62022TJ0048_RES
Vec T‑48/22
Česká republika
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (desiata komora) zo 6. decembra 2023
„EPZF a EPFRV – Výdavky vylúčené z financovania – Postup schvaľovania súladu – Aktívny poľnohospodár – Trvalé trávne porasty – Kontrolná vzorka – Neoprávnené platby – Oneskorené podanie žiadosti – Finančná disciplína – Povinnosť odôvodnenia – Legitímna dôvera – Proporcionalita“
Poľnohospodárstvo – Spoločná poľnohospodárska politika – Režimy priamej podpory – Spoločné pravidlá – Režim jednotnej platby na plochu – Pojem aktívny poľnohospodár – Fyzické alebo právnické osoby a skupiny fyzických alebo právnických osôb, ktoré vykonávajú činnosť patriacu do zoznamu vylúčených činností – Vylúčenie – Výnimka – Podmienky – Oprávnenie členských štátov obmedziť tieto podmienky a identifikovať alternatívne kritériá – Obmedzenia
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1307/2013, článok 9 ods. 2 a 7; nariadenie Komisie č. 639/2014, článok 13 ods. 1 a 3)
(pozri body 50, 51, 55, 62, 63)
Poľnohospodárstvo – Spoločná poľnohospodárska politika – Režimy priamej podpory – Spoločné pravidlá – Režim jednotnej platby na plochu – Pojem aktívny poľnohospodár – Fyzické alebo právnické osoby a skupiny fyzických alebo právnických osôb, ktoré vykonávajú činnosť patriacu do zoznamu vylúčených činností – Vylúčenie – Skupina fyzických alebo právnických osôb – Pojem – Prepojené spoločnosti – Zahrnutie
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1307/2013, odôvodnenie 10 a článok 4 ods. 1 písm. a) a článok 9 ods. 2 a 7; nariadenie Komisie č. 639/2014, článok 13 ods. 1 a 3]
(pozri body 69 – 72, 76 – 78, 82 – 85, 89 – 92, 94 – 97, 102)
Poľnohospodárstvo – Financovanie z EPZF a EPFRV – Zúčtovanie výdavkov – Odmietnutie účtovať výdavky vyplývajúce z nezrovnalostí pri uplatňovaní právnej úpravy Únie – Vyhodnotenie strát, ktoré boli fondom spôsobené – Neoprávnené výdavky, ktoré nemožno stanoviť dostatočne presne – Posúdenie založené na paušálnych opravách – Prípustnosť – Porušenie zásady proporcionality – Neexistencia
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1306/2013, článok 52 ods. 2)
(pozri body 106 – 108, 127, 130)
Poľnohospodárstvo – Financovanie z EPZF a EPFRV – Zúčtovanie výdavkov – Odmietnutie účtovať výdavky vyplývajúce z nezrovnalostí pri uplatňovaní právnej úpravy Únie – Napadnutie dotknutým členským štátom – Dôkazné bremeno – Rozdelenie medzi Komisiu a členský štát
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1306/2013, článok 52 ods. 2; nariadenie Komisie č. 908/2014, článok 34 ods. 6)
(pozri body 115 – 117, 159, 165, 239, 251)
Právo Európskej únie – Zásady – Ochrana legitímnej dôvery – Podmienky – Presné uistenia poskytnuté administratívou – Pojem – Dokument, ktorý neobsahuje konečné stanovisko Komisie – Vylúčenie
(pozri body 176, 178 – 180, 183)
Poľnohospodárstvo – Financovanie z EPZF a EPFRV – Poskytovanie pomoci a prémií – Povinnosť členských štátov zaviesť účinný systém administratívnych kontrol a kontrol na mieste – Následné kontroly na mieste – Pojem – Výber vzorky príjemcov – Podmienky
[Nariadenie Komisie č. 809/2014, článok 30 písm. a) a článok 33a]
(pozri body 213 – 219, 222)
Poľnohospodárstvo – Financovanie z EPZF a EPFRV – Zúčtovanie výdavkov – Odmietnutie účtovať výdavky vyplývajúce z nezrovnalostí pri uplatňovaní právnej úpravy Únie – Povinnosť členských štátov v prípade neoprávnenej plochy v priebehu roka overovať, či bola plocha neoprávnená aj za predchádzajúce roky – Neexistencia
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1306/2013, článok 63; nariadenie Komisie č. 908/2014, článok 7)
(pozri body 264 – 266)
Poľnohospodárstvo – Financovanie z EPZF a EPFRV – Zúčtovanie výdavkov – Odmietnutie účtovať výdavky vyplývajúce z nezrovnalostí pri uplatňovaní právnej úpravy Únie – Spôsoby podávania žiadostí o pomoc a platbu
(Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 57 ods. 7; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1306/2013, článok 72; nariadenie Komisie č. 640/2014, článok 13 a nariadenie Komisie č. 809/2014, článok 14)
