62024CJ0554
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. sausio 22 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – SESV 259, 260 ir 279 straipsniai – Valstybės narės vykdoma Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojos nutartis, kuria nustatytos laikinosios apsaugos priemonės – Nurodymas mokėti periodinę baudą už kiekvieną dieną, kol bus įvykdyta nutartis – Nesiėmimas priemonių, būtinų vykdyti nutartį ir sumokėti periodinę baudą – Bylos dėl esmės išbraukimas iš registro – Skolos, susidariusios nesumokėjus periodinės baudos, susigrąžinimas atliekant įskaitymą – Ieškinys dėl panaikinimo“
Byloje C-554/24 P
dėl 2024 m. rugpjūčio 14 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Lenkijos Respublika, atstovaujama B. Majczyna,
apeliantė,
dalyvaujant kitai proceso šaliai –
Europos Komisijai, atstovaujamai J. Estrada de Solà, K. Herrmann ir O. Verheecke,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen (pranešėjas), teisėjai I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni ir M. Bošnjak,
generalinė advokatė J. Kokott,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
susipažinęs su 2025 m. liepos 10 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Lenkijos Respublika prašo, pirma, panaikinti 2024 m. gegužės 29 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Lenkija / Komisija (T-200/22 ir T-314/22, EU:T:2024:329; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo Bendrasis Teismas atmetė jos ieškinius dėl 2022 m. vasario 7 ir 8 d., 2022 m. kovo 16 ir 31 d. ir 2022 m. gegužės 16 d. Europos Komisijos sprendimų (toliau kartu – ginčijami sprendimai), kuriais Komisija, atlikdama įskaitymą, susigrąžino sumas, Lenkijos Respublikos turėtas sumokėti kaip periodinę baudą už kiekvieną dieną; šią baudą Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotoja skyrė 2021 m. rugsėjo 20 d. Nutartimi Čekijos Respublika / Lenkija (C-121/21 R, EU:C:2021:752; toliau – 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartis), ir, antra, panaikinti ginčijamus sprendimus.
Teisinis pagrindas
SESV
2
SESV 259 straipsnyje nustatyta:
„Valstybė narė, kuri mano, kad kita valstybė narė neįvykdė kokios nors pareigos pagal Sutartis, gali šiuo reikalu kreiptis į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą.
Valstybė narė, prieš pradėdama bylą prieš kitą valstybę narę dėl įtariamo kokios nors pareigos pagal Sutartis nevykdymo, pirmiau kreipiasi šiuo reikalu į Komisiją.
Suteikusi suinteresuotoms valstybėms narėms galimybę viena kitai išdėstyti savo pastabas ir į jas atsakyti ir žodžiu, ir raštu, Komisija pareiškia savo pagrįstą nuomonę.
Jei Komisija per tris mėnesius nuo tos dienos, kai į ją buvo kreiptasi, nepareiškia savo nuomonės, tai neužkerta kelio šiuo reikalu kreiptis į Teismą.“
3
SESV 260 straipsnyje numatyta:
„1.   Jei Europos Sąjungos Teisingumo Teismas nustato, kad valstybė narė neįvykdė kokios nors pareigos pagal Sutartis, reikalaujama, kad ta valstybė narė imtųsi būtinų priemonių Teismo sprendimui įvykdyti.
2.   Jei Komisija mano, kad atitinkama valstybė narė nesiėmė būtinų priemonių Teismo sprendimui įvykdyti, tai ji, suteikusi tai valstybei galimybę pateikti savo pastabas, gali kreiptis į Teismą. Tai darydama, ji nurodo iš tos valstybės narės pagal aplinkybes atitinkamai reikalaujamų sumokėti vienkartinės sumos arba periodinės baudos dydį.
Jei Teismas nustato, kad atitinkama valstybė narė neįvykdė jo sprendimo, jis gali paskirti jai už tai sumokėti vienkartinę sumą arba periodinę baudą.
Ši procedūra nepažeidžia 259 straipsnio nuostatų.
<…>“
4
SESV 279 straipsnyje nustatyta:
„Nagrinėjamose bylose Europos Sąjungos Teisingumo Teismas gali nustatyti bet kurias būtinas laikinąsias apsaugos priemones.“
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statutas
5
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnyje nurodyta:
„Sprendimuose nurodomos priežastys, kuriomis jie yra grindžiami. <…>“
6
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 39 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatyta:
„Pirmininko arba jį pakeitusio teisėjo nutartis yra negalutinė ir jokiu būdu nekliudo Teismo bylos nagrinėjimui iš esmės.“
Teisingumo Teismo procedūros reglamentas
7
Teisingumo Teismo procedūros reglamento 147 straipsnio „Draugiškas susitarimas“ 1 dalyje nurodyta:
„Jeigu šalys prieš Teismui priimant sprendimą susitaria, kaip išspręsti savo ginčą, ir Teismui praneša, kad atsisako visų reikalavimų, pirmininkas nutaria išbraukti bylą iš registro ir pagal 141 straipsnio nuostatas sprendžia bylinėjimosi išlaidų klausimą, prireikus atsižvelgdamas į atitinkamus šalių pasiūlymus.“
8
Šio reglamento 160 straipsnyje „Taikymo sustabdymo ar laikinųjų apsaugos priemonių prašymas“ numatyta:
„1.   Prašymas sustabdyti bet kurios institucijos priimto akto taikymą, paduotas pagal SESV 278 straipsnį arba EAEBS 157 straipsnį, yra priimtinas tik tada, kai prašymą pateikusi šalis užginčija tą aktą ieškiniu Teisme.
2.   Prašymas imtis kurios kitos laikinosios apsaugos priemonės, numatytos SESV 279 straipsnyje, yra priimtinas tik tada, kai jį pateikia Teismo nagrinėjamos bylos šalis ir kai jis yra susijęs su ta byla.
3.   Pirmesnėse dalyse minimuose prašymuose nurodomas bylos dalykas, aplinkybės, patvirtinančios skubą, ir faktiniai bei teisiniai pagrindai, prima facie pagrindžiantys tai, kad prašoma laikinosios apsaugos priemonė būtų paskirta.
<…>“
9
Šio reglamento 162 straipsnyje numatyta:
„1.   Sprendimas dėl prašymo priimamas motyvuota nutartimi, kuri yra neskundžiama. Nutartis nedelsiant įteikiama šalims.
2.   Nutarčiai vykdyti iš prašymą pateikusios šalies gali būti pareikalauta užstato, kurio dydis ir pateikimo tvarka nustatomi atsižvelgiant į aplinkybes.
