62008TJ0012(01)
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (odvolacia komora)
z 8. júla 2010 (
*1
)
Vo veci T-12/08 P-RENV-RX,
ktorej predmetom je odvolanie podané proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) z 19. októbra 2007, M/EMEA (F-23/07, zatiaľ neuverejnené v ZbVS), ktorého cieľom je zrušenie tohto uznesenia,
M, bývalý dočasný zamestnanec Európskej agentúry pre lieky, bydliskom v Browbourne (Spojené kráľovstvo), v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti,
odvolateľ,
ďalší účastník konania:
Európska agentúra pre lieky (EMA), v zastúpení: V. Salvatore a N. Rampal Olmedo, splnomocnení zástupcovia,
žalovaná v prvostupňovom konaní,
VŠEOBECNÝ SÚD (odvolacia komora),
v zložení: predseda komory M. Jaeger (spravodajca), sudcovia J. Azizi, N. J. Forwood, O. Czúcz a I. Pelikánová,
tajomník: E. Coulon,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Toto konanie nasleduje po rozsudku Súdneho dvora zo 17. decembra 2009, Preskúmanie M/EMEA (C-197/09 RX II, Zb. s. I-12033), ktorým Súdny dvor, po tom, ako konštatoval, že rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. mája 2009, M/EMEA (T-12/08 P, zatiaľ neuverejnený v ZbVS, ďalej len „preskúmaný rozsudok“), ktorého predmetom bolo odvolanie podané proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) z 19. októbra 2007, M/EMEA (F-23/07, zatiaľ neuverejnené v v ZbVS, ďalej len „napadnuté uznesenie“), narúšalo jednotu a vnútorný súlad práva Spoločenstva, zrušil body 3 a 5 výroku už citovaného preskúmaného rozsudku, a vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie.
Skutkový stav a konanie na prvom stupni
2
Z preskúmaného rozsudku, už citovaného v bode 1 vyššie, vyplýva, že pán M., dočasný zamestnanec, ktorý nastúpil do služby v Európskej agentúre pre lieky (EMA, predtým do 8. decembra 2009 nazývaná EMEA) v októbri 1996, utrpel v marci 2005 pracovný úraz a od toho času je na nemocenskej dovolenke. Platnosť jeho zmluvy s EMA sa skončila 15. októbra 2006 po tom, čo sa EMA rozhodla túto zmluvu nepredĺžiť.
3
Dňa 17. februára 2006 požiadal pán M. o vytvorenie posudkovej komisie pre invaliditu, čo EMA zamietla listom z 31. marca 2006. Dňa 3. júla 2006 podal pán M. proti tomuto zamietnutiu žiadosti sťažnosť, ktorá bola zamietnutá rozhodnutím z 25. októbra 2006.
4
Medzičasom podal pán M. 8. augusta 2006 novú žiadosť o vytvorenie posudkovej komisie pre invaliditu, ku ktorej pripojil lekársku správu doktora W.
5
Listom z 21. novembra 2006 pán M. požiadal EMA, aby upresnila, či rozhodnutie z 25. októbra 2006, ktorým bolo potvrdené rozhodnutie o nepredložení jeho veci posudkovej komisii pre invaliditu, predstavuje zamietnutie jeho žiadosti z 8. augusta 2006.
6
Listom z 29. novembra 2006 EMA pánovi M. oznámila, že v rozhodnutí z 25. októbra 2006 dospela k riadnemu záveru, že žiadosť z 8. augusta 2006 nemožno považovať za novú žiadosť v zmysle článku 59 ods. 4 Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev a že preto musí byť zamietnutá z dôvodov, ktoré sa uvádzajú v danom rozhodnutí.
7
Listom z 25. januára 2007 pán M. podal sťažnosť, v ktorej žiadal o zrušenie rozhodnutia z 25. októbra 2006 v rozsahu, v akom zamietalo jeho žiadosť z 8. augusta 2006. Na druhý deň zaslal okrem toho EMA žiadosť o náhradu hmotnej škody a nemajetkovej ujmy.
