62022TJ0625_RES
Cauza T‑625/22
Republica Austria
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Marea Cameră) din 10 septembrie 2025
„Mediu – Regulamentul delegat (UE) 2022/1214 – Taxonomie – Activități economice legate de gazele fosile și de energia nucleară – Includere în activitățile economice durabile – Investiții – Contribuție la tranziția către o economie neutră din punctul de vedere al carbonului în conformitate cu obiectivul de 1,5 °C al Acordului de la Paris – Obiectiv zero emisii nete până în 2050 – Contribuție substanțială la atenuarea schimbărilor climatice și la adaptarea la acestea – Articolele 10 și 11 din Regulamentul (UE) 2020/852 – Noțiunea de «activitate cu un nivel scăzut de emisii de dioxid de carbon» – Prejudicierea în mod semnificativ a obiectivelor de mediu – Riscuri legate de accidentele grave la reactoare – Riscuri legate de deșeurile radioactive de înaltă intensitate – Riscuri legate de secetă și de evenimente climatice – Principiul precauției – Criterii tehnice de examinare – Reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră – Articolul 290 TFUE – Noțiunea de «elemente esențiale» ale unui act legislativ – Dovezi științifice – Marja de apreciere a Comisiei – Eroare vădită de apreciere”
Instituții ale Uniunii Europene – Exercitarea competențelor – Competență de a adopta acte delegate conferită Comisiei – Conținut – Aprecieri și evaluări complexe – Marjă largă de apreciere – Regulament prin care se instituie un cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Adoptare de către Comisie a unui regulament delegat de stabilire a criteriilor tehnice de examinare – Control jurisdicțional – Limite – Eroare vădită de apreciere – Sarcina probei
[Regulamentul nr. 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului; Regulamentul nr. 2022/1214 al Comisiei]
(a se vedea punctele 32-37, 179, 204, 214, 225, 230, 276, 338, 383, 440, 469, 516, 536, 538, 567, 578, 590 și 604)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Adoptare de către Comisie a unui regulament delegat de stabilire a criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile legate de gazele fosile și de energia nucleară și de modificare a unui regulament delegat existent – Evaluare a impactului și consultare publică în ceea ce privește activitățile efectuate în cadrul adoptării regulamentului delegat existent – Inexistența unei obligații a Comisiei de a efectua o analiză a impactului și o consultare publică suplimentare
[Regulamentul nr. 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului; Regulamentele 2021/2139 și 2022/1214 ale Comisiei]
(a se vedea punctele 72-74, 79-83 și 92)
Instituții ale Uniunii Europene – Exercitarea competențelor – Competență de a adopta acte delegate conferită Comisiei – Obligația de a nu modifica elemente esențiale ale actului legislativ de bază – Regulament de bază care stabilește criterii de durabilitate din punctul de vedere al mediului – Regulament delegat care stabilește criterii tehnice de examinare pentru toate tipurile de activități care îndeplinesc respectivele criterii de durabilitate – Admisibilitate
[Regulamentul nr. 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art.3; Regulamentul 2022/1214 al Comisiei]
(a se vedea punctele 100-126)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Adoptare de către Comisie a unui regulament delegat de stabilire a criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile legate de gazele fosile și de energia nucleară – Clasificarea activităților respective drept activități de tranziție pentru a garanta siguranța aprovizionării – Admisibilitate
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 10 alin. (2)]
(a se vedea punctele 160, 164-170 și 594-596)
Dreptul Uniunii Europene – Interpretare – Metode – Interpretare în raport cu acordurile internaționale încheiate de Uniune – Interpretarea Regulamentului 2020/852 având în vedere Acordul de la Paris
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 10 alin. (2)]
(a se vedea punctele 188-195)
Acte ale instituțiilor – Motivare – Obligație – Conținut – Aprecierea obligației de motivare în funcție de împrejurările cauzei – Necesitatea de a specifica toate elementele de fapt și de drept pertinente – Inexistență
(art. 296 TFUE)
