62013CO0521_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑521/13 P
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko 2013. gada 27. septembrī iesniedza
Think Schuhwerk GmbH, Kopfinga [ Kopfing ] (Austrija), ko pārstāv M. Gail, Rechtsanwalt,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
otrs lietas dalībnieks –
Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv G. Schneider, pārstāvis,
atbildētājs pirmajā instancē.
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. G. Fernlunds [ C. G. Fernlund ], tiesneši A. O’Kīfs [ A. Ó Caoimh ] un E. Jarašūns [ E. Jarašiūnas ] (referents),
ģenerāladvokāts M. Špunars [ M. Szpunar ],
sekretārs A. Kalots Eskobars [ A. Calot Escobar ],
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu lietu izlemt, izdodot motivētu rīkojumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 181. pantu,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
Sprieduma pamatojums
1. Ar apelācijas sūdzību Think Schuhwerk GmbH
(turpmāk tekstā – “ Think Schuhwerk ”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu lietā Think Schuhwerk /ITSB (sarkani apavu auklu gali) (T‑208/12, EU:T:2013:376; turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru tā noraidījusi prasītājas prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 23. februāra lēmumu (lieta R 1552/2011‑1) attiecībā uz pieteikumu apzīmējumu, kurā attēloti sarkani apavu auklu gali, reģistrēt kā Kopienas preču zīmi (turpmāk tekstā – “strīdīgais lēmums”).
Atbilstošās tiesību normas
2. Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 7. panta “Absolūta atteikuma pamatojums” 1. punkta b) apakšpunktā ir noteikts:
“Nereģistrē:
[..]
b) preču zīmes, kam nav atšķirīgu īpašību [atšķirtspējas].”
Tiesvedības rašanās fakti
3. 2010. gada 10. maijā Think Schuhwerk
iesniedza ITSB Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu.
4. Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir šāds apzīmējums:
>image>5
5. Reģistrācijas pieteikumā attiecīgā preču zīme ir raksturota šādi: “Aizsardzība tiek prasīta attiecībā uz apaviem ar auklām, kuru gali ir sarkani”.
6. Preces, attiecībā uz kurām tika pieteikta preču zīmes reģistrācija, ietilpst 25. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam Nicas 1957. gada 15. jūnija Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst šādam aprakstam: “Apavi, jo īpaši kurpju auklas”.
7. Ar 2011. gada 22. jūnija lēmumu pārbaudītājs atteica reģistrāciju attiecībā uz visām precēm, pamatojot, ka attiecīgajai preču zīmei neesot atšķirtspējas Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē.
8. 2011. gada 26. jūlijā Think Schuhwerk
pārbaudītāja lēmumu pārsūdzēja ITSB.
9. Ar strīdīgo lēmumu ITSB Apelāciju pirmā padome (turpmāk tekstā – “Apelāciju padome”) sūdzību noraidīja. Tā uzskatīja, ka sarkanu auklu galu izmantošana neradot būtiski atšķirīgu iespaidu salīdzinājumā ar parastiem apaviem ar auklām, ka patērētājs tajā saskatītu tikai kārtējo apavu dizaina variantu un ka tādēļ reģistrācijai pieteikto preču zīmi neuztvertu kā norādi par preces izcelsmi. Tā secināja, ka šai preču zīmei neesot minimālās atšķirtspējas, kas ir vajadzīga saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
10. Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2012. gada 18. maijā, Think Schuhwerk
cēla prasību par strīdīgā lēmuma atcelšanu. Savas prasības pamatojumam tā izvirzīja četrus pamatus, proti, pirmkārt, par pamatojuma nenorādīšanu Regulas Nr. 207/2009 75. panta izpratnē, otrkārt, par šīs regulas 76. panta pārkāpumu, treškārt, par minētās regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareizu piemērošanu un, ceturtkārt, par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.
