61999CC0479_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
Inledning
1 Finanzgericht Düsseldorf (skattedomstolen i Düsseldorf, Tyskland) har genom beslut av den 18 december 1999 begärt att Europeiska gemenskapernas domstol skall meddela förhandsavgörande i två frågor rörande Kombinerade nomenklaturen för den gemensamma tulltaxan (nedan kallad KN). För det första frågar den om ljudkort avsedda för maskiner för automatisk databehandling skall klassificeras enligt tulltaxenummer 8471, 8473 eller 8543 i KN. För det andra frågar den, för det fall nämnda ljudkort skall klassificeras enligt tulltaxenummer 8543 i KN, om kommissionens förordning (EG) nr 1153/97(1) och kommissionens förordning (EG) nr 2086/97(2) (nedan kallad förordning nr 1153/97 respektive förordning nr 2086/97) är tillämpliga. Dessa förordningar har legat till grund för denna klassificering.
2 Det bör inledningsvis klargöras att ljudkorten består av med aktiva och passiva komponenter försedda kretskort som med hjälp av sina kontakter förs in på härför avpassade kontakter på moderkortet i en maskin för automatisk databehandling (nedan kallat ADB eller dator). Dessa kort används dels för att göra det möjligt att höra ljud som finns lagrade som digitala data i dataprogram genom att omvandla dessa till analoga signaler, dels för att omvandla analoga signaler till digitala data, så att de kan behandlas och/eller lagras.
Relevant lagstiftning
3 Genom rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (nedan kallad förordning nr 2658/87)(3) har en varunomenklatur kallad "Kombinerade nomenklaturen" upprättats, för att samtidigt tillgodose de tull- och statistikmässiga krav som gemenskapens utrikeshandel ställer. KN baseras på det världsomfattande harmoniserade systemet (nedan kallat HS) för kodifiering av varor, som upprättats av Tullsamarbetsrådet inom Världstullorganisationen (WCO).(4)
4 Tulltaxenummer 8471 i KN i kapitel 84 i bilaga 1 till ovannämnda förordning rör "maskiner för automatisk databehandling och enheter till sådana maskiner, magnetiska och optiska läsare, maskiner för överföring av data till databärare i kodad form samt maskiner för bearbetning av sådana data, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans".
5 Efter ikraftträdandet den 13 december 1996 av avtalet om handel med informationsteknikprodukter (nedan kallat ITA), vilket ingicks under Världshandelsorganisationens ledning,(5) har kommissionen antagit förordningen nr 1153/97 i vilken införts bland annat tulltaxenummer 8471 80 i KN rörande "andra enheter för maskiner för automatisk databehandling" liksom det nya undernumret 8471 80 90 i KN rörande "andra" olika kringenheter än kringutrustning (vilket däremot hör till undernumret 8471 80 10 i KN).
6 Tulltaxenummer 8471 i KN är också föremål för anmärkning 5 B till kapitlet 84 i den Kombinerade nomenklaturen(6), vari preciseras vad som skall förstås med "enheter" för maskiner för automatisk databehandling för att de skall kunna inräknas i detta tulltaxenummer. Beträffande nu aktuell fråga gällde vid i förevarande mål aktuell tidpunkt följande lydelse av denna anmärkning:
"Maskiner för automatisk databehandling kan förekomma i form av system som består av ett varierande antal enheter i separata höljen. En enhet anses utgöra en del av ett komplett system om den uppfyller följande villkor:
a) Den kan anslutas till centralenheten, antingen direkt eller via en eller flera andra enheter.
b) Den är speciellt konstruerad som en del till sådant system och måste i synnerhet, om den inte utgör en strömförsörjningsenhet, kunna ta emot eller leverera data i sådan form (kod eller signaler) som kan användas av systemet.
Även separata enheter av detta slag skall klassificeras enligt nr 8471.
Nr 8471 omfattar inte maskiner i vilka ingår eller som arbetar i anslutning till en maskin för automatisk databehandling och som utför en specifik arbetsuppgift. Sådana maskiner klassificeras enligt de nummer som motsvarar deras respektive arbetsuppgifter eller, om detta inte är möjligt, enligt något slumpnummer".
7 Anmärkning 5 B till kapitel 84 i den förutnämnda Kombinerade nomenklaturen har senare ändrats genom förordning nr 2086/97. Bestämmelsen har numera i här aktuellt avseende följande lydelse:
"...
