62024TJ0354
BENDROJO TEISMO (šeštoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. rugsėjo 24 d. (
*1
)
„Visuomenės sveikata – Konkrečios gyvūninės kilmės maisto higienos taisyklės – Reglamentas (EB) Nr. 853/2004 – Deleguotojo reglamento (ES) 2024/1141 priedo 3 punkto e papunktis – Ieškinys dėl panaikinimo – Locus standi – Suinteresuotumas kreiptis į teismą – Priimtinumas – Sąvoka „sušaldytas produktas“ – Nesikonsultavimas su EFSA – Reglamento Nr. 853/2004 13 straipsnis“
Byloje T‑354/24
Mowi Poland S.A., įsteigta Ustkoje (Lenkija), atstovaujama advokatų Z. Kiedacz ir K. Puchalska,
ieškovė,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą M. Owsiany-Hornung,
atsakovę,
palaikomą
Prancūzijos Respublikos, atstovaujamos B. Fodda, B. Travard ir P. Chansou,
įstojusios į bylą šalies,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį nagrinėjant bylą sudaro kolegijos pirmininkė M. J. Costeira (pranešėja), teisėjai U. Öberg ir P. Zilgalvis,
posėdžio sekretorius V. Di Bucci,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į tai, kad bylos šalys per tris savaites po to, kai buvo pranešta apie rašytinės proceso dalies pabaigą, nepateikė prašymo surengti teismo posėdį, ir pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 106 straipsnio 3 dalį nusprendęs nagrinėti bylą nerengdamas žodinės proceso dalies,
priima šį
Sprendimą
1
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovė Mowi Poland S.A. iš esmės prašo panaikinti 2023 m. gruodžio 14 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2024/1141, kuriuo dėl tam tikrai mėsai, žuvininkystės produktams, pieno produktams ir kiaušiniams taikomų higienos reikalavimų iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 853/2004 II ir III priedai (OL L, 2024/1141), priedo 3 punkto e papunktį (toliau – ginčijama nuostata).
Ginčo aplinkybės
2
Ieškovė yra pagal Lenkijos teisę įsteigta bendrovė, kurios specializacija – rūkytos lašišos perdirbimas.
3
Rūkytai lašišai pjaustyti ieškovė naudoja „sustandinimo“ techniką, kurią taikant rūkytos lašišos filė pjaustoma pradinę jos temperatūrą sumažinant iki –7 °C – –14 °C.
4
2023 m. gruodžio 14 d. Europos Komisija priėmė Deleguotąjį reglamentą 2024/1141, kuriame yra ginčijama nuostata. Ta nuostata 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 853/2004, nustatančio konkrečius gyvūninės kilmės maisto produktų higienos reikalavimus (OL L 139, 2004, p. 55; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 45 t., p. 14), III priedo VII skyriaus VIII skirsnyje pridėtas šis punktas:
„4) Jeigu švieži žuvininkystės produktai, atšildyti neperdirbti žuvininkystės produktai arba perdirbti žuvininkystės produktai turi būti laikomi temperatūroje, kuri yra žemesnė nei ledo tirpimo temperatūra, kad būtų galima naudoti įrenginius, kurie žuvininkystės produktus supjausto griežinėliais arba juos išpjausto, tie produktai gali būti laikomi tokioje technologiškai reikalaujamoje temperatūroje kuo trumpesnį laiką, bet jokiu būdu ne ilgiau kaip 96 valandas. Neturėtų būti leidžiama jų laikyti ir transportuoti tokioje temperatūroje.
Jeigu užšaldyti žuvininkystės produktai turi būti laikomi temperatūroje, kuri yra aukštesnė nei –18 °C, kad būtų galima naudoti įrenginius, kurie žuvininkystės produktus supjausto griežinėliais arba juos išpjausto, tie produktai gali būti laikomi tokioje technologiškai reikalaujamoje temperatūroje kuo trumpesnį laiką, bet jokiu būdu ne ilgiau kaip 96 valandas. Neturėtų būti leidžiama jų laikyti ir transportuoti tokioje temperatūroje.“
Šalių reikalavimai
5
Ieškovė Bendrojo Teismo iš esmės prašo:
–
panaikinti ginčijamą nuostatą;
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
6
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
7
Prancūzijos Respublika Bendrojo Teismo prašo atmesti ieškinį.
Dėl teisės
Pirminės pastabos dėl žuvininkystės produktams taikomų reikalavimų
8
Maisto produktų saugą reglamentuoja keletas reglamentų, kuriais siekiama Europos Sąjungos lygmeniu suderinti sveikatos reikalavimus.
9
Konkrečiai kalbant, kaip nurodyta 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002, nustatančio maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančio Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančio su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (OL L 31, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 6 t., p. 463), 1 straipsnio 2 dalyje, jame nustatyti bendrieji principai, reglamentuojantys maisto produktus ir pašarus apskritai.
10
Kaip nustatyta 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 852/2004 dėl maisto produktų higienos (OL L 139, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 34 t., p. 319) 1 straipsnio 1 dalyje, tame reglamente nustatytos bendrosios maisto produktų higienos taisyklės.
11
Remiantis Reglamento Nr. 853/2004 1 straipsnio 1 dalimi, jame nustatytos konkrečios gyvūninės kilmės maisto higienos taisyklės.
12
Dėl šių taisyklių Reglamento Nr. 853/2004 3 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad maisto tvarkymo subjektai turi laikytis atitinkamų to reglamento II ir III priedų nuostatų.
13
Reglamento Nr. 853/2004 III priede įvairiems maisto sektoriams taikomi specialieji reikalavimai. Žuvininkystės produktų sektorius reglamentuojamas to priedo VIII skirsnyje.
14
Prieš priimant ginčijamą nuostatą, Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriuje dėl žuvininkystės produktų laikymo buvo nustatyta:
„Maisto tvarkymo subjektai, laikantys žuvininkystės produktus, turi užtikrinti, kad būtų laikomasi toliau nurodomų reikalavimų.
1.
Švieži žuvininkystės produktai, atšildyti neperdirbti žuvininkystės produktai ir iš vėžiagyvių bei moliuskų gauti išvirti ir atšaldyti produktai turi būti laikomi maždaug 0 °C temperatūroje.
