62013CC0424_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Izskatāmais lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz Padomes 2004. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 (2) interpretāciju.
2. Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Zuchtvieh‑Export GmbH
(turpmāk tekstā – “ Zuchtvieh‑Export ”) un Stadt Kempten
(Kemptenes pilsēta, Vācija) saistībā ar šīs pēdējās kā izbraukšanas vietas kompetentās iestādes lēmumu atteikt noformēt liellopu sūtījuma pārvadājumu, kuru bija paredzēts veikt ar autotransportu no Kemptenes uz Andidžonu (Uzbekistāna).
3. Regulā Nr. 1/2005 ir paredzēts pienākums tāla pārvadājuma organizētājam iesniegt izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei pārvadājuma žurnālu, kura 1. iedaļā jābūt ietvertam paredzētā pārvadājuma plānojumam. Šajā plānojumā tostarp ir jābūt norādītiem paredzētajiem atpūtas, pārkraušanas un izvešanas punktiem. Izskatāmās lietas problemātika ir noskaidrot, vai pārvadājuma organizētājam ir vai nav pienākums ievērot Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļas prasības attiecībā uz pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu arī tajā pārvadājuma daļā, kas norisinās no izvešanas punkta no Eiropas Savienības teritorijas līdz galamērķa trešajai valstij.
4. Šajos secinājumos es ierosināšu Tiesai nospriest, ka Regula Nr. 1/2005 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav paredzēts tāla pārvadājuma organizētāja pienākums norādīt pārvadājuma žurnāla 1. iedaļas 6. punktā informāciju par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, kas atbilst šīs regulas I pielikuma V nodaļā ietvertajām prasībām vai arī šīs regulas 3. pantā minētajiem vispārīgajiem dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumiem attiecībā uz pārvadājuma posmu, kas norisinās no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij.
5. Pēc mana ieskata, no minētā izriet, ka Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļa un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izbraukšanas vietas kompetentā iestāde nav tiesīga atteikties apzīmogot pārvadājuma žurnālu, pamatojoties uz to, ka šajā žurnālā ierakstītā informācija daļā, kas attiecas uz pārvadājuma posmu no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij, neatbilst ne šīs regulas I pielikuma V nodaļā ietvertajām prasībām, ne šīs regulas 3. pantā paredzētajiem vispārīgajiem dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumiem.
I – Atbilstošās tiesību normas
6. Šī lūguma izskatīšanai būtiskākās Regulas Nr. 1/2005 tiesību normas ir šādas.
7. Šīs regulas 1. panta 1. punktā tās piemērošanas joma ir definēta šādi:
“Šī regula attiecas uz dzīvu mugurkaulnieku pārvadāšanu Kopienā, ietverot īpašas pārbaudes, ko veic amatpersonas attiecībā uz sūtījumiem, kuri tiek ievesti Kopienas muitas teritorijā vai izvesti no tās.”
8. Regulas Nr. 1/2005 2. pantā ir ietvertas vairākas definīcijas, tostarp:
“d) “robežkontroles punkts” ir jebkurš kontrolpunkts, kas paredzēts un atzīts saskaņā ar 6. pantu Direktīvā 91/496/EEK, lai uz Kopienas teritorijas robežas veiktu to dzīvnieku veterinārās pārbaudes, kas ievesti no trešām valstīm;
[..]
f) “kompetent[ā] iestāde” ir dalībvalsts centrālā iestāde, kas ir pilnvarota veikt pārbaudes attiecībā uz dzīvnieku labturību, vai jebkura iestāde, kam tā ir deleģējusi šādas pilnvaras;
[..]
h) “pārbaudes punkti” ir kontroles punkti, kā minēts Regulā (EK) Nr. 1255/97;
i) “izvešanas punkts” ir robežkontroles punkts vai jebkura cita dalībvalsts noteikta vieta, kur dzīvnieki tiek izvesti no Kopienas muitas teritorijas;
j) “pārvadājums” ir viss pārvadāšanas process no izbraukšanas vietas līdz galamērķa vietai, ietverot izkraušanu, ievietošanu [izmitināšanu] un iekraušanu pārvadājuma starpposma punktos;
[..]
m) “tāls pārvadājums” ir pārvadājums, kura ilgums pārsniedz 8 stundas, sākot no brīža, kad pirmais dzīvnieku sūtījuma dzīvnieks tiek pirmo reizi pārvietots;
[..]
s) “galamērķa vieta” ir vieta, kur dzīvnieks tiek izkrauts no transportlīdzekļa un:
i) izmitināts uz vismaz 48 stundām līdz izvešanas brīdim; vai
ii) nokauts;
t) “atpūtas vai pārkraušanas vieta” ir jebkura apstāšanās vieta pārvadājuma laikā, kas nav galamērķa vieta, ietverot vietu, kur tiek nomainīts dzīvnieku transportlīdzeklis, tos izkraujot vai neizkraujot;
[..]
w) “pārvadāšana” ir dzīvnieku pārvietošana ar vienu vai vairākiem transportlīdzekļiem un ar to saistītās darbības, tostarp iekraušana, izkraušana, pārkraušana un atpūta, līdz brīdim, kad tiek pabeigta dzīvnieku izkraušana galamērķa vietā;
[..].”
9. Regulas Nr. 1/2005 3. pantā “Vispārīgi dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumi” ir noteikts:
“Dzīvniekus nedz pārvadā, nedz organizē dzīvnieku pārvadāšanu tādā veidā, kas varētu tiem radīt ievainojumus vai nevajadzīgas ciešanas.
Turklāt ievēro šādus nosacījumus:
a) iepriekš ir veikti visi vajadzīgie pasākumi, lai līdz minimumam samazinātu pārvadājuma ilgumu un apmierinātu dzīvnieku vajadzības pārvadājuma laikā;
b) dzīvnieki ir piemēroti pārvadājumam;
[..]
f) pārvadāšana uz galamērķa vietu tiek veikta bez kavēšanās, un dzīvnieku labturības apstākļi tiek regulāri pārbaudīti un pienācīgi uzturēti;
[..]
h) dzīvnieki tiek padzirdināti, pabaroti un atpūtināti piemērotos intervālos un kvalitātes un daudzuma ziņā atbilstīgi to sugai un izmēram.”
10. Regulas Nr. 1/2005 5. panta “Dzīvnieku pārvadāšanas plānošanas pienākumi” 4. punktā ir precizēts, ka “tālos pārvadājumos starp dalībvalstīm, kā arī starp dalībvalstīm un trešām valstīm zirgu dzimtas dzīvnieku, kas nav reģistrēti zirgu dzimtas dzīvnieki, un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieku pārvadātāji un organizētāji ievēro noteikumus par pārvadājuma žurnālu, kā noteikts II pielikumā”.
11. Regulas Nr. 1/2005 14. panta “Pārbaudes un citi pasākumi saistībā ar pārvadājuma žurnālu, kas jāveic kompetent[aj]ai iestādei pirms tāliem pārvadājumiem” 1. punktā ir noteikts:
“Zirgu dzimtas dzīvnieku un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieku tālu pārvadājumu gadījumā starp dalībvalstīm, kā arī starp dalībvalstīm un trešām valstīm izbraukšanas vietas kompetentā iestāde:
a) veic pārbaudes, kas vajadzīgas, lai pārliecinātos par to, vai:
i) pārvadājuma žurnālā norādītajiem pārvadātājiem ir derīgas attiecīgās pārvadātāja atļaujas, derīgi atbilstības sertifikāti transportlīdzekļa izmantošanai tāliem pārvadājumiem un derīgi autovadītāju un pavadoņu kvalifikācijas sertifikāti;
ii) organizētāja iesniegtais pārvadājuma žurnāls ir reāli izpildāms un liecina par šīs regulas ievērošanu;
b) ja a) apakšpunktā paredzēto pārbaužu rezultāts nav apmierinošs, lūdz organizētājam mainīt plānotā tālā pārvadājuma kārtību tādējādi, lai tā būtu saskaņā ar šo regulu;
c) ja a) apakšpunktā paredzēto pārbaužu rezultāts ir apmierinošs, kompetentā iestāde iespiež zīmogu pārvadājuma žurnālā;
d) pēc iespējas ātrāk nosūta pārvadājuma žurnālā ietverto informāciju par plānotajiem tālajiem pārvadājumiem galamērķa vietas, izvešanas punkta vai pārbaudes punkta kompetentajai iestādei, izmantojot Direktīvas 90/425/EEK 20. pantā minēto informācijas apmaiņas sistēmu.”
