62020TO0771(01)
SKLEP SPLOŠNEGA SODIŠČA (šesti senat)
z dne 25. septembra 2025 (
*1
)
„Odškodninska tožba – Skupna zunanja in varnostna politika – Škoda, ki je nastala zaradi domnevne kršitve temeljnih pravic – Huda kazniva dejanja, storjena na Kosovu leta 1999 – Misija Unije za krepitev pravne države na Kosovu (Eulex Kosovo) – Neizpolnjevanje formalnih zahtev – Člen 76(d) Poslovnika – Delna očitna nedopustnost – Nepripisljivost domnevnih opustitev – Tožba, ki je delno očitno brez pravne podlage“
V zadevi T‑771/20 RENV,
KS,
KD,
ki ju zastopajo P. Koutrakos, odvetnik, F. Randolph, KC, in J. Stojsavljevic‑Savic, solicitor,
tožeči stranki,
proti
Svetu Evropske unije, ki ga zastopata P. Mahnič in S. Lejeune, agentki,
Evropski komisiji, ki jo zastopata M. Carpus‑Carcea in Y. Marinova, agentki,
in
Evropski službi za zunanje delovanje (ESZD), ki jo zastopajo L. Havas, S. Marquardt in E. Orgován, agenti,
tožene stranke,
ob intervenciji
Češke republike, ki jo zastopajo J. Vláčil, D. Czechová, K. Najmanová, in O. Šváb, agenti,
in
Francoske republike, ki jo zastopajo M. de Lisi, B. Fodda, S. Royon, T. Stéhelin in B. Travard, agenti,
intervenientki v podporo Svetu,
ter
Kraljevine Belgije, ki jo zastopata M. Jacobs in C. Pochet, agentki,
in
Velikega vojvodstva Luksemburg, ki ga zastopata A. Germeaux in T. Schell, agenta,
in
Kraljevine Nizozemske, ki jo zastopata M. Bulterman in J. Langer, agenta,
in
Republike Avstrije, ki jo zastopajo J. Schmoll, M. Meisel in E. Samoilova, agenti,
in
Romunije, ki jo zastopajo R. Antonie, L.‑E. Baţagoi, E. Gane in L. Ghiţă, agentke,
in
Republike Finske, ki jo zastopata H. Leppo in M. Pere, agentki, in
Kraljevine Švedske, ki jo zastopajo H. Eklinder, F.‑L. Göransson in R. Shahsavan Eriksson, agentke,
intervienentke v podporo Komisiji,
SPLOŠNO SODIŠČE (šesti senat),
ob posvetovanju v sestavi M. J. Costeira (poročevalka), predsednica, M. Kancheva in E. Tichy‑Fisslberger, sodnici,
sodni tajnik: V. Di Bucci,
sprejema naslednji
Sklep
1
Tožeči stranki KS in KD s tožbo na podlagi člena 268 PDEU v povezavi s členom 340, drugi odstavek, PDEU predlagata povrnitev škode, ki naj bi jima nastala zaradi dejanj in opustitev, pripisanih Svetu Evropske unije, Evropski komisiji in Evropski službi za zunanje delovanje (ESZD) v okviru izvajanja Skupnega ukrepa Sveta 2008/124/SZVP z dne 4. februarja 2008 o misiji Evropske unije za krepitev pravne države na Kosovem, EULEX KOSOVO (UL 2008, L 42, str. 92; v nadaljevanju: Skupni ukrep oziroma misija Eulex Kosovo), zlasti v okviru preiskav v zvezi z izginotjem in umorom njunih družinskih članov leta 1999 v Prištini (Kosovo), opravljenih med to misijo.
Dejansko stanje
2
Tožeči stranki sta sorodnici (ženi in mati) oseb, ki so bile mučene, ubite ali so izginile v okviru vojnih zločinov, storjenih na Kosovu med junijem in julijem 1999.
3
V skladu s členom 2, prvi odstavek, Skupnega ukrepa v različici, sprejeti 4. februarja 2008, sta bila cilja misije Eulex Kosovo pomagati institucijam, pravosodnim organom in organom pregona na Kosovu pri doseganju trajnosti in odgovornosti ter pri nadaljnjem razvoju in krepitvi neodvisnega večnarodnega pravosodnega sistema ter večnarodne policije in carine ter zagotavljati, da so te institucije neodvisne od političnih vplivov in upoštevajo mednarodno priznane standarde in najboljše evropske prakse.
4
Evropska unija je oktobra 2009 na podlagi postopka iz člena 12(2) Skupnega ukrepa ustanovila odbor za nadzor nad spoštovanjem človekovih pravic (v nadaljevanju: odbor za nadzor), ki je zadolžen za obravnavo pritožb, vloženih zaradi kršitev človekovih pravic, ki jih je misija Eulex Kosovo storila pri izvajanju svojega mandata. Odbor za nadzor je neodvisen zunanji organ za odgovornost, ki po preučitvi teh pritožb izda sklep o tem, ali je ta misija kršila človekove pravice, kot so zagotovljene na Kosovu. Kadar odbor za nadzor meni, da je do take kršitve prišlo, lahko njegovi sklepi vključujejo nezavezujoča priporočila za sprejetje popravnih ukrepov, ki jih poda vodje misije.
5
KD je 11. marca 2014 pri odboru za nadzor vložila pritožbo glede preiskave ugrabitve in umora njenega moža in sina.
6
KS je 11. junija 2014 prav tako pri odboru za nadzor vložila pritožbo glede preiskave izginotja njenega moža.
7
Odbor za nadzor je 11. novembra 2015 v zvezi s pritožbo KS ugotovil kršitev člena 2 (pravica do življenja), člena 3 (prepoved mučenja), člena 8 (pravica do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja) in člena 13 (pravica do učinkovitega pravnega sredstva) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP), ter vodji misije Eulex Kosovo priporočil, naj sprejme popravne ukrepe.
8
Odbor za nadzor je 19. oktobra 2016 v zvezi s pritožbo KD ugotovil kršitev člena 2 (pravica do življenja), člena 3 (prepoved mučenja) in člena 13 (pravica do učinkovitega pravnega sredstva) EKČP v povezavi s členom 2 te konvencije ter vodji misije Eulex Kosovo priporočil, naj sprejme popravne ukrepe.
Predhodni postopki pred Splošnim sodiščem in Sodiščem
9
Tožeči stranki sta 29. decembra 2020 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložili tožbo na podlagi člena 268 PDEU, ki je bila vpisana pod številko T‑771/20 in s katero sta predlagali povrnitev škode, ki naj bi jima nastala zaradi različnih dejanj in opustitev Sveta, Komisije, ESZD in misije Eulex Kosovo v okviru preiskav v zvezi z izginotjem in umorom njunih družinskih članov leta 1999 v Prištini.
