62024CC0002
GENERALINIO ADVOKATO
ATHANASIOS RANTOS IŠVADA,
pateikta 2025 m. kovo 27 d. (
1
)
Byla C‑2/24 P
Teva Pharmaceutical Industries Ltd,
Cephalon Inc.
prieš
Europos Komisiją
„Apeliacinis skundas – Konkurencija – Karteliai – Modafinilo rinka – Susitarimas dėl taikaus ginčų sprendimo patentų srityje, siekiant pavėlinti pigesnės modafinilo generinės versijos pateikimą rinkai – Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimas – Ieškinys dėl panaikinimo – Ribojimas dėl tikslo – Ribojimas dėl poveikio – Vertinimo kriterijai“
I. Įžanga
1.
Apeliaciniu skundu Teva Pharmaceutical Industries Ltd (toliau – Teva) ir Cephalon Inc. (toliau kartu – apeliantės) prašo panaikinti 2023 m. spalio 18 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Teva Pharmaceutical Industries ir Cephalon / Komisija (T‑74/21, EU:T:2023:651; toliau – skundžiamas sprendimas,), kuriuo jis atmetė jų ieškinį. Savo ieškiniu jos prašė, pirma, panaikinti 2020 m. lapkričio 26 d. Europos Komisijos sprendimą C(2020) 8153 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.39686-CEPHALON) (toliau – ginčijamas sprendimas) (
2
), kuriuo pripažinta, kad sudarydamos susitarimą dėl jų tarpusavio ginčo sprendimo patentų srityje apeliantės pažeidė SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, o nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti skirtas baudas arba sumažinti jų sumą.
2.
Ši byla susijusi su apeliančių – dviejų farmacijos bendrovių – sudarytu susitarimu dėl taikaus ginčų sprendimo (toliau – susitarimas dėl ginčų sprendimo), pagal kurį viena iš jų – Teva – įsipareigojo nepateikti atitinkamoms modafinilo rinkoms savo generinio vaisto mainais ne už tiesioginius mokėjimus, o už tam tikrus šiame susitarime numatytus komercinius sandorius. Ginčijamame sprendime Komisija, be kita ko, padarė išvadą, kad minėtas susitarimas tiek dėl tikslo, tiek dėl savo poveikio yra konkurencijos ribojimas, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį ir EEE susitarimo 53 straipsnį. Taigi Cephalon ir Teva buvo skirtos atitinkamai 30480000 EUR ir 30000000 EUR baudos.
3.
Ši byla nagrinėjama po bylų, kuriose buvo priimti sprendimai Generics (UK) ir kt. (
3
), Lundbeck (
4
) ir Servier (
5
), susiję su susitarime dėl ginčų sprendimo prisiimtų įsipareigojimų nekonkuruoti ir neginčyti kvalifikavimo kaip konkurencijos ribojimų dėl tikslo, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnį. Visų pirma joje Teisingumo Teismui suteikiama galimybė išaiškinti kriterijus, taikytinus nustatant konkurencijos ribojimą, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, esant susitarimui dėl taikaus su patentais susijusių ginčų sprendimo, sudarytam originalaus vaisto gamintojo, kuriam priklauso su farmacijos produktu susiję antriniai patentai, ir šio vaisto generinės versijos gamintojo.
II. Bylos aplinkybės
4.
Ginčo aplinkybės išdėstytos skundžiamo sprendimo 2–43 punktuose ir, kiek aktualu šiai išvadai, gali būti apibendrintos, kaip nurodyta toliau.
A. Atitinkami veiklos vykdytojai
5.
Cephalon yra Jungtinėse Amerikos Valstijose įsikūrusi biofarmacijos bendrovė, tiekianti originalius ir generinius vaistus visame pasaulyje. Pagrindinė jos veikla – vaistų moksliniai tyrimai ir plėtra, taip pat pateikimas rinkai, ypatingą dėmesį skiriant centrinės nervų sistemos sutrikimams.
6.
Teva yra tarptautinė farmacijos bendrovė, kurianti, gaminanti ir parduodanti generinius vaistus, taip pat naujoviškus ir specializuotus farmacijos produktus, vaistų veikliąsias medžiagas ir laisvai parduodamus produktus.
7.
2011 m. spalio mėn., kai 2011 m. spalio 13 d. Sprendimu C(2011) 7435 final (byla COMP/M. 6258 – Teva / Cephalon) (
6
) Komisija, remdamasi Reglamento (EB) Nr. 139/2004 (
7
) 6 straipsnio 1 dalies b punktu, patvirtino koncentraciją, apie kurią pranešta (toliau – sprendimas dėl koncentracijos), Teva įsigijo Cephalon.
B. Produktas ir nagrinėjami patentai
8.
Šioje byloje nagrinėjamas produktas – tai vaistas, kurio sudėtyje yra vaistų veikliosios medžiagos (toliau – VVM) modafinilo. 1976 m. modafinilą atrado Prancūzijos farmacijos bendrovė Laboratoire Lafon. Tai ilgo veikimo stimuliatorius, naudojamas tam tikriems miego sutrikimams gydyti.
9.
1993 m. Cephalon įgijo išimtines teises į modafinilą, o 1997 m. pradėjo juo prekiauti Jungtinėje Karalystėje su prekių ženklu Provigil. 2005 m. ši įmonė prekiavo modafinilu keliose Europos ekonominės erdvės (EEE) šalyse.
10.
Kalbant apie EEE, pažymėtina, kad įvairūs nacionaliniai Cephalon molekulės modafinilo VVM patentai baigė galioti 2003 m., o šios VVM duomenų apsauga baigė galioti ne vėliau kaip 2005 m. Nors modafinilo molekulės patentai baigė galioti, Cephalon vis dar turėjo antrinius dalelių dydžio patentus ir kitus patentus, susijusius su modafinilu, kurių galiojimo terminas EEE turėjo baigtis 2015 m.
11.
Vaistas Provigil pagal parduodamus kiekius buvo svarbiausias Cephalon portfelio produktas. Atsižvelgdama į tai, kad netolimoje ateityje rinkoje turėjo pasirodyti generiniai vaistai, ir siekdama apsaugoti savo veiklą atitinkamoje srityje Cephalon plėtojo antros kartos produktą Nuvigil, kurio pagrindas yra modafinilo VVM ir kurį ji ketino pateikti rinkai, kad šis nuo 2006 m. palaipsniui pakeistų Provigil, pirmiausia Jungtinėse Amerikos Valstijose, o vėliau – EEE. Be to, Cephalon buvo numačiusi išleisti į rinką kitą modafinilo pagrindu pagamintą vaistą Sparlon. Galiausiai EEE Cephalon į rinką neišleido nei Nuvigil, nei Sparlon.
12.
2002 m. pabaigoje, kai keturios generinių vaistų sektoriaus bendrovės, tarp jų ir Teva, paprašė reguliavimo institucijų išduoti leidimą prekiauti jų generiniais modafinilo produktais Jungtinėse Amerikos Valstijose, Cephalon ten inicijavo procedūrą dėl patento pažeidimo. 2005 m. birželio mėn. Teva išleido savo generinį modafinilo produktą į rinką Jungtinėje Karalystėje.
13.
2005 m. liepos 6 d., pasikeitus raštais, Cephalon pradėjo teismo procesą prieš Teva
High Court of Justice (England & Wales) (Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Jungtinė Karalystė) ir paprašė nustatyti laikiną įpareigojimą, kad Teva būtų užkirstas kelias parduoti savo generinį modafinilo produktą Jungtinėje Karalystėje. Paskui Teva pareiškė priešieškinį dėl pripažinimo negaliojančiu. Prieš 2005 m. liepos 11 d. numatytą posėdį dėl prašymo nustatyti laikiną įpareigojimą Teva sutiko nebeparduoti generinių modafinilo produktų Jungtinėje Karalystėje. Už tai Cephalon sutiko pateikti 2,1 mln. svarų sterlingų (GBP) (t. y. maždaug 3,07 mln. EUR) garantiją tuo atveju, jei Teva laimėtų teismo procesą ir atitinkamai turėtų teisę reikalauti atlyginti nuostolius dėl negauto pelno.
14.
Derybos dėl susitarimo dėl taikaus ginčų sprendimo prasidėjo 2005 m. lapkričio mėn. pabaigoje.
C. Susitarimas dėl ginčų sprendimo
15.
2005 m. gruodžio 8 d.Cephalon ir Teva sudarė susitarimą dėl ginčų sprendimo, kuris taip pat buvo susijęs su jų filialais ir įsigaliojo 2005 m. gruodžio 4 d.
16.
Šiame susitarime, be kita ko, buvo numatyta, kad pagal jo 2 straipsnį Teva įsipareigoja savarankiškai neiti į modafinilo rinką ir nekonkuruoti šioje rinkoje su Cephalon (toliau – nekonkuravimo sąlyga), taip pat neginčyti Cephalon turimų modafinilo patentų (toliau – neginčijimo sąlyga) (toliau kartu – ribojančios sąlygos).
17.
Susitarimo dėl ginčų sprendimo 2.2–2.6 straipsniai susiję su visais sandoriais, siejamais su Teva licencija bendrovei Cephalon dėl Teva intelektinės nuosavybės teisių, Cephalon perduota licencija bendrovei Teva naudoti duomenis, vadinamuosius CEP1347, kuriuos Cephalon kartu suTeva parengė atlikdamos Parkinsono ligos gydymo tyrimus, Teva vykdomu modafinilo VVM tiekimu Cephalon, Cephalon išmokomis bendrovei Teva už tai, kad buvo išvengta bylinėjimosi išlaidų, ir Teva vykdytu Cephalon produktų platinimu Jungtinėje Karalystėje.
18.
Be to, šio susitarimo 3 straipsnyje buvo numatytos generinės teisės Teva naudai. Pagal šį straipsnį Cephalon suteikė Teva neišimtinę licenciją nuo 2012 m. (arba anksčiau, jei kuris nors subjektas išleistų į rinką generinį modafinilo produktą) išleisti į rinką savo generinį modafinilo produktą, įskaitant EEE.
