62008TJ0012(01)
HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera de recursuri)
8 iulie 2010 (
*1
)
În cauza T-12/08 P-RENV-RX,
având ca obiect un recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 19 octombrie 2007, M/EMEA (F-23/07, nepublicată încă în RepFP), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe,
M, fost agent temporar al Agenției Europene pentru Medicamente, cu domiciliul în Browbourne (Regatul Unit), reprezentat de S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați,
recurent,
cealaltă parte în proces fiind
Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA), reprezentată de domnul V. Salvatore și de doamna N. Rampal Olmedo, în calitate de agenți,
pârâtă în primă instanță,
TRIBUNALUL (Camera de recursuri),
compus din domnii M. Jaeger (raportor), președinte, J. Azizi, N. J. Forwood, O. Czúcz și doamna I. Pelikánová, judecători,
grefier: domnul E. Coulon,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Prezenta procedură urmează Hotărârii Curții din 17 decembrie 2009, Reexaminare M/EMEA (C-197/09 RX-II, Rep., p. I-12033), prin care aceasta, după ce a constatat că Hotărârea Tribunalului din 6 mai 2009, M/EMEA (T-12/08 P, nepublicată încă în RepFP, denumită în continuare „hotărârea reexaminată”), având ca obiect un recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 19 octombrie 2007, M/EMEA (F-23/07, nepublicată încă în RepFP, denumită în continuare „ordonanța atacată”), a adus atingere unității și coerenței dreptului comunitar, a anulat punctele 3 și 5 din dispozitivul hotărârii reexaminate citate anterior și a trimis cauza spre rejudecare în fața Tribunalului.
Situația de fapt și procedura în primă instanță
2
Din hotărârea reexaminată, punctul 1 de mai sus, reiese că domnul M, agent temporar angajat în muncă în cadrul Agenției Europene pentru Medicamente (EMA, denumită EMEA până la 8 decembrie 2009) în luna octombrie 1996, a fost victima unui accident de muncă în luna martie 2005, în urma căruia se află în concediu medical. Contractul domnului M cu EMA a expirat la 15 octombrie 2006, întrucât aceasta a decis să nu îl prelungească.
3
La 17 februarie 2006, domnul M a solicitat constituirea unei comisii pentru invaliditate, cererea fiind respinsă de EMA prin scrisoarea din 31 martie 2006. La 3 iulie 2006, domnul M a formulat împotriva acestui refuz o reclamație care i-a fost respinsă prin decizia din 25 octombrie 2006.
4
Între timp, domnul M a introdus, la 8 august 2006, o nouă cerere de constituire a unei comisii pentru invaliditate, anexând un raport medical întocmit de doctorul W.
5
Prin scrisoarea din 21 noiembrie 2006, domnul M a solicitat EMA să precizeze dacă decizia din 25 octombrie 2006 prin care s-a confirmat decizia de a nu sesiza comisia pentru invaliditate constituia o respingere a cererii din 8 august 2006.
6
Prin scrisoarea din 29 noiembrie 2006, EMA a comunicat domnului M că a apreciat în mod corespunzător, în decizia din 25 octombrie 2006, că cererea din 8 august 2006 nu putea fi considerată o cerere nouă în sensul articolului 59 alineatul (4) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și că, prin urmare, aceasta urma să fie respinsă pentru motivele prezentate în decizia menționată.
7
Prin scrisoarea din 25 ianuarie 2007, domnul M a formulat o reclamație prin care solicita revocarea deciziei din 25 octombrie 2006 în măsura în care, prin aceasta, era respinsă cererea sa din 8 august 2006. Pe de altă parte, în ziua următoare, domnul M a adresat EMA o cerere de despăgubire pentru prejudicii materiale și morale.
8
Reclamația și cererea menționate au fost respinse printr-o scrisoare a EMA din 31 ianuarie 2007.
9
La 7 februarie 2007, domnul M a introdus la Tribunalul Funcției Publice o acțiune, înregistrată cu numărul F-13/07, prin care urmărea anularea deciziei din 31 martie 2006 prin care EMA a respins cererea sa de constituire a unei comisii pentru invaliditate, precum și, în măsura necesară, a deciziei din 25 octombrie 2006.