3.   Nutartyje gali būti nustatyta laikinosios apsaugos priemonės taikymo pabaigos data. Priešingu atveju ši priemonė nustoja būti taikoma paskelbus sprendimą, kuriuo užbaigiamas procesas.
4.   Nutartis yra laikinojo pobūdžio ir neturi įtakos Teismo sprendimui dėl bylos esmės.“
10
Procedūros reglamento 163 straipsnyje numatyta:
„Pasikeitus aplinkybėms, vienos šalių prašymu nutartis bet kuriuo metu gali būti pakeista arba panaikinta.“
Ginčo aplinkybės
11
2021 m. vasario 26 d. Čekijos Respublika pagal SESV 259 straipsnį pareiškė ieškinį, juo prašė pripažinti, kad Lenkijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Sąjungos teisę, nes išplėtė ir pratęsė rusvosios anglies gavybos veiklą Turovo (Lenkija) atviroje kasykloje, esančioje netoli Čekijos Respublikos ir Vokietijos Federacinės Respublikos sienų (byla C-121/21).
12
Be to, Čekijos Respublika pagal SESV 279 straipsnį pateikė laikinųjų apsaugos priemonių prašymą, siekdama, kad Lenkijos Respublikai būtų nurodyta nedelsiant nutraukti rusvosios anglies gavybą Turovo kasykloje, kol Teisingumo Teismas priims sprendimą dėl esmės.
13
2021 m. gegužės 21 d. Nutartimi Čekijos Respublika / Lenkija (C‑121/21 R, EU:C:2021:420; toliau – 2021 m. gegužės 21 d. nutartis) Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotoja tenkino šį laikinųjų apsaugos priemonių prašymą ir įpareigojo Lenkijos Respubliką nedelsiant ir iki sprendimo byloje C-121/21 paskelbimo nutraukti gavybą šioje kasykloje.
14
Manydama, kad Lenkijos Respublika neįvykdė 2021 m. gegužės 21 d. nutarties, 2021 m. birželio 7 d. Čekijos Respublika pateikė naują laikinųjų apsaugos priemonių prašymą pagal SESV 279 straipsnį, prašydama įpareigoti šią valstybę narę sumokėti į Sąjungos biudžetą 5 mln. EUR periodinę baudą už kiekvieną dieną, kol ji įvykdys šią nutartį.
15
2021 m. birželio 29 d. Lenkijos Respublika pagal Procedūros reglamento 163 straipsnį pateikė prašymą panaikinti 2021 m. gegužės 21 d. nutartį.
16
2021 m. rugsėjo 20 d. nutartimi Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotoja, pirma, atmetė Lenkijos Respublikos prašymą panaikinti 2021 m. gegužės 21 d. nutartį ir, antra, priteisė iš jos sumokėti Komisijai 500000 EUR periodinę baudą už kiekvieną dieną, skaičiuojant nuo šios nutarties įteikimo Lenkijos Respublikai dienos iki tol, kol ši valstybė narė įvykdys 2021 m. gegužės 21 d. nutartį.
17
2021 m. spalio 19 d. Komisija paprašė Lenkijos valdžios institucijų pateikti rusvosios anglies gavybos Turovo kasykloje nutraukimo įrodymų. Kadangi Lenkijos Respublika nepateikė tokių įrodymų, Komisija laikotarpiu nuo 2021 m. lapkričio 5 d. iki 2022 m. kovo 8 d. šiai valstybei narei siuntė reikalavimus sumokėti sumas, mokėtinas kaip periodinė bauda už kiekvieną dieną, pasibaigus kiekvienam 30 kalendorinių dienų laikotarpiui.
18
2022 m. vasario 3 d. Čekijos Respublika ir Lenkijos Respublika sudarė susitarimą; juo buvo užbaigtas ginčas, dėl kurio iškelta byla C-121/21 (toliau – draugiškas susitarimas).
19
2022 m. vasario 4 d. abi valstybės narės pranešė Teisingumo Teismui, kad atsisako bet kokių reikalavimų byloje C-121/21 po to, kai buvo pasiektas draugiškas susitarimas, o Lenkijos valdžios institucijos paprašė Komisijos nutraukti 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartimi skirtų periodinių baudų vykdymo procedūrą.
20
2022 m. vasario 4 d. Nutartimi Čekijos Respublika / Lenkija (Turovo kasykla) (C-121/21, EU:C:2022:82; toliau – 2022 m. vasario 4 d. nutartis) byla C-121/21 buvo išbraukta iš Teisingumo Teismo registro.
21
Tą pačią dieną Lenkijos Respublika pagal Procedūros reglamento 163 straipsnį pateikė prašymą panaikinti 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartį.
22
2022 m. vasario 11 d. Lenkijos valdžios institucijos dar kartą paprašė Komisijos nutraukti Teisingumo Teismo šia nutartimi skirtų periodinių baudų vykdymo procedūrą.
23
2022 m. vasario 22 d. Komisija atsakė į 2022 m. vasario 4 ir 11 d. Lenkijos Respublikos raštus ir nurodė, kad, kol 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartis nebus „panaikinta“, ji ketina tęsti 2022 m. vasario 3 d. mokėtinų sumų susigrąžinimą.
24
2022 m. gegužės 19 d. Nutartimi Čekijos Respublika / Lenkija (Turovo kasykla) (C-121/21 R-RAP, EU:C:2022:408; toliau – 2022 m. gegužės 19 d. nutartis) Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas atmetė Lenkijos Respublikos prašymą panaikinti 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartį. Šios nutarties 26 punktas suformuluotas taip: „[T]aigi nagrinėjamu atveju nuo 2022 m. vasario 4 d., kai buvo priimta Teisingumo Teismo pirmininko nutartis Čekijos Respublika / Lenkija (Turovo kasykla) (C‑121/21, EU:C:2022:82), kuria byla C-121/21 išbraukta iš Teisingumo Teismo registro, Lenkijos Respublika nebeprivalo nedelsdama nutraukti rusvosios anglies gavybos Turovo kasykloje. Be to, šios valstybės narės įpareigojimas sumokėti Komisijai 500000 EUR periodinę baudą už kiekvieną dieną, kol bus nutraukta ši veikla, turi būti laikomas nebegaliojančiu nuo šios datos.“
25
Įspėjusi Lenkijos Respubliką sumokėti 2022 m. vasario 3 d. mokėtinas sumas kartu su delspinigiais ir nurodžiusi, kad nesumokėjus minėtų sumų ji imsis jų susigrąžinimo jas įskaitydama pagal 2018 m. liepos 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) 2018/1046 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 ir Sprendimas Nr. 541/2014/ES, bei panaikinamas Reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (OL L 193, 2018, p. 1; toliau – Finansinis reglamentas), 101 straipsnio 1 dalį ir 102 straipsnį, Komisija nusprendė pradėti įskaityti 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartimi Teisingumo Teismo skirtą periodinę baudą. 2022 m. vasario 7 ir 8 d. bei 2022 m. kovo 16 ir 31 d. sprendimais ji įskaitė už laikotarpį nuo 2021 m. rugsėjo 20 d. iki 2022 m. sausio 17 d. mokėtinas sumas, o 2022 m. gegužės 16 d. sprendimu – už laikotarpį nuo 2022 m. sausio 18 d. iki 2022 m. vasario 3 d. mokėtinas sumas. Taip atliekant įskaitymą išieškota suma iš esmės sudarė maždaug 68500000 EUR.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
26
2022 m. balandžio 19 d. ir gegužės 25 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo du Lenkijos Respublikos ieškinius pagal SESV 263 straipsnį dėl, pirma, 2022 m. vasario 7 ir 8 d. bei 2022 m. kovo 16 ir 31 d. sprendimų ir, antra, 2022 m. gegužės 16 d. sprendimo panaikinimo.
