliga avvikelser från den ursprungliga kostnadsplanen, men även i förhållande till projektet som helhet, och som inte överensstämde med IDE:s avtalsförpliktelser. Dessutom uttalas i samma skrivelse att medlemmar av samarbetsgruppen har hävdat att fristerna och kostnaderna för genomförandet av projektet inte har beräknats på ett ändamålsenligt sätt. Dessa konstateranden ledde till bedömningen att det förelåg en stor risk för att projektet inte skulle kunna fullbordas inom de avtalade fristerna och att det var nödvändigt att omdefiniera projektets mål i en sådan omfattning som varken det avtalade tidsschemat eller den disponibla budgeten räckte till för. Dessutom föreslogs det att kommissionen skulle ställa in sitt ekonomiska stöd om inte IDE presenterade en klar alternativ strategi.
116 För det andra rörde revisionsbyråns rapport av den 22 juni 1992 kontrollen av hur projektet fortskred under perioderna 1, 2 och 3 (15 mars 1990-12 september 1991). Kontrollåtgärder började utföras den 18 maj 1992. Enligt den upprättade rapporten har IDE inte presenterat några räkenskapsböcker för nämnda perioder och reservationer uttrycktes beträffande riktigheten av de presenterade kostnaderna, och en minskning med 34 procent föreslogs.
117 IDE har bestritt riktigheten av revisionsbyråns bedömning (punkt 8 i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning) och har gjort gällande att det bokförde alla sina utgifter med stor noggrannhet och kontinuerligt noterade vid vilken tidpunkt betalningarna skedde under projektets gång.
118 IDE presenterade emellertid inte någon utgiftssammanställning vad gäller kostnader för samtliga halvårsperioder under utförandet av arbetet och har således inte visat att det uppfyllt sina förpliktelser i detta hänseende, vilket det var skyldigt att göra enligt artikel 3.1 i avtalet. Den negativa bedömning som den av kommissionen utsedda revisionsbyrån har gjort av i vilket skick IDE:s bokföring befann sig visar att kommissionens påståenden är välgrundade, medan det inte föreligger några bevis för IDE:s påståenden om motsatsen.
2) IDE har varken ingett en fullständig slutrapport till kommissionen över hela projektet eller en fullständig utgiftssammanställning
119 Enligt artikel 3.3 i avtalet skulle uppdragstagaren, det vill säga IDE, inom två månader efter arbetets genomförande inge en fullständig slutrapport till kommissionen över hela projektet, åtföljd av en fullständig utgiftssammanställning tillsammans med de slutliga utgiftsverifikationerna.
120 Kommissionen har gjort gällande att den av IDE presenterade slutrapporten av den 17 maj 1993 över projektets slutförande inte motsvarar kraven enligt avtalet, eftersom den inte innehåller någon tydlig redogörelse för projektets mål och resultat och eftersom den innehåller bedömningar som strider mot delrapporterna (se kommissionens skrivelse av den 7 september 1993 till IDE, bifogad stämningsansökan).
121 Kommissionen har dessutom hävdat att den inte erhöll den fullständiga utgiftssammanställningen åtföljd av de nödvändiga verifikationerna. Detta ledde enligt kommissionen till att den stoppade utbetalningen av det finansiella stödet till IDE.
122 IDE har invänt (punkt 16 i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning) att en korrigering av den redan inlämnade utgiftssammanställningen och ingivandet av en fullständig slutrapport skulle ha haft ganska liten betydelse, eftersom kommissionen redan på ett tidigt stadium hade klargjort sin avsikt att inte utbetala resterande stödbelopp. IDE förklarade sig dock villigt att tillmötesgå kommissionen.
123 Då IDE inte inom två månader efter att ha levererat arbetet hade lämnat in fullständig slutrapport över hela projektet, fullständig utgiftssammanställning och slutliga utgiftsverifikationer, är det visat att IDE inte har uppfyllt sina förpliktelser i detta avseende i enlighet med artikel 3.3 i avtalet.
3) Förändringar i sammansättningen av den grupp av organisationer som samarbetade med IDE utan kommissionens samtycke
124 I artikel 6.2 i avtalet föreskrivs att uppdragstagaren kan överlåta genomförandet av en del av arbetsprogrammet till tredje man, förutsatt att utkast till alla avtal om underentreprenad i rekommenderat brev meddelas kommissionen, som inom 15 dagar från brevets mottagande har rätt att förkasta underentreprenaden. För det fall att kommissionen inte har reagerat inom den föreskrivna fristen, betraktas underentreprenaden som godkänd.
125 Kommissionen har gjort gällande att IDE har brutit mot sina avtalsförpliktelser a) genom att ingå avtal om underentreprenad utan föregående samtycke av kommissionen och b) genom att använda sig av ungerska bolag för att utföra en del av arbetsprogrammet.
