62024CJ0121
SODBA SODIŠČA (šesti senat)
z dne 11. decembra 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 205 – Solidarna odgovornost – Insolventnost glavnega dolžnika – Ohranitev obveznosti plačila DDV – Solidarna odgovornost tretje osebe po izbrisu glavnega dolžnika iz poslovnega registra – Načelo pravne varnosti – Načelo sorazmernosti“
V zadevi C‑121/24,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Administrativen sad Veliko Tarnovo (upravno sodišče v Velikem Tarnovem, Bolgarija) z odločbo z dne 7. februarja 2024, ki je na Sodišče prispela 14. februarja 2024, v postopku
„Vaniz“ EOOD
proti
Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo,
SODIŠČE (šesti senat),
v sestavi I. Ziemele, predsednica senata, A. Kumin in S. Gervasoni (poročevalec), sodnika,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za „Vaniz“ EOOD H. Kostadinov, advokat,
–
za Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo B. M. Nikolov,
–
za bolgarsko vlado S. Ruseva in T. Tsingileva, agentki,
–
za špansko vlado P. Pérez Zapico, agentka,
–
za Evropsko komisijo M. Herold in M. Ilkova, agenta,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 4. septembra 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 205 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1; v nadaljevanju: Direktiva o DDV) ter načel sorazmernosti in pravne varnosti.
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med „Vaniz“ EOOD, družbo z omejeno odgovornostjo bolgarskega prava, in Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo (direktor direktorata za pritožbe in prakse na področju obdavčitve in socialne varnosti, ki je pristojen za mesto Veliko Tarnovo, Bolgarija; v nadaljevanju: davčna uprava) glede uveljavljanja solidarne odgovornosti družbe Vaniz za plačilo davka na dodano vrednost (DDV).
Pravni okvir
Pravo unije
3
V uvodni izjavi 44 Direktive o DDV je navedeno:
„Države članice lahko določijo, da namesto osebe, ki je dolžna plačati davek, neka druga oseba solidarno odgovarja za plačilo davka.“
4
Člen 193 te direktive določa:
„DDV je dolžan plačati davčni zavezanec, ki dobavlja obdavčljivo blago ali opravlja obdavčljivo storitev, razen v primerih, v katerih je davek v skladu s členi 194 do 199b in členom 202 dolžna plačati druga oseba.“
5
Člen 205 navedene direktive določa:
„V primerih iz členov 193 do 200 in členov 202, 203 in 204 lahko države članice določijo, da je namesto osebe, ki je dolžna plačati davek, druga oseba solidarno odgovorna za plačilo DDV.“
6
Člen 207 iste direktive določa:
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da tiste osebe, za katere se šteje, da so v skladu s členi 194 do 197 ter členoma 199 in 204 dolžne plačati DDV namesto davčnega zavezanca, ki nima sedeža na njihovem ozemlju, izpolnjujejo obveznosti glede plačila iz tega oddelka.
Države članice sprejmejo tudi potrebne ukrepe, da osebe, ki so v skladu s členom 205 solidarno odgovorne za plačilo DDV, izpolnjujejo te obveznosti glede plačila.“
Bolgarsko pravo
DOPK
7
Člen 21(1) Danachno-osiguritelen protsesualen kodeks (zakonik o davčnem postopku in postopku na področju socialne varnosti) (DV št. 105 z dne 29. decembra 2005), v različici, ki se uporablja od 1. januarja 2006 (v nadaljevanju: DOPK), določa:
„V primerih iz členov 16, 18 in 19 se odgovornost tretjih oseb ugotovi s popravno odločbo o odmeri davka.“
8
Člen 112 tega zakonika v odstavku 1 določa:
„Postopek davčnega nadzora se začne z izdajo odredbe o davčnem nadzoru.“
9
Člen 168 navedenega zakonika določa:
„Javnopravna terjatev ugasne:
[…]
(6) po razdelitvi prihodkov od unovčenja premoženja pravne osebe, ki je bila razglašena za insolventno, razen če so za javnopravno terjatev odgovorne tretje osebe;
(7) ob izbrisu pravne osebe po končanem likvidacijskem postopku, razen če so za javnopravno terjatev odgovorne tretje osebe;
[…].“
ZDDS
10
Člen 177 Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (zakon o davku na dodano vrednost) (DV št. 63 z dne 4. avgusta 2006), v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: ZDDS), določa:
„(1)   Oseba, registrirana kot zavezanka za DDV in prejemnica obdavčljive dobave, mora odgovarjati za dolgovani davek, ki ga druga registrirana oseba ni plačala, ko uveljavlja pravico do odbitka vstopnega DDV, ki je neposredno ali posredno povezan z dolgovanim in neplačanim DDV.
