62023TJ0102
ÜLDKOHTU OTSUS (esimene koda)
30. aprill 2025 (
*1
)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega – Rahaliste vahendite külmutamine – Selliste isikute, üksuste ja asutuste loetelu, kelle suhtes kohaldatakse rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamist – Hageja nime loetellu kandmine ja jätmine – Mõiste „seotus“ – Otsuse 2014/145/ÜVJP artikli 2 lõike 1 lõpp – Määruse (EL) nr 269/2014 artikli 3 lõike 1 lõpp – Põhjendamiskohustus – Kaitseõigused – Hindamisviga – Proportsionaalsus – Õigusvastasuse vastuväide
Kohtuasjas T‑102/23,
SBK Art OOO, asukoht Moskva (Venemaa), esindajad: advokaadid G. Lansky ja P. Goeth,
hageja,
versus
Euroopa Liidu Nõukogu, esindaja: A. Boggio-Tomasaz, keda abistas advokaat B. Maingain,
kostja,
keda toetavad
Horvaatia Vabariik, esindaja: G. Vidović Mesarek,
Madalmaade Kuningriik, esindajad: M. Bulterman, A. Hanje ja C. Schillemans,
ja
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Carpus Carcea, C. Georgieva ja L. Puccio,
menetlusse astujad,
ÜLDKOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja president R. Mastroianni, kohtunikud M. Brkan (ettekandja) ja T. Tóth,
kohtusekretär: ametnik I. Kurme,
arvestades 27. veebruari 2024. aasta kohtumäärust SBK Art vs. nõukogu (T‑102/23 R, ei avaldata),
arvestades menetluse kirjalikku osa, eelkõige:
–
hagiavaldust, mis esitati Üldkohtu kantseleisse 26. veebruaril 2023,
–
muutmisavaldust, mis esitati Üldkohtu kantseleisse 13. aprillil 2023,
–
29. juuni 2023. aasta otsust, millega anti Madalmaade Kuningriigile luba astuda menetlusse nõukogu nõuete toetuseks,
–
esimese koja presidendi 27. juuli 2023. aasta määrust, millega anti komisjonile luba astuda menetlusse nõukogu nõuete toetuseks,
–
esimese koja presidendi 8. septembri 2023. aasta määrust, millega anti Horvaatia Vabariigile luba astuda menetlusse nõukogu nõuete toetuseks,
–
muutmisavaldust, mis esitati Üldkohtu kantseleisse 24. novembril 2023,
–
esimese koja presidendi 13. detsembri 2023. aasta määrust hageja poolt Horvaatia Vabariigi suhtes esitatud konfidentsiaalsena käsitlemise taotluse kohta,
–
muutmisavaldust, mis esitati Üldkohtu kantseleisse 18. aprillil 2024,
–
esimese koja presidendi 14. oktoobri 2024. aasta otsust mitte lisada toimikusse muutmisavaldust, mis esitati Üldkohtu kantseleisse 9. oktoobril 2024,
–
hageja 18. oktoobri 2024. aasta kirja, milles paluti kohaldada Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 45 teist lõiku,
–
hageja dokumente, mis esitati Üldkohtu kantseleisse 18. oktoobril 2024 ja mis on toimikusse lisatud,
–
hageja dokumente, mis esitati Üldkohtu kantseleisse 5. novembril 2024 ja mis on toimikusse lisatud,
arvestades 6. novembri 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Hageja SBK Art OOO palub ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis tühistada esiteks nõukogu 16. detsembri 2022. aasta otsuse (ÜVJP) 2022/2477, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 322 I, lk 466), ja nõukogu 16. detsembri 2022. aasta rakendusmääruse (EL) 2022/2476, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 322 I, lk 318) (edaspidi koos „algsed aktid“); teiseks nõukogu 13. märtsi 2023. aasta otsuse (ÜVJP) 2023/572, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2023, L 75 I, lk 134), ja nõukogu 13. märtsi 2023. aasta rakendusmääruse (EL) 2023/571, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2023, L 75 I, lk 1) (edaspidi koos „2023. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktid“); kolmandaks nõukogu 13. septembri 2023. aasta otsuse (ÜVJP) 2023/1767, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2023, L 226, lk 104), ja nõukogu 13. septembri 2023. aasta rakendusmääruse (EL) 2023/1765, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2023, L 226, lk 3) (edaspidi koos „2023. aasta septembri loeteludesse jätmise aktid“); neljandaks nõukogu 12. märtsi 2024. aasta otsuse (ÜVJP) 2024/847, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT L, 2024/847), ja nõukogu 12. märtsi 2024. aasta rakendusmääruse (EL) 2024/849, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT L, 2024/849) (edaspidi koos „2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktid“), osas, milles need aktid (edaspidi koos „vaidlustatud aktid“) teda puudutavad.
Vaidluse taust ja asjaolud, mis leidsid aset pärast hagi esitamist
2
Hageja on Vene õiguse alusel asutatud osaühing.
3
Käesolev kohtuasi puudutab piiravaid meetmeid, mille Euroopa Liit on kehtestanud seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega.
4
Euroopa Liidu Nõukogu võttis ELL artikli 29 alusel 17. märtsil 2014 vastu otsuse 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2014, L 78, lk 16). Samal päeval võttis nõukogu ELTL artikli 215 alusel vastu määruse (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2014, L 78, lk 6).
5
Arvestades olukorra tõsidust Ukrainas, võttis nõukogu 25. veebruaril 2022 vastu esiteks otsuse (ÜVJP) 2022/329, millega muudetakse otsust 2014/145 (ELT 2022, L 50, lk 1), ning teiseks määruse (EL) 2022/330, millega muudetakse määrust nr 269/2014 (ELT 2022, L 51, lk 1), eeskätt selleks, et muuta kriteeriume, mille alusel saab kõnealuseid piiravaid meetmeid kohaldada füüsiliste või juriidiliste isikute, üksuste ja asutuste suhtes.
6
Otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõikes 1 on ette nähtud:
„1.   Külmutatakse kõik rahalised vahendid ja majandusressursid, mis kuuluvad järgmistele isikutele või on nende omandis, valduses või kontrolli all:
[…]
f)
füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes annavad materiaalset või rahalist toetust Krimmi annekteerimise ja Ukraina destabiliseerimise eest vastutavale Venemaa Föderatsiooni valitsusele või saavad selle tegevusest kasu, või
g)
juhtivad ettevõtjad või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes on seotud majandussektoritega, mis on suur sissetulekuallikas Krimmi annekteerimise ja Ukraina destabiliseerimise eest vastutava Venemaa Föderatsiooni valitsuse jaoks,
ning nendega seotud füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes on loetletud lisas.“
7
Rahaliste vahendite külmutamise kord on määratletud otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 järgnevates lõigetes.
8
Määrus nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) nägi ette rahaliste vahendite külmutamise meetmete võtmise ja määras kindlaks rahaliste vahendite külmutamise korra sõnastuses, mis on sisuliselt identne otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) sõnastusega. Nimelt kordavad selle määruse artikli 3 lõike 1 punktid a–g sisuliselt viidatud otsuse artikli 2 lõike 1 punkte a–g.
Hageja nime esmakordne kandmine vaidlusalustesse loeteludesse
9
Nõukogu võttis 21. juulil 2022 vastu otsuse (ÜVJP) 2022/1272, millega muudetakse otsust 2014/145 (ELT 2022, L 193, lk 219), ja rakendusmääruse (EL) 2022/1270, millega rakendatakse määrust nr 269/2014 (ELT 2022, L 193, lk 133), millega ta lisas äriühingu Sberbank otsusele 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) lisatud loetellu ja määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) I lisas esitatud loetellu (edaspidi „vaidlusalused loetelud“).
10
Nõukogu võttis 16. detsembril 2022 vastu algsed aktid, millega ta kandis hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse järgmistel põhjustel:
„[Hageja] on Venemaa Föderatsiooni ettevõte, mis on seotud Sberbankiga. [Hageja] asutati enne Sberbanki loetellu kandmist selle tütarettevõtjana, et ta hoiaks Sberbanki osalust Fortenova grupis. Sberbankil on [hageja] üle tõhus kontroll, kuigi selle aktsiad on väidetavalt üle kantud Araabia Ühendemiraatide ärimehele.
Seetõttu on [hageja] seotud Sberbankiga, mis on loetellu kantud üksusena, kes toetab rahaliselt Venemaa Föderatsiooni valitsust ning on seotud majandussektoriga, mis on Venemaa Föderatsiooni valitsuse oluline tuluallikas.“
11
19. detsembril 2022 avaldas nõukogu Euroopa Liidu Teatajas teatise isikutele, üksustele ja asutustele, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, mis on sätestatud otsuses 2014/145 (muudetud otsusega 2022/2477) ja määruses nr 269/2014, mida rakendatakse rakendusmäärusega 2022/2476 (ELT 2022, C 481 I, lk 1). Teatises oli eeskätt märgitud, et puudutatud isikud võivad esitada nõukogule koos lisadokumentidega taotluse, et otsus nende nime kandmise kohta vaidlusalustesse loeteludesse läbi vaadataks.
12
Hageja palus 21. detsembri 2022. aasta kirjas nõukogul edastada talle toimik, millele nõukogu tugines, et kanda tema nimi vaidlusalustesse loeteludesse.
13
Nõukogu edastas 11. jaanuaril 2023 hagejale teabe, mis sisaldub 15. detsembri 2022. aasta kuupäeva kandvas toimikus viitenumbriga WK 17709/2022 INIT, mis sisaldas teda puudutavaid tõendeid (edaspidi „esimene WK toimik“).
Hageja nime jätmine vaidlusalustesse loeteludesse 15. septembrini 2023
14
Nõukogu edastas 6. veebruaril 2023 hagejale 25. jaanuari 2023. aasta toimiku viitenumbriga WK 17709/2022 ADD 1 (edaspidi „teine WK toimik“) ja 30. jaanuari 2023. aasta toimiku viitenumbriga WK 1325/23 INIT (edaspidi „kolmas WK toimik“).
15
Hageja palus 9. märtsi 2023. aasta kirjas nõukogul vaadata läbi tema nime kandmine vaidlusalustesse loeteludesse.
16
Nõukogu võttis 13. märtsil 2023 vastu 2023. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktid, millega pikendati hageja suhtes võetud piiravaid meetmeid 15. septembrini 2023 samadel põhjustel, mis on esitatud eespool punktis 10.
17
Hageja esitas 13. aprilli 2023. aasta kirjas nõukogule teise läbivaatamistaotluse.
Hageja nime jätmine vaidlusalustesse loeteludesse 15. märtsini 2024
18
Nõukogu võttis 13. septembril 2023 vastu 2023. aasta septembri loeteludesse jätmise aktid, millega pikendati hageja suhtes võetud piiravaid meetmeid 15. märtsini 2024 samadel põhjustel, mis on esitatud eespool punktis 10.
19
Nõukogu teavitas 15. septembri 2023. aasta kirjas hagejat oma otsusest jätta tema nimi vaidlusalustesse loeteludesse.
20
Hageja esitas 22. septembri 2023. aasta kirjas nõukogule kolmanda läbivaatamistaotluse.
Hageja nime jätmine vaidlusalustesse loeteludesse 15. septembrini 2024
21
Nõukogu võttis 12. märtsil 2024 vastu 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktid, millega pikendati hageja suhtes võetud piiravaid meetmeid 15. septembrini 2024 samadel põhjustel, mis on esitatud eespool punktis 10.
22
Nõukogu jättis 13. märtsi 2024. aasta kirjaga hagejalt 25. septembril 2023 saadud läbivaatamistaotluse rahuldamata põhjendusel, et hageja märkused ei sea kahtluse alla tema hinnangut, et hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise otsus on piisavalt põhjendatud, ning edastas talle oma otsuse jätta hageja nimi vaidlusalustesse loeteludesse.
Hageja nime jätmine vaidlusalustesse loeteludesse 15. märtsini 2025
23
Nõukogu võttis 12. septembril 2024 vastu otsuse (ÜVJP) 2024/2456, millega muudetakse otsust 2014/145 (ELT L, 2024/2456), ja rakendusmääruse (EL) 2024/2455, millega rakendatakse määrust nr 269/2014 (ELT L, 2024/2455) (edaspidi koos „2024. aasta septembri loeteludesse jätmise aktid“), millega pikendati hageja suhtes kehtestatud piiravaid meetmeid 15. märtsini 2025 samadel põhjustel, mis on esitatud eespool punktis 10.
Poolte nõuded
24
Hageja palub oma menetlusdokumentide viimase versiooni kohaselt Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud aktid teda puudutavas osas;
–
mõista kohtukulud välja nõukogult.
25
Nõukogu, keda toetavad Horvaatia Vabariik, Madalmaade Kuningriik ja Euroopa Komisjon, palub Üldkohtul:
–
jätta hagi rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
Hagi vastuvõetavus rakendusmäärust 2023/1765 puudutavas osas
26
Teise muutmisavalduse kohta esitatud seisukohtades väidab nõukogu, keda toetab komisjon, et see on vastuvõetamatu osas, milles sellega palutakse tühistada rakendusmäärus 2023/1765. Nõukogu sõnul ei puuduta nimetatud määrusega tehtud muudatused hageja nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse ega mõjuta teda seega otseselt ega kaudselt.
27
Hageja väidab, et ehkki rakendusmäärus 2023/1765 ei muuda tehniliselt tema nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse, kinnitab see vaikimisi varasemat kannet ja eelkõige kinnitab teda puudutavaid loetellu kandmise põhjusi.
28
Lisaks väidab hageja, et nõukogul on kohustus analüüsida tema olukorda iga kord, kui ta vaatab läbi tema nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise. Kuna rakendusmääruse 2023/1765 puhul ei ole seda kohustust täidetud, on tema õigusi riivatud ning see määrus puudutab teda otseselt ja isiklikult.
