62022TJ0744
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (kibővített első tanács)
2024. szeptember 11. (
*1
)
„Közös kül‑ és biztonságpolitika – Az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatt hozott korlátozó intézkedések – A pénzeszközök befagyasztása – Olyan személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó – A felperes nevének a jegyzéken való további szerepeltetése – A »kapcsolatban állás« fogalma – A 2014/145/KKBP határozat 2. cikke (1) bekezdésének vége – Az »Oroszországban tevékenykedő vezető üzletember révén szerzett előny« fogalma – A 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének g) pontja – Mérlegelési hiba – Szerződésen kívüli felelősség”
A T‑744/22. sz. ügyben,
Maya Tokareva (lakóhelye: Moszkva [Oroszország], képviselik: T. Bontinck, A. Guillerme, L. Burguin és M. Brésart ügyvédek)
felperes
az Európai Unió Tanácsa (képviselik: M.‑C. Cadilhac és V. Piessevaux, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: B. Maingain ügyvéd)
alperes ellen,
támogatja:
az Európai Bizottság (képviselik: C. Giolito, C. Georgieva és L. Puccio, meghatalmazotti minőségben)
beavatkozó fél,
A TÖRVÉNYSZÉK (kibővített első tanács),
tagjai: D. Spielmann elnök, R. Mastroianni, M. Brkan (előadó), I. Gâlea és S. L. Kalėda bírák,
hivatalvezető: H. Eriksson tanácsos,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára, különösen:
–
a Törvényszék Hivatalához 2022. november 25‑én benyújtott keresetlevélre,
–
a Törvényszék Hivatalához 2023. május 22‑én benyújtott első kiigazítási beadványra,
–
a Törvényszék Hivatalához 2023. szeptember 25‑én benyújtott második kiigazítási beadványra,
tekintettel a 2024. február 27‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet
1
A felperes, Maya Tokareva a keresetével egyrészt az EUMSZ 263. cikk alapján először is az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 2014/145/KKBP határozat módosításáról szóló, 2022. szeptember 14‑i (KKBP) 2022/1530 tanácsi határozat (HL 2022. L 239., 149. o.) és az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2022. szeptember 14‑i (EU) 2022/1529 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2022. L 239., 1. o.) (a továbbiakban együttesen: fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok) megsemmisítését, másodszor az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 2014/145/KKBP határozat módosításáról szóló, 2023. március 13‑i (KKBP) 2023/572 tanácsi határozat (HL 2023. L 75 I., 134. o.) és az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2023. március 13‑i (EU) 2023/571 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2023. L 75 I., 1. o.) megsemmisítését (a továbbiakban együttesen: fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok) és harmadszor az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 2014/145/KKBP határozat módosításáról szóló, 2023. szeptember 13‑i (KKBP) 2023/1767 tanácsi határozat (HL 2023. L 226., 104. o.) és az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2023. szeptember 13‑i (EU) 2023/1765 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2023. L 226., 3. o.) (a továbbiakban együttesen: fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok) megsemmisítését kéri annyiban, amennyiben e jogi aktusok (a továbbiakban együttesen: megtámadott jogi aktusok) továbbra is szerepeltetik a nevét a hozzájuk mellékelt jegyzékeken, másrészt az EUMSZ 268. cikk alapján az e fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadása miatt általa elszenvedett kár megtérítését kéri.
I. A jogvita előzményei
2
A felperes orosz állampolgár.
3
A jelen ügy az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető cselekmények, különösen az Oroszországi Föderáció 2022. február 24‑i, Ukrajna elleni katonai agressziója miatt elfogadott korlátozó intézkedések összefüggésébe illeszkedik.
4
2014. március 17‑én az Európai Unió Tanácsa az EUSZ 29. cikk alapján elfogadta az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatt korlátozó intézkedések bevezetéséről szóló 2014/145/KKBP határozatot (HL 2014. L 78., 16. o.; helyesbítés: HL 2014. L 263., 35. o.). A Tanács ugyanebben az időpontban az EUMSZ 215. cikk (2) bekezdése alapján elfogadta az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendeletet (HL 2014. L 78., 6. o.; helyesbítések: HL 2014. L 121., 60. o.; HL 2014. L 294., 50. o.).
5
2022. február 25‑én a Tanács elfogadta egyrészt a 2014/145 határozat módosításáról szóló (KKBP) 2022/329 határozatot (HL 2022. L 50., 1. o.), másrészt pedig a 269/2014 rendelet módosításáról szóló (EU) 2022/330 rendeletet (HL 2022. L 51., 1. o.). A 2014/145 határozat 2. cikke (1) és (2) bekezdésének a 2022/329 határozattal módosított változata a következőket írja elő:
„(1)   Be kell fagyasztani az alábbiakhoz tartozó vagy a tulajdonukat képező, általuk birtokolt vagy ellenőrzött valamennyi pénzeszközt és gazdasági erőforrást:
[…]
d)
a Krím annektálásáért vagy Ukrajna destabilizálásáért felelős orosz döntéshozóknak anyagi vagy pénzügyi támogatást nyújtó, illetve általuk előnyökhöz jutó természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek;
[…]
f)
a Krím annektálásáért és Ukrajna destabilizálásáért felelős Oroszországi Föderáció kormánya részére anyagi vagy pénzügyi támogatást nyújtó, illetve általa előnyökhöz jutó természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek;
[…]
valamint a velük kapcsolatban álló természetes vagy jogi személyek, szervezetek vagy szervek, a mellékletben felsoroltak szerint.
(2)   A mellékletben felsorolt természetes vagy jogi személyek, szervezetek és szervek rendelkezésére vagy javára – sem közvetlenül, sem közvetve – nem bocsátható pénzeszköz vagy gazdasági erőforrás.”
6
A módosított 2014/145 határozat 1. cikke (1) bekezdésének b) és d) pontja tiltja az olyan természetes személyek tagállamok területére történő beutazását vagy azon való átutazását, akik teljesítik azokat a kritériumokat, amelyek az ugyanezen határozat 2. cikke (1) bekezdésének d) és f) pontjában kifejtettekkel lényegében azonosak.
7
A 269/2014 rendeletnek a 2022/330 rendelettel módosított változata előírja a pénzeszközök befagyasztására vonatkozó intézkedések elfogadását, és e befagyasztás részletes szabályait a módosított 2014/145 határozattal lényegében azonos feltételekkel határozza meg. E módosított rendelet 3. cikke (1) bekezdésének a)–g) pontja ugyanis lényegében átveszi az említett módosított határozat 2. cikke (1) bekezdésének a)–g) pontját.
8
Ezzel összefüggésben a Tanács elfogadta a 2014/145 határozat módosításáról szóló, 2022. február 28‑i (KKBP) 2022/337 határozatot (HL 2022. L 59., 1. o.; helyesbítés: HL 2022. L 67., 112. o.) és a 269/2014 rendelet végrehajtásáról szóló, 2022. február 28‑i (EU) 2022/336 végrehajtási rendeletet (HL 2022. L 58., 1. o.), amelyekkel a felperes apját felvették a módosított 2014/145 határozathoz mellékelt jegyzékre és a módosított 269/2014 rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékre (a továbbiakban: vitatott jegyzékek), az alábbi indokok alapján:
„Nikolay Tokarev a Transneft nevű jelentős orosz olaj‑, illetve gázipari vállalat vezérigazgatója. Régóta ismeri Vladimir Putint, akivel közeli kapcsolatban áll. Az 1980‑as években Putinnal együtt szolgált a KGB‑ben. Nikolay Tokarev egyike azoknak az orosz állami oligarcháknak, akiknek a 2000‑es években, Putin hatalma megszilárdításának idején az állami vagyon jelentős része az irányítása alá került, és akik az orosz állammal szoros partneri viszonyban folytatják tevékenységüket. Nikolay Tokarev irányítása alá tartozik a Transneft, Oroszország egyik legjelentősebb kormányzati irányítás alatt álló vállalata, amely egy jól kiépített olajvezeték‑hálózaton keresztül jelentős mennyiségű orosz olajat szállít.
A Nikolay Tokarev által irányított Transneft egyike a Gelendzhik közelében található azon palota‑komplexum fő szponzorainak, melyet a közvélekedés szerint Putin elnök személyesen használ. Hasznot húz az orosz hatóságokkal fennálló szoros kapcsolatából. Nikolay Tokarev rokonai és ismerősei az állami tulajdonú vállalakokkal aláírt szerződéseknek köszönhetően gazdagodtak meg.
Ennélfogva aktív tárgyi, illetve pénzügyi támogatást nyújtott a Krím annektálásáért és Ukrajna destabilizálásáért felelős orosz döntéshozók számára, és általuk előnyökhöz jutott.”
9
A 2014/145 határozat módosításáról szóló, 2022. július 21‑i (KKBP) 2022/1272 tanácsi határozattal (HL 2022. L 193., 219. o.; helyesbítés: HL 2022. L 204., 18. o.) és a 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2022. július 21‑i (EU) 2022/1270 tanácsi végrehajtási rendelettel (HL 2022. L 193., 133. o.; helyesbítés: HL 2022. L 204., 17. o.) a felperes nevét a következő indokokkal vették fel a vitatott jegyzékekre:
„[A felperes] Nikolay Tokarevnek, a Transneft nevű jelentős orosz olaj‑ és gázipari vállalat vezérigazgatójának a lánya. [A felperes] és volt férje, Andrei Bolotov Moszkvában, Lettországban és Horvátországban több mint 50 millió USD értékű, Nikolay Tokarevhez köthető luxusingatlan tulajdonosa. Kapcsolatban áll a Transneft nyugdíjalapját kezelő Ronin vállalattal is. A ciprusi állampolgárság kérelmezésekor a Ronin címét tüntette fel a sajátjaként. Emellett [a felperes] 8 milliárd rubel értékű állami szerződéshez jutott az Irvin‑2 vállalaton keresztül, amelynek ő a tulajdonosa Stanislav Chemezovval együtt, aki a Rostec vezérigazgatójának, Sergei Chemezovnak a fia. [A felperes] ezért olyan természetes személy, aki kapcsolatban áll jegyzékbe vett személyekkel, nevezetesen apjával, Nikolay Tokarevvel és Stanislav Chemezovval.”
10
Ugyanezekkel a jogi aktusokkal Stanislav Chemezov nevét a következő indokokkal vették fel a vitatott jegyzékekre:
„Stanislav Sergeyevich Chemezov annak a Sergei Chemezovnak a fia, aki az Egységes Oroszország Legfelsőbb Tanácsának (Supreme Council of »United Russia«) tagja és a Rostec konglomerátum, a vezető orosz, állami tulajdonban lévő, védelmi és ipari termékeket gyártó vállalat elnöke. Stanislav Chemezov tulajdonában volt az Erlinglow Ltd. nevű offshore vállalat, amely előnyökre tett szert egy 550 millió USD értékű, optikai szálas nemzeti információs országút Rostec általi építésével kapcsolatban. Emellett számos offshore vállalat társtulajdonosa [a felperessel] Nikolay Tokarev lányával, ideértve az Irvin‑2‑t, amely 8 milliárd rubel értékben jutott szerződésekhez. Az ügyletért való hálája jeléül a Tokarev család megengedte a Chemezov családnak, hogy hasznot húzzon a Transneft költségvetéséből. Stanislanv Chemezov a Független Biztosítási Csoport (Independent Insurance Group) tulajdonosa is, amely nagy biztosítási szerződéseket kezel a védelmi ágazatban, beleértve a Rostec védelmi konglomerátumra vonatkozó szerződéseket is, amelyben édesapja, Sergei Chemezov vezérigazgató. Stanislav Chemezov ezért egy jegyzékbe vett személlyel kapcsolatban álló természetes személy.”
11
A Tanács 2022. július 22‑én közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában (HL 2022. C 281. I, 7. o.) a 2022/1272 határozatban és az (EU) 2022/1270 végrehajtási rendeletben előírt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek, szervezetek és szervek számára szóló értesítést. Ez az értesítés többek között jelezte, hogy az érintett személyek kérvényezhetik a Tanácsnál annak a határozatnak a felülvizsgálatát, amellyel a nevüket felvették a megtámadott jogi aktusok mellékletében foglalt jegyzékekre, és a kérvényhez csatolniuk kell az igazoló dokumentumokat.
12
A felperes 2022. szeptember 2‑án kelt e‑mailben – felülvizsgálati kérelem összeállítása céljából – hozzáférést kért a Tanács és az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) által készített és birtokolt valamennyi olyan dokumentumhoz, amely a vele szemben hozott korlátozó intézkedések elfogadásának alapjául szolgált.
13
A Tanács 2022. szeptember 14‑én a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi aktusokkal a fenti 9. pontban kifejtett indokokkal megegyező okokból fenntartotta a felperes nevét a vitatott jegyzékeken.
14
A Tanács 2022. szeptember 30‑án válaszolt a felperes fenti 12. pontban említett kérelmére, és továbbította a 2022. március 8‑án kelt, WK 10502/2022 INIT hivatkozási számmal ellátott iratanyagban (a továbbiakban: bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag) szereplő információkat.
15
A felperes a 2022. október 31‑én kelt e‑mailben felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Tanácshoz.
II. A kereset megindítását követő tényállás
16
A fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusokkal a felperes nevét a következő indokokkal tartották fenn a vitatott jegyzékeken:
„[A felperes] Nikolay Tokarevnek, a Transneft nevű jelentős orosz olaj‑ és gázipari vállalat vezérigazgatójának a lánya. [A felperes] és volt férje, Andrei Bolotov Moszkvában, Lettországban és Horvátországban több mint 50 millió amerikai dollár értékű, Nikolay Tokarevhez köthető luxusingatlan tulajdonosa. Kapcsolatban áll a Transneft nyugdíjalapját kezelő Ronin vállalattal is. A ciprusi állampolgárság kérelmezésekor a Ronin Europe címét tüntette fel a sajátjaként a sajtóközleményben. Kapcsolatban áll továbbá a Transneft nyugdíjalapját kezelő Ronin Trust vállalattal az Ostozhenka 19 (korábbi nevén RPA Est[ate]) nevű ingatlanvállalatán keresztül. [A felperes] 8 milliárd rubel értékű állami szerződéshez jutott az Irvin‑2 vállalaton keresztül, amelynek ő a tulajdonosa Stanislav Chemezovval együtt, aki a Rostec vezérigazgatójának, Sergei Chemezovnak a fia. Jelenleg Stanislav Sergeevich Chemezovval együtt részesedéssel rendelkezik a Gelendzhik – Meridian LLC szállodakomplexumban. [A felperes] ennélfogva olyan természetes személy, aki kapcsolatban áll jegyzékbe vett személyekkel, nevezetesen apjával, Nikolay Tokarevvel és Stanislav Chemezovval.”
17
A Tanács 2023. március 14‑én kelt e‑mailben tájékoztatta a felperest arról, hogy a neve továbbra is szerepel a vitatott jegyzékeken, és észrevételeket tett a 2022. október 31‑i felülvizsgálati kérelmében felhozott érvekre válaszul.
18
A Tanács 2023. március 31‑én kelt e‑mailben levelet küldött a felperesnek, amelyben tájékoztatta őt arról, hogy a 2023. január 25‑én, január 27‑én és január 30‑án kelt, WK 1128/2023 INIT, WK 1128/2023 ADD 1 és WK 1128/2023 ADD 2 hivatkozási számú iratanyagok (a továbbiakban együttesen: a bizonyítékokat tartalmazó 2023. januári iratanyagok) tartalmazzák azokat a dokumentumokat, amelyekre a nevének a vitatott jegyzékeken való szerepeltetésének igazolása érdekében támaszkodott.
19
2023. június 5‑én a Tanács elfogadta a 2014/145 határozat módosításáról szóló (KKBP) 2023/1094 határozatot (HL 2023. L 146., 20. o.). E határozattal a 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének g) pontját a következőképpen módosította:
„(1)   Be kell fagyasztani az alábbiakhoz tartozó vagy a tulajdonukat képező, általuk birtokolt vagy ellenőrzött valamennyi pénzeszközt és gazdasági erőforrást:
[…]
g)
Oroszországban működő vezető üzletemberek és azok közvetlen családtagjai, vagy egyéb olyan természetes személyek, akik általuk előnyhöz jutnak, vagy a Krím annektálásáért és Ukrajna destabilizálásáért felelős Oroszországi Föderáció kormányának jelentős bevételi forrást biztosító gazdasági ágazatokban tevékenykedő üzletemberek, jogi személyek, szervezetek vagy szervek […]”
20
A Tanács 2023. június 19‑én kelt levelében tájékoztatta a felperest arról, hogy a korlátozó intézkedéseket a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusokban foglaltakhoz képest módosított indokok alapján kívánja fenntartani. A Tanács e levélhez csatolta a 2023. június 15‑én kelt WK 8181/2023 INIT. sz. iratanyagot (a továbbiakban: bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyag), és felkérte a felperest, hogy tegye meg észrevételeit a vele szembeni korlátozó intézkedések javasolt megújításával kapcsolatban.
21
A Tanács 2023. július 10‑én kelt levelében tájékoztatta a felperest arról, hogy a korlátozó intézkedéseket a 2023. június 19‑én megküldött tervezetben foglaltakhoz képest módosított indokolás‑tervezet alapján kívánja fenntartani. A Tanács e levélhez csatolta a felperesre vonatkozó további információkról szóló, 2023. július 4‑i WK 5142/2023 INIT. sz. iratanyagot is (a továbbiakban: bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag), valamint az Oroszországi Föderáció üzleti környezetére és gazdaságára vonatkozó bizonyítékokról szóló, 2023. április 20‑i WK 5142/2023 INIT. sz. iratanyagot is, és felhívta a felperest, hogy tegye meg észrevételeit a vele szembeni korlátozó intézkedések javasolt megújítására vonatkozóan.
