62024CJ0020
TEISINGUMO TEISMO (septintoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. kovo 6 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Oro transportas – Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 – 2 straipsnio g punktas – 3 straipsnio 2 ir 3 dalys – Teisė į kompensaciją skrydžio atidėjimo ilgam laikui atveju – Taikymo sritis – Keleiviai, turintys įlaipinimo kortelę – Oro vežėjo patvirtintos rezervacijos įrodymas – Keleiviai, keliaujantys nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė – Skrydis, kuris yra trečiojo asmens finansuojamo kelionės paslaugų paketo dalis – Pareiga įrodyti mokėjimą“
Byloje C‑20/24 (Cymdek) (
i
)
dėl Sąd Rejonowy dla m. st. Warszawy w Warszawie (Varšuvos miesto apylinkės teismas, Lenkija) 2023 m. lapkričio 24 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. sausio 12 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
M1.R.,
M2.R.
prieš
AAA Sp. z o.o.
TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Gavalec (pranešėjas), teisėjai Z. Csehi ir F. Schalin,
generalinis advokatas R. Norkus,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
M1.R. ir M2.R., atstovaujamų radca prawny P. Mędygrał,
–
AAA sp. z o.o., atstovaujamo radca prawny K. Bień,
–
Lenkijos vyriausybės, atstovaujamos B. Majczyna,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos B. Sasinowska ir N. Yerrell,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 8 t., p. 10), 2 straipsnio g punkto ir 3 straipsnio 2 ir 3 dalių išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant dviejų oro transporto keleivių M1.R. ir M2.R. (toliau – pagrindinėje byloje aptariami keleiviai) ginčą su oro vežėju AAA sp. z o.o. dėl šių keleivių pagal Reglamentą Nr. 261/2004 pateikto reikalavimo sumokėti kompensaciją dėl skrydžio į galutinę paskirties vietą atidėjimo ilgam laikui.
Teisinis pagrindas
3
Reglamento Nr. 261/2004 1 ir 5 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(1)
[Europos] Bendrijos veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai.
<…>
(5)
Kadangi skirtumas tarp reguliaraus ir nereguliaraus oro susisiekimo tampa vis mažesnis, tokia apsauga turėtų būti taikoma keleiviams, vykstantiems ne tik reguliariais, bet ir nereguliariais skrydžiais, įskaitant skrydžius, kurie yra organizuotos turistinės kelionės dalis.
<…>“
4
Šio reglamento 2 straipsnis „Sąvokų apibrėžimai“ suformuluotas taip:
„Šiame reglamente:
<…>
f)
„bilietas“ – tai galiojantis dokumentas, suteikiantis teisę į transportą, arba kitas lygiavertis nematerialus dalykas, įskaitant elektroninį, kurį išdavė arba įgaliojo išduoti oro vežėjas arba jo įgaliotasis atstovas;
g)
„rezerva[cija]“ – tai faktas, kad keleivis turi bilietą ar kitą įrodymą, kuriame nurodyta, kad oro vežėjas arba turizmo kelionių organizatorius rezerva[ciją] patvirtino ir įregistravo;
<…>
j)
„atsisakymas vežti“ – tai atsisakymas priimti skristi keleivį, nors jis atvyko registruotis 3 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, išskyrus atvejus, kai yra pagrįstų priežasčių atsisakyti juos vežti, pavyzdžiui, sveikatos, saugos ar saugumo sumetimais arba dėl nepakankamų kelionės dokumentų;
<…>“
5
Minėto reglamento 3 straipsnyje „Taikymo sritis“ nurodyta:
„1.   Šis reglamentas taikomas:
a)
keleiviams, išvykstantiems iš oro uosto, esančio valstybės narės teritorijoje, kuriai taikoma Sutartis;
b)
keleiviams, vykstantiems iš trečiojoje šalyje esančio oro uosto į oro uostą, esantį valstybės narės teritorijoje, kuriai taikoma Sutartis, nebent jie gautų lengvatų ar kompensaciją ir toje trečiojoje šalyje jiems būtų suteikta pagalba, jei atitinkamą skrydį vykdantis oro vežėjas yra Bendrijos oro vežėjas.
