Неокончателна редакция
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (първи състав)
21 май 2026 година(*)
„ Преюдициално запитване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на военната агресия срещу Украйна — Регламент (ЕС) № 269/2014 — Член 2, параграф 1 — Замразяване на финансови средства и на икономически ресурси — Учредяване на доверителна собственост — Бенефициер на доверителна собственост, включен в списъка по приложение I към Регламент № 269/2014 — Замразяване на финансови средства и на икономически ресурси, предоставени в доверителната собственост — Понятия „собственост“ и „контрол “
По съединени дела C‑428/24 и C‑476/24
с предмет преюдициални запитвания, отправени на основание член 267
ДФЕС от Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Регионален административен съд Лацио, Италия) с актове от 7 май 2024 г. и 8 май 2024 г., постъпили в Съда съответно на 13 юни 2024 г. и 5 юли 2024 г., в рамките на производства по дела
FZ AR SpA
срещу
Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Comando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria,
Agenzia del Demanio,
при участието на:
PN SpA,
FZ GO AG (C‑428/24),
и
SX Ltd
срещу
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comando Generale della Guardia di Finanza,
Agenzia del Demanio,
при участието на
SY Ltd (C‑476/24),
СЪДЪТ (първи състав),
състоящ се от: F. Biltgen, председател на състава, T. von Danwitz, заместник-председател на Съда, изпълняващ функцията на съдия от първи състав, I. Ziemele (докладчик), A. Kumin и S. Gervasoni, съдии,
генерален адвокат: M. Campos Sánchez-Bordona,
секретар: C. Di Bella, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 10 септември 2025 г.,
като има предвид становищата, представени:
–        за FZ AR SpA, от G. Cambareri, avvocato, и D. Bogaert T. Bontinck, M. Brésart, S. Napolitano и F. Patuelli, avocats,
–        за FZ GO AG, от N. Montag, avocată, и A. O’Neill, barrister,
–        за SX Ltd, от F. Centonze и A. Saccucci, avvocati,
–        за SY Ltd, от P. Busco, avvocato,
–        за италианското правителство, от S. Fiorentino, в качеството на представител, подпомаган от G. Palatiello и L. Paolucci, avvocati dello Stato, и P. Cardinale, procuratore dello Stato,
–        за белгийското правителство, от L. Jans, C. Pochet и M. Van Regemorter, в качеството на представители,
–        за финландското правителство, от M. Pere, в качеството на представител,
–        за Съвета на Европейския съюз, от M. Di Gaetano, B. Driessen и P. Mahnič, в качеството на представители,
–        за Европейската комисия, от M. Carpus-Carcea и L. Puccio, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1        Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 269/2014 на Съвета от 17 март 2014 година относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 78, 2014 г., стр. 6), изменен с Регламент (ЕС) 2022/330 на Съвета от 25 февруари 2022 г. (ОВ L 51, 2022 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент № 269/2014“).
2        Запитванията са отправени в рамките на спорове съответно по дело C‑428/24, между FZ AR SpA и Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria (Министерство на икономиката и финансите, Департамент за хазната, Комитет за финансова сигурност, Италия), Commando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria (Главно командване на Финансова полиция, специално звено „Валутна полиция“, Италия) и Agenzia del Demanio (Агенция за държавни имоти, Италия), и по дело C‑476/24, между SX Ltd и Ministero dell’Economia e delle Finanze (Министерство на икономиката и финансите), Commando Generale della Guardia di Finanza (Генерално командване на данъчна и финансова полиция) и Agenzia del Demanio (Агенция за държавни имоти) по повод на замразяването на финансови средства и икономически ресурси на FZ AR и на икономически ресурс — плавателен съд, на SX.
Правна уредба
Международното право
3        Член 2 от Конвенцията за приложимото право относно доверителната собственост (trusts) и нейното признаване, сключена в Хага на 1 юли 1985 г. (наричана по-нататък „Хагската конвенция“), която е подписана и ратифицирана от Италианската република, предвижда:
„За целите на настоящата конвенция терминът доверителна собственост (trust) означава правни отношения, установени от лице (учредител) — приживе или при смърт — при които активите са поставени под контрола на доверителен собственик в полза на бенефициер или за конкретна цел.
Доверителната собственост има следните характеристики:
а)      доверителните активи образуват отделно имущество и не са част от имуществото на доверителния собственик;
б)      доверителните активи се водят на името на доверителния собственик или на друго лице от името на доверителния собственик;
в)      доверителният собственик разполага с властта и има задължението, за което трябва да отговаря, да администрира, управлява или да се разпорежда с активите съгласно условията на доверителната собственост и в съответствие с конкретните правила, наложени му от закона.
Запазването от страна на учредителя на определени правомощия или възможността доверителният собственик да притежава определени права в качеството си на бенефициер не е непременно несъвместимо със съществуването на доверителна собственост“.
4        Съгласно член 6, първа алинея от тази конвенция:
„Доверителната собственост се урежда от закона, избран от учредителя. Изборът трябва да е изричен или да следва от текста на акта, с който е учредена доверителната собственост, или от доказателствата за нейното съществуване, които се тълкуват, когато е необходимо, с оглед на обстоятелствата във всеки отделен случай“.
5        Член 11 от Конвенцията гласи:
„Доверителна собственост, учредена в съответствие със закона, посочен в предходната глава, се признава за такава.
Това признаване означава най-малко, че доверителните активи са отделни от имуществото на самия доверителен собственик и че могат да се предявяват искове от и срещу доверителния собственик, който той може да действа като такъв и пред нотариус и всяко друго лице, изпълняващо публични функции.
Доколкото се изисква или предвижда в приложимия към доверителната собственост закон, признаването означава, че:
а)      личните кредитори на доверителния собственик не могат да искат налагане на обезпечителни мерки по отношение на доверителните активи;
б)      доверителните активи не са част от имуществото на доверителния собственик в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на доверителния собственик;
в)      доверителните активи не попадат в обхвата на режима на семейните имуществени отношения и наследството на доверителния собственик;
г)      може да се предяви ревандикационен иск за доверителните активи, ако в нарушение на задълженията, произтичащи от доверителната собственост, доверителният собственик е смесил доверителните активи със своите лични активи или се е разпоредил с тях.
Въпреки това правата и задълженията на третото лице, което владее доверителните активи, продължават да се уреждат от правото, определено от стълкновителните норми“.
Правото на Съюза
Решение № 2014/145/ОВППС
6        Съображения 1, 4 и 5 от Решение
2014/145/ОВППС на Съвета от 17 март 2014 година относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи, териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 78, 2014 г., стр. 16) гласят:
„(1)      На 6 март 2014 г. държавните и правителствените ръководители на държавите — членки на [Европейския съюз], решително осъдиха непровокираното нарушаване на суверенитета и териториалната цялост на Украйна от Руската федерация и я призоваха да изтегли незабавно въоръжените си сили към зоните на постоянното им разполагане съгласно свързаните с това споразумения. […] Държавните и правителствените ръководители счетоха, че решението на Върховния съвет на Автономната република Крим да проведе референдум относно бъдещия статут на територията противоречи на конституцията на Украйна и следователно е незаконно.
[…]
(4)      При сегашните обстоятелства следва да бъдат наложени ограничения за пътуване и замразяване на активи спрямо лица, които носят отговорност за действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, включително действия относно бъдещия статут на която и да е част от територията, които са в разрез с конституцията на Украйна, както и спрямо свързани с тях лица образувания или органи.
(5)      Необходимо е Съюзът да предприеме допълнителни действия за изпълнението на определени мерки“.
Решение (ОВППС) 2022/397 и Решение (ОВППС) 2022/883
7        В отговор на агресията на Руската федерация срещу Украйна на 24 февруари 2022 г. и предвид сериозността на обстановката, Съветът на Европейския съюз изменя приложението към Решение 2014/145 относно списъка на лицата, образуванията и органите, посочени в членове 1 и 2 от това решение, по-специално с Решение (ОВППС) 2022/397 от 9 март 2022 г. (ОВ L 80, 2022 г., стр. 31) и с Решение (ОВППС) 2022/883 от 3 юни 2022 г. (ОВ L 153, 2022 г., стр. 92).
Регламент № 269/2014
8        Съображения 4—6 от Регламент № 269/2014 гласят:
„(4)      На 17 март 2014 г. Съветът прие Решение 2014/145/ОВППС, в което се предвиждат ограничения за пътуване и замразяване на финансовите средства и икономическите ресурси на определени лица, отговорни за действия, които подкопават или застрашават териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, включително действия относно бъдещия статут на която и да е част от територията на страната, които противоречат на украинската конституция, както и на свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи. Тези физически или юридически лица, образувания и органи са изброени в приложението към посоченото решение.
(5)      Някои от посочените мерки попадат в приложното поле на Договора [за функционирането на ЕС] и следователно за тяхното прилагане е необходим нормативен акт на равнището на Съюза, по-специално с оглед осигуряване на еднаквото им прилагане във всички държави членки.
(6)      В настоящия регламент се зачитат основните права и се съблюдават принципите, признати по-специално от Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-конкретно правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес и правото на защита на личните данни. Настоящият регламент следва да се прилага съгласно тези права и принципи“.
