Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JEAN RICHARD DE LA TOUR
esitatud 16. aprillil 2026(1)
Kohtuasi C‑295/25
Lima BV
versus
Vlaams Gewest
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Raad van State (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu))
Eelotsusetaotlus – Põllumajandus – Mahepõllumajanduslik tootmine ja mahepõllumajanduslike toodete märgistamine – Määrus (EL) 2018/848 – Artikli 7 punktid a, b ja c – II lisa IV osa punktid 2.2.1 ja 2.2.2 – Teatavate toodete ja ainete kasutamine mahepõllumajandusliku toidu töötlemisel – Looduslikult kaltsiumkarbonaadirikka vetika Lithothamnium calcareum puhastatud, kuivatatud ja jahvatatud setetest saadud mahepõllumajanduslikuna sertifitseeritud pulber – Loa puudumine
I.      Sissejuhatus
1.        Kas töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel võib olla keelatud põllumajanduslikku päritolu mahepõllumajandusliku koostisosa kasutamine?
2.        See on ilmne paradoks, mille on Euroopa Kohtu ette toonud Raad van State (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), kes seab kahtluse alla võimaluse kasutada looduslikult kaltsiumkarbonaadirikka vetika Lithothamniumcalcareum puhastatud, kuivatatud ja jahvatatud setetest saadud mahepõllumajanduslikuna sertifitseeritud pulbrit taimset päritolu mahepõllumajanduslikes riisi- ja sojajookides, kui kaltsiumi kasutamine toidus ei ole õiguses otseselt nõutav ja kaltsiumiga rikastamiseks kaltsiumkarbonaadi kasutamine on mahepõllumajanduslikus tootmises määruse (EL) 2018/848(2), muudetud delegeeritud määrusega 2022/474(3), ja rakendusmääruse (EL) 2021/1165(4) sätete kohaselt keelatud.
3.        Euroopa Kohus on juba teinud otsuse,(5) mis käsitleb keeldu kasutada taimejookide kaltsiumiga rikastamiseks vetika Lithothamnium calcareum mittemahepõllumajanduslikke setteid, lähtudes määrustest (EÜ) nr 834/2007(6) ja (EÜ) nr 889/2008.(7) Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus on siiski uudne, kuna toidu lisaainete suhtes kohaldatavat korda muudeti määrusega 2018/848, millega tunnistati määrus nr 834/2007 kehtetuks, ning kuna käesoleval juhul pärinevad vaidlusalused setted merevetikast Lithothamniumcalcareum, mis on mahepõllumajanduslikuna sertifitseeritud.
4.        Teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata, et see uus toidu lisaainete regulatsioon, millega vetikast Lithothamniumcalcareum saadud pulber on minu arvates hõlmatud, on kohaldatav olenemata sellest, kas koostisosa on mahepõllumajanduslik või mitte, ning järelikult ei ole kõnealuse pulbri kasutamine, isegi kui see on sertifitseeritult mahepõllumajanduslik, kaltsiumiga rikastamiseks mahepõllumajanduslikus tootmises lubatud, kuna see ei ole õiguses nõutav.
II.    Liidu õigus
A.      Määrus (EÜ) nr 178/2002
5.        Määruse (EÜ) nr 178/2002(8) artikli 2 esimeses ja teises lõigus on sätestatud:
„Käesolevas määruses tähendab mõiste „toit“ töödeldud, osaliselt töödeldud või töötlemata ainet või toodet, mis on mõeldud inimestele tarvitamiseks või mille puhul põhjendatult eeldatakse, et seda tarvitavad inimesed.
Mõistega „toit“ hõlmatakse joogid, närimiskumm ja muud ained, kaasa arvatud vesi, mis on tahtlikult lülitatud toidu koostisesse tootmise, valmistamise või töötlemise ajal. […]“
B.      Määrus (EÜ) nr 1333/2008
6.        Määruse (EÜ) nr 1333/2008(9) artikli 3 lõike 2 punktid a ja b on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas määruses kasutatakse samuti järgmisi mõisteid […]:
a)      „toidu lisaaine“ – aine, mida olenemata selle toiteväärtusest ei kasutata tavaliselt iseseisva toiduna või toidule iseloomuliku koostisainena ja mille tahtlik tehnoloogilisel eesmärgil lisamine toidule selle tootmisel, töötlemisel, valmistamisel, käitlemisel, pakendamisel, transpordil või ladustamisel viib või võib põhjendatud oletusel viia selleni, et lisaaine ise või tema kõrvalsaadused muutuvad otseselt või kaudselt selliste toitude koostisosaks;
Toidu lisaainetena ei käsitata järgmisi aineid:
[…]
ii)      värviva kõrvaltoimega kuivatatud ja kontsentreeritud toidud, sealhulgas lõhna- ja maitseained, mida lisatakse liittoidu tootmisel nende lõhna- ja maitseomaduste või toiteväärtuse tõttu;
[…]
b)      „abiaine“ – mis tahes aine:
i)      mida ei tarbita iseseisva toiduna;
ii)      mida kasutatakse tahtlikult toorainete, toitude või nende koostisainete töötlemisel teatava tehnoloogilise käitlemis- või töötlemiseesmärgi saavutamiseks ja
iii)      mis ise või mille derivaatide jäägid võivad tahtmatult, kuid tehniliselt vältimatult olla lõpptootes tingimusel, et need ei tekita ohtu tervisele ja neil ei ole mingit tehnoloogilist mõju lõpptootele.“
C.      Määrus (EL) nr 1169/2011
7.        Määruse (EL) nr 1169/2011(10) artikli 2 lõige 2 punktis f on sätestatud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid […]:
[…]
f)      „koostisosa“ – toidu tootmisel või valmistamisel kasutatav mis tahes aine või toode, sealhulgas lõhna- ja maitseained, lisaained ja toidus kasutatavad ensüümid, ning liitkoostisosa komponendid, mida valmistoode – ka muudetud kujul – sisaldab; koostisosadeks ei peeta jääkaineid.“
D.      Määrus 2018/848
8.        Määruse 2018/848 põhjendustes 6, 20, 51, 52 ja 63 on märgitud:
„(6)      Pidades silmas [Euroopa L]iidu mahepõllumajandusliku tootmise poliitika eesmärke, peaks selle poliitika rakendamiseks kehtestatava õigusraamistiku eesmärk olema tagada aus konkurents ja mahepõllumajanduslike toodete siseturu nõuetekohane toimimine, säilitada ja õigustada tarbijausaldust mahepõllumajanduslikuna märgistatud toodete suhtes ning luua tingimused, millest lähtudes edeneks poliitika kooskõlas tootmise ja turu arenguga.
[…]
(20)      Kuna mahepõllumajanduslikus tootmises tuleks piirata väliste sisendite kasutamist, tuleks kindlaks määrata teatavad eesmärgid, milleks tooteid ja aineid põllumajandustoodete või töödeldud põllumajandustoodete tootmisel sageli kasutatakse. Kui tooteid või aineid tavaliselt sellistel eesmärkidel kasutatakse, tuleks nende kasutamist lubada üksnes siis, kui need on lubatud käesoleva määruse kohaselt. Luba peaks kehtima ainult siis, kui asjaomase välise sisendi kasutamine ei ole liidu õiguse või liidu õigusele tugineva riigisisese õiguse kohaselt mittemahepõllumajanduslikus tootmises keelatud. […]
[…]
(51)      Mahepõllumajanduslikku toitu […] tootvad ettevõtjad peaksid järgima asjakohaseid menetlusi, mis põhinevad kriitilise tähtsusega töötlusetappide süstemaatilisel kindlaksmääramisel, et tagada töödeldud toodete vastavus mahepõllumajandusliku tootmise nõuetele. Töödeldud mahepõllumajanduslikke tooteid tuleks toota töötlemismeetoditel, mille puhul on tagatud toodete mahepõllumajanduslike tunnuste ja omaduste säilimine mahepõllumajandusliku tootmise kõigis etappides.
