62004CJ0096_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C-96/04,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Amtsgericht Niebüll (Tyskland), genom beslut av den 2 juni 2003 som inkom till domstolen den 26 februari 2004, i ett förfarande som anhängiggjorts av
Standesamt Stadt Niebüll,
meddelar
DOMSTOLEN (första avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann (referent) samt domarna N. Colneric, J.N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič och E. Levits,
generaladvokat: F.G. Jacobs,
justitiesekreterare: förste handläggaren L. Hewlett,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 28 april 2005,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
– barnet Leonhard Matthias, genom sin far S. Grunkin,
– Tysklands regering, genom A. Tiemann och A. Dittrich, båda i egenskap av ombud,
– Belgiens regering, genom A. Goldman, i egenskap av ombud,
– Greklands regering, genom E.-M. Mamouna, S. Vodina och G. Skiani, samtliga i egenskap av ombud,
– Spaniens regering, genom E. Braquehais Conesa, i egenskap av ombud,
– Frankrikes regering, genom G. de Bergues och A. Bodard‑Hermant, båda i egenskap av ombud,
– Nederländernas regering, genom H.G. Sevenster och C.W. Wissels, båda i egenskap av ombud,
– Europeiska gemenskapernas kommission, genom M. Condou‑Durande och S. Grünheid, båda i egenskap av ombud,
och efter att den 30 juni 2005 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1. Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 12 EG och 18 EG.
2. Begäran har framställts i ett förfarande som anhängiggjorts av Standesamt Stadt Niebüll (folkbokföringsmyndigheten i staden Niebüll, nedan kallad Standesamt) för att överföra rätten att bestämma ett barns efternamn till en av barnets föräldrar. Föräldrarna hade tidigare vägrat att godta att barnet ges ett annat efternamn än det dubbelnamn bestående av föräldrarnas respektive efternamn under vilket han redan har registrerats i Danmark, där han är född.
Tillämpliga nationella bestämmelser
Internationell privaträtt
3. I artikel 10.1 i lagen om införande av civillagen (Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch) (nedan kallad EGBGB) föreskrivs följande:
”En persons namn skall bestämmas enligt lagen i den stat där personen är medborgare.”
Civillagen
4. Barns förvärvande av efternamn när föräldrarna bär olika efternamn regleras i 1617 § i tyska civillagen (Bürgerliches Gesetzbuch) (nedan kallad BGB) i enlighet med följande:
”1) Om föräldrarna inte bär samma efternamn som gifta men har gemensam vårdnad om barnet kan de genom en anmälan till folkbokföringsenheten välja antingen faderns eller moderns efternamn vid tidpunkten för anmälan som det efternamn barnet skall förvärva vid födseln. …
2) Om föräldrarna inte lämnat in någon sådan anmälan inom en månad från barnets födsel skall Familiengericht (familjedomstol) överföra rätten att bestämma barnets efternamn till en av föräldrarna. Punkt 1 ovan skall gälla i tillämpliga delar. Domstolen får fastställa en frist inom vilken den rätten skall utövas. Om rätten att namnge barnet inte har utövats inom den fristen skall barnet förvärva det efternamn som den förälder som erhöll rätten att bestämma barnets namn bär.
3) När ett barn föds utanför Tysklands territorium skall domstolen inte överföra rätten att bestämma barnets namn på sätt som anges i andra stycket om inte en förälder eller barnet begär det eller det är nödvändigt att registrera barnets efternamn i en tysk identitetshandling eller registreringshandling.”
5. I 46a § i lagen om frivillig rättsvård (Gesetz über die Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit) (nedan kallad FGG) föreskrivs följande:
”Innan Familiengericht beslutar att överföra rätten att bestämma barnets efternamn till en av föräldrarna enligt 1617 § andra stycket BGB skall den höra båda föräldrarna och söka förmå dem att komma överens om valet av efternamn. Familiengericht behöver inte ange några skäl för sitt beslut, och beslutet får inte överklagas.”
