62005CC0326_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Industrias Químicas del Valles S.A (наричано по-нататък „Industrias Químicas del Valles“) подава жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 28 юни 2005 г.(2), с което се отхвърля жалбата за отмяна на Решение 2003/308/EО на Комисията от 2 май 2003 година относно изключването на металаксил от приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и оттегляне на разрешенията, предоставени за продукти за растителна защита, които съдържат това активно вещество [да се чете: „Решение 2003/308/ЕО на Комисията от 2 май 2003 година относно невключването на металаксил в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и оттегляне на разрешителните, предоставени за продукти за растителна защита, които съдържат това активно вещество“](3) .
2. Разбърканият сбор от правни основания разкрива напрежението между спазването на определените от Комисията на Европейските общности срокове за осигуряването на известен ред в достъпа до приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета(4) и съществената крайна цел на правната уредба, която преобладава над останалите аспекти с оглед на гарантиране на регистрацията на всички вещества, които допринасят за развитието на химическата промишленост, без да вредят на здравето на живите същества или на състоянието на околната среда.
I – Релевантна правна уредба
А –	Директива 91/414
3. Тази директива се отнася до разрешаването, пускането на пазара, използването и контрола на продуктите за растителна защита (член 1, параграф 1) и разрешава единствено тези, съдържащи активни вещества(5), изброени в приложение I към директивата (член 4, параграф 1), като в него могат да бъдат включени веществата, които предвид равнището на научно-техническите познания нямат вредни въздействия върху здравето или неприемливо въздействие върху околната среда (член 5, параграф 1)(6) .
4. Независимо от това през период не по-дълъг от дванадесет години държавите-членки могат да разрешат на своята територия разпространението на продукти за растителна защита, съдържащи елементи, които не са посочени в приложение I, при условие че две години след датата на нотифициране на Директива 91/414 (член 8, параграф 2, първа алинея) те вече се намират на пазара, какъвто е случаят на металаксила. Този срок, изтекъл на 26 юли 2003 г., е удължен до 31 декември 2005 г., освен ако преди тази дата е взето решение за включване на дадено вещество в същото приложение(7) .
5. През този преходен период Комисията въвежда програма за постепенно изследване на въпросните активни вещества (член 8, параграф 2, втора алинея от Директива 91/414) и за вземане на решение, след съответна преценка, за включването им в приложение I към тази директива, като се има предвид, че в случаите, когато изискванията на член 5 не са изпълнени или изискваните данни не са били представени в предписания срок, се взема решение тези активни вещества да не бъдат включени (член 8, параграф 2, четвърта алинея).
Б –	Регламент (ЕИО) №3600/92 на Комисията
1. Първоначалното нотифициране
6. Постъпките, които трябва да се предприемат за изпълнение на програмата, се съдържат в този регламент(8) . Те започват със заявяване на интерес, направено в срок от шест месеца след влизането в сила на регламента, от производителите, които желаят включването в приложение I към Директива 91/414 на някой от елементите, описани в приложение I към Регламент № 3600/92, сред които е металаксила (член 4, параграф 1). Декларацията може да се направи колективно(9), за да се избегне дублиране на работата, и по-специално повторението на опитите с гръбначни животни (девето съображение).
7. След като заявките бъдат разгледани, се определя държава-членка докладчик. Заявките относно металаксила са възложени на Португалската република(10), която натоварва с тази задача Direcção-Geral de Protecção das Culturas (Генерална дирекция за защита на културите).
2. Постъпките пред държавата-членка докладчик
8. Задължение на нотификаторите е да докажат, че веществото няма вредно действие върху здравето и околната среда (разпоредба на член 6, параграф 2, буква б)(11) във връзка с член 5 от Директива 91/414). За тази цел преди 31 октомври 1995 г.(12) те е трябвало едностранно или колективно да изпратят на държавата-членка докладчик едно обобщено и едно пълно досие, както и копие до експертите от други държави-членки, избрани от Комисията с оглед на евентуално по-късно консултиране, и при необходимост до компетентните национални органи (член 6, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 2(13) ). Параграфи 2 и 3 от член 6 уточняват съдържанието на тези досиета.
9. След като бъде информирана от държавата-членка докладчик, съгласно член 8, параграф 2, четвърта алинея от Директива 91/414 Комисията може да откаже включването, ако документацията не е била предадена в срок или ако изискваните условия не са били изпълнени, макар че е допустимо удължаване, ако забавата се дължи на желанието за представяне на колективно досие, на обстоятелства, свързани с промяна на държавата-членка докладчик или на непреодолима сила (член 6, параграфи 4 и 5, встъпително изречение, както и първо тире(14) ).
10. Ако процедурата продължи, държавата-членка докладчик разглежда досиетата, като следи за това нотификаторите да представят надлежно актуализираното обобщено досие на останалите държави-членки и на Комисията (член 7, параграф 1, букви а) и б) и може да ги покани да усъвършенстват или допълнят своите досиета, както и да поиска от другите държави допълнителна научна или техническа информация (член 7, параграф 2(15) ).
11. Накрая държавата-членка докладчик изготвя и изпраща на Комисията възможно най-бързо и най-късно в срок от дванадесет месеца от получаване на споменатите досиета оценка, препоръчваща: 1) веществото да бъде включено в приложение I към Директива 91/414, 2) да бъде изтеглено от пазара, 3) пускането му на пазара да бъде спряно докато бъдат извършени допълнителни опити или бъде дадена нова информация или 4) в очакване на споменатите опити или информация да се отложи вземането на каквото и да било решение (член 7, параграф 1, буква в).
3. Разглеждането от Постоянния фитосанитарен комитет и предложението на Комисията
12. След това Комисията предоставя обобщеното досие и оценката на Постоянния фитосанитарен комитет(16), но преди това организира, ако прецени за уместно, консултация с национални експерти („паритетен преглед“ или „peer review“) и отправя запитвания до някои или до всички нотификатори във връзка със съдържанието на доклада (член 7, параграф 3(17) ).
13. Комитетът разглежда документите, а Комисията му представя проекторешение за оттегляне на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи активното вещество, или проектодиректива за включване на последното в приложение I към директива 91/414. Тя може да предложи и да се спре предлагането на пазара на продуктите или да се отложи вземането на каквото и да било решение, докато не бъдат осигурени резултатите от допълнителните опити или по-новите данни (член 7, параграф 3а(18) ).
14. В последния случай Комисията указва срок, който е изтекъл на 25 май 2002 г., освен ако по отношение на конкретно активно вещество не е определила друга, по-близка крайна дата, с изключение на дългосрочните изследвания, счетени за необходими от държавата-членка докладчик и от Комисията при разглеждането на досието, които не могат да бъдат завършени в сроковете, ако е доказано, че тези изследвания вече са били възложени и че резултатите от тях ще бъдат представени най-късно на 25 май 2003 г. В изключителни случаи, когато държавата-членка докладчик и Комисията не са могли да разгледат подобни изследвания преди 25 май 2001 г., за тяхното завършване се определя друга дата, щом нотификаторът докаже пред държавата-членка докладчик, че подобни изследвания са били възложени в рамките на трите месеца, следващи искането за тяхното провеждане, и представи протокол, както и доклад за напредъка на изследванията, преди 25 май 2002 г. След изтичането на този срок нови изследвания повече не се приемат (член 7, параграф 4(19) ).