(52)      Kehtestada tuleks töödeldud mahepõllumajandusliku toidu […] koostist käsitlevad sätted. Eelkõige tuleks sellist toitu ja sööta toota peamiselt mahepõllumajanduslikest koostisosadest või muudest käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvatest koostisosadest, mis on mahepõllumajanduslikud, jättes piiratud võimaluse kasutada teatavaid käesolevas määruses sätestatud mittemahepõllumajanduslikke koostisosi. Lisaks tuleks töödeldud mahepõllumajandusliku toidu […] tootmisel lubada kasutada ainult teatavaid käesoleva määruse kohaselt lubatavaid tooteid ja aineid.
[…]
(63)      Mahepõllumajanduslikus tootmises teatavate toodete või ainete kasutamine määruse (EÜ) nr 1107/2009[(11)] kohaldamisalasse jäävates taimekaitsevahendites kasutatavate toimeainetena, väetiste, mullaomaduste parandajate, toitainete, eri allikatest pärit loomasööda mittemahepõllumajanduslike komponentide, söödalisandite, abiainete ning puhastus- ja desinfitseerimisvahenditena peaks olema minimaalne ning toimuma üksnes käesolevas määruses sätestatud eritingimuste kohaselt. Samasugust käsitusviisi tuleks järgida töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel, kui kasutatakse toidu lisaaineid või abiaineid ning mittemahepõllumajanduslikke koostisosi. Seetõttu tuleks määrata kindlaks selliste toodete ja ainete kõikvõimalikud kasutusviisid mahepõllumajanduslikus tootmises üldiselt ning eelkõige töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel, lähtudes käesolevas määruses sätestatud põhimõtetest ja teatavatest kriteeriumidest.“
9.        Määruse 2018/848 artikli 2 lõike 1 punkt b näeb ette:
„Käesolevat määrust kohaldatakse järgmiste ELi toimimise lepingu I lisas loetletud põllumajandustoodete, sh vesiviljelustoodete ja mesindussaaduste ja nendest toodetest saadud toodete suhtes, kui selliseid tooteid toodetakse, valmistatakse ette, märgistatakse, turustatakse, viiakse turule, imporditakse liitu või eksporditakse liidust või kui need on mõeldud tootmiseks, ettevalmistamiseks, märgistamiseks, turustamiseks, turule viimiseks, liitu importimiseks või liidust eksportimiseks:
[…]
b)      töödeldud põllumajandustooted, mis on ette nähtud toiduna kasutamiseks.“
10.      Määruse artikkel 3 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)      „mahepõllumajanduslik tootmine“ – selliste tootmismeetodite kasutamine […], mis on kõigis tootmis-, ettevalmistus- ja turustusetappides kooskõlas käesoleva määrusega;
2)      „mahepõllumajanduslik toode“ – mahepõllumajanduslikust tootmisest pärinev toode […]. Metsloomade küttimise ega kalapüügi tulemusena saadud tooteid ei loeta mahepõllumajanduslikeks toodeteks;
[…]
45)      „toit“ – Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse [nr 178/2002] artiklis 2 määratletud toit;
[…]
51)      „koostisosa“ – määruse [nr 1169/2011] artikli 2 lõike 2 punktis f määratletud koostisosa või muude toodete kui toidu puhul mis tahes aine või toode, mida kasutatakse selliste toodete tootmises või ettevalmistamises, mis on lõpptootes jätkuvalt olemas, kas või muudetud kujul;
[…]
61)      „toidu lisaaine“ – Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse [nr 1333/2008]
artikli 3 lõike 2 punktis a määratletud toidu lisaaine;
[…]
65)      „abiaine“ – määruse [nr 1333/2008] artikli 3 lõike 2 punktis b määratletud abiaine toidu puhul […];
[…]“.
11.      Määruse 2018/848 II peatükki „Mahepõllumajandusliku tootmise eesmärgid ja põhimõtted“ kuuluvas artiklis 7 on sätestatud:
„Töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel tuginetakse eelkõige järgmistele konkreetsetele põhimõtetele:
a)      mahepõllumajanduslikku toitu toodetakse mahepõllumajanduslikest koostisosadest;
b)      toidu lisaainete ning peamiselt tehnoloogilisi ja sensoorseid ülesandeid täitvate mittemahepõllumajanduslike koostisosade, samuti mikroelementide ja abiainete kasutamist piiratakse selliselt, et neid kasutataks minimaalselt ning ainult vältimatu tehnoloogilise vajaduse korral või teatavatel toitumisalastel eesmärkidel;
c)      välistatakse ained ja töötlemismeetodid, mis võiksid olla eksitavad toote tegeliku laadi osas;
[…]“.
12.      Selle määruse artikli 9 lõike 3 esimeses lõigus on sätestatud:
„Artiklites 24
ja 25 ning II lisas osutatud eesmärke ja kasutust silmas pidades võib mahepõllumajanduslikus tootmises kasutada ainult nimetatud sätete kohaselt lubatud tooteid ja aineid, tingimusel et need on samuti lubatud kasutamiseks mittemahepõllumajanduslikus tootmises kooskõlas liidu õiguse asjaomaste sätetega ning, kui see on asjakohane, kooskõlas liidu õigusaktidel põhinevate riiklike sätetega.“
13.      Määruse artiklis 16 on sätestatud:
„1.      Töödeldud toitu tootvad ettevõtjad järgivad eelkõige II lisa IV osas sätestatud üksikasjalikke tootmisnõudeid […]
2.      Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 54 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse:
[…]
b)      II lisa IV osa punkti 2.2.2 seoses töödeldud toidus kasutamiseks lubatud toodete ja ainete liigi, koostise ja kasutustingimustega;
[…]“.
14.      Määruse 2018/848 artikli 24 lõigetes 2, 4 ja 9 on sätestatud:
„2.      [Euroopa] Komisjon [võib] lubada töödeldud mahepõllumajandusliku toidu ning toidu […] kasutatava pärmi tootmises järgmistel eesmärkidel kasutada teatavaid tooteid ja aineid ning lisab sellised lubatud tooted ja ained piiratud kasutusega toodete ja ainete loeteludesse:
a)      toidu lisaainetena ja abiainetena;
b)      mittemahepõllumajanduslike koostisosadena kasutamiseks töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmises;
c)      töötlemise abiainetena, mida võib kasutada pärmi ja pärmitoodete tootmisel.
