62024CJ0155
HOTĂRÂREA CURȚII (Marea Cameră)
21 aprilie 2026 (
*1
)
„Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe – Directiva 2014/40/UE – Articolul 3 alineatul (1) – Niveluri maxime ale emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon – Articolul 4 alineatul (1) – Metode de măsurare – Măsurarea nivelurilor emisiilor pe baza standardelor ISO vizate la acest articol 4 alineatul (1) – Standarde nepublicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene – Opozabilitatea acestor standarde ISO – Articolul 2 TUE – Valoarea statului de drept – Cerința privind accesul liber la asemenea standarde”
În cauza C‑155/24,
având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Curtea de Apel pentru Contencios Administrativ în materie Economică, Țările de Jos), prin decizia din 27 februarie 2024, primită de Curte la 28 februarie 2024, în procedura
Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit,
Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport,
Philip Morris Benelux BV,
Philip Morris Investments BV,
JT International Company Netherlands BV,
Vereniging Nederlandse Sigaretten- & Kerftabakfabrikanten,
Van Nelle Tabak Nederland BV,
British American Tobacco International (Holdings) BV
împotriva
Stichting Rookpreventie Jeugd,
CURTEA (Marea Cameră),
compusă din domnul K. Lenaerts, președinte, domnul T. von Danwitz, vicepreședinte, domnii F. Biltgen și I. Jarukaitis, doamnele M. L. Arastey Sahún și I. Ziemele, domnul J. Passer, doamna O. Spineanu‑Matei și domnul M. Condinanzi, președinți de cameră, domnii S. Rodin (raportor), A. Kumin, N. Jääskinen, D. Gratsias, M. Gavalec și B. Smulders, judecători,
avocat general: domnul N. Emiliou,
grefier: doamna A. Lamote, administratoare,
având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 10 martie 2025,
luând în considerare observațiile prezentate:
–
pentru Philip Morris Benelux BV și Philip Morris Investments BV, de Y. E. A. Buruma și R. de Bree, advocaten;
–
pentru JT International Company Netherlands BV, de T. Heystee, M. Immerzeel, W. Knibbeler și A. Pliego Selie, advocaten;
–
pentru Van Nelle Tabak Nederland BV, de H. M. Pannekoek, C. E. Schillemans și A. B. van der Pol, advocaten;
–
pentru British American Tobacco International (Holdings) BV, de J. A. M. Mischie, J. Tuijp și H. J. van den Bos, advocaten;
–
pentru Stichting Rookpreventie Jeugd, de J. A. M. A. Sluysmans, advocaat;
–
pentru guvernul neerlandez, de E. M. M. Besselink și K. Bulterman, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul bulgar, de S. Ruseva și R. Stoyanov, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul ceh, de T. Müller, M. Smolek și J. Vláčil, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul maghiar, de M. Z. Fehér și K. Szíjjártó, în calitate de agenți;
–
pentru guvernul portughez, de P. Barros da Costa, A. Cunha și C. Freire, în calitate de agenți;
–
pentru Comisia Europeană, de T. S. Bohr, M. Burón Pérez, Ș. Ciubotaru, F. van Schaik și H. van Vliet, în calitate de agenți,
după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 4 septembrie 2025,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 2 punctul 21, a articolului 3 alineatul (1) și a articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (JO 2014, L 127, p. 1), precum și a principiilor securității juridice și preciziei legii aplicabile.
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (Autoritatea neerlandeză pentru controlul produselor alimentare și al produselor de consum, denumită în continuare „NVWA”), Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport (secretarul de stat pentru sănătate publică, bunăstarea și sport, Țările de Jos) (denumit în continuare „secretarul de stat”), Philip Morris Benelux BV, Philip Morris Investments BV, JT International Company Netherlands BV, Vereniging Nederlandse Sigaretten- & Kerftabakfabrikanten, Van nelle Tabak Nederland BV și British American Tobacco International (Holdings) BV, pe de o parte, și Stichting Rookpreventie Jeugd (Fundația pentru prevenirea fumatului în rândul tinerilor, Țările de Jos) (denumită în continuare „Fundația”), pe de altă parte, în legătură cu metoda de măsurare a nivelurilor emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon ale țigaretelor.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
Regulamentul (CE) nr. 1049/2001
3
Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76) prevede la alineatul (2):
„Instituțiile resping cererile de acces la un document în cazul în care divulgarea conținutului ar putea aduce atingere protecției:
–
intereselor comerciale ale unei anume persoane fizice sau juridice, inclusiv în ceea ce privește proprietatea intelectuală;
[…]
cu excepția cazului în care un interes public superior justifică divulgarea conținutului documentului în cauză.”
