62007TJ0063_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A T‑63/07. sz. ügyben,
a Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG
(székhelye: Stolberg [Németország], képviseli: D. Eickemeier ügyvéd)
felperesnek
a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)
(képviseli: D. Botis, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
a másik fél a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) fellebbezési tanácsa előtti eljárásban:
az Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE
(székhelye: Jaén [Spanyolország]),
a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának a Mülhens GmbH & Co. KG és az Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE közötti felszólalási eljárásra vonatkozó, 2006. december 18‑án hozott határozatával (R 761/2006‑2. sz. ügy) szemben benyújtott kereset tárgyában,
A TÖRVÉNYSZÉK (kibővített hatodik tanács),
tagjai: A. W. H. Meij elnök (előadó), V. Vadapalas, I. Labucka, N. Wahl és L. Truchot bírák,
hivatalvezető: N. Rosner tanácsos,
tekintettel a Törvényszék Hivatalához 2007. március 1‑jén benyújtott keresetlevélre,
tekintettel a Törvényszék Hivatalához 2007. június 20‑án benyújtott válaszbeadványra,
tekintettel a Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG perből való elbocsátását és helyette a Mülhens GmbH & Co. KG megidézését engedélyező, 2009. március 30‑i végzésre,
tekintettel arra, hogy T. Tchipev bíró akadályoztatása miatt a tanács kiegészítése céljából I. Labucka bírát jelölték ki,
a 2009. június 11‑i tárgyalást követően,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
A jogvita előzményei
1. 2003. október 29‑én az Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK módosított tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) (helyébe lépett a közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet [HL L 78., 1. o.]) alapján közösségi védjegy lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalhoz (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM).
2. A lajstromoztatni kívánt védjegy a következő ábrás megjelölés volt:
>image>3
3. A bejelentést a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás szerinti 16., 29., 35 és 39. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában tették, az egyes osztályok vonatkozásában a következő leírással:
– 16. osztály: „Papír, karton és ezen anyagokból készült termékek, amelyek nem tartoznak más osztályokba; nyomdaipari termékek; könyvkötészeti anyagok; fényképek; papíripari cikkek; papíripari vagy háztartási ragasztóanyagok; anyagok művészek részére; ecsetek; írógépek és irodai cikkek (bútorok kivételével); tanítási és oktatási anyagok (készülékek kivételével); csomagolásra szolgáló műanyagok (amelyek nem tartoznak más osztályokba); nyomdabetűk; klisék és nyomdai klisék”;
– 29. osztály: „étkezési olajok, különösen olívaolaj”;
– 35. osztály: „reklámozás, kereskedelmi ügyletek, kereskedelmi adminisztráció, import-export, franchise-rendszerben működő kereskedelmi vállalkozás működtetésében és igazgatásában való segítségnyújtás; kereskedelmi egységekben és interneten keresztül nyújtott kiskereskedelmi szolgáltatások; promóciós szolgáltatások és termékképviselet”;
– 39. osztály: „Szállítás; áruk csomagolása és raktározása; utazásszervezés”.
4. A védjegybejelentést a Közösségi Védjegyértesítő
2004. október 11‑i 41/2004. számában tették közzé.
5. 2005. január 7‑én a Mülhens GmbH & Co. KG a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése (jelenleg a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése) alapján felszólalást tett a bejelentett védjegy lajstromozásával szemben.
