РЕШЕНИЕ НА СЪДА (пети състав)
29 юни 2023 година(*)
„Преюдициално запитване — Селско стопанство и рибарство — Обща организация на пазарите — Регламент (ЕС) № 1308/2013 — Член 164, параграфи 1 и 4 — Пазарни стандарти — Разширяване на обхвата на междубраншово споразумение — Споразумение, което предвижда по-строги правила от правната уредба на Европейския съюз“
По съединени дела C‑501/22—C‑504/22
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Conseil d’État (Държавен съвет, Франция) с актове от 22 юли 2022 г., постъпили в Съда същия ден, в рамките на производства по дела
Association interprofessionnelle des fruits et légumes frais (Interfel)
срещу
Ministre de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire,
СЪДЪТ (пети състав),
състоящ се от: E. Regan, председател на състава, D. Gratsias (докладчик), M. Ilešič, I. Jarukaitis и Z. Csehi, съдии,
генерален адвокат: N. Emiliou,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–        за Association interprofessionnelle des fruits и légumes frais (Interfel), от A. Bouviala, P. Morrier, S. Pelet-Serra и A. Soualem, адвокати,
–        за френското правителство, от G. Bain и J.‑L. Carré, в качеството на представители,
–        за гръцкото правителство, от E. Leftheriotou, M. Tassopoulou и A.- E. Vasilopoulou, в качеството на представители,
–        за унгарското правителство, от M. Z. Fehér и R. Kissné Berta, в качеството на представители,
–        за Европейската комисия, от M. Konstantinidis и F. Le Bot, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делата да бъдат разгледани без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1        Преюдициалните запитвания се отнасят до тълкуването на член 164, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (ОВ L 347, 2013 г., стр. 671).
2        Запитванията са отправени в рамките на четири спора между Association interprofessionnelle des fruits et légumes frais (Interfel) и ministre de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire (министър на земеделието и храните, Франция, наричан по-нататък „министърът“) по повод отказа на последния да уважи четири искания на Interfel за разширяване на обхвата на четири междубраншови споразумения, сключени от Interfel, спрямо операторите, които не са членове на последното.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент № 1234/2007
3        Член 125а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (ОВ L 299, 2007 г., стр. 1), изменен с Регламент (ЕО) № 361/2008 на Съвета от 14 април 2008 г. (ОВ L 121, 2008 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент № 1234/2007“), предвижда:
„Уставът на една организация на производители в сектор „Плодове и зеленчуци“ изисква от нейните членове, по-специално:
а)      да прилагат приетите от организацията на производители правила, свързани с отчитането на продукцията, производството, предлагането на пазара и опазването на околната среда;
[…]“.
4        Член 125е, параграф 1 от този регламент гласи:
„В случаите, когато по отношение на определен продукт дадена организация на производители в сектор „Плодове и зеленчуци“, работеща в определена икономическа област, е смятана за представителна за производството и за производителите в тази област, съответната държава членка може, по искане на организацията на производители, да направи задължителни за производителите, установени в тази икономическа област, които не членуват в организацията, следните правила:
а)      правилата, посочени в член 125а, параграф 1, буква а);
[…]
Първа алинея се прилага, при условие че тези правила:
[…]
б)      са включени в изчерпателния списък в приложение ХVIа;
[…]“.
5        Член 125л от посочения регламент предвижда:
„1.      В случаите, когато междубраншова организация, работеща в конкретен регион или региони на държава членка, се счита за представителна по отношение на производството или търговията, или преработката на даден продукт, съответната държава членка може, по искане на тази междубраншова организация, да направи някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на тази организация, за задължителни за ограничен период за други оператори, работещи във въпросния регион или региони и които не принадлежат към организацията, независимо дали става въпрос за физически лица или групи.
[…]
3.      Правилата, за които може да се иска разширяване на обхвата спрямо други оператори:
а)      имат една от следните цели:
[…]
iv)      правила за търговия;
[…]
4.      Правилата, посочени в буква а), [подточка iv)] […] от параграф 3, не се различават от правилата, определени в приложение ХVIа. […]“.
6        В приложение XVIa („Изчерпателен списък на правилата, чийто обхват може да се разшири до нечленуващи производители в съответствие с член 125е и член 125л“) към същия регламент се съдържа точка 3 със следния текст:
„3.      Правила за търговия
а)      определени дати за започване на събирането на реколтата, колебания в търговията;
б)      изисквания за минимално качество и размер;
в)      подготвяне, представяне, опаковане и маркиране на първия етап от предлагането на пазара;
г)      обозначение на произхода на продукта“.
Регламент № 1308/2013
7        Съгласно член 230, параграф 1 от Регламент № 1308/2013 последният отменя, считано от 1 януари 2014 г., Регламент № 1234/2007.
8        Текстът на съображения 132 и 134 от Регламент № 1308/2013 е следният:
„(132)      „Междубраншовите организации могат да играят важна роля за създаване на условия за диалог между участниците във веригата на доставка, както и за насърчаване на най-добрите практики и прозрачността на пазара.
[…]
(134)      Съществуващите в различните сектори разпоредби, които увеличават ефекта от организациите на производители, техните асоциации и междубраншовите организации, като позволяват на държавите членки, при известни условия, да разширят обхвата на някои правила на тези организации, така че да обхващат и нечленуващите оператори, се оказаха ефективни и следва да бъдат хармонизирани, рационализирани и разширени, така че да обхващат всички сектори“.
