62024TJ0289_RES
Vec T‑289/24
Brasserie Nationale (anc. Brasseries Funck‑Bricher et Bofferding)aMunhowen SA
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 2. júla 2025
„Hospodárska súťaž – Koncentrácie – Trh s veľkoobchodnou distribúciou nápojov – Článok 22 nariadenia (ES) č. 139/2004 – Žiadosť orgánu ochrany hospodárskej súťaže členského štátu, ktorý podľa vnútroštátnych právnych predpisov nemá právomoc posúdiť koncentráciu, o postúpenie veci Komisii – Rozhodnutie Komisie posúdiť koncentráciu – Lehota na podanie žiadosti o postúpenie veci – Pojem ‚dozvedieť sa‘ – Informovanie účastníkov koncentrácie o žiadosti o postúpenie veci – Jazykový režim – Lehota na oznámenie rozhodnutia Komisie, či posúdi koncentráciu – Vplyv na obchod medzi členskými štátmi – Hrozba značného ovplyvnenia hospodárskej súťaže – Primeranosť postúpenia“
Súdne konanie – Zastúpenie účastníkov konania – Žaloba právnickej osoby súkromného práva – Povinnosť byť zastúpená advokátom, ktorý je dostatočne oddelený od právnickej osoby – Zastúpenie advokátom, ktorý je predsedom predstavenstva spoločnosti, ktorá podala žalobu – Neprípustnosť
(Štatút Súdneho dvora, článok 19 tretí odsek a článok 53)
(pozri body 31 – 35)
Koncentrácie podnikov – Posúdenie Komisiou – Žiadosť o postúpenie koncentrácie Komisii, podaná vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže – Žiadosť o postúpenie veci podľa článku 22 nariadenia č. 139/2004 – Povinnosť Komisie informovať účastníkov koncentrácie o žiadosti o postúpenie veci – Informačný list napísaný v inom jazyku, než je úradný jazyk členského štátu účastníka koncentrácie – Porušenie uplatniteľného jazykového režimu – Neexistencia škodlivých dôsledkov pre účastníkova koncentrácie – Neexistencia vplyvu porušenia jazykového režimu na zákonnosť správneho konania
(Nariadenie Rady č. 1, článok 3, a nariadenie Rady č. 139/2004, článok 22)
(pozri body 38 – 48)
Koncentrácie podnikov – Posúdenie Komisiou – Žiadosť o postúpenie koncentrácie Komisii, podaná vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže – Žiadosť o postúpenie veci podľa článku 22 nariadenia č. 139/2004 – Koncentrácia, na ktorú sa nevzťahuje oznamovacia povinnosť v členskom štáte, ktorý podal žiadosť o postúpenie veci – Lehota na podanie žiadosti o postúpenie veci – Začiatok plynutia – Dátum oznámenia koncentrácie dotknutému členskému štátu – Pojem ‚dozvedieť sa‘
(Nariadenie Rady č. 139/2004, článok 22 ods. 1)
(pozri body 52 – 54, 58 – 76)
Koncentrácie podnikov – Posúdenie Komisiou – Žiadosť o postúpenie koncentrácie Komisii, podaná vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže – Žiadosť o postúpenie veci podľa článku 22 nariadenia č. 139/2004 – Povinnosť Komisie informovať účastníkov koncentrácie o žiadosti o postúpenie veci – Rozsah
(Nariadenie Rady č. 139/2004, článok 22 ods. 2)
(pozri body 101 – 111)
Koncentrácie podnikov – Posúdenie Komisiou – Žiadosť o postúpenie koncentrácie Komisii, podaná vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže – Žiadosť o postúpenie veci podľa článku 22 nariadenia č. 139/2004 – Povinnosť Komisie informovať účastníkov koncentrácie o svojom rozhodnutí o žiadosti o postúpenie veci – Rozsah
(Nariadenie Rady č. 139/2004, článok 22 ods. 3)
(pozri body 115 – 124)
Koncentrácie podnikov – Posúdenie Komisiou – Žiadosť o postúpenie koncentrácie Komisii, podaná vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže – Žiadosť o postúpenie veci podľa článku 22 nariadenia č. 139/2004 – Povinnosť Komisie informovať účastníkov koncentrácie o žiadosti o postúpenie veci – Povinnosť Komisie vypočuť účastníkov koncentrácie pred prijatím rozhodnutia o žiadosti o postúpenie veci
