РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (пети състав)
18 март 2026 година(*)
„ Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети с оглед на положението в Сирия — Замразяване на средства — Ограничения за достъп до територията на държавите членки — Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват и спрямо които се въвеждат ограничения за достъп до територията на държавите членки — Оставяне на името на жалбоподателя в списъците — Критерият „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“ — Презумпция за връзка с режима на Башар ал Асад — Падане на режима на Башар ал Асад — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на справедлив съдебен процес — Право на ефективна съдебна защита — Грешка в преценката — Пропорционалност — Право на собственост — Право на личен живот — Засягане на репутацията “
По дело T‑405/24,
Самер ал Дибс (Samer Al Dibs), с местожителство в Бейрут (Ливан), представляван от Ст. Коев и Св. Клуковска, адвокати,
жалбоподател,
срещу
Съвет на Европейския съюз, представляван от M. Di Gaetano, E. Kübler и Ив. Гюров,
ответник,
ОБЩИЯТ СЪД (пети състав),
състоящ се от: M. Sampol Pucurull, председател, J. Laitenberger и M. Stancu (докладчик), съдии,
секретар: H. Eriksson, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
предвид изложеното в съдебното заседание от 20 ноември 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1        С жалбата си на основание член 263 ДФЕС жалбоподателят, г‑н Самер ал Дибс, иска отмяна на:
–        Решение (ОВППС) 2024/1510 на Съвета от 27 май 2024 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L, 2024/1510) и Регламент за изпълнение (EС) 2024/1517 на Съвета от 27 май 2024 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L, 2024/1517) (наричани по-нататък общо „актовете от 2024 г.“),
–        Решение за изпълнение (ОВППС) 2025/1095 на Съвета от 27 май 2025 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L, 2025/1095) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2025/1094 на Съвета от 27 май 2025 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L, 2025/1094) (наричани по-нататък общо „актовете от 2025 г.“),
в частта, в която всички тези актове (наричани по-нататък „обжалваните актове“) се отнасят до него.
Обстоятелства по спора и факти, настъпили след подаването на жалбата
2        Жалбоподателят е бизнесмен със сирийско гражданство.
3        Настоящото дело се вписва в контекста на ограничителните мерки, които, считано от 2011 г., Съветът на Европейския съюз приема срещу Сирийската арабска република и лицата, отговорни за тежките репресии срещу цивилното население на Сирия, както следва от Решение 2011/273/ОВППС на Съвета от 9 май 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 121, 2011 г., стр. 11).
4        Имената на лицата, отговорни за тези репресии, както и на лицата и образуванията, които получават ползи от режима на Башар ал Асад или го подкрепят, и на свързаните с тях лица и образувания са включени в списъците в приложение II към Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 442/2011 (ОВ L 16, 2012 г., стр. 1) и в приложение I към Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 147, 2013 г., стр. 14) (наричани по-нататък общо „процесните списъци“).
5        По същество съгласно критерия за включване, посочен в член 27, параграф 1 и в член 28, параграф 1 от Решение 2013/255, изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (ОВ L 266, 2015 г., стр. 75), и възпроизведен, що се отнася до замразяването на финансови средства, в член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 36/2012, изменен с Регламент (ЕС) 2015/1828 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (ОВ L 266, 2015 г., стр. 1), ограничителни мерки се прилагат спрямо лицата и образуванията, които получават ползи от режима на Башар ал Асад или го подкрепят.
6        Съгласно критерия за включване, посочен в член 27, параграф 2, буква а) и в член 28, параграф 2, буква а) от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, възпроизведен, що се отнася до замразяването на финансови средства, в член 15, параграф 1а, буква а) от Регламент № 36/2012, изменен с Регламент 2015/1828, ограничителни мерки се прилагат спрямо категорията „видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия“ (наричан по-нататък „критерият „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“).
7        Съгласно критерия за включване, посочен в последната част на изречението на член 27, параграф 2 и на член 28, параграф 2 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, във връзка с критерия по член 27, параграф 2, буква б) и член 28, параграф 2, буква б) от това решение, и в последната част на изречението на член 15, параграф 1а от Регламент № 36/2012, изменен с Регламент 2015/1828, във връзка с критерия по член 15, параграф 1а, буква б) от този регламент, ограничителни мерки се прилагат спрямо категорията „членове на семействата Асад и Махлуф“ и свързаните с тях лица.
8        С Решение за изпълнение (ОВППС) 2023/847 на Съвета от 24 април 2023 година за прилагане на Решение 2013/255 (ОВ L 109 I, 2023 г., стр. 26) и с Регламент за изпълнение (ЕС) 2023/844 на Съвета от 24 април 2023 година за прилагане на Регламент № 36/2012 (ОВ L 109 I, 2023 г., стр. 26) името на жалбоподателя е включено за първи път в процесните списъци.
9        Основанията за включване на името му в тези списъци са били формулирани, както следва:
„[Жалбоподателят] е водещ бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, с активност в няколко сектора на икономиката, по-специално в химическата промишленост и недвижимите имоти. Той е член на съвета на директорите на Сирийско-китайския бизнес съвет и председател на промишлената камара на Дамаск и селските райони в Дамаск. Също така е член на парламента и близък сътрудник на Maher al-Assad. С тези си функции [жалбоподателят] се възползва от режима и го подкрепя“.
10      На 29 юни 2023 г. адвокатът на жалбоподателя иска от Съвета да му предостави всички документи в подкрепа на решението си да включи името на жалбоподателя в процесните списъци.
11      На 26 юли 2023 г. Съветът предоставя на адвоката на жалбоподателя доказателствата, въз основа на които е включил името на последния в процесните списъци, а именно документи WK 4476/2023 DCL 1 и WK 4953/2023 DCL 1.
12      На 1 август 2023 г. адвокатът на жалбоподателя оспорва релевантността на тези документи. Съветът отговаря с писмо от 22 август 2023 г.
13      На 7 септември 2023 г. жалбоподателят отново оспорва чрез адвоката си включването на името си в процесните списъци.
14      На 27 май 2024 г. Съветът приема актовете от 2024 г. и удължава до 1 юни 2025 г. включването на името на жалбоподателя в процесните списъци, без да изменя изложението на мотивите, възпроизведено в точка 9 по-горе.
15      На 28 май 2024 г. Съветът уведомява адвоката на жалбоподателя за решението си да поднови ограничителните мерки срещу последния, и го приканва да представи становището си и евентуално искане за преразглеждане най-късно до 1 февруари 2025 г.