9        В част II („Вътрешен пазар“) от този регламент се съдържа дял II, озаглавен „Правила относно предлагането на пазара и организациите на производители“. Глава I („Правила за предлагане на пазара“) от този дял включва раздел 1 („Пазарни стандарти“), в който се съдържа подраздел 2, озаглавен „Секторни или продуктови пазарни стандарти“, който обхваща по-специално членове 74—76 от посочения регламент.
10      Член 74 („Общ принцип“) от същия регламент гласи:
„Продуктите, за които са установени секторни или продуктови пазарни стандарти в съответствие с настоящия раздел, могат да бъдат предлагани на пазара в [Европейския съюз] само ако съответстват на тези стандарти“.
11      Член 75 („Установяване и съдържание“) от Регламент № 1308/2013 предвижда:
„1.      Пазарните стандарти могат да се прилагат за един или повече от следните сектори и продукти:
[…]
б)      плодове и зеленчуци;
в)      преработени плодови и зеленчукови продукти;
[…]
3.      […] пазарните стандарти, посочени в параграф 1, могат да включват едно или повече от следното […]:
[…]
б)      критериите за класификация като категоризиране, тегло, оразмеряване, възраст и категория;
[…]“.
12      Член 76 („Допълнителни изисквания за предлагане на пазара на продукти в сектора на плодовете и зеленчуците от този регламент“) гласи:
„1.      В допълнение, когато е уместно за посочените в член 75 приложими пазарни стандарти, продуктите от сектора на плодовете и зеленчуците, които са предназначени за продажба в прясно състояние на потребителите, могат да бъдат предлагани на пазара само ако са здрави, в добро състояние и с подходящо пазарно качество и ако е посочена държавата на произход.
2.      Пазарните стандарти, посочени в параграф 1, както и всички пазарни стандарти, приложими за сектора на плодовете и зеленчуците, предвидени в съответствие с настоящия подраздел, се прилагат на всеки един от етапите на предлагане на пазара, в това число вноса и износа, и могат да обхващат качеството, категоризирането, теглото, размера, опаковането, амбалажа, съхранението, транспорта, представянето и предлагането на пазара.
3.      Притежателят на продукти от сектора на плодовете и зеленчуците, обхванати от пазарните стандарти, не може да излага тези продукти, да ги предлага за продажба или да ги доставя или предлага на пазара в рамките на Съюза по начин, различен от съответстващия на тези стандарти начин, и има отговорност да осигури съответствие с тези стандарти.
4.      С цел да се гарантира правилното прилагане на изискванията, предвидени в параграф 1 от настоящия член, и за да се отчетат някои специфични ситуации, на [Европейската комисия] се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно специалните дерогации от настоящия член, които са необходими с оглед на правилното му прилагане“.
13      В дял II от част II от Регламент № 1308/2013 се съдържа глава III, озаглавена „Организации и асоциации на производители и междубраншови организации“. В тази глава III се съдържа раздел 3 („Разширяване на обхвата на правилата и задължителни вноски“), част от който е член 164 („Разширяване на обхвата на правилата“), чийто текст е следният:
„1.      В случаите, когато призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, действаща в определена икономическа област или области на държава членка, се счита за представителна по отношение на производството, търговията или преработката на даден продукт, съответната държава членка може, по искане на тази организация, да направи някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на същата организация, задължителни за ограничен период за другите оператори, които действат във въпросната икономическа област или области, независимо дали са физически лица или групи, които не членуват в организацията или асоциацията.
[…]
4.      Правилата, за които може да се иска предвиденото в параграф 1 разширяване на обхвата спрямо други оператори, имат една от следните цели:
а)      предоставяне на информация за производството и пазарите;
б)      по-строги правила за производство от тези на Съюза или от националните правила;
в)      изготвянето на стандартни договори, съобразени с правилата на Съюза;
г)      предлагане на пазара;
д)      опазване на околната среда;
е)      мерки за насърчаване и използване на потенциала на продуктите;
ж)      мерки за защита на биологичното земеделие, както и на наименованията за произход, означенията за качество и географските указания;
з)      изследвания за добавяне на стойност към продуктите, по-специално чрез нови приложения, които не представляват заплаха за общественото здраве;
и)      проучвания за подобряване на качеството на продуктите;
й)      изследвания, по-специално върху методите на отглеждане, които позволяват намалена употреба на продукти за растителна защита или ветеринарно-санитарни продукти и гарантират опазване на почвата и опазване или подобряване на околната среда;
к)      определянето на минимални качества и определяне на минимални стандарти за пакетиране и представяне;
л)      използването на сертифицирани семена и контрол на качеството на продукта;
м)      здравето на животните и на растенията или безопасността на храните;
н)      управление на вторичните продукти.
Посочените правила не трябва да са във вреда на други оператори в съответната държава членка или в Съюза и не трябва да водят до последиците, изброени в член 210, параграф 4 или да са несъвместими с правото на Съюза или действащите национални правила по какъвто и да е друг начин.
[…]“.
14      Член 210 („Споразумения и съгласувани практики на признати междубраншови организации“) от същия регламент предвижда в параграф 4:
„Споразуменията, решенията и съгласуваните практики се обявяват при всички случаи за несъвместими с правилата на Съюза, ако:
а)      могат да доведат до разделяне под каквато и да е форма на пазарите в рамките на Съюза;
б)      могат да засегнат правилното функциониране на организацията на пазара;
в)      могат да предизвикат нарушения на конкуренцията, които не са от съществено значение за постигане на целите на [общата селскостопанска политика], които преследват с дейността си междубраншовите организации;
г)      включват определяне на цени или определяне на квоти;
д)      могат да породят дискриминация или да премахнат конкуренцията по отношение на значителен дял от съответните продукти“.