126 I sitt svar på kommissionens påstående att det under projektet fortlöpande konstaterades förändringar i sammansättningen av de organisationer som ingick i den grupp som samarbetade med IDE har IDE medgett att det förekom förändringar, men har tillbakavisat att det skulle var ansvarigt för detta. Förändringarna berodde enligt IDE (se s. 7 i ovannämnda skrivelse till kommissionen av den 2 maj 1993) antingen på ekonomiska orsaker som gjorde att vissa medlemmar i den ursprungliga gruppen drog sig ur eller på inkonsekvent handlande av deras ursprungliga samarbetspartner.
127 IDE har dock hävdat att kommissionen uttryckligen eller tyst godkänt dessa förändringar, i enlighet med artikel 6.2.2 i avtalet, och att alla rättigheter och förpliktelser som tillkom dem som lämnade samarbetet överfördes på de nya avtalsparterna. Enligt IDE visar detta att det inte förelåg något problem vare sig vad gäller kommissionens godkännande av underentreprenaderna eller beträffande tillsynen av arbetet i dess helhet som IDE var skyldigt att utöva såsom samordnare av gruppens arbetsuppgifter.
128 Det framgår inte av någon av avtalets bestämmelser att IDE är skyldigt att behålla en stabil sammansättning av gruppen från början av projektet till slutförandet av detsamma. IDE kunde alltså med kommissionens uttryckliga eller tysta godkännande ändra sammansättningen av den grupp av organisationer med vilken man samarbetade efter eget skön. Följaktligen saknas det grund för vad kommissionen påstått härom.
129 Kommissionen har anfört att IDE har ingått otillåtna underentreprenadsavtal med ungerska företag utan föregående godkännande från kommissionen (s. 9 i svaromålet till ansökan om genstämning). Kommissionen har vidare påpekat att Impact-programmet avser gemenskapsmarknaden för informationstjänster och att IDE:s underentreprenadsavtal med ungerska bolag därför stred mot IDE:s förpliktelser.
130 Enligt artikel 1 i det tvistiga avtalet ingicks det tvistiga avtalet mellan kommissionen och IDE inom ramen för gemenskapens Impact-program i enlighet med rådets beslut av den
26 juli 1988(10) om genomförande av en handlingsplan för etablering av en inhemsk marknad av tjänster inom informationsområdet. Av beslutets överväganden och bestämmelser framgår att denna handlingsplan riktade sig till inrättningar i Europeiska gemenskapens medlemsstater i syfte att skapa en gemenskapsmarknad för informationstjänster.
131 Vidare nämns i den tekniska bilagan (s. 3 i den ursprungliga lydelsen och s.
2 i den ändrade lydelsen) att IDE under genomförandet av Disnet-projektet skulle ha ett nära samarbete med ett antal organisationer, från sju (enligt den ursprungliga lydelsen) eller tio (enligt den ändrade lydelsen i den tekniska bilagan) medlemsstater. Det var alltså uteslutet, såsom kommissionen med rätta har påpekat, att bolag utanför gemenskapen skulle få delta i arbetsgruppen avseende Disnet-projektet.
132 IDE har påstått att det endast använde några ungerska arbetstagare och att en tillfällig anställning av arbetstagare enligt ungersk lagstiftning måste meddelas en viss myndighet som registrerar detta (punkt 17 i svaromålet till ansökan om genstämning). Som svar på kommissionens påstående att IDE har ingått underentreprenadsavtal som inte var tillåtna enligt avtalet har IDE anfört att det har fullgjort sin informationsskyldighet, enligt artikel 6 i avtalet, beträffande de underentreprenadsavtal som det ingick och har presenterat en rekommenderad skrivelse beträffande sex av sina nya partner men inte beträffande det tvistiga underentreprenadsavtalet med ett ungerskt bolag (bilaga VIII till svaromålet till ansökan om svaromålet).
133 Kommissionens påstående stöds endast vad gäller ett ungerskt bolag av en fotokopia av det avtal av den 29 augusti 1990 som kommissionen har åberopat (bifogad bilaga VI i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning). Syftet med detta avtal var att genomföra den del av Disnet-projektet som rörde naturligt språk (natural language). Följaktligen är IDE:s påstående att det inte har ingått något avtal med ett ungerskt bolag ogrundat.
4) IDE:s förhållande till de övriga medlemmarna i gruppen
134 Enligt artikel 6.1 i avtalet bär uppdragstagaren det tekniska och det finansiella ansvaret för arbetet och han skall anskaffa personal, faciliteter, utrustning och material som är nödvändigt för att fullgöra avtalet. I den mån arbetet skall utföras av organsisationer som samarbetar med uppdragstagaren åligger det uppdragstagaren att säkerställa att gemenskapens finansiella stöd fördelas mellan de deltagande organisationerna i förhållande till hur arbetet fortskrider och i förhållande till omfattningen av de enskilda organisationernas deltagande i arbetet.
135 I den tekniska bilagan (s. 16 i den ursprungliga lydelsen och s. 10 i den ändrade lydelsen) föreskrivs att projektet skall genomföras i två faser, två enheter: a) tillskapande av ett intelligent gränssnitt (intelligent interface) och b) integration (integration) av detta gränssnitt i en mängd applikationer inom skilda områden och med skilda funktioner.