15. Ако сроковете не бъдат спазени, съгласно член 8, параграф 2 от Директива 91/414 Комисията представя на Комитета проекторешение, с което отказва включването на веществото в приложение I (член 7, параграф 5).
16. Ако заинтересованото лице положи необходимата грижа и изпълни задълженията си в предвидените срокове, се следва сходна процедура, предвидена в член 8 от Регламент 3600/92(20), до вземане на решение относно включването на веществото в приложение I към Директива 91/414, като в случай на отрицателен отговор съответните разрешения се отнемат.
В –	Относно спестяването на усилия и защитата на данните
17. Като урежда разрешенията за пускане на пазара, Директива 91/414 предвижда, че държава-членка, до която е подадено заявление за разрешение за продукт за растителна защита, за който вече има издадено разрешение в друга държава-членка, трябва да се въздържа от повторение на тестовете и анализите, ако агротехническите, фитосанитарните, екологичните и климатичните условия са сравними (член 10, параграф 1 от Директива 91/414).
18. Независимо от това нотификаторите трябва да представят документация, която доказва спазването на установените изисквания, като държавите-членки не могат да използват тази информация в полза на други заявители, освен в случай на такава договореност (член 13, параграф 1, буква а) във връзка с член 13, параграф 3, буква а) от Директива 91/414).
19. При всички положения лицата, на които са издадени предходни разрешения, и новият заявител трябва да постигнат споразумение за обмена на информация, за да се избегне дублирането на тестването върху гръбначни животни. Със същата цел, когато информацията се изисква с оглед включване в приложение I към Директива 91/414 на активно вещество, което е на пазара две години след нотифицирането на тази директива, държавите-членки насърчават притежателите на данни да сътрудничат. При липса на съгласие държавите-членки налагат това сътрудничество, ако съответните лица са установени на тяхна територия, като определят процедурата и разумния баланс на интересите на заинтересуваните страни (член 13, параграф 7, трите последни алинеи).
20. Директива 91/414 задължава Комисията и държавите-членки както в процедурата по издаване на разрешение за продукт за растителна защита, така и в тази по включване на вещество в приложение I към нея да третират производствените и търговските тайни като поверителна информация, ако искането на заявителя е оправдано (член 14, първа алинея), като поверителността не се отнася до точките, посочени в член 14, втора алинея.
II – Обстоятелства, предхождащи жалбата
А –	Фактите по спора, релевантни за жалбата
21. Възпроизведените по-долу факти следват от обжалваното съдебно решение (точки 20—50) и от документите, приложени към жалбата.
22. Industrias Químicas del Vallés, чието седалище се намира в Испания, внася металаксил от февруари 1994 г. и го предлага на пазара в спомената държава, както и в Гърция, Италия и Португалия. Ciba Geigy AG (станало впоследствие Novartis AG, а след това Syngenta SA, наричано по-нататък „Syngenta“) също разпространява продукти, съдържащи това активно вещество (точки 20 и 21).
23. Тези две предприятия нотифицират на Комисията своето намерение да предприемат постъпки за включването на металаксила в приложение I към Директива 91/414 и след провал на опита им да действат съвместно в колективна процедура, на 19 и на 26 април 1995 г. подават пред Direcção-Geral de Protecção das Culturas отделни досиета (точки 21 и 22).
24. След първи преглед на представената документация португалската администрация преценява, че за разлика от представеното от Syngenta досие, досието, представено от Industrias Químicas del Vallés, е непълно и информира дружеството за това на 22 март 1996 г. По-късно тя му пояснява какви опити липсват и споменатото дружество се ангажира да ги осигури преди юни 1998 г. (точки 23—25).
25. На 11 май 1998 г. Syngenta съобщава на държавата-членка докладчик, че се оттегля от процедурата по оценка на металаксила, като иска връщане на обобщеното досие и на пълното досие, които е подало (точка 26)(21) .
26. След като остава единствен заявител, на 15 януари 1999 г. Industrias Químicas del Vallés посочва на Direcção-Geral de Protecção das Culturas, че според него би следвало да се използват документацията и информациите, осигурени от Syngenta, и иска допълнителен срок, в случай че това използване бъде отказано и му бъде поискано представянето на пълно досие. На 5 февруари и на 15 март 1999 г. Industrias Químicas del Vallés и Direcção-Geral de Protecção das Culturas искат от Комисията становище относно използването на досиетата на нотификатор, който се е оттеглил от процедурата. Освен това Комисията е уведомена за обстоятелството, че досието на Industrias Químicas del Vallés не е завършено и че за приключването му ще бъде необходим допълнителен срок (точки 28 и 29).
27. На 19 юли 1999 г. Комисията отговаря на Direcção-Geral de Protecção das Culturas, прилагайки становище на правната си служба, чийто текст гласи(22) :
„[…]
2. […] Няма съмнение, че Novartis [Syngenta] е прехвърлило правата си върху изследванията на докладчика, за да може последният да ги използва в съответствие с нормите, които уреждат процедурата по оценка. Следователно остава да се отговори на въпроса дали споменатите норми позволяват на докладчика да използва данни, след като нотификаторът, който ги е предоставил, се е оттеглил от процедурата.
3. Разпоредбите не предлагат изрично разрешение […]
4. Както директивата, така и регламентът, целят да способстват за съвместното участие на различните производители в процедурата по оценка (вж. по-специално член 6, параграф 1 от регламента). Това обаче не променя обстоятелството, че различни нотификатори могат да участват, без да са постигнали съгласие. В подобен случай докладчикът взема предвид всички представени изследвания. Следователно активното вещество се включва дори ако осигурените от даден производител данни са непълни, а от извършените от нотификатор изследвания се ползват всички производители дори при липса на споразумение.
5. В системата на Директива 91/414 включването на дадено активно вещество в приложение I не е свързано изключително с производителя, който го е поискал, и може дори да бъде независимо поискано от държава-членка. Усилията на предприятието, което е извършило научните изследвания, се компенсират от изключителното право на позоваване на тези изследвания в момента на даване на разрешение от страна на държавите-членки за продукти, съдържащи активното вещество. Тези така наречени норми за „защита на данните“ обхващат както данните относно активното вещество (данни от приложение II), така и тези относно продукта (данни от приложение III). Следователно изглежда, че дори ако всеки производител се ползва от включването на активното вещество благодарение на изследванията, извършени от неговите конкуренти, той няма да може да получи разрешение за продукт, съдържащ посоченото вещество, без да осъществи отново изследванията или да получи от извършилия ги правото да ги ползва.
Следователно би изглеждало странно да се прилагат различни норми, както и различни права, в случай че нотификатор се оттегли от процедурата. Би изглеждало почти парадоксално да се предоставя по-голяма защита на производител, когато той напуска пазара на дадено активно вещество, отколкото когато присъства на последния в конкуренция с останалите нотификатори. Разпоредбите впрочем не правят никакво разграничение между защитата, предоставена на представените от производителите в двата случая изследвания. Следователно изглежда, че следва да се прилага същият режим.
