62023CJ0509
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2025. június 19. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – A pénzügyi rendszer pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzése – (EU) 2015/849 irányelv – A 3. cikk 11. pontjának a) alpontja – Kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személy – Meghatározás – A 45. cikk (1) és (8) bekezdése – Csoporthoz tartozó kötelezett szolgáltatók – Információmegosztás e csoporton belül – Az említett csoporthoz tartozó más kötelezett szolgáltató által hozott határozatok alkalmazása – A 14. cikk (1) és (8) bekezdése – A kötelezett szolgáltatóknak az ügyfelek folyamatos ellenőrzésére vonatkozó kötelezettsége – A 11. cikk d) pontja – A szerencsejáték‑szolgáltatókra vonatkozó fokozott ügyfél‑átvilágítási intézkedések”
A C‑509/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az administratīvā rajona tiesa (körzeti közigazgatási bíróság, Lettország) a Bírósághoz 2023. augusztus 8‑án érkezett, 2023. augusztus 7‑i határozatával terjesztett elő
a „Laimz” SIA
és
az Izložu un aartspēļu uzraudzības inspekcija
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: T. von Danwitz, a Bíróság elnökhelyettese, a hatodik tanács elnökeként eljárva, A. Kumin (előadó) és I. Ziemele bírák,
főtanácsnok: P. Pikamäe,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a „Laimz” SIA képviseletében E. Jonins zvērināta advokāta palīgs,
–
a lett kormány képviseletében J. Davidoviča, K. Pommere és I. Romanovska, meghatalmazotti minőségben,
–
a finn kormány képviseletében A. Laine és M. Pere, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében G. Goddin, I. Naglis és G. von Rintelen, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2018. május 30‑i (EU) 2018/843 európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2018. L 156., 43. o.) módosított, a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről, a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2006/70/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. május 20‑i (EU) 2015/849 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 141., 73. o., a továbbiakban: 2015/849 irányelv) 2. cikke (1) bekezdésének, 3. cikke 9. pontjának, 11. pontja a) alpontjának, 12. és 15. pontjának, 8. cikke (2) bekezdésének, 11. cikke d) pontjának, 14. cikke (5) bekezdésének, és 45. cikke (1) és (8) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a „Laimz” SIA szerencsejáték‑szervező és az Izložu un azartspēļu uzraudzības inspekcija (szerencsejáték‑felügyelet, Lettország; a továbbiakban: felügyelő hivatal) között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya a pénzmosásnak és a terrorizmus finanszírozásának megelőzésére vonatkozó nemzeti rendelkezések megsértése miatt e társasággal szemben kiszabott pénzügyi szankció.
Jogi háttér
Az uniós jog
3
A 2015/849 irányelv (1), (4), (21), (22), (30)–(33) és (35) preambulumbekezdése értelmében:
„(1)
[…] A pénzmosás, valamint a terrorizmusfinanszírozás és a szervezett bűnözés továbbra is jelentős probléma, amelyet [európai] uniós szinten kell kezelni. A büntetőjogi megoldás uniós szintű továbbfejlesztésén túl elengedhetetlen, emellett kiegészítő eredményekkel járhat a pénzügyi rendszer pénzmosásra és terrorizmusfinanszírozásra történő felhasználásának a célzott és arányos megelőzése.
[…]
(4)
Pénzmosásra és a terrorizmus finanszírozására gyakran nemzetközi összefüggésekben kerül sor. A kizárólag nemzeti vagy akár uniós szinten elfogadott intézkedések nemzetközi koordináció és együttműködés nélkül, nagyon korlátozott hatással járnának. Ezért az Unió által e téren elfogadott intézkedéseknek összeegyeztethetőnek kell lenniük a nemzetközi fórumokon tett egyéb lépésekkel, és legalább ugyanolyan szigorúnak kell lenniük. Az uniós fellépésnek továbbra is különös figyelmet kell fordítania a [Pénzügyi Akció Munkacsoport (FATF)] által megfogalmazott ajánlásokra, valamint a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni harcban tevékenykedő más nemzetközi testületek által alkalmazott eszközökre. A pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelem hatékonyságának megerősítése céljából a vonatkozó uniós jogi aktusokat adott esetben össze kell hangolni a pénzmosás, valamint a terrorizmusfinanszírozás és a tömegpusztító elterjedése elleni küzdelemről szóló, a FATF által 2012 februárjában elfogadott nemzetközi standardokkal (a továbbiakban: a módosított FATF‑ajánlások).
[…]
(21)
Aggályokra ad okot a szerencsejáték‑ágazat által nyújtott szolgáltatásoknak a büntetendő cselekményből származó jövedelem tisztára mosása céljára történő felhasználása. A szerencsejáték‑ágazattal összefüggő kockázatok enyhítése érdekében ezen irányelvnek ügyfél‑átvilágítási intézkedések alkalmazását kell előírni a nagyobb kockázatot jelentő szerencsejátékok szervezői számára azon egyedi ügyletek esetén, amelyek összege legalább 2000 [euró]. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a kötelezett szolgáltatók azonos küszöbértéket alkalmaznak a nyereményfelvétel, a pénzbeli tétek – ideértve a szerencsejáték‑zsetonok vásárlását és beváltását is – illetve a kettő együttes fennállása esetében. A fizikai létesítményekkel, így kaszinókkal és játéktermekkel rendelkező szerencsejáték‑szervezőknek biztosítaniuk kell, hogy az ügyfél‑átvilágítás, amennyiben a létesítmény bejáratánál történik, összekapcsolható legyen az ügyfél által az említett létesítményben végrehajtott ügyletekkel. A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy a bizonyítottan alacsony kockázatú helyzetekben mentességet biztosítsanak bizonyos szerencsejáték szolgáltatásoknak az ezen irányelvben meghatározott követelmények közül néhány vagy valamennyi alól. A tagállamok csak szigorúan korlátozott és indokolt körülmények között vehetik fontolóra a mentességek alkalmazását, és csak abban az esetben, ha a pénzmosásnak vagy a terrorizmus finanszírozásának a kockázata alacsonynak tekinthető. A mentességekkel kapcsolatban egyedi kockázatértékelést kell végezni, melynek során mérlegelni kell, hogy az érintett ügyletek milyen fokú kockázatot jelentenek. A mentességekről értesíteni kell az [Európai] Bizottságot. A tagállamoknak a kockázatértékelésben ki kell térniük arra, hogy milyen módon vették figyelembe a Bizottság által a szupranacionális kockázatértékelés keretében kiadott jelentések vonatkozó megállapításait.
(22)
A pénzmosásnak és a terrorizmus finanszírozásának a kockázata nem minden esetben ugyanolyan mértékű. Ennek megfelelően teljes körű kockázatalapú megközelítést kell alkalmazni. A kockázatalapú megközelítés nem tekintendő a tagállamok és a kötelezett szolgáltatók részére biztosított túlzottan megengedő lehetőségnek. Sokkal inkább a tényeken alapuló döntéshozatal alkalmazását jelenti az Uniót és az Unióban tevékenykedő szereplőket fenyegető pénzmosási és terrorizmusfinanszírozási kockázatok célzottabb kezelése érdekében.
[…]
(30)
A kockázatok jellege változó, a változók pedig önmagukban vagy egymással ötvözve növelhetik vagy csökkenthetik a felmerülő potenciális kockázatot, és ennek folytán hatással vannak a megelőző intézkedések, például az ügyfél‑átvilágítási intézkedések megfelelő szintjére. Így bizonyos körülmények között fokozott átvilágítást kell alkalmazni, míg más esetekben egyszerűsített átvilágítás is elegendő lehet.
(31)
Fel kell ismerni, hogy bizonyos helyzetek nagyobb kockázatot jelentenek a pénzmosás vagy a terrorizmusfinanszírozás szempontjából. Bár minden ügyfél kilétét és üzleti profilját meg kell állapítani, vannak olyan esetek, amikor különösen szigorú ügyfél‑azonosítási és az ügyfelek kilétét igazoló ellenőrzési eljárásokra van szükség.
(32)
Ez különösen igaz az olyan magánszemélyekkel való kapcsolatokban, akik uniós vagy nemzetközi szinten fontos közhivatalt töltenek vagy töltöttek be […]. Az ilyen kapcsolatok különösen a pénzügyi ágazatot tehetik ki jelentős, a megítélését érintő és jogi kockázatoknak. A korrupció elleni küzdelemre irányuló nemzetközi erőfeszítés is indokolja az ilyen személyek esetében alkalmazott különös figyelmet, valamint a megfelelő fokozott ügyfél‑átvilágítási intézkedések alkalmazását az olyan személyekre vonatkozóan, akiket hazai szinten vagy külföldön jelentős hivatal ellátásával bíztak meg, illetve akik nemzetközi szervezetek vezető személyiségei.
(33)
A politikai közszereplőkkel kapcsolatos előírások megelőző és nem büntető jellegűek, és azok nem jelenthetik a politikai közszereplők büntetendő cselekmény érintettjeként való megbélyegzését. Valamely személlyel való üzleti kapcsolat létesítésének visszautasítása csupán azon az alapon, hogy az adott ügyfél kiemelt közszereplőnek minősül, ellentétes ezen irányelv, valamint a FATF által megfogalmazott felülvizsgált ajánlások betűjével és szellemével.
[…]
(35)
Annak érdekében, hogy elejét lehessen venni az ügyfél‑azonosítási eljárás újbóli lefolytatásának, amely üzleti késedelmekhez és a hatékonyság csökkenéséhez vezet, helyénvaló megfelelő biztosítékok mellett engedélyezni az olyan ügyfelek kötelezett szolgáltató általi befogadását, akiknek az azonosítását máshol már elvégezték. Azokban az esetekben, amikor valamely kötelezett szolgáltató harmadik személyre hagyatkozik, az ügyfél‑átvilágításnak azon kötelezett szolgáltató végső felelősségének kell maradnia, amelynél az ügyfelet befogadják. A harmadik személy vagy az a személy, aki az ügyfél befogadását végezte, az ügyféllel való, ezen irányelv hatálya alá tartozó kapcsolata erejéig továbbra is felel az ezen irányelvben foglalt előírások betartásáért, beleértve a gyanús ügyletek bejelentésére és a nyilvántartások tárolására vonatkozó kötelezettségét is.”
