62005CC0260
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2007. február 1-je (
1
)
C-260/05. P. sz. ügy
Sniace SA
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Fellebbezés — Állami támogatások — Elfogadhatóság — A fellebbezőt személyében érintő jogi aktus”
I – Bevezetés
1.
Amennyiben a Bizottság jóváhagy, illetve nem kifogásol valamely támogatást, felmerül a kérdés, hogy a kedvezményezett esetleges versenytársai milyen feltételek fennállása esetén indíthatnak keresetet e határozat ellen. E tekintetben általában az a probléma merül fel, hogy a versenytársat személyében érinti-e a támogatás jóváhagyása.
2.
Így a jelen fellebbezésben a felek között az képezi vita tárgyát, hogy személyében érinti-e a Sociedad nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA-t (a továbbiakban: Sniace) az Ausztria által a Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG (a továbbiakban: Lenzing Lyocell) részére nyújtott állami támogatásra vonatkozó, 2000. július 19-i 2001/102/EK bizottsági határozat (
2
) (a továbbiakban: megtámadott határozat). Az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítéletben (
3
) nem ismerte el, hogy a Sniace személyében érintett lenne.
II – A tényállás és az eljárás
3.
Az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 1. és 2. pontjában a következőképpen írja le a szóban forgó vállalkozásokat:
„1
A Sniace SA […] spanyol társaság, amelynek fő tevékenysége mű- és szintetikus szálak, cellulóz, cellulózszálak (vágott viszkózszálak), vágatlan poliamidszálak, hőszigetelő nemez és nátrium-szulfát előállítása és értékesítése, fakitermelés és elektromos áram előállítása.
2
A Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG […] osztrák társaság, amely a többek között viszkóz- és modalszálakat előállító osztrák Lenzing AG leányvállalata. Az LLG a lyocell, egy teljes mértékben természetes alapanyagból előállított új szál előállításával és értékesítésével foglalkozik. Ezt az anyagot állítja elő a brit Courtaulds plc. társaság is »Tencel« néven.”
4.
Az osztrák hatóságok 1995-től támogatásokat nyújtottak a Lenzing Lyocellnek egy burgenlandi, lyocell előállítására szolgáló gyár építéséhez. Azt követően, hogy kezdetben a Bizottság nem emelt kifogást, 1998-ban eljárást indított az EK 88. cikk (2) bekezdése alapján a támogatás közösségi joggal való összeegyeztethetőségének vizsgálata céljából. Ezen eljárásban a Sniace két ízben nyújtott be észrevételt.
5.
A Bizottság 2000. július 19-én meghozta a megtámadott határozatot (
4
). E határozat szerint a különböző előnyök az LGG-nél maradnak. A rendelkező rész szövegezése a következő:
„1. cikk
Az Ausztria által a heiligenkreuzi székhelyű Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG (LLG) részére nyújtott 35,80 millió euró értékű kezességvállalás (egy kereskedelmi és lakossági bankokból álló konzorcium 21,8 millió euró értékű kezességvállalása és a Wirtschaftspark Heiligenkreuz Servicegesellschaft mbH (WHS) három, egyenként 1,4 millió euró, 10,35 millió euró és 2,25 millió euró értékű kezességvállalása), valamint egy 120 hektáros ipari földterületre biztosított 4,4 euró/m2-es vételár, a Land Burgenland alapszintű közszolgáltatásainak rögzített áron történő biztosítása és a vállalkozás saját infrastruktúrájának létrehozására nyújtott ismeretlen mértékű támogatás nem tartozik az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatások közé.
2. cikk
Az Ausztria által a WiBAG 14,5 millió eurós kezességvállalása útján az LLG részére nyújtott támogatás megfelel a Bizottság által jóváhagyott, a kezességvállalásokra vonatkozó N 542/95 [referenciaszámú] szabályzatnak.
Az 5,37 millió euró összegű környezetvédelmi támogatás megfelel a Bizottság által jóváhagyott, a környezetvédelem finanszírozására vonatkozó N 93/148 [referenciaszámú] szabályzatnak.
3. cikk
Az Ausztria által 0,4 millió euró értékű földterület megszerzéséhez nyújtott, valamint a 21,8 millió euró értékű tőkerészesedés formájában nyújtott egyedi támogatások a közös piaccal összeegyeztethetőek.”
6.
A Sniace e határozatot megtámadta az Elsőfokú Bíróság előtt. Az alperes Bizottság oldalán beavatkozott a Lenzing Lyocell, Burgenland osztrák tartomány és Ausztria.
7.
Az Elsőfokú Bíróság a keresetet mint elfogadhatatlant elutasította azon az alapon, hogy a támogatás jóváhagyása nem érinti személyében a Sniacét. A Sniace a pert megelőző eljárásban csak kis szerepet játszott, és piaci helyzetét nem érinti lényegesen a támogatás, mivel a kizárólag a Lenzing Lyocell által előállított lyocell nem áll versenyben a Sniace által előállított viszkózzal.
III – Kereseti kérelmek
8.
Fellebbezésében a Sniace azt kéri, hogy a Bíróság
—
helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság által a T-88/01. sz. ügyben 2005. április 14-én hozott ítéletet;
—
adjon helyt az első fokon előterjesztett kérelmeknek, vagy másodlagosan érdemi határozathozatal céljából utalja vissza az ügyet az Elsőfokú Bírósághoz;
—
adjon helyt a 2001. október 16-án előterjesztett pervezető intézkedés iránti kérelmének, valamint a 2001. április 20-án előterjesztett, a felek személyes megjelenése, tanúmeghallgatás lefolytatása és szakértői vélemény beszerzése iránti kérelmének;
—
kötelezze az elsőfokú eljárás alperesét a költségek viselésére.