22
A Tanács a 2023. augusztus 18‑i levelében közölte a felperessel a 2023. augusztus 16‑i WK 5142/2023 ADD 1. sz. iratanyagot, amely az Orosz Föderáció üzleti környezetét és gazdaságát érintő bizonyítékokra vonatkozik, és felhívta a felperest az észrevételeinek megtételére.
23
A Tanács a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusokkal a következő indokokkal tartotta fenn a felperes nevét a vitatott jegyzékeken:
„[A felperes] Nikolay Tokarevnek, a Transneft nevű jelentős orosz olaj‑ és gázipari vállalat vezérigazgatójának a lánya. [A felperes] és volt férje, Andrej Bolotov Moszkvában, Lettországban és Horvátországban több mint 50 millió USD értékű luxusingatlanokkal rendelkezik, amelyek Nikolay Tokarevhez köthetők. Kapcsolatban áll a Transneft nyugdíjalapját kezelő Ronin vállalattal is. A ciprusi állampolgárság kérelmezésekor a Ronin Europe címét tüntette fel a sajátjaként a sajtóközleményben. Kapcsolatban áll továbbá a Transneft nyugdíjalapját kezelő Ronin Trust vállalattal az Ostozhenka 19 (korábbi nevén RPA Est[ate]) nevű ingatlanvállalatán keresztül. [A felperes] ennélfogva Nikolay Tokarev, egy Oroszországban tevékenykedő vezető üzletember közvetlen családtagja, aki apja révén előnyökhöz jut.”
III. A felek kérelmei
24
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
az őt érintő részében semmisítse meg a megtámadott jogi aktusokat;
–
a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusokból eredően a felperest ért nem vagyoni kár megtérítése címén kötelezze a Tanácsot 1000000 euró összeg megfizetésére;
–
a Tanácsot kötelezze a költségek viselésére.
25
A Bizottság által támogatott Tanács azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a megsemmisítés iránti kérelmet;
–
másodlagosan, amennyiben a Törvényszék megsemmisíti a megtámadott jogi aktusokat a felperest érintő részükben, rendelje el a 2022/1530, a 2023/572 és a 2023/1767 határozat joghatásainak fenntartását a 2022/1529, a 2023/571 és a 2023/1765 végrehajtási rendelet részleges megsemmisítésének hatályosulásáig;
–
utasítsa el a kártérítés iránti kérelmet;
–
kötelezze a felperest a költségek viselésére.
IV. A jogkérdésről
A. A megtámadott jogi aktusok megsemmisítése iránti kérelemről
26
Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.
27
Keresetlevelében a felperes négy jogalapot hoz fel. Az első jogalap a hatékony bírói jogvédelemhez való jog és az indokolási kötelezettség megsértésén alapul. A második jogalap a nyilvánvaló mérlegelési hibán alapul. A harmadik jogalap az arányosság elvének és az alapvető jogok megsértésén alapul. A negyedik jogalap a jogbiztonság elvének és az egyenlő bánásmód elvének a megsértésén alapul. Első kiigazítási beadványában a felperes egy ötödik, a meghallgatáshoz való jog megsértésére alapított jogalapra hivatkozik. Második kiigazítási beadványában a felperes egy hatodik jogalapra hivatkozik, amely szerint a 2023/1094 határozattal módosított 2014/145 határozat 1. cikke (1) bekezdése e) pontjának második részében és 2. cikke (1) bekezdése g) pontjának második részében (a továbbiakban: a módosított g) kritérium második része) előírt, az Oroszországban tevékenykedő valamely vezető üzletember által előnyhöz jutó személyek megjelölésére vonatkozó kritérium jogellenes.
28
A Törvényszék úgy ítéli célszerűnek, hogy először a téves jogalkalmazásra és a nyilvánvaló mérlegelési hibákra alapított, második jogalapot vizsgálja meg.
1.
A téves jogalkalmazásra és nyilvánvaló mérlegelési hibákra alapított, második jogalapról
29
A felperes a keresetlevelében és első kiigazítási beadványában arra hivatkozik, hogy a Tanács a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi és 2023. márciusi jogi aktusok elfogadásával tévesen alkalmazta a jogot és nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének végén előírt, a kapcsolatban álló személyre vonatkozó kritérium alapján fenntartotta nevét a vitatott jegyzékeken. A felperes a keresetlevelében továbbá vitatja a nevének az említett határozat 2. cikke (1) bekezdésének d) pontjában előírt kritérium alapján történő esetleges jegyzékbe vételét.
30
A felperes a második kiigazítási beadványában azt állítja, hogy a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusokban a Tanács nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amennyiben a nevének a vitatott jegyzékekre való felvételét a módosított g) kritérium második része alapján tartotta fenn.
a)
Előzetes megfontolások
31
Fontos megjegyezni, hogy amennyiben a jelen jogalap nyilvánvaló mérlegelési hibákon alapul, azt mérlegelési hibákon alapulónak kell tekinteni. Ugyanis, bár igaz, hogy a Tanács bizonyos mérlegelési jogkörrel rendelkezik annak az esetenkénti meghatározása tekintetében, hogy teljesülnek‑e a szóban forgó korlátozó intézkedések alapjául szolgáló jogi kritériumok, az uniós bíróságoknak biztosítaniuk kell valamennyi uniós jogi aktus jogszerűségének főszabály szerint teljes felülvizsgálatát (lásd: 2022. október 26‑iOvsyannikov kontra Tanács ítélet, T‑714/20, nem tették közzé, EU:T:2022:674, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32
A bírósági felülvizsgálat hatékonysága, amelyet az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke garantál, többek között megköveteli, hogy az uniós bíróság meggyőződjön arról, hogy azon határozat, amellyel korlátozó intézkedéseket fogadtak el vagy tartottak fenn, és amely az érintett személy vagy szervezet tekintetében egyedi hatállyal bír, kellően biztos ténybeli alappal rendelkezik. Ez magában foglalja az említett határozat alapjául szolgáló indokolásban hivatkozott tények vizsgálatát, így a bírósági felülvizsgálat nem a hivatkozott indokok absztrakt valószínűségének értékelésére korlátozódik, hanem arra irányul, hogy megalapozottak‑e ezek az indokok, vagy legalább azok közül egy, az ugyanezen határozat alátámasztására önmagában elengedőnek tekintett indok (lásd ebben az értelemben: 2013. július 18‑iBizottság és társai kontra Kadi ítélet, C‑584/10 P, C‑593/10 P és C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 119. pont; 2022. október 26‑iOvsyannikov kontra Tanács ítélet, T‑714/20, nem tették közzé, EU:T:2022:674, 62. pont).
33
Egy ilyen értékelést a bizonyítékok és az információk nem elszigetelt módon, hanem azon összefüggésben történő vizsgálatával kell elvégezni, amelybe azok illeszkednek. A Tanács ugyanis akkor tesz eleget a rá háruló bizonyítási tehernek, ha az uniós bíróság előtt kellően konkrét, pontosan meghatározott és egybevágó valószínűsítő körülmények olyan együttesét mutatja be, amely lehetővé teszi a pénzeszközeinek befagyasztására vonatkozó intézkedéssel érintett személy és a megdönteni kívánt rezsim vagy – általánosságban – a leküzdeni kívánt helyzetek közötti elégséges kapcsolat fennállásának megállapítását (lásd: 2017. július 20‑iBadica és Kardiam kontra Tanács ítélet, T‑619/15, EU:T:2017:532, 99. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; lásd ebben az értelemben: 2022. október 26‑iOvsyannikov kontra Tanács ítélet, T‑714/20, nem tették közzé, EU:T:2022:674, 63. és 66. pont).
34
Vitatás esetén az Unió illetékes hatóságának kell az érintett személlyel vagy szervezettel szemben felhozott indokok megalapozottságát bizonyítani, és nem az érintett személynek kell az említett indokok megalapozottságának hiányára vonatkozó nemleges bizonyítékot szolgáltatni. E célból nem követelmény, hogy a Tanács az uniós bíróság előtt az azon jogi aktus indokolásában szereplő állítólagos indokokra vonatkozó valamennyi információt és bizonyítékot szolgáltassa, amely jogi aktus megsemmisítését kérték. A szolgáltatott információknak vagy bizonyítékoknak alá kell támasztaniuk az érintett személlyel vagy szervezettel szemben felhozott indokokat (2013. július 18‑iBizottság és társai kontra Kadi ítélet, C‑584/10 P, C‑593/10 P és C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 121. és 122. pont; 2013. november 28‑iTanács kontra Fulmen és Mahmoudian ítélet, C‑280/12 P, EU:C:2013:775, 66. és 67. pont; lásd még: 2022. június 1‑jei Prigozhin kontra Tanács ítélet, T‑723/20, nem tették közzé, EU:T:2022:317, 73. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
Ebben az esetben az uniós bíróságnak az állítólagos tények tárgyi valószerűségét ezen információk vagy bizonyítékok alapján kell ellenőriznie, valamint értékelnie kell az utóbbiak bizonyító erejét az adott ügy körülményeitől függően, valamint különösen az érintett személy vagy szervezet által a tárgyban benyújtott esetleges észrevételek fényében (lásd ebben az értelemben: 2013. július 18‑iBizottság és társai kontra Kadi ítélet, C‑584/10 P, C‑593/10 P és C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 124. pont).
36
Ami közelebbről az érintett személy nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartásáról szóló jogi aktusok jogszerűségének vizsgálatát illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a korlátozó intézkedések biztosítási jellegűek, természetüknél fogva ideiglenesek, és azok érvényessége mindig a meghozataluk alapját képező ténybeli és jogi körülmények további fennállásának, valamint a hozzájuk kapcsolódó célkitűzés elérése érdekében való fenntartásuk szükségességének a függvénye. Következésképpen ezen intézkedések időszakos felülvizsgálatakor a Tanácsnak el kell végeznie a helyzet naprakész értékelését, és el kell készítenie az ilyen intézkedések hatásának mérlegét annak megállapítása érdekében, hogy ezen intézkedések lehetővé tették‑e az érintett személyek és szervezetek nevének a vitatott jegyzékbe való első felvételével megvalósítani kívánt célok elérését, vagy az említett személyek és szervezetek tekintetében még mindig ugyanazon következtetés vonható le (lásd eben az értelemben: 2022. április 27‑iIlunga Luyoyo kontra Tanács ítélet, T‑108/21, EU:T:2022:253, 55. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2022. október 26‑iOvsyannikov kontra Tanács ítélet, T‑714/20, nem tették közzé, EU:T:2022:674, 67. pont).
37
Ebből következik, hogy valamely személy nevének a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek jegyzékén való fenntartásának igazolása érdekében nem tiltott, hogy a Tanács ugyanazokra a bizonyítékokra hivatkozzon, mint amelyek a felperes nevének az említett jegyzékbe való eredeti felvételét, újbóli felvételét vagy korábbi fenntartását igazolták, amennyiben egyrészt a jegyzékbe vétel indokai változatlanok, másrészt pedig a kontextus nem változott oly módon, hogy e bizonyítékok elavultak volna (lásd ebben az értelemben: 2020. szeptember 23‑iKaddour kontra Tanács ítélet, T‑510/18, EU:T:2020:436, 99. pont). E tekintetben a kontextus változása magában foglalja egyrészt azon ország helyzetének, amely vonatkozásában a korlátozó intézkedések rendszerét létrehozták, valamint az érintett személy sajátos helyzetének (lásd ebben az értelemben: 2022. október 26‑iOvsyannikov kontra Tanács ítélet, T‑714/20, nem tették közzé, EU:T:2022:674, 78. pont; 2020. szeptember 23‑iKaddour kontra Tanács ítélet, T‑510/18, EU:T:2020:436, 101. pont), és másrészt a releváns körülmények összességének, különösen a korlátozó intézkedésekkel elérni kívánt célok megvalósulása hiányának figyelembevételét (lásd ebben az értelemben: 2022. április 27‑iIlunga Luyoyo kontra Tanács ítélet, T‑108/21, EU:T:2022:253, 56. pont; lásd még ebben az értelemben és analógia útján: 2020. február 12‑iAmisi Kumba kontra Tanács ítélet, T‑163/18, EU:T:2020:57, 82–84. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
A jelen ügyben a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi és a 2023. márciusi jogi aktusokba való felvétel indokolásából egyértelműen kitűnik, hogy a felperes nevét kizárólag a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének végén előírt, a kapcsolatban álló személyre vonatkozó kritérium alapján tartották fenn a vitatott jegyzékeken. A Tanács megerősítette, hogy a felperes nevének az említett jegyzékekre való felvételének és azokon való fenntartásának jogalapja nem az említett határozat 2. cikke (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott kritérium volt. Ebből következik, hogy a felperes nevének a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének d) pontjában foglalt kritérium alapján történő fenntartását vitató érvek hatástalanok.
39
Ezen előzetes megfontolások fényében kell megvizsgálni, hogy a Tanács követett‑e el mérlegelési hibát, amikor egyrészt a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi és 2023. márciusi jogi aktusok elfogadásával a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való további szerepeltetése mellett döntött a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének végén szereplő, a kapcsolatban álló személyre vonatkozó kritérium alapján, másrészt pedig amikor a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok elfogadásával a felperes nevének az említett jegyzékeken való további szerepeltetése mellett döntött a módosított g) kritérium második része alapján.
40
A fenntartásról szóló 2022. szeptemberi és 2023. márciusi jogi aktusokból kitűnik, hogy a felperes nevét a kapcsolatban álló személy kritériuma alapján vették fel, mivel egyrészt az apjával, Nikolay Tokarevvel, másrészt pedig Stanislav Chemezovval állt kapcsolatban.
41
A Törvényszék célszerűnek tartja, hogy először a lényegében téves jogalkalmazáson alapuló érvelést vizsgálja, amennyiben a felperest a vitatott jegyzékekre Stanislav Chemezovval kapcsolatban álló személyként vették fel, akit szintén kapcsolatban álló személyként vettek fel a vitatott jegyzékekre.
b)
A felperesnek Stanislav Chemezovval kapcsolatban álló személyként való jegyzékbe vételén alapuló téves jogalkalmazásról
42
A felperes azt állítja, hogy a Tanács tévesen alkalmazta a jogot, amikor őt a vitatott jegyzékekre Stanislav Chemezovval kapcsolatban álló személyként vette fel, különösen azon indokkal, hogy S. Chemezovot saját apjával, Sergei Chemezovval kapcsolatban álló személyként is felvették a vitatott jegyzékekre. A felperes szerint a szabályozás nem ad lehetőséget arra, hogy egy személy nevét azért vegyék fel a vitatott jegyzékekre, mert az illető olyan személlyel áll kapcsolatban, akinek a neve a kapcsolatban álló személy kritériuma alapján szintén szerepel a jegyzékeken. Álláspontja szerint a kapcsolatban álló személy kritériuma csak azt teszi lehetővé, hogy egy személyt a 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének a), b), c), d), e) vagy f) pontjában említett személlyel kapcsolatban állóként vegyenek fel az említett jegyzékekre. Ezenfelül a felperes a kereseti kérelmet kiigazító első beadványában előadja, hogy az, hogy a vitatott jegyzékeken szereplő személyt nem lehet az e jegyzékeken kapcsolatban álló személyként szintén szereplő személyhez kapcsolódó személyként felvenni, összhangban van az ítélkezési gyakorlattal, amely a pénzeszközeit befagyasztó intézkedések hatálya alá tartozó jogalany és a rendszer, illetve általában a leküzdeni kívánt helyzetek közötti elégséges kapcsolat fennállását követeli meg.
43
A Törvényszék pervezető intézkedéssel felhívta a Tanácsot annak megjelölésére, hogy milyen alapon lehet egy személyt a vitatott jegyzékekre egy másik olyan személlyel kapcsolatban álló személyként felvenni, aki harmadik személyhez kapcsolódó személyként szintén szerepel az említett jegyzékeken.
44
A tárgyaláson a Tanács azt állította, hogy nem zárható ki, hogy egy olyan személlyel kapcsolatban álló személy megjelölése, aki maga is a vitatott jegyzékeken szereplő személlyel kapcsolatban álló személyként van megjelölve, igazolt lehet, feltéve, hogy az ilyen megjelölés arányos a korlátozó intézkedésekkel elérni kívánt célok érdekében. A Tanács szerint ez a helyzet egy olyan mintázat esetén, amelyet több személy közötti kapcsolati háló jellemez, amelyben két személy fő kapcsolata – akik maguk is kapcsolatban állnak más személyekkel – egy „átfogóbb háló” részét képezi, amelyet indokolt a korlátozó intézkedésekkel megragadni, különösen a korlátozó intézkedések megkerülésének elkerülése érdekében.