16      На 27 май 2025 г., след падането на режима на Башар ал Асад в Сирия на 8 декември 2024 г., Съветът приема Решение (ОВППС) 2025/1096 за изменение на Решение 2013/255 (ОВ L, 2025/1096) и Регламент (ЕС) 2025/1098 за изменение на Регламент (ЕС) № 36/2012 (ОВ L, 2025/1098).
17      Най-напред Съветът посочва, в съображение 8 от Решение 2025/1096, че „[в]ъпреки падането на режима на [Башар ал] Асад и установяването на преходна власт положението в Сирия остава нестабилно и членовете на мрежата на [Башар ал] Асад, разпростряла се в Сирия и извън нея, все още не са понесли отговорност, а мрежата все още не може да се счита за разпусната“. Съветът допълва, че „[п]родължава да съществува реален риск от дестабилизация и възможно възобновяване на влиянието на предишния режим, пример за което са инцидентите в подкрепа за режима на [Башар ал] Асад, насочени към препятстване на преходния процес, които доведоха до смъртоносно насилие в крайбрежния район на Сирия“. Според Съвета „[в]ключените в списъка със санкции лица и образувания, свързани с режима на [Башар ал] Асад, продължават да заемат влиятелни длъжности и да създават риск от подкрепа, чрез финансиране или други средства, на по-нататъшен въоръжен конфликт, а също така могат да участват в опити за реставрация на режима“.
18      По-нататък, в съображение 9 от Решение 2025/1096 Съветът уточнява, че „[ч]леновете на семействата Асад и Maхлуф и свързаните с тях лица все още не са подведени под отговорност за участието си в бруталните репресии срещу цивилното население в Сирия и създават риск от опити за ескалиране на конфликта и възпрепятстване на мирния преход в Сирия“.
19      Накрая, в съображение 13 от Решение 2025/1096 се уточнява, че „[в]идни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия, свързани с режима на [Башар ал] Асад и притежаващи значително богатство и власт, натрупани поради тези връзки, продължават да са влиятелни, а техните мрежи са останали незасегнати“ и че „[к]ато такива, тези лица създават неизбежен риск от жестоки репресии срещу гражданското общество и мирния преход в Сирия“.
20      Текстът на член 27, параграфи 1 и 2 и на член 28, параграфи 1 и 2 от Решение 2013/255 е изменен с Решение 2025/1096. Посочените членове вече предвиждат ограничения за влизане или транзитно преминаване през територията на държавите членки, както и замразяване на финансовите средства на „лицата, отговорни за жестоките репресии срещу цивилното население в Сирия, на лицата, които получават ползи от бившия режим на [Башар ал] Асад или го подкрепят, както и на свързаните с тях лица“, а също и на „видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия и свързани с бившия режим на [Башар ал] Асад“ (наричан по-нататък „новият критерий „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“). Регламент 2025/1098 изменя в частност текста на член 15 от Регламент № 36/2012, за да добави установените с Решение 2025/1096 нови критерии за включване.
21      С писмо от 15 април 2025 г. Съветът най-напред уведомява жалбоподателя за намерението си да остави името му в процесните списъци. След това той му изпраща документа с референтен номер WK 4875/2025 REV 1 от 14 април 2025 г., съдържащ доказателствата в подкрепа на предложението за изменение на основанията за включване в списъците спрямо основанията, посочени в Решение за изпълнение 2023/847 и в Регламент за изпълнение 2023/844. Накрая кани жалбоподателя да представи най-късно до 27 април 2025 г. становище по въпросното предложение.
22      Жалбоподателят представя становището си на 29 април 2025 г.
23      На 27 май 2025 г. Съветът приема актовете от 2025 г. Името на жалбоподателя е оставено в процесните списъци. Съветът обосновава приемането на ограничителни мерки спрямо жалбоподателя, посочвайки следните основания:
„[Жалбоподателят] е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия и свързан с бившия режим на [Башар ал] Асад, който е активен в няколко сектора на икономиката, по-специално в химическата промишленост и недвижимите имоти. Той е член на съвета на директорите на Сирийско-китайския бизнес съвет и председател на промишлената камара на Дамаск и селските райони в Дамаск. Също така е член на парламента и близък сътрудник на Maher al-Assad. В тези си функции [жалбоподателят] получава ползи от бившия режим на [Башар ал] Асад и го подкрепя“.
Искания на страните
24      Жалбоподателят моли по същество Общия съд:
–        да отмени обжалваните актове в частта, в която се отнасят до него,
–        да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
25      Съветът моли по същество Общия съд:
–        да отхвърли жалбата,
–        да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски,
–        при условията на евентуалност, ако реши да отмени Решение 2024/1510 и Решение за изпълнение 2025/1095 в частта, в която те се отнасят до жалбоподателя, да разпореди действието им в частта, в която се отнасят до него, да бъде запазено до датата на изтичане на срока за обжалване по член 56, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз или, ако в този срок бъде подадена жалба, до евентуалното ѝ отхвърляне.
От правна страна
26      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага както в нея, така и в изявлението за изменението ѝ, по същество седем основания, а именно, първо — нарушение на правото на защита и на правото на справедлив процес, второ — нарушение на задължението за мотивиране, трето — нарушение на правото на ефективна съдебна защита, четвърто — грешка в преценката, пето — нарушение на правото на собственост, на принципа на пропорционалност и на свободата на стопанската инициатива, шесто — нарушение на правото на „нормални условия на живот“, и седмо — грубо погазване на правото на репутация.
27      След представянето на репликата на 17 януари 2025 г. жалбоподателят излага и ново основание, свързано с отражението на падането на режима на Башар ал Асад върху приетите срещу него ограничителни мерки.
28      Най-напред следва да бъдат разгледани основанията, свързани с процесуалната законосъобразност на обжалваните актове, тоест второто, както и първото и третото основание заедно, а после основанията, свързани с материалната законосъобразност, като се анализират общо, от една страна, четвъртото основание и новото основание и от друга страна, петото, шестото и седмото основание.
По второто основание, а именно нарушение на задължението за мотивиране
29      Жалбоподателят твърди по същество, че Съветът не е изпълнил задължението си за мотивиране, тъй като, от една страна, нито едно от изложените в обжалваните актове обстоятелства не отговаря на положението на жалбоподателя към момента, и от друга страна, не е подкрепил посочените мотиви с доказателства.
30      Съветът оспорва доводите на жалбоподателя.
