62003CC0385_SL
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Uvod
1. Nemško Bundesfinanzhof je s sklepom z dne 30. julija 2003 Sodišču predložilo vprašanje za predhodno odločanje glede razlage sistema sankcij na področju izvoznih nadomestil. Predložitveno sodišče prosi za razlago člena 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe (EGS) št. 3665/87(2) .
2. Sodišče je ta sistem sankcij obravnavalo že v sodbi z dne 11. julija 2002 v zadevi C-210/00(3) in priznalo veljavnost člena 11(1), prvi pododstavek, točka a, Uredbe št. 3665/87, „če predvideva sankcijo za izvoznika, ki je brez lastne krivde zahteval višje izvozno nadomestilo, kot mu pripada“.
3. Sodišče je pri tem izhajalo iz tega, da zadevni sistem sankcij nima kazenskega značaja, tako da pri njem načela „ nulla poena sine culpa “ vsekakor ni mogoče uporabiti. V tej zvezi pa je Sodišče opozorilo, da „dejstvo, da načela ‚ nulla poena sine culpa ‘ ni mogoče uporabiti pri sankcijah, kot so te iz postopka v glavni stvari, ne pomeni, da posameznik nima pravnega varstva“. Sklicevalo se je na svojo sodno prakso, po kateri „je mogoče sankcijo, tudi če nima kazenskopravnega značaja, izreči le, če je oprta na jasno in nedvoumno pravno podlago“.(4)
4. V tem primeru sicer načelno ne gre za vprašanje veljavnosti zadevnega sistema sankcij, temveč za njegovo razlago, in sicer v delu, v katerem se navezuje na razhajanje med zahtevanim izvoznim nadomestilom in nadomestilom, ki velja za dejanski izvoz, ne da bi hkrati jasno določala, iz katerega dokumenta je treba vzeti podatke, ki se nanašajo na zahtevano nadomestilo. Če pa se bo ugotovila nejasnost sistema sankcij, kot to domneva predložitveno sodišče, se bo po potrebi postavilo vprašanje glede obsega navedene(5) izjave iz sodbe Käserei Champignon I.
II – Pravni okvir
A – Pravo Skupnosti
5. Člen 3 Uredbe št. 3665/87 določa:
„1. Dan izvoza je dan, ko carinski organ sprejme izvozno deklaracijo, v kateri je navedeno, da bo vložen zahtevek za nadomestilo.
2. Datum sprejetja izvozne deklaracije določa:
a) veljavno stopnjo nadomestila, če nadomestilo ni določeno vnaprej,
b) morebitne prilagoditve stopnje nadomestila, če je nadomestilo določeno vnaprej.
3. S sprejetjem izvozne deklaracije je izenačeno vsako drugo dejanje, ki ima enake pravne učinke.
4. Dan izvoza je odločilen za ugotovitev količine, vrste in lastnosti izvoženega proizvoda.
5. Dokument, ki se pri izvozu uporablja kot dokazilo o izpolnjevanju pogojev za nadomestilo, mora vsebovati vse potrebne podatke za izračun nadomestila, in zlasti:
a) opis proizvoda v skladu z nomenklaturo za izvozna nadomestila,
b) neto maso proizvodov ali, odvisno od primera, količino, izraženo v ustrezni enoti mere, ki se uporablja za izračun izvoznega nadomestila,
c) sestavo proizvodov oziroma sklicevanje nanjo, če je to potrebno za izračun izvoznega nadomestila.
Če je dokument, naveden v tem odstavku, izvozna deklaracija, mora tudi ta vsebovati vse podatke in zabeležko tarifne oznake nadomestila.
6. Ob sprejetju deklaracije ali ob izvajanju tega dejanja se proizvode preda pod carinski nadzor, dokler ne zapustijo carinskega območja Skupnosti.“
6. Člen 11(1) Uredbe št. 3665/87 zlasti določa:
„1. Če se ugotovi, da je izvoznik z namenom pridobitve nadomestila zaprosil za višje nadomestilo, kot mu pripada, se za izvoz proizvodov plača nadomestilo, ki velja za dejansko izvožene proizvode, ki se zniža za
a) polovico razlike med zaprošenim nadomestilom in nadomestilom, ki velja za dejanski izvoz,
b) dvakratno razliko med zaprošenim nadomestilom in veljavnim nadomestilom, če je izvoznik namerno navedel napačne podatke.
Šteje se, da je zaprošeno nadomestilo znesek, ki se izračuna iz podatkov, danih v skladu s členom 3 ali 25(2). Če je stopnja nadomestila različna glede na namembni kraj, se diferencialni del zaprošenega nadomestila izračuna iz podatkov, ki se zagotovijo na način iz člena 47.
Sankcija, predvidena v točki a), se ne uporabi:
– v primerih višje sile,
– v izjemnih primerih zaradi okoliščin, za katere izvoznik ne odgovarja in ki so nastale po sprejetju izvozne deklaracije ali zahtevka za plačilo s strani pristojnih organov. Za izjemni primer gre le, če izvoznik pristojne organe obvesti o teh okoliščinah neposredno po tem, ko zanje izve, v vsakem primeru pa v roku, predvidenem v členu 47(2), razen če so pristojni organi že sami ugotovili, da je bil zaprošeni znesek nadomestila nepravilen […]
Če so pristojni organi ugotovili, da je bil zaprošen nepravilen znesek in da izvozni posel ni bil izveden in zato nadomestila ni mogoče znižati, izvoznik plača znesek v skladu s sankcijo iz točke a) ali b). Če je nadomestilo različno glede na namembni kraj, se za izračun zaprošenega nadomestila in veljavnega nadomestila uporabi najnižja pozitivna stopnja ali, če je ta višja, stopnja, ki se dobi iz kazalcev glede na namembni kraj v skladu s členom 22(2) ali 25(4). To ne velja v primeru obveznega namembnega kraja.“
7. Člen 25(1) in (2) Uredbe št. 3665/87 določa:
„1. Če izvoznik izrazi voljo, da bi proizvode po predelavi ali skladiščenju izvozil in da bi zaprosil za nadomestilo v skladu s členoma 4 ali 5 Uredbe (EGS) št. 565/80, je po teh določbah upravičen do nadomestila, če carinskim organom predloži deklaracijo (v nadaljevanju: plačilna deklaracija).
Države članice lahko plačilno deklaracijo poimenujejo tudi drugače.
2. Plačilna deklaracija vsebuje vse podatke, ki so potrebni za določitev nadomestila kot tudi za določitev veljavnih valutnih kompenzacijskih zneskov za proizvode, ki se izvažajo, zlasti pa:
a) opis proizvodov ali blaga v skladu z nomenklaturo za nadomestila in valutne kompenzacijske zneske;
b) neto maso proizvodov ali blaga ali, kjer je to potrebno, količino, izraženo v ustreznih enotah mere, ki se uporablja za izračun nadomestila ali valutnega kompenzacijskega zneska;
c) sestavo proizvodov ali blaga ali sklicevanje nanjo, če je to potrebno za izračun nadomestila ali valutnega kompenzacijskega zneska.“
8. Člen 29(2) Uredbe št. 3665/87 določa:
„Znesek se plača le na podlagi pisnega zahtevka izvoznika. Države članice lahko v ta namen predpišejo uporabo posebnega obrazca.“
9. Člen 47(1) Uredbe št. 3665/87 med drugim določa:
„Izvozno nadomestilo plača na podlagi pisnega zahtevka izvoznika le država članica, v kateri je bila sprejeta izvozna deklaracija.