45
E tekintetben a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének végén előírt, kapcsolatban álló személy kritériumát illetően hangsúlyozni kell, hogy noha a „kapcsolatban állás” fogalmát gyakran használják a korlátozó intézkedésekre vonatkozó tanácsi jogi aktusokban, a fogalom önmagában nincs meghatározva, és jelentése a szóban forgó összefüggésektől és körülményektől függ (lásd ebben az értelemben: 2016. július 28‑iTomana és társai kontra Tanács és Bizottság ítélet, C‑330/15 P, nem tették közzé, EU:C:2016:601, 48. pont; 2015. szeptember 4‑iNIOC és társai kontra Tanács ítélet, T‑577/12, nem tették közzé, EU:T:2015:596, 114. pont; 2016. július 21‑iBredenkamp és társai kontra Tanács és Bizottság ítélet, T‑66/14, EU:T:2016:430, 35–37. pont). Mindazonáltal elfogadható, hogy olyan személyekről van szó, akiket általában közös érdekek kötnek össze (lásd ebben az értelemben: 2023. március 8‑iPrigozhina kontra Tanács ítélet, T‑212/22, nem tették közzé, EU:T:2023:104, 93. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
46
A kapcsolatban álló személy kritériumának hatályát illetően a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének szövegéből kitűnik, hogy egyrészt az ugyanezen határozat 2. cikke (1) bekezdésének a)–h) pontjában meghatározott jegyzékbevételi kritériumok alapján kijelölt személyekhez, másrészt pedig a velük kapcsolatban álló természetes és jogi személyekhez, szervezetekhez vagy szervekhez tartozó pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztásra kerülnek. Megjegyzendő, hogy a „velük kapcsolatban álló” személy kritériumában használt „velük” kifejezés csak az említett határozat 2. cikke (1) bekezdésének a)–h) pontjában előírt jegyzékbevételi kritériumok valamelyike alapján kijelölt személyekre, szervezetekre vagy testületekre vonatkozik.
47
Így a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdése végének szó szerinti értelmezéséből az következik, hogy – amint arra a felperes helyesen hivatkozik – valamely természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv csak e határozat 2. cikke (1) bekezdésének a)‑h) pontjában előírt, a vitatott jegyzékekre egy vagy több jegyzékbevételi kritérium alapján felvett másik természetes vagy jogi személlyel, szervezettel vagy szervvel való kapcsolatban állás alapján kerülhet fel az említett jegyzékekre.
48
Kétségtelen, amint arra a Tanács rámutat, a kapcsolatban álló személy kritériuma minden olyan személyre vonatkozik, aki a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének a)–h) pontjában előírt egy vagy több kritérium alapján a vitatott jegyzékekre felvett személlyel kapcsolatban áll, mivel fennáll annak a nem elhanyagolható mértékű kockázata, hogy a rájuk vonatkozó korlátozó intézkedések megkerülése érdekében az e kritériumok közül egy vagy több alapján szankcionált személyek nyomást gyakorolnak a velük kapcsolatban álló személyekre (lásd analógia útján: 2015. szeptember 4‑iNIOC és társai kontra Tanács ítélet, T‑577/12, nem tették közzé, EU:T:2015:596, 114. pont; 2022. május 18‑iFoz kontra Tanács ítélet, T‑296/20, EU:T:2022:298, 174. pont).
49
A Tanács érvelése azonban, amely a megkerülés kockázatán és az átfogó „hálóba” tartozó személyek sokaságának megragadására irányuló igényen alapul, önmagában nem igazolhatja a kapcsolatban állás kritériuma hatályának olyan mértékű kiszélesítését, hogy azt olyan személyhez fűződő kapcsolatra alkalmazzák, aki maga nem a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének a)–h) pontjában előírt kritériumok valamelyike alapján szerepel a vitatott jegyzékeken.
50
Egy ilyen értelmezés ugyanis túlságosan tág hatályt adna a kapcsolatban állás kritériumának, és nem venné figyelembe a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdése végének szövegét, valamint a 2012. március 13‑iTay Za kontra Tanács ítélet (C‑376/10 P, EU:C:2012:138) 64. pontja értelmében vett, az érintett személyek és az Unió által elfogadott korlátozó intézkedésekkel célzott harmadik ország közötti elégséges kapcsolatra vonatkozó követelményt. Ebből következik, hogy a jelen esetben, mivel Stanislav Chemezovot az apjával, Sergei Chemezovval kapcsolatban álló személyként vették fel a vitatott jegyzékekre, a Tanács nem volt jogosult arra, hogy a felperest Stanislav Chemezovval kapcsolatban álló személyként vegye fel a vitatott jegyzékekre.
51
A fenti megfontolásokból következik, hogy a Tanács a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi és 2023. márciusi jogi aktusokkal tévesen alkalmazta a jogot, amikor a felperes nevét a Stanislav Chemezovval való kapcsolatban állás alapján fenntartotta a vitatott jegyzékeken.
52
Meg kell jegyezni, hogy a Tanács által elkövetett e téves jogalkalmazás önmagában nem vezethet a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi és a 2023. márciusi jogi aktusok megsemmisítéséhez. Az ítélkezési gyakorlat szerint ugyanis a korlátozó intézkedések elfogadásáról szóló határozat jogszerűségének felülvizsgálatakor – tekintettel azok megelőző jellegére –, amennyiben az uniós bíróság úgy véli, hogy az említett indokok legalább egyike kellően pontos és konkrét, alá van támasztva, valamint önmagában elegendő alapot képez e határozat alátámasztásához, az a körülmény, hogy a többi indok nem ilyen, nem igazolhatja az említett határozat megsemmisítését (lásd: 2013. november 28‑iTanács kontra Manufacturing Support & Procurement Kala Naft ítélet, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, 72. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
53
Ennélfogva meg kell vizsgálni, hogy a Tanács követett‑e el mérlegelési hibát, amikor megállapította, hogy a felperes az apjával, N. Tokarevvel kapcsolatban álló személy.
c)
A felperesnek az apjával kapcsolatban álló személyként történő jegyzékbe vételére vonatkozó mérlegelési hibáról
54
A fenntartásról szóló 2022. szeptemberi és a 2023. márciusi jogi aktusokat külön kell vizsgálni, mivel azokat különböző időpontokban fogadták el, és nem szigorúan azonos indokokon vagy dokumentumokon alapulnak.
1) A fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusokról
55
Érvelésében a felperes vitatja a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagban szereplő egyes dokumentumok megbízhatóságát, valamint a B.5. melléklet figyelembevételének lehetőségét, és előadja, hogy a ténybeli alap nem elegendő ahhoz, hogy igazolja nevének az apjával kapcsolatban álló személyként a vitatott jegyzékeken való további szerepeltetését.
i) A bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag elemeinek megbízhatóságáról
56
A felperes vitatja a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagban szereplő 6. sz. dokumentum megbízhatóságát, arra hivatkozva, hogy téves azon állítás, miszerint apja a Katina társaság vezetésével a volt férjét bízta meg. Úgy véli továbbá, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagban szereplő 12. és 15. sz. dokumentum nem megbízható, mivel az abban szereplő állítások homályosak, és olyan valószínűsítő körülményeken alapulnak, amelyek nem kellően meggyőzőek azok alátámasztásához, mint például telefonszámok vagy az interneten közzétett információk. A felperes egyébiránt azt állítja, hogy a Moscow Post által közzétett cikkek megbízhatatlanok, mivel e médium közismerten rágalmazó dokumentumokat közöl, amint azt a közelmúltban hozott elmarasztaló bírósági ítéletek is bizonyítják.
57
A Bizottság által támogatott Tanács vitatja ezt az érvelést.
58
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az uniós bíróság tevékenységét a bizonyítékok szabad mérlegelésének elve szabályozza, és a benyújtott bizonyítékok értékelésének egyetlen kritériuma a bizonyítékok hitelességében rejlik. Ezenfelül valamely dokumentum bizonyító erejének értékelésekor ellenőrizni kell az abban szereplő információ valószínűségét, és figyelembe kell venni többek között a dokumentum eredetét, készítésének körülményeit, címzettjét, és meg kell vizsgálni, hogy a tartalma alapján értelmesnek és megbízhatónak tűnik‑e (lásd: 2018. május 31‑iKaddour kontra Tanács ítélet, T‑461/16, EU:T:2018:316, 107. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2020. február 12‑iAmisi Kumba kontra Tanács ítélet, T‑163/18, EU:T:2020:57, 95. pont [nem tették közzé], valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
59
Harmadik országokban fennálló vizsgálati jogkörök hiányában az uniós hatóságok értékelésének valójában a nyilvánosság számára hozzáférhető információforrásokon, jelentéseken, újságcikkeken, titkosszolgálati jelentéseken vagy más hasonló információforrásokon kell alapulnia (2018. március 14‑iKim és társai kontra Tanács és Bizottság ítélet, T‑533/15 és T‑264/16, EU:T:2018:138, 107. pont; 2022. június 1‑jei Prigozhin kontra Tanács ítélet, T‑723/20, nem tették közzé, EU:T:2022:317, 59. pont).
60
Ezenkívül meg kell jegyezni, hogy az Oroszországi Föderáció és Ukrajna között fennálló konfliktushelyzet a gyakorlatban különösen megnehezíti az egyes forrásokhoz való hozzáférést, bizonyos információk elsődleges forrásának kifejezett megjelölését, valamint az azonosításukat elfogadó személyek tanúvallomásainak esetleges beszerzését. A vizsgálat ebből következő nehézségei tehát hozzájárulhatnak ahhoz, hogy a pontos bizonyítékok és az objektív információk szolgáltatása nehézségekbe ütközik (lásd ebben az értelemben: 2023. november 15‑iOT kontra Tanács ítélet, T‑193/22, EU:T:2023:716, 116. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
61
A jelen ügyben a Tanács a felperes nevének a vitatott jegyzékeken a 2022. szeptemberi jogi aktusok révén való fenntartásának igazolása érdekében benyújtotta a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagot. Megjegyzendő, hogy a felperes és az apja közötti kapcsolatot illetően a Tanács a nyilvánosan hozzáférhető információkra támaszkodott, azaz többek között:
–
a Total Croatia News honlapján 2022. március 5‑én megjelent, „Az Egyesült Államok blokkolja egy orosz oligarcha lányának cégét, akinek Lošinjban van villája” című, 2022. április 5‑én megtekintett cikk (1. sz. dokumentum);
–
a United States Department of the Treasury (az Amerikai Egyesült Államok Pénzügyminisztériuma) által 2022. március 3‑án kiadott, az orosz személyekkel és intézményekkel szembeni szankciókról szóló, 2022. április 5‑én megtekintett sajtóközlemény (2. sz. dokumentum);
–
az Evening Standard honlapján 2022. március 10‑én megjelent, „Mely orosz oligarchák kerültek fel az Egyesült Királyság szankciós listájára?” című, 2022. április 7‑én megtekintett cikk (3. sz. dokumentum);
–
az Australian Department of Foreign Affairs and Trade (ausztrál külügyi és kereskedelmi minisztérium) honlapján 2022. március 13‑án megjelent, az Oroszországgal szemben alkalmazott szankciókról szóló, 2022. április 7‑én megtekintett oldal (4. sz. dokumentum);
–
a World Law Group honlapján 2022. március 6‑án megjelent, „Egyesült Államok: Az Egyesült Államok további szankciókat és exportellenőrzést vezet be Oroszországgal és Belarusszal szemben” című, 2022. április 7‑én megtekintett cikk (5. sz. dokumentum);
–
az Imperijal honlapján 2022. március 4‑én megjelent, „Feketelistán szereplő oroszok üzletelnek Plenkoviccsal és a HDZ‑vel, pazar villájuk is van Mali Lošinjban” című, 2022. április 7‑én megtekintett cikk (6. sz. dokumentum);
–
a kanadai kormány honlapján 2022. február 24‑én megjelent, az Ukrajna elleni orosz agresszióra válaszul elfogadott további gazdasági intézkedésekről szóló, 2022. április 11‑én megtekintett oldal (8. sz. dokumentum);
–
az „acompromat.com” honlapjának a felperesre vonatkozó, 2022. április 11‑én megtekintett oldala (9. sz. dokumentum);
–
az Infobae honlapon 2022. március 15‑én megjelent, „Az Egyesült Királyság szankciókat jelent be további 350 orosz magánszeméllyel és szervezettel szemben” című 2022. április 5‑én megtekintett cikk (11. sz. dokumentum);
–
az Organised Crime and Corruption Reporting Project (OCCRP, a szervezett bűnözésről és a korrupcióról szóló tájékoztató projekt) által készített, 2016. december 24‑én közzétett, „A barátok Putin hatalmának közelségéhez köszönhetően virágoznak” című, 2022. április 5‑én megtekintett felmérés kivonata (12. sz. dokumentum);
–
az LSM honlapján 2016. december 29‑én megjelent, „Kapcsolat a jūrmalai ingatlan és Putin barátja között” című, 2022. április 5‑én megtekintett cikk (13. sz. dokumentum);
–
a Russian Asset Tracker honlapjának a Katina társaságra vonatkozó, 2022. április 12‑én megtekintett oldala (14. sz. dokumentum);
–
a Meduza hírportálon 2016. november 27‑én megjelent „Egy nagyon gazdag vő. Hogyan szervezik ügyeiket a Transneft vezetőjéhez, Nikolay Tokarevhez közel állók?” című, 2022. május 17‑én megtekintett cikk (15. sz. dokumentum);
–
a News Rambler honlapján 2020. augusztus 28‑án megjelent, „Shmatko kirándulása Gelendzhik »meridiánjára«”, 2022. május 20‑án megtekintett cikk (16. sz. dokumentum);
–
a Moscow Post honlapján 2019. október 15‑én megjelent „Nikolay Tokarev és cége, a Transneft nem tudta az olajminőségért az ellenfeleire hárítani a felelősséget” című, 2022. május 20‑án megtekintett cikk (17. sz. dokumentum).
62
Így a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 6. sz. dokumentuma az Imperijal honlapján megjelent újságcikk, amelynek címe: „Feketelistán szereplő oroszok üzletelnek Plenkoviccsal és a HDZ‑vel, pazar villájuk is van Mali Lošinjban”. E dokumentum különösen a Katina társaságra vonatkozik, amelynek székhelye Zágrábban található, és amely a Mali Lošinjban (Horvátország) található Karolina nevű villa (a továbbiakban: Karolina villa) tulajdonosa. Meg kell jegyezni, hogy a felperes azon érve, amely szerint e cikk tévedést tartalmaz, nem olyan jellegű, hogy megkérdőjelezné annak bizonyító erejét. Ez az érvelés ugyanis a Tanács általi jegyzékbevétel igazolásához szükséges ténybeli alap kellő voltára vonatkozó értékelés körébe tartozik.
63
Ami azt az érvet illeti, hogy a 12. sz. dokumentum, nevezetesen az OCCRP „A barátok Putin hatalmának közelségéhez köszönhetően virágoznak” című felmérésében, valamint a 15. sz. dokumentumban, nevezetesen a Meduza hírportálon megjelent, „Egy nagyon gazdag vő. Hogyan szervezik ügyeiket a Transneft vezetőjéhez, Nikolay Tokarevhez közel állók?” című dokumentumban szereplő állítások homályosak, és olyan valószínűsítő körülményeken alapulnak, amelyek nem kellően meggyőzőek azok alátámasztásához, nem kérdőjelezheti meg e bizonyítékok bizonyító erejét. Tekintettel ugyanis a fenti 60. pontban hivatkozott információkhoz való hozzáférés nehézségeire, az a tény, hogy a felmérések vagy cikkek olyan adatokon alapulnak, mint a telefonszámok vagy a honlapokon elérhető információk, nem fosztja meg a 12. és 15. sz. dokumentumot a bizonyító erejétől.
64
Ugyanígy nem lehet helyt adni azon érvnek, amely szerint lényegében a Moscow Post által közzétett cikkek megbízhatatlanok, mivel e médiummal szemben rágalmazás miatt a közelmúltban több elmarasztaló ítéletet is hoztak. Az a tény ugyanis, hogy egy médiumot többször is elítéltek rágalmazás miatt, nem jelenti azt, hogy valamennyi kiadványa megbízhatatlan. A jelen ügyben továbbá meg kell állapítani, hogy a felperes által benyújtott ítéletek nem a 17. sz. dokumentumra, azaz a Moscow Post„Nikolay Tokarev és cége, a Transneft nem tudta az olajminőségért az ellenfeleire hárítani a felelősséget” című cikkére vonatkoznak. Ebből következik, hogy e bizonyíték nem fosztható meg bizonyító erejétől.
65
A fentiekre tekintettel – figyelembe véve az Oroszországi Föderációban fennálló helyzet kontextusát, és mivel a Tanács nem rendelkezik vizsgálati jogkörrel harmadik országokban (lásd a fenti 59. és 60. pontot) – a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 6., 12., 15. és 17. sz. dokumentumának bizonyító ereje fennáll.
ii) Az ellenkérelem B.5. mellékletéről
66
A felperes vitatja az ellenkérelem B.5. melléklete figyelembevételének lehetőségét, amely a felmérés tartalmának egészét tartalmazza, és amelynek kivonata a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 12. sz. dokumentumában szerepel, azzal az indokkal, hogy az említett melléklet figyelembevétele a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag tartalmának megváltoztatását jelentené.
67
A Bizottság által támogatott Tanács vitatja ezt az érvelést.
68
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely uniós jogi aktus jogszerűségét az aktus meghozatalának időpontjában fennálló ténybeli és jogi elemek függvényében kell elbírálni (2015. szeptember 3‑iInuit Tapiriit Kanatami és társai kontra Bizottság ítélet, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, 22. pont; 2023. március 8‑iPrigozhina kontra Tanács ítélet, T‑212/22, nem tették közzé, EU:T:2023:104, 80. pont).
69
Arra is emlékeztetni kell, hogy a Törvényszék által az érdemi jogszerűség vonatkozásában lefolytatandó felülvizsgálatnak – különösen a korlátozó intézkedésekkel kapcsolatos jogvitákra vonatkozóan – nemcsak a vitatott jogi aktusok indokolásában szereplő információkra, hanem azokra az információkra is vonatkoznia kell, amelyeket – vitatás esetén – az ezen indokolásban állított tények megalapozottságának bizonyítása céljából a Tanács terjeszt a Törvényszék elé (2021. április 22‑iTanács kontra PKK ítélet, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, 64. pont).
