62013CC0003_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A jelen ügyben a Bíróság elé több kérdést terjesztettek előzetes döntéshozatalra elsősorban az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó dömpingellenes vám kivetéséről szóló uniós szabályozás és a vámáru‑nyilatkozatnak a nyilatkozattevő kérelmére történő érvénytelenítésének módjait meghatározó uniós vámszabályozás értelmezésével, valamint egy kérdést az említett vámszabályozás rendelkezései érvényességének elbírálásával kapcsolatban.
2. Ezek a kérdések egy Oroszországból származó ammónium‑nitrátot importáló személy és az illetősége szerinti tagállam vámhatósága közötti jogvita keretében merültek fel, miután ez utóbbi elutasította, hogy az említett importőr számára az Európai Bizottság által elfogadott, árra vonatkozó kötelezettségvállalást tevő orosz exportáló gyártótól vásárolt termékekre alkalmazandó szabályozás szerint dömpingellenes vám alóli mentességet biztosítson.
3. Mivel ezt az elutasító határozatot a jelen ügyben az a körülmény indokolta, hogy az alapügybeli behozatalok, amelyeket egy másik vállalkozás útján teljesítettek, nem feleltek meg az említett szabályozásban a mentesség megadásához előírt alaki feltételeknek, a kérdést előterjesztő bíróság a Bíróságtól az említett feltételeket megállapító dömpingellenes szabályozás értelmezését, tartalmának meghatározását, továbbá az egyenlőség elvére tekintettel a vámszabályozáshoz tartozó azon rendelkezések érvényességének elbírálását kéri, amelyek megakadályozzák azt, hogy az említett importőr a szóban forgó behozatallal kapcsolatos vámáru‑nyilatkozatok érvénytelenítését kérje, és ezáltal ezt a mentességet igénybe vegye.
I – Jogi háttér
A – Az uniós jog
1. Az alkalmazandó dömpingellenes szabályozás
4. Az Európai Unió Tanácsa 1995. augusztus 16‑án a 2022/95/EK rendelet(2) útján végleges dömpingellenes vámot vetett ki az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára. Az eredeti dömpingellenes vám később módosult, majd több alkalommal meghosszabbították, különösen a hatályvesztési felülvizsgálati kérelmek, valamint az időközi felülvizsgálati kérelmek következtében, amelyek esetenként a közösségi termelés képviselőitől, máskor pedig az érintett exportáló gyártóktól származtak.
5. Az ebben a témakörben elfogadott különböző rendeletek ugyanakkor közvetlenül nem relevánsak az alapeljárásban felmerült jogvita megoldása szempontjából. A jelen ügyben főként a 2008. július 8‑i 661/2008/EK tanácsi rendelet(3) releváns.
6. A 661/2008/EK rendelet 1. és 2. cikke különböző mértékű végleges dömpingellenes vámot ír elő az ammónium‑nitrátra és az ammónium‑nitrátot tartalmazó műtrágyákra és egyéb termékekre, amelyeket egyfelől az Eurochem és a hozzá kapcsolt vállalkozások, másfelől pedig az összes egyéb orosz exportőr társaság állít elő.
7. A 661/2008 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése szerint:
„(1)	Mentesül a 2. cikkben kivetett dömpingellenes vám alól a szabad forgalomba bocsátás céljából elvámoltatott import, ha azt olyan vállalatok számlázták ki, amelyek kötelezettségvállalását a Bizottság elfogadta, és amelyeknek a neve szerepel a mindenkor módosított 2008/577/EC határozatában, amennyiben:
– közvetlenül az említett vállalatok gyártották, és az első független közösségi vásárlónak ők szállították és számlázták ki, és
– az importot kötelezettségvállalási számla kíséri, amely legalább a rendelet mellékletében felsorolt elemeket és a benne meghatározott nyilatkozatot tartalmazó kereskedelmi számla, és
– az elvámolásra bejelentett és bemutatott áru pontosan megfelel a kötelezettségvállalási számlán szereplő megnevezésnek.”
8. A Bizottság a 661/2008 rendelet 3. cikkében hivatkozott, 2008. július 4‑i 2008/577/EK határozatában(4) fogadta el az ammónium‑nitrát orosz exportáló gyártói, a „JSC Acron, Veliky Novgorod, Oroszország és a JSC Dorogobuzh, Dorogobuzh, Oroszország, az Acron holdingvállalat tagjai” által az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22‑i 384/96/EK tanácsi rendelet(5) 8. cikke (1) bekezdésének megfelelően az árra vonatkozóan felajánlott kötelezettségvállalásokat.
