62004CJ0084_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑84/04. sz. ügyben,
az EK 226. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt
a Bírósághoz 2004. február 20‑án
az Európai Közösségek Bizottsága (képviseli kezdetben: A. M. Alves Vieira, később: G. Braun, meghatalmazotti minőségben, segítőik: N. Castro Marques és F. Costa Leite advogados, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek
a Portugál Köztársaság (képviseli: L. Fernandes, meghatalmazotti minőségben, segítője: C. Botelho Moniz és E. Maia Cadete advogados)
alperes ellen
benyújtott keresete tárgyában,
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: C. W. A. Timmermans tanácselnök, J. Makarczyk, P. Kūris, G. Arestis (előadó) és J. Klučka bírák,
főtanácsnok: D. Ruiz‑Jarabo Colomer,
hivatalvezető: M. Ferreira főtanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2006. január 12‑i tárgyalásra,
a főtanácsnok indítványának a 2006. február 14‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
1. Keresetével az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Portugál Köztársaság – azáltal, hogy lehetővé tette, hogy az Instituto de Financiamento e Apoio ao Desenvolvimento da Agricultura e Pescas (a mezőgazdasági és halászati fejlesztést támogató és finanszírozó intézet, a továbbiakban: Ifadap) a közösségi strukturális alapok pénzügyi támogatásainak olyan odaítélési eljárását vezesse be és tartsa hatályban, amely olyan illetékek fizetését eredményező, jelentős formalitásokat támaszt, amely illetékek nem önkéntesek, nem is fakultatívak, és nem a teljesített szolgáltatások díjazásának minősülnek, hanem a portugál államot többek között a közösségi jog alapján terhelő feladatok finanszírozását szolgálják – nem teljesítette az 1993. július 20‑i 2082/93/EGK tanácsi rendelettel (HL L 193., 20. o.) módosított, a 2052/88/EGK rendeletnek a különböző strukturális alapok tevékenységeinek egymás között, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi eszközök műveleteivel történő összehangolása tekintetében történő végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1988. december 19‑i 4253/88/EGK rendeletből (HL L 374., 1. o., a továbbiakban: 4253/88 rendelet) és az EK 10. cikkből eredő kötelezettségeit.
Jogi háttér
A közösségi szabályozás
2. Az 1993. július 20‑i 2081/93/EGK tanácsi rendelettel (HL L 193., 5. o.) módosított, a strukturális alapok feladatairól és eredményességéről, továbbá tevékenységüknek egymás között, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi eszközök műveleteivel történő összehangolásáról szóló, 1988. június 24‑i 2052/88/EGK tanácsi rendelet (HL L 185., 9. o., a továbbiakban: 2052/88 rendelet) 4. cikkének (1) bekezdése előírta:
„A közösségi támogatás célja a megfelelő nemzeti tevékenységek kiegészítése, illetve azok elősegítése. A közösségi támogatás a Bizottság, a tagállam, továbbá a tagállam által kijelölt nemzeti, regionális, helyi vagy egyéb szinten illetékes hatóságok és szervezetek közötti szoros együttműködésen alapul – beleértve az intézményi szabályok és az egyes tagállamok saját gyakorlatai által kínált részletes szabályok keretei között a gazdasági és társadalmi partnereket is –, ahol a felek a közös cél megvalósításában egymás partnerei. Ezt az együttműködést a továbbiakban »partnerségnek« nevezzük. A partnerség a projektek előkészítésére, finanszírozására, továbbá előzetes felmérésére, ellenőrzésére és utólagos értékelésére terjed ki.
