62007CC0362
PAOLO MENGOZZI
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2008. július 17. (
1
)
C-362/07. és C-363/07. sz. egyesített ügyek
Kip Europe SA és társai
és
Hewlett Packard International SARL
kontra
Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
„Közös Vámtarifa — Kombinált Nómenklatúra — Tarifális besorolás — Többfunkciós készülékek — Lézernyomtató-modulból és szkennermodulból álló, másoló funkcióval rendelkező készülékek — 8471 vámtarifaszám — 9009 vámtarifaszám”
I – Bevezetés
1.
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság a vámnómenklatúra bizonyos rendelkezéseinek értelmezését kéri a Bíróságtól. A felmerült konkrét kérdések ugyan az úgynevezett „többfunkciós” készülékekre vonatkoznak; a Bíróságot azonban ezzel összefüggésben általánosabb terjedelmű magyarázatra kérték fel.
II – Jogszabályi környezet
A – A Kombinált Nómenklatúra rendelkezései
2.
A jelen jogvita tényállására a 2006-os Kombinált Nómenklatúra alkalmazandó, amelyet az 1719/2005/EK rendelet (
2
) tartalmaz (a továbbiakban: KN 2006).
3.
A KN 2006 I. szakasza, amely az „Általános szabályok” címet viseli, a következőképpen rendelkezik:
„1.
Az áruosztályok, árucsoportok és árualcsoportok címe csak a hivatkozások megkönnyítésére szolgál; jogi szempontból az áruk besorolását a vámtarifaszámokban szereplő árumegnevezések és az azokhoz kapcsolódó, az áruosztályokhoz, illetve az árucsoportokhoz tartozó megjegyzések alapján, valamint – ha az adott vámtarifaszám vagy megjegyzés eltérően nem rendelkezik – a következő rendelkezések alapján kell meghatározni.
[…]
3.
Ha […] az árut első látásra két vagy több vámtarifaszám alá lehetne besorolni, a besorolást az alábbiak szerint kell elvégezni:
a)
Azt a vámtarifaszámot, amely az árut legpontosabban határozza meg, előnyben kell részesíteni azokkal a vámtarifaszámokkal szemben, amelyek általánosabb meghatározást tartalmaznak. […]
b)
Az áruk keverékét és azokat a különböző alapanyagokból álló, illetve különböző alkotórészekből előállított összetett árukat, valamint azokat a kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt árukat, amelyek a 3. a) szabály alkalmazásával nem sorolhatók be, aszerint az alapanyag, illetve alkotórész szerint kell besorolni, amelyik az ilyen áru lényeges jellemzőjét meghatározza, ha ez az anyag vagy alkotórész megállapítható.
c)
Ha az árukat a 3. a) vagy a 3. b) szabály szerint nem lehet besorolni, akkor azokat az egyaránt szóba jöhető vámtarifaszámok közül számsorrendben az utolsó alá kell besorolni.
[…]”.
4.
A KN 2006 XVI. áruosztályát, amely a „Gépek és mechanikus berendezések; villamossági cikkek; ezek alkatrészei; hangfelvevő és -lejátszó készülékek, kép- és hangfelvevő és -lejátszó készülékek televízióhoz; ezek alkatrészei és tartozékai” címet viseli, a következő „Megjegyzések” vezetik be:
„1.
Nem tartozik ebbe az áruosztályba:
[…]
m)
a 90. árucsoportba tartozó áru;
[…]
3.
Eltérő rendelkezés hiányában az összetett gépet, a két vagy több különböző gépből összeszerelt gépet, amely az összeszerelés következtében egy egészet képez, és azt a gépet, amely felépítése szerint két vagy több különböző, egymást felváltó vagy kiegészítő tevékenység kifejtésére tervezett, úgy kell besorolni, mintha kizárólag abból a gépből állna, amely a fő művelet (célművelet) elvégzésére szolgál.
[…]”
5.
A XVI. áruosztályba tartozó 84. árucsoportot, amely az „Atomreaktorok, kazánok, gépek és mechanikus berendezések, valamint ezek alkatrészei” címet viseli, a következő „Megjegyzések” vezetik be:
„[…]
5.
[…]
B)
Az „automatikus adatfeldolgozó gépek” olyan rendszer alakjában is előfordulhatnak, amely változó számú önálló egységből áll. Figyelembe véve a lenti E) pontot, egy egységet a komplett rendszer részének kell tekinteni, ha az alábbi feltételeknek megfelel:
a)
kizárólag vagy elsősorban automatikus adatfeldolgozó rendszerben használják;
b)
összekapcsolható a központi feldolgozóegységgel akár közvetlenül, akár egy vagy több más egységen keresztül; és
c)
az adatokat olyan alakban (kódok vagy jelek) kell felvennie vagy leadnia, amely a rendszerben alkalmazható.
[…]
D)
A nyomtatót, a billentyűzetet, az X–Y koordinációs beviteli egységet, valamint a lemezes tárolóegységet, amely kielégíti a fenti B) b) és c) pontokban leírt feltételeket, minden esetben mint a 8471 vtsz. alá tartozó egységet kell besorolni.
E)
A meghatározott, nem adatfeldolgozási feladat ellátására szolgáló gépeket, amelyek automatikus adatfeldolgozó gépet foglalnak magukban, vagy azzal összekapcsolva működnek, a megfelelő feladatot meghatározó vtsz. alá, ennek hiányában a más figyelembe vehető vtsz. alá kell besorolni.
[…]”
6.
A KN 2006 8471 vámtarifaszámának felépítése a következő:„8471Automatikus adatfeldolgozó gép és egységei; mágneses vagy optikai leolvasó, adatátíró gép a kódolt adat adathordozóra történő átírására és másutt nem említett gép ilyen adatok feldolgozáshoz[…]847160
– –
Input- vagy outputegység, tárolóegységgel egy burkolatban is:
84716020
– –
Printer
84716060
– –
Billentyűzet
84716080
– –
Más
[…]”
7.
A KN 2006 XVIII. áruosztálya, amely az „Optikai, fényképészeti, mozgófényképészeti, mérő, ellenőrző, precíziós, orvosi vagy sebészeti műszerek és készülékek és mindezek alkatrészei és tartozékai” címet viseli, a 90. árucsoportjában a következő vámtarifaszámokat foglalja magába:„9009Optikai rendszerű vagy kontakt fénymásoló és hőmásoló készülék:
—
Elektrosztatikus fénymásoló készülék:
[…]90091200
– –
Az eredeti képet közvetetten másoló (indirekt eljárás)”.
B – A 400/2006/EK rendelet
8.
A 400/2006/EK rendelet (
3
), amellyel az Európai Közösségek Bizottsága az egyes áruknak a Kombinált Nómenklatúra vámtarifaszámai alá történő besorolását szabályozza, a bennünket érdeklő részében a 90091200 vámtarifa-alszám alá a következőképpen meghatározott készüléket sorolta be:
„4.
Többfunkciós készülék, amely az alábbi funkciókat képes ellátni:
—
szkennelés,
—
lézernyomtatás,
—
lézermásolás (indirekt eljárás).
A készülék, amely számos papíradagoló tálcával rendelkezik, percenként 40 db A4-es papír sokszorosítására képes.
A készülék vagy függetlenül (mint egy másoló), vagy automatikus adatfeldolgozó géphez vagy egy hálózatba (mint egy nyomtató, egy szkenner és egy másoló) kapcsolva működik.”
9.
E választást a következőképpen indokolták:
„A besorolást a Kombinált Nómenklatúra értelmezésére szolgáló 1., 3. c) és 6. általános szabály, a 84. árucsoporthoz tartozó Megjegyzések 5. E) pontja, valamint a 9009 és 90091200 KN kódok szövege határozza meg.
A készülék számos funkcióval rendelkezik, melyek közül egyik sem tekinthető a termék lényeges jellemzőjét adónak.”
III – Az alapeljárások és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
10.
Azon két alapeljárás közül, amelyekben a Bíróságot előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések vizsgálatára kérték fel, az egyik a „KIP 3000” készülékre, a másik a Hewlett-Packard International SARL (a továbbiakban: HP) három különböző többfunkciós nyomtatójára vonatkozik (laserjet CM 1015 MFP, laserjet M 1017 MFP és laserjet M 1005 MFP).
11.