8
EMA listom z 31. januára 2007 zamietla uvedenú sťažnosť, ako aj túto žiadosť.
9
Dňa 7. februára 2007 podal pán M. žalobu na Súd pre verejnú službu, zapísanú do registra pod spisovou značkou F-13/07, ktorou sa domáhal zrušenia rozhodnutia z 31. marca 2006, ktorým EMA zamietla žiadosť o vytvorenie posudkovej komisie pre invaliditu, ako aj ak Súd pre verejnú službu považuje za potrebné, rozhodnutia z 25. októbra 2006.
10
Okrem toho pán M. podal 19. marca 2007 žalobu na Súde pre verejnú službu zapísanú do registra pod spisovou značkou F-23/07, ktorou sa domáhal jednak zrušenia rozhodnutia z 25. októbra 2006 a jednak zaviazania EMA na zaplatenie sumy 100000 eur z titulu náhrady škody spôsobenej nesprávnym úradným postupom.
11
Prvú žalobu Súd prvého stupňa uznesením z 20. apríla 2007, L/EMEA (F-13/07, zatiaľ neuverejnené v ZbVS), zamietol ako zjavne neprípustnú z dôvodu oneskoreného podania sťažnosti.
12
V rámci druhej žaloby EMA vzniesla samostatným podaním námietku neprípustnosti na základe článku 114 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, ktorý sa až do nadobudnutia účinnosti Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu 1. novembra 2007 primerane vzťahoval na Súd pre verejnú službu na základe článku 3 ods. 4 rozhodnutia Rady 2004/752/ES, Euratom z 2. novembra 2004, ktorým sa zriaďuje Súd pre verejnú službu Európskej únie (Ú. v. EÚ L 333, s. 7).
13
Súd pre verejnú službu napadnutým uznesením prijatým na základe uvedeného článku 114 zamietol žalobu ako neprípustnú bez toho, aby otvoril ústnu časť konania a aby spojil konanie o námietke s konaním vo veci samej.
14
Pokiaľ ide o návrhy smerujúce k zrušeniu rozhodnutia z 25. októbra 2006 z dôvodu, že EMA v ňom zamietla žiadosť pána M. z 8. augusta 2006, Súd pre verejnú službu dospel k záveru, že sú neprípustné z dôvodu, že uvedené rozhodnutie je potrebné chápať tak, že len potvrdzuje rozhodnutie obsiahnuté v liste EMA z 31. marca 2006, a že návrhy smerujúce proti tomuto rozhodnutiu už boli uznesením L/EMEA, už citovaným v bode 11 vyššie, zamietnuté ako neprípustné.
15
Rovnako boli ako neprípustné zamietnuté návrhy na náhradu škody, a to najmä z dôvodu ich úzkeho prepojenia s návrhmi na zrušenie, ktoré boli už predtým preskúmané.
Konanie pred Všeobecným súdom
16
Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 4. januára 2008 podal pán M. odvolanie proti napadnutému uzneseniu v súlade s článkom 9 prílohy I Štatútu Súdneho dvora.
17
Pán M. v tomto odvolaní navrhol, aby Všeobecný súd nielen zrušil uvedené uznesenie, ale aby tiež rozhodol vo veci samej. Pokiaľ ide o EMA, tá navrhla zamietnuť uvedené odvolanie ako zjavne neprípustné, pričom svoju argumentáciu obmedzila na neprípustnosť odvolania pána M.
18
Po vyhovení návrhu pána M., aby bol vypočutý počas ústnej časti konania, Všeobecný súd v preskúmanom rozsudku, už citovanom v bode 1 vyššie, zrušil napadnuté uznesenie, pretože usúdil, že Súd pre verejnú službu sa pri jeho prijatí dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď považoval návrhy pána M. na zrušenie rozhodnutia a na náhradu škody za neprípustné.