27
Grįsdama savo ieškinius dėl panaikinimo Lenkijos Respublika nurodė du identiškus pagrindus: pirmasis grindžiamas Finansinio reglamento 101 straipsnio 1 dalies ir 102 straipsnio, siejamų su to paties reglamento 98 straipsniu, pažeidimu, o antrasis – SESV 296 straipsnio ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies c punkto ir 47 straipsnio pažeidimu.
28
Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas atmetė šiuos du pagrindus kaip nepagrįstus, todėl atmetė visus ieškinius.
29
Konkrečiai dėl to, kokių pasekmių bylos C-121/21 išbraukimas iš registro sukelia Lenkijos Respublikai skirtai periodinei baudai už kiekvieną dieną, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 40 punkte iš esmės pažymėjo, kad 2022 m. vasario 4 d. nutartyje visiškai neminimos nei 2021 m. gegužės 21 d. nutartyje nustatytos laikinosios apsaugos priemonės, nei ši pagal SESV 279 straipsnį skirta periodinė bauda, kad Lenkijos Respublikos prašymas panaikinti 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartį buvo atmestas 2022 m. gegužės 19 d. nutartimi ir galiausiai kad iš pastarosios nutarties 26 punkto aiškiai matyti, kad Lenkijos Respublikos įpareigojimas sumokėti Komisijai 500000 EUR periodinę baudą už kiekvieną dieną iki rusvosios anglies gavybos Turovo kasykloje nutraukimo turi būti laikomas negaliojančiu nuo 2022 m. vasario 4 d., todėl ši periodinė bauda nustojo galioti nuo šios datos.
30
Skundžiamo sprendimo 41 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad ši periodinė bauda faktiškai buvo mokėtina už laikotarpį nuo 2021 m. rugsėjo 20 d. nutarties įteikimo dienos iki bylos C-121/21 išbraukimo iš Teisingumo Teismo registro dienos, o to sprendimo 42 punkte iš esmės pripažino, kad nors šios bylos išbraukimas iš registro turėjo įtakos periodinės baudos dydžiui, jis nepanaikino Lenkijos Respublikos pareigos sumokėti sumą, mokėtiną kaip šią periodinę baudą, nes bet kokia kita išvada paneigtų periodinės baudos už kiekvieną dieną tikslą užtikrinti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą, o tai yra teisinės valstybės vertybė, įtvirtinta ESS 2 straipsnyje.
31
Bendrasis Teismas teigė, kad Lenkijos Respublikos pateikti argumentai nepaneigia šios išvados.
32
Pirma, skundžiamo sprendimo 44 punkte jis priminė, kad 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartis negali būti skundžiama apeliacine tvarka, todėl negali būti panaikinta atgaline data.
33
Antra, atsakydamas į Lenkijos Respublikos argumentą, kad iš daugumos nacionalinės teisės sistemų matyti, jog nustatytos apsaugos priemonės atgaline data nustoja galioti, kai pagrindinė byla netenka dalyko, jis konstatavo, kad nuoroda į nacionalines procesines normas neturi reikšmės, nes ginčijamų sprendimų teisėtumas turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant tik į Sąjungos teisės normas. Šiuo klausimu to sprendimo 45 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad ši valstybė narė pripažino, jog valstybių narių procesinės teisės normos nėra privalomos Sąjungos teismams, o to sprendimo 46 punkte nurodė, kad net darant prielaidą, jog tam tikrose nacionalinės teisės sistemose apsaugos priemonės, kurių imtasi, kol bus priimtas galutinis sprendimas, atgaline data nebesukelia pasekmių, kai pagrindinė byla netenka dalyko, šios išvados nepakanka siekiant įrodyti, kad šios procesinės normos yra valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų dalis ir dėl to galėtų būti Sąjungos teisės sistemos dalis kaip teisės šaltinis.
34
Trečia, skundžiamo sprendimo 47 punkte Bendrasis Teismas atmetė argumentus, pagal kuriuos tolesnis periodinės baudos už kiekvieną dieną vykdymas, nepaisant bylos C‑121/21 išbraukimo iš registro, viršytų vienintelį šia periodine bauda siekiamą tikslą, t. y. tikslą užtikrinti sprendimo dėl bylos esmės veiksmingumą. Šiuo klausimu jis konstatavo, kad nagrinėjamu atveju pagal SESV 279 straipsnį skirta periodine bauda už kiekvieną dieną siekta ne tik užtikrinti sprendimo dėl esmės veiksmingumą, bet ir tai, kad būtų laikomasi 2021 m. gegužės 21 d. nutartyje nustatytų laikinųjų apsaugos priemonių, ir atgrasyti Lenkijos Respubliką delsti imtis priemonių šiai nutarčiai įvykdyti. Skundžiamo sprendimo 48 punkte Bendrasis Teismas iš esmės pridūrė, kad jos pateiktiems argumentams negalima pritarti, nes taip pagal SESV 279 straipsnį nustatytos periodinės baudos mechanizmas netektų prasmės, nes būtų pripažinta, kad šalis, kuriai ši bauda skirta, sąmoningai nevykdo pareigos laikytis laikinųjų apsaugos priemonių, nustatytų, kol byla bus išnagrinėta iš esmės, ir taip kenkia Sąjungos teisės veiksmingumui.
35
Kadangi Bendrasis Teismas taip pat nepritarė kitiems dviem Lenkijos Respublikos argumentams dėl bylos C-121/21 išbraukimo iš registro pasekmių, skundžiamo sprendimo 51 punkte jis konstatavo, kad Komisija nepažeidė Finansinio reglamento 101 ir 102 straipsnių, siejamų su šio reglamento 98 straipsniu.