2.
Sušaldyti žuvininkystės produktai turi būti laikomi taip, kad visų produkto dalių temperatūra nebūtų aukštesnė kaip –18 °C; tačiau neišdarinėtos iš pradžių sūryme sušaldytos žuvys, skirtos konservuotam maistui gaminti, gali būti laikomos ne aukštesnėje kaip –9 °C temperatūroje.
<…>“
15
Kaip nurodyta šio sprendimo 4 punkte, ginčijama nuostata keičiamas šis skyrius prie jo pridedant tokį punktą:
„4) Jeigu švieži žuvininkystės produktai, atšildyti neperdirbti žuvininkystės produktai arba perdirbti žuvininkystės produktai turi būti laikomi temperatūroje, kuri yra žemesnė nei ledo tirpimo temperatūra, kad būtų galima naudoti įrenginius, kurie žuvininkystės produktus supjausto griežinėliais arba juos išpjausto, tie produktai gali būti laikomi tokioje technologiškai reikalaujamoje temperatūroje kuo trumpesnį laiką, bet jokiu būdu ne ilgiau kaip 96 valandas. Neturėtų būti leidžiama jų laikyti ir transportuoti tokioje temperatūroje.
Jeigu užšaldyti žuvininkystės produktai turi būti laikomi temperatūroje, kuri yra aukštesnė nei –18 °C, kad būtų galima naudoti įrenginius, kurie žuvininkystės produktus supjausto griežinėliais arba juos išpjausto, tie produktai gali būti laikomi tokioje technologiškai reikalaujamoje temperatūroje kuo trumpesnį laiką, bet jokiu būdu ne ilgiau kaip 96 valandas. Neturėtų būti leidžiama jų laikyti ir transportuoti tokioje temperatūroje.“
Dėl ieškinio priimtinumo
16
Atskiru aktu pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 130 straipsnio dalį formaliai nepateikdama nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo Komisija, palaikoma Prancūzijos Respublikos, ginčija ieškinio priimtinumą iš esmės motyvuodama tuo, kad ieškovė, viena vertus, neturi locus standi ir, kita vertus, neturi suinteresuotumo kreiptis į teismą.
Dėl ieškovės „locus standi“
17
Komisija, palaikoma Prancūzijos Respublikos, teigia, kad ginčijama nuostata nėra tiesiogiai susijusi su ieškove, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą. Ta nuostata nekeičiama jos teisinė padėtis, nes iki jos priėmimo pagal Sąjungos teisę nebuvo leidžiama rūkytos lašišos laikyti temperatūroje, kuri taikoma jai sustandinti. Konkrečiai kalbant, iki ginčijamos nuostatos priėmimo rūkytai lašišai buvo taikomas Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VII skirsnio VIII skyriaus 2 punktas. Viena vertus, nors sąvoka „laikymas“ Reglamente Nr. 853/2004 neapibrėžta, reikia remtis „visuotinai pripažinta reikšme“ ir iš Reglamento Nr. 853/2004 išplaukiančia reikšme. Kita vertus, produktai, kurie yra sustandinti, yra „sušaldyti produktai“, kaip tai suprantama pagal minėtą 2 punktą. Dėl to iki ginčijamos nuostatos priėmimo sustandinant naudojama temperatūra turėjo būti taikoma gamybos procese ir kaip įmanoma trumpesnį laiko tarpą, neviršijant 96 valandų. Tai, kad taikomose nuostatose nekalbama apie 96 valandų trukmę, nereiškia, kad ieškovei leidžiama sustandinant naudojamą temperatūrą taikyti ilgiau. Be to, ginčijamoje nuostatoje numatyta nuoroda į 96 valandas nepažeidžia ieškovės teisinės padėties, nes ta riba „jau anksčiau buvo žinoma, kaip ilgiausia leidžiama trukmė“ ir buvo nurodyta įvairiuose dokumentuose. Taigi ginčijama nuostata patvirtina galimybę taikyti sustandinimą ir tik įneša daugiau jau esančių nuostatų aiškumo ir suprantamumo.
18
Ieškovė iš esmės teigia, kad ji turi locus standi. Ji tvirtina, kad Deleguotasis reglamentas 2024/1141 yra reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktas ir kad ginčijama nuostata su ja tiesiogiai susijusi ir dėl jos nereikia patvirtinti įgyvendinimo priemonių.
19
Šiuo klausimu reikia priminti, kad fizinio ar juridinio asmens pareikšto ieškinio dėl jam neskirto akto priimtinumas pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą siejamas su sąlyga, kad to asmens locus standi pripažįstamas dviem atvejais. Viena vertus, toks ieškinys gali būti pareikštas, jei šis teisės aktas su minėtu asmeniu yra tiesiogiai ir konkrečiai susijęs. Kita vertus, toks asmuo gali pareikšti ieškinį dėl reglamentuojamojo pobūdžio teisės akto, dėl kurio nereikia patvirtinti įgyvendinamųjų priemonių, jei šis aktas yra tiesiogiai su juo susijęs (žr. 2022 m. birželio 30 d. Sprendimo Danske Slagtermestre / Komisija, C‑99/21 P, EU:C:2022:510, 41 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
20
Taigi reikia nustatyti, ar, kaip teigia ieškovė, ji turi locus standi dėl to, kad ginčijama nuostata yra reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktas, dėl kurio nereikia patvirtini įgyvendinamųjų priemonių ir kuris tiesiogiai su ja susijęs.
21
Pirma, reikia konstatuoti, kad, kaip teigia ieškovė, viena vertus, Deleguotasis reglamentas 2024/1141 buvo priimtas ne pagal teisėkūros procedūrą. Todėl tai nėra teisėkūros procedūra priimtas aktas, kaip tai suprantama pagal SESV 289 straipsnio 3 dalį. Kita vertus, tas reglamentas yra bendrojo taikymo, nes jis taikomas objektyviai apibrėžtoms situacijoms ir daro teisinį poveikį bendrai ir abstrakčiai numatytų asmenų kategorijai, t. y. maisto tvarkymo subjektams. Tuo remiantis darytina išvada, kad Deleguotasis reglamentas 2024/1141 yra reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktas, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos trečią sakinio dalį.