19.
Remiantis to paties susitarimo 4 straipsniu, Teva ir Cephalon įsipareigojo nedelsdamos nutraukti savo ginčą dėl modafinilo Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Jungtinėje Karalystėje.
20.
Galiausiai į susitarimą dėl ginčų sprendimo taip pat įtrauktos sumos arba mokesčiai, susiję su įvairiais šios išvados 16 ir 18 punktuose nurodytais sandoriais.
III. Ginčijamas sprendimas
21.
2020 m. lapkričio 26 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, jame nusprendė, kad apeliantės pažeidė SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, nes už kompensacinį mokestį dalyvavo susitarime dėl ginčų sprendimo farmacijos sektoriuje. Pažeidimas susijęs su Airija, Austrija, Belgija, Bulgarija, Danija, Graikija, Islandija, Ispanija, Italija, Jungtine Karalyste, Kipru, Latvija, Lenkija, Lichtenšteinu, Lietuva, Liuksemburgu, Nyderlandais, Norvegija, Portugalija, Prancūzija, Rumunija, Slovakija, Suomija, Švedija ir Vengrija ir truko nuo 2005 m. gruodžio 4 d. iki 2011 m. spalio 12 d., išskyrus Bulgariją ir Rumuniją, kuriose pažeidimas prasidėjo 2007 m. sausio 1 d., ir Vengriją, kurioje jis buvo nutrauktas 2011 m. birželio 14 d. (
8
). Už nustatytą pažeidimą Komisija bendrovėms Cephalon ir Teva skyrė atitinkamai 30480000 EUR ir 30000000 EUR baudas (
9
).
IV. Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
22.
Ieškiniu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2021 m. vasario 5 d.) apeliantės prašė panaikinti ginčijamą sprendimą, o jei šis reikalavimas nebūtų patenkintas, panaikinti skirtas baudas arba sumažinti jų dydį.
23.
Grįsdamos savo ieškinį apeliantės nurodė keturis pagrindus, grindžiamus, pirma, Komisijos padaryta teisine ir faktine klaida, kai ji susitarimą dėl ginčų sprendimo kvalifikavo kaip „konkurencijos ribojimą dėl tikslo“; antra, teisine ir faktine klaida, kurią Komisija padarė, kai šį susitarimą kvalifikavo kaip „konkurencijos ribojimą dėl poveikio“; trečia, nepripažinus pagrįstais pirmesnių pagrindų – neteisingu SESV 101 straipsnio 3 dalies taikymu; ir galiausiai, ketvirta, taip pat nepripažinus pagrįstais pirmesnių pagrindų, apeliantės prašo panaikinti joms skirtas baudas arba bent jau reikšmingai iš dalies panaikinti Teva skirtą baudą.
24.
Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas pirmiausia išnagrinėjo ieškinio pirmąjį pagrindą, grindžiamą Komisijos padaryta klaida, kai susitarimą dėl ginčų sprendimo kvalifikavo kaip „konkurencijos ribojimą dėl tikslo“ (
10
). Pirmiausia jis atmetė prieštaravimus, susijusius su tinkamo teisinio kriterijaus „konkurencijos ribojimui dėl tikslo“ nustatyti netaikymu (
11
). Antra, Bendrasis Teismas atmetė prieštaravimus, susijusius su tuo, kad sandoriai, sudaryti ne pagal susitarimą dėl ginčų sprendimo, turėjo kitą įtikinamą paaiškinimą nei tai, kad jais buvo suteiktas atlygis už ribojančias sąlygas (
12
). Trečia, Bendrasis Teismas atmetė prieštaravimus, susijusius su Sprendime Generics (UK) nustatytu kriterijumi, pagal kurį buvo įrodytas reikšmingas, atitinkamam susitarimui būdingas ir pakankamai didelis konkurenciją skatinantis poveikis (
13
). Ketvirta, Bendrasis Teismas atmetė prieštaravimus, susijusius su tuo, kad Komisija esą padarė klaidų, kai vertino susitarimo dėl ginčų sprendimo ekonominį ir teisinį kontekstą (
14
).
25.
Antra, Bendrasis Teismas atmetė ieškinio antrąjį pagrindą, grindžiamą klaida, padaryta Komisijai minėtą susitarimą kvalifikavus kaip „konkurencijos ribojimą dėl poveikio“, nes ji rėmėsi tik potencialiu susitarimo poveikiu (
15
).
26.
Trečia, Bendrasis Teismas atmetė apeliančių papildomai pareikštus ieškinio trečiąjį ir ketvirtąjį pagrindus. Taigi jis atmetė, pirma, ieškinio trečiąjį pagrindą, grindžiamą ginčijamame sprendime Komisijos padaryta vertinimo klaida, nes šiame sprendime pateiktas vertinimas, kad tas susitarimas neatitiko SESV 101 straipsnio 3 dalyje nurodytai išimčiai taikomų sąlygų (
16
), ir, antra, ieškinio ketvirtąjį pagrindą, grindžiamą tuo, kad skirdama baudas Komisija pažeidė teisinio saugumo, negaliojimo atgal ir teisėtų lūkesčių apsaugos principus, taip pat nullum crimen sine lege ir nulla poena sine lege principus (
17
).
27.
Galiausiai, ketvirta, Bendrasis Teismas atmetė apeliančių prašymą panaikinti ginčijamu sprendimu skirtas baudas arba sumažinti jų sumą (
18
).
28.
Atsižvelgdamas į šias aplinkybes Bendrasis Teismas atmetė apeliančių ieškinį ir priteisė iš jų bylinėjimosi išlaidas.
V. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai
29.
Apeliaciniu skundu apeliantės Teisingumo Teismo prašo pripažinti ieškinį priimtinu ir patenkinti apeliacinį skundą, panaikinti skundžiamą sprendimą, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis iš naujo priimtų sprendimą, nebent Teisingumo Teismas manytų, kad turi pakankamai informacijos, kad panaikintų skundžiamą sprendimą, ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, įskaitant tas, kurias apeliantės patyrė Teisingumo Teisme ir Bendrajame Teisme. Komisija savo ruožtu Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš apeliančių bylinėjimosi išlaidas.
VI. Analizė
30.
Grįsdamos savo apeliacinį skundą apeliantės nurodo du pagrindus, atitinkamai grindžiamus tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, pirma, taikydamas kriterijų, pagal kurį galima nustatyti konkurencijos ribojimą dėl tikslo esant susitarimui dėl taikaus ginčų sprendimo farmacijos patentų srityje, kaip tai suprantama pagal jurisprudenciją, suformuotą Sprendime Generics (UK) (A), ir, antra, nagrinėdamas susitarimo dėl ginčų sprendimo antikonkurencinį poveikį (B).
A. Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo
31.
Apeliacinio skundo pirmajame pagrinde, kurį sudaro dvi dalys, apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas neteisingai taikė Sprendime Generics (UK) pateiktą teisinį kriterijų, skirtą konkurencijos ribojimui dėl tikslo nustatyti esant susitarimui dėl taikaus ginčų sprendimo.
32.
Pirma dalis yra susijusi su tuo, kaip Bendrasis Teismas išaiškino pirmąją šiame sprendime nustatyto kriterijaus dalį, ir, kalbant konkrečiau, su klausimu, ar susitarime dėl ginčų sprendimo numatytas vertės perdavimas paaiškinamas tik šalių suinteresuotumu nekonkuruoti pranašumais (
19
). Antra dalis yra susijusi su antra šio kriterijaus dalimi, konkrečiai – su sąlygomis, kuriomis toks susitarimas gali sukelti įrodytą konkurenciją skatinantį poveikį, dėl kurio kyla pagrįstų abejonių dėl jo pakankamo žalingumo konkurencijai (
20
).
33.
Kad būtų lengviau išnagrinėti šį apeliacinio skundo pagrindą, manau, kad naudinga priminti Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nustatytus kriterijus, susijusius su susitarimų dėl atėjimo į rinką pavėlinimo („pay for delay“) kvalifikavimu kaip „konkurencijos ribojimo dėl tikslo“, ypač principus, kylančius iš Sprendimo Generics (UK), kuris yra glaudžiai susijęs su šia byla, taip pat paskesnę Teisingumo Teismo jurisprudenciją šiuo klausimu.
1.
Dėl susitarimų dėl atėjimo į rinką pavėlinimo kvalifikavimo kaip „konkurencijos ribojimo dėl tikslo“
34.
Pirmiausia primintina, kad, remiantis Teisingumo Teismo suformuota jurisprudencija, „konkurencijos ribojimo dėl tikslo“ sąvoka gali būti taikoma tik tam tikriems slaptiems įmonių veiksmams, kurie patys yra pakankamai žalingi konkurencijai, kad būtų galima teigti, kad jų poveikio tyrimas nereikalingas (
21
).
35.
Konkrečiau kalbant, dėl susitarimų dėl taikaus ginčų sprendimo, kaip antai šiuo atveju nagrinėjamo susitarimo dėl ginčų sprendimo, vykstant ginčams dėl viešai pradėto naudoti VVM gamybos proceso patento, kuriuos originalių vaistų gamintojas sudarė su generinių vaistų gamintoju ir kuriais buvo atidėtas generinių vaistų pateikimas rinkai mainais už pirmojo antrajam perduotas pinigines arba nepinigines vertes, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad šių susitarimų negalima visais atvejais laikyti „ribojimu dėl tikslo“, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį (
22
).