11. Ar pārsūdzēto spriedumu Vispārējā tiesa šo prasību noraidīja.
Lietas dalībnieku prasījumi Tiesā
12. Think Schuhwerk
prasījumi Tiesai ir šādi:
– atcelt pārsūdzēto spriedumu;
– apmierināt tās prasību pirmajā instancē, un
– piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
13. ITSB lūdz noraidīt apelācijas sūdzību un piespriest Think Schuhwerk
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
14. Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 181. pantu, ja apelācijas sūdzība vai kāda tās daļa ir acīmredzami nepieņemama vai nepamatota, Tiesa jebkurā laikā, rīkojoties pēc tiesneša referenta priekšlikuma un pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas, ar motivētu rīkojumu var nolemt noraidīt šo apelācijas sūdzību vai kādu tās daļu.
15. Šajā lietā ir jāpiemēro šī norma.
16. Think Schuhwerk
savas apelācijas sūdzības pamatošanai izvirza četrus pamatus. Pirmais pamats ir balstīts uz tiesību tikt uzklausītam neievērošanu. Otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa, neatzīdama pamatojuma trūkumu strīdīgajā lēmumā, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Trešajā un ceturtajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja attiecīgi apgalvo faktu pārbaudes pēc savas iniciatīvas principa pārkāpumu un Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu.
Par pirmo pamatu – tiesību tikt uzklausītam neievērošanu
Lietas dalībnieku argumenti
17. Think Schuhwerk
apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav ievērojusi tās tiesības tikt uzklausītai. Šajā ziņā tā norāda, ka, tā kā tiesvedībā Vispārējā tiesā ITSB nebija iesniedzis savus apsvērumus par prasības pieteikumu, Vispārējā tiesa noteica Think Schuhwerk
termiņu, kurā tai bija jāiesniedz savi apsvērumi par procesa turpināšanu saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 122. pantā noteikto kārtību. Think Schuhwerk
esot iesniegusi Vispārējā tiesā pieteikumu par aizmuguriska sprieduma taisīšanu. Taču Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā neesot lēmusi nedz par to, ka ITSB nav iesniedzis savus apsvērumus, nedz par Think Schuhwerk
pieteikumu par aizmuguriska sprieduma taisīšanu. Turklāt Think Schuhwerk
apgalvo, ka tai nav bijusi iespēja prasīt tiesas sēdes noturēšanu, lai tajā izklāstītu savu nostāju par reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspēju.
18. ITSB apgalvo, ka, tā kā Vispārējai tiesai it īpaši nav pienākuma lietas dalībniekiem paskaidrot procesa norisi, šis pamats ir acīmredzami nepamatots.
Tiesas vērtējums
19. Ievadā ir jānorāda, ka pārsūdzētā sprieduma 9. punktā Vispārējā tiesa ir norādījusi, ka vēstulē, kas Vispārējās tiesas kancelejā saņemta 2012. gada 2. oktobrī, Think Schuhwerk
esot tai lūgusi taisīt aizmugurisku spriedumu atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 122. panta 1. punktam. Taču šajā pamatā Think Schuhwerk
būtībā pārmet Vispārējai tiesai, ka tā šādu spriedumu nav taisījusi un pirms lēmuma pieņemšanas nav noturējusi tiesas sēdi.
20. Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar minētā reglamenta 122. panta 1. punkta pirmo daļu, ja atbildētājs, kam atbilstoši noteikumiem ir izsniegts prasības pieteikums, noteiktā formā un laikā neatbild uz prasības pieteikumu, prasītājs Vispārējai tiesai var iesniegt pieteikumu par aizmuguriska sprieduma taisīšanu. Minētā noteikuma otrajā daļā ir noteikts, ka šo pieteikumu izsniedz atbildētājam un Vispārējā tiesa var lemt par mutvārdu procesa sākšanu saistībā ar pieteikumu.
21. Reglamenta 122. panta 2. punktā ir precizēts, ka pirms aizmuguriska sprieduma taisīšanas Vispārējā tiesa pārbauda, pirmkārt, vai prasības pieteikums ir pieņemams, kā arī, otrkārt, vai ir ievērotas attiecīgās formalitātes un vai prasības pieteikums šķiet pamatots.