A partnerség az egyes partnerek megfelelő intézményi, jogi és pénzügyi hatásköreinek teljes tiszteletben tartása mellett működik.[nem hivatalos fordítás]”
3. A 4253/88 rendelet „Kifizetések” címe alatt a 21. cikk (3) bekezdésének második albekezdése a következőképpen fogalmazott:
„A kifizetéseket a végső kedvezményezettek számára kell teljesíteni bármilyen levonás vagy visszatartás nélkül, ami csökkenthetné azon pénzügyi támogatás összegét, amelyre a végső kedvezményezettek jogosultak. [nem hivatalos fordítás]”
4. Ugyanezen rendelet „Pénzügyi ellenőrzés” címe alatt a 23. cikk (1) bekezdésének első albekezdése ekként rendelkezett:
„A köz‑ és magántámogatók projektjei sikerének biztosítása érdekében a tagállamok a projektek végrehajtása során megteszik a szükséges intézkedéseket:
– a Közösség által finanszírozott projektek helyes végrehajtásának rendszeresen ellenőrzése,
– a szabálytalanságok megelőzése és kivizsgálása érdekében,
[…]”
A nemzeti szabályozás
5. A 414/93. sz. törvényrendelet 1. cikkének megfelelően ( Diário da República I., A sorozat, 298. sz., 1993. december 23.) az Ifadap közjogi intézmény, amely jogi személyiséggel, továbbá közigazgatási és pénzügyi autonómiával, valamint saját vagyonnal rendelkezik.
6. A 414/93. sz. törvényrendelet 3. cikkének (2) bekezdése ekként rendelkezik:
„Az Ifadapra, amennyiben nem hatósági jogkörében jár el, a harmadik személyekkel való szerződéses viszonyaiban a magánjogi szabályok vonatkoznak.”
7. Az említett törvényrendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint az Ifadap feladata:
„a) a mezőgazdasági és a halászati ágazatban a pénzügy‑politikai intézkedések, valamint ezen ágazat vállalkozásai támogatási intézkedéseinek tanulmányozásában és meghatározásában való közreműködés;
b) a mezőgazdasági és halászati ágazatban a közösségi és a nemzeti támogatási rendszerek működésének biztosítása az elfogadott programok és rendeletek kialakításában és végrehajtásában való részvétel útján, az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Orientációs Részlegének, valamint a mezőgazdaság és halászat más közösségi orientációs pénzügyi eszközeinek kizárólagos nemzeti tárgyalófeleként, azaz az előleg‑, a visszatérítési, a szabályozási és a számlakifizetési kérelmek terén;
[…]
d) a programok és projektek finanszírozására vagy a kedvezményezettek által ebből a célból felvett kölcsönök kamatainak visszafizetésére szánt nemzeti és közösségi támogatások kifizetése;
e) a nemzeti vagy közösségi támogatásokkal támogatott programok és projektek figyelemmel kísérésének, vizsgálatának és ellenőrzésének biztosítása;
[…]”
8. Az 1996. május 28‑i együttes rendelettel ( Diário da República II., 136. sz., 1996. június 14.) a pénzügyminiszter valamint a mezőgazdasági, vidékfejlesztési és halászati miniszter a következőképpen határozott:
„1. Felhatalmazzák az Ifadapot a jelenlegi projektek összegének 0,9%‑át meg nem haladó illeték szedésére.
2. Amennyiben az Ifadap nem végez elemzési vagy döntési tevékenységet, a fent említett mérték nem haladhatja meg a 0,45%‑ot.
[…][nem hivatalos fordítás]”
A jogvita előzményei és a pert megelőző eljárás
9. Az Ifadapot azért hozták létre, hogy kezelje a mezőgazdasági, erdészeti, állattenyésztési és halászati ágazatok támogatási hitelkereteit Portugáliában. Mivel a portugál állam a 414/93 törvényrendeletben egy sor közszolgálati feladatot adott az Ifadapnak, amelyek között szerepel a mezőgazdasági és halászati ágazatok közösségi és nemzeti támogatásai és támogatási mechanizmusai működésének biztosítása, az Ifadap vált az EMOGA Orientációs Részlegének és az említett ágazatok más közösségi pénzügyi eszközeinek egyetlen nemzeti tárgyalópartnerévé. E feladatai gyakorlása keretében az említett intézmény intézkedései a portugál állam intézkedéseinek számítanak.
10. A Bizottság szolgálatai 1993‑ban helyszíni ellenőrzés során megállapították, hogy az EMOGA Orientációs Részlege által nyújtott pénzügyi támogatások végső kedvezményezettjeitől (a továbbiakban: kedvezményezettek) az Ifadap a támogatás bizonyos százalékának megfelelő illetékeket szedett. Ezek a forrásból levont illetékek a finanszírozott projekt teljes összegének 1,5%‑át tették ki. A kedvezményezetteknek javasolt támogatásokra vonatkozó szerződés kifejezetten előírta ez utóbbiak kötelezettségét, hogy az illetékeket az Ifadapnak fizessék meg. Mivel úgy ítélte meg, hogy ezek az illetékek nem összeegyeztethetők a közösségi joggal, a Bizottság felszólította a portugál hatóságokat, hogy vessenek véget ennek a közvetlen beszedési gyakorlatnak, és fizessék vissza a kedvezményezetteknek a jogellenesen beszedett illetékeket.