10
Ulterior, la 19 martie 2007, domnul M a introdus o acțiune la Tribunalul Funcției Publice, înregistrată cu numărul F-23/2007, având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei din 25 octombrie 2006 și, pe de altă parte, obligarea EMA la plata sumei de 100000 de euro cu titlu de daune interese pentru săvârșirea unor greșeli de serviciu.
11
Prima acțiune a fost respinsă de Tribunalul Funcției Publice ca vădit inadmisibilă prin Ordonanța din 20 aprilie 2007, L/EMEA (F-13/07, nepublicată încă în Repertoriu), pentru motivul introducerii tardive a reclamației prealabile.
12
În cadrul celei de a doua acțiuni, EMA a ridicat, prin act separat, o excepție de inadmisibilitate în temeiul articolului 114 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, aplicabil mutatis mutandis Tribunalului Funcției Publice în temeiul articolului 3 alineatul (4) din Decizia 2004/752/CE, Euratom a Consiliului din 2 noiembrie 2004 de instituire a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (JO L 333, p. 7, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 142) până la intrarea în vigoare a regulamentului de procedură al acestuia din urmă, la 1 noiembrie 2007.
13
Prin ordonanța atacată, pronunțată în temeiul articolului 114 menționat, Tribunalul Funcției Publice, fără a deschide procedura orală și fără a uni excepția de inadmisibilitate cu fondul, a respins în totalitate acțiunea ca inadmisibilă.
14
În ceea ce privește concluziile privind anularea deciziei din 25 octombrie 2006, în măsura în care EMA a respins cererea domnului M din 8 august 2006, Tribunalul Funcției Publice a considerat că aceste concluzii sunt inadmisibile, pentru motivul că decizia menționată trebuie interpretată ca o decizie pur confirmativă a deciziei cuprinse în scrisoarea EMA din 31 martie 2006, iar concluziile îndreptate împotriva acestei decizii fuseseră deja declarate inadmisibile prin Ordonanța L/EMEA, punctul 11 de mai sus.
15
Concluziile referitoare la despăgubiri au fost de asemenea respinse ca inadmisibile, între altele, din cauza strânsei legături existente între acestea și concluziile în anulare examinate anterior.
Recursul în fața Tribunalului
16
Prin memoriul depus la grefa Tribunalului la 4 ianuarie 2008, domnul M a introdus un recurs împotriva hotărârii atacate, în temeiul articolului 9 din anexa I la Statutul Curții de Justiție.
17
Cu această ocazie, domnul M a solicitat Tribunalului nu numai să anuleze această ordonanță, ci și să se pronunțe pe fondul litigiului. În ceea ce o privește, EMA a solicitat respingerea acestui recurs ca vădit nefondat, limitându-și argumentarea la inadmisibilitatea acțiunii formulate de domnul M.
18
După ce a admis cererea domnului M de a fi audiat în faza orală a procedurii, Tribunalul, în hotărârea reexaminată, punctul 1 de mai sus, a anulat ordonanța atacată, apreciind că aceasta este afectată de o eroare de drept în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a considerat inadmisibile concluziile în anulare și concluziile referitoare la despăgubiri prezentate de domnul M.
19
Întrucât a considerat cauza în stare de judecată în sensul articolului 13 alineatul (1) din anexa I la Statutul Curții de Justiție, în continuare, Tribunalul s-a pronunțat el însuși cu privire la litigiu. Acesta a considerat concluziile în anulare admisibile și fondate și a anulat decizia din 25 octombrie 2006. Acesta a considerat de asemenea admisibile concluziile referitoare la despăgubiri formulate de domnul M și a obligat EMA la plata unei despăgubiri de 3000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit de acesta.
20
În această privință, Tribunalul a arătat, la punctul 100 din hotărârea reexaminată, punctul 1 de mai sus, că, în cererea introductivă formulată la Tribunalul Funcției Publice, domnul M a susținut că, menținându-și refuzul de a iniția procedura în materie de invaliditate, EMA i-a indus o stare de anxietate și de nesiguranță. La punctul 104 din hotărârea menționată, Tribunalul a considerat că domnul M a suferit un prejudiciu moral care nu poate fi reparat integral prin anularea deciziei din 25 octombrie 2006.
