62024TJ0144
РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (осми разширен състав)
9 юли 2025 година (
*1
)
„Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „BIENENBEISSER“ — Реално използване на марката — Член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Доказване на реалното използване — Използване за стоките, за които е регистрирана марката — Роля на Ницската класификация — Хомогенна категория от стоки — Вентилационни решетки — Задължение за мотивиране“
По дело T‑144/24,
Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV, установено в Хогевен (Нидерландия), представлявано от H. Roerdink, адвокат,
жалбоподател,
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), представлявана от T. Klee и V. Ruzek,
ответник,
като другата страна в производството пред апелативния състав на EUIPO е
Sören Pürschel, с местожителство във Франкфурт на Майн (Германия),
ОБЩИЯТ СЪД (осми разширен състав),
състоящ се от: S. Papasavvas, председател, Aл. Корнезов (докладчик), D. Petrlík, K. Kecsmár и S. Kingston, съдии,
секретар: R. Ūkelytė, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
след съдебното заседание от 9 януари 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1
С жалбата си на основание член 263 ДФЕС жалбоподателят Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV иска да бъде отменено решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 9 януари 2024 г. (преписка R 793/2023‑5) (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
Обстоятелствата по спора
2
На 26 ноември 2009 г. жалбоподателят подава в EUIPO заявка за регистрация на марка на Европейския съюз за словния знак „BIENENBEISSER“. Заявката е публикувана на 23 юни 2010 г. и след частичен отказ, подаден на 8 януари 2010 г., марката е регистрирана на 6 октомври 2010 г.
3
С разглежданата марка се обозначават стоки, които спадат към класове 6 и 19 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г. и за всеки от тези класове съответстват на следното описание:
–
клас 6: „Метални строителни материали, включително следните стоки: вентилационни решетки; железария и метална кинкалерия, включително следните стоки: вентилационни решетки; метални стоки, които не са включени в други класове, а именно вентилационни решетки“;
–
клас 19: „Неметални строителни материали, включително следните продукти: вентилационни решетки“.
4
На 29 април 2021 г. другата страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, Sören Pürschel, подава искане за отмяна на разглежданата марка за стоките, посочени в точка 3 по-горе, на основание член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стр. 1).
5
На 14 февруари 2023 г. отделът по отмяна уважава частично това искане и постановява отмяна на спорната марка по отношение на „метални строителни материали, с изключение на следните стоки: вентилационни решетки; железария и метална кинкалерия, с изключение на вентилационни решетки“, спадащи към клас 6, и всички стоки от клас 19, обхванати от спорната марка.
6
На 13 април 2023 г. жалбоподателят подава жалба срещу решението на отдела по отмяна, с която иска то да бъде отменено в частта, в която правата му върху спорната марка са отменени за „неметални строителни материали, включително следните продукти: вентилационни решетки“, спадащи към клас 19.
7
С обжалваното решение апелативният състав отхвърля жалбата.
Искания на страните
8
Жалбоподателят иска от Общия съд:
–
да отмени частично обжалваното решение в частта, в която апелативният състав е отменил спорната марка за стоките от клас 19,
–
да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
9
EUIPO иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски, в случай че се насрочи съдебно заседание.
По предмета на жалбата
10
В самото начало следва да се отбележи, че в края на производството пред EUIPO и както следва от точки 5—7 по-горе, регистрацията на спорната марка е запазена за „метални строителни материали, а именно за следните стоки: вентилационни решетки; железария и метална кинкалерия, а именно за следните стоки: вентилационни решетки; метални стоки, които не са включени в други класове, а именно вентилационни решетки“, включени в клас 6 (наричани по-нататък „метални вентилационни решетки“). Поради това посоченото решение е станало окончателно по отношение на тези стоки, които не са предмет на настоящата жалба.
11
Освен това в точка 1.2 от жалбата жалбоподателят иска частична отмяна на обжалваното решение в частта, в която апелативният състав отхвърля жалбата му и постановява отмяната на спорната марка за „неметални строителни материали, включително следните продукти: вентилационни решетки“, спадащи към клас 19. В същата точка обаче, както и в точки 1.3 и 1.6 от жалбата той уточнява по същество, че иска частична отмяна на обжалваното решение само доколкото то се отнася до „неметални строителни материали, а именно вентилационни решетки“, спадащи към клас 19 (наричани по-нататък „неметални вентилационни решетки“).