6. Felszólalása alátámasztásául a Mülhens a következő korábbi védjegyek lajstromozására hivatkozott:
– a 2001. február 16‑án „illatszerek, illóolajok, kozmetikai cikkek, fogkrémek, szappanok” vonatkozásában 90852. számon lajstromozott TOSCA közösségi szóvédjegy;
– az 1907. október 26‑án „szilárd és por alapú toalett‑ és pipereszappanok, illatszerek, kölnivíz, lanolin, kozmetikai kenőcsök, sminktermékek, púderek, hajápoló olajok, hajszeszek, fejbőrápoló készítmények, fog‑ és szájápolási eszközök, bőr‑ és szakállápoló eszközök, hajfestékek, illatzsákok, fog‑ és körömkefék, fürdősók” vonatkozásában 102194. számon lajstromozott TOSCA német szóvédjegy;
– az 1921. január 10‑én „kozmetikai készítmények, különösen illatszerkészítmények” vonatkozásában 258495. számon lajstromozott TOSCA német szóvédjegy;
– az 1923. május 7‑én „szilárd és por alapú toalett‑ és pipereszappanok, illatszerek, kölnivíz, lanolin, kozmetikai kenőcsök, sminktermékek, púderek, hajápoló olajok, hajszeszek, fejbőrápoló készítmények, fog‑ és szájápolási eszközök, bőr‑ és szakállápoló eszközök, hajfestékek, illatzsákok, fog‑ és körömkefék, fürdősók” vonatkozásában 301590. számon lajstromozott TOSCA német szóvédjegy;
– az 1983. május 13‑án „illatszerek, illóolajok, kozmetikai cikkek, szappanok, fogkrémek, hajszeszek, egészségügyi célra használt vegyi termékek, fertőtlenítő szerek” vonatkozásában1048297. számon lajstromozott TOSCA német szóvédjegy;
– a „parfüm, toalettvíz, kölnivíz, testápoló, pipereszappanok, tusfürdő, dezodorok, hintőpor” vonatkozásában Németországban használt TOSCA közismert védjegy.
7. A felszólalást különösen a „parfüm, toalettvíz, kölnivíz, testápoló, pipereszappanok, tusfürdő, dezodorok, hintőpor” árukra alapították, amelyek vonatkozásában a Mülhens a korábbi védjegyek jó hírnevére hivatkozott, és a felszólalás a védjegybejelentésben megjelölt valamennyi áru és szolgáltatás ellen irányult.
8. 2006. április 10‑én a felszólalási osztály teljes egészében elutasította a felszólalást azzal az indokolással, hogy egyrészt az ütköző védjegyekkel érintett áruk és szolgáltatások egyértelműen különbözőek, ami kizárja a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti összetéveszthetőséget, másrészt pedig a felperes nem terjesztett elő annak alátámasztására szolgáló tényeket, bizonyítékokat és érveket, hogy a bejelentett védjegy használata a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a korábbi védjegyek megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.
9. 2006. május 31‑én a Mülhens a felszólalási osztály határozatával szemben fellebbezést nyújtott be az OHIM‑hoz.
10. A fellebbezési tanács 2006. december 18‑i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) elutasította a fellebbezést. Először is helybenhagyta a felszólalási osztály arra vonatkozó értékelését, hogy az ütköző védjegyekkel érintett áruk és szolgáltatások egyértelműen különbözőek, és így nem állhat fenn a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett összetévesztés veszélye. A fellebbezési tanács ezután elutasította a felszólalást, amennyiben az a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésén alapult, azzal az indokolással, hogy a Mülhens kizárólag a TOSCA korábbi védjegyek németországi jó hírnevének alátámasztására terjesztett elő érveket és bizonyítékokat, arra vonatkozóan viszont nem, hogy a bejelentett védjegy alapos ok nélkül történő használata tisztességtelenül kihasználná vagy sértené a korábbi védjegyek megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét. A fellebbezési tanács ezenkívül elutasította a Mülhens arra vonatkozó érvét, miszerint a korábbi védjegyek megkülönböztető képességének csökkenése miatt fennáll a felhígulás veszélye, mivel ezt az érvet első ízben a fellebbezési tanács előtti eljárásban terjesztették elő.
A felek kérelmei
11. A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
– helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;
– utasítsa el a közösségi védjegybejelentést;
– az OHIM‑ot kötelezze a költségek viselésére.
