62019CC0186
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
esitatud 2. aprillil 2020 (
1
)
Kohtuasi C–186/19
Supreme Site Services GmbH,
Supreme Fuels GmbH & Co KG
Supreme Fuels Trading Fze
versus
Supreme Headquarters Allied Powers Europe
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus))
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ning kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus (EL) nr 1215/2012 – Kohaldamisala – Artikli 1 lõige 1 – Mõiste „tsiviil- ja kaubandusasi“– Ajutised ja kaitsemeetmed – Menetlus, milles taotletakse tagatisena arestitud vara aresti alt vabastamist – Rahvusvahelise organisatsiooni esitatud taotlus – Tegevus või tegevusetus riigivõimu teostamisel – Mõiste – Sisuline menetlus, milles taotletakse lepingulise nõude olemasolu tunnustamist – Kütuse tarnimine rahutagamismissiooni vajadusteks – Kõnealuse rahvusvahelise organisatsiooni kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteet
I. Sissejuhatus
1.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus), käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (
2
) artikli 1 lõiget 1 ja artikli 24 punkti 5.
2.
See taotlus esitati esialgse õiguskaitse kohaldamise menetluse käigus, mille algatamist taotles rahvusvaheline organisatsioon Supreme Headquarters Allied Powers Europe (edaspidi „SHAPE“), et vabastada aresti alt vara tingdeponeerimiskontol, mille arestimist olid ühes Belgia pangas taotlenud kolm äriühingut, Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG ja Supreme Fuels Trading Fze, asukohaga vastavalt Šveitsis, Saksamaal ja Araabia Ühendemiraatides (edaspidi tähistatud koos „Supreme“), ning keelata Supreme'il samade faktiliste asjaolude alusel taotleda uusi arestimisi. Taotluse alusel, mille Supreme esitas samaaegselt ka ajutisi meetmeid kohaldavale kohtunikule, oli antud luba vara tagatisena arestimiseks kuni Supreme'i ja SHAPE lepingust tuleneva vaidluse lahendamiseni, mis puudutab Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni (NATO) rahutagamismissiooniks Afganistanis vajaliku kütuse eest tasumist.
3.
Nendel asjaoludel taotles eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult eelotsust mitmes küsimuses. Eeskätt soovib see kohus nende küsimuste abil teada saada, kas seoses asjaoluga, et vara tagatisena arestimine toimus Belgia pangas avatud tingdeponeerimiskontol, on üksnes Belgia kohtud määruse nr 1215/2012 artikli 24 punkti 5 (
3
) kohaselt pädevad tegema otsust selle vara aresti alt vabastamise kohta.
4.
Sellele küsimusele vastamiseks tuleb eelnevalt käsitleda küsimust, kas sellise esialgse õiguskaitse kohaldamise menetluse puhul, nagu põhikohtuasjas käsitletav menetlus, on tegemist „tsiviil- või kaubandusasjaga“ ning kas see kuulub sellega seoses määruse nr 1215/2012 esemelisse kohaldamisalasse, nagu see on määratletud määruse artikli 1 lõikes 1. Sellega seotud eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud kahtlused tulenevad asjaolust, et esialgse õiguskaitse kohaldamise põhjendamiseks esitas SHAPE rahvusvahelisest õigusest tuleneva kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite.
5.
Vastavalt Euroopa Kohtu taotlusele keskendutakse käesolevas ettepanekus eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusele määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 1 tõlgendamise kohta.
6.
Oma arvamuses teen ma Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada, et vastus küsimusele, kas selline esialgse õiguskaitse kohaldamise menetlus, milles soovitakse tagatisena arestitud vara vabastamist, nagu sellega on tegemist põhikohtuasjas, on „tsiviil- ja kaubandusasi“ selle määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses, sõltub sellest, millist laadi on õigus, mida selle vara tagatisena arestimisega kaitstakse, ning sellest, kas see õigus tuleneb avaliku võimu tegevusest või avaliku võimu teostamisest tulenevast õiguslikust suhtest, ning et seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus lähtuvalt selles sättes ette nähtud erandist seoses „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“.
7.
Eeskätt toon ma välja põhjused, miks minu arvates asjaolu, et teatud rahvusvahelisel organisatsioonil on väidetavalt immuniteet, mis tuleneb rahvusvahelisest õigusest, ei ole selle analüüsi jaoks otsustava tähtsusega ning ei saa takistada liikmesriigi kohut tunnistamast ennast rahvusvaheliselt pädevaks määruse nr 1215/2012 alusel.
II. Õiguslik raamistik
A.
Määrus nr 1215/2012
8.
Määruse nr 1215/2012 põhjenduses 10 on märgitud:
„Käesoleva määruse reguleerimisala peaks hõlmama kõiki peamisi tsiviil- ja kaubandusasju peale teatavate selgelt määratletud asjade [...]“.
9.
Selle määruse artikli 1 lõige 1 näeb ette:
„Käesolevat määrust kohaldatakse tsiviil- ja kaubandusasjade suhtes igat liiki kohtutes. Eelkõige ei kohaldata seda maksu-, tolli- ja haldusasjade suhtes ega riigi vastutuse suhtes tegevuse või tegevusetuse eest riigivõimu teostamisel (acta iure imperii).“
B.
Madalmaade õigus
10.
Madalamaade tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Nederlandse Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering, edaspidi „tsiviilkohtumenetluse seadustik“) artiklis 700 on sätestatud:
„1)   Vara arestimiseks hagi tagamise korras peab loa andma selle kohtu eelmenetluse kohtunik, mille tööpiirkonnas asub üks või mitu asja, mille arestimist taotletakse, või juhul, kui taotlus ei puuduta asju, mille tööpiirkonnas on võlgniku või isiku, keda see taotlus puudutab, alaline elukoht.
[...]“.
11.
Tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 705 lõike 1 kohaselt:
„Aresti kohaldamiseks loa andnud eelmenetluse kohtunik võib esialgse õiguskaitse meetmena aresti tühistada ükskõik millise huvitatud isiku taotlusel, võttes arvesse üldkohtu pädevust.“
III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
12.
SHAPE on rahvusvaheline organisatsioon, mis asutati 28. augustil 1952 Pariisis allkirjastatud protokolliga Põhja-Atlandi lepingu alusel loodud rahvusvahelise sõjalise peakorteri staatuse kohta (edaspidi „Pariisi protokoll“) (
4
). SHAPE'i juhtimise all tegutsev piirkondlik peakorter Allied Joint Force Command Brunssum (ühendvägede juhatuse Brunssumi peakorter, edaspidi „JFCB“) asub Brunssumis (Madalmaad).
13.
Tulenevalt kahest „tellimuse üldlepingust“ (Basic Ordering Agreements, edaspidi „BOA“) tarnis Supreme SHAPE'ile kütust NATO rahvusvaheliste julgeolekuabijõudude (edaspidi „ISAF“) missiooni vajadusteks Afganistanis.
14.
2013. aasta novembris sõlmisid JFCB ja Supreme tingdeponeerimise lepingu, mille kohaselt avati ühes Belgia pangas tingdeponeerimiskonto, et katta hüvitisnõuded või muud korrigeerimised, mis võivad tekkida NATO heakskiidetud klientidel seoses Supreme'iga.
15.
2015. aasta lõpus pöördus Supreme SHAPE ja JFCB vastu rechtbank Limburgisse (Limburgi kohus, Madalmaad) ning taotles, et tingdeponeerimiskontole deponeeritud summadest peetaks kinni mitmesugused summad (edaspidi „sisuline menetlus“). Oma nõude toetuseks kinnitas Supreme, et ta on BOA alusel tarninud SHAPE'ile kütust ISAFi missiooni vajadusteks Afganistanis ning et SHAPE ja JFCB ei täitnud oma maksekohustusi.
16.
SHAPE ja JFCB tõid vastuväites välja kohtualluvuse puudumise, leides, et neil on rahvusvahelise organisatsioonina rahvusvahelisest õigusest tulenev kohtulik immuniteet. 8. veebruari 2017. aasta määruses tunnistas rechtbank Limburg (Limburgi kohus) end pädevaks tegema otsust Supreme'i nõuete kohta. SHAPE esitas 4. mail 2017 selle kohtumääruse peale kaebuse.
17.
Samaaegselt sisulise menetlusega toimus rechtbank Limburgis (Limburgi kohtus) üksteise järel kaks kohtumenetlust, neist ühe algatamist taotles Supreme ja teise SHAPE.
18.
Esiteks andis rechtbank Limburgi (Limburgi kohtu) eelmenetluse kohtunik 14. aprilli 2016. aasta määrusega tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 700 alusel Supreme'ile loa tagatisena arestida tingdeponeerimiskontole deponeeritud vahendid. Vara tagatisena arestimine toimus 18. aprillil 2016.
19.
Teiseks esitas SHAPE 17. märtsil 2017 samale kohtule taotluse esialgse õiguskaitse kohaldamiseks, et vabastada tingdeponeerimiskontol arestitud vahendid ning keelata Supreme'il samade asjaolude alusel taotleda uusi selliseid arestimisi. Oma taotluste toetuseks esitas SHAPE Pariisi protokolli artikli XI lõikest 2 tuleneva kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite, mille kohaselt ei saa Põhja-Atlandi lepingu alusel loodud peakorteri suhtes kohaldada sisuliselt ühtegi täitemeedet.
20.
12. juuni 2017. aasta määruses rahuldas rechtbank Limburg (Limburgi kohus) SHAPE'i taotlused.
21.
Gerechtshof ‘s-Hertogenbosch (’s-Hertogenboschi apellatsioonikohus, Madalmaad) jättis selle määruse 27. juunil 2017 muutmata.
22.