9        Член 1 от този регламент предвижда:
„За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
[…]
г)      „икономически ресурси“ означава активи от всякакъв вид, независимо дали са материални или нематериални, движими или недвижими, които не са финансови средства, но могат да бъдат използвани за получаване на финансови средства, стоки или услуги;
д)      „замразяване на икономически ресурси“ означава предотвратяване на използването на икономически ресурси за получаване на финансови средства, стоки или услуги по какъвто и да е начин, включително, но не само, чрез тяхната продажба, отдаване под наем или ипотекиране;
e)      „замразяване на финансови средства“ означава предотвратяване на движението, прехвърлянето, изменението, използването, достъпа или боравенето с финансови средства по всякакъв начин, който би довел до промяна в техния обем, количество, местонахождение, собственост, владение, вид, предназначение или друга промяна, която би позволила използване на финансовите средства, включително управление на портфейл;
ж)      „финансови средства“ означава финансови активи и ползи от всякакъв вид, включително, но не само:
i)      пари в брой, чекове, парични искове, менителници, парични записи и други разплащателни инструменти;
ii)      депозити във финансови институции или други образувания, салда по сметки, дългове и дългови облигации;
iii)      публично и частно търгувани ценни книжа и дългови инструменти, включително акции и дялове, сертификати, представляващи ценни книжа, облигации, полици, варанти, дългосрочни облигации с фиксирана лихва и договори за деривативи;
iv)      лихви, дивиденти или други приходи или стойност, натрупани или генерирани от активи;
v)      кредити, право на прихващане, гаранции, гаранции за добро изпълнение или други финансови задължения;
vi)      акредитиви, товарителници, документи за продажба; и
vii)      документи, удостоверяващи участие във фондове или притежание на финансови ресурси;
[…]
10      Член 2 от посочения регламент гласи:
„1.      Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, които са собственост или се владеят, държат или контролират от някое от физическите лица или от свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, както са изброени в приложение I.
2.      Не се предоставят, пряко или косвено, никакви финансови средства или икономически ресурси на физическите лица или на свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, изброени в приложение I, или в тяхна полза“.
11      Член 3, параграф 1 от същия регламент предвижда:
„Приложение I включва:
a)      физически лица, които са отговорни за, подкрепят или осъществяват действия или политики, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна или стабилността или сигурността в Украйна, или възпрепятстващи работата на международните организации в Украйна;
[…]
г)      физически или юридически лица, образувания или органи, които подкрепят материално или финансово вземащите решения лица в Русия, отговорни за анексирането на Крим или за дестабилизирането на Украйна, или които извличат ползи от тези вземащи решения лица;
д)      физически или юридически лица, образувания или органи, които осъществяват сделки със сепаратистките групировки в украинския регион Донбас;
е)      физически или юридически лица, образувания или органи, които осигуряват материална или финансова подкрепа на правителството на Руската федерация, отговорно за анексирането на Крим и дестабилизирането на Украйна, или които извличат ползи от това правителство; или
ж)      видни бизнесмени или юридически лица, образувания или органи, участващи в икономически сектори, които осигуряват значителен източник на приходи за правителството на Руската федерация, което е отговорно за анексирането на Крим и дестабилизирането на Украйна,
както и свързани с тях физически или юридически лица, образувания или органи“.
12      Съгласно член 9 от Регламент № 269/2014:
„Забранява се съзнателното или преднамереното участие в дейности, чийто предмет или ефект се състои в заобикалянето на мерките, посочени в член 2“.
Регламент за изпълнение (ЕС) 2022/396
13      На 9 март 2022 г. Съветът приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2022/396 за прилагане на Регламент (ЕС) № 269/2014 относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (OВ L 80, 2022 г., стр. 1), с който в списъка на физическите и юридическите лица, образуванията и органите, за които се прилагат ограничителни мерки, съдържащ се в приложение I към Регламент № 269/2014, са добавени 146 членове на Съвета на Руската федерация, които са ратифицирали правителствените решения относно „Договора за приятелство, сътрудничество и взаимопомощ между Руската федерация и Донецката народна република и между Руската федерация и Луганската народна република“, както и 14 лица, които подкрепят и извличат ползи от правителството на Руската федерация или които му осигуряват значителни източници на приходи, или които са свързани с включените в списъка лица или образувания.
14      Съображения 3 и 4 от този регламент за изпълнение гласят:
(3)      На 24 февруари 2022 г. президентът на Руската федерация обяви военна операция в Украйна и руските въоръжени сили нападнаха Украйна. Това нападение представлява грубо нарушение на териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна.
(4)      В заключенията си от 24 февруари 2022 г. Европейският съвет осъди по възможно най-категоричен начин непровокираната и неоправдана военна агресия на Руската федерация срещу Украйна. С незаконните си военни действия Русия грубо нарушава международното право и принципите на Устава на Организацията на обединените нации и подкопава европейската и световната сигурност и стабилност. Европейският съвет постигна съгласие по допълнителни ограничителни мерки, които ще предизвикат огромни и тежки последици за Русия заради нейните действия, в тясно сътрудничество с нашите партньори и съюзници“.
Регламент за изпълнение (ЕС) 2022/878
15      Предвид сериозността на положението и зверствата, извършени от въоръжените сили на Руската федерация в няколко украински града, Съветът приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2022/878 на Съвета от 3 юни 2022 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 269/2014 относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (OВ L 153, 2022 г., стр. 15), с който добавя 65 лица и 18 образувания в списъка на физическите и юридическите лица, образуванията и органите, за които се прилагат ограничителни мерки, съдържащ се в приложение I към Регламент № 269/2014
16      Съображения 2 и 3 от този регламент за изпълнение гласят:
„(2)      Съюзът остава непоколебим в подкрепата си за суверенитета и териториалната цялост на Украйна и продължава да осъжда действията и политиките, които подкопават териториалната цялост на Украйна.
(3)      Съюзът осъжда по възможно най-категоричен начин зверствата, за които се съобщава, че са извършени от въоръжените сили на Руската федерация в Буча и други украински градове. Съюзът подкрепя всички мерки, с които да се гарантира, че за нарушенията на правата на човека и на международното хуманитарно право, извършени от въоръжените сили на Руската федерация в Украйна, ще бъде потърсена отговорност“.
Директива 2015/849
17      Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията (ОВ L 141, 2015 г., стр. 73), изменена с Директива (ЕС) 2018/843 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 г. (ОВ L 156, 2018 г., стр. 43) (наричана по-нататък „Директива 2015/849), гласи в съображение 14:
„Необходимостта от точна и актуална информация за действителния собственик е ключов фактор при разкриването на престъпници, които в противен случай биха могли да скрият своята самоличност зад дружествена структура. […]“.
18      Член 3 от тази директива предвижда:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
[…]
6)      „действителен собственик“ означава физическо лице или лица, което в крайна сметка притежава или контролира клиента и/или физическо лице или лица, от чието име се осъществява дадена сделка или дейност, и включва най-малко следното:
[…]
б)      по отношение на доверителна собственост — всички лица по-долу:
i)      учредителят/учредителите;
ii)      доверителният собственик/доверителните собственици;
iii)      пазителят/пазителите, ако има такъв/такива;
iv)      бенефициерите или когато физическите лица, които са се ползват от правната форма или правното образувание, все още не са определени — категорията лица, в чийто основен интерес правната форма или правното образувание е създадена(о) или се управлява;
v)      всяко друго физическо лице, което в крайна сметка упражнява контрол над доверителната собственост посредством пряко или косвено притежаване или чрез други средства;
[…]“.
Най-добрите практики
19      Съветът изготвя документ за най-добрите практики, които следва да бъдат въведени между различните държави членки по отношение на прилагането на ограничителните мерки, който е актуализиран по-специално на 4 май 2018 г. (документ 8519/18), на 27 юни 2022 г. (документ 10572/22) и на 3 юли 2024 г. (документ 11623/24).
20      Документ 11623/24 на Съвета, озаглавен „Най-добри практики на [Европейския съюз] за ефективно прилагане на ограничителни мерки“, в редакцията му към 3 юли 2024 г. (наричан по-нататък „най-добрите практики“), предвижда, в точка 3, че най-добрите практики следва да се разглеждат като неизчерпателни препоръки от общ характер за ефективно прилагане на ограничителни мерки в съответствие с приложимото право на Съюза и съответното национално законодателство. Те не са правно обвързващи и не следва да се разбират като препоръки относно каквото и да било действие, което би било несъвместимо с приложимото право на Съюза или със съответното национално законодателство, включително с разпоредбите относно защитата на личните данни.
21      Раздел Б от най-добрите практики включва част III, озаглавена „Обхват на финансовите ограничителни мерки“, в която се съдържат точки 34 и 35, които гласят следното:
„34.      Замразяването обхваща всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на или притежавани от вписани лица и образувания, както и тези, които се държат или контролират от тези лица и образувания. Държането или контролирането следва да се разбират като обхващащи всички ситуации, когато без да притежава акт за собственост, вписано лице или образувание може законно да се разпорежда или да прехвърля финансови средства или икономически ресурси, които не притежава, без за тази цел да му е необходимо предварителното съгласие на законния собственик. […]
35.      По принцип замразяването не следва да засяга финансови средства и икономически ресурси, които не се притежават или принадлежат, нито са държани или контролирани от вписани лица или образувания. […] По същия начин финансовите средства и икономическите ресурси на невписано образувание, което има самостоятелна правосубектност спрямо вписано лице или образувание, не попадат в обхвата, освен ако не са контролирани или държани от това лице или образувание. Въпреки това, дори и при такива условия, финансовите средства и икономическите ресурси, притежавани съвместно от вписано лице или образувание и от невписани такива, на практика се обхващат в своята цялост“.
