62023CJ0511_RES
Kohtuasi C‑511/23
Caronte & Tourist SpA
versus
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM)
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus))
Euroopa Kohtu (teine koda) 30. jaanuari 2025. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Konkurents – ELTL artikkel 102 – Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine – Liikmesriikide konkurentsiasutustele konkurentsinormide täitmise tagamiseks vajalike volituste andmine – Direktiiv (EL) 2019/1 – Liikmesriikide konkurentsiasutuste sõltumatus – Artikli 4 lõige 5 – ELTL artiklite 101 ja 102 täitmise tagamise menetluste prioriteetide seadmine – Ettevõtjatele ja ettevõtjate ühendustele määratavad rahatrahvid – Artikkel 13 – Konkurentsiõiguse normide rikkumise menetlused – Mõistliku aja järgimine – Riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette liikmesriigi ametiasutuse kohustuse esitada etteheidete protokoll 90‑päevase aegumistähtaja jooksul alates rikkumise olulistest asjaoludest teadasaamisest – Liikmesriigi konkurentsiasutuse otsuse täielik ja automaatne tühistamine selle tähtaja eiramise korral – Ne bis in idem’i põhimõte – Samadel asjaoludel uue rikkumismenetluse algatamise õiguse kaotamine – Tõhususe põhimõte – Ettevõtjate kaitseõigused
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Tõlgendus, mida taotletakse põhjusel, et riigisiseses olukorras on kohaldatav liidu õigusnorm, mille kohaldamine on riigisisese õigusega ette nähtud – Selle tõlgenduse andmise pädevus
(ELTL artikkel 267)
(vt punktid 29–34)
Institutsioonide aktid – Direktiivid – Rakendamine liikmesriikide poolt – Liikmesriikide kohustused ülevõtmise tähtaja jooksul – Kohustus vältida selliste meetmete võtmist, mis võiksid ohustada direktiivi eesmärkide saavutamist – Liikmesriikide kohtute kohustus tõlgendada riigisisest õigust alates direktiivi jõustumisest nii palju kui võimalik viisil, mis ei ohusta seatud eesmärgi saavutamist
(ELL artikli 4 lõige 3; ELTL artikli 288 kolmas lõik)
(vt punktid 36–40)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Kohaldamine liikmesriigi konkurentsiasutuste poolt – Liidu konkurentsiõiguse rikkumise tuvastamise ja trahvi määramise otsus – Riigisiseste menetlusnormide kohaldatavus – Tingimused – Tõhususe põhimõtte järgimine – Riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette liikmesriigi ametiasutuse kohustuse esitada etteheidete protokoll 90‑päevase aegumistähtaja jooksul alates rikkumise olulistest asjaoludest teadasaamisest – Õigusnormid, mis võivad kahjustada liikmesriigi konkurentsiasutuse sõltumatut tegevust – Õigusnormid, mis kujutavad endast süsteemset ohtu, et liidu konkurentsiõiguse rikkumised jäävad karistamata – Lubamatus
(ELTL artikkel 102; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2019/1, artikli 4 lõige 5 ja artikli 13 lõige 1)
(vt punktid 43–61, 66–76 ja 81 ning resolutsioon)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Kohaldamine liikmesriigi konkurentsiasutuste poolt – Liidu konkurentsiõiguse rikkumise tuvastamise ja trahvi määramise otsus – Riigisiseste menetlusnormide kohaldatavus – Tingimused – Tõhususe põhimõtte järgimine – Puudutatud ettevõtjate kaitseõiguste järgimine – Nende tingimuste kaalumine rikkumismenetluses kohaldatavate tähtaegade kindlaksmääramisel
(ELTL artikkel 102; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2019/1, artikli 3 lõiked 1 ja 2)
(vt punktid 62–65)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Liikmesriikide kohustused – Keeld võtta või hoida kehtivana meetmeid, mis ohustavad nende eeskirjade soovitud toimet – Liikmesriikide kohtute kohustused – Kohustus tõlgendada riigisiseseid õigusnorme kooskõlas liidu õigusega – Ulatus
(ELTL artikkel 102; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2019/1)
(vt punktid 78–80)
Kokkuvõte
Vastuseks Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia) eelotsusetaotlusele tuvastas Euroopa Kohus, et riigisisesed õigusnormid, mis liikmesriigi konkurentsiasutuse läbiviidavas konkurentsivastase tegevuse tuvastamise menetluses kohustavad seda asutust algatama võistleva menetlusetapi 90 päeva jooksul alates hetkest, mil ta sai teada väidetava rikkumise olulistest asjaoludest, on vastuolus direktiiviga 2019/1 (
1
) ja ELTL artikliga 102.
Autorità garante della concorrenza e del mercato (Itaalia konkurentsi‑ ja turujärelevalveamet, edaspidi „AGCM“) sai 24. märtsil 2018 kaebuse, millega vaidlustati hinnad, mida kohaldas äriühing Caronte & Tourist SpA (edaspidi „C&T“), kes osutab parvlaevateenuseid Messina väinas (Itaalia).