11. Az 1999. január 20‑i levélben az említett hatóságok elismerték az 1993. augusztus 3‑a és 1994. december 31‑e között követett gyakorlat összeegyeztethetetlenségét, és kötelezettséget vállaltak a beszedett összegek visszafizetésére. E körülmények között a Bizottság úgy vélte, hogy az említett időszak vonatkozásában megszűnt a felrótt kötelezettségszegés.
12. Mivel lemondtak a kedvezményezetteknek járó összegből való közvetlen illeték szedésének rendszeréről, a portugál hatóságok azt 1995. január hónaptól, és különösen az 1996. május 28‑i együttes rendelet kihirdetését követően felváltották a kedvezményezetteknek nyújtott összegek egységes kifizetési rendszerével, amelyhez egy olyan támogatásnyújtási eljárást társítottak, ami az Ifadap által ez utóbbiak számára nyújtott szolgáltatások díjazásának tekintett illeték kifizetéséből állt, amely szolgáltatásnyújtások főként a támogatási kérelmek benyújtása előtti tanácsadásból és a kérelmek későbbi ellenőrzéséből álltak. A Bizottság által az említett hatóságoktól az 1999‑es évben, valamint a Bizottság szolgálatai által 2000 márciusában végzett helyszíni ellenőrzés során szerzett információk alapján ez a díjazási rendszer a következő feltételekkel működött: a támogatás nyújtásáról szóló szerződés kézhezvételekor a kedvezményezettet felszólítják, hogy nyújtson be az Ifadaphoz a kedvezményezett saját bankszámlájára vonatkozó, a fizetendő illetékkel megegyező összegre vonatkozó beszedési megbízást, azzal a megjegyzéssel, hogy az „a fent említett szerződés területén az Ifadap által nyújtott szolgáltatásnak [azaz a szóban forgó támogatás nyújtásának] megfelelő meghatalmazás”. E kifizetés fakultatítv és önkéntes jellegét állítólag szóban magyarázták meg a kedvezményezettekkel való kapcsolattartás során.
13. Ezen információk alapján a Bizottság 2001. július 25‑én felszólító levelet intézett a Portugál Köztársasághoz. Ebben a levélben a Bizottság arra az álláspontra helyezkedik, hogy a portugál hatóságok által 1995. január 1‑jét követően alkalmazott eljárás, amely illetékfizetéssel járó jelentős formalitásokat támaszt, amely illetékek nem fakultatívak, nem is önkéntesek, továbbá a kedvezményezetteknek nyújtott szolgáltatások díjazásának sem minősülnek, ténylegesen az ezen időpontot megelőzően szedetthez hasonlító illeték szedésének minősülnek. A beruházás értékének meghatározott százaléka alapján így levont részek a közösségi alapok által juttatott pénzügyi támogatások összegének meghatározott százaléka alapján kiszámított, tényleges kötelező visszatartásnak minősülnek, és ténylegesen az Ifadapra – mint az említett támogatások kifizetésével megbízott hatóságra – háruló közigazgatási feladatok által szükségessé tett költségek finanszírozására szánt igazgatási illetékeknek felelnek meg. Márpedig a Bizottság szerint az ilyen közigazgatási illeték ellentétes a közösségi joggal, különösen a 4253/88 rendelettel, a strukturális alapokra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. június 21‑i 1260/99/EK tanácsi rendelettel (HL L 161., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 14. fejezet, 1. kötet, 31. o.), valamint az EK 10. cikkel.
14. A Portugál Köztársaság a Bizottsághoz 2001. november 5‑én és 2002. június 13‑án a felszólító levélre válaszként intézett leveleiben azt állította, hogy az 1995–1999-es időszakot illetően a kedvezményezettek által az Ifadapnak fizetett, a támogatott befektetés összege alapján kiszámított 0,45–0,9 % maximális illeték nem ellentétes a közösségi joggal. Ami azonban az 1999‑et követő időszakot illeti, amely a 1260/99 rendeletben szabályozott harmadik közösségi támogatási keretnek felel meg, az említett tagállam előterjeszti, hogy lemondott az illetéknek az említett intézmény javára való beszedésének elvéről mint az intézmény által nyújtott szolgáltatások ellenértékéről. E körülmények között a Bizottság úgy vélte, hogy az 1999‑et követő időszak vonatkozásában megszűnt a kötelezettségszegés.