22      Посоченият раздел Б включва и част VIII, която съдържа по-специално точки 62—67 от най-добрите практики, съгласно които:
„Обосновка
62.      Всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от включено в списък физическо или юридическо лице, трябва да бъдат замразени. Съгласно условията, установени в точка 35, това обхваща активи, притежавани от невключени в списъка образувания, които са притежавани или контролирани от включени в списъка лица или образувания.
Собственост
63.      Критерият, който трябва да се вземе предвид, когато се преценява дали дадено юридическо лице или образувание е притежавано от друго лице или образувание, е притежаването на 50 % или повече от имуществените права на дадено образувание или притежаването на мажоритарен дял в […]. Ако този критерий е изпълнен, се счита, че юридическото лице или образуванието е притежавано от друго лице или образувание.
Когато се преценява собствеността, съвкупната собственост на образуванието следва също да се вземе предвид. Например, ако едно вписано лице притежава 30 % от образуванието и друго вписано лице притежава 25 % от образуванието, следва принципно да се счита, че последното е притежавано от вписани лица.
Контрол
64.      Критериите, които трябва да се вземат предвид, когато се преценява дали дадено юридическо лице или образувание е контролирано от друго лице или образувание, самостоятелно или по силата на споразумение с друг притежател на акции или с друга трета страна, биха могли наред с другото да включват:
(a)      притежаване на правото или упражняване на правомощието да назначава или отстранява мнозинството от членовете на административните, управителните или надзорните органи на това юридическо лице или образувание;
(б)      назначаване, единствено в резултат от упражняването на правото на глас, на мнозинството от членовете на административните, управителните или надзорните органи на юридическо лице или образувание, които са заемали длъжността си през настоящата или предходната финансова година;
(в)      самостоятелно контролиране, по силата на споразумение с други притежатели на акции или членове на юридическо лице или образувание, на мнозинството от акционерите или участниците с право на глас в това юридическо лице или образувание;
(г)      притежаване на правото на упражняване на доминиращо влияние над юридическо лице или образувание по силата на споразумение с това юридическо лице или образувание или на разпоредба в неговия учредителен акт или устав, когато правото, прилагащо се по отношение на това юридическо лице или образувание, позволява то да бъде предмет на такова споразумение или разпоредба;
(д)      притежаване на правомощието де факто за упражняване на правото за оказване на доминиращо влияние по смисъла на буква г), без да е налице притежаване на това право (включително, например, чрез фиктивно дружество);
(е)      притежаване на правото да се използват всички или част от активите на юридическото лице или образуванието;
(ж)      осъществяване на управлението на стопанската дейност на юридическото лице или образуванието на единна основа, съпроводено с публикуването на консолидираните финансови отчети;
(з)      споделяне на солидарна основа на финансовите отговорности на юридическото лице или образуванието или поемането на гаранции за тях.
65.      Ако някой от тези критерии е изпълнен, се счита, че юридическото лице или образуванието се контролира от друго лице или образувание, освен ако не се установи противното във всеки отделен случай.
66.      Изпълнението на посочените по-горе критерии за собственост или контрол може да бъде опровергано за всеки отделен случай.
67.      По-долу са приведени примери за обстоятелства, които могат да бъдат признак за това, че дадено вписано лице или образувание упражнява контрол върху невписано образувание. Тези примери не са изчерпателни и имат само илюстративен и ориентировъчен характер:
[…]
д)      използване на тръстове, фиктивни дружества и дружества с ограничена отговорност
–        Дадено образувание е част от ненужно сложна корпоративна структура, която потенциално включва образувания като фиктивни дружества, дружества с ограничена отговорност и/или тръстове, които са свързани с вписано лице. Някои от тези образувания са създадени или са променили идентичността си малко преди или след приемането на режима на санкции (ако съответните регламенти на Съвета го позволяват) или вписването на лицето и/или не развиват убедителна стопанска дейност.
–        Един или повече тръстове се използват като получатели на активи от образувание, което е притежавано или контролирано от вписано лице. Управлението на тръстовете включва професионалисти от юрисдикцията, в която са учредени тръстовете“.
Италианското право
23      В италианския правен ред възможността за използване на инструмента на доверителната собственост (trusts) е предвидена в Legge n. 364 —
Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1o
luglio 1985 (Закон № 364 — Ратифициране и изпълнение на Конвенцията за приложимото право относно доверителната собственост (trusts) и нейното признаване, сключена в Хага на 1 юли 1985 г.) от 16 октомври 1989 г.(редовна притурка № 84 към GURI, бр. 261 от 8 ноември 1989 г.)
24      Съгласно член 3, параграф 6 от decreto legislativo n. 109 —
Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (Законодателен декрет № 109 — Мерки за предотвратяване, противодействие и потискане на финансирането на тероризма и дейността на държави, които застрашават международния мир и сигурност, в изпълнение на Директива 2005/60/ЕО) от 22 юни 2007 г. (GURI, бр. 172 от 26 юли 2007 г.), изменен с decreto legislativo n. 90  —
Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell'uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006 (Законодателен декрет № 90 — Прилагане на Директива (ЕС) 2015/849 за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Директиви 2005/60/ЕО и 2006/70/ЕО и Регламент (ЕС) 2015/847 относно информацията, придружаваща преводите на средства, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1781/2006) от 25 май 2017 г. (редовна притурка № 28 към GURI, бр. 140 от 19 юни 2017 г., наричан по-нататък „Законодателен декрет № 109/2007“), Комитетът за финансова сигурност приема мерките за замразяване, разпоредени от Организацията на обединените нации (ООН), Съюза и министъра съгласно действащата правна уредба.
25      Член 5 от Законодателен декрет № 109/2007 забранява прехвърлянето, разпореждането или използването на замразените финансови средства по какъвто и да било начин, както прякото или непрякото предоставяне на финансови средства или икономически ресурси на разположение на такива лица или образувания или използването им в тяхна полза.
Споровете в главните производства, преюдициалните въпроси и производството пред Съда
Спорът в главното производство по дело C‑428/24
26      FZ AR е италианско дружество, което е част от многонационалната група FZ и извършва дейност в сектора на производството, вноса, износа и търговията на едро с торове и противопаразитни продукти, продукти за растителна защита, както и инструменти и оборудване за производството на и търговията със посочените продукти.
27      FZ AR е притежавано изцяло от FZ GO AG, швейцарско дружество, 90 % от чиито дружествени дялове принадлежат на NC Ltd., кипърско дружество, а 99,38 % от дружествените дялове на NC принадлежат на друго кипърско дружество, наречено TR, 75,10 % от което е притежавано от WX Ltd, кипърско дружество. Последното дружество е притежавано изцяло от дружеството PX Limited, което предоставя професионални услуги по управление на доверителна собственост съгласно кипърското законодателство.
28      Доверителната собственост, неотменима и дискреционна, наречена „XT“ (наричана по-нататък „доверителната собственост XT“), е създадена на 24 септември 2015 г. и се урежда от законодателството на Бермудските острови. Доверителният собственик на доверителната собственост XT е WX, което отговаря за управлението на предоставените в тази доверителна собственост активи и икономически ресурси, както и за финансовия надзор на FZ GO и съответно на FZ AR.
29      От акта за преюдициално запитване е видно, че WX управлява и контролира правата на глас, произтичащи от контролния дял, който то притежава във „верига“ от дружества, включваща FZ GO и FZ AR, не от свое име, а от името и за сметка на доверителната собственост XT. Следователно сред предоставените в тази доверителна собственост ресурси е и контролният дял на FZ GO и на FZ AR.
30      От акта за преюдициално запитване е видно също, че на 8 март 2022 г. г‑н ZU, който е първоначалният бенефициер на доверителната собственост XT, е заместен от съпругата си, г‑жа TU.
31      На 9 март 2022 г. с Решение 2022/397 и Регламент за изпълнение 2022/396 Съветът включва г‑н ZU в списъка на лицата, образуванията и органите, за които се прилагат ограничителни мерки, който се съдържа в приложението към Решение 2014/145 и в приложение I към Регламент № 269/2014.
32      На 3 юни 2022 г. с Решение 2022/883 и Регламент за изпълнение 2022/878 Съветът включва г‑жа TU в списъка на лицата, образуванията и органите, за които се прилагат ограничителни мерки, който се съдържа в приложение I към Регламент № 269/2014.
33      С решение, връчено на 28 септември 2022 г., Комитетът за финансова сигурност разпорежда на основание член 2 от Регламент № 269/2014 и Законодателен декрет № 109/2007 замразяването на финансовите средства и икономическите ресурси на FZ AR, с мотива че FZ AR е контролирано, чрез структури на швейцарски и кипърски дружествени, от доверителната собственост XT, учредена съгласно законодателство на Бермудските острови, и че бидейки правоприемник на г‑н ZU, който се е отказал от качеството на бенефициер на 8 март 2022 г., г‑жа TU е действителният собственик на доверителната собственост ХT, считано от 9 март 2022 г. Следователно активите и правоотношенията на FZ AR всъщност косвено могат да се считат за принадлежащи на г‑жа TU.