6. Все пак нотификаторът е длъжен да даде на държавата-членка докладчик определени гаранции:
– той поема отговорността да представи на държавата-членка докладчик, на останалите държави-членки, на Комисията и на експертите, посочени в член 7, параграф 2 („peer review“), обобщено досие, а при необходимост и пълно досие, съгласно член 6, параграф 1 от Регламент № 3600/92,
– той трябва да отговори адекватно на исканията на държавата-членка докладчик за усъвършенстване или допълване на досието при изготвяне на нейния доклад за оценка, а впоследствие и при разглеждането на този доклад от Комисията в съответствие с член 7, параграф 2 от Регламент № 3600/92.
От това следва, че намерението на законодателя явно е било да въведе система на тясно сътрудничество между държавата-членка докладчик и нотификатора, при която техническата поддръжка […] и възможността за получаване на всякаква полезна информация […] трябва да бъдат осигурени от нотификатора.
7. В заключение, […] ако нотификатор оттегли участието си в работната програма, това не би трябвало да представлява пречка за държавата-членка докладчик да разгледа представените данни и да изготви доклад за оценка, по-специално в случай че друг нотификатор за същото вещество е изявил интерес за завършването на тази оценка.
Все пак преди тези дейности да бъдат започнати (или евентуално продължени), в общ интерес за икономия на необходимите ресурси на нотификатора и на държавата-членка докладчик изглежда уместно и справедливо последната да разгледа съвместно със заинтересования нотификатор гаранциите, които той може да даде за изпълнението на своите задължения за осигуряване на техническото и административно съдействие, описано в точка 6 по-горе, което ще бъде необходимо за завършване на оценката и за вземане на решение на общностно равнище.“
28. Industrias Químicas del Vallés не узнава за горепосочения документ. На 28 октомври 1999 г. португалската администрация, основавайки се на този текст, уведомява дружеството за своето намерение да подготви оценката въз основа на наличната информация, включително тази, съдържаща се в досието на Syngenta, пояснявайки, че в случай че бъдат повдигнати нови въпроси или са необходими допълнителни данни, ще установи контакт със самото Industrias Químicas del Vallés. На 26 януари 2001 г. споменатата оценка е изпратена на Комисията. Според оценката е била необходима известна допълнителна информация и следователно не се препоръчвало включването на металаксила в приложение I към Директива 91/414 (точки 31 и 32).
29. През февруари 2001 г. Direcção-Geral de Protecção das Culturas иска от Industrias Químicas del Vallés да изпрати преди 15 март на държавите-членки и на Комисията актуализирано обобщено досие, а при поискване и пълно досие. Тъй като този срок не е бил спазен, Комисията уведомява Industrias Químicas del Vallés, че е невъзможно да извърши полезно разглеждане и да вземе решение по отношение на металаксила. Поради това тя предлагала той да не бъде включен в споменатото приложение (точки 34 и 35).
30. При това положение дружеството жалбоподател решава да повтори някои изследвания или да ги придобие от Syngenta, но въпросното придобиване се проваля. Вследствие на това жалбоподателят отправя запитване до Комисията дали Португалската република ще бъде натоварена да изпрати документацията на държавите-членки — възможност, която институцията не изключва — въпреки че в крайна сметка португалската администра ция отказва да го направи. През октомври 2001 г. Комисията уведомява Industrias Químicas del Vallés, че предвид този двоен отказ консултации с националните експерти относно металаксила не могат да бъдат направени (точки 36—42).
31. През март 2002 г. започва кореспонденция, в която, от една страна, Комисията уведомява Industrias Químicas del Vallés, че не само трудностите да получи пълно досие до 31 декември 2003 г., а и липсата на обстоятелства, които да обосновават удължаване на срока, я карат да препоръча невключване на металаксила в приложение I към Директива 91/414(23), докато от друга страна предприятието припомня своята готовност да извърши подходящите изследвания, при условие че му бъде отпуснат нов преходен период (точки 43—47).
32. В заседание на 18 и 19 октомври 2002 г. Постоянният фитосанитарен комитет приема проекторешение за невключване на металаксила в споменатото приложение, тъй като Industrias Químicas del Vallés не разполага с необходимата документация за извършване на подробна оценка и за отговор на държавите-членки. Комисията приема спорното решение на 2 май 2003 г. (точки 49 и 50).
33. С това решение Комисията отказва включването на металаксила в приложение I към Директива 91/414 (член 1) и възлага на държавите-членки да отказват и да не възобновяват съответните разрешения, както и да оттеглят действащите такива (член 2). В мотивите към това решение се обяснява, че Industrias Químicas del Vallés не е представило пълно досие, тъй като не е успяло да го приключи в разумен срок, че освен това то не е имало достъп до досието на Syngenta и следователно не е успяло да представи сведенията, необходими за релевантна оценка. При тези обстоятелства не е било възможно да се гарантира, че при предложените условия на употреба продуктите за растителна защита, съдържащи металаксил, са безвредни за здравето и за околната среда (седмо съображение).
Б –	Исканията и доводите, представени в първоинстанционното производство
34. На 9 май 2003 г. Industrias Químicas del Vallés подава жалба пред Първоинстанционния съд за отмяна на Решение 2003/308/EО.
35. В подкрепа на своето искане то изтъква три правни основания. С първото правно основание се твърди, че в решението е дадено погрешно и несъгласувано тълкуване на Директива 91/414 и на Регламент № 3600/92; с второто се твърди, че не е спазен принципът на пропорционалност; третото — ирелевантно за настоящото обжалване — се отнася до злоупотреба с власт.
36. В първото правно основание се изтъква твърдение за нарушение във връзка с: 1) изискването за представяне на пълно досие от страна на всеки нотификатор, 2) задължението то да бъде представено в срока, предвиден в член 6, параграф 1 от Регламент № 3600/92, 3) несъгласуваността на писмото на Комисията от 19 юли 1999 г. и 4) слабостта на презумпцията за невъзможността на Industrias Químicas del Vallés да отговори на въпросите на експертите при паритетното разглеждане.
37. Институцията ответник се противопоставя на това искане, отхвърлено от Първоинстанционния съд в неговата цялост.
В –	Основанията на обжалваното съдебно решение
1. По изискването за пълно досие от страна на всеки нотификатор (точки 71—78)
38. След като установява, че Industrias Químicas del Vallés и Syngenta са действали поотделно, Първоинстанционният съд обявява, че наличието на две индивидуални нотификации налага изискване за пълно досие на всеки от нотификаторите. От член 6, параграфи 1 и 2, буква б) и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 3600/92 следва, че задължението за изготвяне на обобщено досие и на друго, пълно досие тежи върху всеки нотификатор, като оттеглянето на Syngenta не променя задълженията на Industrias Químicas del Vallés. Тази преценка не се поставя под въпрос от факта, че Регламент № 3600/92 предвижда предпочитание по отношение на колективните досиета. Освен това член 13, параграф 7 визира единствено разрешението за продукти за растителна защита, а тежестта на доказване на безвредността на активното вещество е върху заинтересованото лице.
