ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (piata komora)
z 9. novembra 2004
Vec T‑116/03
Oreste Montalto
proti
Rade Európskej únie
„Úradníci – Prijímanie do zamestnania – Dočasný zamestnanec – Oznámenie o výberovom konaní na voľné pracovné miesto – Postup pri prijímaní do zamestnania“
Úplné znenie vo francúzštine II - 0000
Predmet:         Žaloba, ktorej predmetom je jednak návrh na zrušenie rozhodnutia Rady z 23. mája 2002 o vymenovaní zástupcu predsedu odvolacieho
senátu, ako aj predsedu odvolacieho oddelenia Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (Ú. v. ES C 130,
s. 2) a jednak návrh na náhradu škody.
Rozhodnutie:         Rozhodnutie Rady z 23. mája 2002 o vymenovaní zástupcu predsedu odvolacieho senátu, ako aj predsedu odvolacieho oddelenia
ÚHVT sa zrušuje. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta. Rada je povinná nahradiť trovy konania.
Abstrakt
1.     Úradníci – Dočasní zamestnanci – Zamestnanci platovej triedy A 1 alebo A 2 – Pracovné miesto predsedu odvolacích senátov Úradu
pre harmonizáciu vnútorného trhu – Prijímanie do zamestnania – Porovnávacie hodnotenie zásluh – Voľná úvaha správnych orgánov
– Hranice – Dodržanie podmienok stanovených v oznámení o výberovom konaní na voľné pracovné miesto a pravidiel postupu prijatých
na výkon voľnej úvahy
(Nariadenie Rady č. 40/94, článok 120 ods. 1 a článok 131 ods. 1)
2.     Úradníci – Mimozmluvná zodpovednosť inštitúcií – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Dôkazné bremeno
3.     Úradníci – Žaloba – Žaloba o náhradu škody – Zrušenie napadnutého nezákonného aktu – Primerané odškodnenie nemajetkovej ujmy
1.     Orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy disponuje, najmä ak ide o obsadenie veľmi vysokého pracovného miesta zodpovedajúceho
platovej triede A 1 alebo A 2, širokou mierou voľnej úvahy v rámci porovnania predpokladov kandidátov na takéto pracovné miesto.
Výkon tejto širokej mieri voľnej úvahy však minimálne predpokladá, aby boli dodržané všetky relevantné predpisy, t. j. nielen
oznámenie o výberovom konaní na voľné pracovné miesto, ale takisto prípadné pravidlá postupu platiace pre tento orgán pri
výkone jeho voľnej úvahy.
V tejto súvislosti prislúcha orgánu oprávnenému uzatvárať pracovné zmluvy prísne skúmať spisový materiál kandidátov a starostlivo
sledovať splnenie stanovených požiadaviek uvedených najmä v oznámení o výberovom konaní na voľné pracovné miesto, keďže tento
orgán je povinný vylúčiť každého kandidáta, ktorý nespĺňa niektorú z týchto požiadaviek, lebo tieto požiadavky sú kumulatívne.
Oznámenie o výberovom konaní na voľné pracovné miesto totiž predstavuje právny rámec, ktorým orgán oprávnený uzatvárať pracovné
zmluvy je viazaný a ktorý musí prísne dodržiavať.
Tieto požiadavky takisto platia pre správnu radu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu pri výkone právomoci, ktorú jej zveruje
nariadenie č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva pri vymenovaní predsedu odvolacích senátov tohto úradu. Aj keď totiž správna
rada nevykonáva vymenovanie, prislúcha jej vypracovanie zoznamu troch kandidátov, na základe ktorého Rada vykoná toto vymenovanie,
takže má širokú mieru voľnej úvahy a plní teda rozhodujúcu úlohu.
(pozri body 63 až 68 a 107)
Odkaz: Súdny dvor, 18. marca 1993, Parlament/Frederiksen, C‑35/92 P, Zb. s. I‑991, body 15 a 16; Súd prvého stupňa, 2. októbra
1996, Vecchi/Komisia, T‑356/94, Zb. VS s. I‑A‑437 a II‑1251, body 50 až 58; Súd prvého stupňa, 20. septembra 2001, Coget a i./Dvor
audítorov, T‑95/01, Zb. VS s. I‑A‑191 a II‑879, bod 113; Súd prvého stupňa, 9. júla 2002, Tilgenkamp/Komisia, T‑158/01, Zb.
VS s. I‑A‑111 a II‑595, bod 58; Súd prvého stupňa, 18. septembra 2003, Pappas/Výbor regiónov, T‑73/01, zatiaľ neuverejnený
v Zbierke, body 52 až 54
2.     Vznik mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva predpokladá splnenie súhrnu podmienok týkajúcich sa protiprávnosti konania vytýkaného
inštitúciám, existencie údajnej škody a existencie príčinnej súvislosti medzi týmto konaním a uplatňovanou ujmou. Z toho vyplýva,
že aj za predpokladu preukázaného pochybenia zo strany inštitúcie je zodpovednosť Spoločenstva založená len vtedy, ak žalobca
dokáže preukázať existenciu svojej ujmy.
(pozri body 125 a 126)
Odkaz: Súd prvého stupňa, 9. februára 1994, Latham/Komisia, T‑82/91, Zb. VS s. I‑A‑15 a II‑61, bod 72; Súd prvého stupňa,
14. mája 1998, Lucaccioni/Komisia, T‑165/95, Zb. VS s. I‑A‑203 a II‑627, bod 57; Súd prvého stupňa, 24. apríla 2001, Pierard/Komisia,
T‑172/00, Zb. VS s. I‑A‑91 a II‑429, body 34 a 35
3.     Zrušenie napadnutého aktu môže samo osebe predstavovať primerané, a v zásade aj dostatočné, odškodnenie celkovej nemajetkovej
ujmy, ktorú žalobca mohol utrpieť.
(pozri bod 127)
Odkaz: Súdny dvor, 7. februára 1990, Culin/Komisia, C‑343/87, Zb. s. I‑225, body 25 až 29; Súd prvého stupňa, 26. januára
1995, Pierrat/Súdny dvor, T‑60/94, Zb. VS s. I‑A‑23 a II‑77, bod 62