19
Keďže sa Všeobecný súd domnieval, že stav konania dovoľuje rozhodnúť vo veci v zmysle článku 13 ods. 1 prílohy I Štatútu Súdneho dvora, následne vo veci vydal rozhodnutie. Rozhodol, že návrhy na zrušenie sú prípustné a dôvodné a zrušil rozhodnutie z 25. októbra 2006. Takisto rozhodol, že návrhy pána M. na náhradu škody sú prípustné, a uložil EMEA zaplatiť odškodné vo výške 3000 eur z titulu náhrady nemajetkovej ujmy, ktorú utrpel pán M.
20
V tejto súvislosti Všeobecný súd v bode 100 preskúmaného rozsudku, už citovaného v bode 1 vyššie, uviedol, že v žalobe podanej na Súde pre verejnú službu pán M. tvrdil, že EMA ho tým, že trvala na svojom zamietavom stanovisku k uskutočneniu konania o uznanie invalidity, uviedla do stavu nepokoja a neistoty. V bode 104 uvedeného rozsudku Všeobecný súd dospel k názoru, že pán M. utrpel nemajetkovú ujmu, ktorú nie je možné úplne odškodniť zrušením rozhodnutia z 25. októbra 2006.
Preskúmanie Súdnym dvorom
21
V nadväznosti na návrh prvej generálnej advokátky na opätovné preskúmanie preskúmaného rozsudku, už citovaného v bode 1 vyššie, osobitná komora podľa článku 123b Rokovacieho poriadku Súdneho dvora v rozhodnutí z 24. júna 2009 (C-197/09 RX, Zb. s. I-12033) rozhodla, že bolo potrebné tento rozsudok preskúmať. Toto preskúmanie sa týkalo otázky, ako vyplýva z bodu 2 výroku rozhodnutia Súdneho dvora z 24. júna 2009, či preskúmaný rozsudok, už citovaný v bode 1 vyššie, narúšal jednotu alebo vnútorný súlad práva Spoločenstva tým, že Všeobecný súd ako odvolací súd v ňom vyložil pojem „stav konania dovoľuje rozhodnúť vo veci“, uvedený v článku 61 Štatútu Súdneho dvora a článku 13 ods. 1 prílohy I daného štatútu, tak, že mu umožňuje, aby sám vec prejednal a meritórne o nej rozhodol bez ohľadu na to, či odvolanie, ktoré mu bolo predložené, sa týkalo posúdenia toho, ako bolo na prvom stupni naložené s námietkou neprípustnosti, a že aspekt sporu, ktorý bol takto prejednaný, sa ani na tomto súde, ani na Súde pre verejnú službu ako prvostupňovom súde neprejednal kontradiktórne.
22
V rozsudku Preskúmanie M/EMEA, už citovanom v bode 1 vyššie, Súdny dvor najskôr uviedol, že z jeho rozhodnutia z 24. júna 2009 vyplýva, že preskúmanie sa týkalo výlučne zaviazania EMA na zaplatenie odškodného pánovi M. vo výške 3000 eur za spôsobenú nemajetkovú ujmu, pričom zrušenie rozhodnutia z 25. októbra 2006 a zamietnutie žaloby v zostávajúcej časti však neboli predmetom konania o preskúmaní (rozsudok Preskúmanie M/EMEA, už citovaný v bode 1 vyššie, bod 26).
23
Okrem toho, pokiaľ ide o pojem „stav konania dovoľuje rozhodnúť vo veci“, Súdny dvor pripomenul, že v zásade stav konania nedovoľuje meritórne rozhodnúť o žalobe podanej na Všeobecnom súde, ak uvedený súd zamietol žalobu ako neprípustnú tak, že vyhovel námietke neprípustnosti bez toho, aby konanie o nej spojil s konaním vo veci samej (rozsudok Preskúmanie M/EMEA, už citovaný v bode 1 vyššie, bod 29). Súdny dvor spresnil, že inak to môže byť len v prípade osobitných okolností, ku ktorým však v prejednávanom prípade nedošlo (rozsudok Preskúmanie M/EMEA, už citovaný v bode 1 vyššie, body 30 až 33).