2. По изискването за представяне на пълно досие в предвидения срок (точки 88—100)
39. Правната уредба определя точни срокове за подаване на документацията и за протичане на процедурата, които Комисията може да удължи единствено в „изключителни“ случаи. Тази квалификация не може да се приложи в случая на жалбоподателя, който поне от 3 май 1997 г. е наясно за непълнотите в неговото досие и от юли 1998 г. — за оттеглянето на Syngenta. Твърдението за неговите затруднения да спази определените срокове не е релевантно, тъй като в писмото си от 19 юли 1999 г. посочената институция ясно указва, че нотификаторът „поема отговорността да представи на държавата-членка докладчик, на останалите държави-членки и на експертите […] обобщено досие, а при необходимост и пълно досие“ и дори писмото на Direcção-Geral de Protecção das Culturas от 28 октомври 1999 г. да не възпроизвежда този пасаж „е явно, че като цяло позицията на Комисията не се променила“.
40. Комисията явно не е надхвърлила границите на своето право на преценка отказвайки удължаването на срока. Неопределено отлагане би било в противоречие с целта на Директива 91/414, която се състои в гарантиране на висока степен на защита на здравето и на околната среда. Вярно е, че за други вещества са били отпуснати удължения на сроковете, но никога след 31 декември 2003 г., докато някои от изследванията на Industrias Químicas del Vallés приключват чак през септември 2004 г.
3. По несъгласуваността на писмото на Комисията от 19 юли 1999 г. (точки 104 и 105)
41. Комисията не е изпаднала в противоречие, като е поискала пълно досие през 2001 г., тъй като в становището си от 19 юли 1999 г., адресирано до Direcção-Geral de Protecção das Culturas, тя е посочила това задължение чрез съвместимо с Регламент № 3600/92 тълкуване.
4. По невъзможността да се даде отговор на въпросите (точки 110—115)
42. Комисията правилно отбелязва, че тъй като няма достъп до изследванията на Syngenta, Industrias Químicas del Vallés не е можело да отговори на въпросите на експертите относно последните. Седмо съображение от Решение 2003/308 се позовава на недостатъчността на данните за извършването на оценката.
43. Посоченото дружество многократно не е спазило изискваните срокове за допълване на своето досие. Следователно то е допринесло за положението си. Следва да се добави, че не всички съществени изследвания, които липсват в неговото досие, са се намирали в това на Syngenta. В своето писмо от 4 май 2001 г. самият жалбоподател признава затруднението, в което се намира, да отговори на въпросите на държавите-членки без изследванията на другото дружество.
5. По принципа на пропорционалност (точки 133—139)
44. Целта на Директива 91/414 се състои в защита на здравето и околната среда съгласно принципа на предпазните мерки и съдебната практика, утвърждаваща върховенството на тези блага над стопанските интереси. Спорното решение явно не е неподходящо за постигане на тази цел, тъй като поради липса на достъп до документацията на Syngenta Industrias Químicas del Valles не е било в състояние да обори съмненията, които е можело да възникнат при паритетното разглеждане, нито следователно да докаже безвредността на металаксила.
45. Жалбоподателят заявява пред Първоинстанционния съд, че в неговите изследвания и в тези на Syngenta са липсвали само два от анализите (представени до приемането на спорното решение), но в съдебното заседание признава, че по онова време, към май 2003 г., са били приключени само проектодоклади, а не крайните изследвания.
III – Жалбата
46. Industrias Químicas del Vallés изтъква седем правни основания в подкрепа на своята жалба.
47. С първото си правно основание то се оплаква, че първоинстанционните съдии са изопачили писмото на Комисията до Direcção-Geral de Protecção das Culturas от 19 юли 1999 г., като твърдят в точка 94 от обжалваното съдебно решение (както и в точка 104 чрез препращане), че в този документ споменатата институция ясно е посочила задължението на нотификатора да представи както обобщено, така и пълно досие. Този анализ бил доказателство за фрагментарен подход към писмото, без да се отчита контекстът на последното и без да се вземат предвид последващите факти, които свидетелстват, че основавайки се на цялата налична информация, включително изследванията на Syngenta, Комисията и португалската администрация първоначално допускат оценката на металаксила. Едва впоследствие въпросната институция променила мнението си и изменяйки първоначалната си позиция, поискала представяне на пълно досие, което създало пречки за предоставянето му в определения срок.
48. С второто правно основание Първоинстанционният съд е упрекван, че е допуснал грешка при прилагане на правото, като е отхвърлил доводите, изведени от липсата на задължение за изготвяне на пълно досие, основавайки се на откъс от становището от 19 юли 1999 г., което както се обяснява в самото обжалвано съдебно решение, не е било възпроизведено от португалските власти в отговора им до Industrias Químicas del Valles. Според жалбоподателя подобен подход не само е в противоречие с принципа на доброто управление, съгласно който Комисията трябва да приеме становището на субекта, на който е възложила определена задача, но и оправомощава Комисията да вземе мерки, които ограничават права, като се основава на документи, които не са известни на адресатите на тези мерки.
49. С третото си правно основание Industrias Químicas del Valles твърди, че е налице нарушение на общностната съдебна практика относно принципите на предпазните мерки и на пропорционалността, която с оглед предотвратяване на евентуални рискове за здравето изисква сериозни доказателства, пораждащи основателно съмнение относно безвредността на дадено вещество. Първоинстанционният съд обаче е трябвало да бъде наясно, че решението металаксилът да не бъде включен в приложение I към Директива 91/414 е било взето не въз основа на такива доказателства, а поради формални причини, и по-специално желанието за бързо приключване на процедурата по оценка. При тези обстоятелства вредите, причинени на индивидуалните права, далеч надхвърлят ползите за общия интерес.
50. С четвъртото правно основание за обжалване Industrias Químicas del Valles посочва други грешки при прилагането на правото при тълкуването и прилагането на релевантната правна уредба, а именно:
1) То упреква Първоинстанционния съд, че е допуснал объркване между термините „пълно досие“ и „допълнителна информация“, понятия които са независими, тъй като се прилагат на различни етапи от процедурата по оценка.
2) По-нататък то счита за погрешна тезата, че при наличие на няколко нотификатори всеки от тях трябва да представи пълно досие, тъй като тя е в противоречие със седмо съображение и с член 7, параграфи 1 и 2 от Регламент № 3600/92, както и с желанието за избягване на повторението на опити с гръбначни животни.
3) То отхвърля и идеята, че членове 13 и 14 от Директива 91/414 не се прилагат към процедурите по оценка на активни вещества.
4) На последно място то критикува ограничената роля, която обжалваното съдебно решение отрежда на държавата-членка докладчик след представяне на нейното становище, тъй като последната трябва да разпространи информацията, с която разполага, и да окаже на заинтересованите лица техническо съдействие да дадат отговор на въпросите на Комисията.
51. С петото си правно основание Industrias Químicas del Valles отправя упрек, че с обжалваното съдебно решение е прието, че Комисията правилно е отказала да удължи срока за оценка на металаксила. В това отношение Първоинстанционният съд е изходил от две погрешни отправни точки — първата, че жалбоподателят е поискал удължаване на срока за неопределен период, докато всъщност той се е ангажирал да приключи дългосрочните изследвания през септември 2004 г., и втората, че при отсрочките, отпуснати за други активни вещества, е бил спазен крайния срок 31 декември 2003 г. — твърдение, което е в противоречие с точка 90 от обжалваното съдебно решение, където се посочва, че преходният период за даване на разрешения за продукти за растителна защита, съдържащи този вид вещество, е удължен до 31 декември 2005 г.