Apeliacinės bylos šalių reikalavimai
36
Apeliaciniu skundu Lenkijos Respublika Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti visą skundžiamą sprendimą,
–
panaikinti ginčijamus sprendimus,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.
37
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą kaip akivaizdžiai nepagrįstą ir
–
priteisti iš Lenkijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
38
Grįsdama apeliacinį skundą Lenkijos Respublika nurodo du pagrindus: pirmasis grindžiamas SESV 279 straipsnio pažeidimu, o antrasis – Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnio pažeidimu.
Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo SESV 279 straipsnio pažeidimu
39
Lenkijos Respublikos nurodytą pirmąjį pagrindą sudaro keturios dalys. Kadangi pirmai–trečiai dalims pagrįsti pateikti argumentai sutampa, šias dalis reikia nagrinėti kartu.
Dėl pirmojo pagrindo pirmos–trečios dalių
– Šalių argumentai
40
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Lenkijos Respublika teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros papildomo ir laikino pobūdžio principą, palyginti su bylos nagrinėjimu iš esmės, ir teikė pirmenybę Sąjungos teisės veiksmingumo principui, palyginti su laikinųjų apsaugos priemonių prašančios šalies interesų apsaugos principu. Skundžiamo sprendimo 42 ir 47 punktuose pateiktas požiūris reiškia, kad laikinosioms apsaugos priemonėms, t. y. įpareigojimui sumokėti periodinę baudą už kiekvieną dieną, suteikiamas savarankiškas pobūdis, nes šios priemonės atitinka kitokius interesus nei tie, dėl kurių nustatomos „įprastos“ laikinosios apsaugos priemonės. Tačiau pagal SESV 279 straipsnį neleidžiama nustatyti tokio pobūdžio savarankiškų laikinųjų apsaugos priemonių. Atsižvelgiant į laikinosios apsaugos priemonės, kurią sudaro periodinės baudos skyrimas už kiekvieną dieną, pobūdį, jos tikslas gali būti tik toks, kuris numatytas SESV 279 straipsnyje, t. y. užtikrinti būsimo sprendimo dėl esmės veiksmingumą. Laikinoji apsaugos priemonė, kurią sudaro tokios periodinės baudos skyrimas, taip pat siejama su tikslu apsaugoti laikinosios apsaugos priemonės prašančios šalies interesus.
41
Skundžiamo sprendimo 47 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad periodinės baudos tikslas užtikrinti, kad būtų laikomasi laikinųjų apsaugos priemonių, turi būti vertinamas taip pat, kaip ir tikslas užtikrinti sprendimo dėl esmės veiksmingumą. Vis dėlto išvada, kurią Bendrasis Teismas padarė išdėstęs savo motyvus, turi kitokį poveikį, nes pirmasis iš šių tikslų buvo svarbesnis už antrąjį. Anot Lenkijos Respublikos, jeigu nutartis, kuria nustatomos „pagrindinės“ laikinosios apsaugos priemonės, netenka dalyko dėl to, kad byla, su kuria susijusi laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūra, išbraukiama iš registro, „papildoma“ laikinoji apsaugos priemonė, šiuo atveju periodinės baudos skyrimas už kiekvieną dieną, taip pat netenka dalyko. Taigi išnykus pagrindui, dėl kurio buvo nurodyta taikyti laikinąsias apsaugos priemones, bet koks tolesnis jų vykdymas nebepateisinamas.
42
Sąjungos teisės veiksmingumo principas, kuris, atsižvelgiant į skundžiamą sprendimą, susijęs su 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartimi, t. y. antriniu elementu, palyginti su 2021 m. gegužės 21 d. nutartimi, kuria nustatytos pagrindinės laikinosios apsaugos priemonės – nedelsiant nutraukti rusvosios anglies gavybos Turovo kasykloje veiklą, negali būti viršesnis už bendrąjį principą, kuriuo grindžiamos vadovaujantis SESV 279 straipsniu patvirtintos priemonės, t. y. principą, kad jos yra laikino ir papildomo pobūdžio, palyginti su sprendimu byloje iš esmės. Skundžiamo sprendimo 42 punkte Bendrasis Teismas neatsižvelgė į pagrindinę laikinųjų apsaugos priemonių funkciją, kuri grindžiama principu, kad laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūra yra papildoma ir laikina, palyginti su procesu dėl esmės.
43
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antroje dalyje Lenkijos Respublika tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė pagal SESV 279 straipsnį patvirtintų priemonių laikinojo ir papildomo pobūdžio principą, kai taikė aiškinimą, pagal kurį proceso šalies turtinės teisės negali būti atkurtos pasibaigus procesui dėl esmės.
44
Šiuo klausimu Lenkijos Respublika teigia, kad iš suformuotos jurisprudencijos matyti, jog finansinio pobūdžio žala, išskyrus išimtines aplinkybes, negali būti laikoma nepataisoma ar net sunkiai pataisoma, nes paprastai ji gali būti vėliau finansiškai atlyginta. Laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas turi nustatyti, ar galima atkurti šalies turtines teises pasibaigus bylos nagrinėjimui iš esmės ir ar pagal Procedūros reglamento 162 straipsnio 2 dalį nutarties, kuria nustatytos laikinosios apsaugos priemonės, vykdymas gali būti siejamas su sąlyga, kad prašymą pateikęs asmuo pateiks užstatą. Ši galimybė padėtų užtikrinti, kad bus galima atkurti atsakovo turtines teises, kai jis laimi bylą iš esmės. Tačiau požiūris, kurio Bendrasis Teismas laikėsi skundžiamame sprendime, reikštų, kad skirta periodinė bauda už kiekvieną dieną tampa neatšaukiama.
45
Be to, Lenkijos Respublika tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 42 punkte pateiktas teiginys, jog bylos dėl esmės išbraukimas iš registro nereiškia, kad ex tunc nebetaikomos laikinosios apsaugos priemonės, t. y. pareiga mokėti periodinę baudą, visiškai nepagrįstas SESV 279 straipsniu. Tolesnis šios pareigos vykdymas sumažintų proceso nutraukimo išbraukus bylą dėl esmės iš Teisingumo Teismo registro pasekmes. Tačiau skundžiamame sprendime Bendrojo Teismo pateiktas aiškinimas neleidžia ištaisyti laikinųjų apsaugos priemonių sukeliamų pasekmių, dėl to šaliai, kuriai tos priemonės nustatytos, ir toliau kyla neigiamų pasekmių, neatsižvelgiant į bylos nagrinėjimo iš esmės baigtį. Toks aiškinimas reikštų, kad piniginiams reikalavimams, kylantiems iš pareigos sumokėti šioje byloje nagrinėjamą periodinę baudą už kiekvieną dieną, negali būti taikoma jokia padėties atkūrimo priemonė, ypač ieškinys dėl žalos atlyginimo.