9.
A Bizottság ezzel szemben azt kéri, hogy a Bíróság
—
az első három jogalapot mint elfogadhatatlant vagy – másodlagosan – mint megalapozatlant utasítsa el,
—
a negyedik jogalapot mint megalapozatlant utasítsa el,
—
kötelezze a fellebbezőt a költségek viselésére,
—
vagy – másodlagosan – amennyiben a fellebbezésnek helyt ad, érdemi határozathozatal céljából utalja vissza az ügyet az Elsőfokú Bírósághoz.
10.
A Lenzing Fibers GmbH (a továbbiakban: Lenzing Fibers), a Lenzing Lyocell jogutódja és az Osztrák Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság a fellebbezést teljes egészében utasítsa el.
IV – Jogi álláspont
11.
A Sniace négy jogalapra hivatkozik. Az Elsőfokú Bíróság tévedett egyrészt akkor, amikor nem ismerte el, hogy a támogatás jelentősen befolyásolja a Sniace piaci helyzetét, másrészt amikor a Sniace részvételét a vizsgálati eljárásban másodlagosnak tekintette. Harmadrészt a megtámadott határozat sértette a hatékony jogorvoslathoz való jogot. Negyedik jogalapjával a Sniace állítólagos hátrányos megkülönböztetését veti fel a Lenzing Lyocell-lel szemben, mivel az Elsőfokú Bíróság helyt adott azon keresetnek, amelyet az anyavállalt Lenzing AG (a továbbiakban: Lenzing-csoport) nyújtott be a Sniacénak nyújtott támogatások jóváhagyása tárgyában. (
5
)
A – A személyes érintettségről
12.
E jogalapok részletes vizsgálatát megelőzően néhány előzetes megjegyzést szükséges fűzni a személyes érintettség kérdéséhez.
13.
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében azon jogalanyok, akik nem címzettjei egy határozatnak, csak akkor állíthatják (eredményesen), hogy a Szerződés 230. cikkének negyedik bekezdése értelmében személyükben érintettek, ha ez a határozat sajátos jellemzőik vagy egy őket minden más személytől megkülönböztető ténybeli helyzet folytán vonatkozik rájuk, és ezáltal a címzetthez hasonló módon egyéníti őket. (
6
)
14.
Az állami támogatások jogában a versenytársak személyes érintettségének feltételei jelentősen különböznek attól függően, hogy az eljárás mely szakaszában és milyen célból indítanak keresetet.
15.
A Bíróság legutóbb az ARE-ítéletben foglalta össze, milyen feltételekkel indíthatnak a kedvezményezettek (potenciális) versenytársai keresetet a Bizottság határozatai ellen, amennyiben ez utóbbi anélkül hagyja jóvá a tagállami intézkedéseket, hogy lefolytatná az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást. (
7
) Ekkor kétféle kereset áll rendelkezésre: egyrészt a kereset irányulhat a hivatalos vizsgálati eljárás kikényszerítésére, másrészt irányulhat a Bizottság érdemi határozata ellen.
16.
Amennyiben a kereset a hivatalos vizsgálati eljárás lefolytatásának kikényszerítésére irányul, elég, ha a felperes érdekeiben esetleg sértett személy, vállalkozás vagy egyesület, így különösen versenytárs vállalkozás vagy szakmai szervezet. (
8
) A kereshetőség ilyenkor relatíve széles körű annak érdekében, hogy biztosítva legyenek a potenciális versenytársak számára az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos eljárásban nyújtott eljárási jogok. (
9
)
17.
Más a helyzet ellenben akkor, amikor a kereset egy hivatalos vizsgálati eljárást mellőzve hozott érdemi határozat megsemmisítésére irányul. Ekkor nem elég az, hogy a felperes az EK 88. cikk (2) bekezdése értelmében vett potenciális érintettnek legyen minősíthető. Ezen túlmenően azt is bizonyítania kell, hogy személyében érintett. Ennek feltétele, hogy a vitatott határozat tárgyát képező támogatási rendszer lényegesen befolyásolja piaci helyzetét. (
10
)
18.
Ez a szigorúbb feltétel az EK 88. cikk (2) bekezdése szerint lefolytatott hivatalos vizsgálati eljárást követően is érvényes. Ebben az esetben a Cofaz-ítélet értelmében akkor érinti személyében a felperes versenytársat az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárásban jóváhagyott támogatás, ha az ebben az eljárásban aktív szerepet játszott, és a megtámadott határozat tárgyát képező támogatási intézkedés lényegesen befolyásolja a piaci helyzetét. (
11
) Ehhez a mércéhez kell mérni a Sniace személyes érintettségét.
B – Az első jogalapról: a piaci helyzetre gyakorolt lényeges befolyás
19.
Az első jogalap az Elsőfokú Bíróság azon megállapítása ellen irányul, mely szerint a Sniace nem bizonyította a támogatás által gyakorolt lényeges befolyást. A lényeges befolyás ismérve azon versenytársak azonosítására szolgál, akiket a jóváhagyott támogatás oly módon egyediesít, hogy teljesítik a Plaumann-ítéletben felállított elfogadhatósági feltételeket. (
12
) A keresetindításra jogosult versenytársakat a támogatás így sajátos módon kiemeli minden egyéb személy közül, és a megtámadott határozat címzettjéhez hasonló módon egyéníti őket. Ez az egyéniesítő hatás különbözteti meg a piaci helyzetre gyakorolt lényeges befolyást – amely a Cofaz-ítélet értelmében keresetindításra jogosít – az ilyen értelemben lényegesnek nem minősülő befolyástól.