15      Съгласно член 230, параграф 2 от Регламент № 1308/2013 позоваванията на Регламент № 1234/2007 се считат за позовавания на Регламент № 1308/2013 и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение XIV към последния регламент. От тази таблица на съответствието е видно, че член 113, параграф 1 от Регламент № 1234/2007 съответства на член 75, параграф 1, букви а)—д) и параграф 2 от Регламент № 1308/2013 и че член 113а, параграфи 1—3 от Регламент № 1234/2007 съответства на член 76 от Регламент № 1308/2013. Съгласно посочената таблица на съответствието членове 125е и 125л от Регламент № 1234/2007 съответстват на член 164 от Регламент № 1308/2013.
Регламент за изпълнение № 543/2011
16      Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (ОВ L 157, 2011 г., стр. 1), изменен с Делегиран регламент (ЕС) 2019/428 на Комисията от 12 юли 2018 г. (ОВ L 75, 2019 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент за изпълнение № 543/2011“), предвижда в член 3, параграфи 1 и 2:
„1.      Изискванията на член 113a, параграф 1 от [Регламент № 1234/2007] се наричат общ пазарен стандарт. Подробности относно общия пазарен стандарт са изложени в част A от приложение I към настоящия регламент.
Плодовете и зеленчуците, които не са обхванати от специфичен пазарен стандарт, трябва да съответстват на общия пазарен стандарт. Въпреки това, когато държателят им е в състояние да докаже, че продуктите съответстват на някой от приложимите стандарти, приети от Икономическата комисия за Европа на [Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН)], се смята, че продуктите съответстват на общия пазарен стандарт.
2.      Специфичните пазарни стандарти, посочени в член 113, параграф 1, буква б) от [Регламент № 1234/2007], са изложени в част Б от приложение I към настоящия регламент по отношение на следните продукти:
а)      ябълки,
[…]
в)      киви,
[…]
д)      праскови и нектарини,
[…]“.
17      Част A („Общ пазарен стандарт“) от приложение I към този регламент за изпълнение съдържа раздели, посветени на „[м]инимални[тe] изисквания“, „[м]инимални[тe] изисквания за зрялост“ „[д]опустимо[то] отклонение“ и „[м]аркировка[та]“.
18      Част Б („Специфични пазарни стандарти“) от това приложение съдържа част 1 („Пазарен стандарт за ябълки“), точка III „Разпоредби относно размера“ от която гласи:
„Размерът се определя по диаметъра на най-голямото напречно сечение на плода или по теглото.
[…]
За да се гарантира еднородност по отношение на размера, разликата в размера между продуктите от една и съща опаковка не може да надвишава:
а)      за плодове, чийто размер се определя по диаметъра:
–        5 mm за плодовете от клас „Екстра“ и за плодовете от клас I и клас II, които са опаковани в редици и слоеве. Въпреки това за ябълки от сортовете Bramley’s Seedling (Bramley, Triomphe de Kiel) и Horneburger разликата в диаметъра може да бъде 10 mm, и
–        10 mm за плодовете от клас I, които са опаковани в търговски опаковки или са в насипно състояние в опаковката. Въпреки това за ябълки от сортовете Bramley’s Seedling (Bramley, Triomphe de Kiel) и Horneburger разликата в диаметъра може да бъде 20 mm.
б)      за плодове, чийто размер се определя по теглото:
–        За ябълките от клас „Екстра“ и ябълките от клас I и клас II, които са опаковани в редици и слоеве:
Диапазон (g)
Разлика в теглото (g)
70—90
15 g
91—135
20 g
136—200
30 g
201—300
40 g
> 300
50 g
–        За плодовете от клас I, които са опаковани в търговски опаковки или са в насипно състояние в опаковката:
Диапазон (g)
Еднородност (g)
70—135
35
136—300
70
> 300
100
Няма изискване за еднородност по размер за плодовете от клас II, които са опаковани в търговски опаковки или са в насипно състояние в опаковката.
Сортовете миниатюрни ябълки, които са обозначени с „M“ в допълнението към настоящия стандарт, са освободени от изискванията по отношение на размера. Тези миниатюрни сортове трябва да имат минимална стойност Брикс [изчислена според насоките на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) за извършване на обективни тестове] от 12°“.
19      В част Б от посоченото приложение се съдържа също част 3 („Пазарен стандарт за киви“), точка II, Б („Минимални изисквания за зрялост“) от която предвижда:
„Плодовете киви трябва да бъдат достатъчно развити и да имат задоволителна степен на зрялост.
За да отговарят на това изискване, при опаковане плодовете трябва да са достигнали степен на зрялост най-малко 6,2° Брикс [изчислена според насоките на (ОИСР) за извършване на обективни тестове] или 15 % средно съдържание на сухо вещество, така че да достигнат 9,5° Брикс [изчислена според насоките на (ОИСР) за извършване на обективни тестове] на входа на веригата за дистрибуция“.
20      В тази част Б се съдържа и част 5 („Пазарен стандарт за праскови и нектарини“), точка III („Разпоредби относно размера“) от която гласи:
„[…]
Минималният размер е:
–      56 mm или 85 g за клас „Екстра“,
–      51 mm или 65 g за клас I и клас II.
В периода 1 юли—31 октомври (в северното полукълбо) и 1 януари—30 април (в южното полукълбо) не се предлагат на пазара плодове с размери под 56 mm или 85 g.