31      Веднага следва да се отбележи, че доводите на жалбоподателя целят по-скоро да оспорят правилността на мотивите на обжалваните актове, поради което трябва да бъдат отхвърлени като неотносими в рамките на настоящото основание (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 21 и цитираната съдебна практика).
32      При всички положения следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика мотивите към акт на Съвета, с който се налага ограничителна мярка, трябва да разкриват не само правното основание на тази мярка, но и специфичните и конкретни причини, поради които при упражняване на оперативната си самостоятелност Съветът приема, че спрямо съответното лице следва да се вземе такава мярка (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 24 и цитираната съдебна практика).
33      Не се изисква в мотивите да се уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства, доколкото въпросът дали мотивите на определен акт отговарят на изискванията на член 296 ДФЕС, следва да се преценява с оглед не само на текста на този акт, но и на контекста му, както и на съвкупността от правни норми, уреждащи съответната материя. По-специално, увреждащият акт е достатъчно мотивиран, при положение че е издаден в познат за заинтересованото лице контекст, който му позволява да разбере обхвата на наложената му мярка (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 25 и цитираната съдебна практика).
34      В случая следва да се констатира, че критериите за оставянето на името на жалбоподателя в процесните списъци, както и специфичните и конкретни причини за това ясно и еднозначно се извеждат от съдържащото се в обжалваните актове и възпроизведено в точки 9 и 23 по-горе изложение на мотивите.
35      Всъщност от това изложение на мотивите е видно, че позовавайки се на статута му на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, на връзката му с Maher al-Assad, както и на факта, че жалбоподателят се възползва от режима на Башар ал Асад и го подкрепя, Съветът е искал да обоснове оставянето на името на жалбоподателя в процесните списъци с трите критерия за включване, споменати в точки 5—7 по-горе, що се отнася до актовете от 2024 г., и в точка 20 по-горе, що се отнася до актовете от 2025 г.
36      Освен това специфичните и конкретни причини, поради които Съветът е оставил името на жалбоподателя в процесните списъци, са посочени достатъчно ясно, за да може последният да ги разбере. Всъщност, най-напред, в обжалваните актове Съветът уточнява, че жалбоподателят е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия в няколко сектора на икономиката, по-специално в химическата промишленост и недвижимите имоти, и също така член на някои органи, като съвета на директорите на Сирийско-китайския бизнес съвет и промишлената камара на Дамаск и селските райони в Дамаск. Освен това се споменава, че в качеството си на член на сирийския парламент, жалбоподателят се облагодетелства от режима на Башар ал Асад и го подкрепя. Накрая се уточнява, че той е близък сътрудник на член на семейство Асад, а именно Maher al-Assad.
37      От това следва, че Съветът е изложил по разбираем и достатъчно точен начин причините, поради които е приел, че оставянето на името на жалбоподателя в процесните списъци както през 2024 г., така и през 2025 г. е обосновано от гледна точка на приложимите правни критерии. Освен това от доводите във връзка с изложените от жалбоподателя в писмените му изявления основания ясно личи, че той е имал възможност да се запознае със съображенията за приетите по отношение на него мерки, за да може да ги оспори надлежно пред съда на Европейския съюз (вж. в този смисъл решение от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:C:2024:376, т. 31).
38      Следователно второто основание не е налице.
По първото и третото основание, а именно нарушение на правото на защита и на правото на справедлив съдебен процес и нарушение на правото на ефективна съдебна защита
39      По първото основание жалбоподателят изтъква по същество, че в нарушение на правото на защита, и по-специално на правилата за доказателствената тежест, е принуден да се защитава срещу неясни и непълни обвинения. Жалбоподателят уточнява също, че е представил „категорични и неоспорими“ доказателства, които Съветът не е взел предвид. По третото основание той поддържа по същество, че Съветът нарушава правото му на ефективна съдебна защита, тъй като нарушаването на задължението за мотивиране възпрепятства изграждането на ефективна защитна теза.
40      Съветът оспорва доводите на жалбоподателя.
41      Първо, що се отнася до оплакването, че обвиненията са неясни и непълни и че нарушаването на задължението за мотивиране възпрепятства изграждането на ефективна защитна теза, от анализа на второто основание следва, че мотивите в обжалваните актове са разбираеми и достатъчно точни, така че на жалбоподателя е дадена възможност да защити правата си при възможно най-добрите условия и да реши, разполагайки с цялата необходима информация, дали е необходимо да сезира съда на Съюза (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 40).
42      Поради това този довод е неоснователен.
43      Второ, що се отнася до оплакването, че Съветът е нарушил правилата за доказателствената тежест, следва да се констатира, че този довод цели по-скоро да оспори правилността на мотивите на обжалваните актове, поради което трябва да бъде отхвърлен като неотносим в рамките на настоящото основание (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 21 и цитираната съдебна практика).
44      Трето, що се отнася до оплакването, че жалбоподателят е представил „категорични и неоспорими“ доказателства, които Съветът не е взел предвид, следва да се отбележи, че този довод не се подкрепя от фактите.
45      Всъщност от преписката, с която разполага Общият съд, е видно, че за актовете от 2024 г. Съветът е изпратил документите WK 4476/2023 DCL 1 и WK 4953/2023 DCL 1 на адвоката на жалбоподателя, който на два пъти е взел отношение по тях, по-специално на 1 август и 7 септември 2023 г., без обаче да представя каквито и да било доказателства в подкрепа на претенциите си. Следователно, тъй като в нито един момент не представя на Съвета каквото и да било доказателство в подкрепа на позицията си, че оставянето на името му в процесните списъци не е обосновано, жалбоподателят няма как да упреква Съвета, че не е взел предвид неговите „категорични и неоспорими доказателства“.
46      Същото важи и за актовете от 2025 г. Всъщност жалбоподателят не представя никакви доказателства в подкрепа на становището си от 29 април 2025 г.
47      С оглед на гореизложеното следва да се приеме, че първото и третото основание не са налице.
По четвъртото основание и по новото основание, отнасящи се по същество до грешка в преценката
48      Жалбоподателят твърди по същество, че Съветът е допуснал грешка в преценката, тъй като не е доказал надлежно нито че жалбоподателят е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, нито че е свързан с режима на Башар ал Асад и с членовете на семейство Асад. Освен това, при все че жалбоподателят надлежно оборил презумпцията за връзка с режима на Башар ал Асад, Съветът неправилно приел, че той е свързан с този режим, че упражнява влияние върху него или че представлява някакъв риск от заобикаляне на ограничителните мерки.