12. Regulas Nr. 1/2005 15. panta “Pārbaudes, ko kompetenta iestāde veic jebkurā tāla pārvadājuma posmā” 1. punktā ir paredzēts, ka “kompetenta iestāde jebkura tāla pārvadājuma posmā veic attiecīgas pārbaudes izlases kārtībā vai attiecībā uz konkrētiem objektiem, lai pārbaudītu to, vai paziņotie pārvadājuma laiki ir reāli un vai pārvadājums tiek veikts saskaņā ar šo regulu, un jo īpaši to, vai ir ievēroti pārvadāšanas un atpūtas laikposmi atbilstīgi I pielikuma V nodaļā noteiktajiem ierobežojumiem”.
13. Regulas Nr. 1/2005 21. pants ar nosaukumu “Pārbaudes izvešanas punktos un robežkontroles punktos” ir formulēts šādi:
“1. [..] [kad] dzīvnieki tiek uzrādīti izvešanas punktos vai robežkontroles punktos, dalībvalstu valsts pilnvaroti veterinārārsti pārbauda, vai dzīvnieki tiek pārvadāti saskaņā ar šo regulu un konkrēti:
a) vai pārvadātāji ir iesnieguši derīgas [..] atļaujas kopiju;
b) vai autotransporta līdzekļu vadītāji, kas pārvadā zirgu dzimtas dzīvniekus, liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvniekus vai mājputnus, un pavadoņi ir uzrādījuši derīgu [..] kvalifikācijas sertifikātu;
c) vai dzīvnieki ir piemēroti pārvadājuma turpināšanai;
d) vai transportlīdzeklis, ar kuru jāturpina dzīvnieku pārvadājums, atbilst I pielikuma II nodaļai un, vajadzības [attiecīgā] gadījumā, VI nodaļai;
e) vai eksportēšanas gadījumā pārvadātāji ir apliecinājuši, ka pārvadājums no izbraukšanas vietas līdz pirmajai izkraušanas vietai galamērķa valstī atbilst V pielikumā minētajiem starptautiskaj[ie]m nolīgumiem, kas ir piemērojami attiecīgajās treš[aj]ās valstīs;
f) vai zirgu dzimtas dzīvnieki un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieki ir tikuši vai tiks pārvadāti tālos pārvadājumos.
2. Zirgu dzimtas dzīvnieku un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieku tālu pārvadājumu gadījumos valsts pilnvaroti veterinārārsti izvešanas punktos un robežkontroles punktos veic un reģistrē II pielikumā sniegtā pārvadājuma žurnāla 3. iedaļā “Galamērķa vieta” minētās pārbaudes. Šo pārbaužu un 1. punktā minētās pārbaudes dokumentāciju kompetent[ā] iestāde glabā vismaz trīs gadus pēc pārbaužu veikšanas dienas [..].
3. Ja kompetent[ā] iestāde konstatē, ka dzīvnieki nav piemēroti pārvadājuma turpināšanai, tie ir jāizkrauj, jāpadzirdina, jāpabaro un jāatpūtina.”
14. Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā ir ietvertas normas par dzirdināšanas un barošanas intervāliem, kā arī par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu. Atbilstoši šīs nodaļas 1.4. punkta d) apakšpunktam un 1.5. punktam tālu pārvadājumu gadījumos ar autotransportu liellopiem pēc 14 pārvadājuma stundām ir jāparedz atpūtas laiks vismaz 1 stunda, kura laikā tie ir jāpadzirdina un, ja nepieciešams, jāpabaro, pēc kura pārvadājums var turpināties maksimāli vēl 14 stundas, pēc kurām dzīvnieki ir jāizkrauj, jāpabaro un jāpadzirdina un viņiem ir jābūt vismaz 24 stundas ilgam atpūtas laikam.
15. Šīs pašas regulas II pielikumā ir ietverti noteikumi par pārvadājuma žurnāliem, kuriem atbilstoši šīs regulas 5. panta 4. punktam ir jābūt klāt pārvadātājiem un organizētājiem tālu pārvadājumu gadījumos starp dalībvalstīm, kā arī no un uz trešajām valstīm. Šajā žurnālā ir piecas iedaļas attiecīgi par pārvadājuma plānošanu, izbraukšanas vietu, galamērķa vietu, pārvadātāja deklarāciju, kas attiecas, pirmkārt, uz faktisko maršrutu, atpūtas, pārkraušanas un izvešanas punktiem un, otrkārt, pārvadājuma laikā ievainotajiem vai mirušajiem dzīvniekiem, un par eventuāliem ziņojumiem par anomālijām. Šajā pielikumā ir ietverti arī šādi nosacījumi:
– 3. punkta e) apakšpunkts: “Organizētājs nodrošina, lai pārvadājuma žurnāls atrastos kopā ar dzīvniekiem pārvadājuma laikā līdz galamērķa vietai vai gadījumā, ja tiek veikta izvešana uz trešo valsti, vismaz līdz izvešanas punktam”;
– 4. punkts: “Turētāji izbraukšanas vietā un, ja galamērķa vieta atrodas Kopienas teritorijā, turētāji galamērķa vietā aizpilda un paraksta attiecīgās pārvadājuma žurnāla iedaļas. Viņi pēc iespējas agrāk paziņo kompetentajai iestādei par visām atrunām attiecībā uz šīs regulas noteikumu ievērošanu, izmantojot 5. iedaļā esošo veidlapas paraugu”;
– 7. punkts: “Ja dzīvnieki tiek izvesti uz trešo valsti, pārvadātāji nodod pārvadājuma žurnālu valsts pilnvarotam veterinārārstam izvešanas punktā. Subsidēta [dzīvu] liellopu eksporta gadījumā pārvadājuma žurnāla 3. iedaļu var neaizpildīt, ja ziņojums ir jāsastāda saskaņā ar tiesību aktiem lauksaimniecības jomā”;
– 8. punkts: “P ārvadājuma žurnāla 3. iedaļā norādītais pārvadātājs glabā: a) aizpildīta pārvadājuma žurnāla eksemplāru; [..]. Dokumentus [..] uzrāda kompetentajai iestādei, kura ir piešķīrusi pārvadātājam atļauju, un pēc pieprasījuma – izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei viena mēneša laikā pēc tā aizpildīšanas, un pārvadātājs to glabā vismaz trīs gadus pēc pārbaudes dienas. Dokumentu, kas minēts a) apakšpunktā, atdod atpakaļ izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei 1 mēneša laikā pēc pārvadājuma pabeigšanas, ja vien netiek izmantotas 6. panta 9. punktā minētās sistēmas. [..]”
16. Regulas Nr. 1/2005 II pielikuma papildinājumā ir ietverti pārvadājuma žurnāla dažādo iedaļu paraugi.
II – Tiesvedība pamatlietā un prejudiciālie jautājumi
17. Zuchtvieh‑Export nofraktēja divas kravas automašīnas, lai veiktu 62 liellopu pārvadājumu no Kemptenes uz Andidžonu caur Poliju, Baltkrieviju, Krieviju un Kazahstānu, proti, apmēram 7000 km attālumā. Šim pārvadājumam bija jānotiek no 2012. gada 23. aprīļa līdz 2012. gada 2. maijam. Runa bija par nesubsidētu eksportu.
