62022CJ0301_RES
Cauza C‑301/22
Peter Sweetman
împotriva
An Bord PleanálașiIrlanda și Attorney General
[cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda)]
Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 aprilie 2024
„Trimitere preliminară – Mediu – Directiva 2000/60/CE – Cadru de politică a Uniunii Europene în domeniul apei – Articolul 4 alineatul (1) litera (a) – Obiective de mediu referitoare la apele de suprafață – Obligația statelor membre de a nu autoriza un proiect care poate provoca o deteriorare a stării unui corp de apă de suprafață – Articolul 5 și anexa II – Caracterizarea tipurilor de corpuri de apă de suprafață – Articolul 8 și anexa V – Clasificarea stării apelor de suprafață – Articolul 11 – Program de măsuri – Proiect de extracție a apei dintr‑un lac cu o suprafață mai mică de 0,5 km2”
Mediu – Politica Uniunii în domeniul apei – Directiva 2000/60 – Obligația de a stabili condițiile de referință specifice pentru tipurile de corpuri de apă de suprafață – Întindere – Lacuri de mici dimensiuni – Excludere
[Directiva 2000/60 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 5 alin. (1) prima liniuță, și anexa II]
(a se vedea punctele 26-31 și 41 și dispozitiv 1)
Mediu – Politica Uniunii în domeniul apei – Directiva 2000/60 – Obligația de a elabora programe de monitorizare a stării apelor de suprafață – Întindere – Lacuri de mici dimensiuni – Excludere
(Directiva 2000/60 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 8, și anexele II și V)
(a se vedea punctele 32-41 și dispozitiv 1)
Mediu – Politica Uniunii în domeniul apei – Directiva 2000/60 – Obiective de mediu referitoare la apele de suprafață – Obligația de a pune în aplicare măsurile necesare pentru a îmbunătăți starea corpurilor de apă de suprafață și pentru a preveni deteriorarea lor – Cerere de autorizare a unui proiect susceptibil să afecteze un lac de mici dimensiuni – Obligația autorităților competente de a evalua efectele unui astfel de proiect asupra altor corpuri de apă de suprafață – Întindere
[Directiva 2000/60 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 4 alin. (1) lit. (a)]
(a se vedea punctele 45, 48-61 și 69 și dispozitiv 2)
Mediu – Politica Uniunii în domeniul apei – Directiva 2000/60 – Obiective de mediu referitoare la apele de suprafață – Obligația de a pune în aplicare măsurile necesare pentru a îmbunătăți starea corpurilor de apă de suprafață și pentru a preveni deteriorarea lor – Cerere de autorizare a unui proiect susceptibil să afecteze un lac de mici dimensiuni – Obligația autorităților competente de a asigura compatibilitatea proiectului cu programul de măsuri întocmit pentru districtul hidrografic în cauză – Întindere
[Directiva 2000/60 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 4 alin. (1) lit. (a) și art. 11]
(a se vedea punctele 62-69 și dispozitiv 2)
Rezumat
Sesizată cu titlu preliminar de High Court (Înalta Curte, Irlanda), Curtea precizează obligațiile de mediu care revin statelor membre în temeiul Directivei 2000/60 (
1
) în raport cu lacurile de mici dimensiuni situate pe teritoriile lor.
În iulie 2018, An Bord Pleanála (Agenția pentru Amenajarea Teritoriului, Irlanda) a autorizat un proiect de amenajare care urmărește să permită captarea apei dulci dintr‑un lac de 0,083 km2, situat în comitatul Galway (Irlanda).
Printr‑o hotărâre din 15 ianuarie 2021, Înalta Curte a anulat această decizie de autorizare pentru motivul că Environmental Protection Agency (Agenția irlandeză pentru Protecția Mediului, denumită în continuare „EPA”) a omis să efectueze clasificarea stării ecologice a lacului în cauză, astfel cum impune Directiva 2000/60.
După pronunțarea acestei hotărâri, o parte la procedura în fața Înaltei Curți a solicitat avizul EPA. Drept răspuns, aceasta a considerat că lacul în cauză nu constituia un corp de apă care intră sub incidența Directivei 2000/60.
Apreciind că această luare de poziție poate afecta soluționarea cauzei, Înalta Curte a decis să o redeschidă și să solicite Curții să se pronunțe cu privire la obligațiile statelor membre în temeiul Directivei 2000/60 în ceea ce privește caracterizarea și clasificarea stării unor lacuri de mici dimensiuni, precum și cu privire la condițiile de autorizare a unui proiect susceptibil să afecteze un lac de mici dimensiuni care nu a făcut obiectul nici al unei caracterizări, nici al unei clasificări a stării sale în temeiul acestei directive.
Aprecierea Curții
În ceea ce privește, în primul rând, obligația statelor membre de a caracteriza lacurile și de a clasifica starea lor ecologică, Curtea amintește că, pentru a asigura conservarea sau refacerea unei stări bune a apelor de suprafață, Directiva 2000/60 prevede o serie de dispoziții care stabilesc un proces complex ce cuprinde mai multe etape reglementate în detaliu, pentru a permite statelor membre să pună în aplicare măsurile necesare, în funcție de specificitățile și de caracteristicile corpurilor de apă identificate pe teritoriile lor.
