62016TJ0300_RES
Mål T‑300/16
Jindal Saw LtdochJindal Saw Italia SpA
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 10 april 2019
”Subventioner – Import av rör av duktilt gjutjärn med ursprung i Indien – Genomförandeförordning (EU) 2016/387 – Införande av en slutgiltig utjämningstull – Indiskt system med exportavgifter på järnmalm och två olika taxor för järnvägstransporter till nackdel för transport av järnmalm ägnad för export – Artikel 3.1 a iv i förordning (EG) nr 597/2009 (som ersatts av förordning (EU) 2016/1037) – Finansiellt bidrag – Tillhandahållande av varor – Åtgärd bestående av att ”ålägga” ett privat organ att utföra en funktion som innebär ett finansiellt bidrag – Artikel 4.2 a i förordning nr 597/2009 – Selektiv subvention – Artikel 6 d i förordning nr 597/2009 – Beräkning av förmånen – Skada för unionsindustrin – Beräkning av prisunderskridande och skademarginal – Orsakssamband – Tillgång till konfidentiella handlingar ur antisubventionsutredningen – Rätten till försvar”
Domstolsförfarande – Åtgärder för bevisupptagning – Ingivande av konfidentiella uppgifter som kommissionen samlat in under en antisubventionsutredning – Processledningsåtgärd som ger sökanden rätt att få tillgång till uppgifterna för avgränsade syften – Ingivande av nya anmärkningar som grundas på dessa uppgifter men som går utöver föremålet för processledningsåtgärden – Avvisning
(Tribunalens rättegångsregler, artiklarna 84, 88–92 och 103; rådets förordning nr 597/2009, artikel 29)
(se punkterna 33–54)
Gemensam handelspolitik – Försvar mot subvention från tredjeland – Undersökningens genomförande – Skyldighet för kommissionen att säkerställa information från berörda parter – Räckvidd – Rätten till försvar – Åsidosättande – Villkor – Möjlighet för det berörda företaget att bättre försvara sig om det inte förekommit något fel i förfarandet
(Rådets förordning nr 597/2009, artikel 30)
(se punkterna 74–94)
Gemensam handelspolitik – Försvar mot subvention från tredjeland – Subvention – Begrepp – Tolkning mot bakgrund av 1994 års avtal om subventioner och utjämningsåtgärder – Beslut meddelat av WTO:s tvistlösningsorgan – Relevans
(1994 års avtal om subventioner och utjämningsåtgärder, artikel 1; rådets förordning nr 597/2009, artikel 3.1 a iv)
(se punkterna 96–103)
Gemensam handelspolitik – Försvar mot subvention från tredjeland – Subvention – Begrepp – Finansiellt bidrag från myndigheterna i ursprungs- eller exportlandet – Ordning som inför exportrestriktioner avseende järnmalm som medför att det blir kommersiellt ointressant att exportera järnmalm – Omfattas
(Rådets förordning nr 597/2009, artikel 3 led 1 a iv)
(se punkterna 106–129)
Gemensam handelspolitik – Försvar mot subvention från tredjeland – Subvention – Begrepp – Subventionens specificitet – Subventionsmässigt specifik i förhållande till ett företag, en industri, en företagskoncern eller industrikoncern – Ordning som inför exportrestriktioner avseende järnmalm som medför att det blir kommersiellt ointressant att exportera järnmalm – Omfattas
(Rådets förordning nr 597/2009, artikel 4.2)
(se punkterna 159–168)
Gemensam handelspolitik – Försvar mot subvention från tredjeland – Subvention – Begrepp – Förmån för mottagaren – Beräkning av förmånen – Referensperiod – Utredningsperiod i sin helhet – Förmånen går förlorad under denna period – Bevisbörda
(Rådets förordning nr 597/2009, artiklarna 3.2, 5 och 15.1)
(se punkterna 180–182 och 187–193)
Gemensam handelspolitik – Försvar mot subvention från tredjeland – Subvention – Begrepp – Förmån för mottagaren – Beräkning av förmånen – Finansiellt bidrag i form av varuleveranser – Beräkningsmetod som ska göra det möjligt att återspegla den förmån som varje mottagare faktiskt tagit emot – Följder
(Rådets förordning nr 597/2009, artiklarna 3.2 och 6 d)
(se punkterna 205–227)
Gemensam handelspolitik – Försvar mot subvention från tredjeland – Skada – Fastställande av orsakssambandet – Institutionernas skyldigheter – Beräkning av prisunderskridandet på aktuell import – Skyldighet att vidta en skälig jämförelse mellan priset på den aktuella varan och priset på en liknande vara från unionsindustrin – Jämförelse som vidtas mellan de priser som erlagts i olika handelsled – Åsidosättande
(Rådets förordning nr 597/2009, artikel 8)
(se punkterna 235–259)
Resumé
I domen i målet Jindal Saw och Jindal Saw Italia/kommissionen (T‑300/16), (
1
) som meddelades den 10 april 2019, ogiltigförklarade tribunalen förordning 2016/387 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av rör av duktilt gjutjärn med ursprung i Indien (
2
) såvitt den avser Jindal Saw Ltd. Denna slutgiltiga utjämningstull hade införts av kommissionen till följd av en utredning som påbörjats med anledning av klagomål från tre företag inom Saint Gobain Pam-koncernen som är den största producenten inom Europeiska unionen. I dessa klagomål påtalade olika subventioner som införts av Indien till förmån för den indiska stålindustrin. Den första sökanden, Jindal Saw, är en av två indiska exporterande tillverkare som samarbetat i kommissionens antisubventionsutredning. Jindal Saw Italia, som är den andra sökanden, är ett dotterbolag till Jindal Saw i unionen.