20.
Főszabály szerint minden szelektív módon bizonyos piaci szereplőknek juttatott előny befolyásolja valamennyi olyan versenytárs piaci helyzetét, akik nem részesülnek ezen előnyből. Piaci helyzetüket ugyanakkor számos más körülmény is előnyösen vagy hátrányosan befolyásolja. Ebből következően önmagában az a tény, hogy valamely intézkedés alkalmas arra, hogy hatást gyakoroljon az érintett piacon fennálló versenyhelyzetre, még nem lehet elegendő ahhoz, hogy bármely, az intézkedés kedvezményezettjével valamilyen versenyhelyzetben álló gazdasági szereplőt ezen intézkedés által személyében érintettnek lehessen tekinteni. (
13
)
21.
A támogatás versenytársat egyéniesítő hatása csak akkor áll fenn, ha a támogatás a kedvezményezettet a versenytárssal szemben oly módon részesíti előnyben, hogy e körülmény különös jelentőséget nyer. E különös jelentőségnek lehetővé kell tennie a közösségi bíróság számára a kedvezményezettnél jelentkező előny hatásainak és a keresetet indító versenytárs versenyhelyzetét befolyásoló egyéb körülményeknek az elhatárolását, és a versenytársra gyakorolt egyedi hatásuk mértékének megítélését. Így kell értelmezni az Elsőfokú Bíróság által a Deutsche Post és DHL ügyben hozott végzésben megfogalmazottakat, amelyek szerint a felperesnek bizonyítania kell piaci helyzete érintettségének jelentős voltát. (
14
)
22.
A Bizottság ezért helyesen hangsúlyozza, hogy a keresetet indító versenytárs piaci helyzetére gyakorolt lényeges befolyást nem szabad összetéveszteni a verseny EK 87. cikk szerinti – esetleg csak fenyegető – torzulásával, ami a jogellenes támogatás egyik ismérve. A támogatások tilalma ugyanis nem korlátozódik kizárólag olyan támogatásokra, amelyek versenytorzító hatása egyes versenytársakat egyéniesít. (
15
)
23.
Következésképpen figyelembe kell venni az adott piac szerkezetét és az állítólagos támogatás hatását. (
16
) Az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 61. pontjában abból indul ki, hogy a támogatások kizárólag egy lyocellgyártó üzemet érintenek, és hogy a Sniace nem gyárt ilyen anyagot, és ezt a jövőben sem tervezi. Ezen túlmenően a 62–78. pontban megállapítja, hogy a lyocell és a Sniace által gyártott viszkóz egymással nem áll versenyhelyzetben. A Lenzing Lyocell számára a lyocell gyártásához nyújtott támogatás ezért a Sniace piaci helyzetét nem befolyásolhatja lényegesen. (
17
) Az Elsőfokú Bíróság ezt alapvetően a két szál – a Sniace által sem vitatott – eltérő tulajdonságaira és különösen a lyocell magasabb árára alapozza.
1. A bizonyítékok Elsőfokú Bíróság általi értékeléséről
24.
A Sniace mindenesetre azt állítja – ahogyan tette ezt már az elsőfokú eljárásban is –, hogy a Lenzing Lyocell standard alatti lyocellt értékesít, azaz alacsonyabb minőségű terméket, valamint ún. proviszkózt, ami lyocellből és viszkózból álló kevert szál. Mindkét termék versenyben áll a Sniace által gyártott viszkózzal.
25.
Amint azt a Sniace kifejezetten elismeri, a fellebbezés az EK 225. cikk és a Bíróság alapokmánya 58. cikkének első bekezdése értelmében azonban jogkérdésekre korlátozódik. Csak az Elsőfokú Bíróságnak van hatásköre a releváns tények megállapítására és értékelésére, valamint a bizonyítékok értékelésére. A tények és bizonyítékok értékelése tehát – amennyiben nincs szó ezek elferdítéséről – nem minősül jogkérdésnek, amelynek a vizsgálata a fellebbezési eljárás keretén belül a Bíróságra tartozna. (
18
)
26.
A Sniace által a lyocell és a viszkóz közötti versenyre vonatkozóan tett kifogások – amint azt a Bizottság és Ausztria is hangsúlyozza – kizárólag az Elsőfokú Bíróság által tett ténymegállapításra vonatkoznak. Ezért azok csak annyiban elfogadhatók, amennyiben a Sniace a tények vagy bizonyítékok elferdítését rója az Elsőfokú Bíróság terhére.
27.
A Bíróság a közelmúltban pontosította, hogy ilyen elferdítés akkor valósul meg, ha a meglévő bizonyítékok értékelése új bizonyítékok felhasználása nélkül is nyilvánvalóan téves. (
19
)
28.
Ennyiben megalapozott a Sniace azon kifogása, mely szerint az Elsőfokú Bíróság a 72. pontban tévesen állapította meg, hogy az ügy iratai alapján nem állapítható meg különböző minőségű lyocellek létezése. A Sniace által a keresetlevél 17. sz. mellékleteként csatolt, a Lenzing Lyocell konferenciájáról szóló cikkből ugyanis kiderül, hogy a Lenzing Lyocell a lyocellszálak különböző fajtáit fejlesztette ki, amelyek eltérő jellemzőkkel bírnak.
29.
Ez a hiba azonban nem elegendő a megtámadott ítélet jogszerűségének megkérdőjelezéséhez, mivel a lyocell különböző fajtáinak létezése nem támasztja alá azt az állítást, mely szerint a Lenzing Lyocell valóban alacsonyabb minőségű lyocellt forgalmaz, amely árban versenyez a viszkózzal.