46
Pirmojo pagrindo trečioje dalyje, susijusioje su skundžiamo sprendimo 47 ir 48 punktais, Lenkijos Respublika teigia, kad Bendrasis Teismas pateikė tokį SESV 279 straipsnio aiškinimą, pagal kurį laikinoji apsaugos priemonė, kurią sudaro pareiga mokėti periodinę baudą už kiekvieną dieną, tampa savarankiška sankcijos pobūdžio priemone. Tačiau pagal SESV 279 straipsnį laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui nesuteikiama teisės skirti sankcijas. Kadangi vykdant prievolę, kylančią iš nutarties dėl laikinųjų apsaugos priemonių, kuri neteko dalyko, akivaizdžiai nebegali būti siekiama prevencinio tikslo, akivaizdu, kad tokiu vykdymu būtų siekiama represinio tikslo – nubausti įpareigotąją šalį už šios pareigos nevykdymą.
47
Be to, tikslas užtikrinti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą, kuris yra ESS 2 straipsnyje įtvirtinto teisinės valstybės principo dalis ir nurodytas skundžiamo sprendimo 32 ir 42 punktuose, negali pateisinti Bendrojo Teismo pateikto SESV 279 straipsnio aiškinimo, nes šio tikslo būtų galima veiksmingai siekti per procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo, pradėtą pagal SESV 258 straipsnį ir įgyvendintą skiriant SESV 260 straipsnio 2 dalyje numatytas sankcijas.
48
Komisija teigia, kad pirmojo pagrindo šios trys dalys yra nepagrįstos ir turi būti atmestos.
– Teisingumo Teismo vertinimas
49
Primintina, kad valstybės narės įpareigojimu laikytis laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo skirtų tokių priemonių, numatant periodinę baudą tuo atveju, jeigu jų nebūtų laikomasi, siekiama užtikrinti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą, o tai yra teisinės valstybės vertybė, kuri įtvirtinta ESS 2 straipsnyje ir kuria grindžiama Sąjunga (2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C‑441/17 R, EU:C:2017:877, 102 punktas).
50
Nors tiesa tai, kad laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros pagal SESV 279 straipsnį apimtis ribojama dėl jos papildomo pobūdžio, palyginti su procesu dėl bylos esmės, ir dėl priemonių, kurios gali būti priimtos jai pasibaigus, laikinumo, jai vis dėlto būdinga tai, kad laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui pripažintos prerogatyvos išplečiamos tam, kad jis galėtų užtikrinti visišką galutinio sprendimo veiksmingumą (2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C-441/17 R, EU:C:2017:877, 103 punktas).
51
Taigi, jei laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas mano, kad bylos aplinkybės reikalauja imtis papildomų priemonių tam, kad būtų užtikrintas prašomų laikinųjų apsaugos priemonių veiksmingumas, jis, be kita ko, turi kompetenciją pagal SESV 279 straipsnį skirti valstybei narei periodinę baudą tuo atveju, jeigu ji nesilaikytų nustatytų laikinųjų apsaugos priemonių (2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C-441/17 R, EU:C:2017:877, 104 punktas)
52
Iš tiesų, kadangi periodinės baudos paskyrimo galimybė panašiu atveju prisideda prie atitinkamos valstybės narės atgrasymo nuo nustatytų laikinųjų apsaugos priemonių nesilaikymo, ji sustiprina jų veiksmingumą ir kartu užtikrina visišką galutinio sprendimo veiksmingumą, taip padėdama visiškai įvykdyti SESV 279 straipsniu siekiamą tikslą (2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C‑441/17 R, EU:C:2017:877, 105 punktas).
53
Iš šio sprendimo 49–52 punktuose nurodytos jurisprudencijos matyti, kad laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo skirta periodinė bauda už kiekvieną dieną, kai valstybė narė nesilaiko jai nustatytos pagrindinės laikinosios apsaugos priemonės, turi būti laikoma papildoma laikinąja apsaugos priemone, skirta užtikrinti, viena vertus, nutarties, kuria nustatyta ši pagrindinė laikinoji apsaugos priemonė, ir, kita vertus, galutinio sprendimo, kuris bus priimtas, visišką veiksmingumą, taigi ir veiksmingą Sąjungos teisės taikymą.
54
Dėl Lenkijos Respublikos argumento, kad laikinųjų apsaugos priemonių taikymo atveju Sąjungos teisės veiksmingumo principui turi būti teikiama tokia pati reikšmė kaip ir laikinųjų apsaugos priemonių prašančios šalies interesų apsaugos principui, pažymėtina, kad pagal Procedūros reglamento 160 straipsnio 3 dalį būtent ieškovas turi prašyti taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kurių, kaip jis mano, reikia, ir įrodyti, kad įvykdytos sąlygos, būtinos joms taikyti. Vis dėlto tokioje byloje, kaip nagrinėjama šiuo atveju, periodinė bauda už kiekvieną dieną mokama ne šaliai, prašiusiai ją skirti, ir ja nesiekiama atlyginti šiai šaliai žalos dėl to, kad kita šalis nesilaikė pagrindinių laikinųjų apsaugos priemonių, kurias pagal SESV 279 straipsnį nustatė laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas. Ši periodinė bauda mokama į Sąjungos biudžetą, o tai įrodo, kad ja siekiama užtikrinti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą atsižvelgiant į bendrąjį interesą.
55
Be to, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas, į kurį kreiptasi, turi įsitikinti, kad priemonės, kurias jis numato taikyti, yra pakankamai veiksmingos šiam tikslui pasiekti, ir, naudodamasis pagal SESV 279 straipsnį jam suteikta plačia diskrecija, taikyti (prireikus ex officio) bet kokią papildomą priemonę, užtikrinančią jo taikomų laikinųjų apsaugos priemonių veiksmingumą (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C-441/17 R, EU:C:2017:877, 98 ir 99 punktus). Taigi laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui priėmus sprendimą, kuriuo nustatoma laikinoji apsaugos priemonė, nesvarbu, ar ji yra pagrindinė, ar papildoma, šalis, prašanti taikyti tokią priemonę, gali pakeisti savo prašymą tik kiek tai susiję su ateitimi, o ne su praeitimi.