21. augustil 2017 esitas Supreme selle otsuse peale kaebuse Hoge Raad der Nederlandenile (Madalmaade kõrgeim kohus), kes tõstatas omal algatusel küsimuse SHAPE'i esitatud esialgse õiguskaitse kohaldamise taotluse lahendamiseks Madalmaade kohtute rahvusvahelise kohtualluvuse kohta määruse nr 1215/2012 alusel.
23.
Neil asjaoludel otsustas Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
(a)
Kas määrust [nr 1215/2012] tuleb tõlgendada nii, et selline kohtuasi nagu käesolev, milles rahvusvaheline organisatsioon esitab nõuded
(i)
tühistada konto arestimine, mille on vastaspool viinud läbi kolmanda isiku juures teises liikmesriigis, ja
(ii)
keelata vastaspoolel viia samas olukorras uuesti läbi arestimine,
kusjuures nimetatud nõuete aluseks on kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväide, on täielikult või osaliselt tsiviil- või kaubandusasi [selle määruse] artikli 1 lõike 1 tähenduses?
(b)
Kas esimese küsimuse punktile a vastamise seisukohast omab tähtsust — ja kui jah, siis millist — asjaolu, et liikmesriigi kohus andis arestimiseks loa tulenevalt sellest, et vastaspoolel oli enda hinnangul õigus esitada rahvusvahelise organisatsiooni vastu nõue, mille menetlemine on selles liikmesriigis pooleli peaasjas ja mis puudutab lepingulist vaidlust, mille ese on maksed kütuse eest, mis on tarnitud rahvusvahelise organisatsiooniga seotud rahvusvahelise organisatsiooni korraldatud rahuvalvemissiooni tarbeks?
2.
(a)
Kui esimese küsimuse punktile a vastatakse jaatavalt: Kas määruse nr 1215/2012 artikli 24 punkti 5 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus liikmesriigi kohus andis kolmanda isiku juures toimuvaks arestimiseks loa ja kõnealune arestimine viidi seejärel läbi teises liikmesriigis, allub kõnealuse arestimise tühistamise nõude menetlemine erandlikult selle liikmesriigi kohtutele, kus kolmanda isiku juures läbi viidud arestimine toimus?
(b)
Kas teise küsimuse punktile a vastamise seisukohast omab tähtsust — ja kui jah, siis millist — asjaolu, et rahvusvaheline organisatsioon esitas kolmanda isiku juures läbi viidud arestimise tühistamise nõude raames kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite?
3.
Juhul kui vastamisel küsimusele, kas tegemist on tsiviil- või kaubandusasjaga määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 1 tähenduses või kas tegemist on [selle] määruse artikli 24 punkti 5 kohaldamisalasse kuuluva nõudega, omab tähtsust asjaolu, et rahvusvaheline organisatsioon esitas oma nõuete raames kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite, siis mil määral on kohus, kelle poole on pöördutud, kohustatud hindama, kas kõnealune vastuväide on esitatud õigustatult, ja kas seejuures kehtib reegel, et kohus peab hindama kogu tema käsutuses olevat teavet, mille hulka võivad kuuluda ka vastaspoole vastuväited, või mõni muu reegel?“
24.
Supreme, SHAPE, Madalmaade, Belgia, Kreeka, Itaalia ja Austria valitsus ning Euroopa Komisjon esitasid Euroopa Kohtule kirjalikud seisukohad.
25.
Supreme, SHAPE, Madalmaade, Belgia, Kreeka ja Austria valitsus ning Euroopa Komisjon osalesid 12. detsembri 2019. aasta kohtuistungil.
IV. Analüüs
A.
Sissejuhatavad märkused
26.
Esimese eelotsuse küsimusega, mis jaguneb kaheks osaks, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas esialgse õiguskaitse kohaldamise menetluse puhul, nagu põhikohtuasjas käsitletav menetlus, on tegemist „tsiviil- või kaubandusasjaga“ määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 1 tähenduses ning kas see kuulub sellega seoses selle määruse esemelisse kohaldamisalasse.
27.
Konkreetsemalt soovib see kohus sisuliselt teada, kas küsimus sellest, kas selline menetlus kuulub määruse nr 1215/2012 esemelisse kohaldamisalasse, sõltub asjaolust, et sisuline kohtumenetlus ise kuulub sellesse esemelisse kohaldamisalasse (esimese küsimuse punkt b). Lisaks sellele soovib see kohus teada, kas juhul, kui rahvusvaheline organisatsioon esitab rahvusvahelisest õigusest tuleneva kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite, välistab selline immuniteet automaatselt sellise menetluse kuulumise selle määruse esemelisse kohaldamisalasse või peab selle tagajärjeks olema vähemalt see, et tema suhtes kohaldatakse erandit, mis on seotud „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“ kõnealuse määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses (esimese küsimuse punkt a).
28.
Enne nende küsimuste kordamööda analüüsimist tuleb esitada mõned lühikesed märkused käesoleva eelotsusetaotluse vastuvõetavuse kohta.
B.
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
29.
SHAPE väitis oma kirjalikes seisukohtades, et käesolev eelotsusetaotlus ning konkreetsemalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimene ja teine küsimus ei ole vastuvõetavad, kuna need hõlmavad SHAPE'i taotlust Supreme poolt tingdeponeerimiskontol tagatisena arestitud vara aresti alt vabastamist. Need küsimused on väidetavalt vähemalt osaliselt muutunud hüpoteetiliseks, kuna Belgia kohus on juba andnud loa pöörata rechtbank Limburgi (Limburgi kohtu) 12. juuni 2017. aasta ja Gerechtshof ‘s-Hertogenbosch ('s-Hertogenboschi apellatsioonikohtu) 27. juuni 2017. aasta otsused täitmisele Belgia ja Madalmaade vahel sõlmitud konventsiooni alusel (
5
) ning kuna Supreme'i poolt tingdeponeerimiskontol tagatisena arestitud varad on juba aresti alt vabastatud.
30.
Sellega seoses pean täpsustama, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamise küsimused, mille liikmesriigi kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, on asjakohased. Euroopa Kohus võib keelduda liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotlusele vastamast vaid juhul, kui on ilmne, et liidu õigusnormi tõlgendamine või kehtivuse hindamine, mida liikmesriigi kohus palub teha, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline (
6
).
31.
Käesolevas asjas ei ole minu arvates tegemist sellise olukorraga. Sellega seoses piisab kui märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus peab talle esitatud esialgse õiguskaitse kohaldamise taotluse puhul tegema kassatsiooni korras otsuse kahe nimetatud otsuse kohta, mille alusel Supreme'i poolt tingdeponeerimiskontol tagatisena arestitud varad aresti alt vabastati. Seda silmas pidades ei ole küsimus sellest, kas Madalmaade kohtutel on määruse nr 1215/2012 alusel rahvusvaheline kohtualluvus sellise aresti alt vabastamise üle otsustamiseks, minu arvates ei hüpoteetiline ega puudu ka sellel seos põhikohtuasja asjaolude või esemega.
32.
Nüüd kui see on täpsustatud, tõstatub ühtlasi küsimus sellest, kas eelotsusetaotlust tuleks käsitada vastuvõetamatuna seoses põhikohtuasja eseme kadumisega kohtumenetluse poolte väitel pärast Gerechtshof ‘s-Hertogenboschi (‘s-Hertogenboschi apellatsioonikohtu) 10. detsembri 2019. aasta otsust.
33.
Tuleb täpsustada, et selles kohtuotsuses kinnitati rechtbank Limburgi (Limburgi kohtu) pädevust sisuliseks menetlemiseks, sedastades, et kuna kohtulik immuniteet, millele osutasid SHAPE ja JFCB, hõlmas nende ametlike funktsioonide täitmist, tuleb seda immuniteeti käsitada absoluutsena. Lisaks asjaolule, et tingdeponeerimiskontol tagatisena arestitud varad on juba aresti alt vabastatud, võib tekkida küsimus, kas võib osutuda veel võimalikuks, et Madalmaade kohtud annavad tulevikus loa tingdeponeerimiskontol deponeeritud varade uueks arestimiseks.
34.
Seejuures on tõsi, et Euroopa Kohus on mõnikord teatud kohtuasjades ise tuvastanud, et liikmesriigi kohtus algatatud menetluse ese on ära langenud, ja leidnud, et talle esitatud eelotsuse küsimused on seetõttu vastuvõetamatud (
7
).
35.
Samas tuleneb vaadeldaval juhul kohtumenetluse poolte kohtuistungil antud ütlustest, et Gerechtshof ‘s-Hertogenboschi (‘s-Hertogenboschi apellatsioonikohtu) 10. detsembri 2019. aasta otsuse kohta on Hoge Raad der Nederlandenis (Madalmaade kõrgeim kohus) pooleli apellatsioonimenetlus. Kuna SHAPE on esialgse õiguskaitse kohaldamise menetluses Madalmaade kohtult sõnaselgelt taotlenud tingdeponeerimiskontole deponeeritud vahendite uute tagatisena arestimiste keelamist, on mul kahtlus – kuna see kohus ei ole teinud lõplikku otsust selle kohta, kas SHAPE'il on sisulises menetluses alus esitada kohtuliku immuniteedi vastuväide ning kas see immuniteet iseenesest võib takistada seda, et tingdeponeerimiskontol deponeeritud varade suhtes kohaldatakse uut tagatisena arestimist –, kas võib järeldada, et põhikohtuasi on kaotanud oma eseme.
36.
Neil tingimustel tuleb käesolev eelotsusetaotlus minu arvates tunnistada vastuvõetavaks.
C.
Sisulise menetluse mõju (esimese küsimuse punkt b)
37.
Esimese küsimuse punktis b küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas selleks, et otsustada, kas esialgse õiguskaitse kohaldamine, nagu SHAPE'i puhul, on „tsiviil- ja kaubandusasi“ ning kuulub seetõttu määruse nr 1215/2012 esemelisse kohaldamisalasse, peab kohus teadma, kas sisuline menetlus ise kuulub selle määruse esemelisse kohaldamisalasse.