22. No šiem noteikumiem izriet, ka, ja Vispārējā tiesa uzskata, ka tās rīcībā ir pietiekama informācija, lai taisītu aizmugurisku spriedumu, ka nav nekādu šaubu par prasības pieteikuma pieņemamību un ka formas prasības ir tikušas izpildītas, tā pārbauda prasītāja prasījumu pamatotību un taisa spriedumu, taču tai nav pienākuma apmierināt prasītāja prasījumus. Turklāt jākonstatē, ka Vispārējās tiesas Reglamenta 122. pantā prasītājam, kas iesniedzis pieteikumu par aizmuguriska sprieduma taisīšanu, nav paredzēta iespēja prasīt tiesas sēdi, un jāpiebilst, ka Vispārējai tiesai nav pienākuma šādu sēdi rīkot.
23. Turklāt netiek apstrīdēts, ka Think Schuhwerk
savā prasības pieteikumā Vispārējā tiesā ir sniegusi savus argumentus par strīdīgo lēmumu, it īpaši par reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspēju, un Vispārējā tiesa savu spriedumu ir taisījusi, ņemot to visu vērā.
24. Šādos apstākļos šis pamats ir jānoraida kā acīmredzami nepamatots.
Par otro pamatu – pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu
Lietas dalībnieku argumenti
25. Think Schuhwerk
uzskata, ka Vispārējā tiesa neesot nosodījusi faktu, ka Apelāciju padome nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu. Apelāciju padome strīdīgajā lēmumā esot balstījusies uz vispārzināmiem faktiem, kas izriet no praktiskas pieredzes tirdzniecībā ar tādām vispārēja patēriņa precēm kā apavi, bet neesot izklāstījusi, kādēļ reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei neesot atšķirtspējas. Tātad tā neesot norādījusi nedz faktus, kas izriet no minētās praktiskās pieredzes, nedz no šiem faktiem izrietošās sekas attiecībā uz šīs preču zīmes atšķirtspēju.
26. ITSB apgalvo, ka šis iebildums ir acīmredzami nepamatots.
Tiesas vērtējums
27. Saskaņā ar pastāvīgo Tiesas judikatūru no LESD 256. panta, Tiesas statūtu 58. panta pirmās daļas un Tiesas Reglamenta 169. panta 2. punkta izriet, ka apelācijas sūdzībā precīzi ir jānorāda apstrīdētie elementi spriedumā, kura atcelšana tiek pieprasīta, kā arī juridiskie argumenti, kas konkrēti izvirzīti apelācijas sūdzības pamatošanai (it īpaši skat. spriedumu Knauf Gips /Komisija, C‑407/08 P, EU:C:2010:389, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
28. Šādai prasībai neatbilst apelācijas sūdzība, kurā nav pat izvirzīti specifiski argumenti, ar kuriem tiek identificēta kļūda tiesību piemērošanā, kas esot pieļauta pārsūdzētajā spriedumā, bet vienīgi tiek atkārtoti pamati un argumenti, kas jau tikuši izvirzīti Vispārējā tiesā. Šāda apelācijas sūdzība faktiski ir lūgums vienkārši veikt Vispārējā tiesā iesniegtā prasības pieteikuma pārskatīšanu, kas nav Tiesas kompetencē (it īpaši skat. rīkojumu Abbott Laboratories /ITSB, C‑21/12 P, EU:C:2013:23, 85. punkts un tajā minētā judikatūra).
29. Turklāt apelācijas argumenti, ar kuriem tiek kritizēts nevis spriedums, ko Vispārējā tiesa taisījusi par pieteikumu atcelt lēmumu, bet gan pats lēmums, kura atcelšana tika prasīta Vispārējā tiesā, nav pieņemami (skat. rīkojumu Getty Images /ITSB, C‑70/13 P, EU:C:2013:875, 38. punkts un tajā minētā judikatūra).
30. Tā kā šajā lietā Think Schuhwerk
argumenti par pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu attiecas uz strīdīgo lēmumu un tā kā to mērķis ir panākt Vispārējā tiesā iesniegtā prasības pieteikuma pārskatīšanu, šis pamats ir jānoraida kā acīmredzami nepieņemams.