Reexaminare de către Curte
21
Ca urmare a propunerii primului avocat general de reexaminare a hotărârii reexaminate, punctul 1 de mai sus, camera specială prevăzută la articolul 123b din Regulamentul de procedură al Curții a decis, prin Decizia din 24 iunie 2009 (C-197/09 RX, Rep., p. I-12033), că această hotărâre trebuie să fie reexaminată. Această reexaminare privea, astfel cum reiese de la punctul 2 din dispozitivul deciziei Curții din 24 iunie 2009, aspectul de a determina dacă hotărârea reexaminată, punctul 1 de mai sus, aducea atingere unității sau coerenței dreptului comunitar prin faptul că Tribunalul, în calitate de instanță de recurs, a interpretat noțiunea „litigiu în stare de judecată”, în sensul articolului 61 din Statutul Curții de Justiție și al articolului 13 alineatul (1) din anexa I la statutul menționat, astfel încât i-a permis să procedeze la soluționarea fondului cauzei, în pofida faptului că recursul cu care era sesizat privea examinarea modului în care fusese rezolvată în primă instanță o excepție de inadmisibilitate și a faptului că, sub aspectul litigiului care a făcut obiectul soluționării pe fond, nu avusese loc nicio dezbatere în contradictoriu nici în fața acestuia, nici în primă instanță, în fața Tribunalului Funcției Publice.
22
În Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, Curtea a arătat mai întâi că rezulta din Decizia din 24 iunie 2009 că reexaminarea privea exclusiv obligarea EMA la plata unei despăgubiri de 3000 de euro în favoarea domnului M pentru repararea prejudiciului moral invocat, în timp ce anularea deciziei din 25 octombrie 2006 și respingerea acțiunii în ceea ce privește celelalte capete de cerere nu făceau obiectul procedurii de reexaminare (Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, punctul 26).
23
În continuare, în ceea ce privește noțiunea „litigiu în stare de judecată”, Curtea a amintit că, în principiu, un litigiu nu este în stare de judecată cu privire la fondul acțiunii introduse la Tribunalul de Primă Instanță în cazul în care acesta din urmă a respins acțiunea ca inadmisibilă admițând o excepție de inadmisibilitate fără a o uni cu fondul (Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, punctul 29). Aceasta a precizat că situația nu putea fi diferită decât în împrejurări speciale, care totuși nu existau în speță (Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, punctele 30-33).
24
Prin urmare, Curtea a constatat, la punctele 34-37 din Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, că Tribunalul a interpretat greșit noțiunea „litigiu în stare de judecată” prevăzută la articolul 61 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție și la articolul 13 alineatul (1) din anexa la statutul menționat și a încălcat cea din urmă dispoziție prin faptul că a apreciat că, în speță, litigiul era în stare de judecată în ceea ce privește concluziile referitoare la repararea prejudiciului moral invocat de domnul M.
25
În plus, Curtea a constatat că, pronunțându-se asupra concluziilor în despăgubiri ale domnului M fără a fi dat EMA ocazia de a-și prezenta observațiile cu privire la acestea, Tribunalul a încălcat principiul contradictorialității (Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, punctele 38-59).
26
După ce a apreciat că erorile identificate în hotărârea reexaminată, punctul 1 de mai sus, ar aduce atingere unității și coerenței dreptului comunitar, Curtea a anulat hotărârea menționată în măsura în care, la punctele 3 și 5 din dispozitivul acestei hotărâri, Tribunalul a obligat EMA la plata unei despăgubiri de 3000 de euro în favoarea domnului M, precum și la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului Funcției Publice și în fața Tribunalului.
27
Având în vedere că atingerea adusă unității și coerenței dreptului comunitar rezultă, în speță, dintr-o interpretare eronată a noțiunii „litigiu în stare de judecată” și din încălcarea principiului contradictorialității, Curtea nu poate hotărî ea însăși în mod definitiv în temeiul ultimei teze a primului paragraf al articolului 62b din Statutul Curții de Justiție.
28
Prin urmare, pentru pronunțarea cu privire la cheltuielile aferente procedurii de reexaminare, cauza a fost trimisă spre rejudecare Tribunalului, în ceea ce privește concluziile privind despăgubirea pentru prejudiciul moral pe care domnul M pretinde că l-a suferit, potrivit articolului 62b din Statutul Curții, pentru a permite EMEA să prezinte argumentele sale cu privire la temeinicia acestor concluzii (Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, punctul 71).
Cu privire la cauza trimisă spre rejudecare după reexaminare
Procedură
29
Prin scrisoarea din 22 decembrie 2009, grefa Tribunalului, potrivit articolului 121c alineatul (1) din Regulamentul de procedură, a solicitat părților să prezinte, în termen de o lună de la comunicarea Hotărârii Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, observațiile lor scrise privind concluziile care trebuie formulate din aceasta pentru soluționarea litigiului.