2. A Vámkódex
9. Az alapügy a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet(6) rendelkezéseinek értelmezésével és érvényességével kapcsolatos kérdéseket is felvet, a jelen ügyben a 66. cikkével kapcsolatban, amely a vámáru‑nyilatkozatnak a nyilatkozattevő kérelmére történő érvénytelenítésének feltételeit határozza meg, illetve a 220. cikkének (2) bekezdésével kapcsolatban, amely megállapítja a vámhatóságok hibája esetén a behozatali vámok utólagos beszedése alóli mentesülés feltételeit, valamint a 2009. április 16‑i 312/2009/EK bizottsági rendelettel(7) módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i 2454/93/EGK bizottsági rendelet(8) 251. cikkével kapcsolatban, amely – a Vámkódex 66. cikkének (2) bekezdésétől eltérve – a vámáru‑nyilatkozatnak az áru kiadását követő érvénytelenítésének feltételeit határozza meg.
10. Ezeknek a rendelkezéseknek a tartalmára szükség szerint hivatkozni fogok az érvelésem során.
II – A jogvita alapját képező tényállás
11. Az alapügy tárgyát a Maksu‑ ja Tolliamet Ida Maksu‑ ja tollikeskus (adó‑ és vámhivatal, keleti adó‑ és vámügyi központ)(9) azon határozata képezi, amelyben a Baltic Agro AS társaságtól (a továbbiakban: Baltic Agro) utólagos ellenőrzést követően ammóniumnitrát‑műtrágya Oroszországból történő behozatala után dömpingellenes vám és hozzáadottérték‑adó megfizetését követeli.
12. A szóban forgó, Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó dömpingellenes vámok alatt, amelyek kivetéséről eredetileg a többször módosított 2022/95 rendelet rendelkezett, a 661/2008 rendelet alapján kivetett vámokat kell érteni.
13. A jelen ügyben a Baltic Agro 2009. október és 2010. január között több tonna ammóniumnitrát‑műtrágyát vásárolt az oroszországi székhelyű JSC Acron elnevezésű vállalkozástól, aminek során az észt Magnet Group OÜ(10) közvetítői szolgáltatását vette igénybe. Ennek érdekében több adásvételi szerződés jött létre egyfelől a Magnet Group és a JSC, másfelől pedig a Magnet Group és a Baltic Agro között.
14. 2010. januárban és februárban két vámügynök öt vámáru‑nyilatkozatot nyújtott be ezekkel a behozatalokkal kapcsolatban, amelyekben a Baltic Agro az importált áruk címzettjeként szerepelt, feladóként pedig két esetben a JSC Acron, három esetben pedig a OOO Ventoil lett fuvarozó vállalkozás volt feltüntetve.
15. 2010. március 1‑jén és április 23‑án az említett vámügynökök a hivatkozott nyilatkozatok érvénytelenítését kérték az MTA‑tól, mivel azok a Baltic Agrót tüntették fel címzettként a Magnet Group helyett.
16. 2010. március 3‑án az MTA utólagos ellenőrzést végzett az öt vámáru‑nyilatkozat tekintetében, amely azt volt hivatott kideríteni, hogy az importált áruk vámértéke, valamint a behozatal során kivetett vámok és adók kiszámítása és megfizetése megfelelő volt‑e.
17. 2010. május 31‑én az MTA az utólagos ellenőrzés alapján két határozatot hozott, amelyekben a Baltic Agrót a behozott áruk után vám és hozzáadottérték‑adó megfizetésére kötelezte azzal az indokkal, hogy nem teljesültek a 661/2008 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése szerinti vámmentesség feltételei.
18. 2010. május 31‑én a Baltic Agro e határozatok ellen keresetet indított a Tartu Halduskohus (tartui közigazgatási bíróság, Észtország) előtt, arra hivatkozva, hogy az a körülmény, hogy a szóban forgó behozatalok során egy másik vállalkozást vett igénybe közvetítőként, vámjogi szempontból nem bír jelentőséggel.
19. A keresetet a 2011. április 25‑i ítélettel elutasították. A Tartu Halduskohus úgy vélte, hogy a Baltic Agróra nem terjed ki a vámmentesség hatálya, amennyiben az árut nem közvetlenül a gyártótól szerezte be.
20. 2011. május 25‑én a Baltic Agro fellebbezést nyújtott be a Tartu Ringkonnakohus (tartui fellebbviteli bíróság, Észtország) előtt, amelyben azt kéri, hogy az eljáró bíróság helyezze hatályon kívül a Tartu Halduskohus ítéletét, adjon helyt a keresetének és a 661/2008 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének értelmezésével kapcsolatban kérje a Bíróság előzetes döntéshozatalát.
III – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
21. E körülmények között a Tartu Ringkonnakohus (Észtország) az eljárását felfüggesztette, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1) Úgy kell‑e értelmezni a 661/2008 […] rendelet 3. cikkének (1) bekezdését, hogy az importőrnek és az első független közösségi vásárlónak minden esetben egy és ugyanazon személynek kell lennie?
2) Úgy kell‑e értelmezni a 661/2008 […] rendeletnek a 2008/577 bizottsági határozattal összefüggésben értelmezett 3. cikkének (1) bekezdését, hogy dömpingellenes vám alóli mentesség csak annak az első független közösségi vásárlónak biztosítható, aki a bejelentés előtt nem értékesítette tovább a bejelentendő árut?
3) Úgy kell‑e értelmezni a […] Közösségi Vámkódexnek a [végrehajtási] rendelet 251. cikkével és a vámáru‑nyilatkozat későbbi módosítására vonatkozó egyéb eljárási rendelkezésekkel összefüggésben értelmezett 66. cikkét, hogy abban az esetben, ha az áru behozatala során a bejelentésben tévesen tüntetik fel a címzettet, lehetővé kell tenni kérelemre a vámáru‑nyilatkozatnak az áru kiadását követő érvénytelenítését és a címzettre vonatkozó bejegyzés helyesbítését, ha a címzett helyes feltüntetése esetén a 661/2008 […] rendelet 3. cikkének (1) bekezdése szerinti vámmentességet kellett volna alkalmazni, vagy e körülmények között úgy kell‑e értelmezni a […] Közösségi Vámkódex 220. cikke (2) bekezdésének b) pontját, hogy a vámhatóságok nem végezhetik el az utólagos könyvelésbe vételt?
4) Ha a harmadik kérdésben ismertetett mindkét alternatívára nemleges választ kell adni, összhangban áll‑e az Európai Unió Alapjogi Chartájának az [EUMSZ 28. cikk] (1) bekezdésével és [az EUMSZ 31. cikkel] összefüggésben értelmezett 20. cikkével, ha a […] Közösségi Vámkódexnek a [végrehajtási] rendelet 251. cikkével és a vámáru‑nyilatkozat későbbi módosítására vonatkozó egyéb eljárási rendelkezésekkel összefüggésben értelmezett 66. cikke nem teszi lehetővé kérelemre a vámáru‑nyilatkozatnak az áru kiadását követő érvénytelenítését és a címzettre vonatkozó bejegyzés helyesbítését, ha a címzett helyes feltüntetése esetén a 661/2008 […] rendelet 3. cikkének (1) bekezdése szerinti vámmentességet kellett volna alkalmazni?”
22. Az észt kormány, az Európai Unió Tanácsa, valamint a Bizottság terjesztett elő írásbeli észrevételeket. A Bíróság, miután úgy ítélte meg, hogy a határozathozatalhoz elegendő információval rendelkezik, az eljárási szabályzata 76. cikkének (2) bekezdése alapján úgy döntött, hogy mellőzi a tárgyalás tartását.
IV – Az első és a második kérdésről
A – Előzetes észrevételek
23. Az első két kérdéssel, amelyeket együttesen szükséges megvizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében a 661/2008 rendelet 3. cikkének és a 2008/577 határozat 1. cikkének együttes alkalmazásán alapuló, Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó dömpingellenes vám alóli mentesség személyi hatályával kapcsolatban kérdezi a Bíróságot.
24. A 661/2008 rendelet 3. cikke ugyanis dömpingellenes vám alóli mentességet ír elő az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozóan, amelyet olyan vállalatok számláztak ki, amelyek kötelezettségvállalását a Bizottság elfogadta, és amelyeknek neve szerepel a 2008/577 határozatban. Ez utóbbi 1. cikke a jelen ügyhöz kapcsolódóan a következőket jelöli meg: „JSC Acron, Veliky Novgorod, Oroszország és JSC Dorogobuzh, Dorogobuzh, Oroszország, az Acron holdingvállalat tagjai”.