[…]“.
Международното право
21      Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) е създадена през 1947 г. с Резолюция 36 (IV) от 28 март 1947 г. на Икономическия и социален съвет на Организацията на обединените нации (Ecosoc). Понастоящем тя обхваща 56 държави от Европа (включително всички държави — членки на Съюза), от Общността на независимите държави и от Северна Америка. Тъй като Съюзът не е член на Организацията на обединените нации, той не е член и на ИКЕ на ООН. В замяна на това Съюзът участва в ИКЕ на ООН като наблюдател.
22      В рамките на ИКЕ на ООН съществува работна група по стандарти за качество на селскостопанските продукти, която е приела стандарта CEE-ONU FFV-15 относно предлагането на пазара и контрола за търговско качество на краставиците. В редакцията си от 2017 г., приложима към споровете в главните производства, този стандарт предвижда в точка III, озаглавена „Разпоредби относно размера“:
„Размерът се определя от теглото или от съчетанието на диаметъра и дължината.
Определянето на еднороден размер е задължително за категориите „Екстра“ и „I“.
За да се гарантира еднороден размер за продуктите от една и съща опаковка, трябва да се приложи една от следните две възможности:
a)      Определяне на размера според теглото
Диапазонът на тегло не трябва да надвишава:
150 g, когато най-малката бройка е с тегло поне 400 g;
100 g, когато най-малката бройка е с тегло между 180 и 400 g;
Краставиците с тегло, по-малко от 180 g, трябва да бъдат достатъчно еднородни в теглото си.
б)      Определяне на размера според дължината и диаметъра си
Диапазонът на дължина не трябва да надвишава 5 cm, а краставите трябва да имат разумно еднороден диаметър“.
Френското право
23      Член L. 632‑2-1, втора алинея от Code rural et de la pêche maritime (Кодекс за селските райони и за морския риболов) гласи:
„[Междубраншовите организации] могат да определят, в рамките на междубраншови споразумения, стандартни договори, за които могат да поискат от административния орган разширяване на обхвата, включващи образци […], както и клаузи относно мерки за регулиране на обемите с цел адаптиране на предлагането към търсенето. […]“.
24      Член L. 632‑3 от този кодекс предвижда:
„Обхватът на споразуменията, сключени в рамките на призната междубраншова организация, може да бъде разширен за определен срок изцяло или отчасти от компетентния административен орган, когато предвиждат съвместни дейности или дейности от съвместен интерес, които са в съответствие с общия интерес и са съвместими със законодателството на Европейския съюз“.
25      Съгласно член L. 632‑4 от посочения кодекс:
„[…]
Разширяването на обхвата на споразуменията[, сключени в рамките на призната междубраншова организация,] зависи и от спазването на условията, предвидени в правото на Европейския съюз, приложимо към тези споразумения.
[…]
Когато се вземе решение за разширяване на обхвата, така предвидените мерки са задължителни за всички представители на професиите, съставляващи тази междубраншова организация.
[…]“.
Споровете в главните производства и преюдициалните въпроси
Дело C‑501/22
26      Interfel е междубраншова селскостопанска организация, призната на основание член L. 632‑1 от Сode rural et de la pêche maritime. На 10 юни 2020 г. тя сключва междубраншово споразумение, озаглавено „Праскови — нектарини — размер“, за стопанските 2021—2023 г. (наричано по-нататък „споразумението за праскови — нектарини“), в което се предвижда по-специално забрана за предлагане на пазара на праскови или нектарини с малък размер (размер D) през целия съответен период на предлагане. Interfel отправя искане до министъра за разширяване на обхвата на това междубраншово споразумение спрямо други оператори, като обосновава това искане с желанието да се гарантира качеството на продаваните на потребителите плодове.
27      С решение от 7 септември 2020 г. министърът отказва да уважи искането. Interfel подава жалба пред Conseil d’État (Държавен съвет, Франция) за отмяна на това решение.
28      Conseil d’État посочва, че споразумението за праскови — нектарини предвижда, че към произведените във Франция праскови и нектарини, предназначени за продажба на френския пазар и за износ, се прилага минимален размер от 56 mm или 85 g на всички етапи от предлагането на пазара и през цялата съответна стопанска година. Тези разпоредби обаче били по-строги от разпоредбите на точка III, част 5, част Б от приложение I към Регламент за изпълнение № 543/2011.
29      Conseil d’État добавя, че Interfel е изтъкнала по-специално основанието, че министърът няма право да откаже да разшири обхвата на споразумението за праскови — нектарини спрямо други оператори. Според Conseil d’État при разглеждането на това основание следва да се отговори на въпроса дали член 164, параграф 4 от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че позволява да се разшири спрямо други оператори обхватът на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от предписаните в правната уредба на Съюза, не само относно „правилата за производство“ по смисъла на буква б) от посочения параграф 4, но и по отношение на всички правила, свързани с една или няколко от целите, посочени в букви а) и в)—н) от този параграф 4, и по-специално на въпроса дали тази разпоредба позволява да се приемат под формата на междубраншово споразумение правила за предлагане на пазара на плодове или зеленчуци, спадащи към определена категория, които са по-строги от предвидените в правната уредба на Съюза, и обхватът на тези правила да се разшири спрямо всички оператори.