4
Ezen irányelv 1. cikke (1) bekezdésének szövege a következő:
„Ezen irányelv célja, hogy megelőzze az uniós pénzügyi rendszereknek a pénzmosás, valamint terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználását.”
5
Az említett irányelv 2. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ez az irányelv a következő kötelezett szolgáltatókra alkalmazandó:
[…]
3.
a szakmai tevékenységük gyakorlása keretében eljáró alábbi természetes vagy jogi személyek:
[…]
f) szerencsejáték‑szervezők;
[…]”
6
Ugyanezen irányelv 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
9.
»kiemelt közszereplő«: olyan természetes személy, aki fontos közhivatalt tölt vagy töltött be, ideértve az alábbiakat:
a)
államfők, kormányfők, miniszterek és miniszterhelyettesek vagy államtitkárok;
b)
országgyűlési képviselők vagy hasonló jogalkotó szervek tagjai;
c)
a politikai pártok irányító szerveinek tagjai;
d)
a legfelsőbb bíróságok, alkotmánybíróságok és magas rangú bírói testületek tagjai, akiknek a döntései ellen – kivételes körülményektől eltekintve – nem lehet fellebbezni;
e)
a számvevőszékek és a központi bankok igazgatósági tagjai;
f)
nagykövetek, ügyvivők és a fegyveres erők magas rangú tisztviselői;
g)
állami tulajdonú vállalatok igazgatási, irányító vagy felügyelő testületének tagjai;
h)
nemzetközi szervezetek igazgatói, igazgatóhelyettesei, vezetőtestületi tagjai vagy ezzel egyenértékű funkciót betöltő személyek;
Az a)–h) pontban említett közhivatalok egyikébe sem értendők bele a középvezetői és a beosztotti pozíciót betöltő személyek;
[…]
11.
»közeli kapcsolatban álló személyek«:
a)
azon természetes személyek, akikről tudott, hogy a kiemelt közszereplővel közösen valamely jogi entitás vagy társulás jellegű jogi megállapodás tényleges tulajdonosai vagy vele szoros üzleti kapcsolatban állnak;
b)
azon természetes személyek, akik egyedüli tényleges tulajdonosai egy olyan jogi entitásnak vagy társulás jellegű jogi megállapodásnak, amelyről tudott, hogy valójában a kiemelt közszereplő javára hozták létre.
12.
»vezető tisztségviselő«: olyan tisztségviselő vagy alkalmazott, aki megfelelő ismeretekkel rendelkezik arra vonatkozóan, hogy az intézmény milyen mértékben van kitéve pénzmosási és terrorizmusfinanszírozási kockázatoknak és megfelelő vezetői hatáskörrel rendelkezik ahhoz, hogy a kockázati kitettséget befolyásoló döntéseket hozzon, de nem feltétlenül az igazgatótanács tagja;
13.
»üzleti kapcsolat«: olyan üzleti, szakmai vagy kereskedelmi kapcsolat, amely a kötelezett szolgáltató szakmai tevékenységéhez kapcsolódik, és amely a kapcsolat létesítésekor tartósnak mutatkozik;
14.
»szerencsejáték szervezése«: olyan szolgáltatás, amely vagyoni értékkel bíró téttel játszott szerencsejátékot foglal magában, ideértve azokat is, amelyek esetében a készség is szerepet játszik, így a lottó‑ és kaszinójátékokat, a kártyajátékokat és a fogadást, mely szolgáltatások nyújtása valamely fizikai létesítményben, vagy bármely más távoli hozzáférést biztosító eszköz útján, például elektronikus módon, vagy más kommunikációs módszerrel és a szolgáltatás igénybe vevőjének egyedi kérésére történik;
15.
»Csoport«: anyavállalatból, annak leányvállalataiból, továbbá olyan vállalkozásokból álló vállalkozáscsoport, amelyben az anyavállalat vagy leányvállalatai részesedéssel rendelkeznek, valamint [a meghatározott típusú vállalkozások éves pénzügyi kimutatásairól, összevont (konszolidált) éves pénzügyi kimutatásairól és a kapcsolódó beszámolókról, a 2006/43/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 78/660/EGK és a 83/349/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26‑i 2013/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 182., 19. o.)] 22. cikke szerint egymással kapcsolatban álló vállalkozások;
[…]”
7
A 2015/849 irányelv 8. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A tagállamok biztosítják, hogy a kötelezett szolgáltatók megtegyék a megfelelő intézkedéseket a pénzmosás és terrorizmusfinanszírozás kockázatainak megállapítása és értékelése céljából, figyelembe véve többek között olyan kockázati tényezőket, amelyek az ügyfelekkel, országokkal vagy földrajzi területekkel, termékekkel, szolgáltatásokkal, ügyletekkel és szállítási csatornákkal kapcsolatosak. Ezeknek az intézkedéseknek arányosaknak kell lenniük a kötelezett szolgáltató jellegével és méretével.
(2)   Az (1) bekezdésben említett kockázatértékeléseket dokumentálni kell, naprakészen kell tartani és az érintett illetékes hatóságok, valamint az érintett önszabályozó testületek rendelkezésére kell bocsátani. Az illetékes hatóságok dönthetnek úgy, hogy eltekintenek az egyéni dokumentált kockázatértékelések előírásától, amennyiben az ágazatban rejlő konkrét kockázatok egyértelműek és ismertek.
(3)   A tagállamok biztosítják, hogy a kötelezett szolgáltatók rendelkezzenek az uniós és tagállami szinten, valamint a kötelezett szolgáltatók szintjén megállapított, a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás kockázatainak enyhítésére és hatékony kezelésére irányuló politikákkal, kontrollmechanizmusokkal és eljárásokkal. Az említett politikáknak, kontrollmechanizmusoknak és eljárásoknak arányosaknak kell lenniük a kötelezett szolgáltatók jellegével és méretével.
(4)   A (3) bekezdésben említett politikák, kontrollmechanizmusok és eljárások közé tartoznak a következők:
a)
belső eljárásrend, kontrollmechanizmusok és eljárások kialakítása, ideértve a kockázatkezelési gyakorlatok modelljét, az ügyfél‑átvilágítást, bejelentést, nyilvántartást, belső kontrollt, a jogszabályoknak való megfelelést, többek között, amennyiben a vállalkozás mérete és jellege indokolja, a jogszabályoknak való megfelelésért felelős vezető kinevezését és a munkavállalók átvilágítását;
b)
amennyiben a vállalkozás mérete és jellege indokolja, független ellenőrzési funkció, amelynek célja az a) pontban említett belső eljárásrend, kontrollmechanizmusok és eljárások tesztelése.
(5)   A tagállamok előírják, hogy a kötelezett szolgáltatók kérjenek jóváhagyást a vezető tisztségviselőktől a bevezetett politikákra, kontrollmechanizmusokra és eljárásokra vonatkozóan, továbbá, hogy adott esetben nyomon kövessék és megerősítsék a megtett intézkedéseket.”
8
Ezen irányelv 11. cikke értelmében:
„A tagállamok biztosítják, hogy a kötelezett szolgáltatók a következő körülmények fennállása esetén ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket alkalmazzanak:
a)
üzleti kapcsolat létesítésekor;
[…]
d)
szerencsejáték‑szervezők esetében, amennyiben a nyereményfelvételnél, a tét megtételénél vagy mindkettőnél legalább 2000 [euró] összegű ügyletet hajtanak végre, attól függetlenül, hogy az ügyletre egyetlen műveletben vagy több, összetartozónak tűnő műveletben kerül‑e sor;
[…]
f)
ha kétség merül fel a korábban szerzett ügyfél‑azonosító adatok valódiságával vagy megfelelőségével kapcsolatban.”»
9
Az említett irányelv 13. cikkének (1), (2) és (4) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az ügyfél‑átvilágítási intézkedések a következőket foglalják magukban:
a)
az ügyfél azonosítása és kilétének ellenőrzése megbízható és független forrásból – ideértve, amennyiben rendelkezésre állnak, [a belső piacon történő elektronikus tranzakciókhoz kapcsolódó elektronikus azonosításról és bizalmi szolgáltatásokról, valamint az 1999/93/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. július 23‑i] 910/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben [HL 2014. L 257., 73. o.] meghatározott elektronikus azonosító eszközöket, releváns bizalmi szolgáltatásokat vagy az érintett nemzeti hatóságok által szabályozott, elismert, jóváhagyott vagy elfogadott egyéb biztonságos, távoli vagy elektronikus azonosítási eljárásokat is – származó dokumentumok, adatok vagy információk alapján;
b)
a tényleges tulajdonos azonosítása és észszerű intézkedések meghozatala a kilétének ellenőrzésére annak érdekében, hogy a kötelezett szolgáltató biztos legyen abban, hogy ki a tényleges tulajdonos, ideértve a jogi személyek, bizalmi vagyonkezelési konstrukciók, gazdasági társaságok, alapítványok és hasonló társulás jellegű jogi megállapodás vonatkozásában észszerű intézkedések meghozatalát az ügyfél tulajdonosi és irányítási rendszerének megértése céljából. […];
c)
értékelés és – adott esetben – információszerzés az üzleti kapcsolat céljáról és tervezett jellegéről;
d)
az üzleti kapcsolat folyamatos monitoringja, ideértve a kapcsolat fennállása folyamán teljesített ügyletek elemzését annak ellenőrzése érdekében, hogy a végrehajtott ügyletek összhangban vannak‑e az kötelezett szolgáltatóknak az ügyfélről, az üzleti és kockázati profilról szerzett ismereteivel, ideértve, ahol szükséges, a pénzeszközök származását is, valamint annak biztosítása, hogy a dokumentumok, adatok és információk naprakészek legyenek.