(a se vedea punctele 216-218, 241, 325 și 365)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Adoptare de către Comisie a unui regulament delegat de stabilire a criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile legate de energia nucleară – Evaluarea prealabilă a riscurilor pentru sănătatea umană și pentru mediu – Aplicarea principiului precauției – Conținut – Noțiunile de risc și de pericol – Stabilirea nivelului de risc considerat inacceptabil pentru societate – Competența instituției Uniunii desemnate prin reglementarea relevantă – Obligația de a asigura un nivel ridicat de protecție a sănătății publice, a siguranței și a mediului – Control jurisdicțional – Limite – Eroare vădită de apreciere
[art. 11, art. 168 alin.(1), art. 169 alin. (1) și (2) și art. 191 alin. (1) și (2) TFUE; Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 3 lit. (b), art. 9 și art. 17]
(a se vedea punctele 247-257, 262, 274, 297, 298, 307-309, 315-324, 326, 334, 345, 357, 360 și 373)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Adoptare de către Comisie a unui regulament delegat de stabilire a criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile legate de gazele fosile și de energia nucleară – Obligația de a lua în considerare ciclul de viață al produselor sau serviciilor – Conținut – Luare în considerare a ciclului de viață al activităților economice din amonte sau din aval – Excludere
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 17 alin. (2) și art. 19 alin. (1) lit. (g)]
(a se vedea punctele 429-438 și 574-576)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Adoptare de către Comisie a unui regulament delegat de stabilire a criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile legate de gazele fosile și de energia nucleară – Lipsă de precizie în ceea ce privește anumite noțiuni juridice și condiții care trebuie respectate – Admisibilitate – Încălcarea principiului securității juridice – Condiții – Criterii tehnice de examinare care prezintă o ambiguitate de natură să lase loc unor îndoieli în ceea ce privește domeniul de aplicare sau sensul lor
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 19 alin. (1) lit. (k)]
(a se vedea punctele 484-486 și 676)
Apropierea legislațiilor – Cadru care să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Adoptare de către Comisie a unui regulament delegat de stabilire a criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile legate de gazele fosile – Admisibilitate – Condiție – Inexistența alternativelor cu un nivel scăzut de emisii de dioxid de carbon care să permită să se garanteze siguranța aprovizionării
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 10 alin. (2)]
(a se vedea punctele 507-517)
Apropierea legislațiilor – Cadru care vizează să faciliteze investițiile durabile – Stabilirea durabilității din punctul de vedere al mediului a activităților economice – Adoptare de către Comisie a unui regulament delegat de stabilire a criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile legate de gazele fosile – Recurgere la o abordare secvențială – Admisibilitate
[Regulamentul 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 10 alin. (2)]
(a se vedea punctele 535 și 538-540)
Procedură jurisdicțională – Concluziile cererii introductive – Adaptare în cursul judecății – Act care modifică în cursul judecății actul atacat – Adaptarea concluziilor și a motivelor inițiale – Admisibilitate – Condiții
(Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 86)
(a se vedea punctele 689-694)
Rezumat
Tribunalul respinge acțiunea în anulare formulată de Republica Austria împotriva Regulamentului delegat 2022/1214 al Comisiei Europene (
1
) care completează Regulamentul 2020/852 privind instituirea unui cadru de facilitare a investițiilor durabile (
2
) (denumit în continuare „Regulamentul privind taxonomia”). Cu această ocazie, el se pronunță pentru prima dată cu privire la aplicarea criteriilor din Regulamentul privind taxonomia în cazul activităților economice legate de gazele fosile și energia nucleară.
Regulamentul privind taxonomia armonizează criteriile la nivelul Uniunii pentru a stabili dacă o activitate economică se califică drept durabilă din punctul de vedere al mediului, având în vedere diferite obiective de mediu, cum ar fi atenuarea schimbărilor climatice și adaptarea la acestea (
3
).
