Жалба, подадена на 5 декември 2012 г. от Moises Bermejo Garde срещу решението, постановено на 25 септември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-41/10, Bermejo Garde/ЕИСК
(Дело T-530/12 P)
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподател: Moises Bermejo Garde (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)
Друга страна в производството: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК)
Искания на жалбоподателя
Жалбоподателят иска от Общия съд:
да отмени Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 25 септември 2012 г. по дело F-41/10;
като последица, да уважи искането на жалбоподателя, изтъкнато в хода на първоинстанционното производство и съответно
да отмени Решение на председателя на ЕИСК № 88/10 A от 3 март 2010 г., с което се отхвърля подаденото от жалбоподателя на 7 декември 2009 г. искане и същият бива преназначен;
да отмени добавката към Решение № 88/10 от 25 март 2010 г.;
да отмени Решение № 133/10 A от 24 март 2010 г., с което се прекратяват функциите на жалбоподателя в качеството му на началник отдел на правната служба, с незабавно действие и същият бива преназначен като началник отдел в друга служба, считано от 6 април 2010 г.;
да отмени Решение на председателя на ЕИСК № 184/10 A от 13 април 2010 г., с което жалбоподателят се преназначава в Дирекция "Логистика", като това решение влиза в сила, считано от 6 април 2010 г.;
да осъди ответника да заплати 17 500 EUR обезщетение за вреди;
да осъди ответника да заплати всички направени разноски;
да осъди ответника да заплати всички разноски, направени в хода на двете производства.
Правни основания и основни доводи
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет правни основания, като според жалбоподателя СПС е приел, че той е претърпял вреда в резултат предаването на информация до неговите висшестоящи, доколкото той е бил лишен от функциите си на началник отдел на правната служба, но че тази вреда не е последица от нарушаване на член 12а и член 22а от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.
Първото правно основание е изведено от нарушаване на понятието за увреждащ акт, както и от изопачаване на фактите по делото (отнесено по-специално до точки 44 - 64 от обжалваното съдебно решение).
Второто правно основание е изведено от неспазване на принципа на право на защита, както и от нарушаване на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (отнесено по-специално до точки 114 - 118 от обжалваното съдебно решение).
Третото правно основание е изведено от нарушаване на член 12а, 22а и член 86 от Правилника, както и от нарушаване на задължението за мотивиране и от изопачаване на фактите по делото (отнесено по-специално до точка 133 и сл. от обжалваното съдебно решение).
Четвъртото правно основание е изведено от нарушаване на член 86 от Правилника, на Приложение IX към Правилника, на общите разпоредби за изпълнение на Приложение IX към Правилника и на принципа на съблядаване на правото на защита, както и от изопачаване на фактите по делото и нарушаване на задължението за мотивиране (отнесено по-специално до точки 75 - 78 от обжалваното съдебно решение).
Петото правно основание е изведено от нарушаване на правилата, свързани с компетентността на издалата акта институция, както и нарушаване на член 22а от Правилника и на член 72 от Процедурния правилник на ЕИСК (отнесено по-специално до точки 70 и 71 от обжалваното съдебно решение).
____________