22
Antra, reikia pažymėti, kaip tai daro ieškovė, kad remiantis ginčijamos nuostatos formuluote galima teigti, jog joje numatyti konkretūs reikalavimai dėl sustandinimo technikos, nesant kitų priemonių poreikio. Tuo remiantis galima teigti, kad ginčijamoje nuostatoje nėra įgyvendinimo priemonių ieškovės atžvilgiu, kaip tai suprantama remiantis SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos trečia sakinio dalimi.
23
Trečia, reikia priminti, kad, remiantis Teisingumo Teismo suformuota jurisprudencija, sąlyga, jog sprendimas, dėl kurio pareikštas ieškinys, turi būti tiesiogiai susijęs su fiziniu ar juridiniu asmeniu, reikalauja, kad būtų tenkinami du kumuliatyvūs kriterijai, t. y. viena vertus, kad priemonė, dėl kurios pareikšti prieštaravimai, darytų tiesioginį poveikį ieškovės teisinei padėčiai ir, kita vertus, kad ta priemonė nepaliktų jokios diskrecijos tos priemonės adresatams, atsakingiems už jos įgyvendinimą, kuris yra visiškai automatinis ir išplaukia tik iš teisės aktų, dėl kurių pareikšti prieštaravimai, netaikant kitų tarpinių normų (1998 m. gegužės 5 d. Sprendimo Dreyfus / Komisija, C‑386/96 P, EU:C:1998:193, 43 punktas ir 2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Komisija / Ente per le Ville Vesuviane ir Ente per le Ville Vesuviane / Komisija, C‑445/07 P ir C‑455/07 P, EU:C:2009:529, 45 punktas).
24
Dėl pirmojo kriterijaus reikia pažymėti, kad, kaip nustatyta jurisprudencijoje, nuostata daro tiesioginį poveikį asmens teisinei padėčiai, jeigu ja ribojamos jo teisės arba jam nustatomos pareigos (2015 m. liepos 7 d. Sprendimo Federcoopesca ir kt. / Komisija, T‑312/14, EU:T:2015:472, 36 punktas).
25
Taigi reikia išnagrinėti, ar ginčijama nuostata ribojamos ieškovės teisės ar jai nustatomos pareigos.
26
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip galima teigti remiantis šio sprendimo 15 punktu, ginčijamoje nuostatoje, viena vertus, aiškiai numatyta galimybė taikyti sustandinimą kaip gamybos etapą ir pažymėta, kad žuvininkystės produktai gali būti laikomi temperatūroje, kurios reikalaujama taikant tą techniką, „kuo trumpesnį laiką, bet jokiu būdu ne ilgiau kaip 96 valandas“, ir, kita vertus, nustatyta, kad laikymas, sandėliavimas ir transportavimas toje temperatūroje neleidžiamas.
27
Dėl galimybės taikyti sustandinimą kaip gamybos etapą, reikia pažymėti, kaip tai daro ieškovė, kad iki ginčijamos nuostatos priėmimo apie tai nebuvo kalbama nė vienoje reglamentų Nr. 178/2002, Nr. 852/2004 ar Nr. 853/2004 nuostatoje.
28
Kaip teigia Komisija, prieš priimant tą nuostatą sustandinimas buvo aprašytas European Salmon Smokers Association (ESSA, Europos lašišos rūkytojų asociacija) „Europos gerosios praktikos vadovo, taikomo rūkytai ir (arba) sūdytai ir (arba) marinuotai žuviai“ III priede.
29
Šis vadovas yra Sąjungos gerosios higienos praktikos ir rizikos veiksnių analizės bei svarbiųjų valdymo taškų principų taikymo vadovas (toliau – HACCP), kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 852/2004 9 straipsnį.
30
Tačiau, kaip nustatyta Reglamento Nr. 852/2004 7 straipsnio antroje pastraipoje, nors skatinama naudoti Bendrijos vadovus, maisto tvarkymo subjektai šiais vadovais naudojasi savanoriškai.
31
Remiantis pastarąja nuostata, tas pats taikoma nacionaliniams gerosios praktikos vadovams, kaip jie suprantami pagal Reglamento Nr. 852/2004 8 straipsnį.
32
Be to, kaip teigia Komisija, 2003 m. priimto ir paskutinį kartą 2016 m. iš dalies keisto Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacijos (FAO) ir Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) Žuvies ir žuvininkystės produktų praktikos kodekso (Codex Alimentarius) 14.1.13 skirsnyje taip pat numatyti techniniai patarimai dėl rūkytos lašišos pjaustymo taikant sustandinimo techniką, o Reglamento Nr. 852/2004 15 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad reikalavimuose dėl HACCP sistemos turėtų būti atsižvelgiama į Codex Alimentarius nustatytus principus.
33
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad, kaip nustatyta to kodekso įžanginėje dalyje, jame „pateikiami bendri patarimai dėl žuvies ir žuvininkystės produktų gamybos, laikymo ir apdorojimo žvejybos laivuose ir krante“.
34
Tuo remiantis darytina išvada, kad iki ginčijamos nuostatos priėmimo nebuvo teisiškai privalomo įpareigojimo, sustandinimą reglamentuojančio kaip gamybos etapą.
35
Kiek tai susiję su reikalavimais dėl laikymo ar sandėliavimo, reikia išsiaiškinti, ar, kaip iš esmės teigia Komisija, palaikoma Prancūzijos Respublikos, iki ginčijamos nuostatos priėmimo galiojusiose nuostatose jau buvo numatytas draudimas rūkytą lašišą ilgiau nei 96 valandas laikyti temperatūroje, reikalingoje jai sustandinti.
36
Iš pradžių reikia pažymėti, kad, priešingai, nei teigia ieškovė, iki ginčijamos nuostatos priėmimo Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnis buvo taikomas rūkytai lašišai. Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad šalys pagrįstai sutaria dėl to, jog rūkyta lašiša yra „žuvininkystės produktas“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 853/2004 I priedo 7.4 punktą. Tačiau, kaip pažymėjo Prancūzijos Respublika, Reglamento Nr. 853/2004 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad šiame reglamente nustatytos konkrečios gyvūninės kilmės perdirbtų ar neperdirbtų maisto produktų higienos taisyklės. Be to, kaip pažymi Komisija, Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnyje nustatytos nuostatos, kurios taikomos perdirbtiems produktams. Jos išdėstytos būtent to skirsnio IV skyriuje, kuriame nustatyti tam tikriems perdirbtiems žuvininkystės produktams taikomi reikalavimai.