În acest context, Comisia a adoptat Regulamentul delegat 2021/2139 (
4
) pentru a completa Regulamentul privind taxonomia prin stabilirea criteriilor tehnice de examinare pentru a determina condițiile în care o activitate economică se califică drept activitate care contribuie în mod substanțial la obiectivele de mediu sus-menționate și pentru a evalua dacă activitatea economică respectivă aduce prejudicii semnificative vreunuia dintre celelalte obiective de mediu.
În martie 2022, Comisia a adoptat regulamentul atacat, care modifică Regulamentul delegat 2021/2139 prin stabilirea unor criterii tehnice de examinare care să permită includerea anumitor activități din sectoarele energiei nucleare și gazelor fosile în categoria activităților considerate ca contribuind în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice și la adaptarea la acestea.
Republica Austria a sesizat Tribunalul cu o acțiune în anularea regulamentului atacat care, în opinia sa, încalcă mai multe dispoziții ale Regulamentului privind taxonomia.
Aprecierea Tribunalului
Cu titlu introductiv, Tribunalul amintește că Comisia dispune în exercitarea competențelor sale legate de o competență delegată în sensul articolului 290 TFUE de o putere largă de apreciere atunci când trebuie să efectueze printre altele aprecieri și evaluări complexe. Controlul jurisdicțional exercitat de instanța Uniunii asupra temeiniciei unui act adoptat în exercitarea unei asemenea competențe nu trebuie să o conducă la substituirea aprecierii Comisiei cu propria apreciere, ci urmărește să verifice că o asemenea decizie nu se bazează pe fapte inexacte din punct de vedere material și că nu este afectată de nicio eroare vădită de apreciere sau de un abuz de putere.
În această privință, este în special de competența instanței Uniunii nu numai să verifice exactitatea materială a elementelor de probă invocate, fiabilitatea și coerența lor, ci și să controleze dacă aceste elemente constituie ansamblul datelor pertinente care trebuie luate în considerare pentru aprecierea unei situații complexe și dacă sunt de natură să susțină concluziile deduse pe baza lor. Astfel, în cazul în care o instituție dispune de o largă putere de apreciere, prezintă o importanță fundamentală respectarea garanțiilor procedurale, printre care figurează obligația acesteia de a examina, cu atenție și cu imparțialitate, toate elementele pertinente ale situației în cauză.
În schimb, în ceea ce privește chestiunile de drept, Tribunalul exercită un control deplin. Acesta este competent să interpreteze dispozițiile juridice pe baza unor elemente obiective și să verifice dacă sunt îndeplinite sau nu condițiile de aplicare a unei astfel de dispoziții.
Pe de altă parte, pentru a stabili că o instituție a săvârșit o eroare vădită în aprecierea unor fapte complexe, elementele de probă prezentate de reclamant trebuie să fie suficiente pentru a lipsi de plauzibilitate aprecierile faptelor reținute în acest act.
În lumina acestor considerații, Tribunalul respinge, în primul rând, motivele întemeiate în special pe încălcarea dispozițiilor procedurale prevăzute de Regulamentul privind taxonomia pentru adoptarea regulamentului atacat.
În această privință, el arată că regulamentul atacat se înscrie în continuarea Regulamentului delegat 2021/2139. În special, în cadrul procedurii care a condus la adoptarea acestuia din urmă, Grupul de experți tehnic privind finanțarea durabilă (denumit în continuare „TEG”) luase în considerare activitățile economice legate de energia nucleară și recomandase realizarea altor studii, care au fost efectuate.
În consecință, în scopul adoptării regulamentului atacat, Comisia se putea întemeia în mod valabil pe expertizele efectuate pentru Regulamentul delegat 2021/2139. Astfel, cele două regulamente delegate completează Regulamentul privind taxonomia, iar procedurile lor de adoptare sunt complementare în ceea ce privește examinarea activităților economice legate de energia nucleară. Astfel, Comisia nu era obligată să efectueze o evaluare a impactului și o consultare a publicului specifice suplimentare.