Directiva 2014/40
4
Considerentul (8) al Directivei 2014/40 are următorul cuprins:
„În conformitate cu articolul 114 alineatul (3) [TFUE], un nivel înalt de protecție a sănătății ar trebui să constituie baza unei propuneri legislative și ar trebui să fie avute în vedere în special noile progrese științifice. Produsele din tutun nu sunt mărfuri obișnuite și, având în vedere efectele deosebit de dăunătoare ale tutunului asupra sănătății umane, protejarea sănătății ar trebui să aibă o importanță mare, în special pentru a reduce prevalența fumatului în rândul tinerilor.”
5
Articolul 2 din această directivă stipulează la punctul 21:
„În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
[…]
21.
«emisii» înseamnă substanțe care sunt eliberate atunci când un produs din tutun sau un produs conex este utilizat potrivit destinației sale, cum ar fi substanțele care se găsesc în fum sau substanțele eliberate în timpul procesului de utilizare a produselor din tutun care nu ard”.
6
Articolul 3 din directiva menționată prevede la alineatul (1):
„Nivelurile emisiilor țigaretelor introduse pe piață sau fabricate în statele membre («niveluri maxime ale emisiilor») nu sunt mai mari de:
(a)
10 mg de gudron per țigaretă;
(b)
1 mg de nicotină per țigaretă;
(c)
10 mg de monoxid de carbon per țigaretă.”
7
Potrivit articolului 4 alineatele (1) și (2) din aceeași directivă:
„(1)   Emisiile de gudron, nicotină și monoxid de carbon ale țigaretelor se măsoară pe baza standardului ISO 4387 pentru gudron, a standardului ISO 10315 pentru nicotină și a standardului ISO 8454 pentru monoxid de carbon.
Exactitatea măsurătorilor referitoare la gudron, nicotină și monoxid de carbon se stabilește în conformitate cu standardul ISO 8243.
(2)   Măsurătorile menționate la alineatul (1) se verifică de către laboratoarele autorizate și monitorizate de autoritățile competente ale statelor membre.
Laboratoarele respective nu sunt deținute și nici controlate în mod direct sau indirect de către industria tutunului.
[…]”
8
Articolul 23 din Directiva 2014/40 prevede la alineatul (2):
„Statele membre se asigură că produsele din tutun și produsele conexe care nu sunt conforme cu prezenta directivă, inclusiv cu actele de punere în aplicare și cu actele delegate prevăzute în prezenta directivă, nu sunt introduse pe piață. […]”
Dreptul neerlandez
9
Articolul 2.1 alineatul (1) din Besluit houdende samenvoeging van de algemene maatregelen van bestuur op basis van de Tabakswet tot één besluit (Tabaks- en rookwarenbesluit) [Decretul privind reunirea într‑un singur decret a măsurilor administrative generale pe baza Legii privind tutunul (Decretul privind produsele din tutun și produsele pentru fumat)] din 14 octombrie 2015 (Stb. 2015, nr. 398), prevede:
„Nivelurile maxime ale emisiilor unei țigarete introduse pe piață sau produse respectă dispozițiile articolului 3 alineatul (1) din Directiva [2014/40].”
10
Articolul 2.1 din Regeling van de Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport houdende regels inzake de productie, de presentatie en de verkoop van tabaksproducten en aanverwante producten (Tabaks- en rookwarenregeling) [Regulamentul secretarului de stat pentru sănătate publică, bunăstare și sport privind normele referitoare la fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe (Regulamentul ministerial privind produsele din tutun și produsele pentru fumat)] din 10 mai 2016 (Stcrt. 2016, nr. 25446), stipulează:
„1.   Metodele de examinare care determină în mod exclusiv dacă o țigaretă îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 2.1 alineatul (1) din decret sunt desemnate ca măsuri care îndeplinesc următoarele standarde:
a.
NEN‑ISO 4387:2000/A1:2008 Țigarete – Determinarea, în ceea ce privește nivelul emisiilor de gudron, a conținutului total de materie particulată totală și de materie particulată anhidră fără nicotină utilizând o mașină de fumat analitică de rutină;
b.