37
Nors Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio 1 punkto trečioje pastraipoje nustatyta, kad „[tas] skirsnis taikomas atšildytiems neperdirbtiems žuvininkystės produktams ir šviežiems žuvininkystės produktams, į kuriuos, remiantis atitinkamais Sąjungos teisės aktais, pridėta maisto priedų“, reikia pritarti Komisijai ir konstatuoti, kad ši nuostata buvo pridėta 2010 m. birželio 24 d. Komisijos reglamentu Nr. 558/2010, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamento Nr. 853/2004 III priedas (OL L 159, 2010, p. 18), kurio 11 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad, „siekiant Sąjungos teisės aktų nuoseklumo, šiems produktams turėtų būti taikomi tie patys reikalavimai kaip ir šviežiems žuvininkystės produktams“. Taigi reikia pripažinti, kad Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio 1 punkto trečioje pastraipoje tik patikslinta, kad tas skirsnis taip pat taikomas atšildytiems neperdirbtiems žuvininkystės produktams ir šviežiems žuvininkystės produktams, į kuriuos, remiantis atitinkamais Sąjungos teisės aktais, pridėta maisto priedų.
38
Konkrečiai dėl nuostatų, susijusių su iki ginčijamos nuostatos priėmimo galiojusiomis nuostatomis dėl žuvininkystės produktų laikymo, reikia pažymėti, kad, pirma, kaip nurodyta šio sprendimo 14 punkte, Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriuje nustatyti reikalavimai yra privalomi maisto tvarkymo subjektams, kurie laiko žuvininkystės produktus.
39
Tačiau reikia konstatuoti, kad nei Reglamente Nr. 853/2004, nei reglamentuose Nr. 178/2002 ir Nr. 852/2004, į kuriuos jame daroma nuoroda, sąvoka „laikymas“ neapibrėžta. Beje, rašytiniuose dokumentuose Komisija tai pripažįsta.
40
Taigi iki ginčijamos nuostatos priėmimo galiojusiose nuostatose nenustatyta, nuo kurio momento žuvininkystės produktas turi būti vertinamas kaip laikomas.
41
Šį konstatavimą sustiprina faktas, kad Deleguotojo reglamento 2024/1141 aiškinamojo memorandumo dalyje dėl bendrųjų aplinkybių pažymėta, jog tikslinga „išaiškinti“ reikalavimus dėl „operacijų, kurių tikslas – šiek tiek sumažinti šviežių arba perdirbtų žuvininkystės produktų pjaustymo temperatūrą arba padidinti užšaldytų žuvininkystės produktų temperatūrą, ir draudimo laikyti arba transportuoti žuvininkystės produktus laikinai nustačius technologiškai reikalaujamą temperatūrą“, „kad būtų išvengta bet kokio dviprasmiškumo“.
42
Be to, atsakydama į antrąjį ieškovės pagrindą Komisija teigia, kad ginčijamoje nuostatoje „atskiriama, viena vertus, tai, kas gali būti laikoma reikalinga per sustandinimo gamybos etapą, nuo, kita vertus, laikymo“.
43
Atsižvelgiant į „visuotinai pripažintą reikšmę“ Komisijos siūlomas sąvokos „laikymas“ išaiškinimas, t. y. „kažko saugojimas ar kaupimas konkrečioje vietoje tam tikrą laiką iki paskesnio panaudojimo“ arba kažko apsauga „nuo pakeitimo, sunaikinimo, išnykimo ir t. t., laikant tinkamomis sąlygomis“, nesuteikia daugiau aiškumo, kai reikia atsakyti į klausimą, nuo kurio momento žuvininkystės produktas turi būti vertinamas kaip laikomas.
44
Dėl Komisijos siūlomo šios nuostatos aiškinimo atsižvelgiant į kontekstą, t. y. aiškinimo, kad „laikymas, kaip tai suprantama pagal [Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriaus] 2 punktą vyksta, kai produktas laikomas konkrečioje vietoje, kol bus panaudotas vėliau, priešingai nei tuo atveju, kai jis į konkrečią vietą padedamas dėl su gamybos procesu susijusių poreikių (kaip antai tuo atveju, kai taikomas sustandinimas pjaustymo tikslais)“, ir dėl argumento, kad sustandinimas, kaip gamybos etapas, buvo leidžiamas „tik perdirbant lašišą ir tik kiek įmanoma trumpesnį laiko tarpą“, todėl po to laiko tarpo jau būna laikymas, reikia konstatuoti, kad ginčijama nuostata įvedama 96 valandų laiko riba. Taigi tokia laiko riba yra ieškovei nustatyta pareiga, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 24 punkte nurodytą jurisprudenciją, neatsižvelgiant į klausimą, ar, kaip teigia Komisija, ta pareiga „jau buvo žinoma anksčiau kaip ilgiausia leidžiama trukmė“ ir buvo nustatyta įvairiuose dokumentuose, kurie, beje, dėl šio sprendimo 28–34 punktuose išdėstytų priežasčių nėra įpareigojantys.
45
Antra, reikia pažymėti, jog šalys pagrįstai sutaria dėl to, kad iki ginčijamos nuostatos priėmimo rūkyta lašiša, kaip perdirbtas žuvininkystės produktas, nepateko į Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriaus 1 punkto taikymo sritį.
46
Dėl Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriaus 2 punkto reikia konstatuoti, kad nei Reglamente Nr. 853/2004, nei reglamentuose Nr. 178/2002 ir Nr. 852/2004, į kuriuos jame daroma nuoroda, sąvoka „sušaldytas produktas“ neapibrėžta.