30      При тези обстоятелства Conseil d’État решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли член 164 от Регламент [№ 1308/2013] да се тълкува в смисъл, че позволява разширяване на обхвата на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от предписаните в правната уредба на Съюза, не само в областта на „правилата за производство“, посочени в буква б) от [параграф 4 на] този член, но и във всички области, посочени в букви a) и в)—н) [от този параграф 4], за които той предвижда, че може да се поиска разширяване на обхвата на междубраншово споразумение, и по-специално дали този член позволява — при положение че правната уредба на Съюза предвижда правила за предлагане на пазара за даден клас плодове или зеленчуци — приемането на по-стриктни правила под формата на междубраншово споразумение и разширяването на обхвата им по отношение на всички оператори?“.
Дело C‑502/22
31      На 10 юни 2020 г. Interfel сключва междубраншово споразумение, озаглавено „Краставици сорт дълги или холандски“, за стопанските 2021—2023 г. (наричано по-нататък „споразумението за краставици“). Interfel отправя искане до министъра за разширяване на обхвата на това междубраншово споразумение спрямо други оператори, като обосновава това искане с желанието да се гарантира качеството на продаваните на потребителите краставици.
32      С решение от 7 септември 2020 г. министърът отказва да уважи искането. Interfel подава жалба пред Conseil d’État за отмяна на това решение.
33      Conseil d’État посочва, че споразумението за краставици предвижда, че размерът на краставиците, произведени в континенталната територия на Франция и продавани в категория „Екстра“ или „I“, се определя единствено от теглото, без да се взема предвид никаква скàла на размерите, съчетаваща диаметъра и дължината, че минималното им тегло е 250 g и че за краставиците от категория „Екстра“ или „I“ е задължителен еднороден размер, като една опаковка трябва да съдържа само продукти, съответстващи на една и съща категория според определената скàла на размерите. Според Conseil d’État тези разпоредби са по-строги от произтичащите, от една страна, от общия пазарен стандарт по смисъла на член 3, параграф 1 от Регламент № 543/2011, в който изобщо не е посочено правило за размер на продуктите, и от друга страна, от стандарта CEE-ONU FFV-15 относно сертифицирането, предлагането на пазара и контрола на търговското качество на краставиците.
34      Conseil d’État добавя, че Interfel е изтъкнала по-специално основанието, че министърът няма право да откаже да разшири обхвата на споразумението за краставици спрямо други оператори. Според Conseil d’État при разглеждането на това основание следва да се отговори на въпроса дали член 164, параграф 4 от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че позволява да се разшири спрямо други оператори обхватът на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от предписаните в правната уредба на Съюза, не само относно „правилата за производство“ по смисъла на буква б) от този параграф 4, но и по отношение на всички правила, свързани с една или няколко от целите, посочени в букви а) и в)—н) от същия параграф 4, и от друга страна, че при липсата на специфични правила за дадена категория плодове или зеленчуци, предвидени в правото на Съюза, той позволява да се разшири спрямо други оператори обхватът на такива споразумения, предвиждащи по-строги правила от съдържащите се в приложимите стандарти, приети от ИКЕ на ООН.
35      При тези обстоятелства Conseil d’État решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      Трябва ли член 164 от Регламент [№ 1308/2013] да се тълкува в смисъл, че позволява разширяване на обхвата на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от предписаните в правната уредба на Съюза, не само в областта на „правилата за производство“, посочени в буква б) от [параграф 4 на] този член, но и във всички области, посочени в букви a) и в)—н) [от този параграф 4], за които той предвижда, че може да бъде поискано разширяване на обхвата на междубраншово споразумение?
2)      Трябва ли при липсата на специфични правила на Съюза за даден клас плодове или зеленчуци, член 164 от Регламент № 1308/2013 да се тълкува в смисъл, че позволява разширяване на обхвата на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от приложимите стандарти, приети от [ИКЕ на ООН], към които препраща правото [на Съюза]?“.
Дело C‑503/22
36      На 10 юни 2020 г. Interfel сключва междубраншово споразумение, озаглавено „Ябълки — размер по теглото“, за стопанските 2021—2023 г. (наричано по-нататък „споразумението за ябълки“). Interfel отправя искане до министъра за разширяване на обхвата на това междубраншово споразумение към други оператори, като обосновава това искане с грижата да се гарантира качеството на продаваните на потребителите плодове.
37      С решение от 20 ноември 2020 г. министърът отказва да уважи искането. Conseil d’État отбелязва, че това решение от 20 ноември 2020 г. трябва да се смята за решение за оттегляне на решението за уважаване на искането на Interfel за разширяване на обхвата, считано за прието по силата на член L. 632‑4 от Code rural et de la pêche maritime, при липсата на изрично решение по посоченото искане за разширяване на обхвата към момента на изтичане на предвидения срок за проучване, който е бил продължен до 7 ноември 2020 г. Interfel подава жалба пред Conseil d’État за отмяна на посоченото решение от 20 ноември 2020 г.
38      Conseil d’État посочва, че споразумението за ябълки, от една страна, предвижда определяне на размера единствено по теглото, като по този начин се изключва предвидената в точка III, част 1, част Б от приложение I към Регламент за изпълнение № 543/2011 възможност за определяне на размера по диаметъра, и от друга страна, уговаря, че ябълките от клас I и клас II, подредени на слоеве в редици или едни върху други в една и съща опаковка, трябва да отговарят на един от определените в него 14 диапазона за размера и че ябълките от клас I, които се предлагат в насипно състояние в една и съща опаковка, трябва да отговарят на осем определени в него диапазона, описани по-подробно от предвидените в точка III, част 1, част Б от приложение I към Регламент за изпълнение № 543/2011.