29
Rakendusmääruse 2023/1765 peale esitatud hagi vastuvõetavust tuleb seega hinnata, võttes arvesse nõukogu kohustust vaadata määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) I lisas sisalduv loetelu korrapäraselt läbi vastavalt sama määruse artikli 14 lõikele 4. Sellega seoses tuleb märkida, et läbivaatamiste tulemusel vastu võetud rakendusmäärustes, näiteks rakendusmääruses 2023/1765, on ära toodud pärast sellist läbivaatamist otsustatud muudatused ja loeteludest kustutamised, mistõttu nende rakendusmäärustega pikendatakse kandeid, mida ei muudeta ega kustutata (vt analoogia alusel 28. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Sharif vs. nõukogu, T‑540/19, ei avaldata, EU:T:2021:220, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Kohtupraktikast tuleneb, et isegi juhul, kui asjaomast isikut ei ole sõnaselgelt nimetatud hilisemas aktis, millega muudetakse tema nime sisaldavat loetelu, ja isegi kui see hilisem akt ei muuda põhjusi, miks selle isiku nimi alguses loetellu kanti, tuleb sellist akti mõista nii, et see väljendab nõukogu tahet jätta asjaomase isiku nimi sellesse loetellu, mille tagajärjel tema rahalised vahendid jäävad külmutatuks, kuna nõukogul on kohustus see loetelu korrapäraselt läbi vaadata (vt 11. septembri 2024. aasta kohtuotsus NSD vs. nõukogu, T‑494/22, EU:T:2024:607, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Lisaks näeb määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) artikli 14 lõige 3 ette, et kui esitatakse märkusi või uusi olulisi tõendeid, peab nõukogu oma otsuse isiku vaidlusalustesse loeteludesse kandmise kohta läbi vaatama. Teisest muutmisavaldusest tuleneb, et nõukogu teatas hagejale 15. septembri 2023. aasta kirjas, et otsustas jätta tema suhtes võetud piiravad meetmed kehtima 2023. aasta septembri loeteludesse jätmise aktide vastuvõtmisega. Seega tuleb asuda seisukohale, et need aktid tulenevad hageja olukorra läbivaatamisest.
32
Eeltoodut arvestades tuleb järeldada, et käesolev hagi on vastuvõetav osas, milles sellega palutakse tühistada rakendusmäärus 2023/1765 hagejat puudutavas osas.
Lisatõendite esitamine
33
Üldkohtu kantseleisse 18. oktoobril 2024 esitatud kirjaga esitas hageja 19 täiendavat dokumenti, tuginedes Üldkohtu kodukorra artikli 85 lõikele 3. Ta esitab kolm lisatõendite kogumit. Esimene tõendikogum puudutab väidet, et ta tõrjuti Fortenova Groupist välja. Teise tõendikogumi eesmärk on tõendada, et Sberbank ei kontrolli hagejat, ja kolmas tõendikogum puudutab hageja võõrandamist Araabia Ühendemiraatide investorile.
34
Hageja esitas 5. novembri 2024. aasta kirjaga taas kodukorra artikli 85 lõikele 3 tuginedes veel kaks täiendavat dokumenti.
35
Kõigi nende tõendite hilinenult esitamise põhjendamiseks viitab hageja esiteks olulistele ja hiljutistele arengutele, mis leidsid aset pärast 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise akte puudutava muutmisavalduse esitamist, ja väitele, et teda tõrjutakse Fortenova Groupist välja, ning teiseks vajadusele vastata nõukogu argumentidele.
36
Nõukogu, keda toetasid Horvaatia Vabariik ja komisjon, vaidlustas kohtuistungil eespool punktides 33 ja 34 nimetatud uute tõendite vastuvõetavuse hilinenult esitamise tõttu.
37
Tuleb meelde tuletada, et kodukorra artikli 85 lõigete 1 ja 3 kohaselt esitatakse tõendid menetlusdokumentide esimese vahetamise käigus ja erandkorras võivad kohtuasja pooled esitada tõendeid või taotluse nende kogumiseks enne menetluse suulise osa lõppemist, tingimusel et nende hiline esitamine on õigustatud.
38
Artikli 85 lõige 3 ei kujuta endast erinevalt kodukorra artikli 85 lõikest 2 pelgalt erandit kodukorra artikli 85 lõikes 1 sätestatud üldreeglist, vaid erandit kodukorra artikli 85 lõikes 1 ette nähtud põhimõttest ja lõikes 2 ette nähtud erandist, kuna kodukorra artikli 85 lõikes 3 ette nähtud võimalus on selle sätte sõnastuse kohaselt üksnes erandlik ja selle kohaldamine eeldab seega, et oleks tõendatud erandlike asjaolude esinemine (vt 23. novembri 2023. aasta kohtuotsus Ryanair ja Airport Marketing Services, C‑758/21 P, EU:C:2023:917, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
39
Käesolevas kohtuasjas tuleb tõdeda, et hageja ei ole sõnaselgelt osutanud, milliste aktide tühistamise nõude põhistamiseks ta kodukorra artikli 85 lõike 3 alusel tõendid esitas. Kuid võttes arvesse hageja menetlusdokumente, tuleb analüüsida, kas neid tõendeid saab käsitada hilinenult esitatuks hagi kohandamiseks 2024. aasta märtsi loetellu jätmise aktidele mõeldud muutmisavalduse esitamise seisukohast.
40
Mis puudutab esimest dokumendikogumit, mis puudutab hageja väidetavat väljatõrjumist Fortenova Groupist, siis tuleb esiteks tõdeda, et hageja esitab kuupäevata teabelehe üldiste investeerimistingimuste kohta, kuupäevata märkimislepingu ja väljavõtte ühest komisjoni 8. aprilli 2022. aasta dokumendist, mis puudutab korduma kippuvaid küsimusi piiravate meetmete kohta (lisad J.3, J.4 ja J.8). Kuna neil dokumentidel puudub kuupäev või neil on 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide osas esitatud muutmisavalduse esitamiskuupäevast varasem kuupäev, tuleb asuda seisukohale, et need on esitatud hilinenult. Kuna hageja piirdus viitega olulistele ja hiljutistele arengutele seoses tema väljatõrjumisega Fortenova Groupist, ilma et ta oleks tõendanud erandlike asjaolude esinemist, tuleb need kodukorra artikli 85 lõigete 1 ja 3 alusel vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata (vt selle kohta 12. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Moravia Consulting vs. EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC‑554S), T‑316/16, EU:T:2017:717, punkt 63). Teiseks esitab hageja kohtuasjas C‑465/24 2. juulil 2024 esitatud eelotsusetaotluse kokkuvõtte, Open Pass AG 8. augusti 2024. aasta pakkumuse teate, komisjoni 11. juuni 2024. aasta koondumiste kontrolli teatise, 2024. aasta juuli ja augusti e-kirjad ning Fortenova Groupi 2. augusti 2024. aasta dokumendi Fortenova Groupi põllumajandusharu võõrandamise kohta (lisad J.1, J.2 ja J.5–J.7).
41
Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liidu õigusakti õiguspärasuse hindamisel lähtuda faktilistest ja õiguslikest asjaoludest, mis olid olemas akti vastuvõtmise ajal (vt selle kohta 3. septembri 2015. aasta kohtuotsus Inuit Tapiriit Kanatami jt vs. komisjon, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. septembri 2015. aasta kohtuotsus NIOC jt vs. nõukogu, T‑577/12, ei avaldata, EU:T:2015:596, punkt 112 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Need dokumendid viitavad aga faktilistele asjaoludele, mis on hilisemad vaidlustatud aktidest, mis võeti vastu vastavalt 16. detsembril 2022, 13. märtsil 2023, 13. septembril 2023 ja 12. märtsil 2024. Seega on nende aktide õiguspärasuse hindamisel nende arvesse võtmine välistatud. Ilma et oleks vaja teha otsust tõendite vastuvõetavuse kohta, tuleb järelikult tõdeda, et kuna need dokumendid ei mõjuta vaidlustatud aktide õiguspärasuse hindamist, ei ole need tõendid käesolevas vaidluses asjakohased.
43
Mis puudutab teist tõendikogumit selle kohta, et Sberbankil puudub kontroll hageja üle, siis tuleb tõdeda, et hageja esitab 2022. või 2023. aastal ajakirjanduses avaldatud artiklid (lisad J.9–J.12). Tuleb aga tõdeda, et kõnealused artiklid esitati juba hageja nende seisukohtade lisadena, mis käsitlevad Horvaatia Vabariigi menetlusse astuja seisukohti (nende seisukohtade lisad 3, 4, 8 ja 9), ning need olid vastuvõetavad osas, milles nende eesmärk oli vastata menetlusse astuja seisukohtadele. Järelikult ei tule teha otsust nende tõendite vastuvõetavuse kohta kodukorra artikli 85 lõike 3 seisukohast.
44
Lisaks esitab hageja Fortenova Groupi ühe aktsionäri intervjuu tõlke (lisa J.13). Tuleb siiski tõdeda, et tegemist on kuupäevata dokumendiga, mida tuleb pidada hilinenult esitatuks kodukorra artikli 85 lõike 3 tähenduses. Hageja piirdus aga 18. oktoobri 2024. aasta kirjas märkusega, et see dokument on käesolevas asjas asjakohane. Seetõttu jättis ta põhjendamata, miks ta esitas hilinenult selle tõendi, mis tuleb kodukorra artikli 85 lõike 3 alusel vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
45
Mis puudutab kolmandat tõendikogumit, mis käsitleb hageja võõrandamist Araabia Ühendemiraatide investorile, siis tuleb tõdeda, et tegemist on ühe selle Araabia Ühendemiraatide investori 31. oktoobri 2022. aasta volituskirjaga, 31. oktoobri 2022. aasta maksekinnitustega, 24. veebruari 2022. aasta ostu-müügi lepingu ja 31. mai 2022. aasta lepingumuudatusega, hageja kuupäevata nõusolekuga võlanõude loovutamisele, 31. oktoobri 2022. aasta teatega võlanõude loovutamise kohta ja ühe sama päeva dokumendiga, mis kinnitab võlanõude loovutamise lepingu kohast makset (lisad J.14–J.19). Kuna neil dokumentidel puudub kuupäev või neil on 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide osas esitatud muutmisavalduse esitamiskuupäevast varasem kuupäev, tuleb asuda seisukohale, et need on esitatud hilinenult. Nende hilise esitamise õigustamiseks piirdus hageja aga viitega vajadusele vastata nõukogu seisukohtadele. Tuleb tõdeda, et hageja ei ole esitanud põhjusi, miks ta ei saanud neid varem esitada. Järelikult tuleb need tõendid vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
46
Mis puudutab hageja poolt 5. novembril 2024 esitatud dokumente, siis tuleb tõdeda, et tegemist on 8. juuni 2018. aasta hinnanguga äriühingu Agrokor väärtusele ja sama äriühingut puudutava 11. jaanuari 2019. aasta artikliga. Kuna neil dokumentidel on 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide osas esitatud muutmisavalduse esitamiskuupäevast varasem kuupäev, tuleb asuda seisukohale, et need on esitatud hilinenult. Hageja piirdub märkusega, et ta sai nende dokumentidega tutvuda alles hiljuti, arvestades arenguid seoses tema väidetava väljatõrjumisega Fortenova Groupist. Tuleb aga märkida, et hageja viitab alates hagiavaldusest äriühingu Agrokor ümberkorraldamisele, mis viis Fortenova Groupi asutamiseni. Seetõttu ei ole ta põhjendanud, miks ta ei saanud neid Agrokoriga seotud dokumente esitada hiljemalt 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide osas esitatud muutmisavalduses, mistõttu ta ei ole põhjendanud nende hilinenult esitamist.
47
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et hageja ei ole kodukorra artikli 85 lõike 3 tähenduses põhjendanud, miks ta esitas need lisatõendid hilinenult, mistõttu need tuleb vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
48
Järelikult ei saa hageja tugineda kodukorra artikli 85 lõikele 3, et esitada need lisatõendid, kuna need on osaliselt vastuvõetamatud ega mõjuta osaliselt vaidlustatud aktide õiguspärasust.
18. oktoobril 2024 esitatud Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 45 kohaldamise taotlus
49
Hageja esitas 9. oktoobril 2024 Üldkohtu kantseleisse eraldi dokumendiga kodukorra artikli 86 lõike 1 alusel muutmisavalduse, milles palus tühistada 2024. aasta septembri loeteludesse jätmise aktid teda puudutavas osas.
50
1. septembril 2024 jõustunud 12. augusti 2024. aasta Üldkohtu kodukorra muudatustega (ELT L, 2024/2095) arvestava kodukorra redaktsiooni artikli 86 lõikes 1 on sätestatud, et kui akt, mille tühistamist nõutakse, on asendatud või muudetud teise aktiga, millel on sama ese, võib hageja selle uue asjaolu arvesse võtmiseks muuta hagiavaldust hiljemalt kaks nädalat pärast seda, kui on kätte toimetatud otsus määrata kindlaks kohtuistungi kuupäev, või enne Üldkohtu otsuse lahendada kohtuasi ilma menetluse suulise osata kättetoimetamist.
51
Kodukorra artikli 246 lõike 3 kohaselt kohaldatakse artikli 86 lõike 1 sätteid üksnes juhul, kui artikli 86 lõikes 2 ette nähtud tähtaeg, st ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud hagi esitamise tähtaeg, hakkab kulgema pärast 1. septembrit 2024.
52
Tuleb aga tõdeda, et hagiavalduse muutmise esemeks olevad aktid võeti esiteks vastu 12. septembril 2024 ja avaldati Euroopa Liidu Teatajas järgmisel päeval, mis tähendab, et ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud hagi esitamise tähtaeg hakkas kulgema pärast 1. septembrit 2024, muutes seega käesolevas asjas kohaldatavaks kodukorra artikli 86 lõike 1, ning teiseks, et kutse kohtuistungile toimetati hagejale kätte 18. septembril 2024. Seetõttu möödus 2024. aasta septembri loeteludesse jätmise aktide tühistamise nõudes muutmisavalduse esitamise tähtaeg 2. oktoobril 2024.
53
Kuna muutmisavaldus esitati Üldkohtu kantseleisse pärast kodukorra artikli 86 lõikes 1 ette nähtud tähtaja möödumist, otsustati esimese koja presidendi 14. oktoobri 2024. aasta otsusega jätta see kohtuasja toimikusse lisamata, millest hagejat teavitati samal päeval kohtukantselei kirjaga.
54
Hageja esitas 18. oktoobri 2024. aasta kirjaga Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 45 kohase taotluse. Kui hagejale kohtuistungil selle kohta küsimusi esitati, täpsustas ta, et selle taotluse eesmärk on, et Üldkohus tunnistaks vastuvõetavaks Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 45 alusel hilinenult esitatud muutmisavalduse. Hageja väidab, et ettenägematute asjaolude esinemine takistas tal esitada muutmisavaldust kodukorra muudetud redaktsiooni artikli 86 lõikes 1 ette nähtud tähtaja jooksul. Ta väidab nimelt, et asjaolu, et kodukorra muudatused avaldati kohtutöö vaheajal, koos väidetavalt ebaselge teabega veebisaidil EUR‑Lex, tekitas olukorra, kus tal ei olnud võimalik ette näha, et Üldkohus asendab eelnevalt hoiatamata või teatamata mõne nädala jooksul tuntud ja olulise tähtaja.