Aceeași situație se regăsește în ceea ce privește pragurile de emisie pentru activitățile legate de gazele fosile, întrucât expertizele și consultările publice privind acest sector fuseseră deja efectuate în vederea adoptării Regulamentului delegat 2021/2139.
În al doilea rând, Tribunalul respinge motivul întemeiat pe încălcarea articolului 290 TFUE întrucât calificarea activităților legate de energia nucleară drept activități durabile constituie un element esențial al Regulamentului privind taxonomia care nu putea face obiectul unui act delegat, din cauza caracterului politic și controversat al includerii energiei nucleare în regulamentul menționat.
Cu privire la acest aspect, Tribunalul constată că, având în vedere obiectivul și conținutul Regulamentului privind taxonomia, elementele esențiale ale acestuia constau în special în definirea obiectivelor de mediu, a criteriilor de durabilitate din punctul de vedere al mediului și a cerințelor pentru criteriile tehnice de examinare. Rezultă că determinarea activităților economice ca atare și stabilirea criteriilor tehnice de examinare pentru fiecare activitate economică care pune în aplicare criteriile de durabilitate, cu excepția combustibililor fosili excluși în mod expres, nu fac parte dintre elementele esențiale ale acestui regulament.
De altfel, alegând să lase Comisiei posibilitatea de a stabili criteriile tehnice de examinare pentru toate tipurile de activități care îndeplinesc criteriile de durabilitate, legiuitorul Uniunii îi permite de asemenea să adapteze criteriile tehnice de examinare la evoluția tehnologică. În plus, legiuitorul nu poate fi obligat să enumere toate tehnologiile existente sau avute în vedere, în măsura în care aceasta nu ar permite legislației să fie rezistentă în timp și ar face ca aceasta să devină obsoletă din punct de vedere tehnologic, întrucât ea nu ar putea lua în considerare caracterul inevitabil și de dorit al inovației tehnologice.
În ceea ce privește împrejurarea potrivit căreia includerea activităților economice legate de energia nucleară ar fi un aspect politic, controversat între statele membre, ea nu este de natură să repună în discuție această concluzie, din moment ce legiuitorul Uniunii nu a ales să excludă această activitate, spre deosebire de producția de energie electrică care utilizează combustibili fosili solizi. În orice caz, această împrejurare nu este relevantă în raport cu articolul 290 TFUE, care rezervă pentru actele legislative elementele esențiale ale unui domeniu, iar nu elementele politice și controversate ale acestuia.
În al treilea rând, Tribunalul respinge motivul întemeiat pe încălcarea articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia, întrucât, pe de o parte, această dispoziție nu ar fi aplicabilă activităților economice cu un nivel scăzut de emisii de dioxid de carbon, precum activitățile legate de energia nucleară și, pe de altă parte, condițiile de aplicare a dispoziției menționate nu ar fi îndeplinite.
Aceeași dispoziție definește condițiile pentru ca activitățile economice pentru care nu există alternative cu un nivel scăzut de emisii de dioxid de carbon viabile din punct de vedere tehnologic și economic să fie considerate „de tranziție”, adică ca contribuind în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice întrucât sprijină tranziția către o economie neutră din punct de vedere climatic, pe baza unei traiectorii de reducere a creșterii temperaturii cu 1,5 °C peste nivelurile preindustriale.
În această privință, Tribunalul amintește că interpretarea unei dispoziții de drept al Uniunii impune să se țină seama nu numai de termenii acesteia, ci și de contextul în care se înscrie, precum și de obiectivele și de finalitatea pe care le urmărește actul din care aceasta face parte.
Astfel, dintr‑o interpretare literală, teleologică și sistematică a articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia reiese că activitățile de tranziție pot include activități care nu au emisii scăzute de carbon și pentru care nu există alternative cu un nivel de emisii scăzute de dioxid de carbon care să fie viabile din punct de vedere tehnologic și economic, dar și, a fortiori, activități cu un nivel scăzut de emisii de dioxid de carbon care nu îndeplinesc condițiile de aplicare a alineatului (1) al acestui articol (
5
), sub rezerva reunirii condițiilor specifice prevăzute la alineatul (2) al articolului menționat.