39      Conseil d’État добавя, че Interfel е изтъкнала по-специално основанието, че министърът няма право да оттегли решението си да уважи искането за разширяване на обхвата на споразумението за ябълки спрямо други оператори. Според Conseil d’État при разглеждането на това основание следва да се отговори на въпроса дали член 164, параграф 4 от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че позволява да се разшири спрямо други оператори обхватът на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от предписаните в правната уредба на Съюза, не само относно „правилата за производство“ по смисъла на буква б) от посочения параграф 4, но и по отношение на всички правила, свързани с една или няколко от целите, посочени в букви а) и в)—н) от този параграф 4. Ако отговорът на този въпрос е различен според това дали става въпрос за „правила за предлагане на пазара“ по смисъла на буква г) от посочения параграф 4, или за „минимални стандарти за пакетиране и представяне“ по смисъла на буква к) от него, Conseil d’État иска да се установи дали определянето на диапазони за размера, предназначени да гарантират еднородността на продуктите от една и съща опаковка, спада към тези правила или към тези стандарти.
40      При тези обстоятелства Conseil d’État решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      „Трябва ли член 164 от Регламент [№ 1308/2013] да се тълкува в смисъл, че позволява разширяване на обхвата на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от предписаните в правната уредба на Съюза, не само в областта на „правилата за производство“, посочени в буква б) от [параграф 4 на] този член, но и във всички области, посочени в букви a) и в)—н) [от този параграф 4], за които той предвижда, че може да се поиска разширяване на обхвата на междубраншово споразумение, и по-специално дали този член позволява — при положение че правната уредба на Съюза предвижда правила за предлагане на пазара и опаковане за даден клас плодове или зеленчуци — приемането на по-стриктни правила чрез междубраншово споразумение и разширяването на обхвата им по отношение на всички оператори?“.
2)      Ако отговорът на този въпрос е различен според това дали става въпрос за „правила за предлагане на пазара“ по смисъла на буква г) [от параграф 4] от този член, или за „минималните стандарти за пакетиране и представяне“, посочени в буква к) от [този параграф 4], определянето на диапазони за размера, предназначени да гарантират еднородността на продуктите от една и съща опаковка, спада ли към правилата за предлагане на пазара или към стандартите в областта на пакетирането?“.
Дело C‑504/22
41      На 10 юни 2020 г. Interfel сключва междубраншово споразумение, озаглавено „Киви Hayward — дата на събиране на реколтата и на предлагане на пазара — Зрялост“, за стопанските 2021—2023 г. (наричано по-нататък „споразумението за киви“). Interfel отправя искане до министъра за разширяване на обхвата на това междубраншово споразумение към други оператори, като обосновава това искане с грижата да се гарантира качеството на продаваните на потребителите плодове.
42      С решение от 22 октомври 2020 г. министърът отказва да уважи искането. Interfel подава жалба пред Conseil d’État за отмяна на това решение.
43      Conseil d’État посочва, че споразумението за киви предвижда, че тези плодове, получени от култивираното растение Actinidia Deliciosa от сорта Hayward, произведено във Франция, не могат да се берат преди 10 октомври и да се предлагат на пазара във Франция преди 6 ноември. Тези разпоредби били по-строги от разпоредбите на точка II, Б, част 3, част Б от приложение I към Регламент за изпълнение № 543/2011, които освен минималните изисквания за зрялост не предвиждали никакво условие относно датите на прибиране на реколтата или предлагането на пазара.
44      Conseil d’État добавя, че Interfel е изтъкнала по-специално основанието, че министърът няма право да откаже да разшири обхвата на споразумението за киви спрямо други оператори. Според Conseil d’État при разглеждането на това основание следва да се отговори на въпроса, първо, дали член 164, параграф 4 от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че позволява да се разшири спрямо други оператори обхватът на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от предписаните в правната уредба на Съюза, не само относно „правилата за производство“ по смисъла на буква б) от посочения параграф 4, но и по отношение на всички правила, свързани с една или няколко от целите, посочени в букви а) и в)—н) от този параграф 4, и второ, дали определянето на дати за събиране на реколтата, от една страна, и на дати за предлагане на пазара, от друга страна, попада в приложното поле на правилата, които могат да бъдат установени чрез междубраншово споразумение, чийто обхват може да бъде разширен съгласно член 164 от Регламент № 1308/2013, и ако това е така, дали определянето на такива дати попада в приложното поле на „правилата за производство“ по смисъла на буква б) от същия параграф 4, или, както преди това е било предвидено в приложение XVIa към Регламент № 1234/2007, към прилагането на „правилата за предлагане на пазара“.
45      При тези обстоятелства Conseil d’État решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      Трябва ли член 164 от Регламент [№ 1308/2013] да се тълкува в смисъл, че позволява разширяване на обхвата на междубраншови споразумения, предвиждащи по-строги правила от предписаните в правната уредба на Съюза, не само в областта на „правилата за производство“, посочени в буква б) от [параграф 4 на] този член, но и във всички области, посочени в букви a) и в)—н) [от този параграф 4], за които той предвижда, че може да бъде поискано разширяване на обхвата на междубраншово споразумение?
2)      Спада ли определянето на дати за събиране на реколтата, от една страна, и на дати за предлагане на пазара, от друга страна, към правилата, които могат да бъдат установени чрез междубраншово споразумение, чийто обхват може да бъде разширен на основание член 164 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, и ако случаят е такъв, спада ли определянето на такива дати за събиране на реколтата и за предлагане на пазара към „правилата за производство“, посочени в буква б) от [параграф 4 на] този член, или спада — както се е предвиждало по-рано в приложение XVIа към Регламент [№ 1234/2007] — към „правилата за предлагане на пазара“, които понастоящем са посочени в буква г) от [този параграф 4]?“.