10
Tožeči stranki sta v utemeljitev tožbe med drugim zatrjevali:
–
kršitev členov 2, 3 in 8 EKČP ter členov 2 in 4 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), ker niso bile opravljene ustrezne preiskave v zvezi z izginotjem in umorom njunih družinskih članov zlasti zaradi pomanjkanja ustreznega osebja misije Eulex Kosovo za izvrševanje njenega izvršilnega mandata, pri čemer je odbor za nadzor to kršitev ugotovil 11. novembra 2015 glede KS, 19. oktobra 2016 pa glede KD;
–
kršitev člena 6(1) in člena 13 EKČP ter člena 47 Listine, ker ni določb o brezplačni pravni pomoči za pritožnike, ki izpolnjujejo pogoje v postopkih pred odborom za nadzor, ter ker je bil ta odbor ustanovljen brez pristojnosti za izvršitev svojih odločb in ker ti pritožniki po ugotovitvi kršitve nimajo na voljo pravnega sredstva;
–
neobstoj popravnih ukrepov, s katerimi bi bilo mogoče v celoti ali delno odpraviti kršitve iz prve in druge alinee zgoraj, čeprav je vodja misije 29. aprila 2016 Unijo seznanil z ugotovitvami odbora za nadzor;
–
nepravilno izvajanje oziroma zlorabo izvršilnega pooblastila 12. oktobra 2017, ki sta jih storila Svet in ESZD, ko sta trdila, da je misija Eulex Kosovo storila vse, kar je bilo v njeni moči, da bi preiskala ugrabitev in verjetni umor moža KS ter umor moža in sina KD, in da namen odbora za nadzor ni biti sodni organ;
–
nepravilno izvajanje oziroma zlorabo izvršilnega ali javnega pooblastila, ker ni bilo zagotovljeno, da bi bila zadeva KD, ki se nanaša na vojni zločin in ki je prima facie utemeljena, predmet resne pravne presoje misije Eulex Kosovo ali specializiranega preiskovalnega tožilstva in predmet pregona pred posebnim sodiščem za vojne zločine na Kosovu.
11
Poleg tega sta tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagali, naj predhodno odloči o vprašanju, ali bi morala biti misija Eulex Kosovo dodana med tožene stranke, pri čemer sta trdili, da neizpolnitve obveznosti, navedene v utemeljitev njune tožbe, spadajo v izključno pristojnost Sveta, Komisije in ESZD.
12
Komisija je 18. maja 2021 vložila ugovor nedopustnosti, v katerem je v bistvu trdila, da ji ni mogoče pripisati neizpolnitev obveznosti, zatrjevanih v utemeljitev tožbe.
13
Svet in ESZD sta 19. maja 2022 prav tako vložila vsak svoj ugovor nepristojnosti in nedopustnosti, pri čemer sta med drugim uveljavljala nepripisljivost zatrjevanih dejanj in opustitev ter prepozno vložitev in nenatančnost tožbe.
14
Tožeči stranki sta 5. junija 2021 vložili predlog za sprejetje pripravljalnega ukrepa na podlagi člena 88 Poslovnika Splošnega sodišča, s katerim sta želeli dobiti celotni načrt delovanja misije Eulex Kosovo (v nadaljevanju: OPLAN) v vseh različicah od ustanovitve misije leta 2008.
15
Svet in ESZD sta v stališčih glede predloga za sprejetje pripravljalnega ukrepa, navedenega v točki 14 zgoraj, ki sta ju v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila 23. junija 2021, nasprotovala posredovanju celotnega OPLAN, ker je bila navedenemu dokumentu pripisana stopnja tajnosti „EU restricted“, hkrati pa sta navedla, da bi bilo mogoče odobriti privilegiran dostop do priloge k OPLAN, ki se nanaša na odbor za nadzor.
16
Tožeči stranki sta 23. julija 2021 predložili stališče, v katerem sta Splošnemu sodišču predlagali, naj zavrne ugovore nepristojnosti in nedopustnosti, ki sta jih podali toženi stranki.
17
Splošno sodišče je s sklepom z dne 10. novembra 2021, KS in KD/Svet in drugi (T‑771/20, neobjavljen, EU:T:2021:798; v nadaljevanju: prvotni sklep), ugodilo ugovoroma nepristojnosti in je zato tožbo zavrnilo.
18
Splošno sodišče je v točkah od 28 do 33 prvotnega sklepa v bistvu razsodilo, da tožba izhaja iz dejanj ali ravnanj, ki se nanašajo na politična ali strateška vprašanja, povezana z opredelitvijo dejavnosti, prednostnih nalog in virov misije Eulex Kosovo ter z odločitvijo o ustanovitvi odbora za nadzor v okviru te misije, ki spada na področje skupne zunanje in varnostne politike Unije (v nadaljevanju: SZVP). Splošno sodišče je v skladu z določbami člena 24(1), drugi pododstavek, zadnji stavek, PEU in člena 275, prvi odstavek, PDEU opozorilo, da sodišče Unije načeloma ni pristojno niti za določbe, ki se nanašajo na SZVP, niti za akte, sprejete na njihovi podlagi, pri čemer je menilo, da se izjeme od tega načela v okoliščinah obravnavane zadeve ne uporabljajo.
19
Sodišče je pritožbi tožečih strank in Komisije zoper prvotni sklep, vloženi 12. oziroma 19. januarja 2022, združilo za ustni del postopka in izdajo končne odločbe.
20
Hkrati je Sodišče, ki je odločalo o predlogu za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo tribunal du travail francophone de Bruxelles (delovno sodišče v Bruslju za postopke v francoščini, Belgija), v sodbi z dne 24. februarja 2022, Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), razsodilo, da je treba člen 16(5) Skupnega ukrepa 2008/124, kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta 2014/349/SZVP z dne 12. junija 2014 (UL 2014, L 174, str. 42), v skladu s katerim je „EULEX KOSOVO […] odgovorna za vse terjatve in obveznosti, ki nastanejo pri opravljanju mandata od 15. junija 2014, z izjemo vseh terjatev, ki se nanašajo na hujše kršitve vodje misije, za katere je odgovoren/odgovorna vodja misije“, razlagati tako, da določa datum, od katerega je treba šteti, da ta misija prevzema odgovornost za vso škodo in obveznosti, ki so ali bodo nastale pri opravljanju misije, ki ji je bila podeljena, in da torej v tem smislu od tega datuma prevzema pravice in obveznosti osebe ali oseb, ki so bile prej odgovorne za opravljanje te misije, razen obveznosti, ki se nanašajo na hujše kršitve vodje misije, za katere je ta odgovoren (sodba z dne 24. februarja 2022, Eulex Kosovo, C‑283/20, EU:C:2022:126, točka 41).
21
Sodišče je s sodbo z dne 10. septembra 2024, KS in drugi/Svet in drugi (C‑29/22 P in C‑44/22 P, EU:C:2024:725; v nadaljevanju: sodba, izdana v pritožbenem postopku), delno razveljavilo prvotni sklep v delu, v katerem se je Splošno sodišče izreklo za očitno nepristojno za odločanje o očitkih iz točke 10 zgoraj.
22
Potem ko je Sodišče v preostalem pritožbi zavrnilo, je ugotovilo, da nima na voljo elementov, potrebnih za dokončno odločitev o sporu, in zadevo vrnilo v razsojanje Splošnemu sodišču, da odloči o dopustnosti in po potrebi o utemeljenosti tožbe ter o predlogu tožečih strank za sprejetje pripravljalnega ukrepa.