18. Sūtījuma noformēšanas lūgumam pievienotā pārvadājuma žurnāla 1. iedaļas 6. punktā kā vienīgie atpūtas un pārkraušanas punkti pārvadājuma posmā attiecīgo trešo valstu teritorijā bija norādītas Bresta (Baltkrievija), kuru bija paredzēts sasniegt 24. aprīlī plkst. 13, un Karaganda (Kazahstāna), kuru bija paredzēts sasniegt 30. aprīlī plkst. 15, katrā no šīm vietām paredzot 24 stundas ilgu atpūtas laiku. No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka posmā starp abām šīm vietām bija paredzēti pārtraukumi, kuru laikā dzīvnieki tiktu pabaroti un padzirdināti, bet netiktu izkrauti. Pārvadājuma pēdējam posmam no Karagandas uz Andidžonu bija jāilgst vēl 29 stundas.
19. Ar 2012. gada 30. janvāra lēmumu Stadt Kempten
atteica prasīto liellopu sūtījuma noformēšanu, nosakot, ka pārvadājuma plānojums ir jāgroza tā, lai tas atbilstu Regulas Nr. 1/2005 prasībām arī tajā pārvadājuma daļā, kas norisināsies attiecīgo trešo valstu teritorijā starp Brestu un Andidžonu, kas, ņemot vērā minētā pārvadājuma žurnāla 1. iedaļā norādītos plānojuma datus, nebija izpildīts.
20. Bez lūguma noteikt pagaidu noregulējumu, kas netika apmierināts, Zuchtvieh‑Export iesniedza prasību pēc būtības par iepriekš minēto lēmumu – kā apelācijas instances tiesa to pašlaik izskata Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
(Bavārijas Augstākā administratīvā tiesa). Ar savu prasību Zuchtvieh‑Export tostarp lūdz atzīt Stadt Kempten 2012. gada 30. janvāra lēmumu par prettiesisku, kā arī lūdz noteikt šai pēdējai pienākumu noformēt strīdīgo liellopu sūtījumu.
21. Iesniedzējtiesā pamatlietas dalībnieki ir pauduši pretējus viedokļus par to, vai tāda pārvadājuma gadījumā, kas sākas Savienības teritorijā, bet beidzas ārpus šīs teritorijas, Regula Nr. 1/2005, it īpaši tās 14. panta 1. punkts, ir jāpiemēro arī attiecībā uz to pārvadājuma daļu, kas norisinās vienas vai vairāku trešo valstu teritorijā.
22. Iesniedzējtiesa par pamatotu atzīst apgalvojumu, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punktu gadījumā, ja pārvadājuma izbraukšanas vieta atrodas Savienības teritorijā un galamērķa vieta ir trešajā valstī, izbraukšanas vietas kompetentā iestāde var iespiest zīmogu pārvadājuma žurnālā vienīgi tad, ja tās veiktās pārbaudes liecina, ka šīs regulas noteikumi tiks ievēroti arī ārpus Savienības teritorijas. Šajā sakarā tā norāda, pirmkārt, uz minētās regulas 1., 3. un 5. pantu, kā arī uz 21. panta 1. punkta e) apakšpunktu (bet bez pamatojuma). Otrkārt un galvenokārt, tā norāda uz Regulas Nr. 1/2005 II pielikuma papildinājumu, kurā ir iekļauti pārvadājuma žurnāla dažādo iedaļu paraugi, un īpaši uz 1. iedaļu par pārvadājuma plānojumu, kas ietverot šādas norādes:
– tās 2.–4. punkts (paredzētais kopējais ilgums, izbraukšanas vieta un brīdis, galamērķa vieta un ierašanās brīdis) kopsakarā ar jēdziena “pārvadājums” definīciju šīs regulas 2. panta j) punktā, kas norādot uz to, ka dati jānorāda par visu pārvadājumu kopumā;
– šīs iedaļas 7. punktā minētais organizētāja apliecinājums, saskaņā ar kuru viņš ir “veicis attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu dzīvnieku labturību pārvadājuma laikā saskaņā ar [šīs] regulas noteikumiem”.
23. Iesniedzējtiesa norāda arī uz to, ka arī eksporta gadījumā, lai arī saskaņā ar šā II pielikuma 7. punktu izvešanas punktā pārvadātājam ir jāiesniedz pārvadājuma žurnāls valsts pilnvarotam veterinārārstam, viņam ir jāsaglabā tā kopija un atbilstoši šā pielikuma 8. punktam tā ir jānosūta izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei.
24. Iesniedzējtiesa secina, ka Zuchtvieh‑Export
iesniegtajā pārvadājuma žurnālā nav ietverta “reāli izpildāma” informācija Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas izpratnē par tām brauciena daļām, kas norisināsies trešo valstu teritorijā. Tātad šajā pārvadājuma žurnālā ietvertā informācija neļaujot secināt, ka plānotajā pārvadājumā tiks ievērotas šīs regulas prasības.
25. Šajā sakarā tā secina, ka nepietiek ar to, ka Zuchtvieh‑Export ir apliecinājusi, ka pārvadājuma posmos, kas norisināsies ārpus Savienības teritorijas, tikšot ievēroti šķērsojamo trešo valstu piemērojamie tiesību akti un šajās valstīs piemērojamās starptautiskās konvencijas. Esot arī nepieciešams, lai tas būtu norādīts pārvadājuma žurnālā. Taču tas tā neesot konkrētajā gadījumā, jo strīdīgā pārvadājuma žurnāla 1. iedaļā neesot ietverta nekāda “reāli izpildāma” informācija tādā nozīmē, kādā šis jēdziens ir lietots Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļā, ņemot vērā, ka brauciena laikā starp Brestu un Karagandu, kā arī šo pēdējo vietu un Andidžonu, galamērķa vietu, tajā nav norādīts neviens atpūtas punkts. Turklāt tas, ka izbraukšanas vietas iestāde iespiež zīmogu, ļaujot uzskatīt, ka pārvadājums līdz pat tā galamērķim ir ticis apstiprināts visās tā detaļās, kas, pēc iesniedzējtiesas ieskata, esot nevēlami arī attiecībā pret trešo valstu iestādēm.
26. Pretējais viedoklis, ko aizstāv Zuchtvieh‑Export
ir, ka pārvadājuma plānojuma apstiprināšana, ko atbilstoši Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punktam veic izbraukšanas vietas kompetentā iestāde tās veicamās kontroles ietvaros, attiecas vienīgi uz to pārvadājuma posmu, kuram šī regula ir piemērojama ratione loci . Vairākas tās tiesību normas, tostarp 21. panta 1. punkta e) apakšpunkts par pārbaudēm izvešanas un robežkontroles punktos, norādot, ka ar šo regulu izveidotā kārtība nav piemērojama aiz Savienības robežām.
27. Zuchtvieh‑Export
arī uzsver, ka Regulas Nr. 1/2005 normu, tostarp I pielikuma V nodaļas normu par dzirdināšanas un barošanas intervāliem, kā arī pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, piemērošana ārpus Savienības teritorijas būtu nereāla un neproduktīva; proti, trešajās valstīs tikpat kā neesot higiēniski un tehniski piemērotu vietu, kurās atpūtināt transportējamos dzīvniekus, tādējādi pastāvot būtisks ievainojumu un infekcijas slimību izplatības risks. Proti, ar šo regulu noteiktās normas esot nesaraujami saistītas ar Savienības teritorijā esošās dzīvnieku pārvadājumiem paredzētās tādas infrastruktūras kvalitāti, kādi, piemēram, ir kontroles punkti (kuri ir arī atpūtas vietas), kuriem atbilstoši minētās regulas 36. pantam ir izvirzītas tehniskās un sanitārās prasības.