Meglehetősen különböző készülékekről van szó. A KIP 3000 nagy formátumú nyomtató/szkenner, amelyet lényegében építészeti és tervezői tevékenységet folytató szakmai közönség részére szánnak, és amely egy Windows programmal működő számítógépet is magában foglal. A HP termékeit ezzel ellentétben elsősorban a családok, valamint a kisebb méretű irodák használatára szánják.
12.
E készülékekben az a közös, hogy mindegyik rendelkezik nyomtató- és szkennermodullal: a nyomtató és szkennelési funkciók ezen ötvözete a nyomtatáson és a szkennelésen kívül másolási funkciók végrehajtását is lehetővé teszi. Ráadásul a másolási funkciót számítógéphez való csatlakozás nélkül is biztosítják.
13.
A francia vámhatóságok a szóban forgó készülékeket a KN 90091200 vámtarifaszám alá sorolták be, mivel álláspontjuk szerint lényegében fénymásoló készülékekről van szó. Ezzel kapcsolatban azt kell megállapítani, hogy ez a besorolás 6%-os behozatali vámtétel kiszabásával jár. Ezzel szemben az importőr társaságok által javasolt 847160 vámtarifaszám alá történő besorolás vámmentességgel jár. Az „adatfeldolgozó” készülékek vámjainak megszüntetését a Világkereskedelmi Szervezet (WTO) keretében, az információtechnológiai termékek kereskedelméről szóló, 1996. december 13-i miniszteri nyilatkozat alapján elfogadott ilyen tárgyú megállapodás biztosítja. Ezt a megállapodást a Tanács az információtechnológiai termékek vámjainak megszüntetéséről szóló, 1997. március 24-i 97/359/EK határozatával (
4
) fogadta el.
14.
A kérdést előterjesztő bíróság – szembesülve a problémával – előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé: (
5
)
„1)
A jelen eljárásban ismertetett, egy vagy több számítógéphez közvetlenül vagy hálózatban csatlakoztatva való működtetésre szánt, de kizárólag másoló funkcióban önállóan is működtethető többfunkciós készülék másoló funkciója „adatfeldolgozáson kívüli feladatnak” minősül-e a KN 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. E) pontja értelmében?
2)
Amennyiben az első kérdésre adott válasz igenlő, úgy ezen saját funkció alapján, amellyel kapcsolatban kifejezetten megállapításra került, hogy nem ez adja az áru lényeges jellemzőjét, kizárható-e a megjegyzések 5. E) pontja alkalmazásával a 84. árucsoportba történő besorolás annak ellenére, hogy az áru az adatfeldolgozás körébe tartozó nyomtató és szkennerfunkcióval rendelkezik?
3)
Ilyen esetben a tárgyilag elkülönülő három modulból álló (nyomtató, szkenner és számítógép), összetett készüléket a 3. b) általános szabály alapján kell besorolni?
4)
Általánosabban fogalmazva, a Harmonizált Áruleíró és Kódrendszer, valamint a KN helyes értelmezéséből az következik, hogy a 847160 vámtarifaszám alá, vagy az, hogy a 90091200 vámtarifa[al]szám alá kell besorolni az olyan nyomtatókat, mint amilyeneket a [jelen] eljárásban ismertettek?
5)
A 2006. március 8-i 400/2006/EK rendelet nem semmis-e amiatt, hogy ellentétes a Harmonizált Áruleíró és Kódrendszerrel, valamint a KN-nel, valamint a Harmonizált Áruleíró és Kódrendszer, a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok 1. és 3. b) pontjával, mivel azt „a termék lényeges jellemzőjét adó funkció” fogalmára hivatkozva indokolták, és az alapján az olyan nyomtatókat, mint amilyenek [a jelen eljárásban] a leírásban szerepelnek, a 90091200 vámtarifa[al]szám alá kellene besorolni?”
IV – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
A – Előzetes észrevételek
15.
Valójában azt kell megállapítani, hogy az olyan többfunkciós készülékek tarifális besorolása, mint amilyenek a jelen előzetes döntéshozatali eljárás tárgyát is képezik, a jövőben nem okozhatnak több problémát, mivel a KN 2007-es változata nem tartalmazza a 9009 vámtarifaszámot és a kérdéses készülékeket a 8443 vámtarifaszám alá kell besorolni, amely ma a „nyomdaipari gép […]; más nyomtatók, másológépek és faxgépek, kombinálva is” címet viseli. A 844331 vámtarifa-alszám jelenleg hatályos 2008-as változata (
6
) különösen az alábbiakat tartalmazza: „nyomtatási, másolási vagy faxtovábbítási funkciók közül legalább kettővel rendelkező, automatikus adatfeldolgozó géphez vagy egy hálózathoz való kapcsolódásra alkalmas készülék”.
16.
Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy a jelen ügy egyik alapvető problémáját jelentő, vagyis a KN 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. E) pontjának értelmezése továbbra is aktuális marad, mivel ez a rendelkezés még mindig jelen van a KN szövegében.
B – A KN értelmezésével kapcsolatos, első négy kérdésről
1. Bevezető megállapítások
17.
Megállapítható, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által felvetett első négy kérdést együtt kell megvizsgálni. E kérdésekkel e bíróság ugyanis a fent leírt készülékek besorolása érdekében a KN jelen ügyben releváns rendelkezéseinek értelmezését kéri a Bíróságtól.
18.
Pontosabban a probléma lényege elsősorban az, hogy a KN mely magyarázó rendelkezéseit kell a jelen ügyben alkalmazni, illetve másodsorban, hogy azokat hogyan kell értelmezni.
2. A felek érvei
19.
A KIP Europe SA és a HP, az alapeljárások felperesei, akiket ugyanazok az ügyvédek képviselnek, azonos észrevételeket tettek, amelyek célja annak bizonyítása, hogy a szóban forgó készülékeket a 847160 vámtarifa-alszám alá kell besorolni.
20.
A felperes társaságok mindenekelőtt arra hivatkoznak, hogy a 847160 vámtarifa-alszám alá történő besorolást az általános szabályok 3. b) pontja alapján kell végrehajtani, mivel a nyomtatási modul (vagy másodlagosan a nyomtatási- és szkennermodul együttesen) adja ezen készülékek „lényeges jellemzőjét”.
21.
E felek szerint, ezzel szemben nem vehető figyelembe e készülékek által végzett „művelet”, mivel ez a körülmény az általános szabályok 3. b) pontjának szövegében nem szerepel. A kizárólag a XVI. áruosztályhoz tartozó megjegyzések 3. pontjában szereplő „fő művelet” kritérium ugyanis nem alkalmazható, ha (mint a jelen ügyben is) a készülék – elméletben – a XVI. áruosztályba nem tartozó vámtarifaszámok alá is besorolható. (
7
)
22.
A felperes társaságok e tekintetben úgy ítélik meg, hogy a Bíróság a Rank Xerox ügyben hozott ítéletében (
8
) tévedett, amikor az általános szabályok 3. b) pontjának alkalmazása érdekében az „alapanyag” vagy „alkotórész” kritérium helyett a „művelet” szempontot használta. (
9
)
23.
Ami a KN 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. E) pontját illeti, amely a francia vámhatóság érvelésének alapját képezi, azt helytelenül alkalmazták. Ennek a rendelkezésnek ugyanis egyszerűen annak megakadályozása a célja, hogy teljesen különböző készülékeket, amelyek funkciója nem az adatfeldolgozás, de kivitelezési vagy használati okok miatt számítógépet is magukban foglalnak vagy számítógéphez csatlakoztathatók, adatfeldolgozó készülékként lehessen besorolni. (
10
)
24.
A megjegyzések ezen 5. E) pontjának a jelen ügyben történő alkalmazása annak megállapítását jelentené, hogy egyedül a másolási feladat a meghatározó, figyelmen kívül hagyva a nyomtatási és szkennelési műveletet, noha azokról bebizonyosodott, hogy adatfeldolgozási funkciónak minősülnek. Az alapeljárások felperes társaságai szerint a megjegyzések 5. E) pontjának szövegezésekor kizárólag azokra a készülékekre kívántak utalni, amelyek egyetlen funkcióval rendelkeznek. (
11
)
25.
A felperes társaságok szerint a francia vámhatóságok logikáját alkalmazva – ad abszurdum – odáig jutnánk, hogy valamely számítógépet óraként sorolhatnánk be, hiszen az magában foglalja az óra funkciót is. (
12
)
26.
