62022CJ0045
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
z 12. októbra 2023 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov – Nariadenie (ES) č. 883/2004 – Článok 55 ods. 1 písm. a) – Súbeh dávok rôzneho druhu – Uplatňovanie vnútroštátnych pravidiel na zamedzenie súbehu – Výpočet pozostalostného dôchodku – Vydelenie súm dávky alebo dávok alebo iného príjmu, ktoré sa zohľadnili, počtom dávok – Pojem ‚sumy, ktoré sa zohľadnili‘“
Vo veci C‑45/22,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ podaný rozhodnutím Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Frankofónny pracovný súd Brusel, Belgicko) zo 4. januára 2022 a doručený Súdnemu dvoru 20. januára 2022, ktorý súvisí s konaním:
HK
proti
Service fédéral des Pensions,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predseda siedmej komory F. Biltgen (spravodajca), sudcovia J. Passer a M. L. Arastey Sahún,
generálny advokát: A. Rantos,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
HK, osobne,
–
belgická vláda, v zastúpení: S. Baeyens, C. Pochet a L. Van den Broeck, splnomocnení zástupcovia,
–
fínska vláda, v zastúpení: A. Laine, splnomocnená zástupkyňa,
–
Európska komisia, v zastúpení: B.‑R. Killmann a D. Martin, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní z 27. apríla 2023,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 166, 2004, s. 1; Mim. vyd. 05/005, s. 72).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi HK a Service fédéral des Pensions (Federálna dôchodková služba, ďalej len „SFP“) vo veci výpočtu sumy pozostalostného dôchodku, na ktorý má HK nárok po smrti svojej manželky.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie (ES) č. 1408/71
3
Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci Spoločenstva, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996 (Ú. v. ES L 28, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/003, s. 3) (ďalej len „nariadenie č. 1408/71“), bolo zrušené 1. mája 2010, teda v deň, keď nadobudlo účinnosť nariadenie č. 883/2004.
4
Článok 46c nariadenia č. 1408/71, nazvaný „Osobitné ustanovenia uplatňované v prípade súbehu jednej alebo viacerých dávok, o ktorých pojednáva článok 46a ods. 1[,] s jednou alebo viacerými dávkami rôzneho druhu alebo s iným príjmom, ak sú dotknutými štátmi dva alebo viac členských štátov“, v odseku 1 stanovoval:
„Ak poberanie dávok rôzneho druhu alebo iného príjmu má za následok zníženie, pozastavenie alebo odňatie dvoch alebo viacerých dávok uvedených v článku 46 ods. 1 písm. a) bode i), čiastka, ktorá sa nebude vyplácať podľa striktného uplatňovania ustanovenia o znížení, pozastavení alebo odňatí dávok podľa právnych predpisov dotknutých členských štátov, sa vydelí počtom dávok, na ktoré sa vzťahuje zníženie, pozastavenie alebo odňatie.“
5
Tento článok 46c bol do nariadenia č. 1408/71 vložený nariadením Rady (EHS) č. 1248/92 z 30. apríla 1992 (Ú. v. ES L 136, 1992, s. 7). Šestnáste a dvadsiate druhé odôvodnenie uvedeného nariadenia stanovovali:
„Keďže na to, aby sa chránili migrujúci pracovníci a ich pozostalí pred príliš prísnym uplatňovaním vnútroštátnych ustanovení týkajúcich sa zníženia, pozastavenia alebo odňatia dávok, je potrebné začleniť do nariadenia (EHS) č. 1408/71 ustanovenia prísne podmieňujúce uplatňovanie týchto ustanovení;
…
keďže do nariadenia (EHS) č. 1408/71 by sa mali vložiť ustanovenia s cieľom zabezpečiť, aby súbežné uplatňovanie vnútroštátnych ustanovení týkajúcich sa zníženia, pozastavenia alebo odňatia dvoma alebo viacerými členskými štátmi v prípade súbehu dávok rôzneho druhu nemalo žiadny nepriaznivý vplyv na migrujúcich pracovníkov alebo ich právnych nástupcov…“ [neoficiálny preklad]
Nariadenie č. 883/2004
6
Odôvodnenia 4, 29 a 31 nariadenia č. 883/2004 stanovujú:
„(4)
Je potrebné rešpektovať osobitné vlastnosti vnútroštátnych právnych predpisov v oblasti sociálneho zabezpečenia a vypracovať iba systém koordinácie;
…
(29)
aby sa chránili migrujúci pracovníci a ich pozostalí pred príliš prísnym uplatňovaním pravidiel vnútroštátnych právnych predpisov o znížení[,] pozastavení alebo odňatí, je potrebné začleniť ustanovenia, ktoré budú presne riadiť uplatňovanie takýchto pravidiel;
…
(31)
podľa Súdneho dvora takéto pravidlá má prijať vnútroštátny zákonodarný zbor so zohľadnením skutočnosti, že limity má ustanoviť zákonodarný zbor spoločenstva, v rámci ktorých sa majú uplatňovať ustanovenia vnútroštátnych právnych predpisov o znížení, pozastavení alebo odňatí.“
7
Podľa článku 52 tohto nariadenia s názvom „Priznanie dávok“:
„1.   Príslušná inštitúcia vypočíta výšku dávky, ktorá bude náležať:
a)
podľa právnych predpisov, ktoré táto inštitúcia uplatňuje, iba ak podmienky nároku na dávky boli splnené výlučne podľa vnútroštátneho práva (nezávislá dávka);
b)
vypočítaním teoretickej výšky a následne skutočnej výšky (paušálna) takto:
…
2.   Príslušná inštitúcia uplatňuje, tam kde je to vhodné, na výšku vypočítanú v súlade s ods. 1 písm. a) a b) všetky pravidlá týkajúce sa zníženia, pozastavenia alebo odňatia podľa právnych predpisov, ktoré uplatňuje, v rámci obmedzení ustanovených v článkoch 53 až 55.