În ceea ce privește în special obligația statelor membre de a caracteriza lacurile situate pe teritoriul lor, articolul 5 din Directiva 2000/60 impune efectuarea unei analize a caracteristicilor fiecărui district hidrografic, în conformitate cu specificațiile tehnice enunțate în anexa II la aceeași directivă. Or, reiese cu claritate din modul de redactare a acestei anexe că obligația de a stabili condițiile de referință caracteristice tipurilor de corpuri de apă de suprafață pe care o prevede nu privește lacurile a căror suprafață este mai mică de 0,5 km2.
Din moment ce statele membre nu sunt obligate să efectueze caracterizarea, în temeiul articolului 5 și al anexei II la Directiva 2000/60, a lacurilor a căror suprafață este mai mică de 0,5 km2, rezultă în mod logic că acestea nu au nici obligația de a clasifica starea ecologică a unor astfel de lacuri, în conformitate cu articolul 8 și cu anexa V la această directivă. Această interpretare este susținută în special de o interpretare coroborată a anexelor II și V la Directiva 2000/60.
Totuși, aceste constatări nu împiedică statele membre care ar considera oportun acest lucru să supună anumite tipuri de lacuri cu o suprafață mai mică de 0,5 km2 obligațiilor de caracterizare și clasificare prevăzute în Directiva 2000/60.
În al doilea rând, în ceea ce privește obligațiile care revin autorităților naționale cu ocazia autorizării unui proiect care poate afecta un lac de mici dimensiuni care nu a făcut obiectul nici al unei caracterizări, nici al unei clasificări a stării sale ecologice, Curtea arată că nici obligațiile de a preveni deteriorarea și de a îmbunătăți corpurile de apă de suprafață, prevăzute la articolul 4 din Directiva 2000/60, nu acoperă lacurile a căror suprafață este mai mică de 0,5 km2 și care nu au fost regrupate de statele membre în vederea caracterizării în temeiul acestei directive conform posibilității prevăzute în acest scop în anexa II la aceasta.
Astfel, ar fi incompatibil cu economia Directivei 2000/60 și în special cu caracterul complex al procesului pe care aceasta îl stabilește ca obligativitatea obiectivelor de mediu precizate la articolul 4 alineatul (1) din această directivă să privească și corpuri de apă de suprafață care nu au făcut și nu trebuiau să facă în mod obligatoriu obiectul unei caracterizări sau al unei clasificări, rațiunea de a fi a acestora din urmă fiind totuși aceea de a permite obținerea datelor necesare pentru realizarea obiectivelor menționate.
În aceste condiții, întrucât lacul în discuție în litigiul principal este conectat la aria specială de conservare a golfului și a insulelor Kilkieran printr‑o conexiune intertidală directă, Curtea subliniază că, în conformitate cu articolul 4 din Directiva 2000/60 și sub rezerva acordării unei derogări, autoritatea competentă a unui stat membru este obligată să refuze autorizarea unui proiect atunci când efectele sale asupra unui lac cu o suprafață mai mică de 0,5 km2 pot provoca o deteriorare a stării unui alt corp de apă de suprafață care a fost sau ar fi trebuit să facă obiectul unei caracterizări în temeiul Directivei 2000/60 sau pot compromite obținerea unei stări bune a apelor de suprafață sau a unui potențial ecologic bun și a unei stări chimice bune a unui astfel de alt corp de apă de suprafață.
Pe de altă parte, revine de asemenea autorității competente sarcina de a verifica dacă realizarea proiectului în cauză este compatibilă cu măsurile puse în aplicare în temeiul programului elaborat, conform articolului 11 din Directiva 2000/60, pentru districtul hidrografic în cauză în vederea atingerii obiectivelor acestei directive. Astfel, din termenii acestei dispoziții rezultă că domeniul de aplicare al unui program de măsuri nu este limitat numai la „tipurile” de corpuri de apă de suprafață caracterizate în cadrul punerii în aplicare a articolului 5 și a anexei II la Directiva 2000/60.
În special, potrivit articolului 11 alineatul (3) litera (c) din Directiva 2000/60, „măsurile de bază”, care trebuie să figureze în fiecare program de măsuri și care constituie cerințele minime care trebuie respectate, trebuie să cuprindă măsuri de promovare a unei utilizări eficiente și durabile a „apei”, astfel încât să se evite compromiterea realizării obiectivelor menționate la articolul 4 din această directivă.
Or, întrucât calitatea unui element de apă de suprafață de mici dimensiuni poate afecta calitatea unui alt element mai mare, o protecție a apelor care fac parte din corpurile de apă de suprafață care, precum lacul în discuție în litigiul principal, nu au fost și nu trebuiau să fie în mod obligatoriu caracterizate în temeiul Directivei 2000/60 se poate dovedi necesară în acest cadru. Pentru același motiv, se poate dovedi necesar să se aplice corpurilor de apă de suprafață de mici dimensiuni măsuri de control al captărilor de apă, astfel cum sunt evocate la articolul 11 alineatul (3) litera (e) din Directiva 2000/60 și în cuprinsul punctului (viii) din partea B din anexa VI la aceasta.
(
1
)	Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).