Postopek po vrnitvi zadeve v razsojanje in predlogi strank
23
Stranke so bile z ukrepom procesnega vodstva z dne 18. decembra 2024 pozvane, naj se opredelijo zlasti do morebitnih ugotovitev, ki jih je treba izpeljati iz sodbe z dne 24. februarja 2022, Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), med drugim v zvezi z vprašanjem pripisljivosti zatrjevanih neizpolnitev obveznosti v okviru tožbe, ki je bila vrnjena v razsojanje Splošnemu sodišču. Komisija je na ta ukrep procesnega vodstva odgovorila 24. januarja 2025. Tožeči stranki, Svet in ESZD so na ta ukrep odgovorili 27. januarja 2025.
24
Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:
–
Svetu, Komisiji in ESZD skupno in solidarno naloži, naj jima povrnejo škodo, nastalo zaradi kršitev temeljnih pravic, navedenih v tej tožbi, vključno s plačilom obresti po obrestni meri in za obdobje, ki ju bo Splošno sodišče štelo za primerno;
–
Svetu, Komisiji in ESZD naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopkov pred odborom za nadzor.
25
Svet Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
tožbo zavrže zaradi nepristojnosti;
–
tožbo zavrže kot nedopustno ali, podredno, zavrne kot očitno neutemeljeno v zvezi z njim;
–
tožečima strankama naloži plačilo stroškov.
26
Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
tožbo zavrže kot nedopustno v delu, v katerem se nanaša nanjo;
–
tožečima strankama naloži plačilo stroškov.
27
ESZD Splošnemu sodišču predlaga, naj tožbo zavrže zaradi nepristojnosti in, podredno, jo razglasi za nedopustno v delu, v katerem se nanaša nanjo.
28
Tožeči stranki v stališčih glede ugovorov nepristojnosti in nedopustnosti v bistvu predlagata, naj Splošno sodišče zavrne vse ugovore Sveta, Komisije in ESZD.
Pravo
29
V skladu s členom 126 Poslovnika lahko Splošno sodišče, če očitno ni pristojno za odločanje o tožbi ali če tožba očitno ni dopustna ali je očitno brez pravne podlage, na predlog sodnika poročevalca kadar koli odloči z obrazloženim sklepom, ne da bi nadaljevalo postopek.
30
V obravnavani zadevi Splošno sodišče meni, da je na podlagi listin v spisu dejansko stanje dovolj razjasnjeno, zato bo odločilo, ne da bi nadaljevalo postopek.
Obseg vrnitve zadeve v razsojanje
31
Člen 61, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije določa, da če je pritožba utemeljena in je zadeva vrnjena Splošnemu sodišču v razsojanje, da odloči o sporu, je to sodišče glede pravnih vprašanj vezano na odločitev Sodišča.
32
Potem ko je Sodišče prvotni sklep razveljavilo in zadevo vrnilo v razsojanje Splošnemu sodišču, se postopek pred Splošnim sodiščem na podlagi člena 191 Poslovnika začne s sodbo Sodišča in Splošno sodišče se mora znova izreči o vseh predlogih in tožbenih razlogih strank, predstavljenih na prvi stopnji, razen, prvič, o predlogih in tožbenih razlogih, ki so jih stranke umaknile po vrnitvi zadeve v razsojanje, in drugič, o tistih, o katerih je bilo odločeno v delih izreka prvotne odločbe, ki jih Sodišče ni razveljavilo, in o razlogih, na katerih nujno temeljijo ti deli izreka (glej v tem smislu sodbi z dne 14. septembra 2011, Marcuccio/Komisija, T‑236/02, EU:T:2011:465, točki 83 in 85, in z dne 25. januarja 2023, GEA Group/Komisija, T‑640/16 RENV, neobjavljena, EU:T:2023:18, točki 50 in 52 ter navedena sodna praksa).
33
V obravnavani zadevi je Sodišče prvotni sklep potrdilo v delu, v katerem se je Splošno sodišče izreklo za očitno nepristojno za odločanje o očitkih, ki so se na eni strani nanašali na domnevni neobstoj potrebnih sredstev, dodeljenih misiji Eulex Kosovo, in na drugi strani na preklic izvršilnega mandata te misije v skladu s Sklepom Sveta (SZVP) 2018/856 z dne 8. junija 2018 o spremembi Skupnega ukrepa 2008/124 (UL 2018, L 146, str. 5) (točki 126 in 136 sodbe, izdane v pritožbenem postopku, in točka 2 izreka navedene sodbe).
34
Zato ni več treba odločiti o predlogih in tožbenih razlogih v zvezi z očitki, navedenimi v točki 33 zgoraj.
35
V zvezi z drugimi očitki iz tožbe, kot so navedeni v točki 10 zgoraj, je Sodišče prvotni sklep razveljavilo v delu, v katerem se je Splošno sodišče izreklo za nepristojno, ker so se z navedenimi očitki izpodbijala dejanja ali opustitve, ki se nanašajo na politična ali strateška vprašanja v zvezi z opredelitvijo in izvajanjem SZVP (točke 120, 128, 130, 131 in 135 sodbe, izdane v pritožbenem postopku).
36
Zato je treba ugovora nepristojnosti, ki sta ju pri Splošnem sodišču vložila Svet in ESZD in ki temeljita na razlogu, navedenem v točki 35 zgoraj, zavrniti v delu, v katerem se nanašata na očitke, navedene v točki 10 zgoraj.
37
Poleg tega sta tožeči stranki v odgovor na ukrep procesnega vodstva z dne 18. decembra 2024 v bistvu navedli, da določbe člena 16(5) Skupnega ukrepa, kot so bile razložene v sodbi z dne 24. februarja 2022, Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), ne pomenijo, da je misija Eulex Kosovo med toženimi strankami v tej zadevi. Po njunem mnenju je treba obseg navedene sodbe strogo omejiti na dejanski in pravni okvir predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je Sodišče preučilo v obravnavani zadevi, tako da sposobnost te misije biti stranka v sodnem postopku ostaja omejena na spore, v katerih se obravnavajo vprašanja upravne narave.
38
Iz odgovora tožečih strank na ukrep procesnega vodstva z dne 18. decembra 2024 izhaja, da je treba šteti, da sta umaknili predlog, naj Splošno sodišče predhodno odloči o vprašanju, ali bi bilo treba misijo Eulex Kosovo dodati med tožene stranke. Zato ni več treba odločiti o tem predlogu, ker Splošno sodišče poleg tega ni pristojno za izrekanje ugotovitvenih sodb (glej sklep z dne 27. novembra 2012, H‑Holding/Parlament, T‑672/11, neobjavljen, EU:T:2012:628, točka 20 in navedena sodna praksa).
Uvodne ugotovitve
39
Najprej je treba opozoriti, da mora biti tožba zaradi nepogodbene odgovornosti Unije formalno vložena proti instituciji, ki se ji pripisujejo ravnanja, za katera tožeča stranka trdi, da so povzročila škodo, katere povračilo zahteva (glej v tem smislu sklep z dne 17. decembra 2021, Theodorakis in Theodoraki/Svet, T‑495/14, neobjavljen, EU:T:2021:941, točka 47).