47
Komisijos pateiktas šios nuostatos aiškinimas grindžiamas FAO techniniu dokumentu, ESSA „Europos gerosios praktikos vadovo, taikomo rūkytai ir (arba) sūdytai ir (arba) marinuotai žuviai“, dalimi dėl atšaldytų ir atšaldytų iki mažiau nei 0 °C produktų ir net pavyzdžiu, kuris pateiktas Tarptautinio agronominių tyrimų ir bendradarbiavimo centro (CIRAD) interneto svetainėje, tačiau negrindžiamas jokia nuoroda į šio sprendimo 46 punkte nurodytus reglamentus.
48
Be to, kaip teigia ieškovė, Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriaus 2 punkte, kaip ir kitose to priedo nuostatose, kaip antai I skirsnio dėl naminių kanopinių mėsos VII skyriaus 4 punkte, V skirsnio dėl smulkintos mėsos, mėsos pusgaminių ir mechaniškai atskirtos mėsos III skyriaus 2c punkto ii papunktyje ar VIII skyriaus dėl žuvininkystės produktų I skyriaus IA dalies 1 punkte sąvoka „sušaldytas produktas“ siejamas su temperatūra, neviršijančia– 18 °C.
49
Taigi iki ginčijamos nuostatos priėmimo galiojusiose nuostatose nenustatyta, kad rūkyta lašiša, laikoma temperatūroje, kuri naudojama sustandinant ir kuri, kiek tai susiję su ieškovės veikla, svyruoja tarp –7 °C ir –14 °C, turėtų būti laikoma „sušaldytu produktu“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriaus 2 punktą.
50
Šį konstatavimą patvirtina aplinkybė, kad, kaip nustatyta ESSA „Europos gerosios praktikos vadovo, taikomo rūkytai ir (arba) sūdytai ir (arba) marinuotai žuviai“ III priede, į kurį nuorodą daro pati Komisija, „sustandinti“ produktai klasifikuojami priskiriant prie niekada nesušaldytų produktų.
51
Tuo remiantis darytina išvada, kad iki ginčijamos nuostatos priėmimo „sustandintos“ rūkytos lašišos tvarkymo subjektams buvo taikomi reikalavimai, išdėstyti Reglamento Nr. 852/2004 II priedo IX skyriaus 5 punkte, į kurį Komisija daro nuorodą rašytiniuose dokumentuose ir kuriame nustatyta:
„Žaliavos, ingredientai, tarpiniai ir gatavi produktai, dėl kurių gali veistis patogeniniai mikroorganizmai ar susidaryti toksinai, negali būti laikomi temperatūroje, kurioje juos laikant jie gali kelti riziką sveikatai. Negalima pertraukti šalčio grandinės. Tačiau ribotą laiką leidžiama praktiniais sumetimais nesilaikyti temperatūros kontrolės maistą ruošiant, vežant, kraunant į sandėlius, dedant į vitrinas ar pateikiant vartotojui, jeigu toks temperatūros režimo nesilaikymas nekelia rizikos sveikatai. Maisto verslo įmonės, gaminančios, tvarkančios ir vyniojančios perdirbtus maisto produktus, privalo turėti tam tinkamas patalpas, kurios yra pakankamai didelės tam, kad jose būtų galima atskirti žaliavas nuo perdirbtų produktų, o šaldytuvai irgi turi būti pakankamos talpos, kad juose žaliavos ir perdirbti produktai būtų laikomi atskirai.“
52
Reikia konstatuoti, kad šioje nuostatoje daroma nuoroda į galimybę „ribotą laiką“ nesilaikyti produktams taikomos temperatūros, kuriai esant nekyla rizikos sveikatai, režimo, nenurodant laiko ribos.
53
Taigi, priešingai, nei iš esmės teigia Komisija, palaikoma Prancūzijos Respublikos, iki ginčijamos nuostatos priėmimo galiojusiose nuostatose nebuvo aiškiai nurodyta, kad buvo draudžiama sustandinimo atveju reikalingoje temperatūroje rūkytą lašišą laikyti ilgiau nei 96 valandas.
54
Taigi reikia nuspręsti, kad ginčijama nuostata ieškovei nustatoma pareiga ir kad pirmasis tiesioginės sąsajos kriterijus yra tenkinamas.
55
Dėl antrojo kriterijaus reikia konstatuoti, kad ginčijama nuostata įgyvendinama visiškai automatiškai pagal reglamentą, dėl kurio pareikšti prieštaravimai, nesant poreikio taikyti tarpines normas. Tuo remiantis darytina išvada, kad antrasis tiesioginės sąsajos kriterijus taip pat tenkinamas.
56
Taip pat turi būti laikoma, kad ginčijama nuostata yra tiesiogiai susijusi su ieškove.
57
Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, reikia nuspręsti kad ieškovė turi locus standi.
Dėl ieškovės suinteresuotumo kreiptis į teismą
58
Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją fizinio ar juridinio asmens pareikštas ieškinys dėl panaikinimo yra priimtinas tik tuo atveju, jei tas asmuo yra suinteresuotas ginčijamo teisės akto panaikinimu. Toks suinteresuotumas reiškia, kad pats šio akto panaikinimas gali turėti teisinių pasekmių ir kad taip dėl ieškinio baigties gali atsirasti nauda jį pareiškusiai šaliai (žr. 2015 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo Mory ir kt. / Komisija, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, 55 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
59
Šioje byloje pakanka konstatuoti, kad galimas ginčijamos nuostatos panaikinimas gali suteikti naudos ieškovei, t. y. jai gali nebereikėti laikytis toje nuostatoje įtvirtintų reikalavimų pagal Reglamento Nr. 853/2004 3 straipsnio 1 dalį.
60
Todėl ieškovė yra suinteresuota kreiptis į teismą.
61
Atsižvelgiant į visus išdėstytus argumentus, reikia pripažinti, kad ieškinys yra priimtinas.
Dėl esmės
62
Grįsdama ieškinį ieškovė formaliai pateikia keturis pagrindus:
–
pirmasis pateiktas dėl SESV 290 straipsnio pažeidimo, nes ginčijama nuostata susijusi su esminiu Reglamento Nr. 853/2004 elementu;
–
antrasis – dėl ESS 5 straipsnio 4 dalyje įtvirtinto proporcingumo principo pažeidimo;
–
trečiasis – dėl Reglamento Nr. 853/2004 10 straipsnio 1 dalies pažeidimo, nes ginčijama nuostata neprisideda prie tuo reglamentu siekiamų tikslų įgyvendinimo;
–
ketvirtasis – dėl to paties reglamento 13 straipsnio pažeidimo, nes per ginčijamos nuostatos rengimo procedūrą Komisija nesikonsultavo su Europos maisto saugos tarnyba (EFSA).