49      В това отношение жалбоподателят уточнява, че представените от Съвета доказателства не са актуални, доколкото всички те са отдалечени във времето спрямо датата на приемане на обжалваните актове. Жалбоподателят оспорва, че към тази дата е бил в споменатите в изложението на мотивите органи, а именно съвета на директорите на Сирийско-китайския бизнес съвет, промишлената камара на Дамаск и селските райони в Дамаск и сирийския парламент. Освен това той прекратил всякакво участие в икономическия и публичния живот на Сирия, тъй като от няколко години живеел в Ливан, където водел спокоен и нединамичен живот поради здравословните си проблеми.
50      Във връзка с новото основание, което е придружено и от три доказателствени искания, жалбоподателят изтъква, че приетите спрямо него ограничителни мерки вече не са актуални след падането на режима на Башар ал Асад.
51      Съветът оспорва основателността на тези доводи. Той поддържа също, че твърденията по новото основание и доказателствените искания са недопустими и неотносими.
52      Както бе посочено в точка 35 по-горе, името на жалбоподателя е оставено в процесните списъци въз основа на трите критерия, споменати в точки 5—7 и 20 по-горе.
53      Във връзка с актовете от 2024 г. следва да се анализира критерият „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“, а във връзка с актовете от 2025 г. — новият критерий „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“.
По актовете от 2024 г.
54      Следва да се припомни, че с Решение 2015/1836 по-специално като обективен, самостоятелен и достатъчен критерий за включване се въвежда критерият „видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия“, поради което Съветът вече не е длъжен да доказва наличието на връзка между тази категория лица и режима на Башар ал Асад по смисъла на Решение 2013/255 преди изменението му, нито пък между тази категория лица и подкрепата, оказвана на този режим, или ползите, получавани от него, тъй като качеството на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, е достатъчно за прилагането на съответните ограничителни мерки спрямо определено лице. Така от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, по никакъв начин не следва, че Съветът трябва да доказва кумулативното изпълнение както на условието лицето да е виден бизнесмен, така и на условието то да има достатъчна връзка с режима (вж. решение от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:T:2024:376, т. 94 и цитираната съдебна практика).
55      В този смисъл оборима презумпция за връзка с режима на Башар ал Асад може да бъде изведена от критерия, свързан със статута на „видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия“. Тази презумпция е приложима, щом Съветът е в състояние да докаже, че лицето е не само бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, но и може да бъде окачествено като „виден“ такъв. Всъщност, както става ясно от текста на съображение 6 от Решение 2015/1836, именно влиянието, което тази категория лица могат да упражняват върху режима на Башар ал Асад, Съветът цели да използва, принуждавайки ги, чрез приеманите от него спрямо тях ограничителни мерки, да окажат натиск върху този режим да промени политиката си на репресии. Затова, щом Съветът успее да докаже влиянието, което даден бизнесмен може да упражнява върху този режим, връзката между това лице и режима на Башар ал Асад се презумира до доказване на противното (вж. решение от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:T:2024:376, т. 95 и цитираната съдебна практика).
56      Следва да се припомни обаче, че спазването от Общия съд на правилата относно тежестта на доказване и относно събирането на доказателства в областта на ограничителните мерки предполага зачитане на установения в постоянната съдебна практика принцип, че по същество при оспорване на правилността на основанията за включване тежестта на доказване се носи от институцията (вж. решение от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:T:2024:376, т. 96 и цитираната съдебна практика).
57      Следователно от съответния жалбоподател не може да се изисква прекомерно висока степен на доказване, за да обори презумпцията за връзка с режима на Башар ал Асад. Ето защо трябва да се приеме, че той успява да обори презумпцията за връзка с този режим, ако изложи доводи или факти, които могат сериозно да поставят под въпрос надеждността на представените от Съвета доказателства или тяхната преценка, по-специално с оглед на условията, установени с член 27, параграф 3 и член 28, параграф 3 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, или ако в съответствие с посочения член 27, параграф 3 и посочения член 28, параграф 3 представи пред съда на Съюза съвкупност от улики за това, че не е или вече не е свързан с режима на Башар ал Асад, че не упражнява влияние върху този режим или че не представлява реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки (вж. решение от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:T:2024:376, т. 97 и цитираната съдебна практика).
58      Ето защо в случая следва да се провери дали жалбоподателят успява да обори презумпцията за връзка с режима на Башар ал Асад.
59      Като начало следва да се отбележи, че жалбоподателят не отрича да е извършвал дейност в няколко сектора на икономиката в Сирия. Той обаче поддържа, че към датата на приемане на актовете от 2024 г. вече не е имал търговски интереси в тази страна поради преместването си в Ливан и здравословните си проблеми. В подкрепа на тези твърдения представя удостоверение за местожителство в Ливан, както и медицинско свидетелство.
60      Тези доказателства обаче изобщо не са достатъчни, за да оборят презумпцията за връзка с режима на Башар ал Асад.
61      Всъщност, на първо място, само по себе си обстоятелството, че дадено лице живее извън Сирия, не е достатъчно, за да може то да твърди, че няма връзка с режима на Башар ал Асад (вж. в този смисъл решение от 15 май 2024 г., Анбоуба/Съвет, T‑471/22, непубликувано, EU:C:2024:315, т. 137).
62      Освен това следва да се отбележи, от една страна, че в удостоверението за местожителство (приложение A.7 към жалбата), което е от 3 юни 2024 г., не се уточнява откога жалбоподателят живее в Ливан, и от друга страна, че от пълномощното, което адвокатът на жалбоподателя е представил на Съвета на 29 юни 2023 г. (приложение Б.2 към писмената защита), е видно, че жалбоподателят е подписал това пълномощно в Бейрут (Ливан) на 13 юни 2023 г., тоест едва една година преди приемането на актовете от 2024 г. Жалбоподателят съответно няма основание да твърди, че живее в Ливан от „няколко години“.
63      На второ място, що се отнася до здравословното състояние на жалбоподателя, следва да се отбележи, че в медицинското свидетелство (приложение A.3 към жалбата) се посочва, че жалбоподателят е бил хоспитализиран в Сирия на 13 юли 2023 г., че е претърпял хирургическа операция и че му е било предписано „активно“ лечение с медикаменти. Без да се взема отношение по здравословното състояние на жалбоподателя, е важно да се отбележи, че въпросното свидетелство не доказва конкретно, че здравословното състояние на жалбоподателя към датата на приемането на актовете от 2024 г. му е пречело да извършва каквато и да било дейност (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 118).