(2)   Odgovornost v skladu z odstavkom 1 se uveljavlja, če je registrirana oseba vedela ali bi morala vedeti, da davek ne bo plačan, in če nadzorni organ v skladu s členi od 117 do 120 [DOPK] to dokaže.
(3)   Glede na odstavek 2 se šteje, da bi oseba morala vedeti, da navedeni davek ne bo plačan, če sta kumulativno izpolnjena ta pogoja:
1. kateri koli od predhodnih dobaviteljev dejansko ni plačal dolgovanega davka v smislu odstavka 1 za določeno davčno obdobje iz naslova obdavčljive transakcije, katere predmet je isto blago ali ista storitev v enaki, spremenjeni ali predelani obliki;
2. obdavčljiva transakcija je fiktivna, se z njo obide zakon ali pa se cena te transakcije bistveno razlikuje od tržne cene.
(4)   Odgovornost, ki se uveljavlja v skladu z odstavkom 1, ni povezana s pridobitvijo točno določene ugodnosti zaradi neplačila dolgovanega davka.
(5)   Pod pogoji iz odstavkov 2 in 3 je odgovoren tudi predhodni dobavitelj davčnega zavezanca, ki dolguje neplačani davek.
(6)   V primerih iz odstavkov 1 in 2 se odgovornost uveljavlja do davčnega zavezanca, ki je neposredni prejemnik dobave, za katero ni bil plačan dolgovani davek, in če izterjava ni mogoča, je odgovornost mogoče uveljavljati do vseh nadaljnjih prejemnikov v dobavni verigi.
(7)   Odstavek 6 se smiselno uporablja tudi za predhodne dobavitelje.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
11
Družba Vaniz, katere dejavnost je cestni prevoz blaga, je julija, avgusta in septembra 2017 kupila tovorna vozila in najela motorna vozila od dobavitelja „Stars International“ EOOD, ki je za te različne transakcije izdal 35 računov. Zadnjenavedena družba je te transakcije navedla v obračunih DDV, medtem ko je družba Vaniz kot prejemnica storitev iz postopka v glavni stvari uveljavljala pravico do odbitka DDV. Vendar DDV, ki ga je obračunala družba Stars International, ni bil plačan v državno blagajno, kot je davčna uprava ugotovila med davčnim nadzorom.
12
Poleg tega je bil 19. julija 2019 zoper družbo Stars International uveden postopek zaradi insolventnosti. S sodbo z dne 4. avgusta 2020 je bil ta postopek končan in odrejen je bil izbris družbe Stars International iz poslovnega registra.
13
Davčna uprava je 17. januarja 2022 zoper družbo Vaniz začela postopek davčnega nadzora, da bi se ugotovila njena solidarna odgovornost za plačilo DDV, ki ga je družba Stars International obračunala na podlagi zgoraj navedenih 35 računov, ki pa ga zadnjenavedena družba v državno blagajno ni plačala. V tem postopku je ta uprava menila, da je družba Vaniz vedela ali bi morala vedeti, da ta DDV ne bo plačan.