[…]
(2)   A tagállamok biztosítják, hogy a kötelezett szolgáltatók az (1) bekezdésben megállapított ügyfél‑átvilágítási követelmények mindegyikét alkalmazzák. A kötelezett szolgáltatók azonban kockázatérzékenységi alapon meghatározhatják ezeknek az intézkedéseknek a terjedelmét.
[…]
(4)   A tagállamok biztosítják, hogy a kötelezett szolgáltatók bizonyítani tudják az illetékes hatóságok vagy az önszabályozó testületek számára, hogy az intézkedések az általuk feltárt pénzmosási és terrorizmusfinanszírozási kockázatok figyelembevételével megfelelők.”
10
Ugyanezen irányelv 14. cikke (5) bekezdésének szövege a következő:
„A tagállamok előírják, hogy a kötelezett szolgáltatók ne csak valamennyi új ügyfél esetében alkalmazzanak ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket, hanem kockázatérzékenységi alapon megfelelő időszakokban a meglévő ügyfelek esetében is, vagy az ügyfél releváns körülményeinek megváltozásakor, vagy amikor az adott naptári év során a kötelezett szolgáltató jogilag köteles kapcsolatba lépni az ügyféllel a tényleges tulajdonos(ok)ra vonatkozó bármilyen releváns információ ellenőrzése céljából, vagy ha [az adózás területén történő közigazgatási együttműködésről és a 77/799/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. február 15‑i] 2011/16/EU tanácsi irányelv [HL 2011. L 64., 1. o.] a kötelezett szolgáltató számára ezt előírja.”
11
A 2015/849 irányelv 20. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A kiemelt közszereplőkkel folytatott ügyletek vagy üzleti kapcsolatok tekintetében a tagállamok a 13. cikkben meghatározott ügyfél‑átvilágítási intézkedések mellett a kötelezett szolgáltatók számára előírják, hogy:
a)
rendelkezzenek megfelelő kockázatkezelési rendszerekkel, ezen belül kockázatalapú eljárásokkal annak megállapításához, hogy az ügyfél vagy az ügyfél tényleges tulajdonosa kiemelt közszereplő‑e;
b)
alkalmazzák az alábbi intézkedéseket a kiemelt közszereplőkkel folytatott üzleti kapcsolatok esetében:
i.
szerezzék meg a vezető tisztségviselők jóváhagyását az ilyen személyekkel való üzleti kapcsolatok létesítéséhez vagy folytatásához;
ii.
tegyenek megfelelő intézkedéseket az ilyen személyekkel való üzleti kapcsolatok vagy ügyletek tárgyát képező vagyon és pénzeszközök származásának megállapítása érdekében;
iii.
kísérjék folyamatosan fokozott figyelemmel ezeket az üzleti kapcsolatokat.”
12
Ezen irányelv 23. cikke előírja, hogy az irányelv 20. és 21. cikkében említett intézkedéseket a kiemelt közszereplők családtagjaira és „a kiemelt közszereplőkkel közeli kapcsolatban álló személyekre” is alkalmazni kell.
13
Az említett irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdése a következőket írja elő:
„(1)   A tagállamok a valamely csoporthoz tartozó kötelezett szolgáltatók számára előírják, hogy csoportszintű politikákat és eljárásokat alkalmazzanak, többek között adatvédelmi politikát, valamint az információk csoporton belüli – a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelem célját szolgáló – megosztására vonatkozó politikát és eljárásokat. Az említett politikákat és eljárásokat hatékony módon kell végrehajtani, illetve lefolytatni a tagállamokban és harmadik országokban található fióktelepek és többségi tulajdonú leányvállalatok szintjén.
[…]
(8)   A tagállamok biztosítják, hogy az információ csoporton belüli megosztása engedélyezett legyen. Amennyiben a pénzügyi információs egység másként nem rendelkezik, a csoporton belül meg kell osztani azokat a pénzügyi információs egységnek bejelentett információkat, melyek szerint bizonyos pénzösszegek feltételezhetően büntetendő cselekményből származnak vagy terrorizmus finanszírozásához kapcsolódnak.”
A lett jog
14
A 2008. július 17‑i Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma un proliferācijas finansēšanas novēršanas likums (a pénzmosásnak, a terrorizmusfinanszírozásnak és a fegyverek elterjedésének a megelőzéséről szóló törvény) (a Latvijas Vēstnesis 2008‑i 116. száma) (a továbbiakban: megelőzésről szóló törvény) módosítására többek között a 2015/849 irányelvnek a lett jogrendbe való átültetése céljából került sor.
15
E törvénynek az alapügy tényállására alkalmazandó változata az 1. cikkében a következőképpen rendelkezik:
„E törvény keretében a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:
[…]
21.
csoport, jogi személyek vagy jogi konstrukciók csoportja;
a)
amely magában foglal egy anyavállalatot és annak leányvállalatát, valamint olyan konstrukciókat, amelyekben az anyavállalat vagy a leányvállalat részesedéssel rendelkezik,
[…]
81.
magas beosztású tag: az igazgatótanács – amennyiben van ilyen –, vagy az igazgatótanács által külön kinevezett olyan igazgató, tisztviselő vagy alkalmazott, aki kellő ismeretekkel rendelkezik a kötelezett szolgáltatónak a pénzmosás, a terrorizmusfinanszírozás és a fegyverek elterjedése kockázatának való kitettségéről, és kellően magas hierarchikus pozícióval rendelkezik ahhoz, hogy olyan döntéseket hozzon, amelyek hatással vannak e jogalanynak az említett kockázatnak való kitettségére;
[…]
18.
kiemelt közszereplő: a Lett Köztársaságban, más tagállamban vagy harmadik országban jelentős közhivatalt betöltő vagy ilyen közhivatal ellátásával megbízott személy, beleértve a legmagasabb szintű állami tisztviselőket, az állami (vagy önkormányzati) közigazgatási egység vezetőit, a kormányfőket, a minisztereket (a delegált minisztereket vagy a helyettes delegált minisztereket, ha az érintett országban van ilyen tisztség), az államtitkárokat vagy a kormány vagy valamely állami (vagy önkormányzati) közigazgatási egység más magas szintű tisztviselőit, a parlamenti képviselők vagy hasonló jogalkotási szervek tagjai, a politikai pártok irányító szerveinek (tanácsainak) tagjai, az alkotmánybíróságok, a legfelsőbb bíróságok vagy más szintű bíróságok tagjai (igazságügyi szervek tagjai), a legfelsőbb szintű ellenőrző (auditáló) intézmények igazgatási vagy irányító testületeinek tagjai, a központi bankok tanácsainak vagy igazgatóságainak tagjai, a nagykövetek, az ügyvivők, a fegyveres erők vezető tisztviselői, az állami tulajdonú vállalatok igazgatási vagy irányító testületeinek tagjai, a nemzetközi szervezetek elnökei (igazgatói, igazgatóhelyettesei) és tanácsainak tagjai, vagy a szervezeten belül hasonló pozícióban lévő személyek;
[…]
182.
kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személy: olyan természetes személy, akivel kapcsolatban ismert, hogy a jelen cikk 18. pontjában említett személyek valamelyikével üzleti vagy egyéb közeli kapcsolatban áll […]”
16
E törvénynek „A törvény hatálya” című 3. cikke az (1)–(21) bekezdésében a következőket írja elő:
„(1)   A jelen törvény hatálya alá tartoznak a következő, kereskedelmi vagy szakmai tevékenységet folytató személyek:
[…]
7. szerencsejáték‑szervezők;
[…]
(2)   A csoporthoz tartozó kötelezett szolgáltatók csoportszintű politikákat és eljárásokat alkalmaznak, többek között a természetes személyek adatainak kezelésére vonatkozó politikát, valamint a csoporton belüli – a pénzmosás, a terrorizmusfinanszírozás és a fegyverek elterjedése elleni küzdelem célját szolgáló – információmegosztásra vonatkozó politikát és eljárásokat. Ezeket a csoportszintű politikákat és eljárásokat a kötelezett szolgáltatóknak a tagállamokban és a harmadik országokban letelepedett fiókjai, valamint többségi tulajdonában álló leányvállalatai szintjén is hatékonyan végre kell hajtani.
(21)
A csoporthoz tartozó kötelezett szolgáltatók csoportszinten biztosítják, hogy a megfelelési, ellenőrzési, vagy a pénzmosás, a terrorizmusfinanszírozás és a fegyverek elterjedése elleni küzdelemmel kapcsolatos feladatokat ellátó strukturális szervezetek hozzáférjenek a fióktelepektől és leányvállalatoktól származó, az említett feladatok ellátásához szükséges információkhoz, beleértve az ügyfelekre, a számlákra és a kifizetésekre vonatkozó információkat is.”
17
Ugyanezen törvénynek „Az e törvény követelményeinek betartásáért felelős munkavállalók kijelölése” című 10. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A jogi személynek minősülő kötelezett szolgáltatók egy vagy több alkalmazottat (a pénzmosás, a terrorizmusfinanszírozás és a fegyverek elterjedése elleni küzdelemmel kapcsolatos követelmények betartásáért felelős személyeket) jelölnek ki többek között a magas beosztású tagok közül, akik jogosultak döntéseket hozni, és akik közvetlenül felelősek a jelen törvény követelményeinek betartásáért és az illetékes felügyeleti és ellenőrző hatósággal való információmegosztásért […].”