Inledningsvis fann tribunalen att den inte kunde beakta de kompletterande yttranden som inkommit från sökandena efter att ha prövat vissa konfidentiella handlingar i antisubventionsutredningen till vilka de hade fått begränsad tillgång efter att tribunalen vidtagit bevisupptagnings- och processledningsåtgärder. Tribunalen betonade i detta avseende att tillgången till uppgifterna – vars konfidentiella natur enligt artikel 29 i grundförordningen (
3
) inte bestritts och beträffande vilka sökandena inte med framgång kunde göra gällande att de skulle få ta del av enligt förordningen – hade beviljats för att möjliggöra en kontroll av kommissionens förklaringar i svaromålet med avseende på ett skrivfel som begåtts under det administrativa förfarandet. Eftersom sökandena inte bestred att förklaringarna var korrekta men påstod sig ha funnit andra fel som bekräftade deras anmärkningar, preciserade tribunalen att det aktuella fallet inte kan likställas med ett sådant fall där tribunalen enligt artikel 103.3 i rättegångsreglerna beslutat att låta en av huvudparterna allmänt ta del av de uppgifter eller de konfidentiella handlingar som lagts fram av den andra huvudparten. Följaktligen kan sökandena inte göra gällande att de har rätt att få allmän tillgång till nya uppgifter som om de fick ta del av dem skulle göra det möjligt för dem att göra gällande nya grunder eller invändningar som tribunalen skulle vara tvungen att ta upp till prövning enligt artikel 84 i rättegångsreglerna.
Vad gäller prövningen av målet i sak – och närmare bestämt de subventioner som kan bli föremål för utjämningsåtgärder i den angripna förordningen – bestred sökandena bland annat slutsatsen att de exportrestriktioner avseende järnmalm som fastställts av de indiska myndigheterna i form av exportavgifter på järnmalm och två olika taxor för järnvägstransporter av järnmalm ägnad för export utgjorde ett finansiellt bidrag från myndigheterna i den mening som avses i artikel 3 led 1 a i grundförordningen. Sökandena ansåg att det närmare bestämt inte kunde anses att de indiska myndigheterna genom dessa åtgärder hade ”ålagt”, i den mening som avses i artikel 3 led 1 a iv andra strecksatsen i förordningen, de indiska järnmalmsproducenterna att leverera malm till den nationella stålindustrin. Tribunalen fann emellertid i detta avseende att sistnämnda bestämmelse är en bestämmelse som är avsedd att säkerställa att de offentliga myndigheterna i tredjeländer inte kan kringgå subventionsbestämmelser och att för att artikel 3.1 a iv andra strecksatsen i grundförordningen ska få en fullt ändamålsenlig verkan ska begreppet ålägga i den mening som avses i denna bestämmelse således anses omfatta alla åtgärder som de offentliga myndigheterna vidtar som direkt eller indirekt innebär att ett privat organ anförtros ansvaret för att fullgöra en sådan funktion som avses i artikel 3.1 a i)–iii) i nämnda förordning. Detta var emellertid fallet, då de aktuella exportbegränsningarna hade utformats och inrättats av myndigheterna i det uttalade syftet att garantera försörjningen av järnmalm på den indiska marknaden. De hade sedan följts upp och justerats för att detta syfte skulle nås, genom att göra det kommersiellt ointressant att exportera järnmalm.