30.
Ezen túlmenően a Sniace azt kifogásolja, hogy az Elsőfokú Bíróság a 74–77. pontban nem megfelelően értékelte a viszkóz és a proviszkóz – a lyocell és a viszkóz keveréke – közötti állítólagos versenyt. Az e tekintetben előadott érvelés ugyanakkor csak a proviszkóz létezésének bemutatásáig terjed. A Sniace ellenben nem mutatta be azt, hogy már az első fokon előterjesztett bizonyítékok is alátámasztják a proviszkóz és a viszkóz közötti versenyt.
31.
Nem következik más a Bizottság által egy a Lenzing-csoportot érintő összefonódással kapcsolatos eljárásban hozott, 2004 márciusában közzétett határozatból sem, amelyre a Sniace hivatkozik. Igaz ugyan, hogy a Lenzing-csoport az összefonódással kapcsolatos eljárásban megpróbálta bizonyítani, hogy a lyocell és a viszkóz ugyanazon piachoz tartozik, ennek bizonyítása azonban nyilvánvalóan nem sikerült, hiszen a Bizottság e határozatában azt állapította meg, hogy létezik a lyocellszálak külön piaca, amelyen a Lenzing-csoporton kívül csak egyetlen csoport, az Acordis aktív. (
20
)
32.
Az Egyesült Királyság összefonódásokért felelős hatóságának álláspontja, amelyet e lyocellgyártó versenytárs Lenzing-csoport általi felvásárlása kapcsán fogalmazott meg, a jelen eljárásban nem vehető figyelembe. E hatóság a későbbiekben elismerte, hogy a lyocell helyettesíthető más szálakkal. (
21
) A Sniace ezen érveket nem adta elő részletesen, és nem is használta fel őket annak bemutatására, hogy a különféle alkalmazási lehetőségekre tekintettel piaci helyzete jelentősen érintett. Ezért mindez nem tárgya a jelen eljárásnak.
33.
Mindezek alapján nem állapítható meg, hogy az Elsőfokú Bíróság a viszkóz és a lyocell közötti közvetlen verseny hiányának megállapításával bizonyítékokat ferdített el. Az első jogalap e részét ezért el kell utasítani.
2. A Sniace és a Lenzing-csoport közötti versenyhelyzetről
34.
A Sniace azt is állítja, hogy az Elsőfokú Bíróság még csak nem is foglalkozott több olyan körülménnyel, amely a támogatás nyújtásával összefüggésben egyéníti őt. A Lenzing-csoporthoz hasonlóan a cellulózszálgyártók szűk köréhez tartozik, és egyike annak a három versenytárs vállalkozásnak, amely az EK 88. cikk (2) bekezdése alapján részt vett a Lenzing Lyocellnek nyújtott támogatások vizsgálatával kapcsolatos eljárásban. Határozatának (45) preambulumbekezdésében a Bizottság is abból indult ki, hogy a Lenzing Lyocellnek nyújtott támogatások esetleg érinthetnek versenytársakat más tagállamokban. A Sniace utal arra, hogy e piacot felesleges kapacitások jellemzik, amit a Bizottság is elismert. (
22
) Végül a Sniace azt állítja, hogy az elsőfokú eljárásban bizonyította, hogy kár érte a Lenzing Lyocellnek nyújtott támogatás miatt.
35.
Ez a felvetés azonban nem releváns. Éppen ezért a kifejezett értékelés hiánya nem jelenti az indokolási kötelezettség megsértését. (
23
)
36.
Emlékeztetni kell ugyanis arra, hogy a támogatás közvetlenül csak a lyocell gyártását szolgálta, hogy a Sniace nem e terméket gyártja, hanem viszkózt, és hogy a viszkóz és a lyocell között nem áll fenn közvetlen verseny.
37.
A Sniace által tett megállapítások nem a lyocell piacával kapcsolatosak. Következésképpen csak akkor volnának relevánsak, ha a lyocell gyártásához nyújtott támogatás lényeges befolyást gyakorolhat egy olyan gyártó piaci helyzetére, amely más piacokra gyárt cellulózszálakat. Ehhez az volna szükséges, hogy a támogatás, amelyet egy olyan piacon nyújtanak, amelyen a kedvezményezettnek a versenytársa nem aktív, olyan lényeges befolyást gyakoroljon a más piacokon jelen lévő versenytársra, hogy utóbbit a jóváhagyó határozat címzettjéhez hasonló módon egyénítse.
38.
A Sniace által tett megállapítások ugyanakkor nem tartalmaznak olyan elemeket, amelyekből arra lehetne következtetni, hogy a lyocell gyártásához nyújtott támogatás valóban ilyen mértékben hatást gyakorolt volna más piacokra. Különösen hiányzik a viszkóz értékesítésével kapcsolatban a lyocellel fennálló verseny miatt elszenvedett veszteségek fennállásának bizonyítása. Amint azt a Bizottság is hangsúlyozza, a Sniace által az elsőfokú eljárás során e célból benyújtott dokumentum ugyanis azon a nem bizonyított feltételezésen nyugszik, hogy a lyocell valóban közvetlen versenyben áll a viszkózzal.
39.
Annak bizonyításához, hogy a lyocell gyártásához nyújtott támogatás a Lenzing-csoport más piacokon tevékenykedő versenytársaként lényeges befolyást gyakorolt rá, azaz másokhoz képest egyénítette, az kellett volna, hogy a Sniace bemutassa az e piacokra gyakorolt hatásokat. Ilyen – valóban nem könnyen bizonyítható – hatás adódhat például a kedvezményezett tevékenységi terület és a kedvezményezett más tevékenységei közötti kereszttámogatások nyomán. A Sniace azonban nem terjesztett elő erre utaló adatokat.