18
A megelőzésről szóló törvény „Ügyfél‑átvilágítási kötelezettség” című 11. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A kötelezett szolgáltatónak ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket kell hoznia:
1.
az üzleti kapcsolat létesítése előtt;
[…]
4.
ha a sorsolásos játékokat és szerencsejátékokat szervező kötelezett szolgáltató az ügyféllel legalább 2000 euró összegű ügyletet köt, beleértve azt az esetet is, ha az ügyfél nyer, a játékban való részvételhez szükséges eszközöket vagy lottójegyeket vásárol, vagy e célból külföldi devizát vált át, függetlenül attól, hogy az ügyletre egyetlen vagy több, egymással összefüggő művelet keretében kerül‑e sor;
[…].”
19
E törvény „Ügyfél‑átvilágítási intézkedések és kockázati tényezők” című 111. cikkének (1), (2), (6) és (7) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az ügyfél‑átvilágítási intézkedések olyan intézkedések együttesét képezik, amelyek kockázatértékelésen alapulnak, és amelyek keretében a kötelezett szolgáltató:
1.
azonosítja az ügyfelet, és ellenőrzi a megszerzett azonosító adatokat;
[…]
5.
biztosítja az ügyfél‑átvilágítás keretében megszerzett dokumentumok, a személyes adatok és információk tárolását, rendszeres értékelését és frissítését [az ahhoz kapcsolódó] kockázatoknak megfelelően, de legalább ötévente egyszer.
(2)   Az ügyfél‑átvilágítás terjedelmének és eljárásának, valamint az ügyfél‑átvilágítás keretében megszerzett dokumentumok, személyes adatok és információk vizsgálata szabályszerűségének meghatározásakor a kötelezett szolgáltatónak figyelembe kell vennie a pénzmosásnak, a terrorizmusfinanszírozásnak és a fegyverek elterjedésének az ügyfélhez, a lakóhelye (székhelye) szerinti országhoz, a gazdasági vagy személyes tevékenységéhez, az igénybe vett szolgáltatásokhoz és termékekhez, azok ellátási láncaihoz, valamint a végrehajtott ügyletekhez kapcsolódó kockázatát.
[…]
(6)   A kötelezett szolgáltatónak az üzleti kapcsolat létesítésekor a pénzmosás, a terrorizmusfinanszírozás és a fegyverek elterjedése kockázatának értékelése alapján információkat kell szereznie az üzleti kapcsolat céljáról és tervezett jellegéről – beleértve az ügyfél által igénybe venni kívánt szolgáltatásokat, a tervezett ügyletek számát és volumenét, az ügyfél azon gazdasági vagy személyes tevékenységének típusát, amelynek keretében az ügyfél a szolgáltatásokat igénybe fogja venni, valamint adott esetben az ügyfél pénzeszközeinek eredetét és az ügyfél pénzügyi helyzetét megalapozó vagyon eredetét –, és ezen információkat dokumentálnia kell.
(7)   A kötelezett szolgáltató az ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket nemcsak az üzleti kapcsolat létesítésekor alkalmazza, hanem e kapcsolat fennállása során is (a meglévő ügyfeleket is beleértve), kockázatalapú megközelítést alkalmazva […]”
20
Az említett törvény „Üzleti kapcsolat kiemelt közszereplővel, kiemelt közszereplő családtagjával vagy kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személlyel” című 25. cikkének (2) bekezdése a következőket írja elő:
„A kötelezett szolgáltató kockázatértékelésen alapuló belső ellenőrzési rendszere lehetővé teszi annak megállapítását, hogy az olyan ügyfél, aki az üzleti kapcsolat létesítésekor nem kiemelt közszereplő, nem ilyen közszereplő családtagja, és nem is ilyen közszereplővel közeli kapcsolatban álló személy, az üzleti kapcsolat létesítését követően ilyen személlyé válik‑e.”
21
Ugyanezen törvénynek „Az ügyfélfelmérés eredményeinek elismerése és elfogadása” című 29. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„A hitelintézetek és pénzügyi intézmények elismerhetik és elfogadhatják a tagállamok vagy harmadik országok hitelintézetei és pénzügyi intézményei által az e törvény 11.1. cikke (1) bekezdésének 1–3. pontjában előírt intézkedéseknek való megfelelés tekintetében végzett ügyfélfelmérés eredményeit, amennyiben az alábbi feltételek közül valamennyi teljesül: […].”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
22
A Laimz Lettországban székhellyel rendelkező társaság, amelynek kereskedelmi tevékenysége szerencsejátékok szervezésében áll. E társaság törzstőkéje 100%‑ban az „Optibet” SIA tulajdonában áll, amely szintén Lettországban székhellyel rendelkező korlátolt felelősségű társaság, és amelynek kereskedelmi tevékenysége ugyancsak szerencsejáték‑szervezés. E két társaság a Svédországban letelepedett Enlabs AB csoporthoz tartozik. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a Laimz a 2015/849 irányelv átültetését célzó, a megelőzésről szóló törvény értelmében vett kötelezett szolgáltatónak minősül.
23
2020. március 2‑án az Optibet, amely szerződést kötött egy társasággal annak érdekében, hogy ez utóbbi – a megelőzésről szóló törvény követelményeire tekintettel – közzétett és nyilvánosan hozzáférhető adatokat szolgáltasson a számára a kockázatértékelésre és ‑kezelésre vonatkozóan, megállapodást kötött a Laimzzal, amelynek értelmében kötelezettséget vállalt arra, hogy ezen adatokat közli vele annak érdekében, hogy e csoport társaságain belül biztosított legyen az erőforrások leghatékonyabb felhasználása, és e törvény követelményeinek egységes tiszteletben tartása.
24
2021. augusztus 23‑án a Laimz interaktív szerencsejáték‑szolgáltatásokat kezdett nyújtani egy olyan ügyfélnek, aki korábban az Optibet ügyfele volt (a továbbiakban: az alapügy által érintett ügyfél).
25
2022. január 31‑én a Laimz fokozott átvilágítási intézkedéseket hozott ezen ügyfél tekintetében, és a játékhoz kapcsolódó szokásai, a fogadásainak összege, valamint a rá vonatkozóan az Optibet által közölt adatok alapján további információkat kért tőle. E kontextusban a Laimz az Obtibet egy magas beosztású tagja által hozott, az ügyfelekkel való kapcsolatfenntartásra vonatkozó 2020. március 27‑i határozatot is végrehajtott.
26
2022 februárjában és márciusában a vizsgálati hivatal ellenőrzést végzett a Laimznél. Az ezen ellenőrzés nyomán készített jelentésben megállapította, hogy a Laimz 2020‑ban, 2021‑ben és 2022‑ben nem azonosított olyan üzleti kapcsolatot, amelyet kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személyekkel tart fenn, és az alapügy tárgyát képező ügyfél tekintetében azt követően, hogy ezen ügyfél 2021. augusztus 26‑án elérte a 2000 eurós küszöbértéket, nem folytatott vizsgálatot annak érdekében, hogy tájékoztatást kérjen a jövedelmének forrásairól, összegéről, és a játék tervezett költségkeretéről, vagy hogy megállapítsa, hogy ezen ügyfél kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személynek minősül‑e, és hogy ellenőrizze a nyilvánosan hozzáférhető adatbázisokban rendelkezésre álló információkat a további kockázati tényezők azonosítása érdekében.
27
A vizsgálati hivatal a 2022. június 15‑i határozatával 52263,90 euró bírságot szabott ki a Laimzzal szemben, amely a 2020. évben elért nettó forgalma 5%‑ának felelt meg, azzal az indokkal, hogy e társaság nem hajtotta végre megfelelően a belső ügyfél‑ellenőrzési rendszert, és nem folytatott vizsgálatot az ügyfelek tekintetében. Megállapította, hogy az említett társaságnak önállóan és függetlenül kellett volna elvégeznie az alapügy által érintett ügyfél értékelését, és nem egy másik társaság – a jelen esetben az Optibet – értékelését kellett volna alapul vennie. A vizsgálati hivatal arra is emlékeztetett, hogy ezen ügyfelet kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban állónak minősítették, mivel egy egyesület végrehajtó szervének tagjaként a kiemelt közszereplővel egyidejűleg lát el feladatokat.
28
2022. július 18‑án a Laimz keresetet nyújtott be e határozattal szemben az administratīvā rajona tiesához (körzeti közigazgatási bíróság, Lettország), amely a kérdést előterjesztő bíróság. E keresetének alátámasztása érdekében a Laimz azzal érvelt, hogy jogosult az Optibettől a jelen ítélet 23. pontjában említett, 2020. március 2‑i megállapodás alapján kapott információk, valamint az utóbbi társaság vezetői által hozott határozatok felhasználására, és azoknak az alapügy által érintett ügyféllel fennálló saját üzleti kapcsolatára való alkalmazására.
29
Ezenfelül a Laimz azt rótta fel a vizsgálati hivatalnak, hogy ezen ügyfélnek a kiemelt közszereplővel való közeli kapcsolatát pusztán annak alapján állapította meg, hogy e két személy ugyanannak az egyesületnek a tagja, anélkül hogy egyedi és részletes értékelést végzett volna.
30
A vizsgálati hivatal védekezésül arra hivatkozott, hogy a megelőzésről szóló törvény nem írja elő az ügyfelek adatainak a más társasággal való megosztását, és ez az érintett információ címzettjét felmentené a jogi kötelezettségeinek teljesítése alól. Ezenkívül hangsúlyozta, hogy amikor az alapügy által érintett ügyfél üzleti kapcsolatot létesített a Laimzzal, megszüntette az Optibettel fennálló üzleti kapcsolatát, így az előbbi már nem használhatta fel az utóbbi által megszerzett információkat.