28. Turklāt faktu, ka no materiālā skatpunkta Regulas Nr. 1/2005 noteikumi obligāti nav jāpiemēro visos gadījumos, pierādot tās 30. panta 6. punkts, kurā ir paredzētas atkāpju iespējas tālu pārvadājumu gadījumos, lai ņemtu vērā atsevišķu reģionu attālumu no Savienības kontinentālās daļas.
29. No pārvadājuma žurnāla parauga 1. iedaļas 6. punkta (“Plānoto atpūtas, pārkraušanas un izkraušanas punktu saraksts”) arī izrietot, ka pārvadājuma organizētājam neesot pienākuma norādīt visus atpūtas punktus. Turklāt ģeogrāfiskie apstākļi ne vienmēr ļaujot paredzēt, kur apstāšanās notiks.
30. Turklāt šīs normas varot būt pretrunā attiecīgajās trešajās valstīs piemērojamajiem noteikumiem, piemēram, tiem, kas ir spēkā Krievijas Federācijā, kur valsts iestāžu pastāvīgā prakse esot aizliegt dzīvnieku izkraušanu atpūtas laikā.
31. Visbeidzot, teritorialitātes princips spēcīgi liecinot par labu Regulas Nr. 1/2005 piemērošanai tikai Savienības teritorijā.
32. Uz šiem argumentiem atbildētāja pamatlietā un Landesanwaltschaft Bayern
(Bavārijas federālās zemes prokuratūra) atbild, ka atpūtas punktu neesamība ārpus Savienības teritorijas neatbrīvo pārvadātājus no pienākumiem, kas viņiem šajā ziņā noteikti ar Regulu Nr. 1/2005. It īpaši dzīvnieku neizkraušana atpūtas laikā nozīmējot, ka netiek tīrīti pārvadāšanas nodalījumi, ka nav nodrošināta visu dzīvnieku padzirdināšana un ka nav iespējama katra dzīvnieka veselības stāvokļa pārbaude. Līdz ar to, ņemot vērā šīs regulas preambulas 5. apsvērumu, saskaņā ar kuru tāli pārvadājumi ir jāierobežo, cik vien tas iespējams, būtu jāparedz iespēja, ka atsevišķi pārvadājumi nevar tikt veikti, ja paredzētā pārvadājuma loģistikas apstākļi neatbilst piemērojamajām normām.
33. Šādos apstākļos Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1) Vai Regulas [Nr. 1/2005] 14. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka izbraukšanas vietas kompetentā iestāde zirgu dzimtas dzīvnieku un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieku tālu pārvadājumu gadījumā, ja izbraukšanas vieta ir kādā no [..] dalībvalstīm, bet galamērķa vieta ir trešajā valstī, [pārvadājuma] organizētāja iesniegtajā pārvadājuma žurnālā atbilstoši 14. panta 1. punkta c) apakšpunktam zīmogu drīkst iespiest tikai tad, ja [šis] žurnāls atbilst 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļā izvirzītajām prasībām attiecībā uz visu pārvadājuma maršrutu no izbraukšanas vietas līdz galamērķa vietai, tātad arī attiecībā uz pārvadājuma posmiem pilnībā ārpus [..] Savienības teritorijas?
2) Vai Regulas [Nr. 1/2005] 14. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka saskaņā ar šo tiesību normu izbraukšanas vietas kompetentā iestāde atbilstoši [šīs] regulas 14. panta 1. punkta b) apakšpunktam drīkst noteikt pārvadājuma organizatoram pienākumu mainīt plānotā tālā pārvadājuma kārtību tādējādi, lai tā attiecībā uz visu pārvadājuma maršrutu no izbraukšanas vietas līdz galamērķa vietai atbilstu šīs regulas tiesību normām, pat ja noteikti pārvadājuma posmi atrodas tikai trešajās valstīs?”
III – Analīze
34. Ar saviem prejudiciālajiem jautājumiem iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tālam pārvadājumam ar izbraukšanas vietu kādā dalībvalstī un galamērķa vietu trešajā valstī ir jāatbilst šai regulai, jo īpaši minētās regulas I pielikuma V nodaļas noteikumiem, kas tostarp attiecas uz pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, tajā skaitā tajā šā pārvadājuma posmā, kas norisinās ārpus Savienības teritorijas un kuru izbraukšanas vietas kompetentā iestāde līdz ar to var atļaut vienīgi gadījumā, ja tas ir saplānots, ievērojot šos noteikumus.
35. Tādējādi iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai izbraukšanas vietas kompetentā iestāde pamatoti var atteikties apzīmogot pārvadājuma žurnālu, ja tā, ņemot vērā šajā žurnālā norādīto attiecībā uz to pārvadājuma posmu, kas norisināsies ārpus Savienības teritorijas, secina, ka minētais žurnāls nav reāli izpildāms Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas izpratnē un tātad neatbilst šīs regulas normām.
36. Pārvadājuma žurnāla, kura paraugs ir ietverts minētās regulas II pielikumā, mērķis ir kompetento iestāžu rīcībā nodot informāciju, kas tām nepieciešama, lai kontrolētu Regulas Nr. 1/2005 noteikumu ievērošanu tālos pārvadājumos. Pārvadājuma žurnālā ietvertie apliecinājumi par pārvadājuma organizāciju ir jāpārbauda un to atbilstība ir jāapstiprina izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei pirms dzīvnieku iekraušanas. Šī informācija ir pamats oficiālajām pārbaudēm, kas var tikt veiktas pārvadājuma faktiskajā procesā, t.i., iekraujot, pārvadāšanas laikā vai galamērķī.
37. Iepriekšējās pārbaudēs pirms izbraukšanas tiek pārbaudīta obligāto administratīvo atļauju esamība un derīgums (pārvadātājiem, automašīnām, vadītājiem), maksimālā atļautā iekraušanas blīvuma ievērošana atkarībā no deklarēto dzīvnieku kategorijas un izplānotā maršruta detaļas, ņemot vērā paredzētos atpūtas laikus atkarībā no konkrēto dzīvnieku kategorijas, veicamā attāluma un visos pārvadājuma posmos veicamo darbību paredzamā ilguma.
38. Pārbaudes kompetentās iestādes var veikt arī jebkurā tāla pārvadājuma posmā. Šajās pārbaudēs, kas paredzētas Regulas Nr. 1/2005 15. pantā, īpaši tiek kontrolēta pārvadājuma žurnāla 1. iedaļā ietvertā plānojuma ievērošana.
39. Pārvadājuma žurnāla 1. iedaļā (“Plānošana”) ietvertie apliecinājumi, kas ir izskatāmās lietas centrā, ir paredzēti, lai tos salīdzinātu ar 2. iedaļā (“Izbraukšanas vieta”), 3. iedaļā (“Galamērķa vieta”), 4. iedaļā (“Pārvadātāja deklarācija”) un, attiecīgā gadījumā, 5. iedaļā (“Noviržu ziņojuma paraugs”) ietvertajiem apliecinājumiem. Tātad pārvadājuma žurnāla 2.–5. iedaļa tiek pakāpeniski aizpildīta pārvadājuma gaitā un viena šā žurnāla kopija beigās tiek nosūtīta izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei.
40. Šeit jāprecizē, ka dzīvnieku pārvadājumi uz vai no trešajām valstīm tiek pakļauti īpašām pārbaudēm attiecīgi izvešanas no Savienības punktos un Savienības robežkontroles punktos.
41. Šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir izvērtējams, paturot prātā šo pārbaužu, kas tiek veiktas tāliem pārvadājumiem, kopējo shēmu.
