62023TJ0201_RES
Kohtuasi T‑201/23
Communications Regulatory Authority (CRA)
versus
Euroopa Liidu Nõukogu
Üldkohtu (kuues koda) 16. oktoobri 2024. aasta otsus
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses olukorraga Iraanis – Rahaliste vahendite külmutamine – Selliste isikute, üksuste ja asutuste loetelu, kelle suhtes kohaldatakse rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamist – Hageja nime kandmine loetellu – Põhjendamiskohustus – Kaitseõigused – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Proportsionaalsus – Võimu kuritarvitamine
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Teatavate isikute ja üksuste varade külmutamine seoses olukorraga Iraanis – Kohustus tuua põhjendustes välja eriomased ja konkreetsed asjaolud, mis nimetatud meedet õigustavad – Otsus, mis on tehtud huvitatud isikule teadaolevas kontekstis, mis võimaldab tal mõista tema suhtes võetud meetme ulatust – Kokkuvõtliku põhjenduse lubatavus
(ELTL artikkel 296; nõukogu määrused nr 359/2011 ja 2023/152)
(vt punktid 25–28, 30–34)
Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Kaitseõigused – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Isikute, kes vastutavad inimõiguste tõsiste rikkumiste eest, ja nendega seotud isikute, üksuste või asutuste rahaliste vahendite külmutamine – Õigus tutvuda dokumentidega – Õigus, mille eeldus on nõukogule vastava taotluse esitamine
(Nõukogu määrused nr 359/2011 ja 2023/152)
(vt punkt 38)
Euroopa Liit – Institutsioonide aktide seaduslikkuse kohtulik kontroll – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Kontrolli ulatus – Tõend meetme põhjendatuse kohta – Liidu pädeva asutuse kohustus tõendada vaidlustamise korral asjaomaste isikute või üksuste vastu kasutatud põhjuste paikapidavus – Tõendusmaterjal, milles mainitakse dokumente, mida ei ole menetlustoimikusse kantud – Kaitseõiguste rikkumine – Puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47; nõukogu määrused nr 359/2011 ja 2023/152)
(vt punktid 55, 61–64)
Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Põhiõigused – Süütuse presumptsioon – Teatavate isikute ja üksuste varade külmutamine seoses olukorraga Iraanis – Kooskõla nimetatud põhimõttega – Tingimused
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 48 lõige 1; nõukogu määrused nr 359/2011 ja 2023/152)
(vt punktid 66–69)
Euroopa Liit – Institutsioonide aktide seaduslikkuse kohtulik kontroll – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Kontrolli ulatus – Hageja kandmine vaidlustatud määrusele lisatud loetellu põhjusel, et ta aitas kaasa selliste tegude toimepanemisele, mis kujutavad endast inimõiguste tõsiseid rikkumisi – Üldkättesaadavad dokumendid – Tõendusjõud
(Nõukogu määrused nr 359/2011 ja 2023/152)
(vt punktid 75–79, 86, 88–90)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Isikute, kes vastutavad inimõiguste tõsiste rikkumiste eest, ja nendega seotud isikute, üksuste või asutuste rahaliste vahendite külmutamine – Seaduslikkuse kohtulik kontroll – Ulatus – Faktide hindamine ja tõendite kontrollimine – Nõukogu hindamisviga piiravate meetmete vastuvõtmisel – Puudumine
(Nõukogu määrused nr 359/2011 ja 2023/152)
(vt punktid 92, 93, 98, 107, 109–112, 117)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Isikute, kes vastutavad inimõiguste tõsiste rikkumiste eest, ja nendega seotud isikute, üksuste või asutuste rahaliste vahendite külmutamine – Seaduslikkuse kohtulik kontroll – Piiravate meetmete sobivus – Piiravad meetmed, millega järgitakse ühise välis‑ ja julgeolekupoliitika õiguspärast eesmärki
(Nõukogu määrused nr 359/2011 ja 2023/152)
(vt punktid 127–130)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis oma otsusega rahuldamata tühistamishagi, mille Communications Regulatory Authority (CRA) esitas määruse 2023/152 (
1
) peale, millega Euroopa Liidu Nõukogu kandis selle institutsiooni 2023. aastal nende isikute ja üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid seoses olukorraga Iraanis. Üldkohus tõdes, et nõukogu ei teinud hindamisviga seoses tõenditega, mis hageja esitas nuhkvara kasutamise kohta Iraani elanikkonna vastu.