36.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal pirma nurodytą jurisprudenciją generinių vaistų gamintojas, įvertinęs galimybę laimėti teisme bylą prieš atitinkamą originalaus vaisto gamintoją, gali nuspręsti atsisakyti įeiti į atitinkamą rinką ir sudaryti su juo susitarimą dėl taikaus ginčo šioje byloje sprendimo. Toks susitarimas bet kuriuo atveju negali būti laikomas ribojimu dėl tikslo, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį. Tai, kad pagal tokį susitarimą originalių vaistų gamintojas generinių vaistų gamintojui perduoda tam tikras vertes, nėra pakankama priežastis jo kvalifikuoti kaip „konkurencijos ribojimo dėl tikslo“, nes šis vertės perdavimas gali būti pateisinamas. Taip gali būti tuo atveju, kai generinių vaistų gamintojas iš originalių vaistų gamintojo gauna sumas, kurios iš tikrųjų yra išlaidų ar nepatogumų, susijusių su jų ginču, kompensacija arba atlyginimas už faktiškai tiektas prekes ar teiktas paslaugas originalių vaistų gamintojui (
23
).
37.
Taigi, jei pagal susitarimą dėl taikaus generinių vaistų gamintojo ir originalių vaistų gamintojo, kuris yra patento savininkas, ginčo sprendimo dėl to patento galiojimo originalių vaistų gamintojas generinių vaistų gamintojui perduoda tam tikras vertes, reikia patikrinti, pirma, ar teigiamas grynasis šių perduotų verčių balansas gali būti visiškai pateisinamas, kaip nurodyta pirmesniame šios išvados punkte, būtinybe kompensuoti su šiuo ginču susijusias išlaidas ar nepatogumus, kaip antai pastarojo gamintojo konsultantų išlaidas ir atlyginimą, arba būtinybe atlyginti už faktinį ir patvirtintą jo prekių tiekimą ar paslaugų teikimą originalių vaistų gamintojui (
24
). Taikus tokio ginčo sprendimas reiškia, kad generinių vaistų gamintojas pripažįsta atitinkamo patento galiojimą, nes atsisako jį ginčyti. Vadinasi, vadinamojo originalių vaistų gamintojo atliekamo „kompensacinio“ mokėjimo generinių vaistų gamintojui kontekste tik tokių išlaidų padengimas arba atlygis už tokias patiektas prekes ar suteiktas paslaugas gali būti laikomas suderinamu su tokiu pripažinimu, todėl pateisinamas konkurencijos požiūriu (
25
).
38.
Jei šis teigiamas grynasis perduotų verčių balansas nėra visiškai pateisinamas tokia būtinybe, antra, reikia patikrinti, ar, nesant tokio pateisinimo, šios perduotos vertės paaiškinamos tik šių vaistų gamintojų komerciniu interesu nekonkuruoti pranašumais. Atliekant šį nagrinėjimą reikia nustatyti, ar minėtas balansas, įskaitant galimas pagrįstas išlaidas, buvo pakankamai didelis, kad generinių vaistų gamintojas būtų iš tikrųjų paskatintas atsisakyti įeiti į atitinkamą rinką, nereikalaujant, kad šis grynasis teigiamas balansas būtinai būtų didesnis už pelną, kurį jis būtų gavęs, jeigu būtų laimėjęs bylą dėl patentų (
26
).
39.
Atsižvelgiant į susitarimų dėl ginčų sprendimo sudėtingumą, jų daromos ekonominės žalos įprastam konkurencijos veikimui atitinkamoje rinkoje laipsnio vertinimas negali būti atliekamas abstrakčiai ir reikalauja išsamios, objektyviais argumentais pagrįstos ne tik susitarimo, bet ir jo tikslų ir ekonominio bei teisinio konteksto analizės (
27
).
2.
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmos dalies, grindžiamos neteisingu Sprendime „Generics (UK)“ nustatyto kriterijaus pirmos dalies taikymu
40.
Grįsdamos apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmą dalį apeliantės ginčija skundžiamo sprendimo 45–47 punktus, visų pirma Bendrojo Teismo taikytą teisinį kriterijų, pagal kurį susitarimu dėl ginčų sprendimo prisiimti įsipareigojimai nekonkuruoti ir neginčyti buvo kvalifikuoti kaip „konkurencijos ribojimas dėl tikslo“.
41.
Jų nuomone, skundžiamame sprendime padaryta su trimis aspektais susijusių teisės klaidų. Pirma, šio sprendimo 46 ir 47 punktuose taikytas teisinis kriterijus yra iš esmės kitoks ir atitinka tai, ko būtų reikalaujama nagrinėjant konkurencijos ribojimo dėl poveikio, o ne dėl tikslo egzistavimą, o tai prieštarautų Sprendimui Generics (UK) (a punktas). Antra, minėto sprendimo 45 punkte Bendrasis Teismas suformulavo griežtesnę teisinę taisyklę nei Sprendime Generics (UK) (b punktas). Galiausiai, trečia, tame pačiame sprendime patvirtintas kriterijus, kurio šalys negalėtų patenkinti, o tai tiesiogiai prieštarauja Sprendimui Generics (UK) (c punktas).
a)
Bendrojo Teismo pasirinktas priešingos padėties scenarijus
1) Šalių argumentų santrauka
42.
Pirma, apeliantės Bendrajam Teismui priekaištauja dėl to, kad skundžiamo sprendimo 46 punkte jis nusprendė, kad „[s]iekdama nustatyti, ar kiekvieno iš komercinių sandorių vienintelis įtikinamas paaiškinimas buvo tikslas paskatinti Teva sutikti su ribojančiomis sąlygomis ir taip atsisakyti konkuruoti su Cephalon savo pranašumais, o gal šie sandoriai bet kuriuo atveju būtų buvę sudaryti įprastomis rinkos sąlygomis, Komisija turėjo palyginti tai, kas iš tikrųjų įvyko, su tuo, kas būtų įvykę, jei nebūtų buvę ribojančių sąlygų“. Kaip paaiškino Bendrasis Teismas, nagrinėjamas kriterijus yra susijęs su priešingos padėties analize, atliktina nagrinėjant konkurencijos ribojimus dėl poveikio. Dėl tų pačių priežasčių apeliantės teigia, kad šio sprendimo 47 punkte padaryta išvada, jog „Komisijos taikytas teisinis kriterijus nėra priešingos padėties analizė, susijusi su susitarimų, kaip ribojimo dėl poveikio, vertinimu“, yra teisės klaida.
43.
Antra, nors minėto sprendimo 46 punkte nekonkuravimo ir neginčijimo sąlygos nurodomos kaip atskira susitarimo dėl ginčų sprendimo dalis („jei nebūtų buvę ribojančių sąlygų“), pagal Bendrojo Teismo patvirtintą kriterijų iš tiesų reikėtų įvertinti kiekvieną komercinį sandorį, ar jis iš tikrųjų būtų buvęs sudarytas arba ar jis būtų buvęs sudarytas tokiomis pačiomis sąlygomis, jei nebūtų buvęs sudarytas visas susitarimas dėl ginčų sprendimo. Nustatydamas tokį kriterijų, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes supainiojo konkurencijos ribojimo dėl tikslo vertinimą su konkurencijos ribojimu dėl poveikio vertinimu.
2) Vertinimas
i) Dėl priešingos padėties scenarijaus svarbos antikonkurencinio tikslo analizei
44.
Pirma, norėčiau priminti, kad susitarimai dėl taikaus ginčų sprendimo, kuriais generinių vaistų gamintojas, galintis įeiti į rinką, bent jau laikinai pripažįsta originalių vaistų gamintojo turimo patento galiojimą ir įsipareigoja jo neginčyti, taip pat neįeiti į atitinkamą rinką, gali turėti konkurenciją ribojantį poveikį, nes patento galiojimo ir apimties ginčijimas yra normalios konkurencijos sektoriuose, kuriuose esama išimtinių teisių į technologijas, dalis (
28
).
45.
Vis dėlto tokie susitarimai ne visais atvejais gali būti laikomi konkurencijos ribojimu dėl tikslo, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, jeigu juose numatyti vertės perdavimai ir įsipareigojimai nekonkuruoti ir neginčyti gali pasirodyti pagrįsti (
29
). Taigi konkurencijos ribojimas dėl tikslo gali būti kvalifikuojamas kaip toks tik tais atvejais, kai iš susitarimuose dėl ginčų sprendimo numatytų nekonkuravimo ir neginčijimo sąlygų kylantys konkurencijos ribojimai grindžiami ne originalių vaistų gamintojo patentų galiojimo pripažinimu, o jo atliktu vertės perdavimu aptariamų generinių vaistų gamintojui, kuris buvo paskata šiam nekonkuruoti pranašumais (
30
).
46.
Vadinasi, siekiant nustatyti, ar susitarimas gali būti kvalifikuojamas kaip „konkurencijos ribojimas dėl tikslo“, reikia ne atskirai išnagrinėti kiekvieną jo sąlygą, bet įvertinti, ar šis susitarimas, vertinamas kaip visuma, daro tokią ekonominę žalą tinkamam konkurencijos veikimui atitinkamoje rinkoje (
31
).
47.
Atsižvelgiant į tai, dabar reikia išnagrinėti, ar nagrinėjamu atveju tenkinami pirmesniuose šios išvados punktuose priminti Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nustatyti kriterijai, taigi, ar Bendrasis Teismas, analizuodamas konkurencijos ribojimus dėl tikslo, skundžiamo sprendimo 46 punkte teisingai nusprendė, kad šiam vertinimui atlikti reikia išanalizuoti, ar susitarime numatyti komerciniai sandoriai iš tiesų būtų buvę sudaryti, ar jie būtų buvę sudaryti tokiomis pačiomis sąlygomis („jei nebūtų buvę ribojančių sąlygų“).
48.
Dėl priežasčių, kurias išdėstysiu paskesniuose punktuose, manau, kad Bendrojo Teismo taikytas požiūris neprieštarauja Sprendime Generics (UK) nustatytam metodui ir naujausiai šiuo klausimu suformuotai Teisingumo Teismo jurisprudencijai (
32
).
49.