2.   1 dalis taikoma tik tuo atveju, jei keleiviai:
a)
turi patvirtintą rezerva[ciją] atitinkamam skrydžiui ir, išskyrus 5 straipsnyje nurodytą atšaukimą, atvyksta registruotis,
–
oro vežėjo, turizmo kelionių organizatoriaus arba įgaliotojo atstovo iš anksto raštu (įskaitant elektroninėmis priemonėmis) nurodyta tvarka ir laiku,
arba, jei laikas nenurodytas,
–
ne vėliau kaip likus 45 minutėms iki paskelbto išvykimo laiko; arba
b)
oro vežėjo arba turizmo kelionių organizatoriaus buvo perkelti iš skrydžio, kuriam jie turėjo rezerva[ciją], į kitą skrydį, nesvarbu, dėl kokios priežasties.
3.   Šis reglamentas netaikomas keleiviams, keliaujantiems nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė. Tačiau jis taikomas keleiviams, turintiems bilietus, išduotus pagal keleivių lojalumo programą arba kitą oro vežėjo ar turizmo kelionių organizatoriaus komercinę programą.
<…>
5.   Šis reglamentas taikomas bet kuriam skrydį vykdančiam oro vežėjui, teikiančiam transporto paslaugas keleiviams, kuriems taikoma 1 ir 2 dalis. Kai skrydį vykdantis oro vežėjas, nesudaręs sutarties su keleiviu, vykdo prievoles pagal šį reglamentą, laikoma, kad jis tai daro asmens, sudariusio sutartį su tuo keleiviu, vardu.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
6
Oro vežėjas AAA, siūlantis užsakomuosius skrydžius, su kelionių organizatoriumi BBB sp. z o.o. sudarė sutartį, pagal ją AAA tam tikromis dienomis pastarajam užtikrino konkrečius skrydžius, į kuriuos BBB vėliau pardavė bilietus oro transporto keleiviams. BBB už skrydžius sumokėjo AAA.
7
Pagrindinėje byloje aptariami keleiviai buvo užsisakę 2021 m. gegužės 20 d. AAA vykdytos kelionės paslaugų paketą, įskaitant skrydį iš Tenerifės (Ispanija) į Varšuvą (Lenkija). Kelionės paslaugų paketo sutartį sudarė CCC sp. z o.o. (šių keleivių vardu) ir BBB. Šis skrydis vėlavo atvykti daugiau nei 22 valandas.
8
Siekdami įrodyti savo teisę kreiptis į teismą dėl žalos, patirtos dėl nagrinėjamo skrydžio vėlavimo, atlyginimo pagrindinėje byloje aptariami keleiviai pateikė šio skrydžio įlaipinimo kortelių kopijas. Vis dėlto AAA atsisakė išmokėti kompensaciją šiems keleiviams, motyvuodamas tuo, kad jie neįrodė, jog turi patvirtintą rezervaciją ir sumokėjo už šį skrydį. AAA teigimu, už minėtų keleivių kelionės paslaugų paketą CCC mokėjo lengvatinėmis sąlygomis, todėl šie keleiviai keliavo nemokamai arba už mažesnę kainą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalį, o tai reiškia, kad teisės į kompensaciją pagal šį reglamentą nesuteikiama.
9
Pagrindinėje byloje aptariami keleiviai mano, kad pateikę įlaipinimo korteles tokiai kompensacijai gauti jie įrodė, kad turėjo patvirtintą rezervaciją, nes priešingu atveju šios kortelės jiems nebūtų išduotos. Be to, būtent AAA turi įrodyti, kad šie keleiviai keliavo nemokamai, o ne jie turi įrodyti, kad sumokėjo už jo vykdytą skrydį. Bet kuriuo atveju, kadangi AAA už šį skrydį gavo mokėjimą iš BBB, o šis iš CCC, kuris finansavo minėtų keleivių kelionės paslaugų paketą, gavo atlygį už šią kelionę, įskaitant minėtą skrydį, pagrindinėje byloje aptariami keleiviai nekeliavo nemokamai. Šiuo atžvilgiu taikant Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalį nėra svarbu, ar už tą skrydį sumokėjo šie keleiviai, ar trečiasis asmuo, su sąlyga, kad tai nėra oro vežėjas.