Zahtevek za nadomestilo se vloži:
a) ali pisno; države članice lahko v ta namen predpišejo poseben obrazec; […]“
10. Prva, tretja in peta uvodna izjava Uredbe št. 2945/94 določajo:
„ker veljavna ureditev Skupnosti predvideva odobritev izvoznih nadomestil samo na podlagi objektivnih meril, zlasti glede količine, vrste in značilnosti izvoženega proizvoda ter njegovega geografskega namembnega kraja; ker je treba na podlagi dosedanjih izkušenj okrepiti boj proti nepravilnostim, zlasti proti goljufijam, ki škodujejo proračunu Skupnosti; ker je potrebno v ta namen predvideti vračilo preveč plačanih zneskov ter sankcije, da bi spodbudili uvoznike k spoštovanju pravil Skupnosti;
[…]
ker lahko, če uvoznik predloži napačne podatke, ti povzročijo neupravičeno plačilo nadomestil, če napaka ni odkrita; ker je, če se napaka odkrije, popolnoma običajno, da se izvozniku naloži sankcija plačila zneska, ki je sorazmeren znesku, ki bi ga neupravičeno prejel, če napaka ne bi bila odkrita, in ker je, če je napačen podatek podan namerno, prav tako običajno, da se naloži hujša sankcija;
[…]
ker dosedanje izkušnje, nepravilnosti in predvsem primeri goljufij, ki so bile že ugotovljene v zvezi s tem, kažejo, da je tak ukrep potreben, sorazmeren, dovolj odvračalen in da ga je treba v vseh državah članicah uporabljati enotno.“
B – Nacionalna zakonodaja
11. Nemška Ausfuhrerstattungsverordnung (uredba o izvoznih nadomestilih) z dne 24. maja 1996(6) (v nadaljevanju: Ausfuhrerstattungsverordnung) prav tako vsebuje določbe glede zahtevka za izplačilo izvoznega nadomestila.
12. Člen 15 Ausfuhrerstattungsverordnung določa:
„Člen 15 – Vlagatelj zahtevka in zahtevek
Zahtevek za nadomestilo po predpisanem vzorcu lahko vloži le oseba:
1. ki je v primerih iz členov 3 in 5 v polju 2 izvozne deklaracije navedena za nadomestilo ali
2. ki je oddala plačilno deklaracijo v skladu s členom 8(1) ali členom 11(2), prvi in drugi stavek.“
III – Dejansko stanje in postopek v glavni stvari
13. Tožeča stranka v postopku v glavni stvari, Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG (v nadaljevanju: Käserei Champignon), je 29. julija 1996 naročila odpremo pošiljke, ki je vsebovala sir, še posebej topljeni sir, z različnimi oznakami nomenklature za ureditev trga, pri čemer je bilo navedeno tudi blago, za katero ni mogoče dobiti nadomestila.
14. Käserei Champignon je 12. avgusta 1996 pri Hauptzollamt Hamburg-Jonas (v nadaljevanju: Hauptzollamt) zaprosila za vnaprejšnje plačilo izvoznega nadomestila za to pošiljko. Na tem zahtevku za plačilo so bile postavke, ki so vsebovale blago, za katero ni mogoče dobiti nadomestila, prečrtane, z roko je bilo dopisan zaznamek „črtano“ in kratica imena. Z dopisom, ki je bil priložen zahtevku za plačilo, je Käserei Champignon sporočila, da za zadevne postavke ne zahteva nadomestila.
15. Hauptzollamt je Käserei Champignon plačal predujem izvoznega nadomestila za postavke, ki niso bile črtane, vendar pa je za črtane postavke s sklepom z dne 26. marca 1997 določil sankcijo v skladu s členom 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87.
16. Käserei Champignon je vložila pritožbo zoper sklep o sankciji, ki pa je bila z odločbo z dne 25. maja 1999 zavrnjena. Nasprotno pa je s tožbo, ki jo je nato vložila pri Finanzgericht, uspela. Finanzgericht je ugotovilo, da tožeča stranka ni postavila zahtevka glede postavk 4 in 5, ker oddaje izvozne deklaracije še ni mogoče obravnavati kot take. Zoper to sodbo je Hauptzollamt vložil revizijo pri Bundesfinanzhof, ki je predložitveno sodišče.
17. Bundesfinanzhof ugotavlja, da je odločitev o zakonitosti sankcije odvisna od tega, ali že oddaja izvozne deklaracije po členu 3(1) Uredbe št. 3665/87 pomeni zahtevek za plačilo v smislu člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 ali šele pisni zahtevek po členu 47(1) Uredbe št. 3665/87. Če je namreč poseben pisni zahtevek pogoj za uporabo pravila o sankciji, potem v obravnavanem primeru sankcija ni bila izrečena upravičeno.
18. Hauptzollamt je pred Bundesfinanzhof trdil, da bi izničili odvračalen učinek sistema sankcij, s tem da bi sledili stališču Käserei Champignon in Finanzgericht, da naj bi bilo sankcijo mogoče izreči le, če bi izvoznik poleg izvozne deklaracije postavil tudi zahtevek za plačilo, ki ga predpiše nacionalni zakonodajalec na podlagi pooblastila ureditve Skupnosti. Takšno stališče naj bi po njegovem mnenju tudi odstopalo od zavezujoče razlage Sodišča glede zadevnih predpisov.
19. Po mnenju Hauptzollamt naj bi iz preventivnega namena sistema sankcij, ki naj bi se izražal predvsem v tretji in peti uvodni izjavi Uredbe št. 2945/94, s katero je bila uveden sistem sankcij Uredbe št. 3665/87, izhajalo, da že napačni podatki v izvozni deklaraciji zadostujejo za uporabo sistema sankcij.
20. Končno je Hauptzollamt zatrjeval, da naj v Skupnosti glede trenutka, v katerega naj bi posegla sankcija iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87, ne bi smeli obstajati različni predpisi, glede na to, ali država članica obravnava zahtevek za plačilo po nacionalnih izvedbenih določbah v izvozni deklaraciji ali šele v poznejšem zahtevku – v skladu s pooblastilom iz člena 47(1) in (2) Uredbe št. 3665/87.
21. Bundesfinanzhof ugovarja argumentu Hauptzollamt – da naj bi izvozna deklaracija že vsebovala zahtevek za nadomestilo v skladu s členom 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87, ker naj bi v njej izvoznik moral navesti, da bo za prijavljeno blago zahteval nadomestilo – z navedbo besedila člena 47(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87. Ta določba, ki države članice izrecno pooblašča, da za oddajo pisnega zahtevka za plačilo po členu 47(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87, predpišejo poseben obrazec, naj bi s tem jasno razlikovala med izvozno deklaracijo in zahtevkom za plačilo.
22. Po mnenju Bundesfinanzhof pa naj bi sicer določba člena 11(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87, vsebovala pomembnejši argument za stališče Hauptzollamt. Ta določba opredeljuje pojem „zaprošeno nadomestilo“ kot znesek, ki se izračuna na podlagi podatkov iz izvozne deklaracije. Ta določba poleg izvozne deklaracije ne predvideva posebnega zahtevka za plačilo.