Hageja on valitsusasutus, mis on seotud Iraani info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ministeeriumiga. Tema rahalised vahendid külmutati, sest teda peetakse vastutavaks inimõiguste tõsiste rikkumiste eest Iraanis, kuna ta viis ellu Iraani valitsuse nõudeid internetisisu filtreerimiseks, kasutades selleks SIAMi‑nimelist nuhkvara, ning kasutas 2022. aasta meeleavalduste ajal, mis järgnesid Mahsa Amini surmale, oma kontrolli internetiühenduse ja mobiiltelefonide üle meeleavaldajate ning teisitimõtlejate tegevuse jälgimiseks. Nõukogu väitel toetas hageja seega nende ametivõimude repressioone meeleavaldajate vastu, kes väljendasid ennast selleks, et seista oma seaduslike õiguste eest.
Üldkohtu hinnang
Esimesena lükkas Üldkohus tagasi hageja väited Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklite 47 ja 48 rikkumise kohta. Üldkohus tuletas sellega seoses meelde, et vaidlustamise korral peab just Euroopa Liidu pädev asutus tõendama puudutatud isiku või üksuse vastu kasutatud põhjenduste paikapidavust. Sellest ei tulene siiski, et nõukogu väidetav suutmatus esitada tõendeid selle kohta, et hageja määruse nr 359/2011 (
2
) I lisasse kandmise põhjendused – eeldusel, et see on tõendatud – kahjustaks hageja kaitseõigusi. Vastupidi, kuna see on nõutud harta artikli 47 tõhususe kaitse seisukohast, on liidu kohus piiravate meetmete seaduslikkuse kontrollimisel kohustatud kontrollima nende meetmete aluseks olevate põhjenduste paikapidavust ja seega nõukogu esitatud dokumentide tõenduslikku väärtust.
Teisena tuletas Üldkohus meelde, et ajakirjanduses ilmunud artikleid võib kasutada teatud asjaolude olemasolu kinnitamiseks, kui need pärinevad mitmest erinevast allikast ja kui need on neis kirjeldatud asjaolude osas piisavalt konkreetsed, täpsed ja kokkulangevad.
Käesolevas asjas tugines nõukogu kõnealuste piiravate meetmete võtmisel hageja suhtes erinevatele seda laadi dokumentidele. The Intercepti veebisaidil avaldatud artikli (
3
) kohta leidis Üldkohus, et see toetab nõukogu väiteid tarkvara SIAM ingliskeelse kasutusjuhendi ja farsikeelse teise kasutusjuhendiga, millel oli hageja logo. Neid väiteid kinnitavad ka muud tõendid. Nii on ühes meediakanali Commrisk artiklis (
4
) kirjeldatud kohtumist sellise tehnoloogiaettevõtte esindajaga, kes püüdis müüa Iraanile tarkvara, millel on tarkvaraga SIAM „imelikult sarnased“ funktsioonid, ja kes oli andnud selle artikli autorile vabatahtlikult teavet selle müügitehingu kohta.
Lõpuks nähtus ühest ühenduse ARTICLE 19 artiklist (
5
), et see ühendus on juba mitu aastat jälginud interneti kontrollide ulatust Iraanis. Nimetatud ühendus avastas nimelt, et hageja kasutab info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ministeeriumi kontrolli all, mida tegelikult kontrollivad Iraani luureteenistused, jälgimis- ja tsensuuriseadmeid internetiühenduse pakkujate tasandil ning annab Iraani riikliku julgeolekunõukogu nimel korralduse internetiühenduse katkestamiseks ja muudeks häireteks.
Üldkohus leidis järelikult, et arvestades erinevate tõendite kokkulangevust ja asjaolusid seoses nende kogumisega, võis nõukogu neid väiteid õiguspäraselt arvesse võtta.