3.   Daná osoba má nárok na najvyššiu čiastku vypočítan[ú] v súlade s ods. 1 písm. a) a b) od príslušnej inštitúcie každého [dotknutého – neoficiálny preklad] členského štátu.
…“
8
Článok 53 uvedeného nariadenia s názvom „Pravidlá na zamedzenie súbehu“ stanovuje:
„1.   Každý súbeh dávok v invalidite, dávok v starobe a pozostalostných dávok, vypočítaných alebo poskytnutých na základe dôb poistenia a/alebo bydliska, ktoré dosiahla tá istá osoba[,] sa považuje za súbeh dávok rovnakého druhu.
2.   Súbeh dávok, ktoré sa nemôžu považovať za dávky rovnakého druhu v zmysle odseku 1, sa považuje za súbeh dávok rôzneho druhu.
3.   Na účely pravidiel na predchádzanie súbehu ustanovených právnymi predpismi členského štátu sa v prípade súbehu dávky v invalidite, starobe alebo pozostalostnej dávky s dávkou rovnakého druhu alebo s dávkou rôzneho druhu, alebo s iným príjmom, uplatňujú tieto ustanovenia:
a)
príslušná inštitúcia zohľadní dávky alebo príjmy získané v inom členskom štáte[, iba] ak právne predpisy, ktoré uplatňuje, ustanovujú, aby sa dávky alebo príjem získaný v zahraničí, zohľadňovali;
b)
príslušná inštitúcia zohľadní výšku dávok, ktoré má vyplatiť iný členský štát pred odpočítaním dane, príspevkov na sociálne zabezpečenie a iných jednotlivých platieb alebo [zrážok], pokiaľ právne predpisy, ktoré uplatňuje, neustanovujú uplatňovanie pravidiel na zamedzenie súbehu… po takýchto zrážkach, za podmienok a podľa postupov ustanovených [v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia č. 883/2004 (Ú. v. EÚ L 284, 2009, s. 1)];
c)
príslušná inštitúcia nezohľadňuje výšku dávok získaných podľa právnych predpisov iného členského štátu na základe dobrovoľného poistenia alebo nepretržitého voliteľného poistenia;
d)
ak jediný členský štát uplatňuje pravidlo na zamedzenie súbehu, pretože daná osoba poberá dávky rovnakého druhu alebo dávky rôzneho druhu podľa právnych predpisov iných členských štátov, alebo má príjem získavaný z iných členských štátov, splatná dávka sa môže znížiť iba o výšku takýchto dávok alebo takéhoto príjmu.“
9
V článku 55 toho istého nariadenia, nazvanom „Súbeh dávok rôzneho druhu“, sa v odseku 1 písm. a) uvádza:
„Ak poberanie dávok rôzneho druhu alebo iného príjmu vyžaduje uplatňovanie pravidiel na zamedzenie súbehu ustanovených právnymi predpismi daného členského štátu sa týka:
a)
dvoch alebo viacerých nezávislých dávok, príslušné inštitúcie vydelia výšku [sumu – neoficiálny preklad] dávky alebo dávok alebo iného príjmu, ako keby sa zohľadnili [ktoré sa zohľadnili – neoficiálny preklad], počtom dávok podliehajúcich daným pravidlám;
uplatňovanie tohto písm. nemôže danú osobu pozbaviť jej postavenia ako dôchodcu na účely ostatných kapitol tejto hlavy za podmienok a podľa postupov ustanovených v [nariadení č. 987/2009];
…“
Belgická právna úprava
10
Článok 20 prvý a štvrtý odsek kráľovského nariadenia č. 50 z 24. októbra 1967 o starobných a pozostalostných dôchodkoch zamestnancov (Moniteur belge z 27. októbra 1967, s. 11246) v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „kráľovské nariadenie č. 50“) stanovuje:
„Pozostalostný dôchodok môže byť v súbehu so starobným dôchodkom alebo akoukoľvek inou dávkou nahrádzajúcou starobný dôchodok len do výšky určenej kráľom.