(Nariadenie Rady č. 139/2004, článok 22 ods. 2 a 3)
(pozri body 132, 133)
Koncentrácie podnikov – Posúdenie Komisiou – Žiadosť o postúpenie koncentrácie Komisii, podaná vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže – Žiadosť o postúpenie veci podľa článku 22 nariadenia č. 139/2004 – Posúdenie koncentrácie Komisiou – Podmienky – Vplyv na obchod medzi členskými štátmi – Kritérium – Koncentrácia, ktorá môže mať badateľný vplyv na obchodné toky medzi členskými štátmi – Voľná úvaha Komisie – Neexistencia zjavne nesprávneho posúdenia
(Nariadenie Rady č. 139/2004, článok 22 ods. 1 a 3)
(pozri body 143 – 170)
Koncentrácie podnikov – Posúdenie Komisiou – Žiadosť o postúpenie koncentrácie Komisii, podaná vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže – Žiadosť o postúpenie veci podľa článku 22 nariadenia č. 139/2004 – Posúdenie koncentrácie Komisiou – Podmienky – Hrozba značného ovplyvnenia hospodárskej súťaže na území členského štátu, ktorý podal žiadosť o postúpenie veci – Kritérium – Skutočné riziko značných nepriaznivých účinkov na hospodársku súťaž na uvedenom území – Voľná úvaha Komisie – Neexistencia zjavne nesprávneho posúdenia
(Nariadenie Rady č. 139/2004, článok 22 ods. 1 a 3)
(pozri body 177 – 183, 198 – 201, 213 – 215)
Koncentrácie podnikov – Posúdenie Komisiou – Žiadosť o postúpenie koncentrácie Komisii, podaná vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže – Žiadosť o postúpenie veci podľa článku 22 nariadenia č. 139/2004 – Posúdenie koncentrácie Komisiou – Splnené formálne a vecné podmienky – Voľná úvaha Komisie pri rozhodovaní, či posúdi koncentráciu
(Nariadenie Rady č. 139/2004, článok 22)
(pozri body 220 – 224)
Zhrnutie
Všeobecný súd zasadajúci v rozšírenej komore zamietol žalobu o neplatnosť podanú proti rozhodnutiu Európskej komisie (
1
), ktorým sa vyhovelo žiadosti Autorité de concurrence du Grand‑Duché de Luxembourg (Úrad pre ochranu hospodárskej súťaže Luxemburského veľkovojvodstva, ďalej len „ACL“) o posúdenie zlučiteľnosti koncentrácie oznámenej luxemburskou spoločnosťou Brasserie Nationale s vnútorným trhom. V tomto rámci Všeobecný súd spresnil, kedy začína plynúť lehota na podanie takejto žiadosti vnútroštátnym orgánom ochrany hospodárskej súťaže, stanovená v nariadení č. 139/2004 (
2
).
Dňa 22. decembra 2023 sa Brasserie Nationale, ktorá pôsobí v oblasti produkcie piva a minerálnej vody, obrátila na ACL, aby tento orgán informovala, že luxemburská spoločnosť Munhowen, ktorá je jej 100 % dcérskou spoločnosťou, zamýšľa nadobudnúť Boissons Heintz. Tak Munhowen, ako aj Boissons Heintz, ktorej sídlo sa tiež nachádza v Luxembursku, pôsobia v oblasti veľkoobchodu s nápojmi, prvá uvedená spoločnosť v Luxembursku a v susedných regiónoch Francúzska a Belgicka a druhá uvedená spoločnosť výlučne v Luxembursku.
Ohlásená koncentrácia sa nevyznačovala európskym významom v zmysle článku 1 nariadenia č. 139/2004, a preto nemusela byť oznámená Komisii. Keďže v Luxembursku neexistoval systém kontroly koncentrácií, v tomto členskom štáte neexistovala ani žiadna súvisiaca oznamovacia povinnosť. Predmetná koncentrácia si nevyžadovala ani oznámenie v inom členskom štáte Európskej únie alebo v jednom zo štátov, ktoré sú zmluvnými stranami Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP).
ACL 7. februára 2024 po viacerých výmenách korešpondencie so spoločnosťami Brasserie Nationale a Munhowen a tretími stranami požiadal Komisiu o posúdenie predmetnej koncentrácie podľa článku 22 ods. 1 nariadenia č. 139/2004 (ďalej len „žiadosť o postúpenie veci“).