136 Enligt den tekniska bilagan skulle dessa två enheter normalt genomföras efter varandra. Det vill säga att så snart det intelligenta gränssnittet var färdigt skulle det kunna användas i vissa bestämda applikationer. Eftersom detta emellertid skulle kräva mycket lång tid och tidsramen för Impact I-projektet var två år, skulle viss verksamhet i den andra fasen påbörjas parallellt med den första fasen i syfte att förbereda deltagarna för applikationen och den efterföljande integrationen av det intelligenta gränssnittet i form av en verktygslåda (toolkit) i enlighet med deras specifika behov vad gäller gränssnitt mellan användare (special human interfacing needs).
137 Kommissionen har påpekat att IDE, i strid med artikel 6.1 och bestämmelserna i den tekniska bilagan och trots att det bar det tekniska ansvaret för genomförandet av arbetena, försummade att i tid skicka en funktionsduglig version av verktygslådan till sina partner. Denna underlåtenhet hindrade partnerna från att i tid påbörja arbetet med att anpassa nämnda verktygslåda till de specifika krav som förelåg med hänsyn till deras databaser.
138 Närmare bestämt har kommissionen till stöd för sitt påstående åberopat en skrivelse till IDE av den 4 juni 1993 från en medlem i IDE:s samarbetsgrupp (bilaga V till svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning), i vilken IDE:s åsidosättanden beskrivs i detalj i samband med överlämnandet av dataprogrammet som skulle ge ifrågavarande partner möjlighet att påbörja sina egna arbeten.
139 Kommissionen har även hänvisat till ett protokoll från överläggningarna mellan IDE:s 17 samarbetspartner inom ramen för Disnet-projektet som ägde rum i Luxemburg den 18 maj 1993 (bilaga III till svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning), enligt vilket det konstaterades oförsvarliga förseningar från IDE:s sida under arbetets gång. I samma dokument nämns dessutom att IDE:s partner erhöll en komplett version av verktygslådan (release of the toolbox) först i februari 1993, att denna skulle ha varit klar i november 1992 och att endast få av dem kunde skapa fungerande applikationer till detta verktyg i juli 1993.
140 IDE har gentemot detta tvärtom hävdat att det i god tid, nämligen ett år före utgången av den frist som var fastställd för slutförandet av hela projektet, hade skickat en funktionsduglig version av verktygslådan, som det var skyldigt att skicka till de övriga medlemmarna i gruppen för att de skulle kunna påbörja utförandet av den del av projektet som de skulle ansvara för.
141 Samtidigt har IDE anfört att tidsplanen för det arbete som det skulle utföra belastades med oförutsedda tilläggsarbeten i samband med den del av programmet som hänförde sig till behandlingen av naturligt språk, telekommunikationsförbindelsen och funktionerna i samband med den förbindelsen.
142 Om IDE har skickat eller inte har skickat en funktionsduglig version av verktygslådan till de övriga medlemmarna i gruppen ett år före det fastställda slutdatumet för tidsplanen samt om ett år var en tillräcklig tidrymd för att slutföra de delar av arbetet som dessa medlemmar ansvarade för är en bevisfråga. IDE har inte bevisat detta påstående. Vi måste därför nöja oss med den bedömning som finns i det tidigare nämnda protokollet från överläggningarna mellan samarbetspartnerna.
143 Kommissionen har vidare gjort gällande att IDE har brutit mot sin skyldighet att fördela gemenskapsstödet mellan sina samarbetspartner, det vill säga att IDE har brutit mot sina ekonomiska förpliktelser i enlighet med artikel 6.1.
144 Till stöd för detta påstående har kommissionen åberopat a) det ovan nämnda protokollet från överläggningen om utvecklingen av Disnet-projektet av den 18 maj 1993, där det (punkt 3.3) nämns att IDE inte har betalat ut den del av gemenskapsstödet till samarbetspartnerna som tillkom dem, samt även b) skrivelser till IDE med klagomål från två av parterna i samarbetsgruppen (bilagorna IV och V till svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning). I den första skrivelsen, av den 29 september 1993, har bolaget meddelat IDE att det inte kommer att lämna den produkt som det är skyldigt att lämna till IDE förrän det erhållit det belopp av gemenskapsstödet som det har rätt till. Även den andra skrivelsen, av den 4 juni 1993, handlar om att det inte har skett någon utbetalning av ifrågavarande stödbelopp.
145 IDE har förnekat att det skulle ha brutit mot sin skyldighet att fördela den del av gemenskapsstödet som tillkom samarbetspartnerna och har åberopat en rad utdrag till stöd för detta (bilaga XI till svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning). Dessa utdrag visar emellertid endast att det fanns ett löpande konto för IDE:s transaktioner med sina samarbetspartner. IDE har vidare försvarat sin ståndpunkt med att påstå att de andra parterna i samarbetsgruppen inte erhöll något belopp därför att de redan utbetalda förskotten svarade mot de kostnader som IDE självt hade åsamkats för deras räkning och i varje fall därför att kommissionen inte hade betalat ut hela stödbeloppet (punkt 16 i svaromålet).
