62022CJ0339_RES
Mål C‑339/22
BSH Hausgeräte GmbH
mot
Electrolux AB
(begäran om förhandsavgörande från Svea hovrätt)
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 25 februari 2025
”Begäran om förhandsavgörande – Domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område – Förordning (EU) nr 1215/2012 – Artikel 4.1 – Allmän behörighet – Artikel 24 led 4 – Exklusiv behörighet – Behörighet avseende registrering eller giltighet av patent – Talan om intrång – Europeiskt patent som har validerats i medlemsstater och i ett tredjeland – Bestridande av patentets giltighet genom invändning – Internationell behörighet för den domstol vid vilken intrångstalan väckts”
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område – Förordning nr 1215/2012 – Fastställande av den internationella behörigheten för en medlemsstats domstolar – Exklusiv behörighet – Behörighet avseende registrering eller giltighet av patent – Självständiga unionsrättsliga begrepp – Enhetlig tolkning – Nationell bestämmelse eller nationellt förfarande för tolkning av en unionsrättslig bestämmelse – Saknar betydelse
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1215/2012, artikel 24 led 4)
(se punkterna 25 och 26)
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område – Förordning nr 1215/2012 – Bestämmelser i denna förordning som anses motsvara bestämmelserna i förordning nr 44/2001 och i Brysselkonventionen – Tolkning av nämnda bestämmelser i enlighet med domstolens praxis avseende förordning nr 44/2001 och Brysselkonventionen – Exklusiv behörighet – Behörighet avseende registrering eller giltighet av patent – Begrepp – Självständig tolkning – Restriktiv tolkning
(Konventionen av den 27 september 1968, artikel 16 led 4; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1215/2012, artikel 24 led 4; rådets förordning nr 44/2001, artikel 22 led 4)
(se punkterna 28 och 43)
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område – Förordning nr 1215/2012 – Fastställande av den internationella behörigheten för en medlemsstats domstolar – Exklusiv behörighet – Behörighet avseende registrering eller giltighet av patent – Räckvidd – Prejudiciell prövning av giltigheten av ett patent som meddelats i en medlemsstat inom ramen för en talan om patentintrång som väckts i en annan medlemsstat – Omfattas inte
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1215/2012, artiklarna 4.1, 24 led 4 och 27)
(se punkterna 35–37)
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område – Förordning nr 1215/2012 – Fastställande av den internationella behörigheten för en medlemsstats domstolar – Tillämpningsområde – Behörighet för domstolen på den ort där svaranden har hemvist – Talan om intrång i ett europeiskt patent som har validerats i flera medlemsstater – Svarandens bestridande av patentets giltighet – Tvist angående registrering eller giltighet av patent – Exklusiv behörighet – Skyldighet för domstolen på den ort där svaranden har hemvist, vid vilken talan om intrång har väckts, att förklara sig obehörig – Föreligger inte
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1215/2012, artiklarna 4.1, 24 led 4 och 27)
(se punkterna 38–42, 44–48 och 52 samt punkt 1 i domslutet)
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område – Förordning nr 1215/2012 – Fastställande av den internationella behörigheten för en medlemsstats domstolar – Behörighet för domstolen på den ort där svaranden har hemvist – Tvist angående registrering eller giltighet av patent – Intrång i patent som meddelats i tredjeland – Räckvidd – Prejudiciell prövning, av den domstol vid vilken talan väckts, av giltigheten av ett patent som meddelats i tredjeland – Omfattas
(Konventionen av den 30 oktober 2007, artikel 22 led 4; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1215/2012, artiklarna 4.1, 24 led 4, 33, 34, 73.1 och 73.3)
(se punkterna 55–57 och 61–76 samt punkt 2 i domslutet)
Civilrättsligt samarbete – Domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område – Förordning nr 1215/2012 – Tillämpningsområde – Huruvida det föreligger en anknytning till ett annat land – Tvist mellan parter med hemvist i medlemsstater – Utländsk anknytning till ett tredjeland – Omfattas
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1215/2012, artikel 4.1)
(se punkterna 58–60)
Resumé
Med anledning av en begäran om förhandsavgörande från Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Sverige), uttalar sig EU-domstolen om tillämpningsområdet för förordning nr 1215/2012 (
1
). EU-domstolen slår fast att en domstol i den medlemsstat där svaranden har hemvist, vid vilken en talan om intrång i ett patent som meddelats i en annan medlemsstat har väckts, förblir behörig att pröva denna talan om svaranden i detta mål gör gällande att nämnda patent är ogiltigt, trots att behörigheten att pröva huruvida patentet är giltigt uteslutande tillkommer domstolarna i denna andra medlemsstat.