55
Nõukogu, keda toetavad Horvaatia Vabariik ja komisjon, vaidleb hageja argumentidele vastu.
56
Sellega seoses tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et menetlustähtaegu puudutavatest liidu õigusnormidest võib erandi teha vaid väga erakorralistel asjaoludel ehk Euroopa Kohtu põhikirja artikli 45 teises lõigus sätestatud ettenägematute asjaolude või vääramatu jõu olemasolul, kuna nende normide range kohaldamine vastab õiguskindluse nõudele ja vajadusele hoida õigusemõistmise käigus ära igasugune diskrimineerimine või meelevaldne kohtlemine (vt 14. detsembri 2016. aasta kohtuotsus SV Capital vs. EBA, C‑577/15 P, EU:C:2016:947, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).
57
Tuleb meenutada, et Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikkel 45 on põhikirja artikli 53 alusel kohaldatav Üldkohtu menetlusele.
58
Euroopa Kohus on otsustanud, et mõisted „vääramatu jõud“ ja „ettenägematud asjaolud“ hõlmavad objektiivset elementi, mis on seotud hagejast sõltumatute tavapäratute asjaoludega, ning subjektiivset elementi, mis kohustab hagejat end kaitsma tavapäratu sündmuse tagajärgede eest, võttes ülemääraseid ohvreid toomata sobivad meetmed. Eriti tuleb hagejal tähelepanelikult järgida algatatud menetluse kulgu ning eelkõige näidata üles hoolsust ette nähtud tähtaegade järgimiseks (15. detsembri 1994. aasta kohtuotsus Bayer vs. komisjon, C‑195/91 P, EU:C:1994:412, punkt 32).
59
Mõisted „ettenägematud asjaolud“ ja „vääramatu jõud“ ei ole kohaldatavad olukorras, kus hoolas ja arukas isik oleks objektiivselt suutnud vältida hagi esitamise tähtaja möödumist (vt 11. juuni 2020. aasta kohtumäärus GMPO vs. komisjon, C‑575/19 P, ei avaldata, EU:C:2020:448, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
60
Lõpuks tuleb meenutada, et Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 45 teise lõigu kohaselt peab ettenägematutele asjaoludele või vääramatule jõule viitav isik tõendama nende olemasolu.
61
Käesolevas asjas tuleb märkida, et asjaolud, millele hageja tugineb, on seotud tõigaga, et ta sai kodukorra muudatustest teada hilinemisega, esiteks seetõttu, et need avaldati kohtutöö vaheajal, ja teiseks seetõttu, et veebisaidil EUR-Lex oli kodukord esitatud ebaselgel moel, millest ei nähtunud tema sõnul selgelt neid muudatusi.
62
Nagu nõukogu õigesti märgib, tuleb siiski tõdeda, et kodukorra muudatused avaldati Euroopa Liidu Teatajas 12. augustil 2024 ja jõustumiskuupäevaks oli märgitud 1. september 2024. Lisaks avaldati nende kohta 30. augustil 2024 Euroopa Liidu Kohtu pressiteade ja kodukorra konsolideeritud versioon oli kättesaadav alates 1. septembrist 2024 Euroopa Kohtu veebisaidil ning link sellele kodukorra konsolideeritud versioonile oli ära toodud 18. septembri 2024. aasta kirjas, millega kohtukantselei kutsus pooled kohtuistungile.
63
Liidu institutsiooni õigusaktile võib füüsiliste ja juriidiliste isikute vastu tugineda, kui viimastel on olnud võimalus sellega tutvuda nõuetekohase avaldamise teel Euroopa Liidu Teatajas (vt selle kohta 11. detsembri 2007. aasta kohtuotsus Skoma-Lux, C‑161/06, EU:C:2007:773, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika). Pärast nimetatud avaldamist ei saa nimelt keegi olla teadmatuses Euroopa Liidu Teatajas avaldatust.
64
Järelikult ei ole hageja tõendanud selliste ettenägematute asjaolude või sellise vääramatu jõu olemasolu, mis võimaldaks kõnealusest tähtajast Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 45 teise lõigu alusel erandi teha.
65
Eeltoodust tuleneb, et hageja poolt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 45 alusel esitatud nõue tuleb põhjendamatuse tõttu rahuldamata jätta.
Sisulised küsimused
66
Hagi põhjendamiseks esitab hageja sisuliselt viis väidet, mille kohaselt on otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõike 1 lõpp ja määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) artikli 3 lõike 1 lõpp õigusvastased, on rikutud õigust olla ära kuulatud, on tehtud hindamisviga ning rikutud proportsionaalsuse põhimõtet ja põhjendamiskohustust.
Seotuse kriteeriumi õigusvastasuse vastuväide
67
Hageja esitab ELTL artikli 277 alusel otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõike 1 lõpu ja määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) artikli 3 lõike 1 lõpu õigusvastasuse vastuväite; seal on silmas peetud isikuid, kes on seotud isikuga, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid vastavalt otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõikele 1 ja määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) artikli 3 lõikele 1 (edaspidi „seotuse kriteerium“).
68
Hageja väidab, et seotuse kriteerium ei ole kooskõlas ELL artikli 21 ja ELTL artikli 215 eesmärkidega, kuna see võimaldab nõukogul kanda vaidlusalustesse loeteludesse niisuguste isikute nimed, kellel ei ole mingit seost kõnealuste piiravate meetmete esemeks oleva režiimiga. Ta väidab, et rikutud on õiguskindluse põhimõtet. Täpsemalt vaidlustab hageja seotuse kriteeriumi laia määratluse, mis annab nõukogule piiramatu ja meelevaldse kaalutlusõiguse ning võimaldab tal kanda vaidlusalustesse loeteludesse mis tahes isiku.
69
Repliigis väidab hageja, et tema nime loetellu kandmise meelevaldsus tuleneb esiteks asjaolust, et olemas on ainult üks teine üksus, mille nimi on kantud vaidlusalustesse loeteludesse teise üksusega seotud üksusena, ja teiseks sellest, et juhul, kui Sberbank teda endiselt kontrollib, nagu väidab nõukogu, ei ole tema nime kandmine vaidlusalustesse loeteludesse vajalik.
70
Hageja väidab samuti, et ta ei ole enam Sberbanki kontrolli all.
71
Nõukogu, keda toetab komisjon, vaidleb hageja argumentidele vastu.
72
ELTL artikli 277 kohaselt võib pool kohtuvaidluses, kus arutamisele tuleb liidu institutsiooni, organi või asutuse vastuvõetud üldkohaldatav akt, taotleda Euroopa Liidu Kohtult ELTL artikli 263 teises lõigus esitatud alustel selle õigusakti kohaldamata jätmist.
73
ELTL artikkel 277 väljendab üldpõhimõtet, mis tagab poolele õiguse vaidlustada institutsiooni varasemate, vaidlustatud akti õiguslikuks aluseks olevate õigusaktide kehtivus täiendava nõudega, et saavutada sellise akti tühistamine, mille peale ta saab hagi esitada, kui poolel ei olnud õigust esitada ELTL artikli 263 alusel hagi otse niisuguste aktide peale, mille tagajärjed talle osaks saavad, kuid mille tühistamist ta ei ole saanud nõuda. Üldakt, mille õigusvastasusele tuginetakse, peab olema hagi esemeks oleva asja suhtes otseselt või kaudselt kohaldatav ning vaidlustatud üksikakti ja kõnesoleva üldakti vahel peab olema otsene õiguslik seos (vt 17. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Islamic Republic of Iran Shipping Lines jt vs. nõukogu, T‑14/14 ja T‑87/14, EU:T:2017:102, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
74
Liidu kohtud peavad väljakujunenud kohtupraktika kohaselt vastavalt neile EL toimimise lepinguga antud pädevusele tagama põhimõtteliselt täieliku kontrolli kõigi liidu õigusaktide seaduslikkuse üle põhiõiguste seisukohast, mis on liidu õiguskorra lahutamatu osa ja mille hulka kuuluvad eelkõige kaitseõiguste austamine ja õigus tõhusale kohtulikule kaitsele (vt selle kohta 3. septembri 2008. aasta kohtuotsus Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon, C‑402/05 P ja C‑415/05 P, EU:C:2008:461, punkt 326, ning 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon jt vs. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punktid 97 ja 98).
75
Nõukogul on ulatuslik kaalutlusõigus piiravate meetmete õiguslike kriteeriumide ning vastuvõtmise korra üldisel ja abstraktsel määratlemisel (vt selle kohta 21. aprilli 2015. aasta kohtuotsus Anbouba vs. nõukogu, C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika). Järelikult toimub selliste üldkohaldatavate normide üle, mis määratlevad eelnimetatud kriteeriumid ja korra, nagu käesolevas väites käsitletavad loetellu kandmise ja jätmise kriteeriume ette nägevate aktide sätted, piiratud kohtulik kontroll, mis piirdub menetlusnormide järgimise ja põhjendamiskohustuse täitmise, faktiliste asjaolude sisulise õigsuse ja õigusnormide rikkumise puudumise ning selle kontrollimisega, et faktiliste asjaolude hindamisel ei ole tehtud ilmselget kaalutlusviga ning tegemist ei ole võimu kuritarvitamisega (vt 15. novembri 2023. aasta kohtuotsus OT vs. nõukogu, T‑193/22, EU:T:2023:716, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
76
Hageja sõnul ei ole seotuse kriteerium kooskõlas ELL artikliga 21 ja ELTL artikliga 215 ning rikub õiguskindluse põhimõtet.
77
Esiteks eeldab õiguskindluse põhimõte, et liidu õigusnormid on selged ja täpsed ning et nende kohaldamine on õigussubjektidele ettenähtav (vt 15. novembri 2023. aasta kohtuotsus OT vs. nõukogu, T‑193/22, EU:T:2023:716, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
78
Sellega seoses on otsustatud, et seotuse kriteerium piirab nõukogu kaalutlusõigust, kehtestades objektiivsed kriteeriumid, mis tagavad liidu õiguses nõutud ettenähtavuse ja õiguskindluse põhimõtte järgimise (6. septembri 2023. aasta kohtuotsus Pumpyanskiy vs. nõukogu, T‑291/22, ei avaldata, EU:T:2023:499, punkt 126).
79
Teiseks tuleb märkida, et hageja esitab väite ELTL artikli 215 rikkumise kohta, kuna puudub piisav seos nende isikute, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, ja asjaomase kolmanda riigi vahel, ning tugineb eelkõige 13. märtsi 2012. aasta kohtuotsusele Tay Za vs. nõukogu (C‑376/10 P, EU:C:2012:138, punktid 64 ja 68). Tuleb siiski tõdeda, et hageja viidatud kohtupraktika ei puuduta mitte ELTL artiklit 215, vaid EÜ artikleid 60 ja 301.
80
Kohtupraktikast aga tuleneb, et pärast Lissaboni lepingu jõustumisega 1. detsembril 2009 esmasesse õigusesse tehtud muudatusi kajastub kapitali ja maksete liikumise piiranguid käsitleva EÜ artikli 60 ja ühe või mitme kolmanda riigiga täielikult või osaliselt majandussuhete katkestamist või piiramist käsitleva EÜ artikli 301 sisu ELTL artiklis 215. ELTL artikli 215 lõige 2 võimaldab nõukogul võtta vastu piiravad meetmed füüsiliste või juriidiliste isikute ning rühmituste ja mitteriiklike üksuste suhtes, see tähendab niisugused meetmed, mille korral oli enne Lissaboni lepingu jõustumist vaja kaasata nende õigusliku alusena ka EÜ artikkel 308, kui meetme adressaatidel puudus igasugune seos kolmanda riigi valitseva režiimiga (19. juuli 2012. aasta kohtuotsus parlament vs. nõukogu, C‑130/10, EU:C:2012:472, punktid 51 ja 53).
81
Sellest järeldub, et hageja argument ELTL artikli 215 rikkumise kohta tuleb tagasi lükata.
82
Kolmandaks tuleb märkida, et seotuse kriteerium ei nõua, et isikul, kelle suhtes seda kriteeriumi kohaldatakse, oleks otsene seos olukorraga Ukrainas (vt selle kohta 11. septembri 2024. aasta kohtuotsus Ezubov vs. nõukogu, T‑741/22, ei avaldata, EU:T:2024:605, punkt 120).
83
Võimalus kehtestada sellises olukorras piiravaid meetmeid on seletatav märkimisväärse ohuga, et isik, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, kasutab nendest meetmetest kõrvalehoidmiseks seost temaga seotud isikutega, et avaldada neile survet (vt 11. septembri 2024. aasta kohtuotsus Ezubov vs. nõukogu, T‑741/22, ei avaldata, EU:T:2024:605, punkt 121 ja seal viidatud kohtupraktika).
84
Seega aitab see kriteerium tagada piiravate meetmete tõhusust ja avaldada seega survet Venemaa ametivõimudele, et nad lõpetaksid Ukrainat destabiliseeriva tegevuse ja poliitika ning sõjalise agressiooni Ukraina vastu.
85
Sellest järeldub, et seotuse kriteerium ja selle alusel võetud piiravad meetmed on kooskõlas ELL artikli 21 lõike 2 punktis c nimetatud eesmärgiga säilitada rahu, ennetada konflikte ja tugevdada rahvusvahelist julgeolekut kooskõlas 26. juunil 1945 San Franciscos (Ameerika Ühendriigid) alla kirjutatud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega (vt selle kohta 15. novembri 2023. aasta kohtuotsus OT vs. nõukogu, T‑193/22, EU:T:2023:716, punkt 46).
86
Seetõttu tuleb tagasi lükata hageja argument, et puudub seos Ukrainas valitseva olukorra ja nende füüsiliste isikute rolli vahel, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid.
87
Lisaks tuleb tagasi lükata hageja argument, et tema nime kandmine vaidlusalustesse loeteludesse on meelevaldne, kuna seotuse kriteeriumi alusel kohaldatakse kõnealuseid piiravaid meetmeid üksnes ühe teise üksuse suhtes. Selline argument puudutab nimelt seotuse kriteeriumi kohaldamist, mitte aga selle määratlust.
88
Lisaks puudutab hageja argument, et Sberbank ei kontrolli teda enam, loetellu kandmise põhjuste põhjendatuse küsimust ega puuduta tema nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise õiguslikuks aluseks oleva kriteeriumi õiguspärasuse küsimust.
89
Järelikult tuleb hageja esitatud õigusvastasuse väide tagasi lükata.