10
Sąd Rejonowy dla m. st. Warszawy w Warszawie (Varšuvos miesto apylinkės teismas, Lenkija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kyla abejonių dėl to, ar keleivio pateikta įlaipinimo kortelė yra „kitas įrodymas“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio g punktą, patvirtinantis, kad oro vežėjas arba kelionių organizatorius priėmė ir užregistravo rezervaciją.
11
Šiuo aspektu tas teismas nurodo, kad remiantis 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimu Azurair ir kt. (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038) negalima atsakyti į klausimą, ar, esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama šioje byloje, pagal Sąjungos teisę leidžiama pateikti „kitą įrodymą“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, patvirtinantį, kad keleivis turi patvirtintą rezervaciją skrydžiui, kai šio keleivio pateiktoje įlaipinimo kortelėje nėra tam tikrų tame sprendime minėtų dalykų, pavyzdžiui, skrydžio atvykimo laiko.
12
Be to, net jei AAA ir tam tikros Lenkijos apeliacinio teismo kolegijos laikosi nuomonės, kad šio reglamento 3 straipsnio 2 dalies a punkte nustatytas sąlygas reikia aiškinti siaurai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad įlaipinimo kortelė išduodama ne atsitiktiniam asmeniui, o keleiviui, turinčiam patvirtintą atitinkamo skrydžio rezervaciją, ir tai įvyksta po to, kai šis keleivis užsiregistruoja skrydžiui, o šios registracijos metu turi būti nurodytas bilieto arba rezervacijos numeris. Išskyrus tam tikrus ypatingus atvejus, nėra jokio kito racionalaus būdo paaiškinti, kaip toks keleivis galėtų gauti šią kortelę, neturėdamas tokios rezervacijos.
13
Be to, priešingai nei AAA ir tam tikros Lenkijos apeliacinio teismo kolegijos, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad oro vežėjas turi įrodyti, jog atitinkamas skrydis buvo nemokamas, o ne apsiriboti išvada apie jam palankias teisines pasekmes, remdamasis vien tokiu tvirtinimu.
14
Taip pat šiam teismui kyla klausimas dėl Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalyje vartojamo žodžių junginio „keleiviai, keliaujantys nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė“ aiškinimo. Jis mano, kad kelionės paslaugų paketų atveju, jei kelionė, už kurią kelionių organizatoriui sumokėjo tiesiogiai keleiviai arba kitas subjektas jų vardu, apima skrydį, už kurį šis organizatorius sumokėjo oro vežėjui, šie keleiviai nevyksta „nemokamai“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
15
Konkrečiau kalbant apie sąvoką „mažesnis tarifas“, kaip ji suprantama pagal minėtą nuostatą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar ją reikia aiškinti kaip reiškiančią oro vežėjo keleiviui siūlomą nuolaidą, ar ji apima ir situaciją, kai šis vežėjas gauna rinkos sąlygas atitinkantį atlygį iš kelionių organizatoriaus, tačiau tas organizatorius arba kitas subjektas leidžia keleiviams dalyvauti paslaugų paketo kelionėje lengvatinėmis sąlygomis. To teismo nuomone, pastarasis aiškinimas, atrodo, prieštarauja šio reglamento tikslui ir būtų sunkiai taikomas, nes nėra kriterijų, pagal kuriuos būtų galima nustatyti, kokios yra lengvatinės dalyvavimo paslaugų paketo kelionėje sąlygos.
16
Tokiomis aplinkybėmis Sąd Rejonowy dla m. st. Warszawy w Warszawie (Varšuvos miesto apylinkės teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar pagal [Reglamento Nr. 261/2004] 2 straipsnio g punktą keleivio įlaipinimo kortelė gali būti laikoma kitu įrodymu, patvirtinančiu, kad oro vežėjas arba kelionių organizatorius rezervaciją patvirtino ir užregistravo?