14
Ker je davčna uprava menila, da je družba Vaniz solidarno odgovorna za plačilo navedenega DDV, ji je izdala popravno odločbo o odmeri davka, ki se je nanašala na znesek 217.277,82 bolgarskih levov (BGN) (približno 111.092 EUR), povečan za zamudne obresti v višini 114.365,21 BGN (približno 58.474 EUR).
15
Družba Vaniz je to odločbo o odmeri davka izpodbijala pred Administrativen sad Veliko Tarnovo (upravno sodišče v Velikem Tarnovem, Bolgarija), ki je predložitveno sodišče. Trdi, da je bila družba Stars International, glavna dolžnica dolga iz naslova DDV iz postopka v glavni stvari, izbrisana iz poslovnega registra in je kot pravna oseba prenehala obstajati 4. avgusta 2020, torej preden je bil 17. januarja 2022 uveden postopek za ugotovitev solidarne odgovornosti za plačilo tega dolga, in da so po prenehanju pravne osebe obveznosti te osebe ugasnile, tako da postopka za ugotovitev solidarne odgovornosti tretje osebe v zvezi s temi obveznostmi ni več mogoče začeti.
16
Davčna uprava pa meni, da v skladu z nacionalno zakonodajo dolg iz naslova DDV ne ugasne s smrtjo ali prenehanjem dolžnika, če obstajajo tretje osebe, ki so solidarno odgovorne za ta dolg.
17
Predložitveno sodišče opozarja, da je Sodišče v sodbi z dne 20. maja 2021, ALTI (C‑4/20, EU:C:2021:397), razsodilo, da lahko države članice na podlagi solidarne odgovornosti iz člena 205 Direktive o DDV osebi, ki je solidarno odgovorna za plačilo davka, ki ga oseba, ki je dolžna plačati davek, ni plačala, naložijo vse elemente v zvezi s tem davkom, če se ugotovi, da je ta prvonavedena oseba, ki je uveljavljala svojo pravico do odbitka, vedela ali bi morala vedeti, da navedena oseba, ki je dolžna plačati davek, navedenega davka ne bo plačala.
18
Vendar to sodišče meni, da je treba določiti časovne omejitve solidarne odgovornosti in zlasti pojasniti, do katerega trenutka je mogoče tako odgovornost uveljavljati. Po mnenju navedenega sodišča bi bilo treba v obravnavanem primeru upoštevati dejstvo, da ne gre za davčni dolg davčnega zavezanca, temveč za odgovornost za dolgove tretjih oseb, in da oseba, od katere se zahteva plačilo teh dolgov, odkrije, da mora tako odgovornost prevzeti v trenutku, ko oseba, ki je dolžna plačati DDV, pravno ne obstaja več. Zato se navedeno sodišče sprašuje, ali je to, da davčna uprava uveljavlja solidarno odgovornost družbe Vaniz, v skladu z določbami člena 205 Direktive o DDV v povezavi z načeli prava Unije.
19
V teh okoliščinah je Administrativen sad Veliko Tarnovo (upravno sodišče v Velikem Trnovem, Bolgarija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je mogoče na podlagi uvodne izjave 44 in člena 205 Direktive [o DDV] ter načel preglednosti in sorazmernosti odgovornosti začeti postopek za ugotavljanje statusa solidarnega dolžnika za obveznosti iz naslova DDV in obsega solidarne odgovornosti, potem ko glavni dolžnik preneha obstajati kot pravni subjekt?
2.
Ali te določbe po izbrisu dolžnika [iz poslovnega registra], ne da bi v pravice in obveznosti vstopil pravni naslednik, nasprotujejo obstoju vpisane terjatve do te osebe, za katero naj bi pozneje odgovarjala tretja oseba?
3.
Ali je opisana upravna praksa nacionalnih davčnih organov v skladu z uresničevanjem načela pravne varnosti?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Dopustnost
20
Po mnenju davčne uprave vprašanja za predhodno odločanje niso dopustna.