(pozri body 276, 278, 282, 284, 286)
Poľnohospodárstvo – Financovanie z EPZF a EPFRV – Zúčtovanie výdavkov – Finančná disciplína – Finančná oprava uložená v rámci postupu schvaľovania súladu – Povinnosť Komisie uložiť opravu tiež z rozpočtových prostriedkov, ktoré sú predmetom finančnej disciplíny – Úplné alebo čiastočné zrušenie napadnutej finančnej opravy pre určitý režim pomoci, ktoré vyvoláva automatické a plošné zrušenie paušálnej opravy pre finančnú disciplínu – Neexistencia – Porušenie zásady proporcionality – Neexistencia
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1306/2013, článok 25, 26 a 52 a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1307/2013, článok 8; nariadenie Komisie č. 907/2014, článok 12 ods. 2 a nariadenie Komisie č. 908/2014, článok 34)
(pozri body 290 – 292, 300, 305 – 310)
Zhrnutie
V roku 2017 začala Európska komisia vyšetrovanie (
1
) voči Českej republike s cieľom overiť, či Česká republika v rokoch 2015 až 2017 vykonávala kontrolu pomoci vyplácanej poľnohospodárom v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) v súlade s právnou úpravou Európskej únie (ďalej len „vyšetrovanie“).
Predbežné závery tohto vyšetrovania odhalili nesúlad systému kontroly zavedeného na overovanie prideľovania pomoci na plochu vyplácanej poľnohospodárom z týchto fondov za dotknuté roky. Konštatované nedostatky súviseli s piatimi hlavnými kontrolami týkajúcimi sa určenia statusu aktívneho poľnohospodára u žiadateľa o pomoc, identifikácie trvalých trávnych porastov, výberu vzorky príjemcov pomoci, ktorí majú byť podrobení kontrole (ďalej len „výber kontrolnej vzorky“), vymáhania neoprávnených platieb a oneskoreného podania žiadostí.
V konečných záveroch vyšetrovania oznámených 26. marca 2021 Komisia potvrdila svoje stanovisko, podľa ktorého Česká republika porušila povinnosti vo vzťahu k piatim hlavným kontrolám, a za všetky vytýkané porušenia navrhla vylúčiť z financovania Úniou sumu 44098570,70 eura (
2
). Finančná oprava zodpovedajúca tejto sume bola uložená Českej republike vykonávacím rozhodnutím 2021/2020 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) (
3
).
Česká republika navrhla, aby Všeobecný súd toto rozhodnutie zrušil. Namieta okrem iného porušenia týkajúce sa statusu aktívneho poľnohospodára, výberu kontrolnej vzorky a vymáhania neoprávnených platieb.
Všeobecný súd žalobe sčasti vyhovel a v jej rámci sa vyjadril k výkladu pojmov „aktívny poľnohospodár“ a „skupina fyzických alebo právnických osôb“ v zmysle článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013 (
4
). Uviedol tiež objasnenia povahy podmienok upravených v článku 34 ods. 6 nariadenia č. 908/2014 a vyjasnenia, pokiaľ ide o režim vzťahujúci sa na výber kontrolnej vzorky, neoprávnené platby a oneskorené podanie žiadosti.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd najskôr zamietol žalobný dôvod uvádzaný Českou republikou, ktorým Česká republika namietla porušenie týkajúce sa statusu aktívneho poľnohospodára.
V rámci tohto žalobného dôvodu Česká republika uviedla, že neporušila článok 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013 tým, že pri kontrole statusu aktívneho poľnohospodára vo vzťahu k žiadateľovi nezohľadnila prepojené spoločnosti. Hoci pojmy „skupina fyzických alebo právnických osôb“ a „prepojené spoločnosti“ nie sú definované nariadením č. 1307/2013 ani delegovaným nariadením č. 639/2014 (
5
), Komisia napriek tomu v prezentácii pre členské štáty uviedla, že článok 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že činnosti, ktoré patria na zoznam vylúčených činností, sú také, ktoré môžu vykonávať fyzické alebo právnické osoby alebo ich skupiny priamo alebo prostredníctvom prepojenej spoločnosti. Okrem toho v liste zaslanom nemeckému ministerstvu potravinárstva a poľnohospodárstva 29. januára 2016, ktorý bol následne sprístupnený ostatným členským štátom, uviedla, že pod pojmom „prepojená spoločnosť“ sa má rozumieť akýkoľvek subjekt priamo alebo nepriamo prepojený so žiadateľom o pomoc vzťahom kontroly, ktorá má formu úplného alebo väčšinového vlastníctva.