42. Lai atbildētu uz iesniedzējtiesas uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem, ir labi jāsaprot, kāds ir tās informācijas apjoms par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, kas tāla pārvadājuma organizētājam ir jāieraksta pārvadājuma žurnālā. Proti, tieši pamatojoties uz šo informāciju, izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei saskaņā ar Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu ir jāizlemj, vai konkrētais pārvadājuma žurnāls ir vai nav reāli izpildāms šīs tiesību normas izpratnē un ļauj uzskatīt, ka pārvadājums atbilst šai regulai.
43. Ja tiktu ievērots Stadt Kempten, Landesanwaltschaft Bayern
un Lietuvas Republikas aizstāvētais viedoklis, būtu nepieciešams, lai pārvadājuma žurnālā tiktu detalizēta brauciena daļa no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij, turklāt ievērojot Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļas 1.4. punkta d) apakšpunktā un 1.5. punktā ietvertās prasības par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu. Konkrēti attiecībā uz liellopiem, kuri ir pārvadāšanas objekts pamatlietā, šajos noteikumos ir paredzēts šāds pārvadājuma ritms: pēc 14 pārvadāšanas stundām dzīvniekiem ir jābūt pietiekamam atpūtas laikam, vismaz 1 stundu ilgam, kura laikā tie it īpaši jāpadzirdina un, ja nepieciešams, jāpabaro. Pēc šāda atpūtas laika tos var transportēt vēl 14 stundas. Katru reizi, kad šāds pārvadājuma ilgums ir pagājis, dzīvnieki ir jāizkrauj, jāpabaro un jāpadzirdina, kā arī tiem jādod vismaz 24 stundu ilga atpūta.
44. Zuchtvieh‑Export
tiek pārmests, ka tā nav saplānojusi brauciena posmu no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij tā, lai šīs prasības tiktu ievērotas.
45. Pēc mana ieskata, šis pārmetums nav pamatots.
46. Proti, no Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas skaidri izriet, ka iepriekšējā pārbaudē, kas ir jāveic izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei, tiek kontrolēta šīs pašas regulas noteikumu ievērošana. Tātad izšķiroši ir noskaidrot, kāda ir minētās regulas piemērošanas joma.
47. Regulas Nr. 1/2005 1. panta 1. punkts šajā ziņā ir nepārprotams. Šīs tiesību normas teksts skaidri norāda, ka šī regula “attiecas uz dzīvu mugurkaulnieku pārvadāšanu Kopienā, ietverot īpašas pārbaudes, ko veic amatpersonas attiecībā uz sūtījumiem, kuri tiek ievesti Kopienas muitas teritorijā vai izvesti no tās” (3) .
48. Šāds Savienības likumdevēja izvēlēts formulējums, manuprāt, nozīmē, ka minētajā regulā ietvertās normas un ar tām saistītās pārbaudes attiecas vienīgi uz to dzīvnieku pārvadājuma posmu, kas norisinās Savienības teritorijā. Tas iekļauj īpašas pārbaudes sūtījumiem, kas tiek ievesti Savienības muitas teritorijā vai izvesti no tās, kas šķiet esam loģiski, ciktāl, kad šīs pārbaudes tiek veiktas, dzīvnieku pārvadāšana norisinās Savienības teritorijā un tādējādi tai ir jāatbilst Regulā Nr. 1/2005 nostiprinātajām normām, lai kāds arī nebūtu tās sākumpunkts vai galamērķis.
49. Ievērojot skaidro Regulas Nr. 1/2005 piemērošanas jomas definējumu tās 1. panta 1. punktā, nevar tikt apgalvots, ka Savienības likumdevēja izvēlētais formulējums minētās regulas 14. panta 1. punktā, lai apzīmētu tālus pārvadājumus, kuriem izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei ir jāveic iepriekšēja pārbaude, spēcīgi liecina par labu šāda pārvadājuma organizētāja pienākumam ievērot atbilstošās normas par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, kādas ir paredzētas Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā, pārvadājuma posmā, kas norisinās no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz trešajai valstij.
50. Atgādinu, ka saskaņā ar šīs regulas 14. panta 1. punktu izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei ir pienākums veikt zināmu skaitu iepriekšēju pārbaužu “zirgu dzimtas dzīvnieku un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieku tālu pārvadājumu gadījumā starp dalībvalstīm, kā arī starp dalībvalstīm un treš[aj]ām valstīm”.
51. Šāds tālu pārvadājumu, kuru atbilstība Regulas Nr. 1/2005 prasībām ir jākontrolē izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei, apraksts nenozīmē, ka dzīvnieku pārvadājuma gadījumā uz trešo valsti šī kontrole ir jāveic ne vien attiecībā uz to pārvadājuma daļu, kas norisinās Savienības teritorijā, bet arī attiecībā uz to pārvadājuma posmu, kas norisinās no izvešanas punkta no šīs teritorijas līdz galamērķa trešās valsts teritorijai.
52. Proti, ar šo precizējumu ir precizēts vienīgi, ka visi
tālie pārvadājumi ir pakļaujami izbraukšanas vietas kompetentās iestādes veicamajām pārbaudēm neatkarīgi no tā, vai tie norisinās vienīgi starp dalībvalstīm, vai arī starp dalībvalstīm un trešajām valstīm (4) . Šāds formulējums ļauj aptvert visus tālos pārvadājumus ar Regulā Nr. 1/2005 nostiprinātajām normām neatkarīgi no tā, vai Savienības teritorijā tie norisinās pilnībā vai tikai daļēji.
53. Vienlaikus ņemot vērā Regulas Nr. 1/2005 teritoriālo piemērošanas jomu, kāda tā definēta šīs regulas 1. panta 1. punktā, un apstākli, ka pārbaude, kas jāveic izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei, ir atbilstības šajā pašā regulā nostiprinātajam normām pārbaude, no organizētāja, pamatojoties uz minētās regulas 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu, nevar tikt prasīts, lai attiecībā uz tāla pārvadājuma posmu, kas norisinās ārpus Savienības teritorijas, viņš pārvadājuma žurnālā norādītu informāciju par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, kas atbilst Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā ietvertajām prasībām.
54. Citiem vārdiem, būtu pretrunīgi, ja izbraukšanas vietas kompetentā iestāde varētu pārmest organizētājam, ka attiecībā uz brauciena posmu no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz trešajai valstij viņš pārvadājuma žurnālā nav ierakstījis atpūtas vietas ar Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā izvirzītajām prasībām atbilstošiem intervāliem, lai gan, pirmkārt, šīs regulas piemērošanas joma ir ierobežota ar Savienības teritoriju un, otrkārt, pārbaude, kas šai iestādei ir jāveic, saskaņā ar minētās regulas 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu ir atbilstības šajā pašā regulā nostiprinātajām normām pārbaude.
55. No minētā es secinu, ka “plānoto atpūtas, pārkraušanas un izvešanas punktu sarakstā”, kuram jābūt ietvertam pārvadājuma žurnāla 1. iedaļas 6. punktā, ir ierakstāmas vienīgi tās vietas, kuras atrodas Savienības teritorijā.
56. No tā izriet, ka Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļa, manuprāt, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā neietver pilnvarojumu izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei pārbaudīt, vai tostarp attiecībā uz šīs regulas I pielikuma V nodaļā paredzēto pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu organizētāja iesniegtais pārvadājuma žurnāls ir reāli izpildāms un ļauj uzskatīt, ka pārvadājums atbilst šai regulai vienīgi tajā pārvadājuma daļā, kas norisinās no izbraukšanas vietas līdz izvešanas no Savienības teritorijas punktam.