[…]
4.      Lõikes 2 osutatud toodete ja ainete kasutamise lubamisel töödeldud mahepõllumajandusliku toidu ning toidu […] kasutatava pärmi tootmises lähtutakse II peatükis sätestatud põhimõtetest ning järgmistest kriteeriumidest, mida hinnatakse tervikuna:
[…]
b)      nimetatud toodete ja ainete kasutamiseta ei oleks võimalik toitu toota või säilitada või täita liidu õigusaktide alusel kehtestatud toitumisnõudeid;
c)      need esinevad looduses ja nende puhul võib olla kasutatud üksnes mehhaanilisi, füüsikalisi, bioloogilisi, ensümaatilisi või mikroobseid protsesse, välja arvatud juhul, kui kõnealuseid tooteid ega aineid ei ole looduslikul kujul piisavas koguses või piisava kvaliteediga saada;
d)      mahepõllumajanduslikku koostisosa ei ole piisavas koguses saada.
[…]
9.      Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega antakse või tunnistatakse kehtetuks lõigete 1 ja 2 kohaselt lube toodetele ja ainetele, mida võib kasutada mahepõllumajanduslikus tootmises üldiselt ning eelkõige töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel, ning millega kehtestatakse lubade andmisel ning kõnealuste toodete ja ainete loetelude koostamisel järgitav kord ja asjakohasel juhul nende kirjeldused, koostisele esitatavad nõuded ja kasutustingimused.
[…]“.
15.      Selle määruse II lisa III osa punkti 2.2.1 kohaselt käsitatakse looduslikul kasvavate vetikate ja nende osade kogumist mahepõllumajandusliku tootmisena teatavatel selles punktis loetletud tingimustel.
16.      Määruse II lisa IV osa punktis 2 „Töödeldud toidu tootmise üksikasjalikud nõuded“ on sätestatud:
„[…]
2.2.1.      Toidu töötlemisel võib kasutada ainult artikli 24 või 25 kohaselt mahepõllumajanduslikus tootmises kasutamiseks lubatud toidu lisaaineid, abiaineid ja mittemahepõllumajanduslikke koostisosi ning punktis 2.2.2 osutatud aineid ja tooteid […]
2.2.2.      Toidu töötlemisel võib kasutada järgmisi tooteid ja aineid:
[…]
f)      mineraalid (sh mikroelemendid), vitamiinid, aminohapped ja mikrotoitained järgmistel tingimustel:
i)      kui nende kasutamine tavatarbimiseks ette nähtud toidus on liidu õiguse kohaselt või liidu õigusega kooskõlas olevas liikmesriigi õiguses otseselt nõutav, millest tulenevalt ei ole kõnealust toitu võimalik üldse turule viia tavatarbimiseks ette nähtud toiduna, kui sellele ei ole lisatud neid mineraale, vitamiine, aminohappeid või mikrotoitaineid, või
ii)      turule viidud toidu puhul, millel on eriomadused või mõju tervisele või toitumisele või seoses konkreetsete tarbijarühmade vajadustega:
–        toodetes, millele on osutatud […] määruse (EL) nr 609/2013[(12)] artikli 1 lõike 1 punktides a ja b, kui nende kasutamine on lubatud kõnealuse määrusega ja nimetatud määruse artikli 11 lõike 1 alusel asjaomaste toodete kohta vastu võetud õigusaktidega, või
–        komisjoni direktiiviga 2006/125/EÜ[(13)] reguleeritavates toodetes, kui nende kasutamine on nimetatud direktiivi kohaselt lubatud.
[…]“.
E.      Rakendusmäärus 2021/1165
17.      Rakendusmääruse nr 2021/1165 põhjenduses 14 on märgitud:
„Arvestades teatavate mittemahepõllumajanduslike koostisosade koostist, võib mõni nende kasutusviisidest töödeldud mahepõllumajanduslikus toidus tähendada nende kasutamist toidu lisaainete ja abiainetena või toodete ja ainetena, millele on osutatud määruse [2018/848] II lisa IV osa punktis 2.2.2. Kõnealusteks kasutusviisideks on vaja eriluba vastavalt määruse [2018/848] II lisa IV osa punktile 2.2
ja selliseid kasutusviise ei tohiks lubada mittemahepõllumajanduslike koostisosadele loa andmise teel.“
18.      Selle rakendusmääruse artiklis 6 on sätestatud:
„Määruse [2018/848] artikli 24 lõike 2 punkti a kohaldamisel võib töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmises toidu lisaainetena, sealhulgas toidu lisaainetena kasutatavate toiduensüümidena, ja abiainetena kasutada üksnes käesoleva määruse V lisa A osas loetletud tooteid ja aineid, tingimusel et nende kasutamine on kooskõlas liidu õiguse asjakohaste sätetega, eelkõige [määrusega nr 1333/2008] ning vajaduse korral liidu õigusaktidel põhinevate siseriiklike sätetega.“
19.      Selle rakendusmääruse artiklis 7 alates 1. jaanuarist 2024(14) kohaldatavas redaktsioonis on sätestatud:
„Määruse [2018/848] artikli 24 lõike 2 punkti b kohaldamisel võib töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel kasutada üksnes käesoleva määruse V lisa B osas loetletud mittemahepõllumajanduslikke koostisosi, tingimusel et nende kasutamine on kooskõlas liidu õiguse asjakohaste sätetega ning vajaduse korral liidu õigusaktidel põhinevate siseriiklike sätetega.
Esimene lõik ei piira töödeldud toidu mahepõllumajanduslikku tootmist käsitlevate üksikasjalike nõuete kohaldamist, nagu on sätestatud määruse [2018/848] II lisa IV osa 2. jaos. Eelkõige ei kohaldata esimest lõiku mittemahepõllumajanduslike koostisosade suhtes, mida kasutatakse toidu lisaainetena, abiainetena või toodete või ainetena, millele on osutatud määruse [2018/848] II lisa IV osa punktis 2.2.2.“
20.      Rakendusmääruse V lisa A osa „Määruse [2018/848] artikli 24 lõike 2 punkti a kohaselt kasutada lubatud toidu lisaaineid ja abiained“ A osa tabel 1 sisaldab muu hulgas järgmist rida:
Kood
Nimetus
Mahetoiduained, millele võib seda lisada
Konkreetsed tingimused ja piirangud
[…]
[…]
[…]
[…]
E 170
Kaltsium-karbonaat
taimsed ja loomsed tooted
mitte kasutada toodete värvainena ega kaltsiumilisandina
[…]
[…]
[…]
[…]
III. Põhikohtuasja faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimus
21.      Lima BV on Belgia õiguse alusel asutatud äriühing, kes on spetsialiseerunud mahepõllumajandusliku taimse toidu turustamisele, turustades muu hulgas kahte vastavalt riisist või kaerast valmistatud mahepõllumajanduslikku jooki, mille iseloomulik koostisosa on vetikas Lithothamniumcalcareum (edaspidi ka „litotamnium“), mis on saadud mahepõllumajanduslikuna sertifitseeritud mahepõllumajanduslike vetikate kokku kogumisel.
22.      Kontrolliasutus leidis oma 13. aprilli 2023. aasta sertifitseerimisotsuses, et litotamniumi puhul tuleb eristada vetikat (Lithothamnium sp. Algae) meresaadusest, mis on saadud lubjastunud vetikast (maërli leiukohad), kusjuures ainult esimest saab liigitada „põllumajandustooteks“. Ta lisas, et koostisosa kasutamise eesmärk on olulisem kui see, kas tegemist on mahepõllumajandusliku või mittemahepõllumajandusliku koostisosaga. Ta järeldas sellest, et kaltsiumirikaste litotamniumijääkide lisamine kujutab endast mahepõllumajanduslike toodete rikastamist, mis on vastuolus määruse 2018/848 II lisa IV osa punktiga 2.2, millest ta järeldub, et Lima „märgistab ja turustab tooteid, mis ei vasta mahepõllumajanduslike toodete nõuetele“, mille tõttu tuleb rakendada „hoiatusmeedet“.