Vad gäller förekomsten av en förmån i den mening som avses i artikel 3 led 2 i grundförordningen, konstaterade tribunalen dessutom att när det såsom i förevarande fall är fråga om ett finansiellt bidrag som avser varor vars pris varierar, så är det som är avgörande huruvida beräkningen av förmånen för hela undersökningsperioden visade att det förelåg en positiv subventionsmarginal till förmånsmottagarna. Således saknar det relevans för laglighetsprövningen av den angripna förordningen att en senare beräkning kan ge vid handen att det finansiella bidraget inte medfört en förmån till de indiska mottagarna vid varje enskild tidpunkt. Som svar på ett argument där det gjorts gällande att artikel 15.1 andra stycket i grundförordningen – enligt vilken någon utjämningsåtgärd inte vidtagits bland annat om det visas att subventionerna inte längre ger någon förmån till de aktuella exportörerna – åsidosatts, har tribunalen påpekat att så länge bestämmelserna om de aktuella exportbegränsningarna fortsätter att gälla, kan det inte uteslutas att priserna på världsmarknaden stiger igen i en nära framtid, till följd av variationer i utbud och efterfrågan på järnmalm på världsmarknaden, eller att de indiska priserna sjunker, med den följden att det återigen skulle föreligga en förmån.
Tribunalen godtog däremot argumenten om att kommissionen begått fel vid beräkningen av den förmån som Jindal Saw fått genom de aktuella exportrestriktionerna. Sökandena hade i denna del bland annat gjort gällande ett åsidosättande av artikel 3 led 2 och artikel 6 d i grundförordningen i det att kommissionen hade fastställt Jindal Saws förmån med beaktande av ett genomsnittspris för inköp av järnmalm i Indien som inkluderade inte bara de faktiska transportkostnaderna utan även en ”vägd genomsnittlig standardkostnad” som beräknats utifrån de transportkostnader som hade meddelats av de båda indiska exporterande producenter som hade samarbetat i utredningen. I denna del fann tribunalen att artikel 6 i grundförordningen, mot bakgrund av sin lydelse, sitt syfte och sitt sammanhang, inte kan tolkas så, att kommissionen i en sådan situation som den aktuella, där det endast finns tre identifierade exporterande tillverkare och två av dem har samarbetat i undersökningen, får beräkna förmånen för var och en av de två samarbetsvilliga exporterande tillverkarna utifrån ett genomsnittligt inköpspris som inkluderar de genomsnittliga transportkostnader som fastställts utifrån de kostnader som dessa båda exporterande tillverkare haft i stället för utifrån de priser som var och en av dem faktiskt betalat, däribland de faktiska transportkostnaderna. Den metod som används av kommissionen för att beräkna förmånen ska således så långt det är möjligt kunna återspegla den verkliga förmånen för mottagaren. Då det framgår av kommissionens svar på tribunalens frågor att Jindal Saws faktiska transportkostnader var högre än ”de vägda genomsnittliga standardkostnader” som beaktades av kommissionen, kunde kommissionens fel innebära ett ifrågasättande av lagenligheten i den angripna förordningen genom att göra hela analysen av själva förekomsten av en subvention ogiltig.
Slutligen godtog tribunalen även anmärkningarna som bestod i att kommissionen gjort fel vid fastställandet av att det förelåg en skada för unionsindistrin. Tribunalen erinrade därvid om att skyldigheten, enligt artikel 8.1 i grundförordningen, att företa en objektiv granskning av effekterna av den subventionerade importen innebär att det ska göras en rättvis jämförelse mellan priset på den berörda produkten och priset på en likadan produkt från nämnda industri vid försäljning i unionen. Utredningen i målet ger vid handen att kommissionen beaktade priserna vid försäljning som gjordes av försäljningsenheter med anknytning till unionens främsta tillverkare för att fastställa priset på en likadan produkt från unionsindustrin. Däremot beaktade kommissionen inte de priser som tillämpades av Jindal Saws försäljningsenheter för att fastställa priset på den berörda produkten från det sistnämnda bolaget, även om både den största unionsproducenten och Jindal Saw genomförde en mycket stor del av sin försäljning i unionen via försäljningsenheter. Tribunalen konstaterade således att artikel 8.1 i grundförordningen hade åsidosatts i det att kommissionen hade beräknat prisunderskridandet genom att jämföra priserna för de aktuella varorna i olika handelsled. Då detta fel avsåg bedömningar som utgjorde den nödvändiga grunden för utjämningstullen på import av den vara som tillverkats av Jindal Saw, fann tribunalen att det även av denna anledning fanns anledning att ogiltigförklara den angripna förordningen såvitt den avsåg bolaget.
(
1
)	Detta mål har kopplingar till domen i målet Jindal Saw och Jindal Saw Italia/kommissionen (T-301/16, EU:T:2019:234) genom vilken tribunalen ogiltigförklarat kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/387 av den 17 mars 2016 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av rör av duktilt gjutjärn (även kallat gjutjärn med sfäroidiserad grafit) med ursprung i Indien, i den del denna förordning berör Jindal Saw Ltd.
(
2
)	Rådets genomförandeförordning (EU) 2016/387 av den 17 mars 2016 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av rör av duktilt gjutjärn (även kallat gjutjärn med sfäroidiserad grafit) med ursprung i Indien (EUT L 73, 2016, s. 1).
(
3
)	Rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 188, 2009, s. 93), i dess lydelse enligt förordning nr 37/2014.