2.
Ar pagal [Reglamento Nr. 261/2004] 3 straipsnio 2 dalies a punktą tais atvejais, kai keleiviai turi įlaipinimo kortelę konkrečiam skrydžiui ir nėra įrodyta jokių ypatingų neįprastų aplinkybių, turi būti laikoma, kad keleiviai turi patvirtintą rezervaciją tam skrydžiui?
3.
Ar pagal [Reglamento Nr. 261/2004] 3 straipsnio 3 dalį keleiviui tenka pareiga įrodyti, kad jis sumokėjo už skrydį, ar, priešingai, vežėjas, norėdamas išvengti atsakomybės, turi įrodyti, kad keleivis keliavo nemokamai arba taikant mažesnį tarifą?
4.
Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai keleivis nusipirko kelionės paslaugų paketą iš kelionių organizatoriaus, o šis sumokėjo už skrydį oro vežėjui, skrydis yra mokamas?
5.
Ar [Reglamento Nr. 261/2004] 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai trečiasis asmuo keleivių vardu perka kelionės paslaugų paketą, už kurį kelionių organizatorius sumoka rinkos sąlygas atitinkantį atlygį užsakomuosius skrydžius siūlančiam vežėjui, [pagrindinėje byloje] aptariami keleiviai nėra keleiviai, keliaujantys taikant „mažesnį tarifą“, neatsižvelgiant į trečiojo asmens ir keleivių sudarytus susitarimus?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
17
Pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio g punktas ir 3 straipsnio 2 dalies a punktas turi būti aiškinami taip, kad įlaipinimo kortelė gali būti „kitas įrodymas“, kaip jis suprantamas pagal pirmąją iš šių nuostatų, patvirtinantis, kad rezervaciją priėmė ir užregistravo oro vežėjas arba kelionių organizatorius, todėl tokią kortelę turintis keleivis laikomas turinčiu „patvirtintą rezervaciją“, kaip jis suprantamas pagal antrąją iš minėtų nuostatų, atitinkamam skrydžiui, kai nėra įrodyta jokių ypatingų neįprastų aplinkybių.
18
Iš Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 2 dalies a punkto matyti, kad šis reglamentas taikomas tik su sąlyga, kad, pirma, keleiviai turi patvirtintą rezervaciją atitinkamam skrydžiui ir, antra, jie laiku užsiregistruoja, išskyrus šio reglamento 5 straipsnyje nurodytą skrydžio atšaukimo atvejį. Kadangi šios dvi sąlygos yra kumuliacinės, negalima preziumuoti, kad keleivis atvyko registruotis, remiantis tuo, kad jis turi patvirtintą rezervaciją atitinkamam skrydžiui (šiuo klausimu žr. 2024 m. sausio 25 d. Sprendimo Laudamotion (Atsisakymas nuo vėluojančio skrydžio), C‑474/22, EU:C:2024:73, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
19
Reglamente Nr. 261/2004 nėra apibrėžta sąvoka „patvirtinta rezervacija“. Vis dėlto sąvoka „rezerva[cija]“ šio reglamento 2 straipsnio g punkte apibrėžiama kaip „faktas, kad keleivis turi bilietą ar kitą įrodymą, kuriame nurodyta, kad oro vežėjas arba turizmo kelionių organizatorius rezerva[ciją] patvirtino ir įregistravo“. Be to, sąvoka „bilietas“, kaip ji suprantama pagal minėto reglamento 2 straipsnio f punktą, apima kiekvieną materialųjį ar nematerialų elementą, suteikiantį keleiviui teisę į vežimą (šiuo klausimu žr. 2022 m. spalio 6 d. Sprendimo flightright (Oro transportas iš Štutgarto į Kansas Sitį), C‑436/21, EU:C:2022:762, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt., C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038, 40 punktą).
20
Kalbant apie sąvoką „kitas įrodymas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio g punktą, pažymėtina, kad jeigu oro transporto keleivis turi šį įrodymą, išduotą oro vežėjo arba kelionių organizatoriaus, šis kitas įrodymas prilygsta „rezerva[cijai]“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą (šiuo klausimu žr. 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt., C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038, 42 punktą).