23.      Pärast seda, kui kontrolliasutus oli 5. mail 2023 otsuse kinnitanud, esitas Lima selle peale vaide Vlaamse overheidi (Flandria omavalitsus, Belgia) Departement Landbouw en Visserijle (põllumajandus- ja kalandusministeerium). Põllumajandus- ja kalandusministeeriumi toetuste osakonna juhataja leidis 18. detsembri 2023. aasta otsuses, et vetika Lithothamniumcalcareum puhastatud, kuivatatud ja jahvatatud setetest saadud pulbri lisamine ei ole lubatud, kuna selle eesmärk on kaltsiumiga rikastamine. Nimetatud asutus jõudis järeldusele, et Lima suhtes kehtestatud hoiatusmeede ei kuulu tühistamisele ja et seega võib mahepõllumajanduslikule tootmismeetodile viidates turustada üksnes jooke, mis on enne 1. jaanuari 2024 juba toodetud.
24.      Lima esitas selle otsuse peale tühistamiskaebuse Raad van Statele (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), kus pooled vaidlevad mahepõllumajanduslikuna sertifitseeritud vetika Lithothamniumcalcareum puhastatud, kuivatatud ja jahvatatud setetest saadud pulbri suhtes kohaldatavate eeskirjade üle ning kohtuotsuse Natumi tõlgendamise üle.
25.      Ühelt poolt, Lima arvates tuleb seda pulbrit pidada mahepõllumajanduslikuks koostisosaks. Vastavalt määruse 2018/848 artikli 7 punktile a piisab ainuüksi sellest asjaolust, et lubada selle aine lisamist töödeldud mahepõllumajanduslikule toidule, olenemata selle toitainelistest näitajatest. Flandria omavalitsuse sõnul tuleb sellele pulbrile, isegi kui see on mahepõllumajanduslikuna sertifitseeritud, kohaldada mineraalidele kohaldatavaid norme, mis keelavad kaltsiumkarbonaadi lisamise üksnes kaltsiumiga rikastamise eesmärgil vastavalt selle määruse artikli 7 punktile b, II lisa IV osa punktile 2.2.1 ja punkti 2.2.2 alapunktile f ning rakendusmääruse 2021/1165 V lisa A osale.
26.      Teiselt poolt on Euroopa Kohus kohtuotsuses Natumi leidnud, et määrust nr 889/2008(15) tuleb tõlgendama nii, et sellega on vastuolus vetika Lithothamnium calcareum puhastatud, kuivatatud ja jahvatatud setetest saadud pulbri – kui selle määruse artikli 28 tähenduses põllumajandusest pärineva mittemahepõllumajandusliku koostisosa – kasutamine niisuguse mahepõllumajandusliku toidu töötlemisel selle kaltsiumiga rikastamiseks nagu mahepõllumajanduslikud riisi- ja sojajoogid.
27.      Pooled vaidlevad selle üle, millised järeldused tuleb sellest kohtuotsusest teha käesoleva kohtuasja asjaoludele kohaldatavate uute õigusnormide alusel.
28.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb, kas seda kohtupraktikat saab kohaldada lihtsalt analoogia alusel, kuna kohtuotsuses Natumi tegi Euroopa Kohus otsuse vetika Lithothamniumcalcareum puhastatud, kuivatatud ja jahvatatud setetest saadud mittemahepõllumajandusliku pulbri kohta, samas kui käesolevas asjas on pulbri valmistamiseks kasutatud Lithothamniumcalcareum sertifitseeritud mahepõllumajanduslikuna. Lisaks leiab see kohus, et kohaldatavaid õigusnorme on edasi arendatud, eelkõige määruse 2018/848 artikli 24 lõike 4 punktiga d, millega on lisatud mahepõllumajanduslikus tootmises kasutatavatele toodetele ja ainetele loa andmise uus tingimus, nimelt et mahepõllumajanduslikku koostisosa ei ole piisavas koguses saada. Ta lisab, et nende vetikate loetelu, mida võib lisada töödeldud mahepõllumajanduslikule toidule põllumajanduslikku päritolu mittemahepõllumajandusliku koostisosana, piirduvad kahe nimetusega (arame ja hijiki vetikas).(16) See kohus märgib, et dokumendis „Frequently asked questions on organic rules“ (Korduma kippuvad küsimused mahepõllumajanduslike eeskirjade kohta), mille komisjon avaldas 30. novembril 2023 ja mida korrapäraselt ajakohastatakse,(17) on märgitud, et Lithothamniumcalcareum’i põhikomponent on kaltsiumkarbonaat, mis on mineraalaine, mille kasutamiseks mahepõllumajanduslikus tootmises on seega vastavalt määruse 2018/848 II lisa IV osa punktile 2.2.2 vaja luba, ning et selle põhiotstarve töödeldud toidus on kaltsiumi lisamine.
29.      Neil asjaoludel otsustas Raad van State (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas määruse [2018/848] II lisa IV osa punkte 2.2.1 ja 2.2.2 koostoimes selle määruse artikli 7 punktidega b ja c tuleb tõlgendada nii, et looduslikult kaltsiumkarbonaadirikka vetika Lithothamnium calcareum puhastatud, jahvatatud ja kuivatatud setetest saadud pulber, millel on mahepõllumajandusliku tootmise sertifikaat, on tavatarbimiseks ette nähtud mahepõllumajandusliku toidu töötlemisel hõlmatud määruse
(EL) 2018/848 II lisa IV osa lõike 2.2.2 punkti f alapunktiga i ning järelikult keelatud, kuna kaltsiumi kasutamine tavatarbimiseks ette nähtud toidus ei ole õigusaktides otseselt nõutav?“
30.      Kirjalikud seisukohad on esitanud Lima, Flandria omavalitsus, Itaalia valitsus ja komisjon.
IV.    Analüüs
31.      Tulenevalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusest tuleb analüüsida, kas põllumajanduslikku päritolu mahepõllumajanduslike koostisosade kasutamine töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel on piiratud määruse 2018/848 artikli 7 punktide b ja c alusel, milles on sätestatud, et töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmise suhtes kohaldatavate konkreetsete põhimõtete hulka kuuluvad esiteks toidu lisaainete, mikrotoitainete ja abiainete võimalikult vähene kasutamine ja seda üksnes vältimatu tehnoloogilise vajaduse korral või teatavatel toitumisalastel eesmärkidel ning teiseks selliste ainete ja töötlemisviiside välistamine, mis võiksid olla eksitavad toote tegeliku laadi osas. Või piisab põllumajanduslikku päritolu koostisosa mahepõllumajandusliku toidu töötlemiseks kasutamiseks sellest, et see koostisosa on mahepõllumajanduslik, kuna määruse 2018/48 artikli 7 punktis a on sätestatud, et töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmise teine konkreetne põhimõte on mahepõllumajandusliku toidu tootmine mahepõllumajanduslikest koostisosadest?