70
Megjegyzendő – amint azt a felperes elismeri –, hogy a B.5. melléklet tartalmazza az OCCRP által készített, 2016. december 24‑én megjelent, „A barátok Putin hatalmának közelségéhez köszönhetően virágoznak” című teljes felmérést, amelynek kivonatát a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 12. sz. dokumentuma tartalmazza. Amint az az említett iratanyagból kitűnik, a Tanács 2022. április 5‑én hozzáfért az említett felméréshez, és az e dokumentum forrását azonosító elemek között egy teljes hiperlink található, amely hozzáférést biztosít annak teljes tartalmához. E körülmények között a felperes nem vitathatja az ellenkérelem B.5. melléklete figyelembevételének lehetőségét (lásd analógia útján: 2022. június 1‑jei Prigozhin kontra Tanács ítélet, T‑723/20, nem tették közzé, EU:T:2022:317, 55. pont).
71
Ebből következik, hogy az ellenkérelem B.5. melléklete figyelembe vehető annak vizsgálata során, hogy megalapozott‑e a felperesnek a vitatott jegyzékeken N. Tokarevvel kapcsolatban álló személyként való szerepeltetése.
iii) A felperes, mint az apjával kapcsolatban álló személy jegyzékbe vétele fenntartásának megalapozottságáról
72
A felperes úgy véli, hogy a Tanács tévesen állapította meg ingatlanvagyonának értékét, és hogy annak értéke mindenesetre nem releváns az apjával való kapcsolat megállapítása szempontjából. A felperes továbbá arra hivatkozik, hogy a Tanács dokumentumai nem elegendőek annak megállapításához, hogy ingatlanai az apjához köthetők. Előadja továbbá, hogy még ha feltételezzük is, hogy a Ronin Trust társaság kezelte is egyes ingatlanait, e társaság nem teszi lehetővé az apjával való kapcsolat megállapítását. Ebben az értelemben úgy véli, hogy az a tény, hogy a Ronin Trust társaság kezelte a Transneft társaság nem kormányzati nyugdíjalapját, távoli és idejétmúlt kapcsolatnak minősül.
73
A Bizottság által támogatott Tanács vitatja ezt az érvelést.
74
A Tanács különösen megjegyzi, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagból kitűnik, hogy a felperes egyedül vagy volt férjével együtt több, 50 millió amerikai dollárt (USD) (mintegy 45 millió EUR) meghaladó értékű társaság és ingatlan tulajdonosa vagy tulajdonosa volt Moszkvában (Oroszország). Mindenesetre álláspontja szerint a felperes vagyonának értéke nem meghatározó tényező, mivel a lényeg annak megállapítása, hogy a felperes sikeres üzletasszony lett, aki vagyonra tett szert. A Tanács továbbá azt állítja, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagból egyértelműen kitűnik, hogy a felperes családi kötelék révén kapcsolódik az apjához, valamint amiatt, hogy vagyona és vállalkozásai is ez utóbbihoz kötődnek. Különösen úgy véli, hogy pontos és konkrét valószínűsítő körülmények együttese támasztja alá azt a tényt, hogy a felperes vagyonra tett szert az ingatlanágazatban, kihasználva apjának a Transneft elnök‑vezérigazgatójaként betöltött tisztségét. A Tanács továbbá azt állítja, hogy a felperes a Transnefthez kapcsolódó Ronin társaságon, valamint a vállalkozások családi irányítási rendszerén keresztül kapcsolódik apja vállalkozásaihoz.
75
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a fenti 45–47. pontból kitűnik – a kapcsolatban álló személy kritériuma azokra a személyekre vonatkozik, akik közös érdekek révén kapcsolatban állnak olyan személlyel, aki a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének a)–g) pontjában előírt egy vagy több jegyzékbevételi kritérium alapján került fel a vitatott jegyzékekre.
76
Pontosítani kell, hogy e közös érdekeket nem csak szűk értelemben kell érteni, vagyis olyan személyekre vonatkozóan, akiknek érdekei közös jogi struktúrában kapcsolódnak egymáshoz, hanem tágabb értelemben és a családi kapcsolat révén összekapcsolt személyek vonatkozásában is, ahol a közös érdekek összefonódásának objektív fennállása jellemző, amely nem feltétlenül az e célból létrehozott jogi struktúrában formalizálódik (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2023. szeptember 6‑iTimchenko kontra Tanács ítélet, T‑361/22, nem tették közzé, fellebbezés alatt, EU:T:2023:502, 76.pont).
77
Ezenkívül, mivel a kapcsolatban álló személy kritériuma jelen idejű kijelentő módban van megfogalmazva, a közös érdekek fennállását a megtámadott jogi aktusok elfogadásának időpontjában kell megállapítani (lásd ebben az értelemben: 2023. március 8‑iPrigozhina kontra Tanács ítélet, T‑212/22, nem tették közzé, EU:T:2023:104, 92. pont).
78
A jelen ügyben a felperes nem vitatja, hogy rokoni kapcsolatban áll apjával, N. Tokarevvel, aki a jelentős orosz olaj‑ és gázipari vállalatnak minősülő Transneft társaság elnök‑vezérigazgatója. A felperes ellenben azt állítja, hogy a Tanács ténybeli alapja nem tartalmaz elegendő tényt ahhoz, hogy az apjával való kapcsolatban állást megállapítsa.
79
A szóban forgó jegyzékbevételi okokból kitűnik, hogy a felperes és apja közötti közös érdekek egyrészt abból a tényből erednek, hogy a felperes moszkvai, horvátországi és lettországi jelentős ingatlanvagyona az apjához köthető, másrészt pedig a felperes és a Transneft társaság nyugdíjalapjának kezelőjeként bemutatott Ronin társaság közötti kapcsolatokból.
80
Elsősorban a felperes és a Ronin Trust társaság közötti kapcsolatot illetően, többek között a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 15. sz. dokumentumából kitűnik, hogy amikor a felperes és volt férje még házasok voltak, a Transneft nyugdíjalapját kezelő Ronin Trust társaság kezelte az RPA nevű vállalatcsoport ingatlanvagyonát is. E bizonyíték szerint a felperes volt férje az RPA‑Management társaság 100%‑os tulajdonosa volt, míg a felperes az RPA‑Estate 75%‑át és az RPA‑Hotel Management 50%‑át ellenőrizte. Ebből következik, hogy a Tanács érvényesen állapíthatta meg, hogy 2016‑ban kapcsolat állt fenn a Ronin Trust, és azon társaságok között, amelyekben a felperesnek részesedése volt, vagyis az RPA‑Hotel Management társaság és az RPA‑Estate társaság között.
81
Mindazonáltal a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 15. sz. dokumentumából az is kitűnik, hogy a nyugdíjalapok kezelése terén a Transneft társaság nem a Ronin Trust egyetlen, sőt nem is a fő ügyfele volt. E megállapítást alátámasztották a Ronin Trust éves jelentéseiből a felperes által benyújtott kivonatok (A.11. melléklet), amelyekből kitűnik, hogy e társaság valójában a Transneften kívül más társaságok nyugdíjalapjait is kezelte. Márpedig azon kívül, hogy az ügyiratban semmi sem nyújt információt a Ronin Trust tevékenységéről és szervezetéről, önmagában az a tény, hogy a felperes és a Transneft ugyanazon szolgáltató szolgáltatásait veszi igénybe, amely más, harmadik társaságoknak is nyújtja szolgáltatásait, nem elegendő a felperes és a Transneft közötti kapcsolat fennállásának megállapításához. A Tanács a tárgyaláson a Törvényszék azon kérdésére adott válaszában, amelyben felhívta annak magyarázatára, hogy hogyan állapítható meg kapcsolat a felperes és az apja között a Ronin Trust társaságon keresztül, holott e társaság több vállalkozás nyugdíjalapját kezeli, nem tudta megmagyarázni e kapcsolatot. A Tanács ugyanis nem támaszkodott semmilyen tényre, ami bizonyítaná N. Tokarev részesedését a Ronin Trust társaság tőkéjében, vagy e társaság vezető testületeiben való jelenlétét, vagy a Ronin Trust és a Transneft közötti üzleti kapcsolatok olyan sajátosságát, amely megkülönböztetné e kapcsolatokat a Ronin Trust és az ügyfélkörébe tartozó más társaságok közötti kapcsolatoktól.
82
Következésképpen a felperes joggal hivatkozhat arra, hogy a Ronin Trust és a Transneft közötti távoli kapcsolat nem elegendő a felperes tevékenységei és az apja tevékenységei közötti kapcsolat fennállásának megállapításához.
83
Továbbá, ami a jegyzékbevétel indokolásában említett tényt illeti, amely szerint a Ronin Europe címét a felperesnek a ciprusi állampolgárság megszerzése céljából folytatott honosítási eljárásával kapcsolatban említették, ez sem alkalmas a felperes és N. Tokarev közötti közös érdekek fennállásának megállapítására. A tárgyaláson ugyanis a Tanács a Törvényszéknek a Ronin Europe és a Ronin Trust közötti kapcsolat tisztázására irányuló kérdésére válaszolva lényegében arra utalt, hogy véleménye szerint e két társaságot összekapcsoltnak lehet tekinteni. Ezenfelül meg kell állapítani, hogy a Tanács nem hivatkozott semmilyen olyan tényezőre, amely lehetővé tenné a Ronin Europe társaság és N. Tokarev közötti kapcsolat megállapítását. Következésképpen, a fenti 81. pontban kifejtettekkel egyező okok miatt a felperes és a Ronin Europe társaság közötti kapcsolat nem bizonyítja a felperes és az apja között a Transneft társaságon keresztül fennálló kapcsolatot.
84
A Tanács ezért tévesen támaszkodott a felperesnek a Ronin Trust és a Ronin Europe társaságokkal fennálló üzleti kapcsolataira annak érdekében, hogy bizonyítsa az N. Tokarevvel a Transneft társaságon keresztül fennálló kapcsolatot.
85
Másodsorban, meg kell vizsgálni, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag tartalmazza‑e a valószínűsítő körülmények kellően konkrét, pontos és egybehangzó együttesét annak megállapítására, hogy a felperes ingatlanvagyona és N. Tokarev között a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában kapcsolat állt fenn.
86
Előzetesen meg kell állapítani, hogy a felperes és az alperes között a felperes ingatlanvagyonának értékét illetően nincs egyetértés. A szóban forgó jegyzékbevétel indokolásában a Tanács a felperes és volt férje ingatlanvagyonának értékét több mint 50 millió USD (mintegy 45 millió euró) értékűre becsülte a Moszkvában, Horvátországban és Lettországban található ingatlanok tekintetében. Azon túlmenően azonban, hogy a felperes nem vitatja, hogy vagyonának és volt férje vagyonának együttes értéke meghaladhatja az 50 millió USD‑t (mintegy 45 millió euró), meg kell jegyezni, hogy a felperes vagyonának értéke nem meghatározó a neve vitatott jegyzékeken való fenntartásának igazolása szempontjából. Valójában ez egy olyan háttérelem, amely arra kíván utalni, amint arra a Tanács rámutat, hogy a felperes sikeres üzletasszony, aki különösen az ingatlanágazatban szerzett vagyont, amint az különösen a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 9. és 16. sz. dokumentumaiból kitűnik. Ebből következik, hogy a vagyona értékének esetleges pontatlansága önmagában nem eredményezheti a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok megsemmisítését.
87
Meg kell jegyezni, hogy a felperes elismeri, hogy tulajdonosa az Ostozhenka 19 társaságnak – amely egy moszkvai történelmi házzal és egy moszkvai Brusov utcai lakással rendelkezik –, valamint a Katina társaságnak, amely a horvátországi Mali Lošinjban lévő Karolina nevű villa tulajdonosa. A bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagból kitűnik, hogy ezen egyes ingatlanok értéke több millió orosz rubel (RUB). A 15. sz. dokumentum szerint ugyanis a moszkvai történelmi házat 2016‑ban vásárolták 390 millió RUB összegért (hozzávetőleg 3,9 millió euró), a 14. sz. dokumentum szerint a horvátországi villa értéke 4,1 millió USD (hozzávetőleg 3,8 millió euró), a 9. sz. dokumentum szerint pedig a Brusov utcai lakás egy olyan épületben található, amelynek értéke legalább 315 millió RUB (hozzávetőleg 3,15 millió euró). Tekintettel ezen ingatlanvagyon több millió eurós értékére, a Tanács jogosan állapíthatta meg, hogy a felperes jelentős ingatlanvagyonnal rendelkezik. Mindazonáltal, amint azt a felperes helyesen állítja, a jelen ügyben az ingatlanainak értéke önmagában nem elegendő az apjával való kapcsolat megállapításához. Így meg kell vizsgálni, hogy a Tanács ténybeli alapja alátámasztja‑e azt a megállapítást, amely szerint a felperes ezen ingatlanvagyona a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásakor az apjához kötődhetett.
88
Először is, a lettországi Jūrmalában található ingatlant illetően, amely a felperes és volt férje közös tulajdonában volt a házasságuk idején, meg kell jegyezni, hogy a Tanács nem hivatkozik olyan tényezőre, amely ezt az ingatlant N. Tokarevhez köthetné. A felperes ezen túlmenően bemutatott egy kivonatot a házassági szerződés 2019. február 14‑i kiegészítéséből (A.9. melléklet), amely tanúsítja, hogy a házasság felbontását követően az ezen ingatlannal rendelkező Dzintaru 34 társaság valamennyi részesedését a volt férjére kell átruházni. Márpedig a felperes 2019 júniusában elvált, amit a Tanács nem vitat. Következésképpen meg kell állapítani, hogy a felperes bizonyította, hogy 2019 júniusa óta már nem volt kapcsolata a lettországi ingatlanokkal. Ebből következik, hogy mivel a közös érdekek fennállását a megtámadott jogi aktusok elfogadásának időpontjában kell megállapítani (lásd a fenti 77. pontot) annak bizonyítása érdekében, hogy a felperes és az apja között ilyen érdekek állnak fenn a felperes tulajdonában lévő ingatlanok révén, a Tanács nem hivatkozhatott a lettországi ingatlanra, tekintettel arra, hogy a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásakor a felperes már több éve nem rendelkezett azzal.
89
Másodszor, a horvátországi Mali Lošinjban, a Čikat‑öbölben található Karolina villát illetően meg kell jegyezni, hogy a felperes benyújtotta a Trgovački Sud u Zagrebu (zágrábi kereskedelmi bíróság, Horvátország) nyilvántartásának a Katina társaságra vonatkozó időrendi kivonatát (A.20. melléklet), amely e villa tulajdonosa. Márpedig e dokumentumból az tűnik ki, hogy a felperes a társaság egyedüli részvényese, és hogy az apja abban soha nem rendelkezett részesedéssel. Ebből következik, hogy a Tanács ezen ingatlan tekintetében nem hivatkozhat a felperes és az apja közötti közvetlen kapcsolat fennállására. Ezenfelül, noha igaz, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 6. sz. dokumentuma utalhat ezen ingatlan családi irányítására, mivel N. Tokarev a Katina társaság vezetését volt vejére bízta, egy ilyen tény önmagában nem elegendő a felperes apja és a Karolina villa közötti kapcsolatnak a 2019 utáni időszakra vonatkozó megállapításához. Tekintettel ugyanis arra, hogy a felperes 2019 júniusában elvált, volt férje ugyanebben az évben hagyta ott a Katina társaságnál betöltött állását, amint az az A.20. mellékletből kitűnik. Márpedig N. Tokarev közreműködése volt vejének a Katina társaság igazgatótanácsi tagjává történő kinevezésében szükségszerűen jóval 2019 előtt történt. Így, olyan újabb tényekre vonatkozó egyéb bizonyítékok hiányában, amelyek alkalmasak lennének a Karolina villa családi irányításának N. Tokarev részvételével történő folytatását igazolni, meg kell állapítani, hogy a Tanács nem rendelkezett olyan bizonyítékkal, amely igazolta volna a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásakor a felperes apja és a Karolina villa közötti kapcsolat fennállását.
90
Harmadszor, ami a Tanács által hivatkozott tényt illeti, amely szerint a Tokarev család egy szintén Horvátországban található, több milliárd USD értékű szállodakomplexumot szerzett meg, kétségtelen, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 16 sz. dokumentuma, nevezetesen egy 2020‑ban megjelent sajtócikk említ arra vonatkozó információkat, hogy a Tokarev család a Transneft pályázatok segítségével szállodakomplexumot szerzett. Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy e cikk nem pontosítja ezen ügylet megvalósulásának időpontját, sem azt, hogy a Tokarev család mely tagja szerezte meg ezen ingatlant, illetve hogy a cikk 2020‑as megjelenésekor még mindig e családtag tulajdonában volt‑e az ingatlan. Ezenkívül meg kell jegyezni, hogy a Tanács állításával ellentétben a viszonválasz D.1. mellékletéből, azaz a Moscow Post honlapján 2016. augusztus 16‑án megjelent, „Nikolay Tokarev »arany trombitája«?” című cikkből nem derül ki egyértelműen, hogy a felperes vagy családtagjai szállodakomplexumot szereztek a Transneft pályázatokért cserébe. E cikk szerint ugyanis a felperes 2005‑ben jövedelmet kapott egy Caprice‑Stell nevű társaságtól, amely közvetve részesedéssel rendelkezett egy Mali Lošinjban lévő szállodakomplexum tulajdonosaként bemutatott szállodai vállalkozásban. Így, még ha feltételezzük is, hogy az a tény, miszerint a felperes díjazásban részesült a Caprice‑Stell társaságtól, bizonyítéknak tekinthető a szállodakomplexum megvásárlására, meg kell jegyezni, hogy a Moscow Postban 2016‑ban megjelent e cikk szerint a Transneft ingatlanvásárlással kapcsolatban kiírt pályázatait tartalmazó ügyletre több évvel a cikk megjelenése előtt került sor. E cikkből azonban nem derül ki, hogy a felperes 2005 után díjazásban részesült volna a Caprice‑Stell társaságtól. A Tanács ráadásul nem nyújtott be más bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a felperes még mindig egy horvátországi szállodakomplexum tulajdonosa. Így tekintettel a Tanács által benyújtott anyagban előadott tények bekövetkezésének időpontjára, a Tanács nem állíthatja, hogy a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában a felperes egy horvátországi szállodakomplexum tulajdonosa volt.