Par trešo pamatu – faktu pārbaudes pēc savas iniciatīvas principa neievērošanu
Lietas dalībnieku argumenti
31. Think Schuhwerk
apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav atzinusi faktu, ka Apelāciju padome nav ievērojusi faktu pārbaudes pēc savas iniciatīvas principu. Tā apgalvo, ka saistībā ar absolūtu atteikuma pamatu ITSB, ievērojot Regulas Nr. 207/2009 76. pantu, fakti bija jāpārbauda pēc savas iniciatīvas. Taču Birojs esot uzskatījis, ka Think Schuhwerk
neesot iesniegusi pierādījumus, kas apstiprinātu, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme konkrētajā sabiedrības daļā tiek uztverta kā norāde par preces izcelsmi. Think Schuhwerk
šajā ziņā precizē, ka tai ITSB procesā esot vajadzējis iesniegt dažādus dokumentus, uz kuru pamata Birojam esot bijis jānorāda, kādu iemeslu dēļ minētajai preču zīmei nav atšķirtspējas.
32. ITSB apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir lēmusi par pamatu, kas ir balstīts uz faktu pārbaudes pēc savas iniciatīvas principa neievērošanu. Kā noteikts pastāvīgajā judikatūrā, ja Think Schuhwerk
atsaucas uz tāda apzīmējuma atšķirtspēju, kuru tā lūdz reģistrēt kā preču zīmi, tai esot jāpierāda, ka šim apzīmējumam ir vajadzīgā atšķirtspēja.
Tiesas vērtējums
33. Jākonstatē, ka šis pamats patiesībā ir vērsts pret apsvērumiem, ko strīdīgajā lēmumā ir vai nav paudusi Apelāciju padome vai – vispārīgā kārtā – ITSB un kuri nav atrodami pārsūdzētajā spriedumā. Turklāt Think Schuhwerk
nav skaidri norādījusi, kādā ziņā Vispārējā tiesa būtu pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidīdama tās pamatu par faktu pārbaudes pēc savas iniciatīvas principa neievērošanu.
34. Līdz ar to, piemērojot šī rīkojuma 27.–29. punktā atgādināto judikatūru, šis pamats ir jānoraida kā acīmredzami nepieņemams.
Par ceturto pamatu – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
35. Think Schuhwerk
apgalvo, ka Vispārējā tiesa, neatzīdama, ka ITSB ir pārkāpis Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, tādējādi pati nav ievērojusi šo noteikumu.
36. Tā, pirmkārt, apgalvo, ka uz šo gadījumu neattiecas pārsūdzētā sprieduma 31.–33., 37. un 38. punktā minētā judikatūra, kura piemērojama apzīmējumiem, kas sakrīt ar reģistrācijas pieteikumā norādīto preču aspektu, it īpaši trīsdimensiju preču zīmēm, ko veido paš as preces forma vai tās iepakojums. Atšķirībā no zeķes purngala krāsas apavu auklu gali neesot elements, kas nav nošķirams no pašām auklām. Tāpēc Vispārējā tiesa, pamatodamās uz minēto judikatūru, neesot ievērojusi faktu, ka sarkaniem apavu auklu galiem var būt preces izcelsmes norādes funkcija. Šajā ziņā Think Schuhwerk
uzsver, ka pieteikums reģistrēt šo apzīmējumu kā preču zīmi ticis iesniegts arī attiecībā uz apaviem un ka tā nesaprot, kādēļ pārsūdzētā sprieduma 36. punktā Vispārējā tiesa ir lēmusi tikai par apavu auklām.
37. Tāpat neesot piemērojama judikatūra par pozīcijas preču zīmēm, tāpēc ka šajā gadījumā būtu jāņem vērā arī pieteiktās preču zīmes “krāsas aspekts”, kas apstiprinot šīs preču zīmes neatkarību no attiecīgās preces un līdz ar to tās atšķirtspēju.
38. Tāpēc Vispārējā tiesa, tāpat kā Apelāciju padome, esot nepareizi piemērojusi daudz stingrākus atšķirtspējas novērtēšanas kritērijus nekā vārdiskām vai grafiskām preču zīmēm piemērojamie kritēriji, tādējādi pārkāpjot Tiesas judikatūru.