32.      Kohtupraktikas on juba käsitletud põhimõtteid seoses taimsete jookidega. Nii on Euroopa Kohus otsustanud, et nimetust „piim“ ja ainult piimatoodetele reserveeritud nimetusi ei või õiguspäraselt kasutada täielikult taimse toote kirjeldamiseks ning seda keeldu ei mõjuta asjaomase toote taimset päritolu näitavate selgitavate või kirjeldavate täiendite lisamine.(18)
33.      Lisaks on Euroopa Kohus tõdenud, et ettevõtjad võivad ise otsustada oma toodete koostise üle ja selle üle, millise nimetusega soovivad nad neid turustada. Seega, kui nad soovivad turustada neid tooteid toidulisandina,(19) koos toitumis- või tervisealaste väidetega(20) või eritoiduks ettenähtud toiduainena,(21) siis peavad nad täitma selles suhtes liidu kohaldatavates õigusnormides ette nähtud kohustusi, millega võib kaasneda mahepõllumajandusliku tootena turustamise keeld. Liidu õigus ei taga, et ettevõtja võib turustada oma tooteid mis tahes nimetustega, mis soodustab tema arvates tema toodete reklaamimist.(22)
34.      Euroopa Kohus kinnitas 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsuses Herbaria Kräuterparadies II,(23) mis järgnes 5. novembri 2014. aasta kohtuotsusele Herbaria Kräuterparadies,(24) et vaidluse all olnud toidulisandina turustatavat jooki, mis koosneb mahetootmise teel saadud puuviljamahlade ja taimeekstraktide segust, millele on lisatud mittetaimseid vitamiine ja raudglükonaati, ei või nimetada mahetooteks, kuna see ei vasta nõuetele, mis on ette nähtud määruse 2018/848 artikli 16 lõikes 1 koostoimes II lisa IV osa punkti 2.2.2 alapunktiga f(25) selles määruses.(26)
35.      Kohtuotsuses Natumi, millele mõlemad põhikohtuasja pooled tuginevad, leidis Euroopa Kohus, et vetika Lithothamniumcalcareum puhastatud, kuivatatud ja jahvatatud setetest saadud pulbri kui määruse nr 889/2008 (muudetud rakendusmäärusega 2018/1584) artikli 28 tähenduses põllumajandusest pärit mittemahepõllumajandusliku koostisosa kasutamine mahepõllumajanduslike soja- ja riisijookide töötlemisel nende kaltsiumiga rikastamiseks ei ole selle määruse kohaselt võimalik.
36.      Kuigi on tõsi, et Euroopa Kohus märkis, et sätetes, mida kohaldatakse mineraalainete lisamisele mahepõllumajanduslike toiduainete tootmisel,(27) ei ole vetikat Lithothamniumcalcareum mainitud ja et seda „ei saa esmapilgul mineraalaineks pidada“,(28) lisas ta, et muud sätted(29) koostoimes asjaomaste sätetega keelavad kaltsiumi lisamise sellise mahepõllumajandusliku toidu töötlemisel nende kaltsiumiga rikastamiseks nagu riisi- ja sojajoogid.(30) Ta tõdes, et neid jooke tootev äriühing möönis sõnaselgelt, et kasutab asjaomast vetikat selle suure kaltsiumisisalduse tõttu,(31) ning järeldas, et selle looduslikult suure kaltsiumisisaldusega pulbri kasutamine põllumajandusest pärineva mittemahepõllumajandusliku koostisosana  määruse nr 889/2008 (muudetud rakendusmäärusega 2018/1584) artikli 28 tähenduses võimaldaks minna mööda keelust kasutada kaltsiumkarbonaati kaltsiumiga rikastamiseks.(32)
37.      Mahepõllumajandusliku toidu tootmise suhtes kohaldatavas määruses 2018/848 on täpsustatud seost põllumajanduslikku päritolu mittemahepõllumajanduslike koostisosade suhtes kohaldatava korra ning toidu lisaainete ja abiainete suhtes kohaldatava korra vahel, võttes arvesse selle määruse artiklis 7 sätestatud mahepõllumajandusliku toidu töötlemise põhimõtteid, nimelt eelkõige mahepõllumajanduslikest koostisosadest tootmist ja toidu lisaainete kasutamise piiramist.
38.      Kaldun arvama, et pelk asjaolu, et kasutatakse koostisosa, mis on määruse 2018/848 artikli 7 punktis a sätestatud põhimõtte kohaselt kvalifitseeritud „põllumajanduslikku päritolu mahepõllumajanduslikuks koostisosaks“, ei ole piisav, et lubada selle koostisosa mis tahes kasutamist. Kõnealuse määruse artikli 7 punktis b on ette nähtud põhimõte piirata „toidu lisaainete […], samuti mikroelementide ja abiainete kasutamist piiratakse selliselt, et neid kasutataks minimaalselt ning ainult vältimatu tehnoloogilise vajaduse korral või teatavatel toitumisalastel eesmärkidel“. Seega tuleb toidu lisaainet, isegi kui see on põllumajanduslikku päritolu mahepõllumajanduslik koostisosa, analüüsida vastavalt selle kasutusviisile (vältimatu tehnoloogiline vajadus või teatav toitumisalane eesmärk).
39.      Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et mõiste „koostisosa“ on määratletud määruse 2018/848 artikli 3 punktis 51 viitega määratlusele määruse nr 1169/2011 artikli 2 lõike 2 punktis f. Viimase kohaselt on koostisosa „toidu tootmisel või valmistamisel kasutatav mis tahes aine või toode, sealhulgas lõhna- ja maitseained, lisaained ja toidus kasutatavad ensüümid, ning liitkoostisosa komponendid, mida valmistoode – ka muudetud kujul – sisaldab“. Sellest tuleneb, et toidu lisaained on koostisosad ning et vetikate Lithothamniumcalcareum pulbri liigitamine kohtuotsuses Natumi „põllumajandusest pärinevaks mittemahepõllumajanduslikuks koostisosaks“ ei välista selle liigitamist ka „toidu lisaaineks“ määruse 2018/848 tähenduses.
40.      Toidu lisaained on omakorda määratletud kõnealuse määruse artikli 3 punktis 61 viitega määruse (EÜ) nr 1333/2008 artikli 3 lõike 2 punktile a kui „aine, mida olenemata selle toiteväärtusest ei kasutata tavaliselt iseseisva toiduna või toidule iseloomuliku koostisainena ja mille tahtlik tehnoloogilisel eesmärgil lisamine toidule selle tootmisel, töötlemisel, valmistamisel, käitlemisel, pakendamisel, transpordil või ladustamisel viib või võib põhjendatud oletusel viia selleni, et lisaaine ise või tema kõrvalsaadused muutuvad otseselt või kaudselt selliste toitude koostisosaks“.
41.      Vaieldamatult ei tarbita vetikast Lithothamnium calcareum saadud pulbrit ja kaltsiumkarbonaati, millest see suuremas osas koosneb, iseenesest toiduna, vaid seda lisatakse tahtlikult ja sellest saab valmisjoogi koostisosa.(33) Oma arutluskäigu praeguses etapis jätan kõrvale selle pulbri toiteväärtuse või tehnoloogilise otstarbe küsimuse.
42.      Selles toidu lisaainete määratluses on siiski ette nähtud erandid. Nii ei ole toidu lisaainetena käsitatavad „värviva kõrvaltoimega kuivatatud ja kontsentreeritud toidud, sealhulgas lõhna- ja maitseained, mida lisatakse liittoidu tootmisel nende lõhna- ja maitseomaduste või toiteväärtuse tõttu“.(34) See erand sõltub kahest tingimusest: tegemist peab olema toiduga ja seda peab olema kasutatud lõhna- ja maitseomaduste või toiteväärtuse tõttu.