15. Mivel a Bizottság nem értett egyet a Portugál Köztársaság álláspontjával az 1995–1999-es időszakot illetően, 2002. november 13‑án indokolással ellátott véleményt adott ez utóbbinak, amelyben megismételte a felszólításban kifejtett érvelését, és felhívta ezt a tagállamot, hogy a közléstől számított két hónapon belül hozza meg a véleménynek való megfeleléshez szükséges intézkedéseket.
16. Mivel a Bizottság nem találta kielégítőnek a Portugál Köztársaságnak az említett indokolással ellátott véleményre adott, 2003. január 27‑i keltezésű válaszát, amely fenntartotta az e tagállam által korábban elfogadott álláspontot, a Bizottság a jelen kereset benyújtása mellett döntött, amely annak megállapítására irányul, hogy 1995. január 1‑jétől megsértették a 4253/88 rendeletet és az EK 10. cikket az 1994–1999-es programozási időszak esetében, amely a második közösségi támogatási keretnek felel meg.
A felek kérelmei
17. A Bizottság kéri, hogy a Bíróság:
– állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság – azáltal, hogy lehetővé tette, hogy az Ifadap a közösségi strukturális alapok pénzügyi támogatásainak olyan odaítélési eljárását vezesse be és tartsa hatályban, amely olyan illetékek fizetését eredményező, jelentős formalitásokat támaszt, amely illetékek nem önkéntesek, nem is fakultatívak, és nem a teljesített szolgáltatások díjazásának minősülnek, hanem a portugál államot többek között a közösségi jog alapján terhelő feladatok finanszírozását szolgálják – nem teljesítette a 4253/88 rendeletből és az EK 10. cikkből eredő kötelezettségeit;
– kötelezze a Portugál Köztársaságot a költségek viselésére.
18. A Portugál Köztársaság kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a keresetet, mint megalapozatlant, és kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
A keresetről
A felek érvei
19. A Bizottság szerint a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdése második albekezdéséből magától értetődően következik, hogy ez a rendelkezés az úgynevezett „teljes kifizetés” záradéknak minősül. Az ugyanis egyértelműen kötelezi az érintett tagállamot, hogy ügyeljen arra, hogy az arra jogosult kedvezményezettek a pénzügyi támogatások teljes összegét megkapják, mivel a tagállam semmilyen levonást vagy visszatartást nem végezhet ezen összegek vonatkozásában. A „visszatartás” és „levonás” szavakkal megjelölt műveleteket tágan kell értelmezni, különösen azon hatások fényében, amelyeket azok a kedvezményezettekre gyakorolnak.
20. Ebben a tekintetben a Bizottság azt állítja, hogy az ilyen típusú rendelkezések célja annak megakadályozása, hogy a tagállamok a különböző közösségi politikák végrehajtására szánt közösségi alapok egy részét az ilyen végrehajtás miatt keletkezett igazgatási költségek finanszírozására használják fel. A strukturális politikák esetében az ilyen típusú rendelkezéseket a közösségi jogalkotó azon szándéka indokolja, hogy megbizonyosodjanak arról, hogy a közösségi támogatásokat megfelelően használják fel az EK‑Szerződésben e politikák vonatkozásában meghatározott célok elérése érdekében.
21. A Portugál Köztársaság azon érve esetében, amely szerint a kedvezményezettek által lerótt összegek az Ifadap által nyújtott olyan szolgáltatások díjazásának minősülnek, amelyeket azok magánjogi szerződés keretében önként vállaltak, mivel ez az intézmény a tárgyban – a 414/93 törvényrendelet 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően – nem hatósági jogkörében járt el, a Bizottság úgy válaszol, hogy az Ifadap által gyakorolt díjazási rendszer nem teszi lehetővé az utóbbit hatóságként terhelő igazgatási és ellenőrzési feladatok megkülönböztetését azoktól, amelyek a szolgáltatásnyújtói minőségéhez tartoznak.