NEN‑ISO 10315:2013 Țigarete – Determinarea, în ceea ce privește nivelul emisiilor de nicotină, a conținutului de nicotină din condensatele de fum – Metodă prin cromatografie gazoasă;
c.
NEN‑ISO 8454:2007/A1:2009 Țigarete – Determinarea, în ceea ce privește nivelul emisiilor de monoxid de carbon, a conținutului de monoxid de carbon în faza gazoasă a fumului de țigaretă – Metoda IRND.
2.   Rezultatele măsurătorilor se verifică în raport cu standardul NEN‑ISO 8243:2013 Țigarete – Eșantionare.”
Litigiul principal și întrebările preliminare
11
Printr‑o scrisoare din 31 iulie 2018, Fundația a solicitat NVWA să se asigure că țigaretele cu filtru propuse spre vânzare consumatorilor din Țările de Jos respectă nivelurile maxime ale emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon stabilite la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2014/40, atunci când sunt utilizate potrivit destinației lor. Fundația a mai solicitat NVWA să oblige, printr‑o măsură coercitivă administrativă, producătorii, importatorii și distribuitorii de produse din tutun să retragă de pe piață țigaretele cu filtru care nu respectau aceste niveluri maxime ale emisiilor.
12
Această cerere de adoptare a unei măsuri coercitive se întemeia pe un studiu realizat de Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu (Institutul Național pentru Sănătate Publică și Mediu, Țările de Jos) la 13 iunie 2018, din care reieșea că, dacă s‑ar aplica metoda de măsurare așa‑numită „Canadian Intense”, iar nu cea prevăzută la articolul 4 din Directiva 2014/40, toate țigaretele cu filtru vândute în Țările de Jos ar depăși cu mult nivelurile maxime ale emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon stabilite la articolul 3 alineatul (1) din această directivă. Fundația consideră că metoda de măsurare prevăzută de standardele ISO 4387, 10315, 8454 și 8243, la care se referă articolul 4 alineatul (1) din directiva menționată, nu ține seama de faptul că, în practică, microperforațiile unui filtru de țigarete sunt obturate de degetele și de buzele fumătorului și că acesta ar inhala cantități de gudron, nicotină și monoxid de carbon mult mai mari decât nivelurile maxime ale emisiilor stabilite la articolul 3 din aceeași directivă.
13
Printr‑o decizie din 20 septembrie 2018, NVWA a respins această cerere de impunere a unei măsuri coercitive. Printr‑o decizie din 31 ianuarie 2019, secretarul de stat a respins ca nefondată contestația administrativă pe care Fundația a formulat‑o împotriva acestei decizii a NVWA.
14
Ulterior, Fundația a introdus o acțiune în justiție împotriva acestei decizii a secretarului de stat la Rechtbank Rotterdam (Tribunalul din Rotterdam, Țările de Jos).
15
În fața acestei instanțe, Fundația a arătat că articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 nu impune recurgerea la o anumită metodă de măsurare a nivelurilor emisiilor și că standardele ISO, pe baza cărora trebuie măsurate emisiile în cauză conform acestei dispoziții, nu constituie norme de aplicabilitate generală, astfel încât ar trebui să se recurgă la metoda de măsurare Canadian Intense.
16
În cursul examinării acțiunii menționate la punctul 14 din prezenta hotărâre, instanța respectivă a sesizat Curtea cu o cerere de decizie preliminară privind interpretarea și validitatea anumitor dispoziții ale Directivei 2014/40, care a condus la pronunțarea Hotărârii din 22 februarie 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd ș.a. (C‑160/20, EU:C:2022:101).