43.      Seega tuleb kõigepealt kindlaks teha, kas põhikohtuasjas käsitletava pulbri saab kvalifitseerida „toiduks“. Toit on määruse 2018/848 artikli 3 punktis 45 viitega  määruse nr 178/2002 artiklile 2 määratletud kui „töödeldud, osaliselt töödeldud või töötlemata ainet või toodet, mis on mõeldud inimestele tarvitamiseks või mille puhul põhjendatult eeldatakse, et seda tarvitavad inimesed“. Artikli 2 teises lõigus on täpsustatud, et „[m]õistega „toit“ hõlmatakse joogid, närimiskumm ja muud ained, kaasa arvatud vesi, mis on tahtlikult lülitatud toidu koostisesse tootmise, valmistamise või töötlemise ajal“. See määratlus võimaldab kinnitada, et vaidlusalune pulber on toit, kuivõrd tegemist on ainega, mis on tahtlikult lisatud toidule. Käesoleva ettepaneku eelmises punktis nimetatud erandi esimene tingimus on täidetud.
44.      Lisaks peab kõnealuse erandi teise tingimuse täitmiseks seda pulbrit olema kasutatud selle lõhna- ja maitseomaduste või toiteväärtuse tõttu. Määruse 2018/848 artikli 7 punktis b kasutatud määratlemata mõistega „teatavatel toitumisalastel eesmärkidel“ lähedast mõistet kasutatakse ühes mahepõllumajandusliku töödeldud toidu tootmise suhtes kohaldatavatest põhimõtetest, mille kohaselt võib toidu lisaaineid sellistes toitudes kasutada (ning mille teine, alternatiivne eesmärk on vältimatu tehnoloogiline vajadus).(35)
45.      Ebaselgus käesolevas kohtuasjas ja põhikohtuasjas vaidluse all oleva pulbri kasutamisele kohaldatavates õigusnormides tuleneb neist sarnastest mõistetest. Teisisõnu, kui toidu lisaainet kasutatakse teatavatel toitumisalastel eesmärkidel, on see töödeldud toidu mahepõllumajanduslikus tootmises lubatud. Teisalt, kui aine on toit, mida kasutatakse selle lõhna- ja maitseomaduste või toiteväärtuse tõttu, ei ole see toidu lisaaine ja seega võib seda vabalt kasutada. Seega tuleb kindlaks määrata, milline on selle pulbri otstarve.
46.      Lima väidab, et vetika Lithothamniumcalcareum pulbrit kasutatakse tema jookide rikastamiseks kaltsiumiga, piirdudes väitega, et see on põllumajanduslikku päritolu koostisosa. Samuti väidab ta, et kohtuotsuses Natumi kvalifitseeris Euroopa Kohus selle kohtuotsuse aluseks olnud kohtuasjas vaidluse all olnud pulbri üksnes „põllumajandusest pärinevaks mittemahepõllumajanduslikuks koostisosaks“, mitte „mineraalaineks“, ning et järelikult tuleb selle koostisosa mahepõllumajanduslikku versiooni aktsepteerida.
47.      Mulle näib siiski, et määrus 2018/848 ei võimalda sellist tõlgendust.
48.      Esiteks sisaldub selles määruses ainus viide toidu toitumisalasele mõjule II lisa IV osa punkti 2.2.2 alapunkti f alapunktis ii, milles on lubatud „mineraalide (sealhulgas mikroelementide), vitamiinide, aminohapete ja mikrotoitainete [kasutamine] turule viidud toidu puhul, millel on eriomadused või mõju tervisele või toitumisele või seoses konkreetsete tarbijarühmade vajadustega“. Mainitud on ainult teatavaid tooteid, mis kuuluvad määruse nr 609/2013 kohaldamisalasse, ja tooteid, mida reguleerib direktiiv 2006/125. Seega näib mulle, et määruse 2018/848 artikli 7 punktis b on viidatud just sellele väga spetsiifilisele toiduliigile (imikutele ja lastele mõeldud toit), kui seal on sätestatud põhimõte piirata toidu lisaainete kasutamist üksnes juhtudega, kui esinevad teatavad toitumisalased eesmärgid.
49.      Muud viited toitumisalasele mõjule või toiteväärtusele määruses 2018/848 puudutavad looma-(36) ja taimekasvatust.(37) Minu arvates tuleneb seos kõigi nende toitumisalaste või toitaineliste eesmärkide vahel mahepõllumajanduses asjaolust, et need puudutavad olukordi, kus subjekt (imik, väikelaps, põllumajandusloom) või objekt (muld, taim) ei suuda ise tagada tasakaalustatud toitumist.
50.      Teiseks ei mõjuta lisaaine mahepõllumajanduslik või mitte-mahepõllumajanduslik päritolu kaltsiumkarbonaadi kasutamist. Rakendusmääruse 2021/1165 V lisa A osa A1 jaos
ei ole täpsustatud, et erinevalt muudest lisaainetest(38) peab see toode pärinema üksnes mahepõllumajanduslikust tootmisest. Määruse nr 889/2008 algses redaktsioonis ei sisaldanud VIII lisa A osas esitatud toidu lisaainete tabel ühtegi viidet mahepõllumajanduslikule päritolule. Nõue kasutada mahepõllumajanduslikust tootmisest pärinevaid lisaaineid tulenes rakendusmäärusest 2019/2164, millega kõnealune tabel asendati. Seda arengut kajastab määruse 2018/848 artikli 24 lõige 4, milles on sätestatud, et mittemahepõllumajanduslike lisaainete kasutamise lubamine peab põhinema mitmel põhimõttel, sealhulgas mahepõllumajandusliku koostisosa piisava koguse kättesaamatuse põhimõttel. Seega, kui selline kättesaadavus on olemas, peab lisaaine pärinema mahepõllumajanduslikust tootmisest. Järelikult võivad toidu lisaained pärineda mahepõllumajanduslikust tootmisest või mitte.
51.      Ma näen selle analüüsi kinnitust rakendusmääruse 2021/1165 artikli 7 sõnastuses, milles on märgitud, et kui toidu lisaainena kasutatakse mittemahepõllumajanduslikku koostisosa, kuulub see asjaomase toidu lisaaine suhtes kohaldatava korra kohaldamisalasse. Kuigi selle artikli jõustumine oli edasi lükatud kuni 1. jaanuarini 2024,(39) on uued eeskirjad selged: kohaldatav kord määratakse kindlaks põllumajanduslikku päritolu mittemahepõllumajandusliku koostisosa kasutamise eesmärgiga.
52.      Kolmandaks leian, et määruse 2018/848 artikli 24 lõikes 2 on kehtestatud kaks eri korda mittemahepõllumajanduslike koostisosade ja toidu lisaainete jaoks. Nagu ma aga just selgitasin, kohaldatakse toidu lisaaineid käsitlevaid eeskirju nii mahepõllumajanduslike kui ka mittemahepõllumajanduslike koostisosade suhtes. Järelikult ei võimalda koostisosa võimalik mahepõllumajanduslikkus vältida lisaainete suhtes kohaldatavaid eeskirju.(40)
53.      Määruse 2018/848 artikli 24 lõike 2 punktide a ja b kohaselt „võib komisjon lubada töödeldud mahepõllumajandusliku toidu […] tootmises järgmistel eesmärkidel kasutada teatavaid tooteid ja aineid ning lisab sellised lubatud tooted ja ained piiratud kasutusega toodete ja ainete loeteludesse: […] toidu lisaainetena ja abiainetena […] [või] mittemahepõllumajanduslike koostisosadena kasutamiseks töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmises“.