38.
Tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud andmete kohaselt toimus vara tagatisena arestimine, mille vabastamist SHAPE esialgse õiguskaitse kohaldamise raames taotles, nõude alusel, mida Supreme lepingut puudutava kohtuvaidluse käigus väitis endal olevat õigus SHAPE'i vastu esitada.
39.
Sellega seoses on Euroopa Kohus täpsustanud, et „ajutiste või kaitsemeetmete“ all tuleb mõista meetmeid, mis aitavad säilitada olemasolevat faktilist või õiguslikku olukorda, et tagada õigusi, mille tunnustamist taotletakse muu hulgas asja sisuliselt arutavas kohtus (
8
).
40.
Minu arvates ei ole kahtlust, et see mõiste hõlmab vara tagatisena arestimist, nagu seda tegi põhikohtuasjas esitatud asjaoludel Supreme, samuti mis tahes vara tagatisena arestimist, mille jaoks ta võib Madalmaade kohtutelt samade asjaolude alusel luba küsida tulevikus.
41.
Nüüd kui seda on selgitatud, leian ma, et esialgse õiguskaitse kohaldamist, nagu SHAPE'i puhul, tuleb käsitada „ajutiste või kaitsemeetmetena“, kuna sellega soovitakse vabastada aresti alt Supreme'i poolt tagatisena arestitud vara ning keelata sellel poolel kasutada samas olukorras uuesti arestimist (
9
).
42.
Seoses meetodiga, mille abil tuleks kindlaks määrata, kas esialgse õiguskaitse meetmete kohaldamine, nagu põhikohtuasjas käsitletavad meetmed, mida tuleb käsitada „ajutiste ja kaitsemeetmetena“, kuulub määruse nr 1215/2012 esemelisse kohaldamisalasse, tuleb märkida, et kohtuistungil esitati selle kohta kolm erinevat väidet.
43.
Esiteks väitis Supreme, keda toetas selles küsimuses Kreeka valitsus, sisuliselt, et määruse nr 1215/2012 kohaldamine sellise esialgse õiguskaitse taotluse suhtes nagu SHAPE'i taotlus, sõltub sellest, kas sisuline menetlus ise kuulub selle määruse kohaldamisalasse ja sellest tulenevalt, selle menetluse eripäradest (
10
).
44.
Teiseks väitis SHAPE, et tema taotletavate ajutiste ja kaitsemeetmete kohaldamise menetluse käsitamine tsiviil- ja kaubandusasjana ei saa sõltuda sellest, kas sisuline menetlus on tsiviil- või kaubandusasi ning et seda tuleb hinnata eraldi.
45.
Kolmandaks leidsid Madalmaade ja Belgia valitsus ning komisjon, et kuna sisulise menetluse laad ja kvalifitseerimine ei ole otsustava tähtsusega, tuleb hinnata, kas vara tagatisena arestimisega selle menetluse raames tagatavad õigused kuuluvad „tsiviil- ja kaubandusasjade“ hulka määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 1 tähenduses.
46.
Ma nõustun viimati nimetatud väitega.
47.
Tuleb märkida, et määrusele nr 1215/2012 eelnevate õigusaktide ja eeskätt Brüsseli konventsiooni (
11
) tõlgendamisel on Euroopa Kohus asunud seisukohale, et kuna ajutiste või kaitsemeetmetega võib kaitsta väga erinevaid õigusi, siis määrab nende kuulumise konventsiooni kohaldamisalasse mitte nende meetmete endi laad, vaid nende õiguste laad, mille kaitse tagatakse (
12
).
48.
Sellest eeskirjast kõrvale kaldumata (
13
) on Euroopa Kohus täpsustanud, vastupidiselt Supreme'i ja Kreeka valitsuse seisukohale, et tema eesmärk ei olnud siduda ajutiste või kaitsemeetmete taotluse lahendust sisulise menetluse lahendusega (
14
).
49.
Kohtuotsuses Cavel II (
15
) märkis Euroopa Kohus, et ta on kohtuotsuses Cavel I (
16
) sedastanud, et pitseerimise taotlus, mis esitati Brüsseli konventsiooni kohaldamisalast välja jääva lahutusmenetluse raames, jäi ka ise sellest kohaldamisalast välja mitte seetõttu, et tegemist on kõrvalist laadi meetmetega, vaid seetõttu, et selgus, et need meetmed olid vaadeldaval juhul olemuslikult seotud abikaasade abieluvara režiimiga. Lisaks sellele leidis Euroopa Kohus, et ühe teise ajutise meetme puhul, mis oli küll seotud sisulise menetlusega, on võimalik teha teistsugune otsus, kuna selle eesmärk oli tagada vajaduse korral abikaasa ülalpidamine ning see kuulus seetõttu ülalpidamiskohustuste valdkonda, mis oli omakorda hõlmatud selle konventsiooni kohaldamisalaga (
17
).
50.
Euroopa Kohus on samuti sedastanud, et kui ajutiste meetmete kohaldamise taotluse eesmärk on seotud küsimusega, mis kuulub Brüsseli konventsiooni esemelisse kohaldamisalasse, kohaldatakse selle konventsiooni sätteid isegi juhul, kui sisuline menetlus on või võib olla juba algatatud ning isegi juhul, kui selle menetlusega tegelevad vahekohtunikud ning see peaks seetõttu jääma selle konventsiooni kohaldamisalast välja (
18
).
51.
Võttes arvesse sellest kohtupraktikast tulenevat üldist suundumust, (
19
) tundub mulle, et määravaks osutub nende õiguste olemus, mille tunnustamist taotletakse sisulises menetluses ja mille kaitsmine on seotud taotletavate ajutiste või kaitsemeetmetega. Eeskätt ei saa järeldada, et mis tahes „ajutiste või kaitsemeetmete“ taotlust tuleks sõltuvalt sellest, kas sisuline menetlus kuulub määruse nr 1215/2012 kohaldamisalasse, käsitada automaatselt vastavalt kuuluvana või mittekuuluvana sellesse kohaldamisalasse üksnes seetõttu, et tegemist on kõrvalmeetmetega (
20
). Lisaks sellele tuleb kontrollida, kas nende meetmete eesmärgi, st õiguste, mille kaitsmiseks neid sisuliselt võetakse, näol on tegemist määruse kohaldamisalasse kuuluvate „tsiviil- ja kaubandusasjadega“.
52.
Lisan, et minu arvates on selline lähenemine kooskõlas kohtupraktikaga, mille kohaselt saab Brüsseli konventsiooni artiklit 24 (hilisem määruse nr 1215/2012 artikkel 35), mille alusel võib lepinguosalise riigi kohus teha otsuse ajutiste või kaitsemeetmete taotluse kohta isegi juhul, kui see kohus ei ole asja sisuliseks arutamiseks pädev, kohaldada selliste meetmete võtmiseks üksnes valdkondades, mis kuuluvad selle konventsiooni artiklis 1 määratletud esemelisse kohaldamisalasse (
21
).
53.
Seoses põhikohtuasja asjaoludega – kuna vastavalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu andmetele anti luba vara tagatisena arestimiseks nõude alusel, mida Supreme väitis endal SHAPE'i vastu olevat põhikohtuasja esemeks oleva lepingut puudutava kohtuvaidluse raames – leian ma, et selle menetluse abil tuleb välja selgitada, kas SHAPE'i taotletavad vara aresti alt vabastamist hõlmavad esialgse õiguskaitse meetmed kuuluvad määruse nr 1215/2012 kohaldamisalasse või mitte, lähtuvalt selle tagatisena arestimise abil tagatava nõude õiguslikust laadist.
D.
Immuniteeti käsitleva rahvusvahelise õiguse mõju (esimese küsimuse punkt a)
54.
Esimese küsimuse punktiga a soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas asjaolu, et rahvusvaheline organisatsioon esitab oma taotluste toetuseks esialgse õiguskaitse kohaldamisel kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite, välistab automaatselt määruse nr 1215/2012 kohaldamise või peab selle tagajärjeks olema vähemalt see, et tema suhtes kohaldatakse erandit, mis on seotud „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“ selle määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses.
55.
Konkreetsemalt tundub mulle, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu tõstatatud probleem tuleneb eeskätt asjaolust, et nagu on sätestatud määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõikes 1, on erand seoses „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“ seotud acta jure imperii mõistega, mida kasutatakse ka rahvusvahelises õiguses seoses riikide immuniteedi põhimõttega.
56.
Minu analüüsi etapid on järgmised. Esiteks sõnastan ma üldised märkused mõiste acta jure imperii kohta ja teen eristuse rahvusvahelises õiguses käsitletavate riikide immuniteetide ja rahvusvaheliste organisatsioonide immuniteetide vahel. Teiseks hindan ma seda, kas sellise eristamise tulemusel peavad rahvusvahelisi organisatsioone hõlmavad kohtuvaidlused jääma automaatselt määruse nr 1215/2012 kohaldamisalast välja. Minu vastus sellele on eitav, kuid ma rõhutan, kolmandaks, et rahvusvaheliste organisatsioonide tegevuse või tegevusetuse puhul võib minu arvates olla võimalik kohaldada selle määruse artikli 1 lõike 1 alusel erandit seoses „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“. Lõpuks täpsustan ma kohtupraktikast tulenevaid kriteeriume selleks, et järeldada, et teatud tegevus või tegevusetus on seotud riigivõimu teostamisega, ning selgitan põhjusi, mis on viinud mind seisukohale, et asjaolu, et rahvusvaheline organisatsioon esitab kohtuliku või kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite, ei ole nende kriteeriumide hindamisel otsustava tähtsusega.
57.