146 Vad särskilt gäller de klagomål som två av gruppens medlemmar har uttryckt anser IDE att dessa är ogrundade och har hävdat att programmet i det ena fallet inte levererades medan det i det andra fallet rörde sig om att de belopp som skulle utbetalas svarade mot utbildningskostnader för en medarbetare i ifrågavarande organisation och som endast genom denna utbildning skulle kunna fullgöra sina uppgifter inom programmets ram.
147 Det som IDE har framfört i förevarande fall stöder därmed - bortsett från att det är motsägelsefullt - inte till fullo dess påståenden och kan därför inte godtas.
5) Avtalsbrott som IDE har påstått att kommissionen har gjort sig skyldig till
148 I enlighet med artikel 6.3 i avtalet skall uppdragstagaren utan dröjsmål lämna kommissionen tillfredsställande och noggranna upplysningar om händelser eller omständigheter som kan inverka negativt på fullgörandet av detta avtal.
149 Enligt IDE (s. 3 i ovannämnda skrivelse till kommissionen av den 2 maj 1993) brast kommissionen i sitt ansvar genom att inte lämna något svar, trots upprepade underrättelser från IDE om problem i samband med genomförandet av projektet som hade uppkommit på grund av att det var nödvändigt att fullgöra ytterligare icke förutsedda arbeten. Detta medförde försening i upprättandet av de rapporter angående Disnet-projektet som var avsedda för kommissionen.
150 I det avtal som kommissionen ingick med IDE föreskrevs inte någon skyldighet för kommissionen att vidta åtgärder för det fall att motparten meddelade att det förelåg svårigheter av ekonomisk eller teknisk natur i samband med slutförandet av programmet.
151 Ur en mer allmän synvinkel och i enlighet med den anda som genomsyrar avtalet är det endast IDE i egenskap av kommissionens avtalspart som bär ansvaret för slutförandet av projektet. Detta framgår uttryckligen av artiklarna 1 och 6.1 i avtalet.(11)
152 Härav följer att IDE:s påstående att kommissionen har brutit mot sina avtalsförpliktelser är ogrundat. Vidare saknar IDE:s påstående att kommissionens underlåtenhet har hindrat IDE att fullgöra sina åtaganden stöd i avtalet och måste därför avvisas såsom ogrundat.
153 Även om IDE:s påståenden inte visar på något avtalsstridigt förfarande från kommissionens sida, det vill säga även om de inte har någon grund i avtalet, återstår frågan i vilken mån de kan rättfärdiga att ansvaret fördelas av domstolen. Denna fråga kommer att undersökas nedan.
VI - De övriga yrkandena i stämningen
154 För det fall att domstolen skulle bifalla huvudyrkandet i IDE:s ansökan och förplikta kommissionen att betala ut resterande stödbelopp skall de övriga yrkandena i ansökan undersökas här nedan.
1) Yrkandet om betalning av de utomrättsliga kostnaderna
155 IDE har yrkat betalning av ett belopp om 37 650 ecu för de utomrättsliga kostnader som, såsom IDE har uttryckt det, har uppstått för "rättshjälp".
156 Det åvilar IDE att visa att det har haft ovannämnda kostnader. IDE har emellertid inte presenterat någon bevisning som styrker detta. Yrkandet skall därför ogillas.
2) Ränteyrkandet
157 IDE har yrkat betalning av ränta från och med den 31 maj 1993, den dag då IDE skriftligen avvisade kommissionens förslag om nedsättning av det resterande stödbeloppet och krävde utbetalning av hela beloppet, vilket uppgick till 376 435 ecu.
158 På grund av det ovan nämnda yrkandets uppenbart accessoriska karaktär måste IDE, för det fall att huvudyrkandet bifalls, med nödvändighet även tillerkännas lagstadgad ränta.
3) Skadeståndsyrkandet
159 Nedan följer en undersökning av huruvida IDE:s skadeståndsyrkande kan tas upp till sakprövning och om det är välgrundat. IDE har yrkat ersättning för den skada som har uppkommit för bolaget på grund av kommissionens - såsom IDE påstår - avtalsstridiga handlande, bestående i att den inte har betalat ut hela stödbeloppet i enlighet med avtalet.
a) Upptagande till sakprövning
160 Det skall noteras att IDE i sin ansökan om stämning har yrkat skadestånd på följande grunder: a) IDE var nära konkurs på grund av sin dåliga ställning på marknaden, det hade förlorat sitt goda rykte (goodwill), det hade begränsat sina ekonomiska aktiviteter och varit tvunget att till underpris sälja en stor del av sina tillgångar (en fastighet och bilar), b) IDE hade avskedat större delen av sin personal, vilket ledde till en stagnation i verksamheten och skadebringande förseningar på grund av att det var nödvändigt att utbilda ny personal, och c) IDE hade fått känna på de negativa konsekvenserna av devalveringen av ecun i förhållande till nederländska gulden. IDE förbehöll sig dock rätten att ange skadans exakta storlek till en senare tidpunkt.
