Vec C‑683/16
Deutscher Naturschutzring – Dachverband der deutschen Natur‑ und Umweltschutzverbände eV
proti
Bundesrepublik Deutschland
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Köln)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločná rybárska politika – Nariadenie (EÚ) č. 1380/2013 – Článok 11 – Zachovanie morských biologických zdrojov – Ochrana životného prostredia – Zachovanie prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín – Výlučná právomoc Európskej únie“
Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 13. júna 2018
1.        Prejudiciálne otázky – Prípustnosť – Potreba prejudiciálneho rozhodnutia a relevantnosť položených otázok – Posúdenie vnútroštátnym súdom – Domnienka relevantnosti položených otázok
2.        Rybolov – Zachovanie morských zdrojov – Ochranné opatrenia potrebné na splnenie povinností podľa právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia – Prijatie opatrení potrebných na splnenie jeho povinností podľa článku 6 smernice 92/43 členským štátom pre vody patriace pod jeho zvrchovanosť alebo právomoc – Úplný zákaz komerčného morského rybolovu pomocou rybárskeho výstroja, ktorý sa dotýka morského dna, ako aj nastavovacích sietí v lokalitách Natura 2000 – Opatrenia, ktoré majú vplyv na rybárske plavidlá plaviace sa pod vlajkou iných členských štátov – Neprípustnosť
(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 1380/2013, článok 11 ods. 1; smernica Rady 92/43, článok 6)
3.        Rybolov – Zachovanie morských zdrojov – Ochranné opatrenia potrebné na splnenie povinností podľa právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia – Prijatie opatrení potrebných na umožnenie splnenia jeho povinností vyplývajúcich zo smernice 2004/35 členským štátom pre vody patriace pod jeho zvrchovanosť alebo právomoc – Neprípustnosť
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1380/2013, článok 11 ods. 1; smernica Parlamentu a Rady 2004/35)
1.      Pozri text rozhodnutia.
(pozri bod 29)
2.      Článok 11 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 z 11. decembra 2013 o spoločnej rybárskej politike, ktorým sa menia nariadenia Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a zrušujú nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutie Rady 2004/585/ES, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby členský štát prijal pre vody patriace pod jeho zvrchovanosť alebo právomoc opatrenia, ktoré sú potrebné na splnenie jeho povinností podľa článku 6 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín a ktoré na lokalitách sústavy Natura 2000 ukladajú úplný zákaz komerčného morského rybolovu pomocou rybárskeho výstroja, ktorý sa dotýka morského dna, ako aj nastavovacích sietí, ak také opatrenia majú vplyv na rybárske plavidlá plaviace sa pod vlajkou iných členských štátov.
Po prvé, pokiaľ ide o pojem „ochranné opatrenia“, treba konštatovať, že výrazy použité v článku 11 tohto nariadenia neumožňujú určiť rozsah tohto pojmu. Na účely výkladu odseku 1 tohto článku však treba zohľadniť nielen znenie tohto ustanovenia, ale tiež jeho kontext a cieľ, ktorý sleduje (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. apríla 2011, Société fiduciaire nationale d’expertise comptable, C‑119/09, EU:C:2011:208, bod 25). Kontext, do ktorého patrí článok 11 ods. 1 nariadenia č. 1380/2013, je charakterizovaný skutočnosťou, že ochranné opatrenia uvádzané v článku 7 ods. 1 tohto nariadenia zahŕňajú technické opatrenia vymenované v článku 7 ods. 2 uvedeného nariadenia, medzi ktoré patria pod písmenom c) opatrenia predstavujúce „obmedzenia alebo zákazy použitia určitého rybárskeho výstroja a rybolovných činností v určitých oblastiach alebo obdobiach“. Vzhľadom na túto definíciu opatrenia, akými sú opatrenia uvádzané vnútroštátnym súdom, ktoré spočívajú v zákaze rybolovu pomocou rybárskeho výstroja, ktorý sa dotýka morského dna, a nastavovacích sietí vo vodách Únie, môžu predstavovať ochranné opatrenia v zmysle článku 7 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1380/2013, a teda patriť pod jeho článok 11 ods. 1.
Pokiaľ ide po druhé o pojem „opatrenia spĺňajúce ciele príslušných právnych predpisov Únie“, použitie slovesa „splniť“ by sa na prvý pohľad dalo chápať ako vyjadrenie povinnosti, že predmetné opatrenia samy osebe umožnia dosiahnuť cieľ, ktorý sleduje relevantná právna úprava. Treba však poznamenať, že podľa článku 3 ods. 1 smernice 92/43 európska ekologická sústava osobitných chránených území stanovená touto smernicou, na ktorú odkazujú pojmy „Natura 2000“ použité vnútroštátnym súdom, má za cieľ zabezpečiť udržanie alebo v prípade potreby obnovenie priaznivého stavu ochrany typov prirodzených biotopov a biotopov dotknutých druhov v oblasti ich prirodzeného výskytu. Vzhľadom na povahu tohto cieľa a zaradenie týchto biotopov do komplexných ekosystémov dané ochranné opatrenie vo všeobecnosti môže v kombinácii s inými opatreniami len prispievať k dosiahnutiu uvedených cieľov bez toho, aby samo osebe stačilo na ich dosiahnutie. V dôsledku toho by výklad článku 11 ods. 1 nariadenia č. 1380/2013 v tom zmysle, že umožňuje len prijatie opatrení, ktoré samostatne postačujú na dosiahnutie uvedeného cieľa, tomuto ustanoveniu odobral jeho potrebný účinok.
Pokiaľ ide po tretie o pojem „rybárske plavidlá iných členských štátov“, znenie článku 11 ods. 1 nariadenia č. 1380/2013/ES neobsahuje žiadnu indíciu, pokiaľ ide o prvky tvoriace tento pojem. Z článku 91 ods. 1 a článku 94 ods. 1 dohovoru z Montego Bay však vyplýva, že Únia je povinná rešpektovať, že lode majú štátnu príslušnosť toho štátu, pod ktorého vlajkou sú oprávnené plávať, a že každý štát účinne vykonáva svoju jurisdikciu a kontrolu nad loďami, ktoré plávajú pod jeho vlajkou. Z toho vyplýva, že pojem „rybárske plavidlá iných členských štátov“ použitý v článku 11 ods. 1 nariadenia č. 1380/2013 treba chápať tak, že odkazuje výlučne na lode plaviace sa pod vlajkou iného členského štátu, než je členský štát vykonávajúci svoju zvrchovanosť alebo svoju právomoc nad dotknutou oblasťou, a ktoré z tohto dôvodu podliehajú účinnej právomoci a kontrole členského štátu, pod vlajkou ktorého sa plavia.
(pozri body 37 – 39, 46 – 48, 52 – 54, 56, bod 1 výroku)
3.      Článok 11 ods. 1 nariadenia č. 1380/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni členskému štátu prijať opatrenia, akými sú opatrenia v spore vo veci samej, pre vody patriace pod jeho zvrchovanosť alebo právomoc, ktoré sú potrebné na to, aby členský štát splnil svoje povinnosti vyplývajúce zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd.
(pozri bod 62, bod 2 výroku)