…
Kráľ určuje, do akej miery sa môže pozostalostný dôchodok znížiť, ak pozostalý manžel alebo manželka poberá pozostalostný dôchodok alebo akúkoľvek inú dávku, ktorá ho nahrádza, priznanú podľa systému starobného a pozostalostného dôchodku cudzej krajiny alebo podľa systému uplatniteľného na pracovníkov inštitúcie, ktorá sa riadi medzinárodným právom verejným.“
11
Článok 52 ods. 1 kráľovského nariadenia z 21. decembra 1967 o všeobecnom systéme starobných a pozostalostných dôchodkov zamestnancov (Moniteur belge zo 16. januára 1968, s. 441), v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „kráľovské nariadenie z 21. decembra 1967“), v prvom a treťom až piatom odseku stanovuje:
„Ak pozostalý manžel alebo manželka môže požiadať jednak o pozostalostný dôchodok na základe dôchodkového systému zamestnancov a jednak o jeden či viacero starobných dôchodkov alebo o akúkoľvek inú dávku, ktorá ich nahrádza, na základe dôchodkového systému zamestnancov alebo jedného či viacerých iných dôchodkových systémov, možno pozostalostný dôchodok vyplácať v súbehu s uvedenými dôchodkami iba do výšky rovnajúcej sa 110 % sumy pozostalostného dôchodku, ktorá by sa pozostalému manželovi alebo manželke priznala za všetky odpracované roky.
…
Ak má manžel alebo manželka uvedený alebo uvedená [v prvom odseku] nárok aj na jeden alebo viacero pozostalostných dôchodkov alebo dávok, ktoré ich nahrádzajú, v zmysle článku 10a [kráľovského nariadenia č. 50], pozostalostný dôchodok nesmie presiahnuť rozdiel medzi 110 % sumy pozostalostného dôchodku za všetky odpracované roky na jednej strane a súčtom súm starobných dôchodkov alebo dávok, ktoré ich nahrádzajú, uvedených [v prvom odseku] a sumy rovnajúcej sa pozostalostnému dôchodku zamestnanca za všetky odpracované roky vynásobenej zlomkom alebo súčtom zlomkov, ktoré vyjadrujú výšku pozostalostných dôchodkov v iných dôchodkových systémoch, s výnimkou systému pre samostatne zárobkovo činné osoby. Tieto zlomky sú tie, ktoré boli alebo by boli ponechané pri uplatňovaní vyššie uvedeného článku 10a.
Uplatnenie [tretieho odseku] nesmie mať za následok zníženie pozostalostného dôchodku na nižšiu sumu, ako je rozdiel medzi výškou pozostalostného dôchodku, ktorý možno priznať pred uplatnením predchádzajúcich pododsekov, a súčtom súm starobných dôchodkov a dávok, ktoré ich nahrádzajú, uvedených [v prvom odseku].