B. Maskiner för automatisk databehandling kan förekomma i form av system som består av ett varierande antal separata enheter. Om inte annat anges i E nedan skall en enhet anses utgöra en del av ett komplett system om den uppfyller följande villkor:
a) Den är av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling.
b) Den kan anslutas till centralenheten antingen direkt eller via en eller flera andra enheter.
c) Den kan ta emot eller leverera data i sådan form (kod eller signaler) som kan användas av systemet.
...
E. Maskiner som utför en specifik uppgift, annan än databehandling, och ingår i eller arbetar i anslutning till en maskin för automatisk databehandling skall klassificeras enligt de nummer som motsvaras av deras respektive arbetsuppgifter eller, om detta inte är möjligt, enligt något slumpnummer."
8 I de förklarande anmärkningarna i HS, vilka antogs av Rådet för tullsamarbete, anges - fortfarande vad avser tulltaxenummer 8471 i KN - att med automatisk databehandling bör förstås bearbetande av data av alla slag enligt olika logiska processer och för en eller flera bestämda ändamål. Från detta tulltaxenummer utesluts emellertid de maskiner, instrument och apparater som innehåller en maskin för automatisk databehandling eller som arbetar tillsammans med en sådan maskin och som utför självständiga arbetsuppgifter. Dessa klassificeras i det tulltaxenummer som svarar mot funktionen ifråga.(7)
9 Tulltaxenummer 8473 i KN, som återfinns i kapitel 84 i bilaga 1 till förordningen nr 2658/87, inkluderar "delar och tillbehör (andra än överdrag, fodral o.d.) som är lämpliga att användas uteslutande eller huvudsakligen till maskiner och apparater enligt nummer 8469-8472". Vad gäller detta allmänna tulltaxenummer återfinns - fortfarande i samma förordning - undernummer 8473 30 00 i KN angående "delar och tillbehör till maskiner enligt nr 8471". Dessutom har i den ovannämnda förordningen nr 1153/97 ett annat undernummer, nr 8473 30 10 i KN angående "sammansatta elektroniska komponenter", tillkommit.
10 Kapitel 85 i bilaga 1 till förordning nr 2658/87 innehåller i sin tur tulltaxenummer 8543 i KN rörande "elektriska maskiner och apparater med självständiga arbetsuppgifter, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans i detta kapitel".
11 Det är dessutom viktigt att påpeka att det i förordning nr 1153/97 har tillkommit ett undernummer, nr 8543 89 79 i KN, angående "satser för uppgradering, för maskiner för automatisk databehandling och enheter därav, som saluförs i detaljhandeln, bestående av minst högtalare och/eller mikrofon, samt eletronik som möjliggör att maskinen för automatisk databehandling och dess enheter kan processera ljudsignaler (ljudkort)".
12 Slutligen har detta undernummer ändrats genom förordning nr 2086/97 som utvidgade det produktsortiment som ingår där. I den version som fastställdes genom sistnämnda förordning, i kraft från och med den 1 januari 1998, fick nämnda undernummer nämligen följande lydelse: "Utrustning som möjliggör att maskiner för automatisk databehandling och dess enheter kan bearbeta ljudsignaler (ljudkort), satser för uppgradering, för maskiner för automatisk databehandling och enheter därav, som saluförs i detaljhandeln, bestående av minst högtalare och/eller mikrofon, samt elektronik som möjliggör att maskinen för automatisk databehandling och dess enheter kan bearbeta ljudsignaler (ljudkort)." På så sätt har förordning nr 2086/97 i undernummer 8543 89 79 i KN infört ljudkort som man skulle kunna beteckna som "självständiga", dvs. utan högtalare och/eller mikrofon.
Bakgrund och förfarande
Det nationella förfarandet
13 I juli 1997 importerade CBA Computer Handels- und Beteiligungs GmbH, tidigare VOBIS Microcomputer AG (nedan kallat CBA Computer), ljudkort från Taiwan för övergång till fri omsättning inom gemenskapens territorium.
14 I den deklaration som upprättades vid importtillfället angav CBA Computer att nämnda kort borde klassificeras enligt undernummer 8543 i KN, det vill säga bland "elektriska maskiner och apparater med självständiga arbetsuppgifter, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans i detta kapitel". Följaktligen beräknade bolaget tullsatsen till 3,8 procent och betalade en summa på totalt 352,49 DEM. Hauptzollamt Aachen (huvudtullkontoret i Aachen) bokförde de av CBA Computer beräknade importavgifterna den 11 augusti 1997.