12
При това положение с първото си искане жалбоподателят не оспорва отмяната на спорната марка за неметални строителни материали, различни от вентилационните решетки, спадащи към клас 19, което той потвърждава в съдебното заседание.
От правна страна
13
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания, първото, неправилно прилагане на системата за класификация, установена със спогодбата от Ница, второто, неправилно тълкуване на съдебната практика, и третото, прилагането по аналогия на член 33, параграф 7 от Регламент 2017/1001 по отношение на доказване на реалното използване. Тъй като тези правни основания са свързани, те следва да бъдат разгледани заедно.
14
Съгласно член 58, параграф 1, буква a) от Регламент 2017/1001 правата на притежателя на марка на Европейския съюз се прекратяват въз основа на искане, представено в EUIPO, ако през непрекъснат период от пет години марката не е била реално използвана в Европейския съюз за стоките или услугите, за които е била регистрирана, и ако не съществуват основателни причини за неизползване.
15
Съгласно член 10, параграфи 3 и 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията от 5 март 2018 година за допълнение на Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета относно марката на Европейския съюз, и за отмяна на Делегиран регламент (ЕС) 2017/1430 (ОВ L 104, 2018 г., стр. 1), приложим към производствата по отмяна в съответствие с член 19, параграф 1 от Делегиран регламент 2018/625, доказателството за използването на дадена марка трябва да се отнася до мястото, времето, степента и естеството на използване на марката и по принцип се ограничава до представянето на подкрепящи документи и вещи, като пакети, етикети, ценоразписи, каталози, фактури, снимки, реклами във вестници, и до писмените декларации, посочени в член 97, параграф 1, буква е) от Регламент 2017/1001.
16
Преценката на реалното използване на марката трябва да се основава на съвкупността от факти и обстоятелства, които могат да установят действителното използване за търговски цели на последната, и по-специално считаното за обосновано в съответния икономически сектор използване за поддържане или създаване на пазарни дялове в полза на защитените от марката стоки или услуги, естеството на тези стоки или услуги, характеристиките на пазара и обхвата и честотата на използване на марката (вж. решение от 13 февруари 2015 г., Husky CZ/СХВП — Husky of Tostock (HUSKY), T‑287/13, EU:T:2015:99, т. 63 и цитираната съдебна практика).
17
Реалното използване на дадена марка не може да бъде доказано с вероятности или предположения, а трябва да се основава на конкретни и обективни доказателства за действителното и достатъчно използване на марката на съответния пазар (вж. решение от 11 януари 2023 г., Hecht Pharma/EUIPO — Gufic BioSciences (Gufic), T‑346/21, EU:T:2023:2, т. 24 (непубликувано) и цитираната съдебна практика).
18
Именно с оглед на тези съображения следва да се разгледат доводите на жалбоподателя.
19
Жалбоподателят твърди по същество, че е използвал реално спорната марка по отношение на хомогенна категория от стоки „вентилационни решетки“, спадащи едновременно към класове 6 и 19. Според жалбоподателя представеното от него доказателство за използването на посочената марка за метални вентилационни решетки позволява да се запази регистрацията на тази марка и за неметалните вентилационни решетки. Обстоятелството, че металните и неметалните вентилационни решетки спадат към два различни класа от Ницската класификация, не поставяло под съмнение факта, че „вентилационните решетки“ представляват една и съща хомогенна категория от стоки. Всъщност, от една страна, посочената класификация била приета за чисто административни цели. От друга страна, металните и неметалните вентилационни решетки имали една и съща цел и предназначение, а именно да се предотврати проникването на вредители в междини в тухлени конструкции, като същевременно се поддържа тяхната вентилация, така че тези два вида вентилационни решетки били взаимнозаменяеми. Освен това жалбоподателят твърди, че има законен интерес в бъдеще да разшири гамата си от стоки и по отношение на неметалните вентилационни решетки. Освен това според него член 33, параграф 7 от Регламент 2017/1001 позволява да се приеме, че ако стоките имат една и съща цел и предназначение, доказването на реалното използване на дадена марка за стока от определен клас би могло да обоснове запазването на защитата на марката за други сходни стоки, попадащи в други класове.