91
Negyedszer, a felperes előadja, hogy a 2019. júniusi válása óta már semmilyen kapcsolata nincs a volt férje RPA‑csoportjához tartozó társaságokkal, és hogy a moszkvai ingatlanvagyona egy történelmi házra korlátozódik, amelynek az Ostozhenka 19 (korábbi nevén RPA‑Estate) társaságon keresztül tulajdonosa, valamint egy Brusov utcai lakásra. Ennélfogva a felperes, különösen a válását követő időszakot illetően, vitatja az ingatlanai és az apja közötti kapcsolatot, amelyet a Tanács a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 15. sz. dokumentuma alapján az RPA‑csoport és a Ronin Trust társaságokon keresztül próbál megállapítani. E tekintetben elegendő emlékeztetni arra, hogy a Tanács nem hivatkozhatott a felperes és a Ronin Trust társaság közötti üzleti kapcsolat fennállására annak érdekében, hogy bizonyítsa a felperes és N. Tokarev közötti, a Transneft társaságon keresztüli kapcsolatot (lásd a fenti 81. pontot). Ennélfogva az a körülmény, amely szerint a felperes moszkvai ingatlanait a Ronin Trust társaság kezelte, nem bizonyíthatja, hogy ezen ingatlanokat az apjához kötődőnek lehet tekinteni. Márpedig meg kell állapítani, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag nem tartalmaz olyan egyéb bizonyítékot, amely lehetővé tenné a felperes moszkvai ingatlanai és N. Tokarev közötti kapcsolat megállapítását.
92
A fenti megfontolásokból következik, hogy az indokolás mérlegelési hibát tartalmaz, amennyiben megállapítja, hogy a felperes ingatlanai a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában N. Tokarevhez voltak köthetők.
93
A Tanács érvei nem kérdőjelezhetik meg ezt a következtetést.
94
Először is kétségtelen, amint arra a Tanács helyesen rámutat, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 2., 3., 6., 9., 13. és 15. sz. dokumentumai a felperes apját Vladimir Putinhoz régóta közel álló személyként írják le, aki az egyik legnagyobb orosz állami társaság vezérigazgatója. Mindazonáltal, noha ez az információ releváns háttérelemnek minősül, nem olyan jellegű, hogy megállapítható lenne a felperes ingatlanvagyona és az apja közötti kapcsolat fennállása.
95
Másodszor, a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 1–3. és 6. sz. dokumentuma általánosságban és minden további pontosítás nélkül állítja, hogy N. Tokarev családtagjai hasznot húztak N. Tokarevnek Putinhoz vagy az orosz kormányhoz fűződő kapcsolataiból, és ezen iratanyag 12. sz. dokumentuma – amelynek teljes tartalmát átveszi az ellenkérelem B.5. melléklete – általánosságban utal arra, hogy N. Tokarev családtagjai gyarapították vagyonukat és értékes ingatlanokkal rendelkeznek Európában. Amint azonban a felperes rámutat, a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 1. és 3. sz. dokumentuma, amelyek lényegében az Amerikai Egyesült Államok Pénzügyminisztériuma sajtóközleményének tartalmát adják vissza (2. sz. dokumentum), nem tartalmaznak olyan pontos és konkrét információkat, amelyek bizonyítják, hogy a felperes ingatlanvagyona, különösen a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában N. Tokarevhez kapcsolódna. Ugyanígy, már megállapításra került, hogy a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 6. sz. dokumentuma nem tartalmazott olyan elemet, amely lehetővé tenné e kapcsolatnak az említett aktusok elfogadásának időpontjában történő megállapítását (lásd a fenti 89. pontot). A 12. sz. dokumentumot illetően, amelynek tartalmát teljes egészében az ellenkérelem B.5. melléklete tartalmazza, meg kell jegyezni, hogy az abban foglalt információk lényegében megegyeznek a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 15. sz. dokumentumában foglaltakkal. Következésképpen a fenti 90. pontban kifejtettekkel azonos okokból, a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 12. sz. dokumentuma nem tartalmaz olyan bizonyítékot, amely alkalmas lenne a felperes ingatlanvagyona és N. Tokarev között a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában fennálló kapcsolat megállapítására.
96
Harmadszor, ami az ingatlanágazatban a vállalkozások családi irányítási mintájának fennállását illeti, a Tanács a viszonválaszában előadja, hogy a D.1. melléklet tartalmaz olyan információkat, amelyek egy ilyen minta meglétét bizonyítják a felperes és volt férje által a Transneft pályázatait tartalmazó ügylet keretében egy Horvátországban lévő, nem azonosított ingatlan megszerzését illetően. Ugyanígy, a vállalkozások családi irányításának mintája a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 6. sz. dokumentumában szereplő információkból is kitűnhet, mivel N. Tokarev részt vett a Katina társaság irányításában, amely a Karolina villa tulajdonosa. Amint azonban arra a fenti 89. és 90. pont rámutatott, e tények több évvel a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadása előttre nyúlnak vissza. Meg kell azonban állapítani, hogy a Tanács nem nyújtott be olyan dokumentumot, amely azt bizonyítaná, hogy a felperes és apja között az említett jogi aktusok elfogadásának időpontjában ingatlanügyekben fennállt a családi irányítási minta.
97
Ami az ingatlanügyek családi irányításának állítólagos tartósságát illeti, a Tanács tévesen hivatkozott a tárgyaláson arra, hogy az oroszországi Gelendzhik Resort Meridian ingatlankomplexum vonatkozásában fennáll ilyen irányítási minta. Ezen ingatlan ugyanis nem szerepelt a jegyzékbevétel fenntartásáról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok indokolásában, így a Tanács nem hivatkozhat erre a tényre, kivéve ha elfogadja az indokolás megváltoztatását. Mindenesetre a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 9. és 16. sz. dokumentumaiból kitűnik, hogy a felperesnek Stanislav Chemezovval együtt részesedése van ebben az ingatlankomplexumban, és a Tanács nem bizonyította, hogy ez az ingatlan N. Tokarevhez köthető.
98
Negyedszer, a Tanács állításával ellentétben, az a tény, hogy N. Tokarev továbbra is kapcsolatban áll Vladimir Putinnal, hogy még mindig a Transneft elnök‑vezérigazgatója, és hogy a felperes továbbra is rendelkezik ingatlanokkal, nem elegendő ahhoz, hogy a kapcsolatban álló személy kritériuma alapján igazolja nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartását. Amint ugyanis arra a fenti 77. pont emlékeztetett, a Tanács azt köteles megállapítani, hogy a megtámadott jogi aktusok elfogadásának időpontjában álltak fenn közös érdekek. Márpedig meg kell jegyezni, hogy a Tanács nem bizonyította, hogy a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában a felperes ingatlanvagyona az apjához köthető volt.
99
Harmadsorban, ami a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 2–5., 8. és 11. sz. dokumentumait illeti, amelyek az Ausztrália, Kanada, az Egyesült Államok és az Egyesült Királyság által a felperessel szemben elfogadott korlátozó intézkedésekre vonatkoznak, noha igaz, hogy ezen elemek releváns összefüggésbeli elemeknek minősülhetnek, nem olyan jellegűek, hogy önmagukban igazolnák a felperes nevének a vitatott jegyzékekre való felvételét és azon való fenntartását. Amint ugyanis azt a felperes bizonyította, ezekben a harmadik országokban a korlátozó intézkedések hatálya alatt álló személyek családtagjai is tartozhatnak korlátozó intézkedések hatálya alá, kizárólag családi kapcsolat alapján. Kétségtelen, a szíriai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekkel összefüggésben megállapítást nyert, hogy amennyiben a szankcionált személyek pénzeszközeit befagyasztják, nem elhanyagolható mértékű a kockázata annak, hogy ez utóbbiak nyomást gyakorolnak a velük kapcsolatban álló személyekre a rájuk vonatkozó intézkedések hatásának megkerülése érdekében (lásd ebben az értelemben: 2021. április 28‑iSharif kontra Tanács ítélet, T‑540/19, nem tették közzé, EU:T:2021:220, 159. pont). Meg kell azonban jegyezni, hogy az említett rendszerben a jegyzékbe vétel kritériuma eltért a jelen ügyben alkalmazandótól. Az ezen ítélet alapjául szolgáló ügyben ugyanis a jogszabály kifejezetten előírt korlátozásokat, és különösen „Szíriában tevékenykedő vezető üzletemberek”, valamint „az Assad vagy Makhlouf család tagjai” és „a velük kapcsolatban álló személyek” pénzeszközeinek befagyasztását. E jogi keretben az e családokhoz fűződő családi kapcsolat elegendő volt ahhoz, hogy a személyek nevét „az [e] családok tagjaihoz fűződő kapcsolat kritériuma” alapján felvegyék a szóban forgó jegyzékekre. Nem ez a helyzet ellenben akkor, ha – mint a jelen ügyben – a szabályozás nem hivatkozik kifejezetten bizonyos név szerint említett családok tagjaira a jegyzékbe vétel feltételei között (lásd ebben az értelemben: 2023. november 29‑iPumpyanskiy kontra Tanács ítélet, T‑734/22, nem tették közzé, EU:T:2023:761, 70. pont).
100
A fenti megfontolásokból következik, hogy a Tanács nem bizonyította, hogy a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában a felperest és az apját összekötő közös érdekek álltak fenn. Következésképpen a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartása de facto kizárólag az apjával való családi kapcsolaton alapult, ami nem fogadható el.
101
A fenti megfontolásokra tekintettel a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusokat illetően, mivel megállapításra került, hogy a Tanács tévesen alkalmazta a jogot, amikor a felperes nevét Stanislav Chemezovval kapcsolatban álló személyként fenntartotta a vitatott jegyzékeken (lásd a fenti 45–52. pontot), és az említett jogi aktusokban szereplő indokok a jogilag megkövetelt módon nincsenek alátámasztva a felperesnek az apjával, N. Tokarevvel való kapcsolatát illetően, meg kell állapítani, hogy a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartása nem volt igazolt.
102
Ebből következően a téves jogalkalmazásra és mérlegelési hibára alapított jogalapnak helyt kell adni, amennyiben az a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusok ellen irányul.
2) A fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusokról
103
A felperes az első kiigazítási beadványában vitatja a Tanács által a bizonyítékokat tartalmazó WK 1128/2023 INIT. sz. iratanyagban benyújtott egyik elem megbízhatóságát, és azt állítja, hogy a bizonyítékokat tartalmazó 2023. januári iratanyag nem minősül kellő ténybeli alapnak ahhoz, hogy igazolja nevének a vitatott jegyzékeken az apjával kapcsolatban álló személyként való fenntartását.
i) A bizonyítékok megbízhatóságáról
104
A felperes azt állítja, hogy a bizonyítékokat tartalmazó WK 1128/2023 INIT. sz. iratanyag 4. sz. dokumentuma, amely szerint a Tokarev család a Transneft pályázatának segítségével több milliárd USD értékű horvátországi szállodai vállalkozást szerzett, nem megbízható, mivel nem alapul semmilyen bizonyítékon. A felperes továbbá megjegyzi, hogy e cikk szerzői a Moscow Post médiában megjelent cikkre támaszkodnak, amely nem nevezi meg a forrásait, és nem megbízható forrás, mivel a közelmúltban többször is elítélték rágalmazás miatt.
105
A Bizottság által támogatott Tanács vitatja ezt az érvelést.
106
A jelen ügyben a Tanács a felperes nevének a vitatott jegyzékeken a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok révén való fenntartásának igazolása érdekében benyújtotta a bizonyítékokat tartalmazó 2023. januári iratanyagot. Megjegyzendő, hogy a Tanács a felperes és az apja közötti kapcsolatot illetően a nyilvánosan hozzáférhető információkra támaszkodott, azaz többek között a WK 1128/2023 INIT. sz. iratanyagban szereplő alábbi információkra:
–
a „list‑org” honlapnak a felperesre vonatkozó, 2023. január 19‑én megtekintett oldala, amelynek megjelenési időpontját nem határozták meg (1. sz. dokumentum);
–
a „list‑org” honlapnak az Ostozhenka 19 társaságra vonatkozó, 2023. január 19‑én megtekintett oldala, amelynek megjelenési időpontját nem határozták meg (3. sz. dokumentum);
–
a Moscow Post honlapján 2020. augusztus 28‑án megjelent, „Smatko kirándulása Gelendzhik »meridiánjára«: A Gelendzhik – Meridian turisztikai komplexum a volt energiaügyi miniszter, Sergei Shmatko, valamint Tokarev és Chemezov gyermekei köré tömörítette az üzleti élet krémjét. Manturov is csatlakozik a trióhoz?” című, 2023. január 19‑én megtekintett cikk (4. sz. dokumentum);
–
a Re:Baltica honlapján 2022. március 20‑án megjelent, „Kik azok a Putin környezetéhez tartozó személyek, akiknek Lettországban van ingatlanuk?” című, 2023. január 18‑án megtekintett cikk (7. sz. dokumentum).
107
A WK 1128/2023 ADD 1. sz. számú iratanyag az OCCRP által készített, „A barátok Putin hatalmának közelségéhez köszönhetően virágoznak” című, 2016. december 24‑én megjelent és 2023. január 27‑én megtekintett felmérést tartalmazza.
108
A WK 1128/2023 ADD 2. sz. iratanyag a felperes tulajdonában lévő, Oroszországban a cégnyilvántartásba bejegyzett vállalkozásokra vonatkozó bizalmas dokumentum összefoglalóját tartalmazza.
109
Ami a WK 1128/2023 INIT. sz. iratanyagban található 4. sz. dokumentum, nevezetesen a „Smatko kirándulása Gelendzhik »meridiánjára«: A Gelendzhik – Meridian turisztikai komplexum a volt energiaügyi miniszter, Sergei Shmatko, valamint Tokarev és Chemezov gyermekei köré tömörítette az üzleti élet krémjét. Manturov is csatlakozik a trióhoz?” című cikk megbízhatóságát illeti, meg kell jegyezni, hogy a felperes azon érve, amely szerint a cikk nem tartalmaz bizonyítékokat, nem elegendő ahhoz, hogy megfossza azt bizonyító erejétől. Ezenfelül, amint azt a felperes elismeri, ez a cikk a Moscow Post egy másik cikkén alapul, amelyet a Tanács a viszonválaszának D.1. mellékletében nyújtott be. Ami ez utóbbi cikket illeti, az a tény, hogy nem hivatkozik a forrásaira, önmagában nem foszthatja meg azt a bizonyító erejétől. Ráadásul az a tény, hogy egy médiumot többször is elítéltek rágalmazás miatt, nem jelenti azt, hogy valamennyi kiadványa megbízhatatlan.
110
Figyelembe véve az Oroszországi Föderációban fennálló helyzet kontextusát, és mivel a Tanács nem rendelkezik vizsgálati jogkörrel harmadik országokban (lásd a fenti 59. és 60. pontot), a WK 1128/2023 INIT. sz. iratanyag 4. sz. dokumentumának bizonyító ereje fennáll.
ii) A felperes mint az apjával kapcsolatban álló személy jegyzékbevétele fenntartásának megalapozottságáról
111
A felperes úgy véli, hogy a Tanács nem rendelkezik kellően szilárd ténybeli alappal a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok indokainak alátámasztásához. Különösen úgy véli, hogy az új bizonyítékok nem alkalmasak azon megállapítás alátámasztására, amely szerint az ingatlanai az apjához köthetők. A felperes ezenkívül vitatja a jegyzékbe vétel indokolásának módosítását, amely szerint az Ostozhenka 19 (korábbi nevén RPA Estate) társaság révén a Ronin Trust társasághoz kapcsolódik. A felperes mindenesetre azt állítja, hogy a Ronin Trusthoz fűződő kapcsolat, amelyre a Tanács hivatkozik, távoli és spekulatív, így nem igazolhatja nevének a vitatott jegyzékeken a kapcsolatban álló személy kritériuma alapján történő fenntartását.
112
A Bizottság által támogatott Tanács vitatja ezt az érvelést.
113
A Tanács különösen azt állítja, hogy bizonyította, hogy a felperes kapcsolatban állt N. Tokarevvel, mivel családi kapcsolatban állt vele, és vagyona is hozzá kötődött. Különösen úgy véli, hogy a bizonyítékokat tartalmazó 2023. januári iratanyag bizonyos elemei megerősítik a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagban szereplő, az N. Tokarev és Vladimir Putin közötti kapcsolatokra, valamint különösen a felperes általi jelentős ingatlanszerzésre vonatkozó információkat. A Tanács ezenkívül a felperes és a Ronin Trust közötti kapcsolat tekintetében úgy véli, hogy a felperes nem bizonyította, hogy nem áll fenn kapcsolat az Ostozhenka 19 (korábbi nevén RPA‑Estate) és az RPA‑Hotel Management társaságokkal.
114
Megjegyzendő, hogy a felperes és az apja közötti kapcsolat tekintetében a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusokban szereplő jegyzékbe vételi okok lényegében megegyeznek a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusokban szereplő okokkal. Egyrészt a felperes nevének az említett jegyzékeken való fenntartását az igazolta, hogy ingatlanvagyona az apjához köthető. Ezt az első indokot nem módosították lényegesen. Másrészt a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartását a felperes és a Transneft nyugdíjalapjait kezelő Ronin társaság közötti kapcsolatok megléte is igazolta. E második indokban a Tanács pontosította, hogy a felperes az Ostozhenka 19 társaság révén kapcsolatban áll a Ronin Trusttal.