40.
Szóba kerülhet még a portfólióhatás (
24
), ami nem más, mint hogy a kedvezményezett a támogatott tevékenységek piacának termékeit együtt kínálja olyan más piacok termékeivel, amelyeken versenyhelyzetben áll a panaszos versenytárssal. Ebbe az irányba mutat a proviszkózzal és a más, lyocell felhasználásával készülő kevert szálakkal kapcsolatos felvetés. A Sniace ugyanakkor nem bizonyította sem azt, hogy e kevert szál közvetlen versenyben állna az általa forgalmazott viszkózzal, sem azt, hogy versenyhelyzetét ilyesféle portfólióhatás érte volna a lyocell gyártásához nyújtott előnyökre figyelemmel.
41.
Következésképpen az Elsőfokú Bíróságnak nem kellett állást foglalnia a Sniace által a cellulózszálak gyártói között fennálló általános versenyhelyzetre vonatkozóan előadottakkal kapcsolatban.
42.
Az első jogalapnak e részét is el kell ezért utasítani.
C – A második jogalapról: az eljárásban való részvétel
43.
Második jogalapjával a Sniace a megtámadott ítélet 59. pontjában található azon megállapítást vitatja, mely szerint a pert megelőző eljárásban kis szerepet játszott.
44.
E jogalap ugyanakkor nem hatásos, más szóval „moyen inopérant”, olyan jogalap, amely alkalmatlan a fellebbezés által kitűzött cél elérésére. Éppen ezért megalapozatlan.
45.
Az ARE-ügyben hozott ítéletből ugyanis az következik, hogy önmagában az érintettek számára az EK 88. cikk (2) bekezdésében biztosított eljárási jogok gyakorlása még nem eredményezheti azt, hogy a támogatásról szóló határozat címzettjéhez hasonló módon egyénítse őket. (
25
) Az ezen eljárásban való részvételével ugyan a fél jelzi, hogy különös érdeke áll fenn a támogatás kedvezményezettjének előnyben részesítésével összefüggésben, ugyanakkor ez az érdek önmagában nem elegendő ahhoz, hogy e félt a támogatásról szóló határozat címzettjéhez hasonló módon egyénítse. Még a hivatalos vizsgálati eljárásban való aktív részvétel sem volna ehhez elegendő.
46.
Nem szükséges megválaszolni azt a Sniace, a Bizottság és a Lenzing Fibers által vitatott kérdést, hogy megfordítva, lehetséges-e az egyénítés akkor, ha a felperes versenytárs nem vett részt a Bizottság vizsgálati eljárásában. (
26
) Ugyanez igaz azon kérdés vonatkozásában, hogy egyáltalán elvárható lett volna-e a Sniace aktívabb részvétele az eljárásban.
47.
A Sniace arra is hivatkozik e jogalapjával, hogy legalábbis az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti vizsgálati eljárásban fennálló eljárási jogainak biztosítása kapcsán fennáll az egyénítése. Állítása szerint a megtámadott határozat elfogadásával a Bizottság megsértette eljárási jogait. Mivel a Bizottság a vizsgált intézkedésekre vonatkozó értékelését teljes mértékben megváltoztatta az eljárás megindításáról, illetve a vizsgálat további intézkedésekre történő kiterjesztéséről szóló közleményhez képest, a Sniace számára lehetőséget kellett volna adnia álláspontja újbóli kifejtésére az eljárást lezáró határozat meghozatalát megelőzően.
48.
Ez az állítás azonban az eljárási szabályzat 113. cikkének 2. §-a értelmében nem elfogadható. E rendelkezés értelmében az Elsőfokú Bíróság előtti jogvita tárgyát a fellebbezésben nem lehet megváltoztatni. A Sniace azonban az elsőfokú eljárásban nem hivatkozott ezen állítólagos eljárási szabálysértésre. Ott a Bizottság álláspontjának megváltozását csak a tekintetben kritizálta, hogy az nincs kellően indokolva. Az indokolási kötelezettség megsértésével és az újbóli meghallgatás elmulasztásával kapcsolatos kifogás azonban két különböző jogalap. Ezen állítás vizsgálata a fellebbezés során következésképpen a jogvita tárgyának kiterjesztését jelentené.
49.
Egyébként eddig még nem került megerősítésre az, hogy az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti eljárásban résztvevők versenytársait újból meg kell hallgatni. Ellenkezőleg, az [EK 88.] cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999 tanácsi rendelet (
27
) 6. és 20. cikke értelmében az utóbbiak jogai a támogatásokkal kapcsolatos panaszra, az eljárás megindítását követően észrevételek megtételére, valamint a Bizottság határozatára vonatkozó tájékoztatásra korlátozódnak.
50.
Amint a Lenzing Fibers kifejti, a Sniace számára még az a lehetőség is rendelkezésre állt, hogy kifejtse álláspontját a Bizottságnak a viszkóz és a lyocell különböző piacára vonatkozó megváltozott értékelésével összefüggésben. Egy, az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti vizsgálati eljárással kapcsolatos kiegészítő közleményben ugyanis a Bizottság már megállapította, hogy a viszkóz és a lyocell két különböző termék, és lehetőséget biztosított az észrevételek újbóli megtételére. (
28
)
51.
Következésképpen a második jogalapot is el kell utasítani.
D – A harmadik jogalapról: hatékony jogvédelem
52.