20
EUIPO изтъква, че макар Ницската класификация да е приета за чисто административни цели, тя следва да се използва, за да се определят, ако е необходимо, обхватът и значението на стоките, за които е регистрирана марката. Освен това посочената класификация и нейните обяснителни бележки могат да се вземат предвид за целите на тълкуването или като показател за точност, що се отнася до описанието на продуктите. По-специално според EUIPO различното класифициране на строителните материали в зависимост от материала, от който са произведени, а именно дали са метални или неметални, трябва да се вземе предвид при преценката на обхвата на защитата на спорната марка. Освен това член 33, параграф 7 от Регламент 2017/1001 бил ирелевантен при преценката на реалното използване на дадена марка.
21
В съдебното заседание EUIPO смекчава доводите си, като посочва по същество, че в рамките на производство по отмяна следва, на първо място, да се определи обхватът на защита на спорната марка въз основа на Ницската класификация и обяснителните бележки към нея, и на второ място, да се определят стоките или услугите, за които е доказано използването на спорната марка на пазара през релевантния период въз основа на доказателствата, представени от нейния притежател. Според нея апелативният състав не е допуснал никаква грешка, като е приел, че посочената класификация и обяснителните бележки към нея са релевантни за определянето на обхвата на защита на спорната марка. За сметка на това тя приема по същество, че доколкото спорната марка е била регистрирана както за метални, така и за неметални вентилационни решетки, не е изключено на етапа на проверка на стоките, за които посочената марка е била използвана на пазара през релевантния период, да се наложи да се направи анализ дали тези стоки са част от една и съща хомогенна категория от стоки, като се признае, че за тази цел съгласно съдебната практика релевантността на тази класификация е ограничена. Според нея обаче апелативният състав е пропуснал да разгледа този въпрос, така че е възможно обжалваното решение да е опорочено от липса на мотиви.
22
В обжалваното решение апелативният състав най-напред отбелязва, че доказателството за използването на спорната марка се отнася само до един вид стоки, а именно метална вентилационна решетка, предназначена да бъде поставяна в междини в тухлени конструкции, за да се предотврати проникването на пчели, оси, мишки и други вредители, като същевременно се поддържа вентилацията на тези конструкции. Той посочва също, че тази стока е обозначена с различни думи, но че става въпрос за една-единствена стока, а именно вентилационна решетка. Тези съображения не се оспорват от страните.
23
По-нататък апелативният състав отбелязва, че представените от жалбоподателя доказателства се отнасят конкретно до металните метални вентилационни решетки от клас 6, а не до неметалните вентилационни решетки от клас 19, което също не се оспорва от страните. Въз основа на това апелативният състав стига до извода, че използването на спорната марка е доказано само за металните вентилационни решетки. В подкрепа на този извод той подчертава значението на Ницската класификация за очертаване на обхвата на защита на дадена марка, като изтъква, че предоставените с нея права могат да бъдат запазени само ако посочената марка е била използвана на пазара за стоките или услугите, за които е била регистрирана. Той отбелязва, че с посоченото класифициране се прави разграничение, от една страна, между клас 6 и от друга страна, клас 19 в зависимост от материала, използван за на строителните материали, които тези класове съдържат. Според апелативния състав в такъв случай значението на тази класификация е „още по-очевидно“ и избраният от жалбоподателя клас е „от първостепенно значение“.
24
Апелативният състав накрая приема, че доводите на жалбоподателя, целящи да докажат, че металните и неметалните вентилационни решетки принадлежат към една и съща хомогенна категория от стоки, нямат никакво значение за определянето на обхвата на защитата на спорната марка и освен това ги отхвърля като ирелевантни, с мотива че доказателството за използването трябва да се представи за стоките, така както са включени в списъка на стоките, класирани в съответствие с Ницската класификация, а не въз основа на пазарните практики или на анализ на положението на пазара. Той допълва, че при всички положения представените от жалбоподателя документи не са достатъчни, за да се докаже, че на пазара съществуват „идентични алтернативи“ от пластмаса или от други материали, на металните вентилационни решетки.