52. Шестото правно основание се отнася до точка 110 и следващи от обжалваното съдебно решение, които съдържат крайно, дори противоречиво обяснение на твърдяната невъзможност на Industrias Químicas del Vallés да отговори на въпросите на експертите относно изследванията на Syngenta. Според Първоинстанционния съд не всички съществени изследвания, които липсват при жалбоподателя, се намират в досието на другото дружество, което също е било непълно — факт, който обаче се подминава мълчаливо в оспорваното решение. Съгласно последното „оценката на металаксила м оже да бъде извършена единствено въз основа на досието, представено от Syngenta“.
53. С последното си правно основание жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд за допуснати нередовности при разглеждането на становището на Industrias Químicas del Vallés по доклада за съдебното заседание на съдията докладчик, тъй като решението пропуска без обосновка по-голямата част от направените бележки. Industrias Químicas del Vallés се оплаква и от неравно третиране, тъй като докато на Комисията е била предоставена възможност да обори неговото становище писмено след съдебното заседание, на това предприятие не е предоставена възможност за реплика(24) .
IV – Анализ на жалбата
54. Дружеството жалбоподател основава жалбата си на седем правни основания, някои от които се отнасят до формата, а други са по съществото на спора. Първата група обхваща първо, шесто и седмо правно основание, а втората останалите.
А –	По правните основания, отнасящи се до формата
55. Трите довода, изтъкнати от Industrias Químicas del Vallés срещу действията на Първоинстанционния съд, визират различни моменти от протичането на споменатото производство, а именно — събирането на доказателства (първо правно основание), както и производството и изводите в съдебното решение (шесто и седмо правно основание).
1. По шестото правно основание
56. С шестото си правно основание жалбоподателят се оплаква от противоречие в точка 110 от обжалваното съдебно решение, в която се посочва, че той не е в състояние да отговори на въпросите на експертите, тъй като няма достъп до документацията на Syngenta, докато в точка 112 се отбелязва, че в това досие липсват основни изследвания — твърдение, което не се съдържа в Решение 2003/308.
57. Такова противоречие обаче не съществува. Следователно правното основание не е обосновано и трябва да бъде отхвърлено.
58. Фактът, че Industrias Químicas del Vallés не може да се ползва от изследванията на другото дружество, не означава, че последните са пълни. Ако те са били необходими за оценка на металаксила, това означава, че изследванията, изготвени от жалбоподателя, са били недостатъчни, а не че тези на Syngenta са били безупречни.
59. Освен това в съдебно производство, което има за цел да определи спорните факти и приложимото право, като даде разумно разрешение на спора, нищо не е пречело на Първоинстанционния съд да измени някои фактически преценки на Комисията. Всъщност тази възможност е част от упражняването на неговата съдебна власт в рамките на производство по жалба за отмяна.
2. По седмото правно основание
60. С това правно основание Industrias Químicas del Valles се оплаква, че много от бележките му по доклада за съдебно заседание, изготвен от съдията докладчик, не са били взети предвид, без за това да се изложат каквито и да било мотиви. То добавя, че в нарушение на принципа на равни процесуални възможности, на Комисията е било разрешено да обори бележките му писмено вместо устно в съдебното заседание, което лишило жалбоподателя от всякаква възможност да обори доводите на институцията.
61. Този втори аспект на правното основание е недопустим, тъй като с него само се подчертава процесуална нередовност, без да се дава обяснение доколко тя е поставила Industrias Químicas del Vallés в по-неблагоприятно положение спрямо Комисията, накърнявайки действително неговото право на защита. Става въпрос за реторичен протест извън естеството на това производство, който не се състои в откриване на ново процесуално обсъждане за изясняване обхвата на делото след запознаване с доклада за съдебното заседание(25), а в уведомяване на Първоинстанционния съд за евентуални неясноти или неточности, разкриващи, че съдиите, които трябва да се произнесат, не са възприели цялостно смисъла на обсъждането.
62. Тази констатация разкрива, че първата част от правното основание е неоснователна. Докладът за съдебно заседание е документ, насочен изключително към останалите членове на съдебния състав, който не е необходимо да съдържа изчерпателно описание на фактите и твърденията, като е достатъчен синтезиран преразказ. По дефиниция непълнотите или грешките в него не представляват отделено засягане на правото на защита, както не представлява такова и неотчитането в съдебното решение на бележките по този доклад, тъй като той не се включва в съдебното решение. Страните участват в това вътрешно производство не за да упражнят своето право на защита, а за да сътрудничат с многоезичен субект за отграничаване предмета на спора в интерес на доброто правораздаване.
3. По първото правно основание
63. По-голяма тежест разкрива първото правно основание на жалбата, с което жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд в предубедено и непълно тълкуване на становището на правната служба на Комисията, приложено към писмото от 19 юли 1999 г., което изопачава неговото съдържание.
64. Industrias Químicas del Vallés твърди, че не е спазило сроковете, тъй като Комисията е променила мнението си и през 2001 г. е поискала от него пълно досие, докато две години по-рано, в споменатото становище, е заемала различна позиция.
65. В отговор на този довод Първоинстанционният съд посочва (точки 94 и 104), че общностната администрация не е променила мнението си, тъй като според споменатия документ нотификаторът поема отговорността да представи обобщено досие и ако е необходимо, пълно досие. Това твърдение обаче не съответства напълно на действителността и не отдава внимание, както се посочва в жалбата, на езиковия контекст в който е дадено становището, като не се отчитат последващите факти.
66. Следва да се подчертае, че Комисията изготвя това становище, за да разсее съмненията относно възможността в процедурата по повторна оценка да бъдат използвани изследвания на дружество нотификатор, което впоследствие се оттегля. Според становището обаче приложимите разпоредби не предлагат изрично разрешение на проблема (точка 3), макар да насърчават съвместното участие, като от изследванията на един участник могат да се ползват всички, включително при липса на споразумение, за да бъде вписано дадено вещество, дори представените от даден производител данни да са непълни (точка 4). Освен това в системата на Директива 91/414 това включване не е свързано изключително с този, който го иска, тъй като при липса на заинтересовани предприятия достъпът до приложение I към директивата е възможен по искане на националните публични власти (точка 5). Вярно е, че всеки нотификатор поема отговорност да представи едно обобщено и едно пълно досие в сътрудничество с държавата-членка докладчик (точка 6), но това не променя факта, че оттеглянето на нотификатор от участие в работната програма не пречи на държавата-членка докладчик да използва неговите изследвания за изготвяне на доклада за оценка, ако други нотификатори продължават процедурата, без да се засяга разглеждането на гаранциите, които те предлагат за осигуряване на необходимия технически и административен принос (точка 7).
67. Следователно подробното разглеждане на становището не позволява да се заключи, както посочва Първоинстанционният съд, че в контекста на спора за Комисията е нямало никакво съмнение, че нотификатор, който възнамерява да продължи процедурата по досието, е длъжен да възпроизведе, ако е необходимо, представеното от оттеглящото се предприятие досие. В обжалваното съдебно решение този документ е преценен по начин, за който може да се съжалява, и отделно изречение е извадено от своя контекст, за да се направи извод, който е оборим при по-задълбочен прочит и променя неговото истинско значение.