22. Végül a Bizottság pontosítja, hogy a jelen esetben a 2052/88 rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében előírt partnerségi elv az EK 10. cikkben megfogalmazott jóhiszemű együttműködés általános elve különleges formájának minősül. Ebből következően e rendelkezések közül az elsőt ezen általános elv fényében kell értelmezni és alkalmazni, ami azt jelenti, hogy a tagállamok kötelesek ügyelni arra, hogy az említett rendeletből eredő kötelezettségeket megfelelően betartsák, és ebből következően a közösségi jog hatályának és hatékonyságának biztosítása céljából megtegyék a megfelelő intézkedéseket.
23. A Portugál Köztársaság szerint úgy kell tekinteni, hogy az EMOGA Orientációs Részlege egyetlen nemzeti tárgyalópartnerének közfeladata gyakorlásán kívül az Ifadap a jelöltek és ezen alapok által finanszírozott programok kedvezményezettjei számára teljes, gazdasági jellegű tanácsadási szolgáltatást nyújt, ami jóval meghaladja az említett feladat voltaképpeni teljesítését. Ezeket a más gazdasági szereplők által is elvégezhető szolgáltatásokat nem lehet összetéveszteni, és nem lehet azonosítani azokkal a szolgáltatásokkal, amelyeket a 414/93 törvényrendelet 5. cikke és a 4253/88 rendelet 23. cikke értelmében közfeladata teljesítése értelmében az Ifadapnak nyújtania kell. Az említett tagállam egyebekben kijelenti, hogy e szolgáltatások nyújtásának célja annak biztosítása, hogy a kedvezményezettek ténylegesen hozzáférjenek az EMOGA Orientációs Részlegének programjaihoz.
24. Másodlagosan az említett tagállam hangsúlyozza, hogy az illeték szedése az Ifadap javára nem jelenti azt, hogy ez utóbbi a közösségi alapokból levonást vagy visszatartást hajt végre. Egyrészt ugyanis, amennyiben az EMOGA Orientációs Részlegének programjait általában legalább 75 és 85%‑ban közösségi alapokból fedezik, és 15–25%‑ig portugál állami pénzalapokból, az említett illetékek – amelyek a finanszírozott projekt összegének legfeljebb 0,9%‑át érték el – soha nem befolyásolták a közösségi támogatásokat. Másrészt nem sértették meg a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdésének második albekezdését, mivel a kedvezményezett teljes egészében megkapta azokat a közösségi hiteleket, amelyekre jogosult.
25. Szintén másodlagosan a Portugál Köztársaság úgy véli, hogy a C‑36/97. sz. és C‑37/97. sz., Kellinghusen és Ketelsen ügyben 1998. október 22‑én hozott ítéletek (EBHT 1998., I‑6337. o.), valamint a C‑247/98. sz., Görögország kontra Bizottság ügyben 2001. január 11‑én hozott ítéletek (EBHT 2001., I‑1. o.) nem alkalmazhatóak az Ifadap által szedett illetékekre. Számos jogi és ténybeli különbség áll ugyanis fenn a jelen jogvita és az említett ügyek tényállása között.
26. Az említett tagállam azonban inkább az EMOGA Garanciarészlegére vonatkozó, a 31/78. sz. Bussone‑ügyben 1978. november 30‑án hozott ítéletben (EBHT 1978., 2429. o.), a 233/81. sz. Denkavit Futtermittel ügyben 1982. szeptember 15‑én hozott ítéletben (EBHT 1982., 2933. o.) és a 297/82. sz. Samvirkende danske Landboforeninger ügyben 1983. október 26‑án hozott ítéletben (EBHT 1983., 3299. o.) található ítélkezési gyakorlat alkalmazását javasolja. Azt állítja ebben a tekintetben, hogy még a közös piacszervezés irányításának keretében is elfogadta a Bíróság, hogy a nemzeti hatóságok ellenőrzési intézkedései igazolhatják az érintett vállalkozásoktól pénzügyi hozzájárulás beszedését.