31
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a 2015/849 irányelv 3. cikkének 11. pontjában szereplő „kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személy” fogalma milyen terjedelmű abban az esetben, ha egy személy és egy kiemelt közszereplő ugyanazon egyesület végrehajtó szervéhez tartozik. Ezenkívül úgy véli, hogy pontosításra van szükség az ugyanazon csoporthoz tartozó társaságok azon lehetőségét illetően, hogy az átvilágítási kötelezettségeik teljesítése érdekében információkat osszanak meg, valamint azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy a 2015/849 irányelv 45. cikkének a 3. cikkének 12. és 15. pontjával összefüggésben értelmezett (1) és (8) bekezdése lehetővé teszi‑e, hogy az e csoport más társaságától származó információkat használjanak fel, és az említett csoport több társaságára alkalmazzanak olyan határozatokat, amelyeket ezen más társaság magas beosztású tagja fogadott el. Végül a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a kötelezett szolgáltatónak alkalmaznia kell‑e az átvilágítási intézkedéseket a meglévő ügyfelekkel szemben abban az esetben, ha a helyzetük releváns elemeiben – a 2022. november 17‑iRodl & Partner ítélet (C‑562/20, EU:C:2022:883) alapjául szolgáló ügy tárgyát képező helyzettől eltérően – nem állapítható meg változás.
32
E körülmények között az administratīvā rajona tiesa (körzeti közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a 2015/849 irányelv 3. cikke 11. pontjának a) alpontját, hogy valamely természetes személy kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személynek tekinthető önmagában azon az alapon, hogy e személyek ugyanazon egyesülethez tartoznak, tekintet nélkül bármely egyéb körülményre?
2)
Úgy kell‑e értelmezni a 2015/849 irányelv [3. cikkének 9. pontját], hogy valamely személy kiemelt közszereplő státuszának megállapításához alá kell támasztani, hogy az adott személy az említett cikkben szereplő tisztséget tölt be, továbbá vizsgálat keretében ellenőrizni szükséges, hogy vezetői tisztségről van‑e szó, nem pedig középvezetői vagy beosztotti tisztségről?
3)
Úgy kell‑e értelmezni a 2015/849 irányelv 45. cikkének (8) bekezdésével összefüggésben ugyanezen cikk (1) bekezdését, hogy a tagállamoknak a 2015/849 irányelv céljainak elérése érdekében lehetővé kell tenniük az ugyanazon csoporthoz tartozó, az irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében említett kötelezett szolgáltatók számára az egymás közötti információcserét, többek között információcsere‑megállapodások megkötése révén, valamint a kölcsönös információáramlás és az információkra való kölcsönös hivatkozás lehetőségének biztosításával?
4)
Lehetővé teszi‑e továbbá a 2015/849 irányelv 3. cikkének 12. és 15. pontjával összefüggésben értelmezett 45. cikkének (1) és (8) bekezdése, hogy az információkat, illetve határozatokat az ugyanazon csoporthoz tartozó több vállalkozás is felhasználja, illetve alkalmazza, amennyiben azokat a csoporthoz tartozó vállalkozás vezetése hozta?
5)
Úgy kell‑e értelmezni a 2015/849 irányelv 8. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 14. cikkének (5) bekezdését, hogy a kötelezett szolgáltatók nem kötelesek a meglévő üzleti ügyfelek tekintetében ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket alkalmazni, ha az ügyfél‑átvilágítási intézkedések ismételt alkalmazására előírt határidő még sem a nemzeti jog, sem a belső ellenőrzési rendszer eljárásai szerint nem járt le, és a kötelezett szolgáltatónak nincs tudomása olyan új körülményekről, amelyek az érintett ügyféllel kapcsolatban elvégzett kockázatértékelésre hatással lennének?
6)
Úgy kell‑e értelmezni a 2015/849 irányelv 11. cikkének d) pontja által a kötelezett szolgáltatók számára előírt azon kötelezettséget, hogy ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket alkalmazzanak, amennyiben a nyereményfelvételnél, a tét megtételénél vagy mindkettőnél legalább 2000 euró összegű ügyletet hajtanak végre, attól függetlenül, hogy az ügyletre egyetlen műveletben vagy több, összetartozónak tűnő műveletben kerül‑e sor, hogy ezen intézkedéseket minden alkalommal alkalmazni kell, amikor az ügylet teljes összege eléri az említett rendelkezésben meghatározott 2000 eurót, függetlenül azon időintervallumtól, amelyen belül e 2000 euró összeget ismételten eléri?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
33
A kérdést előterjesztő bíróság az első kérdésével lényegében arra vár választ, hogy a 2015/849 irányelv 3. cikke 11. pontjának a) alpontját úgy kell‑e értelmezni, hogy egy természetes személy kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személynek minősülhet kizárólag amiatt, hogy e két személy ugyanazon egyesület tagja.
34
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 2015/849 irányelv fő célja – amint az annak címéből, valamint 1. cikkének (1) és (2) bekezdéséből kitűnik – a pénzügyi rendszernek a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása céljaira való felhasználásának megelőzése (2024. december 5‑iMISTRAL TRANS ítélet, C‑3/24, EU:C:2024:999, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
Konkrétabban, a 2015/849 irányelv megelőző jellegű rendelkezései – kockázatalapú megközelítés szerint – olyan megelőző és visszatartó erejű intézkedések összességének megállapítására irányulnak, amelyek lehetővé teszik a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni hatékony küzdelmet, amint az ezen irányelv (1) preambulumbekezdéséből kitűnik, annak elkerülése érdekében, hogy az illegális pénzáramlás árthasson az Unió pénzügyi ágazata integritásának, stabilitásának és megítélésének, és fenyegetést jelenthessen az Unió belső piacára és a nemzetközi fejlődésre nézve (2024. december 5‑iMISTRAL TRANS ítélet, C‑3/24, EU:C:2024:999, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36
A 2015/849 irányelv 6–8. cikkéből kitűnik, hogy a kockázatalapú megközelítés e kockázatok értékelését feltételezi, amelyet az említett irányelv által létrehozott rendszerben három szinten hajtanak végre: elsőként uniós szinten a Bizottság révén, másodszor az egyes tagállamok szintjén, harmadszor pedig a kötelezett szolgáltatók szintjén. Amint az az említett irányelv (30) preambulumbekezdéséből kitűnik, e kockázatértékelés a feltétele többek között annak, hogy e szolgáltatók az érintett ügyféllel szemben átvilágítási intézkedéseket fogadjanak el. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint ugyanis ilyen értékelés hiányában sem az érintett tagállam, sem adott esetben az érintett szolgáltató nem dönthet arról, hogy az egyedi esetben milyen intézkedéseket kell alkalmazni (2022. november 17‑iRodl & Partner ítélet, C‑562/20, EU:C:2022:883, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37
E tekintetben a 2015/849 irányelv 20. cikke a kiemelt közszereplőkkel létesített ügyletek vagy üzleti kapcsolatok tekintetében meghatározza azokat a kötelezettségeket, amelyeket a kötelezett szolgáltatóknak az említett irányelv 13. cikkének (1) bekezdésében előírt, kötelezően alkalmazandó ügyfél‑átvilágítási intézkedéseken felül kell teljesíteniük. Konkrétabban az utóbbi rendelkezés azt írja elő a kötelezett szolgáltatók számára, hogy azonosítaniuk kell az ügyfelet, ellenőrizniük kell a személyazonosságát, azonosítaniuk kell a tényleges tulajdonost, értékelniük kell a tervezett üzleti kapcsolatot, és információkat kell szerezniük annak céljáról és jellegéről, valamint ezen üzleti kapcsolatot folyamatosan ellenőrizniük kell. Ami a 20. cikket illeti, az arra kötelezi a tagállamokat, hogy a kötelezett szolgáltatók számára elő kell írniuk többek között azt, hogy rendelkezzenek megfelelő kockázatkezelési rendszerekkel – többek között kockázatalapú eljárásokkal – annak megállapításához, hogy az ügyfél vagy az ügyfél tényleges tulajdonosa kiemelt közszereplőnek minősül‑e. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy ezen irányelv (31) és (32) preambulumbekezdése pontosítja, hogy bizonyos helyzetek a pénzmosás vagy a terrorizmusfinanszírozás nagyobb kockázatával járnak, különösen ha olyan személyekkel létesül kapcsolat, akik fontos közhivatalt töltenek vagy töltöttek be.
38
Ezenkívül a 2015/849 irányelv 23. cikke értelmében a kötelezett szolgáltatóknak ki kell terjeszteniük ezeket a kockázatkezelési rendszereket a kiemelt közszereplők családtagjai és a velük „közeli kapcsolatban állóként” ismert személyek azonosítására.
39
E tekintetben a 2015/849 irányelv 3. cikke 11. pontjának a) alpontja úgy határozza meg a „közeli kapcsolatban álló személyek” fogalmát, mint „azon természetes személyek, akikről tudott, hogy a kiemelt közszereplővel közösen valamely jogi entitás vagy társulás jellegű jogi megállapodás tényleges tulajdonosai” vagy „vele szoros üzleti kapcsolatban állnak”.
40
Valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak a rendelkezés általános nyelvhasználatban elfogadott szokásos jelentésének megfelelő szövegét, hanem a kontextusát, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek részét képezi (2025. január 9‑iÖsterreichische Datenschutzbehörde [Túlzó kérelmek] ítélet, C‑416/23, EU:C:2025:3, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41
Ami először is a 2015/849 irányelv 3. cikke 11. pontja a) alpontjának szövegét illeti, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság konkrétabban a „szoros üzleti kapcsolat” kifejezéssel kapcsolatban tesz fel kérdést, figyelembe véve az ügyfél és a kiemelt közszereplő ugyanazon egyesület végrehajtó szervében való részvételét.
42
E tekintetben megállapítható, hogy a 2015/849 irányelv 3. cikkének 13. pontja az „üzleti kapcsolat” fogalmát a kötelezett szolgáltató tekintetében úgy határozza meg, hogy az olyan üzleti, szakmai vagy kereskedelmi kapcsolat, amely a kötelezett szolgáltató szakmai tevékenységéhez kapcsolódik, és amely a kapcsolat létesítésekor tartósnak mutatkozik. Ezenkívül, bár ez az irányelv nem határozza meg, hogy az ilyen kapcsolat szoros jellegét hogyan kell értékelni, e pontosítás azt jelzi, hogy önmagában az üzleti kapcsolat fennállása nem elegendő, és meg kell állapítani, hogy az meghatározott jelentőséggel is rendelkezik.