23. Bundesfinanzhof glede na mnenje Käserei Champignon – da naj bi bilo sankcijo mogoče izreči le, če bi izvoznik poleg izvozne deklaracije predložil tudi predpisani zahtevek za plačilo v skladu z nacionalnim pravom – ugotavlja, da bi bilo to mnenje mogoče opreti na besedilo člena 11(1), prvi pododstavek, in člena 47(1) Uredbe št. 3665/87.
24. Poleg tega je po mnenju Bundesfinanzhof pravno analizo Käserei Champignon mogoče potrditi s tem, da lahko ne bi bilo sorazmerno, če se ji naloži sankcija, čeprav zahtevka za plačilo izvoznega nadomestila izrecno ni predložila glede črtanih postavk in za te postavke tudi ni dobila nikakršnega plačila nadomestila.
25. Ker je Bundesfinanzhof imelo dvome glede razlage sistema sankcij iz člena 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 2945/94, se je odločilo, da glede tega vpraša Sodišče.
IV – Vprašanje za predhodno odločanje
26. Bundesfinanzhof je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe (EGS) št. 3665/87, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 2945/94 – tudi ob upoštevanju načela sorazmernosti –, razlagati tako, da napačni podatki v zvezi s posamičnimi blagovnimi postavkami v izvozni deklaraciji, ki bi lahko privedli do višjega izvoznega nadomestila, kot pripada izvozniku – zadostujejo za znižanje izvoznega nadomestila za znesek sankcije, opredeljen v navedenem členu, čeprav je v povezavi s posebnim zahtevkom za plačilo, ki ga je treba oddati po nacionalnem pravu, izrecno deklarirano, da se za zadevne blagovne postavke deklaracije ne zahteva plačilo izvoznega nadomestila?“
V – Vprašanje za predhodno odločanje
27. Glede na ozadje, ki ga je predstavilo predložitveno sodišče, je predvsem vprašljivo, ali je treba podatke, iz katerih izhaja, da je bilo zahtevano izvozno nadomestilo, vzeti iz izvozne deklaracije in/ali, odvisno od primera, iz zahtevanega zahtevka za plačilo. To je treba preučiti na podlagi razlage člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 ob ustreznem upoštevanju splošnega načela sorazmernosti.
A – Besedilo člena 11(1) Uredbe št. 3665/87
1. Trditve strank
28. Käserei Champignon razlikuje med izvozno deklaracijo in zahtevkom za plačilo ter to najprej utemeljuje z besedilom členov 11(1), prvi in drugi pododstavek, ter 47(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87. Po členu 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 naj bi bila določitev sankcije odvisna od tega, ali je „izvoznik za pridobitev nadomestila zaprosil
za višje nadomestilo,
kot mu pripada“ (moj poudarek). Po tem naj bi bil odločilen le zahtevek za nadomestilo.
Glede tega naj bi bile države članice v skladu s členom 47(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 pooblaščene, da predvidijo posebne obrazce. Zvezna republika Nemčija naj bi s členom 15 nacionalne Ausfuhrerstattungsverordnung izkoristila pooblastilo in predpisala poseben vzorec za zahtevek za nadomestilo, ki naj bi razlikoval med izvozno deklaracijo in zahtevkom za plačilo izvoznega nadomestila. Po nemškem pravu naj bi nacionalno predpisan zahtevek za plačilo pomenil odločilen zahtevek za nadomestilo. Ta argument priznava tudi Bundesfinanzhof.
29. Käserei Champignon nadalje navaja, da naj iz člena 11(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 tudi ne bi izhajalo, da zahtevek za nadomestilo pomeni izvozno deklaracijo. Kajti v drugem pododstavku naj ne bi bil opredeljen pojem „zaprošeno nadomestilo“, ampak naj bi s sklicevanjem na druge določbe pomenil le podlago za izračun višine zaprošenega nadomestila.
30. Komisija, nasprotno, meni, da naj v smislu člena 11 Uredbe št. 3665/87 „zahtevek za plačilo“ sploh ne bi obstajal. Člen 11(1), drugi pododstavek, naj bi opredeljeval pojem „zaprošeno nadomestilo“, ki naj bi se razlikoval prav od pojma „veljavno nadomestilo“ v smislu člena 11(1), prvi pododstavek, točka b. Iz napotila, ki ga vsebuje ta opredelitev, naj bi izhajalo, da naj bi bili za zaprošeno nadomestilo po členu 3 Uredbe št. 3665/87 odločilni podatki v izvozni deklaraciji in po členu 25(2) Uredbe št. 3665/87 podatki v plačilni deklaraciji, ki se je ne sme zamenjevati z zahtevkom za plačilo
v smislu člena 47(1) Uredbe št. 3665/87. Bundesfinanzhof se v tej točki strinja s Komisijo in meni, da je ta argument pomembnejši od argumenta Käserei Champignon glede besedila.
31. Nadalje Komisija opozarja, da naj bi nemška različica predpisa s sankcijo člena 11 Uredbe št. 3665/87 sicer uporabljala pojem „zahtevek za plačilo“, da pa naj bi bil ustrezen pojem „plačilna deklaracija“. V drugih jezikovnih različicah naj bi prihajalo do izraza, da naj bi bila plačilna deklaracija člena 25(2) tudi plačilna deklaracija člena 11 Uredbe št. 3665/87, s tem ko naj bi bili v obeh predpisih uporabljeni isti pojmi kot so déclaration de paiement, payment declaration, declaracao de pagamiento .
2. Presoja
32. V členu 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 je sankcija predvidena, če „je izvoznik z namenom pridobitve nadomestila zaprosil za višje nadomestilo, kot mu pripada“. Kako je treba razumeti zaprošeno nadomestilo, je razloženo v drugem pododstavku, prvi stavek, iste določbe; po tem se šteje, da je „zaprošeno nadomestilo znesek, ki se izračuna iz podatkov, danih v skladu s členom 3 ali 25(2)“. Drugi pododstavek, drugi stavek, napotuje za izračun zaprošenega nadomestila naprej na člen 47, kolikor se višina stopnje nadomestila ravna po podatkih v skladu s to določbo. Iz tega besedila ne izhaja nedvoumno, ali gre pri drugem pododstavku za pravno opredelitev pojma zaprošenega nadomestila v smislu prvega pododstavka ali le za podlago za izračun, kot trdi Käserei Champignon.
33. S Komisijo se je vsekakor treba strinjati, da člen 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 pozna le pojem nadomestila, pri čemer je treba v skladu s prvim pododstavkom razlikovati med zaprošenim nadomestilom in nadomestilom, ki velja za vsakokratni dejanski izvoz. Člen 11(1), prvi in drugi pododstavek, tako ne pozna „zahtevka za plačilo“.
34. Sistem sankcij iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 se glede na besedilo posledično odločilno ravna po zaprošenem nadomestilu, pri čemer drugi pododstavek vsekakor vsebuje napotke za njegov izračun. V tem smislu so odločilni podatki v izvozni deklaraciji po členu 3 ali v plačilni deklaraciji po členu 25(2) Uredbe št. 3665/87; podatki v zahtevku za plačilo po členu 47 Uredbe št. 3665/87 se uporabijo le v posebnih primerih(7) . Iz določb člena 29(2) Uredbe št. 3665/87 poleg tega izhaja, kot Komisija pravilno poudarja, da se pojma „plačilna deklaracija“ in „zahtevek za plačilo“ ne prekrivata, ampak ju je treba razlikovati: člen 29(2) se nanaša na plačilno deklaracijo na podlagi člena 25(1) Uredbe št. 3665/87, medtem ko se člen 47 nanaša na zahtevek za plačilo.