68. Това разбиране на становището, което не е доведено до знанието на Industrias Químicas del Vallés, съвпада с даденото от Direcção-Geral de Protecção das Culturas през октомври 1999 г., при уведомяването на горепосоченото предприятие за намерението за изготвяне на оценка въз основа на всички разполагаеми елементи, включително фигуриращите в досието на Syngenta, без да се засяга осигуряването на допълнителна релевантна информация.
69. Наясно съм с практиката на Съда относно невъзможността му да се намесва в преценката на фактите(26), която е от изключителната компетентност на първоинстанционния съд(27) . В случай обаче на „явна и лесно проверима“(28) неточност по същество в констатациите на последния, която е видна от документите, фигуриращи в досието, или от констатирането на изменение, променило („изопачаване“) ясния и точен смисъл на представените доказателства(29), сезираният с жалбата съд има право да се намеси, тъй като Първоинстанционният съд е надхвърлил правомощията си при определяне на фактите, към които следва да се приложи правото.
70. Тази грешка, както ще изложа по-долу, е опорочила мотивите на обжалваното съдебно решение, водейки до погрешни изводи. Следователно първото правно основание от жалбата следва да се уважи, до степента, която ще изложа в подходящия момент.
Б –	По правните основания по съществото на спора
71. Другата част от жалбата, която не е достатъчно съгласувана и е доста объркана, се състои от четири правни основания (от второ до пето), в които Industrias Químicas del Vallés развива различни доводи, които могат да се обобщят до една линия на разискване. Всъщност разискването се отнася в крайна сметка до тълкуването на Директива 91/414 и свързаните с нея норми от Първоинстанционния съд, който е утвърдил отказа на Комисията да включи металаксила, тъй като жалбоподателят не е представил пълно досие в срок и не е успял да използва документацията на Syngenta. Поради това жалбата критикува мотивите на обжалваното съдебно решение относно тази невъзможност (четвърто правно основание), които поддържат позицията на Комисията по тази точка — при незачитане на становището от 19 юли 1999 г. и последващата реакция на португалските органи (второ правно основание) — за да доведат до приемане на формално решение, което отделя повече внимание на продължителността на процедурата по оценка, отколкото на проверката дали металаксилът застрашава здравето и околната среда (трето и четвърто правно основание).
1. По процедурата по оценка на активните вещества
72. Директива 91/414 символизира стрелката на „кантар“, на чиито везни са поставени две цели с ясен общностен характер, едната от които е премахване на пречките пред търговията с растения и подобряване на създаването на растения, а другата — защита на здравето на хората и животните, както и на околната среда(30) . Текстът, който визира последната цел, е член 4, параграф 1, буква а), който позволява пускането на пазара единствено на продукти за растителна защита, съставени от вещества, които са включени в приложение I към Директива 91/414, докато текстът, отнасящ се до другата цел, който е член 8, параграф 2, първа алинея, позволява на държавите-членки временно да дават разрешения за продукти, съдържащи активни вещества, които макар да не са включени в това приложение, вече са на пазара. От в тора до четвърта алинея от параграф 2 правят опит да съчетаят двете цели(31) чрез създаване на работна програма за разглеждане на тези вещества (процесуалните детайли са уредени с Регламент № 3600/92), която води или до включването им в споменатото приложение, или до отхвърлянето им поради непредставяне на необходимите доклади и информации или — ако последните са били осигурени — поради недоказване на безвредността на тези вещества(32) .
73. Разпоредбите на посочения регламент и особено онези, които задължават съответните предприятия да предадат документацията, удостоверяваща безвредността, трябва да се възприемат по този начин.
74. Директива 91/414 (член 8, параграф 2, втора и четвърта алинея), както и Регламент № 3600/92 (член 6, параграф 1 и член 7, параграф 2) налагат на производителите, които желаят включването на вещество в приложение I към Директива 91/414, отговорността да предоставят необходимата информация, така че ако не го направят, трябва да понесат последствията от това. Чувството за перспектива обаче не трябва да се изпуска, като се стига до прибързано заключение, че това при всички случаи е така, ако се окаже, че нотификаторът не може да представи цялата документация. Това би бил естествен резултат в процедура по издаване на разрешение за дейност, подчинена на разрешителен режим, като продажбата на материал за растителна защита. То обаче не е толкова явно в процедура, която е далеч от предоставянето на субективни права и преследва обществения интерес за поддържане на високо ниво на защита на околната среда и на здравето. Следователно става въпрос не да се осигури пряка полза за предприятията, произвеждащи определени активни вещества, а да се гарантира на гражданите, че посочените вещества не са вредни, посредством формална процедура, в която предприятията, надяващи се да получат облага при благоприятен за тях завършек, открито сътрудничат.
75. Подобно виждане обяснява защо ако различни дружества поискат включването на едно и също вещество, се насърчават съвместните им действия (девето съображение и член 6, параграфи 1, 2, буква а) и 5, първо тире), а ако действат поотделно — защо държавата-членка докладчик издава своя доклад въз основа на цялата документация, независимо от това кой я представя (шесто съображение и член 7, параграф 1 от Регламент № 3600/92), дори ако става въпрос за друга държава-членка (член 7, параграф 2 от посочения регламент). Тя обосновава и становището на правната служба на Комисията от 19 юли 1999 г., която допуска поисканото от националните органи включване без намеса на производителите (член 6, параграф 5, второ тире от Регламент № 3600/92) и дава пълна стойност на разсъжденията в посочения документ относно използването на сведенията, предоставени от предприятието, което след като е направило постъпки за регистрация на веществото, се отказва и се оттегля от процедурата, без да се засягат правилата относно защитата на тези данни(33) и задължението на тези, които продължават да съдействат технически и административно за завършването на процеса с оглед вземането на решение относно включването на активното вещество в приложение I към Директива 91/414.
76. Следователно няма нищо чудно в това, че след като получава правното становище от 19 юли 1999 г., Direcção-Geral de Protecção das Culturas уведомява три месеца по-късно Industrias Químicas del Vallés, че ще изготви оценката си въз основа на цялата разполагаема информация, включително тази предоставена от Syngenta, като го приканва да има готовност, в случай че бъдат повдигнати нови въпроси или поискани допълнителни данни. Не е изненадващ и фактът, че разчитайки на тази информация, предприятието не завършва своето досие, чиято непълнота е общоизвестна, като изчаква подобно допълнително сътрудничество евентуално да му бъде поискано.
2. Относно сроковете за представяне на досиетата от нотификаторите
77. Директива 91/414 предвижда различни срокове, които обаче не са преклузивни. Въвеждайки възможност за последователни удължения, общностният законодател потвърждава тази идея.