115
Először is emlékeztetni kell arra, hogy a felperes, valamint a Ronin Trust és a Ronin Europe társaságok közötti üzleti kapcsolatok alapján nem állapítható meg a felperes és apja között a Transneft társaságon keresztül fennálló közös érdek (lásd a fenti 80–84. pontot). A Tanács a bizonyítékokat tartalmazó 2023. januári iratanyagban nem nyújtott be olyan információt, amely ezt a következtetést megváltoztathatná.
116
Ebből egyrészt az következik, hogy a Tanács a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartásának igazolása érdekében nem támaszkodhatott arra, hogy a Ronin Trust kezelte az RPA‑Estate és az RPA‑Hotel Management ingatlanvagyonát, sem a felperes és a Ronin Trust között az Ostozhenka 19 társaság révén fennálló állítólagos kapcsolatra. Másrészt a Tanács arra a tényre sem támaszkodhatott, hogy a Ronin Europe címét megemlítették a felperes ciprusi állampolgárság megszerzése céljából folytatott honosítási eljárásában.
117
Következésképpen a Tanácsnak a felperes és a Ronin Europe társaság közötti kapcsolatok fennállásának bizonyítására irányuló érvei, valamint a felperes és a Ronin Trust társaság közötti üzleti kapcsolatok fennállására vonatkozó érvei nem igazolhatják a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok megalapozottságát.
118
Másodszor, a felperes ingatlanvagyona és N. Tokarev közötti kapcsolatot illetően a Tanács azt állítja, hogy a WK 1128/2023 INIT. sz. iratanyagban szereplő 7. sz. dokumentum, azaz a felperes Lettországban lévő vagyonára vonatkozó, 2022 márciusában megjelent sajtócikk megerősíti a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag azon elemeit, amely szerint az N. Tokarev és Vladimir Putin közötti kapcsolatok lehetővé tette a Tokarev család számára, hogy figyelemre méltó ingatlanvagyonra tegyen szert. Kétségtelen, e cikk arra a tényre hivatkozik, hogy a Tokarev család kihasználta az N. Tokarev és Vladimir Putin közötti kapcsolatot annak érdekében, hogy jelentős vagyontárgyakat szerezzen. Ugyanígy utal arra, hogy a felperes és volt férje még házasságuk alatt szerezték vagyonukat, különösen a Transneft társaság és a felperes volt férjének társaságai között kötött szerződések révén. Meg kell azonban jegyezni, hogy ez a cikk olyan tényekre vonatkozik, amelyek a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok elfogadása előtt több évvel történtek, tekintettel arra, hogy a cikk a felperes 2019. júniusi válása előtti helyzetét említi. Ezenfelül e cikk megerősíti, hogy a felperes e válás óta már nem tulajdonosa annak az ingatlannak, amelyet volt férjével együtt Lettországban birtokolt. Ennélfogva, noha ez a cikk legfeljebb annak bizonyítására alkalmas háttérelemnek minősülhet, hogy a múltban fennállhatott a vállalkozás családi irányításának mintája, azonban ez nem minősülhet olyan bizonyítéknak, amely lehetővé teszi a felperes ingatlanvagyona és N. Tokarev között a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok elfogadásának időpontjában fennálló kapcsolat megállapítását.
119
A felperes ingatlanvagyona és az apja közötti kapcsolat megállapítása érdekében a Tanács a WK 1128/2023 INIT. sz. számú iratanyagban szereplő 4. sz. dokumentumra is hivatkozik, amely a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag 16. sz. dokumentumához hasonlóan arra utal, hogy léteznek olyan információk, amelyek szerint a Tokarev család a Transneft pályázatainak segítségével több milliárd USD értékű szállodakomplexumot szerzett Horvátországban. Márpedig meg kell állapítani, hogy e dokumentum nem tartalmaz semmilyen pontosítást a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagban szereplő, a Tokarev család tagjai által valamely szállodakomplexum állítólagos megszerzésével kapcsolatos dokumentumokra vonatkozóan. Következésképpen, a fenti 90. és 96. pontban kifejtettekkel azonos okok miatt ez a dokumentum nem bizonyíthatja a felperes ingatlanvagyona és az apja között a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok elfogadásának időpontjában fennálló kapcsolatot.
120
Meg kell állapítani, hogy a bizonyítékokat tartalmazó 2023. januári iratanyag semmilyen más eleme sem alkalmas annak bizonyítására, hogy kapcsolat állt fenn a felperes ingatlanvagyona és N. Tokarev között a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok elfogadásának időpontjában. Következésképpen az indokolás mérlegelési hibát tartalmaz, amennyiben megállapítja, hogy a felperes ingatlanai az említett jogi aktusok elfogadásának időpontjában N. Tokarevhez voltak köthetők. Ebből következik, hogy a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartása de facto kizárólag az apjával való családi kapcsolaton alapul, ami nem fogadható el.
121
Ebből következik, hogy mivel a Tanács szintén tévesen alkalmazta a jogot, amikor a felperes nevét Stanislav Chemezovval kapcsolatban álló személyként a vitatott jegyzékeken fenntartotta (lásd a fenti 45–52. pontot), meg kell állapítani, hogy a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartása nem volt igazolt.
122
A téves jogalkalmazásra és mérlegelési hibára alapított jogalapnak tehát helyt kell adni, amennyiben az a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusok ellen irányul.
d)
A módosított g) kritérium második részének a felperesre történő alkalmazásáról
123
Második kiigazítási beadványában a felperes vitatja a Tanács által a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyagban szereplő egyes elemek megbízhatóságát, és azt állítja, hogy a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi és a 2023. júliusi iratanyag nem minősül kellő ténybeli alapnak ahhoz, hogy a módosított g) kritérium második része alapján igazolják nevének a jegyzékre való felvételét.
1) A bizonyítékok megbízhatóságáról
124
A felperes vitatja a Rospres forrás cikkeinek megbízhatóságát, mivel ez bulvármédium, amely rágalmazó állítások közléséről ismert, és amelyhez való hozzáférést korlátozták, mivel megtagadta, hogy a bírósági ítéleteknek megfelelően kivegye a szövegeiből a rágalmazó állításokat. A felperes továbbá megismételte, hogy a Moscow Post, valamint a Rosnadzor honlapján megjelent cikkek megbízhatatlanok, mivel ezek arról ismert médiaforrások, hogy kizárólag a személyek jóhírnevének megsértése céljából közölnek cikkeket.
125
A Bizottság által támogatott Tanács vitatja ezt az érvelést.
126
Annak igazolása érdekében, hogy a módosított g) kritérium második része alapján a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusokkal továbbra is szerepeljen a felperes neve a vitatott jegyzékeken, a Tanács benyújtotta a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi, valamint a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyagot.
127
A bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyag a következő elemeket tartalmazza:
–
egy, többek között a felperes vagyonára vonatkozó utalásokat tartalmazó tájékoztató cikk, amely 2023. február 20‑án jelent meg az Online publication company (amelynek címe „ko.ru”) honlapján, és amelyet 2023. május 19‑én tekintettek meg (1. sz. dokumentum);
–
a Platzdarm honlapján 2022. április 25‑én megjelent, „Chemezov egymilliárd dolláros virológia projektje” című, 2023. május 19‑én megtekintett cikk (2. sz. dokumentum);
–
a Rospres honlapján 2011. december 29‑én megjelent, „Transneft családi klánok: Chemzovok, Tokarevek, Bolotovok” című, 2023. május 19‑én megtekintett cikk (3. sz. dokumentum);
–
a Platzdarm honlapján 2023. április 23‑án megjelent, „Nikolai Tokarev és pénzmosó csapata” című, 2023. május 19‑én megtekintett cikk (4. sz. dokumentum);
–
a Rosnadzor honlapján 2022. július 30‑án megjelent, „Rostec, Transneft és a nagytőke: mi a közös Sergei Chemezov és Nikolay Tokarev gyermekeiben?” című, 2023. május 19‑én megtekintett cikk (5. sz. dokumentum).
128
A bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag a következő elemeket tartalmazza:
–
a Delfi Ärileht honlapján 2022. március 22‑én megjelent, „Kik azok a Putin belső körébe tartozó személyek, akiknek nagy értékű ingatlanaik vannak Lettországban? Az ismert oligarcha precedenst teremtett szomszédja számára” című, 2023. június 27‑én megtekintett cikk (1. sz. dokumentum);
–
a Moscow Post honlapján 2023. február 3‑án megjelent, „Nikolai Tokarev pénzmosása” című, 2023. június 28‑án megtekintett cikk (2. sz. dokumentum);
–
a „wise.com” honlapjának a Ronin Europe Ltd társaságra vonatkozó, 2023. március 28‑án megtekintett képernyőképe (3. sz. dokumentum);
–
a Moscow Post honlapján 2016. november 10‑én megjelent, „Transmoney Tokarev” című, 2023. június 28‑án megtekintett cikk (4. sz. dokumentum);
–
a „newsbeezer.com” honlapon 2022. március 22‑én megjelent, „Feltárult Putin barátainak villája a horvát tengerparton” című 2023. június 28‑án megtekintett cikk (5. sz. dokumentum);
–
az Acompromat honlapján 2023. február 3‑án megjelent, „Akulov »nagymosása« bűncselekménnyel végződött” című, 2023. június 28‑án megtekintett cikk (6. sz. dokumentum);
–
a „versia.ru” honlapon 2021. október 9‑én megjelent, „A Transneft vezetőjének, Nikolay Tokarevnek a lányát és volt vejét elvitte »Pandora archívuma«” című, 2023. június 28‑án megtekintett cikk (7. sz. dokumentum).
129
A Rospres honlapon elérhető információkat illetően, noha igaz, hogy e médiumot rágalmazás miatt már elítélték, mindazonáltal meg kell állapítani, hogy a felperes által benyújtott ítéletek nem a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyag 3. sz. dokumentumában szereplő cikkre vonatkoznak. Márpedig emlékeztetni kell arra, hogy az a tény, hogy egy médiumot többször is elítéltek rágalmazásért, nem jelenti azt, hogy valamennyi kiadványa megbízhatatlan. Ebből következik, hogy a Rospres honlapján található információk megbízhatóságát megkérdőjelező egyéb elem hiányában a bizonyítékokat tartalmazó iratanyag 3. sz. dokumentumát nem lehet megfosztani a bizonyító erejétől.
130
A felperes továbbá nem bizonyította, hogy a Moscow Post és a Rosnadzor honlapján megjelent cikkek kizárólagos célja a személyek jóhírnevének megsértése volt, így nem lehet megfosztani őket bizonyító erejüktől.
131
Ami azokat az érveket illeti, amelyek a bizonyítékokat tartalmazó iratanyag egyes elemeinek nem kellően pontos vagy ellentmondásos jellegének megkérdőjelezésére irányulnak, emlékeztetni kell arra, hogy ezek az érvek annak értékelése körébe tartoznak, hogy a Tanács kellő ténybeli alappal rendelkezik‑e a felperes neve vitatott jegyzékekre való felvételének igazolásához.
132
A fentiekre tekintettel – figyelembe véve az Oroszországi Föderációban fennálló helyzet kontextusát, és mivel a Tanács nem rendelkezik vizsgálati jogkörrel harmadik országokban (lásd a fenti 59. és 60. pontot) –, a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi és júliusi iratanyag bizonyító ereje fennáll.
2) A felperes nevének a módosított g) kritérium második része alapján történő fenntartásának megalapozottságáról
133
A felperes úgy véli, hogy a módosított g) kritérium második részét úgy kell értelmezni, hogy az nem elvont módon bármely előnyre utal, hanem a pénzeszközök és vagyontárgyak átruházása formájában megvalósuló előnyökre, amelyek célja a vagyoni eszközök elrejtése és az erőforrások feletti ellenőrzés megtartása érdekében az eredetileg jegyzékbe vett személlyel szemben hozott korlátozó intézkedések megkerülése. A felperes továbbá úgy véli, hogy a szóban forgó előnynek egyidejűleg kell bekövetkeznie az eredetileg jegyzékbe vett személlyel és közeli hozzátartozójával szemben hozott korlátozó intézkedések elfogadásával, ami nélkül nem lehet úgy tekinteni, hogy fennáll a korlátozó intézkedések megkerülésének veszélye.
134
A felperes szerint a Tanács nem szolgáltat kellő ténybeli alapot ahhoz, hogy igazolja nevének a vitatott jegyzékekre való, vitatott kritérium alapján történő felvételét. Különösen úgy véli, hogy a Tanács nem bizonyította, hogy az apja forrásokat vagy vagyoni eszközöket ruházott volna át azzal a céllal, hogy elrejtse a vagyoni eszközeit, megkerülje a korlátozó intézkedéseket és ellenőrzést tartson fenn a rendelkezésére álló erőforrások felett. A felperes továbbá úgy véli, hogy a Tanács nem bizonyította a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusokkal egyidejűleg fennálló előnyt. Azon megállapítást illetően, amely szerint az ingatlanai az apjához kötődnek, a felperes azt állítja, hogy a Tanács nem bizonyította, hogy az említett ingatlanok korábban az apjához tartoztak. Úgy véli ezenkívül, hogy az állítólagos ügyletek távol esnek az apjával szembeni korlátozó intézkedések 2022. februári elfogadásától, így nem állhat fenn a korlátozó intézkedések megkerülésére irányuló szándék. A felperes továbbá úgy véli, hogy a Ronin és a Transneft társaság közötti kapcsolatok nem relevánsak a jegyzékbevételi kritérium szempontjából.
135
A Bizottság által támogatott Tanács vitatja ezt az érvelést.
136
A Tanács különösen azt állítja, hogy a módosított g) kritérium második részét a Törvényszék által értelmezett „kapcsolatban állás” kritériumához hasonlóan kell értelmezni. Szerinte az említett kritériumot úgy kell értelmezni, hogy az olyan közeli családtagokra vonatkozik, akik „közös érdekek” révén kapcsolatban állnak az Oroszországban tevékenykedő vezető üzletemberekkel, anélkül hogy gazdasági jellegű kapcsolatot követelnének meg, mivel az egyes esetek összefüggéseitől és körülményeitől függően e kapcsolat abban valósul meg, hogy előnyhöz jutnak ezen üzletemberek által.
137
A Tanács azt állítja, hogy a felperes apjától származó előnyét az jellemzi, hogy vagyona és üzleti tevékenysége hozzá kapcsolódik. A Tanács szerint a felperes azáltal szerzett vagyont az ingatlanágazatban, hogy kihasználta apjának a Transneft elnök‑vezérigazgatói pozícióját és a Putinnal fennálló kapcsolatát. Ezen túlmenően a Tanács úgy véli, hogy érvényesen állapította meg – különösen a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi és júliusi iratanyagban szereplő dokumentumok alapján – a családi irányítási gyakorlatból eredő közös érdekek fennállását. Úgy véli továbbá, hogy háttérelemként figyelembe kell venni az oroszországi nepotizmus gyakorlatát.
138
Megjegyzendő, hogy a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusokban a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartása már nem a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének végén előírt, kapcsolatban álló személy kritériumának alkalmazásából ered. Egyrészt ezek az indokok már nem utalnak a Stanislav Chemezovval való kapcsolatra. Másrészt a Tanács, amikor megállapította, hogy a felperes az Oroszországban tevékenykedő vezető üzletember, N. Tokarev közeli családtagja, és ezáltal előnyhöz jut, a módosított g) kritérium második részében foglalt kritériumot alkalmazta a felperessel szemben.
139
Meg kell jegyezni, hogy a módosított g) kritérium második része lehetővé teszi különösen olyan közeli családtagoknak vagy más személyeknek a vitatott jegyzékekre való felvételét, akik előnyökhöz jutnak valamely Oroszországban tevékenykedő vezető üzletember által.
140
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy még ha valamely uniós jogi aktus preambulumának nincs is kötelező jogi ereje, és arra nem lehet hivatkozni sem az adott jogi aktus rendelkezéseitől való eltérés, sem e rendelkezéseknek a szövegükkel nyilvánvalóan ellentétes értelmezése céljából, pontosíthatja azok tartalmát, mivel az e preambulumban szereplő preambulumbekezdések olyan fontos értelmezési elemek, amelyek rávilágítanak e jogi aktus megalkotójának szándékára (lásd: 2021. január 26‑iHessischer Rundfunk ítélet, C‑422/19 és C‑423/19, EU:C:2021:63, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
141
A jelen esetben a 2023/1094 határozat (5) preambulumbekezdése szerint ezt a jegyzékbevételi kritériumot azért vezették be, hogy növeljék az Oroszországi Föderáció kormányára gyakorolt nyomást, és elkerüljék a korlátozó intézkedések megkerülésének kockázatát. Közelebbről e preambulumbekezdésből lényegében az tűnik ki, hogy az Oroszországban tevékenykedő vezető üzletemberek által előnyhöz jutó közeli családtagok vagy más személyek jegyzékbe vételének szükségességét az indokolta, hogy ez utóbbiak forrásaikat és vagyoni eszközeiket közeli családtagjaik és más személyek között osztották szét, különösen e vagyoni eszközök elrejtése, a korlátozó intézkedések megkerülése és a rendelkezésükre álló erőforrások feletti ellenőrzés fenntartása céljából.