56
Aiškinimą, kad bylos šalys gali pareikšti ieškinį dėl laikinosios apsaugos priemonės, kurią prašyta taikyti ir kuri pagal SESV 279 straipsnį nustatoma tik ateičiai, o ne atgaline data, patvirtina ir Procedūros reglamento 163 straipsnis, ir 162 straipsnis.
57
Dėl Procedūros reglamento 163 straipsnio primintina, kad, remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, pagal šią nuostatą pateiktu prašymu siekiama, kad laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas ne atgaline data panaikintų nutartį, kuria buvo skirta laikinoji apsaugos priemonė, bet tik ją iš dalies pakeistų ar atšauktų, nes laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas gali tik ateityje persvarstyti tokią nutartį, prireikus atsižvelgdamas į sprendimo priėmimo dieną buvusias aplinkybes, iš naujo įvertinęs faktinius ir teisinius pagrindus, iš pirmo žvilgsnio pateisinusius nagrinėjamos laikinosios apsaugos priemonės taikymą (2022 m. gegužės 19 d. nutarties 22 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Nors laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas gali persvarstyti tokią nutartį tik ateityje, akivaizdu, kad bylos šalių veiksmai, įskaitant draugišką susitarimą, taip pat negali lemti nutarties, kuria nustatomos tokios laikinosios apsaugos priemonės, ar jos padarinių pakeitimo, pripažinimo negaliojančia arba panaikinimo atgaline data.
58
Dėl Procedūros reglamento 162 straipsnio konstatuotina, kad šioje nuostatoje numatyta, jog nutartys, kuriomis nustatomos laikinosios apsaugos priemonės, yra „neskundžiamos“, taigi joje taip pat nenumatyta jokios galimybės atgaline data pakeisti, pripažinti negaliojančiomis ar panaikinti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo nustatytas laikinąsias apsaugos priemones.
59
Be to, pateiktą aiškinimą patvirtina Teisingumo Teismo jurisprudencija, iš kurios matyti, kad, nepaisant aplinkybės, jog periodinė bauda už kiekvieną dieną, nustatyta kaip papildoma laikinoji apsaugos priemonė siekiant vienintelio tikslo – užtikrinti pagrindinių laikinųjų apsaugos priemonių laikymąsi, yra neatšaukiama, tokios periodinės baudos skyrimas neturi įtakos sprendimui dėl esmės, todėl patenka į SESV 279 straipsnio taikymo sritį (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C-441/17 R, EU:C:2017:877, 106–108 punktus).
60
Nors laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo nustatyta periodinė bauda gali būti laikoma neturinčia įtakos sprendimui dėl esmės, taip yra dėl to, kad ši papildoma laikinoji apsaugos priemonė, t. y. nagrinėjama periodinė bauda už kiekvieną dieną, nustatyta siekiant užtikrinti, pirma, nagrinėjamų laikinųjų apsaugos priemonių laikymąsi ir, antra, visišką būsimo galutinio sprendimo veiksmingumą ir taip garantuoti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą, kuris neatsiejamas nuo ESS 2 straipsnyje įtvirtintos teisinės valstybės vertybės, kuria grindžiama Sąjunga.
61
Be to, šio sprendimo 54 punkte pateikto aiškinimo nepaneigia argumentas, kad laikinosios apsaugos priemonės yra tik papildomo pobūdžio, palyginti su bylos nagrinėjimu iš esmės. Kaip matyti iš šio sprendimo 51 ir 52 punktų, nors Teisingumo Teismas pripažįsta, kad laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros pagal SESV 279 straipsnį apimtis ribojama dėl jos papildomo pobūdžio, palyginti su procesu dėl bylos esmės, ir dėl priemonių, kurios gali būti priimtos jai pasibaigus, laikinumo, jis yra nusprendęs, kad laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas turi jurisdikciją pagal SESV 279 straipsnį skirti periodinę baudą valstybei narei, jeigu ji nesilaiko nustatytų laikinųjų apsaugos priemonių. Tai, kad laikinosios apsaugos priemonės yra papildomos, palyginti su bylos nagrinėjimu iš esmės, netrukdo tam, kad kai kurios iš šių priemonių, nepaisant jų taikymo tam tikru laikotarpiu, turėtų negrįžtamų pasekmių šiuo laikotarpiu, nes pagal Procedūros reglamento 162 straipsnį ir nepažeidžiant to paties reglamento 163 straipsnio jos sukelia tokias pasekmes iki nutartyje, kuria buvo skirtos, nustatytos datos arba iki sprendimo, kuriuo užbaigiamas procesas, paskelbimo dienos.
62
Dėl Lenkijos Respublikos argumento, kad, jai sudarius draugišką susitarimą su Čekijos Respublika, 2021 m. gegužės 21 d. nutartis, kuria nustatytos pagrindinės laikinosios apsaugos priemonės, neteko dalyko, todėl nebereikėjo užtikrinti jos veiksmingumo skiriant periodinę baudą už kiekvieną dieną, taigi 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartis, kuria skirta ši bauda, taip pat neteko dalyko, pakanka konstatuoti, kad, kaip matyti iš pirma išdėstytų motyvų, papildomos laikinosios apsaugos priemonės padariniai gali būti panaikinti tik ateityje ir negali būti panaikinti ar pakeisti atgaline data.
63
Reikia pridurti, kad Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, jog tai, kad laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas skiria periodinę baudą, siekdamas užtikrinti laikinųjų apsaugos priemonių laikymąsi, neturi jokios įtakos būsimam sprendimui dėl esmės, todėl papildoma priemonė, pasireiškianti galimybe skirti periodinę baudą tuo atveju, jei atitinkama valstybė narė nesilaikytų nustatytų laikinųjų apsaugos priemonių, patenka į SESV 279 straipsnio taikymo sritį (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C‑441/17 R, EU:C:2017:877, 107 ir 108 punktus).
64
Priešingai, nei teigia Lenkijos Respublika, pareigos mokėti 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartimi nustatytą periodinę baudą už kiekvieną dieną palikimas galioti, nepaisant draugiško susitarimo, nepažeidžia šios periodinės baudos tikslo, t. y. užtikrinti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą. Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad iki sudarant draugišką susitarimą Lenkijos Respublika nesilaikė nei 2021 m. gegužės 21 d. nutartyje nustatytų pagrindinių laikinųjų apsaugos priemonių, nei 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartyje nustatytos papildomos laikinosios apsaugos priemonės, todėl šis tikslas nebuvo pasiektas.