34      На 28 октомври 2022 г. FZ AR подава жалба пред запитващата юрисдикция, Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Регионален административен съд Лацио, Италия), за отмяна на това решение, като изтъква, че макар г‑жа TU да е бенефициер на доверителната собственост XT, която е на върха на веригата за контрол на FZ GO, което от своя страна притежава изцяло капитала на FZ AR, чиито финансови средства и икономически ресурси са били замразени, тя няма контрол, дори косвен, върху тези средства и ресурси.
35      FZ AR посочва, от една страна, че при дискреционна доверителна собственост (non exclusion discretionary trust) по смисъла на законодателството на Бердмудските острови бенефициерът на доверителната собственост няма нито право на собственост върху активите на доверителната собственост, нито право да се ползва от тези активите, а може само да се надява (wish), че доверителният собственик ще упражни правото си на преценка в негова полза.
36      От друга страна, по силата на предпазна клауза („compliance clause“) (наричана по-нататък „предпазната клауза“), включена в учредителния акт на доверителната собственост от 30 май 2022 г., доверителният собственик не може да разпределя никакви икономически облаги, произтичащи от активите на доверителната собственост, включваща имуществото на FZ AR, на друго лице или образувание, включително на бенефициера, ако това разпределяне представлява нарушение на приетите съгласно правото на Съюза мерки за замразяване на финансови средства и икономически ресурси. Управителите на доверителния собственик, както и пазителят на доверителната собственост XT поемат ангажимент да спазват санкциите, наложени от европейските или националните органи или от органите на Организацията на обединените нации и да не получават указания от г‑жа TU, която не може нито да прекрати доверителната собственост XT преди изтичането на срока, за който е уредена — 2106 г., нито да си присвои финансовите ѝ средства.
37      Администрациите ответници в главното производство подчертават, че фактът, че законодателството на Бермудските острови и член 13 от учредителния акт на доверителната собственост XT забраняват всякакво разпределяне на облаги на бенефициера, не изключва напълно възможността лицето, включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, да използва средствата, посочени в решението за замразяване на финансовите средства и икономическите ресурси, упоменато в точка 33 от настоящото решение, тъй като доверителната собственост е правна сделка, основана на волята на страните, които могат да изменят или премахнат договорните клаузи, включени в учредителния акт на доверителната собственост, да я прекратят и да я учредят отново в друга държава, подчинявайки я на друго законодателство.
38      Запитващата юрисдикция посочва, от една страна, че г‑жа TU, която е бенефициер на доверителната собственост XT и която по същество е собственик на FZ AR, не разполага с никакви правомощия за управление или контрол на предоставените в доверителната собственост финансови средствата и икономически ресурси.
39      От друга страна, доверителната собственост XT е учредена съгласно обичайния модел за учредяване на доверителна собственост, съгласно който доверителните активи, предоставени в доверителната собственост от учредителя, се водят на името на доверителния собственик, който ги администрира и управлява съгласно учредителния акт на доверителната собственост и в съответствие с уреждащото доверителната собственост законодателство, а по силата на предпазната клауза доверителният собственик не може да прехвърля на бенефициера на доверителната собственост, в случая на г‑жа TU, предоставените в доверителната собственост икономически ресурси, докато това лице е включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014.
Спорът в главното производство по дело C‑476/24
40      От акта за преюдициално запитване, както и от отговора на запитващата юрисдикция на отправеното ѝ от Съда искане за предоставяне на разяснения, депозиран в секретариата на Съда на 2 юли 2025 г., става ясно, че на 28 февруари 2022 г. е създадена неотменима и дискреционна доверителна собственост, наречена „N Trust“, която е правоприемник на доверителна собственост, наречена „S Trust“, чийто бенефициер е бил г‑н ZU. Единственият бенефициер на N Trust е г‑жа TU. Сред икономическите ресурси, прехвърлени от S Trust на N Trust, са всички акции на SX, както и плавателният съд „Sailing […] A“ (наричан по-нататък „плавателният съд“), чийто единствен собственик е SX.
41      Доверителният собственик на N Trust е дружеството SY Ltd, което в това си качество притежава целия капитал на дружеството SX.
42      Както бе посочено в точка 31 от настоящото решение на 9 март 2022 г. с Решение 2022/397 и Регламент за изпълнение 2022/396 Съветът включва г‑н ZU в списъка на лицата, образуванията и органите, за които се прилагат ограничителни мерки, който се съдържа в приложението към Решение 2014/145 и в приложение I към Регламент № 269/2014.
43      С решение от 11 март 2022 г. Комитетът за финансова сигурност, след като установява по-специално въз основа на писмени доказателства от януари 2022 г., че плавателният съд на стойност около 530 милиона евро е собственост на SX, разпорежда замразяването на плавателния съд, тъй като в действителност той е непряко свързан и може да се причисли към г‑н ZU, който е включен в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014 и който е действителният собственик на дружеството SX.
44      На 9 май 2022 г. SX сезира запитващата юрисдикция с жалба за отмяна на това решение, като твърди, че плавателен съд не може да бъде обект на замразяване, тъй като не представлява източник на доходи и/или печалба и следователно не е икономически ресурс, а актив, предназначена единствено за лично ползване или употреба. Освен това посоченото решение нарушава правото на собственост на SX, защитено с член 17 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., тъй като посоченото дружество не е включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014.
45      Както бе посочено в точка 32 от настоящото решение, с Решение 2022/883 и Регламент за изпълнение 2022/878 Съветът включва г‑жа TU, съпругата на г‑н ZU, в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат ограничителни мерки, съдържащ се в приложение I към Регламент № 269/2014.
46      В това отношение SX поддържа пред запитващата юрисдикция, че макар да признава, че г‑жа TU е бенефициерът на доверителната собственост N Trust, която контролира това дружество — собственик на плавателния съд, нито г‑жа TU, нито което и да е друго лице, включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, упражнява влияние върху дружествата SY или SX, нито притежава пряк или непряк контрол върху тях, нито право на собственост или владение, пряко или непряко, върху активите, предоставени в N trust, включително плавателния съд, или има право да се разпорежда с тези активи.
47      Съгласно приложимото право и учредителния акт на N trust доверителният собственик не можел да предоставя на бенефициера на доверителната собственост никаква икономическа облага, произтичаща от нея. Всъщност бенефициерът нямал каквото и да било правомощие за управление или контрол на доверителната собственост и нямал право да изисква или да получава разпределение на облаги или плащания от доверителния собственик, нито да дава указания на последния във връзка с управлението на активите, нито да ограничава или да поставя условия на дискреционния характер на това управление, нито пък да прекрати доверителната собственост преди изтичането на срока, за който е учредена — 2106 г., или да си присвои преди тази дата активите на доверителната собственост.
48      Освен това всички управителни органи на SX и на доверителния собственик били задължени да вземат мерки, за да гарантират по същество, че лице, което е включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, не може да упражнява никакво влияние или контрол върху активите на доверителната собственост, нито да се разпорежда или да се ползва, пряко или непряко, от нейните финансови средства или икономически ресурси, както и че г‑н ZU и г‑жа TU няма да имат достъп и няма да могат да използват плавателния съд, докато са в списъка в това приложение I.
49      Администрациите — ответници в главното производство, изтъкват по-специално, че независимо от факта, че законодателството, което урежда доверителната собственост, забранява разпределянето на облаги в полза на бенефициера или че разпределянето на облаги е направено невъзможно с клауза в учредителния акт на доверителната собственост, това не изключва възможността замразените икономически ресурси да бъдат използвани от посоченото в мярката за замразяване на финансови средства и икономически ресурси лице, тъй като доверителната собственост е правна сделка, основана на волята на страните.
50      Запитващата юрисдикция посочва, че в случая лицето, включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, е бенефициерът на N Trust, който по същество е собственик на дружеството SX, което по силата на закона, уреждащ доверителната собственост, и на нейния учредителен акт не разполага с никакво правомощие за използване, разпределяне, управление и/или контрол на предоставените в доверителната собственост икономически ресурси.
Преюдициалните въпроси
51      По двете съединени дела C‑428/24 и C‑476/24 запитващата юрисдикция иска да се установи дали с оглед на изложените в точки 26—50 от настоящото решение съображения активите, икономическите ресурси и правоотношенията, които са били предоставени в доверителната собственост, могат да се считат за „собственост“ на бенефициера на доверителната собственост, който е включен в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, въпреки че той не е нито техен ползвател, нито управител, или най-малкото са „контролирани“ от него, за целите на прилагането на мерките за замразяване на финансови средства и икономически ресурси, предвидени в член 2, параграф 1 от посочения регламент.
52      В това отношение тя посочва, че може да се приеме, че предоставянето на актив в доверителната собственост не предполага действително прехвърляне на собствеността върху този актив, а е просто формална операция, извършена безвъзмездно, с цел обособяването на имущество, което е отделно както от имуществото на учредителя, така и от това на доверителния собственик. Следователно този актив не излиза трайно от имуществото на учредителя и продължава да е негова собственост по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014, поне докато не бъде окончателното прехвърлен на бенефициерите — обстоятелство, което е пречка за налагане на разглежданите в главното производство мерки за замразяване.
53      Запитващата юрисдикция обаче се пита дали по време на срока на действие на доверителната собственост може да се счита, че поради характерните ѝ особености активите, предоставени в доверителната собственост, до известна степен са „собственост“ на бенефициера, най-малко съвместно с доверителния собственик и учредителя, или евентуално — изключителна негова собственост, което би позволило по отношение на бенефициера да се приемат мерки за замразяване на финансови средства и икономически ресурси като предвидените в член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014, дори при наличието на предпазна клауза в учредителния акт на доверителната собственост, която забранява всякакво прехвърляне на активите на бенефициера, докато той е включен в списъка в приложение I към този регламент.