57. Uz jēdzienu “pārvadājums” un “pārvadāšana” definīcijām, kas attiecīgi ietvertas Regulas Nr. 1/2005 2. panta j) un w) punktos, ciktāl tās apzīmē visu pārvadāšanas darbību kopumu līdz dzīvnieku izkraušanai galamērķa vietā, nešķirojot, vai šī vieta atrodas Savienības teritorijā vai trešajā valstī, nevar tikt veikta atsauce, lai paplašinātu šīs pašas regulas teritoriālo piemērošanas jomu. Tieši pretēji – šīs definīcijas ir jāaplūko kopsakarā ar minētās regulas 1. panta 1. punktu, kas ir vienīgais pants, kura mērķis ir noteikt Regulas Nr. 1/2005 teritoriālo piemērošanas jomu.
58. Starp citu, arī citas šīs regulas normas apstiprina, ka saistībā ar minētās regulas 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļā paredzēto iepriekšējo pārbaudi organizētājam nav pienākuma norādīt informāciju par pārvadājuma plānojumu, kas atbilst Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā ietvertajām prasībām, ciktāl ir runa par brauciena posmu, kas norisinās no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij.
59. Šajā sakarā atgādinu, ka tāla pārvadājuma gadījumā, kura galamērķis ir trešā valsts, bez izbraukšanas vietas kompetentās iestādes veiktajām pārbaudēm tiek īstenotas vēl arī citas pārbaudes. Runa ir, pirmkārt, par Regulas Nr. 1/2005 15. pantā paredzētajām pārbaudēm, kuras var tikt veiktas ikvienā pārvadājuma posmā Savienības teritorijā, lai it īpaši pārliecinātos par to, ka tiek ievēroti pārvadājuma un atpūtas laika ilguma ierobežojumi, kas noteikti šīs regulas I pielikuma V nodaļā. Otrkārt, minētās regulas 21. pantā ir paredzēta pārbaužu veikšana izvešanas no Savienības teritorijas punktos.
60. Attiecībā uz šo pēdējo pārbaužu kategoriju Regulas Nr. 1/2005 21. panta 1. punktā ir paredzēts, ka tad, kad dzīvnieki tiek uzrādīti izvešanas punktos vai robežkontroles punktos, dalībvalstu pilnvaroti veterinārārsti pārbauda, vai dzīvnieki tiek pārvadāti saskaņā ar šo regulu. Tādējādi pārbaudēs izvešanas punktos būtībā tiek pārbaudīts, vai pārvadātājiem ir derīga atļauja, vai vadītāji var uzrādīt derīgu prasmju vai profesionālās kvalifikācijas sertifikātu, vai dzīvnieki ir piemēroti pārvadājuma turpināšanai, vai transportlīdzeklis, ar kuru jāturpina dzīvnieku pārvadājums, atbilst minētās regulas I pielikuma II nodaļai un, attiecīgā gadījumā, VI nodaļai un vai zirgu dzimtas dzīvnieki un liellopu, aitu, kazu un cūku sugas mājdzīvnieki ir tikuši vai tiks pārvadāti tālos pārvadājumos.
61. Turklāt Regulas Nr. 1/2005 21. panta 1. punkta e) apakšpunktā ir paredzēts, ka valsts pilnvarotiem veterinārārstiem ir jāpārbauda, “vai eksportēšanas gadījumā pārvadātāji ir apliecinājuši, ka pārvadājums no izbraukšanas vietas līdz pirmajai izkraušanas vietai galamērķa valstī atbilst V pielikumā minētajiem starptautiskajam nolīgumiem, kas ir piemērojami attiecīgajās treš[aj]ās valstīs”. Šajā pēdējā pielikumā šajā sakarā ir ietverta norāde uz Eiropas Konvenciju par dzīvnieku aizsardzību starptautiskās pārvadāšanas laikā (5) .
62. Manuprāt, no Regulas Nr. 1/2005 21. panta 1. punkta e) apakšpunkta var tikt secināts, ka saskanīgi ar Regulas Nr. 1/2005 teritoriālo piemērošanas jomu, kāda tā ir precizēta šīs regulas 1. panta 1. punktā, pārvadājumu no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa treš[aj]ai valstij regulē nevis minētās regulas normas, bet, attiecīgā gadījumā, starptautiski nolīgumi.
63. Turklāt, manuprāt, vairākas Regulas Nr. 1/2005 tiesību normas apstiprina, ka tāla pārvadājuma gadījumā ar galamērķi trešajā valstī pārvadājuma žurnālu ir paredzēts aizpildīt tikai līdz izvešanas no Savienības teritorijas punktam.
64. Tā šīs regulas 21. panta 2. punktā tostarp ir precizēts, ka šādu pārvadājumu gadījumos “valsts pilnvaroti veterinārārsti izvešanas punktos [..] veic un reģistrē II pielikumā sniegtā pārvadājuma žurnāla 3. iedaļā “Galamērķa vieta” minētās pārbaudes”. Tātad šādos pārvadājumos izvešanas punktos valsts pilnvarots veterinārārsts būtībā aizstāj turētāju galamērķī, kuram principā ir pienākums aizpildīt pārvadājuma žurnāla 3. iedaļu. Citiem vārdiem, šajā pārvadājuma posmā tieši šis veterinārārsts ir pilnvarots apliecināt, ka šis žurnāls atbilst Regulai Nr. 1/2005 un, it īpaši, ka tā 1. iedaļā paredzētais plānojums ir ticis ievērots posmā no izbraukšanas vietas līdz izvešanas punktam.
65. Vairāki no Regulas Nr. 1/2005 II pielikuma pirmajiem punktiem liecina par to pašu. Tā saskaņā ar šā pielikuma 3. punkta e) punktu organizētājs “nodrošina, lai pārvadājuma žurnāls atrastos kopā ar dzīvniekiem pārvadājuma laikā līdz galamērķa vietai vai gadījumā, ja tiek veikta izvešana [eksports] uz trešo valsti, vismaz līdz izvešanas punktam ” (6) . Turklāt minētā pielikuma 7. punkta pirmajā daļā ir precizēts, ka, “ja dzīvnieki tiek izvesti uz trešo valsti, pārvadātāji nodod pārvadājuma žurnālu valsts pilnvarotam veterinārārstam izvešanas punktā”. Tas, ka atbilstoši Regulas Nr. 1/2005 II pielikuma 8. punktam pārvadātājam pēc tam ir jāsaglabā aizpildītā pārvadājuma žurnāla kopija, neizslēdz, bet gan – gluži pretēji – apstiprina, ka pārvadājuma žurnāla oriģināls vairs nav jāpilda pēc tam, kad valsts pilnvarots veterinārārsts ir veicis pārbaudes izvešanas no Savienības punktā.
66. Taču, ja Savienības likumdevējs būtu vēlējies noteikt, ka Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā ietvertās normas ir saistošas arī tajā pārvadājuma posmā, kas norisinās no izvešanas punkta līdz galamērķa trešajai valstij, tas būtu noteicis pārvadātāja pienākumu saglabāt pārvadājuma žurnāla oriģinālu visā pārvadājuma garumā un būtu paredzējis kontroles sistēmu galamērķa trešajā valstī.
67. No iepriekš minētā izriet, ka tāla pārvadājuma gadījumā uz trešo valsti pārvadājuma žurnāla 1. iedaļā ietvertais pārvadājuma plānojums konkrēti ir attiecināms uz citām šī žurnāla iedaļām vienīgi līdz izvešanas no Savienības teritorijas punktam. Tātad šo plānojumu nav paredzēts salīdzināt ar braucienu, kas faktiski ir norisinājies aiz šī izvešanas punkta. Tādēļ būtu neloģiski prasīt, lai šādā plānojumā tiktu ietverta informācija par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, kas atbilst Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļas prasībām attiecībā uz brauciena posmu, kas norisinās aiz izvešanas no Savienības teritorijas punkta, jo šajā pārvadājuma posmā netiek veiktas pārbaudes, piemērojot ar šo regulu izveidoto vispārējo kārtību.