21
Siekiant užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį, nurodytą šio reglamento 1 konstatuojamojoje dalyje, šios sąvokos turi būti aiškinamos plačiai (2022 m. spalio 6 d. Sprendimo flightright (Oro transportas iš Štutgarto į Kanzas Sitį), C‑436/21, EU:C:2022:762, 22 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
22
Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad pagrindinėje byloje aptariami keleiviai turėjo oro vežėjo išduotas įlaipinimo korteles, o tai leido jiems skristi šio vežėjo vykdomu skrydžiu iš Tenerifės į Varšuvą, prieš tai atvykus užsiregistruoti.
23
Kaip savo rašytinėse pastabose iš esmės teigia pagrindinėje byloje aptariami keleiviai, Lenkijos vyriausybė ir Europos Komisija, įlaipinimo kortelė yra išduodama keleiviui konkrečiam skrydžiui, ji suteikia jam teisę į pervežimą, leidžia įlipti į lėktuvą ir vykti šiuo skrydžiu po to, kai šis keleivis atlieka registraciją, nurodydamas, be kita ko, bilieto ar rezervacijos numerį.
24
Vadinasi, įlaipinimo kortelė gali būti „kitas įrodymas“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio g punktą, patvirtinantis, kad oro vežėjas arba kelionių organizatorius priėmė ir užregistravo rezervaciją atitinkamam skrydžiui.
25
Tokios išvados negali paneigti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyta aplinkybė, kad 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimas Azurair ir kt. (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038) neleidžia atsakyti į klausimą, ar įlaipinimo kortelę gali apimti sąvoka „kitas įrodymas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio g punktą, nes šioje kortelėje nėra tam tikrų tame sprendime nurodytų dalykų, pavyzdžiui, atitinkamo skrydžio atvykimo laiko.
26
Žinoma, to sprendimo 51 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, kad Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 2 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad keleivis turi „patvirtintą rezerva[ciją]“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, kai kelionių organizatorius, su kuriuo keleivis yra sudaręs sutartį, pateikia šiam keleiviui „kitą įrodymą“, kaip jis suprantamas pagal šio reglamento 2 straipsnio g punktą, kuriame pažadėta jį pervežti konkrečiu skrydžiu, konkrečiai nurodant išvykimo ir atvykimo vietą, laiką ir skrydžio numerį, nors šis kelionių organizatorius negavo atitinkamo oro vežėjo patvirtinimo apie šio skrydžio išvykimo ir atvykimo laiką.
27
Vis dėlto reikia pažymėti, kad, priešingai nei šioje byloje, bylose, kuriose priimtas 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimas Azurair ir kt. (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038), kelionių organizatorius pateikė keleiviams kitokią informaciją apie skrydžių laiką nei tą, kurią galiausiai jam perdavė oro vežėjas, o pastaroji informacija šiems keleiviams nebuvo perduota, todėl jie turėjo tik kelionių organizatoriaus pateiktame dokumente esančią informaciją.
28
Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad jei tam tikras oro vežėjas įlaipina keleivius, turinčius patvirtintą rezervaciją atitinkamam skrydžiui, ir nuveža juos į paskirties vietą, turi būti laikoma, kad jie įvykdė reikalavimą registruotis prieš šį skrydį (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 24 d. Nutarties easyJet Airline, C‑756/18, EU:C:2019:902, 28 punktą).
29
Kita vertus, jeigu keleiviai, kaip antai aptariami pagrindinėje byloje, tinkamai įvykdė reikalavimą registruotis ir atitinkamu skrydžiu keliavo turėdami įlaipinimo kortelę, turi būti laikoma, kad jie įvykdė reikalavimą turėti patvirtintą rezervaciją šiam skrydžiui.
30
Tokią išvadą patvirtina Reglamento Nr. 261/2004 1 konstatuojamojoje dalyje nurodytas tikslas užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį.
