62019TJ0018_RES
Byla T‑18/19
Colin Brown
prieš
Europos Komisiją
2020 m. spalio 5 d. Bendrojo Teismo (ketvirtoji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Pareigūnas, priėmimo į tarnybą metu turintis Jungtinės Karalystės pilietybę – Jungtinės Karalystės išstojimas iš Europos Sąjungos – Valstybės, kurioje asmuo eina pareigas, pilietybės įgijimas karjeros laikotarpiu – Ekspatriacijos išmokos praradimas – Vienodas požiūris – Nediskriminavimo principas – Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalis“
Pareigūnai – Darbo užmokestis – Ekspatriacijos išmoka – Skyrimo sąlygos – Įvykis, pateisinantis administracijos atliekamą gavėjo situacijos peržiūrą – Valstybės, kurioje asmuo eina pareigas, pilietybės įgijimas karjeros laikotarpiu – Įskaitymas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punktas)
(žr. 36, 37, 39, 41–45, 50–52 punktus)
Pareigūnai – Darbo užmokestis – Ekspatriacijos išmoka – Skyrimo sąlygos – Gavėjo situacijos peržiūra karjeros laikotarpiu įgijus valstybės, kurioje jis eina pareigas, pilietybę – Teisės į ekspatriacijos išmoką praradimas – Atsižvelgimas į prašymo suteikti pilietybę natūralizacijos tvarka pateikimo aplinkybes – Atleidimo iš pareigų rizika, susijusi su valstybės narės išstojimu iš Sąjungos – Įtakos nebuvimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punktas)
(žr. 64–69 punktus)
Pareigūnai – Darbo užmokestis – Ekspatriacijos išmoka – Skyrimo sąlygos – Gavėjo situacijos peržiūra karjeros laikotarpiu įgijus valstybės, kurioje jis eina pareigas, pilietybę – Prilyginimas pareigūno, kuris turi arba turėjo valstybės, kurioje eina pareigas, pilietybę, situacijai – Lygybės ir nediskriminavimo principo pažeidimas – Nebuvimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies b punktas)
(žr. 81–83, 86–90, 96, 97, 112–117 punktus)
Santrauka
Bendrasis Teismas 2020 m. spalio 5 d. paskelbtame išplėstinės penkių teisėjų kolegijos priimtame Sprendime Brown / Komisija (T‑18/19) patikslino, kokiomis sąlygomis pareigūnas, karjeros laikotarpiu įgijęs valstybės, kurioje eina pareigas, pilietybę, dėl to gali prarasti teisę į ekspatriacijos išmoką, vadovaujantis Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) VII priedo 4 straipsnio 1 dalyje numatytomis skyrimo sąlygomis.
Nagrinėjamu atveju ieškovas Colin Brown 2001 m. sausio 1 d. pradėjo eiti pareigas Komisijoje. Tuo metu jis turėjo tik Jungtinės Karalystės pilietybę. Komisijos Individualių išmokų administravimo ir mokėjimo biuras (PMO) skyrė jam ekspatriacijos išmoką, nes šis pareigūnas atitiko Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytą reikalavimą, t. y. „nėra ir niekada nebuvo valstybės, kurios teritorijoje yra jo darbo vieta, pilietis“.
2016 m. birželio 23 d. referendume Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės piliečiai pasisakė už jų šalies išstojimą iš Europos Sąjungos. 2017 m. kovo 29 d. Jungtinė Karalystė pranešė Europos Vadovų Tarybai apie savo ketinimą išstoti iš Sąjungos. Šiomis aplinkybėmis 2017 m. birželio 27 d. ieškovas kreipėsi su prašymu suteikti jam Belgijos pilietybę; ji jam buvo suteikta tų pačių metų lapkričio 3 d. PMO buvo apie tai informuotas ir 2018 m. vasario 23 d. pranešė ieškovui apie sprendimą panaikinti jo teisę į ekspatriacijos išmoką ir atitinkamai teisę į kelionės išlaidų atlyginimą, motyvuodamas tuo, kad ieškovas įgijo savo tarnybos vietos valstybės (t. y. Belgijos) pilietybę. 2018 m. kovo 19 d. priimtu sprendimu dėl klaidų ištaisymo (toliau – ginčijamas sprendimas) buvo nustatyta, kad 2018 m. vasario 23 d. sprendimas įsigaliojo 2017 m. gruodžio 1 d.