Harmadik jogalapjával a Sniace másodlagosan azt állítja, hogy a kereset elfogadhatatlansága a hatékony jogvédelem megtagadását jelentené.
53.
A Sniace azon állításai tekintetében, melyek szerint már bizonyította, hogy fennállnak a kereset elfogadhatóságának feltételei, elég visszautalni a fent kifejtettekre. A személyes érintettséget valójában nem sikerült bizonyítani. Ugyancsak nem következik kereshetőségi jog a Sniacét a bizottsági eljárásban megillető eljárásjogi helyzetből.
54.
Még ha a Bizottság határozata a Sniace egyénítése hiányában is sértené annak jogait, ebből még nem következne a közösségi bíróságokhoz benyújtott kereset elfogadhatósága. (
29
) A tagállamoknak kell ugyanis olyan jogorvoslati és eljárási rendszert kialakítaniuk, amely biztosítja az ilyen ügyekben a hatékony bírói jogvédelem tiszteletben tartását. (
30
) E tekintetben a nemzeti bíróságoknak az EK 5. cikkben megfogalmazott jóhiszemű együttműködés elve alapján a jogorvoslatra vonatkozó nemzeti eljárási szabályokat lehetőség szerint úgy kell értelmezniük és alkalmazniuk, hogy biztosítsák a megkívánt jogvédelem érvényesülését. (
31
)
55.
Igaz ugyan, hogy a magánszemélyek egyedül az EK 87. cikkre hivatkozással a nemzeti bíróságok előtt nem hivatkozhatnak valamely támogatás közösségi joggal való összeegyeztethetetlenségére, és nem kérhetik, hogy e bíróságok az ilyen összeegyeztethetetlenséget fő- vagy járulékos kérdésként állapítsák meg. (
32
) Ilyen megállapítást az EK 87. és 88. cikk alapján ugyanis csak a Bizottság tehet. (
33
)
56.
Ettől azonban meg kell különböztetni azt a lehetőséget, amely alapján a nemzeti bíróságok előtt hivatkozni lehet egy támogatást jóváhagyó bizottsági határozat jogellenességére. Ez a lehetőség főszabály szerint adott, (
34
) feltéve hogy a magánszemélynek nem kellett volna a keresetindítási határidőn belül keresetet indítania a közösségi bíróságok előtt. (
35
) Jelen esetben ez a helyzet már csak azért sem áll fenn, mivel a kereset a fenti megállapítások fényében nem lett volna elfogadható. Adott esetben a nemzeti bíróságnak ilyen esetben előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel kell a Bírósághoz fordulnia a határozat érvényességének megvizsgálása érdekében. (
36
)
57.
A fentiek fényében a versenytárs által a támogatásról hozott határozat ellen a közösségi bíróságokhoz benyújtott kereset elfogadhatóságára vonatkozó feltételek nem sértik a hatékony jogvédelem alapelvét.
E – A negyedik jogalapról: az egyenlő bánásmód
58.
Végezetül a Sniace azt állítja, hogy a kereset elfogadhatatlanként történő elutasítása sértené az egyenlő bánásmód elvét, ugyanis versenytársa, a Lenzing-csoport sikeresen indított keresetet egy olyan bizottsági határozat ellen, amely a Sniace érdekében hozott intézkedéseket hagyott jóvá.
59.
Anélkül, hogy szükséges volna e másik eljárás részleteinek ismertetése, elég arra utalni, hogy a Sniace számára nyújtott támogatásból annak viszkózgyártása is részesült, és hogy a Lenzing-csoport ugyancsak értékesít viszkózt. E közvetlen versenyhelyzetnek az érintettsége miatt állapíthatta meg az Elsőfokú Bíróság az egyénítés fennállását. (
37
) Mivel tehát e két eljárás nem összehasonlítható, nem állapítható meg nem megengedett egyenlőtlen bánásmód.
60.
Végül a Sniace azon kifogása sem állja meg a helyét, mellyel felrója az Elsőfokú Bíróságnak bizonyítási indítványai elutasítását. Egyedül az Elsőfokú Bíróság dönthet ugyanis az előtte folyamatban lévő üggyel kapcsolatban a rendelkezésére álló bizonyítékok kiegészítésének esetleges szükségességéről. Az, hogy az eljárási iratok bizonyító erejűek-e, a tényállásnak az Elsőfokú Bíróság általi szabad mérlegelésébe tartozik, és az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében e mérlegelésnek a fellebbezési eljárás keretében történő felülvizsgálata nem tartozik a Bíróságra, kivéve az Elsőfokú Bíróság elé terjesztett bizonyítékok elferdítésének esetét, illetve amennyiben az Elsőfokú Bíróság megállapításainak ténybeli pontatlansága az ügy irataiból kitűnik. (
38
)
61.
Ezért e jogalapot is el kell utasítani.
F – Következtetés
62.
A fellebbezést a fentiek fényében teljes egészében el kell utasítani.
V – A költségekről
63.
A Bíróság eljárási szabályzatának 122. cikke szerint – összefüggésben a 118. cikkével és 69. cikkének 2. §-ával – a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a Sniace pervesztes lett, kötelezni kell mind saját költségeinek, mind a Bizottság költségeinek viselésére.
64.
A 69. cikk 4. §-a alapján az eljárásba beavatkozó tagállamok maguk viselik saját költségeiket, ideértve a fellebbezési eljárás költségeit is. (
39
) E rendelkezés harmadik bekezdése értelmében a Bíróság elrendelheti, hogy más beavatkozók is maguk viseljék saját költségeiket. Ez helyénvalónak tűnik a jelen ügyben a Lenzing Fibers tekintetében. Ennek megfelelően Ausztria és a Lenzing Fibers maguk viselik saját költségeiket.