31
Keleiviai, kurių skrydis atidėtas ilgam laikui, turi galimybę pasinaudoti teise į kompensaciją ir jiems neturi būti taikomas jų situacijai netinkantis reikalavimas vėliau pateikiant prašymą dėl kompensacijos įrodyti, kad jie turėjo patvirtintą rezervaciją atidėtam skrydžiui, kuriuo jie bet kuriuo atveju buvo vežami (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 24 d. Nutarties easyJet Airline, C‑756/18, EU:C:2019:902, 32 punktą).
32
Šiuo aspektu, kalbant apie AAA prielaidą, kad įlaipinimo kortele, jeigu ją turintis asmuo ją prarastų, galėtų pasinaudoti kitas panašius duomenis turintis asmuo, pakanka pažymėti, kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio j punkto, jis leidžia oro vežėjui atsisakyti įlaipinti keleivius, be kita ko, dėl netinkamų kelionės dokumentų.
33
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti: Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio g punktas ir 3 straipsnio 2 dalies a punktas turi būti aiškinami taip, kad įlaipinimo kortelė gali būti „kitas įrodymas“, kaip jis suprantamas pagal pirmąją iš šių nuostatų, patvirtinantis, kad rezervaciją priėmė ir užregistravo oro vežėjas arba kelionių organizatorius, todėl tokią kortelę turintis keleivis laikomas turinčiu „patvirtintą rezerva[ciją]“, kaip ji suprantama pagal antrąją iš minėtų nuostatų, atitinkamam skrydžiui, kai nėra įrodyta jokių ypatingų neįprastų aplinkybių.
Dėl trečiojo–penktojo klausimų
34
Trečiuoju, ketvirtuoju ir penktuoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad keleivis nelaikomas keliaujančiu nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, kai, pirma, kelionių organizatorius už skrydį sumoka skrydį vykdančiam oro vežėjui pagal rinkos sąlygas ir, antra, už kelionės paslaugų paketą šiam organizatoriui sumoka ne šis keleivis, o trečiasis asmuo. Šis teismas taip pat klausia, ar oro vežėjas turi įrodyti, kad tas keleivis keliavo nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, ar keleivis turi įrodyti, kad sumokėjo už skrydį.
35
Pagal Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalį šis reglamentas netaikomas keleiviams, kurie keliauja nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė.
36
Šiuo aspektu reikia konstatuoti, kad šioje nuostatoje numatytas to reglamento netaikymas yra taisyklės išimtis – pagal ją šis reglamentas, kaip matyti iš jo 3 straipsnio 1 dalies, taikomas, pirma, keleiviams, išvykstantiems iš oro uosto, esančio valstybės narės teritorijoje, kuriai taikomos Sutarties nuostatos, ir, antra, keleiviams, išvykstantiems iš trečiojoje šalyje esančio oro uosto į oro uostą, esantį valstybės narės teritorijoje, kuriai taikomos Sutarties nuostatos, išskyrus atvejus, kai šie keleiviai gauna lengvatas ar kompensaciją ir šios trečiosios šalies pagalbą, jei skrydį vykdantis oro vežėjas yra įsteigtas Europos Sąjungoje, laikantis to 3 straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų.
37
Kaip yra nusprendęs Teisingumo Teismas, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 261/2004 1 konstatuojamojoje dalyje nurodytą jo tikslą užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį, nuostatų, kuriomis keleiviams suteikiamos teisės, išimtis turi būti aiškinama siaurai (2025 m. sausio 16 d. Sprendimo Qatar Airways, C‑516/23, EU:C:2025:21, 23 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
38
Be to, pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą bei teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (2024 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Mesto Rimavská Sobota, C‑370/23, EU:C:2024:972, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
39
Tiesa, kad remiantis vien Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalies pirmo sakinio formuluote negalima nustatyti, ar šios nuostatos taikymo sritis apsiriboja tais atvejais, kai tik skrydį vykdantis oro vežėjas suteikia keleiviams galimybę keliauti nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė.