A Bíróság álláspontja
27. Bevezetésként meg kell állapítani, hogy a jelen ügy irataiból következően az nem vitatott, hogy az 1994–1999‑es programozási időszak során a Portugál Köztársaság felhatalmazta az Ifadapot, hogy a kedvezményezettektől a finanszírozott projekt teljes összege meghatározott százalékának megfelelő illetékeket szedjen, amely illetékek így arányosan csökkentik az EMOGA Orientációs Részlege által adott támogatások címén a kedvezményezettek által megkapott összegeket.
28. A Bizottság keresete megalapozottsága megvizsgálásának céljából meg kell határozni, hogy az ilyen illetékszedés összeegyeztethető‑e a közösségi joggal.
29. Emlékeztetni kell arra, hogy a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdésének második albekezdése szerint: „[a] kifizetéseket a végső kedvezményezettek számára kell teljesíteni bármilyen levonás vagy visszatartás nélkül, ami csökkenthetné azon pénzügyi támogatás összegét, amelyre a végső kedvezményezettek jogosultak”.
30. E rendelkezés megfogalmazásából egyértelműen következik, hogy az a kedvezményezetteknek nyújtott támogatásokból semmilyen levonásra nem jogosít fel.
31. Emlékeztetni kell, hogy a Bíróság már határozott az EMOGA Garanciarészlegének azon rendelkezéseiről, amelyek – a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdésének második albekezdéséhez hasonlóan – előírják a támogatások teljes kifizetését. A Bíróságnak ugyanis volt lehetősége értelmezni az egyes szántóföldi növények termelőire vonatkozó támogatási rendszer létrehozásáról szóló, 1992. június 30‑i 1765/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 181., 12. o.) 15. cikkének (3) bekezdését és az 1992. június 30‑i 2066/92/EGK rendelettel (HL L 215., 49. o.) módosított, a marha‑ és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1968. június 27‑i 805/68/EGK tanácsi rendelet (HL L 148., 24. o.; a továbbiakban: 805/68 rendelet) 30a. cikkét.
32. Az EMOGA Orientációs és Garanciarészlege közötti bizonyos eltérések ellenére a Bíróságnak az EMOGA Garanciarészleg rendeletek rendelkezéseire vonatkozó ítélkezési gyakorlatából következő elvek, amelyek megkövetelik a támogatások teljes kifizetését – ahogyan a főtanácsnok az indítványának 67–70. pontjában rámutat –, alkalmazhatók a jelen ügyben, amennyiben e két részleg sajátosságai másodlagos szempontnak minősülnek a közös jellemzőikre, azaz a közösségi költségvetésbeli finanszírozásukra tekintettel, ami lehetővé teszi e pénzügyi támogatásoknak szubvenció formájában való nyújtását az illetékességi területükre tarozó tevékenységekért. Az ilyen támogatásokra, amelyeknek közös a pénzügyi forrásuk, ugyanazok a kifizetési szabályok vonatkoznak, mint amely előírja, hogy a kedvezményezett által megkapott összegnek azonosnak kell lennie a részére juttatott összeggel.
33. Így az EMOGA Garanciarészlege tárgyában az 1765/92 rendelet 15. cikkének (3) bekezdése és a 805/68 rendelet 30a. cikke esetében a Bíróság úgy határozott, hogy ezek a rendelkezések megtiltják, hogy a nemzeti hatóságok a kifizetésekből levonásokat hajtsanak végre, vagy hogy előírják a kérelmekre vonatkozó igazgatási költségek megfizetését, aminek hatásaként csökken a támogatások összege (a fent hivatkozott Kellinghusen és Ketelsen ítélet 21. pontja).
34. A jelen esetben a Portugál Köztársaság mindamellett azt állítja, hogy az Ifadap által szedett illetékeknek nem az volt a céljuk, hogy fedezzék az ezen intézmény által viselt igazgatási költségeket, hanem az ez utóbbi által a kedvezményezetteknek nyújtott szolgáltatások díjazásának minősültek, amely szolgáltatások főként a támogatási kérelmek benyújtása előtti tanácsadásból és a kérelmek későbbi ellenőrzéséből álltak.
35. Az ilyen érvelést nem lehet elfogadni. A levonások tilalma nem értelmezhető tisztán formálisan, mint amely csak a kifizetések alkalmával ténylegesen teljesített levonásokra vonatkozik. A levonások tilalmának tehát szükségszerűen ki kell terjednie minden olyan költségre, amely közvetlen és elválaszthatatlan kapcsolatban áll a kifizetett összegekkel (lásd analógia útján az EMOGA Garanciarészlege tárgyában a C‑312/02. sz., Svédország kontra Bizottság ügyben 2004. október 7‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑9247. o.] 22. pontját).