43
Márpedig, ha valamely személy és egy kiemelt közszereplő ugyanazon egyesület végrehajtó szervének a tagja, a priori kapcsolatban állnak szakmai keretek között, így nem zárható ki, hogy e feladatok a 2015/849 irányelv 3. cikke 11. pontjának a) alpontja értelmében „szoros üzleti kapcsolatot” képezhetnek e személy és az említett kiemelt közszereplő között, és az sem, hogy azok lehetővé teszik ilyen kapcsolat létesítését valamely más tekintetben. Ezenkívül ilyen helyzetben az sem zárható ki, hogy e személy e rendelkezés értelmében a kiemelt közszereplővel közösen valamely jogi entitás vagy társulás jellegű jogi megállapodás tényleges tulajdonosának tekinthető. Ugyanakkor az ilyen megállapítások nem köthetők kizárólag ahhoz, hogy e két személy ugyanazon egyesület végrehajtó szervéhez tartozik, hanem azoknak a fennálló körülmények elemzésén kell alapulniuk.
44
E körülmények között a 2015/849 irányelv 3. cikke 11. pontja a) alpontjának szövegéből arra lehet következtetni, hogy az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló helyzetben, amelyben valamely személy és a kiemelt közszereplő ugyanazon egyesület végrehajtó szervének tagjai, nem zárható ki eleve, hogy e személyt e rendelkezés értelmében az említett kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban állónak lehessen tekinteni.
45
Ezt a szövegen alapuló értelemzést megerősíti e rendelkezés kontextusa, valamint a 2015/849 irányelv által követett célok is.
46
Amint ugyanis arra a jelen ítélet 38. pontja emlékeztet, a 2015/849 irányelv 23. cikke többek között azt írja elő, hogy az ezen irányelv 20. cikkében előírt intézkedéseket a kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személyekre, valamint a kiemelt közszereplő családtagjaira is alkalmazni kell. Ebből az következik, hogy az uniós jogalkotó a 2015/849 irányelv hatályát tehát a kiemelt közszereplő környezetében lévő lehető legtöbb személyre ki kívánta terjeszteni.
47
Emlékeztetni kell azonban arra is, hogy a 2015/849 irányelv (1) preambulumbekezdése szerint a büntetőjogi megközelítés uniós szintű továbbfejlesztése mellett elengedhetetlen – és emellett kiegészítő eredményekkel járhat – a pénzügyi rendszer pénzmosásra és terrorizmusfinanszírozásra történő felhasználásának a célzott és arányos megelőzése.
48
Ebben a kontextusban ezen irányelv 8. cikkének (3) bekezdése értelmében, amely előírja, hogy a kötelezett szolgáltatók által alkalmazott, a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás kockázatainak enyhítésére és hatékony kezelésére irányuló politikáknak, kontrollmechanizmusoknak és eljárásoknak arányosaknak kell lenniük a kötelezett szolgáltatók jellegével és méretével, az említett irányelv 20. cikkében említett kockázati tényezőkön alapuló eljárásoknak arányosaknak kell lenniük a kötelezett szolgáltatók jellegével és méretével, ami bizonyos mérlegelési mozgásteret biztosít a kötelezett szolgáltatók számára a tevékenységükből eredő kockázatoknak megfelelő eljárások kialakítása tekintetében. Bár a kockázatalapú megközelítés ily módon lehetővé tesz bizonyos rugalmasságot, ugyanezen irányelv (22) preambulumbekezdése szerint az nem tekintendő a tagállamok és a kötelezett szolgáltatók részére biztosított túlzottan megengedő lehetőségnek, és bizonyítékokon alapuló döntéshozatalt feltételez.
49
Ezenkívül a 2015/849 irányelv (33) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a kiemelt közszereplőkre vonatkozó követelmények megelőző jellegűek, és azok nem jelenthetik a kiemelt közszereplők büntetendő cselekmény érintettjeként való megbélyegzését. Ugyanezen preambulumbekezdés szerint a valamely személlyel való üzleti kapcsolat létesítésének megtagadása csupán azon az alapon, hogy az adott ügyfél kiemelt közszereplőnek minősül, ellentétes ezen irányelv, valamint a FATF által megfogalmazott ajánlások betűjével és szellemével.
50
Következésképpen a kötelezett szolgáltatóknak – kockázatalapú megközelítést alkalmazva – a valamely személy és a kiemelt közszereplő közötti szoros üzleti kapcsolat fennállásának értékeléséhez nemcsak az érintett ügyfél és a kiemelt közszereplő közötti kapcsolat jellegét kell figyelembe venniük annak meghatározása érdekében, hogy fennáll‑e annak kockázata, hogy e kapcsolatot pénzmosásra, terrorizmusfinanszírozásra és a fegyverek elterjesztésére használják fel, hanem a kitűzött célokat is, így a 2015/849 irányelv követelményeinek való megfelelés érdekében minden egyes esetet egyedileg kell értékelni.
51
Az ezzel ellentétes értelmezés azzal a következménnyel járna, hogy a 2015/849 irányelvben előírt további kötelezettségeket igen nagyszámú olyan helyzetre kellene alkalmazni, amelyekben e kötelezettségeknek veszélybe kerülne az arányossága az ezen irányelv által követett célok – azaz, amint azt az említett irányelv 1. cikkének (1) bekezdése említi, az uniós pénzügyi rendszer pénzmosás és terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzése – tekintetében, és ezenfelül az gyakorlati problémákat vetne fel az érintett személyek adataihoz való hozzáférést illetően.
52
A fentiekre tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2015/849 irányelv 3. cikke 11. pontjának a) alpontját úgy kell értelmezni, hogy egy természetes személy nem minősülhet kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személynek kizárólag amiatt, hogy e két személy ugyanazon egyesület végrehajtó szervének tagja, de e helyzet olyan releváns körülménynek minősül, amelyet ezen értékelés során figyelembe kell venni.
A második kérdésről
53
A kérdést előterjesztő bíróság a második kérdésével lényegében arra vár választ, hogy a 2015/849 irányelv 3. cikkének 9. pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy annak megállapításához, hogy valamely természetes személy kiemelt közszemélynek minősül, elegendő annak alátámasztása, hogy e személy az e 3. cikk 9. pontjának a)–h) pontjában felsorolt tisztségek valamelyikét tölti be, vagy ezenkívül ténybeli értékelés alapján meg kell vizsgálni, hogy vezetői tisztségről van‑e szó, nem pedig középvezetői vagy beosztotti tisztségről.
54
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság több alkalommal hangsúlyozta, hogy az EUMSZ 267. cikkel bevezetett eljárás a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés eszköze, amelynek révén az előbbi az utóbbiak által eldöntendő jogviták megoldásához szükséges támpontokat nyújt az uniós jog értelmezése terén, és hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nem az általános vagy hipotetikus kérdésekkel kapcsolatos tanácsadó vélemények megfogalmazása indokolja, hanem a jogvita tényleges megoldásának szükségessége (2024. november 7‑iAdusbef [Pont Morandi] ítélet, C‑683/22, EU:C:2024:936, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
55
Amint az EUMSZ 267. cikknek magából a szövegéből kitűnik, a kért előzetes döntésnek „szükség[esnek]” kell lennie a kérdést előterjesztő bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügyben kialakítandó „ítélete meghozatalához” (2024. november 7‑iAdusbef [Pont Morandi] ítélet, C‑683/22, EU:C:2024:936, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
56
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság semmilyen információval nem szolgál arról, hogy azon személy, akit az alapügyben kiemelt közszereplőnek tekintenek, a szakmai életében pontosan milyen jellegű tisztséget tölt be. Ezenkívül az alapügy által érintett ügyfelet a vizsgálati hivatal e kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személynek tekinti, de őt magát nem minősíti kiemelt közszereplőnek.
57
Végezetül a Bíróság rendelkezésére álló iratokból nem tűnik ki, hogy az alapeljárás felei vitatnák azon személy kiemelt közszereplő státuszát, akivel ezen ügyfél közeli kapcsolatban állhat. A Laimz által felvetett kifogás a „kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személy” fogalmának a vizsgálati hivatal által adott értelmezésére vonatkozik, amely az első kérdés tárgyát képezi.
58
Ebből következik, hogy a jelen ítélet 54. és 55. pontjában felidézett állandó ítélkezési gyakorlat alapján a harmadik kérdést elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
A harmadik kérdésről
59
A kérdést előterjesztő bíróság a harmadik kérdésével lényegében arra vár választ, hogy a 2015/849 irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a tagállamok kötelesek lehetővé tenni az említett irányelv 3. cikkének 15. pontja értelmében véve ugyanazon csoporthoz tartozó, ezen irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározott kötelezett szolgáltatók számára, hogy a 2015/849 irányelv célkitűzéseinek elérése érdekében egymás között megosszák az információkat, akár információcsere‑megállapodások megkötése és ezen információk kölcsönös közlésének biztosítása révén.
60
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy ezen irányelv 45. cikkének (1) bekezdése arra kötelezi a tagállamokat, hogy az ugyanazon csoporthoz tartozó kötelezett szolgáltatók számára írják elő, hogy csoportszintű politikákat és eljárásokat alkalmazzanak, többek között adatvédelmi politikát, valamint az információk csoporton belüli – a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelem célját szolgáló – megosztására vonatkozó politikát és eljárásokat. Ugyanezen rendelkezés értelmében e politikákat és eljárásokat hatékony módon kell végrehajtani, illetve lefolytatni a tagállamokban és harmadik országokban található fióktelepek és többségi tulajdonú leányvállalatok szintjén. Hozzá kell tenni, hogy e rendelkezés ily módon az ezen irányelv (35) preambulumbekezdésében említett, az ügyfél‑azonosítási eljárás újbóli lefolytatásának elkerülésére irányuló célt követi.