54      В това отношение запитващата юрисдикция счита, че понятието „собственост“ по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 би могло да обхваща не само случаите на пълна и изключителна собственост върху актива, но и „атипичните“ или „хибридни“ положения, тоест положения, при които дадено лице може да се разпорежда със съответния актив или да го контролира по какъвто и да било начин. Такъв би бил случаят на бенефициер на доверителна собственост, който, въпреки че не притежава пряко предоставените в доверителната собственост активи, не може се разпорежда с тях и не е техен формален собственик поради предвидената в акта за учредяване на доверителната собственост изрична забрана в този смисъл, обективно би могъл да упражнява значително влияние върху тези активи, тъй като той е техен краен бенефициер и защитата на неговия интерес е основният ръководен критерий на доверителния собственик при управлението на доверителната собственост.
55      Такова тълкуване на понятието „собственост“ по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 би било в съответствие с преследваната с този член 2 цел и би отчело факта, че доверителната собственост, поне докато предоставените в нея активи не бъдат окончателно прехвърлени на трети лица, представлява механизъм, който лесно може да се използва за заобикаляне на предвидените в правото на Съюза мерки за замразяване на финансови средства и икономически ресурси. Освен това то се потвърждава от член 3, точка 6, буква б), подточка iv) от Директива 2015/849.
56      Накрая, от задължението на доверителния собственик да управлява активите и икономическите ресурси на доверителната собственост изключително в интерес на бенефициера, може да се направи извод, че последният упражнява решаващо влияние (вж. в този смисъл решение от 4 март 2020 г., Marine Harvest/Комисия, C‑10/18 P, EU:C:2020:149, т. 49) върху тези активи и ресурси и има „контрол“ върху тях, независимо дали са налице конкретни елементи, които доказват упражняването на такова влияние.
57      При тези обстоятелства Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Областен административен съд Лацио, Италия) решава да спре производството и да отправи до Съда следните преюдициални въпроси, които се формулирани еднакво по двете съединени дела C‑428/24 и C‑476/24:
„1)      Допуска ли член 2, параграф 1 от [Регламент № 269/2014] тълкуване, според което — при наличие на активи или ресурси, предоставени в дискреционна доверителна собственост (чийто бенефициер e включен в приложение I към посочения регламент на ЕС) — тези активи и/или ресурси все пак следва да се считат за „собственост“ на бенефициера на доверителната собственост, дори ако приложимото към нея национално законодателство (или договорна предпазна клауза, включена в акта за учредяване на доверителната собственост), изрично забранява на бенефициера да извършва каквито и да било действия на ползване и разпореждане с активите/ресурсите на доверителната собственост, докато той е включен в приложение I към [Регламент № 269/2014], или във всички случаи, докато използването/разпореждането с тези активи/ресурси би представлявало нарушение на правото на [Съюза]?
2)      В случай на утвърдителен отговор на първия въпрос, допуска ли член 2, параграф 1 от [Регламент № 269/2014] тълкуване, според което — при наличие на активи или ресурси, предоставени в дискреционна доверителна собственост (чийто бенефициер е включен в приложение I към посочения регламент на ЕС) — тези активи и/или ресурси все пак следва да се считат за подлежащи на „контрол“ от страна на бенефициера на доверителната собственост, дори ако приложимото към нея национално законодателство (или договорна предпазна клауза, включена в акта за учредяване на доверителната собственост) изрично забранява на бенефициера да извършва каквито и да било действия на ползване и разпореждане с активите/ресурсите на доверителната собственост, докато той е включен в приложение I към [Регламент № 269/2014], или във всички случаи, докато използването/разпореждането с тези активи/ресурси би представлявало нарушение на правото на [Съюза]?“.
Производството пред Съда
58      С решение на председателя на Съда от 29 август 2024 г. дело C‑428/24 и дело C‑417/24 са съединени за целите на писмената и устната фаза на производството и на съдебното решение.
59      В писменото си становище италианското правителство твърди, че съгласно член 275, първа алинея ДФЕС Съдът не е компетентен да тълкува Регламент № 269/2014, който е приет въз основа на разпоредбите относно външната политика и политиката на сигурност на Съюза, и по-специално на член 215
ДФЕС и на разпоредбите по дял V, глава 2 от Договора за функционирането на ЕС.
60      На въпроса на Съда дали поддържа възражението за липса на компетентност, по-специално с оглед на решение от 10 септември 2024 г., Neves 77 Solutions (C‑351/22, EU:C:2024:723, т. 39 и 40), италианското правителство изрично оттегля посоченото възражение по време на съдебното заседание пред Съда.
По допустимостта на преюдициалното запитване по дело C‑476/24
61      Без да повдига формално възражение за недопустимост на преюдициалното запитване, SX изтъква, че към датата на разглежданото в главното производство решение за замразяване на финансови средства и икономически ресурси, а именно 11 март 2022 г., г‑жа TU все още не е била включена в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014. Въпросите, поставени от запитващата юрисдикция по дело C‑476/24, обаче се отнасят до положението на бенефициера на доверителната собственост, който в случая е именно г‑жа TU.
62      В това отношение е важно да се припомни, че в рамките на производството, въведено с член 267 ДФЕС, само националният съд, който е сезиран със спора в главното производство и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени, предвид особеностите на делото, както необходимостта от преюдициално решение, за да може да се произнесе, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, след като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе. Ето защо въпросите, които се отнасят до правото на Съюза, се ползват с презумпция за релевантност. Съдът може да откаже да се произнесе по отправено от национална юрисдикция запитване само ако е съвсем очевидно, че исканото тълкуване на правото на Съюза няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора в главното производство, когато проблемът е от хипотетично естество или още когато Съдът не разполага с необходимите данни от фактическа и правна страна, за да бъде полезен с отговора на поставените му въпроси (решение от 24 юни 2025 г., GR REAL, C‑351/23, EU:C:2025:474, т. 45 и цитираната съдебна практика).
63      В случая от акта за преюдициално запитване, както и от отговора на запитващата юрисдикция на отправеното ѝ от Съда искане за предоставяне на разяснения, постъпил в секретариата на Съда на 2 юли 2025 г., е видно, че на 28 февруари 2022 г. S Trust, чийто бенефициер е бил г‑н ZU, е станала N Trust с бенефициер г‑жа TU. Сред ресурсите, прехвърлени от S Trust на N Trust, са всички акции на дружеството SX, както и следователно плавателният съд, чийто единствен собственик е SX.
64      В отговора си на искането за предоставяне на разяснения запитващата юрисдикция посочва, че обстоятелството, че разглежданото в главното производство решение за замразяване на финансови средства и икономически ресурси с адресат г‑н ZU, бенефициер на S Trust, е било прието на 11 март 2022 г. въз основа на писмени доказателства от януари 2022 г., не представлява пропуск в разследването и не е било оспорено от SX. Освен това преобразуването на S Trust в N Trust с промяна на бенефициера е станало в хода на производството пред запитващата юрисдикция и SX не е оспорило законосъобразността на посоченото решение на това основание.
65      Запитващата юрисдикция следва да прецени дали обстоятелствата, изложени в точки 63 и 64 от настоящото решение, могат да окажат влияние върху законосъобразността на разглежданото в главното производство решение за замразяване на финансови средства и икономически ресурси или върху неговото оставяне в сила. Предвид дадените от запитващата юрисдикция разяснения обаче не е очевидно, че исканото тълкуване на правото на Съюза няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора в главното производство или че проблемът е от хипотетично естество. Освен това Съдът разполага с необходимите данни от фактическа и правна страна, за да бъде полезен с отговора на поставените му въпроси.
66      Следователно преюдициалното запитване по дело C‑476/24 е допустимо.
По преюдициалните въпроси
Предварителни бележки
67      С въпросите си запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 трябва да се тълкува в смисъл, че може да бъде наложена мярка за замразяване по отношение на финансови средства и икономически ресурси, предоставени в доверителна собственост, чийто бенефициер е включен в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014.
68      В това отношение, на първо място, от акта за преюдициално запитване по дело C‑428/24 е видно, че ресурсите, предоставени в доверителната собственост XT, включват контролния дял на FZ AR, чиито финансови средства и икономически ресурси са замразени.
69      Що се отнася до дело C‑476/24, от акта за преюдициално запитване е видно, че сред ресурсите, прехвърлени от S Trust на N Trust, са дяловете в дружеството SX — собственик на плавателния съд — чиито финансови средства и икономически ресурси са замразени в главното производство.
70      От преюдициалните запитвания по тези две дела, и по-специално от начина, по който е формулирала преюдициалните си въпроси, е видно, че запитващата юрисдикция се основава на предпоставката, че икономическите ресурси на дружеството FZ AR, от една страна, и плавателният съд, от друга страна, които принадлежат на дружества, чиито дялови участия са предоставени пряко или непряко в разглежданите в главните производства доверителни собствености, също представляват те самите икономически ресурси, предоставени в тези доверителни собствености.
71      На второ място, трябва да се припомни, че Италианската република е ратифицирала Хагската конвенция.