15 CBA Computer begärde den 31 juli 1997 omprövning av sin egen anmälan och anförde att ljudkorten som det hade importerat borde ha klassificerats enligt undernummer 8473 30 10 i KN och således belagts med en tullsats på 2,5 procent. Förutom sina nedan angivna argument åberopade CBA Computer till stöd för sin inställning ett bindande tulltaxebesked från den danska tullmyndigheten av den 13 januari 1995, enligt vilket ljudkort klassificeras just enligt undernummer 8473 30 10.
16 Hauptzollamt Aachen inte bara avslog begäran om omprövning genom beslut av den 20 maj 1998, utan beslutade också att CBA Computer skulle erlägga ytterligare 111,29 DEM i tullavgift, eftersom ljudkort enligt Hauptzollamts uppfattning i förordning nr 2086/97, som under tiden trätt i kraft, klassificerades enligt undernummer 8543 89 90 i KN. Dessa omfattades därför av en tullsats på 5 procent.Trots att förordningen inte trädde i kraft förrän den 1 januari 1998 och således efter det i målet aktuella händelseförloppet var den, enligt Hauptzollamts mening, tillämplig också beträffande varor som importerats före denna tidpunkt, då den inte innebar någon ändring av förordning nr 2658/87, utan inskränkte sig till att förtydliga ordalydelsen i tulltaxenummer 8543 i KN i förordningen.
17 CBA Computer överklagade den 4 juni 1998 detta beslut till Finanzgericht (Finansdomstolen) i Düsseldorf. Bolaget anförde härvid att det under tiden hade avgjorts ett mål i samma fråga i Europeiska gemenskapernas domstol, nämligen målet Techex Computer(8), varav enligt CBA Computers mening framgick att de ljudkort som det importerat borde klassificeras enligt undernummer 8471 80 90 i KN såsom "andra enheter för maskiner för automatisk databehandling".
Begäran om förhandsavgörande
18 Med hänsyn till att målet i Finanzgericht Düsseldorf rörde sig om tolkningen av nämnda tulltaxenummer i KN beslöt denna den 18 december 1999 att vilandeförklara målet för att hemställa att Europeiska gemenskapernas domstol skall meddela förhandsavgörande i följande frågor:
"1) Skall Kombinerade nomenklaturen, i dess lydelse enligt bilaga I till kommissionens förordning (EG) nr 1153/97 av den 24 juni 1997 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, tolkas så, att elektroniska integrerade kretsar som gör det möjligt för maskiner för automatisk databehandling och enheter till sådana maskiner att bearbeta ljudsignaler (ljudkort) skall klassificeras enligt tulltaxenummer 8471, 8473 eller 8543?
2) Är kommissionens förordning (EG) nr 1153/97 av den 24 juni 1997 och kommissionens förordning (EG) nr 2086/97 av den 4 november 1997 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan giltiga, såvitt de i fråga 1 nämnda ljudkorten däri klassificeras enligt tulltaxenummer 8543?"
Rättspraxis
19 Innan man analyserar dessa frågor är det lämpligt att erinra om att ifrågavarande tvist ingår i ett större sammanhang av mål om tullklassificering av elektriska apparater eller komponenter och närmare bestämt dataprodukter. Ett flertal frågor har i själva verket redan besvarats av domstolen beträffande vissa av dessa produkter, som särskilda och viktiga prejudikat skall nämnas den ovannämnda domen i målet Techex och den nyligen avkunnade domen i målet Peacock(9), i vilka klassificeringen i KN angående "Vista Board"-videokort respektive nätverkskort har tolkats.
20 I den förstnämnda domen fann domstolen att "Vista Board" utgör en enhet som är ämnad att integreras i en maskin för automatisk databehandling. Då detta kort inte har någon annan funktion än att behandla data (i detta fall att behandla bilder) kom domstolen fram till att det inte kan anses utföra självständiga arbetsuppgifter i den mening som avses i anmärkning 5 B till kapitel 84 i den Kombinerade nomenklaturen och att det följaktligen bör falla under tulltaxenummer 8471 i KN. Samma principer utvecklades och förtydligades i domen i målet Peacock, som avkunnades efter avslutandet av det skriftliga förfarandet och före den muntliga förhandlingen.