Pirmiausia norėčiau pažymėti: kadangi lemiamas kriterijus, pagal kurį susitarimas dėl ginčų sprendimo kvalifikuojamas kaip „konkurencijos ribojimas dėl tikslo“, yra konstatavimas, kad vienintelis atlygis už vertės perdavimą, kurį generinių vaistų gamintojas gavo iš originalių vaistų gamintojo, yra susilaikymas nuo atėjimo į rinką (
33
), Bendrajam Teismui negalima priekaištauti dėl to, kad atlikdamas analizę jis sutelkė dėmesį į ribojančiose sąlygose numatytus įsipareigojimus nekonkuruoti ir neginčyti, kurie praktiškai yra susilaikymas nuo atėjimo į rinką. Be to, Bendrasis Teismas neapsiribojo formalia ir abstrakčia ribojančių sąlygų analize, bet, atlikęs išsamią analizę ir bendrą susitarimo dėl ginčų sprendimo vertinimą, siekė nustatyti, ar šių sąlygų įtraukimas į susitarimą, taigi ir į Teva įsipareigojimą savarankiškai neiti į generinių vaistų rinką, yra atlygis už Cephalon atliktą vertės perdavimą bendrovei Teva sudarant komercinius sandorius (
34
).
50.
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad laikydamasis tokio požiūrio Bendrasis Teismas, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 43–46 punktų, iš tiesų siekė, remdamasis hipotetiniu scenarijumi, nustatyti, ar apeliančių sudaryti susitarimai nukrypo nuo įprastų rinkos sąlygų, visų pirma sutelkdamas dėmesį į šių susitarimų tikslus ir ekonominį bei teisinį kontekstą jų sudarymo metu, kad atskleistų šiuose susitarimuose numatytų vertės perdavimų skatinamąjį poveikį (
35
). Teisingumo Teismo jurisprudencija savaime nedraudžia atsižvelgti į priešingus veiksnius siekiant konstatuoti konkurencijos ribojimą dėl tikslo (
36
).
51.
Antra, norėčiau pažymėti, kad nors skundžiamo sprendimo 46 punkte Bendrojo Teismo atlikta analizė, kurią sudaro susijusių sandorių nagrinėjimas nesant ribojančių išlygų, tam tikra prasme apima hipotetinės situacijos analizę, iš šio sprendimo 43–47 punktų pakankamai aiškiai matyti, kad ji buvo atlikta siekiant nustatyti, ar šios sąlygos buvo paskata bendrovei Teva nekonkuruoti su Cephalon savo pranašumais, kad būtų galima nustatyti objektyvų atitinkamų veiksmų sunkumą. Vis dėlto tokio vertinimo negalima painioti, kaip teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas minėto sprendimo 47–50 punktuose, su priešingos padėties analize, susijusia su susitarimų, kaip konkurencijos ribojimo dėl poveikio, vertinimu (
37
).
52.
Kad ir kaip ši analizė būtų pavadinta, tai, kad apima hipotetinį arba priešingos padėties elementą, savaime nereiškia, kad ji atitinka vadinamąjį „priešingos padėties“ metodą, pagal kurį remiantis hipotetiniu scenarijumi atkuriama konkurencinė padėtis, kuri būtų susiklosčiusi rinkoje, jei nebūtų buvę susitarimo dėl ginčų sprendimo, siekiant įvertinti dėl to atsiradusį poveikį konkurencijai (
38
). Be to, akivaizdu, kad Bendrojo Teismo atliktas vertinimas siekiant nustatyti konkurencijos ribojimo dėl tikslo buvimą skiriasi nuo skundžiamo sprendimo 221–223 ir 230–254 punktuose aprašytos susitarimo dėl ginčų sprendimo antikonkurencinio poveikio analizės metodikos (
39
).
ii) Dėl Bendrojo Teismo pasirinkto „priešingos padėties“ scenarijaus
53.
Apeliančių teigimu, taikant skundžiamo sprendimo 46 punkte Bendrojo Teismo nustatytą kriterijų iš tiesų reikia, kad kiekvieno komercinio sandorio atžvilgiu būtų apskritai vertinama, ar jis iš tiesų būtų buvęs sudarytas arba ar jis būtų buvęs sudarytas tokiomis pačiomis sąlygomis, „jei nebūtų buvę susitarimo dėl ginčų sprendimo“, o ne „jei nebūtų buvę ribojančių sąlygų“, kaip matyti iš šio skundžiamo sprendimo punkto. Kadangi šios sąlygos yra neatsiejama susitarimo dėl ginčų sprendimo dalis, priešingai, nei Bendrojo Teismo nustatyto kriterijaus atveju, jų nebūtų galima nagrinėti atskirai.
54.
Iš pradžių norėčiau pažymėti, kad šiuo argumentu, kuriuo grindžiama didžioji apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmos dalies dalis, apeliantės, atrodo, iš tikrųjų siekia įrodyti, kad Bendrojo Teismo nustatytas kriterijus atitinka Sprendime Generics (UK) nustatytą kriterijų, taikomą vertinant konkurencijos ribojimo dėl poveikio egzistavimą, todėl, nepadarius teisės klaidos, jo negalima taikyti konkurencijos ribojimui dėl tikslo nustatyti.
55.
Vis dėlto, mano nuomone, toks argumentas grindžiamas klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu ir jam pritarti negalima.
56.
Manau, kad reikia pabrėžti, jog, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 43 punkto, Bendrasis Teismas, remdamasis Teisingumo Teismo jurisprudencija, ketino atlikti bendrą vertinimą, apimantį atitinkamų šalių interesus ir paskatas, siekiant patikrinti, ar susitarime dėl ginčų sprendimo nurodyti komerciniai sandoriai galėjo turėti kitų paaiškinimų nei apeliančių komercinis interesas nekonkuruoti pranašumais.
57.
Vis dėlto tokia analizė suponuoja, kaip skundžiamo sprendimo 50 ir 56 punktuose teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas, bendrą komercinių sandorių ir susitarimo dėl ginčų sprendimo analizę, nes šie susitarimai susilieja į tą pačią sutartinę visumą. Atsižvelgiant į tai, kad susitarimas dėl ginčų sprendimo ir komerciniai sandoriai yra susiję sutartiniais ryšiais, dėl kurių jie praktiškai yra neatskiriami, sunku įsivaizduoti, kaip jie galėtų būti aiškinami atskirai. Juo labiau kad šios analizės tikslas, kaip matyti iš šios išvados 50 punkto, yra būtent nustatyti vertės perdavimų skatinamąjį poveikį ir tai, ar ribojančių sąlygų įtraukimas į susitarimą dėl ginčų sprendimo (ir atitinkamai į Teva įsipareigojimą susilaikyti nuo atėjimo į rinką arba jį pavėlinti) buvo atlygis už Cephalon atliktus vertės perdavimus sudarant komercinius sandorius (
40
).
58.
Be to, priešingai, nei teigia apeliantės, visame skundžiamame sprendime nė vienas elementas nerodo, kad Bendrasis Teismas neatliko pirmesniame šios išvados punkte aprašytos analizės (
41
), skundžiamo sprendimo 61 ir 162 punktuose įrodant priešingai (
42
), arba kad jis praktiškai reikalavo įrodyti, kas būtų įvykę, jei nebūtų buvę susitarimo dėl ginčų sprendimo (
43
).
b)
Dėl apeliančių argumento, kad Bendrasis Teismas taikė griežtesnę teisės normą nei Sprendime „Generics (UK)“
59.
Apeliantės pabrėžia, kad, remiantis Sprendimu Generics (UK), susitarimu, kuriuo siekiama trukdyti, riboti ar iškraipyti konkurenciją, laikytinas susitarimas taikiai išspręsti ginčą, jei iš visos turimos informacijos matyti, kad vertės perdavimus galima paaiškinti tik šio susitarimo šalių komerciniu interesu nekonkuruoti pranašumais (
44
). Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, jog tam, kad priemonės nebūtų laikomos konkurenciją dėl tikslo ribojančiu susitarimu, pakanka, kad šis paaiškinimas būtų „įtikinamas“ (
45
). Skundžiamo sprendimo 45 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija turėjo patikrinti, ar susitarime dėl ginčų sprendimo numatyti komerciniai sandoriai taip pat galėjo būti sudaryti tokiomis palankiomis sąlygomis, jei nebūtų buvę ribojančių sąlygų. Taigi Bendrasis Teismas ne tik iškraipė kriterijų, nustatytą Teisingumo Teismo suformuotoje jurisprudencijoje (
46
), patvirtintoje Sprendimu Generics (UK), bet ir prieštaraudamas šiam sprendimui perkėlė įrodinėjimo pareigą (
47
).
60.
Dėl toliau nurodytų priežasčių manau, kad apeliančių prieštaravimui negalima pritarti.
61.
Kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 53 punkto, kurio apeliantės neginčija, nurodydamas Sprendimo Generics (UK) 83 ir 87 punktus Bendrasis Teismas teisingai nustatė principą, kad Komisija turi įrodyti, kad nagrinėjamomis aplinkybėmis nekonkuravimo ir neginčijimo sąlygos, sudarytos susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo, lėmė konkurenciją dėl tikslo ribojantį susitarimą, taigi įrodyti, kad išnagrinėjus šį susitarimą tapo akivaizdu, kad jame numatytas vertės perdavimas paaiškinamas tik atitinkamo patento savininko ir įtariamo pažeidėjo komerciniu interesu nekonkuruoti pranašumais.
62.
Iš tiesų pirmojoje instancijoje apeliantės teigė, kad susitarime dėl ginčų sprendimo numatyti komerciniai sandoriai turėjo kitą įtikinamą paaiškinimą nei tik tai, kad jais buvo suteiktas atlygis už ribojančias sąlygas. Taigi Bendrasis Teismas, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 61 punkto, patikrino, ar Komisija padarė vertinimo klaidą dėl kiekvieno komercinio sandorio, numatyto šiame susitarime, kai nusprendė, kad atitinkamų sandorių tikslas buvo Cephalon perduoti vertę bendrovei Teva mainais už šios įsipareigojimą savarankiškai neiti į generinių vaistų rinkas ir nekonkuruoti su Cephalon dėl modafinilo.
63.