36. A Portugál Köztársaság elismeri, hogy a beszedett és az Ifadap által nyújtott szolgáltatások díjazásának szánt illetékeket a támogatási kérelmek benyújtása miatt kellett megfizetni, és azok az EMOGA Orientációs Részlege által nyújtott támogatások keretében finanszírozott projekt összege meghatározott százalékának feleltek meg.
37. A Portugál Köztársaság nem állíthatja azt, hogy a szóban forgó illetékek egyrészt az Ifadap által nyújtott szolgáltatások díjazását képezték, másrészt, hogy a kedvezményezettek azokat önkéntesen fizették. Amennyiben ugyanis az említett illetékeket díjazásnak tekintjük, azok összegét a nyújtott szolgáltatás arányában, és nem a finanszírozott projekt összegének százalékában kellett volna megállapítani. Hasonlóképpen, az illetékek önkéntes jellegének elfogadása esetén a valamennyi kedvezményezettnek nyújtott szolgáltatások költségét azok viselik, akik ezen illetékeket fizetik, ami ellentmondásban áll azok ellenszolgáltatási funkciójával.
38. Ebben a tekintetben meg kell állapítani egyrészt, hogy közvetlen kapcsolat volt a kedvezményezettek által benyújtott támogatási kérelmek és az illetékek szedése között, másrészt az illetékek hatásaként csökkent a kedvezményezettek által ténylegesen megkapott támogatások összege.
39. Ebből következik, hogy az olyan illetékek szedése, mint amilyeneket az 1996. május 28‑i együttes rendelet vezet be, összeegyeztethetetlen a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdésének második albekezdésével, ebből következően meg kell állapítani, hogy a Portugál Köztársaság megsértette e rendelkezést, a kötelezettségszegést tehát ebben a vonatkozásban megalapozottnak kell tekinteni.
40. Egyebekben nem lehet megállapítani az EK 10. cikk rendelkezéseiben szereplő általános kötelezettségek olyan megszegését, amely elkülönül a korábban megállapított, azon különös közösségi kötelezettségek megszegésétől, amely kötelezettségek a Portugál Köztársaságot a 4253/88 rendeletből eredően terhelték.
41. Az előző megfontolások összességére tekintettel a Bizottság keresetét megalapozottnak kell tekinteni.
42. Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Portugál Köztársaság – azáltal, hogy lehetővé tette, hogy az Ifadap a közösségi strukturális alapok pénzügyi támogatásainak olyan odaítélési eljárását vezesse be és tartsa hatályban, amely olyan illetékek fizetését eredményező, jelentős formalitásokat támaszt, amely illetékek nem önkéntesek, nem is fakultatívak, és nem a teljesített szolgáltatások díjazásának minősülnek, hanem a portugál államot többek között a közösségi jog alapján terhelő feladatok finanszírozását szolgálják – nem teljesítette a 4253/88 rendeletből eredő kötelezettségeit.
A költségekről
43. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Portugál Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján, a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1) A Portugál Köztársaság – azáltal, hogy lehetővé tette, hogy az Instituto de Financiamento e Apoio ao Desenvolvimento da Agricultura e Pescas (mezőgazdasági és halászati fejlesztést támogató és finanszírozó intézet) a közösségi strukturális alapok pénzügyi támogatásainak olyan odaítélési eljárását vezesse be és tartsa hatályban, amely olyan illetékek fizetését eredményező, jelentős formalitásokat támaszt, amely illetékek nem önkéntesek, nem is fakultatívak, és nem a teljesített szolgáltatások díjazásának minősülnek, hanem a portugál államot többek között a közösségi jog alapján terhelő feladatok finanszírozását szolgálják – nem teljesítette az 1993. július 20‑i 2082/93/EGK tanácsi rendelettel módosított, a 2052/88/EGK rendeletnek a különböző strukturális alapok tevékenységeinek egymás között, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi eszközök műveleteivel történő összehangolása tekintetében történő végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1988. december 19‑i 4253/88/EGK rendeletből eredő kötelezettségeit.
2) A Portugál Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.