39. Otrkārt, kā Apelāciju padome, tā Vispārējā tiesa esot nepareizi uzskatījušas, ka konkrētās sabiedrības daļas uzmanības pakāpe attiecībā uz modes precēm, kā, piemēram, apaviem, neesot augsta.
40. Treškārt, Think Schuhwerk
apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā faktu, ka, lai novērtētu tāda apzīmējuma atšķirtspēju, par kuru iesniegts preču zīmes reģistrācijas pieteikums, nav svarīgi, lai tā būtiski atšķirtos no normas vai ieradumiem attiecīgajā nozarē. Šajā ziņā Vispārējā tiesa Think Schuhwerk
argumentus par apavu tirgu esot nepareizi uzskatījusi par neefektīviem, lai gan tā pati ir atzinusi, ka Apelāciju padome savā analīzē šo tirgu esot pareizi ņēmusi vērā. Turklāt pretēji pārsūdzētā sprieduma 49. punktā paustajam Vispārējās tiesas apgalvojumam Think Schuhwerk
tomēr bija sniegusi argumentus, apliecinot, ka dažu apavu auklu daļu krāsojums konkrētajā sabiedrības daļā parasti tiek uztverts kā preces komerciālās izcelsmes norāde.
41. Ceturtkārt, Think Schuhwerk
apgalvo, ka Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā faktu, ka ITSB ir pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tas strīdīgajā lēmumā nav ņēmis vērā apstākli, ka jau ir reģistrētas tādas preču zīmes, kuras ir līdzīgas reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei. Šajā ziņā pārsūdzētā sprieduma 57. punktā paustais Vispārējās tiesas konstatējums, ka Apelāciju padome esot pareizi secinājusi, ka reģistrācija nebūtu saderīga ar Regulu Nr. 207/2009, neesot pamatots.
42. ITSB apgalvo, ka argumenti par tirgū sastopamo apavu veidu un auklu dažādību, kā arī par konkrētās sabiedrības daļas uzmanības līmeni ietilpst faktu vērtējumā un līdz ar to ir jānoraida kā acīmredzami nepieņemami. Turklāt argumenti par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma neņemšanu vērā esot nepieņemami, tāpēc ka to mērķis ir panākt jaunu novērtējumu par faktiem.
Tiesas vērtējums
43. Pirmām kārtām, jāatgādina, ka saskaņā ar LESD 256. panta 1. punktu un Tiesas statūtu 58. panta pirmo daļu apelācijas sūdzību iesniedz tikai par tiesību jautājumiem. Tikai Vispārējās tiesas kompetencē ir konstatēt un vērtēt atbilstošos faktus, kā arī novērtēt pierādījumus. Tātad faktu un pierādījumu vērtējums, izņemot to sagrozīšanas gadījumus, nav tiesību jautājums, kas kā tāds būtu pakļauts pārbaudei Tiesā apelācijas procesa ietvaros (it īpaši skat. spriedumus Mag Instrument /ITSB, C‑136/02 P, EU:C:2004:592, 39. punkts, un Les Éditions Albert René /ITSB, C‑16/06 P, EU:C:2008:739, 68. punkts).
44. Jākonstatē, ka Think Schuhwerk
argumenti par jautājumiem, vai apavu auklas ir elements, kas ir nošķirams no pašiem apaviem, un vai konkrētās sabiedrības daļas uzmanības pakāpe ir augsta, ietilpst faktu novērtējumā, kas ir tikai Vispārējās tiesas kompetencē. Tādēļ tie ir jānoraida kā acīmredzami nepieņemami.
45. Otrām kārtām, jānorāda, ka pirmajā un trešajā argumentu grupā Think Schuhwerk
būtībā apstrīd ne tikai Vispārējās tiesas secinājumu, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nav atšķirtspējas Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē, bet arī tās judikatūras atbilstību, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasītājas pamatu par šī noteikuma pārkāpumu.
46. Šajā ziņā, pirmkārt, ir jāatgādina, ka Vispārējās tiesas analīze ir balstīta uz iepriekšējiem konstatējumiem, kas ir norādīti pārsūdzētā sprieduma 35. un 36. punktā un saskaņā ar kuriem apavu auklu gali nav nošķirami no pašām auklām un attiecīgā preču zīme sakrīt ar tādas preces aspektu, attiecībā uz kuru tiek prasīta reģistrācija, un tā ir faktu konstatācija, ko Tiesa nevar pārbaudīt apelācijas tiesvedībā.