17
În urma acestei hotărâri, Rechtbank Rotterdam (Tribunalul din Rotterdam) a statuat, potrivit instanței de trimitere, că standardele NEN‑ISO la care face trimitere Regulamentul secretarului de stat pentru sănătate publică, bunăstare și sport cuprinzând norme privind fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe (Regulamentul ministerial privind produsele din tutun și produsele pentru fumat) nu sunt opozabile Fundației în calitate de particular în general și că metoda de măsurare a nivelurilor emisiilor descrisă de aceste standarde nu este conformă cu Directiva 2014/40, pentru motivul că nu măsoară nivelurile emisiilor degajate atunci când o țigaretă este utilizată potrivit destinației sale. În lipsa unor metode de măsurare conforme cu această directivă, nu ar fi posibil să se stabilească dacă țigaretele cu filtru vândute în Țările de Jos respectă nivelurile maxime ale emisiilor. Ținând seama de studiul Institutului Național pentru Sănătate Publică și Mediu, menționat la punctul 12 din prezenta hotărâre, ar fi foarte probabil ca, dacă s‑ar aplica metoda de măsurare Canadian Intense, țigaretele să nu respecte nivelurile maxime ale emisiilor. În consecință, Rechtbank Rotterdam (Tribunalul din Rotterdam) a admis acțiunea Fundației și a obligat NVWA să adopte o nouă decizie referitoare la o măsură de coerciție.
18
Această hotărâre a Rechtbank Rotterdam (Tribunalul din Rotterdam) a fost atacată cu apel la College van Beroep voor het bedrijfsleven (Curtea de Apel pentru Contencios Administrativ în materie Economică, Țările de Jos), care este instanța de trimitere.
19
Această din urmă instanță apreciază că anumite aspecte ale articolelor 3 și 4 din Directiva 2014/40 mai trebuie clarificate în lumina Hotărârii din 22 februarie 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd ș.a. (C‑160/20, EU:C:2022:101).
20
Ea arată, în primul rând, că, în speță, Curtea face o distincție între, pe de o parte, întreprinderile cărora le sunt opozabile standardele ISO, menționate la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40, atunci când au acces la versiunea oficială și autentică a acestor standarde și, pe de altă parte, particularii în general, cărora standardele respective nu le sunt opozabile dacă nu sunt publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. În acest context, instanța de trimitere își pune problema care este sfera noțiunii de „particulari în general”. Ea arată printre altele că în această din urmă categorie se regăsesc anumiți particulari, precum Fundația, care, după cum prevede dreptul neerlandez, au putut lua cunoștință de conținutul standardelor ISO, prin consultarea standardelor NEN‑ISO la biblioteca Nederlands Normalisatie Instituut in Delft (Institutul Neerlandez de Standardizare din Delft) sau contra cost. În acest context, nu ar fi clar dacă standardele ISO sunt opozabile unor astfel de particulari. Instanța de trimitere consideră, în orice caz, că standardele ISO în discuție în litigiul principal nu pot fi opozabile Fundației, care apără interesele particularilor care nu au acces la aceste standarde ISO, din moment ce obținerea acestora într‑o procedură precum cea din litigiul principal nu poate echivala cu o publicare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
21
În al doilea rând, această instanță adresează mai multe întrebări privind ipoteza în care ar trebui să se considere că standardele ISO la care face trimitere articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 nu sunt opozabile unui particular, precum Fundația, și în care ar putea sau chiar ar trebui să fie aplicată o metodă alternativă față de cele prevăzute în aceste standarde.
22
În acest sens, ea ridică în special problema competenței fiecărui stat membru de a stabili, chiar și temporar, o metodă de măsurare alternativă și, dacă este cazul, a concordanței unei asemenea metode cu obiectivele de armonizare și de funcționare a pieței interne urmărite de Directiva 2014/40. Ea exprimă îndoieli și cu privire la consecințele unei eventuale inopozabilități față de un particular precum Fundația a standardelor ISO la care se referă articolul 4 alineatul (1) din această directivă, în special în legătură cu eventuala retragere de pe piață a țigaretelor cu filtru care ar încălca nivelurile maxime ale emisiilor în temeiul unei metode alternative de măsurare prevăzute de o autoritate națională.
23
În aceste condiții, College van Beroep voor het bedrijfsleven (Curtea de Apel pentru Contencios Administrativ în materie Economică) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Articolul 4 alineatul (1) din Directiva [2014/40] trebuie interpretat în sensul că standardele ISO nepublicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu sunt în niciun caz opozabile particularilor, inclusiv Fundației, prin urmare nici dacă acești particulari au putut consulta aceste standarde și le‑au putut obține (contra cost)?
2)
Inopozabilitatea față de un particular a articolului 4 alineatul (1) din [Directiva 2014/40,] în măsura în care această dispoziție face referire la standarde ISO nepublicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, trebuie înțeleasă ca în sensul că nu este permis să se refuze dreptul la respectarea nivelurilor maxime ale emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon, stabilite la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2014/40?