Na účely uplatnenia [prvého a tretieho odseku] sa za pozostalostný dôchodok za všetky odpracované roky považuje pozostalostný dôchodok, ktorý možno priznať pozostalému manželovi alebo pozostalej manželke pred uplatnením predchádzajúcich odsekov vynásobený opačným zlomkom, ako je ten, ktorý je prípadne obmedzený podľa už citovaného článku 10a a ktorý bol použitý na výpočet starobného dôchodku slúžiaceho ako základ pre výpočet pozostalostného dôchodku.“
12
V článku 52a kráľovského nariadenia z 21. decembra 1967 sa stanovuje:
„Na účely uplatňovania článku 20 [tretieho a štvrtého odseku] kráľovského nariadenia č. 50 sa suma pozostalostného dôchodku pozostalého manžela alebo pozostalej manželky priznaného podľa [kráľovského nariadenia č. 50] alebo… kráľovského nariadenia z 23. decembra 1996, ktorým sa vykonávajú články 15, 16 a 17 zákona z 26. júla 1996 o modernizácii sociálneho zabezpečenia a zabezpečení udržateľnosti zákonných dôchodkových systémov (Moniteur belge zo 17. januára 1997, s. 904), zníži o sumu pozostalostného dôchodku alebo dávky, ktorá ho nahrádza, priznaného podľa systému cudzieho štátu alebo podľa systému uplatniteľného na zamestnancov inštitúcie riadiacej sa medzinárodným právom verejným, ktorého sa nemožno vzdať.“
13
Článok 7 kráľovského nariadenia z 23. decembra 1996, ktorým sa vykonávajú články 15, 16 a 17 zákona z 26. júla 1996 o modernizácii sociálneho zabezpečenia a zabezpečení udržateľnosti zákonných dôchodkových systémov, v odseku 1 prvom pododseku stanovuje:
„Ak manžel alebo manželka zomreli skôr, než sa mu alebo jej začal vyplácať starobný dôchodok, pozostalostný dôchodok sa rovná 80[%] sumy starobného dôchodku vypočítaného podľa sadzby uvedenej v článku 5 ods. 1 [prvom pododseku] písm. a) tohto nariadenia, ktorý by bol manželovi alebo manželke priznaný podľa tohto nariadenia.“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
14
Manželka HK zomrela 29. novembra 2016.
15
HK vzhľadom na to, že pracoval a platil príspevky v rôznych členských štátoch, konkrétne v Belgicku, Španielsku a Fínsku, poberal k 1. decembru 2016 belgický starobný dôchodok vo výške 11962,55 eura ročne, ako aj španielsky starobný dôchodok vo výške 8276,28 eura ročne. Keďže manželka HK tiež pracovala a platila príspevky v tých istých členských štátoch, HK poberal aj španielsky pozostalostný dôchodok vo výške 5123,88 eura ročne a fínsky pozostalostný dôchodok vo výške 1281,24 eura ročne, ktoré mu boli priznané na základe príspevkov, ktoré jeho zosnulá manželka platila do týchto systémov sociálneho zabezpečenia.
16
Pokiaľ ide o belgický pozostalostný dôchodok, SFP 22. decembra 2017 informovala HK o tom, že nemá nárok na takýto dôchodok z dôvodu, že celková suma jeho starobných dôchodkov je príliš vysoká.
17
Dňa 26. decembra 2017 podal HK proti tomuto zamietnutiu sťažnosť.
18
Následne si HK a SFP navzájom zaslali množstvo listov týkajúcich sa spôsobu zohľadnenia rôznych dôchodkových dávok, ktoré HK poberal, s cieľom určiť, či a v akom rozsahu má nárok na belgický pozostalostný dôchodok.
19
Rozhodnutím z 18. septembra 2019 SFP zmenila svoje pôvodné stanovisko tak, že HK priznala pozostalostný dôchodok podľa belgického práva vo výške 1929,03 eura ročne so spätnou účinnosťou od 1. decembra 2016.
20
HK napadol toto rozhodnutie a podal žalobu na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Frankofónny pracovný súd Brusel, Belgicko), pričom tvrdil, že ročná suma belgického pozostalostného dôchodku má predstavovať 6339,01 eura.
21
Vnútroštátny súd konštatuje, že stanoviská HK a SFP sa podstatne líšia, pokiaľ ide o výklad článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 obsahujúceho pravidlo, podľa ktorého musí príslušná inštitúcia v prípade uplatnenia pravidiel na zamedzenie súbehu dávok rôzneho druhu vydeliť sumy dávok alebo iných príjmov počtom dávok, ktoré sa zohľadnili a ktoré podliehajú pravidlám na zamedzenie súbehu stanoveným vnútroštátnymi právnymi predpismi.
22
Tento súd dodáva, že v súlade s belgickou právnou úpravou, ktorá umožňuje súbeh pozostalostného dôchodku a starobného dôchodku, pričom obmedzuje túto kumulovanú sumu na sumu zodpovedajúcu 110 % sumy pozostalostného dôchodku, ktorá by bola pozostalému manželovi alebo pozostalej manželke priznaná za všetky odpracované roky, sa účastníci konania vo veci samej zhodujú v tom, že celková suma starobných dôchodkov, ktorá sa má zohľadniť na účely uplatnenia článku 52 kráľovského nariadenia z 21. decembra 1967, čiže ročná suma belgických starobných dôchodkov (11962,55 eura) a španielskych starobných dôchodkov (8276,28 eura), predstavuje 20238,83 eura a že súbehový strop predstavuje 16458,42 eura.
23
Úvahy účastníkov konania vo veci samej sa líšia iba na úrovni výpočtu prekročenia súbehového stropu.
