62023TJ0399_EXT
ÜLDKOHTU OTSUS (üheksas koda laiendatud koosseisus)
29. oktoober 2025 (
*1
)
Põllumajandus – ÜPP strateegiakava – Määrus (EL) 2021/2115 – Liikmesriikide koostatavate ÜPP strateegiakavade toetamise reeglid – Komisjoni heakskiit – Vaide rahuldamata jätmine – Määruse (EÜ) nr 1367/2006 artikli 10 lõige 1 – Määruse 2021/2115 artikkel 13 – Õigusnormi rikkumine – Ilmne hindamisviga
Kohtuasjas T‑399/23,
ClientEarth, asukoht Ixelles (Belgia),
Collectif Nourrir, asukoht Montreuil (Prantsusmaa),
esindajad: advokaadid C. Baldon ja N. Braoudakis,
hagejad,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: A.‑C. Becker, G. Gattinara, F. Le Bot ja C. Perrin,
kostja,
keda toetab:
Prantsuse Vabariik, esindajad: B. Fodda, B. Travard, M. de Lisi, P. Chansou ja F. du Couëdic,
menetlusse astuja,
ÜLDKOHUS (üheksas koda laiendatud koosseisus),
nõupidamiste ajal koosseisus: koja president L. Truchot, kohtunikud H. Kanninen, M. Sampol Pucurull (ettekandja), T. Perišin ja R. Meyer,
kohtusekretär: ametnik P. Cullen,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 13. detsembri 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
Kohtuotsuse (
1
)
1
Hagejad ClientEarth ja Collectif Nourrir paluvad ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis tühistada Euroopa Komisjoni 5. mai 2023. aasta otsuse (edaspidi „vaidlustatud otsus“), millega jäeti rahuldamata nende vaie komisjoni 31. augusti 2022. aasta rakendusotsuse C(2022) 6012 (final) peale, millega kiidetakse heaks Prantsusmaa ÜPP strateegiakava aastateks 2023–2027 Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist rahastatava liidu toetuse saamiseks (edaspidi „heakskiitev otsus“).
I. Vaidluse taust
2
Hagejad on esiteks Belgia õiguse alusel asutatud mittetulundusühing ClientEarth, kes tegutseb keskkonnakaitse edendamise nimel, ja teiseks Prantsuse õiguse alusel asutatud mittetulundusühing Collectif Nourrir, mille eesmärk on keskkonnakaitse, keskkonnaühenduste ja ‑organisatsioonide kokkuviimine ning keskkonnahoidliku põllumajanduspoliitika edendamine.
3
Prantsuse Vabariik esitas 22. detsembril 2021 vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2. detsembri 2021. aasta määruse (EL) 2021/2115, millega kehtestatakse liikmesriikide koostatavate Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) rahastatavate ühise põllumajanduspoliitika strateegiakavade (ÜPP strateegiakavad) toetamise reeglid ning tunnistatakse kehtetuks määrused (EL) nr 1305/2013 ja (EL) nr 1307/2013 (ELT 2021, L 435, lk 1), artikli 118 lõikele 1 komisjonile ÜPP strateegiakava ettepaneku aastateks 2023–2027.
4
Pärast Prantsuse Vabariigi koostatud ÜPP strateegiakava ettepaneku (edaspidi „Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek“) hindamist vastavalt määruse 2021/2115 artikli 118 lõikele 2 esitas komisjon 31. märtsil 2022 oma tähelepanekud ja palus lisateavet.
5
Prantsuse Vabariik saatis 22. aprillil 2022 komisjonile kirja, milles ta esitas oma märkused eespool punktis 4 nimetatud 31. märtsi 2022. aasta kirjas välja toodud tähelepanekute kohta.
6
Prantsuse Vabariik edastas komisjoni tähelepanekutele vastates 4. augustil 2022 viimasele teavet ning esitas oma ÜPP strateegiakava ettepaneku muudetud versiooni.
7
Komisjon võttis 31. augustil 2022 määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 4 alusel vastu heakskiitva otsuse.
8
Hagejad esitasid 3. novembri 2022. aasta kirjas komisjonile heakskiitva otsuse peale Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1367/2006 keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes (ELT 2006, L 264, lk 13; edaspidi „Århusi määrus“), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. oktoobri 2021. aasta määrusega (EL) 2021/1767 (ELT 2021, L 356, lk 1), artikli 10 lõike 1 alusel vaide (edaspidi „vaie“). Nad olid seisukohal, et komisjon oli Prantsusmaa ÜPP strateegiakava ettepanekut heaks kiites ületanud oma pädevust, kuivõrd asjaomane ettepanek ei olnud määruse 2021/2115 põhinõuetega kooskõlas. Teise võimalusena väitsid hagejad, et komisjon on teinud mitu ilmset hindamisviga, eelkõige seetõttu, et Prantsusmaa ÜPP strateegiakava ettepanek ei saa tõhusalt aidata kaasa määruse 2021/2115 artikli 6 lõike 1 punktides d–f sätestatud erieesmärkide saavutamisele, milleks on kliimamuutuste leevendamine, loodusvarade kaitse kemikaalidest sõltuvuse vähendamise kaudu ning elurikkuse kahanemise peatamine ja selle ümberpööramine (edaspidi „keskkonna- ja kliimaerieesmärgid“).