142
Így a módosított g) kritérium második része értelmében vett „előny” fogalmát az e kritériumban említett, a fenti 141. pontban meghatározott célok fényében kell értelmezni, amelyek az Oroszországi Föderáció által Ukrajna területi integritásának, szuverenitásának és függetlenségének aláásására irányuló intézkedések költségeinek növelését foglalják magukban. Ennélfogva az e rendelkezés értelmében vett előnynek minősül bármely olyan előny, amely nem feltétlenül indokolatlan, de amelynek mennyiségi vagy minőségi szempontból jelentősnek kell lennie. Ez magában foglalhat pénzügyi vagy nem pénzügyi előnyt, például adományt, pénzeszközök vagy gazdasági erőforrások átutalását, közbeszerzési szerződések odaítélését ösztönző beavatkozást, kinevezést vagy előléptetést. Egyébiránt tekintettel a korlátozó intézkedések megkerülésére irányuló gyakorlatok elkerülésének a 2023/1094 határozat (5) preambulumbekezdésében kifejezetten említett céljára, az Oroszországban tevékenykedő vezető üzletemberek által olyan helyzetben nyújtott előnyök, amely az őket érintő korlátozó intézkedések megkerüléséhez vezethetnek, szintén a módosított g) kritérium második része alá tartozhatnak.
143
Ennélfogva egyrészt a felperes tévesen állítja, hogy a módosított g) kritérium második része szerinti „előny” fogalma kizárólag a korlátozó intézkedések megkerülése céljából történő forrás‑átutalás formájában nyújtott előnyökre korlátozódna. Az „előny” fogalmának kizárólag a pénzeszközök átutalására történő korlátozása ugyanis nem tűnik ki e kritérium szövegéből, és nem teszi lehetővé az előny számos formájának megragadását. Ezenfelül, noha a módosított g) kritérium második része értelmében vett előny fennállását igazolhatja a megkerülésre alkalmas helyzet, a Tanácsnak nem feltétlenül kell bizonyítania az ilyen helyzetet annak érdekében, hogy valamely személy nevét az említett kritérium alapján felvegyék a vitatott jegyzékekre. Másrészt a Tanács nem hivatkozhat arra, hogy a módosított g) kritérium második részét a módosított 2014/145 határozat 2. cikke (1) bekezdésének végén meghatározott, kapcsolatban álló személy kritériumához hasonlóan kell értelmezni, amennyiben az a közös érdekek által összekapcsolt személyekre vonatkozik. Egy ilyen értelmezés ugyanis azt eredményezné, hogy a módosított g) kritérium második részét megfosztaná a hatékony érvényesülésétől, mivel az elveszítené minden jelentőségét a kapcsolatban álló személy kritériumához képest, ha e kritériumot a g) kritérium alapján jegyzékbe vett személyre alkalmazzák.
144
Ezenkívül a felperes állításával ellentétben, a módosított g) kritérium második részében említett előnyök nem korlátozódhatnak azokra az előnyökre, amelyeket az Oroszországban tevékenykedő vezető üzletemberek a vitatott jegyzékeken való feltüntetésükkel egyidejűleg a közeli családtagjaiknak vagy más személyeknek nyújtottak. Az említett kritérium alkalmazása érdekében figyelembe vehető előnyök ilyen időbeli korlátozása ugyanis nem tűnik ki e rendelkezés szövegéből. A felperes által javasolt ilyen megszorító értelmezés ezenkívül összeegyeztethetetlen lenne az említett kritérium bevezetésével elérni kívánt célokkal, amelyek az Oroszországi Föderáció kormányára gyakorolt nyomás növelésére, valamint a korlátozó intézkedések megkerülése kockázatának elkerülésére irányulnak, különösen a vezető üzletemberek által a nevüknek a vitatott jegyzékekre való felvételét megelőzően nyújtott előnyök révén.
145
Ez nem változtat azon, hogy az előny nyújtásának körülményei, valamint az Oroszországban tevékenykedő üzletember által nyújtott előny és az utóbbi nevének a vitatott jegyzékekre való felvételének időpontja közötti idő eltelte olyan tényezők, amelyeket figyelembe kell venni annak megítélése során, hogy megalapozott‑e ezen előnyben részesülő személy nevének az említett jegyzékekre történő felvétele. Mindenesetre az előnyben részesülő személynek, akinek a nevét a módosított g) kritérium második része alapján felvették a vitatott jegyzékekre, a vele szemben hozott korlátozó intézkedések elfogadásának időpontjában továbbra is részesülnie kell az előnyben vagy legalábbis annak következményeiben.
146
Ezenfelül a módosított g) kritérium második része értelmezésének meg kell felelnie a jogbiztonság elvének. Emlékeztetni kell arra, hogy az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések rendszerét először a 2014/145 határozat elfogadásával vezették be, válaszul a Krím annektálására és Kelet‑Ukrajna 2014. február végi destabilizálására, majd az említett rendszer fokozatos megszilárdításával, annak érdekében, hogy azt az Oroszországi Föderáció által Ukrajna területi integritása, szuverenitása és függetlensége ellen intézett támadások súlyosságához igazítsák. Ebből következik, hogy tekintettel arra, hogy a szóban forgó korlátozó intézkedések az orosz hatóságoknak a kifejezetten Ukrajnával kapcsolatos, a Krím annektálásával kezdődött politikáira és tevékenységeire adott uniós válasz folytonosságába illeszkednek, a Tanács a módosított g) kritérium második része alapján nem hivatkozhat olyan előnyökre, amelyeket vezető üzletemberek 2014. február vége előtt nyújtottak közeli családtagjaiknak vagy más személyeknek (lásd analógia útján: 2016. november 30‑iRotenberg kontra Tanács ítélet, T‑720/14, EU:T:2016:689, 92. pont).
147
A módosított g) kritérium második részének ilyen értelmezése alapján kell megvizsgálni, hogy a Tanács rendelkezett‑e kellő ténybeli alappal ahhoz, hogy igazolja az említett kritériumnak a felperesre való alkalmazását a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusokban.
148
A jelen ügyben a felperes nevének a vitatott jegyzékeken való fenntartását egyrészt az igazolta, hogy ingatlanvagyona az apjához köthető, másrészt pedig a közte és a Transneft társaság nyugdíjalapját kezelő Ronin társaság között fennálló kapcsolatok. A felperesre alkalmazott jegyzékbevételi kritérium megváltozása ellenére a jegyzékbevétel indokai megegyeznek a fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusokéval.
149
Először is meg kell jegyezni, hogy a Tanács nem hivatkozhatott a felperesnek a Ronin Trust és a Ronin Europe társaságokkal fennálló üzleti kapcsolataira annak érdekében, hogy bizonyítsa a felperes és N. Tokarev között a Transneft társaságon keresztül fennálló kapcsolatot (lásd a fenti 80–84. pontot), és hogy a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi és júliusi iratanyagban nem nyújtott be olyan bizonyítékot, amely e megállapítást megkérdőjelezhetné. Következésképpen ezek az üzleti kapcsolatok nem minősülhetnek a módosított g) kritérium második része értelmében vett, N. Tokarevtől származó előnynek. Ebből következik, hogy a Tanács azon érvei, amelyek a felperes és a Ronin Europe társaság közötti kapcsolatból származó előny fennállásának bizonyítására irányulnak, valamint a felperes és a Ronin Trust társaság közötti üzleti kapcsolatok fennállására vonatkozó érvek nem igazolhatják a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok megalapozottságát.
150
Másodszor, amennyiben a jegyzékbevétel indokolása a felperes ingatlanvagyona és N. Tokarev közötti kapcsolatra utal, meg kell vizsgálni, hogy a Tanács ténybeli alapja tartalmaz‑e olyan elemeket, amelyek azt bizonyítják, hogy e vagyon a módosított g) kritérium második része értelmében vett, apjától származó előnynek minősülhet.
151
Először is, a lettországi Jūrmalában található ingatlannal kapcsolatban a felperes bizonyította, hogy a 2019. júniusi válása óta már nem rendelkezik részesedéssel az ezen ingatlant birtokló Dzintaru 34 társaságban (lásd a fenti 88. pontot). Végső soron e megállapítást a bizonyítékokat tartalmazó WK 1128/2023 INIT. sz. iratanyag 7. sz. dokumentuma és a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag 1. sz. dokumentuma is megerősíti. Következésképpen, tekintettel arra, hogy a felperes a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában már nem rendelkezett ezen ingatlanvagyonnal, az nem igazolhatja nevének a módosított g) kritérium második része alapján a vitatott jegyzékeken való fenntartását.
152
Másodszor, ami a Horvátországban található ingatlanokat illeti, a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag 5. sz. dokumentumából kitűnik, hogy a Karolina villát a felperes 2009‑ben szerezte meg. Márpedig még feltételezve is, hogy ez a vagyon az apjától származó előnynek tekinthető, az a Krím 2014. februári annektálását megelőzően keletkezett. Ennélfogva a Tanács a felperes nevének a vitatott jegyzékeken a módosított g) kritérium második része alapján történő fenntartásának igazolása érdekében nem hivatkozhatott arra, hogy a felperes a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában a Katina társaságon keresztül a Karolina villa tulajdonosa volt. Ami a felperesnek a TGA társaságon keresztül tulajdonában álló, mintegy 700000 euró értékű horvátországi lakást illeti, meg kell állapítani, hogy a bizonyítékok nem pontosítják ezen ingatlan megszerzésének időpontját, és nem tartalmaznak olyan információkat, amelyek alapján megállapítható lenne, hogy az az apjától származó előnynek minősülhet. Így pusztán az a tény, hogy a felperes e másik, Horvátországban található ingatlan tulajdonosa volt, nem igazolhatta a nevének a vitatott jegyzékeken a vele szembeni jegyzékbevételi kritérium alapján történő fenntartását.
153
A Tokarev család által Horvátországban megszerzett több milliárd USD értékű szállodakomplexumot illetően a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi és júliusi iratanyagban szereplő információk nem teszik lehetővé a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagban és a WK 1128/2023 INIT. sz. iratanyagban szereplő dokumentumok pontatlanságából eredő bizonytalanságok kiküszöbölését (lásd a fenti 90. és 119. pontot). Meg kell ugyanis jegyezni, hogy a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyag 4. sz. dokumentuma, valamint a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag 2., 4., 6. és 7. sz. dokumentuma nem tartalmaz semmilyen kiegészítő információt a bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyagban és a Moscow Post 2016‑ban megjelent cikkében (D. 1. melléklet) foglaltakhoz képest. Kétségtelen, hogy a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyag 4. sz. dokumentuma, valamint a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag 2. és 4. sz. dokumentuma megerősíti, hogy a felperes 2005‑ben jövedelmet kapott egy Caprice‑Stell nevű társaságtól, amely közvetve részesedéssel rendelkezett egy szállodai vállalkozásban, amelyet egy horvátországi szállodakomplexum tulajdonosaként mutattak be. Azonban még ha feltételezzük is, hogy a tény, miszerint a felperes a Caprice‑Stelltől jövedelmet kapott, egy szállodakomplexum megszerzésére vonatkozó bizonyítéknak tekinthető, meg kell állapítani, hogy a tények a távoli múltra, a Krím 2014. februári annektálását megelőző időszakra nyúlnak vissza. Végeredményben a bizonyítékokat tartalmazó iratanyagok egyike sem utal arra, hogy a felperes 2005 után díjazásban részesült volna a Caprice‑Stelltől, és arra sem, hogy a 2023. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában közvetlenül vagy közvetve szállodakomplexummal rendelkezett volna Horvátországban. Ellenkezőleg, a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag 5. sz. dokumentumából kitűnik, hogy 2023 márciusában a felperesnek Horvátországban – a Katina társaságon keresztül – csak a Karolina villa volt a tulajdonában, valamint a TGA társaságon keresztül egy körülbelül 700000 euró értékű lakás. Ebből következik, hogy a Tanács annak érdekében, hogy igazolja a felperes nevének a módosított g) kritérium második része alapján a vitatott jegyzékeken való fenntartását, nem hivatkozhat arra az állítólagos tényre, hogy a felperes Horvátországban szállodakomplexumot szerzett.
154
Harmadszor, a moszkvai ingatlanokat illetően, emlékeztetni kell arra, hogy az RPA csoporthoz tartozó társaságok és a Ronin Trust társaság közötti kapcsolatok nem alkalmasak a felperes és az apja közötti kapcsolat megállapítására. Következésképpen feltételezve, hogy kapcsolat áll fenn a Ronin Trust és az Ostozhenka 19 társaság között, amelyen keresztül a felperes a fenti 87. pontban említett történelmi ház tulajdonosa, ez a tény nem lenne releváns annak megállapítása szempontjából, hogy ez az ingatlan N. Tokarev révén a Krím 2014. februári annektálását követően szerzett előnynek minősül. Ugyanúgy a Tanács nem hivatkozik semmilyen tényre annak alátámasztására, hogy a Brusov utcában lévő lakás ilyen előnynek minősülne. Végeredményben meg kell állapítani, hogy a bizonyítékokat tartalmazó iratanyagok nem tartalmaznak kellően konkrét, pontos és egybehangzó bizonyítékokat annak megállapítására, hogy e vagyontárgyak bármelyike, a Transneft vagy N. Tokarev között olyan kapcsolat áll fenn, amely alkalmas lenne annak bizonyítására, hogy bármelyikük a módosított g) kritérium második része értelmében vett olyan előnynek minősül, amelyhez a felperes az apja által jutott.
155
Negyedszer, annak megállapítása érdekében, hogy a felperes az ingatlanok terén az apja által előnyhöz jutott, a Tanács nem támaszkodhat arra a tényre, hogy a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok elfogadása idején a felperesnek részesedése volt a Gelendzhik Resort Meridian ingatlankomplexumban. Tekintettel ugyanis arra, hogy ez az ingatlan nem szerepel a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok jegyzékbevételi indokolásában említett ingatlanok között, az indokok megváltoztatásának elfogadását kivéve nem fogadható el, hogy a Tanács az említett jogi aktusok megalapozottságának igazolása érdekében arra a tényre hivatkozik, hogy a felperes részesedéssel rendelkezik ebben az ingatlanban. Mindenesetre meg kell állapítani, hogy a Tanács nem bizonyította, hogy a felperes és Stanislav Chemezov tulajdonában álló ezen ingatlan N. Tokarevhez köthető.
156
A fenti megfontolásokra tekintettel a felperes jogosan állítja, hogy a Tanács ténybeli alapja nem volt elegendő annak bizonyítására, hogy a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában az ingatlanvagyonához tartozó valamely tárgy a módosított g) kritérium második része értelmében vett, N. Tokarevtől származó előnynek minősült.
157
A Tanács érvei nem alkalmasak e megállapítás megkérdőjelezésére.
158
Először is, azon érvet illetően, hogy a felperes üzleti ügyei – amikor az Irvin 2 társaság tulajdonosa volt – azáltal kötődtek az apjához, hogy a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyag 3. és 5. sz. dokumentuma szerint N. Tokarev nyomást gyakorolt egy egészségügyi miniszterre annak érdekében, hogy előnyben részesítse szerződések e társaságnak történő odaítélését, meg kell jegyezni, hogy ez a tény a gyógyszeripari ágazatot érintette, és nem a felperes ingatlanvagyonát. Márpedig tekintettel a jegyzékbevétel indokolásának szövegére, amely csupán a felperes ingatlanvagyonát említi, a Tanács nem hivatkozhat a felperes által szerzett olyan előnyre, amely nem kapcsolódik e vagyonhoz. Mindenesetre meg kell állapítani, hogy a szóban forgó esemény a Krím annektálása előtti, távoli múltba nyúlik vissza.
159
Másodszor, ami a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag 7. sz. dokumentumában szereplő azon tényt illeti, amely szerint a felperes volt férje kedvezményezettje volt olyan társaságoknak, amelyek szerződéseket kötöttek a Transnefttel, különösen a Krím annektálása után, igaz, hogy egy ilyen elem releváns lenne annak bizonyítására, hogy a módosított g) kritérium második része értelmében vett előny fennállásának értékelése szempontjából a vállalkozások családi irányítási mintája olyan jellegű, amely a felperes vagyonát megfelelő időszakban növelte. Ugyanakkor, bár a jegyzékbevétel indokai a felperes ingatlanvagyonát az említett kritérium értelmében vett előnyként határozzák meg, meg kell állapítani, hogy a Tanács nem hivatkozik olyan bizonyítékra, amely lehetővé tenné a Transneft‑szerződések – amelyekből a felperes volt férje közvetett módon részesült – és a felperes vagyonának esetleges növekedése közötti kapcsolat megállapítását. Ezenkívül, amint az a fenti 154. pontból kitűnik, a bizonyítékokat tartalmazó iratanyag nem tartalmaz kellően konkrét, pontos és egybehangzó valószínűsítő körülményt az ilyen kapcsolat megállapításához.
160
Harmadszor, a Tanács a vállalkozás családi irányítására vonatkozó érvelésének alátámasztására nem hivatkozhat a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyag 4. sz. dokumentumában és a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag 2. sz. dokumentumában szereplő információkra. Ezek a – lényegében azonos tartalmú – iratok ugyanis a felperes és a Région‑Finance nevű társaság egyik korábbi tagja közötti korábbi üzleti kapcsolatra utalnak. Márpedig meg kell állapítani, hogy ezek a dokumentumok nem bizonyítják, hogy N. Tokarev részt vett ebben az üzleti kapcsolatban. Egyébiránt, amint arra a felperes helyesen rámutat, az említett tények nem kapcsolhatók a jegyzékbevétel indokaihoz. Ami a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júniusi iratanyag 2. sz. dokumentumát illeti, a Tanács erre hivatkozik, hogy nyilvánvalóvá tegye a Gelendzhik Resort Meridian ingatlankomplexumot érintő családi irányítási mintát. Márpedig meg kell állapítani, hogy e dokumentum csupán arra utal, hogy a felperesnek Stanislav Chemezovval együtt részesedése van e komplexumban, és nem teszi lehetővé az említett komplexum és N. Tokarev közötti kapcsolat megállapítását. Ami a bizonyítékokat tartalmazó 2023. júliusi iratanyag 6. sz. dokumentumát illeti, meg kell állapítani, hogy az a bizonyítékokat tartalmazó iratanyagban szereplő többi dokumentumhoz képest nem tartalmaz olyan kiegészítő információt a horvátországi szállodakomplexummal vagy a Gelendzhik Resort Meridian komplexummal kapcsolatban, amely lehetővé tenné az N. Tokarev révén szerzett előny fennállásának megállapítását. Ugyanígy, a fentiekben kifejtett okokból a Tanács nem hivatkozhat a felperesnek a Région‑Finance társaságbeli korábbi partnerével fennálló üzleti kapcsolatára az apjával való kapcsolat megállapítása érdekében.