72      Съгласно член 2 от тази конвенция терминът доверителна собственост (тръст) означава правни отношения, установени от лице (учредител) — приживе или при смърт — при които активите са поставени под контрола на доверителен собственик в полза на бенефициер или за конкретна цел.
73      Освен това от член 2 от посочената конвенция следва, че доверителната собственост се характеризира с това, че доверителните активи образуват отделно имущество и не са част от имуществото на доверителния собственик, че доверителните активи се водят на името на доверителния собственик или на друго лице от името на доверителния собственик и че доверителният собственик разполага с властта и има задължението, за което трябва да отговаря, да администрира, управлява или да се разпорежда с активите съгласно условията на доверителната собственост и в съответствие с конкретните правила, наложени му от закона. Посоченият член 2 предвижда също, че запазването от страна на учредителя на определени правомощия или възможността доверителният собственик да притежава определени права в качеството си на бенефициер не е непременно несъвместимо със съществуването на доверителна собственост.
74      В това отношение запитващата юрисдикция посочва, че разглежданите в главните производства дискреционни доверителни собствености са учредени в съответствие с обичайната схема, съгласно която доверителните активи, предоставени в доверителната собственост от учредителя, се водят на името на доверителния собственик, който ги администрира и управлява в съответствие с учредителния акт на доверителната собственост, който трябва да е съобразен с уреждащото доверителната собственост законодателство.
75      Тази юрисдикция уточнява, че доверителният собственик управлява активите на доверителната собственост изключително в интерес на бенефициера, чиято воля е определяща за режима, приложим към предоставените в доверителната собственост активи, без обаче последният да разполага с правомощието да използва, разпределя, управлява или контролира предоставените в доверителната собственост икономически ресурси. Освен това приложимото към доверителната собственост законодателство и учредителният акт на доверителната собственост забраняват на бенефициера да извършва каквито и да било действия по ползване и разпореждане с предоставените в доверителната собственост активи или ресурси за целия период на включване на това лице в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014 или във всеки случай за целия период, през който ползването или разпореждането с тези активи или ресурси би представлявало нарушение на правото на Съюза.
76      Именно с оглед на тези фактически констатации, проверката на чиято точност не е задача на Съда в рамките на производството по член 267
ДФЕС (вж. в този смисъл решения от 16 март 1978 г., Oehlschläger, 104/77, EU:C:1978:69, т. 4, и от 19 юни 2025 г., Български пощи, C‑785/23, EU:C:2025:462, т. 40), следва да се отговори на поставените от запитващата юрисдикция въпроси.
77      На трето място, както бе посочено в точки 31, 40 и 43 от настоящото решение, италианските органи приемат, че лицето, включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, е „действителният собственик“ съответно по дело C‑428/24, на доверителната собственост XT, която контролира FZ AR, чиито финансови средства и икономически ресурси са били обект на мерки за замразяване на финансови средства и икономически ресурси, а по дело C‑476/24 — на SX, първоначално предоставено в S Trust, а впоследствие в N Trust, което е собственик на плавателното средство.
78      В връзка с това трябва да се отбележи, че макар понятието „действителен собственик“ да не се среща в разпоредбите на Регламент № 269/2014, то се съдържа по-специално в Директива 2015/849.
79      В член 3, точка 6, буква б) от тази директива се предвижда, че за целите на същата „действителен собственик“ означава физическо лице или лица, което в крайна сметка притежава или контролира клиента и/или физическо лице или лица, от чието име се осъществява дадена сделка или дейност, и включва, в хипотезата на доверителна собственост, най-малко учредителят/учредителите, доверителният собственик/доверителните собственици, пазителят/пазителите, бенефициерите или когато физическите лица, които са се ползват от правната форма или правното образувание, все още не са определени — категорията лица, в чийто основен интерес правната форма или правното образувание е създадена(о) или се управлява, както и всяко друго физическо лице, което в крайна сметка упражнява контрол над доверителната собственост посредством пряко или косвено притежаване или чрез други средства.
80      Макар че това определение, което допуска възможността лица, участващи в доверителната собственост, различни от доверителния собственик, като учредителя, бенефициерите или пазителя, да притежават или контролират предоставените в доверителната собственост активи, несъмнено е формулирано за целите на прилагане на Директива 2015/849, то все пак отразява факта, че законодателят на Съюза признава основната характеристика на доверителната собственост, а именно разделянето на формално-правната от действителната собственост върху активите на доверителната собственост.
81      Това разделяне обаче поражда последици, които следва да се вземат предвид не само в областта на предотвратяването на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, но и в областта на ограничителните мерки, приети на основание Регламент № 269/2014.
По същество
82      С въпросите си, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 трябва да се тълкува в смисъл, че финансовите средства и икономическите ресурси, предоставени в доверителна собственост, чийто бенефициер е включен в списъка в приложение I към този регламент, трябва да се считат за „собственост“ на този бенефициер или за „контролирани“ от него по смисъла на тази разпоредба, въпреки че приложимото към доверителната собственост законодателство и учредителният акт на доверителната собственост забраняват на този бенефициер да извършва всякакви действия на ползване и разпореждане с тези финансови средства и икономически ресурси за целия период на включването му в този списък, или във всеки случай за целия период, през който ползването или разпореждането с тях би представлявало нарушение на правото на Съюза.
83      В това отношение следва да се припомни, че член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 предвижда, че се замразяват всички финансови средства и икономически ресурси, които са собственост или се владеят, държат или контролират от някое от физическите лица или от свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, както са изброени в приложение I.
84      Макар понятията „икономически ресурси“, „замразяване на икономически ресурси“, „замразяване на финансови средства“ и „финансови средства“ да са определени съответно в член 1, букви г)—ж) от Регламент № 269/2014, този регламент не съдържа определение на понятията, използвани в член 2, параграф 1 относно връзката между лицето, включено в списъка в приложение I към посочения регламент, и финансовите средства и икономическите ресурси, които следва да бъдат замразени, нито препраща към националното право, за да се определи тяхното съдържание.
85      Съгласно постоянната съдебна практика както от изискването за еднакво прилагане на правото на Съюза, така и от принципа на равенство следва, че разпоредба от правото на Съюза, чийто текст не съдържа изрично препращане към правото на държавите членки с оглед на определянето на нейния смисъл и обхват, трябва по принцип да получи самостоятелно и еднакво тълкуване навсякъде в Съюза, при което да се отчитат не само съдържанието на тази разпоредба, но и контекстът ѝ и целите, преследвани с правната уредба, от която тя е част (решения от 18 януари 1984 г., Ekro, 327/82, EU:C:1984:11, т. 11, и от 11 септември 2025 г., Banco Santander (Преструктуриране на Banco Popular III), C‑687/23, EU:C:2025:687, т. 46 и цитираната съдебна практика).
86      Що се отнася до текста на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014, следва да се констатира, че съществува разлика в текст на тази разпоредба на различните езици. В някои от текстовете на тази разпоредба, като например в текста на немски, английски, френски, италиански, латвийски и румънски („Eigentum, Besitz, gehaltenoder kontrolliert werden“; „belonging to, owned, held or controlled“; „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati“; „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā“ и„aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate“), се посочват четири вида правоотношения между лицето, образуванието или органа, включени в списъка в приложение I към този регламент, и съответните активи и икономически ресурси, докато в текста на испански език на разпоредбата са посочени само три вида правоотношения между тях („propiedad, tenencia o control“).
87      Освен това сравнението на текстовете на различните езици, в които са посочени четири вида правоотношения, показва, че всяко понятие, използвано в един от тези текстове, не съответства непременно на еквивалентно понятие в друг от тези текстове. Така, макар в текстовете на немски, английски, френски, италиански и латвийски език да се споменават понятията „собственост“, „владение“, „държание“ „и „контрол“ („Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden“, „belonging to, owned, held or controlled“, „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati“ и „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā“), в текста на румънски език се използват термините „aparțin, se află în Proprietatea ori posesia sau sunt concorlate“, които изглежда изключват понятието „държание“.
88      От постоянната практика на Съда следва, че необходимостта от еднообразно тълкуване на разпоредбите на правото на Съюза изключва възможността в случай на съмнение текстът на съответната разпоредба да се разглежда отделно, а напротив, изисква да се тълкува и прилага в светлината на текстовете на останалите официални езици (решения от 5 декември 1967 г., van der Vecht, C‑19/67, EU:C:1967:49, стр. 456, и от 9 октомври 2025 г., On Air Media Professionals et Different Media, C‑416/24 и C‑417/24, EU:C:2025:765, т. 37 и цитираната съдебна практика).
89      От постоянната съдебна практика обаче следва също, че по принцип трябва да се признае еднаква стойност на текста на актовете на Съюза на всички езици (решения от 2 април 1998 г., EMU Tabac и др., C‑296/95, EU:C:1998:152, т. 36, и от 9 октомври 2025 г., On Air Media Professionals et Different Media, C‑416/24 и C‑417/24, EU:C:2025:765, т. 38 и цитираната съдебна практика).
90      При несъответствия между текста на различни езици, съответната разпоредба от правото на Съюза трябва да се тълкува в зависимост от общата структура и целите на правната уредба, от която е част (решения от 27 октомври 1977 г., Bouchereau, 30/77, EU:C:1977:172, т. 14, и от 9 октомври 2025 г., On Air Media Professionals et Different Media, C‑416/24 и C‑417/24, EU:C:2025:765, т. 39 и цитираната съдебна практика).