Ärendet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
6. Den 27 juni 1998 föddes i Danmark ett barn till makarna Dorothee Paul och Stefan Grunkin som båda var tyska medborgare. Även barnet var tysk medborgare och bodde i Danmark vid tiden för begäran om förhandsavgörande.
7. Enligt ett namnintyg (navnebevis) från den behöriga danska myndigheten gavs barnet i enlighet med dansk rätt namnet Grunkin‑Paul, vilket skrevs in i födelseattesten som upprättades i Danmark.
8. Den tyska folkbokföringsmyndigheten vägrade att godta det namn på Dorothee Pauls och Stefan Grunkins barn som hade fastställts i Danmark, eftersom det i 10 § EGBGB föreskrivs att en persons namn skall bestämmas enligt lagen i den stat där personen är medborgare och ett barn enligt tysk rätt inte kan ha ett dubbelnamn som efternamn bestående av faderns och moderns respektive efternamn. Dorothee Paul och Stefan Grunkin har utan framgång överklagat detta beslut. Kammergericht Berlin har som sista instans ogillat deras överklagande. Bundesverfassungsgericht (federal författningsdomstol) har beslutat att inte ta upp en talan om fastställelse av oförenlighet med författningen, som ingetts i barnets namn, till prövning.
9. Dorothee Paul och Stefan Grunkin, som sedermera skiljt sig, har inte burit något gemensamt efternamn och har vägrat att ge barnet ett namn i enlighet med 1617 § punkt 1 BGB.
10. Standesamt har anhängiggjort ett ärende vid Amtsgericht Niebüll i dess egenskap av Familiengericht i syfte att överföra rätten att bestämma barnets efternamn till en av barnets föräldrar i enlighet med 1617 § punkterna 2 och 3 BGB. För det fall gemenskapsrätten innebär att det namn som lagenligt bestämts i Danmark skall erkännas i den tyska rättsordningen, anser Amtsgericht Niebüll att det ärende som den har att avgöra saknar föremål. Den har därför beslutat att vilandeförklara ärendet och att ställa följande fråga till domstolen:
”Kan den tyska lagvalsregel som föreskrivs i artikel 10 EGBGB anses vara gällande mot bakgrund av diskrimineringsförbudet i artikel 12 EG och med hänsyn till den rätt till fri rörlighet som varje unionsmedborgare har enligt artikel 18 EG, i den mån det enligt namnrätten endast är medborgarskapet som är avgörande?”
Domstolens behörighet
11. Enligt artikel 234 första stycket EG skall domstolen vara behörig att meddela förhandsavgöranden angående bland annat tolkningen av EG‑fördraget och av rättsakter som beslutas av Europeiska gemenskapens institutioner. I artikelns andra stycke föreskrivs att en domstol i en medlemsstat ”[n]är en sådan fråga uppkommer vid [den domstolen] får … om den anser att ett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken, begära att domstolen meddelar ett förhandsavgörande”. I artikelns tredje stycke stadgas följande: ”När en sådan fråga uppkommer i ett ärende vid en domstol i en medlemsstat, mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning, skall den nationella domstolen föra frågan vidare till domstolen.”
12. För att bedöma om det hänskjutande organet är en domstol i den mening som avses i artikel 234 EG, vilket är en rent gemenskapsrättslig fråga, skall EG-domstolen beakta ett antal omständigheter, nämligen om organet är upprättat enligt lag, om det är av stadigvarande karaktär, om dess jurisdiktion är av tvingande art, om förfarandet är kontradiktoriskt, om organet tillämpar rättsregler samt om det har en oberoende ställning (se bland annat dom av den 17 september 1997 i mål C‑54/96, Dorsch Consult, REG 1997, s. I‑4961, punkt 23 och där angiven rättspraxis, av den 21 mars 2000 i de förenade målen C‑110/98–C‑147/98, Gabalfrisa m.fl., REG 2000, s. I‑1577, punkt 33, av den 14 juni 2001 i mål C‑178/99, Salzmann, REG 2001, s. I-4421, punkt 13, och av den 15 januari 2002 i mål C‑182/00, Lutz m.fl., REG 2002, s. I-547, punkt 12).