Kadangi ieškovo skundas dėl ginčijamo sprendimo nebuvo patenkintas, jis pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme, prašydamas panaikinti ginčijamą sprendimą ir atkurti nagrinėjamų išmokų mokėjimą nuo 2017 m. gruodžio 1 d. Savo reikalavimui dėl panaikinimo pagrįsti ieškovas nurodė keturis ieškinio pagrindus, kuriuose jis, pirma, ginčijo galimybę peržiūrėti jo teisę į ekspatriacijos išmoką tiek apskritai, tiek atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes ir, antra, nurodė vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principo pažeidimą, kurį pirmiausia lėmė per peržiūrą taikytos skyrimo sąlygos ir jų aiškinimas.
Bendrojo Teismo vertinimu, PMO, nusprendęs, kad, karjeros laikotarpiu įgijus tarnybos vietos valstybės pilietybę, teisė į ekspatriacijos išmoką turi būti peržiūrėta, nepažeidė Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto. Nors ši nuostata aiškiai nenumato tokios peržiūros galimybės, Bendrasis Teismas pabrėžė, kad administracija vis dėlto negali toliau kas mėnesį jos mokėti, jei dėl kokio nors įvykio išmokos gavėjo situacija iš esmės pasikeičia, palyginti su šios išmokos skyrimo sąlygomis. Šiuo atveju, kadangi tam prieštaraujančių nuostatų nėra, administracija turi peržiūrėti susidariusią situaciją.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas pažymėjo, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimas patvirtina šią analizę, nes neatskleidžia jokios aplinkybės, dėl kurios nebūtų galima peržiūrėti teisės į ekspatriacijos išmoką pareigūnui karjeros laikotarpiu įgijus tarnybos vietos valstybės pilietybę. Pirma, kadangi sąlyga neturėti tarnybos vietos valstybės pilietybės yra suformuluota esamuoju laiku, pagal tokią formuluotę neatmetama galimybė, kad atitinkamas pareigūnas, norėdamas išsaugoti teisę į ekspatriacijos išmoką, privalo atitikti šį reikalavimą per visą karjeros laikotarpį. Antra, dėl teisės aktų leidėjo nustatytų ekspatriacijos išmokos skyrimo sąlygų Bendrasis Teismas, remdamasis ankstesnių Pareigūnų tarnybos nuostatų (
1
) parengiamaisiais dokumentais (
2
), pažymėjo, kad pilietybės kriterijus buvo pasirinktas kaip tikslesnis ir paprasčiau taikomas, nors šis kriterijus ir neišsprendžia visų problemų, ypač dvigubos pilietybės atveju. Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į principą, pagal kurį Sąjungos teisės nuostatos, kuriomis suteikiama teisė į pinigines išmokas, aiškintinos siaurai, nusprendė, kad nagrinėjama nuostata būtų suformuluota kitaip, jeigu nebūtų galima atlikti jokios peržiūros pareigūnui karjeros laikotarpiu įgijus tarnybos vietos valstybės pilietybę. Trečia, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad tokia peržiūra taip pat atitinka ekspatriacijos išmokos tikslą – atlyginti konkrečias išlaidas ir nepatogumus, kurių pareigūnas patiria per visą karjeros laikotarpį, nes išvyko iš kilmės vietos į tarnybos vietos valstybę, kad eitų pareigas Sąjungos institucijoje. Kadangi Sąjungos teisės aktų leidėjas turėjo išreikšti šį tikslą nustatydamas ekspatriacijos išmokos skyrimo sąlygas, Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies a punkte pateiktą formuluotę, pažymėjo, kad šios išmokos mokėjimui negalėtų sutrukdyti pareigūno integravimasis, t. y. aplinkybė, kad karjeros laikotarpiu jis nuolat gyvena ir dirba savo tarnybos vietos valstybėje. Tačiau šis pasirinkimas netinka tarnybos vietos valstybės pilietybės įgijimo karjeros laikotarpiu atveju, atsižvelgiant į ypatingą integraciją įgyjant pilietybę natūralizacijos tvarka.