Pe de altă parte, prin faptul că a reținut, în regulamentul atacat, lipsa unei disponibilități „suficiente” de alternative la energia nucleară cu emisii scăzute de dioxid de carbon „pentru a acoperi cererea de energie în mod continuu și fiabil”, Comisia nu a extins domeniul de aplicare al articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia.
Astfel, Tribunalul amintește, primo, că măsurile adoptate de Comisie în cadrul instituirii sau al funcționării pieței interne, precum regulamentul atacat, trebuie să urmeze principiul solidarității energetice, consacrat la articolul 194 alineatul (1) TFUE, și să asigure în special siguranța aprovizionării cu energie în Uniune.
Secundo, Regulamentul privind taxonomia are ca obiectiv sprijinirea tranziției către o economie sigură, neutră din punct de vedere climatic, rezilientă la schimbările climatice, mai eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor și circulară. Or, obiectivul respectiv ar fi compromis dacă utilizarea unor surse de energie considerate a contribui în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice nu ar permite o aprovizionare cu energie suficientă pentru a acoperi cererea.
Tertio, articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia se referă la inexistența unei alternative cu un nivel scăzut de emisii de dioxid de carbon „viabil[e] din punct de vedere tehnologic și economic”. Astfel, legiuitorul Uniunii a pus accentul pe practicabilitatea și pe disponibilitatea acestor alternative, ceea ce stă la baza cerinței privind siguranța aprovizionării și satisfacerea nevoilor de energie ale Uniunii. Această dispoziție trebuie interpretată în acest caz în sensul că vizează activități de tranziție pentru care nu există alternative realiste și practicabile care să permită Uniunii să continue să își acopere necesarul de energie.
În ceea ce privește argumentele întemeiate pe faptul că activitățile economice legate de energia nucleară nu ar îndeplini condițiile prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia, Tribunalul amintește că, în vederea interpretării unui tratat, trebuie să se țină seama în special de orice acord ulterior intervenit între părți cu privire la interpretarea tratatului sau la aplicarea dispozițiilor sale și de orice practică urmată ulterior în aplicarea acestui tratat prin care este stabilit acordul menționat (
6
).
În speță, din Acordul de la Paris reiese că, pentru a reduce emisiile de gaze cu efect de seră (denumite în continuare „GES”), părțile la acest acord s‑au angajat să contribuie la eforturile globale, în special prin accelerarea adoptării de tehnologii cu emisii zero sau emisii scăzute, în special energia nucleară.
Astfel, o interpretare a articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia conformă cu acordul menționat tinde să confirme că activitățile economice legate de energia nucleară pot constitui activități de tranziție în sensul acestei dispoziții.
În plus, din dispoziția menționată, a cărei legalitate nu este contestată, rezultă că aceste obiective climatice sunt îndeplinite atunci când activitatea economică în cauză favorizează tranziția către o economie neutră din punct de vedere climatic, în special prin eliminarea emisiilor de GES. În speță, Comisia a indicat, pe baza avizelor obținute în cursul procedurii de adoptare a regulamentului atacat, că activitățile economice legate de energia nucleară erau activități cu emisii scăzute de dioxid de carbon, că generarea de energie nucleară avea emisii de GES aproape de zero și că dovezile privind potențiala contribuție substanțială a energiei nucleare la obiectivele de atenuare a schimbărilor climatice au fost ample și clare.
În al patrulea rând, prin includerea activităților economice legate de energia nucleară în activitățile de tranziție și prin stabilirea criteriilor tehnice de examinare pentru aceste activități, Comisia nu a încălcat nici principiul precauției, nici articolul 19 alineatul (1) literele (f) și (g) din Regulamentul privind taxonomia, nici criteriul DNHS, și anume criteriul potrivit căruia activitatea economică în cauză nu trebuie să prejudicieze în mod semnificativ unul dintre obiectivele de mediu urmărite de acest regulament, prevăzut la articolul 17 din acesta.