V tomto kontexte Všeobecný súd v prvom rade konštatoval, že zahrnutie prepojených spoločností do rozsahu pôsobnosti článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013 nie je v rozpore so znením tohto ustanovenia. V tejto súvislosti skupina v podstate označuje súbor subjektov, ktoré sú navzájom prepojené v rámci tej istej organizácie. Pojem „skupina“ by sa preto mal vykladať podobne ako pojem „zoskupenie“ a mal by sa vzťahovať na akýkoľvek súhrn fyzických alebo právnických osôb, ktoré sú navzájom prepojené v rámci tej istej, viac alebo menej štruktúrovanej podnikovej organizácie. Z toho vyplýva, že skupina fyzických alebo právnických osôb zahŕňa aj prepojené spoločnosti.
V dôsledku toho činnosti, na ktoré sa vzťahuje zoznam vylúčených činností, sú také, ktoré môže vykonávať žiadateľ o pomoc alebo skupina fyzických alebo právnických osôb priamo, ako aj prostredníctvom prepojenej spoločnosti, ktorá je súčasťou tej istej skupiny. Podobne ak žiadateľ o pomoc nie je skupinou, ale fyzickou alebo právnickou osobou, ktorá je súčasťou skupiny, činnosti uvedené na zozname vylúčených činností môže vykonávať priamo alebo prostredníctvom prepojenej spoločnosti, ktorá je súčasťou tej istej skupiny.
V druhom rade zahrnutie prepojených spoločností do rozsahu pôsobnosti článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013 nie je v rozpore s definíciou „poľnohospodára“ uvedenou v článku 4 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia. Existenciu prepojenia medzi pojmom „aktívny poľnohospodár“ a pojmom „poľnohospodár“ v zmysle týchto dvoch ustanovení potvrdzuje judikatúra, podľa ktorej na to, aby osoba mohla patriť pod pojem aktívny poľnohospodár, musí najprv spĺňať požiadavky uvedené v článku 4 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1307/2013 týkajúce sa pojmu „poľnohospodár“. Existencia prepojenia medzi pojmom „poľnohospodár“ a pojmom „aktívny poľnohospodár“ však nemôže spochybniť záver, podľa ktorého činnosti, na ktoré sa vzťahuje zoznam vylúčených činností, môžu byť podľa článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013 vykonávané žiadateľom o pomoc tak priamo, ako aj prostredníctvom prepojenej spoločnosti, ktorá je súčasťou tej istej skupiny. Okrem toho zo znenia článku 4 ods. 1 písm. a) toho istého nariadenia nevyplýva, že na to, aby sa fyzická osoba, právnická osoba alebo skupina fyzických alebo právnických osôb mohla kvalifikovať ako poľnohospodár, musí tieto činnosti vykonávať priamo.
V treťom rade zahrnutie prepojených spoločností do rozsahu pôsobnosti článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013 nie je v rozpore s účelom tohto ustanovenia, ktorým je zabrániť riziku podvodu na úkor rozpočtu Únie a obmedziť priame platby v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky len na poľnohospodárov, ktorí vykonávajú skutočnú poľnohospodársku činnosť. Ak by sa totiž na prepojené spoločnosti neprihliadalo, žiadatelia by mohli rozdeliť svoje činnosti medzi niekoľko prepojených právnických osôb s cieľom obísť obmedzenia, ktoré toto ustanovenie ukladá pre uznanie ich statusu aktívnych poľnohospodárov. Kontrola vykonávaná príslušnými orgánmi členských štátov by sa tak obmedzila na poľnohospodárske činnosti vykonávané priamo žiadateľom, s vylúčením činností vykonávaných prostredníctvom prepojených spoločností.