12. Az OHIM azt kéri, hogy a Törvényszék:
– utasítsa el a keresetet;
– a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
A második kereseti kérelem elfogadhatóságáról
13. A felperes második kereseti kérelme arra irányul, hogy a Törvényszék utasítsa el a közösségi védjegybejelentést.
14. E tekintetben, mivel a felperes ezen kérelmét úgy kell értelmezni, mint amely lényegében arra irányul, hogy a Törvényszék kötelezze az OHIM‑ot a közösségi védjegybejelentés elutasítására, rá kell mutatni arra, hogy a 40/94 rendelet 63. cikkének (6) bekezdése (jelenleg a 207/2009 rendelet 65. cikkének (6) bekezdése) alapján az OHIM köteles megtenni az uniós bíróság ítéletének végrehajtásához szükséges intézkedéseket. Ennélfogva a Törvényszék nem utasíthatja az OHIM‑ot. Ez utóbbi kötelessége ugyanis, hogy a Törvényszék ítéleteinek rendelkező részéből és indokolásából levonja a következtetéseket (lásd a Törvényszék T‑164/003. sz., Ampafrance kontra OHIM – Johnson & Johnson [monBeBé] ügyben 2005. április 21‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑1401. o.] 24. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
15. Ezt a második kereseti kérelmet ezért elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
Az ügy érdeméről
16. A felperes lényegében három jogalapra hivatkozik: az első jogalapot a 40/94 rendelet 43. cikke (1) bekezdésének, 73. cikkének és 74. cikke (1) és (2) bekezdésének (jelenleg a 207/2009 rendelet 42. cikkének (1) bekezdése, 75. cikke, illetve 76. cikkének (1) és (2) bekezdése) megsértésére alapítja, a második jogalapot a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének megsértésére, a harmadik jogalapot pedig a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére.
17. A Törvényszék úgy véli, hogy elsőként a harmadik jogalapot kell megvizsgálni.
A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére alapított harmadik jogalapról
– A felek érvei
18. A felperes előadja, hogy az ütköző védjegyekkel érintett áruk és szolgáltatások részben azonosak, mivel egyrészt az olívaolajat gyakran használják kozmetikai célokra a 29. osztályba tartozó tusfürdőkben és samponokban, másrészt pedig ezeknek az áruknak a csomagolásán a korábbi védjegyekkel érintett megjelölés szerepel, és így meg kell állapítani a 39. osztályba tartozó „áruk csomagolása és raktározása” szolgáltatásokkal fennálló hasonlóságot.
19. A felperes arra is hivatkozik, hogy fennáll az összetévesztés veszélye, és úgy véli, hogy az átlagos fogyasztó azt gondolhatja, hogy a védjegybejelentéssel érintett áruk és az ő árui ugyanattól a vállalkozástól származnak.
20. Az OHIM vitatja a felperes érveit.
– A Törvényszék álláspontja
21. Ahogyan arra a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 16. pontjában rámutatott, a felperes az előtte folyamatban volt eljárás során nem terjesztett elő a felszólalási osztály határozata azon részének megtámadására irányuló érvet, amelyben az elutasította a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjára alapított felszólalást.
22. Márpedig a 40/94 rendelet 74. cikkének (1) bekezdése értelmében a lajstromozás viszonylagos kizáró okaival összefüggő eljárásban az OHIM a vizsgálat során a felek által előterjesztett tényálláshoz, bizonyítékokhoz és érvekhez, valamint a kérelem szerinti igényekhez van kötve. Következésképpen a lajstromozás viszonylagos kizáró okai vonatkozásában a Törvényszék előtt hivatkozott azon jogi és ténybeli elemek, amelyeket előzőleg nem ismertettek a fellebbezési tanács előtt, nem befolyásolhatják a fellebbezési tanács határozatának jogszerűségét (a Bíróság C‑29/05. P. sz., OHIM kontra Kaul ügyben 2007. március 13‑án hozott ítéletének [EBHT 2007., I‑2213. o.] 54. pontja és a Törvényszék T‑169/02. sz., Cervecería Modelo kontra OHIM – Modelo Continente Hipermercados [NEGRA MODELO] ügyben 2005. február 15‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑505. o.] 22. pontja).