3)
Expresia «utilizat potrivit destinației sale», care este inclusă în definiția «emisiilor» de la articolul 2 punctul 21 din [Directiva 2014/40], trebuie interpretată în sensul că se raportează, pe cât posibil, la comportamentul tabagic uman, caz în care ar trebui să se ia în considerare, cu ocazia măsurării, obturarea cel puțin parțială a microorificiilor de ventilare din filtrul țigaretei și/sau volumul și frecvența fumatului sau această expresie se referă numai la modul de consum al țigărilor printr‑un proces de ardere?
4)
Dacă, ținând cont de răspunsul la a treia întrebare, standardele ISO menționate la articolul 4 alineatul (1) din Directiva [2014/40] nu sunt adecvate pentru măsurarea nivelurilor emisiilor:
a)
obiectivul urmărit de Directiva 2014/40, cel al nivelului înalt de protecție a sănătății, în special a tinerilor, implică faptul că principiul securității juridice și principiul lex certa nu se opun ca o metodă alternativă de măsurare să fie opozabilă producătorilor de tutun?
În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 4 a), ținând cont și de principiul securității juridice și de principiul lex certa:
b)
statelor membre le este permis ca, temporar sau nu, să stabilească sau să folosească o metodă alternativă de măsurare și să opună această metodă alternativă de măsurare (și) producătorilor de tutun și
c)
cum se raportează aplicarea unei metode alternative de măsurare la obiectivul armonizării (maxime), urmărit de Directiva [2014/40], și la îmbunătățirea funcționării pieței interne?
5)
a)
În cazul în care trebuie aplicată o metodă alternativă de măsurare, nivelurile emisiilor maxime prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din [Directiva 2014/40] sunt în continuare integral aplicabile?
În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 5a):
b)
statelor membre le este permis ca, temporar sau nu, să stabilească sau să folosească niveluri maxime alternative ale emisiilor și să le opună (și) producătorilor de tutun și
c)
cum se raportează aplicarea unor niveluri maxime alternative ale emisiilor la obiectivele armonizării (maxime) și îmbunătățirii funcționării pieței interne urmărite de [Directiva 2014/40]?
6)
a)
Dacă statelor membre le este permis să stabilească sau să folosească o metodă alternativă de măsurare, iar aceasta este opozabilă producătorilor de tutun, obiectivul nivelului înalt de protecție a sănătății, în special a tinerilor, urmărit de Directiva 2014/40, în combinație cu articolul 23 alineatul (2) din directivă, implică, în acest caz, faptul că țigaretele puse în vânzare în Țările de Jos trebuie scoase de pe piață, atât timp cât încă nu s‑a stabilit o nouă metodă de măsurare și, prin urmare, nu se poate stabili dacă, atunci când sunt utilizate conform destinației lor, țigaretele respectă nivelurile maxime ale emisiilor?
În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 6a):
b)
producătorii de tutun au, în acest caz, dreptul la o perioadă de tranziție?
7)
Dacă s‑a stabilit sau se folosește o metodă alternativă de măsurare, în combinație cu niveluri maxime alternative ale emisiilor sau nu, producătorii de tutun au, în acest caz, dreptul la o perioadă de tranziție în timpul căreia pot recurge la această metodă alternativă de măsurare și eventual la niveluri maxime alternative ale emisiilor?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la prima întrebare
Cu privire la admisibilitate
24
Guvernul bulgar susține că prima întrebare este inadmisibilă deoarece are un caracter ipotetic. El susține că această întrebare privește ansamblul standardelor ISO nepublicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, deși articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 se referă numai la patru standarde ISO identificate cu precizie.
25
Potrivit unei jurisprudențe constante, întrebările privind dreptul Uniunii beneficiază de o prezumție de pertinență. Curtea poate refuza să se pronunțe asupra unei întrebări preliminare adresate de o instanță națională numai dacă este evident că interpretarea solicitată a dreptului Uniunii nu are nicio legătură cu realitatea sau cu obiectul litigiului principal, atunci când problema este de natură ipotetică sau atunci când Curtea nu dispune de elementele de fapt și de drept necesare pentru a răspunde în mod util la întrebările care i‑au fost adresate [Hotărârea din 23 noiembrie 2021, IS (Nelegalitatea ordonanței de trimitere), C‑564/19, EU:C:2021:949, punctul 61 și jurisprudența citată].