AGCM võttis täiendava teabe saamiseks ühendust Messina sadama käitajaga ja tegi seejärel C&T‑le 4. augustil 2020 teatavaks oma otsuse algatada menetlus konkurentsinormide rikkumise tuvastamiseks.
AGCM tuvastas riigisiseste õigusnormide alusel 11. aprillil 2022 vastu võetud otsusega, et C&T on kuritarvitanud turgu valitsevat seisundit, kuna ta oli kehtestanud Messina väinas sõidukite parvlaevaveo teenusele ülemäära kõrged hinnad. Seetõttu tegi see asutus C&T‑le ettekirjutuse hoiduda sellisest tegevusest tulevikus ja määras talle rahatrahvi.
C&T vaidlustas 11. aprilli 2022. aasta otsuse Lazio maakonna halduskohtus, tuginedes eelkõige sellele, et otsuse aluseks olnud võistlev menetlusetapp algatati hilinemisega.
Sellega seoses selgitab nimetatud kohus, et vastavalt riigisisestele õigusnormidele, nagu neid on tõlgendanud Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), peab AGCM algatama etteheidete protokolliga võistleva menetlusetapi 90 päeva jooksul alates hetkest, mil ta sai teada väidetava rikkumise olulistest asjaoludest, mis võib piirduda esimese teavitamisega rikkumisest (edaspidi „vaidlusalune tähtaeg“). Selle tähtaja mis tahes ületamine toob kaasa rikkumismenetluse tulemusel vastu võetud AGCMi otsuse tühistamise täies ulatuses, ilma et asjaomane ettevõtja peaks tõendama vaidlusaluse tähtaja järgimata jätmise tõttu tekkinud kahju. Samuti ei ole AGCM‑il ne bis in idem’i põhimõtte kohaselt sama tegevuse suhtes uut rikkumismenetlust enam võimalik algatada, isegi kui asjaomane ettevõtja ei ole seda tegevust kordagi katkestanud.
Kuna Lazio maakonna halduskohus kahtleb, kas niisugused õigusnormid on liidu konkurentsiõigusega kooskõlas, otsustas ta pöörduda selles küsimuses Euroopa Kohtu poole.
Euroopa Kohtu hinnang
Sissejuhatuseks märkis Euroopa Kohus, et käesoleval juhul on AGCMi otsus algatada C&T suhtes rikkumismenetluse võistlev etapp vastu võetud direktiivi 2019/1 ülevõtmise tähtaja jooksul, kusjuures direktiivi eesmärk on anda liikmesriikide konkurentsiasutustele volitused, et tulemuslikumalt tagada konkurentsinormide täitmine ja et tagada siseturu nõuetekohane toimimine. Väljakujunenud kohtupraktikast nähtub aga, et direktiivi ülevõtmiseks ette nähtud tähtaja kestel peavad liikmesriigid, kellele direktiiv on adresseeritud, hoiduma kehtestamast õigusnorme, mis võivad direktiiviga ette nähtud eesmärgi saavutamise tõsiselt ohtu seada.
Seda täpsustust arvestades tõdes Euroopa Kohus, et eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimusega sisuliselt selgitust, kas direktiivi 2019/1 ja ELTL artiklit 102 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas.
Sellega seoses kordas Euroopa Kohus kõigepealt, et kuigi liidu erinormide puudumisel on liikmesriigi konkurentsiasutuste poolt rikkumiste tuvastamise ja karistuste määramise menetlustähtaegu reguleerivate normide kehtestamine ja kohaldamine liikmesriikide pädevuses, peavad liikmesriigid selle pädevuse teostamisel järgima liidu õigust.
Nii peavad selliseid tähtaegu kehtestavad riigisisesed õigusnormid õiguskindluse põhimõtet järgides tagama, et konkurentsiasutused menetlevad juhtumeid mõistliku aja jooksul, kahjustamata siiski ELTL artiklite 101 ja 102 ning direktiivi 2019/1 tõhusat täitmise tagamist riigisiseses õiguskorras.
Selleks, et liikmesriigi konkurentsiasutused saaksid tõhusalt täita oma kohustust rakendada liidu konkurentsiõigust, peab neil olema võimalik anda neile esitatud kaebustele erinev prioriteetsusaste, kusjuures neil peab olema selleks ulatuslik kaalutlusruum. Sellise ulatusliku kaalutlusruumi tunnustamine on pealegi põhjendatud ka direktiivi 2019/1 seisukohast.
Selles kontekstis tuleneb nii konkurentsiõiguse rikkumise menetluse etteheidete protokollile eelneva etapi eesmärgist endast kui ka ulatuslikust kaalutlusõigusest, mis peab liikmesriigi konkurentsiasutusel olema ELTL artikli 102 täitmise tagamise menetluse prioriteetide seadmisel, et selles menetlusetapis peab kõnealusel asutusel olema võimalik teha kõiki eelnevaid uurimistoiminguid ja anda sageli keerulisi faktilisi ja õiguslikke hinnanguid, mis on vajalikud hindamaks, kas võistleva menetlusetapi algatamine on põhjendatud, ning samas ka valida – vastavalt prioriteetsusastmele, mida ta soovib oma sõltumatus tegevuses pooleliolevale rikkumismenetlusele anda – kõige sobivam hetk, et algatada vajaduse korral võistlev menetlusetapp.