25
В това отношение следва да се отбележи, както впрочем правилно обяснява EUIPO в съдебното заседание, че от член 58, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001 следва, че за да се прецени дали дадена марка е била реално използвана „за стоките или услугите, за които тя е била регистрирана“ по смисъла на този член, следва да се определи, на първо място, обхватът на защитата на разглежданата марка и на второ място, видът на стоките или услугите, за които тя действително е била използвана на пазара през релевантния период, за да се провери дали този вид стоки или услуги е включен в обхвата на защитата на разглежданата марка.
26
Що се отнася, на първо място, до определянето на обхвата на защита на спорната марка, следва да се подчертае, че апелативният състав може да използва Ницската класификация, за да определи този обхват (вж. в този смисъл решение от 5 март 2025 г., Funline International/EUIPO — MS Trade (JUNGLE JUICE), T‑26/24, непубликувано, EU:T:2025:206, т. 33).
27
Всъщност от съдебната практика следва, че макар да е вярно, че Ницската класификация има само административен характер, тя все пак следва да се използва, за да се определи, ако е необходимо, обхватът и дори значението на стоките, за които е регистрирана дадена марка (решение от 10 септември 2014 г., DTM Ricambi/СХВП — STAR (STAR), T‑199/13, непубликувано, EU:T:2014:761, т. 35).
28
По-специално когато описанието на стоките или услугите, за които е регистрирана дадена марка, е толкова общо, че може да обхваща много различни стоки или услуги, не може да се изключи, че за целите на тълкуването или като показател за точност, що се отнася до описанието на стоките или услугите, трябва да се вземат предвид класовете, които заявителят на дадена марка е избрал в Ницската класификация (решение от 19 юни 2018 г., Erwin Müller/EUIPO — Novus Tablet Technology Finland (NOVUS), T‑89/17, непубликувана, EU:T:2018:353, т. 33; вж. също решение от 6 октомври 2021 г., Allergan Holdings France/EUIPO — Dermavita Company (JUVEDERM), T‑397/20, непубликувано, EU:T:2021:653, т. 35 и цитираната съдебна практика).
29
За тази цел наименованията на обхванатите от спорната марка стоки трябва да се тълкуват от систематична гледна точка с оглед на логиката и системата, присъщи на Ницската класификация, като същевременно се вземат предвид описанията и обяснителните бележки към класовете, които са релевантни за определянето на естеството и предназначението на стоките, за които е регистрирана посочената марка (вж. в този смисъл решение от 10 септември 2014 г., STAR, T‑199/13, непубликувано, EU:T:2014:761, т. 36 и цитираната съдебна практика).
30
В случая, както следва от точка 23 по-горе, апелативният състав се е позовал на Ницската класификация и на обяснителните бележки към нея, за да определи обхвата на защита на спорната марка. Така той отбелязва, че от съответните обяснителни бележки към класовете, имащи отношение към посочената марка, е видно, че клас 6 обхваща металните строителни материали и че клас 19 обхваща неметалните строителни материали. Следователно апелативният състав е можел, без да допусне грешка, да използва посочената класификация и нейните обяснителни бележки, за да определи обхвата на защита на тази марка.
31
Що се отнася, на второ място, до определянето на вида стоки или услуги, за които спорната марка действително е била използвана на пазара през релевантния период, за да се провери дали този вид стоки или услуги са включени в обхвата на защитата на разглежданата марка, в случая следва да се отбележи, че е безспорно, че жалбоподателят е използвал посочената марка само за част от стоките, за които тя е била регистрирана.
32
В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 58, параграф 2 от Регламент 2017/1001, ако основанията за отмяна съществуват само за една част от стоките или от услугите, за които е регистрирана марката на Европейския съюз, правата на притежателя се прекратяват само за съответните стоки или услуги.
33
Разпоредбите на член 58, параграф 2 от Регламент 2017/1001, въз основа на които може да се счита, че спорната марка е регистрирана само за тази част от стоките и услугите, за която е доказано нейното реално използване, от една страна, ограничават правата, които притежателят на спорната марка черпи от регистрацията ѝ, и от друга страна, тези разпоредби трябва да се съвместят със законния интерес на посочения притежател да може той в бъдеще да разшири асортимента си от стоки или услуги в рамките на формулировката на стоките или услугите, за които е регистрирана марката, ползвайки се от защитата, която му предоставя регистрацията на посочената марка (вж. в този смисъл решение от 23 септември 2020 г., Polfarmex/EUIPO — Kaminski (SYRENA), T‑677/19, непубликувано, EU:T:2020:424, т. 112 и цитираната съдебна практика; в този смисъл и по аналогия вж. също решение от 16 юли 2020 г., ACTC/EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, т. 51).