Viimasena leidis Üldkohus, et nõukogu viitas piisavalt konkreetsete, täpsete ja ühtelangevate kaudsete tõendite kogumile, mis võimaldavad tõendada piisava seose olemasolu hageja ja olukorra vahel, mille vastu käesolevas asjas võideldakse, s.o rahumeelsete meeleavaldajate, ajakirjanike, inimõiguste kaitsjate, üliõpilaste ja muude oma seaduslike õiguste eest seisvate isikute represseerimised Iraani ametiasutuste poolt.
Esiteks lükkas Üldkohus tagasi hageja argumendi, et tal ei ole õigusvõimet, et viia ellu tegusid, mida talle ette heidetakse. Üldkohus tõdes nimelt, et kuigi pealtkuulamine on Iraani õiguses põhimõtteliselt keelatud, on see siiski teatavatel väga laialt määratletud juhtudel õiguslikult võimalik.
Teiseks lükkas Üldkohus tagasi hageja argumendi, et tal ei ole tehnilist suutlikkust teostamaks järelevalvet ja kontrolli Iraani mobiilsidevõrkude kasutajate üle. Ta tõdes nimelt, et tarkvara SIAM päringud on suunatud kõikidele Iraani mobiilsideoperaatoritele ja et viimased on kohustatud neile igal ajal vastama.
Lisaks märkis Üldkohus kõigepealt, et vastupidi hageja väidetele on nende päringute kasutamisel nõukogu kirjeldatud mõju ning see ei vasta seaduslikule eesmärgile. Nii võimaldab päring LocationCustomerList tuvastada kõik mobiilsidevõrgu kasutajad, kes asuvad teatavas geograafilises piirkonnas, isegi kui see on ligikaudne. Seejärel märkis Üldkohus, et päring Force2GNumber, mille eesmärk on sundida mobiiltelefoni kasutama uuemate 3G ja 4G võrkude asemel 2G võrku, muudab võimatuks selle telefoni kaudu videote vaatamise ja jagamise. Üldkohus märkis samuti, et hageja ei ole esitanud ühtegi tõendit, mis näitaks, et päringuid GetCDR ja GetIPDR, millest esimene on mõeldud selleks, et vaadata telefoni ajalugu, ja teine selleks, et saada kätte nende seadmete IP-aadress, milles on aktiveeritud teatav SIM-kaart, saab kasutada ainult vastamaks Iraani kohtute ja politsei õiguspärastele taotlustele.
Lõpuks rõhutas Üldkohus, et Iraani konteksti iseloomustavad tsiviilelanikkonna korrapärane vastuseis režiimile, mille eest selle riigi ametiasutused on süstemaatiliselt represseerinud, kasutades eelkõige interneti jälgimise vahendeid. Neil asjaoludel ei saa välistada, et Iraani ametiasutused kuritarvitavad algul „seaduslikel“ eesmärkidel loodud funktsioone, nagu ApplySusp ja ApplySuspIP, mis võimaldavad kõrvaldada kasutuselt SIM-kaardid, mille kohta kasutajad on deklareerinud, et need on kaotatud või varastatud, või mis kuuluvad isikutele, kes on surnud, repressiivsetel eesmärkidel.
(
1
)	Nõukogu 23. jaanuari 2023. aasta rakendusmäärus (EL) 2023/152, millega rakendatakse määrust (EL) nr 359/2011, mis käsitleb teatavate isikute, üksuste ja asutuste vastu suunatud piiravaid meetmeid seoses olukorraga Iraanis (ELT 2023, L 20 I, lk 1; parandus ELT 2014, L 294, lk 49).
(
2
)	Nõukogu 12. aprilli 2011. aasta määrus (EL) nr 359/2011, mis käsitleb teatavate isikute, üksuste ja asutuste vastu suunatud piiravaid meetmeid seoses olukorraga Iraanis (ELT 2011, L 100, lk 1; parandus ELT 2014, L 294, lk 49).
(
3
)	Artikkel pealkirjaga „Hacked documents: How Iran track and control protesters phone“, mis on avaldatud 28. oktoobril 2022.
(
4
)	Artikkel pealkirjaga „Hacker Leaks Manuals Showing How Iran Uses Mobile Networks to Track Protesters“, mis on avaldatud 31. oktoobril 2022.
(
5
)	Artikkel pealkirjaga „Iran: New tactics for digital repression as protests continue“, mis on avaldatud 17. novembril 2022.