Den första frågan
Parternas ståndpunkter
21 CBA Computer har i sina skriftliga yttranden även anfört att ljudkort inte kan utföra självständiga arbetsuppgifter i den mening som avses i anmärkning 5 E till kapitel 84 i den Kombinerade nomenklaturen och att de således bör klassificeras enligt undernummer 8471 80 90 i KN såsom enheter för maskiner för automatisk databehandling. Enligt sökanden i målet vid den nationella domstolen bör man nämligen även i detta fall tillämpa de slutsatser som domstolen kom fram till i domen i målet Techex, eftersom ljudkort går att använda först efter det att de satts in i en dator för att där fylla en funktion som på inget sätt skiljer sig från vad som gäller för videokort. De har nämligen i likhet med dessa till uppgift att "behandla data" med den enda skillnaden att de behandlade data i det ena fallet består av bilder och i det andra av ljud. Ljudkort bör följaktligen klassificeras enligt nummer 8471 i KN.
22 Vad beträffar kommissionen har denna i sina skriftliga yttranden invänt att klassificering av ifrågavarande kort enligt tulltaxenummer 8471 i KN inte är möjlig, eftersom de inte omnämns i detta tulltaxenummer. Dessutom är kriteriet behandling av data, som åberopats av CBA Computer, inte i sig självt avgörande för klassificering enligt detta nummer. Detta beror också på att ljudkorten fyller en funktion som inte, enligt kommissionen, motsvarar en vanlig funktion hos en dator. Deras uppgift liknar mer en musik-CD-spelare, således en apparat som kan klassificeras enligt tulltaxenummer 8543. Slutligen bör möjligheten till en klassificering enligt nummer 8473 vara utesluten, med hänsyn till det faktum att ljudkorten inte utgör en del av en maskin för automatisk databehandling, eftersom de inte är nödvändiga för att den skall fungera.
23 Ljudkort bör istället, enligt kommissionen, klassificeras enligt tulltaxenummer 8543 i KN, dit bland annat apparater för inregistrering och återgivning av ljud hör. Då dessa kort inte kan klassificeras bland satser för uppgradering, enligt undernummer 8543 89 79 i KN, eftersom de inte är försedda med vare sig högtalare eller mikrofon, anser kommissionen att de skall klassificeras enligt undernummer 8543 89 i KN ("andra"), det vill säga såsom delar av automatiska maskiner för behandling av data, med en självständig uppgift.
24 Kommissionen vidhöll vid den muntliga förhandlingen visserligen att denna argumentation är riktig, men medgav att det under de senaste månaderna, efter det att det skriftliga förfarandet hade avslutats, hade skett en utveckling i frågan, som snarare talade för CBA Computers inställning. Den syftade å ena sidan på ovannämnda dom i målet Peacock och å andra sidan på den debatt som ägt rum i denna fråga inom WCO och dess harmoniseringskommitté.
25 Beträffande den första frågan har kommissionen inte funnit det uteslutet att det är möjligt att på ljudkort tillämpa den argumentation som domstolen förde i det nämnda målet beträffande nätverkskort, och medgivit att starka skäl föreligger för klassificering av ljudkort enligt tulltaxenummer 8471 i KN. Den har dock inte helt ändrat inställning och har vidhållit att klassificering av ljudkort enligt tulltaxenummer 8543 i KN kan motiveras, särskilt med utgångspunkt från den argumentering som framställdes i det skriftliga yttrandet, enligt vilket ljud, till skillnad från bilder, inte skulle vara en väsentlig funktion för en ADB-maskin; en dator utan ljudkort och utan högtalare förblir nämligen en dator, medan den inte kan betraktas som en sådan om man tar bort bilder och skärm.
26 Vad beträffar diskussionen inom WCO har kommissionen medgett att det har utvecklats en tendensiell förändring på internationell nivå beträffande frågan angående klassificering av ljudkort. Den har nämligen citerat statistik från WCO från juli 1999 för att visa att endast tre länder, Australien, Nya Zeeland och Filippinerna, fram till detta datum har klassificerat ljudkort enligt undernummer 8471 80 i KN, medan merparten av de andra staterna klassificerat dem enligt undernummer 8543 89 i KN. Det var först i november 2000 under debatterna och omröstningarna vid HS-kommitténs 26:e sammanträde som en avgörande majoritet utkristalliserade sig, vilken röstade för klassificering av dessa kort enligt undernummer 8471 80 i KN.
Tolkningen av den Kombinerade nomenklaturen
27 Efter att ha sammanfattat parternas ståndpunkter skall jag, med utgångspunkt från domstolens praxis i denna fråga, redovisa min inställning till den första fråga som den nationella domstolen har hänskjutit till EG-domstolen.