35. Iz tega vsekakor jasno izhaja, da za določitev zaprošenega nadomestila v smislu člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 ne more biti primarno odločilen zahtevek za plačilo v smislu člena 47 iste uredbe.
36. Uporaba pojma „zahtevek za plačilo“ v členu 11(1), tretji pododstavek, druga alinea, ni primerna, da bi se tej trditvi nasprotovalo. V drugih jezikovnih različicah, kot so francoska, angleška, italijanska, španska in portugalska, se na istem mestu napotuje na plačilno deklaracijo, ki ustreza pojmu iz člena 25(2), na katerega se sklicuje že člen 11(1), drugi pododstavek. To, da nemška različica v nasprotju z drugimi jezikovnimi različicami ne uporablja pojma plačilne deklaracije, ki ustreza členu 25(2), je problem verodostojnosti jezikovnih različic. Ker imajo pravni predpisi Skupnosti v različnih jezikovnih različicah enako zavezujočo moč, je treba za razlago pravnega predpisa Skupnosti primerjati vse jezikovne različice.(8) Nujnost enotne uporabe in s tem razlage prepoveduje, da bi se predpis preučilo ločeno, ter zahteva, da se ga razlaga glede na vse druge različice.(9)
37. Käserei Champignon se v utemeljitev odločilnosti zahtevka za plačilo zaradi določitve zaprošenega nadomestila v smislu člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 nadalje nepravilno sklicuje na nacionalni obrazec, ki ga Zvezna republika Nemčija sicer lahko predpiše na podlagi pooblastila iz člena 47(1), drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87. Določbe prava Skupnosti pa ni mogoče razlagati z nacionalno posebno ureditvijo, ki je bila državi članici omogočena na podlagi prava Skupnosti.
38. Iz okoliščine, da zaprošenega nadomestila v smislu člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 vsekakor ni mogoče primarno ugotoviti na podlagi zahtevka za plačilo, pa ni mogoče sklepati o tem, katere dokumente je za v namen treba upoštevati. V zvezi s tem je pomembno, da člen 3(5) vsebuje navedbo dokumenta, ki se ga „pri izvozu uporablja kot dokazilo o izpolnjevanju pogojev za nadomestilo“, in pojasnilo, da gre pri tem lahko za izvozno deklaracijo(10) – ni pa to nujno.
39. Glede na besedilo člena 3(1) Uredbe št. 3665/87 je treba ponovno ugotoviti odstopanje med posameznimi jezikovnimi različicami. Po tej določbi velja, da je dan izvoza „dan, ko carinski organ sprejme izvozno deklaracijo, v kateri je navedeno, da bo vložen zahtevek za nadomestilo“. Nemška – ali nizozemska – različica te opredelitve kaže bolj na to, da se nadomestilo zahteva že – vsaj okvirno – z izvozno deklaracijo, medtem ko uporaba prihodnjika v francoski(11), angleški, italijanski, španski ali portugalski različici kaže bolj na to, da ni nujno, da izvozna deklaracija vsebuje tak zahtevek.
40. Iz vsega navedenega izhaja, da sankcija iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 glede na njegovo besedilo ne temelji na zahtevku za plačilo v smislu člena 47(1), ko uporablja izraz „zaprošeno nadomestilo“. To izhaja predvsem iz napotila v drugem pododstavku, prvi stavek, na podatke v izvozni deklaraciji po členu 3 oziroma v plačilni deklaraciji po členu 25(2) Uredbe št. 3665/87, pri čemer na tem mestu lahko ostane odprto, v kolikšni meri podatki v zahtevku za plačilo po členu 47(1) ponavljajo podatke v izvozni deklaraciji oziroma v plačilni deklaraciji, če država članica izkoristi možnost, ki je predvidena v členu 47(1), drugi pododstavek. Iz besedila člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 vsekakor ne izhaja nedvoumno, iz katerega dokumenta je treba vzeti podatke v zvezi z zaprošenim nadomestilom.
B – Sistematična razlaga
1. Trditve strank
41. Käserei Champignon navaja, da naj bi že obstoj člena 47(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 potrjeval razliko – po njenem mnenju – med izvozno deklaracijo in zahtevkom za nadomestilo. Ta določba, ki razlikuje med izvozno deklaracijo in zahtevkom za plačilo, bi bila namreč odveč, če bi že izvozna deklaracija pomenila zahtevek za nadomestilo.
42. Käserei Champignon meni, da njeno mnenje potrjuje tudi Uredba Komisije (ES) št. 800/1999(12) . Člen 49(1), prvi pododstavek, te uredbe določa, da naj bi se nadomestilo plačalo samo na posebno zahtevo. Prva uvodna izjava Uredbe št. 800/1999 določa, da naj bi bilo treba s to uredbo zaradi jasnosti prenoviti besedilo Uredbe št. 3665/87.
43. Končno naj po mnenju Käserei Champignon ne bi bilo mogoče niti iz člena 11(1), peti pododstavek, razbrati nobenega razloga za to, da se sankcionira nepravilne podatke, ki so bili navedeni že v izvozni deklaraciji.
44. Käserei Champignon, v nasprotju s Hauptzollamt, meni, da sodba Sodišča z dne 22. januarja 1975 v zadevi 55/74(13) ne koristi razlagi v obravnavanem primeru. Uredba, ki je predmet tega postopka, naj v nasprotju s členom 47(1) Uredbe št. 3665/87 ne bi vsebovala obveznosti predložitve zahtevka.
45. Komisija v podkrepitev svojega analize prav tako navaja argumente, ki izhajajo iz sistematične razlage. Že iz razmerja med členom 3(1) in členom 47(1) Uredbe št. 3665/87 naj bi izhajalo, da bodo napačni podatki v izvozni deklaraciji privedli do sankcije. Ker je člen 47(1) Uredbe št. 3665/87 določba iz naslova 4 uredbe, ki ureja postopek za plačilo nadomestila, bi bilo treba zahtevek za plačilo, ki je tam posebej naveden, opredeliti le kot administrativno formalnost za dejansko plačilo.
46. Komisija tudi navaja, da naj bi iz člena 11(1), tretji in peti pododstavek, Uredbe št. 3665/87 izhajalo, da naj zahtevek za plačilo ne bi bil pogoj za uporabo sankcije. Drugače namreč ne bi imela smisla možnost, da se sankcija ne izreče zaradi samoprijave v skladu s tretjim pododstavkom, druga alinea.
2. Presoja
47. Kot je bilo zgoraj izpeljano, je za člen 11(1) Uredbe št. 3665/87 odločilno le zaprošeno nadomestilo. S členom 47(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87, ki vsebuje razliko med pojmoma izvozne deklaracije in zahtevka za plačilo, torej ni mogoče določiti ničesar glede pogojev za sankcijo na podlagi člena 11(1) in to že zato ne, ker člen 11(1) ne temelji na enem od teh pojmov, ampak tudi na zaprošenem nadomestilu.
48. Poleg tega je treba upoštevati, da je sankcija iz člena 11 vsebovana v naslovu 2(14), poglavje 1(15), Uredbe št. 3665/87, medtem ko je člen 47 uvrščen pod naslov 4(16) . Člen 11 ureja pogoje za obstoj pravice, je torej materialnopravne narave ter v tej zvezi napotuje na člen 3 in člen 25, ki sta prav tako del naslova 2. V nasprotju s tem je člen 47 kot del naslova 4 procesnopravna določba in ureja zahtevek za plačilo kot upravno formalnost postopka v zvezi s plačilom.