13. Även om det inte är nödvändigt att förfarandet vid den nationella domstolen är kontradiktoriskt för att den skall kunna ställa en tolkningsfråga till domstolen enligt artikel 234 EG (se dom av den 17 maj 1994 i mål C-18/93, Corsica Ferries, REG 1994, s. I-1783, punkt 12; svensk specialutgåva, volym 15, s. I-113), följer det inte desto mindre av denna artikel att de nationella domstolarna endast kan ställa en sådan fråga till domstolen om en tvist är anhängig vid dem och om de skall fälla avgörande inom ramen för ett förfarande som är avsett att leda till ett avgörande av rättskipningskaraktär (se beslut av den 18 juni 1980 i mål 138/80, Borker, REG 1980, s. 1975, punkt 4, svensk specialutgåva, volym 5, s. 237, och av den 5 mars 1986 i mål 318/85, Greis Unterweger, REG 1986, s. 955, punkt 4, dom av den 19 oktober 1995 i mål C-111/94, Job Centre, REG 1995, s. I-3361, punkt 9, domarna i de ovannämnda målen Salzmann, punkt 14 och Lutz m.fl., punkt 13, samt dom av den 30 juni 2005 i mål C‑165/03, Längst, REG 2005, s. I‑5637, punkt 25).
14. När det hänskjutande organet fattar beslut i egenskap av administrativ myndighet utan att därvid avgöra någon tvist kan det således inte anses utöva dömande verksamhet, även om de andra villkoren som domstolen erinrat om i punkt 12 i förevarande dom är uppfyllda (se domarna i de ovannämnda målen Job Centre, punkt 11, Salzmann, punkt 15, och Lutz m.fl., punkt 14).
15. Domstolen konstaterar att det följer av den tyska lagen att Familiengericht är behörig att överföra rätten att bestämma ett barns efternamn till en av barnets föräldrar när föräldrarna, som inte bär ett gemensamt efternamn men har gemensam vårdnad om barnet, inte har gett barnet antingen faderns efternamn eller moderns efternamn genom en anmälan till folkbokföringsenheten.
16. Det innebär att Familiengericht skall fatta ett beslut utan att en tjänsteman vid folkbokföringsenheten dessförinnan har fattat eller kan fatta ett beslut i frågan.
17. Under sådana omständigheter fattar Amtsgericht Niebüll beslut i egenskap av administrativ myndighet utan att därvid avgöra någon tvist.
18. Det förekom visserligen en tvist mellan de berörda föräldrarna å ena sidan och administrationen å andra sidan avseende möjligheten att registrera dubbelnamnet Grunkin‑Paul i Tyskland. Denna tvist har emellertid avgjorts i sista instans av Kammergericht Berlin och utgör inte föremål för ärendet vid Amtsgericht Niebüll.
19. I övrigt förekommer det, i ärendet vid det hänskjutande organet, inte någon tvist mellan föräldrarna, eftersom de är överens om det efternamn som de vill ge sitt barn, nämligen ett dubbelnamn bestående av sina respektive efternamn.
20. Av vad anförts följer att Amtsgericht Niebüll inte kan anses utöva dömande verksamhet i förevarande mål. Domstolen är således inte behörig att besvara den fråga som Amtsgericht Niebüll har ställt i sitt beslut av den 2 juni 2003.
Rättegångskostnader
21. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Domslut
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande:
Europeiska gemenskapernas domstol är inte behörig att besvara den fråga som Amtsgericht Niebüll har ställt i sitt beslut av den 2 juni 2003.