Okrem toho Česká republika nesprávne tvrdila, že na riziko, že žiadateľ o pomoc úmyselne rozdelí svoje činnosti do viacerých právnych subjektov, aby obišiel uplatnenie článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013, sa vzťahuje článok 60 nariadenia č. 1306/2013 (
6
). Vzhľadom na široký rozsah pôsobnosti tohto ustanovenia a obmedzenia z hľadiska dokazovania vo vzťahu k dôkazom týkajúcim sa prípadného umelého vytvorenia podmienok požadovaných na účel získania výhod upravených právnou úpravou v odvetví poľnohospodárstva sa totiž môže stať, že zneužívajúca praktika spočívajúca v obchádzaní uplatňovania pravidiel týkajúcich sa statusu aktívneho poľnohospodára nepatrí do pôsobnosti článku 60 nariadenia č. 1306/2013, ale napriek tomu predstavuje porušenie článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013. Nemožno teda tvrdiť, že toto ustanovenie samo osebe postačuje na to, aby sa predišlo riziku, že žiadateľ o pomoc rozdelí svoje činnosti do viacerých právnych subjektov s cieľom vyhnúť sa kontrole svojho statusu aktívneho poľnohospodára podľa článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013.
V štvrtom a poslednom rade zahrnutie prepojených spoločností do rozsahu pôsobnosti článku 9 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013 nie v rozpore so zásadou právnej istoty. Táto zásada totiž vyžaduje, aby právne pravidlá boli jasné, presné a mali predvídateľné účinky s cieľom umožniť dotknutým osobám orientáciu v situáciách a právnych vzťahoch v pôsobnosti právneho poriadku Únie. V prejednávanej veci však z právnych pravidiel jasne a presne vyplýva, že skupina fyzických alebo právnických osôb alebo fyzická alebo právnická osoba, ktorá je súčasťou skupiny, môže vykonávať činnosti, na ktoré sa vzťahuje zoznam vylúčených činností, tak priamo, ako aj prostredníctvom prepojenej spoločnosti, ktorá je súčasťou tej istej skupiny.
Všeobecný súd následne sčasti vyhovel žalobnému dôvodu, ktorým sa namieta porušenie týkajúce sa výberu kontrolnej vzorky.
V tejto súvislosti spresnil, že štandardné kontroly sa z hľadiska ich predmetu a cieľa líšia od následných kontrol na mieste. Zatiaľ čo štandardné kontroly sa týkajú 5 % všetkých príjemcov, ktorí podali žiadosť o základnú platbu alebo žiadosť o jednotnú platbu na plochu, a ich cieľom je stanoviť minimálny počet príjemcov podliehajúcich kontrole, aby sa zabezpečilo zo strany Komisie účinné overovanie dodržiavania pravidiel pre rôzne režimy pomoci a podporných opatrení, následné kontroly na mieste sa týkajú výlučne príjemcov, ktorým bola uložená znížená administratívna sankcia za to, že v predchádzajúcom roku nadhodnotili plochy oprávnené na pomoc. Cieľom následných kontrol je okrem iného overiť, či sa po uplatnení zníženej administratívnej sankcie za prvé nadhodnotenie plôch príjemcovia pomoci nedopustili nového porušenia, ktoré by viedlo k uplatneniu administratívnej sankcie v celej výške. Osobitná povaha následných kontrol na mieste je okrem iného potvrdená nadpisom článku 33a vykonávacieho nariadenia č. 809/2014 (
7
), ktorý ich výslovne označuje za „dodatočn[é] … kontrol[y]“, z čoho sa dá usúdiť, že sa líšia od štandardných kontrol, keďže podrobujú príjemcov pomoci dodatočnej kontrole. Všeobecný súd sa preto domnieval, že Komisia správne dospela k záveru, že príjemcov, ktorým bola uložená znížená administratívna sankcia v priebehu predchádzajúceho roka, treba odlišovať od príjemcov, ktorí boli predmetom štandardnej kontroly.
Komisia sa však dopustila porušenia článku 52 ods. 2 nariadenia č. 1306/2013 a zásady proporcionality, keďže suma finančnej opravy uplatnenej z dôvodu porušenia týkajúceho sa výberu kontrolnej vzorky v súvislosti so štandardnými kontrolami nezodpovedala závažnosti vytýkaného nesúladu.