49. Pravno opredelitev člena 47(1) Uredbe št. 3665/87 je mogoče skoraj dobesedno enako prenesti na člen 49(1) Uredbe št. 800/1999, ki prenavlja Uredbo št. 3665/87. Tudi prva uvodna izjava Uredbe št. 800/1999, v kateri je rečeno, da naj bi bilo treba večkrat spremenjeno Uredbo št. 3665/87 prenoviti samo „zaradi jasnosti“, potrjuje enotno razlago. Tako prenovljena uredba ne podpira mnenja Käserei Champignon, po katerem bi moral biti zahtevek za nadomestilo – kot ga je označila ona – v skladu z razlikovanjem v členu 47(1) Uredbe št. 3665/87 med izvozno deklaracijo in zahtevkom za plačilo razviden v zahtevku za plačilo.
50. Iz primerjave med materialnopravnimi predpisi členov 3, 11 in 25 Uredbe št. 3665/87 in procesnopravnim predpisom člena 47 te uredbe izhaja le, da naj bi bilo načelno treba razlikovati med postopkom v zvezi z zahtevkom(17) in s postopkom v zvezi s plačilom, pri čemer iz tega ne izhaja neposredno, iz katerega dokumenta izhaja zaprošeno nadomestilo.
51. Člen 11(1), tretji in peti pododstavek, Uredbe št. 3665/87 pa bi lahko spodbudil mišljenje, da napačni podatki v izvozni deklaraciji privedejo do sankcije iz člena 11(1).
52. Člen 11(1), tretji pododstavek, druga alinea, predvideva izjemo od uporabe sankcije pri samoprijavi. To izjemo pa se lahko uporabi le, če organi niso že sami ugotovili, da zaprošeni znesek ni bil pravilen. Ker organi v časovnem obdobju med izvozno deklaracijo in zahtevkom za plačilo opravijo pregled blaga, ta predpis ne bi bil smiseln, če bi se za uporabo sankcije opirali na poznejši zahtevek za plačilo. Odločitev Sodišča, da popravka podatkov v izvozni deklaraciji ni več mogoče dopustiti, če sledi po tem, ko je carinski urad izvozniku sporočil, da si želi ogledati blago, ali po tem, ko je sam ugotovil, da zadevni podatki niso pravilni(18), je mogoče prenesti na primer samoprijave(19) .
53. Tudi člen 11(1), peti pododstavek, prvi stavek, ne vsebuje opredelitve zahtevka za plačilo kot pogoja za uporabo sankcije iz člena 11(1), prvi pododstavek. Ta določba namreč predvideva sankcijo tudi, če izvoz ne sledi in če zaprošeno nadomestilo ni pravilno. Iz tega izhaja nasprotni sklep, da zahtevek za plačilo ravno ni pogoj za uporabo sankcije, ker v takšnem primeru zahtevek za plačilo sploh ne more biti predložen.
54. Zdi se, da sodba v zadevi 55/74(20) ni preveč v pomoč. V tej sodbi je Sodišče odločilo, da se vložitev kontrolnega izvoda v smislu člena 1 Uredbe Komisije (EGS) št. 2315/69(21) in člena 5 Uredbe Komisije št. 1041/67/EGS(22), kot je bila spremenjena s členom 1 Uredbe Komisije (EGS) št. 2586/69(23), pri nacionalnem organu, ki je pristojen za odobritev nadomestila, lahko obravnava kot zahtevek za nadomestilo. Vendar pa Uredba št. 1041/67 ni vsebovala pogoja, ki bi bil podoben členu 47(1), prvi stavek, Uredbe št. 3665/87, ki zahteva zahtevek za plačilo, niti pooblastila, podobnega členu 47(1), drugi stavek, držav članic, da lahko predpišejo posebne obrazce. Te sodbe zato ni mogoče upoštevati.
55. Sklepno je treba ugotoviti, da je tudi na podlagi sistematike uredbe vsekakor treba razlikovati med postopkom v zvezi z zahtevkom za nadomestilo in postopkom v zvezi s plačilom nadomestila, tako da se pri zaprošenem nadomestilu v smislu člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 ni mogoče ravnati šele po zahtevku za plačilo iz člena 47(1) te uredbe.
C – Teleološka razlaga
1. Trditve strank
56. Käserei Champignon, ki je v postopku v zadevi Käserei Champignon I menila, da naj bi imela v členu 11(1) predvidena sankcija kazenski značaj, zdaj trdi, da naj bi ta sankcija, kot naj bi ugotovilo Sodišče v zadevni sodbi(24), pomenila negativni znesek nadomestila in naj ne bi imela kazenskega značaja. Käserei Champignon pa zdaj utemeljuje tudi s tem, da naj ta predpis ne bi bil abstraktno nedopustno ravnanje ogrožanja („abstrakte Gefährdungsdelikt“) in zato abstraktno ogrožanje finančnih interesov Skupnosti ne bi moglo biti upoštevno v smislu pravnih sankcij. Temu naj ne bi nasprotovala niti misel tretje uvodne izjave Uredbe št. 2945/94. Sankcijo bi lahko sprožilo šele konkretno ogrožanje, ki pa naj ne bi moglo nastati v fazi predložitve izvoznega nadomestila.
57. Nadalje Käserei Champignon dvomi, da bi bil preventivni cilj člena 11 Uredbe št. 3665/87 preprečen, če bi šele zahtevek za plačilo in ne že izvozna deklaracija pomenil zahtevek v smislu člena 11(1).
58. Končno naj po mnenju Käserei Champignon ob pravilni preučitvi pravnega stanja ne bi obstajala nevarnost neenotne uporabe sankcije znotraj Skupnosti. Sistem sankcij naj ne bi bil nastopil v različnih časovnih trenutkih, ampak bi bilo mogoče zahtevek za izvozno nadomestilo po njenem mnenju predložiti v različnih časovnih trenutkih na podlagi pooblastila iz člena 47(1) Uredbe št. 3665/87.
59. V nasprotju s tem Komisija poudarja cilje določbe, ki predvidevajo sankcijo in so v skladu s prvo uvodno izjavo Uredbe št. 2945/94 v prizadevanju močnejšega boja proti nepravilnostim ter prevaram kot tudi – v skladu z mislijo iz pete uvodne izjave – v podelitvi preventivnega in odvračalnega učinka sankciji, ki naj bi bila v skladu s tretjo uvodno izjavo uporabljiva že, če bi lahko
podatki izvoznika povzročili neupravičena izplačila.
60. Komisija in Hauptzollamt menita, da bi opiranje na podatke iz zahtevka za plačilo po členu 47(1) Uredbe 3665/87 privedlo do tega, da bi izvoznik lahko vložil izvozno deklaracijo z nepravilnimi podatki in bi ob neobstoju pregleda lahko predložil ustrezen zahtevek za plačilo, ne da bi mu grozila sankcija. To naj bi izničilo odvračalni učinek sankcije, ki ji ga pripisuje peta uvodna izjava Uredbe št. 3665/87.