26
În această privință, reiese atât din modul de redactare a primei întrebări, care privește interpretarea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40, cât și din motivarea referitoare la această întrebare, rezumată la punctul 20 din prezenta hotărâre, că întrebarea menționată nu privește toate standardele ISO nepublicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, ci numai pe cele la care se referă această dispoziție.
27
Or, în cadrul litigiului principal, va fi necesar să se stabilească dacă accesul particularilor, precum Fundația, la standardele ISO la care se referă articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 este de natură să excludă posibilitatea ca aceștia să invoce alte metode de măsurare decât cele prevăzute de aceste standarde, pentru a obține constatarea în justiție a neconformității nivelurilor emisiilor de substanțe din țigaretele fabricate sau introduse pe piața statelor membre de către întreprinderi, în temeiul acestei directive. În consecință, problema ridicată în cadrul primei întrebări nu are o natură ipotetică pentru soluționarea acestui litigiu, astfel încât această întrebare este admisibilă.
Cu privire la fond
28
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 trebuie interpretat în sensul că standardele ISO la care se referă această dispoziție sunt opozabile particularilor care au avut acces la conținutul versiunii oficiale și autentice a standardelor respective, deși acestea nu au fost publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
29
În această privință, trebuie amintit că, la punctul 33 din Hotărârea din 22 februarie 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd ș.a. (C‑160/20, EU:C:2022:101), Curtea a declarat că articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 trebuie interpretat în sensul că prevede că nivelurile maxime ale emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon ale țigaretelor destinate introducerii pe piață sau fabricate în statele membre, stabilite la articolul 3 alineatul (1) din această directivă, trebuie măsurate prin aplicarea metodelor de măsurare care decurg din standardele ISO 4387, 10315, 8454 și 8243, la care se referă articolul 4 alineatul (1) menționat.
30
La punctul 50 din acea hotărâre, Curtea a considerat de asemenea că articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 urmărește să instituie o obligație în sarcina întreprinderilor care intenționează să introducă țigarete pe piața statelor membre sau să le fabrice. Astfel, aceste întreprinderi nu pot nici să introducă pe piața statelor membre, nici să fabrice țigarete cu niveluri ale emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon care depășesc nivelurile maxime ale emisiilor stabilite la articolul 3 alineatul (1) din această directivă, măsurate prin aplicarea metodelor de măsurare prevăzute de standardele ISO la care se referă articolul 4 alineatul (1) menționat.
31
Or, în hotărârea respectivă, Curtea a amintit că actele care emană de la instituțiile Uniunii Europene nu pot fi opozabile persoanelor fizice și juridice într‑un stat membru înainte ca acestea din urmă să fi avut posibilitatea de a lua cunoștință de ele printr‑o publicare conformă cerințelor legale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Această cerință de publicare decurge din principiul securității juridice, care impune ca o reglementare a Uniunii să permită persoanelor interesate să își cunoască fără ambiguitatea drepturile și obligațiile. Curtea a dedus de aici că, în conformitate cu acest principiu, standardele tehnice stabilite de un organism de standardizare precum Organizația Internațională de Standardizare (ISO) și devenite obligatorii printr‑un act legislativ al Uniunii, precum Directiva 2014/40, nu sunt opozabile particularilor în general decât dacă au fost ele însele publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (a se vedea în acest sens Hotărârea din 22 februarie 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd ș.a., C‑160/20, EU:C:2022:101, punctele 40, 41 și 48, precum și jurisprudența citată).
32
Deși standardele ISO la care face trimitere articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 nu au fost publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, Curtea a considerat că este necesar să se țină seama de particularitățile sistemului instituit de ISO, care este constituit dintr‑o rețea de organisme naționale de standardizare, ce permite acestor organisme naționale să acorde, la cerere, acces la versiunea oficială și autentică a standardelor stabilite de ISO. Prin urmare, atunci când întreprinderile au acces la versiunea oficială și autentică a standardelor ISO menționate la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40, aceste standarde și, prin urmare, trimiterea la acestea cuprinsă în dispoziția menționată le sunt opozabile (Hotărârea din 22 februarie 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd ș.a., C‑160/20, EU:C:2022:101, punctele 51 și 52).