64      На трето място, що се отнася до оплакването, че представените от Съвета доказателства не били актуални, следва да се припомни, че когато се преценява запазването на името на дадено лице в разглежданите списъци, е важно дали след повторното му включване или след предходно преразглеждане фактическото положение се е променило по такъв начин, че вече не позволява да се направи същият извод относно връзките на това лице с режима на Башар ал Асад (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 75 и цитираната съдебна практика).
65      В този контекст Съветът не е длъжен да представя нови факти, при условие че фактите в основата на повторното включване са релевантни и достатъчни за запазване на съответното лице в разглежданите списъци (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 77 и цитираната съдебна практика).
66      Следователно няма забрана, за да обоснове запазването на името на дадено лице в разглежданите списъци, Съветът да се позове на същите доказателства, които са обосновали първоначалното и повторното включване на името на съответния жалбоподател в разглежданите списъци, стига, от една страна, да няма промяна в основанията и от друга страна, контекстът да не се е променил толкова, че тези доказателства вече да не са актуални (решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 78).
67      В случая следва да се отбележи, че жалбоподателят се ограничава да подчертае, че наличните доказателства са стари, без да развива допълнителен довод, с който да докаже, че фактическото положение в Сирия или неговото собствено положение са се променили по такъв начин, че представените от Съвета доказателства за обосноваване на правилността на включването на името на жалбоподателя през 2023 г. в процесните списъци вече не са относими и съответно към момента на приемането на актовете от 2024 г. не могат да обосноват оставянето на името му в тези списъци (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 80).
68      Освен това следва да се приеме, че представените от Съвета доказателства не изглеждат неактуални. Всъщност повечето от тези доказателства датират между 2021 г. и 2023 г., като последната година е тази на първоначалното включване на името на жалбоподателя в процесните списъци, което не представлява прекомерно дълъг период от време, по-специално в контекст, в който не е имало значителна промяна във фактическото положение в Сирия или в това на жалбоподателя, както бе посочено в точка 67 по-горе.
69      Накрая, следва да се отбележи, че доказателствата, представени от Съвета в подкрепа на изложението на мотивите относно критерия „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“, са по смисъла на споменатата в точка 65 по-горе съдебна практика релевантни и достатъчни, за да бъде името на жалбоподателя оставено с актовете от 2024 г. в процесните списъци.
70      Що се отнася по-специално до документ WK 4476/2023 DCL 1, доказателство № 1, статия, публикувана на 30 юни 2021 г. на уебсайта „enabbaladi.net“, сочи, че през последните години жалбоподателят се е появявал редом с Башар ал Асад по време на неговите бизнес обиколки, по-специално по повод на официални откривания на някои местни проекти, и по време на посещенията му на съществуващи икономически обекти, като посещението в промишлената зона Адра в Дамаск (Сирия) на 9 юни 2021 г. По време на това посещение Башар ал Асад изказва похвала към „патриотичните“ бизнесмени, които са останали до него, и същевременно критикува бизнесмените, напуснали Сирия в началото на революцията.
71      Освен това, доказателство № 10, статия от уебсайта „syria-report.com“, представя жалбоподателя като влиятелен инвеститор сред бизнес средите в Сирия. По-специално, в статията се споменават редица учредени или финансирани от жалбоподателя дружества, като дружеството „Cham Holding Private“, на стойност 18 милиона сирийски лири (SYP), дружеството „Overall Construction“, на стойност 5 милиона SYP, специализирано в инженерни услуги в нефтения сектор, дружеството „Dibs and Shebani“, на стойност 5 милиона SYP, специализирано в осъществяването на селскостопански и туристически проекти, поддръжката и монтажа на производствени линии, търговията с хранителни стоки и електрически уреди, производството на картонена хартия, и дружеството „Molta“, на стойност 5 милиона SYP, специализирано в управлението на търговски центрове, ресторанти и развлекателни центрове, на които е собственик. Освен това в статията се съобщава, че жалбоподателят е бил включен в няколко бизнес делегации, участвали в срещи и събития за укрепване на икономическите отношения с трети страни, като Йордания, Обединените арабски емирства, Иран, Йемен и Ирак. В статията се изтъква фактът, че през 2020 г. жалбоподателят е преизбран в сирийския парламент, за разлика от други бизнесмени, които са били заменени с лица, обогатили се благодарение на сирийския конфликт, и че преизбирането му свидетелства за неговото трайно влияние в система, при която режимът използва изборите за възнаграждаването на верни хора.
72      Доказателства № 5, № 6 и № 7 потвърждават информацията, съдържаща се в доказателство № 10, споменато в точка 71 по-горе във връзка с дружествата на жалбоподателя. По-специално, доказателство № 5, статия от уебсайта „arbyy.com“, сочи, че жалбоподателят, първо, е съучредител на сирийското дружество „Dibs and Shebani“, второ, е директор и съучредител на дружеството „Syrian Food Investments“, трето, е съучредител на дружеството „Molta“ и четвърто, от 1988 г. насам е построил в Сирия няколко опаковъчни завода, като например този на дружеството „Dibs Plast“. Доказателства № 6 и № 7, дружествени устави (извлечения от сирийския Държавен вестник), потвърждават, че жалбоподателят е съучредител на сирийските дружества „Dibs and Shebani“ и „Molta“.
73      С оглед на всичко изложено по-горе следва да се приеме, че основанието за запазване на името на жалбоподателя в актовете от 2024 г., свързано със статута на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, е достатъчно подкрепено с доказателства и че жалбоподателят не е успял да обори презумпцията за връзка с режима на Башар ал Асад.
74      Този извод не може да бъде опроверган нито с новото основание, по което жалбоподателят твърди, че падането на режима на Башар ал Асад поставя под въпрос всички приети с оглед на положението в Сирия ограничителни мерки и следователно законосъобразността на актовете от 2024 г., нито с това, че жалбоподателят не бил член на съвета на директорите на Сирийско-китайския бизнес съвет и председател на промишлената камара на Дамаск и селските райони в Дамаск.
75      Всъщност, без да е необходимо произнасяне по допустимостта на твърденията по новото основание, първо, следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика законосъобразността на обжалваните актове може да се преценява само въз основа на фактическите и правните обстоятелства, на базата на които са приети тези актове, но не и въз основа на обстоятелствата, доведени до знанието на Съвета след приемането им (вж. решение от 24 септември 2025 г., Shammout/Съвет, T‑413/24, непубликувано, EU:T:2025:909, т. 47 и цитираната съдебна практика).