Bendrasis Teismas, atlikęs išsamią ginčijamo sprendimo analizę, skundžiamo sprendimo 162 punkte padarė išvadą, kurios apeliantės neginčija, kad Komisija taikė tinkamą teisinį kriterijų, nustatydama, kad kiekvieno komercinio sandorio, numatyto susitarime dėl ginčų sprendimo, tikslas buvo tik padidinti bendrą vertės perdavimo Teva naudai lygį pagal šį susitarimą, kad ši būtų paskatinta sutikti su ribojančiomis sąlygomis (
48
).
64.
Vadinasi, priešingai, nei teigia apeliantės, iš skundžiamame sprendime Bendrojo Teismo atliktos analizės nematyti, kad jis būtų reikalavęs iš apeliančių įrodyti, kad tikrai buvo kitas paaiškinimas, o veikiau konstatavo, kad jų pateikti paaiškinimai nebuvo laikomi įtikinamais. Taigi Bendrasis Teismas neperkėlė įrodinėjimo pareigos ir nepadarė teisės klaidos, kai nusprendė, kad Komisija tinkamai įrodė, kaip to reikalaujama Sprendime Generics (UK), kad vertės perdavimai, atlikti sudarant papildomus sandorius, paaiškinami tik Teva ir Cephalon komerciniu interesu nekonkuruoti pranašumais.
c)
Dėl apeliančių argumento, kad Bendrasis Teismas nustatė kriterijų, kurio šalys negalėjo patenkinti
1) Šalių argumentų santrauka
65.
Apeliantės Bendrajam Teismui priekaištauja dėl to, kad jis netinkamai taikė skundžiamo sprendimo 43 punkte nustatytą kriterijų, kad patikrintų, ar susitarime dėl ginčų sprendimo numatyti komerciniai sandoriai galėjo turėti kitų paaiškinimų nei patento savininko ir įtariamo pažeidėjo komercinis interesas nekonkuruoti pranašumais. Šiuo atžvilgiu jos pažymi, kad tuo metu, kai buvo sudarytas susitarimas dėl ginčų sprendimo, jos dalyvavo pasaulinio lygmens ginče, susijusiame su Cephalon patentais, kuriais saugomas modafinilas, ir kad, „jei nebūtų buvę susitarimo dėl ginčų sprendimo“, šalys būtų tęsusios ginčą. Esant tokiai situacijai Cephalon nebūtų suinteresuota sudaryti su Teva jokio komercinio sandorio, susijusio su ginčo dalyku, ir būtų mažai suinteresuota sudaryti bet kokį susitarimą, kaip pati Komisija pripažino ginčijamo sprendimo 794 punkte.
66.
Taigi apeliantės Bendrajam Teismui priekaištauja dėl to, kad jis nustatė kriterijų, kurio praktiškai neįmanoma patenkinti. Pagal šį Bendrojo Teismo taikytą kriterijų būtų tikrai neleidžiama sudaryti komercinių sandorių kartu su susitarimu dėl ginčų sprendimo, o tai tiesiogiai prieštarautų Sprendimui Generics (UK).
67.
Galiausiai jos teigia, kad šiame kontekste reikia atsakyti į klausimą, ar, darant prielaidą, kad Teva ir Cephalon išsprendė savo ginčą, kiekvienas iš komercinių sandorių turėtų įtikinamą paaiškinimą.
2) Vertinimas
68.
Pirmiausia norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad šis argumentas iš dalies grindžiamas argumentu, jau išnagrinėtu šios išvados 56–58 punktuose, kad Bendrasis Teismas numatė nagrinėti komercinius sandorius, „jei nebūtų buvę susitarimo dėl ginčų sprendimo“. Kadangi, kaip paaiškinta pirma, šis argumentas grindžiamas neteisingu skundžiamo sprendimo aiškinimu, jis turi būti atmestas.
69.
Antra, reikia patikslinti, kad „bendras vertinimas“, kurį turėjo atlikti Bendrasis Teismas, nebuvo susijęs su klausimu, ar apeliantės būtų sudariusios kokius nors komercinius sandorius nepriklausomai nuo susitarimo dėl ginčų sprendimo sudarymo, bet juo buvo siekiama nustatyti, ar susitarime dėl ginčų sprendimo numatyti komerciniai sandoriai galėjo turėti kitų paaiškinimų nei apeliančių komercinis interesas nekonkuruoti pranašumais, kaip aiškiai matyti iš skundžiamo sprendimo 43 punkto. Būtent tokią analizę atliko Bendrasis Teismas, nenukrypdamas nuo tame 43 punkte nurodyto kriterijaus, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 61 ir 162 punktų (
49
).
70.
Trečia, priešingai, nei teigia apeliantės, iš skundžiamo sprendimo nematyti, kad Bendrasis Teismas atmetė galimybę sudaryti komercinius sandorius kartu su susitarimu dėl ginčų sprendimo. Priešingai, Bendrasis Teismas šią galimybę pripažino, išanalizavęs visus šalių sudarytus susitarimus siekiant taikiai spręsti ginčus (
50
).
71.
Ketvirta, norėčiau pažymėti, kad šioje byloje, siekiant nustatyti konkurencijos ribojimą dėl tikslo, svarbu atsakyti į klausimą, ar pagal susitarimą dėl ginčų sprendimo sudaryti komerciniai sandoriai turi įtikinamą paaiškinimą, kad jais nėra siekiama riboti arba iškraipyti konkurenciją rinkoje, skatinant potencialų konkurentą neiti į rinką mainais už nepagrįstą vertės perdavimą. Nagrinėjamu atveju, nors, skundžiamo sprendimo 45 ir 46 punktus vertinant atskirai, tai nėra aišku, reikia pažymėti, kad Bendrasis Teismas atliko būtent tokią analizę, kaip matyti iš šio sprendimo 61 ir 162 punktų (
51
).
72.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, todėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta.
3.
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antros dalies, grindžiamos neteisingu Sprendime „Generics (UK)“ nustatyto kriterijaus antros dalies taikymu
73.
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antroje dalyje apeliantės teigia, kad skundžiamame sprendime padaryta teisės klaida dėl nepakankamo ir prieštaringo motyvavimo, kiek tai susiję su Sprendime Generics (UK) nustatyto kriterijaus antros dalies, siejamos su atsižvelgimu į konkurenciją skatinančius veiksnius, kai konstatuojamas konkurencijos ribojimas dėl tikslo, taikymu (
52
).
74.
Iš pradžių norėčiau pabrėžti, kad apeliantės visiškai nekvestionuoja Bendrojo Teismo motyvų, kuriais jis vadovavosi atmetęs jų ieškinio pirmojoje instancijoje pirmojo pagrindo trečią dalį (susijusią su Sprendime Generics (UK) nustatyto kriterijaus antra dalimi) (
53
). Kalbant konkrečiau, šios apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antros dalies kontekste jos ginčija tik Bendrojo Teismo skundžiamo sprendimo 182 ir 183 punktuose išdėstytus motyvus, kuriais vadovaujantis buvo atmesti jų pateikti argumentai, kuriais jos siekė įrodyti, kad susitarimo dėl ginčų sprendimo konkurenciją skatinantis poveikis akivaizdžiai išplaukė iš sprendimo dėl koncentracijos.
75.
Prieš pradedant analizuoti šią dalį iš esmės, reikia pirmiausia atmesti Komisijos teiginius, išdėstytus jos triplike, kad apeliančių pateikti argumentai dėl Bendrojo Teismo motyvų prieštaringumo turi būti pripažinti nepriimtinais kaip „nauji“. Šių motyvų prieštaringas pobūdis jau buvo iškeltas apeliaciniame skunde, o dublike pateikti argumentai, susiję su šiuo antros dalies aspektu, yra tik atsakas į Komisijos atsiliepime į apeliacinį skundą išdėstytus argumentus.
76.
Taip pat visų pirma reikia išnagrinėti šios dalies reikšmingumą. Iš tiesų, net ir darant prielaidą, kad skundžiamo sprendimo 182 ir 183 punktuose pateikti motyvai yra nepakankami arba prieštaringi, tokia išvada, mano nuomone, negalėtų lemti šio sprendimo panaikinimo. Kaip pažymėjo Komisija, apeliantės toje pačioje dalyje užginčijo tik vieną Bendrojo Teismo motyvų, kuriais jis vadovavosi atmesdamas pirmojo ieškinio pirmojoje instancijoje pagrindo trečią dalį, elementą. Kalbant konkrečiau, apeliantės neginčija Bendrojo Teismo motyvų, išdėstytų minėto sprendimo 177–180 ir 186–190 punktuose, kurių savaime gali pakakti apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antrai daliai atmesti. Iš minėtuose punktuose Bendrojo Teismo atliktos analizės matyti, kad jis išnagrinėjo ir atmetė argumentus, grindžiamus daugiausia konkurenciją skatinančiu susitarimo dėl ginčų sprendimo pobūdžiu, nusprendęs, kad Teva įėjimas į modafinilo rinkas turėtų būti laikomas „atidėtu, kontroliuojamu ir ribotu, o ne ankstyvu“, kaip teigė apeliantės (
54
), ir kad negalima atmesti išvados dėl konkurencijos ribojimo dėl tikslo dėl tariamai pagalbinio ribojančių sąlygų pobūdžio (
55
). Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad nors jis bent iš dalies susijęs su teisės klausimais, kurie gali būti ginčijami Teisingumo Teisme apeliacinio skundo stadijoje, šio Bendrojo Teismo vertinimo apeliantės šiame apeliaciniame skunde neginčija.
77.
Taigi apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antra dalis turi būti atmesta kaip nereikšminga.
78.
Vis dėlto darant prielaidą, kad Teisingumo Teismas nuspręs, jog dėl pirma pateiktų argumentų šios dalies reikšmingumas abejonių nekelia, toliau išdėstytuose punktuose papildomai analizuosiu šią dalį iš esmės.
79.