28 Såsom domstolen flera gånger har fastställt är det avgörande kriteriet för tullklassificering av varor varornas objektiva kännetecken och egenskaper, såsom de definieras enligt ordalydelsen av tulltaxenummer i KN och anmärkningar till avdelningarna och kapitlen.(10) Därav följer, även beträffande ifrågavarande varor, att de uppgifter som produkten (enheten) i fråga möjliggör för en maskin för automatisk databehandling som helhet att utföra inte är avgörande.(11)
29 Detta gäller särskilt för nätverkskort. Eftersom dessa kort "uteslutande [är] avsedda för maskiner för automatisk databehandling, de är direkt anslutna till de sistnämnda och deras uppgift är att leverera och ta emot data i en form som kan användas av dessa maskiner"(12), är de jämförbara med varje annat sätt genom vilket en ADB-maskin tar emot eller levererar data. Följaktligen utför de inte "självständiga arbetsuppgifter", det vill säga arbetsuppgifter som de skulle kunna utföra på ett självständigt sätt utan hjälp av en sådan maskin. Det är just mot denna bakgrund som domstolen i domen i målet Peacock har kunnat komma till slutsatsen att anmärkning 5 B i kapitel 84 i den Kombinerade nomenklaturen inte utesluter nätverkskort från klassificering enligt tulltaxenummer 8471 i KN.(13)
30 För att fullborda klassificeringen av ifrågavarande kort har domstolen i samma dom frågat sig om de borde betraktas som "enheter" i maskiner för automatisk behandling av data, upptagna enligt tulltaxenummer 8471 i KN, eller som "delar" eller "tillbehör" till dessa maskiner, och i så fall ingående i tulltaxenummer 8473 i KN. Domstolen har med anledning härav förklarat att "enheter" enligt anmärkning 5 B till kapitel 84 i den Kombinerade nomenklaturen uppfyller de aktuella villkoren "eftersom de kan anslutas till centralenheten och är särskilt konstruerade som delar till ett system för automatisk databehandling"(14), begreppet "del" definieras däremot som någonting som är oundgängligt för att en helhet skall kunna fungera.(15) Eftersom nätverkskort förekommer i form av anslutningskort och också kan anta andra former, särskilt formen av en självständig enhet, har domstolen kunnat komma fram till att dessa, i likhet med videokort, bör betecknas som "enheter" till maskiner för automatisk databehandling som skall klassificeras under tulltaxenummer 8471 i KN.
Tillämpligheten av gemenskapsrättslig praxis på tullklassificering av ljudkort
31 Kan denna rättspraxis också användas för att besvara den fråga angående tullklassificering av ljudkort, som ställts av den nationella domstolen? För att svara på denna måste man fråga sig om ljudkort har sådana tekniska och funktionella egenskaper som särskiljer dem från videokort och nätverkskort, och som innebär att det är nödvändigt att fastställa andra kriterier för klassificering.
32 Svaret på denna fråga kan enligt min mening bara vara nekande. Först vill jag erinra om att ljudkort, i likhet med videokort och nätverkskort, också har funktionen att behandla data och att de dels används till att omvandla externa analoga signaler till digitala data så att de kan behandlas av maskinen, dels till att omvandla digitala data i vissa programvaror till analoga signaler.
33 Såsom CBA Computer har understrukit finns det tre grundläggande delar i ett grafikkort, liksom i ett videokort(16):
1) En analog-digital-omvandlare som omvandlar analoga signaler till digitala signaler för att dessa skall kunna behandlas och vid behov lagras i maskinen för automatisk databehandling.
2) En grafisk eller akustisk processor som utför beräkningar (det vill säga bearbetning av data) och som styr de elektroniska operationerna.
3) En digital-analog-omvandlare som omvandlar digitala signaler, vilka behandlats eller lagrats i maskinen för automatisk databehandling, till analoga signaler för att de skall kunna behandlas i en utenhet (bildskärm eller högtalare).
34 Den enda skillnaden består alltså i det faktum att i det ena fallet är det bilder som behandlas och i det andra fallet är det ljud. Kommissionen själv har för övrigt vid den muntliga förhandlingen medgivit att det inte är någon skillnad mellan de två typerna av kort vare sig vad beträffar användningen eller sättet för användningen.
35 Man kan alltså sammanfatta detta på så sätt att ljudkort, det vill säga sammansatta elektroniska kretsar, som möjliggör för maskiner för automatisk databehandling och deras enheter att behandla akustiska signaler, inte utför en "självständig arbetsuppgift" i den mening som avses i anmärkning 5 B till kapitel 84 i den Kombinerade nomenklaturen(17), utan snarare utför en databehandlingsuppgift. De bör följaktligen anses som enheter till maskiner för automatisk databehandling och således klassificeras enligt tulltaxenummer 8471 i KN.