24
Podľa SFP je potrebné určiť prekročenie tohto stropu spočítaním ročnej sumy pozostalostného dôchodku a celkovej ročnej sumy starobných dôchodkov a následným odčítaním súbehového stropu, pričom táto suma sa potom vydelí dvoma. V prípade HK sa teda prekročenie súbehového stropu vypočíta takto: 7638,46 eura (ročná suma priznaného pozostalostného dôchodku) + 20238,83 eura (celková ročná suma starobných dôchodkov) – 16458,42 eura (súbehový strop) = 11418,87 eura. Zastropovaná ročná suma pozostalostného dôchodku preto predstavuje: 7638,46 eura – 11 418,87 eura/2 (suma prekročenia vydelená počtom pozostalostných dôchodkov dotknutých pravidlami súbehu, čiže v tomto prípade belgického a fínskeho pozostalostného dôchodku) = 1929,03 eura.
25
SFP spresňuje, že fínske orgány vykonali rovnaký výpočet týkajúci sa fínskeho pozostalostného dôchodku.
26
Podľa HK treba vydeliť nie časť príjmov presahujúcich súbehový strop, ale všetky príjmy zohľadnené na účely uplatnenia pravidiel na zamedzenie súbehu, čiže celkovú ročnú sumu starobných dôchodkov. Prekročenie súbehového stropu sa teda vypočíta takto: 7638,46 eura (ročná suma priznaného pozostalostného dôchodku) + 20238,83 eura (celková ročná suma starobných dôchodkov)/2 – 16458,42 eura (súbehový strop) = 1299,45 eura. Z toho vyplýva, že zastropovaná ročná suma pozostalostného dôchodku, na ktorý má nárok, sa vypočíta takto: 7638,46 eura – 1299,45 eura = 6399,01 eura.
27
HK dodáva, že tento výklad článku 55 ods. 1 nariadenia č. 883/2004 sa opiera o informácie uvedené na internetovej stránke Caisse nationale d’assurance vieillesse (Štátny fond dôchodkového poistenia, Francúzsko), ktorý je francúzskym orgánom povereným výpočtom a vyplácaním základných dôchodkov.
28
Vnútroštátny súd uvádza, že pravidlo delenia uvedené v článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 sa ako také nenachádzalo v zodpovedajúcom ustanovení nariadenia č. 1408/71, teda v článku 46c ods. 1, ktorý stanovoval, že sumy, ktoré sa nevyplatia v prípade striktného uplatnenia ustanovení o znížení stanovených právnymi predpismi dotknutých členských štátov, sa vydelia počtom dávok, na ktoré sa vzťahuje zníženie.
29
Za týchto okolností Tribunal de travail francophone de Bruxelles (Frankofónny pracovný súd Brusel) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa pravidlo stanovené v článku 55 ods. 1 písm. a) [nariadenia č. 883/2004], podľa ktorého príslušné inštitúcie vydelia sumy dávky alebo dávok alebo iného príjmu, ktoré boli zohľadnené, počtom dávok podliehajúcich uvedeným pravidlám, vykladať v tom zmysle, že požaduje vydeliť príjmy zohľadnené ako také na účely uplatnenia pravidla na zamedzenie súbehu, počtom pozostalostných dôchodkov, na ktoré sa vzťahujú pravidlá na zamedzenie súbehu?
2.
Má sa pravidlo článku 55 ods. 1 písm. a) [nariadenia č. 883/2004], podľa ktorého príslušné inštitúcie vydelia sumy dávky alebo dávok alebo iného príjmu, ktoré boli zohľadnené, počtom dávok podliehajúcich uvedeným pravidlám, vykladať, naopak, v tom zmysle, že požaduje, aby sa počtom pozostalostných dôchodkov, na ktoré sa vzťahujú pravidlá na zamedzenie súbehu, nevydelil príjem zohľadnený ako taký na uplatnenie pravidla na zamedzenie súbehu, ale aby sa ním skôr vydelila časť príjmov presahujúcich súbehový strop, ktorá je stanovená napríklad v predmetnom vnútroštátnom pravidle?“
O prejudiciálnych otázkach
30
Svojimi dvoma otázkami, ktoré treba skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 vykladať v tom zmysle, že ak nárok na dávky rôzneho druhu predpokladá uplatnenie vnútroštátnych pravidiel na zamedzenie súbehu, pokiaľ ide o nezávislé dávky, tento článok ukladá každému členskému štátu povinnosť stanoviť, že na účely výpočtu sumy dávky, ktorá sa má vyplatiť, je potrebné vydeliť celkovú sumu príjmov zohľadnených týmito vnútroštátnymi pravidlami počtom dotknutých dávok, alebo či im toto ustanovenie práva Únie ukladá povinnosť stanoviť, že na účely tohto výpočtu sa týmto počtom vydelí časť príjmov, ktorá presahuje súbehový strop stanovený uvedenými vnútroštátnymi pravidlami.