Sissejuhatavalt tuleb lisada, et Supreme väitis oma kirjalikes seisukohtades, et SHAPE'i esialgse õiguskaitse taotluse toetuseks esitatud kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväide ei ole asjakohane. Seevastu väidab Supreme, et kuivõrd määruse nr 1215/2012 kohaldatavus sellise taotluse suhtes nagu SHAPE'i taotlus, sõltub sellest, kas sisuline menetlus kuulub selle määruse esemelisse kohaldamisalasse, tuleb välja selgitada, kas kõnealuse menetluse raames esitatud kohtuliku immuniteedi vastuväide võib olla takistus sellise taotluse kuulumiseks „tsiviil- ja kaubandusasja“ alla kõnealuse määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses või mitte.
58.
Sellega seoses tuleb täpsustada, et immuniteeti käsitleva rahvusvahelise õiguse mõju kõnealuse määruse esemelisele kohaldamisalale ei erine minu arvates sõltuvalt sellest, kas see organisatsioon esitab kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi või kohtuliku immuniteedi vastuväite. Selle probleemistiku analüüsiga püüan ma tegelikult seda selgitada.
1. Märkused immuniteeti käsitleva rahvusvahelise õiguse kohta
59.
Oma kirjalikes seisukohtades märkisid Madalmaade, Belgia ja Austria valitsus, et acta jure imperii mõiste, mis võimaldab rahvusvahelises õiguses eristada tegevust, mis on seotud riigivõimu teostamisega, ja haldustegevust (acta jure gestionis), on asjakohane üksnes juhul, kui on esitatud riikide immuniteedi vastuväide. Need valitsused leiavad seejuures, et rahvusvaheliste organisatsioonide immuniteet kehtib kõikide selliste organisatsioonide tegevuse puhul, eeldusel et selline tegevus on lahutamatult seotud nende organisatsioonide eesmärkidega või on vajalik nende ülesannete täitmiseks.
60.
Seoses riikide immuniteediga tuleb märkida, et Euroopa Kohus on sedastanud Mahamdia kohtuotsuses, (
22
) et tänase rahvusvahelise tava kohaselt ei ole see kohtulik immuniteet, mille kohaselt ühte riiki ei saa allutada teise riigi kohtuvõimule, absoluutne, ning see võib olla välistatud juhul, kui kohtule esitatud hagi esitatakse iure gestionis tegevuse suhtes, mis ei puuduta avalikku võimu.
61.
Nagu on õigusega märkinud kohtujurist Szpunar oma ettepanekus Rina kohtuasjas, (
23
) on Euroopa Kohus seega kaudselt nõustunud rahvusvahelises tavaõiguses kindla kuju võtnud põhimõttega, mille kohaselt riikidel on suhteline immuniteet, mis rajaneb vahetegemisel jure imperii tehtud tegude ja jure gestionis tehtud tegude vahel, mille puhul kohtulikul immuniteedil ei ole täieulatuslikku mõju.
62.
Lisaks sellele tuleb märkida, et kohtuotsuste täitmisega seotud riikide immuniteedi mõistet on ka õigusteoorias ja rahvusvahelises õiguses täpsustatud. Näiteks kui riigi avaliku võimu teostamisega seotud vara ja omand on kaitstud teise riigi ametiasutuste kohaldatavate täitemeetmete eest, siis on olukord erinev, kui tegemist on vara või omandiga, mida on kasutatud või mis on ette nähtud kasutamiseks äriotstarbeks (
24
).
63.
Samas on rahvusvaheliste organisatsioonide immuniteedi puhul vahetegemine jure imperii tehtud tegude ja jure gestionis tehtud tegude vahel vaid piiratud ulatuses asjakohane (
25
).
64.
Nagu märgivad õigusega Madalmaade, Belgia ja Austria valitsus, vastavad rahvusvaheliste organisatsioonide immuniteedid riikide immuniteetidega võrreldes erinevale loogikale. Erinevalt riikidest, kelle puhul immuniteet tuleneb par in parem non habet imperium põhimõttest, (
26
) rajanevad rahvusvaheliste organisatsioonide immuniteedid üldjuhul nende organisatsioonide asutamislepingutel, mitmepoolsetel kokkulepetel või samasse organisatsiooni kuuluvate liikmesriikide kahepoolsetel lepingutel (
27
). Sellised immuniteedid on funktsionaalset laadi, kuna nende eesmärk on tagada, et need organisatsioonid saaksid sõltumatult täita ülesandeid, mille täitmiseks nad on asutatud (
28
).
2. Rahvusvahelisi organisatsioone hõlmavate kohtuvaidluste määruse nr 1215/2012 esemelisse kohaldamisalasse kuulumise välistamise puudumine kohtu omal algatusel
65.
Võttes arvesse asjaolu, et rahvusvaheliste organisatsioonide immuniteedid erinevad riikide omadest ja on funktsionaalset laadi – millest tuleneb, et need võivad laieneda kõikidele tegudele, mida need organisatsioonid teevad oma ülesannete täitmiseks –, kerkib küsimus, kas, nagu väidab Austria valitsus, saab juhul kui rahvusvaheline organisatsioon osaleb kohtuvaidluses, igal juhul järeldada, et see vaidlus jääb välja määruse nr 1215/2012 kohaldamisalast.
66.
Pean tunnistama, et mul on raske mõista, millistest põhimõtetest või kohustustest lähtuvalt peaks rahvusvahelisi organisatsioone hõlmavad kohtuvaidlused jääma automaatselt välja määruse nr 1215/2012 kohaldamisalast, nagu seda väidab see valitsus. Eeskätt tundub mulle, et võimalus, et seda määrust kohaldatakse selliste kohtuvaidluste suhtes, ei kahjusta liidu kohustust, mis on sätestatud ELL artikli 3 lõikes 5 ja mis hõlmab kohustust järgida õigusakti vastuvõtmisel rahvusvahelist õigust tervikuna (
29
).
67.
Nimelt, kui tegemist on kohtuvaidlusega rahvusvahelise organisatsiooni ja eraõiguslike isikute vahel, nagu põhikohtuasja puhul, leian ma, et üksnes asjaolu, et riiklik kohus kuulutab end rahvusvaheliselt pädevaks põhjusel, et selline kohtuvaidlus kuulub määruse nr 1215/2012 esemelisse kohaldamisalasse, ei saa kahjustada osutatud immuniteedi kaitset – rahvusvahelise õiguse alusel – seoses kohtuvaidluse pooleks oleva rahvusvahelise organisatsiooniga.
68.
Selleks et tagada kohtuliku immuniteedi järgimist, peab riiklik kohus seevastu mitte kasutama sellest määrusest tulenevat pädevust, kui selline immuniteet seda nõuab (
30
). Lisaks sellele, tulenevalt kohtuvaidluse sisulisest või esialgse õiguskaitse kohaldamise raames tehtud analüüsist, peab ta vajaduse korral mitte kohaldama rahvusvahelise organisatsiooni suhtes sundtäitmise meetmeid seoses sellel organisatsioonil oleva kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteediga (
31
).
69.
Selles küsimuses tuleb lisada, nagu on kirjalikes seisukohtades ja kohtumenetluse käigus väitnud Supreme, Madalmaade valitsus ja komisjon, et küsimus sellest, kas rahvusvahelise organisatsiooni esitatud immuniteedi vastuväide saab takistada või mitte kohtumenetlust või täitemeetmete kohaldamist selle organisatsiooni suhtes, ei ole seotud määruse nr 1215/2012 kohase kohtualluvuse väljaselgitamise staadiumiga ning omandab mõju alles pärast seda, kui kohus on kuulutanud end rahvusvaheliselt pädevaks (
32
).
70.
Selle küsimuse puhul tuleb määratleda rahvusvahelise organisatsiooni kohtuliku immuniteedi ja kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi piirid ning hinnata selle alusel menetluse poolte nõuete põhjendatust. Konkreetsemalt tuleb selle küsimuse puhul välja selgitada, kas väidetav immuniteet on olemas. Seejuures erineb see küsimusest, kas kohtuvaidluse näol on tegemist tsiviil- või kaubandusasjaga, ning kas see kuulub määruse nr 1215/2012 esemelisse kohaldamisalasse, sellele küsimusele tuleb vastus anda varem ning liikmesriigi kohus ei pea sellele vastamiseks kohtuasja sisuliselt menetlema (
33
).
71.
Põhikohtuasja asjaoludel tundub mulle seoses Austria valitsuse väljendatud probleemidega, et üksnes määruse nr 1215/2012 kohaldamine ei saa SHAPE'i esialgse õiguskaitse taotlust käsitleval Madalmaade kohtul takistada selliste ajutiste või kaitsemeetmete võtmist, mis häiriksid vaadeldaval juhul tema kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi rakendamist.
72.
Eelnevate kaalutluste alusel tuleb järeldada, et rahvusvahelise organisatsiooni esitatud rahvusvahelisest õigusest tulenev immuniteedi vastuväide ei takista automaatselt määruse nr 1215/2012 kohaldamist. Selleks, et tuvastada, kas rahvusvahelist organisatsiooni hõlmav kohtuvaidlus kuulub selle määruse esemelisse kohaldamisalasse, tuleb aga hinnata, kas selle vaidluse puhul saab kohaldada ühte selle määruse artiklis 1 ettenähtud erandit.
3. Võimalus kohaldada erandit seoses „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“ rahvusvahelisi organisatsioone hõlmavate kohtuvaidluste puhul
73.
Tuleb märkida, et määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 1 kohaselt kohaldatakse selle sätteid tsiviil- ja kaubandusasjade puhul. Seevastu ei laiene need sätted „riigi vastutusele, mis tuleneb riigi tegevusest või tegevusetusest riigivõimu teostamisel (acta iure imperii)“.
74.
Nagu märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, tekib küsimus, kas seda erandit kohaldatakse üksnes riikide puhul või võib see hõlmata ka rahvusvaheliste organisatsioonide nagu SHAPE tegusid või tegevusetust.
75.