24
Súdny dvor teda v bodoch 34 až 37 rozsudku Preskúmanie M/EMEA, už citovaného v bode 1 vyššie, konštatoval že Všeobecný súd nesprávne vyložil pojem „stav konania dovoľuje rozhodnúť vo veci“ uvedený v článku 61 prvom odseku Štatútu Súdneho dvora a v článku 13 ods. 1 tým, že sa domnieval, že v danom prípade stav konania dovoľoval rozhodnúť vo veci, pokiaľ ide o návrh na náhradu nemajetkovej ujmy, ktorej sa pán M. domáhal.
25
Okrem toho Súdny dvor konštatoval, že Všeobecný súd rozhodnutím o návrhoch pána M. na náhradu škody bez toho, aby umožnil EMA predložiť svoje pripomienky k týmto návrhom, porušil zásadu kontradiktórnosti (rozsudok Preskúmanie M/EMEA, už citovaný v bode 1 vyššie, body 38 až 59).
26
Po tom, ako Súdny dvor zistil, že pochybenia v preskúmanom rozsudku, už citovanom v bode 1 vyššie, narúšali jednotu a vnútorný súlad práva Spoločenstva, zrušil uvedený rozsudok v rozsahu, v akom Všeobecný súd v bodoch 3 a 5 výroku uložil EMA povinnosť zaplatiť pánovi M. odškodné vo výške 3000 eur a nahradiť trovy konania na Súde pre verejnú službu i Všeobecnom súde.
27
Vzhľadom na to, že narušenie jednoty a vnútorného súladu práva Spoločenstva bolo v predmetnej veci dôsledkom nesprávneho výkladu pojmu „stav konania dovoľuje rozhodnúť vo veci“ a porušenia zásady kontradiktórnosti, Súdny dvor sa domnieval, že nemôže vo veci vydať konečné rozhodnutie v zmysle článku 62b prvého odseku poslednej vety Štatútu Súdneho dvora.
28
V dôsledku toho Súdny dvor síce rozhodol o trovách konania o preskúmaní, no vrátil Všeobecnému súdu vec, pokiaľ ide o návrhy na náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú údajne utrpel pán M., v súlade s článkom 62b Štatútu Súdneho dvora, aby EMA mohla uplatniť svoje argumenty k dôvodnosti týchto návrhov (rozsudok Preskúmanie M/EMEA, už citovaný v bode 1 vyššie, bod 71).
O vrátenej veci po preskúmaní
Konanie
29
Kancelária Všeobecného súdu vyzvala listom z 22. decembra 2009 účastníkov konania v súlade s článkom 121c ods. 1 rokovacieho poriadku, aby v lehote jedného mesiaca od doručenia rozsudku Preskúmanie M/EMEA, už citovaného v bode 1 vyššie, predložili svoje písomné pripomienky k záverom, ktoré treba vyvodiť z tohto rozsudku na vyriešenie sporu.
30
EMA doručila svoje pripomienky do kancelárie Všeobecného súdu 21. januára 2010.
31
Pán M. návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 8. januára 2010 požiadal o právnu pomoc podľa článku 95 rokovacieho poriadku na účely tohto konania.
32
Uznesením z 11. marca 2010 Všeobecný súd (odvolacia komora) vyhovel žiadosti pána M. o právnu pomoc.
33
Dňa 25. marca 2010 pán M. predložil svoje pripomienky k rozsudku Preskúmanie M/EMEA, už citovanému v bode 1 vyššie.