A felperes társaságok ezenkívül azt is állítják, hogy a másolási funkció önmagában felfogható az adatfeldolgozás egy formájának, ezzel így automatikusan kizárva a 84. árucsoporthoz tartozó megjegyzések 5. E) pontja alkalmazásának lehetőségét. (
13
)
27.
A francia, a holland és a lengyel kormány, valamint a Bizottság ezzel szemben a 90091200 vámtarifa-alszám alá történő besorolást támogatja.
28.
Annak ellenére, hogy különböző érveket hoztak fel, e felek érvelése a következőképpen foglalható össze.
29.
A 90091200 vámtarifa-alszám alá történő besorolás elsősorban a KN 84 árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. E) pontjának alkalmazásából adódik. Az a tény, hogy a szóban forgó többfunkciós készülékek önállóan – számítógéphez való csatlakozás nélkül – magukban foglalhatják a másolási funkciót, elegendő a fent hivatkozott rendelkezés alkalmazásához, amely így a készülékek e speciális funkciójának megfelelő vámtarifaszám (vagyis pontosabban a KN 2006 90091200 vámtarifa-alszáma) alá történő besoroláshoz vezet. (
14
)
30.
Másodlagosan ugyanez a besorolás következik az általános szabályok 3. c) pontjából, mivel az általános szabályok 3. b) pontja nem alkalmazható amiatt, hogy lehetetlen olyan elemet meghatározni, amely a készülék „lényeges jellemzőjét” jelentené. (
15
)
3. Értékelés
a) Általános észrevételek
31.
Megállapítható, hogy a jelen ügy különleges érdekessége abban a tényben rejlik, hogy a Bíróságot ebben az esetben nem csak arra kérték fel, hogy adjon konkrét iránymutatást egy meghatározott termék besorolásával kapcsolatban, hanem, hogy értelmezze a vámtarifa besorolás egyes alapvető szabályait. Különösen a KN 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. pontjára, valamint az általános szabályok 3. pontjára utalok, amint az alábbi érvelés majd bemutatja.
32.
Meg kell jegyezni továbbá azt is, hogy – mint ahogy azt mindenki tudja – a jelen ügyben alkalmazandó jog részben a Közösség által is álírt nemzetközi megállapodásokból ered.
33.
Itt elsősorban természetesen a Vámigazgatások Világszervezete keretében kidolgozott Harmonizált Áruleíró és Kódrendszerre gondolok, amelyen a KN is alapul. (
16
) Másrészről nem hagyható figyelmen kívül az információtechnológiai termékek kereskedelméről szóló WTO-megállapodás jelen ügyre vonatkozó esetleges relevanciája sem. (
17
) A jelen indítvány későbbi pontjaiban megvizsgálom a hasonló tárgyú nemzetközi rendelkezések lehetséges relevanciáját is. (
18
)
34.
Emlékeztetni kell arra is, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az áruk vámtarifaszámok alá történő besorolását a KN vámtarifaszámai szövegére, valamint a besorolandó áruk jellemzőire és objektív tulajdonságaira történő hivatkozással, a lehető legobjektívabb kritériumok alapján kell elvégezni. (
19
) A Vámegyüttműködési Tanács és a Bizottság által kidolgozott magyarázó jegyzetek a maguk részéről fontos eligazítást nyújtanak az értelmezés során, mindazonáltal jogilag nem kötelező erejűek. (
20
)
35.
A jelen ügyben a nemzeti bíróságot annak a kérdésnek a megválaszolására kérték fel, hogy a fent leírt többfunkciós készülékeket a KN 8471 vámtarifaszám alá (amely a XVI. áruosztály 84. árucsoportjában szerepel) vagy a 9009 vámtarifaszám alá (amely a XVIII. áruosztály 90. árucsoportjának a részét képezi) kell-e besorolni.
36.
A KN-ben szereplő rendelkezések általában egyértelműen azt mutatják, hogy az értelmezőnek elsősorban a speciális és részletes szabályokat kell vizsgálnia, és csak akkor fordulhat az általános szabályokhoz, amikor a besorolás az előbbi alapján nem lehetséges. Különösen ez következik a KN értelmezéséhez szükséges általános szabályok 1. pontjából, amely többek között úgy rendelkezik, hogy az általános szabályok kizárólag szükség esetén alkalmazandók és csak akkor, ha a KN adott vámtarifaszáma vagy az áruosztályokhoz, illetve az árucsoportokhoz tartozó megjegyzések eltérően nem rendelkeznek. Ezenkívül az általános szabályok 3. a) pontja pontosítja, hogy „[a]zt a vámtarifaszámot, amely az árut legpontosabban határozza meg, előnyben kell részesíteni azokkal a vámtarifaszámokkal szemben, amelyek általánosabb meghatározást tartalmaznak”.
37.
Ezt a logikát követve úgy ítéljük meg, hogy a jelen ügyben elsősorban a KN 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. pontját szükséges megvizsgálni terjedelmének és esetleges alkalmazhatóságának meghatározása érdekében. Adott esetben csak másodsorban kell a XVI. áruosztályhoz tartozó megjegyzések 3. pontjához, és végül – esetlegesen – az általános szabályok 3. pontjához fordulni.
b) A KN 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. pontjáról
38.
Mint ahogy láttuk, a 84. árucsoporthoz tartozó megjegyzések 5. E) pontja szerint „[a] meghatározott, nem adatfeldolgozási feladat ellátására szolgáló gépeket, amelyek automatikus adatfeldolgozó gépet foglalnak magukban, vagy azzal összekapcsolva működnek, a megfelelő feladatot meghatározó vtsz. alá, ennek hiányában a más figyelembe vehető vtsz. alá kell besorolni”.
39.
Mindenekelőtt a francia és a holland kormány érvelt azzal, hogy a fent hivatkozott rendelkezések szerint a szóban forgó termékek nem a 84. árucsoport alá tartoznak, hiszen az, hogy anélkül lehet velük fénymásolatot készíteni, hogy számítógéppel össze kellene őket kapcsolni, a 90. árucsoport alá sorolhatóvá teszi őket.
40.
Az e rendelkezés jelen ügyben való alkalmazhatóságát három egymást követő szakaszban kell értékelni. Először is meg kell határozni, hogy a megjegyzések 5. E) pontja – elméletileg – felhasználható-e a megjegyzéshez tartozó árucsoporton, azaz a 84. árucsoporton kívüli speciális termék besorolásához. Igenlő válasz esetén ezt követően azt kell meghatározni, hogy a bennünket foglalkoztató termékek fénymásoló funkciója „adatfeldolgozáson kívüli feladatnak” minősül-e. Végül, ha erre a kérdésre is igenlő a válasz, azt kell megvizsgálni, hogy ez a megjegyzés a jelen ügyben a gyakorlatban alkalmazható-e.
i) A megjegyzések 5. E) pontjának elméleti alkalmazhatóságáról
41.
Először is azt kell megvizsgálni, hogy a megjegyzések 5. E) pontja felhasználható-e a megjegyzéshez tartozó 84. árucsoporton kívüli termékek besorolásához.
42.
E tekintetben megállapítható, hogy általában a KN különböző árucsoportjaihoz tartozó megjegyzések kizárólag arra a részre alkalmazandók, amelynek keretében beillesztésre kerültek. (
21
)
43.
Ugyanakkor úgy ítéljük meg, hogy a fent hivatkozott érvelés nem elegendő annak kizárásához, hogy elméletben a jelen esetben a megjegyzések 5. E) pontja alkalmazható.
44.
Ugyanis egyrészről ennek a megjegyzésnek nem meghatározott termékek specifikus besorolása a feladata, hanem egyszerűen egy meghatározott besorolás megakadályozása. A megjegyzésnek különösen annak megakadályozása a célja, hogy valamely termék csupán azon egyetlen tény miatt minősüljön „adatfeldolgozó” készüléknek, hogy számítógépet tartalmaz, vagy számítógéppel összekapcsolva működik, annak ellenére, hogy maga teljesen különböző feladatokat lát el. Egyértelmű, hogy a kérdéses terméket „adatfeldogozó” termékként a KN 2006 84. árucsoportjába kellene besorolni, mivel az adatfeldogozó készülékeket ezen árucsoport tartalmazza. Ennélfogva az olyan megjegyzés, amelynek célja, hogy ezekben az esetekben megakadályozza az „adatfelgozó” termékként történő besorolást, nem tartozhat máshová, mint ahová egyébként is szánták, azaz a 84. árucsoport elé. Ezenkívül, mivel az olyan készülékek, amelyek számítógépet foglalnak magukban vagy számítógéppel összekapcsolva működnek, de „adatfeldolgozáson kívüli” feladatot látnak el, a KN bármelyik másik árucsoportjába besorolhatók, a kérdéses megjegyzés 84. árucsoport előtt történő elhelyezésének alternatívája a besorolásra vonatkozó általános szabályok közötti elhelyezés lett volna, amely ezen általános szabályok elvont jellegére tekintettel kevéssé tűnik célszerűnek.