Sellega seoses pean ma vajalikuks märkida, et Euroopa Kohtu praktikas väljakujunenud „avaliku võimu“ mõiste hõlmab Brüsseli konventsiooni mõjul juba olukordi, kus rahvusvaheline organisatsioon tegutseb avaliku võimu teostamisel (
34
).
76.
Märgin samuti, et kohtupraktikast tuleneva esialgse määratluse kohaselt ei viidanud mõiste „avalik võim“ üksnes „riigi vastutusele“, nagu see on sõnastatud määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõikes 1, vaid üldisemalt olukordadele, kus „ametiasutus“ tegutseb avaliku võimu teostamisel (
35
).
77.
Sellega seoses tuleb rõhutada, et selle määruse artikli 1 lõikesse 1 viite „riigi [vastutus] tegevuse või tegevusetuse eest riigivõimu teostamisel“ lisamine (tegemist on ainukese muudatusega võrreldes määruse nr 44/2001 artikli 1 lõike 1 sõnastusega), oli tingitud vaid soovist selgitada „tsiviil- ja kaubandusasja“ mõistet (
36
).
78.
Lisaks sellele on määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõikes 1 esitatud loetelu ees sõna „eelkõige“. Minu arvates võib viidet „riigi vastutusele“ selles sättes käsitada seetõttu avaliku võimu teostamisega seotud tüüpiliste olukordade mitteammendava kirjeldusena (
37
).
79.
Sellega seoses tuleb täpsustada, et selle määruse põhjendus 10, milles on märgitud, et seadusandja soovis hõlmata kõnealuse määruse kohaldamisalasse „kõiki peamisi tsiviil- ja kaubandusasju peale teatavate selgelt määratletud asjade“, tundub mulle pigem viitavat sama määruse artikli 1 lõikes 2 esitatud eranditele kui selle artikli lõikes 1 osutatud valdkondadele, mis jäävad igal juhul määruse nr 1215/2012 kohaldamisalast välja, kuna need ei ole „tsiviil- ja kaubandusasjad“.
80.
Neid asjaolusid silmas pidades leian, et määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõikes 1 esitatud mõiste „riigivõim“ võib samuti hõlmata rahvusvaheliste organisatsioonide tegusid või tegevusetust. Kui sellega on tegemist, ei kuulu need teod ja tegevusetus „tsiviil- ja kaubandusasjade“ alla ja on välistatud selle määruse esemelisest kohaldamisalast.
81.
Oma analüüsi järgnevas osas täpsustan ma esmalt Euroopa Kohtu praktikast tulenevaid kriteeriume, mis võimaldavad määrata kindlaks, kas teatud tegu või tegevusetus oli seotud riigivõimu teostamisega. Seejärel toon välja põhjused, mille tõttu ma leian, et sellise rahvusvahelise organisatsiooni nagu SHAPE esitatud immuniteedi vastuväide ei ole otsustava tähtsusega selleks, et määrata kindlaks, kas on võimalik kohaldada erandit seoses „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“.
4. Euroopa Kohtu praktika seoses mõistega „tegevus või tegevusetus riigivõimu teostamisel“
82.
Tuleb märkida, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb küsimust sellest, kas teatav hagi on hõlmatud määruse nr 1215/2012 kohaldamisalaga, hinnata lähtuvalt asjaoludest, mis iseloomustavad kohtuvaidluse poolte õiguslikke suhteid või lähtuvalt kohtuvaidluse esemest (
38
).
83.
Euroopa Kohus on seega leidnud, et kuigi teatavad ametiasutuse ja eraõigusliku isiku vahelised vaidlused võivad kuuluda määruse nr 1215/2012 kohaldamisalasse, ei ole see nii, kui ametiasutus teostab riigivõimu (
39
). Nimelt kui üks vaidluspool teostab avalikku võimu, siis on välistatud selle vaidluse käsitamine tsiviil- ja kaubandusasjana selle määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses, kuna see pool kasutab laiemaid volitusi kui need, mis tulenevad eraõiguslike isikute vahelistele suhetele kohaldatavatest normidest (
40
).
84.
Selleks et tuvastada, kas käesoleval juhul on asi nii, on Euroopa Kohus otsustanud, et tuleb kindlaks teha pooltevaheline õigussuhe ning analüüsida esitatud hagi alust ja selle menetlemise korda (
41
). Seda kohtupraktikat arvesse võttes tundub, et neid kolme kriteeriumi, „pooltevaheline õigussuhe“ - „hagi alus“ ja „hagi menetlemise kord“ – tuleb vaadelda samaaegselt. Samas ei ole kõikide kohtuotsuste puhul nimetatud pooltevahelist õigussuhet hõlmavat kriteeriumi (
42
). Lisaks sellele on teatud teistes kohtuotsustes Euroopa Kohus käsitlenud hagi alust ja pooltevahelist õigussuhet hõlmavaid kriteeriume kattuvatena (
43
). Seega tundub mulle, et Euroopa Kohus ei ole järjekindlalt eristanud „pooltevahelist õigussuhet“, hagi alust“ ja „vaidluse eset“ (
44
).
85.
Lisaks Euroopa Kohtu neis otsustes esitatud põhjendustele tundub mulle kokkuvõttes, et määravaks osutub asjaolu, et hagi aluseks on toiming, mis põhineb avaliku võimu teostamisel või avaliku võimu teostamisega seotud õigussuhtel (
45
).
86.
Euroopa Kohus on sedastanud, et „piisab asjaolust, et hageja nõude aluseks on avaliku võimu akt, et arvata tema hagi välja Brüsseli konventsiooni kohaldamisalast, olenemata menetlusest, mida võimaldab niisuguses olukorras siseriiklik õigus“ (
46
).
87.
Minu arvates tuleneb sellest kohtupraktikast ka asjaolu, et kriteerium, mis on seotud hagi menetlemise korraga, ei ole alati asjakohane (
47
).
88.
Seega tundub mulle, et asjaolu, et hagi puhul kasutatakse tsiviilõiguse traditsioonilisi vorme, et välista selle väljajäämist määruse nr 1215/2012 kohaldamisalast, kui muude asjaolude põhjal on võimalik järeldada, et hagi aluseks on õigustoiming, mis põhineb avaliku võimu teostamisel või avaliku võimu teostamisega seotud õigussuhtel (
48
).
89.
Sellega seoses näib mulle vajalik rõhutada, et hagi menetlemise korraga seotud kriteerium võeti kasutusele Bateni kohtuotsuses (
49
) ning seda kasutati eeskätt Sapiri, (
50
) Sunico, (
51
) Pula Parkingi (
52
) ja Gradbeništvo Korana (
53
) kohtuotsustes seoses kohtuvaidlustega, kus muudest asjaoludest ei ilmnenud, et hagi aluseks oleks õigustoiming, mis põhineb avaliku võimu teostamisel või avaliku võimu teostamisega seotud õigussuhtel, ning selle eesmärk oli vältida seda, et olukorrad, kus avalik-õiguslikul asutusel on võimalus võtta vastu avalik-õiguslik akt, mis kuulub juba iseenesest täitmisele, ning saada sellega eelisõigused, mis võimaldavad tal eirata üldnormidest tulenevaid eeskirju, jääks vaatamata kõigele välja määruse nr 1215/2012 kohaldamisalast.
90.
Eelnevat silmas pidades tuleb üldiselt järeldada, et selleks, et määrata kindlaks, kas kohtuvaidlus peab jääma välja selle määruse kohaldamisalast, kuna tegemist on „riigivõimu teostamisega seotud tegude või tegevusetusega“, tuleb vaadelda seda, kas hagi aluseks on toiming, mis põhineb avaliku võimu teostamisel või avaliku võimu teostamisega seotud õigussuhtel. Seejuures võib seda näidata asjaolu, et avalik-õiguslikul asutusel on võimalik vastu võtta avalik-õiguslik akt, mis kuulub juba iseenesest täitmisele, nii et see asutus on õiguslikus olukorras, mis moodustab erandi hagi menetlemist käsitlevatest üldnormidest tulenevatest eeskirjadest. Seevastu asjaolu, et hagi puhul kasutatakse tavapäraseid õiguskaitsevahendeid, ei saa pidada määravaks.
5. Rahvusvaheliste organisatsioonide immuniteedi mõju mõistele „tegevus või tegevusetus riigivõimu teostamisel“
91.
Analüüsi selles etapis pean ma vajalikuks vastata Kreeka valitsuse ja SHAPE'i väidetele, mille kohaselt rahvusvaheliste organisatsioonide kohtulik ja kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteet kuuluvad selliste eeliste hulka, mis moodustavad erandi eraõiguslike isikute suhteid reguleerivatest tavapärastest eeskirjadest ning asetavad need organisatsioonid teiste lepinguosalistega võrreldes domineerivasse seisundisse. Selline kohtuvaidlus nagu põhikohtuasi, milles rahvusvaheline organisatsioon tugineb kohtulikule või kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedile, kuulub nende arvates „riigivõimu teostamise erandi“ alla.
92.
Siinkohal tuleb meelde tuletada, et nagu tuleneb eespool punktist 90, sõltub asjaolu, kas avalik-õiguslik asutus on õiguslikus olukorras, mis moodustab erandi hagi menetlemist reguleerivatest eraõiguslike isikute vahelistele suhetele kohaldatavatest normidest, sellest, kas sellel asutusel on võimalik vastu võtta avalik-õiguslik akt, mis kuulub juba iseenesest täitmisele. Teisisõnu tuleb välja selgitada, kas sellel asutusel on eelisõigusi, mis võimaldavad tal väljaspool tavapärast õigusmenetlust võtta vastu eraõiguslike isikute jaoks siduvaid otsuseid.
93.