54.      Rakendusmääruse 2021/1165 V lisa A osa A1 jaos „Toidu lisaained, sealhulgas kandeained“ on kaltsiumkarbonaat lisatud koos järgmise eritingimusega „ei kasutata toodete värvainena ega kaltsiumilisandina“. Nende eeskirjade kohaselt käsitatakse kaltsiumkarbonaati toidu lisaainena, millel ei saa olla ei värvaine ega kaltsiumiga rikastamise otstarvet. Need keelatud otstarbed on seega tehnoloogilised otstarbed, sest vastasel juhul ei liigitataks kaltsiumkarbonaati nendel kasutusaladel „toidu lisaaineks“. Seevastu abiainete loetelu (rakendusmääruse V lisa A osa jagu A2) ei sisalda seoses kaltsiumkarbonaadiga ühtegi eritingimust ega -piirangut.
55.      Tuleb märkida, et rakendusmäärusega (EL) 2025/973(41) liideti rakendusmääruse 2021/1165 V lisa A osa toidu lisaainete loetelu (A1 jagu) ja abiainete loetelu (A2 jagu), võttes arvesse, et „[o]lenevalt nende tehnoloogilisest otstarbest lõpptootes tuleks teatavad abiaineteks liigitatud tooted liigitada selle asemel toidu lisaaineteks ning teatavad muud tooted toidu lisaaineteks ja abiaineteks vastavalt nende kasutamisele“.(42)
56.      Rakendusmääruse 2025/973 põhjenduses 18 on samuti märgitud, et „[k]õnealusest koondatud loetelust tuleks välja jätta eritingimus, et lisaainet kaltsiumkarbonaati ei tohi kasutada toodete värvainena ega kaltsiumilisandina, kuna määruse (EL) 2018/848 II lisa IV osa punkti 2.2.2 alapunktidega c,[(43)] d[(44)] ja f on see tingimus juba ette nähtud“.(45)
57.      Mis puudutab määruse 2018/848 II lisa IV osa punkti 2.2.2 alapunkti f, siis selles on nende toodete ja ainete hulgas nimetatud „mineraalid (sh mikroelemendid), vitamiinid, aminohapped ja mikrotoitained järgmistel tingimustel […] kui nende kasutamine tavatarbimiseks ette nähtud toidus on liidu õiguse kohaselt või liidu õigusega kooskõlas olevas liikmesriigi õiguses otseselt nõutav, millest tulenevalt ei ole kõnealust toitu võimalik üldse turule viia tavatarbimiseks ette nähtud toiduna, kui sellele ei ole lisatud neid mineraale, vitamiine, aminohappeid või mikrotoitaineid“. Eelotsusetaotluses ega poolte seisukohtades ei ole mainitud ühtegi õigusakti, mis nõuaks kaltsiumi lisamist põhikohtuasjas käsitletavatele toiduainetele, nimelt riisist või kaerast valmistatud jookidele, et neid jooke saaks turule viia.(46)
58.      Lisaks tugines komisjon sellele sättele sedastamaks, et kaltsiumkarbonaadi kasutamine mahepõllumajandusliku toidu töötlemisel on keelatud,(47) kasutades talle määruse 2018/848 artikliga 54 antud õigust võtta vastu delegeeritud õigusakte eesmärgiga muuta nimetatud määruse artikli 16 lõike 2 punkti b alusel „II lisa IV osa punkti 2.2.2 seoses töödeldud toidus kasutamiseks lubatud toodete ja ainete liigi, koostise ja kasutustingimustega“.
59.      Seetõttu leian, et põhikohtuasjas vaidluse all olevat pulbrit, mis koosneb peamiselt kaltsiumkarbonaadist, tuleb pidada toidu lisaaineks, mille kasutamine mahepõllumajandusliku toidu tootmisel on keelatud juhul, kui seda kasutatakse üksnes taimse joogi rikastamiseks kaltsiumiga, samas kui see ei ole liidu või riigisiseses õiguses otseselt nõutav.
V.      Ettepanek
60.      Kõiki eelnevaid kaalutlusi arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Raad van State (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2018. aasta määruse (EL) 2018/848, mis käsitleb mahepõllumajanduslikku tootmist ja mahepõllumajanduslike toodete märgistamist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 834/2007, muudetud komisjoni 17. jaanuari 2022. aasta delegeeritud määrusega (EÜ) 2022/474, artikli 24 lõike 2 punkti a ning II lisa IV osa punkti 2.2.1 ja punkti 2.2.2 alapunkti f punkti i koostoimes määruse 2018/848 artikli 7 punktiga b
tuleb tõlgendada nii, et
looduslikult kaltsiumkarbonaadirikka vetika Lithothamniumcalcareum puhastatud, kuivatatud ja jahvatatud setetest saadud sertifitseeritud mahepõllumajanduslik pulber, mida kasutatakse toidu töötlemisel selle kaltsiumiga rikastamiseks, on keelatud, kuna kaltsiumkarbonaati ei või sel eesmärgil kasutada ja kaltsiumi kasutamine tavatarbimiseks ette nähtud toidus ei ole õiguses otseselt nõutav.
1      Algkeel: prantsuse.
2      Komisjoni 30. mai 2018. aasta määrus, mis käsitleb mahepõllumajanduslikku tootmist ja mahepõllumajanduslike toodete märgistamist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 834/2007 (ELT 2018, L 150, lk 1).
3      Komisjoni 17. jaanuari 2022. aasta delegeeritud määrus (ELT 2022, L 98, lk 1), edaspidi „määrus 2018/848“.
4      Komisjoni 15. juuli 2021. aasta rakendusmäärus, millega lubatakse mahepõllumajanduslikus tootmises kasutada teatavaid tooteid ja aineid ning koostatakse nende loetelud (ELT 2021, L 235, lk 13).
5      Vt 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Natumi (C‑815/19, EU:C:2021:336; edaspidi „kohtuotsus Natumi“).
6      Nõukogu 28. juuni 2007. aasta määrus mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise ja määruse (EMÜ) nr 2092/91 kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2007, L 189, lk 1).
7      Komisjoni 5. septembri 2008. aasta määrus, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 (mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses mahepõllumajandusliku tootmise, märgistamise ja kontrolliga (ELT 2008, L 250, lk 1), komisjoni 17. detsembri 2019. aasta rakendusmäärusega (EL) 2019/2164 (ELT 2019, L 328, lk 61) muudetud redaktsioonis, edaspidi „määrus nr 889/2008“. See määrus tunnistati kehtetuks rakendusmäärusega 2021/1165.
8      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT 2002, L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463).
9      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus toidu lisaainete kohta (ELT 2008, L 354, lk 16).
10      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta määrus, milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 1924/2006 ja (EÜ) nr 1925/2006 ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni direktiiv 87/250/EMÜ, nõukogu direktiiv 90/496/EMÜ, komisjoni direktiiv 1999/10/EÜ, Euroopa  Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ, komisjoni direktiivid 2002/67/EÜ ja 2008/5/EÜ ning komisjoni määrus (EÜ) nr 608/2004 (ELT 2011, L 304, lk 18, ja parandus ELT 2013, L 163, lk 32).