BSH är innehavare av ett europeiskt patent som skyddar en uppfinning avseende dammsugare. Patentet har validerats i Sverige och i andra medlemsstater samt i Förenade kungariket och i Turkiet, vilket har lett till att nationella patent har meddelats i dessa stater.
I februari 2020 väckte BSH talan mot Electrolux om intrång i samtliga nationella delar av det europeiska patentet vid Patent- och marknadsdomstolen (Sverige). Electrolux invände att de yrkanden som avsåg intrång i andra nationella delar av patentet än den svenska delen inte kunde tas upp till sakprövning och gjorde gällande att de utländska patenten, såväl enligt Bryssel Ia-förordningen som enligt den svenska patentlagen, (
2
) var ogiltiga och att svenska domstolar därför inte var behöriga att pröva frågan om patentintrång.
Patent- och marknadsdomstolen fann att den inte var behörig att pröva talan om intrång i andra patent än det som hade validerats i Sverige. BSH överklagade detta beslut till den hänskjutande domstolen.
Den hänskjutande domstolen önskar få klarhet i huruvida artikel 24 led 4 (
3
) i Bryssel Ia-förordningen ska tolkas så, att en domstol i den medlemsstat där svaranden har hemvist, vid vilken en talan om intrång i ett patent som meddelats i en annan medlemsstat väckts med stöd av artikel 4.1 i denna förordning, fortsätter att vara behörig att pröva denna talan när svaranden, inom ramen för detta mål, bestrider patentets giltighet. Den hänskjutande domstolen önskar även få klarhet i huruvida artikel 24 led 4 i Bryssel Ia-förordningen ska tolkas så, att den är tillämplig på en domstol i ett tredjeland och följaktligen ger den domstolen exklusiv behörighet att pröva giltigheten av ett patent som har meddelats eller validerats i den staten.
Domstolens bedömning
För det första uttalar sig domstolen om tillämpningsområdet för behörighetsreglerna för de berörda domstolarna i artikel 4.1 (
4
) respektive artikel 24 led 4 i Bryssel Ia-förordningen. Domstolen konstaterar inledningsvis att det framgår av ordalydelsen i artikel 24.4 i förordningen att domstolarna i den medlemsstat där patentet meddelats har exklusiv behörighet att pröva en invändning om registrering eller giltighet av detta patent, oavsett om denna invändning framställs genom en talan eller genom en invändning som försvar i ett mål om patentintrång vid en domstol i en annan medlemsstat. Denna lösning motiveras av att meddelande av patent förutsätter ett ingripande av de nationella myndigheterna och av den omständigheten att dessa domstolar, som dömer enligt deras nationella rätt, är bäst lämpade att pröva sådana invändningar. Denna strävan efter en god rättskipning är desto viktigare med tanke på att flera medlemsstater har infört ett särskilt system för rättsligt skydd, enligt vilket patenttvister är förbehållna specialdomstolar.
När talan om intrång i ett patent som meddelats av en annan medlemsstat väcks, med stöd av Bryssel Ia-förordningen, (
5
) vid en domstol i den medlemsstat där svaranden har hemvist och svaranden inom ramen för det målet bestrider patentets giltighet, kan den domstolen således inte fastställa att patentet är ogiltigt, utan den ska förklara sig obehörig, i enlighet med artikel 27 i förordningen, (
6
) vad gäller frågan om patentets giltighet, med hänsyn till regeln i artikel 24 led 4 i förordningen om exklusiv behörighet för domstolarna i den medlemsstat där patentet meddelats.
Denna regel om exklusiv behörighet gäller emellertid endast tvister som avser ”registrering eller giltighet av patent”. En domstol i den medlemsstat där svaranden har hemvist, vid vilken talan om intrång i ett patent som meddelats i en annan medlemsstat har väckts med stöd av artikel 4.1 i samma förordning, förblir behörig att pröva denna talan när svaranden, inom ramen för detta mål, genom invändning bestrider patentets giltighet.
Vad för det andra gäller frågan huruvida artikel 24 led 4 i Bryssel Ia-förordningen ska tolkas så, att den är tillämplig på en domstol i ett tredjeland och därmed ger den domstolen exklusiv behörighet att pröva giltigheten av ett patent som har meddelats eller validerats i denna stat, påpekar domstolen att ordalydelsen i denna bestämmelse avser den exklusiva behörigheten för medlemsstaternas domstolar och att det system som föreskrivs i Bryssel Ia-förordningen är ett system avseende behörighet inom Europeiska unionen som eftersträvar specifika mål, såsom att den inre marknaden ska fungera väl och upprättandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Eftersom artikel 24 led 4 i denna förordning inte kan anses vara tillämplig i en situation där de berörda patenten inte har meddelats eller validerats i en medlemsstat, utan i ett tredjeland, (
7
) är denna bestämmelse inte tillämplig på en domstol i ett tredjeland och ger således inte en sådan domstol någon exklusiv behörighet eller annan behörighet att pröva giltigheten av ett patent som har meddelats eller godkänts i denna stat.