Ei kohtuotsuste täitmisega seotud ega kohtulik immuniteet ei anna selliseid eelisõigusi. Nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 68, nõuab kohtulik immuniteet liikmesriigi kohtult üksnes seda, et ta ei teosta määrusest 1215/2012 või muudest õigusaktidest tulenevat kohtualluvust. Konkreetsemalt ja kujundlikumalt väljendudes annab selline immuniteet omanikule „kilbi“, mis kaitseb teda hagi esitamise eest, kuid ei anna talle mingit eraldi otsustusõigust. Sama kehtib kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi kohta, mille puhul kohus ei saa sellise immuniteedi omaniku suhtes kohaldada täitemeetmete sundtäitmisele pööramist.
94.
Seega saan ma aru nii, et menetluse ühel poolel olev kohtulik või kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteet ei tähenda tingimata, et pooltevaheline õigussuhe peab igal juhul olema seotud avaliku võimu teostamisega. Põhikohtuasja asjaoludest lähtuvalt ei saa järeldada, et üksnes asjaolu, et SHAPE esitas Madalmaade kohtule kohtuliku või kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite, tähendab, et tema ja Supreme'i vahelised lepingulised kohustused ei ole vabalt kokku lepitud ning on seotud ühepoolse otsustusõiguse (
54
) või erivolituste (
55
) rakendamisega
95.
Seega ei jaga ma Kreeka valitsuse ja SHAPE'i seisukohta. Minu arvates ei tähenda asjaolu, et rahvusvaheline organisatsioon on esitanud immuniteedi vastuväite, seda et tal on laiemad volitused kui need, mis tulenevad eraõiguslike isikute vahelistele suhetele kohaldatavatest normidest.
96.
Lisaks sellele, kui eeldada, et riigi immuniteet võib anda tunnistust sellest, et riigi tegutsemine on toimunud avaliku võimu teostamise raames, (
56
) siis olukord on erinev juhul, kui rahvusvaheline organisatsioon esitab kohtuliku või kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi vastuväite. Kuna need immuniteedid ei ole piiratud acta jure imperii tegudega, ei saa nende põhjal minu arvates mitte kuidagi otsustada, kas selle organisatsiooni tegevus on seotud avaliku võimu teostamisega või mitte.
E.
Küsimus sellest, kas põhikohtuasjas käsitletav menetlus kuulub määruse nr 1215/2012 esemelisse kohaldamisalasse
97.
Ühelt poolt tuleb märkida, nagu on osutatud käesoleva ettepaneku punktis 90, et selleks, et määrata kindlaks, kas kohtuvaidlus peab jääma välja kõnealuse määruse nr 1215/2012 kohaldamisalast, kuna tegemist on „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“, tuleb vaadelda seda, kas hagi aluseks on toiming, mis põhineb avaliku võimu teostamisel või avaliku võimu teostamisega seotud õigussuhtel. Teiselt poolt, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 47, sõltub „ajutisi või kaitsemeetmeid“ hõlmava menetluse kuulumine selle määruse kohaldamisalasse nende õigussuhete laadist, mille kaitsmisele need meetmed on suunatud.
98.
Arvestades samaaegselt neid kaht kriteeriumi, tuleb põhikohtuasja asjaolusid silmas pidades kontrollida, kas SHAPE'i esialgse õiguskaitse korras vara tagatisena arestimise eesmärk oli kaitsta õigust, mille alus oli avaliku võimu teostamine või avaliku võimu teostamisega seotud õigussuhe.
99.
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et eelotsusetaotluse esitanud kohus on ise märkinud, et selle vara tagatisena arestimise eesmärk oli kaitsta lepingulist nõuet, mille esitamiseks Supreme väitis endal olevat õiguse SHAPE'iga sõlmitud BOA alusel.
100.
Välja arvatud juhul kui tõendatakse, et vaidlusalused lepingutingimused annavad tunnistust laiemate volituste kasutamisest kui need, mis tulenevad eraõiguslike isikute vahelistele suhetele kohaldatavatest normidest, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus, olen ma seisukohal, et see lepinguline suhe ei ole seotud avaliku võimu teostamisega.
101.
Ka Supreme ise on kinnitanud, et lepinguosaliste kohustused olid vabatahtlikult kokku lepitud. Samuti ei ole pooled vaidlustanud asjaolu, et BOAde näol on tegemist turutingimustel sõlmitud kokkulepetega, mis on sõlmitud hankemenetluse abil.
102.
Neid asjaolusid ei tundu kahtluse alla seadvat see, et Supreme tarnis nende kokkulepete alusel SHAPE'ile kütust NATO rahutagamismissiooni vajadusteks Afganistanis.
103.
Nagu komisjon õigusega väidab, ei mõjuta see, kuidas SHAPE tarnitud kütust hiljem kasutas, lepinguosaliste õigussuhet. Selline taust võimaldab mõista selle õigussuhte väljakujunemise konteksti, kuid ei võimalda iseenesest järeldada, et see õigussuhe on seotud laiemate volituste kasutamisega kui need, mis tulenevad eraõiguslike isikute vahelistele suhetele kohaldatavatest normidest.
104.
Neid asjaolusid silmas pidades leian ma, et sellist esialgse õiguskaitse kohaldamise taotlust nagu SHAPE'i esitatud taotlus, mis hõlmab tagatisena arestitud vara aresti alt vabastamist, tuleb käsitada „tsiviil- ja kaubandusasjana“ määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 1 tähenduses, kui õigus, mida selle vara tagatisena arestimisega kaitstakse, tuleneb lepingulisest õigussuhtest, mis ei ole seotud avaliku võimu teostamisega, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
V. Ettepanek
105.
Kõiki eelnevaid kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Hoge Raad der Nederlandeni (Madalmaade kõrgeim kohus) esitatud esimesele eelotsuse küsimusele järgmiselt:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et vastus küsimusele, kas selline esialgse õiguskaitse kohaldamise menetlus, milles soovitakse tagatisena arestitud vara vabastamist, nagu sellega on tegemist põhikohtuasjas, on „tsiviil- ja kaubandusasi“ selle õigusnormi tähenduses, sõltub sellest, millist laadi on õigus, mida selle vara tagatisena arestimisega kaitstakse, ning sellest, kas see õigus tuleneb avaliku võimu tegevusest või avaliku võimu teostamisest tulenevast õiguslikust suhtest ning et seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus lähtuvalt kõnealuses sättes ette nähtud erandist seoses „tegevuse või tegevusetusega riigivõimu teostamisel“.
2.
Asjaolu, et rahvusvahelisel organisatsioonil on immuniteet, mis tema väitel tuleneb rahvusvahelisest õigusest, ei ole selle analüüsi jaoks otsustava tähtsusega ning ei saa takistada liikmesriigi kohut tunnistama enda rahvusvahelist kohtualluvust määruse nr 1215/2012 alusel.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (ELT 2012, L 351, lk 1).
(
3
)	Määruse nr 1215/2012 artikli 24 punkti 5 kohaselt allub asi menetluste puhul, mis seonduvad kohtuotsuste täitmisega, poolte alalisest elukohast olenemata selle liikmesriigi kohtutele, kus otsus kuulub täitmisele.
(
4
)	Kättesaadav veebisaidi aadressil: https://www.nato.int/cps/fr/natolive/official_texts_17300.htm.
(
5
)	28. märtsil 1925 Brüsselis alla kirjutatud Belgia ja Madalmaade vaheline konventsioon kohtualluvuse ja pankrotimenetluse kohta ning kohtuotsuste, vahekohtuotsuste ja ametlike dokumentide kehtivuse ja täitmise kohta (Stb. 1929, 405).
(
6
)	Vt selle kohta 22. mai 2008. aasta kohtuotsus citiworks (C–439/06, EU:C:2008:298, punkt 32) ja 27. juuni 2018. aasta kohtuotsus Altiner ja Ravn (C–230/17, EU:C:2018:497, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
7
)	Vt selle kohta 12. märtsi 1998. aasta kohtuotsus Djabali (C–314/96, EU:C:1998:104, punktid 20 ja 21) ja 20. jaanuari 2005. aasta kohtuotsus García Blanco (C–225/02, EU:C:2005:34, punktid 29–31).
(
8
)	Vt selle kohta 26. märtsi 1992. aasta kohtuotsus Reichert ja Kockler, (C–261/90, EU:C:1992:149, punkt 34) ja 28. aprilli 2005. aasta kohtuotsus St. Paul Dairy (C–104/03, EU:C:2005:255, punkt 13). Tuleb rõhutada, et nagu ilmneb määruse nr 1215/2012 ettevalmistavatest materjalidest, oli selle määruse eesmärk eeskätt selgitada ajutiste, sh kaitsemeetmete liidus vaba liikumise tingimusi (vt ka määruse põhjendus 33). Seevastu ei näita mitte ükski asjaolu, et liidu seadusandja kavatsus oleks olnud muuta Euroopa Kohtu praktikast tulenevat „ajutiste ja kaitsemeetmete“ määratlust. Sellega seoses tuleb märkida, et kuigi selle määruse põhjenduses 25 on täpsustatud selle mõistega hõlmatavaid teatavaid juhtumeid, ei ole seda mõistet täpselt määratletud.
(
9
)	Sellega seoses tuleb märkida, et Madalmaade tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 705 lõikes 1 on sätestatud, et „[a]resti kohaldamiseks loa andnud eelmenetluse kohus võib esialgse õiguskaitse meetmena aresti tühistada ükskõik millise huvitatud isiku taotlusel, võttes arvesse üldkohtu pädevust“. Seega tundub mulle, et selle sätte alusel SHAPE'i taotluse alusel algatatud menetlus mitte lihtsalt ei järgne menetlusele, mille tulemusel anti luba vara tagatisena arestimiseks, vaid seda tuleb käsitada selle menetlusega vahetult seotuna. Minu arvates on mõlema menetluse esemeks sama „ajutine ja kaitsemeede“: üks menetlus on suunatud vara tagatisena arestimisele ning teisega soovitakse see vara aresti alt vabastada ning keelata samas olukorras viia uuesti läbi arestimine.