40
Kiek tai susiję su minėtos nuostatos kontekstu, iš šio reglamento 3 straipsnio 3 dalies, be kita ko, matyti, kad šis reglamentas netaikomas keleiviams, keliaujantiems su oro vežėjo nemokamai išduotais bilietais, nebent šie bilietai buvo išduoti pagal lojalumo ar kitas komercines programas (šiuo klausimu žr. 2020 m. lapkričio 26 d. Nutarties SATA International – Azores Airlines, C‑316/20, EU:C:2020:966, 15 punktą).
41
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad šis reglamentas netaikomas keleiviui, kuris keliauja su lengvatiniu bilietu, oro vežėjo išduotu vykdant renginio rėmimo programą, kuriuo gali pasinaudoti tik tam tikri konkretūs asmenys ir kuriam išduoti reikalingas išankstinis ir individualus šio oro vežėjo leidimas (2020 m. lapkričio 26 d. Nutarties SATA International – Azores Airlines, C‑316/20, EU:C:2020:966, 19 punktas).
42
Be to, pagal to reglamento 3 straipsnio 5 dalį šis reglamentas taikomas bet kuriam skrydį vykdančiam oro vežėjui, vežančiam keleivius iš valstybės narės teritorijoje esančio oro uosto ar į jį. Toje pačioje nuostatoje patikslinta, kad, kai skrydį vykdantis oro vežėjas, nesudaręs sutarties su keleiviu, vykdo prievoles pagal šį reglamentą, laikoma, kad jis tai daro asmens, sudariusio sutartį su atitinkamu keleiviu, vardu (2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Primera Air Scandinavia, C‑215/18, EU:C:2020:235, 28 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
43
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad trimis ar daugiau valandų atidėto skrydžio keleivis gali pareikšti ieškinį skrydį vykdančiam oro vežėjui dėl kompensacijos pagal Reglamento Nr. 261/2004 6 ir 7 straipsnius, net jei keleivis ir oro vežėjas nėra sudarę sutarties ir atitinkamas skrydis yra kelionės paslaugų paketo dalis (šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Primera Air Scandinavia, C‑215/18, EU:C:2020:235, 38 punktą).
44
Taigi, atsižvelgiant į skrydį vykdančio oro vežėjo atsakomybę mokėti keleiviams kompensaciją, jei lėktuvas ilgai vėluoja atvykti, reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalies pirmame sakinyje numatyta išimtis apima tik tuos atvejus, kai skrydį vykdantis oro vežėjas leidžia keleiviams keliauti nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė.
45
Toks aiškinimas atitinka Reglamento Nr. 261/2004 tikslą užtikrinti aukštą oro transporto keleivių apsaugos lygį.
46
Šiuo aspektu pažymėtina, kad pagal šio reglamento 5 konstatuojamąją dalį ši apsauga turėtų būti taikoma ne tik reguliariųjų, bet ir nereguliariųjų skrydžių, įskaitant skrydžius, kurie yra kelionių paslaugų paketo dalis, keleiviams.
47
Iš minėto reglamento parengiamųjų dokumentų matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas nesiekė, kad keleiviai, kurių skrydis yra kelionės paslaugų paketo dalis, nepatektų į šio reglamento taikymo sritį, bet, priešingai, norėjo, kad jie galėtų pasinaudoti šio reglamento suteikiamomis teisėmis (šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Primera Air Scandinavia, C‑215/18, EU:C:2020:235, 36 punktą).
48
Nagrinėjamu atveju, kadangi kelionių organizatorius gavo atlygį už pagrindinėje byloje nagrinėjamų keleivių pasirinktą kelionės paslaugų paketą ir už skrydį sumokėjo skrydį vykdančiam oro vežėjui, o šis gavo rinkos sąlygas atitinkantį atlygį, reikia konstatuoti, kad šie keleiviai nevyko nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį.
49
Kaip matyti iš šio sprendimo 43 punkte nurodytos jurisprudencijos, tam, kad pagrindinėje byloje aptariami keleiviai galėtų pasinaudoti teisėmis skrydį vykdančio oro vežėjo atžvilgiu, neturi reikšmės tai, kad už kelionės paslaugų paketą sumokėjo ne šie keleiviai, neturintys sutartinių santykių su šiuo vežėju, o trečiasis asmuo, kelionių organizatoriui, kuris savo ruožtu už skrydį sumokėjo šiam vežėjui.
