62022CO0561_INF
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 7. märtsi 2023. aasta määrus –Willy Hermann Service
(kohtuasi C‑561/22)
Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Direktiiv 2013/34/EL – Artiklid 30 ja 51 – Aruandeaasta finantsaruannete avaldamine – Sanktsioonid avaldamata jätmise korral – Tsiviilkohtu poolt sunniraha rakendamine – Haldusmenetlus selle sunniraha, mida ei saa enam vaidlustada, sissenõudmiseks – Õigusnormid, mis välistavad selle sunniraha läbivaatamise halduskohtus – Seadusjõud – Tõhususe põhimõte – Proportsionaalsus
Asutamisvabadus – Äriühingud – Direktiiv 2013/34 – Teatavat liiki ettevõtjate kohustused seoses finantsaruannetega – Üldine avaldamisnõue – Puudumine – Sanktsioonid – Halduskohtu poolt sunniraha rakendamine – Riigisisesed õigusnormid, mis välistavad selle sunniraha läbivaatamise halduskohtus – Lubatavus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/34, artiklid 30 ja 51)
(vt punktid 33–37 ja 41 ning resolutsioon)
Resolutsioon
Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et halduskohus, kes otsustab äriühingule ja tema juhatajale raamatupidamise aastaaruande avaldamata jätmise tõttu rakendatud sunniraha sissenõudmise üle, on seotud jõustunud tsiviilkohtu otsusega, millega seda sunniraha rakendati ja millega määrati kindlaks selle suurus, et tagada nende kohustuste täitmine, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/34/EL teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta ja millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/43/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ artiklitest 30 ja 51, nagu need on liikmesriigi õigusesse üle võetud.