78. В самото начало следва да се отбележи, че преходният период, през който държавите-членки са можели да разрешават пускането на пазара на продукти за растителна защита, съдържащи активни вещества, които не са включени в приложение I, първоначално изтичащ на 26 юли 2003 г., е бил удължен първо до 31 декември 2005 г., а впоследствие до 31 декември 2006 г.(34)
79. В процедурата по оценка на тези вещества срокът за подаване на обобщени и пълни досиета относно някои от тях, сред които и металаксила, е изтичал на 30 април 1995 г., но е бил удължен до 31 октомври 1995 г.(35) Същото се случва и със срока, предоставен на заинтересованите лица за представяне на нова информация или на допълнителни опити, определен от член 7, параграф 4, първо тире от Регламент № 3600/92 на 25 май 2002 г., но с възможност да бъде удължен в някои случаи до 25 май 2003 г.(36)
80. Още повече че самият регламент (член 6, параграф 5, първо тире) предвижда, че ако въпросните досиета не бъдат представени в срок, нов срок се отпуска, ако забавянето се дължи на усилия за представяне на колективно досие или на непреодолима сила.
81. Не е възможно различно тълкуване, тъй като както вече посочих, защита се дава не на субективната полза за предприятията, които желаят да включат активно вещество в приложение I към Директива 91/414, а на общия интерес, който изисква свободно движение на тези вещества и на продуктите за растителна защита в рамките на Общността, без да се вреди на околната среда и на здравето на хората и животните. Така ако продукт от това естество, съдържащ вещество, което не е включено в приложение I към Директива 91/414, се предлага на пазара в държава-членка, след като е получил съответните разрешения към момента на нотифициране на посочената директива, най-важно е да бъде извършена проверка на неговата безвредност, а не моментът в който тя е направена. Следователно когато определеният срок не е спазен, без нарушението да е по вина на нотификатора (непреодолима сила) или с цел следване на насърчаваните от правната уредба способи (колективни досиета), се налага отсрочка.
82. Точно поради това считам, че в настоящото производство двете условия са спазени. На първо място, в началото на процедурата Industrias Químicas del Vallés се опитва да действа по взаимно съгласие със Syngenta, но неуспешно, тъй като последното се отказва. При това положение първото дружество се опитва да си набави изследванията и анализите на второто, но претърпява неуспех. Освен това в съответствие с известието, изпратено му от държавата-членка докладчик през октомври 1999 г., жалбоподателят основателно е можел да очаква, че от него ще се изисква не да допълни досието си(37), а да предостави изследванията и допълнителната информация, необходими за оценката, след разглеждане на цялата налична документация, включително и тази на Syngenta. При тези обстоятелства изискването от февруари 2001 г. то да представи на държавите-членки и Комисията преди 15 март 2001 г. актуализирано обобщено досие, а евентуално и пълно досие, представлява факт, който макар и да не попада точно в понятието за непреодолима сила, се доближава до него, тъй като е бил непредвидим и е извън властта за вземане на решения от Industrias Químicas del Vallés, което е правело изискването неизпълнимо.
83. В обобщение Първоинстанционният съд е допуснал изложените в жалбата грешки при прилагане на правото, като е направил ирелевантен дадения през октомври 1999 г. отговор от Direcção-Geral de Protecção das Culturas, в качеството му на аlter ego на Комисията, на дружеството-жалбоподател (второ правно основание) и като е отдал по-голямо значение на строгото спазване на сроковете, отколкото на изпълнението на целите на Директива 91/414 (трето правно основание) — цели, които той пренебрегва посредством тълкуване на процедурите, установени от Регламент № 3600/92, отдалечавайки се не само от буквата, но и от духа на уредбата (четвърто правно основание), и на последно място, като приема, че Комисията правилно е отказала на Industrias Químicas del Vallés удължаване на срока (пето правно основание).
84. Вследствие на тези разсъждения, разглеждането на правните основания по съществото на спора и на първото правно основание показва, че е препоръчително обжалваното съдебно решение да бъде отменено, тъй като изопачавайки становището от 19 юли 1999 г. (първо правно основание), Първоинстанционният съд лишава от всякакво действие позицията на държавата-членка докладчик (второ правно основание), утвърждава неоснователно отказа на Комисията за удължаване на срока, допуска грешка при прилагане на правото, като отрича, че общностната администрация е възпрепятствала Industrias Químicas del Vallés да спази сроковете (пето правно основание), и влиза в противоречие с намеренията на общностния законодател (трето правно основание).
V – Решението на Съда по спора
85. След като обжалваното съдебно решение бъде отменено, предвид факта, че Съдът разполага със съответните елементи за преценка, той трябва да разреши спора по същество в съответствие с член 61, първа алинея от своя статут.
86. Неговото решение трябва да включва, както иска Industrias Químicas del Vallés, признаване на основателността на жалбата и отмяна на спорното решение, но не и да води имплицитно до включване на металаксила в приложение I към Директива 91/414, като предвид обстоятелствата, обосноваващи благоприятен резултат от жалбата, може просто да обяви посочената отмяна и да върне административната процедура на етапа, на който на жалбоподателя трябва да бъде отпуснат допълнителен срок за предоставяне на липсващата в досието му и в досието на Syngenta информация, необходима за вземане на решение относно металаксила.
VI – По съдебните разноски в двете инстанции на съдебното производство
87. Разрешението, което предлагам, налага осъждане на Комисията да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство, както указва член 87, параграф 2, първа алинея от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.
88. Комисията трябва да понесе и съдебните разноски, направени в настоящото производство по обжалване, в съответствие с разпоредбите на член 122, първа алинея във връзка с член 69, параграф 2, първа алинея от Процедурния правилник на Съда.
VII – Заключение
89. Предвид изложените съображения предлагам на Съда:
1) да уважи правни основания 1—5 от жалбата, подадена от Industrias Químicas del Vallés срещу Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 28 юни 2005 г. по дело Industrias Químicas del Vallés/Комисия (T‑158/03),
2) да касира и отмени посоченото решение,
3) да уважи жалбата на Industrias Químicas del Vallés и да отмени Решение 2003/308/EО на Комисията от 2 май 2003 година относно невключването на металаксил в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и оттегляне на разрешенията, предоставени за продукти за растителна защита, които съдържат това активно вещество, като върне процедурата по оценка на това активно вещество на етап, на който на споменатото дружество трябва да бъде отпуснат допълнителен срок за предоставяне на липсващата в преписката му и в преписката на Syngenta SA информация, необходима за вземане на решение по този въпрос и
4) да осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски и в двете инстанции на съдебното производство.
(1) .
(2)  –	Решение по дело Industrias Químicas del Vallés/Комисия (T‑158/03, Recueil, стр. II‑2425) (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
(3)  –	ОВ L 113, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 47, стр. 71, наричано по-нататък „спорното решение“.
(4)  –	Директива от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).
(5)  –	„Активни вещества“ са химическите елементи, техните съединения, микроорганизмите и вирусите, които имат общо или специфично действие върху вредители или върху растения, части от растения или растителни продукти (член 2, параграфи 3 и 4).
(6)  –	Тази директива се ръководи от защитата на здравето и на околната среда както в своя преамбюл (девето и десето съображение), така и в своите разпоредби (член 5, параграф 1 и член 4, параграф 1, буква б), подточки iv) и v).
(7)  –	Член 1 от Регламент (ЕО) № 2076/2002 на Комисията от 20 ноември 2002 година за продължаване на срока, посочен в член 8, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета и относно невключването на някои активни вещества в приложение I към същата директива, както и за оттеглянето на разрешения за продукти за растителна защита, съдържащи тези вещества (OВ L 319, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 45, стр. 144). Регламент (ЕО) № 1335/2005 на Комисията от 12 август 2005 г. (OВ L 211, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 65, стр. 169) определя нов срок, а именно до 31 декември 2006 г.