34
Що се отнася до посоченото в член 58, параграф 2 от Регламент 2017/1001 понятие „част от стоките или от услугите“ следва да се отбележи, че съгласно съдебната практика потребителят, който желае да закупи стока или услуга от категория, определена по особено точен и конкретен начин, но в рамките на която не е възможно да се направят значителни деления, ще свърже със спорната марка всички стоки или услуги от тази категория, така че тази марка ще изпълни основната си функция да гарантира произхода на тези стоки или услуги. При тези обстоятелства е достатъчно да се изиска от притежателя на марката да представи доказателства за реалното използване на тази марка за част от стоките или услугите, спадащи към тази хомогенна категория (решения от 16 юли 2020 г., ACTC/EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, т. 42, и от 16 октомври 2024 г., Telefónica Germany/EUIPO — ePlus (e.plus), T‑570/23, непубликувано, EU:T:2024:694, т. 17).
35
Що се отнася обаче до стоките или услугите, обединени в рамките на широка категория, която може да бъде разделена на няколко самостоятелни подкатегории, необходимо е да се изиска от притежателя на регистрираната за тази категория от стоки или услуги марка да представи доказателства за реалното използване на тази марка за всяка от тези самостоятелни подкатегории, като в противен случай правата му по отношение на марката ще могат да бъдат отменени за отделните подкатегории, за които не е представил такива доказателства (вж. по аналогия решение от 16 октомври 2024 г., e.plus, T‑570/23, непубликувано, EU:T:2024:694, т. 17 и цитираната съдебна практика).
36
Във връзка с това следва да се припомни, че макар концепцията за „частично използване“ по смисъла на член 58, параграф 2 от Регламент 2017/1001 да е да не станат недостъпни марки, които не са били използвани за дадена категория от стоки, тази концепция все пак не трябва да има за последица лишаването на притежателя на марката от всякаква защита за стоки, които, без да са напълно еднакви с тези, за които той е успял да докаже реално използване, по своята същност не са различни от последните и попадат в една и съща група, която не може да бъде разделена по друг начин, освен произволно. Следва да се отбележи, че на практика за притежателя на дадена марка е невъзможно да докаже нейното използване за всички мислими разновидности на стоките, обхванати от регистрацията. Ето защо понятието „част от стоките или услугите“ по смисъла на член 58, параграф 2 от Регламент 2017/1001 не може да се разпростре върху всички търговски вариации на подобни стоки или услуги, а само върху стоките или услугите, които са достатъчно отличими, така че могат да образуват съгласувани категории или подкатегории (решение от 14 юли 2005 г., Reckitt Benckiser (España)/СХВП — Aladin (ALADIN), T‑126/03, EU:T:2005:288, т. 46; вж. също решение от 16 май 2013 г., Aleris/СХВП — Carefusion 303 (ALARIS), T‑353/12, непубликувано, EU:T:2013:257, т. 19 и цитираната съдебна практика).
37
Що се отнася до въпроса дали дадени стоки са обхванати от хомогенна категория от стоки, която не може да бъде разделена на няколко самостоятелни подкатегории, от съдебната практика следва, че доколкото потребителят търси преди всичко стока или услуга, която може да отговори на неговите конкретни нужди, целта или предназначението на въпросната стока или услуга има основно значение при неговия избор. При това положение, тъй като се прилага от потребителя преди всяка негова покупка, критерият, свързан с целта или предназначението, е първостепенен при определянето на дадена хомогенна категория от стоки или услуги (вж. в този смисъл решения от 16 май 2013 г., ALARIS, T‑353/12, непубликувано, EU:T:2013:257, т. 22, и от 7 ноември 2019 г., Intas Pharmaceuticals/EUIPO — Laboratorios Indas (INTAS), T‑380/18, EU:T:2019:782, т. 94 (непубликувано) и цитираната съдебна практика).