31
Hneď na úvod treba pripomenúť, že ustanovenia na zamedzenie súbehu upravené právnymi predpismi členského štátu sa, pokiaľ nariadenie č. 883/2004 nestanovuje inak, uplatňujú voči osobám poberajúcim dávku, ktorú vypláca tento členský štát, pokiaľ môžu poberať iné dávky sociálneho zabezpečenia, a to aj v prípade, že takéto dávky boli nadobudnuté podľa právnych predpisov iného členského štátu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. marca 2018, Blanco Marqués, C‑431/16, EU:C:2018:189, bod 63 citovanú judikatúru).
32
V súlade s článkom 52 ods. 2 nariadenia č. 883/2004 je teda príslušná vnútroštátna inštitúcia pri priznaní dávok oprávnená uplatniť všetky ustanovenia o znížení, pozastavení alebo odňatí stanovené právnymi predpismi, ktoré uplatňuje, a to v rámci obmedzení stanovených v článkoch 53 až 55 tohto nariadenia.
33
Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora treba na dávky sociálneho zabezpečenia hľadieť tak, že sú rovnakého druhu, ak majú rovnaký predmet, účel, ako aj základ pre výpočet a rovnaké podmienky priznania. Za relevantné kritériá na klasifikáciu dávok však nemožno považovať čisto formálne znaky (rozsudok z 15. marca 2018, Blanco Marqués, C‑431/16, EU:C:2018:189, bod 50 a citovaná judikatúra).
34
Pokiaľ ide o súbeh dávok, o aké ide vo veci samej, teda dávok vypočítaných alebo poskytovaných na základe odpracovaných rokov dvoch rôznych osôb, ktoré treba považovať za dávky rôzneho druhu, článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 stanovuje, že v prípade súbehu dvoch alebo viacerých nezávislých dávok príslušné inštitúcie vydelia sumu dávky alebo dávok, ktoré sa zohľadnili, počtom dávok podliehajúcich pravidlám na zamedzenie súbehu stanoveným právnymi predpismi členských štátov.
35
Pokiaľ ide o zmysel časti vety „ktoré sa zohľadnili“, treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora treba pri výklade ustanovenia práva Únie zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou, pričom relevantné prvky pre jeho výklad môže obsahovať aj genéza tohto ustanovenia (rozsudok z 8. mája 2019, Inspecteur van de Belastingdienst, C‑631/17, EU:C:2019:381, bod 29 a citovaná judikatúra).
36
Pokiaľ ide v prvom rade o znenie článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004, vyplýva z neho, že pri uplatňovaní pravidiel na zamedzenie súbehu stanovených vnútroštátnymi právnymi predpismi členských štátov príslušné inštitúcie vydelia sumy dávok, ktoré sa zohľadnili, počtom dávok podliehajúcich daným pravidlám.
37
Pokiaľ sa slovnému výrazu „zohľadniť“ použitému v tejto vete priznáva jeho obvyklý význam, treba túto vetu chápať tak, že na základe nej podliehajú vydeleniu sumy zohľadnené príslušnými vnútroštátnymi inštitúciami alebo sumy, na ktoré tieto inštitúcie prihliadali v rámci uplatnenia pravidiel na zamedzenie súbehu stanovených ich právnymi predpismi.
38
Znenie článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 však neobsahuje žiadnu výslovnú zmienku, ktorá by členským štátom ukladala povinnosť zohľadniť určitú sumu.
39
Ako totiž uviedol generálny advokát v bodoch 47 a 50 svojich návrhov, článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 je formulovaný tak, aby ponechal členským štátom možnosť vydeliť sumy, ktoré vyplývajú z uplatnenia ich vnútroštátnych pravidiel na zamedzenie súbehu, počtom dávok podliehajúcich uvedeným pravidlám.
40
Z tohto znenia preto vyplýva, že príslušné vnútroštátne inštitúcie môžu na účely výpočtu sumy dávky, ktorá sa má vyplatiť, vydeliť počtom dotknutých dávok buď celkovú výšku príjmov, alebo časť príjmov, ktoré presahujú súbehový strop.
41
V druhom rade je tento doslovný výklad potvrdený kontextom, do ktorého sa zaraďuje článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004.