65
Dėl Lenkijos Respublikos argumento, kad dėl požiūrio, kurio Bendrasis Teismas laikėsi skundžiamo sprendimo 47 ir 48 punktuose, periodinė bauda už kiekvieną dieną laikytina sankcija, nors pagal SESV 279 straipsnį laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas neturi įgaliojimų skirti sankcijų, primintina, kad Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, jog periodinė bauda už kiekvieną dieną, skirta siekiant užtikrinti šaliai pagal SESV 279 straipsnį nustatyto įpareigojimo veiksmingumą, negali būti laikoma sankcija (2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C-441/17 R, EU:C:2017:877, 102 punktas).
66
Kadangi periodinė bauda už kiekvieną dieną, laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo nustatyta siekiant užtikrinti veiksmingą nutarties, kuria nustatytos pagrindinės laikinosios apsaugos priemonės, taikymą, sustiprina jų veiksmingumą, nes skatina atitinkamą valstybę narę imtis vykdyti įsipareigojimus pagal šią nutartį, šia bauda nuo jos skyrimo dienos užtikrinamas visiškas būsimo galutinio sprendimo veiksmingumas ir veiksmingas Sąjungos teisės taikymas, kuris neatsiejamas nuo ESS 2 straipsnyje įtvirtintos teisinės valstybės vertybės, kuria grindžiama Sąjunga, todėl neginčijamai padeda įvykdyti SESV 279 straipsnio tikslą (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C-441/17 R, EU:C:2017:877, 105 punktą ir 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Teisingumo Teismo jurisprudencijos kontrolė ultra vires – Sąjungos teisės viršenybė), C‑448/23, EU:C:2025:975, 130 punktą). Taigi tokia periodinė bauda už kiekvieną dieną yra prevencinio, o ne represinio pobūdžio.
67
Vien tai, kad, kaip nagrinėjamu atveju, atitinkama valstybė narė nesilaikė nei nutarties, kuria nustatytos pagrindinės laikinosios apsaugos priemonės, nei nutarties, kuria nustatyta papildoma laikinoji apsaugos priemonė, t. y. periodinė bauda už kiekvieną dieną, kol byla buvo nagrinėjama iš esmės, negali pakeisti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo pagal SESV 279 straipsnį skirtos periodinės baudos už kiekvieną dieną prevencinio pobūdžio. Iš tiesų bet koks kitas aiškinimas pakenktų tokios papildomos laikinosios apsaugos priemonės veiksmingumui ir leistų šaliai, kuriai skirta ši priemonė, remtis savo neveikimu ginčijant patvirtintos priemonės teisėtumą.
68
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, konstatuotina, kad skundžiamo sprendimo 47 punkte konstatavęs, jog nagrinėjamu atveju pagal SESV 279 straipsnį skirta periodine bauda už kiekvieną dieną buvo siekiama ne tik užtikrinti sprendimo dėl esmės veiksmingumą, bet ir tai, kad būtų laikomasi 2021 m. gegužės 21 d. nutartyje nustatytų laikinųjų apsaugos priemonių, ir atgrasyti Lenkijos Respubliką delsti imtis priemonių, kad jos veiksmai atitiktų šioje nutartyje nustatytus įpareigojimus, o to sprendimo 48 punkte pripažinęs, kad Lenkijos Respublikos argumentams negalima pritarti, nes dėl jų pagal SESV 279 straipsnį skirtos periodinės baudos mechanizmas netektų prasmės, Bendrasis Teismas pateikė Teisingumo Teismo jurisprudenciją atitinkantį šio straipsnio aiškinimą ir nepadarė jokios teisės klaidos.
69
Dėl Lenkijos Respublikos argumento, kad Bendrasis Teismas taikė tokį SESV 279 straipsnio aiškinimą, pagal kurį atsakovo turtinės teisės negali būti atkurtos pasibaigus procesui dėl bylos esmės, pažymėtina, jog neginčijama, kad išbraukus bylą dėl esmės iš registro po to, kai Čekijos Respublika ir Lenkijos Respublika sudarė draugišką susitarimą, Lenkijos Respublika negalėjo laimėti bylos iš esmės.
70
Galiausiai, kiek tai susiję su Lenkijos Respublikos argumentu, kad tikslo užtikrinti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą būtų galima veiksmingai siekti per procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo, pradėtą pagal SESV 258 straipsnį ir įgyvendinamą skiriant SESV 260 straipsnio 2 dalyje numatytas sankcijas, primintina, kad Teisingumo Teismas yra nusprendęs, jog toks teisių gynimo priemonių sistemos pagal Sąjungos teisę bendrai ir laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros konkrečiai aiškinimas kenkia šios procedūros tikslui užtikrinti, kad atitinkama valstybė narė laikytųsi jai nustatytų laikinųjų apsaugos priemonių, ir garantuoti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą, neatsiejamą nuo ESS 2 straipsnyje įtvirtintos teisinės valstybės vertybės, kuria grindžiama Sąjunga (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 20 d. Nutarties Komisija / Lenkija, C-441/17 R, EU:C:2017:877, 102 punktą).
71
Darytina išvada, jog skundžiamo sprendimo 32, 42 ir 48 punktuose konstatavęs, kad pritarus Lenkijos Respublikos požiūriui, jog nagrinėjamu atveju išbraukus bylą dėl esmės iš registro turėjo išnykti šios valstybės narės pareiga sumokėti sumą, mokėtiną kaip 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartyje nustatyta periodinė bauda už kiekvieną dieną, būtų nukrypta nuo šios periodinės baudos tikslo užtikrinti veiksmingą Sąjungos teisės taikymą, neatsiejamą nuo ESS 2 straipsnyje įtvirtintos teisinės valstybės vertybės, Bendrasis Teismas pateikė Teisingumo Teismo jurisprudenciją atitinkantį SESV 279 straipsnio aiškinimą ir nepadarė jokios teisės klaidos.
72
Taigi pirmojo pagrindo pirma–trečia dalys turi būti atmestos kaip nepagrįstos.
Dėl pirmojo pagrindo ketvirtos dalies
– Šalių argumentai
73
Pirmojo pagrindo ketvirtoje dalyje, susijusioje su skundžiamo sprendimo 40 ir 42 punktais, Lenkijos Respublika teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino 2022 m. gegužės 19 d. nutartį, kai remdamasis ta nutartimi nusprendė, kad, išbraukus bylą dėl esmės iš registro, neišnyko jos pareiga sumokėti periodinės baudos sumą. Iš tiesų 2022 m. gegužės 19 d. nutartis nebuvo susijusi su laikinųjų apsaugos priemonių taikymo nutraukimo pasekmėmis, sukeliamomis atgaline data, ir neturi reikšmės atsakant į klausimą, kokį poveikį bylos C‑121/21 dėl esmės išbraukimas iš registro turėjo Lenkijos Respublikos nustatytai pareigai sumokėti periodinę baudą už kiekvieną dieną už laikotarpį iki šios bylos išbraukimo iš Teisingumo Teismo registro dienos. Todėl ši valstybė narė mano, kad Bendrasis Teismas neturėjo pagrindo remtis 2022 m. gegužės 19 d. nutartimi, kad įvertintų šį klausimą.