Även om den principiella behörigheten för domstolen på den ort där svaranden har hemvist enligt artikel 4.1 i Bryssel Ia-förordningen kan begränsas dels av specialregler, (
8
) dels av allmän internationell rätt, förefaller det emellertid inte som om någon begränsning som föreskrivs i dessa regler ska beaktas i förevarande fall.
Vad gäller allmän internationell rätt erinrar domstolen om att en rättsakt som antas med stöd av unionens befogenheter, såsom Bryssel Ia-förordningen, ska tolkas och dess tillämpningsområde avgränsas mot bakgrund av regler och principer i allmän internationell rätt, vilka är bindande för unionens institutioner. I detta avseende strider det inte mot principen i internationell rätt om traktaters relativa verkan att domstolen på den ort där svaranden har hemvist är behörig att pröva en tvist som åtminstone delvis har anknytning till ett tredjeland.
Denna behörighet ska dessutom utövas utan att inkräkta på principen om icke-inblandning. En stats beviljande av ett nationellt patent, vilket ger innehavaren ensamrätt till immateriella rättigheter inom dess territorium, följer vid utövandet av statens behörighet av dess nationella suveränitet. När ett domstolsavgörande avseende ett patent påverkar förekomsten av eller innehållet i dessa ensamrätter, är det endast de behöriga domstolarna i denna stat som kan meddela ett sådant avgörande.
Däremot är domstolen i den medlemsstat där svaranden har hemvist, vid vilken det med stöd av artikel 4.1 i Bryssel Ia-förordningen väckts en talan om patentintrång och vid vilken det i det målet gjorts en invändning om ogiltighet av ett patent som har meddelats eller godkänts i ett tredjeland, behörig att pröva denna fråga om ingen begränsning är tillämplig. Eftersom det avgörande som begärs i detta avseende endast har verkan mellan parterna (inter partes), kan det inte påverka patentets existens eller innehåll i detta tredjeland eller medföra en ändring av dess nationella register.
Domstolen drar i detta avseende slutsatsen att artikel 24 led 4 i Bryssel Ia-förordningen ska tolkas så, att den inte är tillämplig på en domstol i ett tredjeland och följaktligen inte ger en sådan domstol någon exklusiv eller annan behörighet att pröva giltigheten av ett patent som meddelats eller validerats av denna stat.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av den 12 december 2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EUT L 351, 2012, s. 1) (nedan kallad Bryssel Ia-förordningen).
(
2
)	Se 61 § andra stycket patentlagen (1967:837).
(
3
)	I artikel 24 i Bryssel Ia-förordningen föreskrivs följande: ”Följande domstolar i en medlemsstat ska, oberoende av var parterna har hemvist, ha exklusiv behörighet: … 4. Om talan, oavsett om det är fråga om ett käromål eller ett svaromål, avser registrering eller giltighet av patent, varumärken, mönster och liknande rättigheter för vilka krävs deposition eller registrering, domstolarna i den konventionsstat där deposition eller registrering har begärts eller har ägt rum eller på grund av bestämmelserna i en unionsrättsakt eller en internationell konvention anses ha ägt rum. Med förbehåll för den behörighet som det europeiska patentverket har enligt den europeiska patentkonventionen undertecknad i München den 5 oktober 1973, ska domstolarna i varje medlemsstat ha exklusiv behörighet vid talan som angår registreringen eller giltigheten av ett europeiskt patent som har meddelats för den medlemsstaten. …”
(
4
)	I artikel 4.1 i Bryssel Ia-förordningen stadgas följande: ”Om inte annat föreskrivs i denna förordning, ska talan mot den som har hemvist i en medlemsstat väckas vid domstol i den medlemsstaten, oberoende av i vilken stat han eller hon har medborgarskap.”
(
5
)	Enligt artikel 4.1 i Bryssel Ia-förordningen.
(
6
)	I artikel 27 i Bryssel Ia-förordningen föreskrivs följande: ”Om talan som väcks vid en domstol i en medlemsstat gäller en tvist som huvudsakligen rör en fråga som en domstol i en annan medlemsstat är exklusivt behörig att pröva enligt artikel 24, ska den förstnämnda domstolen självmant förklara sig obehörig.”
(
7
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 september 2022, IRnova (C‑399/21, EU:C:2022:648, punkt 35).
(
8
)	Artikel 73 i Bryssel Ia-förordningen.