Põhjendamiskohustuse rikkumisel põhinev väide
90
Hageja väidab, et nõukogu ei esitanud piisavaid või asjakohaseid põhjendusi tema nime kandmiseks vaidlusalustesse loeteludesse, rikkudes ELTL artikli 296 teist lõiku ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõike 2 punkti c.
91
Esiteks väidab hageja, et vaidlustatud aktide kontekst ei võimaldanud tal mõista tema suhtes võetud meetme ulatust. Tema sõnul ei olnud tal võimalik ette näha, et nõukogu väidab, et teda „kontrollis Sberbank“, samas kui Sberbank oli müünud ta uuele omanikule.
92
Teiseks väidab hageja, et väidet – mis on ekslik –, et ta jäi Sberbanki tegeliku kontrolli alla, ei ole pealegi selgitatud, samas kui nõukogul oli tegelik võimalus esitada täpsem põhjendus.
93
Kolmandaks lisab hageja repliigis, et põhjendused ei võimalda tal mõista tema nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise ja jätmise täpseid põhjusi. Kuna otsuse 2022/2477 põhjendusest 3 nähtuv kontekst seisneb Venemaa Föderatsiooni raketi- ja droonirünnakutes Ukraina tsiviilisikute vastu, ei ole nõukogu esitanud ühtegi mõistlikku selgitust, millest nähtuks, kuidas on hageja samas olukorras kui nende rünnakute eest „vastutavad isikud“.
94
Nõukogu, keda toetab komisjon, vaidleb hageja argumentidele vastu.
95
Olgu meenutatud, et ELTL artikliga 296 nõutavast põhjendusest peab selgelt ja ühemõtteliselt ilmnema akti andnud institutsiooni arutluskäik selliselt, et huvitatud isikutel oleks võimalik teada võetud meetmete põhjuseid, et hinnata nende põhjendatust, ja pädeval kohtul teostada kontrolli (15. novembri 2012. aasta kohtuotsus nõukogu vs. Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, punkt 50; vt ka 22. aprilli 2021. aasta kohtuotsus nõukogu vs. PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
96
ELTL artikliga 296 nõutav põhjendus peab olema kohandatud asjaomase akti laadi ja selle vastuvõtmise kontekstiga. Põhjendamise nõuet tuleb hinnata, arvestades juhtumi asjaolusid, eriti akti sisu, toodud põhjuste olemust ning huvi, mis võib olla selgituste saamiseks akti adressaatidel või teistel isikutel, keda akt otseselt ja isiklikult puudutab. Eelkõige ei ole nõutud see, et põhjendus täpsustaks kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, ega ka see, et põhjendus vastaks üksikasjalikult argumentidele, mis huvitatud isik on enne akti vastuvõtmist temaga konsulteerimisel esitanud, kuna põhjenduse piisavust tuleb hinnata nii selle sõnastust kui ka konteksti ja kõiki asjaomast valdkonda reguleerivaid õigusnorme silmas pidades. Seega on huve kahjustav akt piisavalt põhjendatud, kui see on tehtud huvitatud isikule teadaolevas kontekstis, mis võimaldab tal tema suhtes võetud meetme ulatust mõista (15. novembri 2012. aasta kohtuotsus nõukogu vs. Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, punktid 53 ja 54; vt samuti 22. aprilli 2021. aasta kohtuotsus nõukogu vs. PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
97
Kohtupraktikas on lisaks täpsustatud, et piiravat meedet kehtestava nõukogu akti põhjendusest ei pea selguma mitte ainult selle meetme õiguslik alus, vaid ka spetsiifilised ja konkreetsed põhjused, millest lähtudes on nõukogu oma kaalutlusõigust kasutades asunud seisukohale, et huvitatud isiku suhtes tuleb sellist meedet kohaldada (vt 27. juuli 2022. aasta kohtuotsus RT France vs. nõukogu, T‑125/22, EU:T:2022:483, punkt 105 ja seal viidatud kohtupraktika).
98
Samuti tuleb meenutada, et ELTL artiklis 296 ette nähtud põhjendamiskohustus on oluline vorminõue, mida tuleb eristada põhjenduste paikapidavuse küsimusest, mis kuulub vaidlustatud akti sisulise õiguspärasuse hindamise valdkonda (vt selle kohta 2. aprilli 1998. aasta kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, C‑367/95 P, EU:C:1998:154, punkt 67). Otsuse põhjendamine tähendab nimelt seda, et esitatakse formaalselt põhjused, millele see otsus tugineb. Kui need põhjused on ekslikud, siis mõjutab see otsuse sisulist õiguspärasust, mitte aga otsuse põhjendatust, mis võib olla piisav ka ekslike põhjuste esitamise korral (10. juuli 2008. aasta kohtuotsus Bertelsmann ja Sony Corporation of America vs. Impala, C‑413/06 P, EU:C:2008:392, punkt 181 ja seal viidatud kohtupraktika).
99
Käesolevas asjas tuleb esiteks märkida, et üldist konteksti, mille tõttu nõukogu võttis kõnealused piiravad meetmed, on selgelt kirjeldatud vaidlustatud aktide põhjendustes, milles on eeskätt viidatud Venemaa Föderatsiooni provotseerimata ja põhjendamatule sõjalisele agressioonile Ukraina vastu. Samuti on selgelt välja toodud nende aktide vastuvõtmise õiguslikud alused, nimelt ELL artikkel 29 ja ELTL artikkel 215.
100
Teiseks on vaidlustatud aktides hageja osas toodud põhjused need, mis on esitatud eespool punktis 10. Vastupidi sellele, mida väidab hageja, tuleb tõdeda, et nende sõnastust arvestades on põhjused piisavalt selged ja täpsed, et tal oleks võimalik mõista, miks tema nimi kanti ja jäeti seejärel vaidlusalustesse loeteludesse. Eelkõige nähtub põhjendusest, et nõukogu kandis algsetes aktides ning 2023. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktides, 2023. aasta septembri loeteludesse jätmise aktides ja 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktides hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse ja jättis sinna seotuse kriteeriumi alusel.
101
Nimelt nähtub põhjendusest selgelt, et hageja nimi kanti vaidlusalustesse loeteludesse põhjusel, et ta „on seotud Sberbankiga“, kuna ta on endiselt Sberbanki tõhusa kontrolli all vaatamata tema aktsiate väidetavale ülekandmisele ühele Araabia Ühendemiraatide ärimehele. Väljendi „väidetav ülekandmine“ kasutamisega näitavad põhjused selgelt, et nõukogu seab kahtluse alla hageja müügi Araabia Ühendemiraatide ärimehele.
102
Kolmandaks tuleb tagasi lükata hageja argumendid, mille kohaselt nõukogu ei selgitanud piisavalt, kuidas ta jäi Sberbanki kontrolli alla – tema sõnul see nii ei olnud. Nimelt, kuna need argumendid puudutavad vaidlusalustesse loeteludesse kandmise põhjustes sisalduvate väidete põhjendatust, siis puudutavad need tegelikult hindamisviga, mitte põhjendamiskohustuse rikkumist, ning neid analüüsitakse kolmanda väite raames.
103
Neljandaks tuleb tagasi lükata ka repliigis esitatud hageja argument, mille kohaselt ei ole nõukogu esitanud ühtegi mõistlikku selgitust, mis näitaks, kuidas ta on samas olukorras kui Ukrainas toimunud droonirünnakute eest „vastutavad isikud“. Nimelt, kuigi algsete aktide põhjenduses 3 on viidatud Venemaa Föderatsiooni raketi- ja droonirünnakutele tsiviilisikute ja tsiviilobjektide ning -taristu vastu Ukrainas, tuleb tõdeda, et see põhjendus kirjeldab algsete aktide üldist konteksti, nagu ka samade aktide põhjendus 4, milles on viidatud Ukraina olukorra tõsidusele. Vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei ole algsete aktide eesmärk asetada ta samasse olukorda kui nende rünnakute eest vastutavad isikud.
104
Seega nähtub vaidlustatud aktide põhjendusest, et spetsiifilised ja konkreetsed põhjused, mille tõttu nõukogu kandis hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse ja seejärel jättis sinna, on esitatud piisavalt selgelt, et tal oleks võimalik neid mõista ja Üldkohtul selle üle kontrolli teostada.
105
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et väide põhjendamiskohustuse rikkumise kohta tuleb tagasi lükata.
Õiguse olla ära kuulatud rikkumisel põhinev väide
106
Hagiavalduses väidab hageja, et rikutud on harta artiklit 41 ja eelkõige õigust olla ära kuulatud. Tema sõnul oleks nõukogu pidanud temaga enne algsete aktide vastuvõtmist konsulteerima, kuna üllatav mõju ei olnud vajalik. Sellega seoses väidab ta esiteks, et talle kuuluvad Fortenova Groupi finantsinstrumendid jäid liidus asuvaks varaks ka omaniku vahetumise korral ning seega ei olnud mingit ohtu, et finantsinstrumendid viiakse väljapoole liitu ja määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) kohaldamisalast välja.
107
Teiseks väidab hageja, et Fortenova Group oli finantsinstrumendid juba külmutanud ajal, mil ta kuulus Sberbankile. Hageja sõnul ei oleks talle võimaluse andmine esitada oma märkused enne tema nime esmakordset kandmist vaidlusalustesse loeteludesse olnud seega kahjulik ega oleks toonud kaasa vara väljavoolu liidust.
108
2023. aasta septembri loeteludesse jätmise akte puudutavas muutmisavalduses väidab hageja, et otsusele jätta isiku nimi vaidlusalustesse loeteludesse peab eelnema teavitamine süüstavatest asjaoludest ja asjaomasele isikule tuleb anda võimalus olla ära kuulatud. Enne tema nime jätmist vaidlusalustesse loeteludesse ei võtnud nõukogu aga temaga ühendust.
109
Sama kehtib 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide kohta, mille nõukogu võttis hageja sõnul vastu korrapärase läbivaatamise kohustust rikkudes.
110
Nõukogu, keda toetab komisjon, vaidleb hageja argumentidele vastu.
111
Tuleb meenutada, et harta artikli 41 lõike 2 punktis a ette nähtud õigus olla mis tahes menetluses ära kuulatud, mis on kaitseõiguste järgimise lahutamatu osa, tagab igale isikule võimaluse teha haldusmenetluses enne tema suhtes tema huve kahjustada võiva otsuse tegemist tõhusalt ja tegelikult teatavaks oma seisukoht (vt 27. juuli 2022. aasta kohtuotsus RT France vs. nõukogu, T‑125/22, EU:T:2022:483, punkt 75 ja seal viidatud kohtupraktika).
112
Menetluses, mis on seotud otsuse kanda isiku nimi piiravaid meetmeid kehtestava akti lisas toodud loetellu vastuvõtmisega, nõuab kaitseõiguste järgimine, et liidu pädev asutus teeks asjaomasele isikule teatavaks tema vastu kasutatavad põhjused ja talle süüks pandavad asjaolud, millega ta kavatseb oma otsust põhistada. Teatavaks tegemise käigus peab liidu pädev asutus võimaldama sel isikul teha tõhusalt teatavaks oma seisukoht tema vastu kasutatud põhjuste kohta (vt selle kohta 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon jt vs. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punktid 111 ja 112).
113
Harta artikli 52 lõige 1 lubab siiski hartas sätestatud õiguste teostamise piiramist, tingimusel et asjaomane piirang arvestab asjasse puutuva põhiõiguse olemust ning et piirang on proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt vajalik ja vastab tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele (vt 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon jt vs. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punkt 101 ja seal viidatud kohtupraktika).
114
Sellega seoses on Euroopa Kohus korduvalt otsustanud, et kaitseõigustele võib kehtestada piiranguid või erandeid, eelkõige ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) raames võetud piiravate meetmete valdkonnas (vt selle kohta 21. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika).
115
Samuti tuleb kaitseõiguste rikkumise esinemist hinnata iga üksikjuhtumi eriomaste asjaolude, eelkõige asjasse puutuva akti laadi, selle vastuvõtmise konteksti ja asjaomast valdkonda reguleerivate õigusnormide alusel (vt 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon jt vs. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punkt 102 ja seal viidatud kohtupraktika).
116
Veel tuleb meenutada, et liidu kohus teeb vahet ühelt poolt isiku nime esmakordsel kandmisel kõnealustesse loeteludesse ja teiselt poolt selle isiku nime loeteludesse jätmisel (vt selle kohta 30. aprilli 2015. aasta kohtuotsus Al-Chihabi vs. nõukogu, T‑593/11, EU:T:2015:249, punkt 40).
117
Nimetatud kohtupraktikast tulenevate põhimõtete kontekstis tuleb analüüsida hageja argumente.
– Algsed aktid
118
Piiravate meetmete valdkonnas tuleb meenutada, et algse otsuse puhul ei ole nõukogu kohustatud asjaomasele isikule või üksusele eelnevalt teatavaks tegema põhjusi, millele ta kavatseb tugineda selle isiku või üksuse nime kandmisel vaidlusalustesse loeteludesse. Et ei satuks ohtu sellise meetme tõhusus, peab sellel nimelt loogiliselt olema üllatav mõju ning see peab olema viivitamata kohaldatav. Sellisel juhul on üldjuhul piisav, kui institutsioon teavitab asjaomast isikut või üksust põhjustest ning annab õiguse ärakuulamisele otsuse vastuvõtmisega samal ajal või vahetult pärast seda (vt selle kohta 21. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, punkt 61, ja 14. oktoobri 2009. aasta kohtuotsus Bank Melli Iran vs. nõukogu, T‑390/08, EU:T:2009:401, punktid 92 ja 93).
119
Lisaks tuleb rõhutada, et ei otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) ja määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) asjakohased sätted ega kaitseõiguste järgimise üldpõhimõte ei anna huvitatud isikutele õigust ametlikule ärakuulamisele, kuna piisab võimalusest esitada oma märkused kirjalikult (vt analoogia alusel 15. novembri 2023. aasta kohtuotsus OT vs. nõukogu, T‑193/22, EU:T:2023:716, punkt 97 ja seal viidatud kohtupraktika).
120
Käesolevas asjas tuleb märkida, et hageja nimi kanti esimest korda vaidlusalustesse loeteludesse algsete aktidega. Nagu nähtub eespool punktist 11, avaldati 19. detsembril 2022Euroopa Liidu Teatajas teatis hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise põhjuste kohta.
121
Vastavalt eespool punktis 118 meenutatud kohtupraktikale ei olnud nõukogu käesoleva juhtumi asjaoludel kohustatud paluma hagejal esitada oma märkused enne algsete aktide vastuvõtmist.