21
Po eni strani trdi, da se je v nasprotju s trditvami predložitvenega sodišča v prvem vprašanju postopek davčnega nadzora za ugotovitev solidarne odgovornosti družbe Vaniz na podlagi člena 177 ZDDS za dolgove družbe Stars International iz naslova DDV že začel na dan prenehanja zadnjenavedene družbe. Zato naj prvo vprašanje ne bi ustrezalo dejanskemu stanju spora o glavni stvari in naj bi bilo torej povsem hipotetično.
22
Po drugi strani naj ne bi obstajala upoštevna ureditev prava Unije, na podlagi katere bi bilo mogoče odgovoriti na drugo vprašanje.
23
V zvezi s tem je treba spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso s členom 267 PDEU uveden postopek neposrednega sodelovanja med Sodiščem in sodišči držav članic. V okviru tega postopka, ki temelji na jasni ločitvi pristojnosti med nacionalnimi sodišči in Sodiščem, je za presojo zadevnega dejanskega stanja pristojno nacionalno sodišče, ki mora ob upoštevanju posebnosti zadeve presoditi tako o potrebi po predlogu za sprejetje predhodne odločbe, da bi lahko izdalo sodbo, kot o upoštevnosti vprašanj, ki jih predloži Sodišču; Sodišče pa je pristojno le za to, da na podlagi dejstev, ki jih je navedlo nacionalno sodišče, odloči o razlagi ali veljavnosti akta prava Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 16. marca 1978, Oehlschläger, 104/77, EU:C:1978:69, točka 4, in z dne 4. oktobra 2024, Schrems (Sporočanje podatkov širši javnosti), C‑446/21, EU:C:2024:834, točka 42 in navedena sodna praksa).
24
Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti ob upoštevanju dejstev, na katerih temelji, kot jih je predstavilo predložitveno sodišče, in katerih pravilnost mora to preveriti.
25
Poleg tega presoja iz točke 22 te sodbe spada v vsebinsko odločanje o predloženih vprašanjih in ni razlog za nedopustnost.
26
Iz tega sledi, da je treba ugovore nedopustnosti, ki jih je podala davčna uprava, zavrniti.
Utemeljenost
27
Predložitveno sodišče z vprašanji, ki jih je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 205 Direktive o DDV v povezavi z načeloma sorazmernosti in pravne varnosti razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odgovornost osebe, ki je solidarno odgovorna za plačilo DDV v smislu tega člena, mogoče uveljavljati po tem, ko je oseba, ki je dolžna plačati ta davek, prenehala obstajati kot pravni subjekt, če se ugotovi, da je ta oseba, ki je uveljavljala svojo pravico do odbitka, vedela ali bi morala vedeti, da ta oseba, ki je dolžna plačati DDV, davka ne bo plačala.
28
Uvodoma je treba opozoriti, da člen 205 Direktive o DDV državam članicam načeloma dovoljuje, da zaradi učinkovitega pobiranja DDV sprejmejo ukrepe, na podlagi katerih je druga oseba, kot je tista, ki je običajno dolžna plačati ta davek na podlagi členov od 193 do 200 in od 202 do 204 te direktive, solidarno odgovorna za plačilo navedenega davka (sodba z dne 20. maja 2021, ALTI, C‑4/20, EU:C:2021:397, točka 29).
29
Ker pa v členu 205 Direktive o DDV niso navedene niti osebe, ki jih države članice lahko določijo za solidarne dolžnike, niti položaji, v katerih se taka določitev lahko opravi, morajo države članice določiti pogoje in podrobna pravila za uveljavljanje solidarne odgovornosti iz tega člena (sodba z dne 20. maja 2021, ALTI, C‑4/20, EU:C:2021:397, točka 31).
30
Države članice morajo pri izvajanju take pristojnosti spoštovati splošna pravna načela, ki so del pravnega reda Unije, med katerimi sta zlasti načeli pravne varnosti in sorazmernosti (sodba z dne 20. maja 2021, ALTI, C‑4/20, EU:C:2021:397, točka 32 in navedena sodna praksa).