61
Ezenkívül az említett irányelv 45. cikkének (8) bekezdése hozzáteszi, hogy a tagállamok „biztosítják, hogy az információ csoporton belüli megosztása engedélyezett legyen”, és pontosítja, hogy amennyiben a pénzügyi információs egység másként nem rendelkezik, a csoporton belül meg kell osztani azokat a pénzügyi információs egységnek bejelentett információkat, melyek szerint bizonyos pénzösszegek feltételezhetően büntetendő cselekményből származnak vagy terrorizmus finanszírozásához kapcsolódnak.
62
A jelen ügyben egyrészt nem vitatott, hogy a Laimz és az Optibet, mivel a 2015/849 irányelv 2. cikke (1) bekezdése 3. pontjának f) alpontja értelmében vett szerencsejáték‑szervezők, kötelezett szolgáltatóknak minősülnek. Másrészt a Laimz és az Optibet, amelytől a Laimz információkat szerzett, az ezen irányelv 3. cikkének 15. pontja értelmében vett – ugyanazon – csoporthoz tartoznak. Következésképpen az e két társaság közötti kapcsolat, beleértve az említett irányelv által előírt követelményeknek való megfelelés érdekében való együttműködést is, az említett irányelv 45. cikke (1) és (8) bekezdésének hatálya alá tartozik.
63
Következésképpen, mivel e 45. cikk (1) és (8) bekezdésének szövege egyértelmű, ebből az következik, hogy a tagállamok kötelesek lehetővé tenni az ugyanazon csoporthoz tartozó kötelezett szolgáltatók számára, hogy a 2015/849 irányelvvel megvalósítani kívánt célok elérése érdekében megosszák az információkat. Ezzel szemben e rendelkezés nem követeli meg, hogy ilyen megosztással kapcsolatban az információk megosztására vonatkozó megállapodást kössenek az információknak a csoporton belüli kölcsönös közlése, valamint az azokhoz való hozzáférés biztosítása érdekében.
64
Figyelembe kell azonban venni – amint arra a Bizottság is rámutat –, hogy a 2015/849 irányelv célkitűzéseinek elérésére való törekvés főszabály szerint a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelem érdekében egyedi megközelítést igényel. Így amennyiben bebizonyosodik, hogy a csoporton belül megosztott információk nem elegendőek ahhoz, hogy a kötelezett szolgáltató az ügyfelével szemben átvilágítást végezhessen, többek között azért, mert az általa kínált egyedi szolgáltatások és termékek eltérnek az ugyanazon csoporthoz tartozó más vállalkozás által kínáltaktól, az érintett kötelezett szolgáltatónak egyedi vizsgálatot kell végeznie. Még ha az érintett szolgáltatások és a termékek azonosak is, és az információ elegendő, meg kell állapítani, hogy ezen irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdése nem szabályozza azokat az intézkedéseket, amelyeket a kötelezett szolgáltatóknak a csoporton belül továbbított információk alapján kell meghozniuk, tehát nem mentesíti e szolgáltatókat az említett irányelvben előírt, a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelemmel kapcsolatos kötelezettségek tiszteletben tartása alól. Ezt az értelmezést megerősíti a 2015/849 irányelv 13. cikkének (2) és (4) bekezdése, amely előírja, hogy az említett kötelezett szolgáltatók kockázatérzékenységi alapon határozzák meg az ügyfél‑átvilágítási intézkedéseik terjedelmét.
65
Így azt is meg kell állapítani, hogy a 2015/849 irányelv 45. cikkét nem lehet úgy értelmezni, hogy az lehetővé teszi az ügyfél‑átvilágításra vonatkozó információknak a kötelezett szolgáltató általi automatikus felhasználását anélkül, hogy e szolgáltató saját maga értékelte volna a kockázatokat és az elfogadandó átvilágítási intézkedéseket. A kötelezett szolgáltatót ezen irányelv alapján terhelő átvilágítási kötelezettségeket figyelembe véve ugyanakkor fontos, hogy amennyiben e szolgáltató olyan információkat kap, amelyek az első elemzés alapján átvilágítási intézkedések bevezetését igazolhatják, a lehető leghamarabb el kell végeznie a szükséges ellenőrzéseket.
66
A harmadik kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy a 2015/849 irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a tagállamok kötelesek lehetővé tenni az említett irányelv 3. cikkének 15. pontja értelmében véve ugyanazon csoporthoz tartozó, ezen irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározott kötelezett szolgáltatók számára, hogy egymás között megosszák az információkat. Az ilyen információcsere azonban nem mentesíti az érintett kötelezett szolgáltatót az ügyfél‑átvilágítási kötelezettségének teljesítése alól.
A negyedik kérdésről
67
A kérdést előterjesztő bíróság a negyedik kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a 2015/849 irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdését ezen irányelv 3. cikkének 12. és 15. pontjával összefüggésben úgy kell‑e értelmezni, hogy az lehetővé teszi a csoporthoz tartozó vállalkozás számára, hogy automatikusan alkalmazza az ugyanazon csoporthoz tartozó más vállalkozásban magas szintű pozíciót betöltő valamely személy által hozott, az utóbbi vállalkozás egyik ügyfelével szembeni átvilágítási intézkedésekre vonatkozó határozatot, anélkül hogy saját maga értékelné a kockázatokat és az elfogadandó átvilágítási intézkedéseket.
68
Előzetesen meg kell állapítani, hogy az említett irányelv 45. cikkének (1) bekezdése nem pontosítja azon információk jellegét, amelyeket a címzett kötelezett szolgáltató kicserélhet, majd felhasználhat. A szóban forgó uniós jogszabályok hatályára, valamint a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelem céljaira való hivatkozásra tekintettel ezek csak olyan információk lehetnek, amelyek relevánsak az ezen irányelvben a kötelezett szolgáltatókra vonatkozóan előírt követelmények teljesítéséhez.
69
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a szóban forgó határozatot egy csoporthoz tartozó vállalkozás fogadta el az őt egy adott ügyféllel szemben terhelő átvilágítási kötelezettség keretében. Úgy tűnik tehát, hogy az az említett irányelv 45. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozhat.
70
Ami azt a kérdést illeti, hogy e határozatot az e csoporthoz tartozó más vállalkozás használhatja‑e, emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a harmadik kérdésre adott válaszból kitűnik – bár az ugyanazon csoporthoz tartozó kötelezett szolgáltatók közötti információmegosztás megkönnyíti a 2015/849 irányelvben foglalt, a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelemmel kapcsolatos követelményeknek való megfelelést, ezen irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdése nem mentesíti az egyes kötelezett szolgáltatókat az e követelmények teljesítésével kapcsolatos egyéni felelősségük alól. Márpedig az ilyen értelmezést nem lehet figyelmen kívül hagyni abban az esetben, ha a továbbított információk az ugyanazon csoport más vállalkozásában magas szintű pozíciót betöltő személy által e vállalkozás egyik ügyfelével szemben hozott döntésnek minősülnek. Ezt az értelmezést megerősíti az említett irányelv 8. cikkének (5) bekezdése, amely a tagállamokat annak előírására kötelezi, hogy a kötelezett szolgáltatóknak jóváhagyást kell kérniük valamely vezető tisztségviselőjüktől a bevezetett politikákra, kontrollmechanizmusokra és eljárásokra vonatkozóan.
71
A negyedik kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy a 2015/849 irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdését ezen irányelv 3. cikkének 12. és 15. pontjával összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha a csoporthoz tartozó vállalkozás automatikusan alkalmazza az ugyanazon csoporthoz tartozó más vállalkozásban magas szintű pozíciót betöltő valamely személy által az átvilágítási kötelezettsége keretében hozott, az utóbbi vállalkozás egyik ügyfelével szembeni átvilágítási intézkedésekre vonatkozó határozatot, anélkül hogy saját maga értékelné a kockázatokat és az elfogadandó átvilágítási intézkedéseket.
Az ötödik kérdésről
72
A kérdést előterjesztő bíróság az ötödik kérdésével lényegében arra vár választ, hogy a 2015/849 irányelv 14. cikkének (5) bekezdését a 8. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben úgy kell‑e értelmezni, hogy a kötelezett szolgáltatónak a meglévő ügyfelekkel szemben nem kell átvilágítási intézkedéseket alkalmaznia mindaddig, amíg a nemzeti szabályozásban és az új ellenőrzési intézkedések végrehajtására irányuló belső ellenőrzési eljárások keretében előírt határidő le nem járt, és a szóban forgó kötelezett szolgáltató nem szerzett tudomást olyan egyéb új körülményekről, amelyek befolyásolhatják az érintett ügyféllel kapcsolatos kockázatok értékelését.
73
E tekintetben a 2015/849 irányelv 14. cikke (5) bekezdésének szövegéből kitűnik, hogy a kötelezett szolgáltatóknak kockázatalapú megközelítés alapján nemcsak új ügyfeleikkel szemben, hanem – amennyiben az időpont megfelelőnek bizonyul – a meglévő ügyfeleikkel szemben is átvilágítási intézkedéseket kell alkalmazniuk. E rendelkezés pontosítja, hogy ezen lehetséges megfelelő időpontok egyike az, amikor az érintett ügyfél helyzetének releváns körülményei megváltoznak. Ezenkívül az említett rendelkezés nem korlátozza a kötelezett szolgáltatókat terhelő ezen kötelezettséget kizárólag azokra az ügyfelekre, amelyek kockázati szintjét magasnak minősítették (2022. november 17‑iRodl & Partner ítélet, C‑562/20, EU:C:2022:883, 83. pont).
74
Ezenkívül a 2015/849 irányelv 8. cikkének (2) bekezdése értelmében a kötelezett szolgáltatóknak többek között naprakészen kell tartaniuk a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása azon kockázatainak értékelését, amelynek ki vannak téve (2022. november 17‑iRodl & Partner ítélet, C‑562/20, EU:C:2022:883, 84. pont).