76      Тъй като падането на ръководения от президента Башар ал Асад сирийски режим следва по време приемането на актовете от 2024 г., които, както бе уточнено в точка 1 по-горе, са приети на 27 май 2024 г., това обстоятелство не може да постави под въпрос законосъобразността на тези актове (вж. в този смисъл решение от 24 септември 2025 г., Shammout/Съвет, T‑413/24, непубликувано, EU:C:2025:909, т. 48).
77      Второ, дори да се предположи, че жалбоподателят вече не е член на съвета на директорите на Сирийско-китайския бизнес съвет, нито председател на промишлената камара на Дамаск и селските райони в Дамаск, това обстоятелство не намалява влиянието, което той има като бизнесмен в Сирия. Всъщност с оглед на доказателствата, посочени в точки 70—72 по-горе, изпълняваните в тези органи функции изглеждат второстепенни спрямо мащаба на икономическите дейности, които той осъществява в тази страна.
По актовете от 2025 г.
78      Жалбоподателят по същество изтъква във връзка с новото основание, което, както той потвърждава в съдебното заседание, визира и актовете от 2025 г., че що се отнася до него, падането на режима на Башар ал Асад прави ненужни ограничителните мерки. Всъщност предвидената в Решение 2013/255 и Регламент № 36/2012 цел, а именно падането на режима на Башар ал Асад, била постигната.
79      На първо място, доколкото с доводите си жалбоподателят оспорва преценката на Съвета относно положението в Сирия след падането на режима на Башар ал Асад, следва да се припомни, че що се отнася до общите правила, определящи режима на ограничителните мерки, Съветът разполага с широко право на преценка относно обстоятелствата, които следва да се вземат предвид с оглед на приемането на ограничителни мерки. Тъй като съдът на Съюза не може в частност да замести преценката на Съвета със своята преценка на доказателствата, фактите и обстоятелствата, обосноваващи приемането на такива мерки, упражняваният от Общия съд контрол трябва да се свежда до проверка дали са спазени процесуалните правила и изискването за мотивиране, дали фактите са точно установени и дали не е налице явна грешка в преценката на фактите или злоупотреба с власт. Този ограничен контрол се прилага по-конкретно когато се преценяват съображенията за целесъобразност, на които се основават такива мерки (вж. в този смисъл решение от 27 април 2022 г., Kanyama/Съвет, Т‑105/21, непубликувано, EU:C:2022:250, т. 83 и цитираната съдебна практика).
80      Освен това по принцип Съветът разполага с широко право на преценка при приемането на актове в рамките на Общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — област, която предполага той да взема решения от политически, икономически или социален характер и да извършва комплексни преценки. Също така съдебната практика признава на Съвета широка свобода на преценка при установяването на общите критерии за определяне на кръга на лицата, по отношение на които може да се прилагат ограничителни мерки, от гледна точка на целите в основата на тези мерки (вж. в този смисъл решение от 27 април 2022 г., Kanyama/Съвет, Т‑105/21, непубликувано, EU:C:2022:250, т. 84 и цитираната съдебна практика).
81      В случая жалбоподателят не е посочил никакви конкретни доводи или доказателства, за да обори съдържащото се в съображение 8 от Решение 2025/1096 твърдение на Съвета, че „[п]родължава да съществува реален риск от дестабилизация и възможно възобновяване на влиянието на предишния режим, пример за което са инцидентите в подкрепа за режима на [Башар ал] Асад, насочени към препятстване на преходния процес, които доведоха до смъртоносно насилие в крайбрежния район на Сирия“. Жалбоподателят не е оспорил и констатацията, съдържаща се в съображение 13 от това решение, че „[в]идни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия, свързани с режима на [Башар ал] Асад и притежаващи значително богатство и власт, натрупани поради тези връзки, продължават да са влиятелни, а техните мрежи са останали незасегнати“ и че „[к]ато такива, тези лица създават неизбежен риск от жестоки репресии срещу гражданското общество и мирния преход в Сирия“.
82      Напротив, новите доказателства свидетелстват за нестабилността на сирийската икономика, голяма част от която все още е в ръцете на бизнесмени, свързани с бившия режим на Башар ал Асад, които разполагат с трудни за разграждане мрежи. Става въпрос по-специално за доказателства № 9 и № 17 от документ WK 4875/2025 REV 1, които са съответно статия, публикувана от агенция „Ройтерс“ на 13 февруари 2025 г. и озаглавена „Exclusive: Syria’s new leaders zero in on Assad’s business barons“ (Ексклузивно: новите лидери на Сирия се прицелват в бизнес бароните на Асад), и статия, публикувана на уебсайта „KaramShaar“ на 18 март 2025 г. и озаглавена „Tracking Regime Cronies: How to Deal with Assad’s Economic Networks“ (Проследяване на съучастниците на режима: как да се справим с икономическите мрежи на Асад).
83      На второ място, жалбоподателят поддържа, че Съветът е допуснал грешка в преценката, като е приел, че съществува достатъчна фактическа обосновка, така че след падането на режима на Башар ал Асад името му да бъде оставено в процесните списъци въз основа на трите критерия, посочени в точка 20 по-горе.
84      В това отношение следва да се припомни, че действието на ограничителните мерки винаги зависи от това дали все още са налице фактическите и правните обстоятелства, поради които са приети, както и от необходимостта да бъдат оставени в сила с оглед на осъществяването на техните цели. Съответно при периодичното преразглеждане на тези ограничителни мерки Съветът трябва да актуализира преценката на положението и да направи равносметка на въздействието на такива мерки, за да определи дали те са позволили да се постигнат целите, преследвани с първоначалното включване на имената на съответните лица и образувания в спорния списък, или все още е възможно да се направи същият извод за посочените лица и образувания (вж. решение от 22 октомври 2025 г., Гуцериев/Съвет, T‑233/24, непубликувано, EU:T:2025:975, т. 30 и цитираната съдебна практика).
85      Освен това следва да се отбележи, че за лицата, вписани въз основа на новия критерий „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“, продължава да се прилага оборима презумпция за връзка с режима на Башар ал Асад (вж. т. 55 по-горе). Тази презумпция вече се основава на посоченото в съображение 13 от Решение 2025/1096 обстоятелство, че видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия, свързани с режима на Асад и притежаващи значително богатство и власт, натрупани поради тези връзки, продължават да са влиятелни, а техните мрежи — незасегнати. Като такива, тези лица създават „неизбежен риск“ от жестоки репресии срещу гражданското общество и мирния преход в Сирия. Лицата, чиито имена са включени въз основа на посочения критерий, могат все пак да оборят въпросната презумпция, по-специално като предоставят в съответствие с член 27, параграф 3 и член 28, параграф 3 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, достатъчно информация, сочеща, че не са или вече не са свързани с режима, че не упражняват влияние върху него или че не представляват реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки (вж. т. 57 по-горе).