36 Som jag för övrigt ovan har påpekat anser kommissionen, även om den är överens om bedömningen av ljudkortens funktion, att de under alla förhållanden bör klassificeras enligt tulltaxenummer 8543 i KN, såväl eftersom det finns en likhet mellan deras funktion och en CD-spelares funktion som för att ljudet, till skillnad från bilder, inte utgör en nödvändig eller traditionell funktion för en dator.
37 Mot bakgrund av de överväganden som gjorts i de föregående avsnitten anser jag likväl inte att det är möjligt att, med utgångspunkt från funktionen, jämföra ett ljudkort med en CD-spelare. Det förstnämnda är ett medel genom vilket en maskin för automatisk databehandling tar emot eller levererar data. Utanför denna maskin har kortet emellertid inga funktioner som det kan utföra på något självständigt sätt. Som för övrigt CBA Computer konstaterade vid den muntliga förhandlingen kan man inte göra en jämförelse med apparater för inspelning och återgivning av ljud, eftersom ljudkort till skillnad från kort för inspelning eller återgivning av ljud, inte kan spela in eller återge ett ljud, medan de däremot kan behandla data bestående av ljud. Man bör alltså dra slutsatsen att ljudkort, till skillnad från CD-spelare, inte kan ha någon självständig funktion utanför maskinen.
38 I andra hand anser jag inte att man på allvar kan hävda, såsom kommissionen gör, att åskådliggörandet av data på en bildskärm och bildskärmen i sig själv är nödvändiga komponenter för en dator, medan ljud och högtalare inte skulle vara det. Som CBA Computer har påpekat vid förhandlingen finns det datorer, till exempel stora maskiner som behandlar data, som fullgör sin funktion utan att nödvändigtvis vara kopplade till en bildskärm. Å andra sidan och mer allmänt förefaller det mig som om kriteriet "en dators vanliga uppgifter" är alltför oprecist för att vara lämpligt att användas vid definitionen av denna funktions typiska egenskaper, eftersom det inte grundar sig på de tekniska egenskaper som produkten i fråga har. Genom detta kriterium beaktas inte heller den mycket snabba utveckling som har skett under de senaste åren inom sektorn för informationsteknologi.
39 Mot bakgrund av dessa överväganden anser jag följaktligen att elektroniskt integrerade kretsar, som möjliggör för maskiner för automatisk databehandling och för deras enheter att behandla akustiska signaler (ljudkort), eftersom de inte utför en självständig arbetsuppgift i den mening som avses i anmärkningen 5 B till kapitel 84 i den Kombinerade nomenklaturen, bör klassificeras som "enheter" till automatiska maskiner för behandling av data enligt tulltaxenummer 8471 i KN.
Den andra frågan
40 I den andra frågan förhör sig den nationella domstolen om giltigheten av förordningarna nr 1153/97 och 2086/97, eftersom det i dessa föreskrivs att ljudkort är inkluderade i tulltaxenummer 8543 i den Kombinerade nomenklaturen. Den nationella domstolen har i beslutet om hänskjutande nämligen angivit att Europeiska gemenskapen, genom artikel 3.1 a i den internationella konventionen av den 14 juni 1983 om det harmoniserade systemet, har förbundit sig att inte ändra omfattningen av tulltaxenumren som finns upptagna i konventionen, vilket däremot skulle bli resultatet av den ovan angivna oriktiga klassificeringen av ljudkort. Kommissionen är nämligen inte behörig att ändra innehållet i konventionen, även om den enligt artikel 9.1 i förordning nr 2658/87 har stora möjligheter att precisera omfattningen av tulltaxenummer som upprättats genom det harmoniserade systemet. Detta har också bekräftats i domstolens praxis.(18)
41 Enligt CBA Computer har den nationella domstolen fog för sina tvivel: Förordningarna nr 1153/97 och 2086/97 borde nämligen anses som ogiltiga i den del som rör klassificering av ljudkort, eftersom de innehåller en oriktig tolkning av tulltaxenumren 8471 och 8543 i HS.
42 Kommissionen har å sin sida däremot vidhållit den motsatta ståndpunkten, visserligen med de anpassningar som föranleds av utvecklingen på området, för vilken utförligt redogjorts ovan. Under den muntliga förhandlingen har kommissionen gjort gällande dels att förordning nummer 1153/97 inte är ogiltig, då det i HS inte föreskrivs någon klassificering av de ifrågavarande korten enligt något annat undernummer än undernummer 8543 89, dels att förordning nr 2086/97 inte är tillämplig i målet på grund av det faktum att den import som är föremål för det nationella förfarandet ägde rum i juli 1997, medan förordningen inte trädde i kraft förrän den 1 januari 1998. Detta skulle, fortfarande enligt kommissionens mening, innebära att giltighetsfrågan skulle sakna relevans för det i den nationella domstolen anhängiga målet.