Galiausiai Bendrasis Teismas atmetė ieškovo argumentus, kuriais jis priekaištavo PMO dėl to, kad šis biuras neatsisakė peržiūrėti jo situacijos, atsižvelgdamas į motyvus, kurie paskatino jį kreiptis dėl pilietybės suteikimo natūralizacijos tvarka; ieškovo nuomone, tai buvo suvaržymas, laikytinas force majeure. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas pažymėjo, kad ieškovas pasinaudojo pilietybės suteikimo natūralizacijos tvarka procedūra, kad išvengtų atleidimo iš darbo rizikos Jungtinei Karalystei išstojus iš Sąjungos, ir pareiškė, kad negalima teigti, jog ginčijama peržiūra ieškovui lėmė pernelyg didelę naštą, atitinkančią force majeure reikalavimus, todėl PMO neprivalėjo peržiūrėti ieškovo situacijos. Taip juo labiau yra todėl, kad Belgijos pilietybės įgijimas nuo šiol visiškai užtikrino galimybę ieškovui išsaugoti savo darbą. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas galiausiai priminė, kad niekas negali reikalauti neutralizuoti valstybės narės išstojimo iš Sąjungos pasekmes.
Toliau Bendrasis Teismas nusprendė, kad nei vykdant peržiūrą ieškovui taikytos skyrimo sąlygos, galiojančios tarnybos vietos valstybės pilietybę turintiems pareigūnams, nei jų aiškinimas nepažeidžia lygybės ir nediskriminavimo principo.
Bendrasis Teismas visų pirma pabrėžė, kad diferencijavimas, kurį nulėmė pilietybės, kaip pirmojo kriterijaus, pasirinkimas teisės aktų leidėjui naudojantis plačia diskrecija nustatyti pareigūnų įdarbinimo sąlygas, neatrodo akivaizdžiai netinkamas ar savavališkas, atsižvelgiant į ekspatriacijos išmokos tikslą. Be to, kadangi ši išmoka mokama periodiškai ir neterminuotai, svarbu laikytis vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principo ne tik priimant į tarnybą, bet ir vėliau, peržiūrint teisę į šią išmoką.
Atsižvelgdamas į griežtas sąlygas, taikomas tarnybos vietos valstybės pilietybę turinčių pareigūnų teisei į ekspatriacijos išmoką, t. y. tai, kad pareigūnas referenciniu dešimties metų laikotarpiu prieš pradėdamas eiti pareigas nebūtų gyvenęs ar vykdęs profesinės veiklos šios šalies europinėje teritorijoje, Bendrasis Teismas nenustatė jokio atleidimo nuo šios sąlygos taikymo ieškovui pagrindo, jam įgijus tarnybos vietos valstybės pilietybę natūralizacijos tvarka. Taigi nuo tos dienos jis prilygintinas bet kuriems kitiems Belgijos pilietybę turintiems ar anksčiau turėjusiems asmenims, kurių gyvenimas Belgijoje referenciniu dešimties metų laikotarpiu (nors ir trumpai) gali būti pagrindas atsisakyti jiems skirti išmoką pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies b punktą. Atvirkščiai, Bendrasis Teismas laikosi nuomonės, kad karjeros laikotarpiu tarnybos vietos valstybės pilietybę įgijusio pareigūno padėties nebegalima prilyginti pareigūnų, neišreiškusių ketinimo įgyti tos valstybės pilietybę ir taip formalizuoti ryšius su ja, padėčiai.
Bendrasis Teismas atmetė Jungtinės Karalystės pilietybę turinčių pareigūnų diskriminacija grindžiamą argumentą, įsitikinęs, kad kritikuojamo aiškinimo praktikoje buvo laikomasi neatsižvelgiant į pareigūno pilietybę (į ją iš pradžių buvo atsižvelgta) ir kad šis aiškinimas visiškai nebuvo susijęs su svarstymais Europos Sąjungos ir Jungtinės Karalystės santykių raidos klausimu. Galiausiai, atsakydamas į ieškinio pagrindą, grindžiamą lygybės ir nediskriminavimo principo pažeidimu klaidingai aiškinant Pareigūnų tarnybos nuostatų VII priedo 4 straipsnio 1 dalies b punktą, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad šiuo klausimu siūlomas aiškinimas prieštarauja tiek šios nuostatos formuluotei, tiek jos turiniui, todėl atmestinas.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas atmetė kitus reikalavimus, taigi ir visą ieškinį.
(
1
)	1961 m. gruodžio 18 d. Tarybų reglamentas Nr. 31 (EEB) ir Nr. 11 (EAEB), nustatantis Europos ekonominės bendrijos ir Europos atominės energijos bendrijos pareigūnų tarnybos nuostatus (OL 45, 1962, p. 1387).
(
2
)	1959 m. gruodžio 11 d. Tarybos informacinis pranešimas.