122
Seda järeldust ei sea kahtluse alla hageja argumendid, mille kohaselt ei olnud üllatav mõju vajalik, arvestades asjaolu, et tema rahalised vahendid olid juba külmutatud.
123
Kuigi käesolevas asjas külmutati hageja rahalised vahendid Fortenova Groupi raames juba enne tema nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse Sberbanki nime sinna kandmise tagajärjel, tuleb nimelt samuti arvesse võtta seda, et kõnealuse tehingu üks tagajärg oli just nimelt hageja rahaliste vahendite vabastamine. Nimelt möönis hageja kohtuistungil, et talle Fortenova Groupis kuuluvad rahalised vahendid oleks tulnud vabastada 31. oktoobri 2022. aasta tehingu tulemusel, millega Sberbank müüs ta Araabia Ühendemiraatide investorile. Seda kinnitab ka Araabia Ühendemiraatide investori poolt Fortenova Groupile 20. novembril 2022 saadetud e-kiri, mis on lisatud esimese WK toimiku osasse „Täiendavad tõendid“ ja milles oli täpsustatud, et sel kuupäeval ei olnud hageja enam sellise üksuse kontrolli all, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, ning paluti sisuliselt luba osaleda tulevastel Fortenova Groupi koosolekutel ja kasutada oma hääleõigusi. Seega, isegi kui nõukogu ise seda müüki ei tunnustanud, ei saanud ta olla kindel, et nii toimivad ka kõik ettevõtjad, kes peavad kõnealused rahalised vahendid külmutama. Arvestades rahaliste vahendite vabastamise ohtu, leidis nõukogu õigesti, et käesoleval juhul on piiravate meetmete tõhususe tagamiseks vajalik üllatav mõju.
124
Eeltoodust tuleneb, et nõukogu ei rikkunud algsete aktide vastuvõtmisel hageja õigust olla ära kuulatud.
– 2023. aasta septembri loeteludesse jätmise aktid
125
Mis puudutab otsust jätta piiravad meetmed kehtima isiku suhtes, kellele neid juba kohaldatakse, siis on nõukogu kohustatud edastama sellele isikule asjaolud, mis on tema käsutuses tema otsuse põhjendamiseks, ning ta peab võimaldama sel isikul teha tõhusalt teatavaks oma seisukoht tema vastu kasutatavate põhjuste kohta enne selle otsuse vastuvõtmist. Selle kahekordse menetluskohustuse täitmine peab eelnema selle otsuse vastuvõtmisele (vt selle kohta 21. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon jt vs. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punktid 111–113 ja seal viidatud kohtupraktika).
126
Tuleb siiski märkida, et õigus olla ära kuulatud enne selliste aktide vastuvõtmist, millega jäetakse kehtima piiravad meetmed isikute suhtes, kellele neid meetmeid juba kohaldatakse, kehtib siis, kui nõukogu võtab nende isikute puhul arvesse uusi asjaolusid, mitte aga siis, kui loetellu jätmine põhineb samadel põhjustel kui need, mis õigustasid algse akti vastuvõtmist, millega kehtestati kõnealused piiravad meetmed (28. juuli 2016. aasta kohtuotsus Tomana jt vs. nõukogu ja komisjon, C‑330/15 P, ei avaldata, EU:C:2016:601, punkt 67, ja 7. juuni 2023. aasta kohtuotsus Shakutin vs. nõukogu, T‑141/21, ei avaldata, EU:T:2023:303, punkt 74).
127
Kui asjaomase isiku või üksuse nime jätmine selliste isikute või üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, põhineb samadel põhjustel kui need, millega põhjendati algse akti vastuvõtmist, ilma et tema suhtes võetaks arvesse uusi asjaolusid, ei ole nõukogu kohustatud selleks, et järgida selle isiku õigust olla ära kuulatud, süüstavatest asjaoludest uuesti teavitama (22. juuni 2022. aasta kohtuotsus Haswani vs. nõukogu, T‑479/21, ei avaldata, EU:T:2022:383, punkt 85; vt selle kohta ka 7. aprilli 2016. aasta kohtuotsus Central Bank of Iran vs. nõukogu, C‑266/15 P, EU:C:2016:208, punktid 32 ja 33).
128
Käesolevas asjas teavitas nõukogu hagejat 15. septembri 2023. aasta kirjas tema nime jätmisest vaidlusalustesse loeteludesse. Sellega seoses tuleb märkida, et kuna 2023. aasta septembri loeteludesse jätmise aktide põhjendus ei ole hagejat puudutavas osas muutunud ja nõukogu ei esitanud uusi süüstavaid asjaolusid, et täiendada dokumentaalset alust, millel põhines hageja nime jätmine vaidlusalustesse loeteludesse, siis ei olnud ta kohustatud omal algatusel ja ilma hageja sellekohase taotluseta hagejat uuesti teavitama süüstavatest asjaoludest ega andma talle võimalust esitada oma märkused.
129
Järelikult tuleb teine väide 2023. aasta septembri loeteludesse jätmise akte puudutavas osas tagasi lükata.
– 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktid
130
Nagu nähtub eespool punktist 21, jäeti hageja nimi 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktidega muutmata põhjustel vaidlusalustesse loeteludesse. Lisaks tuleb märkida, et nende aktide vastuvõtmisel ei tuginenud nõukogu ühelegi uuele süüstavale asjaolule. Järelikult ei olnud nõukogu vastavalt eespool punktides 125–127 viidatud kohtupraktikale kohustatud järgima hageja õigust olla ära kuulatud, teavitama teda uuesti samadest süüstavatest asjaoludest ega teda enne 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide vastuvõtmist ära kuulama.
131
Lisaks, vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei saa asjaolu, et nõukogu ei kuulanud teda ära enne tema nime jätmist vaidlusalustesse loeteludesse vastavalt eespool punktides 125–127 viidatud kohtupraktikale, kujutada endast nõukogu läbivaatamise kohustuse rikkumist.
132
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb väide, et on rikutud õigust olla ära kuulatud, tagasi lükata.
Hindamisveal põhinev väide
– Sissejuhatavad kaalutlused
133
Kõigepealt tuleb märkida, et kuigi on tõsi, et nõukogul on teatav kaalutlusõigus igal üksikjuhtumil selle kindlakstegemisel, kas on täidetud õiguslikud kriteeriumid, millel kõnealused piiravad meetmed põhinevad, peavad liidu kohtud ikkagi tagama põhimõtteliselt täieliku kontrolli kõigi liidu õigusaktide seaduslikkuse üle (vt selle kohta 3. juuli 2014. aasta kohtuotsus National Iranian Tanker Company vs. nõukogu, T‑565/12, EU:T:2014:608, punktid 54 ja 55, ning 26. oktoobri 2022. aasta kohtuotsus Ovsyannikov vs. nõukogu, T‑714/20, ei avaldata, EU:T:2022:674, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
134
Lisaks tuleb rõhutada, et harta artikliga 47 tagatud kohtuliku kontrolli tõhusus nõuab eelkõige, et liidu kohus veendub, et otsus, millega piiravad meetmed võeti või kehtima jäeti ja mis puudutab asjaomast isikut või üksust isiklikult, põhineb piisavalt kindlal faktilisel alusel. See tähendab, et tuleb kontrollida selle otsuse aluseks olevas põhjenduses esile toodud faktilisi asjaolusid, nii et kohtulik kontroll ei piirduks üksnes esitatud põhjuste abstraktse paikapidavuse hindamisega, vaid käsitleks ka küsimust, kas need põhjused või vähemalt üks neist, mida on peetud iseenesest selle otsuse argumenteerimiseks piisavaks, on tõendatud (18. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon jt vs. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punkt 119, ning 5. novembri 2014. aasta kohtuotsus Mayaleh vs. nõukogu, T‑307/12 ja T‑408/13, EU:T:2014:926, punkt 128).
135
Niisuguse hinnangu andmisel ei tule tõendeid ja teavet analüüsida mitte eraldi võetuna, vaid seostatuna nende kontekstiga. Nimelt täidab nõukogu temal lasuva tõendamiskoormise, kui ta viitab liidu kohtus piisavalt konkreetsete, täpsete ja kokkulangevate kaudsete tõendite kogumile, mis võimaldavad tõendada piisava seose olemasolu selle isiku, keda rahaliste vahendite külmutamise meede puudutab, ja taunitava režiimi või üldisemalt taunitavate olukordade vahel (vt 20. juuli 2017. aasta kohtuotsus Badica ja Kardiam vs. nõukogu, T‑619/15, EU:T:2017:532, punkt 99 ja seal viidatud kohtupraktika).
136
Asjaomase isiku vastu kasutatud põhjuste põhjendatust peab vaidlustamise korral tõendama liidu pädev asutus, mitte asjaomane isik ise ei pea vastupidi tõendama nende põhjuste alusetust. Oluline on, et esitatud teave või tõendid toetaksid asjaomase isiku vastu kasutatud põhjusi (18. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon jt vs. Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punktid 121 ja 122, ning 3. juuli 2014. aasta kohtuotsus National Iranian Tanker Company vs. nõukogu, T‑565/12, EU:T:2014:608, punkt 57).
137
Sellega seoses tuleb rõhutada, et kõnealuste meetmete konteksti tuleb arvesse võtta ja et seda, milliseid tõendeid saab nõukogult nõuda, tuleb kohandada vastavalt sellele, kui keeruline on saada objektiivseid tõendeid ja teavet (vt 1. juuni 2022. aasta kohtuotsus Prigozhin vs. nõukogu, T‑723/20, ei avaldata, EU:T:2022:317, punkt 102 ja seal viidatud kohtupraktika).
138
Lisaks tuleb märkida, et liidu kohtu tegevust reguleerib tõendite vaba hindamise põhimõte ning ainus tõendite väärtuse hindamise kriteerium on nende usaldusväärsus. Sellega seoses tuleb märkida, et dokumendi tõendusjõu hindamiseks tuleb teha kindlaks selles sisalduva teabe eeldatav paikapidavus, võttes arvesse eeskätt dokumendi päritolu, koostamise asjaolusid, adressaati ja seda, kas dokumendi sisu arvestades näib see mõistlik ja usaldusväärne (vt 31. mai 2018. aasta kohtuotsus Kaddour vs. nõukogu, T‑461/16, EU:T:2018:316, punkt 107 ja seal viidatud kohtupraktika).
139
Lisaks tuleb meenutada, et piiravad meetmed on ennetavad ja määratluse kohaselt ajutised ning nende kehtivus sõltub alati nende võtmist õigustanud faktiliste ja õiguslike asjaolude püsimisest ning vajadusest need kehtima jätta, et saavutada nendega seotud eesmärk. Sellest tuleneb, et nende piiravate meetmete korrapärasel läbivaatamisel tuleb nõukogul anda olukorrale ajakohastatud hinnang ja teha selliste meetmete mõju kokkuvõte, selleks et teha kindlaks, kas need meetmed on võimaldanud saavutada eesmärke, mida sooviti saavutada asjaomaste isikute ja üksuste algsel kandmisel vaidlusalustesse loeteludesse, või kas nimetatud isikute ja üksuste suhtes on ikka veel võimalik teha sama järeldus (12. veebruari 2020. aasta kohtuotsus Amisi Kumba vs. nõukogu, T‑163/18, EU:T:2020:57, punktid 58 ja 59).
140
Lõpuks tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liidu õigusakti õiguspärasuse hindamisel lähtuda faktilistest ja õiguslikest asjaoludest, mis olid olemas akti vastuvõtmise ajal (vt 3. septembri 2015. aasta kohtuotsus Inuit Tapiriit Kanatami jt vs. komisjon, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 4. septembri 2015. aasta kohtuotsus NIOC jt vs. nõukogu, T‑577/12, ei avaldata, EU:T:2015:596, punkt 112 ja seal viidatud kohtupraktika).
141
Neid kaalutlusi arvestades tuleb kontrollida, kas nõukogu tegi hindamisvigu, kui ta otsustas hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse kanda ja seejärel sinna jätta.
142
Käesolevas asjas tuleb märkida, et hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise ja seejärel sinna jätmise põhjendamiseks tugines nõukogu vastavalt esimeses WK toimikus ning teises ja kolmandas WK toimikus sisalduvatele tõenditele.
143
Esimene WK toimik sisaldab järgmisi tõendeid:
–
rechtbank Amsterdami (Amsterdami esimese astme kohus, Madalmaad) 6. septembri 2022. aasta otsus (dokument nr 1);
–
äriühingult Kroll Issuer Services Ltd pärinev 5. aprilli 2022. aasta dokument (dokument nr 2);
–
Fortenova Groupi veebisaidi kuvatõmmis (dokument nr 3);
–
14. septembri 2022. aasta väljavõte Venemaa ühtsest riiklikust juriidiliste isikute registrist (dokument nr 4);
–
3. novembri 2022. aasta väljavõte Venemaa ühtsest riiklikust juriidiliste isikute registrist (dokument nr 5);
–
uudisteagentuuri Reuters 3. novembri 2022. aasta artikkel (dokument nr 6);
–
Euractivi 8. novembri 2022. aasta ajakirjandusartikkel (dokument nr 7);
–
Bloomberg Newsi 21. novembri 2022. aasta ajakirjandusartikkel (dokument nr 8);
–
Fortenova Groupi veebisaidi 12. märtsi 2021. aasta pressiteade (dokument nr 9);
–
Fortenova Groupi veebisaidi kuvatõmmis (dokument nr 10);
–
GFC Media Groupi veebisaidi kuvatõmmis (dokument nr 11);
–
ajalehe Večernji list 8. novembri 2022. aasta artikkel (dokument nr 12).