Komisia 8. februára 2024 informovala orgány ochrany hospodárskej súťaže ostatných členských štátov, ako aj Dozorný úrad Európskeho združenia voľného obchodu, o žiadosti o postúpenie veci. Žiadny členský štát ani štát, ktorý je zmluvnou stranou Dohody o EHP, však nepožiadal o pripojenie sa k žiadosti o postúpenie veci.
Listom z toho istého dňa Komisia informovala Brasserie Nationale o žiadosti o postúpenie veci a vyzvala túto spoločnosť, aby predložila svoje pripomienky. Komisia 9. februára 2024 zaslala tento list právnym zástupcom spoločností Brasserie Nationale a Munhowen.
Komisia po tom, čo je boli doručené pripomienky spoločnosti Brasserie Nationale k žiadosti o postúpenie veci, rozhodnutím zo 14. marca 2024 vyhovela tejto žiadosti.
Brasserie Nationale a jej dcérska spoločnosť Munhowen podali proti tomuto rozhodnutiu žalobu o neplatnosť na Všeobecný súd.
Posúdenie Všeobecným súdom
Na podporu svojej žaloby žalobkyne najmä uviedli, že ACL predložil žiadosť o postúpenie veci Komisii po uplynutí lehoty uplatniteľnej podľa nariadenia č. 139/2004.
V tejto súvislosti Všeobecný súd pripomenul, že podľa článku 22 ods. 1 druhého pododseku nariadenia č. 139/2004 sa „žiadosť [o postúpenie veci] podáva v lehote najneskôr 15 pracovných dní odo dňa oznámenia koncentrácie, alebo ak oznámenie nie je potrebné, odo dňa, kedy sa inak o nej príslušné členské štáty dozvedeli“. Všeobecný súd konštatoval okrem iného, že vzhľadom na to, že v Luxembursku neexistoval systém kontroly koncentrácií, sa v tomto členskom štáte nevyžadovalo oznámenie predmetnej koncentrácie. Začiatkom plynutia lehoty pätnástich pracovných dní je preto v prejednávanej veci deň, keď sa o predmetnej koncentrácii dozvedel ACL.
V napadnutom rozhodnutí pritom Komisia potvrdila, že lehota pätnástich pracovných dní bola dodržaná, keďže koncentrácia bola ACL oznámená najskôr 17. januára 2024, teda v deň, keď ACL po prvýkrát dostal relevantné informácie o tejto koncentrácii a jej účinkoch, ktoré mu umožňovali predbežne posúdiť, či boli splnené podmienky týkajúce sa žiadosti o postúpenie veci podľa článku 22 ods. 1 prvého pododseku uvedeného nariadenia.
Túto argumentáciu Komisie však spochybnili žalobkyne, ktoré tvrdili, že „dozvedieť sa“ o koncentrácii v zmysle článku 22 ods. 1 druhého pododseku nariadenia č. 139/2004 nevyžaduje aktívne poskytnutie relevantných informácií, ktoré vnútroštátnemu orgánu ochrany hospodárskej súťaže umožňujú predbežne posúdiť, či sú splnené podmienky na podanie žiadosti o postúpenie veci.
Všeobecný súd s odkazom na ustálenú judikatúru pripomenul, že význam pojmu „dozvedieť sa“ v zmysle článku 22 ods. 1 druhého pododseku nariadenia č. 139/2004 sa musí určiť na základe doslovného, systematickému, teleologického a historického výkladu tohto ustanovenia.
Všeobecný súd po tom, čo konštatoval, že rôzne jazykové verzie tohto ustanovenia sa nezhodujú, uviedol, že z historického hľadiska bolo použitie výrazu „dozvedieť sa“ nevyhnutné, aby sa členským štátom, ktoré nemajú vnútroštátne právne predpisy v oblasti kontroly koncentrácií, umožnilo požiadať Komisiu o kontrolu koncentrácií, ktoré môžu mať negatívne účinky na ich území, pokiaľ tieto koncentrácie ovplyvňujú aj obchod medzi členskými štátmi. Okrem tohto zasadenia do súvislostí však historický výklad neumožňuje objasniť znenie článku 22 ods. 1 druhého pododseku nariadenia č. 139/2004.
Naopak systematický výklad článku 22 ods. 1 druhého pododseku nariadenia č. 139/2004 ukazuje, že „dozvedenie sa“ vyžaduje aktívne poskytnutie informácií príslušnému orgánu dotknutého členského štátu, ktoré mu umožní vykonať predbežné posúdenie podmienok stanovených v prvom pododseku tohto odseku, za ktorých možno podať žiadosť o postúpenie veci.