Cu titlu introductiv, Tribunalul amintește că aplicarea principiului precauției presupune o evaluare științifică a riscurilor, stabilirea unui nivel de risc considerat acceptabil și adoptarea, după caz, a unor măsuri de protecție adecvate.
În speță, mai întâi, Tribunalul respinge argumentația Republicii Austria potrivit căreia, în cadrul verificării respectării principiului precauției, criteriul lipsei de dovezi științifice privind un prejudiciu semnificativ nu ar constitui un criteriu pertinent, având în vedere că ar conta numai posibilitatea de a se exclude orice îndoială rezonabilă cu privire la un astfel de prejudiciu. Astfel, principiul precauției nu impune excluderea oricărei îndoieli științifice rezonabile cu privire la existența unui prejudiciu adus mediului, întrucât aceasta ar însemna să se impună Comisiei un nivel de risc zero, în contradicție cu jurisprudența. În plus, criteriul lipsei de dovezi științifice cu privire la un prejudiciu semnificativ este conform cu articolul 19 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul privind taxonomia, care impune Comisiei numai să se bazeze pe dovezi științifice concludente.
În continuare, în ceea ce privește argumentația potrivit căreia Comisia nu a ținut seama de consecințele pe care accidentele grave la reactoare le pot avea asupra obiectivelor de mediu stabilite în Regulamentul privind taxonomia, Tribunalul precizează că respectarea criteriului DNSH nu poate fi verificată in abstracto, ci în raport cu criteriile tehnice de examinare stabilite în regulamentul atacat.
Or, activitățile economice legate de energia nucleară fac obiectul unui cadru strict în dreptul Uniunii, destinat să reducă probabilitatea accidentelor grave la reactoare și gravitatea unor astfel de accidente pentru sănătatea umană și pentru mediu. În această privință, criteriile tehnice de examinare fac trimitere în mod expres la toate normele Uniunii privind securitatea nucleară, precum și la cele mai recente orientări internaționale ale Agenției Internaționale pentru Energie Atomică și ale Asociației Autorităților de Reglementare din Europa de Vest.
În plus, Republica Austria nu a demonstrat că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a considerat că, în cadrul normelor de securitate nucleară ale Uniunii menționate în regulamentul atacat, criteriul DNSH era respectat și în special că nu s‑a dovedit că activitățile economice legate de energia nucleară erau nocive pentru starea ecologică bună a corpurilor de apă sau a apelor marine, duceau la o creștere semnificativă a emisiilor de poluanți în apă, aer sau sol.
Aceeași situație se regăsește în ceea ce privește riscurile care provin din deșeurile radioactive cu activitate intensă, întrucât Republica Austria nu a demonstrat că aprecierea de către Comisie a lipsei unui prejudiciu semnificativ adus mediului ca urmare a gestionării deșeurilor legate de energia nucleară este afectată de o eroare vădită.
Cu privire la acest aspect, pe de o parte, Tribunalul observă că Directiva 2011/70 Euratom (
7
) instituie un cadru, la nivelul dreptului Uniunii, care să garanteze gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive. În plus, ea asigură faptul că statele membre instituie măsuri naționale adecvate pentru un nivel ridicat de siguranță a gestionării combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive. Or, regulamentul atacat face trimitere la această directivă.
Pe de altă parte, nu i se poate pretinde Comisiei să se bazeze pe dovezi științifice care nu prezintă nicio îndoială și care dovedesc că depozitarea definitivă a deșeurilor radioactive de înaltă activitate nu va prejudicia în mod substanțial obiectivele de mediu prevăzute la articolul 17 alineatul (1) literele (c)-(f) din Regulamentul privind taxonomia, întrucât aceasta ar echivala cu impunerea unui nivel de risc zero, contrar jurisprudenței.