68. Šajā sakarā salīdzinājums ar Savienības likumdevēja izveidoto speciālo kārtību subsidētā eksporta jomā parāda, ka ārpus šīs kārtības Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā ietvertās prasības nav paredzēts piemērot dzīvnieku pārvadājuma posmā, kas norisinās ārpus Savienības teritorijas.
69. Saskaņā ar Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulas (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”) (7), 168. pantu attiecībā uz liellopu gaļas produktu nozari “eksporta kompensāciju piešķiršana un maksājumi par dzīvu dzīvnieku eksportu ir pakļauti noteikumiem, kas ir paredzēti Kopienas tiesību aktos par dzīvnieku labturību un it īpaši par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā”.
70. Komisijas 2010. gada 16. septembra Regulas (ES) Nr. 817/2010, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz prasībām eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā (8), 1. pantā “Darbības joma” ir precizēts, ka šo kompensāciju maksājumi, “pārvedot dzīvniekus uz pirmo izkraušanas vietu galamērķa treš[aj]ā valstī, ir pakļauti noteikumiem, kuri ietverti Regulas (EK) Nr. 1/2005 3. līdz 9. pantā, kā arī tur minētajos pielikumos [..]”.
71. No šīs pēdējās tiesību normas skaidri izriet, ka atšķirībā no ar Regulu Nr. 1/2005 izveidotās vispārējās kārtības, šīs regulas 3.–9. pantā, kā arī tās pielikumos izvirzītās prasības ir jāievēro visā pārvadājuma garumā, tostarp arī tajā brauciena posmā, kas norisinās no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij.
72. Ar Regulu Nr. 817/2010 izveidotā kontroles sistēma ir piemērota šai paplašinātajai Regulas Nr. 1/2005 prasību piemērošanas jomai.
73. Tā attiecībā uz pārbaudēm Savienības muitas teritorijā Regulas Nr. 817/2010 2. panta 2. punktā ir paredzēts, ka izvešanas punktā valsts pilnvarots veterinārārsts veic tālāk norādītās pārbaudes.
74. Pirmkārt, saskaņā ar šīs regulas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu valsts pilnvarotajam veterinārārstam ir jāpārbauda, vai “ir ievērotas Regulā (EK) Nr. 1/2005 noteiktās prasības no izbraukšanas vietas [..] līdz izvešanas punktam”.
75. Otrkārt, atbilstoši Regulas Nr. 817/2010 2. panta 2. punkta b) apakšpunktam šim veterinārārstam ir jāpārbauda, vai “transporta nosacījumi turpmākajam braucienam atbilst Regulai (EK) Nr. 1/2005 un vai ir veikti vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu to atbilstību līdz pirmajai izkraušanai galamērķa treš[aj]ā valstī”.
76. Šo pārbaužu rezultātus izvešanas punkta valsts atzītais veterinārārsts ieraksta “ziņojumā par pārbaudi izvešanas punktā”, kura paraugs ir ietverts Regulas Nr. 817/2010 I pielikumā. Šajā ziņojumā tiek nodalītas pārbaudes, kas attiecas uz brauciena posmu līdz izvešanas punktam, un pārbaudes, kas tiks veiktas brauciena posmā aiz izvešanas punkta. Lai šīs pārbaudes varētu iziet, eksportētājam ir jāievēro Regulas Nr. 1/2005 prasības abos šajos brauciena posmos.
77. Šīs pārbaudes turklāt papildina pārbaudes, kas tiek veiktas trešajās valstīs.
78. Tā saskaņā ar Regulas Nr. 817/2010 3. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu divos gadījumos eksportētājam ir jāgādā, lai pēc Savienības muitas teritorijas atstāšanas dzīvnieki tiktu pārbaudīti, proti, pirmkārt, jebkurā vietā, kur notiek transportlīdzekļa maiņa, un, otrkārt, pirmās izkraušanas vietā galamērķa trešajā valstī. Saskaņā ar šīs regulas 3. panta 2. punktu šīs pārbaudes ir jāveic sabiedrībai, kas specializējusies starptautiskās kontroles un uzraudzības jomā un ko šajā nolūkā apstiprinājusi un kontrolē dalībvalsts vai oficiāla dalībvalsts aģentūra.
79. Pēc mana ieskata, šāds ar Regulu Nr. 817/2010 izveidotās speciālās kārtības apraksts pierāda, ka, ja Savienības likumdevējs būtu vēlējies vispārēji paplašināt tāla pārvadājuma organizētāja pienākumu ievērot Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā ietvertās prasības attiecībā uz pārvadājuma posmu, kas norisinās no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij, tas, pirmkārt, būtu izvēlējies plašāk definēt šīs regulas piemērošanas jomu, nekā tas ir izdarīts tās 1. panta 1. punktā, un, otrkārt, tas vienlaikus ar šā pienākuma noteikšanu būtu izveidojis līdzīgu kontroles sistēmu tai, kāda pastāv subsidētā eksporta jomā.
80. Ņemot vērā visus šos apstākļus, es secinu, ka Regula Nr. 1/2005 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav paredzēts tāla pārvadājuma uz trešo valsti organizētāja pienākums norādīt pārvadājuma žurnāla 1. iedaļas 6. punktā informāciju par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, kas atbilst šīs regulas I pielikuma V nodaļā ietvertajām prasībām, attiecībā uz to pārvadājuma posmu, kas norisinās no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij.
81. Līdz ar to es uzskatu, ka minētās regulas 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļa un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izbraukšanas vietas kompetentā iestāde nav tiesīga atteikties apzīmogot pārvadājuma žurnālu, pamatojoties uz to, ka šajā žurnālā ierakstītā informācija daļā, kas attiecas uz pārvadājuma posmu no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij, neatbilst Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā ietvertajām prasībām.
82. Tas pats attiecas uz dzīvnieku pārvadāšanu no trešajām valstīm. Arī šajā gadījumā no šāda pārvadājuma organizētāja tiek prasīts, lai pārvadājums atbilstu šajā regulā ietvertajām prasībām no brīža, kad tas nonāk Savienības teritorijā caur robežkontroles punktu. Turpretim, ievērojot, ka minētās regulas piemērošanas joma ir ierobežota ar Savienības teritoriju, no šā organizētāja nevar tikt prasīts, lai šīs pašas prasības viņš ievērotu arī pārvadājuma posmā, kas norisinās līdz tā nonākšanai Savienības teritorijā, kaut gan brauciens no trešās valsts līdz galamērķa dalībvalstij ir viens un tas pats.
83. Tālāk ir jāizvērtē Eiropas Komisijas šajā lietā izvirzītā viedokļa pamatotība.
84. Proti, lai gan saskaņā ar Komisijas paskaidrojumiem tās rakstveida apsvērumos un arī tiesas sēdē šķiet, ka arī tā uzskata, ka Regulas Nr. 1/2005 I pielikuma V nodaļā ietvertās prasības nav piemērojamas attiecībā uz pārvadājuma posmu, kas norisinās ārpus Savienības teritorijas, tā tomēr piedāvā vidusceļu, kas būtībā izpaustos tā, ka izbraukšanas vietas kompetentā iestāde būtu tiesīga pārbaudīt, vai attiecībā uz šo pārvadājuma posmu tā organizētājs ievēro Regulas Nr. 1/2005 3. pantā uzskaitītos “vispārīgos dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumus”.