47. Turklāt saskaņā ar pastāvīgo Tiesas judikatūru preču zīmes atšķirtspēja Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē ir jāvērtē, pirmkārt, saistībā ar precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem pieteikta reģistrācija, un, otrkārt, saistībā ar to, kā tos uztver konkrētā sabiedrības daļa (spriedums Audi /ITSB, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).
48. Tomēr saskaņā ar pastāvīgo judikatūru vidusmēra patērētāja uztvere, sastopoties ar preču zīmi, ko veido pašas preces forma, ne vienmēr ir tāda pati, kā sastopoties ar vārdisku vai grafisku preču zīmi, ko veido apzīmējums, kas nav atkarīgs no apzīmēto preču veidola, jo vidusmēra patērētāji nav pieraduši izdarīt pieņēmumus par preču izcelsmi, balstoties uz preču vai to iesaiņojuma formu bez jebkādiem grafiskiem vai teksta elementiem, un šādas trīsdimensiju preču zīmes atšķirtspēja varētu būt grūtāk nosakāma nekā vārdiskas vai grafiskas preču zīmes atšķirtspēja (skat. spriedumu Henkel /ITSB, C‑144/06 P, EU:C:2007:577, 36. punkts un tajā minētā judikatūra).
49. Tiesas pastāvīgajā judikatūrā vēl ir noteikts, ka, pirmkārt, šādos apstākļos atšķirtspēja Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir tikai preču zīmei, kas būtiski atšķiras no nozarē pastāvošas normas vai ieražas un kura tādēļ var pildīt būtisko izcelsmes norādes funkciju. Otrkārt, šī judikatūra, kas ir attīstīta attiecībā uz trīsdimensiju preču zīmēm, ko veido pašas preces forma, ir piemērojama arī gadījumā, ja reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir grafiska preču zīme, ko veido minētās preces divdimensiju attēls, ņemot vērā, ka šādā gadījumā preču zīmi vēl jo vairāk neveido apzīmējums, kas ir neatkarīgs no tā apzīmējamās preces aspektiem (skat. spriedumu Henkel /ITSB, EU:C:2007:577, 37. un 38. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
50. Kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 32.–34. un 37.–39. punkta, Vispārējā tiesa tieši šo judikatūru ir atgādinājusi un piemērojusi izskatāmajai lietai, tādējādi apstiprinādama strīdīgo lēmumu, nepieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, jo tās neatkarīgajā vērtējumā tika konstatēts – kā jau atgādināts šī rīkojuma 46. punktā –, ka apavu auklu gali nav nošķirami no pašām auklām un attiecīgā preču zīme sakrīt ar tādas preces aspektu, kura norādīta reģistrācijas pieteikumā.
51. Līdz ar to argumentācija, ka Vispārējā tiesa reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspējas novērtējumā esot piemērojusi nepareizus juridiskos kritērijus, ir acīmredzami nepamatota.
52. Otrkārt, tā kā ar šiem argumentiem Think Schuhwerk
apstrīd Vispārējās tiesas secinājumu, ka šai preču zīmei nav atšķirtspējas, pietiek vien norādīt, ka šis secinājums izriet no faktu novērtējuma un ka Think Schuhwerk
nav apgalvojusi faktu vai pierādījumu sagrozīšanu. Līdz ar to, piemērojot iepriekš šī rīkojuma 43. punktā atgādināto judikatūru, šie argumenti ir acīmredzami nepieņemami.
53. Treškārt, runājot par argumentiem, saskaņā ar kuriem Vispārējā tiesa neesot analizējusi minētās preču zīmes atšķirtspēju attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm un kļūdaini apstiprinājusi, ka Think Schuhwerk
nav izvirzījusi argumentus, kas pierādītu, ka konkrētā sabiedrības daļa krāsainus auklu galus parasti uztver kā preču komerciālās izcelsmes norādi, jākonstatē, ka šie argumenti ir balstīti uz nepareizu pārsūdzētā sprieduma izpratni.