144
Esimene WK toimik sisaldab ka mitut dokumenti, mis on koondatud pealkirja „Lisatõendid“ alla ja mille hulgas on järgmised dokumendid:
–
menetlusdokumendid, mis esitati rechtbank Amsterdamis (Amsterdami esimese astme kohus) toimunud vaidluses, mille pooled on Araabia Ühendemiraatide investor ja eeskätt Fortenova Group, ja nende lisad, nimelt Horvaatia välis- ja Euroopa asjade ministri 25. novembri 2022. aasta kiri; hagejat puudutav 31. oktoobri 2022. aasta väljavõte Venemaa ühtsest riiklikust juriidiliste isikute registrist; 31. oktoobri 2022. aasta tõend selle kohta, et Sberbankile tehti makse Araabia Ühendemiraatide investori kasutatavast erifondist; seda erifondi puudutav 22. novembri 2022. aasta väljavõte Venemaa ühtsest riiklikust juriidiliste isikute registrist; Araabia Ühendemiraatide investori 22. novembri 2022. aasta avaldus; Fortenova Groupi 22. novembril 2022. aasta kiri hagejale ja Fortenova Group TopCo 2021. aasta aruanne;
–
Araabia Ühendemiraatide investori 20. novembri 2022. aasta e-kiri Fortenova Group STAK‑ile;
–
ühe advokaadibüroo 14. detsembri 2022. aasta memorandum, mis saadeti Fortenova Groupile, ja selle lisad, sealhulgas ühelt poolt SBC Aktivi ja SBK Uraniumi ning teiselt poolt Araabia Ühendemiraatide investori vahel sõlmitud hageja ostu-müügileping; Araabia Ühendemiraatide investori ja tehingu tegemiseks kasutatud erifondi vaheline laenuleping; hagejat puudutavad 31. oktoobri 2022. aasta ja 15. novembri 2022. aasta väljavõtted Venemaa ühtsest riiklikust juriidiliste isikute registrist; Sberbanki ja Araabia Ühendemiraatide investori 31. oktoobri 2022. aasta kokkulepe võlanõude loovutamise kohta; 31. oktoobri 2022. aasta tõend selle kohta, et Araabia Ühendemiraatide investori kasutatud erifond tegi makse Sberbankile; seda investorit puudutavad 8. novembri 2022. aasta ja 24. novembri 2022. aasta väljavõtted Venemaa ühtsest riiklikust juriidiliste isikute registrist ning Araabia Ühendemiraatide investori poolt Sberbankile saadetud teatis kohustuse täitmise kohta kolmanda isiku poolt.
145
Teine WK toimik sisaldab ainult Gerechtshof Amsterdami (Amsterdami apellatsioonikohus, Madalmaad) 29. detsembri 2022. aasta otsust.
146
Kolmas WK toimik sisaldab üksnes salastatud tõendi kokkuvõtet, mis on sõnastatud järgmiselt: „Ametlikel äriühinguregistritel põhinev tõend, mis kinnitab, et SBK Art LLC on Venemaa Föderatsiooni valitsuse kontrolli all olev tütarettevõtja.“
– Nõukogu esitatud tõendite usaldusväärsus
147
Hageja seab kahtluse alla esimeses WK toimikus sisalduvate tõendite usaldusväärsuse, millele nõukogu tugines tema nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmisel, leides, et need on pärit ebausaldusväärsetest allikatest, nimelt internetis avaldatud halva kvaliteediga ajakirjandus- ja blogiartiklitest. Eelkõige väidab hageja, et esimeses WK toimikus sisalduvad meediaartiklid üksnes kordavad Horvaatia Fortenova peadirektori ametlikke avaldusi. Lisaks seab hageja kahtluse alla sellise advokaadibüroolt pärineva dokumendi tõendusjõu, millel puudub teave eelkõige selle koostaja kohta ja mis koostati tema sõnul Fortenova Groupi huvides.
148
Nõukogu vaidleb hageja argumentidele vastu. Ta väidab, et ta ei piirdunud ajakirjandusartiklitega, vaid kogus ka ametlikest dokumentidest ja Madalmaade kohtutes toimunud kohtumenetlustest pärinevaid tõendeid.
149
Tuleb meenutada, et kuivõrd liidu asutustel ei ole pädevust kolmandates riikides uurimist läbi viia, peavad nad hindamisel tegelikult lähtuma üldsusele kättesaadavatest teabeallikatest, aruannetest, ajakirjandusartiklitest, salateenistuse aruannetest ja muudest samalaadsetest teabeallikatest. Kohtupraktika kohaselt võib ajakirjandusartikleid aga kasutada selleks, et kinnitada teatud faktilisi asjaolusid, kui need artiklid on piisavalt konkreetsed, täpsed ja ühtelangevad nendes kirjeldatud faktiliste asjaolude osas. Sellega seoses oleks ülemäärane ja ebaproportsionaalne nõuda, et nõukogu uuriks ise kohapeal arvukate meediakanalite poolt teatatud faktiliste asjaolude tõelevastavust (vt 1. juuni 2022. aasta kohtuotsus Prigozhin vs. nõukogu, T‑723/20, ei avaldata, EU:T:2022:317, punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika).
150
Kõigepealt tuleb märkida, et hageja vaidlustab üksnes esimeses WK toimikus sisalduvate tõendite usaldusväärsuse.
151
Kõigepealt tuleb tagasi lükata hageja väide, et nõukogu tugines tema nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmisel üksnes halva kvaliteediga ajakirjandusartiklitele ja blogidele. Tuleb nimelt tõdeda, et ajakirjandusartiklid pärinevad mitmesugustest digitaalsetest teabeallikatest, nagu Reuters (dokument nr 6), Euractiv (dokument nr 7) ja Bloomberg News (dokument nr 8). Mis puudutab nõukogu esitatud tõendite usaldusväärsust, siis tuleb meenutada, nagu on rõhutatud eespool punktis 149, et kuivõrd liidu asutustel ei ole pädevust kolmandates riikides uurimist läbi viia, peavad nad hindamisel tegelikult lähtuma üldsusele kättesaadavatest teabeallikatest, aruannetest, ajakirjandusartiklitest ja muudest samalaadsetest teabeallikatest. Hageja ei tugine pealegi ühelegi muule asjaolule, mis võiks nende tõendite usaldusväärsuse kahtluse alla seada.
152
Järgmiseks väidab hageja, et ajakirjandusartiklites vaid korratakse ühe Fortenova Groupi esindaja avaldusi. Seoses esimese WK toimiku dokumendiga nr 6, mis on Reutersi artikkel, ja tõendiga nr 7, mis on Euractivi artikkel, tuleb märkida, et need ei räägi Fortenova Groupi esindaja avaldustest. Dokumendi nr 8 kohta, mis on Bloomberg Newsi artikkel, tuleb märkida, et see artikkel tsiteerib tõepoolest ühe Fortenova Groupi esindaja öeldut ja kajastab ka Sberbanki esindaja sõnu. Siiski ei sea pelk asjaolu, et ajakirjandusartikkel tsiteerib äriühingu esindaja öeldut, iseenesest kahtluse alla selle tõendi – mis sisaldab ka muud teavet – tõendusjõudu. Lisaks tuleb märkida, et hageja ei ole viidanud ühelegi asjaolule, mis tõendaks selles artiklis sisalduvate avalduste ja teabe ekslikkust.
153
Eeltoodut arvestades ja kuna hageja ei ole esitanud tõendeid, mis seaksid kahtluse alla nõukogu kasutatud allikate usaldusväärsuse, tuleb asuda seisukohale, et need on mõistlikud ja usaldusväärsed eespool punktis 138 viidatud kohtupraktika tähenduses.
154
Lõpuks, mis puudutab ühelt advokaadibüroolt pärinevat dokumenti, mis kuulub nõukogu poolt esimese WK toimiku osasse „Lisatõendid“ lisatud dokumentide hulka, siis tuleb sarnaselt nõukoguga tõdeda, et sellel Fortenova Groupi taotlusel koostatud õiguslikul arvamusel on piiratud tõendusjõud.
– Seotuse kriteeriumi kohaldamine hageja suhtes
155
Hageja väidab sisuliselt, et nõukogu ei ole esitanud konkreetseid, täpseid ja ühtelangevaid tõendeid, mis võimaldaksid luua piisava faktilise aluse, et põhjendada tema nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse seotuse kriteeriumi alusel. Hageja vaidleb vastu sellele, et ta on endiselt Sberbanki kontrolli all, ja väidab, et nõukogu ei ole sellist tegelikku kontrolli tõendanud. Esiteks vaidlustab hageja loetellu kandmise põhjuste selle osa, mille kohaselt Sberbank ta väidetavalt müüs, väites, et selline müük kuulub Vene õiguse kohaldamisalasse ja et nõukogu ei ole tõendanud, et seda ei toimunud.
156
Teiseks vaidleb hageja vastu sellele, et asjaolu, et üks Fortenova Groupi juhatuse liikmetest, kes töötas ka Sberbankis, jäi tööle edasi pärast hageja müümist Sberbanki poolt, tõendab Sberbanki kontrolli hageja üle, seda enam, et tema vara ja hääleõigused Fortenova Groupis olid külmutatud ega võimaldanud tal seda juhatuse liiget asendada.
157
Kolmandaks vaidleb hageja vastu analüüsile, mis on esitatud esimeses WK toimikus sisalduvas ühe advokaadibüroo dokumendis ja milles järeldatakse, et ei ole piisavalt teavet, et teha otsus selle kohta, kas hageja müük Sberbanki poolt on liidu õigusega kooskõlas, ja selle müügi asjaolude kohta. Hageja väidab, et nii müügi asjaolud kui ka tehingu rahastamine Venemaa panga laenu abil ei olnud ebatavalised.
158
Neljandaks väidab hageja, et esimeses WK toimikus sisalduvad tõendid ei võimalda tuvastada, et Sberbank kontrollis teda algsete aktide vastuvõtmise päeval.
159
Täpsemalt vaidlustab hageja esimeses WK toimikus sisalduva Horvaatia välis- ja Euroopa asjade ministri dokumendi, mille kohaselt on ta endiselt Sberbanki kontrolli all, eelkõige seetõttu, et Horvaatia ametiasutustelt ei taotletud luba tema müügiks. Hageja väidab, et Horvaatia ametiasutused ei pidanud seda müüki lubama, kuna määruse nr 269/2014 artikli 17 punkt e, mille kohaselt seda määrust kohaldatakse „kõikide juriidiliste isikute, üksuste või asutuste äritegevuse suhtes, mis tervikuna või osaliselt toimub liidu territooriumil“, ei olnud kohaldatav.
160
Repliigis lisab hageja esiteks, et nõukogu seisukoht, mis seab kahtluse alla selle tehingu kehtivuse, millega Sberbank müüs hageja Araabia Ühendemiraatide investorile, ei ole põhjendatud. Ta väidab nimelt, et see tehing, mis hõlmab Vene müüjat (Sberbank), Vene vara (hageja) ja Araabia Ühendemiraatide ostjat, ei kuulunud määruse nr 269/2014 artikli 17 kohaldamisalasse. Hageja sõnul võis Sberbank teda vabalt müüa, ilma et ta oleks kasutanud määruse nr 269/2014 artikli 6b lõikes 2b ette nähtud erandit.
161
Teiseks vaidleb hageja vastu nõukogu argumendile kõrvalehoidmise kohta, kuna väljaspool liitu välismaise ostjaga välismaise vara kohta sõlmitud tehing ei saa kujutada endast kõrvalehoidmist määruse nr 269/2014 artikli 9 tähenduses.
162
Hageja kordab 2023. aasta septembri loeteludesse jätmise akte ja 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise akte puudutavates muutmisavaldustes argumenti, et nõukogu ei ole esitanud ühtegi tõendit, mis tõendaks veenvalt tema ja Sberbanki vahelist seost.
163
Nõukogu, keda toetavad Horvaatia Vabariik, Madalmaade Kuningriik ja komisjon, vaidleb hageja argumentidele vastu.
164
Tuleb märkida, et vaidlustatud aktide põhjendused põhinevad otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõike 1 lõpus ja määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) artikli 3 lõike 1 lõpus ette nähtud seotuse kriteeriumil.
165
Sellega seoses tuleb rõhutada, et kuigi mõistet „seotus“ kasutatakse sageli piiravaid meetmeid käsitlevates nõukogu aktides, ei ole seda eraldi määratletud ja selle tähendus sõltub kontekstist ja asjasse puutuvatest asjaoludest. Samas võib sellist mõistet käsitada nii, et see hõlmab füüsilisi ja juriidilisi isikuid, kes on omavahel üldiselt seotud ühiste huvide kaudu, ilma et selleks oleks vaja seost majandustegevuse kaudu, kuid mis ei saa siiski tugineda üksnes perekondlikule seosele (25. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus QF vs. nõukogu, T‑386/22, ei avaldata, EU:T:2023:670, punkt 54; vt selle kohta ka 8. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Prigozhina vs. nõukogu, T‑212/22, ei avaldata, EU:T:2023:104, punktid 93, 103 ja 104 ning seal viidatud kohtupraktika).
166
Seotuse kriteeriumi võib seega tõlgendada nii, et see hõlmab mis tahes füüsilist või juriidilist isikut või üksust, kellel on eespool punktis 165 määratletud seos isikuga, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid ühe loetellu kandmise kriteeriumi alusel, mis on ette nähtud otsuses 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) ja määruses nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330).
167
Lisaks, kui üksus kuulub üksusele, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid ühe otsuses 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) ja määruses nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) ette nähtud loetellu kandmise kriteeriumi alusel, või on tema kontrolli all, siis on neid kahte üksust ühendav kapitali- või kontrollisuhe ilmselgelt seos eespool punktis 165 kirjeldatud tähenduses, kui esineb märkimisväärne oht, et kõnealune emaettevõtja avaldab talle kuuluvale üksusele survet või kontrollib seda teda puudutavate meetmete mõjust kõrvalehoidmiseks (vt analoogia alusel 4. septembri 2015. aasta kohtuotsus NIOC jt vs. nõukogu, T‑577/12, ei avaldata, EU:T:2015:596, punkt 114).
168
Tuleb meenutada, et põhjused, mille alusel hageja nimi vaidlusalustesse loeteludesse kanti, on esitatud eespool punktis 10 ning neid ei muudetud 2023. aasta märtsi, 2023. aasta septembri ja 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktides. Sellest tuleneb sisuliselt, et hageja nimi kanti ja seejärel jäeti vaidlusalustesse loeteludesse Sberbankiga seotud üksusena seetõttu, et ta on Sberbanki tütarettevõtja, mis asutati spetsiaalselt Sberbanki huvide esindamiseks Fortenova Groupis, ning tegeliku kontrolli tõttu, mis Sberbankil säilis hageja üle, vaatamata tema aktsiate väidetavale ülekandmisele Araabia Ühendemiraatide ärimehele.
169
Selles kontekstis tuleb kontrollida, kas nõukogu poolt vaidlustatud aktide vastuvõtmiseks esitatud tõendid vastavad temal lasuvale tõendamiskoormisele ja kujutavad endast piisavalt konkreetsete, täpsete ja ühtelangevate kaudsete tõendite kogumit, et toetada hageja nime seotuse kriteeriumi alusel vaidlusalustesse loeteludesse kandmise põhjusi.