25. Az e mentességben való részesülés ugyanakkor többek között a 661/2008 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének első francia bekezdésében rögzített feltételhez van kötve, amely szerint az importált árut közvetlenül az említett vállalatoknak kell gyártaniuk, és az első független közösségi vásárló részére nekik kell szállítaniuk és kiszámlázniuk. A 661/2008 rendelet mellékletének 8. pontja előírja továbbá, hogy a kötelezettségvállalás hatálya alá tartozó, a Közösségbe importált árut kísérő kereskedelmi számlának tartalmaznia kell az „importőrként tevékenykedő vállalat nev[ét]”.
26. Márpedig az nem vitatott, hogy az alapügyben az ammóniumnitrát‑műtrágyának a Baltic Agro általi behozatalára a Magnet Group észt vállalkozáson keresztül került sor, a kötelezettségvállalásoknak megfelelő számlákat a Magnet Group nevére állították ki, valamint hogy az árukat a Baltic Agro jelentette be vámkezelésre. Az sem vitatott, hogy az MTA pontosan azért tagadta meg a dömpingellenes vám alóli mentességet, mert a Baltic Agro a behozott ammóniumnitrát‑műtrágyát a JSC‑től nem közvetlenül szerezte be.
27. Ez az oka annak, hogy a kérdést előterjesztő bíróság egész pontosan egyrészt azt kérdezi a Bíróságtól, hogy az importőrnek és az első független vásárlónak feltétlenül ugyanazon személynek kell‑e lennie, másrészt pedig, hogy dömpingellenes vám alóli mentesség csak annak az első független vásárlónak biztosítható‑e, aki a bejelentés előtt nem értékesítette tovább az árut.
B – Az észrevételek összefoglalása
28. Az észt kormány és a Bizottság – ezeket a kérdéseket kizárólag ők vizsgálták meg(11) – különböző indokok előterjesztése mellett úgy véli, hogy a 661/2008 rendelet 3. cikkében előírt dömpingellenes vám alóli mentesség csak annak a személynek biztosítható, aki az importőr és az első közösségi vásárló is egyben, és aki a bejelentés előtt nem értékesítette tovább az árut.
29. Szerintük az alapügyben sem a Baltic Agro, sem pedig a Magnet Group nem részesülhet mentességben. A Baltic Agro, aki az importőr, nem az első független közösségi vásárló, mivel az árukat a Magnet Grouptól szerezte be. A Magnet Group az első független közösségi vásárló, de továbbértékesítette az árukat a Baltic Agrónak, mielőtt azokat a Közösség vámterületére behozta volna, a vámbejelentést pedig a Baltic Agro végezte el.
30. A Baltic Agro ezzel szemben lényegében úgy véli, hogy a 661/2008 rendelet egyáltalán nem mondja ki azt, hogy az importőrnek és az első független vásárlónak ugyanazon személynek kell lennie, és hogy a nyilatkozatot mindenképpen az első független vásárlónak kell megtennie a saját nevében annak érdekében, hogy mentességet kapjon. Egyebekben semmi ok nincs e mentesség megtagadására, mivel semmi kétely nincs az áru származása, tartalma, mennyisége, értéke, illetve a vásárló személyazonossága felől, sem pedig abban a tekintetben, hogy az exportáló gyártó a kötelezettségvállalásoknak eleget tesz‑e.
C – Elemzés
31. A 661/2008 rendelet (159) preambulumbekezdéséből következik, hogy a rendelet 3. cikke szerinti három feltételt – amelyből az egyik előírja, hogy a behozott árukat közvetlenül az exportőr társaságnak kell gyártania, és az első független közösségi vásárló részére neki kell szállítania és kiszámláznia – az indokolja, hogy „a Bizottság és a vámhatóságok hatékonyan ellenőrizhessék, hogy a vállalatok betartják‑e a kötelezettségvállalásokat, amikor a szabad forgalomba bocsátásra irányuló kérelmet az illetékes vámhatósághoz benyújtják”. A 2008/577 határozat (21) preambulumbekezdése lényegében ugyanezt az indokolást tartalmazza.
32. A Bizottság az írásbeli észrevételeiben egyébiránt rámutatott arra, hogy a közvetlen értékesítésre vonatkozó rendelkezések lényegében arra irányulnak, hogy lehetővé tegyék számára, hogy átlátható módon ellenőrizze a behozatalnak az exportáló gyártók által vállalt minimális árát, mivel minden későbbi továbbértékesítés az említett árakra hatással bíró többletkiadásokat keletkeztethet.
33. Lényegében tehát a Bizottság, illetve a tagállamok illetékes hatóságai által végzett ellenőrzéshez kötődő megfontolások indokolják a 661/2008 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének első francia bekezdése szerinti részletes követelményeket, amely ellenőrzés az exportáló gyártók által tett azon kötelezettségvállalások teljesítésével kapcsolatos, amelyek az ammónium‑nitrátra vonatkozó dömpingellenes vám alóli mentességet lehetővé teszik számukra.