61. Poleg tega Komisija in Hauptzollamt navajata, da bi opiranje na podatke iz zahtevka za plačilo močno vplivalo na preventivne učinke sistema kontrol blaga, ker bi bila dejanska kontrola blaga opravljena le pri omejenem številu izvozov.
62. Končno, Komisija in Hauptzollamt menita, da se v okviru člena 11 Uredbe št. 3665/87 ni mogoče opirati na podatke, podane v zahtevku za plačilo, zato ker bi v tem primeru sankcija nastopila v različnih časovnih trenutkih v državah članicah, kar naj bi bilo v nasprotju s peto uvodno izjavo Uredbe št. 3665/87.
2. Presoja
63. Na podlagi ustaljene sodne prakse Sodišča so sankcije, predvidene v predpisih skupne kmetijske politike – kot je pri nepravilnih podatkih pri zaprošenem izvoznem nadomestilu določba člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 –, namenjene boju proti številnim nepravilnostim, ki se storjene v okviru pomoči v kmetijstvu in s hudimi obremenitvami proračuna Skupnosti ogrožajo ukrepe, ki jih institucije Skupnosti sprejmejo na tem področju, da bi stabilizirali trge, podprli življenjsko raven kmetov in zagotovili primerne cene dobav potrošnikom.(25)
64. Varstvo finančnih interesov Skupnosti je tudi izrecen cilj sankcije, predvidene v členu 11(1) Uredbe št. 3665/87, kot jasno izhaja iz prve in tretje uvodne izjave Uredbe št. 2945/94, ki je uvedla to določbo.
65. Sodišče je o naravi sankcije, predvidene v členu 11(1), prvi pododstavek, točka a, Uredbe št. 3665/87, že odločilo in ji ni pripisalo kazenskega značaja.(26)
66. Sodišče se je namreč večkrat izreklo glede več očitanih kršitev, ki naj bi bile s tem sankcionirane, s tem da „so predpisi, ki naj bi bili kršeni, naslovljeni samo na gospodarske subjekte, ki so se svobodno odločili za to, da bodo uporabili sistem pomoči na področju kmetijstva“.(27) Sodišče je poleg tega razložilo, da „je v okviru sistema pomoči Skupnosti, v katerem je nujen pogoj za odobritev pomoči to, da njen prejemnik nosi polno odgovornost za poštenost in zanesljivost, pomeni sankcija, sprejeta pri nespoštovanju teh zahtev, poseben upravni instrument, ki je sestavni del sistema pomoči in je namenjen zagotavljanju dobrega finančnega upravljanja javnih sredstev Skupnosti“.(28)
67. Sodišče je glede tega ugotovilo, da „se lahko sankcijo, predvideno v členu 11(1), prvi pododstavek, točka a, Uredbe št. 3665/87, naloži le gospodarskim subjektom, ki so zaprosili za izvozno nadomestilo, če se izkaže, do podatki, ki so jih ti subjekti navedli v utemeljitev svojega zahtevka, niso pravilni“.(29)
68. Sodišče je sklepno ugotovilo, da „sankcija, predvidena v členu 11(1), prvi pododstavek, točka a, Uredbe št. 3665/87, pomeni globo, ki je odmerjena glede na višino zneska, ki bi ga gospodarski subjekt neupravičeno prejel, če pristojni organi ne bi ugotovili nepravilnosti. Zato je sestavni del sistema izvoznih nadomestil in nima kazenskopravnega značaja“.(30)
69. Čeprav je Sodišče popolnoma jasno odločilo, da sankcija iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 nima kazenskopravnega značaja, jo poskuša Käserei Champignon uvrstiti v kazensko pravo, s tem ko dejansko stanje sankcije opredeljuje kot konkretno kaznivo ravnanje ogrožanja. To ni prepričljivo, ker vemo, da sankcija nima kazenskopravnega značaja. Odprto pa naj med drugim ostane, ali pravo Skupnosti pozna ustrezno kategorijo.
70. Iz vsega tega izhaja, da sankcija iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 vsekakor nastopi, če podatki, ki so dani zaradi zaprositve nadomestila, niso pravilni. Dokument, v katerem so bili podani ti podatki, ni bistven. Ta ugotovitev je tudi v skladu s ciljem te sankcije, ki je naveden v prvi uvodni izjavi Uredbe št. 2945/94: po tej uvodni izjavi je treba „okrepiti boj proti nepravilnostim, zlasti proti goljufijam, ki škodujejo proračunu Skupnosti; […] v ta namen [je treba] predvideti vračilo preveč plačanih zneskov ter sankcije, da bi spodbudili uvoznike k spoštovanju pravil Skupnosti“. Poleg tega je tudi v tretji uvodni izjavi poudarjen ta cilj in v njej je ugotovljeno, da „če uvoznik predloži napačne podatke, ti povzročijo neupravičeno plačilo nadomestil, če napaka ni odkrita; [da je,] če se napaka odkrije, popolnoma običajno, da se izvozniku naloži sankcija plačila zneska, ki je sorazmeren znesku, ki bi ga neupravičeno prejel, če napaka ne bi bila odkrita“.
71. Iz tega sledi, da cilj zaščite finančnih interesov Skupnosti z bojem proti goljufijam in s preventivnimi sankcijami zahteva, da se ne čaka na to, da bo Skupnosti povzročena finančna škoda, ampak da se sankcionira navajanje nepravilnih podatkov takrat, ko bi lahko povzročili škodo, kar je tudi v skladu z besedilom navedene tretje uvodne izjave, po kateri je treba navajanje nepravilnih podatkov, ki bi lahko
imeli za posledico neupravičena izplačila, kaznovati.
72. To pa še ne pomeni, da so podatki v izvozni deklaraciji edini upoštevni za nastop sankcije iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87: člen 3(5), drugi pododstavek, iste uredbe namreč a contrario omogoča državam članicam, da za uveljavljanje nadomestila predpišejo obrazec, ki ne ustreza izvozni deklaraciji. Posledično mora torej nacionalno sodišče ugotoviti, ali je treba ob upoštevanju okoliščin v nacionalnem pravu izvozno deklaracijo šteti za dokument, ki se ga „pri izvozu uporablja kot dokazilo o izpolnjevanju pogojev za nadomestilo“, ali ne.
73. Tej drugačni rešitvi načelno ne nasprotujeta niti nujnost skrbeti za enotno uporabo prava Skupnosti niti preventivni oziroma odvračalni učinek sankcije iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87.
74. Glede preventivnega učinka obravnavane sankcije Komisija pravilno opozarja, da bi lahko, s tem ko bi se opirali na zahtevek za plačilo, da bi preverili, ali so izpolnjeni pogoji za sankcijo, izničili ta odvračalni učinek, če je bila kontrola blaga opravljena pred zahtevkom za plačilo. V skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 2221/95(31) se samo pri omejenem številu izvozov opravi kontrola blaga, da se preveri, ali so bili izvozi dejansko in pravilno izvedeni. Če bi se v tem primeru opirali na poznejši zahtevek za plačilo, da bi preverili, ali so izpolnjeni pogoji za sankcijo, bi lahko to izvozniku omogočilo, da bi se v pri odkritju nepravilne izvozne deklaracije na podlagi naključne kontrole izognil naložitvi sankcije, s tem da za zadevno blago ne bi predložil zahtevka za plačilo. Učinkovitost sistema kontrol blaga, namreč preventivni učinek teh pregledov, bi bil občutno omejen, kar bi spet nasprotovalo sankciji „effet utile“.