38
От това следва, че при определянето на хомогенна категория от стоки или услуги EUIPO не е длъжна да се ограничава до посочването на стоки и услуги, които се съдържат изрично в Ницската класификация (вж. в този смисъл решение от 16 октомври 2024 г., Fractal Analytics/EUIPO — Fractalia Remote Systems (FRACTALIA), T‑194/23, непубликувано, EU:T:2024:696, т. 155).
39
За преценката на въпроса дали стоките или услугите, за които притежателят на дадена марка я е използвал, спадат към самостоятелна категория, от значение е единствено въпросът дали потребителят, който желае да придобие стока или услуга, попадаща в категорията стоки или услуги, за която се отнася разглежданата марка, ще свърже с тази марка всички стоки или услуги, спадащи към тази категория (вж. в този смисъл решение от 22 октомври 2020 г., Ferrari, C‑720/18 и C‑721/18, EU:C:2020:854, т. 43). При тези обстоятелства апелативният състав следва да постави доказателствата в контекста на съответния икономически сектор (вж. в този смисъл решение от 8 май 2017 г., Les Éclaires/EUIPO — L’éclaireur International (L’ECLAIREUR), T‑680/15, непубликувано, EU:T:2017:320, т. 85).
40
В случая следва да се констатира, че пред инстанциите на EUIPO жалбоподателят е изтъкнал доводи и е представил различни доказателства, за да докаже, че металните и неметалните вентилационни решетки, за които е регистрирана спорната марка, са имали едно и също предназначение и цел, а именно да се предотврати проникването на пчели и на други насекоми или вредители в междини в тухлени конструкции, като същевременно се поддържа вентилацията на тези конструкции, и това независимо от материала, от който са произведени тези вентилационни решетки. Освен това той изтъква, че металните и неметалните вентилационни решетки, като последните могат да бъдат произведени например от твърда пластмаса, имат един и същ външен вид, едни и същи канали за разпространение и са също толкова ефикасни, устойчиви и ефективни, така че при покупката на тези стоки материалът, от които са изработени, има единствено второстепенна роля за избора на съответните потребители. Въз основа на това той поддържа, че металните и неметалните вентилационни решетки принадлежат към една и съща хомогенна категория от стоки, а именно тази на „вентилационните решетки“.
41
Апелативният състав отхвърля тези доводи, както бе припомнено в точка 24 по-горе, като посочва в точка 97 от обжалваното решение, че те не са от значение за определянето на обхвата на защита на спорната марка по отношение на стоките, за които тя е регистрирана, а в точка98 от посоченото решение — че фактът, че металните вентилационни решетки могат да имат някои сходства с вентилационните решетки, произведени от други материали, не е релевантен в случая, тъй като предметът на преценката на апелативния състав се отнася до въпроса дали използването е било доказано за регистрираните стоки, а не до анализа на положението на пазара. В същата точка от обжалваното решение той допълва, че при всички положения представените от жалбоподателя документи не са достатъчни, за да се докаже, че на пазара съществуват „идентични алтернативи“, от пластмаса или от други материали, на металните вентилационни решетки.
42
Следва обаче да се припомни, че мотивите на решение, което има неблагоприятни последици, трябва да предоставят на заинтересованото лице необходимата информация, за да установи то дали това решение е обосновано, и да позволят на съда на Съюза да упражни своя контрол за законосъобразност на посоченото решение. Следователно липсата на мотиви или тяхната непълнота са абсолютни основания за отмяна, които при необходимост трябва да бъдат разгледани служебно (вж. в този смисъл решения от 20 февруари 1997 г., Комисия/Daffix, C‑166/95 P, EU:C:1997:73, т. 23 и 24, и от 23 октомври 2002 г., Institut für Lernsysteme/СХВП — Educational Services (ELS), T‑388/00, EU:T:2002:260, т. 59).
43
В съдебното заседание Общият съд изслушва страните относно евентуалната липса на мотиви, която опорочава обжалваното решение, що се отнася до въпроса дали „вентилационните решетки“ могат да представляват хомогенна категория от стоки, и както бе посочено в точка 21 по-горе, EUIPO допуска, че е възможно обжалваното решение да е опорочено от липса на мотиви по този въпрос.