42
Z odôvodnenia 29 tohto nariadenia týkajúceho sa ustanovení tohto nariadenia o vnútroštátnych pravidlách zavádzajúcich mechanizmy zníženia, pozastavenia alebo odňatia totiž vyplýva, že normotvorca Únie mal v úmysle chrániť migrujúcich pracovníkov a ich pozostalých pred príliš prísnym uplatňovaním týchto ustanovení členskými štátmi, a to tak, že do uvedeného nariadenia vložil ustanovenia, ktoré striktne podmieňujú uplatňovanie týchto vnútroštátnych pravidiel.
43
V tejto súvislosti odôvodnenie 31 uvedeného nariadenia spresňuje, že vykonanie pravidiel obmedzujúcich súbeh dvoch alebo viacerých dôchodkov, v súvislosti s ktorými vznikol nárok v rôznych členských štátoch, síce prináleží vnútroštátnemu normotvorcovi, no stanovenie hraníc, v rámci ktorých sa uplatňujú tieto vnútroštátne pravidlá na zamedzenie súbehu, prináleží normotvorcovi Únie.
44
Z toho vyplýva, že cieľom ustanovení nariadenia č. 883/2004 týkajúcich sa vnútroštátnych ustanovení na zamedzenie súbehu je obmedziť obzvlášť nepriaznivé účinky vo vzťahu k pracovníkom, ktorí využili svoje právo na voľný pohyb.
45
Ako však tiež pripomenul generálny advokát v bode 52 svojich návrhov, za okolností, o aké ide vo veci samej, sa nezdá, že by skutočnosť, že členský štát zohľadní len sumu presahujúcu súbehový strop rôznych posudzovaných dôchodkov, bola voči dotknutým pracovníkom osobitne nepriaznivá, hoci výpočet, pri ktorom sa zohľadní celková výška posudzovaných dávok, nepochybne vedie k vyššej sume.
46
Na jednej strane totiž, ako vyplýva z bodov 38 až 40 tohto rozsudku, článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 nijako neukladá členským štátom povinnosť priznať dotknutým pracovníkom najvyššie sumy. Na druhej strane z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vo veci samej HK poberá belgický pozostalostný dôchodok z dôvodu uplatnenia uvedeného ustanovenia, zatiaľ čo pracovník, ktorý nevyužil svoje právo na voľný pohyb, nemá v takomto prípade nárok na žiadnu dávku.
47
V treťom rade je výklad článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004, podľa ktorého prináleží vnútroštátnym normotvorcom, aby určili sumy dávok, ktoré sa majú zohľadniť v rámci uplatňovania ich vnútroštátnych pravidiel na zamedzenie súbehu, podporený aj cieľmi právnej úpravy, ktorej je toto ustanovenie súčasťou.
48
V tejto súvislosti odôvodnenie 4 nariadenia č. 883/2004 stanovuje, že je potrebné rešpektovať osobitné vlastnosti vnútroštátnych právnych predpisov v oblasti sociálneho zabezpečenia a vypracovať iba systém koordinácie.
49
Nariadenie č. 883/2004 totiž nezavádza spoločný systém sociálneho zabezpečenia, ale zachováva existenciu rôznych vnútroštátnych systémov. Členské štáty si zachovávajú právomoc organizovať svoje systémy sociálneho zabezpečenia a v prípade neexistencie harmonizácie na úrovni Únie prináleží každému členskému štátu, aby vo svojej právnej úprave určil najmä podmienky, ktoré zakladajú nárok na sociálne dávky, teda aj vrátane pravidiel na zamedzenie súbehu pri dávkach rôzneho druhu. Pri výkone tejto právomoci však členské štáty musia dodržiavať právo Únie a konkrétnejšie ustanovenia nariadenia č. 883/2004 týkajúce sa pravidiel na zamedzenie súbehu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. septembra 2022, Rechtsanwaltskammer Wien, C‑58/21, EU:C:2022:691, bod 61 a citovanú judikatúru).
50
Článok 55 ods. 1 nariadenia č. 883/2004 pritom nedefinuje nijaký osobitný postup výpočtu sumy pozostalostných dôchodkov, takže prináleží právnemu poriadku každého členského štátu, aby určil tieto postupy v rámci uplatnenia uvedeného ustanovenia, čo navyše v prejednávanej veci ilustruje okolnosť uvedená v bodoch 25 a 27 tohto rozsudku, podľa ktorej príslušné fínske a francúzske orgány uplatňujú na základe svojich príslušných vnútroštátnych pravidiel na zamedzenie súbehu odlišné postupy výpočtu.
51
Vo štvrtom a poslednom rade treba uviesť, že aj genéza článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 umožňuje usúdiť, že toto ustanovenie sa má vykladať v zmysle uvedenom v bode 40 tohto rozsudku.