40
V zvezi s tem vprašanje opredelitve institucije, organa, urada ali agencije, ki zastopa Unijo v okviru tožbe zaradi nepogodbene odgovornosti, vložene na podlagi člena 268 PDEU in člena 340, drugi odstavek, PDEU, spada v okvir presoje dopustnosti te tožbe (glej v tem smislu sklep z dne 2. februarja 2015, Gascogne Sack Deutschland in Gascogne/Evropska unija, T‑577/14, neobjavljen, EU:T:2015:80, točka 22 in navedena sodna praksa).
41
Nasprotno pa je treba v zvezi s tem, da Svet, Komisija in ESZD v obravnavani zadevi možnost, da bi se jim pripisovale opustitve, ki jim jih očitata tožeči stranki, izpodbijajo z obrazložitvijo, da niso bili dolžni ukrepati, ugotoviti, da se take trditve nanašajo na vprašanje v zvezi z zakonitostjo ravnanja teh institucij in tega organa Unije ter se zato nanašajo na vsebinsko presojo odškodninske tožbe, in ne na njeno dopustnost (glej v tem smislu sodbi z dne 8. marca 2023, Sánchez‑Gavito León/Svet in Komisija, T‑100/21, neobjavljena, EU:T:2023:109, točki 83 in 84, in z dne 23. maja 2019, Steinhoff in drugi/ECB, T‑107/17, EU:T:2019:353, točke od 61 do 63).
Prvi očitek
42
Tožeči stranki v okviru prvega očitka trdita, da neobstoj ustreznih preiskav v zvezi z izginotjem njunih sorodnikov zaradi pomanjkanja ustreznega osebja misije Eulex Kosovo pomeni kršitev členov 2, 3 in 8 EKČP ter členov 2 in 4 Listine, ki jo je navedena misija storila pri izvajanju svojega izvršilnega mandata, za kar morajo odgovornost skupno ali solidarno prevzeti Svet, Komisija in ESZD.
43
Poleg tega po mnenju tožečih strank zatrjevana kršitev izhaja tudi iz opustitev, ki jih je mogoče pripisati Svetu, Komisiji in ESZD, ker niso zagotovili, da ima misija Eulex Kosovo ustrezno osebje za opravljanje svojega mandata v skladu s členoma 2 in 3 EKČP.
44
Svet, Komisija in ESZD med drugim trdijo, da jim zatrjevanih neizpolnitev obveznosti ni mogoče pripisati in da bi bilo zato treba tožbo zavreči kot nedopustno.
45
V zvezi s tem je treba na eni strani opozoriti, da je treba člen 16(5) Skupnega ukrepa, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2014/349, razlagati tako, da se z njim na misijo Eulex Kosovo od 15. junija 2014 načeloma prenese odgovornost za vse terjatve in obveznosti, ki so že nastale ali ki bodo nastale, iz naslova opravljanja njenega mandata, in torej tako, da od istega datuma ta misija prevzema pravice in obveznosti oseb, ki so bile prej odgovorne za opravljanje njenega mandata, in to vključno v pravdah v teku (glej v tem smislu sodbo z dne 24. februarja 2022, Eulex Kosovo, C‑283/20, EU:C:2022:126, točka 46).
46
Na drugi strani je Sodišče v zvezi z domnevnim pomanjkanjem ustreznega osebja razsodilo, da je sposobnost misije Eulex Kosovo za zaposlovanje osebja element njenega vsakodnevnega upravljanja, ki spada v okvir izvrševanja njenega mandata. Tako mora ta misija v okviru razpoložljivosti virov, ki so ji na voljo, zagotoviti, da je osebje, ki ga zaposluje, ustrezno (glej v tem smislu sodbo, izdano v pritožbenem postopku, točka 127).
47
Iz tega sledi, da bi zatrjevano pomanjkanje ustreznega osebja izhajalo iz neizpolnitev obveznosti, storjenih pri vsakodnevnem upravljanju misije Eulex Kosovo, katerih škodljive posledice, če bi bile dokazane, spadajo v izključno odgovornost te misije v okviru izvajanja njenega izvršilnega mandata.
48
Zato v delu, v katerem se tožeči stranki sklicujeta na neizpolnitve obveznosti pri upravljanju človeških virov misije Eulex Kosovo, ki jih je storila ta misija, zoper katero pa ta tožba ni usmerjena, prvi očitek vsebuje napako pri določitvi tožene stranke in ga je treba zavreči kot očitno nedopustnega (glej v tem smislu sklep z dne 17. decembra 2021, Theodorakis in Theodoraki/Svet, T‑495/14, neobjavljen, EU:T:2021:941, točka 61).
49
Poleg tega, kot izhaja iz točke 127 sodbe, izdane v pritožbenem postopku, mora misija Eulex Kosovo v okviru razpoložljivosti virov, ki so ji na voljo, zagotoviti, da je osebje, ki ga zaposluje, ustrezno. Zato je treba prvi očitek v delu, v katerem se Svetu, Komisiji in ESZD očita, da tega niso zagotovili, zavrniti kot očitno brez pravne podlage, ker jim ni mogoče pripisati zatrjevanih opustitev.
50
Poleg tega je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso še opozoriti, da mora biti v povzetku tožbenih razlogov, ki ga mora vsebovati vsaka tožba v smislu člena 21 Statuta Sodišča Evropske unije, ki se za Splošno sodišče uporablja na podlagi člena 53, prvi odstavek, tega statuta in člena 76(d) Poslovnika, pojasnjeno, iz česa sestoji tožbeni razlog, na katerem temelji tožba. Tako je za dopustnost tožbe pred Splošnim sodiščem med drugim potrebno, da so bistveni dejanski in pravni elementi, na katerih ta temelji, vsaj na kratko, vendar koherentno in razumljivo razvidni iz besedila same tožbe. Čeprav je besedilo tožbe glede specifičnih vprašanj gotovo lahko podprto in dopolnjeno s sklicevanjem na določene odlomke iz dokumentov, ki so ji priloženi, pa splošno sklicevanje na druga pisanja, tudi če so priložena k tožbi, ne more nadomestiti pomanjkanja bistvenih elementov pravne utemeljitve, ki morajo biti na podlagi teh določb zajeti v tožbi (glej sodbo z dne 13. februarja 2025, Komisija in drugi/Carpatair, od C‑244/23 P do C‑246/23 P, EU:C:2025:87, točka 76 in navedena sodna praksa).
51
Če tožba ne izpolnjuje zahtev iz člena 76(d) Poslovnika v zvezi s povzetkom tožbenih razlogov, Splošno sodišče tožbo utemeljeno razglasi za očitno nedopustno (glej v tem smislu sklep z dne 6. junija 2024, Lucaccioni/Komisija, T‑516/23, neobjavljen, EU:T:2024:386, točka 19 in navedena sodna praksa).
52
Glede na navedeno je treba poudariti, da tožba ne vsebuje nobenih trditev, s katerimi bi bilo mogoče dokazati obstoj domnevne obveznosti, ki jo imajo Svet, Komisija in ESZD na podlagi členov 2, 3 in 8 EKČP, členov 2 in 4 Listine ali katerega koli drugega načela ali določbe prava Unije, in sicer, da zagotavljajo vsakodnevno upravljanje misije Eulex Kosovo tako, da ta zaposluje ustrezno osebje.