43 Det förefaller som om båda parter har visst fog för sin inställning, men jag anser att ingen av dem ger ett adekvat svar på den fråga som skall besvaras.
44 Jag noterar först att förordning nr 1153/97 inte innehåller någon bestämmelse om klassificering av "självständiga" ljudkort, det vill säga ljudkort utan högtalare och/eller mikrofon, såsom de som är i fråga i detta mål. Det är endast genom tolkning som kommissionen kan anföra att nämnda kort skall klassificeras enligt undernummer 8543 89 i KN. Om det förhåller sig på detta sätt, är det uppenbart att ingen fråga om förordningens ogiltighet uppkommer, även om det visas, som jag anser att jag har gjort ovan, att den tolkning som kommissionen föreslår saknar grund.
45 I förordning nr 2086/97 har kommissionen däremot särskilt klassificerat "självständiga" ljudkort enligt undernummer 8543 89 79 i KN. En fråga om giltighet skulle alltså kunna ställas angående denna förordning eftersom det, om domstolen kommer fram till min ovan angivna ståndpunkt att denna klassificering är felaktig, skulle innebära att kommissionen har begått ett uppenbart bedömningsfel och att den har överskridit sina befogenheter vad gäller den närmare bestämningen av innehållet i ett tulltaxenummer i den Kombinerade nomenklaturen.
46 Det skall för övrigt erinras om att förordning nr 2086/97 trädde i kraft den 1 januari 1998 och att den inte getts retroaktiv verkan. En sådan verkan skulle inte heller, vilket Hauptzollamt Aachen antagit(19), kunna följa av att förordningen var av förtydligande natur, eftersom, som vi har sett, det i denna förordning tvärtom införs nyordningar i förhållande till det tidigare fastställda systemet enligt förordning nr 1153/97. Domstolen har för övrigt själv fastställt att "en förordning vari villkoren för klassificering enligt ett tulltaxenummer eller ett undernummer preciseras är av grundläggande karaktär och kan inte ha någon retroaktiv verkan".(20)
47 Trots att den nationella domstolens tvivel om giltigheten av ifrågavarande förordning är välgrundat är denna förordning inte desto mindre inte tillämplig beträffande det i förevarande mål aktuella händelseförloppet, som gäller import som ägt rum i juli 1997. Frågan om dess giltighet är alltså inte relevant för att avgöra den i den nationella domstolen anhängiga tvisten och följaktligen är enligt min åsikt förutsättningarna för att domstolen skall uttala sig i denna fråga inte uppfyllda.
Förslag till avgörande
48 Mot bakgrund av övervägandena ovan föreslår jag följaktligen att domstolen skall svara följande på den nationella domstolens frågor:
1) Elektroniska integrerade kretsar som möjliggör för maskiner för automatisk databehandling och deras enheter att behandla ljudsignaler (ljudkort) och vilka har övergått till fri omsättning inom gemenskapens territorium i juli 1997 skall klassificeras enligt tulltaxenummer 8471 i KN såsom "enheter" till dessa maskiner, eftersom de inte utför en självständig arbetsuppgift i den mening som avses i anmärkning 5 B till kapitel 84 i den Kombinerade nomenklaturen.
2) Eftersom det i kommissionens förordning nr 1153/97 av den 24 juni 1997 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, inte görs någon klassificering av ljudkort utan högtalare och/eller mikrofon under tulltaxenummer 8453, och eftersom kommissionens förordning nr 2086/97 av den 4 november 1997 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, inte är tillämplig på det i målet vid den nationella domstolen aktuella händelseförloppet, föreligger inte förutsättningarna för att ogiltigförklara de båda nämnda förordningarna.
(1) - Kommissionens förordning (EG) nr 1153/97 av den 24 juni 1997 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 168, s. 35).
(2) - Kommissionens förordning (EG) nr 2086/97 av den 4 november 1997 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 312, s. 1)
(3) - EGT L 256, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 13, s. 22.
(4) - Systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering, som infördes genom den internationella konventionen av den 14 juni 1983 och som godkändes av kommissionen genom rådets beslut 87/369/EEG av den 7 april 1987 (EGT L 198, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 12, s. 3).