85. Atgādinājumam – šajā tiesību normā ir formulēts princips, ka “dzīvniekus nedz pārvadā, nedz organizē dzīvnieku pārvadāšanu tādā veidā, kas varētu tiem radīt ievainojumus vai nevajadzīgas ciešanas”. Tajā ir ietverts arī zināms skaits vispārīgu nosacījumu, kā, piemēram, ka “iepriekš ir veikti visi vajadzīgie pasākumi, lai līdz minimumam samazinātu pārvadājuma ilgumu un apmierinātu dzīvnieku vajadzības pārvadājuma laikā”, ka “pārvadāšana uz galamērķa vietu tiek veikta bez kavēšanās un dzīvnieku labturības apstākļi tiek regulāri pārbaudīti un pienācīgi uzturēti” vai ka “dzīvnieki tiek padzirdināti, pabaroti un atpūtināti piemērotos intervālos un kvalitātes un daudzuma ziņā atbilstīgi to sugai un izmēram”.
86. Tālāk norādīto iemeslu dēļ es uzskatu, ka Komisijas piedāvātais risinājums nevar tikt atbalstīts.
87. Pirmkārt, ir svarīgi akcentēt, ka, nepastāvot norādēm par pretējo, šīs regulas teritoriālās piemērošanas jomas definīcija, kāda tā formulēta tās 1. panta 1. punktā, nepārprotami attiecas uz visām minētajā regulā ietvertajām prasībām, proti, gan “vispārīgajiem dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumiem”, kas uzskaitīti Regulas Nr. 1/2005 3. pantā, gan tādām konkrētākām prasībām kā tehniskās specifikācijas, kas detalizētas šīs pašas regulas I pielikumā.
88. Tātad, ievērojot skaidro Regulas Nr. 1/2005 1. panta 1. punkta redakciju, šķiet neiespējami apgalvot, kā to dara Komisija, pirmkārt, ka šīs regulas I pielikuma V nodaļā ietvertās prasības nav piemērojamas pārvadājuma posmā, kas norisinās ārpus Savienības teritorijas, un, otrkārt, ka šis minētās regulas trūkums varētu tikt kompensēts, paplašinot Regulas Nr. 1/2005 3. pantā uzskaitīto “vispārīgo dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumu” piemērošanas jomu uz visu pārvadājuma garumu līdz galamērķa trešajai valstij.
89. Otrkārt, Komisijas piedāvātais risinājums novestu pie tā, ka izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei tiktu piešķirta paplašināta rīcības brīvība, vērtējot paredzētā pārvadājuma un atpūtas laika ilguma adekvātumu pārvadājuma posmā, kas norisināsies ārpus Savienības teritorijas. Sagaidāmās novērtējuma atšķirības no kompetento iestāžu puses man šķiet esam grūti savienojamas gan ar prasību Regulu Nr. 1/2005 piemērot vienveidīgi, gan ar citiem ar šo regulu sasniedzamajiem mērķiem līdzās dzīvnieku aizsardzības pārvadāšanas laikā mērķim, proti, tehnisku šķēršļu novēršanai dzīvu dzīvnieku tirdzniecībai un tirgus organizācijas labai darbībai (9) .
90. Kopumā jāsecina, ka, ja tiktu atzīts, ka minētās regulas 3. pantā paredzēto ļoti vispārīgo nosacījumu īstenošanā izbraukšanas vietas kompetentajai iestādei ir tik plaša rīcības brīvība, tas radītu konkurences izkropļojumus starp dzīvu dzīvnieku pārvadājumu organizētājiem.
91. Šo iemeslu dēļ es neatbalstu Komisijas aizstāvēto viedokli, kas sniegtu atšķirīgu atbildi uz jautājumiem, kurus uzdevusi iesniedzējtiesa, saskaņā ar kuras norādīto runa ir par vispārīgajiem dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumiem, kas uzskaitīti Regulas Nr. 1/2005 3. pantā, vai vēl precīzākām šīs regulas prasībām, kas norādītas tās I pielikuma V nodaļā.
92. Noslēgumā vēlos norādīt, ka es pilnībā apzinos, cik būtisks ir mērķis aizsargāt dzīvniekus to pārvadāšanas laikā. Es arī ievēroju LESD 13. pantā norādīto, kurā Savienībai un dalībvalstīm, kad tās nosaka un īsteno Savienības politiku, tostarp lauksaimniecības un transporta jomā, ir noteikts pienākums veltīt pienācīgu uzmanību dzīvnieku kā jutīgu būtņu labturības prasībām.
93. Tāpat es saprotu vēlmi piešķirt Regulai Nr. 1/2005 tik ģeogrāfiski plašu lietderīgo iedarbību, cik vien iespējams, pamatojoties gan uz šīs regulas 3. pantā minētajiem vispārīgajiem nosacījumiem, gan uz LESD 13. pantu.
94. Tomēr jāsecina, ka vismaz pašreizējā Savienības tiesību attīstības stadijā Savienības likumdevējs ir vēlējies ierobežot Regulas Nr. 1/2005 ratione loci
ar Savienības teritoriju.
95. Līdz ar to, pēc mana ieskata, šā paša likumdevēja – un tikai tā – ziņā ir nākotnē lemt par šajā regulā ietverto prasību ievērošanu visā tāla pārvadājuma garumā, tostarp arī posmā, kas norisinās ārpus Savienības teritorijas, un šādu minētās regulas teritoriālās piemērošanas jomas paplašināšanu īstenot, vienlaikus izveidojot atbilstošu kontroles sistēmu.
IV – Secinājums
96. Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, es aicinu Tiesu uz Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem atbildēt šādi:
Padomes 2004. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav paredzēts tāla pārvadājuma uz trešo valsti organizētāja pienākums pārvadājuma žurnāla 1. iedaļas 6. punktā norādīt informāciju par pārvadājuma un atpūtas laika ilgumu, kas atbilst šīs regulas I pielikuma V nodaļā ietvertajām prasībām, vai arī šīs regulas 3. pantā minētajiem vispārīgajiem dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumiem attiecībā uz pārvadājuma posmu, kas norisinās no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij.
Līdz ar to Regulas Nr. 1/2005 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļa un c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izbraukšanas vietas kompetentā iestāde nav tiesīga atteikties apzīmogot pārvadājuma žurnālu, pamatojoties uz to, ka šajā žurnālā ierakstītā informācija daļā, kas attiecas uz pārvadājuma posmu no izvešanas no Savienības teritorijas punkta līdz galamērķa trešajai valstij, neatbilst ne šīs regulas I pielikuma V nodaļā ietvertajām prasībām, ne šīs regulas 3. pantā paredzētajiem vispārīgajiem dzīvnieku pārvadāšanas nosacījumiem.
(1) .
(2)  –	OV 2005, L 3, 1. lpp., un labojums OV 2011, L 336, 86. lpp.
(3)  –	Mans izcēlums.
(4)  –	Tāda pati analīze ir attiecināma uz Regulas Nr. 1/2005 5. panta 4. punktu, kurā ir paredzēts, ka tālos pārvadājumos starp dalībvalstīm, kā arī starp dalībvalstīm un trešām valstīm
pārvadātājiem un organizētājiem ir jāievēro noteikumi par pārvadājuma žurnālu, kā noteikts šīs regulas II pielikumā.
(5)  –	Konvencija noslēgta 1968. gada 13. decembrī Parīzē. Teksts pārskatīts atbilstoši Eiropas Konvencijas par dzīvnieku aizsardzību starptautiskās pārvadāšanas laikā Protokola, kas stājās spēkā 1989. gada 7. novembrī, noteikumiem. Attiecībā uz Savienības veikto šīs konvencijas pārskatīšanu skat. Padomes 2004. gada 21. jūnija Lēmumu 2004/544/EK attiecībā uz Eiropas Konvencijas par dzīvnieku aizsardzību starptautiskajā transportā parakstīšanu (OV L 241, 21. lpp.).
(6)  –	Mans izcēlums.
(7)  – OV L 299, 1. lpp.
(8)  – OV L 245, 16. lpp.
(9)  –	Šajā ziņā skat. spriedumu Danske Svineproducenter
(C‑316/10, EU:C:2011:863, 44. un 55. punkts).