50
Dėl pareigos įrodyti, kad keleivis skrido nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį, reikia pažymėti, kad ši nuostata, kurioje aiškiai nereglamentuojamas šios pareigos priskyrimas, kaip matyti iš šio sprendimo 37 punkto, nustato keleiviams teises suteikiančių nuostatų išimtį, pašalindama tokį keleivį į šio reglamento taikymo srities.
51
Taigi tam, kad būtų atleistas nuo pareigos mokėti šiam keleiviui kompensaciją, skrydį vykdantis oro vežėjas pagal nacionalinėje teisėje numatytą tvarką turi įrodyti, kad keleivis keliavo nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 3 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį, todėl nepatenka į šio reglamento taikymo sritį.
52
Reikia konstatuoti, kad aiškinimas, pagal kurį keleiviams perkeliama įrodinėjimo pareiga, ne tik prieštarautų Reglamento Nr. 261/2004 tikslui užtikrinti aukštą oro transporto keleivių apsaugos lygį, bet ir būtų sunkiai įgyvendinamas, ypač konkrečiomis šios bylos aplinkybėmis, kai pagrindinėje byloje aptariami keleiviai užsisakė kelionės paslaugų paketą iš kelionių organizatoriaus.
53
Kaip savo rašytinėse pastabose iš esmės teigia pagrindinėje byloje aptariami keleiviai ir Komisija, kai keleivis kelionės paslaugų paketą užsisako ne tiesiogiai iš skrydį vykdančio oro vežėjo, o tarpininkaujant kelionių organizatoriui, paprastai būtent organizatorius, kaip ir nagrinėjamu atveju, sumoka šiam vežėjui už skrydį, o keleivis sumoka už visą kelionės paslaugų paketą, įskaitant skrydį. Be to, kad minėtas keleivis nežino tikslios šio kelionių organizatoriaus sumokėtos skrydžio kainos, jis turi ribotas galimybes įrodyti, kad sumokėjo už skrydį.
54
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad į trečiąjį–penktąjį klausimus reikia atsakyti: Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad keleivis nelaikomas keliaujančiu nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, kai, pirma, kelionių organizatorius už skrydį sumoka skrydį vykdančiam oro vežėjui pagal rinkos sąlygas ir, antra, už kelionės paslaugų paketą šiam organizatoriui sumoka ne šis keleivis, o trečiasis asmuo. Šis oro vežėjas nacionalinėje teisėje nustatyta tvarka turi įrodyti, kad minėtas keleivis keliavo nemokamai arba taikant mažesnį tarifą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
55
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
1.
2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91, 2 straipsnio g punktas ir 3 straipsnio 2 dalies a punktas
turi būti aiškinami taip:
įlaipinimo kortelė gali būti „kitas įrodymas“, kaip jis suprantamas pagal pirmąją iš šių nuostatų, patvirtinantis, kad rezervaciją priėmė ir užregistravo oro vežėjas arba kelionių organizatorius, todėl tokią kortelę turintis keleivis laikomas turinčiu „patvirtintą rezerva[ciją]“, kaip jis suprantamas pagal antrąją iš minėtų nuostatų, atitinkamam skrydžiui, kai nėra įrodyta jokių ypatingų neįprastų aplinkybių.
2.
Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 3 dalis
turi būti aiškinama taip:
keleivis nelaikomas keliaujančiu nemokamai arba taikant mažesnį tarifą, kuriuo tiesiogiai ar netiesiogiai negali pasinaudoti visuomenė, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, kai, pirma, kelionių organizatorius už skrydį sumoka skrydį vykdančiam oro vežėjui pagal rinkos sąlygas ir, antra, už kelionės paslaugų paketą šiam organizatoriui sumoka ne šis keleivis, o trečiasis asmuo. Šis oro vežėjas nacionalinėje teisėje nustatyta tvarka turi įrodyti, kad minėtas keleivis keliavo nemokamai arba taikant mažesnį tarifą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: lenkų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.