30
EMA a depus observațiile sale la grefa Tribunalului la 21 ianuarie 2010.
31
Prin cerere depusă la grefa Tribunalului la 8 ianuarie 2010, domnul M a solicitat Tribunalului să îi fie admis să beneficieze de asistența judiciară, în temeiul articolului 95 din Regulamentul de procedură, în scopul prezentei proceduri.
32
Prin Ordonanța din 11 martie 2010, Tribunalul (Camera de recursuri) a admis ca domnul M să beneficieze de asistență judiciară.
33
Domnul M a depus observațiile privind Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, la 25 martie 2010.
În drept
34
Astfel cum rezultă de la punctul 2 din dispozitivul Hotărârii Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, și de la punctul 26 din motivele acesteia, numai punctele 3 și 5 din dispozitivul hotărârii reexaminate, punctul 1 de mai sus, referitoare la obligarea EMA la plata către domnul M a unei despăgubiri de 3000 de euro pentru repararea prejudiciului moral invocat și, respectiv, la cheltuielile de judecată, au fost anulate, în timp ce celelalte puncte ale dispozitivului hotărârii reexaminate, care au anulat ordonanța atacată, precum și decizia EMA din 25 octombrie 2006, în măsura în care ar fi respins cererea domnului M din 8 august 2006 și ar fi respins acțiunea pentru celelalte capete de cerere, au dobândit valoare de lucru judecat.
35
În observațiile dintre 21 ianuarie și 25 martie 2010, prezentate de părți în cadrul prezentei proceduri în temeiul articolului 121c alineatul (1) din Regulamentul de procedură, domnul M și EMA s-au pronunțat în special privind problema dacă împrejurările din speță permiteau să se ia în considerare că prejudiciul moral invocat de domnul M putea fi detașat de nelegalitatea pe care se întemeia anularea deciziei din 25 octombrie 2006 și trebuia, prin urmare, să facă obiectul unei despăgubiri.
36
Tribunalul arată că, presupunând că depunerea de către domnul M și de către EMA a unor observații după reexaminare este suficientă pentru contracararea principiului contradictorialității constatată de Curte în Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, nu este mai puțin adevărat că, în hotărârea menționată, Curtea a constatat de asemenea că hotărârea reexaminată, punctul 1 de mai sus, era viciată de faptul că Tribunalul interpretase în mod eronat noțiunea „litigiu în stare de judecată”.
37
Or, în ceea ce privește problema dacă prezentul litigiu este în stare de judecată de către Tribunal, rezultă de la punctul 30 din Hotărârea Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, că instanța de recurs poate, în anumite condiții, să se pronunțe asupra fondului unei acțiuni, cu toate că procedura în primă instanță s-a limitat la o excepție de inadmisibilitate ce a fost admisă de această instanță. Aceasta poate fi situația în cazul în care, pe de o parte, anularea hotărârii sau a ordonanței atacate implică obligatoriu o anumită soluție cu privire la fondul acțiunii în cauză sau atunci când, pe de altă parte, examinarea pe fond a acțiunii în anulare se întemeiază pe argumente prezentate de părți în cadrul recursului ca urmare a unui raționament formulat de prima instanță.
38
Cu toate acestea, rezultă de la punctele 32-34, 36 și 37 ale Hotărârii Reexaminare M/EMEA, punctul 1 de mai sus, că nu există astfel de împrejurări particulare în speță, astfel încât litigiul nu se află în stare de judecată în sensul articolului 61 din Statutul Curții și al articolului 13 alineatul (1) din anexa la statutul menționat. Prin urmare, Tribunalul nu poate decât să trimită cauza Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare, pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la concluziile în despăgubiri pentru prejudiciul moral pe care pretinde că l-a suferit domnul M, după ce EMA își va invoca argumentele cu privire la temeinicia concluziilor menționate.
Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera de recursuri)
declară și hotărăște:
1)
Trimite cauza Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene spre rejudecare pentru ca acesta să se pronunțe asupra concluziilor în despăgubiri pentru prejudiciul moral pe care domnul M pretinde că l-a suferit.
2)
Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.
Jaeger
Azizi
Forwood
Czúcz
Pelikánová
Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 8 iulie 2010.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: franceza.