45.
Másrészről azt kell megfigyelni, hogy ismereteink szerint egyetlen olyan eset volt, amelyben a Bíróság azt állapította meg, hogy a megjegyzések 5. E) pontja alkalmazási feltételeinek eleget tettek, a 84. árucsoporthoz képest a lehetséges alternatív besorolás egy másik árucsoportba, a 85. árucsoportba történt. (
22
) Ha a Bíróság úgy ítélte volna meg, hogy a megjegyzések 5. E) pontja kizárólag arra használható, hogy lehetővé tegye a 84. árucsoport keretén belül a „nem adatfeldolgozóként” történő besorolást, akkor a szóban forgó esetben tartózkodnia kellett volna magának a megjegyzésnek az alkalmazásától.
46.
A megjegyzés 5. E) pontja tehát szerintem elméletileg alkalmazható a bennünket foglalkoztató esetre.
ii) „Adatfeldolgozáson kívüli feladat” létezéséről
47.
Most azt kell megvizsgálni, hogy a jelen jogvita tárgyát képező többfunkciós termékek fénymásolási funkciója a fent hivatkozott megjegyzések 5. E) pontja értelmében „adatfeldolgozáson kívüli feladatnak” minősül-e.
48.
E tekintetben azt állapítjuk meg, hogy kétség sem férhet ahhoz, hogy erre a kérdésre igenlő választ szükséges adni.
49.
Ugyanis legalábbis a KN 2006 keretében a fénymásolási funkció minden bizonnyal „adatfeldolgozáson kívüli feladat”, mivelhogy az a KN egy másik árucsoportjába (és egy másik áruosztályába) tartozik. Természetesen itt a 90. árucsoportra gondolok, amelybe a Bizottság és a beavatkozó tagállamok is besorolni kívánják a szóban forgó terméket.
iii) A megjegyzések 5. E) pontjának jelen ügyben történő konkrét alkalmazhatóságáról
50.
Az a tény, hogy a megjegyzések 5. E) pontja potenciálisan alkalmazható, és hogy a fénymásolási funkció „adatfeldolgozáson kívüli feladat”, ugyanakkor szerintem nem jelenti azt, hogy a megjegyzések 5. E) pontját a jelen esetben alkalmazni kell.
51.
Úgy ítélem meg ugyanis, hogy egyrészről a fent hivatkozott megjegyzések 5. E) pontja egyértelműen és egyszerűen alkalmazható anélkül, hogy szükséges lenne kiegészítő vizsgálatokat folytatni, ha az „adatfeldolgozáson kívüli feladat” egyértelműen a besorolandó készülék által biztosított egyetlen feladat.
52.
Másrészről ezzel szemben, ha valamely készülék adatfeldolgozási feladatok mellett más feladatokat is ellát, a szóban forgó rendelkezés alkalmazása sokkal kétségesebb.
53.
A jelen ügyben pedig ez a helyzet.
54.
Ugyanis olyan készülékekről van szó, amelyek az adatfeldolgozási feladat mellett – amely minden bizonnyal a KN megfelelő árucsoportjába tartozik (a jelen ügyben a nyomtatási és szkennelési funkció) – e területtől idegen feladatot is ellátnak (a jelen ügyben a fénymásolási feladat).
55.
Ha az adatfeldolgozási feladattól idegen egyetlen funkció létezése önmagában elegendő lenne ahhoz, hogy megakadályozza a szóban forgó termékek esetében az „adatfeldolgozó” készülékként a KN 84. árucsoportjába történő besorolást, akkor abban a – szerintem paradox – helyzetben találhatnánk magunkat, hogy valamely terméket olyan feladat alapján sorolnánk be, amely teljesen másodlagos, sőt, minden relevanciát nélkülöz.
56.
Többek között szintén nehéz lenne az olyan termékek besorolása, amelyekben az adatfeldolgozáson kívüli feladatot nem korlátozták egyetlen feladatra: gondolunk itt arra az egyáltalán nem pusztán elméleti lehetőségre, amikor a többfunkciós készülékek, a nyomtatási, szkennelési és másolási funkción kívül telefax funkciót is ellátnak.
57.
Nem tűnik úgy számomra, hogy a Bíróságnak a megjegyzések 5. E) pontjával kapcsolatos ítélkezési gyakorlatával ellentétes lenne az általam javasolt értelmezés.
58.
Egyrészről ugyanis a Bíróság azt állapította meg, hogy a megjegyzések 5. E) pontját kell alkalmazni, ha a vizsgált termék az adatfeldolgozáson kívüli „feladattal” is rendelkezik, amennyiben a terméknek, annak ellenére, hogy beépített számítógéppel rendelkezik, a kialakítása és a megjelenítése olyan, mint egy videómegfigyelésre alkalmas berendezésnek. Másképpen olyan termékről volt szó, amelynek az egyetlen gyakorlati funkciója nem adatfeldolgozási feladat volt. (
23
)
59.
Másrészről a Bíróság más ítéletekben úgy ítélte meg, hogy nem teljesültek azok a feltételek, amelyek lehetővé teszik annak megállapítását, hogy egy készülék adatfeldolgozáson kívül „meghatározott feladattal” rendelkezik. (
24
)
60.
A bennünket foglalkoztató esethez rendkívüli módon hasonló esetben, amely olyan többfunkciós készülékekre vonatkozott, amelyek nyomtatót, szkennert és telefaxot foglaltak magukban, a Bíróságot sajnos nem kérték fel, hogy a szóban forgó termékek pontos besorolásáról állást foglaljon, mivel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés kizárólag egy besorolással kapcsolatos rendelet érvényességére vonatkozott. (
25
)
61.
Ezzel szemben a jelen ügyben megállapítást nyert, hogy a másolási funkció kizárólag egyike a szóban forgó készülékek által ellátott funkcióknak, és hogy valójában nem is meghatározó feladatról van szó: eleve és teljesen kizárni az adatfeldolgozó készülékek alá történő besorolást azzal az indokkal, hogy fénymásolási funkciót is ellátnak, a KN igazi torzításának a kockázatát jelentené.
62.
Tehát azt állapítom meg, hogy a tarifális besorolás egyértelmű torzulásainak megakadályozása érdekében a KN 84. árucsoportjához tartozó fent hivatkozott megjegyzések 5. E) pontja kizárólag akkor alkalmazandó, ha egy termék olyan saját funkcióval rendelkezik, amely a termék által ellátott egyetlen feladat. Egyéb esetekben a KN más rendelkezéseit kell alkalmazni a besoroláshoz.
63.
Természetesen megállapítható, hogy az a tény, hogy egy speciális esetben nem alkalmazható a megjegyzések 5. E) pontja, nem jelenti mindenféleképpen az adatfeldolgozó gépek alá történő besorolást, mivel a besorolásra vonatkozó egyéb rendelkezések alkalmazása is hozhat eltérő eredményeket.
64.
Amennyiben a szóban forgó termékek nem kizárólag másolási funkciót látnak el, és ha a másolási funkció ráadásul nem is az elsődleges feladatuk, nem alkalmazhatjuk a 84. árucsoporthoz tartozó megjegyzések 5. E) pontját: tehát nem zárható ki eleve és teljesen a KN 2006 84. árucsoportja szerinti „adatfeldolgozó” gépek alá történő besorolás lehetősége.
65.