161 IDE har senare i sin replik angett dessa belopp enligt följande: a) 27 332,61 ecu för försäljning till underpris av en av företagets fastigheter och för att företaget hade varit tvunget att flytta, b) 3 188,80 ecu för försäljningen av två av företagets bilar, c) 54 554,35 ecu för avskedandet av större delen av personalen och för att företaget hade varit tvunget att utbilda ny personal, och d) 68 331,52 ecu för att det hade tagit mycket lång tid att återinträda på marknaden, vilket ledde till att företaget förlorade kunder och goodwill. IDE har dock inte preciserat det belopp som skadan uppgick till till följd av ecuns devalvering i förhållande till nederländska gulden.
162 Då IDE inte i sin ansökan om stämning i siffror har angett den skada det har lidit uppkommer frågan om yrkandet kan upptas till sakprövning. Denna fråga kan domstolen även pröva ex officio,(12) varvid den naturligtvis måste stödja sig på rättegångsreglerna för domstolen, då man måste utgå från att klausulen i artikel 16 i det omtvistade avtalet om att luxemburgsk rätt skall tillämpas endast avser materiell rätt.(13)
163 Enligt artikel 38.1 d i rättegångsreglerna för domstolen skall en ansökan om stämning bland annat innehålla uppgifter om sökandens yrkanden. Domstolen har fastslagit att om en sökande i sin ansökan framställer ett yrkande om fastställelse av en eventuell skada som har uppkommit till följd av en påtalad handling och om han under det skriftliga och det muntliga förfarandet preciserar detta yrkande och anger det belopp till vilket skadan uppgår, kan ersättningsyrkandet i repliken betraktas som en utveckling av yrkandet i ansökan om stämning och således upptas till sakprövning.(14)
164 I den ansökan som IDE har ingett har yrkandet redan från första början varit tillräckligt bestämt. Detta betyder att den omständigheten att IDE har framställt ett yrkande om skadestånd i den inledande rättegångshandlingen utan att ha preciserat det belopp till vilken skadan uppgick - vilket har skett i repliken - i sig inte innebär att talan inte kan tas upp till sakprövning, dock med undantag av den del som avser den skada som har uppkommit till följd av ecuns devalvering i förhållande till nederländska gulden, vilken inte har preciserats.
b) Saken
165 Beträffande frågan om yrkandet är välgrundat har kommissionen gjort gällande a) att IDE självt måste svara för den skada det har lidit, eftersom detta uttryckligen föreskrivs i artikel 8.1 i avtalet, och b) att det inte föreligger något orsakssamband mellan IDE:s skada och någon handling från kommissionens sida (s. 6 och 7 i svaromålet). På dessa grunder har kommissionen bestritt IDE:s yrkande.
166 Beträffande kommissionens första argument skall noteras att det i artikel 8.1 i avtalet föreskrivs att IDE självt svarar för varje förlust, skada eller annat förfång som det kan lida i samband med fullgörandet av detta avtal. Denna klausul hänvisar emellertid till skador som uppkommer på grund av omständigheter som ligger utanför avtalet. I det förevarande fallet har IDE yrkat skadestånd för en skada som det anser sig ha lidit på grund av att kommissionen inte har uppfyllt sin huvudförpliktelse, nämligen att betala ut hela det avtalade stödbeloppet. Avtalet utesluter naturligtvis inte a priori kommissionens ansvar i ett sådant fall.
167 För att det skall kunna antas att kommissionen är skyldig att ersätta IDE:s skada måste alla tre förutsättningarna för ansvar inom kontraktsförhållanden vara uppfyllda,(15) nämligen: a) att kommissionen inte har uppfyllt en av sina avtalsförpliktelser, b) att IDE har lidit en skada, och c) att det föreligger ett orsakssamband mellan den skada som IDE har lidit och kommissionens avtalsstridiga beteende.
168 Den första förutsättningen föreligger inte, eftersom kommissionen inte har brutit mot någon av sina avtalsförpliktelser. Men även om domstolen skulle finna det motsatta vara fallet, skulle den andra förutsättningen inte vara uppfylld, eftersom IDE visserligen har beskrivit skadan och angett det belopp till vilket den uppgick, men inte har presenterat något bevis som styrker denna skada och dess omfattning. Denna brist på bevis gör det omöjligt att bedöma i vad mån det föreligger ett orsakssamband mellan IDE:s skada och kommissionens beteende.
169 Detta leder till slutsatsen att även om IDE:s huvudyrkande skulle bifallas på så sätt att kommissionen förpliktas att betala ut resterande stödbelopp, skall dess andra yrkande om skadestånd ogillas dels med hänsyn till att det är ogrundat, dels med hänsyn till att det inte föreligger någon bevisning som stöder det.
VII - Möjligheten till ansvarsfördelning mellan kommissionen och IDE
170 Jag skall nu undersöka frågan om det, för det fall att domstolen inte delar den av mig föreslagna tolkningen av artikel 5.3 i avtalet, ändå är möjligt att fördela ansvaret mellan de båda parterna, kommissionen och IDE, enligt tillämplig nationell rätt, i det förevarande fallet rätten i Storhertigdömet Luxemburg.