44
В това отношение следва да се отбележи, че доводите на жалбоподателя, възпроизведени в точка 40 по-горе, нямат никакво значение за определянето на обхвата на защита на спорната марка, както следва от точки 26—30 по-горе. Както обаче правилно посочва апелативният състав в точка 97 от обжалваното решение, трябва да се констатира, че посочените доводи не се отнасят до определянето на обхвата на защитата на посочената марка, а до въпроса дали стоките, за които тя действително е била използвана на пазара през релевантния период, са били част от една и съща хомогенна категория от стоки, а именно тази на „вентилационните решетки“. Така че тези доводи се отнасят до втория етап от анализа, припомнен в точка 25 по-горе.
45
Следователно мотивите, изложени в точка 97 от обжалваното решение, доколкото се отнасят до определянето на обхвата на защита на спорната марка, не позволяват на жалбоподателя да разбере причините, поради които апелативният състав е отхвърлил доводите му, нито на Общия съд — да упражни своя контрол в това отношение.
46
Също така апелативният състав, като единствено посочва в точка 98 от обжалваното решение, че фактът, че металните вентилационни решетки могат да имат някои сходства с вентилационните решетки, произведени от други материали, в случая не е релевантен, тъй като изложената в него преценка не се отнася до анализа на положението на пазара, и че във всеки случай представените от жалбоподателя доказателства не са „достатъчни“, за да се докаже, че на пазара съществуват „идентични алтернативи“, от пластмаса или от други материали, на металните вентилационни решетки, посоченият състав не е изложил в достатъчна степен мотивите, поради които е стигнал до този извод. Всъщност от посоченото решение не стават ясни нито причините, поради които припомнените в точка 40 по-горе доводи, подкрепени с различни доказателства, не са „достатъчни“, нито причините, поради които анализът на положението на пазара е ирелевантен, по-специално с оглед на особеностите на конкретния случай и на цитираната в точка 39 по-горе съдебна практика.
47
Ето защо следва да се констатира, че обжалваното решение е опорочено от липса на мотиви в това отношение.
48
Този извод не се поставя под съмнение от останалите съображения, съдържащи се в обжалваното решение.
49
Първо, доколкото апелативният състав посочва в обжалваното решение, че в случая „избраният“ клас е от първостепенно значение, жалбоподателят не може да бъде упрекнат, че е „избрал“ два различни класа за целите на регистрацията на спорната марка. Всъщност, както впрочем правилно отбелязва жалбоподателят, Ницската класификация не позволява да се регистрира марка за категорията стоки „вентилационни решетки“ само в един клас, а налага такава регистрация да се извърши в два различни класа в зависимост от материала, от който се произвеждат посочените решетки, което EUIPO също потвърждава в съдебното заседание.
50
На второ място, позоваванията на решение от 26 април 2023 г., Wenz Kunststoff/EUIPO — Mouldpro (MOULDPRO) (T‑794/21, непубликувано, EU:T:2023:211), които се правят в обжалваното решение, не позволяват да се отстрани липсата на мотиви, посочена в точка 47 по-горе.
51
Всъщност фактическият и правният контекст по делото, по което е постановено решение от 26 април 2023 г., MOULDPRO (T‑794/21, непубликувано, EU:T:2023:211), се различава от този по настоящия спор. По това дело, за да докаже реалното използване на марката за стоки от клас 17, който включва само стоки от пластмаси, притежателят на посочената марка представя доказателства относно стоки от метални материали, въпреки че тази марка не е регистрирана за такъв вид стоки. Така по същество посоченият притежател не е използвал разглежданата марка за стоките, за които тази марка е била регистрирана, а за други стоки, които не са обхванати от посочената марка.
52
При тези специфични обстоятелства и с цел да се определи обхватът на защитата на разглежданата марка, Общият съд приема, въз основа на Ницската класификация и обяснителните бележки към нея, че обхватът на защитата на разглежданата марка е ограничен само до стоките, произведени от неметални материали, и че тъй като посочената марка изобщо не е била използвана за такива стоки, правата на притежателя ѝ трябва да бъдат отменени.
53
За разлика обаче от притежателя на марката по делото, по което е постановено решение от 26 април 2023 г., MOULDPRO (T‑794/21, непубликувано, EU:T:2023:211), в случая жалбоподателят не твърди, че спорната марка е използвана за стоки, за които тя не е регистрирана. Следователно в настоящото дело не става въпрос за използване на марката за стоки, които не попадат в обхвата на нейната защита.
