РЕШЕНИЕ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБА (първи състав)
7 май 2008 година
Дело F-36/07
Giorgio Lebedef
срещу
Комисия на Европейските общности
„Публична служба — Длъжностни лица — Оценка — Процедура за оценяване за 2005 г. — Доклад за развитие на кариерата — Представители на персонала — Профсъюзно и законово представителство — Командироване за част от работното време за нуждите на профсъюзно представителство — Допитване до групата ad hoc“
Предмет: Жалба, подадена на основание член 236 ЕО и 152 АЕ, с която г‑н Lebedef иска да се отмени доклада за развитие на кариерата
му за периода на оценяване от 1 януари до 31 декември 2005 г., и по-специално частта от този доклад, изготвена от Евростат
за посочения период
Решение: Отменя частта от доклада за развитие на кариерата на жалбоподателя, изготвена от Евростат за периода на оценяване от 1 януари
до 31 декември 2005 г. Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.
Резюме
1.      Длъжностни лица — Жалба — Предмет — Частична отмяна
(членове 43, 90 и 91 от Правилника за длъжностните лица)
2.      Длъжностни лица — Атестиране — Доклад за развитие на кариерата — Изготвяне
(член 43 от Правилника за длъжностните лица; член 1, шеста алинея от приложение ІІ към Правилника за длъжностните лица)
1.      Макар при уреждане на процедурата по атестиране член 43 от Правилника да предвижда само един атестационен доклад, той не може
да се тълкува в смисъл, че не допуска институциите да предвидят отделно атестиране за всяка област на дейност, в частност
за да се съобразят с положението на представителите на персонала. Всъщност такова отделно атестиране може адекватно да отчете
независимата роля на представителя на персонала, най-вече когато представителството се извършва в рамките на командироване,
при което за частта от работното време, през която е командировано, съответното лице се освобождава от изпълнение на работата
в службата, в която е назначено, за да може да се посвети на свързаните с представителство задачи. При такова положение всеки
от атестационните доклади може да бъде отделен от другия и поради това представлява подлежащ на обжалване акт. Следователно
не съществува опасност общностният съд да се произнесе ultra petita, като разгледа само законосъобразността на един от тези
доклади.
(вж. точки 30 и 31)
2.      В рамките на системата за атестиране, установена от приетите от Комисията общи разпоредби за изпълнението на член 43 от Правилника,
предвиждащи, от една страна, специален ред за атестиране на командированите като представители на персонала длъжностни лица,
които за частта от работното време, през която са командировани, се освобождават от работата си в някоя от службите на институцията,
за да могат да се посветят на свързаните с представителство задачи, и от друга страна, задължително допитване до група ad
hoc за оценяване на представителите на персонала, принадлежащи към категории, различни от тази на командированите лица, е
задължително допитване до посочената група и в случай на командировано за част от работното време длъжностно лице, когато
трябва да се оцени частта от работното време, която длъжностното лице посвещава на службата, където е назначено, и по време
на която извършва и дейност по представителство.
Всъщност, доколкото самата Комисия приема, че командированите за част от работното време длъжностни лица могат да извършват
дейност по представителство — макар и под формата на точно определени, ограничени във времето действия — и през останалата
част от работното време, когато се очаква да работят в службата, в която са назначени, допитването до групата ad hoc е единственият
начин да се гарантира, че при оценяването им представителите на персонала няма да бъдат ощетени заради упражняването на дейност
по представителство. При липса на допитване тяхното оценяване с оглед на изготвянето на докладите за развитие на кариерата
им би било непълно и би могло да ги увреди в нарушение на член 1, шеста алинея от приложение ІІ към Правилника, чиято цел
е именно да защити правата, предоставени от Правилника на членовете на комитета по персонала и на длъжностните лица, които
участват като негови представители в орган, предвиден от Правилника или създаден от институцията.
Липсата на такова допитване не може да бъде преодоляна нито от обстоятелството, че председателят на групата ad hoc е утвърдил
доклада за развитие на кариерата относно частта от работното време, през която лицето е било командировано, нито от прекия
контакт между атестирания и атестиращите от службата, в която той е назначен, нито, на последно място, от това, че лицата,
изготвили доклада за развитие на кариерата относно частта от работното време, през която длъжностното лице е работило в дадена
служба, са взели предвид доклада относно частта от работното време, през която то е било командировано, тъй като при всяко
положение всички тези обстоятелства предоставят на атестираното лице по-малко гаранции в сравнение с допитването до групата
ad hoc.
Този извод важи независимо от това каква част от времето, отредено за работа в службата, в която командированото за част от
работното време длъжностно лице е назначено, същото посвещава на своята дейност по представителство, и дори тази дейност да
е единствената, която то осъществява през това време. В това отношение евентуално извършената от длъжностното лице злоупотреба,
която се изразява в осъществяване на дейност по представителство, надхвърляща точно определени, ограничени във времето действия,
през времето, отредено за работа в службата, в която лицето е назначено, не означава, че представлява злоупотреба молбата
му да се извърши допитване до групата ad hoc при изготвяне на доклада за развитие на кариерата му относно частта от работното
му време, отредена за работа в службата, в която то е назначено. Ако счита, че поведението на длъжностното лице е незаконосъобразно,
Комисията трябва да приложи съответните процедури, като например процедурата при неразрешени отсъствия, вместо да го наказва,
като го лиши от гаранция, от която всеки представител на персонала нормално трябва да се ползва.
Ето защо поради предмета и целта на нарушената норма липсата на допитване до групата ad hoc представлява съществено процесуално
нарушение, което е основание за отмяна на опорочения доклад, без да е необходимо да се установява наличието на вреда.
(вж. точки 46—50, 52 и 56)
Позоваване на:
Първоинстанционен съд — 13 декември 2007 г., Angelidis/Парламент, T‑113/05, все още непубликувано в Сборника, точки 62 и 76