A - Förutsättningarna för ansvarsfördelning
171 Enligt reglerna om kontraktsansvar skall den kontrahent som inte alls eller endast delvis har uppfyllt sina avtalsförpliktelser ersätta den skada som denna fullständiga eller partiella underlåtelse har vållat medkontrahenten. I artiklarna 1147 och 1148 i Luxemburgs Code civil regleras i detalj i vilka fall den part som har underlåtit att uppfylla sina förpliktelser befrias från skyldigheten att utge skadestånd.(16)
172 I doktrin och rättspraxis i Frankrike drar man därav analogt slutsatsen att problemet vad beträffar ansvarsfördelningen skall lösas med utgångspunkt i motsvarande artiklar i den franska Code civil, vilka är helt och hållet identiska med de ovan nämnda artiklarna. Konkret innebär detta a) att det skall föreligga en skyldighet att utge skadestånd, b) att den som kräver skadestånd genom eget vållande (handling eller underlåtenhet) har bidragit till att gäldenären inte har uppfyllt sina förpliktelser(17) och c) att det föreligger ett orsakssamband mellan borgenärens beteende och uppkomsten av den skada som han har lidit eller att skadan har förvärrats.
173 Om den skadelidandes beteende utgör ett fall av force majeure, det vill säga är oförutsebart och oundvikligt, är det tillräckligt att det är fråga om en icke culpös handling eller underlåtenhet för att frita gäldenären från ansvar. Om det emellertid visas att det föreligger ett beteende från borgenärens sida, som varken är oförutsebart eller oundvikligt, vilket har bidragit till att skadan har ökat, kan det delvis befria gäldenären från ansvar om detta beteende är culpöst.(18)
174 I de flesta fall har detta beteende (denna handling eller underlåtenhet) från borgenärens sida culpös karaktär, oftast i form av en "oförsiktighet", en "oaktsamhet, av vilket slag det vara månde".(19) För det fall att denna av culpa orsakade omständighet inte har framkallat utan endast bidragit till skadans uppkomst befriar domstolarna gäldenären delvis från ansvar. Rättspraxis synes i kontraktsförhållanden inte ge gäldenären delvis befrielse från ansvar(20) när borgenären inte har handlat culpöst.(21) När culpa har påvisats hos en borgenär som har bidragit till skadans uppkomst kan rätten fördela ansvaret med utgångspunkt antingen i graden av culpa hos gäldenären eller borgenären eller i orsakssambandet mellan vardera partens medverkan och skadans uppkomst. Det är följaktligen rätten som gör en suverän skönsmässig bedömning av existensen och graden av culpa samt ansvarsfördelningen.
175 I de fall där gäldenären är förpliktad att uppnå ett bestämt resultat (obligation de résultat),(22) det vill säga är förpliktad att leverera en bestämd vara, fördelas ansvaret normalt - då det inte har påvisats culpa från dennes sida - med utgångspunkt i orsakssambandet mellan skadan och borgenärens culpa, men domstolarna är benägna att även ta hänsyn till graden av culpa.(23)
B - Förslag till lösning
176 Såsom har nämnts ovan ingicks ett ömsesidigt förpliktande avtal mellan kommissionen och IDE, enligt vilket kommissionen förpliktade sig att utbetala ett visst belopp såsom stöd till IDE för genomförande av ett bestämt arbete, Disnet. Vi står alltså inför ett avtal där gäldenären, i detta fall IDE, är förpliktad att uppnå ett bestämt resultat (obligation de résultat), det vill säga att dennes huvudförpliktelse är att leverera en bestämd vara. På samma sätt skulle uppdragstagaren uppfylla en rad andra sekundära förpliktelser vilket han, såsom visats ovan, inte har gjort.
177 Kommissionen betalade ut en stor del av stödet till IDE. Den omständigheten att arbetet inte slutfördes med önskat resultat ledde emellertid till att kommissionen krävde återbetalning av sina utbetalade förskott, jämte ränta i enlighet med artikel 5.3 i avtalet.
178 I förevarande fall föreligger det en skada för kommissionen och det uppkommer en däremot svarande skadeståndsskyldighet för IDE på grund av att kommissionen genom att ha betalat ut större delen av stödet utan att ha mottagit den avtalade motprestationen från sin medkontrahent har lidit en skada. Det föreligger alltså ett orsakssamband mellan kommissionens skada och IDE:s bristande uppfyllelse av sina avtalsförpliktelser.
179 Man kan av detta emellertid inte dra slutsatsen att kommissionen genom sitt culpösa beteende (handling eller underlåtenhet) har bidragit till att IDE inte har uppfyllt sina avtalsförpliktelser, vilket har orsakat kommissionen skada. Det nödvändiga sambandet mellan kommissionens beteende och IDE:s bristande uppfyllelse av sina förpliktelser, som är den skadevållande omständigheten, fattas alltså. Det kan tilläggas att kommissionen genom sina förskottsutbetalningar av stödet syftade till att realisera projektets målsättning och det skulle inte vara riktigt att av detta dra slutsatsen att kommissionen skulle ha handlat culpöst, vilket skulle motivera en fördelning av ansvaret mellan kommissionen och IDE.