9
Vaidlustatud otsuses teatas komisjoni põllumajandusvolinik hagejatele, et ta ei nõustu ühegi õigusliku ja teadusliku väitega, millega hagejad olid vaiet põhjendanud. Seetõttu asus komisjon seisukohale, et vaie ei ole põhjendatud, ja jättis selle rahuldamata.
II. Poolte nõuded
10
Hagejad paluvad Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsus;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
11
Komisjon palub Üldkohtul:
–
jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejatelt.
12
Prantsuse Vabariik palub menetlusse astuja kirjalikes seisukohtades komisjoni nõuete toetuseks jätta Üldkohtul hagi rahuldamata.
III. Õiguslik käsitlus
13
Hagejad põhjendavad oma hagi nelja väitega, mille kohaselt:
–
esiteks esineb mitu viga seoses komisjoni pädevusega heakskiitev otsus vastu võtta;
–
teiseks on tehtud ilmseid vigu seoses hinnanguga Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku panuse kohta määruse 2021/2115 artikli 6 lõike 1 punktis d (edaspidi „erieesmärk D“) sätestatud kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisse (edaspidi „kasvuhoonegaaside vähendamise erieesmärk“) ning selle määruse artikli 109 lõikes 2 nimetatud pikaajaliste riiklike sihtväärtuste (edaspidi „pikaajalised riiklikud sihtväärtused“) saavutamisse;
–
kolmandaks on tehtud ilmseid vigu seoses hinnanguga Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku panuse kohta määruse 2021/2115 artikli 6 lõike 1 punktis e sätestatud erieesmärgi saavutamisse, eelkõige veeressursside kaitsesse (edaspidi „erieesmärk E“), ja selle eesmärgiga seotud pikaajaliste riiklike sihtväärtuste saavutamisse;
–
neljandaks on tehtud ilmseid vigu seoses hinnanguga Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku panusega määruse 2021/2115 artikli 6 lõike 1 punktis f sätestatud elurikkuse säilitamise ja taastamise erieesmärgi saavutamisse (edaspidi „erieesmärk F“).
14
Siinkohal tuleb meelde tuletada, et kohtupraktika kohaselt peab Üldkohus tõlgendama hageja väiteid pigem nende sisu kui kvalifikatsiooni alusel ning järelikult hagiavalduse väited ja argumendid kvalifitseerima (vt 5. septembri 2014. aasta kohtuotsus Éditions Odile Jacob vs. komisjon, T‑471/11, EU:T:2014:739, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
15
Hagejate menetlusdokumentide sisu analüüsi põhjal ei puuduta hagiavalduses esitatud esimene väide aga seda, et komisjonil puudub pädevus kiita Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek heaks. Nimelt vaidlevad hagejad oma esimeses väites vastu sellele, kuidas komisjon seda pädevust kasutas, kuivõrd ta ei järginud heakskiitva otsuse vastuvõtmisel talle määruse 2021/2115 artikli 118 lõigetega 4 ja 6 antud volituse piire. Kui hagejatele selle väite kohta kohtuistungil küsimusi esitati, kinnitasid nad seda tõlgendust.
16
Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et esimene väide koosneb tegelikult kolmest osast, millest esimese kohaselt on rikutud õigusnormi seoses selle kontrolli laadi ja ulatusega, mida komisjon viib läbi määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 3 ja 4 alusel, teise kohaselt on rikutud õigusnorme osutatud määruse artikli 118 lõigetes 4 ja 6 komisjonile antud rakendamisvolituste piiride tõlgendamisel ning kolmanda kohaselt on tehtud ilmne viga selle hindamisel, kas Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek vastab asjaomase määruse põhielementidele.