Právny stav
34
Ako vyplýva z bodu 2 výroku rozsudku Preskúmanie, už citovaného v bode 1 vyššie, a z bodu 26 jeho odôvodnenia, len body 3 a 5 výroku preskúmaného rozsudku, už citovaného v bode 1 vyššie, v ktorých bola EMA zaviazaná jednak na zaplatenie pánovi M. odškodného vo výške 3000 eur za spôsobenú údajnú nemajetkovú ujmu a jednak na náhradu trov konania, boli zrušené, hoci iné body výroku preskúmaného rozsudku, ktorými boli zrušené napadnuté uznesenie, ako aj rozhodnutie EMA z 25. októbra 2006 v rozsahu, v akom zamietalo návrh pána M. z 8. augusta 2006, žalobu zamietli v zostávajúcej časti, nadobudli právoplatnosť.
35
V pripomienkach účastníkov konania z 21. januára a 25. marca 2010, predložených v rámci súčasného konania v súlade s článkom 121c ods. 1 rokovacieho poriadku, sa pán M. a EMA vyjadrili predovšetkým k otázke, či je možné sa na základe okolností v prejednávanom prípade domnievať, že nemajetková ujma uvádzaná pánom M. je oddeliteľná od protiprávnosti, ktorá spôsobila neplatnosť rozhodnutia z 25. októbra 2006, a mala byť teda predmetom odškodnenia.
36
Všeobecný súd uvádza, že hoci by predloženie pripomienok pánom M. a EMA po preskúmaní rozsudku stačilo na nápravu porušenia zásady kontradiktórnosti konštatovanej Súdnym dvorom v rozsudku Preskúmanie M/EMEA, už citovanom v bode 1 vyššie, nič to nemení na skutočnosti, že Súdny dvor v ňom tiež konštatoval, že v preskúmanom rozsudku, už citovanom v bode 1 vyššie, obsahoval vadu spočívajúcu v nesprávnom výklade pojmu „stav konania dovoľuje rozhodnúť vo veci“ Všeobecným súdom.
37
Pokiaľ však ide o otázku, či stav konania dovoľuje Všeobecnému súdu rozhodnúť vo veci, z bodu 30 rozsudku Preskúmanie M/EMEA, už citovaného v bode 1 vyššie, vyplýva, že odvolací súd môže za určitých podmienok meritórne rozhodnúť o žalobe aj napriek tomu, že konanie na prvom stupni bolo obmedzené na námietku neprípustnosti, ktorej prvostupňový súd vyhovel. K tomu dôjde buď vtedy, ak zo zrušenia napadnutého rozsudku alebo uznesenia nevyhnutne vyplýva určité riešenie, pokiaľ ide o meritum predmetnej žaloby, alebo vtedy, ak meritórne preskúmanie žaloby o neplatnosť spočíva na tvrdeniach, ktoré účastníci konania uviedli v rámci odvolania v nadväznosti na odôvodnenie prvostupňového súdu.
38
Ako však vyplýva z bodov 32 až 34, 36 a 37 rozsudku Preskúmanie M/EMEA, už citovaného v bode 1 vyššie, v prejednávanej veci také osobitné okolnosti neexistujú, takže stav konania nedovoľuje rozhodnúť vo veci v zmysle článku 61 Štatútu Súdneho dvora a článku 13 ods. 1 prílohy uvedeného štatútu. Všeobecný súd preto môže iba vrátiť vec Súdu pre verejnú službu, aby rozhodol o návrhoch na náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú údajne utrpel pán M., po tom, čo EMA uplatní svoje argumenty k dôvodnosti týchto návrhov.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (odvolacia komora)
rozhodol a vyhlásil:
1
Vec sa vracia Súdu pre verejnú službu Európskej únie, aby rozhodol o návrhoch na náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú údajne utrpel pán M.
2
O trovách konania sa rozhodne neskôr.
Jaeger
Azizi
Forwood
Czúcz
Pelikánová
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 8. júla 2010.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.