34. E tekintetben megjegyezhető, hogy ezek a követelmények a jogszabály korábban hatályos változatában nem szerepeltek, azokat az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó dömpingellenes vám kivetéséről szóló szabályozásba a 993/2004/EK rendelet(12) vezette be. Ez utóbbi – amelyet az említett szabályozásnak a tíz új tagállamnak 2004. május 1‑jén az Európai Unióhoz történő csatlakozására tekintettel történő kiigazítása céljából fogadtak el – a 658/2002/EK tanácsi rendeletbe(13) egy 1a. cikket illesztett, amely a 661/2008 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének első francia bekezdésében található rendelkezésekhez hasonló, de azokkal nem teljesen azonos rendelkezéseket tartalmazott.(14) Ez utóbbi követelmény nem szerepelt a kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló rendeletekben sem, amelyeknek a 993/2004 rendeletben előírt mentesség alá volt rendelve.(15)
35. Ugyanakkor sem a 661/2008 rendelet, sem pedig a 2008/577 határozat nem tartalmaz pontosabb részleteket ezen új követelmény előírásának konkrét okaira vonatkozóan.
36. Meg kell állapítani, hogy sem a 661/2008 rendelet, sem pedig a 2008/577 határozat nem teszi lehetővé annak meghatározását, hogy az importőrnek és az első független vásárlónak kötelezően ugyanazon személynek kell‑e lennie, vagy azoknak az okoknak a megértését, amelyek miatt ennek így kellene lennie.
37. A 661/2008 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének első francia bekezdésében foglalt követelmények, amelyek magához a kötelezettségvállalásoknak és az ellenőrzési követelményeknek a logikájához illeszkednek, a vámmentességben részesülést egyértelműen ahhoz a feltételhez kötik, hogy a behozatalokat az exportáló gyártók közvetlenül számlázzák és szállítsák az első független közösségi vásárló részére.
38. Ugyanakkor az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból egyértelműen kitűnik, hogy a Baltic Agro nem teljesíti ezt a kettős feltételt.
39. Mindazonáltal nem bizonyították, de nem is állították, hogy ezek a követelmények a kitűzött ellenőrzési cél elérésére nyilvánvalóan alkalmatlanok, vagy aránytalanok lennének.
40. Következésképpen azt javaslom, hogy a Bíróság az első és a második kérdésre azt a választ adja, hogy a 661/2008 rendelet 3. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a 2008/577 határozatban említett exportáló gyártók tekintetében biztosított dömpingellenes vám alóli mentesség csak azon áruk után biztosítható, amelyeket e gyártók közvetlenül annak az első független közösségi vásárlónak számláztak és szállítottak ki, aki ezeket az árukat a bejelentésük előtt nem értékesítette tovább.
V – A harmadik és a negyedik kérdésről
A – Előzetes észrevételek
41. A harmadik kérdéssel a kérdést előterjesztő bíróság két kérdést intéz a Bírósághoz a Vámkódex és a végrehajtási rendelet több rendelkezésének értelmezésével kapcsolatban. Mindenekelőtt azt kívánja megtudni, hogy a nemzeti vámhatóságok a vámáru‑nyilatkozatot az áru kiadását követően kérelemre érvényteleníthetik‑e a Vámkódex 66. cikke és a végrehajtási rendelet 251. cikke alapján, amennyiben az említett kérelem az áru címzettjének téves megjelölésén alapul, miközben e tévedés hiányában az említett áruk után a dömpingellenes vám alóli mentességet igénybe lehetett volna venni. Továbbá másodlagosan arra keresi a választ, hogy a Vámkódex 220. cikke (2) bekezdésének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy olyan körülmények között, mint amelyek az alapügyben fennállnak, az említett hatóságok nem végezhetik el az utólagos könyvelésbe vételt.
42. A negyedik kérdéssel – amely megválaszolásának szükségessége a harmadik kérdésre adott választól függ – a kérdést előterjesztő bíróság a Vámkódexnek a végrehajtási rendelet 251. cikkével összefüggésben értelmezett 66. cikkének érvényességével kapcsolatos előzetes döntéshozatali kérdést intéz a Bírósághoz. Pontosabban azt kérdezi, hogy az a tény, hogy egy téves vámáru‑nyilatkozatnak kérelemre történő érvénytelenítése e rendelkezések alapján nem lehetséges, valamint az, hogy a 661/2008 rendelet 3. cikke szerinti dömpingellenes vám alóli mentesség igénybevétele ebből következően lehetetlen, összeegyeztethető‑e az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 20. cikkével, valamint az EUMSZ 28. cikk (1) bekezdésével és az EUMSZ 31. cikkel.