33
Curtea a statuat, de altfel, că standardele armonizate elaborate în cadrul sistemului european de standardizare pot să specifice, prin efectele pe care le acordă legislația Uniunii, drepturile conferite justițiabililor, precum și obligațiile care le revin și că aceste specificații le pot fi necesare pentru a verifica dacă un anumit produs sau serviciu se conformează efectiv cerințelor acestei legislații (Hotărârea din 5 martie 2024, Public.Resource.Org și Right to Know/Comisia ș.a., C‑588/21 P, EU:C:2024:201, punctul 82). Situația este aceeași, în principiu, în ceea ce privește standardele care, asemenea standardelor ISO la care face trimitere articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40, sunt elaborate la nivel internațional și care devin obligatorii în ordinea juridică a Uniunii printr‑o trimitere expresă dintr‑un act al Uniunii.
34
Din această perspectivă, Curtea a statuat că principiul statului de drept, pe care, potrivit articolului 2 TUE, se întemeiază Uniunea, impune accesul liber la dreptul Uniunii al tuturor persoanele fizice sau juridice din Uniune. Această cerință privește în special persoanele ale căror interese sunt protejate printr‑un act al Uniunii și care trebuie să aibă astfel posibilitatea de a verifica, în limitele permise de acest drept, că, pe de o parte, persoanele cărora li se impun obligații prin acest act se conformează în mod efectiv acestora (a se vedea în acest sens Hotărârea din 5 martie 2024, Public.Resource.Org și Right to Know/Comisia ș.a., C‑588/21 P, EU:C:2024:201, punctul 81) și că, pe de altă parte, actul menționat este conform în special cu Tratatele UE și FUE, precum și cu principiile generale de drept al Uniunii (a se vedea în acest sens Hotărârea din 5 noiembrie 2019, BCE ș.a./Trasta Komercbanka ș.a., C‑663/17 P, C‑665/17 P și C‑669/17 P, EU:C:2019:923, punctul 54, precum și Hotărârea din 13 iulie 2023, Grupa Azoty ș.a./Comisia, C‑73/22 P și C‑77/22 P, EU:C:2023:570, punctul 71, precum și jurisprudența citată).
35
În speță, trebuie arătat, pe de o parte, că Directiva 2014/40 urmărește un dublu obiectiv, constând în facilitarea bunei funcționări a pieței interne a produselor din tutun și a produselor conexe și vizând un nivel înalt de protecție a sănătății umane, în special în ceea ce privește tinerii. Or, după cum reiese și din considerentul (8) al acestei directive, nivelurile maxime ale emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din directiva menționată, precum și standardele ISO care prevăd metodele de măsurare a nivelurilor emisiilor acestor substanțe, la care face trimitere articolul 4 alineatul (1) din aceeași directivă, urmăresc, contrar celor susținute de Philip Morris Benelux și de Philip Morris Investments, acest dublu obiectiv, iar nu numai pe cel care constă în facilitarea bunei funcționări a pieței interne. În special, nivelurile maxime ale emisiilor și metodele de măsurare a emisiilor au fost stabilite la nivelul Uniunii tocmai pentru a proteja sănătatea umană (a se vedea în acest sens Hotărârea din 22 februarie 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd ș.a., C‑160/20, EU:C:2022:101, punctele 32 și 78).
36
Pe de altă parte, sub rezerva confirmării de către instanța de trimitere, acțiunea Fundației pare să se înscrie în cadrul acestui obiectiv de protecție a sănătății umane, astfel încât ea va putea fi recunoscută, în vederea litigiului principal, ca apărând un interes protejat de Directiva 2014/40.
37
În consecință, în temeiul jurisprudenței amintite la punctul 34 din prezenta hotărâre, un particular precum Fundația trebuie să aibă posibilitatea de a verifica dacă țigaretele fabricate și introduse pe piață de întreprinderi în statele membre respectă nivelurile emisiilor stabilite la articolul 3 alineatul (1) din această directivă, în raport cu metodele de măsurare prevăzute de standardele ISO la care face trimitere articolul 4 alineatul (1) din directiva menționată, ceea ce impune ca un asemenea particular să poată beneficia de acces liber la aceste standarde.