53
Zato je treba prvi očitek vsekakor zavreči kot očitno nedopusten.
Drugi očitek
54
Tožeči stranki v okviru drugega očitka trdita, da določbe člena 6(1) in člena 13 EKČP ter člena 47 Listine zahtevajo, prvič, da imajo lahko stranke, ki izpolnjujejo pogoje v postopkih pred odborom za nadzor, dostop do brezplačne pravne pomoči, in drugič, da nasprotujejo temu, da bi bilo mogoče navedeni odbor ustanoviti in ohraniti, ne da bi imel pristojnost za zagotavljanje izvršitve svojih odločb in ne da bi bilo zadevnim strankam na voljo pravno sredstvo, potem ko ta odbor ugotovi kršitve.
55
Svet in ESZD se sklicujeta na nedopustnost tega drugega očitka zaradi domnevne nejasnosti in nenatančnosti tožbe v zvezi z naravo zatrjevanih nezakonitosti. Poleg tega Svet, Komisija in ESZD zavračajo svojo odgovornost za zatrjevane neizpolnitve obveznosti.
56
V zvezi s tem je treba navesti, da sta tožeči stranki v točkah 54 in 58 tožbe trdili, da so Svet, Komisija in ESZD z ustanovitvijo in ohranitvijo odbora za nadzor, ne da bi mu bilo omogočeno, da odobri brezplačno pravno pomoč, ne da bi mu bila dana pristojnost za izvršitev njegovih odločb in ne da bi bilo zainteresiranim strankam, potem ko bi ta odbor ugotovil kršitve, na voljo pravno sredstvo, skupno ali solidarno storili dovolj resne kršitve prava Unije, s čimer so kršili člen 6(1) in člen 13 EKČP ter člen 47 Listine.
57
Ob upoštevanju trditev, navedenih v točki 56 zgoraj, je treba zavrniti ugovora nedopustnosti, ki sta ju podala Svet in ESZD, ker je iz njih dovolj jasno razvidno, da tožeči stranki Svetu, Komisiji in ESZD očitata, da so ustanovili odbor za nadzor, ne da bi mu podelili zadostne pristojnosti glede ne zahteve po učinkovitem pravnem sredstvu in poštenem sojenju, ker so sklepi, ki jih sprejme ta odbor, zgolj priporočila in niso zavezujoči ali izvršljivi, ter ne da bi določili ustrezna procesna jamstva, kot je možnost brezplačne pravne pomoči ali pravnega sredstva, ki bi zadevnim osebam omogočalo uveljavljanje kršitev, ki jih je ugotovil navedeni odbor.
58
V zvezi z vsebino trditev, navedenih v točki 56 zgoraj, je treba opozoriti, da se spoštovanje zahtev po učinkovitem pravnem sredstvu in poštenem sojenju, določenih v členu 47 Listine in členu 6(1) EKČP, načeloma presoja celovito, ob upoštevanju vseh razpoložljivih pravnih sredstev in zlasti pravnih sredstev, ki so na voljo zadevnim osebam. Kar zadeva pravico do učinkovitega pravnega sredstva, določeno v členu 13 EKČP, so jamstva, ki izhajajo iz njega, že zajeta v strožjih jamstvih iz člena 6(1) te konvencije (glej v tem smislu sodbo z dne 9. marca 2023, Intermarché Casino Achats/Komisija, C‑693/20 P, EU:C:2023:172, točke od 40 do 49 in navedena sodna praksa).
59
Tako tudi ob predpostavki, da podrobna pravila za obrnitev na odbor za nadzor sama po sebi ne izpolnjujejo zahtev po učinkovitem pravnem sredstvu in poštenem sojenju, Splošno sodišče na podlagi te okoliščine ne more sprejeti drugega očitka, ker so tožbe pred sodiščem Unije pravno sredstvo, ki je tožečim strankam na voljo po tem, ko je navedeni odbor ugotovil kršitve, in tem strankam zagotavlja vsa jamstva iz določb, navedenih v okviru drugega očitka, zlasti možnost, da zaprosijo za brezplačno pravno pomoč, in možnost, da dosežejo pravnomočno izvršljivo sodbo.
60
Iz tega sledi, da je treba drugi očitek zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
Tretji očitek
61
Tretji očitek se nanaša na vztrajen neobstoj popravnih ukrepov, s katerimi bi bilo mogoče odpraviti kršitve, zatrjevane v okviru prvih dveh očitkov, kar naj bi privedlo do dovolj resne kršitve prava Unije.
62
V zvezi s tem tožeči stranki trdita, da dokazi, ki sta jih predložili, potrjujejo tezo, da zatrjevane kršitve izhajajo iz nedoločitve prednostnih nalog ali pomanjkanja ustreznih sredstev in osebja za izpolnjevanje pravnih obveznosti Unije, ne pa iz slabega delovanja misije Eulex Kosovo v posameznih zadevah.
63
Po mnenju tožečih strank je trditev, navedena v točki 62 zgoraj, potrjena z dopisom z dne 29. aprila 2016, ki ga je vodja misije Eulex Kosovo poslal odboru za nadzor in v skladu s katerim izvajanje priporočil tega odbora ni v pristojnosti navedene misije. Iz tega naj bi bilo razvidno, da je nezmožnost odbora za nadzor, da to misijo spodbuja k temu, da svoj izvršilni mandat izvaja v skladu z zakonskimi zahtevami, posledica vztrajnega zavračanja Sveta, da bi navedenemu odboru dal pooblastila in vire, ki bi mu omogočili izvajanje svojih priporočil, in da bi zadevnim osebam zagotovil pravno sredstvo, potem ko bi ta odbor ugotovil kršitve.
64
Po mnenju tožečih strank bi morale institucije Unije najpozneje od 29. aprila 2016 sprejeti ustrezne popravne ukrepe, da bi se zagotovilo, da ima misija Eulex Kosovo zadostna sredstva za opravljanje preiskav v skladu s členom 2 EKČP, da bi se prenehalo obravnavanje, ki je v nasprotju s členom 3 te konvencije, in da bi se jima izplačala odškodnina za kršitev njunih temeljnih pravic, ki jo je ugotovil odbor za nadzor. Zadevni popravni ukrepi naj bi morali med drugim vključevati spremembo Skupnega ukrepa in zakonsko določene podlage odbora za nadzor.
65
Tožeči stranki sta v odgovoru na ukrep procesnega vodstva z dne 18. decembra 2024 pojasnili, da je kršitve, zatrjevane v okviru tretjega očitka, mogoče pripisati Svetu, Komisiji in ESZD glede na strukturo poveljevanja, opredeljeno s Skupnim ukrepom, ker imajo ti prek poveljnika civilne operacije pristojnost za dajanje navodil vodji misije.
66
Svet, Komisija in ESZD prerekajo, da jim je mogoče pripisati zatrjevane opustitve. Svet in ESZD se poleg tega sklicujeta na nenatančnost tretjega očitka, pri čemer navajata neobstoj kakršne koli pravne utemeljitve, s katero bi bilo mogoče utemeljiti obveznost ukrepanja, ki naj bi jo imela v zvezi s priporočili odbora za nadzor.