23. Következésképpen a fellebbezési tanácsok által hozott határozatok jogszerűségének vizsgálata során, amely a 40/94 rendelet 63. cikkénél fogva a Törvényszék feladatkörébe tartozik, a Törvényszék előtt hivatkozott azon jogi és ténybeli elemeket, amelyeket előzőleg nem ismertettek az OHIM fórumai előtt, a fellebbezési tanács határozata jogszerűségének megállapításakor nem lehet vizsgálni, és így azokat elfogadhatatlannak kell minősíteni (a fent hivatkozott NEGRA MODELO ügyben hozott ítélet 22. és 23. pontja).
24. Mivel a felperes a fellebbezési tanács előtt nem terjesztett elő olyan érvet a fellebbezése alátámasztására, amely a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazására vonatkozóan a felszólalási osztály határozata megalapozottságát vitatta volna, a jelen jogalapot, mint elfogadhatatlant, el kell utasítani.
A 40/94 rendelet 43. cikke (1) bekezdésének, 73. cikkének és 74. cikke (1) és (2) bekezdésének megsértésére alapított első jogalapról
– A felek érvei
25. A felperes előadja, hogy a fellebbezési tanács tévesen alkalmazta a jogot, amikor új ténybeli elem felhozatala miatt elfogadhatatlannak nyilvánította azt az érvét, miszerint a korábbi védjegyek megkülönböztető képességének csökkenése miatt fennáll a felhígulás veszélye. Rámutat arra, hogy ez az érv csupán annak a kérdésnek az egyik aspektusát érinti, hogy megsértették‑e a korábbi védjegyek megkülönböztető képességét és jó hírnevét, következésképpen az OHIM által megállapított határidőn belül terjesztették elő. A felperes másfelől úgy ítéli meg, hogy nem tilos a 40/94 rendelet 42. cikkének (3) bekezdésében (jelenleg a 207/2009 rendelet 41. cikkének (3) bekezdése) és a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13‑i 2868/95/EK bizottsági rendelet (HL L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.) 19. szabályában foglalt határidő lejárta után új elemeket előterjeszteni, és hogy a jelen ügyben a fellebbezési tanács nem élt a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdésében biztosított mérlegelési jogkörével.
26. A felperes ezenkívül előadja, hogy a fellebbezési tanács azáltal, hogy nem tájékoztatta őt arról, hogy nem veszi figyelembe az első ízben előtte előadott új elemeket, megsértette a 40/94 rendelet (1) bekezdését, mivel nem hívta fel a szükséges mértékben a feleket arra, hogy tegyék meg észrevételeiket. A fellebbezési tanács a 40/94 rendelet 73. cikkét is megsértette azáltal, hogy a megtámadott határozatot olyan indokokra alapította, amelyekre vonatkozóan nem hallgatta meg a felperest.
27. Az OHIM először is arra hivatkozik, hogy a jelen jogalap felesleges, mivel még ha vizsgálta is volna a fellebbezési tanács azt az érvet, hogy a megkülönböztető képesség csökkenése miatt fennáll a felhígulás veszélye, az eljárás kimenetele ugyanaz lett volna, hiszen a felperes semmilyen bizonyítékot nem terjesztett elő érvelése alátámasztására.