A fentebb tett megállapításokat erősíti szerintem ugyanezen 84. árucsoporthoz tartozó megjegyzések 5. B) pontja, amely az E) pont figyelembevételével kifejezetten pontosítja, hogy adatfeldolgozó rendszer részének kell tekinteni minden olyan egységet, amelyet többek között „kizárólag vagy elsősorban automatikus adatfeldolgozó rendszerben használnak” (kiemelés tőlem). Vagyis a jogalkotó maga is abból a gondolatból indult ki, hogy adatfeldolgozó rendszer részének lehet tekinteni az olyan összetevőket, amelyek – akár másodlagosan – képesek az adatfeldolgozástól idegen feladatok ellátására. Ha a megjegyzések 5. E) pontját úgy kellene értelmezni, mint ahogy azt a Bizottság és a beavatkozó kormányok javasolják, azaz hogy valamely terméknek még egy minimális „nem adatfeldolgozási” feladata is teljeséggel kizárja az „adatfeldolgozási” feladat alá történő besorolást, akkor az „elsősorban” határozószó jelenléte teljesen felesleges lenne, mivel a megjegyzések 5. B) pontja csak azokra a termékekre lenne alkalmazandó, amelyeket kizárólag az adatfeldolgozó rendszerek keretében használnak.
66.
Annak ellenére, hogy nem meghatározó, mégsem hagyhatjuk figyelmen kívül azt a tényt, hogy a KN legújabb változataiban az olyan többfunkciós gépek, mint a jelen jogvita tárgyát képezők, a 84. árucsoportba, pontosabban a 844331 vámtarifa-alszám alá tartoznak. (
26
)
67.
Végül úgy ítéljük meg, hogy a 84. árucsoporthoz tartozó megjegyzések 5. E) pontjának általunk javasolt megszorító értelmezését tovább erősíti az információtechnológiai termékek kereskedelméről szóló WTO-megállapodás is.
68.
E – felek által nem hivatkozott – megállapodásnak (
27
) a jelen ügyre történő alkalmazhatóságával kapcsolatos kérdésektől eltekintve egyértelmű, hogy az egységes értelmezés kötelezettségének fényében, (
28
) azzal nem egyeztethető össze az olyan – a Bizottság és a beavatkozó kormányok által javasolt – értelmezés, amely a vámmentesség alkalmazásának hatályát a lehető legjobban korlátozni kívánja.
69.
A fent hivatkozott megállapodás ugyanis a vámokkal nem terhelt szabad mozgás egyértelmű előnyéről tanúskodik az adatfeldolgozó készülékek esetében, amelyek „[…] kulcsszerepet töltenek be az informatikai ipar és a világgazdaság dinamikus fejlődésében”.
c) A XVI. áruosztályhoz tartózó megjegyzések 3. pontjáról
70.
Mivel egyszer már kizártuk a 84. árucsoporthoz tartozó megjegyzések 5. E) pontja alkalmazásának lehetőségét, és a fent bemutatott, a KN magyarázó rendelkezéseinek jellemzőjeként meghatározott logikát követve, (
29
) a szóban forgó termékek tarifális besorolása érdekében a XVI. áruosztályhoz tartozó megjegyzések 3. pontja alkalmazásának lehetőségét kell megvizsgálni, amely szerint „[…] az összetett gépet, […], és azt a gépet, amely felépítése szerint két vagy több különböző […] tevékenység kifejtésére tervezett, úgy kell besorolni, mintha kizárólag abból a gépből állna, amely a fő művelet (célművelet) elvégzésére szolgál” (kiemelés tőlem).
71.
Ugyanakkor egyértelműnek tűnik számomra, hogy ebben az esetben a fent hivatkozott rendelkezés nem alkalmazható.
72.
Ugyanis, mint ahogy volt már alkalmam bemutatni, a szóban forgó készülékeket mind a 84. árucsoportba, mind pedig a 90. árucsoportba be lehet sorolni. Mivel e két árucsoport két különböző áruosztályhoz tartozik (nevezetesen a XVI., illetve a XVIII. áruosztályhoz), az olyan megjegyzés, amelyet e két utóbbi közül csak az egyik tartalmaz, a jelen ügyben nem alkalmazható. (
30
) A felek e tekintetben szintén egyetértést mutattak a tárgyaláson.
73.
Egyébként figyeljük meg, hogy mintegy egyértelmű különbségtételként a KN e két része között a XVI. áruosztályhoz tartozó megjegyzések 1) pontja kimondja: „1. Nem tartozik ebbe az áruosztályba: […] m) a 90. árucsoportba tartozó áru; […]”. (
31
)
d) A 3. általános szabályról
i) Általános észrevételek
74.
A korábbi megállapításaink alapján tehát a KN értelmezéséhez a jelen ügyben az I. szakaszban található általános szabályokhoz kell fordulni. Közelebbről, a két vagy több vámtarifaszám alá is besorolható termékek besorolásához alkalmazandó szabály a 3. általános szabály.
75.
E szabály három alpontja közül az első szerint azt a vámtarifaszámot, amely az árut legpontosabban határozza meg, előnyben kell részesíteni azokkal a vámtarifaszámokkal szemben, amelyek általánosabb meghatározást tartalmaznak. Ez az elv, amely összhangban van a KN besorolási rendszerének általános jellemzőivel, ugyanakkor a mi esetünkben nem használható, mivel a szóban forgó termékek mindkét lehetséges besorolása speciális és különböző árucsoportokban, illetve áruosztályokban található.
76.
Az általános szabályok 3. b) pontja szerint ezzel szemben az „áruk keverékét”„aszerint az alapanyag, illetve alkotórész szerint kell besorolni, amelyik az ilyen áru lényeges jellemzőjét meghatározza”.
77.
Mint ahogy azt a felek álláspontjainak összefoglalásakor láttuk, a beavatkozó kormányok és a Bizottság azt állítják, hogy a fent hivatkozott rendelkezés nem alkalmazható, mivel a jelen ügyben nem lehet olyan elemet elkülöníteni, amely a jelen jogvita tárgyát képező többfunkciós készülékek lényeges jellemzőjét adná. (
32
) Tehát ugyanezen általános szabály c) pontját kell alkalmazni.
78.
Az alapügy felperes társaságai a maguk részéről kitartanak az egyrészről a 3. b) általános szabály és másrészről a XVI. áruosztályhoz tartozó megjegyzések 3. pontja között fennálló különbség mellett. Különösen ezen utóbbi rendelkezésben szereplő „fő művelet” kifejezést kell egyértelműen elkülöníteni az általános szabályok 3. b) pontja szerinti „alapanyag” és „alkotórész” fogalmától.
79.
A felperes társaságok álláspontja érthetővé válik akkor, amikor azt látjuk, hogy a szóban forgó készülékek azon lehetősége, hogy önállóan fénymásolatot készíthetnek, „műveletnek” minősülhet, de bizonyára nem tudunk bennük egy alapanyag összetevőt elkülöníteni. A kérdéses többfunkciós készülékek ugyanis egy nyomtatási- és egy szkennermodul összetételéből állnak, és kizárólag e két összetevő elemük különíthető el fizikailag is. A fénymásolási képesség úgyszólván egyszerű „járulékos funkciója” a fent hivatkozott két modul keverékének.
80.
Így, ha a felperes társaságok érvelését követjük, az általános szabályok 3. b) pontja szerinti besorolás érdekében a fénymásolási képesség, mint egyszerű „művelet”, nem vehető figyelembe. Mivel az érvelés kizárólag a termék alapanyagán alapulhat, és mivel a termék alapanyaga kizárólag a KN 84. árucsoportja alá sorolható be, a 90. árucsoport alá történő besorolás lehetetlen.
81.
Ezzel az elvvel mindazonáltal nem tudok egyetérteni. Ugyanúgy, ahogy a beavatkozó kormányoknak és a Bizottságnak a XVI. áruosztályhoz tartozó megjegyzések 5. E) pontja jelen ügybeli alkalmazásának lehetőségével kapcsolatos érvelése torzítaná a KN szabályozási hátterét, az általános szabályok 3. b) pontjának felperesek által javasolt szigorú szöveg szerinti értelmezése is elfogadhatatlan eredményhez vezetne.
82.
Ugyanis, ha az olyan különböző gépekből összeszerelt termékek esetében, mint a jelen ügy szóban forgó többfunkciós készülékei, csak az alapanyagot vesszük figyelembe, az e termékek által biztosított funkciót pedig figyelmen kívül hagyjuk, az számomra inkább szűk látókörű megközelítésnek tűnik. Még inkább az egy olyan korban, amelyben – az úgynevezett „technológiai konvergencia” nevében az elektronikus készülékek számának folytonos növekedésével, a készülékek kicsinyítésének, illetve azon irányzat folyamatos terjedésével, hogy olyan termékeket állítsanak elő, amelyek különböző funkciókat ötvöznek – valamely besorolandó terméknek kizárólag a külső megjelenése vagy alapanyaga alapján való megítélése egyre kevésbé tűnik kielégítőnek.