Komisia totiž nepredložila žiaden dôkaz, ktorý by umožnil pochopiť, prečo ujma, ku ktorej došlo v roku 2017, mohla nastať aj v roku 2015 a v roku 2016 a mala by založiť povinnosť spätného vymáhania. Všeobecný súd tiež uviedol, že článok 3 nariadenia č. 2988/95 (
8
), na ktorý sa Komisia odvoláva, je v tejto súvislosti irelevantný. Napokon zdôraznil, že Komisia sa nemôže opierať ani o článok 63 nariadenia č. 1306/2013, ani o článok 7 vykonávacieho nariadenia č. 809/2014, aby odôvodnila konanie o spätnom vymáhaní neoprávnených platieb, keďže na tieto ustanovenia prvýkrát odkazuje až vo svojej replike. Ak by sa aj predpokladalo, že Komisia môže oprieť svoje tvrdenia o tieto dve ustanovenia, tieto ustanovenia v žiadnom prípade neposkytujú dôkaz, že vyjadrené pochybnosti predstavujú vážne a odôvodnené pochybnosti. Všeobecný súd preto zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týka uloženia finančnej opravy v sume 18833,24 eura vzťahujúcej sa na porušenie týkajúce sa výberu kontrolnej vzorky v súvislosti so štandardnými kontrolami.
Všeobecný súd napokon vyhovel aj žalobnému návrhu, ktorým namieta porušenie týkajúce sa vymáhania neoprávnených platieb. Článok 63 nariadenia č. 1306/2013 a článok 7 vykonávacieho nariadenia č. 809/2014 neukladajú totiž členským štátom povinnosť spätne overiť, či plocha neoprávnená na pomoc v jednom roku bola neoprávnená aj v predchádzajúcich rokoch. Údajná povinnosť členských štátov vykonať spätnú kontrolu oprávnenosti plochy nevyplýva ani z článku 3 nariadenia č. 2988/95, ani z judikatúry Všeobecného súdu (
9
). Všeobecný súd preto zrušil napadnuté rozhodnutie v časti, v ktorej sa týka finančnej opravy v sume 17855884,41 eura uplatnenej na výdavky vynaložené Českou republikou v rámci režimu jednotnej platby na plochu vo vzťahu k údajnému porušeniu týkajúcemu sa vymáhania neoprávnených platieb.
(
1
)	Na základe článku 52 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549) a článku 34 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 908/2014 zo 6. augusta 2014, ktorým sa stanovujú pravidlá uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 vzhľadom na platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, pravidlá kontroly, zábezpeky a transparentnosť (Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 59), v znení platnom v čase vyšetrovania.
(
2
)	Vyplývajúca z uplatnenia finančnej opravy v súlade s článkom 12 ods. 6 až 8 delegovaného nariadenia (EÚ) č. 907/2014 z 11. marca 2014, ktorým sa dopĺňa nariadenie č. 1306/2013, pokiaľ ide o platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, zábezpeky a používanie eura (Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 18).
(
3
)	Vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2021/2020 zo 17. novembra 2021, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 413, 2021, s. 10).
(
4
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1307/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa ustanovujú pravidlá priamych platieb pre poľnohospodárov na základe režimov podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 637/2008 a nariadenie Rady (ES) č. 73/2009 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 608).
(
5
)	Delegované nariadenie Komisie (EÚ) č. 639/2014 z 11. marca 2014, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1307/2013, ktorým sa ustanovujú pravidlá priamych platieb pre poľnohospodárov na základe režimov podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky, a ktorým sa mení príloha X k uvedenému nariadeniu (Ú. v. EÚ L 181, 2014, s. 1).
(
6
)	Toto ustanovenie stanovuje: „Bez toho, aby boli dotknuté osobitné ustanovenia, na základe právnych predpisov v oblasti poľnohospodárstva sa neposkytnú nijaké výhody v prospech fyzických alebo právnických osôb, pri ktorých sa zistilo, že v rozpore s cieľmi uvedených právnych predpisov sa podmienky požadované na získanie takýchto výhod umelo vytvorili.“
(
7
)	Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 809/2014 zo 17. júla 2014, ktorým sa stanovujú pravidlá uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 v súvislosti s integrovaným administratívnym a kontrolným systémom, opatreniami na rozvoj vidieka a krížovým plnením (Ú. v. EÚ L 227, 2014, s. 69), zmenené vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2016/1394 zo 16. augusta 2016 (Ú. v. EÚ L 225, 2016, s. 50).
(
8
)	Článok 3 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 132, 1995, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340).
(
9
)	Rozsudok zo 7. septembra 2022, Slovensko/Komisia (T‑40/21, EU:T:2022:515, body 54 a 55).