A. Üldised märkused
17
Kohtuliku kontrolli ulatus, mida Euroopa Liidu Kohus teostab Århusi määruse artikli 12 alusel sama määruse artiklis 10 sätestatud vaide kohta tehtud otsuse peale esitatud tühistamishagi läbivaatamisel, ei erine kohtuliku kontrolli ulatusest, mida Üldkohus teostab vahetult ELTL artikli 263 lõigete 2 ja 4 alusel vaidlustatud otsuste põhjendatust läbi vaadates, kui selline otsus põhineb keerulistel tehnilistel ja teaduslikel hinnangutel (vt selle kohta 15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus TestBioTech jt vs. komisjon, T‑177/13, ei avaldata, EU:T:2016:736, punkt 81; 18. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus TestBioTech vs. komisjon, T‑605/21, ei avaldata, EU:T:2023:648, punkt 18, ja 25. juuni 2025. aasta kohtuotsus ClientEarth vs. nõukogu, T‑648/22, ei avaldata, EU:T:2025:631, punkt 105).
18
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et kui liidu institutsioon peab andma keerulisi hinnanguid, on tal ulatuslik kaalutlusõigus, mille kasutamise üle teostatakse kohtulikku kontrolli üksnes selleks, et teha kindlaks, kas asjaomase meetme puhul ei esine ilmselget viga või võimu kuritarvitamist või kas pädev asutus ei ole ilmselgelt ületanud oma kaalutlusõiguse piire (vt 15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus TestBioTech jt vs. komisjon, T‑177/13, ei avaldata, EU:T:2016:736, punkt 77 ja seal viidatud kohtupraktika).
19
Selleks et tuvastada, et institutsioon on keeruliste asjaolude hindamisel teinud ilmselge vea, mis õigustab akti tühistamist, peavad hageja esitatud tõendid olema piisavad, et muuta kõnealuses aktis faktilistele asjaoludele antud hinnang ebausutavaks. Kui usutavuse hindamine välja arvata, puudub Üldkohtul pädevus asendada keerulistele asjaoludele otsuse vastuvõtja poolt antud hinnang enda hinnanguga. Seetõttu tuleb ilmselget hindamisviga puudutav väide tagasi lükata, kui vaatamata hageja esitatud tõenditele võib kahtluse alla seatud hinnangut ikkagi pidada õigeks või õigustatuks. Eriti on see nii siis, kui asjaomases otsuses on tehtud vigu, mis isegi kogumina on niivõrd vähetähtsad, et need ei saanud administratsiooni määravalt mõjutada (vt 4. aprilli 2019. aasta kohtuotsus ClientEarth vs. komisjon, T‑108/17, EU:T:2019:215, punkt 246 ja seal viidatud kohtupraktika).
20
Lisaks ei mõjuta liidu kohtu teostatava kontrolli piiramine kohtu kohustust kontrollida esitatud tõendite sisulist õigsust, usaldusväärsust ja sidusust ning kontrollida, kas kogutud tõendid sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida keerulise olukorra hindamisel tuleb arvesse võtta, ja kas kõnealused tõendid võivad toetada järeldusi, mis nende põhjal on tehtud (vt 15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus TestBioTech jt vs. komisjon, T‑177/13, ei avaldata, EU:T:2016:736, punkt 79 ja seal viidatud kohtupraktika).
[…]
C. Esimene väide, et määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 3, 4 ja 6 tõlgendamisel ja kohaldamisel on rikutud õigusnorme ning on tehtud ilmne viga selle hindamisel, kas Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek vastab osutatud määruse põhielementidele
45
Nagu nähtub eespool punktist 16, jaguneb esimene väide sisuliselt kolmeks osaks.
46
Üldkohus on seisukohal, et kõigepealt tuleb analüüsida esimese väite teist osa, millega vaidlustatakse määruse 2021/2115 artikli 118 lõigetega 4 ja 6 komisjonile heakskiitva otsuse vastuvõtmiseks antud rakendamisvolituse piirid, ning seejärel esimest väiteosa, mis puudutab komisjoni poolt määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 3 ja 4 alusel teostatava kontrolli laadi ja ulatust, ning lõpuks kolmandat väiteosa, mille kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga.
1.
Esimese väite teine osa, et määruse 2021/2115 artikli 118 lõigetega 4 ja 6 komisjonile antud rakendamisvolituse piiride tõlgendamisel on rikutud õigusnorme
47
Esimese väite teine osa jaguneb sisuliselt kaheks etteheiteks, millest esimese kohaselt keeldus komisjon tunnistamast, et selline rakendusakt nagu heakskiitev otsus peab järgima alusakti põhielemente, ning teine puudutab komisjoni keeldumist käsitada keskkonna- ja kliimaerieesmärke kui määruse 2021/2115 põhielemente.
a)
Esimene etteheide, et komisjon keeldus tunnistamast, et selline rakendusakt nagu heakskiitev otsus peab järgima alusakti põhielemente
48
Hagejad väidavad, et vaidlustatud otsuse lisa alajaos 4.1 esitatud kaalutlustes on rikutud õigusnormi seoses sellega, et komisjon keeldus tunnistamast, et selline rakendusakt nagu heakskiitev otsus peab järgima alusakti põhielemente. Nende sõnul ei sõltu määruse 2021/2115 artikli 118 lõigetest 4 ja 6 tulenev komisjoni rakendamisvolitus mitte ainult sellest, kas sellise heakskiitva otsuse vastuvõtmise pädevus on talle delegeeritud, vaid ka sellest, kas rakendusakt järgib alusakti põhielemente vastavalt ELTL artiklile 291.