52
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že nariadenie č. 1408/71 pôvodne neobsahovalo pravidlo podobné pravidlu upravenému v článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 týkajúce sa zmiernenia účinkov v prípade súbehu sociálnych dávok.
53
Normotvorca Únie stanovil takéto pravidlo až prostredníctvom nariadenia č. 1248/92, a to vložením článku 46c do nariadenia č. 1408/71. V tejto súvislosti šestnáste a dvadsiate druhé odôvodnenie nariadenia č. 1248/92 spresňovali, že je dôležité chrániť migrujúcich pracovníkov a ich pozostalých proti príliš prísnemu uplatňovaniu vnútroštátnych ustanovení týkajúcich sa zníženia, pozastavenia alebo odňatia, keďže spoločné uplatnenie vnútroštátnych ustanovení v prípade súbehu dávok rôzneho druhu by mohlo mať nepriaznivé účinky.
54
Článok 46c ods. 1 nariadenia č. 1408/71 teda uvádza, že ak má poberanie dávok rôzneho druhu alebo iného príjmu za následok zníženie, pozastavenie alebo odňatie dvoch alebo viacerých dávok, sumy, ktoré by sa nevyplatili v prípade striktného uplatnenia ustanovení o znížení, pozastavení alebo odňatí podľa právnych predpisov dotknutých členských štátov, sa vydelia počtom dávok, na ktoré sa vzťahuje zníženie, pozastavenie alebo odňatie.
55
Článok 55 ods. 1 nariadenia č. 883/2004 prešiel zmenou svojho znenia, na základe ktorej sa počtom dávok podliehajúcich ustanoveniam o zamedzení súbehu vydelia sumy zohľadnených dávok, a nie sumy nevyplatené z dôvodu uplatnenia ustanovení na zamedzenie súbehu, no nič to nemení na tom, že tak tento článok 55 ods. 1, ako aj článok 46c ods. 1 nariadenia č. 1408/71 sledujú rovnaký cieľ, ktorým je ochrana migrujúcich pracovníkov pred nepriaznivými účinkami spojenými s kumulatívnym uplatňovaním uvedených ustanovení v členských štátoch.
56
Nariadenie č. 883/2004 totiž zmodernizovalo a zjednodušilo pravidlá obsiahnuté v nariadení č. 1408/71, pričom sa zachoval rovnaký cieľ [pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. septembra 2021, Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv), C‑285/20, EU:C:2021:785, bod 42].
57
Okrem toho, ako uviedol generálny advokát v bode 61 svojich návrhov, tak článok 46c ods. 1 nariadenia č. 1408/71, ako aj článok 55 ods. 1 nariadenia č. 883/2004 odkazujú na ustanovenia o znížení, pozastavení alebo odňatí uvedené v príslušných právnych predpisoch členských štátov a na sumy stanovené týmito právnymi predpismi, pričom týmto spôsobom zdôrazňujú právomoc voľnej úvahy, ktorú majú tieto štáty na účely určenia spôsobov uplatňovania ustanovení na zamedzenie súbehu.
58
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 883/2004 sa má vykladať v tom zmysle, že ak nárok na dávky rôzneho druhu alebo na iné príjmy predpokladá uplatnenie vnútroštátnych pravidiel na zamedzenie súbehu, pokiaľ ide o nezávislé dávky, tento článok umožňuje každému dotknutému členskému štátu vo svojom právnom poriadku stanoviť, že na účely výpočtu sumy dávky, ktorá sa má vyplatiť, je buď potrebné vydeliť celkovú sumu príjmov zohľadnených týmito vnútroštátnymi pravidlami počtom dotknutých dávok, alebo že je potrebné vydeliť týmto počtom časť príjmov, ktorá presahuje súbehový strop určený uvedenými vnútroštátnymi pravidlami.
O trovách
59
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
Článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia
sa má vykladať v tom zmysle, že:
ak nárok na dávky rôzneho druhu alebo na iné príjmy predpokladá uplatnenie vnútroštátnych pravidiel na zamedzenie súbehu, pokiaľ ide o nezávislé dávky, tento článok umožňuje každému dotknutému členskému štátu vo svojom právnom poriadku stanoviť, že na účely výpočtu sumy dávky, ktorá sa má vyplatiť, je buď potrebné vydeliť celkovú sumu príjmov zohľadnených týmito vnútroštátnymi pravidlami počtom dotknutých dávok, alebo že je potrebné vydeliť týmto počtom časť príjmov, ktorá presahuje súbehový strop určený uvedenými vnútroštátnymi pravidlami.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.