Tento systematický výklad potvrdzuje teleologický výklad článku 22 ods. 1 druhého pododseku nariadenia č. 139/2004 tým, že umožňuje zabezpečiť kontrolu koncentrácií v lehotách zlučiteľných tak s požiadavkami riadnej správy vecí verejných, ako aj s požiadavkami obchodného styku.
Okrem toho, keďže tento výklad zabezpečuje, že začiatok plynutia lehoty stanovenej v článku 22 ods. 1 druhom pododseku nariadenia č. 139/2004 je jasne definovaný, vyžaduje sa aj z hľadiska zásady právnej istoty.
Všeobecný súd teda dospel k záveru, že dozvedenie sa o koncentrácii v zmysle článku 22 ods. 1 druhého pododseku nariadenia č. 139/2004 musí, pokiaľ ide o jeho formu, byť založené na aktívnom poskytnutí relevantných informácií príslušnému orgánu dotknutého členského štátu, a pokiaľ ide o jeho obsah, musí obsahovať dostatočné informácie, ktoré tomuto orgánu umožnia vykonať predbežné posúdenie podmienok stanovených v prvom pododseku tohto ustanovenia. V tomto kontexte je irelevantné, či tieto informácie boli poskytnuté účastníkmi koncentrácie alebo tretími osobami alebo akýmkoľvek iným zdrojom.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy Všeobecný súd konštatoval, že vzhľadom na neexistenciu dôkazu o tom, že orgánu ACL boli pred 17. januárom 2024 aktívne poskytnuté všetky informácie relevantné na účely predbežného posúdenia podmienok článku 22 ods. 1 prvého pododseku nariadenia č. 139/2004, nemožno Komisii vytýkať, že v napadnutom rozhodnutí zohľadnila tento dátum ako začiatok plynutia lehoty pätnástich pracovných dní, ako je stanovená v druhom pododseku uvedeného odseku.
Všeobecný súd okrem iného zamietol žalobný dôvod na zrušenie, ktorým žalobkyne spochybňovali konštatovanie Komisie uvedené v napadnutom rozhodnutí, podľa ktorého bolo vzhľadom na to, že v Luxembursku neexistoval vnútroštátny systém kontroly koncentrácií, vyhovenie žiadosti o postúpenie veci vhodné a v súlade s jej diskrečnou právomocou.
V tejto súvislosti žalobkyne tvrdili, že článok 22 nariadenia č. 139/2004 predstavuje právny režim, ktorého podmienky uplatnenia sú stanovené v odseku 3 tohto článku. Úvahy o účelnosti nemajú podľa žalobkýň v takomto režime miesto, takže nevzniká otázka vhodnosti uvedeného prijatia.
Všeobecný súd po tom, čo pripomenul, že článok 22 nariadenia č. 139/2004 umožňuje Luxemburskému veľkovojvodstvu postúpiť posúdenie koncentrácie Komisii, a to napriek neexistencii vnútroštátnej právnej úpravy v oblasti kontroly koncentrácií v tomto členskom štáte, zdôraznil, že podľa odseku 3 tohto článku Komisia „môže“ rozhodnúť, že posúdi koncentráciu, ktorá je predmetom takejto žiadosti o postúpenie veci, ak sú splnené formálne a vecné podmienky stanovené v tomto ustanovení.
Hoci z toho vyplýva, že tieto podmienky musia byť splnené na účely vyhovenia žiadosti o postúpenie veci, pojem „môže“ naznačuje, že Komisia nie je povinná ju prijať, ale v tejto súvislosti disponuje voľnou úvahou. Komisia bola teda v tomto prípade oprávnená posúdiť vhodnosť postúpenia predmetnej koncentrácie s prihliadnutím na skutočnosti, ktorými sa vyznačovala konkrétna situácia.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy a po zamietnutí ostatných výhrad uvádzaných žalobkyňami Všeobecný súd zamietol žalobu o neplatnosť v celom rozsahu.
(
1
)	Rozhodnutie Európskej komisie C(2024) 1788 final zo 14. marca 2024, prijaté podľa článku 22 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. EÚ L 24, 2004, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40) a článku 57 Dohody o EHP (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
(
2
)	Nariadenie Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. EÚ L 24, 2004, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40).