170
Mis puudutab käesolevas asjas hageja staatust Sberbanki tütarettevõtjana Sberbanki huvide hoidmiseks Fortenova Groupis, siis ei ole poolte vahel vaidlust selles, et Sberbankile kuulus tema tütarettevõtjate SBK Uranium ja SBC Aktiv kaudu 100% osalus hetkel, kui Sberbanki nimi lisati vaidlusalustesse loeteludesse otsusega 2022/1272 ja rakendusmäärusega 2022/1270. Lisaks ei vaidle hageja vastu sellele, et ta asutati 10. detsembril 2021 erifondina hoiusesertifikaatide ja vahetusvõlakirjade tarvis, mis Sberbankil olid Fortenova Groupis ehk Madalmaades asuvas äriühingus Fortenova Group TopCo. Hageja ei vaidle vastu ka sellele, et 5. aprillil 2022 kandis Sberbank talle need hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad üle.
171
Nõukogu võttis aga 21. juulil 2022 vastu otsuse 2022/1272 ja rakendusmääruse 2022/1270, millega ta kandis numbri 108 all Sberbanki nime vaidlusalustesse loeteludesse. Määruse nr 269/2014 artikli 2 kohaselt külmutati Sberbanki nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise kuupäeval ehk 21. juulil 2022 kõik rahalised vahendid ja majandusressursid, mis olid Sberbanki omandis, valduses või kontrolli all liidus, ning tema käsutusse ei tohtinud ei otseselt ega kaudselt anda rahalisi vahendeid ega majandusressursse, mis hõlmas muu hulgas Madalmaades asuva Fortenova Group TopCo hoiustamissertifikaate ja vahetusvõlakirju, mis olid hageja kaudu kaudselt tema omandis. Lisaks külmutati alates samast kuupäevast ka nende hoiusesertifikaatide ja vahetusvõlakirjadega seotud hääleõigused ja osalused, kuna need kujutasid endast majandusressursse määruse nr 269/2014 artikli 1 punkti d tähenduses.
172
Järelikult oli hageja ainus eesmärk omada erifondina Sberbanki Madalmaades asuva Fortenova Group TopCo hoiusesertifikaate ja vahetusvõlakirju, mis külmutati pärast Sberbanki nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse.
173
Hageja ei vaidle vastu sellele, et tema Madalmaades asuva Fortenova Group TopCo hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad külmutati alates Sberbanki nime kandmisest vaidlusalustesse loeteludesse. Hageja väidab siiski, et ta lakkas olemast Sberbanki tütarettevõtja alates 31. oktoobrist 2022, kui Sberbanki tütarettevõtjad SBK Uranium ja SBC Aktiv, kellele ta kuulus, müüsid ta Araabia Ühendemiraatide investorile, ning ta väidab, et seetõttu ei olnud ta tema nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise kuupäeval, see tähendab 16. detsembril 2022 ning 2023. aasta märtsi, 2023. aasta septembri ja 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide vastuvõtmise kuupäeval enam Sberbanki tütarettevõtja.
174
Esimene WK toimik sisaldab selle müügi kohta hageja võõrandamise lepingut, millele on alla kirjutanud SBK Uranium ja SBC Aktiv ning Araabia Ühendemiraatide investor, ning Sberbanki ja selle Araabia Ühendemiraatide investori vahelist müügilepingut, mille ese on selle tulemusel, et 5. aprillil 2022 kanti hagejale üle Fortenova Group TopCo hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad, Sberbankile kuuluv võlanõue. Esimene WK toimik sisaldab ka laenulepingut, mis on sõlmitud erifondi (mida Araabia Ühendemiraatide investor kasutas hageja omandamiseks) ja ühe Vene panga vahel, ning tõendit selle panga poolt 31. oktoobril 2022 sellele fondile tehtud ülekande kohta ja samal kuupäeval kõnealuse fondi poolt Sberbankile kõnealuse võlanõude rahuldamiseks tehtud ülekande kohta.
175
Nõukogu, keda toetavad Horvaatia Vabariik, Madalmaade Kuningriik ja komisjon, leiab, et sellel müügil ei ole liidus mõju, kuna liikmesriigi pädev asutus ei ole andnud selleks luba vastavalt määruse nr 269/2014 artikli 6b lõikes 2b sätestatud erandile.
176
Sellega seoses tuleb meenutada, et eespool punktist 171 nähtub, et alates Sberbanki nime kandmisest vaidlusalustesse loeteludesse 21. juulil 2022 külmutati hageja hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad liidus asuva Fortenova Group TopCos määruse nr 269/2014 artikli 2 alusel.
177
Määruse nr 269/2014 artikli 1 punktis f on „rahaliste vahendite külmutamine“ määratletud kui „toimingud, millega tõkestatakse rahaliste vahendite liigutamine, ülekandmine, muutmine, kasutamine, juurdepääs neile ja tehingud nendega, mis võiks kaasa tuua muutusi nende mahus, väärtuses, asukohas, omandilises kuuluvuses, valduses, laadis, otstarbes või muid muutusi, mis võimaldaksid kõnealuseid rahalisi vahendeid kasutada, sealhulgas portfelli hallata“.
178
Järelikult, nagu tuleneb määruse nr 269/2014 artikli 1 punkti f kohaldamisest, ei saanud käesolevas asjas hagejale kuuluvaid hoiusesertifikaate ja vahetusvõlakirju alates Sberbanki nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmisest ehk 21. juulist 2022 enam kuidagi liigutada, üle kanda, muuta, kasutada ega neile juurde pääseda, mis oleks võinud kaasa tuua eeskätt muutusi nende omandilises kuuluvuses, valduses või muid muutusi, mis oleks võimaldanud neid kasutada.
179
Ainus võimalus nende hagejale kuuluvate hoiusesertifikaatide ja vahetusvõlakirjade vabastamiseks seisnes kas Sberbanki nime kustutamises vaidlusalustest loeteludest või mõne määruses nr 269/2014 ette nähtud erandi kohaldamises.
180
Sellega seoses tuleb tõdeda, et Sberbanki nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise ajal lisas nõukogu otsusega 2022/1272 otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõikele 15 konkreetselt numbri 108 alla kantud Sberbanki tarvis erandi, mis nägi teatavatel tingimustel ette külmutatud rahaliste vahendite või majandusressursside vabastamise. Lisaks sisaldab määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) artikli 6b lõige 2b sama erandit, mis on sõnastatud identselt otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõikega 15.
181
Tuleb meenutada, et hagejal on hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad Madalmaades asuva Fortenova Group TopCos. Lisaks ei ole poolte vahel vaidlust selles, et Madalmaade pädevalt asutuselt ega üheltki muult mõne liikmesriigi asutuselt ei taotletud luba hageja võõrandamiseks Araabia Ühendemiraatide investorile. Seda kinnitavad ka esimese WK toimiku tõendid nr 7, 8 ja 9, mis on vastavalt Reutersi, Euractivi ja Bloomberg Newsi avaldatud artiklid, mille kohaselt hageja võõrandamiseks Sberbanki poolt Araabia Ühendemiraatide investorile ei esitatud Horvaatia ega Madalmaade asutustele loataotlust.
182
Hageja sõnul on määruse nr 269/2014 artikli 6b lõige 2b kohaldatav üksnes siis, kui tehing kuulub määruse nr 269/2014 artikli 17 kohaldamisalasse, millega käesoleval juhul tegemist ei ole, kuna kõnealune tehing puudutas Venemaa üksuse, see tähendab tema enda omandi võõrandamist vastavalt Vene õigusele ja selles osalesid füüsilised või juriidilised isikud, kes ei olnud liidu kodanikud ja kelle asukoht ei olnud liidus.
183
Esiteks tuleb kindlaks teha, kas määrus nr 269/2014 oli kohaldatav tehingule, millega Sberbank võõrandas hageja oma tütarettevõtjate SBC Aktiv ja SBK Uranium kaudu Araabia Ühendemiraatide investorile.
184
Sellega seoses tuleb meenutada, et määruse nr 269/2014 artikli 17 punktis a on sätestatud, et seda määrust kohaldatakse „liidu territooriumil, sealhulgas õhuruumis“.
185
Käesolevas asjas tuleb tõdeda, et kõnealune tehing tehti Sberbanki Venemaal asuvate tütarettevõtjate SBC Aktiv ja SBK Uranium vahendusel Sberbanki ja Araabia Ühendemiraatide investori vahel ning see puudutas Venemaal asuva äriühingu, st hageja müüki. Ent nagu nähtub esimese WK toimiku dokumendist nr 1, asutati hageja erifondina üksnes Sberbanki huvide tarvis Fortenova Groupis, see tähendab Madalmaades asuva Fortenova Group TopCo hoiusesertifikaatide ja vahetusvõlakirjade tarvis, mis kanti hagejale üle 5. aprillil 2022. Järelikult, kuigi hageja on Venemaal asuv äriühing, kuuluvad talle liidus asuva äriühingu hoiusesertifikaatide ja vahetusvõlakirjade kujul liidus asuvad rahalised vahendid.
186
Kuna hageja müük Sberbanki poolt Araabia Ühendemiraatide investorile tooks kaasa nende liidu territooriumil asuvate vahendite ülekandmise, siis oli määrus nr 269/2014 selle määruse artikli 17 punkti a alusel kohaldatav hageja võõrandamisele Sberbanki poolt Araabia Ühendemiraatide investorile.
187
Teiseks tuleb kindlaks teha, kas määruse nr 269/2014 artikli 6b lõikes 2b ette nähtud erand oli kohaldatav kõnealusele tehingule, millega hageja müüdi Araabia Ühendemiraatide investorile.
188
Vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale tuleb liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada mitte üksnes sätte sõnastust, vaid ka selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa see säte on (vt 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus X (Euroopa vahistamismäärus – ne bis in idem), C‑665/20 PPU, EU:C:2021:339, punkt 69 ja seal viidatud kohtupraktika).
189
Tuleb meelde tuletada, et määruse nr 269/2014 artikli 6b lõikes 2b on sätestatud, et „[e]randina artiklist 2 võivad liikmesriigi pädevad asutused tingimustel, mida nad peavad asjakohaseks, lubada vabastada teatavad külmutatud rahalised vahendid või majandusressursid või teha teatavad rahalised vahendid või majandusressursid kättesaadavaks I lisa kandes 108 nimetatud üksusele, olles eelnevalt kindlaks teinud, et sellised rahalised vahendid või majandusressursid on vajalikud selleks, et lõpetada liidus asuvas juriidilises isikus, üksuses või asutuses nimetatud üksusele otseselt või kaudselt kuuluvate omandiõiguste käimasolev müük ja üleandmine 31. oktoobriks 2022“.
190
Esiteks nähtub määruse nr 269/2014 artikli 6b lõike 2b sõnastusest, et seda erandit kohaldatakse liidus asuvas juriidilises isikus, üksuses või asutuses Sberbankile otseselt või kaudselt kuuluvate omandiõiguse müügi suhtes.
191
Sellega seoses tuleb tagasi lükata hageja argument, et see erand ei ole kõnealusele tehingule kohaldatav, kuna selle tehingu ese oli Venemaal asuv äriühing, st tema ise, ning see ei puudutanud liidus asuvat vara. Nimelt, nagu nähtub eespool punktist 170, kuulus Sberbanki nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise kuupäeval talle 100% osalus hagejas oma tütarettevõtjate SBK Uranium ja SBC Aktiv kaudu ning hagejal olid Madalmaades asuva Fortenova Group TopCo kapitalis hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad. Järelikult kujutasid need hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad endast Sberbankile kaudselt kuuluvaid omandiõigusi liidus asuvas juriidilises isikus, st Madalmaades asuvas äriühingus Fortenova Group Topco.
192
Teiseks, mis puudutab määruse nr 269/2014 artikli 6b lõike 2b süstemaatilist tõlgendamist, siis tuleb tõdeda, et selles sättes ette nähtud erand on erand määruse nr 269/2014 artiklist 2, mis näeb ette füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele kuuluvate rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise. Kuna puudub määruse nr 269/2014 artikli 6b lõikes 2b ette nähtud luba vabastamiseks, ei saa määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 alusel külmutatud rahalisi vahendeid ja majandusressursse vabastada ning nende omandiõigust ei saa üle anda.
193
Kolmandaks on selline tõlgendus kooskõlas määruse nr 269/2014 eesmärkidega. Selles määruses ette nähtud erandite, nagu artikli 6b lõikes 2b ette nähtud erandi eesmärk on selgelt piiritleda juhud, mil vaidlusalustesse loeteludesse kantud üksused võivad taotleda pädevatelt riigisisestelt asutustelt luba külmutatud vara müümiseks, ja seega tagada piiravate meetmete tõhusus. Järelikult on see erand kooskõlas kõnealuseid piiravaid meetmeid reguleerivate õigusnormide eesmärkidega; nende õigusnormidega taotletakse eesmärke, mis on seotud vajadusega avaldada olukorra tõsidust arvestades Venemaa ametivõimudele maksimaalset survet, et nad lõpetaksid oma tegevuse ja poliitika, mis destabiliseerib Ukrainat, ning selle riigi vastase sõjalise agressiooni.
194
Seega ei saa füüsilised ja juriidilised isikud, kelle nimi on kantud vaidlusalustesse loeteludesse, kanda selliseid külmutatud rahalisi vahendeid nagu hagejale Fortenova Groupis kuuluvat liidus asuvat vara üle muudele isikutele väljaspool liitu, ilma et nad kasutaksid sellist erandit, nagu on ette nähtud määruse nr 269/2014 artikli 6b lõikes 2b.
195
Hageja müük Sberbanki poolt, mille ainus eesmärk on hoiustamissertifikaatide ja vahetusvõlakirjade omamine liidus asuvas Fortenova Group TopCos, tooks aga kaasa selle külmutatud vara vabastamise ja üleandmise pärast Sberbanki nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse.
196
Järelikult, vastupidi sellele, mida väidab hageja, oli määruse nr 269/2014 artikli 6b lõige 2b kohaldatav selle müügile Araabia Ühendemiraatide investorile, mistõttu oli vaja taotleda ja saada Madalmaade pädevalt asutuselt luba kõnealuse tehingu tegemiseks.
197
Nimelt, kui sellist tehingut tunnustataks liidus ilma määruses nr 269/2014 ette nähtud erandi alusel antud pädeva riigisisese asutuse loata, kaotaksid Sberbanki suhtes võetud piiravad meetmed täielikult oma mõju.
198
Sellega seoses tuleb tõdeda, et selleks müügiks ei saadud liikmesriigi pädevalt asutuselt eelnevat luba vastavalt määruse nr 269/2014 artikli 6b lõikele 2b. Sellise loa puudumisel ei saa see müük aga liidu õiguse seisukohast piiravatele meetmetele mõju avaldada. Seega kvalifitseeris nõukogu hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise põhjustes selle müügi õigesti „väidetavaks ülekandmiseks“.