11      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise ja nõukogu direktiivide 79/117/EMÜ ja 91/414/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2009, L 309, lk 1).
12      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuni 2013. aasta määrus imikute ja väikelaste toidu, meditsiinilisel näidustusel kasutamiseks ettenähtud toidu ning kehakaalu alandamiseks ettenähtud päevase toidu asendajate kohta, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 92/52/EMÜ, komisjoni direktiivid 96/8/EÜ, 1999/21/EÜ, 2006/125/EÜ ja 2006/141/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/39/EÜ ning komisjoni määrused (EÜ) nr 41/2009 ja (EÜ) nr 953/2009  (ELT 2013, L 181, lk 35).
13      Komisjoni 5. detsembri 2006. aasta direktiiv imikutele ja väikelastele mõeldud teraviljapõhiste töödeldud toitude ja muude imikutoitude kohta (ELT 2006, L 339, lk 16).
14      Vt rakendusmääruse 2021/1165 artikli 13 kolmas lõik.
15      Redaktsioonis, mis tuleneb komisjoni 22. oktoobri 2018. aasta rakendusmäärusest (EL) 2018/1584 (ELT 2018, L 264, lk 1).
16      Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab rakendusmääruse 2021/1165 V lisa B osale.
17      See dokument on kättesaadav järgmisel veebiaadressil: https://agriculture.ec.europa.eu/farming/organiC‑farming/organics-glance_en. Viimati on seda ajakohastatud 26. jaanuaril 2026.
18      Vt 14. juuni 2017. aasta kohtuotsus TofuTown.com (C‑422/16, EU:C:2017:458, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika ning resolutsioon).
19      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. juuni 2002. aasta direktiivi 2002/46/EÜ toidulisandeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 2002, L 183, lk 51; ELT eriväljaanne 13/29, lk 490), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1137/2008 (ELT 2008, L 311, lk 1), tähenduses.
20      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis- ja tervisealaste väidete kohta ning komisjoni 16. mai 2012. aasta määruse (EL) nr 432/2012, millega kehtestatakse nimekiri tervisealastest väidetest, mida on lubatud esitada toidu kohta, välja arvatud haigestumise riski vähendamisele ning laste arengule ja tervisele viitavad väited (ELT 2012, L 136, lk 1), tähenduses.
21      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta direktiivi 2009/39/EÜ eritoiduks ettenähtud toiduainete kohta (ELT 2009, L 124, lk 21) ja komisjoni 13. oktoobri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 953/2009 eriotstarbeliste toitainete kohta, mida võib lisada eritoidule (ELT 2009, L 269, lk 9), tähenduses.
22      Vt 5. novembri 2014. aasta kohtuotsus Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, punkt 46).
23      C‑240/23, EU:C:2024:852.
24      C‑137/13, EU:C:2014:2335.
25      Punkti 2.2.2 alapunkti f sõnastus tõukub otseselt 5. novembri 2014. aasta kohtuotsusest Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335).
26      Vt 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Herbaria Kräuterparadies II (C‑240/23, EU:C:2024:852, punkt 85 ja resolutsioon).
27      Vt määruse nr 889/2008 artikli 27 lõige 1 ja VIII lisa.
28      Vt kohtuotsus Natumi (punkt 47).
29      Vt määruse nr 834/2007 artikli 19 lõike 2 punkt b ja artikkel 21.
30      Vt kohtuotsus Natumi (punkt 67).
31      Vt kohtuotsus Natumi (punkt 68).
32      Vt kohtuotsus Natumi (punkt 69).
33      Viimati nimetatud asjaolu ei võimalda kvalifitseerida neid tooteid „abiaineteks“, mis võivad esineda lõpptootes ainult jääkidena, tingimusel et need ei tekita ohtu tervisele ja neil ei ole mingit tehnoloogilist mõju lõpptootele. Vt määratlus määruse 2018/848 artikli 3 punktis 65, mis viitab määratlusele määruse nr 1333/2008 artikli 3 lõike 2 punktis b.
34      Vt määruse nr 1333/2008 artikli 3 lõike 2 punkti a teise lõigu alapunkt ii.
35      Vt käesoleva ettepaneku punkt 38.
36      Väljendit „toitumisalased eesmärgid“ kasutatakse artikli 8 punktis b; väljend „toitainevajadused“ esineb II lisa II osa punkti 1.4.1 alapunktis b ja III osa punkti 3.1.3.1 alapunktis a; väljendit „söötmisviis“ kasutatakse II lisa II osa punkti 1.4.1 alapunktis d; väljendit „söödalisandid“ kasutatakse II lisa II osa punktis 1.5.2.3; väljend „toitaineline koostis“ esineb II lisa III osa punkti 3.1.3.1 alapunkti b alapunktis ii ja väljendit „toitumisvajadus“ kasutatakse II lisa III osa punkti 3.1.3.2 alapunktis a.
37      Väljendit „toitained“ kasutatakse artikli 24 lõike 1 punktis b, artiklis 31 ning II lisa I osa punktides 1.2 ja 1.9.6; väljend „taimede konkreetsete toitainevajaduste rahuldamiseks “ esineb artikli 24 lõike 3 punktis d; väljendit „seemnetes olevad toiduvarud“ kasutatakse II lisa I osa punkti 1.3 alapunktis a ja väljendit „toitainevajadused“ II lisa I osa punktis 1.9.3.
38      Letsitiinid, rosmariiniekstrakt, jaanileivapuujahu, guarkummi, kummiaraabik, tarakummi, gellankummi, glütserool, mesilasvaha, karnaubavaha ja erütritool.
39      Vt käesoleva ettepaneku 14. joonealune märkus.
40      Vt käesoleva ettepaneku punktid 50 ja 51.
41      Komisjoni 23. mai 2025. aasta rakendusmäärus, millega muudetakse ja parandatakse rakendusmäärust (EL) 2021/1165, millega lubatakse mahepõllumajanduslikus tootmises kasutada teatavaid tooteid ja aineid ning koostatakse nende loetelud (ELT L, 2025/973).
42      Vt rakendusmääruse (EL) 2025/973 põhjendus 17.
43      Mis käsitleb liha ja munakoorte tembeldamiseks kasutatavaid värve.
44      Mis käsitleb selliste keedetud munade koore värvimist, mida toodetakse kavatsusega need turule viia teatava perioodi jooksul aastas.
45      Sellest sõnastusest nähtub selgelt, et kaltsiumkarbonaadiga on keelatud nii värvimine kui ka kaltsiumiga rikastamine.
46      Vt analoogia alusel kohtuotsus Natumi (punkt 66).
47      Vt käesoleva ettepaneku punktis 28 viidatud korduma kippuvates küsimustes vastus 12. küsimusele 4.5. jaos (lk 113 ja 114), milles küsitakse Lithothamnium calcareum’i kasutamise võimalikkuse kohta mahepõllumajanduslikus toidutootmises: „Ei. Määruse [2018/848] II lisa IV osa punkti 2.2.2 alapunkt f on asjakohane […]. Lithothamnium calcareum’i põhikoostisosa on kaltsiumkarbonaat ja selle põhiotstarve töödeldud toidus on kaltsiumi lisamine. Kuna kaltsiumkarbonaat on mineraalaine, on selle kasutamiseks mahepõllumajanduslikus tootmises vaja luba vastavalt määruse [2018/848] II lisa IV osa punktile 2.2.2.“ (vaba tõlge).