83.
Úgy vélem tehát – messze nem értve egyet az alapeljárás felpereseinek a tárgyaláson előadott azon álláspontjával, miszerint szövegezési hibáról van szó –, hogy a Bíróságnak a Rank Xerox ügyben hozott ítéletben elfogadott értelmezése teljesen érvényes, és az ezzel kapcsolatos kifogásokat (
33
) nem lehet elfogadni.
84.
Ezen ügyben a Bíróságot arra kérték fel, hogy foglaljon állást egy többfunkciós telefax/fénymásoló készülék tarifális besorolásáról. A Bíróság a kifejtett érvelésében kizárta az általános szabályok 3. b) pontja alkalmazásának lehetőségét, „mivel a kérdéses készülékek nem rendelkeznek olyan funkcióval, amely alapján megállapítható lenne a lényeges jellemzőjük” (
34
) (kiemelés tőlem). Másképpen, a Bíróság álláspontja szerint, amennyiben az adott termék műszaki sajátosságaira tekintettel szükséges, figyelembe lehet venni annak funkcióját, többek között az általános szabályok 3. b) pontjának alkalmazása érdekében, még akkor is, ha e rendelkezés szövege nem a „funkcióról”, hanem „alapanyagról” és „alkotórészről” beszél.
ii) Az általános szabályok 3. pontjának jelen ügyben történő alkalmazásáról
85.
Áttérve az általános szabályok 3. pontjának a jelen ügy szóban forgó termékeire történő alkalmazására, mindenekelőtt meg kell jegyezni, hogy főszabályként ezen általános szabály b) pontjának vagy épp ellenkezőleg, c) pontjának alkalmazása az adott eset egyedi értékelésétől függ.
86.
A jelen esetben ez ugyanakkor újabb problémát vet fel.
87.
Ha ugyanis úgy tekintjük, ami egyébként számomra valószínűnek tűnik, hogy a szóban forgó többfunkciós készülékek fő művelete a nyomtatás és a szkennelés, és hogy a másolási funkció csupán másodlagos, problémát okoz annak meghatározása, hogy a besorolást a b) vagy a c) pont alapján kell-e elvégezni.
88.
Másrészről, még ha feltételezzük is, hogy a nyomtatási, a szkennelési és a másolási funkció azonos jelentőséggel bír, akkor is fennáll, hogy a nyomtatási és a szkennelési funkció együtt, amelyek mindkegyike a KN 2006 szerinti „adatfeldolgozási” funkciónak tekinthető, a szóban forgó készülék által ellátott funkciók döntő részét képezi (a biztosított funkciók kétharmadát).
89.
Ha a fő művelet az egyedüli funkció lenne, kétség sem férne a b) pont rendelkezésének alkalmazásához. Amennyiben azonban egyetlen jellemző elemet sem lehetne meghatározni, akkor a c) pont rendelkezéséhez kellene fordulni. A jelen esetben ugyanakkor egy kettős „fő műveletről” (a 84. árucsoport két funkciója, a nyomtatás és a szkennelés) és egyetlen „másodlagos funkcióról” (a 90. árucsoport funkciója, a másolás) beszélhetünk. Annak, hogy nem lehet egyetlen fő műveletet meghatározni, arra kell vezetnie, hogy a c) pont rendelkezését kell alkalmazni, és így a szóban forgó terméket a 90. árucsoport alá kell besorolni?
90.
Ez számomra nem tűnik elfogadhatónak, mivel ez egy olyan besorolást eredményezne, amelyet a besorolandó termék tekintetében másodlagos, relatíve marginális szempontok alapján határoztak meg. Ezzel szemben az álláspontom az, hogy ha egy egyedi termék több „fő műveletet” is ellát (vagy az alapanyag szempontjából több különböző elemből áll), amelyek ugyanakkor a KN egyetlen árucsoportjába vagy áruosztályába tartoznak, a szóban forgó terméket ebbe az árucsoportba vagy áruosztályba kell besorolni, az egyikhez vagy a másikhoz tartozó megjegyzések esetleges alkalmazásával, hogy bizonyossággal meghatározható legyen az a vámtarifaszám, amely alá a e terméket be kell sorolni.
91.
Következésképpen úgy ítélem meg, hogy a tárgyaláson is bemutatott bizonyítékok alapján a kérdéses készülékeket legmegfelelőbben a KN 84. árucsoportjába tartozó 847160 vámtarifa-alszám alá kell besorolni, amelyet egyébként a kérdést előterjesztő bíróság is javasolt.
e) Közbenső következtetések
92.
Az előző megállapításokra tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy az első négy kérdésre a következőképpen válaszoljon:
1.
A jelen eljárásban bemutatotthoz hasonló többfunkciós készülékek másolási funkciója a KN 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. E) pontja szerinti „adatfeldolgozáson kívüli feladatnak” minősül.
2.
E funkció megléte csak akkor akadálya az adatfeldolgozó gépként a 84. árucsoportba történő besorolásnak az ugyanezen árucsoporthoz tartozó megjegyzések 5. E) pontja alapján, ha ez a funkció a besorolandó készülék által ellátott egyetlen feladat.
3.
A KN 2006 keretében a nyomtatási, szkennelési és másolási funkciót is ellátó többfunkciós készülékeket az általános szabályok 3. pontja alapján kell besorolni. Amennyiben az egyedi döntő funkció vagy a KN ugyanazon áruosztályába vagy ugyanazon árucsoportjába sorolható több együttes döntő funkció meghatározható, akkor – az adott áruosztályhoz vagy árucsoporthoz tartozó megjegyzések esetleges alkalmazásával – a besorolást az általános szabályok 3. b) pontja alapján kell elvégezni. Ellenkező esetben a c) pontot kell alkalmazni.
4.
Az olyan többfunkciós készülékeket, mint amilyenek a jelen eljárás tárgyát képezik, a KN 2006 8471 60 vámtarifa-alszáma alá kell besorolni.
C – A 400/2006 rendelet érvényességéről
1. A felek érvei
93.
A felperes társaságok kitartanak amellett, hogy a 400/2006 rendeletet érvénytelenné kell nyilvánítani. E rendeletben – mint ahogyan azt láttuk – a Bizottság a 90091200 vámtarifa-alszám alá sorolt be egy olyan többfunkciós készüléket, amely szkennelési, lézernyomtatási és másolási funkcióval is rendelkezett. E besorolást különösen a fent bemutatott rendelkezések alapján döntötték el, mivel „a készülék több olyan funkciót lát el, amelyek közül egyiket sem lehet a termék lényeges jellemzőjét adó funkciónak tekinteni”.
94.
E társaságok szerint a Bizottság által a 400/2006 rendeletben besorolt terméket ezzel ellentétesen a KN 84. árucsoportja alá kellett volna besorolni, ugyanazon az alapon, mint amelyet e felek a jelen ügy tárgyát képező termékekre javasoltak. Ez ugyanabból a logikából és ugyanabból a magyarázatból vezethető le, mint amelyet fentebb bemutattunk.
95.
A Bizottság ezzel ellentétesen azt állítja, hogy az első négy kérdésre javasolt megoldásra támaszkodva, az ötödik kérdésre nem szükséges válaszolni. (
35
)
96.
A francia és a holland kormány a maga részéről lényegében ugyanazon indokok alapján javasolja a Bíróságnak, hogy nyilvánítsa a 400/2006 rendeletet érvényesnek. (
36
) A lengyel kormány, amely e kérdésben jobban elmélyült, ugyanebben az értelemben foglalt állást, (
37
) hangsúlyozva egyébként, hogy ha a Bíróság ennek ellenére a kérdéses rendelet megsemmisítése mellett dönt, akkor el kell fogadnia azokat a szükséges intézkedéseket, amelyek ítéletének időbeli hatályát korlátozzák. (
38
)
2. Értékelés
97.