54
Трето, налага се също така изводът, че обстоятелствата по делото, по което е постановено решение от 15 януари 2009 г., Silberquelle (C‑495/07, EU:C:2009:10), на което апелативният състав се позовава в обжалваното решение, също са различни от тези по настоящия спор, както впрочем признава EUIPO в съдебното заседание. Всъщност това дело се отнася до въпроса дали марка, регистрирана едновременно за облекла, включени в клас 25, и за безалкохолни напитки, включени в клас 32, трябва да се счита за реално използвана за последните в случай че единственото използване на разглежданата марка за такива напитки е било в рамките на рекламна оферта, състояща се в безплатното предлагане на напитка при покупката на облекло, предлагано на пазара под посочената марка. Следователно поставеният на Съда преюдициален въпрос е дали такова използване съответства на основната функция на марката. Именно в този специфичен контекст Съдът приема, че с оглед на броя на регистрираните марки и конфликтите, които могат да възникнат между тях, е необходимо запазването на предоставените от марката права за даден клас стоки или услуги да се признава само когато тази марка е била използвана на пазара на стоките или услугите от този клас и следователно, когато притежателят на марка поставя същата върху предмети, които предлага безплатно на приобретателите на своите стоки, той не извършва реално използване на тази марка за класа, към който спадат тези предмети (решение от 15 януари 2009 г., Silberquelle, C‑495/07, EU:C:2009:10, т. 19 и 22). За сметка на това, по това дело не се поставя въпросът дали стоки от различни класове от Ницската класификация могат да представляват хомогенна категория от стоки за целите на преценката на реалното използване на марката за стоките, за които е регистрирана.
55
Четвърто, мотивите, изложени в точка 102 от обжалваното решение, с които апелативният състав отхвърля като ирелевантни доводите на жалбоподателя, изведени от решение от 16 юли 2020 г., ACTC/EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573), също не позволяват да се отстрани липсата на мотиви, посочена в точка 47 по-горе.
56
В решение от 16 юли 2020 г., ACTC/EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573), Съдът отхвърля жалбата срещу решение от 13 септември 2018 г., ACTC/EUIPO — Taiga (tigha) (T‑94/17, непубликувано, EU:T:2018:539), с което се отказва да се признае съществуването на самостоятелна подкатегория от стоки от клас 25, състояща се от „връхни защитни дрехи срещу лоши метеорологични условия“, с мотива че всички дрехи са с една и съща употреба или предназначение, тъй като имат за цел да покрият човешкото тяло, да го скрият, да го украсят и да го предпазят от стихиите.
57
С оглед обаче на съображенията, изложени в точки 25 и 31—39 по-горе, при липсата на разглеждане на въпроса дали обхванатите от спорната марка метални и неметални вентилационни решетки могат да принадлежат към една и съща хомогенна категория от стоки, апелативният състав не е можел да отхвърли като ирелевантни доводите на жалбоподателя в този смисъл, включително довода му, изведен от решения от 16 юли 2020 г., ACTC/EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573), и от 13 септември 2018 г., tigha (T‑94/17, непубликувано, EU:T:2018:539), които са свързани именно с критериите, свързани с определянето на хомогенна категория от стоки.
58
С оглед на всички изложени по-горе съображения обжалваното решение следва да се отмени в частта, в която се отхвърля жалбата на жалбоподателя по отношение на неметалните вентилационни решетки, включени в клас 19, без да е необходимо да се разглеждат останалите доводи на жалбоподателя.
По съдебните разноски
59
По смисъла на член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
60
След като EUIPO е загубила делото, тя следва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на жалбоподателя.
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (осми разширен състав)
реши:
1)
Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 9 януари 2024 г. (преписка R 793/2023‑5) в частта, в която той е приел, че следва да се отхвърли подадената пред него жалба от Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV за „неметални строителни материали, а именно за следните стоки: вентилационни решетки“, включени в клас 19.
2)
Осъжда EUIPO да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на Bouwbenodigdheden Hoogeveen.
Papasavvas
Корнезов
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 9 юли 2025 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.