Seega peab liikmesriigi konkurentsiasutusel olema võimalus konkreetses menetluses võistleva etapi algatamist ajutiselt edasi lükata, kuigi ta on juba kindlaks teinud väidetava rikkumise olulised asjaolud. Selline ajutine edasilükkamine ei saa siiski kaasa tuua mõistliku aja ületamist, mille jooksul tuleb lõpule viia rikkumismenetluse etteheidete protokollile eelnev etapp.
Eeltoodut arvestades sedastas Euroopa Kohus, et vaidlusaluse tähtaja kohaldamine AGCMi läbiviidavate uurimismenetluste kohtueelses etapis võib kohustada AGCMi menetlema vahet tegemata kõiki tema menetluses olevaid rikkumisi, võttes arvesse mitte iga menetluse konkreetseid asjaolusid, vaid lähtudes üksnes kronoloogilisest järjekorrast, mis takistab tal seega ELTL artiklite 101 ja 102 täitmise tagamise menetluse prioriteetide seadmist ja rakendamist.
Lisaks võivad vaidlusaluse tähtaja ületamise tagajärjed takistada AGCMil täieulatusliku koostöö tegemist Euroopa konkurentsivõrgustikus, mille moodustavad – nagu nähtub direktiivist 2019/1 – liikmesriikide konkurentsiasutused ja Euroopa Komisjon ning mille eesmärk on tihe koostöö ELTL artiklite 101 ja 102 kohaldamisel ja täitmise tagamisel.
Samuti märkis Euroopa Kohus esiteks, et nende ettevõtjate kaitseõigusi, kelle suhtes on algatatud rikkumismenetlus, ei saa mingil juhul rikkuda ainuüksi asjaolu, et vaidlusalust tähtaega on eiratud. Teiseks võivad vaidlusaluse tähtaja eiramisest tulenevad õiguslikud tagajärjed, nagu neid on kirjeldanud eelotsusetaotluse esitanud kohus, tekitada süsteemse ohu, et liidu konkurentsiõiguse rikkumistena käsitatavad teod jäävad karistamata, mis läheks vastuollu tõhususe põhimõttega.
Neil asjaoludel tuvastas Euroopa Kohus, et vaidlusaluse tähtaja kohaldamine AGCMi tegevuse suhtes võib kahjustada selle asutuse sõltumatut tegevust ja tekitada süsteemse ohu, et ELTL artikli 102 rikkumistena käsitatavad teod jäävad karistamata. Siit järeldub, et riigisisesed õigusnormid, milles on ette nähtud vaidlusalune tähtaeg, võivad direktiivis 2019/1 ette nähtud tulemuse saavutamist oluliselt kahjustada.
Eeltoodut arvestades järeldas Euroopa Kohus, et direktiivi 2019/1 ja ELTL artiklit 102 tuleb tõhususe põhimõtet arvestades tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis liikmesriigi konkurentsiasutuse läbiviidavas konkurentsivastase tegevuse tuvastamise menetluses kohustavad ühelt poolt seda asutust algatama võistleva menetlusetapi etteheidete protokolli saatmisega asjaomasele ettevõtjale 90 päeva jooksul alates hetkest, mil ta sai teada väidetava rikkumise olulistest asjaoludest, mis võib piirduda asutuse esimese teavitamisega rikkumisest, ning teiselt poolt näevad karistuseks selle tähtaja eiramise eest ette nimetatud asutuse lõpliku, rikkumismenetlust lõpetava otsuse täieliku tühistamise ja kaotavad selle asutuse õiguse algatada sama tegevuse suhtes uue rikkumismenetluse.
Lisaks, kuna Itaalia õiguse kohaselt on käesolevas kohtuasjas vaidlusalune 90‑päevane aegumistähtaeg kohaldatav ka AGCMi poolt ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausate kaubandustavade esialgse uurimise etapis, järeldas Euroopa Kohus vastuseks Lazio maakonna halduskohtu samal ajal esitatud eelotsusetaotlusele samal päeval tehtud kohtuotsuses (
2
) ja analoogsetel põhjustel nendele, millele on tuginetud eespool, et direktiivi 2005/29 (
3
) artikleid 11 ja 13 tuleb tõhususe põhimõtet arvestades tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis samadel tingimustel, mida on kirjeldatud eespool, kohustavad tarbijakaitsealaste õigusaktide täitmise tagamise eest vastutavat liikmesriigi asutust algatama enda läbiviidavas menetluses võistleva menetlusetapi 90 päeva jooksul alates hetkest, mil ta sai teada väidetava rikkumise olulistest asjaoludest.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiiv (EL) 2019/1, mille eesmärk on anda liikmesriikide konkurentsiasutustele volitused, et tulemuslikumalt tagada konkurentsinormide täitmine ja et tagada siseturu nõuetekohane toimimine (ELT 2019, L 11, lk 3).
(
2
)	30. jaanuari 2025. aasta kohtuotsus Trenitalia (C‑510/23).
(
3
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiiv 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv) (ELT 2005, L 149, lk 22).