91      При това положение от текста на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 на различните езици може да се заключи, че тази разпоредба се отнася до разнообразни правоотношения между лицето или образуванието, включено в списъка по приложение I към този регламент, и съответните финансови средства и икономически ресурси, като се започне от най-широкото правоотношение, а именно собствеността, и се стигне до положения, при които лицето или образуванието може да упражнява фактическа власт върху посочените средства и ресурси, при това пряко или непряко (вж. в този смисъл решение от 10 септември 2019 г., HTTS/Conseil, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, т. 69), или да извлича полза от тях.
92      Следователно посочената разпоредба се отнася до всички правни и фактически положения, при които дадено лице разполага с правомощие, което му позволява да използва съответните финансови средства и икономически ресурси, да извлича полза от тях, да се разпорежда с тях или да оказва влияние върху тях.
93      За да се гарантира полезното действие на тази разпоредба обаче, понятието „собственост“ трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща не само случаите, в които това правомощие по отношение на съответните финансови средства и икономически ресурси може да бъде юридически установено, но и случаите, при които дадено лице или образувание фактически има такова правомощие, въпреки че от правна гледна точка носителят на правомощието е друго лице или образувание.
94      По същия начин понятието „контрол“ обхваща всички случаи, в които физическо или юридическо лице може да влияе върху избора на друго лице, дори ако липсва каквато и да било правна връзка, собственост или участие в капитала между тези лица (вж. в този смисъл решение от 10 септември 2019 г., HTTS/Съвет, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, т. 71 и 75).
95      От това следва, че в хипотезата на доверителна собственост, чийто бенефициер е включен в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, обстоятелството, че предоставените в тази доверителна собственост финансови средства и икономически ресурси се водят на името на доверителния собственик или на името на лице или образувание, което му принадлежи или което той контролира пряко или непряко, и че в съответствие с приложимото към тази доверителна собственост законодателство бенефициерът не може да изисква от доверителния собственик да упражнява правото си на преценка в негова полза, не е пречка посочените средства и ресурси да се считат за собственост на или за контролирани от бенефициера, когато той разполага с правомощие, което му позволява да ги използва, да извлича полза от тях, да се разпорежда с тях или да оказва влияние върху тях или върху решенията на доверителния собственик относно предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси.
96      Това тълкуване на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 се потвърждава както от контекста, в който се вписва тази разпоредба, така и от преследваните с този регламент цели.
97      Що се отнася до контекста, следва да се отбележи, първо, че член 1, букви
д) и е) от Регламент № 269/2014 дава широко определение съответно на понятията „замразяване на икономически ресурси“ и „замразяване на финансови средства“ (вж. по аналогия решение от 1 ноември 2021 г., Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, т. 44).
98      Всъщност член 1, буква е) от Регламент № 269/2014 определя понятието „замразяване на финансови средства“ като „[всяко действие за] предотвратяване на движението, прехвърлянето, изменението, използването, достъпа или боравенето с финансови средства по всякакъв начин, който би довел до промяна в техния обем, количество, местонахождение, собственост, владение, вид, предназначение или друга промяна, която би позволила използване на финансовите средства, включително управление на портфейл“.
99      От това определение е видно, че целта на замразяването на финансови средства е да се ограничат максимално операциите, които могат да се извършват със замразени финансови средства, което личи от големият брой предвидени хипотези и от използването на думата „всяко“. Що се отнася до средствата за ограничаване на тези операции, те също са определени широко от законодателя на Съюза (вж. по аналогия решение от 11 ноември 2021 г., Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, т. 43).
100    Горните съображения важат и по отношение на понятието „замразяване на икономически ресурси“. Всъщност член 1, буква д) от Регламент № 269/2014 определя това понятие като „предотвратяване на използването на икономически ресурси за получаване на финансови средства, стоки или услуги по какъвто и да е начин, включително, но не само, чрез тяхната продажба, отдаване под наем или ипотекиране“ (вж. по аналогия решение от 11 ноември 2021 г., Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, т. 44).
101    Тези определения на понятията „замразяване на икономически ресурси“ и „замразяване на финансови средства“ биха били лишени от полезно действие ако връзките между лицата и образуванията, от една страна, и подлежащите на замразяване финансови средства и икономически ресурси, от друга, се тълкуват по такъв начин, че да се изключат положенията, които de facto съответстват на положения на собственост или на контрол, но които формално не могат да бъдат квалифицирани като такива.
102    Второ, член 2, параграф 2 от Регламент № 269/2014 предвижда, че не се предоставят, пряко или косвено, никакви финансови средства или икономически ресурси на физическите или юридически лица, образувания или органи, или на свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, изброени в приложение I към този регламент, или в тяхна полза.
103    Съдът вече е имал повод да констатира, че тази забрана за предоставяне също е формулирана особено широко, за което свидетелства употребата на израза „пряко или непряко“, и да постанови, че следователно тя обхваща всички действия, чието извършване е необходимо съгласно приложимото национално право, за да може лицето, включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, действително да получи правомощие за пълно разпореждане със съответните финансови средства или икономически ресурси (вж. в този смисъл решение от 17 януари 2019 г., SH, C‑168/17, EU:C:2019:36, т. 51 и цитираната съдебна практика).
104    Трето, съгласно член 9 от Регламент № 269/2014 се забранява съзнателното или преднамереното участие в дейности, чийто предмет или ефект се състои в заобикалянето на мерките, посочени в член 2 от този регламент.
105    Член 9 от Регламент № 269/2014 се отнася до действията, които имат за цел или резултат да се избегне прилагането на мерките по член 2, параграф 1 от посочения регламент и които не биха могли да се считат за действия по предоставяне на разположение, забранени с член 2, параграф 2 от този регламент (вж. по аналогия решение от 21 декември 2011 г., Afrasiabi и др., C‑72/11, EU:C:2011:874, т. 60 и 61).
106    Член 2, параграф 2 и член 9 заедно с член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 представляват съгласувана система от разпоредби, които допринасят за постигането на определените в този регламент цели.
107    Следователно член 2, параграф 1 от посочения регламент трябва да се тълкува по начин, който не поставя под въпрос полезното действие на член 2, параграф 2 и на член 9 от същия регламент.
108    В това отношение, както бе припомнено в точка 80 от настоящото решение, създаването на доверителна собственост позволява да се направи разграничение между формално-правната и действителната собственост върху предоставените в доверителната собственост активи.
109    Това разграничение, както и други характеристики на доверителната собственост, а именно частният характер на този механизъм, лекотата и гъвкавостта при неговото учредяване и изменяне, които могат да доведат до непрозрачност и структурна сложност на този механизъм, позволяват той да се използва не само за легитимни цели, но и за прикриване на връзката, която бенефициерът има с предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси.
110    Тълкуване на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 в смисъл, че съответните финансови средства и икономически ресурси се считат за собственост на бенефициера на доверителната собственост или за контролирани от него, когато той разполага с правомощие, което му позволява да използва финансовите средства и икономическите ресурси, да извлича полза от тях, да се разпорежда с тях или да влияе върху тях или върху решенията, взети от доверителния собственик по отношение на тези финансови средства и икономически ресурси, позволява да се избегне възможността доверителната собственост да се използва за заобикаляне на предвидените в тази разпоредба мерки и следователно трябва да се счита за съответстващо на член 9 от Регламент № 269/2014.
111    Що се отнася до целите на този регламент, трябва да се припомни, от една страна, че той е приет вследствие на нарушаването през 2014 г. от Руската федерация на суверенитета и териториалната цялост на Украйна и че оттогава е изменян многократно в отговор на военната агресия на Руската федерация срещу Украйна на 24 февруари 2022 г.
112    От друга страна, регламенти за изпълнение 2022/396 и 2022/878, които предвиждат по-специално включването на съответно на г‑н ZU и г‑жа TU в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, са приети вследствие на тази военна агресия. Както се припомня в съображение 4 от Регламент за изпълнение 2022/396, с незаконните си военни действия Русия грубо нарушава международното право и принципите на Устава на Организацията на обединените нации и накърнява и подкопава европейската и световната сигурност и стабилност. Освен това, както се припомня в съображение 3 от Регламент за изпълнение 2022/878, с който г‑жа TU е включена в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, този регламент е приет вследствие на зверствата, за които се съобщава, че са извършени от въоръжените сили на Руската федерация в Буча и други украински градове в нарушение на правата на човека и международното хуманитарно право.
113    Значимостта на преследваните с Регламент № 269/2014 цели, а именно защитата на териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна и преустановяването на нарушаването от Руската федерация на международното право и на принципите на Устава на ООН, които са част от по-широката цел да се поддържат мирът и международната сигурност, в съответствие с прогласените в член 21 ДЕС цели на външната дейност на Съюза, може не само да оправдае отрицателните, дори съществени, последици за някои оператори (вж. в този смисъл решение от 28 март 2017 г., Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, т. 150), но също така изисква този регламент да бъде тълкуван по начин, който гарантира ефективността на въведените с него ограничителни мерки и който предотвратява неутрализирането или заобикалянето на последиците от тези мерки.
114    От гореизложеното следва, че член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 трябва да се тълкува в смисъл, че финансовите средства и икономическите ресурси, предоставени в доверителна собственост, могат да се считат за собственост на бенефициера на тази доверителна собственост или за контролирани от него, което следователно обосновава, когато бенефициерът на тази доверителна собственост е включен в списъка в приложение I към този регламент, приемането, ако е необходимо, на мярка за замразяване на тези финансови средства и икономически ресурси.