161
Negyedszer, a Tanács nem hivatkozhat a nepotizmus által jellemzett kontextusra, és nem támaszkodhat kizárólag arra a tényre sem, hogy a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok elfogadásának időpontjában a felperes jelentős ingatlanvagyonnal rendelkező sikeres üzletasszony volt, annak érdekében, hogy igazolja nevének a módosított g) kritérium második része alapján történő jegyzékbe vételét. Mivel ugyanis a jegyzékbevétel indokolásából lényegében kitűnik, hogy a felperes ingatlanvagyona N. Tokarev révén szerzett előnynek minősül, a Tanács feladata volt annak bizonyítása, hogy a felperes apja hozzájárult ezen ingatlanvagyon növekedéséhez a Krím 2014. februári annektálását követően. Márpedig a fenti megfontolásokból kitűnik, hogy a Tanács nem terjesztette elő a valószínűsítő körülmények olyan kellően konkrét, pontos és egybehangzó együttesét, amely lehetővé teszi a felperes ingatlanvagyona ilyen mértékű növekedésének megállapítását. Végeredményben meg kell állapítani, hogy a Tanács azt sem bizonyította, hogy N. Tokarev hozzájárult a felperes ingóvagyonának jelentős növekedéséhez a Krím annektálását követően.
162
Ebből következően a mérlegelési hibára alapított jogalapnak helyt kell adni, amennyiben az a fenntartásról szóló 2023. szeptemberi jogi aktusok ellen irányul.
163
Következésképpen, a fenti megfontolások összességére tekintettel, anélkül, hogy a többi jogalapot – beleértve a módosított g) kritérium második részét érintő jogellenességi kifogást – vizsgálni kellene, a megtámadott jogi aktusokat a felperesre vonatkozó részükben meg kell semmisíteni.
2.
A megtámadott jogi aktusok megsemmisítésének hatásairól
164
A Tanács a második kérelmében azt kérte, hogy amennyiben a Törvényszék megsemmisíti a megtámadott jogi aktusokat a felperest érintő részükben, rendelje el a 2022/1530, a 2023/572 és a 2023/1767 határozat joghatásainak fenntartását a felperest érintő részükben a 2022/1529, a 2023/571 és a 2023/1765 végrehajtási rendelet részleges megsemmisítésének hatályosulásáig.
165
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Tanács a 2022/1530, a 2023/572 és a 2023/1767 határozattal naprakésszé tette a módosított 2014/145 határozat I. mellékletében foglalt korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek jegyzékét, és a felperes nevét 2024. március 15‑ig fenntartotta a jegyzéken.
166
Márpedig a 2014/145 határozat módosításáról szóló, 2024. március 12‑i (KKBP) 2024/847 határozattal (HL L, 2024/847) a Tanács naprakésszé tette a korlátozó intézkedésekkel érintett személyeknek a módosított 2014/145 határozat I. mellékletében szereplő jegyzékét, és azon 2024. szeptember 15‑ig fenntartotta a felperes nevét.
167
Ebből következően, noha a 2022/1530, 2023/572 és 2023/1767 határozatnak a felperest érintő részében történő megsemmisítése a felperes nevének a módosított 2014/145 határozat I. mellékletében szereplő jegyzéken való, a 2022. szeptember 15. és 2024. március 15. közötti időszakra vonatkozó fenntartásának megsemmisítését vonja maga után, e megsemmisítés nem terjed ki a 2024/847 határozatra, amely nem tárgya a jelen keresetnek.
168
Következésképpen, mivel a felperes jelenleg újabb korlátozó intézkedések hatálya alatt áll, a Tanácsnak a 2022/1530, 2023/572 és 2023/1767 határozat részleges megsemmisítésének időbeli hatályára vonatkozó másodlagos kérelme okafogyottá vált.
B. A kártérítési kérelemről
169
A felperes azt állítja, hogy a vele szembeni korlátozó intézkedéseknek a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusokkal való megújítása nem vagyoni kárt okozott neki. Úgy véli, hogy az említett jogi aktusok megszégyenítették és bizalmatlanságot keltettek vele szemben. A felperes szerint a jóhírnevét ért kár annál is nagyobb, mivel társadalmi kapcsolatai vannak a tagállamokban, különösen Horvátországban és Cipruson. Mivel a nevének a vitatott jegyzékekre való felvétele széles körű nyilvánosságot és médiavisszhangot kapott, a felperes úgy véli, hogy a megtámadott jogi aktusok megsemmisítése nem alkalmas az elszenvedett kár jóvátételére. A Bizottság beavatkozási beadványára vonatkozó észrevételeiben a felperes egyébiránt azt állítja, hogy a jóhírnevét ért sérelem abból is ered, hogy a ciprusi állampolgárságát nevének a vitatott jegyzékekre való felvételét követően visszavonták.
170
A Bizottság által támogatott Tanács vitatja ezt az érvelést.
171
Az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy az Unió szerződésen kívüli felelősségének megállapításához több feltétel együttes teljesülése szükséges, nevezetesen a magánszemélyek számára jogokat keletkeztető valamely jogi szabály kellően súlyos megsértésének fennállása, a kár tényleges jellege, valamint az aktus kibocsátóját terhelő kötelezettség megsértése és a sérelmet szenvedett személyek kára közötti okozati összefüggés fennállása (lásd ebben az értelemben: 2012. április 19‑iArtegodan kontra Bizottság ítélet, C‑221/10 P, EU:C:2012:216, 80. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
172
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében az Unió EUMSZ 340. cikk második bekezdése szerinti szerződésen kívüli felelősségének megállapításához szükséges feltételek kumulatívak (lásd ebben az értelemben: 2010. december 7‑iFahas kontra Tanács ítélet, T‑49/07, EU:T:2010:499, 93. pont; 2012. február 17‑iDagher kontra Tanács végzés, T‑218/11, nem tették közzé, EU:T:2012:82, 34. pont). Ebből következik, hogy ha egyetlen feltétel nem teljesül, a keresetet teljes egészében el kell utasítani, anélkül hogy a többi feltétel teljesülésének vizsgálatára szükség lenne (lásd ebben az értelemben: 1999. szeptember 9‑iLucaccioni kontra Bizottság ítélet, C‑257/98 P, EU:C:1999:402, 14. pont; 2011. október 26‑iDufour kontra EKB ítélet, T‑436/09, EU:T:2011:634, 193. pont).
173
A következetes ítélkezési gyakorlatból következik, hogy az Unió valamely jogi aktusa jogellenességének megállapítása például egy megsemmisítés iránti kereset keretében, akármilyen sajnálatos is, nem elegendő annak megállapításához, hogy az Unió szerződésen kívüli felelőssége – valamely intézménye jogellenes magatartásának következményeként – ebből eredően automatikusan megállapítást nyerjen. E feltétel teljesülésének elismeréséhez az ítélkezési gyakorlat ugyanis azt követeli meg, hogy a felperes bizonyítsa, hogy a szóban forgó intézmény nem egyszerű jogellenességet követett el, hanem a magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogi szabály kellően súlyos megsértését (2019. június 5‑iBank Saderat kontra Tanács ítélet, T‑433/15, nem tették közzé, EU:T:2019:374, 48. pont; 2021. július 7‑i, HTTS kontra Tanács ítélet, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, 53. pont).
174
Valamely uniós jogi szabály kellően súlyos megsértésének követelménye abból a szükségszerűségből ered, hogy mérlegelni kell egymással szemben egyrészt a magánszemélyek számára az intézmények jogellenes cselekményeivel szemben biztosított védelmet, másrészt pedig azt a mozgásteret, amelyet az intézmények számára el kell ismerni ahhoz, hogy ne bénuljon meg a működésük. E mérlegelés fokozott jelentőséggel bír a korlátozó intézkedések területén, ahol az információk rendelkezésre állásával kapcsolatban a Tanács által tapasztalt akadályok különösen nehézzé teszik az általa végzendő értékelést (2019. szeptember 10‑iHTTS kontra Tanács ítélet, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 34. pont; 2021. július 7‑iBateni kontra Tanács ítélet, T‑455/17, EU:T:2021:411, 90. pont).
175
Egyébiránt valamely kellően súlyos jogsértés bizonyítása annak elkerülésére irányul – különösen a korlátozó intézkedések terén –, hogy az érintett intézmény által az Unió és a tagállamai általános érdekében teljesítendő küldetést akadályozza annak veszélye, hogy ezen intézménynek kelljen végül viselnie azon károkat, amelyeket az érintett személyek ezen intézmény aktusai révén esetlegesen elszenvedhetnek, anélkül azonban, hogy az érintett intézmény által elkövetett kirívó és nem kimenthető mulasztások vagyoni vagy erkölcsi következményeinek terhe az egyénekre hárulna (2019. június 5‑iBank Saderat kontra Tanács ítélet, T‑433/15, nem tették közzé, EU:T:2019:374, 49. pont; 2021. július 7‑iHTTS kontra Tanács ítélet, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, 54.pont).
176
A béke és a nemzetközi biztonság fenntartására irányuló átfogóbb célkitűzés – az Unió külső tevékenységének az EUSZ 21. cikkben kimondott céljaival összhangban – ugyanis igazolhatja a bizonyos gazdasági szereplőket érintő, ezen alapvető célkitűzés megvalósítása érdekében az Unió által elfogadott jogi aktusokkal kapcsolatos végrehajtási határozatokból eredő, akár jelentős negatív következményeket (2019. június 5‑iBank Saderat kontra Tanács ítélet, T‑433/15, nem tették közzé, EU:T:2019:374, 50. pont; 2021. július 7‑iHTTS kontra Tanács ítélet, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, 55. pont).
177
A kár ténylegességére vonatkozó feltételt illetően az ítélkezési gyakorlat szerint az Unió felelőssége csak akkor állapítható meg, ha a felperest valóban tényleges és biztos kár érte. A felperesnek kell meggyőző bizonyítékokat előterjesztenie mind az általa hivatkozott kár fennállására, mind pedig annak mértékére (lásd ebben az értelemben: 2017. május 30‑iSafa Nicu Sepahan kontra Tanács ítélet, C‑45/15 P, EU:C:2017:402, 61. és 62. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
178
Végül emlékeztetni kell arra, hogy valamely tényleges és biztos kár fennállását az uniós bíróság nem közelítheti meg elvontan, hanem azt az uniós bíróság elé terjesztett egyes ügyeket jellemző, pontos ténybeli körülmények alapján kell értékelni (lásd: 2017. május 30‑iSafa Nicu Sepahan kontra Tanács ítélet, C‑45/15 P, EU:C:2017:402, 79. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
179
Jelen esetben a felperes jóhírnevének feltételezett sérelmére vonatkozóan meg kell állapítani, hogy ezen érvelés nem megalapozott. A felperes ugyanis annak állítására szorítkozik, hogy a megtámadott jogi aktusok megszégyenítették és vele szemben bizalmatlanságot keltettek, anélkül hogy ezen állítás alátámasztására bármilyen bizonyítékot szolgáltatna. Ezenkívül nem nyújtott be bizonyítékot a horvátországi vagy ciprusi társadalmi kapcsolatok fennállására vonatkozóan. A felperes azt sem támasztotta alá bizonyítékokkal, hogy nevének a jegyzékekre való felvétele széles körű médiavisszhangot kapott.
180
Egyébiránt, ami a felperesnek a ciprusi állampolgárságának visszavonásából eredő jóhírnevét ért sérelemre vonatkozó érvelést illeti, anélkül, hogy ezen érvelés – amelyet a felperes először a Bizottság beavatkozási beadványára vonatkozó észrevételeiben hozott fel – elfogadhatóságáról dönteni kellene, meg kell jegyezni, hogy ez a kár a nemzeti hatóságok által elfogadott aktusból, nem pedig az uniós intézmények által elfogadott aktusból ered, így nem olyan jellegű, hogy ez utóbbiak szerződésen kívüli felelősségét vonná maga után. Az a körülmény, amely szerint a ciprusi állampolgárság visszavonására a felperessel szemben hozott korlátozó intézkedések elfogadását követően került sor, nem változtat e megállapításon. Az Unió intézményeinek szerződésen kívüli felelőssége ugyanis nem állhat be a tagállamok által azt követően elfogadott jogi aktusok miatt, hogy valamely személy nevét felvették a vitatott jegyzékekre.
181
Hozzá kell tenni, hogy a felperes nem terjesztett elő olyan bizonyítékot, amely igazolná az állítólagos nem vagyoni kárának megtérítésére követelt 1000000 euró összegű kártérítést, noha a fenti 177. és 178. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat alapján meg kellett volna tennie.
182
A fenti megfontolásokra tekintettel azt a következtetést kell levonni, hogy a kár ténylegességére vonatkozó feltétel a jelen ügyben nem teljesül.
183
Mindenesetre emlékeztetni kell arra, hogy a valamely személlyel vagy szervezettel szemben hozott korlátozó intézkedések jogellenességének megállapítása az érintett személy vagy szervezet által elszenvedett nem vagyoni kár megtérítésének formáját képezheti (lásd ebben az értelemben: 2013. május 28‑iAbdulrahim kontra Tanács és Bizottság ítélet, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, 72. pont).
184
A fenti megfontolásokra tekintettel a fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusokra vonatkozó kártérítési kérelmet el kell utasítani, mivel az állítólagos kár ténylegességét és mértékét nem bizonyították a jogilag megkövetelt módon.
V. A költségekről
185
A Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
186
Ezenkívül az eljárási szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése alapján a jogvitába beavatkozó tagállamok és intézmények maguk viselik saját költségeiket.
187
A jelen ügyben, mivel a Tanács lényegében pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül a felperes részéről felmerült költségek viselésére. A Bizottság maga viseli saját költségeit.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (kibővített első tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 2014/145/KKBP határozat módosításáról szóló, 2022. szeptember 14‑i (KKBP) 2022/1530 tanácsi határozatot, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2022. szeptember 14‑i (EU) 2022/1529 tanácsi végrehajtási rendeletet, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 2014/145/KKBP határozat módosításáról szóló, 2023. március 13‑i (KKBP) 2023/572 tanácsi határozatot, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2023. március 13‑i (EU) 2023/571 tanácsi végrehajtási rendeletet, az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 2014/145/KKBP határozat módosításáról szóló, 2023. szeptember 13‑i (KKBP) 2023/1767 tanácsi határozatot és az Ukrajna területi integritását, szuverenitását és függetlenségét aláásó vagy fenyegető intézkedések miatti korlátozó intézkedésekről szóló 269/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2023. szeptember 13‑i (EU) 2023/1765 tanácsi végrehajtási rendeletet megsemmisíti annyiban, amennyiben e jogi aktusok Maya Tokareva nevét fenntartották azon személyek, szervezetek és szervek jegyzékén, akikre, illetve amelyekre e korlátozó intézkedések alkalmazandók.
2)
A Törvényszék elutasítja az M. Tokareva által benyújtott kártérítési kérelmet.
3)
Az Európai Unió Tanácsa viseli saját költségeit, valamint az M. Tokareva részéről felmerült költségeket.
4)
Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.
Spielmann
Mastroianni
Brkan
Gâlea
Kalėda
Kihirdetve Luxembourgban, a 2024. szeptember 11‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
Tartalomjegyzék
I. A jogvita előzményei
II. A kereset megindítását követő tényállás
III. A felek kérelmei
IV. A jogkérdésről
A. A megtámadott jogi aktusok megsemmisítése iránti kérelemről
1. A téves jogalkalmazásra és nyilvánvaló mérlegelési hibákra alapított, második jogalapról
a) Előzetes megfontolások
b) A felperesnek Stanislav Chemezovval kapcsolatban álló személyként való jegyzékbe vételén alapuló téves jogalkalmazásról
c) A felperesnek az apjával kapcsolatban álló személyként történő jegyzékbe vételére vonatkozó mérlegelési hibáról
1) A fenntartásról szóló 2022. szeptemberi jogi aktusokról
i) A bizonyítékokat tartalmazó eredeti iratanyag elemeinek megbízhatóságáról
ii) Az ellenkérelem B.5. mellékletéről
iii) A felperes, mint az apjával kapcsolatban álló személy jegyzékbe vétele fenntartásának megalapozottságáról
2) A fenntartásról szóló 2023. márciusi jogi aktusokról
i) A bizonyítékok megbízhatóságáról
ii) A felperes mint az apjával kapcsolatban álló személy jegyzékbevétele fenntartásának megalapozottságáról
d) A módosított g) kritérium második részének a felperesre történő alkalmazásáról
1) A bizonyítékok megbízhatóságáról
2) A felperes nevének a módosított g) kritérium második része alapján történő fenntartásának megalapozottságáról
2. A megtámadott jogi aktusok megsemmisítésének hatásairól
B. A kártérítési kérelemről
V. A költségekről
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.