67
Svet v zvezi s to zadnjo točko trdi tudi, da njegovo sodelovanje v operacijah za krizno upravljanje poteka na ravni političnega nadzora in strateškega vodenja, ne da bi se lahko vključeval v vsakodnevno upravljanje nalog, ki so na taktični ravni zaupane misijam Unije na območju operacij.
68
Glede na trditve strank je tretji očitek mogoče razdeliti na tri dele.
Prvi del: neobstoj ustreznih sredstev in osebja misije Eulex Kosovo
69
Tožeči stranki v okviru prvega dela tretjega očitka trdita, da je neobstoj ukrepov, s katerimi bi bilo mogoče odpraviti kršitve, ki jih je ugotovil odbor za nadzor, posledica vztrajnega zavračanja Sveta, Komisije in ESZD, da bi misiji Eulex Kosovo zagotovili ustrezna sredstva in osebje.
70
V zvezi s tem je treba na eni strani v skladu s presojo iz točke 126 sodbe, izdane v pritožbenem postopku, opozoriti, da Splošno sodišče ni pristojno za odločanje o tožbi zaradi odgovornosti, s katero se želi doseči povrnitev škode, nastale zaradi domnevne nezadostnosti sredstev, dodeljenih misiji Eulex Kosovo, ker so odločitve, sprejete na tem področju, neposredno povezane s političnimi ali strateškimi odločitvami, sprejetimi v okviru SZVP.
71
Zato v skladu s tem, kar je razvidno iz točk 33 in 34 zgoraj, ni treba odločiti o očitku, ki se nanaša na domnevno nezadostnost sredstev, dodeljenih misiji Eulex Kosovo.
72
Na drugi strani je treba v zvezi z zatrjevanim pomanjkanjem ustreznega osebja misije Eulex Kosovo v skladu z analizo prvega očitka v točkah od 45 do 49 zgoraj opozoriti, da domnevnih neizpolnitev obveznosti, storjenih pri vsakodnevnem upravljanju te misije, ni mogoče pripisati Svetu, Komisiji in ESZD, ker spadajo v okvir izvajanja izvršilnega mandata te misije in je zanje na tej podlagi v skladu z določbami člena 16(5) Skupnega ukrepa, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2014/349, izključno odgovorna ta misija.
73
Iz tega sledi, da je treba prvi del tretjega očitka delno zavreči kot očitno nedopusten zaradi napake pri določitvi tožene stranke, v preostalem pa zavrniti kot očitno brez pravne podlage, ker zatrjevanih neizpolnitev obveznosti ni mogoče pripisati Svetu, Komisiji in ESZD.
Drugi del tretjega očitka: pristojnost Sveta, Komisije in ESZD za dajanje navodil
74
Tožeči stranki v okviru drugega dela tretjega očitka trdita, da Svet, Komisija in ESZD niso odpravili kršitev, ki jih je odbor za nadzor ugotovil v zvezi s preiskavami izginotja njunih sorodnikov, ker niso uporabili pristojnosti za dajanje navodil, ki jo imajo v zvezi z misijo Eulex Kosovo.
75
V zvezi z zadnjenavedeno točko je treba v skladu s presojami iz točk 132 in 133 sodbe, izdane v pritožbenem postopku, poudariti, da se s trditvami, ki se nanašajo tako na neobstoj popravnih ukrepov, s katerimi bi bilo mogoče odpraviti kršitve, ki jih je ugotovil odbor za nadzor, kot na neobstoj resne pravne preučitve zadeve KD, izpodbija domnevno nesprejetje posamičnih ukrepov v zvezi s posebnima položajema tožečih strank.
76
Ob upoštevanju določb Skupnega ukrepa, zlasti njegovih členov 7, 8, 11 in 12, pa je treba ugotoviti, da je sprejetje takih posamičnih ukrepov izvzeto iz političnega nadzora in strateškega vodenja, ki ju Svet, Komisija in ESZD izvajajo prek Političnega in varnostnega odbora (PVO) in poveljnika civilne operacije pri misiji, zlasti če se pristojnost tega poveljnika za dajanje navodil izvaja na strateški ravni, in ne na območju operacij, ki spada na področje dejavnosti vodje misije.
77
V zvezi z zadnjenavedeno točko je iz povezanih določb členov 2 in 3 Skupnega ukrepa, zlasti iz člena 3(d) in (i) v različici, ki je veljala pred Sklepom 2018/856, jasno razvidno, da sprejetja posamičnih ukrepov, s katerimi bi bilo mogoče odpraviti kršitve temeljnih pravic, ki jih je ugotovil odbor za nadzor, ni mogoče ločiti od izvrševanja mandata misije Eulex Kosovo, ker je ta mandat vključeval na eni strani zagotavljanje, da so primeri vojnih zločinov in drugih hudih kaznivih dejanj predmet ustreznih preiskav, pregona, odločitev in sankcij, na drugi strani pa zagotavljanje, da se dejavnosti te misije izvajajo v skladu z mednarodnimi standardi na področju človekovih pravic.
78
Enaka ugotovitev velja za vsebino določb členov 2 in 3 Skupnega ukrepa ter zlasti člena 3(a) in (e) tega skupnega ukrepa v različici, ki izhaja iz Sklepa 2018/856, v skladu s katerimi misija Eulex Kosovo na eni strani še naprej ob tesnem sodelovanju z drugimi akterji Unije spremlja izbrane zadeve in sojenja v okviru kazenskopravnih in civilnopravnih institucij na Kosovu in v okviru regionalnega sodelovanja spremlja ustrezna srečanja v zvezi s primeri vojnih zločinov ter na drugi strani zagotavlja, da se pri vseh njenih dejavnostih upoštevajo mednarodni standardi človekovih pravic.
79
Glede na vse določbe Skupnega ukrepa, navedene v točkah od 76 do 78 zgoraj, je treba zavrniti trditve tožečih strank, ki temeljijo na dopisu vodje misije Eulex Kosovo z dne 29. aprila 2016, v skladu s katerim izvajanje priporočil odbora za nadzor ni v pristojnosti te misije.
80
To ugotovitev potrjuje odločba odbora za nadzor z dne 19. oktobra 2016, sprejeta v odgovor na dopis z dne 29. aprila 2016, naveden v točki 79 zgoraj, iz katere je jasno razvidno, da je bil za izvajanje njegovih priporočil v celoti in izključno odgovoren vodja misije Eulex Kosovo, ne pa drugi organi ali institucije Unije.
81
Ob upoštevanju navedenega je treba ugotoviti, da se z opustitvami, zatrjevanimi v okviru drugega dela tretjega očitka, dvomi o izvajanju izvršilnega mandata misije Eulex Kosovo in da je zato zanje izključno odgovorna ta misija, tako da jih ni mogoče pripisati Svetu, Komisiji in ESZD.
82
Zato je treba drugi del tretjega očitka zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
Tretji del tretjega očitka: neobstoj zadostnih pooblastil odbora za nadzor
83
Tožeči stranki v okviru tretjega dela tretjega očitka Svetu, Komisiji in ESZD očitata njihovo vztrajno zavračanje, da bi odboru za nadzor dali zadostna pooblastila in vire, ker navedeni odbor ne more zagotoviti izvršitve svojih odločb in ker zainteresirane stranke po ugotovljenih kršitvah nimajo na voljo nobenega pravnega sredstva.