28. Az OHIM ezt követően azt állítja, hogy mivel ez az új érv nyilvánvalóan nem elegendő ahhoz, hogy indokolja a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének alkalmazását, és így befolyásolja az eljárás kimenetelét, nem teljesül a késedelmesen előterjesztett érvek figyelembevételéhez szükséges, a fent hivatkozott Kaul kontra OHIM ügyben hozott ítéletben megállapított egyik feltétel. Másfelől a felperes szándékosan halogató vagy legalábbis rendkívül gondatlan magatartást tanúsított azáltal, hogy a felszólalási osztály előtt nem terjesztett elő olyan döntő érvet, amely nélkül nem lehet hatékonyan megvitatni a hivatkozott kizáró okot. Az OHIM e tekintetben felhívja a figyelmet, hogy a felperes nem adott magyarázatot arra, hogy miért nem terjesztette elő ezt az érvet a felszólalási osztály előtt.
– Az Elsőfokú Bíróság álláspontja
29. Rá kell mutatni arra, hogy a megtámadott határozat 31. pontjában a fellebbezési tanács azt állapította meg, hogy a felperes kipipálta a felszólalási irat 95. rovatát, amely szerint a bejelentett védjegy lajstromozásával szemben benyújtott felszólalás azon a meggyőződésen alapul, hogy a bejelentett védjegy tisztességtelenül kihasználja vagy sérti a korábbi védjegy megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét, és így a felszólalást a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésére alapítja.
30. A megtámadott határozat 35. pontjában a fellebbezési tanács azt is megállapította, hogy 40/94 rendelet 42. cikkében a felszólalás alátámasztásul szolgáló tények, bizonyítékok és érvek előterjesztésére vonatkozóan megállapított határidőn belül a felperes a felszólalási osztály előtt annak bizonyítása céljából terjesztett elő érveket és bizonyítékokat, hogy a TOSCA korábbi szóvédjegyei jó hírnevet élveztek Németországban, de annak bizonyítására vonatkozóan nem adott elő semmilyen bizonyítékot vagy érvet, hogy a bejelentett védjegy alapos ok nélkül történő használata tisztességtelenül kihasználná vagy sértené a korábbi védjegyek megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.
31. Rá kell mutatni ezután arra, hogy – amint ez a megtámadott határozat 37. pontjából is kitűnik – a fellebbezési tanács előtti eljárásban a felperes azzal érvelt, hogy a bejelentett védjegy használata megkárosítaná a korábbi védjegyek jó hírnevét, mivel a vásárlóközönség ezentúl nem kapcsolná össze a felperes áruit a TOSCA védjeggyel. A megtámadott határozat 38. pontjában a fellebbezési tanács azonban ezt az állítást „új ténybeli elemként” értékelte, és a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdése alapján elfogadhatatlannak minősítette, mivel arra a felszólalási osztály által megállapított határidőn túl hivatkoztak, és a felperes nem hivatkozott olyan új elem illetve ténybeli vagy jogi nehézség fennállására, amely megakadályozta volna abban, hogy ezt az érvet előterjessze a felszólalási osztály előtti eljárásban (a megtámadott határozat 41. és 43–45. pontja).
32. A fellebbezési tanáccsal ellentétben a Törvényszék azonban úgy véli, hogy a felperes ezzel az érvvel pusztán egy olyan elemet kívánt megfogalmazni a fellebbezési tanács előtti eljárásban, amelyet már a felszólalási irat benyújtásakor felhozott. A felperes ugyanis azzal, hogy a felszólalási irat 95. rovatát kipipálta, jelezte azt, hogy a felszólalása azon a meggyőződésen alapul, hogy a bejelentett védjegy tisztességtelenül kihasználja vagy sérti a korábbi védjegyek megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.
33. Így a fellebbezési tanács előtti eljárásban előterjesztett érv legfeljebb a korábbi védjegyeknek okozott sérelem jellegét pontosítja, ami a felperes szerint a védjegyek jó hírnevének megkárosításában jelentkezik, és ezt röviden meg is indokolja azzal, hogy „a vásárlóközönség ezentúl nem kapcsolná össze [az] áruit a TOSCA védjeggyel”.
34. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a viszonylagos kizáró ok vagy bármely – a felek kérelmeinek alátámasztására felhívott – más rendelkezés alkalmazási szempontjai természetesen az OHIM által vizsgált jogi hivatkozások részét képezik (a Törvényszék T‑57/03. sz., SPAG kontra OHIM – Dann és Backer [HOOLIGAN] ügyben 2005. február 1‑jén hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑287. o.] 21. pontja és T‑53/05. sz., Calavo Growers kontra OHIM – Calvo Sanz [Calvo] ügyben 2007. január 16‑án hozott ítéletének [EBHT 2007., II‑37. o.] 59. pontja). Márpedig a felperes érvelése csupán arra irányul, hogy a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésében foglalt feltételek teljesülnek a jelen ügyben, és ezt röviden meg is indokolja azzal, hogy a vásárlóközönség ezentúl nem kapcsolná össze a korábbi védjegyeket az általuk jelölt árukkal.
35. A felszólalásnak a felperes által a felszólalási osztály előtt előadott indokolására tekintettel a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy ez az érv csupán az állítólagos sérelem jellegének pontosítására irányul, és erre vonatkozó indokolást ad elő, és nem egészíti ki a felszólalást a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdése értelmében vett új ténybeli elemmel.
36. Következésképpen a fellebbezési tanács tévesen alkalmazta a jogot, amikor az említett érvet, amely a bejelentett védjegy lajstromozásával szembeni felszólalás által a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése alapján elhárítani kívánt sérelem jellegének és okának tisztázására irányul, a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdése értelmében újonnan hivatkozott ténybeli elemnek minősítette, és mint elfogadhatatlant, elutasította. A fellebbezési tanácsnak az említett rendelet 74. cikke (1) bekezdésének megfelelően figyelembe kellett volna vennie a felperes érvét.
37. Az OHIM másodlagosan arra hivatkozik, hogy a felperes érve semmiképpen nem elegendő ahhoz, hogy a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése alapján helyt adjon a felszólalásnak, mivel semmilyen bizonyítékot nem terjesztett elő állítása alátámasztására.
38. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a megtámadott határozat indokolásában nem található arra vonatkozó értékelés, hogy a felperes érve valóban semmilyen körülmények között nem elegendő‑e ahhoz, hogy indokolja a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének alkalmazását.
39. Márpedig rá kell mutatni arra, hogy az, hogy a felszólalónak, aki a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésében foglalt viszonylagos kizáró okot szeretné érvényesíteni, a korábbi védjegyek bejelentett védjegy által történő tisztességtelen kihasználásának vagy sérelmének jövőbeni, nem csupán feltételezett veszélyére mennyiben kell hivatkoznia, és azt mennyiben kell bizonyítania, attól függően változik, hogy a bejelentett védjegy első látásra alkalmasnak tűnik‑e arra, hogy az ebben a rendelkezésben foglalt veszélyek valamelyikét előidézze.
40. Lehetséges ugyanis – különösen olyan felszólalás esetében, amely valamely, kiemelkedően jó hírnévvel rendelkező védjegyen alapul –, hogy a korábbi védjegy bejelentett védjegy által történő tisztességtelen kihasználásának vagy sérelmének jövőbeni, nem csupán feltételezett veszélyének valószínűsége annyira nyilvánvaló, hogy a felszólalónak nem is kell e célból más ténybeli elemre hivatkoznia, és azt bizonyítania. Ugyanakkor az is lehetséges, hogy a bejelentett védjegy első látásra nem tűnik alkalmasnak arra, hogy a korábbi, jó hírnévvel rendelkező védjegy tekintetében a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésében foglalt veszélyek valamelyikét előidézze, annak ellenére, hogy ez utóbbival azonos vagy ahhoz hasonló, amely esetben a tisztességtelen kihasználás vagy a sérelem ilyen jövőbeni, nem csupán feltételezett veszélyét más elemek segítségével kell alátámasztani, amelyek előterjesztése és bizonyítása a felszólaló feladata (a Törvényszék T‑215/03. sz., Sigla kontra OHIM – Elleni Holding [VIPS] ügyben 2007. március 22‑én hozott ítéletének [EBHT 2007., II‑711. o.] 48. pontja).