B – A felek észrevételei
43. Az észt kormány úgy a véli, hogy a harmadik és a negyedik kérdés elfogadhatatlan, amennyiben azok azon a téves feltevésen alapulnak, hogy a vámáru‑nyilatkozat az áru címzettje tekintetében téves megjelölést tartalmazott. Mivel a Baltic Agro folytatta le az áruk szabad forgalomba bocsátásával kapcsolatos vámkezelési eljárást, a Magnet Group a vámáru‑nyilatkozaton azok címzettjeként nem szerepelhetett. Ennek következtében az alapeljárásbeli jogvita nem tartozik a Vámkódex 66. cikkében, a végrehajtási rendelet 251. cikkében, illetve a Vámkódex 220. cikke (2) bekezdésében foglalt esetek egyikéhez sem. Mindenesetre a Vámkódex és a végrehajtási rendelet a Charta 20. cikkével, valamint az EUMSZ 28. cikk (1) bekezdésével és az EUMSZ 31. cikkel nem összeegyeztethetetlen.
44. A Tanács, amely mindössze a harmadik és a negyedik kérdést válaszolja meg, úgy véli, hogy a Charta 20. cikkében biztosított egyenlőség elve nem alkalmazandó az olyan helyzetre, amelyben a vámáru‑nyilatkozatot nem megfelelően töltötték ki.
45. A Bizottság lényegében úgy véli, hogy a Vámkódex 66. cikkének és a végrehajtási rendelet 251. cikkének vagy a Vámkódex 220. cikke (2) bekezdésének alkalmazási feltételei nem teljesülnek. Egyébiránt a jelenlegi alapeljáráséhoz hasonló helyzetben az egyenlőség elve nem alkalmazandó.
C – Elemzés
46. Először is emlékeztetni kell arra, hogy a Vámkódex 66. cikkének (1) bekezdése alapján a nyilatkozattevőnek lehetősége van arra, hogy az illetékes vámhatóságoktól az általa benyújtott és az említett hatóságok által elfogadott vámáru‑nyilatkozat érvénytelenítését kérje – ezáltal eltérve az annak visszavonhatatlanságára vonatkozó elvtől –, azzal a feltétellel, hogy bizonyítja, hogy az árut tévesen jelentette be a nyilatkozatban foglalt vámeljárásra.(16) A Vámkódex 66. cikkének (2) bekezdése ugyanakkor előírja, hogy a végrehajtási rendelet 251. cikkében meghatározott esetek kivételével az áru kiadását követően a vámáru‑nyilatkozatot nem lehet érvényteleníteni.
47. Márpedig, ahogyan arra a Bizottság rámutatott, a Vámkódex 66. cikke az alapeljárás körülményei között nem alkalmazandó, mivel egyáltalán nem azt állítják, hogy az árukat tévedésből vonták a vámáru‑nyilatkozatban meghatározott behozatali eljárás alá, azaz bocsátották szabad forgalomba, hanem csak azt, hogy az említett nyilatkozat az áruk címzettjét, azaz a Baltic Agrót tévesen tüntette fel a Magnet Group helyett.
48. Egyébiránt, amint azt az észt kormány megjegyezte, a Vámkódex 78. cikkének – amely a nemzeti vámhatóságok számára lehetővé teszi a téves vámáru‑nyilatkozat felülvizsgálatát – alkalmazási feltételei sem teljesülnek, mivel az áruk címzettjének megjelölése az alapeljárás körülményei között nem volt téves.
49. Másodszor emlékeztetni kell arra, hogy a Vámkódex 220. cikkének (2) bekezdése meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett a kötelezett a vámhatóságok hibája esetén mentesülhet a behozatali vámok utólagos beszedése alól.(17)
50. Márpedig, amint azt a Bizottság megjegyezte, egyáltalán nem állították, hogy a nemzeti vámhatóságok az alapeljárásban hibát követtek volna el, a kérdést előterjesztő bíróság ezzel ellentétben csak arra az egyedüli körülményre hivatkozik, hogy a vámáru‑nyilatkozat téves címzettre hivatkozott. Márpedig a helyes információk szolgáltatása a nyilatkozattevő kötelezettsége.(18)
51. Ezen fejtegetésekből az következik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság harmadik kérdése olyan uniós jogi rendelkezésekre vonatkozik, amelyek – az említett bíróság által szolgáltatott ténybeli pontosításokra tekintettel – az alapügy körülményeire egyértelműen nem alkalmazhatók. Ilyen körülmények között úgy vélem, hogy a harmadik kérdés tárgytalan, és arra nem szükséges válaszolni.