Svarbu pažymėti, kad nors Sprendime Generics (UK) Teisingumo Teismas nusprendė, jog susitarimai dėl ginčų sprendimo, kurie turi tokį konkurenciją skatinantį poveikį, kad leistų pagrįstai abejoti jų pakankamai žalingu poveikiu konkurencijai, negali būti laikomi ribojimais dėl tikslo (
56
), ši pozicija buvo paaiškinta naujausiuose jo sprendimuose European Superleague Company (
57
) ir Servier. Remiantis šiais sprendimais, darytina išvada, kad į galimą teigiamą ar konkurenciją skatinantį elgesio poveikį nebūtina atsižvelgti vertinant, ar jis turėtų būti kvalifikuojamas kaip „konkurencijos ribojimas dėl tikslo“ pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, įskaitant klausimo, ar aptariamas elgesys yra tiek žalingas, kiek to reikia tokiam kvalifikavimui, galimo nagrinėjimo atvejį (
58
).
80.
Pateikus šį paaiškinimą, tikslinga išnagrinėti apeliančių argumentus dėl tariamo Bendrojo Teismo motyvų prieštaringumo ir nepakankamumo.
81.
Jų teigimu, skundžiamo sprendimo 182 ir 183 punktuose nepateikta pakankamai motyvų, kuriais remiantis būtų galima teigti, kad sprendime dėl koncentracijos nebuvo įrodymų, jog susitarimas dėl ginčų sprendimo turėjo konkurenciją skatinantį poveikį (
59
). Vadinasi, Bendrasis Teismas nepagrindė savo teiginio, kad šis sprendimas nesukėlė pagrįstų abejonių dėl to, ar šis susitarimas buvo pakankamai žalingas konkurencijai.
82.
Dėl toliau išdėstytų priežasčių manau, kad apeliančių argumentai, kuriais grindžiama apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antra dalis, turi būti atmesti.
83.
Pirma, atkreipiu dėmesį į tai, kad ginčijamas sprendimas ir sprendimas dėl koncentracijos buvo grindžiami skirtingais referenciniais pagrindais, kaip skundžiamo sprendimo 182 punkte teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas. Ginčijamame sprendime Komisija vertino susitarimo dėl ginčų sprendimo sukeltą konkurencijos apribojimą pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, o sprendime dėl koncentracijos buvo vertinamas tikėtinas koncentracijos poveikis konkurencijai nuo 2011 m. (taigi, perspektyvinis vertinimas), atsižvelgiant į susitarimą dėl ginčų sprendimo kaip savaime suprantamą dalyką.
84.
Antra, priešingai, nei teigia apeliantės, skundžiamo sprendimo 183 punkto pirmame sakinyje minimas „pranašumas, kurį lėmė susitarimas dėl ginčų sprendimo“, negali būti laikomas pripažinimu, kad susitarimas dėl ginčų sprendimo savaime turėjo konkurenciją skatinantį poveikį. Šiomis formuluotėmis Bendrasis Teismas tik konstatavo, kad 2011 m. spalio mėn., t. y. tuo metu, kai Komisija atliko analizę, susijusią su Teva ir Cephalon koncentracija, dėl susitarimo dėl ginčų sprendimo Teva atsidūrė palankesnėje konkurencinėje padėtyje nei kiti generinių vaistų gamintojai, kuriems buvo pareikšti ieškiniai dėl patentų (
60
). Be to, priešingai, nei teigia apeliantės, iš šio sprendimo 183 punkto neišplaukia, kad Bendrasis Teismas pažymėjo, jog Komisija sprendime dėl koncentracijos pripažino, kad Teva dėl susitarimo dėl ginčų sprendimo įgijo pranašumą, kurio nebūtų įgijusi, jei šio susitarimo nebūtų buvę, nes šis aspektas šio sprendimo kontekste nebuvo nagrinėjamas. Be to, priešingai, nei teigia apeliantės, minėto sprendimo 183 punkto trečiame sakinyje pavartotas žodis „nepaisant“ yra susijęs ne su „pranašumu“, o su susitarimu dėl ginčų sprendimo.
85.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad apeliančių argumentai, kuriais jos grindžia apeliacinio ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį, iš esmės grindžiami klaidingu skundžiamo sprendimo 182 ir 183 punktų aiškinimu, su kuriuo negalima sutikti, ir ypač klaidinga prielaida, kad sprendime dėl koncentracijos buvo pripažintas susitarimo dėl ginčų sprendimo konkurenciją skatinantis poveikis. Be to, akivaizdu, kad šio sprendimo 183 punkte nurodytas „pranašumas“, susijęs su koncentracijos analize, nėra reikšmingas atsakant į klausimą, ar susitarimas dėl ginčų sprendimo turėjo konkurenciją skatinantį poveikį, kaip jis suprantamas pagal Sprendimą Generics (UK), palyginti su padėtimi, kuri būtų buvusi, jei šio susitarimo nebūtų buvę. Taigi Bendrajam Teismui negalima priekaištauti dėl nepakankamo ir prieštaringo motyvavimo.
86.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antrą dalį siūlau atmesti kaip nereikšmingą arba bet kuriuo atveju kaip nepagrįstą.
4.
Baigiamosios pastabos dėl konkurencijos ribojimo dėl tikslo nustatymo
87.
Baigdamas apeliacinio skundo pirmojo pagrindo analizę, norėčiau pateikti kelias paskutines pastabas dėl kriterijų, kuriais remiantis galima nustatyti konkurencijos ribojimą dėl tikslo, susijusį su susitarimu dėl ginčų sprendimo, visų pirma atsižvelgdamas į naujausius 2024 m. birželio 27 d. Teisingumo Teismo priimtus sprendimus (
61
), kuriuose, nors ir patvirtinama jurisprudencija, suformuota Sprendime Generics (UK), pateikti kai kurie naudingi paaiškinimai, kurių nereikėtų laikyti nereikšmingais šios bylos kontekste.
88.
Šiuo atžvilgiu norėčiau priminti, kad, kaip matyti iš jurisprudencijos, be kita ko, nurodytos šios išvados 37 ir 38 punktuose, generinių vaistų nepatekimas į rinką arba jų patekimo į rinką atidėjimas, už tai originalių vaistų gamintojui perduodant vertes šių vaistų generinės versijos gamintojui, turi būti laikomas konkurencijos ribojimu dėl tikslo, jei šios perduotos vertės paaiškinamos tik šių vaistų gamintojų komerciniu interesu nekonkuruoti pranašumais.
89.
Siekiant atlikti tokią analizę, reikia kiekvienu atveju įvertinti, ar verčių perdavimo grynasis teigiamas balansas buvo pakankamai didelis, kad generinių vaistų gamintojas būtų iš tikrųjų paskatintas atsisakyti įeiti į atitinkamą rinką, taigi ir nekonkuruoti savo pranašumais su originalių vaistų gamintoju, nereikalaujant, kad grynasis teigiamas balansas būtinai būtų didesnis už pelną, kurį generinių vaistų gamintojas būtų gavęs, jeigu būtų laimėjęs bylą dėl patentų (
62
).
90.
Teisingumo Teismas nusprendė, kad taip yra visų pirma tais atvejais, kai pagal susitarimą dėl ginčų sprendimo sutartų sumų pervedimai neatitinka išlaidų ar nepatogumų, susijusių su atitinkamų šalių ginču, kompensavimo arba nėra su juo susiję (
63
), kai sumos, atitinkančios atlygį už prekių tiekimą ar paslaugų teikimą originalių vaistų gamintojui, pasirodo esančios nepagrįstos ar per didelės (
64
), arba kai susitarime dėl taikaus ginčų sprendimo numatytas įsipareigojimas nekonkuruoti ar neginčyti yra susijęs su skirtingomis rinkomis arba išeina už iš pradžių užginčyto patento taikymo srities ir jo apimamų rinkų ribų (
65
).
91.
Nagrinėjamu atveju šiuo atžvilgiu atkreipiu dėmesį į tai, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog Komisija ginčijamame sprendime pagrįstai padarė išvadą, kad tam tikri Teva ir Cephalon sudaryti susitarimai prisidėjo prie nepagrįsto vertės perdavimo (
66
) ir kad vertės perdavimo, atlikto keliais tarp jų sudarytais sandoriais, dydis prisidėjo prie to, kad Teva sutiko su ribojančiomis sąlygomis, arba jį galima paaiškinti tik tuo, kad tai buvo atlygis už tai, kad Teva sutiko su ribojančiomis sąlygomis (
67
). Be to, skundžiamo sprendimo 151 ir 152 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, kad Teva iš Cephalon gavo 5,57 mln. EUR sumą be jokio atlygio ir kad ši suma nėra susijusi su jokiomis Teva patirtomis išlaidomis, todėl šis mokėjimas negalėjo būti „iš tikrųjų <…> išlaidų ar nepatogumų, susijusių su <…> ginču, kompensacija“, kaip reikalaujama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją (
68
). Be to, norėčiau priminti, kad šio sprendimo 202 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad įsipareigojimas nekonkuruoti nepateko į Cephalon patentų taikymo sritį, ir minėto sprendimo 204 punkte padarė išvadą, kad „susitarimo dėl ginčų sprendimo tikslas buvo neleisti Teva įeiti į modafinilo rinkas, perduodant bendrą vertę, kuri buvo pakankamai didelė, kad paskatintų ją atidėti savarankiškas pastangas įeiti į šias rinkas“.
92.
Kadangi, viena vertus, teisinis kriterijus, kuriuo Bendrasis Teismas rėmėsi siekdamas konstatuoti konkurencijos ribojimą dėl tikslo, atsižvelgiant į pirma pateiktą analizę, abejonių nekelia, apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą siūlau atmesti. Kita vertus, kadangi apeliantės neginčija skundžiamo sprendimo 162 punkte Bendrojo Teismo padarytos išvados, kad kiekvienas komercinis sandoris, numatytas susitarime dėl ginčų sprendimo, neturėjo jokio kito įtikinamo paaiškinimo, o tik perduodant vertę paskatinti Teva nekonkuruoti su Cephalon pranašumais (
69
), manau, kad Bendrasis Teismas pagrįstai patvirtino šio susitarimo kvalifikavimą kaip „konkurencijos ribojimą dėl tikslo“, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, kiek tai susiję su šiuo susitarimu.
B. Dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo
93.
Remdamosi apeliacinio skundo antruoju pagrindu apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas, kai nagrinėjo susitarimo dėl ginčų sprendimo antikonkurencinį poveikį (
70
).
94.
Šiuo atžvilgiu norėčiau priminti, kad susitarimo antikonkurencinis tikslas ir poveikis yra ne kumuliacinės, o alternatyvios sąlygos taikant SESV 101 straipsnio 1 dalyje nustatytą draudimą. Taigi susitarimas draudžiamas neatsižvelgiant į jo poveikį, jeigu juo siekiama antikonkurencinio tikslo. Vadinasi, nėra būtina nagrinėti susitarimo poveikio, jeigu įrodyta, kad jo tikslas iš tikrųjų yra konkurencijos trukdymas, ribojimas arba iškraipymas bendrojoje rinkoje. Vis dėlto atsižvelgdamas į ankstesnes pastabas ir ypač į šios išvados 91 punkte pateiktą išvadą manau, kad nebūtina nagrinėti apeliacinio skundo antrojo pagrindo, susijusio su susitarimo dėl ginčų sprendimo antikonkurenciniu poveikiu.
VII. Išvada
95.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui nuspręsti:
–
atmesti apeliacinį skundą;
–
Teva Pharmaceutical Industries Ltd ir Cephalon Inc. padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	OL C 32, 2021, p. 7. Komisijos sprendimo konsoliduotoji redakcija (tik anglų k.) paskelbta adresu https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/dec_docs/39686/39686_4072_5.pdf
(
3
)	2020 m. sausio 30 d. Sprendimas Generics (UK) ir kt. (C‑307/18 P, EU:C:2020:52; toliau – Sprendimas Generics (UK)).
(
4
)	Šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 25 d. Sprendimą Lundbeck / Komisija (C‑591/16 P, EU:C:2021:243; toliau – Sprendimas Lundbeck), Sprendimą Sun Pharmaceutical Industries et Ranbaxy (UK) / Komisija (C‑586/16 P, EU:C:2021:241), Sprendimą Generics (UK) / Komisija (C‑588/16 P, EU:C:2021:242), Sprendimą Arrow Group ir Arrow Generics / Komisija (C‑601/16 P, EU:C:2021:244), Sprendimą Xellia Pharmaceuticals ir Alpharma / Komisija (C‑611/16 P, EU:C:2021:245), taip pat Sprendimą Merck / Komisija (C‑614/16 P, EU:C:2021:246).
(
5
)	Šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Servier ir kt. / Komisija (C‑201/19 P, EU:C:2024:552; toliau – Sprendimas Servier), Sprendimą Lupin / Komisija (C‑144/19 P, EU:C:2024:545), Sprendimą Komisija / KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546), Sprendimą Niche Generics / Komisija (C‑164/19 P, EU:C:2024:547), Sprendimą Unichem Laboratories / Komisija (C‑166/19 P, EU:C:2024:548), Sprendimą Komisija / Servier ir kt. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549), Sprendimą Mylan Laboratories ir Mylan / Komisija (C‑197/19 P, EU:C:2024:550), Sprendimą Teva UK ir kt. / Komisija (C‑198/19 P, EU:C:2024:551), taip pat Sprendimą Biogaran / Komisija (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
6
)	OL C 46, 2014, p. 1.
(
7
)	2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamentas dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (EB Susijungimų reglamentas) (OL L 24, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 40).
(
8
)	Ginčijamo sprendimo 1 straipsnis.
(
9
)	Ginčijamo sprendimo 2 straipsnis.
(
10
)	Skundžiamo sprendimo 27–205 punktai.
(
11
)	Skundžiamo sprendimo 30–57 punktai.
(
12
)	Skundžiamo sprendimo 58–166 punktai.
(
13
)	Skundžiamo sprendimo 167–191 punktai.
(
14
)	Skundžiamo sprendimo 192–205 punktai.
(
15
)	Skundžiamo sprendimo 206–255 punktai.
(
16
)	Skundžiamo sprendimo 256–274 punktai.
(
17
)	Skundžiamo sprendimo 275–307 punktai.
(
18
)	Skundžiamo sprendimo 308–311 punktai.
(
19
)	Sprendimo Generics (UK) 87 punktas.
(
20
)	Sprendimo Generics (UK) 111 punktas.
(
21
)	Sprendimo Generics (UK) 67 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
(
22
)	Sprendimo Generics (UK) 84 ir 85 punktai.
(
23
)	Sprendimo Servier 163 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
(
24
)	Sprendimo Generics (UK) 86 ir 92 punktai.
(
25
)	Sprendimo Servier 164 punktas.
(
26
)	Žr. Sprendimo Generics (UK) 87–94 punktus, Sprendimo Lundbeck 114, 115 ir 134 punktus bei Sprendimo Servier 165 punktą.
(
27
)	Žr. Sprendimo Lundbeck 131 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
(
28
)	Šiuo klausimu žr. Sprendimo Generics (UK) 81 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; taip pat Sprendimo Servier 84, 105, 293 ir 350 punktus.
(
29
)	Taip būtų, pavyzdžiui, tuo atveju, kai tokie įsipareigojimai grindžiami susitarimo šalių ginčijamo patento galiojimo pripažinimu.
(
30
)	Šiuo klausimu žr. šios išvados 38 punkte nurodytą jurisprudenciją. Taip pat žr. generalinės advokatės J. Kokott išvadą byloje Generics (UK) ir kt. (C 307/18, EU:C:2020:28, 114–119 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
(
31
)	Žr. Sprendimo Servier 294 punktą.
(
32
)	Žr. šios išvados 34–39 punktus.
(
33
)	Šiuo klausimu žr. Sprendimo Generics (UK) 87 ir 88 punktus; taip pat Sprendimo Lundbeck 114 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
(
34
)	Nors atskirai vertinant skundžiamo sprendimo 45 ir 46 punktus galima suprasti, kad Bendrasis Teismas numatė abstrakčią ribojančių sąlygų analizę, t. y. hipotetinio scenarijaus nagrinėjimą, grindžiamą „t[o], kas iš tikrųjų įvyko, su tuo, kas būtų įvykę, jei nebūtų buvę ribojančių sąlygų“, palyginimu, taip nėra, kaip matyti tiek iš šio sprendimo 43 ir 44 punktuose pateikto numatomos atlikti analizės aprašymo, tiek iš faktiškai atliktos analizės, tiek iš minėto sprendimo 61–162 punktų. Šiuo klausimu taip pat žr. šios išvados 57 ir 58 punktus.
(
35
)	Kitaip tariant, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 61 punkto, šia analize buvo siekiama nustatyti, ar Teva būtų galėjusi gauti tokią pačią ekonominę naudą iš komercinių sandorių, jei nebūtų įsipareigojusi nekonkuruoti su Cephalon modafinilo rinkose ir neginčyti pastarosios antrinių patentų. Šiuo klausimu taip pat žr. ginčijamo sprendimo 700 punktą.
(
36
)	Šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimą CB / Nyderlandai (C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 53 ir 54 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija) ir 2020 m. balandžio 2 d. Sprendimą Budapest Bank ir kt. (C‑228/18, EU:C:2020:265, 82 ir 83 punktai).
(
37
)	Taigi apeliančių priekaištas, kad Bendrasis Teismas nepaaiškino, kodėl Komisijos nustatytas teisinis kriterijus neprilygsta priešingos padėties analizei, turi būti atmestas, nes Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 47–50 punktuose nurodė priežastis, dėl kurių šio sprendimo 45 ir 46 punktuose aprašytas ir apeliančių ginčijamas požiūris neprilygsta susitarimo dėl ginčų sprendimo poveikio vertinimui.
(
38
)	Šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Komisija / KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546, 316 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija, taip pat 318 punktas).
(
39
)	Iš ginčijamo sprendimo taip pat matyti, kad, viena vertus, į elementus, į kuriuos Komisija atsižvelgė vertindama, ar egzistuoja ribojimas dėl tikslo, nebuvo atsižvelgta vertinant realų ar galimą susitarimo dėl ginčų sprendimo antikonkurencinį poveikį, ir, kita vertus, analizuojant atitinkamų veiksmų poveikį buvo taikomas ne tas priešingos padėties metodas, kuris buvo naudojamas antikonkurenciniam tikslui nustatyti. Šiuo klausimu žr. ginčijamo sprendimo 707 ir 1036 punktus.
(
40
)	Šiuo atžvilgiu svarbu pažymėti, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 163 punkte pabrėžė, jog „[n]eginčijama, kad dėl šių sandorių buvo deramasi tuo pačiu metu ir juos siejant tarpusavyje. Taip pat reikia konstatuoti, kad susitarimas dėl ginčų sprendimo buvo sudarytas kaip viena teisiškai privaloma sutartis, kuri buvo visų ieškovių sudarytų aktų pagrindas. Be to, iš derybų eigos, kurią Komisija ginčijamame sprendime analizavo remdamasi įrodymais, matyti, kad tiek Cephalon, tiek Teva siekė rasti sandorių, sudarančių tam tikrą bendrą vertę, derinį, kuris būtų pakankamai naudingas Teva, kad ši sutiktų su ribojančiomis sąlygomis“.
(
41
)	Atrodo, kad tokia analizė buvo atlikta ir Sprendime Servier, kurio 294 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, kad dėl glaudžių susitarime dėl ginčų sprendimo numatytų neginčijimo ir neprekiavimo sąlygų sąsajų su šalių sudarytais komerciniais sandoriais buvo būtina jas išnagrinėti ne atskirai, o kaip visumą. Šiuo klausimu taip pat žr. 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Lupin / Komisija (C‑144/19 P, EU:C:2024:545, 67 punktas).