31
V navedeni sodbi je Sodišče razsodilo, da je treba člen 205 Direktive o DDV razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero mora oseba, ki se v smislu tega člena šteje za solidarno odgovorno – poleg zneska DDV, ki ga oseba, ki je dolžna plačati ta davek, ni plačala – plačati zamudne obresti, ki jih ta oseba, ki je dolžna plačati davek, dolguje od tega zneska, če se ugotovi, da je ta prvonavedena oseba, ki je uveljavljala svojo pravico do odbitka, vedela ali bi morala vedeti, da navedena oseba, ki je dolžna plačati davek, navedenega davka ne bo plačala (sodba z dne 20. maja 2021, ALTI, C‑4/20, EU:C:2021:397, točka 45 in izrek). Sodišče je v navedeni sodbi razsodilo, da se taka ureditev zdi tudi v skladu z načelom pravne varnosti (sodba z dne 20. maja 2021, ALTI, C‑4/20, EU:C:2021:397, točka 43).
32
Na prvem mestu, za ugotovitev, ali člen 205 Direktive o DDV nasprotuje nacionalni ureditvi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, je treba upoštevati njegove izraze, kontekst, v katerega je umeščen, in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je (glej po analogiji sodbo z dne 25. aprila 2024, Finanzamt X (Uporaba in brezplačna odtujitev blaga), C‑207/23, EU:C:2024:352, točka 31 in navedena sodna praksa).
33
Iz izrazov člena 205 Direktive o DDV je razvidno, da ta člen uvaja solidarno obveznost za plačilo DDV, ki jo nosi oseba, ki ni oseba, ki je dolžna plačati davek. Iz same narave solidarne odgovornosti pa izhaja, da je vsak dolžnik odgovoren za plačilo celotnega zneska dolga in da sme upnik načeloma plačilo tega dolga po svoji izbiri zahtevati od enega ali od več dolžnikov (glej sodbo z dne 22. novembra 2017, Aebtri, C‑224/16, EU:C:2017:880, točka 80 in navedena sodna praksa). Iz tega sledi, da zaradi prenehanja enega od solidarnih dolžnikov obveznost, ki je naložena njegovemu solidarnemu dolžniku ali njegovim solidarnim dolžnikom, ne preneha.
34
Zato prenehanje osebe, ki je dolžna plačati DDV, kot pravnega subjekta samo po sebi ne vpliva na možnost davčne uprave, ki je upnica solidarne obveznosti, da uveljavlja solidarno odgovornost tretje osebe za plačilo dolga iz naslova DDV.
35
To razlago potrjujeta kontekst, v katerega je umeščen člen 205 Direktive o DDV, in cilj, ki mu ta člen sledi. Iz členov od 193 do 205 te direktive namreč izhaja, da ta člen 205 spada v sklop določb, katerih namen je določiti osebo, ki je dolžna plačati DDV, ob upoštevanju različnih položajev, pri čemer je namen teh določb, da se državni blagajni zagotovi učinkovito pobiranje DDV pri osebi, ki je glede na predvideni položaj najprimernejša (glej v tem smislu sodbo z dne 20. maja 2021, ALTI, C‑4/20, EU:C:2021:397, točka 28). Določitev solidarne odgovornosti tretje osebe za plačilo DDV zlasti v položaju, v katerem je oseba, ki je dolžna plačati davek, insolventna ali je umrla in ga torej ne more ali ga ne more več plačati, je v skladu s tem ciljem.
36
Na drugem mestu, v zvezi z načelom sorazmernosti je treba opozoriti, da morajo imeti države članice v skladu s tem načelom možnost uporabe ukrepov, ki ob tem, da omogočajo učinkovito doseči cilj, ki mu sledi nacionalno pravo, čim manj škodujejo ciljem in načelom, ki jih določa zadevna zakonodaja Unije. Čeprav je torej zakonito, da skušajo ukrepi, ki jih sprejemajo države članice, kar se da učinkovito varovati pravice državne blagajne, ne smejo presegati tega, kar je za to nujno potrebno (sodba z sodbo z dne 20. maja 2021, ALTI, C‑4/20, EU:C:2021:397, točka 33 ter navedena sodna praksa).