(8)  –	Регламент на Комисията от 11 декември 1992 година относно определяне на подробни правила за изпълнението на първия етап от работната програма, посочена в член 8, параграф 2 от Директива 91/414 (OВ L 366, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 11, стр. 220).
(9)  –	Член 6, параграфи 1, 2, буква а) и 5, първо тире посочва индиректно тази възможност.
(10)  –	Приложение I към Регламент (ЕО) № 933/94 на Комисията от 27 април 1994 година относно съставяне на списъка на активните вещества в продуктите за растителна защита и за определяне на държавите-членки докладчици относно прилагането на Регламент (ЕИО) № 3600/92 (OВ L 107, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 14, стр. 252).
(11)  –	Както следва от Регламент (ЕО) № 2266/2000 на Комисията от 12 октомври 2000 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 3600/92 (OВ L 259, стр. 27; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 35, стр. 57 ).
(12)  –	Срок, определен по силата на член 5 от Регламент (ЕИО) № 3600/92 с Регламент (ЕО) № 2230/95 на Комисията от 21 септември 1995 година за изменение на Регламент (ЕО) № 933/94 (OВ L 225, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 17, стр. 258), който посочва 30 април 1995 г. (член 2).
(13)  –	Редакцията на член 7, параграф 2 произтича от Регламент (ЕО) № 1199/97 на Комисията от 27 юни 1997 година за изменение на Регламент № 3600/92 (OВ L 170, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 21, стр. 229).
(14)  –	Първото тире произтича от Регламент (ЕО) № 491/95 на Комисията от 3 март 1995 година за изменение на Регламент № 3600/92 и Регламент № 933/94 (OВ L 49, стр. 50; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 16, стр. 157).
(15)  –	Параграф, изменен с Регламент № 1199/97.
(16)  –	Този комитет се замества от Комитет по хранителната верига и здравето на животните (член 62, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (OВ L 31, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).
(17)  –	В текста, както следва от Регламент № 1199/97.
(18)  –	Включено с Регламент № 1199/97.
(19)  –	Съгласно Регламент № 2266/2000.
(20)  –	В редакцията му след изменението с Регламент № 2266/2000.
(21)  –	Syngenta се оттегля от процедурата, тъй като се е опитвало да постигне регистриране на металаксил-М — продукт, чиито характеристики са много близки до тези на металаксила.
(22)  –	Текстът в приложението е на френски език.
(23)  –	Без да се засяга възможността за подаване на досие за регистрация на металаксила като активно вещество (точки 46 и 47).
(24)  –	То допълва жалбата с оспорване, което не е под формата на правно основание на жалбата, във връзка с точка 137 от обжалваното съдебно решение, съдържаща твърдение („в съдебното заседание [жалбоподателят] признава, че към момента на приемане на спорното решение през май 2003 г., са били завършени единствено проектодоклади, а не окончателни изследвания“), което според него е плод на редакционна и семантична грешка, тъй като към тази дата въпросните изследвания са били извършени. В подкрепа на твърдението си то предлага две мерки за разследване, а именно добавяне на споменатите изследвания към досието и протоколиране на съдебното заседание, проведено пред Първоинстанционния съд на 8 декември 2004 г. Все пак тъй като протоколът даде свидетелство за верността на този откъс от обжалваното съдебно решение, в отговор на мой въпрос представителите на Industrias Químicas del Vallés оттеглиха това оплакване в съдебното заседание по настоящото производство по обжалване.
(25)  –	Решение от 22 април 1999 г. по дело Kernkraftwerke Lippe-Ems/Комисия (C‑161/97 P, Recueil, стр. I‑2057) припомня, че докладът на съдията докладчик представя в обобщена форма правните и фактически обстоятелства по спора, както и правните основания и доводите на страните, и последните могат да поискат преди или в хода на съдебното заседание внасянето на поправки или да формулират резерви (точка 58).
(26)  –	Решение от 1 октомври 1991 г. по дело Vidrányi/Комисия (C‑283/90 P, Recueil, стр. I‑4339, точки 10 и 11) е първото от дълга поредица, което припомня, че обжалването се ограничава до контрол върху тълкуването и прилагането на правните норми, като произнасяне по фактите е недопустимо.
(27)  –	Както се посочва в Решение от 1 юни 1994 г. по дело Комисия/Brazzelli Lualdi и др. (C‑136/92 P, Recuеil, стр. I‑1981, точка 49).
(28)  –	Думи на генералния адвокат La Pergola в заключението му по дело EFMA/Съвет (Решение от 21 септември 2000 г., C‑46/98 P, Recuеil, стр. I‑7079, точка 11).
(29)  –	Решение от 15 юни 2000 г. по дело Dorsch Consult/Съвет и Комисия (C‑237/98 P, Recuеil, стр. I‑4549, точки 35 и 36).
(30)  –	Решение от 9 март 2006 г. по дело Zuid-Hollandse Milieufederatie и Natuur en Milieu (C‑174/05, Recuеil, стр. I‑2443, точка 30) се отнася и до двете цели.
(31)  –	Споделям мнението на генерален адвокат Sharpston, когато утвърждава в своето заключение по случая, по който е постановено Решение от 14 септември 2006 г. по дело Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie (C‑138/05, Recueil, стр. I‑8339), че свободата на преценка, предоставена на държавите-членки в съответствие с преходния режим по член 8 от Директива 91/414, не може да засегне целта за защита на околната среда и на здравето (точки 46 и 76).
(32)  –	Следователно тази оценка може да доведе до оттегляне или до изменение на разрешенията, предоставени в съответствие с член 8, параграф 2, първа алинея в случай на рискове, противопоставящи се на включването на веществото в приложение I към Директива 91/414, както се посочва в четвърта алинея от параграф 2. Вж. в този смисъл Решение по дело Zuid-Hollandse Milieufederatie и Natuur en Milieu, посочено по-горе (точка 22).
(33)  –	Членове 13 и 14 от Директива 91/414 уреждат изискваната информация, нейната защита и поверителността. Те се прилагат към процедурата за оценка на вещества, както е видно от член 7, параграф 1, буква г) от Регламент № 3600/92. Съвместното тълкуване на двете разпоредби обаче разкрива, че от лицата, притежаващи полезна информация за включването на активно вещество в приложение I към Директива 91/414, може да бъде поискано да я представят (член 13, параграф 7, предпоследна алинея), с изключение на случаите, когато за нея следва да се прилага поверителен режим в съответствие с член 14.
(34)  –	Точка 4 и бележка под линия 7 от настоящото заключение.
(35)  –	Както посочих в точка 8 и в бележка под линия 12.
(36)  –	Както следва от член 7, параграф 4 от Регламент № 3600/92 в редакцията му, произтичаща от Регламент № 2266/2000, който частично възпроизведох в точка 14 от настоящото заключение.
(37)  –	Преди всичко, поради това че както признава самият Първоинстанционен съд (точка 94 от обжалваното съдебно решение), единственият откъс от становището, посочващ задължението за изготвяне на досиетата (точка 6), не е възпроизведен в известието на португалската администрация.