(
10
)	Täielikkuse huvides täpsustan, et kirjalikes seisukohtades märgib Supreme, et määrust nr 1215/2012 kohaldatakse ajutiste ja kaitsemeetmete suhtes, kui nende meetmete eesmärk on kaitsta õigusi, mis tulenevad määruse esemelisest kohaldamisalast. Sellest tuleneb Supreme'i väitel, et määravaks osutub asjaolu, kas sisuline menetlus ise on „tsiviil- ja kaubandusasi“ selle määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses.
(
11
)	27. septembri 1968. aasta Brüsseli konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32). Sellega seoses tuleb täpsustada, et kohtupraktika kohaselt kehtib Euroopa Kohtu selle lepingu sätete kohta antud tõlgendus ka nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades) (EÜT 2001, L 12, lk 1) kohta, kui neid sätteid võib pidada samaväärseks (vt 18. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Realchemie Nederland, C–406/09, EU:C:2011:668, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika). Selline olukord kehtib määruse artikli 1 lõike 1 ning selle konventsiooni artikli 1 esimese lõigu puhul. Samuti võib käsitada samaväärsetena selle määruse artikli 1 lõiget 1 ja määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõiget 1 (vt 15. novembri 2018. aasta kohtuotsus Kuhn, C–308/17, EU:C:2018:911, punktid 31 ja 32 ning seal viidatud kohtupraktika). Seetõttu viitan ma, tsiteerides edaspidi käesolevas ettepanekus määrusele nr 1215/2012 eelnevat kohtupraktikat, üksnes sellele määrusele.
(
12
)	Vt 27. märtsi 1979. aasta kohtuotsus de Cavel (143/78, EU:C:1979:83, punkt 8).
(
13
)	Vt eeskätt 26. märtsi 1992. aasta kohtuotsus Reichert ja Kockler (C–261/90, EU:C:1992:149, punkt 32), 17. novembri 1998. aasta kohtuotsus Van Uden (C–391/95, EU:C:1998:543, punkt 33) ning 18. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Realchemie Nederland (C–406/09, EU:C:2011:668, punkt 40).
(
14
)	Vt 6. märtsi 1980. aasta kohtuotsus de Cavel (120/79, EU:C:1980:70, punktid 8 ja 9).
(
15
)	6. märtsi 1980. aasta kohtuotsus de Cavel (120/79, EU:C:1980:70).
(
16
)	27. märtsi 1979. aasta kohtuotsus de Cavel (143/78, EU:C:1979:83). Tuleb märkida, et määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 2 punkti a kohaselt ei kohaldata seda määrust füüsiliste isikute õigus- ja teovõime või abielulisest suhtest tulenevate varaliste õiguste suhtes.
(
17
)	Vt 6. märtsi 1980. aasta kohtuotsus de Cavel (120/79, EU:C:1980:70, punktid 11 ja 12).
(
18
)	17. novembri 1998. aasta kohtuotsus Van Uden (C–391/95, EU:C:1998:543). Tuleb märkida, et seda asja käsitlevas ettepanekus (C–391/95, EU:C:1997:288, punkt 62) märkis kohtujurist Léger, et esialgset õiguskaitset kohaldavale kohtule esitatud ajutise meetme kohaldamise taotlus ei olnud seotud vahekohtu lahendatava valdkonnaga, vaid tegemist oli pigem lepinguid käsitleva valdkonnaga, kuivõrd selle meetme „alus oli lepingulise kohustuse täitmatajätmine“. Lisaks sellele tuleb märkida, et määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 2 punkti d kohaselt ei kohaldata seda määrust vahekohtumenetluse suhtes.
(
19
)	Mulle teadaolevalt on Euroopa Kohus sellest üldisest suundumusest kõrvale kaldunud üksnes 31. märtsi 1982. aasta kohtuotsuses W. (25/81, EU:C:1982:116, punkt 8), milles kohus rõhutas, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlust, milles nõuti dokumendi esitamist, et vältida selles sisalduvate väidete kasutamist tõendina kohtuvaidluses, mis käsitles naise varade haldamist tema abikaasa poolt, tuleb käsitada seoses sellega, et need meetmed on kõrvalmeetmed, seotuna abieluvara režiimiga Brüsseli konventsiooni tähenduses.
(
20
)	Seoses üldisemat laadi küsimusega, kas Brüsseli konventsiooni sätted võivad selle konventsiooni reguleerimisala silmas pidades seostada kõrvaltaotluste kohta tehtavaid otsuseid põhitaotluste kohta tehtavate otsustega, tuleb märkida, et kohtuasjas Cavel I (de Cavel, 143/78, ei avaldata, EU:C:1979:50) osutas kohtujurist Warner nimelt selle konventsiooni artikli 5 lõikele 4 (hilisem määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkt 3), millega antakse tsiviilõigusliku kahjutasu- või hüvitisnõude puhul, mille aluseks on kriminaalkorras menetletav tegu, pädevus sellele kohtule, kus menetletakse kriminaalasja, märkides, et tegemist on juhtumiga, kus seda konventsiooni „kohaldati sõnaselgelt kõrvalmenetluse suhtes, kuigi põhikohtuasi jäi vaieldamatult konventsiooni reguleerimisalast välja“.
(
21
)	Vt selle kohta 28. aprilli 2005. aasta kohtuotsus St. Paul Dairy (C–104/03, EU:C:2005:255, punkt 10 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
22
)	Vt 19. juuli 2012. aasta kohtuotsus (C–154/11, EU:C:2012:491, punktid 54 ja 55).
(
23
)	Vt kohtujurist Szpunari ettepanek kohtuasjas Rina (C–641/18, EU:C:2020:3, punktid 35–38). Selles kohtuasjas ei ole kohtuotsust veel tehtud. Vt ka Lalive, J-F „L’immunité de juridiction des États et des organisations internationales“, R.C.A.D.I, t.84, 1953-III, lk 215.
(
24
)	Vt eelkõige Fox, H., Webb, P., The Law of State Immunity, Oxford University Press, Oxford, 2013, lk 509 jj.
(
25
)	Vt Fox, H., Webb, P., op.cit., lk 570 jj. Teatud autorite väitel tuleks vahetegemist „jure imperii“ tehtud tegude ja „jure gestionis“ tehtud tegude vahel laiendada ka rahvusvahelistele organisatsioonidele. Seejuures ei ole riiklike kohtute kohtupraktika selles küsimuses määrav (vt eeskätt Gaillard, E., Pingel-Lenuzza, I., „International organisations and immunity from jurisdiction: to restrict or to bypass“, I.C.L.Q, vol (51)1, 2002, lk 9).
(
26
)	Vt 19. juuli 2012. aasta kohtuotsus Mahamdia (C–154/11, EU:C:2012:491, punkt 54). Selle põhimõtte kohaselt ei saa üht suveräänset riiki allutada teise suveräänse riigi kohtuvõimule.
(
27
)	Vt Dominicé, C., „L’immunité de juridiction et d’exécution des organisations internationales“, R.C.A.D.I, kd 187, 1984-IV, lk 163.
(
28
)	Vt El Sawah, S., „Chapitre 3 – Les immunités des organisations internationales“, Les immunités des États et des organisations internationales, Brüssel, Éditions Larcier, 2011, lk 210–211. Vt ka Fox, H., Webb, P., op.cit., lk 571 jj, ning Blokker, N., „International Organizations: the Untouchables? “, International Organizations Law Review, vol. 10, 2013, lk 260. Sellega seoses tuleb märkida, et Euroopa Inimõiguste Kohus on juba täpsustanud, et „eelisõiguste ja immuniteetide andmine rahvusvahelistele organisatsioonidele on vahend, mis tagab nende organisatsioonide nõuetekohase toimimise“ (EIK 18. veebruari 1999. aasta otsus Waite ja Kennedy vs. Saksamaa, CE:ECHR:1999:0218JUD002608394, punkt 63).
(
29
)	Vt 21. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Air Transport Association of America jt (C–366/10, EU:C:2011:864, punkt 101 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
30
)	Möödaminnes pean märkima, et seda lähenemist kasutas Gerechtshof ‘s-Hertogenbosch (‘s-Hertogenboschi apellatsioonikohus) sisulist menetlust käsitlevas 10. detsembri 2019. aasta kohtuotsuses. See kohus sedastas esmalt, et asjaolu, et SHAPE ja JFCB esitasid kohtuliku immuniteedi vastuväite, ei ole piisav järeldamiseks, et nad püüdsid muu hulgas määruse nr 1215/2012 alusel kahtluse alla seada Madalmaade kohtute alluvust (punkt 6.5.3.4). Seejärel, nagu on juba märgitud käesoleva ettepaneku punktis 33, märkis kohus, et kuivõrd kõnealune immuniteet on seotud ametlike ülesannete täitmisega, tuleb seda käsitada absoluutsena (punkt 6.7.9.1).
(
31
)	Oma ettepanekus Mahamdia kohtuasjas (C–154/11, EU:C:2012:309, punkt 28) rõhutas kohtujurist Mengozzi, et kohtuotsuste täitmisega seotud immuniteedi eesmärk on just nimelt jätta asjassepuutuv menetluspool välja kohtuotsuse täitmisega kaasneda võivate haldus- või kohtulike piirangute alt.
(
32
)	Riikide esitatud kohtuliku immuniteedi kohta vt analoogia alusel kohtujurist Szpunari ettepanek kohtuasjas Rina (C–641/18, EU:C:2020:3, punkt 42), kus ta märgib, et küsimust sellest, kas määrus nr 44/2001 võib vaidluses, milles teatud riik esitab kohtuliku immuniteedi vastuväite, olla ratione materiae kohaldatav, tuleb a
priori eristada küsimusest, kas sellest määrusest tulenevat kohtualluvust saab kohus selles vaidluses teostada või ei ole see immuniteedi tõttu võimalik.