86      В случая, както що се отнася до актовете от 2024 г., жалбоподателят само оспорва общо и без конкретна обосновка релевантността на представените от Съвета доказателства, съдържащи се в документ WK 4875/2025 REV 1. Всъщност изявлението за изменение на жалбата съдържа само седем точки, в последната от които бегло се посочва, че „Съветът не разполага с каквито и да е доказателства, потвърждаващи мотивите, с които [името на жалбоподателя] е запазен[о] в санкционните списъци“.
87      Следва да се припомни, че макар Съветът да е този, който трябва да представи доказателствата в подкрепа на включването и оставянето на името на съответния жалбоподател в списъците, задача на последния е да посочи за кои от тези доказателства са евентуално възможни съмнения от гледна точка на тяхната надеждност. Затова общи, декларативни и неподкрепени с никакви конкретни факти твърдения на жалбоподателя не биха могли да поставят под въпрос логичността и надеждността на доказателствата, съдържащи се в документ WK 4875/2025 REV 1 (вж. в този смисъл решение от 12 юни 2024 г., Shammout/Съвет, T‑649/22, непубликувано, EU:C:2024:376, т. 77 и 78).
88      При всички положения следва да се констатира, че доказателствата, които Съветът е представил в подкрепа на изложението на мотивите относно новия критерий „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“, са релевантни и показват, че той е актуализирал преценката на положението в Сирия и на това на жалбоподателя и така е стигнал до решението да остави с актовете от 2025 г. името му в процесните списъци.
89      Първо, както бе посочено в точка 82 по-горе, представените от Съвета нови доказателства свидетелстват за нестабилността на сирийската икономика, голяма част от която все още е в ръцете на бизнесмени, свързани с бившия режим на Башар ал Асад, които разполагат с трудни за разграждане мрежи.
90      Второ, в тези доказателства се споменава и участието на г‑н Rami Makhlouf и на други лица, свързани с бившия режим на Башар ал Асад, които пребивават в Ливан, във финансирането на насилието в крайбрежния район на Сирия, видно от доказателство № 21 от документ WK 4875/2025 REV 1, а именно статия от 12 април 2025 г., публикувана от „Syria TV“ и озаглавена „Special Source: Rami Makhlouf Involved in Financing Coastal Events“ (Специален източник: Rami Makhlouf участва във финансирането на действия в крайбрежния район).
91      Трето, доказателство № 12, а именно статия в пресата от 21 декември 2024 г., изтеглена от уебсайта „The New Zealand Herald“ и озаглавена „War in Syria: How Bashar al-Assad’s inner circle fled after his fall“ (Войната в Сирия: как хората от обкръжението на Башар ал Асад избягаха след падането му от власт), сочи жалбоподателя като един от бизнесмените, близки до режима на Башар ал Асад, които поради падането на този режим са напуснали Сирия, за да се установят в съседни страни, например в Ливан.
92      Четвърто, следва да се констатира, че жалбоподателят не е представил нови доказателства, които да оборват презумпцията за връзка с режима на Башар ал Асад. В това отношение в точки 59—63 по-горе Общият съд вече е приел, че доказателствата, които жалбоподателят е представил, за да оспори мотивите на актовете от 2024 г., свързани с критерия „виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“, а именно удостоверението за местожителство в Ливан и медицинското свидетелство, не са достатъчни, за да оборят презумпцията за връзка с режима на Башар ал Асад. При липсата на нови доказателства такъв извод съответно се налага и за актовете от 2025 г.
93      Освен това, подобно на приетото в точка 77 по-горе по отношение на актовете от 2024 г., дори да се предположи, че жалбоподателят вече не е член на съвета на директорите на Сирийско-китайския бизнес съвет, нито председател на промишлената камара на Дамаск и селските райони в Дамаск, това обстоятелство не намалява влиянието, което той има като бизнесмен в Сирия. Всъщност с оглед на доказателствата, посочени в точки 70—72 по-горе, изпълняваните в тези органи функции изглеждат второстепенни спрямо мащаба на икономическите дейности, които той осъществява в тази страна към датата на приемане на актовете от 2025 г.
94      Затова с оглед на изложените по-горе съображения се налага изводът, че Съветът не е допуснал грешка в преценката, заключавайки към момента на приемане на актовете от 2025 г., че жалбоподателят е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, свързан с бившия режим на Башар ал Асад.
Заключение
95      Постоянна съдебна практика е, че предвид превантивния характер на решенията, с които се приемат ограничителни мерки, ако съдът на Съюза намери, че поне един от посочените мотиви е достатъчно точен и конкретен, че е подкрепен с доказателства и сам по себе си представлява достатъчно основание за поддържането на съответното решение, обстоятелството, че други от мотивите не са такива, не би могло да обоснове отмяната на това решение (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 122 и цитираната съдебна практика).
96      При това положение, без да е необходимо да се преценява правилността на другите оплаквания на жалбоподателя, целящи да поставят под въпрос правилността на обжалваните актове въз основа на другите критерии за включване, следва да се приеме, че четвъртото основание и новото основание не са налице.
По петото, шестото и седмото основание, а именно нарушение на правото на собственост, на принципа на пропорционалност и на свободата на стопанска инициатива, нарушение на „правото на нормални условия на живот“ и „грубо погазване на правото на репутация“
97      На първо място, жалбоподателят твърди, че с обжалваните актове се нарушават правото му на собственост, принципът на пропорционалност и свободата му на стопанска инициатива. На второ място, обжалваните актове били в разрез, от една страна, с правото на живот за всеки и забраната за подлагане на изтезания и на нечовешко или унизително наказание и от друга страна, с правото на живот и на стандарт на живот, който да позволява медицинското обслужване на жалбоподателя. На трето място, тези актове грубо погазвали правото на репутация.
98      Съветът изтъква, че взети заедно, твърденията по тези основания са недопустими, тъй като жалбоподателят не дава никакви уточнения относно начина, по който нарушените според него права са били непропорционално ограничени. При всяко положение въпросните твърдения били неоснователни.
99      На първо място, Общият съд отбелязва, че твърденията по петото, шестото и седмото основание са допустими. Всъщност, обратно на поддържаното от Съвета, жалбоподателят визира разпоредбите, защитаващи основните права, на които се позовава, и посочва как Съветът ги е нарушил. По-нататък, по същество от писмената защита следва, че Съветът е бил в състояние да отговори на доводите на жалбоподателя. При това положение изложението на основанията отговаря на изискванията по член 76, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд, както са уточнени в съдебната практика (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 126 и цитираната съдебна практика).