63
Bendrasis Teismas mano, kad būtų tikslinga pirmiausia išnagrinėti ketvirtąjį pagrindą.
64
Dėstydama ketvirtąjį pagrindą ieškovė iš esmės teigia, kad Komisija pažeidė Reglamento Nr. 853/2004 13 straipsnį dėl to, kad per ginčijamos nuostatos rengimo procedūrą nesikonsultavo su EFSA.
65
Be to, pirmajame, antrajame ir trečiajame pagrinduose išdėstytuose argumentuose ji iš esmės teigia, kad ginčijamoje nuostatoje įtvirtinta 96 valandų riba nepagrįsta jokiais moksliniais duomenimis, kad Komisija nepateikė tos laiko ribos pagrindimo ir kad ta institucija turėjo pasikonsultuoti su EFSA dėl laiko ribos, į kurią reikia atsižvelgti.
66
Komisija, palaikoma Prancūzijos Respublikos, teigia, kad ginčijama nuostata nesusijusi su klausimu, galinčiu turėti didelį poveikį visuomenės sveikatai, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 853/2004 13 straipsnį. Tame straipsnyje nurodyta, kad su EFSA konsultuojamasi tik tam tikrais atvejais, kai daromi pakeitimai yra pakankamai plataus masto. Kadangi nagrinėjamu atveju ginčijama nuostata nedaromi iki jos priėmimo galiojusių nuostatų pakeitimai, joks didelis poveikis sveikatai negali būti konstatuotas. Beje, tokį aiškinimą patvirtina 2024 m. birželio 12 d. EFSA vykdančiojo direktoriaus laiškas Europos Parlamento Pirmininkei. Ginčijama nuostata aiškinama teisinė padėtis ir tai nėra susiję su moksliniais klausimais. Be to, nėra mokslinių įrodymų dėl ieškovės veiklos teigiamo poveikio vartotojų sveikatai.
67
Triplike atsakydama į ieškovės argumentus, išdėstytus pirmajame, antrajame ir trečiajame pagrinduose, Komisija, palaikoma Prancūzijos Respublikos, pažymi, kad atsiliepime į ieškinį ji rėmėsi studija, kurioje įrodyta, kad rūkytos lašišos sušaldymo temperatūra ir trukmė turi didelę įtaką kokybei. Be to, nustatant 96 valandų laiko ribą buvo atsižvelgta į maksimalų laiką, kuris reikalingas pjaustymui. Taigi nustatant tą laiko ribą buvo atsižvelgta į vartotojų apsaugos tikslą maisto produktų saugos srityje ir į sektoriaus poreikius.
68
Reglamento Nr. 853/2004 13 straipsnyje nustatyta, kad Komisija konsultuojasi su EFSA kiekvienu šio reglamento taikymo sričiai priskiriamu klausimu, galinčiu turėti didelį poveikį visuomenės sveikatai.
69
Nagrinėjamu atveju šalys sutaria, kad prieš priimdama ginčijamą nuostatą Komisija nesikonsultavo su EFSA.
70
Priešingai, nei teigia Komisija, palaikoma Prancūzijos Respublikos, ginčijama nuostata ieškovei nustatomos naujos pareigos, kaip nurodyta šio sprendimo 26–54 punktuose.
71
Komisijos nurodyta aplinkybė, kad Parlamento Pirmininkei adresuotame laiške EFSA vykdantysis direktorius nurodė, kad „mikrobiologinės taršos mažinimą jau reglamentuoja galiojantys teisės aktai, kuriuose nustatytos žuvininkystės produktų laikymo sąlygos“, kad „Reglamente <…> Nr. 853/2004 nustatytos maždaug 0 °C (tirpstančio ledo) temperatūra šviežiems produktams ir –18 °C temperatūra sušaldytiems produktams“ ir kad „Codex Alimentarius nustatyta, jog švieži žuvininkystės produktai laikomi tirpstančio ledo temperatūroje, o sušaldyti žuvininkystės produktai – –18 °C“, neturi įtakos tokiam aiškinimui.
72
Be to, kad, remiantis Reglamento Nr. 178/2002 22 straipsnio 2 pastraipa, EFSA užduotis yra teikti mokslinę informaciją, toks vertinimas niekaip nepatikslina iki ginčijamos nuostatos priėmimo galimų galiojusių nuostatų, kuriose būtų apibrėžtos sąvokos „laikymas“ arba „sušaldytas produktas“, kuriose būtų nurodyta, nuo kurio momento žuvininkystės produktas turi būti vertinamas kaip laikomas, ar kuriose būtų nustatyta temperatūra, kuriai esant toks produktas turi būti vertinamas kaip sušaldytas produktas.
73
Taigi reikia patikslinti, ar prieš priimdama ginčijamą nuostatą Komisija privalėjo konsultuotis su EFSA pagal Reglamento Nr. 853/2004 13 straipsnį.
74
Dėl šio aspekto reikia pažymėti, kad šalys pagrįstai sutaria dėl to, jog ginčijama nuostata reglamentuojamas klausimas priskiriamas Reglamento Nr. 853/2004 taikymo sričiai.
75
Dėl požiūrio, ar tas klausimas gali turėti didelį poveikį visuomenės sveikatai, iš pradžių reikia konstatuoti, kad, priešingai, nei teigia Komisija, atsakant į tą klausimą reikia atlikti mokslinius vertinimus. Nustatant, kiek laiko žuvininkystės produktų tvarkymo subjektams leidžiama tuos produktus laikyti jiems sustandinti reikalingoje temperatūroje, reikia išanalizuoti ir atsižvelgti į tai, kiek laiko gali praeiti, kad būtų pagrįsta teigti, jog tokioje temperatūroje laikomi produktai nekelia rizikos sveikatai.