46      С решение на председателя на Съда от 9 септември 2022 г. дела C‑501/22—C‑504/22 са съединени за целите на писмената и устната фаза на производството и на съдебното решение.
По преюдициалните въпроси
По втория въпрос по дело C‑504/22
47      С втория си въпрос по дело C‑504/22, който следва да се разгледа на първо място, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 164 от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че в приложното поле на този член попада определянето чрез споразумение, решение или съгласувана практика, договорени в рамките на призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, на дати за събиране на реколтата или на дати за предлагане на селскостопански продукт на пазара.
48      В това отношение следва да се отбележи, че съгласно точка 3, буква а) от приложение XVIa към Регламент № 1234/2007 датите, предвидени за започване на събирането на реколтата и колебания в търговията, се съдържат като правила за търговия в изчерпателния списък на правилата, чийто обхват може да се разшири до нечленуващи производители в съответствие с член 125е и член 125л от този регламент. Съгласно член 230 от Регламент № 1308/2013 тези членове съответстват на член 164 от него.
49      Освен това с параграф 1 от посочения член 230 се отменя приложение XVIa към Регламент № 1234/2007. Член 164 от Регламент № 1308/2013 предвижда в параграф 4, че правилата, за които може да се иска разширяване на обхвата спрямо други оператори, се отнасят до една от предвидените в този параграф цели, сред които е предлагането на пазара. Последният регламент обаче не съдържа разпоредба, аналогична на точка 3 от посоченото приложение, съдържащо изчерпателен списък на правилата за предлагане на пазара, чийто обхват може да се разшири спрямо други оператори. При тези обстоятелства трябва да се приеме, че Регламент № 1308/2013 се отнася до „предлагането на пазара“ в широк смисъл.
50      От това следва, че като не е упоменал по Регламент № 1308/2013 изчерпателен списък на правилата за предлагане на пазара, чийто обхват може да се разшири до нечленуващи оператори, законодателят на Съюза във всички случаи не е възнамерявал да ограничи в това отношение обхвата на член 164 от този регламент в сравнение с обхвата на съответните разпоредби от Регламент № 1234/2007, които е отменил.
51      Ето защо на втория въпрос по дело C‑504/22 следва да се отговори, че член 164 от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че в приложното поле на този член попада определянето чрез споразумение, решение или съгласувана практика, договорени в рамките на призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, на дати за събиране на реколтата или на дати за предлагане на селскостопански продукт на пазара.
По въпросите по дела C‑501/22 и C‑502/22, както и по първите въпроси по дела C‑503/22 и C‑504/22
52      С въпроса си по дело C‑501/22, с въпросите си по дело C‑502/22, както и с първите въпроси по дела C‑503/22 и C‑504/22, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 164, параграфи 1 и 4 от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка може по искане на призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, която действа в определена икономическа област или области на тази държава членка и се счита за представителна по отношение на производството, търговията или преработката на даден продукт, да направи някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на тази организация на производители, асоциация на организации на производители или междубраншова организация, задължителни за други оператори, които действат в тези икономически области и не са членове на посочената организация на производители, асоциация на организации на производители или междубраншова организация, когато правилата, предвидени в тези споразумения, решения или съгласувани практики и свързани с една или няколко от целите, посочени в параграф 4, букви а) и в)—н) от този член, са по-строги от предписаните в правната уредба на Съюза или от съдържащите се в приложимите стандарти, приети от ИКЕ на ООН.
53      Съгласно постоянната практика на Съда, за да се тълкува дадена разпоредба от правото на Съюза, трябва да се вземе предвид не само нейният текст, но и контекстът ѝ, както и целите, преследвани от правната уредба, от която тя е част (решение от 28 октомври 2022 г., Generalstaatsanwaltschaft München (Екстрадиция и ne bis in idem), C‑435/22 PPU, EU:C:2022:852, т. 67 и цитираната съдебна практика).
54      Освен това съгласно постоянната съдебна практика, когато една разпоредба от правото на Съюза подлежи на различни тълкувания, предимство трябва да се отдаде на това, което може да запази нейното полезно действие (решение от 7 март 2018 г., Cristal Union, C‑31/17, EU:C:2018:168, т. 41 и цитираната съдебна практика).
55      В случая следва изводът, че макар за разлика от текста на член 164, параграф 4, буква б) от Регламент № 1308/2013 текстът на член 164, параграф 4, букви а) и в)—н) от него да не се отнася до правила, които са „по-строги […] от тези на Съюза или от националните правила“, последният текст не изключва изрично възможността за разширяване спрямо други оператори на обхвата на правила, които са по-строги от предписаните в правната уредба на Съюза.
56      Що се отнася до контекста, в който се вписва член 164, параграфи 1 и 4 от Регламент № 1308/2013, следва да се констатира, че този член 164, който е част от раздел 3 („Разширяване на обхвата на правилата и задължителни вноски“) от глава III от този регламент, представлява основание за разширяване на обхвата на някои правила, приети от призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, спрямо операторите, които не са членове на съответната организация. Подобна възможност за разширяване на обхвата трябва да се разбира с оглед на член 74 от този регламент, съгласно който продуктите, за които са установени секторни или продуктови пазарни стандарти, могат да бъдат предлагани на пазара в Съюза само ако съответстват на тези стандарти.
