62021CJ0174_RES
Kohtuasi C‑174/21
Euroopa Komisjon
versus
Bulgaaria Vabariik
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 16. märtsi 2023. aasta otsus
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Direktiiv 2008/50/EÜ – Välisõhu kvaliteet – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – ELTL artikli 260 lõige 2 – Kohustus võtta meetmed sellise kohtuotsuse täitmiseks – Euroopa Komisjoni väitel selle kohustuse rikkumine – Ametliku kirja ebaselgus küsimuses, kas aluseks võetaval kuupäeval tuli kohtuotsust veel täita – Õiguskindluse põhimõte – Vastuvõetamatus
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohustus võtta meetmed sellise kohtuotsuse täitmiseks – Euroopa Komisjoni väitel selle kohustuse rikkumine – Ametliku kirja saatmine, milles määratakse kindlaks kuupäev, mis tuleb väidetava rikkumise olemasolu hindamisel aluseks võtta – Selles kirjas nõutava selguse puudumine küsimuses, kas Euroopa Kohtu otsust tuli aluseks võetaval kuupäeval veel täita – Õiguskindluse põhimõte – Vastuvõetamatus
(ELTL artikli 260 lõiked 1 ja 2)
(vt punktid 23–32)
Kokkuvõte
Komisjoni esimene hagi, mis puudutab kahekordset liikmesriigi kohustuste rikkumist õhusaaste valdkonnas, on vastuvõetamatu
Bulgaariale 2018. aasta lõpus saadetud ametlikus kirjas ei väitnud ega tõendanud komisjon piisavalt selgelt, et Euroopa Kohtu 2017. aasta otsust, milles tuvastati esimene liikmesriigi kohustuste rikkumine, ei olnud seniajani veel täidetud
Välisõhu kvaliteedi direktiiv (
1
) kohustab liikmesriike järgima teatavate õhusaasteainete piirtasemeid välisõhus ning nõuab, et liikmesriigid koostaksid piirtasemete ületamisel õhukvaliteedi kavad, et nende tasemete saavutamata jätmise ajavahemik jääks võimalikult lühikeseks.
Euroopa Kohus otsustas 5. aprillil 2017 kuulutatud kohtuotsuses komisjon vs. Bulgaaria (
2
), et Bulgaaria on eespool nimetatud kohustusi rikkunud (
3
).
Pärast 5. aprilli 2017. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Bulgaaria kuulutamist saatis komisjon 9. novembril 2018 Bulgaariale ELTL artikli 260 lõigetes 1 ja 2 (
4
) ette nähtud menetluse kohaselt ametliku kirja. Selles kirjas tõdes komisjon, et Bulgaaria ei ole ikka veel võtnud vajalikke meetmeid, et lõpetada rikkumised, mille Euroopa Kohus tuvastas 2017. aasta kohtuotsuses. Sellest tulenevalt palus ta sellel liikmesriigil esitada oma märkused kirjas määratud tähtpäevaks (edaspidi „aluseks võetav kuupäev“) ehk 9. veebruariks 2019 ja teavitada teda vahepeal tehtud võimalikest edusammudest.
Kuna Bulgaaria vastused komisjoni ei rahuldanud, esitas ta Euroopa Kohtule ELTL artikli 260 lõike 2 alusel liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi (edaspidi „teistkordne liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi“), paludes tuvastada, et kõnealune liikmesriik ei ole seda kohtuotsust täitnud, ning mõista temalt välja põhisumma ja karistusmakse iga päeva eest kuni Euroopa Kohtu otsuse täieliku täitmiseni.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus leidis oma otsuses, et ametliku kirja saatmine kohtueelses menetluses ELTL artikli 260 lõike 2 alusel eeldab, et enne seda on komisjon õiguspäraselt esitanud väite, et on rikutud kohustust võtta Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks vajalikud meetmed, vastasel korral on rikutud õiguskindluse nõudeid. Võttes arvesse asjaolu, et teistkordse liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi eesmärk on ajendada oma kohustusi rikkunud liikmesriiki täitma liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastanud kohtuotsust, rõhutas Euroopa Kohus, et komisjon ei ole kohustatud mitte ainult kontrollima kogu kohtueelse menetluse jooksul ja enne ametliku kirja saatmist, kas asjaomane kohtuotsus on vahepeal täidetud või mitte, vaid ka väitma ja prima facie tõendama selles ametlikus kirjas selgelt, et seda kohtuotsust ei ole aluseks võetaval kuupäeval ikka veel täidetud. Nimelt ei saa õiguspäraselt liikmesriigile ette heita Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks vajalike meetmete võtmise kohustuse rikkumist, kui ametlikust kirjast ei nähtu selgelt, et aluseks võetaval kuupäeval kehtis endiselt selle kohtuotsuse täitmise kohustus, mis tekkis alates selle kohtuotsuse kuulutamisest.