VI – Végkövetkeztetések
65.
Mindezek alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
1.
A fellebbezést utasítsa el.
2.
A Sniace SA-t kötelezze saját és a Bizottság költségeinek viselésére.
3.
Az Osztrák Köztársaság és a Lenzing Fibers GmbH maguk viselik saját költségeiket.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	HL 2001. L 38., 33. o.
(
3
)	A T-88/01. sz., Sniace kontra Bizottság ügyben 2005. április 14-én hozott ítélet (EBHT 2005., II-1165. o.).
(
4
)	Hivatkozás a 2. lábjegyzetben.
(
5
)	A T-36/99. sz., Lenzing AG kontra Bizottság ügyben 2004. október 21-én hozott ítélet (EBHT 2004., II-3597. o.), lásd még a C-525/04 P. sz., Spanyolország kontra Lenzing ügyben 2007. február 1-jén előterjesztett indítványomat (EBHT 2007., I-9947. o.).
(
6
)	A 25/62. sz., Plaumann kontra Bizottság ügyben 1963. július 15-én hozott ítélet (EBHT 1963., 197., 238. o.) és a C-198/91. sz., Cook kontra Bizottság ügyben 1993. május 19-én hozott ítélet (EBHT 1993., I-2487. o.) 20. pontja.
(
7
)	A C-78/03. P. sz. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum ügyben 2005. december 13-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-10737. o.) 34. és azt követő pontjai.
(
8
)	A 7. lábjegyzetben hivatkozott ARE-ítélet 35. és azt követő pontjai.
(
9
)	A 7. lábjegyzetben hivatkozott ARE-ítélet 34. és azt követő pontjai.
(
10
)	A 7. lábjegyzetben hivatkozott ARE-ítélet 68. és azt követő pontjai, illetve kevésbé világosabban kifejtve a 37. pontban.
(
11
)	A 169/84. sz., Cofaz és társai kontra Bizottság ügyben 1986. január 28-án hozott ítélet (EBHT 1986., 391. o.) 25. pontja.
(
12
)	A 6. lábjegyzetben hivatkozott Plaumann kontra Bizottság és Cook kontra Bizottság ügyekben hozott ítéletek.
(
13
)	A 10/68. és 18/68. sz., Eridania és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 1969. december 10-én hozott ítélet (EBHT 1969., 459. o.) 7. és 8. pontja.
(
14
)	Az Elsőfokú Bíróság által a T-358/02. sz. ügyben 2004. május 27-én hozott végzés (EBHT 2004., II-1565. o.) 37. pontja.
(
15
)	Lásd e tekintetben a C-367/04. P. sz., Deutsche Post és DHL kontra Bizottság ügyben 2006. február 21-én hozott végzés (EBHT 2006., I-26*. o., csak németül és franciául érhető el) 47. pontját.
(
16
)	Az Elsőfokú Bíróság ennek megfelelően a T-146/03. sz., Asociación de Estaciones de Servicio de Madrid és Federación Catalana de Estaciones de Servicio kontra Bizottság ügyben 2006. december 12-én hozott ítéletének (EBHT 2006., II-98*. o.) 50. és azt követő pontjaiban egy benzinkutaknak nyújtott támogatással összefüggésben a kedvezményezett benzinkút-üzemeltető megfelelő helyi versenytársait vette figyelembe.
(
17
)	Ez egyébként megfelel a Bizottság által a megtámadott határozat (52) preambulumbekezdésében, valamint egy összefonódásnak a közös piaccal és az EGT-megállapodás működésével való összeegyeztethetetlenségéről szóló, 2001. október 17-i határozat (COMP/M.2187 – CVC/Lenzing, HL 2004. L 82., 20. o.) (54) és azt követő preambulumbekezdéseiben megfogalmazott értékelésnek is.
(
18
)	Lásd az állami támogatások jogában a C-442/03. P. és C-471/03. P. sz., P & O European Ferries [Vizcaya] kontra Bizottság és Diputación Foral de Vizcaya kontra Bizottság egyesített ügyekben 2006. június 1-jén hozott ítélet (EBHT 2006., I-4845. o.) 60. pontját, valamint általában a C-390/95. P. sz., Antillean Rice Mills és társai kontra Bizottság ügyben 1999. február 11-én hozott ítélet (EBHT 1999., I-769. o.) 29. pontját; a C-237/98. P. sz. Dorsch Consult ügyben 2000. június 15-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-4549. o.) 35. és azt követő pontjait; valamint a C-204/00. P., C-205/00. P., C-211/00. P., C-213/00. P., C-217/00. P. és C-219/00. P. sz., Aalborg Portland és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2004. január 7-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-123. o.) 49. pontját.
(
19
)	A C-229/05. P. sz., PKK és KNK kontra Tanács ügyben 2007. január 18-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-439. o.) 37. pontja. A korábbi megfogalmazás tekintetében lásd a C-8/95. P. sz., New Holland Ford kontra Bizottság ügyben 1998. május 28-án hozott ítélet (EBHT 1998., I-3175. o.) 72. pontját, valamint a C-551/03. P. sz., General Motors kontra Bizottság ügyben 2006. április 6-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-3173. o.) 54. pontját.
(
20
)	A 17. lábjegyzetben hivatkozott CVC/Lenzing határozat 230. és azt követő preambulumbekezdései.
(
21
)	Az Office of Fair Trading által a Lenzing/Tencel ügyben 2004. szeptember 6-án hozott határozat (http://www.oft.gov.uk/NR/rdonlyres/083EBE4F-28E5-4E0C-99EA-02007CBA5275/0/Lenzing.pdf) 10. pontja.