52. Harmadszor, nem lehet úgy tekinteni, hogy a Charta 20. cikkében biztosított törvény előtti egyenlőség az uniós vámszabályozás érvénytelenségének megállapításához vezethet amiatt, hogy ez utóbbi nem teszi lehetővé, hogy a Baltic Agro a vámáru‑nyilatkozat érvénytelenítését kérje, és ebből következően a 661/2008 rendelet 3. cikke szerinti dömpingellenes vám alóli mentességet igénybe vegye.
53. A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben lényegében kifejtette, hogy a vámáru‑nyilatkozatban címzettként az első független uniós vásárlót megjelölő importőr vállalkozás helyzetét össze kell hasonlítani egy olyan importőr vállalkozás helyzetével, amely a vámáru‑nyilatkozatban címzettként szereplő közvetítőt vette igénybe. Az eltérő bánásmód abban áll, hogy az elsőre kiterjed a dömpingellenes vám alóli mentesség hatálya, míg a másodikra nem.
54. Ebben a tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat alapján az egyenlő bánásmód elve – amely az uniós jognak jelenleg a Charta 20. és 21. cikkében rögzített általános jogelve(19) – sérül, ha hasonló helyzeteket eltérő módon kezelnek vagy eltérő helyzeteket ugyanolyan módon kezelnek, kivéve, ha e bánásmód objektíve igazolt.
55. Ugyanakkor a kérdést előterjesztő bírósággal az általa javasolt összehasonítás tekintetében nem érthetek egyet. Nem lehet ugyanis úgy tekinteni, hogy az az importőr, aki a 661/2008 rendelet 3. cikke szerinti alaki követelményeket nem teljesítette, az azokat teljesítő importőrrel azonos helyzetben van. Nem vitatott, hogy az említett követelmények a Charta 20. cikkével ellentétesek lehetnek, amennyiben megállapítást nyer, hogy azok ésszerűtlenek, önkényesek vagy nyilvánvalóan aránytalanok a szabályozás által kitűzött célhoz képest. Az iratokból egyáltalán nem derül ki, hogy az alapjárásban ilyen állítást megfogalmaztak volna, és e rendelkezés vizsgálata alapján nem lehet erre következtetni.
56. Egyébként nem lehet úgy tekinteni, hogy a Baltic Agro számára az ammónium‑nitrát behozatala után előírt dömpingellenesvám‑fizetési kötelezettség ellentétes a közös vámtarifával, és ebből következően az EUMSZ 28. cikk (1) bekezdésével és az EUMSZ 31. cikkel. Ahogyan az előző megállapításokból is kitűnik, az említett vám beszedése végső soron inkább a 661/2008 rendelet 3. cikkében megállapított követelmények be nem tartásának, mintsem az uniós vámszabályok alkalmazásának a következménye. Még ha a Baltic Agro kérhette volna is a vámáru‑nyilatkozatának az érvénytelenítését, és kijavíthatta volna abban a címzett megjelölését, a Magnet Groupot tüntetve fel, az említett követelményeket az alapeljárás körülményei között nem tudta volna teljesíteni.
57. Következésképpen azt javaslom a Bíróságnak, hogy a negyedik kérdésre azt a választ adja, hogy e kérdés vizsgálata nem tárt fel olyan körülményt, amely a Charta 20. cikkére, valamint az EUMSZ 28. cikk (1) bekezdésére és az EUMSZ 31. cikkre tekintettel kihatna a Vámkódexnek a végrehajtási rendelet 251. cikkével összefüggésben értelmezett 66. cikkének érvényességére.
VI – Végkövetkeztetések
58. Következésképpen azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Tartu Ringkonnakohus által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre az alábbi választ adja:
1) A 384/96/EK rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot és 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálatot követően az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2008. július 8‑i 661/2008/EK tanácsi rendelet 3. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az Oroszországból és Ukrajnából származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárással kapcsolatban vállalt kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló, 2008. július 4‑i 2008/577/EK bizottsági határozatban szereplő exportáló gyártók részére előírt dömpingellenes vám alóli mentesség csak azon áruk esetében alkalmazandó, amelyeket ez utóbbiak közvetlenül számláztak és szállítottak ki az első független európai uniós vásárló részére, aki a bejelentésük előtt azokat nem értékesítette tovább.