Euroopa Kohus märkis, et komisjon ei ole 9. novembri 2018. aasta ametlikus kirjas väitnud ega prima facie tõendanud nõutava selgusega, et 5. aprilli 2017. aasta kohtuotsust komisjon vs. Bulgaaria tuli aluseks võetaval kuupäeval, st 9. veebruaril 2019, veel täita.
Nimelt märkis komisjon selles kirjas, et kõnealuses kohtuotsuses kuni 2014. aastani tuvastatud rikkumised jätkusid selles kirjas nimetatud piirkondades ja linnastutes 2015. ja 2016. aastal. Ta ei esitanud aga üksikasjalikke selgitusi ega faktilist analüüsi, millest nähtuks, et nende kahe aasta jooksul täheldatud olukord jätkus ilma selge paranemiseta ajavahemikul, mis jääb 5. aprilli 2017. aasta kohtuotsuse kuulutamise kuupäeva ja aluseks võetava kuupäeva, st 9. veebruari 2019. aasta vahele, mistõttu on vaja võtta meetmed selle kohtuotsuse täitmiseks.
Samas ei tähenda Euroopa Kohtu sõnul asjaolu, et need rikkumised kestsid Euroopa Kohtu otsusega hõlmatud perioodi lõpu – st 2014. aasta – ja sellele järgneva, kuid enne kohtuotsuse kuulutamist toimunud ajavahemiku vahel – st 2015. ja 2016. aastal –, ega asjaolu, et need rikkumised olid süstemaatilised ja püsivad, nagu Euroopa Kohus selles kohtuotsuses märkis, siiski automaatselt, et nii nimetatud kohtuotsuse kuulutamise kuupäeval kui ka aluseks võetaval kuupäeval tuli seda kohtuotsust veel täita ja et Bulgaaria Vabariigile võis seega ette heita, et ta ei võtnud kõiki vajalikke meetmeid kohtuotsuse täitmiseks.
Seega, kuna komisjon ametlikus kirjas ei väitnud ega prima facie tõendanud nõutava selgusega vältimatut eeldust, et 5. aprilli 2017. aasta kohtuotsust komisjon vs. Bulgaaria tuli aluseks võetaval kuupäeval veel täita selles kirjas nimetatud piirkondades ja linnastutes, siis ei väitnud komisjon õiguspäraselt, et Bulgaaria Vabariik on jätnud täitmata kohustuse võtta selle kohtuotsuse täitmiseks vajalikud meetmed. Euroopa Kohus järeldas sellest, et komisjoni teistkordne liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi on vastuvõetamatu.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiiv 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta (ELT 2008, L 152, lk 1).
(
2
)	5. aprilli 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Bulgaaria (C‑488/15, EU:C:2017:267).
(
3
)	Täpsemalt, direktiivi 2008/50 artikli 13 lõikest 1 ja XI lisast ning selle direktiivi artikli 23 lõike 1 teisest lõigust tulenevad kohustused.
(
4
)	ELTL artikli 260 lõigete 1 ja 2 kohaselt on liikmesriik, kelle puhul on Euroopa Kohus leidnud, et ta on jätnud täitmata mõne aluslepingutest tuleneva kohustuse, kohustatud võtma Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks vajalikud meetmed, ja kui komisjon on arvamusel, et asjaomane liikmesriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid, siis võib ta pärast seda, kui ta on andnud liikmesriigile võimaluse esitada oma märkused, pöörduda Euroopa Kohtu poole.