84
V zvezi s tem je treba poudariti, da tožeči stranki ne navajata nobenih trditev, s katerimi bi bilo mogoče podkrepiti tretji del tretjega očitka v zvezi z domnevno nezadostnostjo pooblastil ali postopkovnih sredstev, dodeljenih odboru za nadzor.
85
V zvezi s tem tožeči stranki zgolj navajata, prvič, v točki 54(ii) in točki 58 tožbe, da so Svet, Komisija in ESZD s tem, da so ustanovili in ohranili odbor za nadzor, ne da bi mu podelili pristojnost za odobritev brezplačne pravne pomoči ali pristojnost za izvrševanje njegovih odločitev ali omogočanje pravnega sredstva po ugotovljenih kršitvah, kršili člen 6(1) in člen 13 EKČP ter člen 47 Listine, in drugič, v točki 59 tožbe, da so s tem, da po ugotovitvah odbora za nadzor niso sprejeli popravnih ukrepov, dovolj resno kršili pravo Unije.
86
Zato je treba iz razlogov, ki so bili navedeni že v okviru drugega očitka v točkah 58 in 59 zgoraj, tretji del tretjega očitka zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
Četrti očitek
87
Četrti očitek se nanaša na nepravilno izvajanje oziroma zlorabo izvršilnega pooblastila Sveta in ESZD, ker sta trdila, prvič, da je misija Eulex Kosovo storila vse, kar je bilo v njeni moči, da bi preiskala zadeve v zvezi z izginotjem sorodnikov tožečih strank (v nadaljevanju: prva sporna trditev), in drugič, da namen odbora za nadzor ni biti sodni organ (v nadaljevanju: druga sporna trditev).
88
Zadevni trditvi sta razvidni iz dopisov Sveta in ESZD z dne 12. oktobra 2017, poslanih v odgovor na dopise tožečih strank z dne 3. oktobra, 3. novembra in 5. decembra 2016, s katerimi sta ti od institucij Unije med drugim zahtevali, naj zagotovita, da bodo zadeve v zvezi z izginotjem njunih sorodnikov ustrezno preiskane, in naj povečata pooblastila odbora za nadzor.
89
V tem kontekstu tožeči stranki trdita, da sporni trditvi odražata zavrnitev njunega odškodninskega zahtevka in pomenita nepravilno izvajanje oziroma zlorabo izvršilnega pooblastila.
90
Svet odgovarja, da je odgovor iz njegovega dopisa z dne 12. oktobra 2017 dejanske narave in ni sporen, pri čemer trdi, da tožeči stranki nista dokazali, katero vrsto kršitve ali odgovornosti bi mu bilo mogoče pripisati v zvezi z vsebino navedenega dopisa.
91
ESZD trdi, da v tožbi ni pojasnjeno, kako naj bi njen dopis z dne 12. oktobra 2017 povzročil nepogodbeno odgovornost Unije, in da na splošno ne vsebuje pojasnila o pravni vrednosti aktov odbora za nadzor ali o tem, kako naj bi bili ti akti zavezujoči za instituciji in organ, proti katerim je vložena tožba v tej zadevi.
92
Svet in ESZD iz tega sklepata, da je treba očitek zavreči kot nedopusten.
93
Najprej je treba v skladu s presojo iz točk 132 in 133 sodbe, izdane v pritožbenem postopku, poudariti, da se prva sporna trditev nanaša na domnevno nesprejetje posamičnih ukrepov v zvezi s posebnima položajema tožečih strank, enako kot trditve, navedene v okviru drugega dela tretjega očitka, ki se nanašajo na neobstoj popravnih ukrepov, s katerimi bi bilo mogoče odpraviti kršitve temeljnih pravic, ki jih je ugotovil odbor za nadzor.
94
V zvezi z drugo sporno trditvijo je Sodišče v točki 134 sodbe, izdane v pritožbenem postopku, razsodilo, da gre za akt, ki ni zavezujoč.
95
Četrti očitek je treba preučiti ob upoštevanju teh presoj Sodišča.
96
Na prvem mestu, zlasti ob upoštevanju predmeta dopisov Sveta in ESZD z dne 12. oktobra 2017, kot je razviden iz prvega odstavka navedenih dopisov, je treba ugotoviti, da tožeči stranki ne navajata nobene trditve, s katero bi bilo mogoče dokazati, da bi bilo sporni trditvi mogoče razlagati tako, da izražata zavrnitev njunega odškodninskega zahtevka, tudi ob predpostavki, da bi bilo mogoče tak zahtevek, naslovljen posebej na to institucijo in ta organ, izpeljati iz prejšnjih pisanj tožečih strank, zlasti iz njunega dopisa z dne 3. oktobra 2016, česar prav tako nista poskušali obrazloženo dokazati.
97
Zato četrti očitek v delu, v katerem se nanaša na zavrnitev domnevnega odškodninskega zahtevka tožečih strank, ni dovolj natančen in ga je treba zavreči kot nedopustnega.
98
Na drugem mestu, v zvezi s prvo sporno trditvijo je treba poudariti, da pisanja tožečih strank ne vsebujejo nobenih trditev, s katerimi bi bilo mogoče podkrepiti obtožbe o nepravilnem izvajanju oziroma zlorabi pooblastil, usmerjene proti Svetu in ESZD.
99
Zlasti ni pojasnjeno, na kateri podlagi bi morala Svet in ESZD glede na pristojnosti, določene s Pogodbama in določbami Skupnega ukrepa, posredovati pri sprejetju posamičnih preiskovalnih ukrepov v zvezi s posebnima položajema tožečih strank, medtem ko Svet v zvezi s tem trdi, da njegovo sodelovanje pri operacijah za krizno upravljanje ostaja omejeno na izvajanje političnega nadzora in strateškega vodenja misije Eulex Kosovo v skladu s členom 38, drugi odstavek, PEU.
100
V zvezi z zadnjenavedeno točko je treba ugotoviti, da stališče tožečih strank iz njunega odgovora na ukrep procesnega vodstva z dne 18. decembra 2024 v zvezi s pristojnostjo za dajanje navodil, podeljeno Svetu in ESZD v okviru strukture poveljevanja misije Eulex Kosovo, ne more nadomestiti nenatančnosti tožbe.
101
Tudi ob predpostavki, da bi izvajanje strateškega poveljevanja poveljnika civilne operacije lahko pripeljalo do tega, da bi ta dal misiji navodila za sprejetje posamičnih ukrepov v zvezi s posebnimi položaji, tožeči stranki namreč ne navajata, na kateri podlagi bi morala Svet in ESZD ukrepati v tem smislu v okviru političnega nadzora in strateškega vodenja, ki ju izvajata prek PVO in poveljnika civilne operacije misije.
102
Ob upoštevanju navedenega je treba ugotoviti, da četrti očitek v delu, v katerem temelji na prvi sporni trditvi, ni podkrepljen z dokazi in ga je treba zavreči kot očitno nedopustnega.