(5) - Avtalet om handel med informationsteknikprodukter som ingicks i Singapore den 13 december 1996 under Världshandelsorganisationens ledning, i vilket Europeiska gemenskapen är avtalspart, omfattar i stort sett 90 procent av världshandeln med informationsteknikprodukter. I avtalet föreskrivs att samtliga tullar som gäller mellan parterna beträffande dessa produkter skall avskaffas före den 1 januari 2001 med stegvisa sänkningar år 1997, 1998 och 1999. Tulltaxenummer 8471 i HS och dess tillhörande undernummer liksom undernummer 8473 30 (delar och tillbehör till maskiner enligt nummer 8471) ingår i detta avtal.
(6) - Föreskrivet i förordning nr 2658/87.
(7) - Système harmonisé de désignation et de codification des marchandises. Notes explicatives. Andra upplagan (1996). Del 3. Avdelning XII-XVI, kapitel 64-84.
(8) - Dom av den 18 december 1997 i mål C-382/95, Techex Computer (REG 1997, s. I-7363).
(9) - Dom av den 19 oktober 2000 i mål C-339/98, Peacock AG (REG 2000, s. I-0000).
(10) - Se särskilt dom av den 19 maj 1994 i mål C-11/93, Siemens Nixdorf (REG 1994 s. I-1945), punkt 11, domen i det ovannämnda målet Techex, punkt 11, och dom i det ovannämnda målet Peacock, punkt 9.
(11) - Se domen i det ovannämnda målet Peacock, punkt 15.
(12) - Ibidem, punkt 16.
(13) - Även i domen i mål Techex (punkterna 20 och 21) har domstolen fastställt att "Vista Board" är "en enhet som är ämnad att integreras i en maskin för automatisk databehandling" och har till uppgift "att dels konvertera analoga externa signaler för att de skall bli tillgängliga i en form som gör det möjligt för denna maskin att behandla dem, dels att på bildskärmen visa resultatet av de operationer som maskinen har utfört". Denna funktion ingår i begreppet "databehandling" och bör inte anses som en "självständig arbetsuppgift" i den mening som avses i anmärkning 5 B sista stycket till kapitel 84 i den Kombinerade nomenklaturen. Följaktligen skall Vista Board anses som en enhet till en maskin för automatisk databehandling.
(14) - Dom i målet Peacock, punkt 20.
(15) - Ibidem, punkt 21.
(16) - Enligt den ovannämnda domen i målet Techex, punkt 16, gör dessa tre delar "tekniskt sett inte ... något annat än behandlar data" (i det då ifrågavarande fallet behandling av bilder).
(17) - Såsom generaladvokaten Jacobs har anfört i sitt förslag till avgörande i målet Peacock, punkt 75, föranleder ordalydelsen av sista stycket i anmärkningen 5 B antagandet att "den maskintyp som är utesluten från tulltaxenummer 8471 är en självständig enhet som utför en speciell uppgift som också, fastän med visst besvär, skulle kunna utföras utan hjälp av en maskin för automatisk behandling av data eller som i vart fall är skild från behandling av data".
(18) - Som domstolen har påpekat har "rådet på detta område ... tillerkänt kommissionen ett stort utrymme för att, i samarbete med tullexperter från medlemsstaterna, genom skönsmässig bedömning precisera innehållet i de KN-nummer som skall beaktas vid klassificering av en viss vara ... . Den behörighet som kommissionen har att besluta om åtgärder i enlighet med artiklarna 9.1 a, b, d, och e och i förordning nr 2658/87 innebär emellertid inte att den har behörighet att ändra innehållet i de KN-nummer som har fastställts på grundval av det harmoniserade system som har inrättats genom konventionen, vilket gemenskapen i artikel 3 i konventionen åtagit sig att inte ändra räckvidden för", (dom av den 14 december 1995 i mål C-267/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1995 s. I-4845, punkterna 19 och 20). Se också dom av den 13 december 1994 i mål C-401/93, GoldStar Europe (REG 1994, s. I-5587, punkt 17 och följande punkter), dom av den 28 mars 2000 i mål C-309/98, Holz Geenen (REG 2000, s. I-1975), samt slutligen generaladvokat Jacobs förslag till avgörande av den 1 februari 2001 i mål C-463/98, Cabletron System mot Revenue Commissioners (ännu inte publicerat i REG, punkt 76 och följande punkter).
(19) - Se fotnot 17 ovan.
(20) - Dom av den 28 mars 1979 i mål 158/78, Biegi mot Hauptzollamt Bochum (REG 1979 s. I-1103), punkt 11.