În sfârșit, în ceea ce privește argumentația potrivit căreia Comisia nu a luat în considerare întregul ciclu de viață al energiei nucleare, și anume extracția și prelucrarea minereului de uraniu, rafinarea, conversia, îmbogățirea uraniului, ansamblurile de combustibili, transportul și potențialele conflicte armate, Tribunalul observă că aceste activități sunt situate în amonte sau în aval față de activitățile legate de energia nucleară vizate de regulamentul atacat. Or, atât din modul de redactare a articolului 17 alineatul (2), cât și a articolului 19 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul privind taxonomia reiese că cerința luării în considerare a ciclului de viață al unei activități nu se extinde neapărat la activitățile care se situează în amonte sau în aval de activitatea economică în cauză.
În al cincilea și ultimul rând, în ceea ce privește activitățile legate de gazele fosile, Republica Austria susține că condiția prevăzută la articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia, potrivit căreia nu trebuie să existe o alternativă cu emisii scăzute de dioxid de carbon, nu este îndeplinită, întrucât energiile din surse regenerabile, rețelele inteligente și tehnicile de depozitare a energiei și de reducere a consumului sunt tot atâtea alternative cu emisii scăzute de dioxid de carbon substituibile activităților economice legate de gazele fosile.
În această privință, Tribunalul subliniază că această condiție implică luarea în considerare a aspectelor legate de siguranța aprovizionării. Or, din regulamentul atacat reiese că, în anumite sectoare, nu există încă suficiente alternative cu emisii scăzute de dioxid de carbon care să permită garantarea aprovizionării cu energia necesară.
Prin urmare, Comisia a considerat că trebuia să se adopte o altă abordare decât limitarea directă a emisiilor de GES, care ar trebui să producă rezultate similare pe o perioadă de 20 de ani. Potrivit acestei alte abordări, pe de o parte, instalațiile pot fie să limiteze numărul de ore de funcționare, fie să treacă mai rapid la utilizarea exclusivă a combustibililor din surse regenerabile sau cu emisii scăzute de dioxid de carbon. Pe de altă parte, criteriile tehnice de examinare pentru utilizarea gazelor fosile ar trebui să garanteze existența unor elemente solide care demonstrează că aceeași capacitate nu poate fi generată din surse regenerabile și că sunt puse în aplicare planuri eficace pentru fiecare instalație, în conformitate cu cele mai bune performanțe din sector, pentru a trece în întregime la surse regenerabile de energie sau la gaze cu emisii scăzute de dioxid de carbon până la o anumită dată.
Rezultă că articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia trebuie interpretat în sensul că, pentru a exclude calificarea drept durabilă din punctul de vedere al mediului, nu este suficient să existe surse alternative; acestea trebuie de asemenea să atingă aceeași capacitate ca sursele existente.
Tribunalul respinge în continuare argumentația potrivit căreia, pe de o parte, pragurile de emisie prevăzute pentru activitățile legate de gazele fosile în regulamentul atacat nu sunt compatibile în special cu obiectivul de 1,5 °C stabilit la articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul privind taxonomia și, pe de altă parte, celelalte criterii tehnice de examinare nu permit să se contribuie la atenuarea schimbărilor climatice.
Cu privire la acest aspect, Tribunalul observă că Comisia a aplicat un prag mai mare de 100 de grame (g) de echivalent CO2 (CO2eq) per kilowatt‑oră (kWh) (
8
), întrucât pragul de 100 g nu este fezabil în prezent pentru centralele pe gaz care nu dispun de un sistem de captare de CO2. Astfel, aplicând un prag mai ridicat acestui tip de instalație, Comisia a făcut astfel încât acestea să intre în domeniul de aplicare al regulamentului atacat și să fie supuse celorlalte criterii tehnice de examinare. Or, o asemenea abordare este conformă cu obiectivul Regulamentului privind taxonomia de a evita inacțiunea sau acțiunile tardive.