199
Sellest järeldub, et määruse nr 269/2014 sätetega on vastuolus see, et Sberbank andis ilma liikmesriigi pädeva asutuse loata Araabia Ühendemiraatide investorile üle hageja liidus asuvad Fortenova Group TopCo hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad, mis külmutati pärast Sberbanki nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse, ning seetõttu tuleb asuda seisukohale, et sel puudub liidu õiguses mõju.
200
Järelikult ei muutnud hageja väidetav müük Araabia Ühendemiraatide investorile liidu õiguse seisukohast tema olukorda algsete aktide ja 2023. aasta märtsi, 2023. aasta septembri ja 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide vastuvõtmise kuupäeval võrreldes tema olukorraga Sberbanki nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise kuupäeval. Nimelt olid hagejal pärast Sberbanki nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse jätkuvalt külmutatud hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad Fortenova Group TopCos, mida ei saanud alates sellest kuupäevast enam kuidagi muuta ning mille omandiõiguse üleandmine ei olnud võimalik ilma liikmesriigi pädeva asutuse loata need rahalised vahendid vabastada
201
Sellest järeldub, et asjaolu, et hagejal on jätkuvalt pärast Sberbanki nime kandmist vaidlusalustesse loeteludesse külmutatud Madalmaades asuvas Fortenova Group TopCos hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad, tõendab ühiste huvide olemasolu, mis teda Sberbankiga seovad.
202
Kõiki neid asjaolusid arvestades tuleb asuda seisukohale, et nõukogu esitas piisavalt konkreetsete, täpsete ja ühtelangevate kaudsete tõendite kogumi, millest nähtub, et hageja oli algsete aktide ja 2023. aasta märtsi, 2023. aasta septembri ja 2024. aasta märtsi loeteludesse jätmise aktide kuupäeval Sberbankiga seotud juriidiline isik seotuse kriteeriumi tähenduses, kuna ta omas jätkuvalt Sberbanki huvisid Fortenova Groupis.
203
Piiravad meetmed kehtestanud otsuse seaduslikkuse kontrolli kohta on kohtupraktikas kõnealuste meetmete ennetavat olemust arvestades otsustatud, et kui liidu kohus leiab, et vähemalt üks märgitud põhjustest on piisavalt täpne, konkreetne ja tõendatud ning kujutab juba iseenesest piisavat alust sellele otsusele, siis asjaolu, et teised põhjused seda ei ole, ei saa õigustada nimetatud otsuse tühistamist (vt 28. novembri 2013. aasta kohtuotsus nõukogu vs. Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, punkt 72 ja seal viidatud kohtupraktika).
204
Seega õigustab asjaolu, et hageja on Sberbanki tütarettevõtja, kellel on Fortenova Group TopCos hoiusesertifikaadid ja vahetusvõlakirjad, juba eraldivõetuna teise väite tagasilükkamist, ilma et oleks vaja analüüsida, kas on põhjendatud ülejäänud põhjused, mis puudutavad Sberbanki jätkuvat tegelikku kontrolli hageja üle.
205
Järelikult tuleb hindamisviga puudutav väide tagasi lükata.
Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumisel põhinev väide
206
Hageja väidab, et vaidlustatud aktid ei aita kaasa liidu eesmärkide saavutamisele. Hageja sõnul ei ole tema nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise ja sinna jätmise eesmärk suurendada sõja maksumust Venemaa Föderatsiooni jaoks, vaid sellega taotletakse tegelikult muid eesmärke, mis on seotud Horvaatia Vabariigi majanduslike huvidega Fortenova Groupis ehk äriühingus, mida ta peab strateegiliselt oluliseks.
207
Hageja väidab, et tema nime kandmine ja jätmine vaidlusalustesse loeteludesse on ebavajalik ja -proportsionaalne. Ta leiab, et kuna Sberbanki nime kandmine vaidlusalustesse loeteludesse tõi kaasa kogu tema tütarettevõtjate liidus asuva vara külmutamise, ei olnud vaja teda rohkem karistada olukorras, kus – nagu väidab nõukogu – Sberbank ei ole kunagi kaotanud kontrolli tema üle.
208
Lisaks väidab hageja, et Fortenova Group oli kohustatud tegutsema pärast Sberbanki suhtes võetud piiravaid meetmeid. Kui Fortenova Group oleks olnud seisukohal, et Araabia Ühendemiraatide investor ei ostnud hageja aktsiaid enda arvel, oleks kõnealused finantsinstrumendid jäänud külmutatuks, isegi kui nõukogu ei oleks hageja nime vaidlusalustesse loeteludesse kandnud.
209
Nõukogu, keda toetavad Madalmaade Kuningriik ja komisjon, vaidleb hageja argumentidele vastu.
210
Liidu õiguse üldpõhimõtete hulka kuuluv proportsionaalsuse põhimõte, mida on korratud ELL artikli 5 lõikes 4, nõuab, et liidu õigusnormiga rakendatavad meetmed oleksid vastava õigusaktiga taotletavate õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks sobivad ega läheks kaugemale sellest, mis on nende eesmärkide saavutamiseks vajalik (15. novembri 2012. aasta kohtuotsus Al-Aqsa vs. nõukogu ja Madalmaad vs. Al-Aqsa, C‑539/10 P ja C‑550/10 P, EU:C:2012:711, punkt 122).
211
Käesolevas asjas tuleb märkida, et hageja määratlemine Sberbankiga seotud juriidilise isikuna järgib ühte ÜVJP eesmärki. Piiravate meetmete võtmine üksuste suhtes, kes on seotud füüsiliste või juriidiliste isikute, üksuste või asutustega, kes on kantud vaidlusalustesse loeteludesse mõne otsuses 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) ette nähtud kriteeriumi alusel, vastab nimelt ELL artikli 21 lõike 2 punktis c nimetatud eesmärgile säilitada rahu, ennetada konflikte ja tugevdada rahvusvahelist julgeolekut kooskõlas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega. Sellest järeldub, et arvestades hageja suhtes võetud piiravate meetmetega taotletavaid eesmärke, ei saa neid meetmeid pidada iseenesest ebasobivaks (vt selle kohta analoogia alusel 2. detsembri 2020. aasta kohtuotsus Kalai vs. nõukogu, T‑178/19, ei avaldata, EU:T:2020:580, punkt 171 ja seal viidatud kohtupraktika).
212
Käesoleva kohtuasja asjaoludel tuleb lisaks märkida, et otsuse 2022/329 põhjendustes 2–10 viitas nõukogu olukorra jätkuvale halvenemisele Ukrainas, mis viis 24. veebruaril 2022 Venemaa Föderatsiooni agressioonini Ukraina vastu, rikkudes jämedalt selle riigi territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust. Seega leidis nõukogu olukorra halvenemise tõttu Ukrainas, mida iseloomustas Venemaa Föderatsiooni agressioonisõja puhkemine, et taotletud eesmärkide saavutamiseks tuleb laiendada nende isikute ja üksuste ringi, kelle suhtes kohaldatakse kõnealuseid piiravaid meetmeid. Niisugune toimimisviis, mis põhineb õiguste astmelisel riivel sõltuvalt meetmete tõhususest, tõendab aga meetmete proportsionaalsust (vt analoogia alusel 28. novembri 2013. aasta kohtuotsus nõukogu vs. Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, punkt 126, ja 25. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Almaz-Antey Air and Space Defence vs. nõukogu, T‑255/15, ei avaldata, EU:T:2017:25, punkt 104).
213
Lisaks, laiendades meetmeid ka füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele ja asutustele, kes on seotud isikutega, kes on kantud vaidlusalustesse loeteludesse mõne otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõikes 1 ette nähtud kriteeriumi alusel, võis nõukogu õiguspäraselt loota, et Venemaa Föderatsioon lõpetab tegevuse või et see muutub seda teostavate isikute jaoks kulukamaks, et aidata kaasa Ukraina territoriaalse terviklikkuse, suveräänsuse ja sõltumatuse jämeda rikkumise lõpetamisele (vt selle kohta 13. septembri 2018. aasta kohtuotsus Rosneft jt vs. nõukogu, T‑715/14, ei avaldata, EU:T:2018:544, punkt 157). Seega, vastupidi sellele, mida väidab hageja, esineb seos tema nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise ja piiravate meetmete eesmärgi vahel.
214
Sellega seoses tuleb meenutada, et piiravate meetmete korra kehtestava liidu õigusaktiga taotletavate eesmärkide olulisus õigustab isegi märkimisväärseid negatiivseid tagajärgi teatud ettevõtjatele, sealhulgas neile, kes ei vastuta kuidagi olukorra eest, mis viis asjaomaste meetmete võtmiseni (vt analoogia alusel 3. septembri 2008. aasta kohtuotsus Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon, C‑402/05 P ja C‑415/05 P, EU:C:2008:461, punkt 361, ning 28. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, punkt 150).
215
Hageja nime kandmine vaidlusalustesse loeteludesse Sberbankiga seotud juriidilise isikuna ja sellest tulenevad piiravad meetmed on samuti vajalikud ELL artiklis 21 nimetatud eesmärkide saavutamiseks ja elluviimiseks, kuna alternatiivsed ja vähem piiravad meetmed, nagu eelneva loa kord või kohustus ülekantud rahaliste vahendite kasutamist tagantjärele põhjendada, ei võimalda sama tõhusalt saavutada taotletavat eesmärki, arvestades eelkõige võimalust kehtestatud piirangutest kõrvale hoida (vt selle kohta 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Makhlouf vs. nõukogu, T‑443/13, ei avaldata, EU:T:2016:27, punkt 112, ja 25. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Almaz-Antey Air and Space Defence vs. nõukogu, T‑255/15, ei avaldata, EU:T:2017:25, punkt 106). Lisaks ei ole hageja tõendanud, et vähem piiravad alternatiivsed meetmed oleksid võimaldanud neid eesmärke sama tõhusalt saavutada.
216
Lisaks tuleb tõdeda, et otsus 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) ja määrus nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) näevad ette võimaluse anda eriluba, mis võimaldab rahalised vahendid, muu finantsvara või muud majandusressursid vabastada, ning vaadata korrapäraselt läbi asjaomaste isikute või üksuste nimede kandmine vaidlusalustesse loeteludesse, et võimaldada niisuguste isikute ja üksuste sealt kustutamist, kes ei vasta enam nendesse loeteludesse kandmise kriteeriumidele.
217
Mis puudutab hageja argumenti, et tema nime kandmine vaidlusalustesse loeteludesse on ebavajalik, kuna tema vara oli juba külmutatud Sberbanki nime loetellu kandmise tagajärjel, siis tuleb esiteks märkida, et võimalus kanda vaidlusalustesse loeteludesse ka füüsilised või juriidilised isikud, üksused ja asutused, kes on seotud isikutega, kelle suhtes kohaldatakse sanktsioone, tuleneb otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 2 lõikest 1 ja määruse nr 269/2014 (muudetud määrusega 2022/330) artikli 3 lõikest 1.
218
Teiseks võib sellise loetellu kandmise eesmärk olla ka vältida piiravatest meetmetest kõrvalehoidmise ohtu. Kohtupraktikast tuleneb nimelt, et kui üksuse rahalised vahendid külmutatakse, siis valitseb märkimisväärne oht, et see üksus avaldab enda omandis või kontrolli all olevatele üksustele survet, selleks et tema suhtes võetud meetmete tagajärgedest kõrvale hoida, mistõttu on niisuguste üksuste rahaliste vahendite külmutamine vajalik ja sobiv, et tagada võetud meetmete tõhusus ja see, et nendest meetmetest ei hoita kõrvale (vt selle kohta 13. märtsi 2012. aasta kohtuotsus Melli Bank vs. nõukogu, C‑380/09 P, EU:C:2012:137, punkt 58, ja 22. septembri 2016. aasta kohtuotsus NIOC jt vs. nõukogu, C‑595/15 P, ei avaldata, EU:C:2016:721, punkt 89).
219
Seega, vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei olnud vaidlustatud aktide vastuvõtmine, millega tema nimi kanti ja jäeti vaidlusalustesse loeteludesse, ebavajalik isegi vaatamata sellele, et vahendid, mis tal liidus olid, olid juba külmutatud Sberbanki nime vaidlusalustesse loeteludesse kandmise tagajärjel. Sellega seoses nähtub eelkõige 20. novembri 2022. aasta e-kirjast, mille Araabia Ühendemiraatide investor saatis Fortenova Groupile ja mis on lisatud esimese WK toimiku osasse „Lisatõendid“, et see investor leidis, et sel kuupäeval ei olnud hageja enam sellise üksuse kontrolli all, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, ning palus luba osaleda tulevastel Fortenova Groupi koosolekutel ja kasutada seal oma hääleõigusi.
220
Lisaks tuleb tagasi lükata ka hageja argument, et tema nime loetellu kandmine on Horvaatia Vabariigi huvide kaitse vahend. Nimelt on otsuse 2014/145 (muudetud otsusega 2022/329) artikli 3 lõikes 1 ette nähtud, et „[n]õukogu otsustab liikmesriigi […] ettepanekul ühehäälselt lisas esitatud loetelu kehtestamise ja sellesse muudatuste tegemise“. Seega tegi nõukogu, mitte Horvaatia Vabariik, ühehäälselt otsuse kanda hageja nimi vaidlusalustesse loeteludesse, et saavutada ÜVJP eesmärgid.
221
Sellest järeldub, et tuleb tagasi lükata proportsionaalsuse põhimõttel põhinev väide ja seega jätta hagi tervikuna rahuldamata.
Kohtukulud
222
Vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
223
Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1 kannavad menetlusse astunud liikmesriigid ja institutsioonid ise oma kohtukulud.
224
Kuna hageja on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud, sealhulgas ajutiste meetmete kohaldamise menetlusega seotud kulud, vastavalt nõukogu nõudele välja mõista hagejalt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud. Jätta Horvaatia Vabariigi, Madalmaade Kuningriigi ja komisjoni kohtukulud nende endi kanda.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (esimene koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Jätta SBK Art OOO kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud, sealhulgas ajutiste meetmete kohaldamise menetlusega seotud kulud.
3.
Jätta Horvaatia Vabariigi, Madalmaade Kuningriigi ja Euroopa Komisjoni kohtukulud nende endi kanda.
Mastroianni
Brkan
Tóth
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 30. aprillil 2025 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.