57      Така от член 74 следва, че всеки оператор, независимо дали е член на призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, е длъжен да спазва предвидените в посочените стандарти правила, за да може да предлага продуктите си на пазара.
58      Следователно разпоредбите на член 164, параграф 4, букви а) и в)—н) от Регламент № 1308/2013 биха били лишени от полезно действие, ако държава членка не може да направи задължителни правила, предвидени със споразумение като посоченото в параграф 1 от този член, надхвърлящи рамките на правилата, които вече се налагат във връзка с пазарните стандарти, приложими по силата на правната уредба на Съюза.
59      Впрочем това тълкуване е в съответствие с целите, посочени в съображения 132 и 134 от Регламент № 1308/2013. Както е посочено в първото от тях, междубраншовите организации могат да играят важна роля за създаване на условия за диалог между участниците във веригата на доставка, както и за насърчаване на най-добрите практики и прозрачността на пазара. Както е видно от второто от тях, законодателят на Съюза е приел, че съществуващите в различните сектори разпоредби, които увеличават ефекта от организациите на производители, техните асоциации и междубраншовите организации, като позволяват на държавите членки, при известни условия, да разширят обхвата на някои правила на тези организации, така че да обхващат и нечленуващите оператори, се оказаха ефективни и следва да бъдат хармонизирани, рационализирани и разширени, така че да обхващат всички сектори.
60      В това отношение следва да се подчертае, че съгласно член 164, параграф 1 от Регламент № 1308/2013 такова разширяване на обхвата не е задължително, а представлява само възможност за съответната държава членка, която преценява самостоятелно целесъобразността на това разширяване.
61      Що се отнася обаче до упражняването на тази възможност и за да се гарантира, че това упражняване допринася за постигането на целите, припомнени в точка 59 от настоящото решение, член 164, параграф 4 от Регламент № 1308/2013 предвижда, че разширяването на обхвата на такива правила спрямо операторите, които не са членове на организацията или асоциацията, в рамките на която същите правила са приети, е изключено, когато последните са във вреда на тези оператори, водят до последиците, изброени в член 210, параграф 4 от този регламент, или са несъвместими с правото на Съюза или с действащата национална правна уредба.
62      Освен това по отношение на приетите от ИКЕ на ООН стандарти следва да се отбележи, че член 3, параграф 1 от Регламент № 543/2011, тълкуван във връзка с член 76 от Регламент № 1308/2013, предвижда, че изискванията, посочени в последната разпоредба, се наричат общ пазарен стандарт, на който трябва да съответстват плодовете и зеленчуците, които не са обхванати от специфичен пазарен стандарт, като същевременно обаче предвижда, че когато държателят им е в състояние да докаже, че продуктите съответстват на някой от стандартите на ИКЕ на ООН, се смята, че те съответстват на общия пазарен стандарт. От това следва, че съображенията, изложени в точки 55—61 от настоящото решение, важат mutatis mutandis за приетите от ИКЕ на ООН стандарти.
63      С оглед на всички изложени по-горе съображения на въпроса по дело C‑501/22, на въпросите по дело C‑502/22, както и на първите въпроси по дела C‑503/22 и C‑504/22 следва да се отговори, че член 164, параграфи 1 и 4 от Регламент № 1308/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка може по искане на призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, която действа в определена икономическа област или области на тази държава членка и се счита за представителна по отношение на производството, търговията или преработката на даден продукт, да направи някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на тази организация на производители, асоциация на организации на производители или междубраншова организация, задължителни за други оператори, които действат в тези икономически области и не са членове на посочената организация на производители, асоциация на организации на производители или междубраншова организация, когато правилата, предвидени в тези споразумения, решения или съгласувани практики и свързани с една или няколко от целите, посочени в параграф 4, букви а) и в)—н) от този член, са по-строги от предписаните в правната уредба на Съюза или от съдържащите се в приложимите стандарти, приети от ИКЕ на ООН.
По втория въпрос по дело C‑503/22
64      Вторият въпрос по дело C‑503/22 е поставен само в случай че отговорът на първия въпрос по това дело би бил различен според това дали става въпрос за „правила за предлагане на пазара“ по смисъла на член 164, параграф 4, буква в) от Регламент № 1308/2013, или за „минимални стандарти за пакетиране и представяне“ по смисъла на член 164, параграф 4, буква к) от него.
65      Тъй като настоящият случай не е такъв, не следва да се отговаря на втория въпрос.
По съдебните разноски
66      С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (пети състав) реши:
1)      Член 164 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007
трябва да се тълкува в смисъл, че
в приложното поле на този член попада определянето чрез споразумение, решение или съгласувана практика, договорени в рамките на призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, на дати за събиране на реколтата или на дати за предлагане на селскостопански продукт на пазара.
2)      Член 164, параграфи 1 и 4 от Регламент № 1308/2013
трябва да се тълкува в смисъл, че
държава членка може по искане на призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, която действа в определена икономическа област или области на тази държава членка и се счита за представителна по отношение на производството, търговията или преработката на даден продукт, да направи някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на тази организация на производители, асоциация на организации на производители или междубраншова организация, задължителни за други оператори, които действат в тези икономически области и не са членове на посочената организация на производители, асоциация на организации на производители или междубраншова организация, когато правилата, предвидени в тези споразумения, решения или съгласувани практики и свързани с една или няколко от целите, посочени в параграф 4, букви а) и в)—н) от този член, са по-строги от предписаните в правната уредба на Европейския съюз или от съдържащите се в приложимите стандарти, приети от Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН).
Подписи
*      Език на производството: френски.