180 IDE har gjort gällande att det föreligger väsentlig underlåtenhet från kommissionens sida. IDE hävdar nämligen att den budget som kommissionen ställde till dess förfogande inte var tillräcklig för att slutföra det avtalade arbetet, eftersom den inte motsvarade de utgifter som var nödvändiga för att utföra de arbeten som kommissionen krävde (punkt 1 i svaromålet och svaromålet på ansökan om genstämning). Samtidigt har IDE anfört att oförutsedda tilläggsarbeten som uppstod i samband med den del av programmet som omfattade behandlingen av naturligt språk, telekommunikationsförbindelser och därmed sammanhängande funktioner belastade den ursprungliga budgeten (s. 3 i IDE:s skrivelse till kommissionen av den 2 maj 1993).
181 De argument som IDE har presenterat för att påvisa culpa hos kommissionen saknar dock grund. Eftersom det var IDE som hade lagt fram en plan om att ingå ett avtal med kommissionen om att kommissionen skulle stödja ett arbete som IDE skulle utföra, skulle IDE självt ha tagit samtliga parametrar med i beräkningen som eventuellt skulle ha kunnat fördyra projektet och följaktligen redan från början ha begärt en justering av de i avtalet fastställda beloppen, alltså totalkostnaden för genomförandet av projektet och det däremot svarande stödet från kommissionen. Denna omständighet kan emellertid inte i sig konstituera någon culpa från kommissionens sida i den mening att den hindrade IDE att uppfylla sina förpliktelser och därmed skulle ha beaktats vid fördelningen av ansvaret mellan kontrahenterna.
182 Det är uppenbart att kommissionen, trots att den, såsom den själv har understrukit, ofta hade fått bevis på bristande uppfyllelse av förpliktelserna från IDE:s sida och genom rapporterna från de experter som den själv hade utsett, särskilt rapporten av den 3 december 1991 (bilaga I till svaromålet), kände till att programmet i dess helhet inte utvecklade sig som avtalat, inte vidtog några åtgärder tidigare och särskilt inte hävde avtalet, vilket den hade rätt att göra enligt artikel 10, utan avvaktade att IDE skulle slutföra projektet i dess helhet.
183 Det skulle emellertid inte vara riktigt att av detta dra slutsatsen att det i det förevarande fallet föreligger ett orsakssamband mellan å ena sidan IDE:s bristande uppfyllelse av sina avtalsförpliktelser och den skada som har uppkommit för kommissionen som en följd därav och å andra sidan det beteende som kommissionen visade och som bestod i att fortsätta att betala ut stödet trots bristande uppfyllelse av förpliktelserna från medkontrahentens sida.
184 Jag anser följaktligen att det inte föreligger några förutsättningar för ansvarsfördelning i det förevarande fallet, då kommissionen inte har uppvisat culpa som har bidragit till att IDE inte har uppfyllt sina avtalsförpliktelser, vilket har gett upphov till den skada som kommissionen led.
VIII - Rättegångskostnader
185 Om parterna ömsom tappar målet på en eller flera punkter kan domstolen enligt artikel 69.3 första stycket i rättegångsreglerna besluta att vardera parten skall bära sin kostnad. Då kommissionens yrkanden endast skall bifallas till viss del, såsom jag har redogjort för ovan, skall vardera parten bära sin kostnad.
IX - Förslag till avgörande
186 Mot bakgrund av vad som har anförts ovan föreslår jag följaktligen att domstolen
1) ogillar IDE:s talan,
2) delvis bifaller kommissionens ansökan om genstämning och förpliktar sökanden IDE att till kommissionen utge ett belopp om 305 981 ecu jämte årlig ränta om 7,97 procent med början från utgången av en månad från den dag (den 29 juni 1994) då kommissionen framställde sitt krav om återbetalning av det redan utbetalda beloppet, det vill säga från och med den 29 juli 1994,
3) beslutar att vardera parten skall bära sin kostnad.
(1) - EGT C 188, s. 2.
(2) - EGT C 182, s. 4.
(3) - Rådets beslut 88/524/EEG av den 26 juli 1988 om genomförande av en handlingsplan för etablering av en marknad för tjänster inom informationsområdet, EGT L 288, s. 39. (Vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå.)
(4) - Det belopp som IDE kräver uppgår till 376 500 ecu. Detta belopp sammanlagt med det belopp som IDE redan har erhållit uppgår till 909 956 ecu. Uppenbarligen kräver IDE att till fullo få utbetalt det högsta bidragsbelopp (909 900 ecu) som föreskrivs i artikel 4.1 i avtalet.
(5) - Se dom av den 18 december 1986 i mål 426/85, kommissionen mot Zoubek (Rec. 1986, s. 4057, punkterna 10 och 11).
(6) - Enligt artikel 1135 medför ett avtal inte endast att avtalsparterna är bundna av avtalets ordalydelse utan även av allt som enligt billighet, sedvana eller lag följer av förpliktelsen enligt dess natur.