Noha a jelen eljárás felei vitathatatlanul úgy ítélik meg, hogy párhuzam áll fenn egyrészről a Bíróságnak a szóban forgó többfunkciós készülékek besorolására vonatkozó határozata, és másrészről a 400/2006 rendelet érvényessége között, mégis úgy tűnik számomra, hogy a két kérdést egyértelműen szét kell választani.
98.
Ugyanis, mint ahogy azt a Bíróság egyértelműen megállapította, valamely besorolásról szóló rendelet csak akkor alkalmazandó, ha konkrét esetben valamely besorolandó termék ténylegesen megfelel a magában a rendeletben besorolt terméknek. Tehát többek között az szükséges, hogy nem csupán a funkcióik legyenek azonosak, hanem több különböző funkció ellátása esetén, a fő funkciójuk is azonos legyen. (
39
)
99.
Ennek érdekében rendkívüli jelentőséget kell magának a rendelet indokolásának tulajdonítani. (
40
)
100.
Márpedig számomra nem tűnik úgy, hogy a jelen ügy tárgyát képező többfunkciós készülékeket azonosnak kellene tekinteni a 400/2006 rendeletben vizsgált készülékkel.
101.
Figyeljük meg elsősorban, hogy a 400/2006 rendeletben szereplő termék KN 90091200 vámtarifa-alszám alá történő besorolásának indokai közül maga a Bizottság ismerte el a döntő szerepét a rendelet indokolásában annak, hogy egyetlen e termék biztosította funkció sem tekinthető meghatározónak. A mi esetünkben ezzel szemben úgy tűnik, hogy – mint ahogy azt láthattuk – a nyomtatás és a szkennelés meghatározó funkciónak bizonyul.
102.
Egyébként megfigyelhető, hogy a 400/2006 rendelet tárgyát képező készülék műszaki leírásában a Bizottság pontosította, hogy „a készülék, amely számos papíradagoló tálcával rendelkezik, percenként 40 db A4-es papír sokszorosítására képes”. Tehát minden kétséget kizárólag olyan termékről van szó, amelynek a fénymásolási funkciója rendkívül fejlett, és minden valószínűség szerint a fénymásoláshoz szükséges lapokat automatikusan adagolja. Ezzel szemben a jelen eljárás tárgyát képező készülékek jelentősen különböznek e tekintetben, mivelhogy az összehasonlítás legalábbis azt mutatja, hogy a másolási funkciójuk teljesen kezdetleges. (
41
)
103.
A kérdéses rendelet tekintetében egyetlen kritikai megjegyzéssel élhetünk, amely a KN 2006 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. pontjának a fentiekben javasolt értelmezése alapján arra vonatkozik, hogy e rendelet megjelölte a megjegyzések 5. E) pontját a termék besorolásához használt rendelkezések között. Ugyanis, mint ahogy azt láttuk, ez a megjegyzés nehezen alkalmazható a nyomtatási, szkennelési és másolási funkciókkal is rendelkező többfunkciós készülékekre. Másrészről egyértelműnek tűnik számunkra, hogy még ha el is utasítjuk e jogszabályi hivatkozást, a 400/2006 rendeletben javasolt besorolás probléma nélkül alapulhatna más megjelölt rendelkezéseken is, így különösen az általános szabályok 3. c) pontján.
104.
Következésképpen úgy ítéljük meg, hogy nem merült fel olyan körülmény, amely alapján a 400/2006 rendeletet érvénytelennek lehetne tekinteni.
V – Végkövetkeztetések
105.
Az általam tett megállapításokra tekintettel javaslom a Bíróságnak, hogy a tribunal d’instance du VIIe arrondissement de Paris által előterjesztett kérdésekre a következőképpen válaszoljon:
„1.
A jelen eljárásban bemutatotthoz hasonló többfunkciós készülékek másolási funkciója a vám- és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletének módosításáról szóló 1719/2005/EK bizottsági rendeletben (HL L 286., 1. o.) szereplő Kombinált Nómenklatúra 84. árucsoportjához tartozó megjegyzések 5. E) pontja szerinti »adatfeldolgozáson kívüli feladatnak« minősül.
2.
E funkció megléte csak akkor akadálya az adatfeldolgozó gépként a 84. árucsoportba történő besorolásnak az ugyanezen árucsoporthoz tartozó megjegyzések 5. E) pontja alapján, ha ez a funkció a besorolandó készülék által ellátott egyetlen feladat.
3.
A KN 2006 keretében a nyomtatási, szkennelési és másolási funkciót is ellátó többfunkciós készülékeket az általános szabályok 3. pontja alapján kell besorolni. Amennyiben az egyedi döntő funkció vagy a KN ugyanazon áruosztályába vagy ugyanazon árucsoportjába sorolható több együttes döntő funkció meghatározható, akkor – az adott áruosztályhoz vagy árucsoporthoz tartozó megjegyzések esetleges alkalmazásával – a besorolást az általános szabályok 3. b) pontja alapján kell elvégezni. Ellenkező esetben a c) pontot kell alkalmazni.
4.
Az olyan többfunkciós készülékeket, mint amilyenek a jelen eljárás tárgyát képezik, ezen Kombinált Nómenklatúra 847160 vámtarifa-alszáma alá kell besorolni.
5.
A feltett kérdés vizsgálata során nem merült fel olyan körülmény, amely érintené az egyes áruk Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolásáról szóló, 2006. március 8-i 400/2006/EK bizottsági rendelet érvényességét.”
(
1
)	Eredeti nyelv: olasz.
(
2
)	A Bizottság 2005. október 27-i rendelete a vám- és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló 2658/87/EGK tanácsi rendelet módosításáról (HL L 286., 1. o.).
(
3
)	A Bizottság 2006. március 8-i rendelete az egyes áruk Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolásáról (HL L 70., 9. o.).
(
4
)	HL L 155., 1. o.; nagyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 26. kötet, 3. o. 2008 májusában az Amerikai Egyesült Államok hivatalosan a WTO-hoz fordult, hogy vitassa a Közösségnek többek között az olyan többfunkciós készülékekkel kapcsolatos vámgyakorlatát, mint amelyek a jelen ügyben is szerepelnek. A jelen indítvány szerkesztésének idején e tekintetben csak sajtóösszefoglalók állnak rendelkezésre, így erről a kérdésről nem lehet egyértelmű álláspontot kialakítani.
(
5
)	Itt a C-362/07. sz. ügy keretében előterjesztett kérdések szövege szerepel. A C-363/07. sz. ügyben felmerült kérdések szövege lényegében azonos, és csupán a harmadik kérdés mutat csekély eltérést, mivel a számítógép nem szerepel a szóban forgó készülék kiegészítő moduljaként; így ebben az esetben csak kettő és nem három modulról van szó.
(
6
)	A vám- és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletének módosításáról szóló, 2007. szeptember 20-i 1214/2007/EK bizottsági rendelet (HL 286., 1. o.).
(
7
)	A felperes társaságok írásbeli észrevételeinek 37. és 38. pontja.
(
8
)	A C-67/95. sz. Rank Xerox Manufacturing ügyben 1997. október 9-én hozott ítélet (EBHT 1997., I-5401. o.).
(
9
)	Uo. 30. pont. Ezzel szemben az Elsőfokú Bíróság kiküszöbölte ezt a problémát a T-243/01. sz., Sony Computer Entertainment Europe kontra Bizottság ügyben 2003. szeptember 30-án hozott ítéletének (EBHT 2003., II-4189. o.) 124. pontjában: lásd a felperes társaságok írásbeli észrevételeinek 41–43. pontját.
(
10
)	A felperes társaságok írásbeli észrevételeinek 48. pontja.
(
11
)	Uo. 66. és azt követő pontok.
(
12
)	Uo. 71. pont.
(
13
)	Uo. 56. és azt követő pontok.
(
14
)	A Bizottság észrevételeinek 32–37. pontja; a francia kormány észrevételeinek 23–27. pontja; a holland kormány észrevételeinek 27. és 28. pontja, és a lengyel kormány észrevételeinek 25. pontja.
(
15
)	Lásd a Bizottság észrevételeinek 43. és azt követő pontjait; a francia kormány észrevételeinek 51–56. pontját; a holland kormány észrevételeinek 31–39. pontját, és a lengyel kormány észrevételeinek 22–24. pontját.
(
16
)	A KN rendelkezéseinek a Vámigazgatások Világszervezete keretében kidolgozott Harmonizált Áruleíró és Kódrendszerben történő elhelyezéséhez lásd a C-311/04. sz. Algemene Scheeps Agentuur Dordrecht ügyben 2006. január 12-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-609. o.) 25. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
17
)	Lásd a fenti 13. pontot.