Acest lucru este valabil cu atât mai mult cu cât activitățile în cauză trebuie de asemenea să înlocuiască o activitate existentă de producere a energiei electrice cu emisii ridicate care utilizează combustibili fosili solizi sau lichizi și să conducă la reducerea cu cel puțin 55 % a GES-urilor pe durata de viață a capacității de producție nou‑instalate, iar statul membru trebuie să se angajeze să elimine treptat producția de energie din cărbune.
În sfârșit, Comisia nu a săvârșit o eroare nici atunci când a luat în considerare emisiile directe de GES generate de activitate, iar nu emisiile de GES pe întregul ciclu de viață. Astfel, din Regulamentul privind taxonomia (
9
) reiese că cerința de a lua în considerare ciclul de viață al unei activități nu se extinde în mod necesar la activitățile care se situează în amonte sau în aval de activitatea economică respectivă. Prin urmare, obligația de a lua în considerare producția, utilizarea și scoaterea din uz a produselor și serviciilor furnizate de activitățile economice legate de gazele fosile nu implică luarea în considerare a extracției și a distribuției de gaze fosile, în amonte de ardere, întrucât aceste activități nu țin, ca atare, de producția de energie electrică.
De altfel, Regulamentul privind taxonomia urmărește să stabilească un sistem unificat de clasificare a activităților economice considerate durabile din punctul de vedere al mediului. Prin urmare, această clasificare sau taxonomie privește anumite activități economice. Astfel, stabilirea de către Comisie a criteriilor tehnice de examinare care permit să se determine dacă se poate considera că o activitate contribuie în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice și nu prejudiciază în mod semnificativ obiectivele de mediu vizează, de la caz la caz, o activitate economică concretă.
Întrucât celelalte motive invocate s‑au dovedit de asemenea a fi nefondate, Tribunalul respinge acțiunea în totalitate.
(
1
)	Regulamentul delegat (UE) 2022/1214 al Comisiei din 9 martie 2022 de modificare a Regulamentului delegat (UE) 2021/2139 în ceea ce privește activitățile economice din anumite sectoare energetice și a Regulamentului delegat (UE) 2021/2178 în ceea ce privește publicarea de informații specifice referitoare la activitățile economice respective (JO 2022, L 188, p.1, denumit în continuare „regulamentul atacat”).
(
2
)	Regulamentul (UE) 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2020 privind instituirea unui cadru care să faciliteze investițiile durabile și de modificare a Regulamentului (UE) 2019/2088 (JO 2020, L 198, p. 13).
(
3
)	Articolele 3 și 9 din Regulamentul privind taxonomia.
(
4
)	Regulamentul delegat (UE) 2021/2139 al Comisiei din 4 iunie 2021 de completare a Regulamentului (UE) 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului prin stabilirea criteriilor tehnice de examinare pentru a determina condițiile în care o activitate economică se califică drept activitate care contribuie în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice sau la adaptarea la schimbările climatice și pentru a stabili dacă activitatea economică respectivă aduce prejudicii semnificative vreunuia dintre celelalte obiective de mediu (JO 2021, L 442, p. 1).
(
5
)	Această dispoziție definește activitățile economice care sunt calificate ca contribuind în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice.
(
6
)	Articolul 31 alineatul (3) literele (a) și (b) din Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor din 23 mai 1969 (Recueil des traités des Nations unies, vol. 1155, p. 331).
(
7
)	Directiva 2011/70/Euratom a Consiliului din 19 iulie 2011 de instituire a unui cadru comunitar pentru gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive (JO 2011, L 199, p. 48).
(
8
)	TEG apreciază că pragul de 100 g CO2eq/kWh încadrează din punct de vedere științific respectarea condiției care constă în sprijinirea tranziției către o economie neutră din punct de vedere climatic și ar trebui să fie redus o dată la cinci ani.
(
9
)	Articolul 17 alineatul (2) și articolul 19 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul privind taxonomia.