76
Kiek tai konkrečiai susiję su didelio poveikio visuomenės sveikatai vertinimu, reikia pažymėti, kad, kaip minėta šio sprendimo 41 punkte, nors Deleguotajame reglamente 2024/1141 nenurodytas joks pagrindas dėl produktams sustandinti taikomų reikalavimų nustatymo, to reglamento aiškinamojo memorandumo dalyje dėl bendrųjų aplinkybių nurodyta, kad tikslinga „išaiškinti“ reikalavimus dėl „operacijų, kurių tikslas – šiek tiek sumažinti šviežių arba perdirbtų žuvininkystės produktų pjaustymo temperatūrą arba padidinti užšaldytų žuvininkystės produktų temperatūrą, ir draudimo laikyti arba transportuoti žuvininkystės produktus laikinai nustačius technologiškai reikalaujamą temperatūrą“, „kad būtų išvengta bet kokio dviprasmiškumo“.
77
Be to, Deleguotojo reglamento 2024/1141 pradinės versijos aiškinamojo memorandumo 13 konstatuojamojoje dalyje, į kurią ieškovė daro nuorodą, iš esmės nurodyta, kad „siekiant išvengti piktnaudžiavimo atvejų, kai gamybos reikalavimai taikomi žuvininkystės produktams laikyti temperatūroje, neatitinkančioje [Reglamento Nr. 853/2004] III straipsnio VIII skirsnio VII skyriaus 2 punkto, reikia, kad sustandinimo tikslais temperatūra būtų mažinama arba, jau sušaldytų produktų atveju, didinama kaip įmanoma greičiau ir kad žuvininkystės produktų laikymas temperatūroje, prie kurios lengviau juos pjaustyti ar raikyti, būtų ribotas laiko atžvilgiu“.
78
Nagrinėjant šį ieškinį taip pat reikia pažymėti, kad nors Komisija aiškiai neišreiškia nuomonės dėl klausimo, ar ginčijama nuostata reglamentuojamas aspektas gali daryti didelį poveikį visuomenės sveikatai, atsakydama į ieškovės pateiktą antrąjį pagrindą ji teigia, kad tam tikri gamintojai piktnaudžiavo Sąjungos teisės aktų tolerancija, kiek tai susiję su sustandinimo taikymu gamybos procese vartotojų nenaudai, nes sustandinimo temperatūroje laikoma filė yra prastesnės kokybės, o vartotojas, galvojantis, kad perka niekada nešaldytą produktą, yra klaidinamas.
79
Komisija pažymi, kad kai kuriose mokslinėse studijose nustatyta, kad rūkytos lašišos sušaldymo temperatūra ir trukmė daro didelę įtaką jos kokybei. Šiuo klausimu ji daro nuorodą, viena vertus, į studiją Quantification and mapping of tissue damage from freezing in cod by magnetic resonance imaging – ScienceDirect (Dėl sušaldymo padarytų menkės audinių pažeidimų kiekybinis vertinimas ir kartografavimas naudojant magnetinio rezonanso tomografą – ScienceDirect) (Food Control, 123 t., 2021 m. gegužės mėn., 107734), kurioje nurodyta, kad „žuvies sušaldymas yra svarbus perdirbimo metodas, galintis prailginti produkto saugojimą, tačiau kuris taip pat gali padaryti didelę žalą audiniams, jei jis taikomas netinkamai“, ir kad „kuo žemesnė temperatūra taikoma per sušaldymo procedūrą, tuo mažiau ta procedūra yra žalinga“. Kita vertus, ji daro nuorodą į studiją Effect of Freezing on the Shelf Life of Salmon (Sušaldymo poveikis lašišos saugojimo trukmei) (International Journal of Food Science, 2018 m. rugpjūčio mėn., 1686121), kurioje nustatyta, kad „sandėliavimo trukmė ir temperatūra yra du pagrindiniai veiksniai, darantys poveikį žuvies kokybės prastėjimui ir saugojimo trukmei, nes sandėliuojant sušaldytos būsenos savioksidaciniai ir hidroliziniai pokyčiai daugiausia vyksta riebalų frakcijoje“, ir kad „žuvies riebalai <…> yra labai jautrūs oksidacijai; dėl jos sumažėja žuvies maistinė kokybė, tekstūra ir spalva“.
80
Beje, dėstydama pirminius argumentus dėl teisinio pagrindo Komisija teigia, kad rūkyta lašiša, atvėsinta iki žemesnės temperatūros nei sušaldymo temperatūra, turi būti laikoma sušaldytu produktu ir, jei jis yra laikomas, – produktu, kuriam taikomos nuostatos dėl sušaldytų produktų laikymo, t. y. Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriaus 2 punktas. Šiuo klausimu ji pažymi, kad rūkytą lašišą saugant temperatūroje, kuri taikoma ją pjaustant, išlieka tam tikras procentas vandens, kuris tokioje temperatūroje nesusikristalizuoja, todėl tam tikrais atvejais tame vandenyje gali imti vystytis bakterinė flora. Komisija priduria, kad šio produkto laikymas jam sustandinti taikomoje temperatūroje gali, jei temperatūra svyruoja, sukelti ląstelių lizę, t. y. ląstelių irimą (kai ledo kristalai pažeidžia ląstelių struktūrą), o tai lemia pavojaus sveikatai padidėjimą ir daro įtaką galutinio produkto tekstūrai, skoniui ir maistinei vertei. Ji pažymi, kad FAO interneto svetainėje pateiktuose dokumentuose nurodyta, kad „sušaldant ir sandėliuojant šaltyje žuvies baltymai yra negrįžtamai pakeičiami“, kad „greitis, kuriuo vyksta ši denatūracija, daugiausia priklauso nuo temperatūros“, kad „esant užšalimui artimai temperatūrai“, pavyzdžiui 28 °F [–2 °C], greitai vyksta dideli pokyčiai“ ir kad „net esant 15 °F [–10 °C] pokyčiai yra tokie greiti, kad pradžioje geros kokybės buvęs produktas gali sugesti per kelias savaites“.