75. Glede odvračalnega učinka Komisija ponovno pravilno navaja, da bi, če bi bili načelno odločilni šele podatki v zahtevku za plačilo, izvoznik lahko vložil izvozno deklaracijo z nepravilnimi podatki in bi lahko, če ne bi bilo opravljeno preverjanje na podlagi naključne kontrole, predložil ustrezen zahtevek za plačilo, ne da bi mu grozila sankcija. To bi nedvomno škodovalo odvračalnemu učinku sankcije.
76. Če pa nasprotno za sankcijo iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 ni odločilen zahtevek za plačilo, to ne sme nujno privesti do tega, da je treba redno naložiti sankcijo, če izvozna deklaracija vsebuje napake. Dobroverni izvoznik mora vedno imeti možnost, da naknadno popravi prvotne podatke v izvozni deklaraciji(32), le če ta popravek sledi prostovoljno in pravočasno, to pomeni ne pod pritiskom zahteve za informacije ali – tudi le nameravanega – pregleda carinskega organa(33) .(34)
77. Glede enotne uporabe predpisov Skupnosti je treba opozoriti, da je po peti uvodni izjavi Uredbe št. 2945/94, ki je uvedla sankcijo, „treba tak ukrep […] v vseh državah članicah uporabljati enotno“, kar nedvomno izključuje možnost, da se pogoje za naložitev sankcije določi časovno različno glede na državo članico. S tega stališča vsekakor ni prepričljivo, da se opiramo na posamezne obrazce – naj bo to izvozna deklaracija ali zahtevek za plačilo –, ker se lahko ti obrazci med državami razlikujejo, v skladu s pristojnostjo držav članic za izvrševanje predpisov Skupnosti in glede na manevrski prostor, ki ga v tej zvezi omogoča Uredba št. 3665/87. V zvezi s tem torej zadostuje ugotovitev, da so odločilni le podatki, ki jih navede izvoznik – ne glede na obrazce, ki jih je po nacionalnih izvedbenih predpisih vsekakor treba uporabiti in ki so glede na možnosti iz Uredbe št. 3665/87 lahko drugačni.
78. Kot vmesni predlog je na podlagi navedenega treba ugotoviti, da cilj sankcije iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 in namen Uredbe št. 2945/94 zahtevata, da se predvidena sankcija naloži, če dokument, ki je podlaga za uveljavljanje nadomestila, vsebuje nepravilne podatke – s pridržkom prostovoljnega pravočasnega popravka teh podatkov.
D – Načelo sorazmernosti
1. Trditve strank
79. Käserei Champignon dvomi v sorazmernost sankcije iz člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87, če izvozna deklaracija šteje za odločilni zahtevek v smislu te določbe. Pri takem razumevanju določbe naj sankcija ne bi bila primerna za to, da doseže svoj namen, ker bi lahko le subjekt, ki zaprosi za nadomestilo, ogrozil finančne interese Skupnosti. Prav tako naj ne bi bila nujna, ker naj bi možnost sankcije pri napačnih podatkih v zahtevku za nadomestilo imela dovolj odvračalen učinek. Sankcija naj tudi ne bi bila primerna, ker naj bi bilo z upoštevanjem le izvozne deklaracije v kazenskopravnem smislu enako strogo kaznovano pripravljalno dejanje in izvršeno dejanje, kar je v nasprotju s pravnimi tradicijami držav članic. Tudi Bundesfinanzhof je izrazilo dvome glede sorazmernosti.
2. Presoja
80. Na podlagi načela sorazmernosti, ki je del splošnih pravnih načel Skupnosti, morajo biti sredstva, uporabljena na podlagi pravne določbe Skupnosti, primerna za dosego zastavljenega cilja in ne smejo preseči tega, kar je potrebno za njegovo dosego.(35)
81. Sodišče je že v sodbi Käserei Champignon I odločilo, da sankcija, predvidena v členu 11(1), prvi pododstavek, točka a, Uredbe št. 3665/87, ne krši načela sorazmernosti, ker je ni mogoče obravnavati kot neprimerno za dosego cilja, ki ga zasleduje ureditev Skupnosti, niti ne presega tega, kar je potrebno za dosego tega cilja.(36)
82. Mimo te splošne ugotovitve se dvomi Käserei Champignon in Bundesfinanzhof glede sorazmernosti sankcije iz člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 očitno nanašajo na razlago, na podlagi katere bi bilo sankcijo mogoče naložiti tudi, če bi izvoznik prvotno nepravilne podatke med postopkom popravil.
83. V zvezi s tem je glede na primer iz postopka v glavni stvari treba ugotoviti, da načelna možnost naložitve sankcije izvozniku, ki brez svoje krivde
navede napačne podatke pri zaprositvi nadomestila, izhaja iz narave zadevne sankcije, ki ni odvisna od krivde. Sodišče je to že upoštevalo v sodbi Käserei Champignon I. Zato je na tem mestu brez pomena, zakaj ne bi bilo mogoče pravočasno popraviti prvotno nepravilnih navedb.(37)
84. Za uresničitev cilja boja proti nepravilnostim in goljufijam se zdi primerno, opreti se na podatke iz dokumenta, ki se uporablja za uveljavljanje nadomestila za uporabo sankcije iz člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87– s pridržkom morebitne poznejše spremembe teh podatkov, če je ta prostovoljna in pravočasna v zgoraj opisanem smislu. Iz cilja preventivnega in odvračalnega učinka sankcije izhaja, da je za zakonodajalca Skupnosti pomembna pravilnost teh podatkov. Tudi za dosego ciljev sistema sankcij je nujno, da se opira na zadevne podatke. V nasprotju z mnenjem Käserei Champignon namreč sama možnost, da bo navedba nepravilnih podatkov v zahtevku za plačilo sankcionirana, nima dovolj odvračalnega učinka.(38)
85. Poleg tega je treba napotiti na peto uvodno izjavo Uredbe št. 2945/94, po kateri so dosedanje izkušnje z nepravilnostmi in s primeri goljufij na področju izvoznih nadomestil pokazale, da druge sankcije in vračilo plačila izvoznega nadomestila ne učinkujejo dovolj odvračalno ter ne zadostujejo za to, da bi se izvoznike spodbudilo k spoštovanju pravil Skupnosti.(39)
86. Končno je sankcija iz člena 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 tudi pri opiranju na podatke v dokumentu, ki se uporablja za uveljavljanje nadomestila, še v primernem razmerju s ciljem, da se varujejo finančni interesi Skupnosti, ker ne nasprotuje popravku teh podatkov, če se ta opravi pros tovoljno in pravočasno.
87. Ker Käserei Champignon očita domnevno izenačevanje pripravljalnega dejanja in izvršenega dejanja v nasprotju s pravnimi tradicijami držav članic, je spregledala, da zadevna sankcija nima kazenskega značaja.
88. Če se bo sankcija iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 v praksi v tem pogledu izkazala kot prestroga, tako da se tveganje naložitve sankcije za izvoznika ne zdi preračunljivo, Sodišču ob upoštevanju jasnih – in varstva vrednih – ciljev zadevnih predpisov, katerih veljavnost ni (več) vprašljiva, ni treba pomagati; glede na primer je bolj naloga zakonodajalca Skupnosti, da ob upoštevanju vseh relevantnih interesov najde ustrezno rešitev glede tega.