(7) - I artikel 1134 i civillagen föreskrivs att lagligen ingångna avtal har ställning av lag mellan avtalsparterna. Den romerska rättens princip pacta sunt servanda upprepas alltså. Dessutom föreskrivs att avtalsförpliktelserna skall fullgöras i enlighet med tro och heder. Artikel 1135 har nämnts ovan i fotnot 6.
(8) - "... as well as a natural language facility using a limited syntax and vocabulary will be offered as extra's."
(9) - Denna ståndpunkt bekräftas även av den omständigheten att, enligt artikel 3.4 i avtalet, varje väsentlig produkt som omfattas av utvecklingen av Disnet-projektet skall levereras.
(10) - Se fotnot 3.
(11) - Se punkt 41 f. i generaladvokaten C.O Lenz förslag till avgörande i ett liknande mål, C-209/90, kommissionen mot Feilhauer, i vilket dom meddelades den 8 april 1992 (Rec. 1992, s. I-2613).
(12) - Dom av den 15 december 1961, i förenade målen 19/60, 21/60, 2/61 och 3/61, Fives Lille Cail m.fl. mot Höga myndigheten (Rec. 1961, s. 559).
(13) - Se domen i det ovan i fotnot 5 nämnda målet kommissionen mot Zoubek, punkterna 4 och 10. Se även punkt 7 i förslaget till avgörande av generaladvokaten Tesauro, i mål C-330/88, Grifoni mot EKSG, i vilket meddelades dom den 5 mars 1991 (Rec. 1991, s. I-1045).
(14) - Dom av den 15 juli 1963 i mål 25/62, Plaumann mot kommissionen (Rec. 1963, s. 197). Se även dom av den 14 maj 1975 i mål 74/74, CNTA mot kommissionen (Rec. 1975, s. 533, punkt 47), och av den 28 mars 1979 i mål 90/78, Granaria mot rådet och kommissionen (Rec. 1979, s. 1081, punkt 6).
(15) - Beträffande förutsättningarna för ansvar inom kontraktsförhållanden i fransk rätt - vars bestämmelser på denna punkt helt och hållet motsvarar de luxemburgska bestämmelserna - se Gérard Légiers analys i artikeln "Responsabilité contractuelle" (kontraktsansvar) i Dalloz: Encyclopédie juridique. Répertoire de droit civil, volym VIII, andra utgåvan, 1992, punkt 17 f.
(16) - I artikel 1147 föreskrivs att en gäldenär är skyldig att utge skadestånd antingen då han inte har uppfyllt sin förpliktelse eller då han har dröjt med uppfyllelsen därav, såvida han inte visar att den uteblivna uppfyllelsen beror på en omständighet som han inte kan lastas för och han inte har handlat i ond tro. I artikel 1148 föreskrivs att skadestånd inte skall utgå då gäldenären på grund av force majeure eller tillfälligheter har hindrats att leverera eller att göra det som han var förpliktad till eller har företagit en handling som han var förbjuden att företa.
(17) - Se t.ex. Alex Weil och François Terré: "Droit civil: les obligations", Paris, Dalloz, tredje utgåvan, 1980, punkt 415, s. 483.
(18) - Ibidem.
(19) - Se Gérard Légiers analys i hans ovan i fotnot 15 omnämnda undersökning "Responsabilité contractuelle", punkt 186, och Geneviève Vineys analys i "Les obligations. La responsabilité: conditions" i verket, Traité de droit civil, utgivet under ledning av Jacques Ghestin, volym IV, Paris, LGDJ, 1982, punkt 426 f. Se även Henri Léons och Jean Mazeauds analys i: "Traité théorique et pratique de la responsabilité civile délictuelle et contractuelle", volym II, Paris, Montchrestien, sjätte utgåvan, 1970, punkt 1447 f.
(20) - Beträffande ansvarsfördelningen vid luxemburgska domstolar hänvisas t.ex. till Tribunal d'arrondissement de Diekirchs dom nr 5687 av den 10 maj 1988, Tribunal d'arrondissement de Luxemburgs dom nr 776/83 av den 21 oktober 1983, nr 259/84 av den 1 mars 1984, nr 832/84 av den 19 december 1984, nr 37251 av den 10 december 1987 och av den 14 november 1991 samt Cour d'appels dom nr 7235 av den 12 december 1984, två domar av den 13 december 1984 och slutligen dom nr 7403 av den 25 april 1985.
(21) - Se Gérard Légiers analys i den i fotnot 15 ovan omnämnda undersökningen.
(22) - Beträffande distinktionen mellan obligations de moyens och obligations de résultat, se t.ex. Alex Weils och François Terrés analys i det i fotnot 17 ovan omnämnda verket, punkt 396 f. samt den i fotnot 15 ovan omnämnda analysen av Gérard Légier, punkt 188, och Fernand Derridas analys i artikeln "Obligations" (Förpliktelser), i Dalloz: Encyclopédie juridique. Répertoire de droit civil, volym VII, andra utgåvan, 1992, punkt 47 f.
(23) - Se Gérard Légiers analys i den i fotnot 15 ovan omnämnda undersökningen, punkt 188.