115    В случая запитващата юрисдикция посочва, че бенефициерът не разполага с правомощия да използва, разпределя, управлява или контролира предоставените в разглежданите в главните производства доверителни собствености финансови средства и икономически ресурси.
116    Макар в рамките на производството по член 267 ДФЕС Съдът да не следва да поставя под въпрос тази преценка на запитващата юрисдикция, все пак следва да се уточни, за да ѝ се даде полезен отговор, че за да определи дали в разглежданите в главните производства положения бенефициерът на разглежданите в главните производства доверителни собствености има правомощие да използва предоставените в тези доверителни собствености финансови средства и икономически ресурси, да извлича полза от тях, да се разпорежда с тях или да влияе върху тях или върху решенията на доверителния собственик по отношение на тези финансови средства и икономически ресурси, запитващата юрисдикция не може да се позовава само на приложимото към доверителната собственост законодателство, а трябва да отчита и релевантните фактически обстоятелства.
117    В това отношение от акта за преюдициално запитване е видно, че разглежданите в главните производства доверителни собствености са дискреционни доверителни собствености, учредени и управлявани съгласно законодателството на Бермудските острови. Пред Съда бе посочено, че в рамките на такава доверителна собственост бенефициерите нямат никакво право на собственост върху активите в доверителната собственост, докато доверителният собственик не реши да упражни правото си на дискреционна преценка в тяхна полза, не могат да оказва влияние върху доверителния собственик, нито да проявяват претенции за активи на доверителната собственост или за плащания от внесените в нея финансови средства. Доверителният собственик управлява доверителната собственост самостоятелно във висшия интерес на настоящите или бъдещите бенефициери и взема решения по своя преценка за това дали и кога да разпредели облаги на бенефициера и в какъв размер.
118    Дори обаче преди това разпределяне бенефициерът формално да няма никакво право върху предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси, обстоятелството, че те се управляват единствено в негов интерес е индикация, че е възможно да принадлежат на бенефициера или да са контролирани от него.
119    Всъщност бенефициерът може да упражнява влияние върху предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси или върху решенията на доверителния собственик във връзка с тях, както и да използва тези финансови средства и икономически ресурси, да извлича полза от тях или да се разпорежда с тях, без обаче това влияние или тази възможност да са формализирани в правни актове, което запитващата юрисдикция също трябва да вземе предвид.
120    В това отношение запитващата юрисдикция трябва да вземе предвид по-специално отношенията между бенефициера, от една страна, и другите лица, участващи в доверителната собственост, като доверителния собственик, учредителя или пазителя, от друга страна. Всъщност обстоятелството, че ролята на доверителния собственик или на защитника се заема от доверени на бенефициера лица, свързани с него с професионални или лични връзки, които могат да изпълняват неговите указания или предложения относно управлението на доверителната собственост и нейните активи, може да е показателно за влиянието на бенефициера върху предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси или върху решенията, взети по отношение на тях от доверителния собственик, както и за правомощието да използва, да извлича полза или да се разпорежда с предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси.
121    Освен това използването на предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси за дейности, чиито единствени или основни получатели или бенефициери са бенефициерът или лица или образувания, притежавани, контролирани или свързани с него, може да представлява индикация за влиянието на бенефициера върху доверителната собственост и върху предоставените ѝ финансови средства и ресурси, както и за правомощието на бенефициера да извлича полза от нея или да се разпорежда с нея.
122    В това отношение, ако установи, че бенефициерът не е ползвател на предоставените в доверителната собственост активи и правоотношения, запитващата юрисдикция следва да провери и дали предоставените в доверителната собственост дружества не доставят стоки или услуги на образувания, притежавани изцяло или мажоритарно от бенефициера или контролирани от него.
123    За разлика от това посоченото от запитващата юрисдикция обстоятелство, че разпоредбите на приложимото към доверителната собственост законодателство и на клаузите на учредителния акт на доверителната собственост забраняват на бенефициера да извършва каквито и да било действия на ползване и разпореждане с предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси за целия период на включването му в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014 или във всеки случай за целия период, през който ползването или разпореждането с тях би представлявало нарушение на правото на Съюза, не може да бъде определящо.
124    Всъщност, от една страна, забраната за пряко или непряко предоставяне на финансови средства и икономически ресурси на включените в този списък лица е предвидена в член 2, параграф 2 от Регламент № 269/2014.
125    Макар обаче, както следва от точки 106 и 107 от настоящото решение, член 2, параграф 2 и член 9 заедно с член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 да представляват съгласувана система от разпоредби, която допринася за постигането на определените в този регламент цели и която трябва да се тълкува по начин, който не поставя под въпрос полезното действие на тези разпоредби, всяка от тях все пак има собствено приложно поле. Определянето на връзките между вписаното в посочения списък лице и финансовите средства и икономическите ресурси, предоставени в доверителната собственост, на която това лице е бенефициер, е отделен въпрос от забраната за предоставяне, предвидена в член 2, параграф 2 от този регламент (вж. по аналогия решение от 12 март 2026 г., EM System, C‑84/24, EU:C:2026:181, т. 98).
126    От друга страна, тъй като учредителният акт на доверителната собственост и нейните изменения не подлежат на задължението за оповестяване, е възможно действащите разпоредби на този учредителен акт и неговите изменения да не са достъпни и във всички случаи те могат да бъдат изменени. Освен това едностранните ангажименти, поети в рамките на този учредителен акт могат да бъдат оттеглени.
127    Накрая, следва да се отбележи, че прибягването до ненужно сложни структури и до доверителна собственост, свързани с лице, включено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, само по себе си може да представлява индикация за контрола на това лице върху образувание, което не е включено в този списък. Освен това този извод е отразен в най-добрите практики, по-специално в точки 63, 64 и 67 от тях.
128    Всъщност следва да се уточни, че запитващата юрисдикция може да установи влияние на бенефициера върху предоставените в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси, ако бенефициерът притежава пряко или непряко мажоритарния дял от капитала или от правата на глас на доверителния собственик или правото да назначава или отстранява мнозинството от членовете на административния, управленския или надзорния орган на доверителния собственик, или пък правото да упражнява решаващо влияние върху доверителния собственик по-специално по силата на споразумение между тях, включително посредством фиктивни дружества.
129    Така фактът, че някои от тези образувания са създадени или са променили идентичността си малко преди приемането на санкционния режим или преди включването на лицето в списъка и/или че не извършват убедителна стопанска дейност, фактът, че като получатели на активите на образувание, притежавано или контролирано от посочено лице, се използват една или повече доверителни собствености, както и фактът, че управлението на доверителната собственост включва специалисти от юрисдикцията, където е учредена доверителната собственост, са индикации за контрола на лица, включени в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, върху образувания, които не са включени в този списък.
130    Освен това в хипотезата, в която, както в главното производство, в доверителна собственост са предоставени дружества, може да се установи влияние на бенефициера на доверителната собственост върху тези дружества по-специално когато доверителният собственик не е управител на дружествата, а само притежател на техния капитал. В този случай запитващата юрисдикция следва да провери правомощията на управителите на тези дружества, както и отношенията между управителите и бенефициера на доверителната собственост.
131    С оглед на всичко гореизложено на поставените въпроси следва да се отговори, че член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 трябва да се тълкува в смисъл, че финансовите средства и икономическите ресурси, предоставени в доверителна собственост, чийто бенефициер е включен в списъка в приложение I към този регламент, трябва да се считат за „собственост“ на този бенефициер или за „контролирани“ от него по смисъла на тази разпоредба, дори когато приложимото към доверителната собственост законодателство и клаузите на учредителния акт на доверителната собственост забраняват на този бенефициер да извършва каквото и да било действие на ползване и разпореждане с тези финансови средства и икономически ресурси за целия период на включването му в този списък, или във всеки случай за целия период, през който ползването или разпореждането с тях би представлявало нарушение на правото на Съюза, при условие че този бенефициер може да използва финансовите средства и икономическите ресурси, предоставени на доверителната собственост, да извлече полза от тях, да се разпорежда с тях или да влияе върху тях или върху решенията на доверителния собственик относно тези финансови средства и икономически ресурси.
По съдебните разноски
132    С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:
Член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 269/2014 на Съвета от 17 март 2014 година относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, изменен с Регламент (ЕС) 2022/320 на Съвета от 25 февруари 2022 г.,
трябва да се тълкува в смисъл, че
финансовите средства и икономическите ресурси, предоставени в доверителна собственост, чийто бенефициер е включен в списъка в приложение I към изменения Регламент № 269/214, трябва да се считат за „собственост“ на този бенефициер или за „контролирани“ от него по смисъла на тази разпоредба, дори когато приложимото към доверителната собственост законодателство и клаузите на учредителния акт на доверителната собственост забраняват на този бенефициер да извършва каквото и да било действие на ползване и разпореждане с тези финансови средства и икономически ресурси за целия период на включването му в този списък, или във всеки случай за целия период, през който ползването или разпореждането с тях би представлявало нарушение на правото на Съюза, при условие че този бенефициер може да използва финансовите средства и икономическите ресурси, предоставени на доверителната собственост, да извлече полза от тях, да се разпорежда с тях или да влияе върху тях или върху решенията на доверителния собственик относно тези финансови средства и икономически ресурси.
Подписи
*      Език на производството: италиански.