103
Vsekakor je treba ob predpostavki, da se prva sporna trditev ne sme šteti za presojo dejanskega stanja brez samostojnega pravnega pomena, kot trdi Svet, ampak za sprejetje stališča, ki ima naravo odločbe ter izraža zavrnitev Sveta in ESZD, da posredujeta pri sprejetju posamičnih ukrepov v zvezi s posebnima položajema tožečih strank, kot so navedeni v točki 133 sodbe, izdane v pritožbenem postopku, presoditi, da tako posredovanje ne bi bilo povezano s pristojnostmi, ki jih ta institucija in ta organ izvajata v zvezi z misijo Eulex Kosovo.
104
Kot je namreč v bistvu razvidno že iz točk od 76 do 81 zgoraj, bi bilo sprejetje takih posamičnih ukrepov izvzeto iz političnega nadzora in strateškega vodenja, ki ju Svet in ESZD izvajata prek PVO in poveljnika civilne operacije.
105
Iz tega sledi, da se domnevna stališča Sveta in ESZD v delu, v katerem naj bi izražala zavrnitev posredovanja za sprejetje posamičnih ukrepov v zvezi s posebnima položajema tožečih strank, ne morejo šteti za nezakonita.
106
Zato je treba očitek v zvezi s prvo sporno trditvijo vsekakor zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
107
Na tretjem mestu, v zvezi z drugo sporno trditvijo je treba poudariti, da njena narava nezavezujočega akta na prvi pogled ne nasprotuje temu, da bi lahko pripeljala do nastanka nepogodbene odgovornosti Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 9. februarja 2022, QI in drugi/Komisija in ECB, T‑868/16, EU:T:2022:58, točka 71 in navedena sodna praksa).
108
Vendar je treba tudi ob predpostavki, da zadevna trditev pomeni zavrnitev priznanja narave sodnega organa odboru za nadzor, ugotoviti, da tožeči stranki nikakor nista dokazali obstoja obveznosti, ki bi bila v zvezi s tem naložena Svetu in ESZD, in sicer, da v fazi predhodnih postopkov in pred tožbami, ki so na voljo pred sodiščem Unije, uvedeta vsa jamstva, ki izhajajo iz pravice do učinkovitega pravnega sredstva in poštenega sojenja.
109
Zato je treba četrti očitek v delu, v katerem se nanaša na drugo sporno trditev, zavreči kot očitno nedopusten in vsekakor iz razlogov, ki so bili predstavljeni že v točkah 58 in 59 zgoraj, zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
Peti očitek
110
V okviru petega očitka se Svetu, Komisiji in ESZD očita, da so nepravilno izvajali oziroma zlorabili pooblastila, ker naj ne bi zagotovili, da je zadeva KD, ki se nanaša na vojni zločin in ki je prima facie utemeljena, predmet resne pravne presoje misije Eulex Kosovo ali specializiranega preiskovalnega tožilstva in predmet pregona pred posebnim sodiščem za vojne zločine na Kosovu.
111
V zvezi s tem zadostuje ugotovitev, da peti očitek v bistvu ustreza trditvam, navedenim v okviru drugega dela tretjega očitka, in je tako povezan s prvo sporno trditvijo, kot je navedena v četrtem očitku.
112
Zato je treba iz razlogov, ki so bili predstavljeni že v točkah od 76 do 81 in od 103 do 106 zgoraj, peti očitek zavrniti kot očitno brez pravne podlage.
113
Poleg tega je treba poudariti, da peti očitek ne vsebuje nobenih trditev, na podlagi katerih bi Splošno sodišče lahko presodilo obstoj obveznosti, ki naj bi jo Svet, Komisija in ESZD imeli na področju spremljanja posebnih preiskav, ki spadajo v okvir mandata misije Eulex Kosovo.
114
Zato je treba peti očitek v skladu s sodno prakso, navedeno v točkah 50 in 51 zgoraj, vsekakor zavreči kot očitno nedopusten.
115
Glede na vse zgornje preudarke je treba to tožbo zavreči kot delno očitno nedopustno in zavrniti kot delno očitno neutemeljeno, ne da bi se bilo treba izreči o ugovorih prepozne vložitve, ki sta ju podala Svet in ESZD, niti o predlogu tožečih strank za sprejetje pripravljalnega ukrepa.
Stroški
116
V skladu s členom 195 Poslovnika Splošno sodišče v odločbah, sprejetih po razveljavitvi in vrnitvi v razsojanje, odloči o stroških postopkov pred njim in o stroških pritožbenega postopka pred Sodiščem.
117
Ker je Sodišče v sodbi, izdani v pritožbenem postopku, delno razveljavilo prvotni sklep, zadevo vrnilo v razsojanje Splošnemu sodišču in pridržalo odločitev o stroških, mora Splošno sodišče v tem sklepu odločiti o vseh stroških postopkov pred njim, vključno s prvotnim postopkom, in o stroških pritožbenega postopka v zadevah C‑29/22 P in C‑44/22 P.
118
V skladu s členom 134(3) Poslovnika vsaka stranka načeloma nosi svoje stroške, če vsaka uspe samo deloma.
119
Poleg tega lahko Splošno sodišče v skladu s členom 135(1) Poslovnika, če to zahteva pravičnost, odloči, da neuspela stranka poleg svojih stroškov nosi le del stroškov druge stranke ali celo da se ji plačilo teh stroškov ne naloži.
120
Nazadnje, v skladu s členom 138(1) Poslovnika države članice, ki so intervenirale v postopku, nosijo svoje stroške.
121
Ker v obravnavani zadevi tožeči stranki, Svet in ESZD s svojimi predlogi pred Splošnim sodiščem, vključno s prvotnim postopkom, ter v pritožbenem postopku v zadevah C‑29/22 P in C‑44/22 P delno niso uspeli, je treba odločiti, da vsaka od teh strank nosi svoje stroške v zvezi z vsemi postopki pred Splošnim sodiščem in Sodiščem, ne da bi bilo treba odločiti o stroških tožečih strank v postopkih pred odborom za nadzor.
122
Poleg tega je treba upoštevati posebne okoliščine obravnavane zadeve, zlasti pojasnila iz sodbe z dne 24. februarja 2022, Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), ki je bila izdana po vložitvi te tožbe, in tožeči stranki oprostiti plačila stroškov, ki jih je imela Komisija v vseh postopkih pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.
123
Na podlagi člena 138(1) Poslovnika Kraljevina Belgija, Češka republika, Francoska republika, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Kraljevina Nizozemska, Republika Avstrija, Romunija, Republika Finska in Kraljevina Švedska nosijo vsak svoje stroške v zvezi s postopki pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (šesti senat)
sklenilo:
1.
Tožba se zavrne.
2.
KS, KD, Svet Evropske unije, Evropska komisija, Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD), Kraljevina Belgija, Češka republika, Francoska republika, Veliko vojvodstvo Luksemburg, Kraljevina Nizozemska, Republika Avstrija, Romunija, Republika Finska in Kraljevina Švedska nosijo vsak svoje stroške v zvezi s postopki pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.
V Luxembourgu, 25. septembra 2025
Sodni tajnik
V. Di Bucci
Predsednica
M. J. Costeira
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.