(
18
)	Lásd az alábbi 67. és azt követő pontokat.
(
19
)	Lásd többek között a C-382/95. sz. Techex-ügyben 1997. december 18-án hozott ítélet (EBHT 1997., I-7363. o.) 11. pontját; a 16. lábjegyzetben hivatkozott Algemene Scheeps Agentuur Dordrecht ügyben hozott ítélet 26. pontját; a C-130/02. sz. Krings-ügyben 2004. március 4-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-2121. o.) 28. pontját és a C-467/03. sz. Ikegami-ügyben 2005. március 17-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-2389. o.) 17. pontját.
(
20
)	Lásd a 200/84. sz. Daiber-ügyben 1985. október 10-én hozott ítélet (EBHT 1985., 3363. o.) 13. és 14. pontját; a C-11/93. sz. Siemens Nixdorf ügyben 1994. május 19-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-1945. o.) 11. és 12. pontját; a 19. lábjegyzetben hivatkozott Techex-ügyben hozott ítélet 12. pontját; a C-142/06. sz. Olicom-ügyben 2007. július 18-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-6675. o.) 17. pontját és a C-312/07. sz. JVC France ügyben 2008. június 5-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-4165. o.) 34. pontját.
(
21
)	Pontosabban a KN 2006 XVI. áruosztályát megelőző megjegyzések 3. pontja kapcsán fogom kifejteni; lásd a jelen indítvány 70. és azt követő pontjait.
(
22
)	A fent hivatkozott Ikegami-ügyben hozott ítélet. Lásd különösen a 12. pontját.
(
23
)	A fent hivatkozott Ikegami-ügyben hozott ítélet. A termék forgalombahozatalával és a közönségnek való bemutatásának módjával kapcsolatos megállapítások tekintetében lásd az ítélet 21., 23. és 24. pontját. Lásd ebben az értelemben Kokott főtanácsnoknak ugyanerre az ügyre vonatkozó, 2005. január 20-i indítványának 55. pontját. Lásd továbbá a fent hivatkozott Olicom-ügyben hozott ítélet 18. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
24
)	A fent hivatkozott Olicom-ügyben hozott ítélet 30. pontja (modemfunkcióval rendelkező hálózati kártyák esetében) és Techex-ügyben hozott ítélet 21. pontja (számítógépes grafikai kártyák); a C-339/98. sz. Peacock-ügyben 2000. október 19-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-8947. o.) 16. és 17. pontja (hálózati kártyák); a fent hivatkozott Siemens Nixdorf ügyben hozott ítélet 16. pontja (számítógép-képernyő); a C-463/98. sz. Cabletron-ügyben 2001. május 10-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-3495. o.) 27. pontja (különböző hálózati készülékek), és a C-479/99. sz. CBA Computer ügyben 2001. június 7-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-4391. o.) 27. pontja (számítógépes hangkártyák).
(
25
)	A C-119/99. sz. Hewlett Packard ügyben 2001. május 17-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-3981. o.). Lásd mindenesetre Mischo főtanácsnoknak ugyanerre az ügyre vonatkozó 2001. január 18-i indítványát (különösen annak 13–18. pontját), amelyben az a feltételezés található, hogy semmis az olyan rendelet, amely valamennyi, telefaxot is magában foglaló többfunkciós készüléket automatikusan a telefaxfunkció alapján rendeli besorolni.
(
26
)	Ez annak ellenére így van, hogy a Bíróság emlékeztetett arra, hogy a technológia fejlődése azzal jár, hogy ugyan azt a közösségi intézményeknek adaptálniuk kell a KN-be, azt azonban nem teszi lehetővé, hogy ez utóbbit még a módosítása előtt úgy értelmezzék, hogy közben megváltoztatják a tartalmát (a 122/80. sz. Analog Devices ügyben 1981. november 19-én hozott ítélet [EBHT 1981., 2781. o.] 12. pontja és a fent hivatkozott Rank Xerox ügyben hozott ítélet 22. pontja).
(
27
)	Ismeretes, hogy a Bíróság többször megerősítette, hogy valamely WTO-megállapodásnak egy közösségi aktus jogszerűsége megállapítása érdekében történő felhasználása szigorú feltételekhez van kötve, amelyeknek a jelen ügy nem felel meg: lásd többek között a C-94/02. P. sz. Biret és Cie kontra Tanács ügyben 2003. szeptember 30-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-10565. o.) 55. é 56. pontját, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot. Ennek keretében a Bíróság megerősítette, hogy valamely közösségi jogi aktus WTO-megállapodás alapján történő jogszerűségi vizsgálatának kezdeményezéséhez az szükséges, hogy „a Közösség a WTO keretében vállalt egyedi kötelezettséget kívánjon végrehajtani, vagy a közösségi aktus kifejezett utalást tartalmazzon valamely WTO-megállapodás konkrétan meghatározott rendelkezéseire”. A KN esetében egyik ilyen feltétel sem teljesül.
(
28
)	Lásd általában e kötelezettség kapcsán a C-286/90. sz., Poulsen és Diva Navigation ügyben 1992. november 24-én hozott ítélet (EBHT 1992., I-6019. o.) 9. pontját, a C-61/94. sz. Bizottság kontra Németország ügyben 1996. szeptember 10-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-3989. o.) 52. pontját és a C-341/95. sz. Bettati-ügyben 1998. július 14-én hozott ítélet (EBHT 1998., I-4355. o.) 20. pontját. Ami pontosabban a WTO rendszerében létrejött, és hasonló tulajdonságokkal bíró TRIPs Megállapodást illeti, lásd a C-53/96. sz. Hermès-ügyben 1998. június 16-án hozott ítélet (EBHT 1998., I-3603. o.) 28. pontját, a C-300/98. és C-392/98. sz. Dior és társai egyesített ügyekben, 2000. december 14-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-11307. o.) 47. pontját és a C-245/02. sz. Anheuser-Busch ügyben 2004. november 16-án hozott ítélet (EBHT 2004., I-10989. o.) 55. pontját.
(
29
)	36. pont.
(
30
)	Lásd a 8. lábjegyzetben hivatkozott Rank Xerox ügyben hozott ítélet 28. és 29. pontját.
(
31
)	Nem tartjuk megalapozottnak azt a főleg a Bizottság által fenntartott érvelést, mely szerint ezen XVI. áruosztályhoz tartozó megjegyzések 1. m) pontja a jelen ügy szóban forgó termékeinek ezen áruosztályba történő besorolásának a lehetőségét önmagában kizárja, mivel azok a 90. árucsoportba is besorolhatók lennének. Álláspontunk szerint ugyanis a megjegyzések 1. m) pontja jelzi e két áruosztály között az egyértelmű különbségtételt, de azt nem írja elő, hogy ha kétség merül fel a 90. árucsoport és a XVI. áruosztály egy másik árucsoportja között, az elsőt kellene alkalmazni.
(
32
)	Lásd a fenti 30. pontot.
(
33
)	Lásd a fenti 22. pontot.
(
34
)	A fent hivatkozott Xerox-ügyben hozott ítélet 30. pontja.
(
35
)	A Bizottság észrevételeinek 51. pontja.
(
36
)	A francia kormány észrevételeinek 58. pontja, a holland kormány észrevételeinek 40. pontja.
(
37
)	A lengyel kormány észrevételeinek 28–34. pontja.
(
38
)	Uo. 35. és azt követő pontok.
(
39
)	A fent hivatkozott Hewlett Packard ügyben hozott ítélet 21. és 22. pontja. Annak ellenére, hogy a Bíróság általánosságban elfogadta valamely besorolásról szóló rendelet analógia útján történő alkalmazásának lehetőségét (a fent hivatkozott Krings-ügyben hozott ítélet 35. pontja), nem tűnik úgy számomkra, hogy a jelen esetben ennek feltételei teljesülnek.
(
40
)	A fent hivatkozott Hewlett Packard ügyben hozott ítélet 20. pontja.
(
41
)	Talán megérné hangsúlyozni, hogy a KN legújabb változatában a 844331 vámtarifa-alszám alá tartozó többfunkciós készülékek másolási sebessége meghatározó a besorolás és az esetleges vámkiszabás során.