100    На второ място, трябва да се припомни, че основните права, на които се позовава жалбоподателят, а именно правото на собственост, закрепено в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), свободата да се упражнява икономическа дейност, закрепена в членове 15 и 16 от Хартата, и по същество правото на зачитане на личния живот, предвидено в член 7 от Хартата, не са абсолютни и упражняването им може да се ограничава поради цели от общ интерес, преследвани от Съюза. Така всяка ограничителна мярка от икономическо или финансово естество по дефиниция предполага последици, които засягат правата на собственост и свободното упражняване на професионална дейност от лицето или образуванието, за което се отнася, като по този начин му нанася вреди. Важността обаче на преследваните с разглежданите ограничителни мерки цели може да обоснове отрицателни последици и дори значителни такива за засегнатите лица или образувания (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 127 и цитираната съдебна практика).
101    По-нататък, принципът на пропорционалност, който е част от общите принципи на правото на Съюза и е възпроизведен в член 5, параграф 4 ДЕС, изисква приложените с разпоредба на правото на Съюза мерки да бъдат в състояние да осъществят легитимните цели, преследвани със съответната правна уредба, и да не надхвърлят необходимото за тяхното постигане (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 128 и цитираната съдебна практика).
102    В конкретния случай несъмнено е вярно, че правата на жалбоподателя са отчасти ограничени поради приетите по отношение на него ограничителни мерки, при положение че той не може да разполага със средствата си, намиращи се евентуално на територията на Съюза, нито да ги прехвърля към Съюза, освен по силата на специални разрешения. Ограничителните мерки срещу жалбоподателя могат да се отразят и на евентуалната му професионална дейност поради същите причини и ограниченията, предвидени относно влизането или транзитното преминаване през територията на Съюза. Те също така накърняват правото му на зачитане на личния и семейния живот и оказват влияние върху доброто му име, тъй като имат отражение върху условията му на живот (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 129).
103    Същевременно, първо, приемането на ограничителни мерки срещу жалбоподателя е подходящо, доколкото се вписва в една толкова фундаментална за международната общност цел от общ интерес, каквато е защитата на цивилното население. Всъщност замразяването на финансови средства, както и забраната за влизане на територията на Съюза по отношение на лицата, идентифицирани като участници в поддържането на режима на Башар ал Асад, не биха могли сами по себе си да се считат за неподходящи (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 130 и цитираната съдебна практика).
104    В това отношение следва да се припомни, че ако процесните ограничителни мерки се отнасяха само до ръководителите на режима на Башар ал Асад, би могло преследваните от Съвета цели да не бъдат постигнати, тъй като тези ръководители лесно биха могли да получат подкрепа, и по-конкретно необходимата им финансова такава, за да продължат посочените репресии чрез други лица, поддържащи този режим (вж. решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 131 и цитираната съдебна практика).
105    Освен това дори след падането на режима на Башар ал Асад посочената в точка 103 по-горе цел запазва първостепенното си значение и актуалност. Всъщност, както Съветът е подчертал в съображения 8 и 13 от Решение 2025/1096 — а жалбоподателят не оспорва тази констатация — лица и образувания, свързани с режима на Башар ал Асад и включени в процесните списъци, продължават да заемат влиятелни длъжности, създават риск от подкрепа, чрез финансиране или други средства, на по-нататъшен въоръжен конфликт и могат да участват в опити за реставрация на режима. По-конкретно, бизнесмените създават неизбежен риск от жестоки репресии срещу гражданското общество и мирния преход в Сирия.
106    Така, щом като е установено, че е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, и не е оборил презумпцията за връзка с режима на Башар ал Асад, жалбоподателят не може да поддържа, че приемането на ограничителни мерки спрямо него не може да има положителни последици за постигането на целта, определена в точка 103 по-горе, нито че Съветът е приел обжалваните актове, без да вземе предвид неговото конкретно и индивидуално положение (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 132).
107    Второ, що се отнася до необходимостта от обсъжданите мерки, следва да се констатира, че няма алтернативни, представляващи по-малка степен на принуда мерки — като например система за разрешение или задължение за последващо обосноваване на използването на прехвърлените средства — които да позволяват също толкова ефикасно да се постигне преследваната цел, а именно упражняването на натиск върху поддръжниците на режима на Башар ал Асад, особено като се има предвид възможността за заобикаляне на наложените ограничения. От това следва, като се има предвид първостепенното значение на запазването на международния мир и на международната сигурност, че произтичащите от обжалваните актове ограничения на правата на жалбоподателя са обосновани от цел от общ интерес и не са непропорционални с оглед на преследваните цели (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 133 и цитираната съдебна практика).
108    От една страна, този извод не се опровергава от довода на жалбоподателя, че процесните мерки го лишават от възможността да получи медицинско лечение. Всъщност Решение 2013/255, последно изменено с Решение 2025/1096, и Регламент № 36/2012, последно изменен с Регламент 2025/1098, предвиждат, че компетентният орган на държава членка може да разреши влизането на нейна територия, по-специално поради спешни хуманитарни причини, което да ограничи накърняването на правото на живот на жалбоподателя (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 134 и цитираната съдебна практика).
109    От друга страна, що се отнася до враждебността, с която се сблъсквали жалбоподателят и неговото семейство, и несигурното положение, в което се намирали, както и заплахите за живота и здравето им, пред които били изправени, следва да се отбележи, че жалбоподателят не представя никакво доказателство, годно да установи, че взетите спрямо него мерки са имали такива последици (вж. в този смисъл решение от 7 май 2025 г., Анвар Акад/Съвет, T‑502/23, непубликувано, EU:T:2025:445, т. 135 и цитираната съдебна практика).
110    С оглед на всичко изложено по-горе следва да се приеме, че петото, шестото и седмото основание не са налице, и съответно да се отхвърли жалбата изцяло.
По съдебните разноски
111    Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като в случая е загубил делото, жалбоподателят следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на Съвета.
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (пети състав)
реши:
1)      Отхвърля жалбата.
2)      Осъжда г‑н Самер ал Дибс (Samer Al Dibs) да заплати съдебните разноски.
Sampol Pucurull
Laitenberger
Stancu
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 18 март 2026 година.
Секретар
Председател
V. Di Bucci
S. Papasavvas
*      Език на производството: български.