75
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság már megállapította, hogy a 2015/849 irányelv 14. cikkének (5) bekezdését a 8. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy a kötelezett szolgáltatók kötelesek naprakész kockázatértékelés alapján a meglévő ügyféllel szemben – adott esetben fokozott – átvilágítási intézkedéseket elfogadni, amennyiben ez különösen az említett ügyfél helyzete releváns körülményeinek megváltozása miatt megfelelőnek tűnik (2022. november 17‑iRodl & Partner ítélet, C‑562/20, EU:C:2022:883, 91. pont).
76
Ezenkívül meg kell állapítani, hogy a 2015/849 irányelv 14. cikkének (5) bekezdése ezen irányelv fő célkitűzésének – azaz, a pénzügyi rendszer pénzmosás vagy terrorizmus‑finanszírozás céljára való felhasználása megelőzésének – megvalósítását biztosítja. Az ügyfél‑átvilágítási intézkedések meglévő ügyfelekkel szembeni alkalmazásának célja tehát az érintett ügyféllel és üzleti kapcsolattal összefüggő új vagy eltérő kockázatok csökkentése. Ezért ha a kötelezett szolgáltatónak nincs tudomása az érintett ügyfél helyzetének releváns körülményei tekintetében bekövetkezett változásról, és az új átvilágítási intézkedések végrehajtására vonatkozó határidők még nem jártak le, nem áll fenn ilyen intézkedések alkalmazására vonatkozó kötelezettség vagy indok. Más a helyzet, ha az ilyen változások azonosításának elmaradása a 2015/849 irányelv 13. cikke (1) bekezdésének d) pontjában előírt folyamatos és állandó, a kötelezett vállalkozás által elvégzendő ellenőrzés hiányosságainak tudható be.
77
A fentiekből következik, hogy az ötödik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2015/849 irányelv 14. cikkének (5) bekezdését a 8. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy a kötelezett szolgáltatónak a meglévő ügyfelekkel szemben nem kell átvilágítási intézkedéseket alkalmaznia mindaddig, amíg a nemzeti szabályozásban és az új ellenőrzési intézkedések végrehajtására irányuló belső ellenőrzési eljárások keretében előírt határidő le nem járt, és a szóban forgó kötelezett szolgáltatónak nem jutottak a tudomására más olyan új körülmények, amelyek hatással lehetnek az adott ügyféllel kapcsolatos kockázatok értékelésére, feltéve hogy ezen új körülmények azonosításának elmaradása nem a 2015/849 irányelv 13. cikke (1) bekezdésének d) pontjában előírt folyamatos és állandó, e kötelezett szolgáltató által elvégzendő ellenőrzés hiányosságainak tudható be.
A hatodik kérdésről
78
A kérdést előterjesztő bíróság a hatodik kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a 2015/849 irányelv 11. cikkének d) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy a szerencsejátékokat szervező kötelezett szolgáltatóval szemben előírt azon kötelezettséget, hogy ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket hajtson végre, amennyiben a nyereményfelvételnél, a tét megtételénél vagy mindkettőnél legalább 2000 euró összegű ügyletet hajtanak végre, attól függetlenül, hogy az ügyletre egyetlen műveletben vagy több, összetartozónak tűnő műveletben kerül‑e sor, minden egyes olyan alkalommal alkalmazni kell, amikor az érintett művelet összege eléri a 2000 eurót.
79
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 2015/849 irányelv 11. cikkének a) pontja előírja, hogy az üzleti kapcsolat létesítésekor ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket kell alkalmazni, és kifejti, hogy az ezen irányelv értelmében vett üzleti kapcsolat ezen irányelv 3. cikkének 13. pontja értelmében „tartósnak mutatkozik”.
80
Ami a 2015/849 irányelv 11. cikkének d) pontját illeti, amely a szerencsejáték‑szervezők konkrét esetére vonatkozik, az arra kötelezi e szervezőket, hogy ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket alkalmazzanak, amennyiben a nyereményfelvételnél, a tét megtételénél vagy mindkettőnél legalább 2000 euró összegű ügyletet hajtanak végre, attól függetlenül, hogy ezen ügyletre egyetlen műveletben vagy több, összetartozónak tűnő műveletben kerül‑e sor.
81
Így e rendelkezés szövege e kötelezettség alkalmazását nem teszi attól függővé, hogy az érintett ügyletre az e feltételeknek szintén megfelelő valamely korábbi ügylethez képest egy adott időszakban kerüljön sor.
82
Ezenkívül az említett rendelkezést a 2015/849 irányelv (21) preambulumbekezdésével összefüggésben kell értelmezni, amely kifejti, hogy aggályokra ad okot a szerencsejáték‑ágazat által nyújtott szolgáltatásoknak a büntetendő cselekményből származó jövedelem tisztára mosása céljára történő felhasználása, és hogy az ezen ágazathoz kapcsolódó kockázatok enyhítése érdekében ezen irányelvnek ügyfél‑átvilágítási intézkedések alkalmazását kell előírni a nagyobb kockázatot jelentő szerencsejátékok szervezői számára azon egyedi ügyletek esetén, amelyek összege legalább 2000 euró.
83
Ebből következik, hogy a 2015/849 irányelv 11. cikkének d) pontját úgy kell értelmezni, hogy a szerencsejátékokat szervező kötelezett szolgáltatóval szemben előírt azon kötelezettséget, hogy ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket hajtson végre, amennyiben a nyereményfelvételnél, a tét megtételénél vagy mindkettőnél legalább 2000 euró összegű ügyletet hajtanak végre, attól függetlenül, hogy az ügyletre egyetlen műveletben vagy több, összetartozónak tűnő műveletben kerül‑e sor, minden egyes olyan alkalommal alkalmazni kell, amikor az érintett művelet összege eléri a 2000 eurót.
84
A fentiekre tekintettel a hatodik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2015/849 irányelv 11. cikkének d) pontját úgy kell értelmezni, hogy az a kötelezett szolgáltatókat arra kötelezi, hogy amennyiben a nyereményfelvételnél, a tét megtételénél vagy mindkettőnél legalább 2000 euró összegű ügyletet hajtanak végre, hozzanak ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket minden egyes olyan alkalommal, amikor az érintett ügylet összege eléri a 2000 eurót, függetlenül attól, hogy ezen ügyletre egyetlen műveletben vagy több, összetartozónak tűnő műveletben kerül‑e sor.
A költségekről
85
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A 2018. május 30‑i (EU) 2018/843 európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről, a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2006/70/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. május 20‑i (EU) 2015/849 európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikke 11. pontjának a) alpontját
a következőképpen kell értelmezni:
egy természetes személy nem minősülhet kiemelt közszereplővel közeli kapcsolatban álló személynek kizárólag amiatt, hogy e két személy ugyanazon egyesület végrehajtó szervének tagja, de e helyzet olyan releváns körülménynek minősül, amelyet ezen értékelés során figyelembe kell venni.
2)
A 2018/843 irányelvvel módosított 2015/849 irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
a tagállamok kötelesek lehetővé tenni a módosított 2015/849 irányelv 3. cikkének 15. pontja értelmében véve ugyanazon csoporthoz tartozó, a módosított 2015/849 irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározott kötelezett szolgáltatók számára, hogy egymás között megosszák az információkat. Az ilyen információcsere azonban nem mentesíti az érintett kötelezett szolgáltatót az ügyfél‑átvilágítási kötelezettségének teljesítése alól.
3)
A 2018/843 irányelvvel módosított 2015/849 irányelv 45. cikkének (1) és (8) bekezdését a módosított 2015/849 irányelv 3. cikkének 12. és 15. pontjával összefüggésben
a következőképpen kell értelmezni:
azzal ellentétes, ha a csoporthoz tartozó vállalkozás automatikusan alkalmazza az ugyanazon csoporthoz tartozó más vállalkozásban magas szintű pozíciót betöltő valamely személy által az átvilágítási kötelezettsége keretében hozott, az utóbbi vállalkozás egyik ügyfelével szembeni átvilágítási intézkedésekre vonatkozó határozatot, anélkül hogy saját maga értékelné a kockázatokat és az elfogadandó átvilágítási intézkedéseket.
4)
A 2018/843 irányelvvel módosított 2015/849 irányelv 14. cikkének (5) bekezdését a módosított 2015/849 irányelv 8. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben
a következőképpen kell értelmezni:
a kötelezett szolgáltatónak a meglévő ügyfelekkel szemben nem kell átvilágítási intézkedéseket alkalmaznia mindaddig, amíg a nemzeti szabályozásban és az új ellenőrzési intézkedések végrehajtására irányuló belső ellenőrzési eljárások keretében előírt határidő le nem járt, és a szóban forgó kötelezett szolgáltatónak nem jutottak a tudomására más olyan új körülmények, amelyek hatással lehetnek az adott ügyféllel kapcsolatos kockázatok értékelésére, feltéve hogy ezen új körülmények azonosításának elmaradása nem a módosított 2015/849 irányelv 13. cikke (1) bekezdésének d) pontjában előírt folyamatos és állandó, e kötelezett szolgáltató által elvégzendő ellenőrzés hiányosságainak tudható be.
5)
A 2018/843 irányelvvel módosított 2015/849 irányelv 11. cikkének d) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
az a kötelezett szolgáltatókat arra kötelezi, hogy amennyiben a nyereményfelvételnél, a tét megtételénél vagy mindkettőnél legalább 2000 euró összegű ügyletet hajtanak végre, hozzanak ügyfél‑átvilágítási intézkedéseket minden egyes olyan alkalommal, amikor az érintett ügylet összege eléri a 2000 eurót, függetlenül attól, hogy ezen ügyletre egyetlen műveletben vagy több, összetartozónak tűnő műveletben kerül‑e sor.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: lett.