81
Komisija taip pat teigia, kad jei būtų pripažinta, jog ieškovės aiškinimas, kuriuo remiantis sušaldytais gali būti pripažinti tik produktai, kurių temperatūra yra žemesnė nei –18 °C, yra teisingas, tai reikštų, kad dėl žuvininkystės produktų, kurių temperatūra buvo sumažinta tik iki, pavyzdžiui, –17,5 °C, nebūtų taikoma pareiga laikyti –18 °C temperatūroje ir jie galėtų būti parduodami vartotojams kaip produktai, kurie niekada nebuvo užšaldyti, ir kad tokia situacija būtų „akivaizdžiai pavojinga vartotojų sveikatai“, atsižvelgiant į riziką, kurią jie patirtų dėl galimybės, jog tas produktas buvo atšildytas pakartotinai.
82
Taigi, remiantis Deleguotojo reglamento 2024/1141 parengiamaisiais darbais ir Komisijos argumentais, kuriuos ji pateikė nagrinėdama šį ieškinį, galima daryti išvadą, kad priežastis, dėl kurios buvo priimta ginčijama nuostata, yra susijusi su tuo, kad ankstesniame teisiniame pagrinde buvo „dviprasmiškumų, kiek tai susiję su sustandinimu ir draudimu laikyti bei sandėliuoti ar transportuoti žuvininkystės produktus temperatūroje, kuri taikoma naudojant minėtą techniką, nors rūkytos lašišos laikymas tokioje temperatūroje ilgą laiką gali sukelti pavojų sveiktai.
83
Taigi toks klausimas turi būti laikomas klausimu, galinčiu daryti didelę įtaką visuomenės sveikatai.
84
Dėl šio aspekto pakanka konstatuoti, kad, kaip buvo pažymėta šio sprendimo 82 punkte, remiantis pačios Komisijos pateiktais argumentais galima iš esmės teigti, kad rūkytos lašišos laikymas ilgą laiką temperatūroje, kuri reikalinga jai sustandinti, gali daryti įtaką vartotojų sveikatai ir taip turėti įtakos visuomenės sveikatai.
85
Be to, kaip galima taip pat teigti remiantis Komisijos rašytiniais dokumentais, toks poveikis visuomenės sveikatai gali būti didelis. Komisija pažymi, kad, pritarus ieškovės pateiktam Reglamento Nr. 853/2004 III priedo VIII skirsnio VII skyriaus 2 punkto aiškinimui, susiklostytų padėtis, kuri būtų „akivaizdžiai pavojinga vartotojų sveikatai“.
86
Dėl to reikia pripažinti, kad prieš priimdama ginčijamą nuostatą Komisija privalėjo konsultuotis su EFSA pagal Reglamento Nr. 853/2004 13 straipsnį.
87
Šį konstatavimą sustiprina aplinkybė, kad, kaip pažymi pati Komisija, Reglamento Nr. 853/2004 27 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad Sąjungos teisės aktai dėl maisto produktų higienos turi būti grindžiami mokslinėmis rekomendacijomis.
88
Būtina pažymėti, kaip tai daro ieškovė, kad mokslinis pagrindas, į kurį atsižvelgė Komisija rengdama ginčijamą nuostatą, nenurodytas nei Deleguotajame reglamente 2024/1141, nei jo aiškinamajame memorandume.
89
Beje, Komisija neginčija ieškovės argumentų, grindžiamų mokslinio pagrindo nebuvimu. Triplike ji tik pažymi, kad atsiliepime į ieškinį ji rėmėsi studijomis, įrodančiomis, jog rūkytos lašišos sušaldymo temperatūra ir trukmė turi didelę įtaką kokybei, tačiau neužsimena apie ginčijamos nuostatos rengimą nesant teisinio pagrindo.
90
Be to, apie tai, kad ginčijama nuostata buvo rengiama be teisinio pagrindo, galima spręsti iš Komisijos argumento, pateikto atsakant į ieškovės antrąjį pagrindą, kad maksimali 96 valandų trukmė nustatyta „sektoriuje veikiančių gamintojų konsensusu“ dėl laiko, kuris reikalingas sustandintai rūkytai lašišai supjaustyti, ir kad „tai, be abejonės, yra pagrįstas ir pakankamas laiko tarpas pačiam pjaustymo procesui atlikti, atsižvelgiant į sektoriaus logistinius ir organizacinius poreikius tame gamybos etape“.
91
Kaip teigia Komisija, 2024 m. gegužės 14 d. raštu Parlamento Pirmininkė paprašė EFSA pagal Reglamento Nr. 178/2002 29 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą pateikti mokslinę išvadą dėl sustandinimo procedūros ir atšildymo poveikio biologinių rizikų išlikimui ir vystymuisi; į jį tos institucijos vykdantysis direktorius atsakė 2024 m. birželio 12 d. raštu ir nurodė, kad jis „negali identifikuoti jokio neatsakyto klausimo maisto saugos ar rizikos visuomenės sveikatai srityje tokiomis laikymo sąlygomis, kokios nurodytos prašyme“.
92
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad toks susirašinėjimas vyko jau priėmus Deleguotąjį reglamentą 2024/1141, t. y. 2023 m. gruodžio 14 d., ir kad dėl to jis bet kuriuo atveju neturi įtakos to reglamento teisėtumui.
93
Taigi, atsižvelgiant į visus išdėstytus argumentus, ketvirtajam pagrindui reikia pritarti ir panaikinti ginčijamą nuostatą, nesant poreikio nagrinėti kitus ieškovės pateiktus argumentus ir pagrindus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
94
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija pralaimėjo bylą, ji turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir ieškovės bylinėjimosi išlaidas pagal jos pateiktus reikalavimus.
95
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį įstojusios į bylą valstybės narės ir institucijos pačios padengia savo bylinėjimosi išlaidas. Todėl Prancūzijos Respublika turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2023 m. gruodžio 14 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2024/1141, kuriuo dėl tam tikrai mėsai, žuvininkystės produktams, pieno produktams ir kiaušiniams taikomų higienos reikalavimų iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 853/2004 II ir III priedai, priedo 3 punkto e papunktį.
2.
Europos Komisija padengia ne tik savo, bet ir Mowi Poland S.A
. patirtas bylinėjimosi išlaidas.
3.
Prancūzijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas
Costeira
Öberg
Zilgalvis
Paskelbtas 2025 m. rugsėjo 24 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: lenkų.