37
V zvezi z nujnostjo uveljavljanja odgovornosti tretje osebe po tem, ko je oseba, ki je dolžna plačati DDV, prenehala obstajati, je treba opozoriti, da je Sodišče razsodilo, da mora imeti v primeru zlorabe na področju DDV, kot je ta, ki jo določa nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari, državna blagajna možnost, da zaradi učinkovitosti od vsakega sopogodbenika, ki je sodeloval pri tej zlorabi, izterja dolgovani davek in vse elemente, povezane s tem davkom (sodba z dne 20. maja 2021, ALTI, C‑4/20, EU:C:2021:397, točka 44). Ta možnost pa je še toliko nujnejša, če je zavezanec za plačilo davka postal insolventen ali je prenehal obstajati kot pravni subjekt.
38
V zvezi z vprašanjem, ali navedena možnost ne presega tega, kar je potrebno za uveljavljanje solidarne odgovornosti tretjih oseb, določeno v členu 205 Direktive o DDV, je treba navesti, da če bi bilo davčni upravi dovoljeno, da uveljavlja odgovornost tretjih oseb, ki so sodelovale pri zlorabi na področju DDV, le kadar obstaja oseba, ki je dolžna plačati DDV, bi taka omejitev ogrozila možnost uveljavljanja te odgovornosti. V takem primeru namreč davčna uprava, če ugotovi, da od osebe, ki je dolžna plačati davek, ne more več prejeti plačila DDV, ker je ta prenehala obstajati kot pravni subjekt, ne bi več mogla uveljavljati regresnega bremena proti tem tretjim osebam. Poleg tega naj bi slaboverna oseba, ki je dolžna plačati davek, lahko organizirala svojo likvidacijo, zlasti zato, da bi preprečila uveljavljanje odgovornosti tretjih oseb, ki so sodelovale pri zlorabi, iz katere izvira dolg iz naslova DDV. Zato možnost uveljavljanja odgovornosti tretje osebe za plačilo DDV, potem ko je oseba, ki je dolžna plačati davek, prenehala obstajati, ne presega tega, kar je potrebno za zagotovitev polnega učinka člena 205 Direktive o DDV.
39
Na tretjem mestu, načelo pravne varnosti zahteva, prvič, da morajo biti na področjih, ki jih ureja pravo Unije, pravila držav članic oblikovana nedvoumno, kar zadevnim osebam omogoča jasno in natančno spoznati njihove pravice in dolžnosti, nacionalnim sodiščem pa zagotoviti njihovo spoštovanje (sodba z dne 9. julija 2015, Salomie in Oltean, C‑183/14, EU:C:2015:454, točka 32 in navedena sodna praksa).
40
V obravnavani zadevi iz predložitvene odločbe izhaja, da mora oseba, registrirana kot zavezanka za DDV in prejemnica obdavčljive dobave, odgovarjati za dolgovani davek, ki ga druga registrirana oseba ni plačala, ko uveljavlja pravico do odbitka vstopnega DDV, ki je neposredno ali posredno povezan z dolgovanim in neplačanim DDV. Člen 177(2) ZDDS natančneje določa, da se odgovornost na podlagi odstavka 1 tega člena 177 uveljavlja, če je registrirana oseba vedela ali bi morala vedeti, da ta DDV ne bo plačan, in če je nadzorni organ to dokazal. Iz te odločbe je tudi razvidno, da člen 168, točka 7, DOPK izrecno določa, da ima „ob izbrisu pravne osebe po njenem prenehanju z likvidacijskim postopkom“ davčna uprava po potrebi možnost, da ugotovi odgovornost tretjih oseb za plačilo davčnega dolga.