41. A jelen ügyben ezért – figyelembe véve különösen a korábbi védjegyek jó hírnevére vonatkozóan előadott bizonyítékokat – a fellebbezési tanácsnak kellett volna megítélnie, hogy a felperes arra vonatkozó előadása, amellyel pontosítani kívánja azt, hogy milyen veszélyt jelent az említett védjegyek számára a bejelentett védjegy lajstromozása, vagyis hogy a felperes szerint ez a korábbi védjegyek jó hírnevének megkárosítását jelenti, és az erre vonatkozóan előadott indokolás, vagyis az az állítás, miszerint a vásárlóközönség ezentúl nem kapcsolná össze a korábbi védjegyeket az általuk jelölt árukkal, elegendő‑e ahhoz, hogy a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése alapján helyt adjon a felszólalásnak.
42. Márpedig – amint arra már rámutattunk – a megtámadott határozatból kitűnik, hogy a fellebbezési tanács egyáltalán nem értékelte ezt a kérdést, mivel csupán elutasította a felperes érvét, mint elfogadhatatlant.
43. Ilyen körülmények között azt kell megállapítani, hogy a Törvényszék a megtámadott határozat jogszerűségének megítélésekor nem veheti figyelembe az OHIM azon állítását, miszerint a felperes érve semmilyen körülmények között nem elegendő ahhoz, hogy indokolja a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének alkalmazását, mivel a felperes semmilyen bizonyítékot nem terjesztett elő állítása alátámasztására.
44. A Törvényszék ugyanis a hatályon kívül helyezés iránti kérelem keretében a fellebbezési tanácsok határozatai jogszerűségének felülvizsgálatát végzi. Amennyiben arra a következtetésre jut, hogy valamely, az előtte folyamatban lévő ügyben keresettel megtámadott határozat jogszerűtlen, azt hatályon kívül kell helyeznie, de nem utasíthatja el a keresetet oly módon, hogy saját indokolásával váltja fel a megtámadott jogi aktust kibocsátó fellebbezési tanács indokolását.
45. A fentiekre tekintettel azt kell megállapítani, hogy a fellebbezési tanács megsértette a 40/94 rendelet 74. cikkének (1) bekezdését azáltal, hogy mint elfogadhatatlant, elutasította a felperes által az előtte folyamatban lévő eljárásban előadott azon érvet, amely szerint a bejelentett védjegy lajstromozása megkárosítaná a korábbi védjegyek jó hírnevét, mert a vásárlóközönség ezentúl nem kapcsolná össze a korábbi védjegyeket az általuk jelölt árukkal.
46. Következésképpen helyt kell adni a felperes első jogalapjának, és ezen az alapon hatályon kívül kell helyezni a megtámadott határozatot abban a részében, amelyben a fellebbezési tanács elutasította a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésén alapuló felszólalást; a második jogalap megalapozottságát pedig nem kell vizsgálni.
A költségekről
47. Az eljárási szabályzat 87. cikkének 3. §‑a alapján részleges pernyertesség esetén a Törvényszék elrendelheti a költségeknek a felek közötti megosztását vagy azt, hogy a felek mindegyike maga viselje saját költségeit. Mivel az OHIM és a felperes is részben pernyertes lett, kötelezni kell őket saját költségeik viselésére.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (kibővített hatodik tanács)
a következőképpen határozott:
1) A Törvényszék hatályon kívül helyezi a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2006. december 18‑i határozatát (R 761/2006‑2. sz. ügy) abban a részében, amelyben az elutasította a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK módosított tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) 8. cikkének (5) bekezdése alapján benyújtott felszólalást.
2) A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.
3) A Törvényszék a Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG‑t és a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalt (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) kötelezi saját költségeik viselésére.