(
22
)	A Sniace e tekintetben az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti vizsgálati eljárás megindításáról szóló közleményre és a 17. lábjegyzetben hivatkozott, összefonódásról szóló határozatra hivatkozik, de a Bizottság ugyanezen következtetésre jutott a megtámadott határozat (45) preambulumbekezédésében is.
(
23
)	Lásd a C-274/99. P. sz., Conolly kontra Bizottság ügyben 2001. március 6-án hozott ítélet (EBHT 2001., I-1611. o.) 121. pontját és a C-197/99. P. sz., Belgium kontra Bizottság (Forges de Clabecq) ügyben 2003. szeptember 11-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-8461. o.) 81. pontját, valamint Léger főtanácsnok által az utóbbi ügyben előterjesztett indítvány 68. pontját.
(
24
)	E fogalom tekintetében lásd az Elsőfokú Bíróság által a T-114/02. sz., BaByliss kontra Bizottság ügyben 2003. április 3-án hozott ítélet (EBHT 2003., II-1279. o.) 343. pontját.
(
25
)	A 7. lábjegyzetben hivatkozott ARE-ügyben hozott ítélet 58. és 69., illetve azt követő pontjai. Lásd hasonló értelemben a T-398/94. sz., Kahn Scheppvaart kontra Bizottság ügyben 1996. június 5-én hozott ítélet (EBHT 1996., II-477. o.) 42. pontját.
(
26
)	Lásd az Elsőfokú Bíróság által a T-435/93. sz., ASPEC és társai kontra Bizottság ügyben 1995. április 27-én hozott ítélet (EBHT 1995., II-1281. o.) 64. pontját; a T-149/95. sz., Ducros kontra Bizottság ügyben 1997. november 5-én hozott ítélet (EBHT 1997., II-2031. o.) 34. pontját; és a T-11/95. sz., BP Chemicals kontra Bizottság ügyben 1998. szeptember 15-én hozott ítélet (EBHT 1998., II-3235. o.) 72. pontját; és lásd ellenkező értelemben a Bíróság által a C-106/98. P. sz., Comité d’entreprise de la Société française de production és társai kontra Bizottság ügyben 2000. május 23-án hozott ítélet (EBHT 2000., I-3659. o.) 41. pontját; valamint a 14. lábjegyzetben hivatkozott Deutsche Post és DHL kontra Bizottság ügyben hozott végzés 41. pontját.
(
27
)	HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.
(
28
)	Felhívás észrevételek benyújtására az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése értelmében a C 61/98 (ex NN 189/97) Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG javára nyújtott támogatással összefüggésben (HL 1999. C 253., 4. o.), (10) preambulumbekezdés.
(
29
)	A Bizottság által hivatkozott C-379/03. P. sz., Pérez Escolar kontra Bizottság ügyben 2004. október 1-jén hozott végzés (az EBHT-ben nem tették közzé, csak spanyolul és franciául érhető el) 41. és azt követő pontjai a jelen ügyben nem relevánsak, mivel a felperes még csak nem is volt versenytársa az állítólag kedvezményezett vállalkozásnak.
(
30
)	A C-50/00. P. sz., Unión de Pequeños Agricultores kontra Tanács ügyben 2002. július 25-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-6677. o.) 41. pontja.
(
31
)	A 30. lábjegyzetben hivatkozott Unión de Pequeños Agricultores kontra Tanács ügyben hozott ítélet 42. pontja.
(
32
)	A 78/76. sz. Steinike & Weinlig ügyben 1977. március 22-én hozott ítélet (EBHT 1977., 595. o.) 10. pontja és a C-297/01. sz., Sicilcassa és Graci ügyben 2003. július 24-én hozott végzés (EBHT 2003., I-7849. o.) 47. pontja.
(
33
)	A 32. lábjegyzetben hivatkozott Steinike & Weinlig ügyben hozott ítélet 6. és azt követő pontjai.
(
34
)	A C-148/04. sz. Unicredito Italiano ügyben 2005. december 15-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-11137. o.) 43. pontja, lásd még a 133/85–136/85. sz. Rau kontra BALM egyesített ügyekben 1987. május 21-én hozott ítélet (EBHT 1987., 2289. o.) 11. pontját és a C-344/98. sz., Masterfoods és HB ügyben 2000. december 14-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-11369. o.) 55. és azt követő pontjait.
(
35
)	Lásd egyéb hivatkozások mellett a C-441/05. sz. Roquette Frères ügyben 2006. október 26-án előterjesztett indítványom (EBHT 2007., I-1993. o.) 33. pontját.
(
36
)	A 34. lábjegyzetben hivatkozott Masterfoods-ügyben hozott ítélet.
(
37
)	Lásd e tekintetben az 5. lábjegyzetben hivatkozott Spanyolország kontra Lenzing ügyben előterjesztett indítványom 29. és azt követő pontjait.
(
38
)	A C-315/99. P. sz., Ismeri Europa kontra Számvevőszék ügyben 2001. július 10-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-5281. o.) 19. pontja; a C-24/01. P. és C-25/01. P. sz., Glencore és Compagnie Continentale kontra Bizottság egyesített ügyekben 2002. november 7-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-10119. o.) 77. és 78. pontja; valamint a C-136/02. P. sz., Mag Instrument kontra OHIM ügyben 2004. október 7-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-9165. o.) 76. pontja.
(
39
)	A C-74/00. P. és C-75/00. P. sz., Falck kontra Bizottság egyesített ügyekben 2002. szeptember 24-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-7869. o.) 191. pontja.