(
42
)	Šiuo klausimu taip pat žr. šios išvados 58, 62 ir 63 punktus.
(
43
)	Neatsižvelgiant į tai, kaip apeliantės pačios aiškina ginčijamo sprendimo 46 punktą, jos nenurodė jokio kito šio sprendimo punkto, kuriuo būtų galima pagrįsti jų poziciją, o remiasi tik ginčijamo sprendimo 705 ir 783 punktais, iš kurių, kaip jos teigia, matyti, kad, Komisijos nuomone, nustatant, ar atitinkami komerciniai sandoriai būtų buvę sudaryti, „jei nebūtų buvę ribojančių sąlygų“ arba „jei nebūtų buvę susitarimo dėl ginčų sprendimo“, šios dvi formuluotės reiškia tą patį. Nors ir tiesa, kad Komisija ginčijamame sprendime, atrodo, keletą kartų šias dvi sąvokas pavartojo ta pačia prasme, su šiuo apeliančių argumentu nesutinku. Pažymėtina, kad šio sprendimo 6 skirsnis, susijęs su konkurencijos ribojimo dėl tikslo konstatavimu, į kurį įtraukti ginčijamo sprendimo punktai, kuriais remiasi apeliantės, grindžiamas išsamia įvairių susitarimų, dėl kurių derėjosi ir kuriuos sudarė šalys, analize. Atlikdama šią analizę Komisija šiuos susitarimus dėl jų neatskiriamų sąsajų laikė sudarančiais sutartinę visumą, siekdama nustatyti, kad susitarime dėl ginčų sprendimo numatyti sandoriai ir su jais susiję vertės perdavimai, atlikti sudarant komercinius sandorius, paskatino Teva sutikti su ribojančiomis sąlygomis ir dėl to savarankiškai neiti į rinką ir nekonkuruoti su Cephalon pranašumais. Šiuo klausimu žr. ginčijamo sprendimo 588, 595, 678, 693 ir 694–707 punktus.
(
44
)	Sprendimo Generics (UK) 111 punktas.
(
45
)	Sprendimo Generics (UK) 89 punktas.
(
46
)	Šiuo atžvilgiu apeliantės daro nuorodą į 2004 m. sausio 7 d. Sprendimą Aalborg Portland ir kt. / Komisija (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 57 punktas).
(
47
)	Savo dublike apeliantės teigia, kad net jei būtų nuspręsta, jog skundžiamame sprendime įrodinėjimo pareiga nebuvo perkelta, nes Komisijos konstatuotas ribojimas dėl tikslo buvo patvirtintas, Bendrasis Teismas iškraipė Teisingumo Teismo nustatytą teisinį kriterijų, nes nustatė žemesnį įrodymų lygį nei tas, kurio reikalaujama Sprendime Generics (UK), kad būtų galima konstatuoti tokį ribojimą.
(
48
)	Šiuo klausimu tame pačiame skundžiamo sprendimo punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad per administracinę procedūrą Komisija kiekvieno komercinio sandorio atveju išnagrinėjo, be kita ko, apeliančių pateiktų alternatyvių paaiškinimų loginį pagrindą ir Cephalon bei Teva suinteresuotumą atlikti susijusį vertės perdavimą. Bendrasis Teismas pridūrė, kad, be to, Komisija galėjo pagrįstai konstatuoti, kad visų sandorių pakako, kad Teva būtų paskatinta sutikti su įsipareigojimais nekonkuruoti ir neginčyti.
(
49
)	Šiuo klausimu žr. šios išvados 60–62, 66 ir 67 punktus.
(
50
)	Žr. skundžiamo sprendimo 56, 61 ir 162 punktus. Dėl Komisijos vertinimo pažymėtina, kad jis nebuvo grindžiamas vien bendra prielaida, kad apeliantės nebūtų sudariusios jokio komercinio sandorio, kol neišsprendė savo ginčo dėl patentų. Priešingai, Komisija išsamiai išnagrinėjo konkrečias derybų dėl papildomų komercinių sandorių aplinkybes, siekdama nustatyti, ar jos būtų sudariusios tokius sandorius, jei nebūtų buvę nekonkuravimo ir neginčijimo sąlygų. Šiuo klausimu žr. ginčijamo sprendimo 627–638 punktus.
(
51
)	Taip pat žr. šios išvados 60–62, 66, 67 ir 69 punktus. Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad savo apeliaciniu skundu apeliantės neginčija skundžiamo sprendimo 162 punkte Bendrojo Teismo padarytos išvados, kad Komisija nepadarė teisės klaidos, kai nustatė, kad kiekvieno komercinio sandorio, numatyto susitarime dėl ginčų sprendimo, tikslas buvo tik padidinti bendrą vertės perdavimo Teva naudai lygį pagal susitarimą dėl ginčų sprendimo, kad ši būtų paskatinta sutikti su ribojančiomis sąlygomis.
(
52
)	Sprendimo Generics (UK) 111 punktas.
(
53
)	Žr. skundžiamo sprendimo 167–191 punktus.
(
54
)	Žr. skundžiamo sprendimo 178–180 punktus.
(
55
)	Žr. skundžiamo sprendimo 186–190 punktus.
(
56
)	Sprendimo Generics (UK) 107 ir 111 punktai. Vis dėlto su sąlyga, kad šis konkurenciją skatinantis poveikis yra įrodytas, reikšmingas, būdingas atitinkamam susitarimui ir pakankamai didelis.
(
57
)	2023 m. gruodžio 21 d. sprendimas (C‑333/21, EU:C:2023:1011).
(
58
)	Žr. Sprendimo Servier 76, 77 ir 145 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją, 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Komisija / Servier ir kt. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, 288 punktas) ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimą European Superleague Company (C‑333/21, EU:C:2023:1011, 166 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
59
)	Šiuo atžvilgiu apeliantės pabrėžia, kad sprendime dėl koncentracijos Komisija pažymėjo, jog susitarimas dėl ginčų sprendimo leido Teva tapti svarbiausia Cephalon konkurente modafinilo rinkoje, nes susitarimu dėl ginčų sprendimo buvo pašalintos intelektinės nuosavybės kliūtys, dėl kurių kitų generinių vaistų gamintojų įėjimas į rinką trumpuoju laikotarpiu buvo labai abejotinas. Nuspręsta, kad Teva bendrovei Cephalon darė tokį konkurencinį spaudimą, kad Komisija pareikalavo, kad Teva atsisakytų savo teisių gaminti ir parduoti savo modafinilo produktą, kad koncentracijos šalių veiklos sutapimas būtų panaikintas.
(
60
)	Be to, Bendrasis Teismas nusprendė, kad, nepaisant susitarimo dėl ginčų sprendimo ir sąlygos, draudžiančios įeiti į rinką iki 2012 m., Teva darė didesnį konkurencinį spaudimą Cephalon nei kiti generinių vaistų gamintojai. Tačiau tai nereiškia, kad, jei Teva nebūtų pasirašiusi susitarimo dėl ginčų sprendimo, 2011 m. spalio mėn. ji būtų dariusi mažesnį konkurencinį spaudimą, nei faktiškai darė susitarimo galiojimo metu. Vis dėlto priimant sprendimą dėl koncentracijos šis klausimas nebuvo nagrinėjamas. Šiuo klausimu žr. ginčijamo sprendimo 1004 punktą.
(
61
)	Šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Lupin / Komisija (C‑144/19 P, EU:C:2024:545), Sprendimą Komisija / KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546), Sprendimą Niche Generics / Komisija (C‑164/19 P, EU:C:2024:547), Sprendimą Unichem Laboratories / Komisija (C‑166/19 P, EU:C:2024:548), Sprendimą Komisija / Servier ir kt. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549), Sprendimą Mylan Laboratories ir Mylan / Komisija (C‑197/19 P, EU:C:2024:550), Sprendimą Teva UK ir kt. / Komisija (C‑198/19 P, EU:C:2024:551), Sprendimą Servier, taip pat Sprendimą Biogaran / Komisija (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
62
)	Žr. šios išvados 38 punktą.
(
63
)	Šiuo klausimu žr. Sprendimo Generics (UK) 86 punktą.
(
64
)	Šiuo klausimu žr. Sprendimo Servier 333 punktą.
(
65
)	Šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 27 d. Sprendimo Komisija / Servier ir kt. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, 211 punktas).
(
66
)	Žr. skundžiamo sprendimo 142 punktą dėl susitarimo dėl platinimo Jungtinėje Karalystėje.
(
67
)	Šiuo klausimu žr. skundžiamo sprendimo 87 punktą dėl Teva INT licencijos, šio sprendimo 106 punktą dėl modafinilo VVM tiekimo sutarties ir minėto sprendimo 120 punktą dėl CEP-1347 sandorio.
(
68
)	Žr. skundžiamo sprendimo 157 punktą.
(
69
)	Apeliaciniame skunde apeliantės neginčija skundžiamo sprendimo, kiek Bendrasis Teismas atmetė pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį, susijusią su tuo, kad Komisija neįrodė, jog papildomi sandoriai paaiškinami tik šalių interesu nekonkuruoti pranašumais.
(
70
)	Apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirmoje dalyje apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas neatsakė į jų pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinio pagrindą, t. y. kad atsižvelgiant į tai, jog susitarimas buvo iš tikrųjų įgyvendintas, Komisija turėjo įrodyti, kad jis padarė realų neigiamą poveikį konkurencijai, pavyzdžiui, tai, kad susitarimas iš tikrųjų pašalino potencialią konkurenciją rinkoje, o ne tik įrodyti, kad jis galėjo ją pašalinti. Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antroje dalyje apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas prieštarauja savo paties 2018 m. gruodžio 12 d. Sprendimui Krka / Komisija (T‑684/14, EU:T:2018:918, 358, 359 ir 361 punktai), patvirtinęs požiūrį, kuriuo iš esmės panaikinamas ribojimų dėl tikslo ir ribojimų dėl poveikio skirtumas.