2) A kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett negyedik kérdés vizsgálata nem tárt fel olyan körülményt, amely az Európai Unió Alapjogi Chartája 20. cikkére, valamint az EUMSZ 28. cikk (1) bekezdésére és az EUMSZ 31. cikkre tekintettel kihatna a 2006. november 20‑i 1791/2006/EK tanácsi rendelettel módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendeletnek a 2009. április 16‑i 312/2009/EK bizottsági rendelettel módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i 2454/93/EGK bizottsági rendelet 251. cikkével összefüggésben értelmezett 66. cikke érvényességére.
(1) .
(2)  –	Az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló rendelet (HL L 198., 1. o.).
(3)  –	A 384/96/EK rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot és 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálatot követően az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 2008. július 8‑i rendelet (HL L 185., 1. o., helyesbítés: HL 2009. L 339., 59. o.).
(4)  –	Az Oroszországból és Ukrajnából származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárással kapcsolatban vállalt kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló 2008. július 4‑i határozat (HL L 185., 43. o., helyesbítés: HL 2009. L 339., 60. o.).
(5)  –	HL 1996. L 56., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 10. kötet, 45. o.
(6)  –	A 2006. november 20‑i 1791/2006/EK tanácsi rendelettel (HL L 363., 1. o.) módosított rendelet (HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o., a továbbiakban: Vámkódex).
(7)  –	HL L 98., 3. o.
(8)  –	HL L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 6. kötet, 3. o.; a továbbiakban: végrehajtási rendelet.
(9)  –	A továbbiakban: MTA.
(10)  –	A továbbiakban: Magnet Group.
(11)  –	A Tanács észrevételeiben mindössze a harmadik és a negyedik kérdést válaszolta meg.
(12)  –	Az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 658/2002/EK rendelet és a Lengyelországból és Ukrajnából származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről, valamint a Litvániából származó behozatal tekintetében a dömpingellenes eljárás megszüntetéséről szóló 132/2001/EK rendelet módosításáról szóló 2004. május 17‑i rendelet (HL L 182., 28. o.).
(13)  –	Az Oroszországból származó ammónium‑nitrát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 2002. április 15‑i rendelet (HL L 102., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 41. kötet, 67. o.).
(14)  –	Ahogyan az különösen a 993/2004 rendelet (9), (10) és (17) preambulumbekezdésében szereplő magyarázatokból következik, mentesség formájában különleges elbánást kívántak létrehozni az ammónium‑nitrátnak kizárólag a tíz új tagállamba történő behozatalára vonatkozóan abból a célból, hogy a 658/2002 rendeletben foglalt, Oroszországból származó ammónium–nitrát tekintetében alkalmazott dömpingellenes vám ezekben az országokban ne okozzon hirtelen és éles áremelkedést, az ammónium–nitrát ne váljon a végfelhasználók számára megfizethetetlenül drágává, és ne okozzon zavart a hagyományos kereskedelmi forgalomban.
(15)  –	Az Orosz Föderációból és Ukrajnából származó ammónium‑nitrát behozatalát érintő dömpingellenes eljárással kapcsolatban vállalt kötelezettségek elfogadásáról, valamint az Orosz Föderációból és Ukrajnából származó, bejelentésköteles ammónium‑nitrát behozataláról szóló, 2004. május 18‑i 1001/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 183., 13. o.); az Orosz Föderációból és Ukrajnából származó ammóniumnitrát‑behozatalokra vonatkozó dömpingellenes eljárással kapcsolatosan felajánlott kötelezettségvállalások elfogadásáról és az Orosz Föderációból és Ukrajnából származó ammóniumnitrát‑behozatalok nyilvántartásba vételi kötelezettségének fenntartásáról szóló, 2004. november 19‑i 1996/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 344., 24. o.).
(16)  –	Lásd: DP grup ítélet (C‑138/10., EU:C:2011:587, 41. és 42. pont).
(17)  –	Lásd többek között: Beemsterboer Coldstore Services ítélet (C‑293/04., EU:C:2006:162).
(18)  –	Lásd: DP grup ítélet (EU:C:2011:587, 39. és 40. pont).
(19)  –	Lásd többek között: Akzo Nobel Chemicals és Akcros Chemicals kontra Bizottság ítélet (C‑550/07. P., EU:C:2010:512, 54. pont) és Schabile‑ítélet (C‑101/12., EU:C:2013:661, 76. pont).