(
33
)	Vt 28. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Kolassa (C–375/13, EU:C:2015:37, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
34
)	Vt 14. oktoobri 1976. aasta kohtuotsus LTU (29/76, EU:C:1976:137), milles Euroopa Kohus jättis Brüsseli konventsiooni reguleerimisalast välja vaidluse, mis puudutas sellise tasu sissenõudmist, mida eraõiguslik isik võlgneb rahvusvahelisele avalik-õiguslikule asutusele (vaadeldaval juhul Euroopa Lennuliikluse Ohutuse Organisatsioonile, Eurocontrolile).
(
35
)	Vt eelkõige 14 oktoobri 1976. aasta kohtuotsus LTU (29/76, EU:C:1976:137, punkt 4) ja 12. septembri 2013. aasta kohtuotsus Sunico jt (C-49/12, EU:C:2013:545, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
36
)	Vt sellega seoses Rogerson, P., „Article 1er“, Brussels I bis Regulation, toimetajad Magnus, U., Mankowski, P., Otto Schmidt, Köln, 2016, lk 63, punkt 13. Sellega seoses tuleb täpsustada, et määruse nr 44/2001 artikli 1 lõikes 1 on sätestatud vaid, et kõnealust määrust ei kohaldata eelkõige „maksu-, tolli- ja haldusasjade“ suhtes. Seega kuni määruse nr 1215/2012 jõustumiseni tulenes riigivõimu teostamisega seotud erand üksnes Euroopa Kohtu praktikast.
(
37
)	Näiteks võib juhtuda, et riik delegeerib oma avaliku võimu teostamise ainuõiguse avalik-õiguslikele või eraõiguslikele üksustele.
(
38
)	Vt eelkõige 14. oktoobri 1976. aasta kohtuotsus LTU (29/76, EU:C:1976:137, punkt 4) ja 14. novembri 2002. aasta kohtuotsus Baten (C–271/00, EU:C:2002:656, punkt 29).
(
39
)	Vt eelkõige 14. oktoobri 1976. aasta kohtuotsus LTU (29/76, EU:C:1976:137, punkt 4) ja 11. aprilli 2013. aasta kohtuotsus Sapir jt (C–645/11, EU:C:2013:228, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
40
)	Vt eelkõige 21. aprilli 1993. aasta kohtuotsus Sonntag (C–172/91, EU:C:1993:144, punkt 22) ja 28. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Gradbeništvo Korana (C–579/17, EU:C:2019:162, punkt 49).
(
41
)	Vt eelkõige 15 mai 2003. aasta kohtuotsus Préservatrice foncière TIARD (C–266/01, EU:C:2003:282, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 28. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Gradbeništvo Korana (C–579/17, EU:C:2019:162, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika). Tuleb märkida, et oma ettepanekus kohtuasjas flyLAL-Lithuanian Airlines (C‑302/13, EU:C:2014:2046, punkt 23) märkis kohtujurist Kokott, et „ tuleb [...] esmalt välja selgitada põhikohtuasja poolte vahelistele õigussuhetele iseloomulikud tegurid [...] ja seejärel – põhikohtuasja vaidluse eseme tuvastamiseks [...] – asjaomase nõude aluseks olevad asjaolud ning uurida hagi alust ja hagi menetlemise korda“. Seega andis ta mõista, et hagi menetlemise korraga seotud kriteerium on vajalik üksnes selleks, et täpsustada „vaidluse eseme tuvastamiseks“ arvessevõetavaid asjaolusid.
(
42
)	Samasugust suunda järgitakse 14. novembri 2002. aasta kohtuotsuses Baten (C–271/00, EU:C:2002:656, punkt 37), milles Euroopa Kohus leidis, et „tsiviil ja kaubandusasjade“ hulka kuulub „regressihagi, millega avalik-õiguslik asutus nõuab, et eraisik tagastaks summad, mille asutus maksis sotsiaalabina [...], kui hagi ja selle menetlemise korra aluseks on [...] üldreeglid“. Tuleb märkida, et 11. aprilli 2013. aasta kohtuotsuses Sapir jt (C–645/11, EU:C:2013:228, punktid 34–38) ei viidanud Euroopa Kohus samuti vaidluse poolte vahelisele õigussuhtele ning analüüsis üksnes esitatud hagi alust ja selle menetlemise korda.
(
43
)	Vt 12 septembri 2013. aasta kohtuotsus Sunico jt (C–49/12, EU:C:2013:545, punktid 37–40), milles Euroopa Kohus tõi esmalt välja nõude faktilise ja õigusliku aluse ning märkis seejärel, et sellega seoses esitatud asjaoludest tuleneb eeskätt, et vaidluse poolte õigussuhe ei ole selline õigussuhe, mis eeldab avaliku võimu teostamist. Mulle tundub, et sarnast lähenemisviisi on kasutatud 9. märtsi 2017. aasta kohtuotsuses Pula Parking (C–551/15, EU:C:2017:193, punktid 35–38).
(
44
)	Sellega seoses tuleb märkida, et enne hagi aluse ja menetlemise korraga seotud kriteeriumide kasutuselevõtmist ei olnud mõisted „vaidluse ese“ ja "vaidluse poolte õigussuhe“ alati selgelt eristatud. Nii on 1. oktoobri 2002. aasta kohtuotsuses Henkel (C–167/00, EU:C:2002:555, punkt 30) Euroopa Kohus need kaks kriteeriumi sisuliselt ühendanud ja leidnud, et vaidluse ese ei ole seotud avaliku võimu teostamisega, kuna eelotsusetaotluse esitanud kohtule esitatud hagis taotleti eraõiguslike suhete allutamist kohtu kontrollile. Seevastu 28. juuli 2016. aasta kohtuotsuses Siemens Aktiengesellschaft Österreich (C–102/15, EU:C:2016:607, punkt 31) rõhutas Euroopa Kohus, et selleks et kindlaks teha, kas mingi valdkond kuulub või ei kuulu määruse nr 44/2001 kohaldamisalasse, peab analüüsima „neid tegureid, mis iseloomustavad vaidluse poolte vaheliste õigussuhete laadi [ja] vaidluse eset“, mis tundub näitavat, et õigussuhte ja vaidluse esemega seotud kriteeriume tuleb kohaldada kumulatiivselt.
(
45
)	Vt selle kohta kohtujurist Boti ettepanek kohtuasjas Kuhn, (C–308/17, EU:C:2018:528, punkt 61).
(
46
)	Vt 16. detsembri 1980. aasta kohtuotsus Rüffer (814/79, EU:C:1980:291, punkt 15). Kohtujuristi kursiiv. Kohtuasjas Siemens Aktiengesellschaft Österreich (C–102/15, EU:C:2016:225, punkt 38) märgib kohtujurist Wahl oma ettepanekus, et Rüfferi kohtuotsuses esitatud põhjendused on endiselt kehtivad. 28. juuli 2016. aasta kohtuotsuses Siemens Aktiengesellschaft Österreich (C‑102/15, EU:C:2016:607, punkt 40) on kohus toonud välja samad põhjendused.
(
47
)	Vt eelkõige 16. detsembri 1980. aasta kohtuotsus Rüffer (814/79, EU:C:1980:291, punkt 15) ja 15. veebruari 2007. aasta kohtuotsus Lechouritou jt. (C–292/05, EU:C:2007:102, punkt 41). Viimati nimetatud kohtuotsuses sedastas Euroopa Kohus, et kuivõrd nõuete aluseks peab olema riigi teostatud avaliku võimu akt, ei ole tõsiasi, et eelotsusetaotluse esitanud kohtus algatatud hagi esitletakse tsiviilõiguslikuna, järelikult asjakohane.
(
48
)	Vt selle kohta kohtujurist Boti ettepanek liidetud kohtuasjades Fahnenbrock jt (C‑226/13, C‑245/13, C‑247/13 ja C‑578/13, EU:C:2014:2424, punkt 57).
(
49
)	14. novembri 2002. aasta kohtuotsus (C‑271/00, EU:C:2002:656, punkt 31).
(
50
)	11. aprilli 2013. aasta kohtuotsus (C‑645/11, EU:C:2013:228, punkt 34).
(
51
)	12. septembri 2013. aasta kohtuotsus (C‑49/12, EU:C:2013:545, punkt 35).
(
52
)	9. märtsi 2017. aasta kohtuotsus (C–551/15, EU:C:2017:193, punktid 35–37).
(
53
)	28. veebruari 2019. aasta kohtuotsus (C–579/17, EU:C:2019:162, punktid 55–61).
(
54
)	Vt 14. oktoobri 1976. aasta kohtuotsus LTU (29/76, EU:C:1976:137, punkt 4) ja 15. veebruari 2007. aasta kohtuotsus Lechouritou jt (C–292/05, EU:C:2007:102, punkt 37).
(
55
)	Vt 15. mai 2003. aasta kohtuotsus Préservatrice foncière TIARD (C–266/01, EU:C:2003:282, punkt 30).
(
56
)	Sellega seoses tuleb viidata käesoleva ettepaneku punktidele 60 ja 61. Tuleb märkida, et teatud autorite arvates ei ole rahvusvahelises tavaõiguses tehtav eristamine acta jure imperii ja acta jure gestionis vahel sugugi ilmne (vt eelkõige Yang, X., State Immunity in International Law, Cambridge Studies in International and Comparative Law, Cambridge University Press, 2012, lk 60). Kohtujuristi ettepanekus kohtuasjas Mahamdia (C–154/11, EU:C:2012:309, punkt 23) märkis kohtujurist Mengozzi samuti, et ei ole olemas ühtegi teooriat liikmesriikide kohtuliku immuniteedi kohta ning et eri riikide lahendused on väga erinevad ning riikide kohtud võtavad aluseks „kas täidetavate ülesannete laadi, nende ülesannete eesmärgi või lepingu liigi“ või peavad immuniteedi kadumiseks olema täidetud kõik need kriteeriumid kumulatiivselt.