38
Cu respectarea principiului statului de drept enunțat la articolul 2 TUE, accesul la conținutul standardelor menționate trebuie, pentru a putea fi considerat liber, să fie general, efectiv, gratuit și nediscriminatoriu. Astfel, garantarea unui asemenea acces la standarde elaborate la nivel internațional și devenite obligatorii în ordinea juridică a Uniunii este indispensabilă pentru ca un particular precum Fundația, care se prevalează, în litigiul principal, de un interes protejat printr‑un act al Uniunii ce face aceste standarde obligatorii, să fie în măsură să ia cunoștință de ele și, dacă este cazul, să solicite verificarea de către autoritățile naționale competente, precum și, dacă este necesar, de către instanța Uniunii a respectării efective și integrale a standardelor menționate.
39
Aceasta implică printre altele că există un interes public superior, în sensul articolului 4 alineatul (2) ultima teză din Regulamentul nr. 1049/2001, care justifică divulgarea unor astfel de standarde în cadrul unei cereri de acces la documente formulate în temeiul acestui regulament de către un particular precum Fundația. Chiar presupunând că aceste standarde sunt protejate prin drepturi de proprietate intelectuală, acest interes ar trebui să prevaleze asupra unor asemenea drepturi revendicate, eventual, de organismul de standardizare vizat, în conformitate cu dreptul de acces la documente, garantat în temeiul articolului 15 alineatul (3) primul paragraf TFU, consacrat la articolul 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și pus în aplicare prin regulamentul menționat (a se vedea în acest sens Hotărârea din 5 martie 2024, Public.Resource.Org și Right to Know/Comisia ș.a., C‑588/21 P, EU:C:2024:201, punctele 84 și 85).
40
În măsura în care legiuitorul Uniunii instituie obligații în raport cu standardele precum cele menționate la punctele 33 și 38 din prezenta hotărâre și urmărește să protejeze interesele corespunzătoare ale particularilor, precum sănătatea umană, revine Uniunii sarcina de a suporta costurile pe care le presupune punerea în aplicare a accesului la versiunea oficială și autentică a acestor standarde, fiind lipsit de relevanță aspectul dacă accesul la conținutul acestora este asigurat prin mijloacele logistice, administrative și tehnice ale Uniunii sau ale statelor membre.
41
În speță, este cert că, prin accesul la standardele naționale NEN‑ISO, toate părțile din litigiul principal au avut acces la conținutul versiunii oficiale și autentice a standardelor ISO la care se referă articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 și că au luat cunoștință de acestea. Prin urmare, ele au fost în măsură să invoce în mod util aceste standarde ISO în fața instanțelor naționale competente.
42
Rezultă că un particular care, precum Fundația, a avut acces la conținutul versiunii oficiale și autentice a standardelor ISO amintite nu poate să invoce alte metode de măsurare decât cele prevăzute de aceste standarde ISO pentru a obține constatarea în justiție a neconformității nivelurilor emisiilor de substanțe din țigaretele fabricate sau introduse pe piață de întreprinderi în statele membre.
43
Prin urmare, trebuie să se răspundă la prima întrebare că articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 trebuie interpretat în sensul că particularii care au avut acces la conținutul versiunii oficiale și autentice a standardelor ISO la care se referă această dispoziție nu se pot prevala de împrejurarea că standardele respective nu au fost publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pentru a obține măsurarea nivelurilor emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon prin alte metode de măsurare decât cele prevăzute de standardele amintite, acestea din urmă trebuind să fie accesibile în mod liber în temeiul unui regim de acces general, efectiv, gratuit și nediscriminatoriu.
Cu privire la întrebările a doua‑a șaptea
44
Având în vedere răspunsul dat la prima întrebare și ținând seama de faptul că toate părțile din litigiul principal au avut acces la standardele ISO în cauză, nu este necesar să se răspundă la întrebările a doua‑a șaptea.
Cu privire la cheltuielile de judecată
45
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Marea Cameră) declară:
Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE
trebuie interpretat în sensul că
particularii care au avut acces la conținutul versiunii oficiale și autentice a standardelor ISO la care se referă această dispoziție nu se pot prevala de împrejurarea că standardele respective nu au fost publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene pentru a obține măsurarea nivelurilor emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon prin alte metode de măsurare decât cele prevăzute de standardele amintite, acestea din urmă trebuind să fie accesibile în mod liber în temeiul unui regim de acces general, efectiv, gratuit și nediscriminatoriu.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: neerlandeza.