54. Pirmkārt, no pārsūdzētā sprieduma 36. punkta izriet, ka Vispārējā tiesa ir atgādinājusi, ka apavi ir preces, attiecībā uz kurām tikusi lūgta reģistrācija, un ka minētajā punktā Vispārējās tiesas lietotais jēdziens “prece” attiecas uz apaviem ar auklām.
55. Otrkārt, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 49. punktā tik tiešām ir apstiprinājusi, ka Think Schuhwerk
nav “[norādījusi] apstākļus, kas apliecinātu, ka dažu apavu auklu daļu krāsojums konkrētajā sabiedrības daļā parasti tiek uztverts kā preces komerciālās izcelsmes norāde”. Tomēr, lasot kopā pārsūdzētā sprieduma 46.–49. punktu, no kuriem 49. punktā ir ietverts secinājums, top skaidrs, ka šādi Vispārējā tiesa, minētajos punktos noslēdzot analīzi par Think Schuhwerk
izvirzītajiem argumentiem, ir vienkārši uzskatījusi, ka ar šīs sabiedrības izvirzītajiem argumentiem un faktiem reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspēja nav pierādīta. Tāpēc Vispārējā tiesa nekādi nav apstiprinājusi, ka Think Schuhwerk
nebūtu iesniegusi nevienu argumentu šādas atšķirtspējas pierādīšanai.
56. Līdz ar to pirmā un trešā Think Schuhwerk
argumentu grupa ir jānoraida kā daļēji acīmredzami nepieņemamas un daļēji acīmredzami nepamatotas.
57. Trešām kārtām, runājot par iespējamo vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu un pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, jānorāda, ka pārsūdzētā sprieduma 55. un 56. punktā Vispārējā tiesa ir atgādinājusi Tiesas pastāvīgo judikatūru, kurā ir noteikts, ka – lai arī, ievērojot vienlīdzīgas attieksmes principu un labas pārvaldības principu, ITSB, izskatot Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumus, ir jāņem vērā lēmumi, kas jau pieņemti par līdzīgiem pieteikumiem, – šiem principiem tomēr ir jābūt saskaņotiem ar tiesiskuma ievērošanu un līdz ar to tiesiskās drošības, konkrētāk, labas pārvaldības dēļ visu reģistrācijas pieteikumu izskatīšanai jābūt stingrai un pilnīgai, un tā ir jāveic katrā konkrētā gadījumā, lai preču zīmes netiktu reģistrētas nepamatoti (šajā ziņā skat. spriedumu Agencja Wydawnicza Technopol /ITSB, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, 74.–77. punkts).
58. Tā kā Vispārējā tiesa ir konstatējusi, ka Apelāciju padome tik tiešām secinājusi, ka, ņemot vērā preces, attiecībā uz kurām tika prasīta reģistrācija, un ieinteresēto personu uztveri, attiecīgais reģistrācijas pieteikums saduras ar vienu no atteikuma pamatojumiem, kas noteikti Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā, tā pamatu par minētā principa pārkāpumu varēja noraidīt, nepieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā.
59. Tāpēc Think Schuhwerk
argumenti par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu ir acīmredzami nepamatoti.
60. Tā kā Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 29.–53. punktā ir izskatījusi pamatu par nepareizu minētās regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanu un to motivēti noraidījusi, arī apgalvotā pienākuma norādīt pamatojumu neievērošana acīmredzami nav pierādīta.
61. Tāpēc šis pamats ir jānoraida kā daļēji acīmredzami nepieņemams un daļēji acīmredzami nepamatots.
62. No visiem iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka apelācijas sūdzība ir noraidāma pilnībā kā daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota.
Par tiesāšanās izdevumiem
63. Atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktam, kas apelācijas tiesvedībā piemērojams saskaņā ar šī paša reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tā kā ITSB ir prasījis piespriest Think Schuhwerk
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā tai nolēmums nav labvēlīgs, tad jāpiespriež tai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:
1) apelācijas sūdzību noraidīt;
2) Think Schuhwerk GmbH
atlīdzina tiesāšanās izdevumus.