74
Komisija daro išvadą, kad šią pirmojo pagrindo dalį reikia atmesti.
– Teisingumo Teismo vertinimas
75
Dėl pirmojo pagrindo ketvirtos dalies pažymėtina, kad, kaip teisingai nurodė Lenkijos Respublika, skundžiamo sprendimo 40 punkte Bendrasis Teismas aiškiai rėmėsi 2022 m. gegužės 19 d. nutarties 26 punktu ir padarė išvadą, kad 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartimi skirta periodinė bauda už kiekvieną dieną „nustojo galioti nuo 2022 m. vasario 4 d.“. Vis dėlto tame pačiame skundžiamo sprendimo 40 punkte Bendrasis Teismas taip pat konstatavo, kad, pirma, 2022 m. vasario 4 d. nutartyje neminimos nei 2021 m. gegužės 21 d. nutartyje nustatytos laikinosios apsaugos priemonės, nei pagal SESV 279 straipsnį skirta periodinė bauda už kiekvieną dieną ir, antra, Lenkijos Respublikos prašymas panaikinti 2021 m. rugsėjo 20 d. nutartį buvo atmestas 2022 m. gegužės 19 d. nutartimi.
76
Kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 41 punkto pradžioje vartojamo žodžio „taigi“, remdamasis trimis to sprendimo 40 punkte pateiktais ir šio sprendimo pirmesniame punkte primintais teiginiais, Bendrasis Teismas konstatavo, kad „periodinė bauda už kiekvieną dieną faktiškai buvo mok[ėtina] laikotarpiu nuo 2021 m. rugsėjo 20 d. [n]utarties <…> įteikimo dienos iki bylos C-121/21 išbraukimo iš registro dienos“.
77
Kadangi Lenkijos Respublika neginčija skundžiamo sprendimo 41 punkto, taigi ir jame pateikto tarpinio vertinimo, reikia konstatuoti, kad to sprendimo 40 ir 41 punktuose pateiktų išvadų pakanka, kad būtų motyvuotas to sprendimo 42 punkte Bendrojo Teismo pateiktas vertinimas, kad, išbraukus bylą dėl esmės iš registro, neišnyko šios valstybės narės pareiga sumokėti atitinkamos periodinės baudos sumą, nes šis vertinimas tik iš dalies grindžiamas 2022 m. gegužės 19 d. nutarties 26 punktu, kurį Bendrasis Teismas, be kita ko, tik pakartojo skundžiamo sprendimo 40 punkte.
78
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia nuspręsti, kad Lenkijos Respublikos argumentai, pateikti grindžiant pirmojo pagrindo ketvirtą dalį, grindžiami klaidingu skundžiamo sprendimo 40 ir 42 punktų aiškinimu.
79
Taigi pirmojo pagrindo ketvirtą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
80
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnio pažeidimu
Šalių argumentai
81
Antrajame pagrinde, iš esmės pateiktame dėl skundžiamo sprendimo 46 punkto, Lenkijos Respublika teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti, nes tinkamai nenurodė motyvų, dėl kurių atmetė argumentą, kad nacionalinės procesinės normos, pagal kurias laikinosios apsaugos priemonės, kurių imtasi, kol bus priimtas galutinis sprendimas, atgaline data nustoja galioti, kai byla dėl esmės netenka dalyko, yra valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų dalis ir dėl to galėtų būti Sąjungos teisės sistemos dalis kaip teisės šaltinis.
82
Skundžiamo sprendimo 45 punkte atmetęs Lenkijos Respublikos argumentus, motyvuodamas tuo, kad ginčijamų sprendimų teisėtumas turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant tik į Sąjungos teisės normas, Bendrasis Teismas to sprendimo 46 punkte paprasčiausiai atmetė argumentą, grindžiamą tuo, kad šios valstybės narės nurodytos nacionalinės nuostatos gali būti laikomos Sąjungos teisės sistemos dalimi kaip teisės šaltinis, kaip tai suprantama pagal ESS 6 straipsnio 3 dalį, nenurodydamas Sutarčių nuostatos ar bendrojo Sąjungos teisės principo, pagal kurį toks kvalifikavimas būtų draudžiamas. Taigi šis teiginys neleidžia Lenkijos Respublikai sužinoti Bendrojo Teismo sprendimo motyvų.
83
Komisija mano, kad šį pagrindą reikia atmesti.
Teisingumo Teismo vertinimas
84
Antrasis pagrindas grindžiamas skundžiamo sprendimo 46 punkto motyvų stoka.
85
Šiuo klausimu primintina, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją Bendrojo Teismo sprendimo motyvuose turi būti pateikiami aiškūs ir nedviprasmiški argumentai, kad suinteresuotieji asmenys galėtų žinoti priimtą sprendimą pagrindžiančias priežastis, o Teisingumo Teismas – vykdyti teisminę kontrolę (2025 m. sausio 23 d. Sprendimo Parlamentas / Axa Assurances Luxembourg ir kt., C‑766/21 P, EU:C:2025:31, 80 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
86
Skundžiamo sprendimo 46 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad „darant prielaidą, kad tam tikrose nacionalinės teisės sistemose apsaugos priemonės, kurių imtasi, kol bus priimtas galutinis sprendimas, atgaline data nebesukelia pasekmių, kai <…> byla [dėl esmės] netenka dalyko, šios išvados nepakanka siekiant įrodyti, kad šios procesinės normos yra valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų dalis ir dėl to galėtų būti Europos Sąjungos teisės sistemos dalis kaip teisės šaltinis“.
87
Iš šių motyvų aiškiai matyti, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog pagal įrodymams keliamus reikalavimus procesinės normos, kuriomis Lenkijos Respublika remiasi grįsdama savo argumentus, negali būti laikomos valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų dalimi. Darytina išvada, kad skundžiamas sprendimas, kiek tai susiję su jo 46 punktu, nėra visiškai nemotyvuotas ar nepakankamai motyvuotas.
88
Vadinasi, apeliacinio skundo antrąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
89
Taigi reikia atmesti visą apeliacinį skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
90
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
91
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
92
Kadangi Komisija reikalavo priteisti iš Lenkijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas, o ši pralaimėjo bylą, ji turi padengti ne tik savo, bet ir Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Įpareigoti Lenkijos Respubliką padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir priteisti iš jos Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: lenkų.