41
V teh okoliščinah je očitno, da nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari prejemniku dobave blaga ali opravljanja storitev omogoča, da se seznani s tem, da je – če je ob izvedbi te transakcije vedel ali bi moral vedeti, da davek ne bo plačan, in če je uveljavljal svojo pravico do odbitka – lahko solidarno odgovoren za plačilo tega davka in da ga prenehanje osebe, ki je dolžna plačati navedeni davek, kot pravnega subjekta ne razbremeni njegove odgovornosti.
42
Ker je ta možnost po navedbah predložitvenega sodišča jasno določena z nacionalno ureditvijo iz postopka v glavni stvari, je ta ureditev očitno v skladu z zahtevami, navedenimi v točki 39 te sodbe.
43
Drugič, načelo pravne varnosti zahteva, da se položaj davčnega zavezanca glede njegovih pravic in obveznosti v razmerju do davčne ali carinske uprave ne more neskončno dolgo izpodbijati (sodba z dne 10. decembra 2015, Veloserviss, C‑427/14, EU:C:2015:803, točka 31 in navedena sodna praksa).
44
Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da so zastaralni roki na splošno namenjeni zagotavljanju tega namena (sodba z dne 5. marca 2019, Eesti Pagar, C‑349/17, EU:C:2019:172, točka 112 in navedena sodna praksa). Ob neobstoju določb prava Unije, ki se uporabljajo, morajo države članice določiti pravila in roke za zastaranje davčne terjatve iz naslova DDV (glej v tem smislu sodbo z dne 13. julija 2023, Napfény-Toll, C‑615/21, EU:C:2023:573, točka 34 in navedena sodna praksa).
45
Če pa sta določitev in uporaba teh pravil v pristojnosti držav članic, morajo te to pristojnost izvajati ob spoštovanju prava Unije, ki zahteva določitev razumnih rokov, ki varujejo tako davčnega zavezanca kot zadevni organ (sodba z dne 13. julija 2023, Napfény-Toll, C‑615/21, EU:C:2023:573, točka 35 in navedena sodna praksa).
46
Ker v obravnavanem primeru na eni strani razumnost zastaralnega roka za javnopravne terjatve, ki ga določa nacionalno pravo, ni sporna in ker je na drugi strani davčna uprava osebo, ki je solidarno odgovorna za plačilo dolga iz naslova DDV, v tem roku obvestila o svoji nameri, da ponovno preuči njen davčni položaj, se zdi, da zahteva načela pravne varnosti, ki se nanaša na to, da položaja te odgovorne osebe ni mogoče neskončno dolgo izpodbijati, ni bila kršena, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
47
Glede na zgoraj navedeno je treba na postavljena vprašanja odgovoriti, da je treba člen 205 Direktive o DDV v povezavi z načeloma sorazmernosti in pravne varnosti razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odgovornost osebe, ki je solidarno odgovorna za plačilo DDV v smislu tega člena 205, mogoče uveljavljati po tem, ko je oseba, ki je dolžna plačati ta davek, prenehala obstajati kot pravni subjekt, če se ugotovi, da je ta oseba, ki je uveljavljala svojo pravico do odbitka, vedela ali bi morala vedeti, da navedena oseba, ki je dolžna plačati DDV, navedenega davka ne bo plačala.
Stroški
48
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:
Člen 205 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost v povezavi z načeloma sorazmernosti in pravne varnosti je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je odgovornost osebe, ki je solidarno odgovorna za plačilo DDV v smislu tega člena 205, mogoče uveljavljati po tem, ko je oseba, ki je dolžna plačati ta davek, prenehala obstajati kot pravni subjekt, če se ugotovi, da je ta oseba, ki je uveljavljala svojo pravico do odbitka, vedela ali bi morala vedeti, da navedena oseba, ki je dolžna plačati DDV, navedenega davka ne bo plačala.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.