VI – Predlog
89. Na podlagi navedenih razlogov Sodišču predlagam, naj na vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je predložilo nemško Bundesfinanzhof, odgovori:
Člen 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe (EGS) št. 3665/87 dne 27. novembra 1987 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2945/94, je treba – tudi ob upoštevanju načela sorazmernosti – razlagati tako, da nepravilni podatki, ki se nanašajo na posamezne blagovne postavke v dokumentu, ki ga je treba v skladu z nacionalnimi izvedbenimi predpisi uporabiti za uveljavljanje nadomestila, in ki lahko privedejo do višjega izvoznega nadomestila, kot pripada izvozniku, povzročijo znižanje izvoznega nadomestila za znesek globe, ki je določena v navedenem členu,
– čeprav je v posebnem zahtevku za plačilo, ki ga je treba predložiti na podlagi nacionalnega prava, izrecno izjavljeno, da plačilo izvoznega nadomestila ni zaprošeno za zadevne blagovne postavke iz tega dokumenta,
– in če je bila ta izjava podana šele po napovedi ali izvedbi carinskih pregledov.
(1) .
(2)  –	Uredba Komisije z dne 27. novembra 1987 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (UL L 351, str. 1) v različici Uredbe Komisije (ES) št. 1829/94 z dne 26. julija 1994 (UL L 191, str. 5) ter v različici Uredbe Komisije (ES) št. 2945/94 z dne 2. decembra 1994 o spremembah Uredbe št. 3665/87 glede sankcij in vračila preveč plačanih zneskov (UL L 310, str. 57) (v nadaljevanju: Uredba št. 3665/87).
(3)  –	Zadeva C-210/00, Recueil, str. I‑6453, v nadaljevanju: sodba Käserei Champignon I.
(4)  –	Na navedenem mestu, točka 52.
(5)  –	Glej točko 3.
(6)  –	BGBl I, str. 766.
(7)  –	Glej v tem smislu člen 11(1), drugi pododstavek, drugi stavek, Uredbe št. 3665/87.
(8)  –	Sodbe z dne 6. oktobra 1982 v zadevi Cilfit (283/81, Recueil, str. 3415, točka 18); z dne 14. decembra 1988 v zadevi Huber (291/87, Recueil, str. 6449, točka 11) in z dne 17. decembra 1998 v zadevi Codan (C-236/97, Recueil, str. I‑8679, točka 25).
(9)  –	Sodbe z dne 12. novembra 1969 v zadevi Stauder (29/69, Recueil, str. 419, točka 3); z dne 12. julija 1979 v zadevi Koschniske (9/79, Recueil, str. 2717, točka 6 in naslednje) in z dne 7. julija 1988 v zadevi Moksel (55/87, Recueil, str. 3845, točka 15).
(10)  –	S tem da se sklicuje na primer, da je „dokument, naveden v tem odstavku, izvozna deklaracija“.
(11)  –	„[…] la déclaration d’exportation dans laquelle il est indiqué qu’une restitution sera
demandée“ (moj poudarek).
(12)  –	Uredba Komisije z dne 15. aprila 1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (v nadaljevanju: Uredba št. 800/1999).
(13)  –	Zadeva 55/74, Recueil, str. 9.
(14)  –	„Izvoz v tretje države“.
(15)  –	„Pravica do nadomestila“.
(16)  –	„Postopek za plačilo nadomestila“.
(17)  –	V smislu zahtevka za odobritev nadomestila oziroma postopka glede pravno zavezujoče navedbe zaprošenega nadomestila.
(18)  –	Sodba z dne 8. junija 1994 v zadevi Elliniko Dimosio (C-371/92, Recueil, str. I‑2391, točka 32).
(19)  –	Glede dvoumne uporabe pojma „zahtevek za plačilo“ v členu 11(1), tretji pododstavek, glej zgoraj navedeno točko 36.
(20)  –	Navedena v opombi 13.
(21)  –	Uredba z dne 19. novembra 1969 o uporabi tranzitnih dokumentov Skupnosti za izvajanje ukrepov Skupnosti za nadzor nad uporabo ali namembnim krajem blaga (UL L 295, str. 14).
(22)  –	Uredba z dne 21. decembra 1967 o izvedbenih predpisih za izvozna nadomestila pri proizvodih, za katere obstaja sistem skupnih cen (UL L 314, str. 9, v nadaljevanju: Uredba št. 1041/67).
(23)  –	Uredba Komisije z dne 22. decembra 1969 o spremembah Uredbe št. 1041/67/EGS o izvedbenih predpisih za izvozna nadomestila pri proizvodih, za katere obstaja sistem skupnih cen (UL L 322, str. 27).
(24)  –	Navedena v opombi 3, točka 35 in naslednje.
(25)  –	Sodbi z dne 27. oktobra 1992 v zadevi Nemčija proti Komisiji (C-240/90, Recueil, str. I‑5383, točka 19) in v opombi 3 navedena sodba Käserei Champignon I, točka 38.
(26)  –	V opombi 3 navedena sodba Käserei Champignon I, točka 44.
(27)  –	V opombi 3 navedena sodba Käserei Champignon I, ki v točkah 32 in 33 vsebuje sklicevanja na sodbo z dne 18. novembra 1987 v zadevi Maizena (137/85, Recueil, str. 4587, točka 13) in v opombi 25 navedeno sodbo Nemčija proti Komisiji, točka 26.
(28)  –	V opombi 3 navedena sodba Käserei Champignon I, točka 41.
(29)  –	Prav tam, točka 42.
(30)  –	Prav tam, točka 43.
(31)  –	Uredba z dne 20. septembra 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 386/90 glede fizičnih pregledov, opravljenih pri izvozu kmetijskih proizvodov, ki izpolnjujejo pogoje za nadomestila (UL L 224, str. 13).
(32)  –	Glej v zvezi s tem tudi člen 65 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1):
„Deklarantu se na njegovo zahtevo dovoli, da popravi eno ali več navedb v deklaraciji, potem ko so jo sprejeli carinski organi. Popravek ne sme imeti za posledico, da bi se deklaracija nanašala na drugo blago, kot ga je prvotno zajemala.
Vendar se ne sme dovoliti noben popravek več, če se to zahteva potem, ko so carinski organi:
a) seznanili deklaranta o tem, da bodo pregledali blago,
b) ugotovili, da zadevne navedbe niso točne
c) ali blago prepustili.“
(33)  –	Glej v zvezi s tem tudi v opombi 18 navedeno sodbo Ellinika Dimitriaka.
(34)  –	Iz predložitvenega sklepa ni mogoče razbrati, ali je Käserei Champignon v zadevi v postopku v glavni stvari izvedla popravke „prostovoljno“. Na obravnavi je Hauptzollamt v zvezi s tem navajalo, da so popravki sledili po izvedbi fizične kontrole.
(35)  –	V opombi 27 navedena sodba Maizena, točka 15, in sodba z dne 7. decembra 1993 v zadevi ADM Ölmühlen (C-339/92, Recueil, str. I‑6473, točka 15).
(36)  –	V opombi 3 navedena sodba, točka 68.
(37)  –	Käserei Champignon v zvezi s tem navaja, da ni mogla videti nepravilnosti prvotnih podatkov, ker bi za to bila potrebna laboratorijska preiskava.
(38)  –	Glej zgoraj navedeno točko 74 in naslednje.
(39)  –	V opombi 3 navedena sodba Käserei Champignon I, točka 66.