49
Komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, vaidleb hagejate argumentidele vastu.
50
Vastavalt ELTL artikli 291 lõikele 1 võtavad liikmesriigid „vastu kõik siseriikliku õiguse meetmed, mis on vajalikud liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks“. Siiski, nagu näeb ette selle artikli lõige 2, kui liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks on vaja ühetaolisi tingimusi, antakse nende õigusaktide alusel rakendamisvolitused komisjonile või nõuetekohaselt põhjendatud erijuhtudel ja ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames nõukogule. ELTL artikli 291 lõike 4 kohaselt lisatakse rakendusaktide pealkirja omadussõna „rakendus-“.
51
Heakskiitvast otsusest nähtub, et see põhineb määruse 2021/2115 artikli 118 lõikel 6, mille kohaselt kiidab komisjon heaks iga ÜPP strateegiakava rakendusotsusega, tingimusel et täidetud on kõnealuse artikli lõikes 4 nimetatud nõuded.
52
Neil asjaoludel on komisjonile antud rakendamisvolitus piiratud nii ELTL artikli 291 lõikega 2 kui ka määruse 2021/2115 artikliga 118.
53
Euroopa Kohtu praktika kohaselt hõlmab mõiste „rakendamine“ nii rakenduseeskirjade väljatöötamist kui ka eeskirjade kohaldamist konkreetsetel juhtudel üksikaktide kaudu (vt 1. märtsi 2016. aasta kohtuotsus National Iranian Oil Company vs. nõukogu, C‑440/14 P, EU:C:2016:128, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
54
Käesoleval juhul on heakskiitva otsuse eesmärk kiita heaks Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek, et see saaks vastavalt määruse 2021/2115 artikli 118 lõigetele 4 ja 7 kaasa tuua õiguslikke tagajärgi.
55
Seega kinnitab heakskiitev otsus, et riigisisene akt, nimelt Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek, vastab tervele reale määruses 2021/2115 sätestatud tingimustele. Nimetatud otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile ja kujutab endast etappi, mis eelneb selle riigisisese õigusliku raamistiku rakendamisele, mis reguleerib liidu abi andmist põllumajandustootjatele ja teistele abisaajatele Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku alusel, nagu see on heaks kiidetud.
56
Siinkohal tuleb märkida, et määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 4 kohaselt kiidab komisjon kavandatud ÜPP strateegiakava heaks tingimusel, et on esitatud vajalik teave ning kava on kooskõlas artiklis 9 ja muude selles määruses ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2. detsembri 2021. aasta määruses (EL) 2021/2116, mis käsitleb ühise põllumajanduspoliitika rahastamist, haldamist ja seiret ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 1306/2013 (ELT 2021, L 435, lk 187), sätestatud nõuetega ning nende õigusaktide alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktidega.
57
Sellega seoses nähtub määruse 2021/2115 põhjendustest 27, 97 ja 110 ning artiklitest 9 ja 118 nende koostoimes, et heakskiitmismenetluse eesmärk on tagada, et liikmesriikide poolt ÜPP rakendamiseks riiklikul tasandil vastu võetud ÜPP strateegiakava ettepanekud vastavad liidu eeskirjadele, eelkõige ÜPP eesmärkidele, nagu need on kindlaks määratud ELTL artiklis 39 ja täpsustatud selles määruses.
58
Eeltoodud sätetest tuleneb, et komisjonile on antud rakendamisvolitused, et kontrollida iga ÜPP strateegiakava ettepaneku vastavust määruses 2021/2115 sätestatud nõuetele.
59
Seega on komisjonile ELTL artikliga 291 ja määruse 2021/2115 artikliga 118 heakskiitva otsuse vastuvõtmiseks antud rakendamisvolitus piiratud teatavat liiki akti, nimelt ÜPP strateegiakava ettepanekute vastavuse kontrolliga. Seetõttu tuleb nimetatud volituse piiride järgimist analüüsida nii osutatud määruse üldistest põhieesmärkidest lähtudes kui ka kõiki määruse 2021/2115 artikli 118 lõikes 4 nimetatud nõudeid arvestades.
60
Käesoleval juhul tuletab komisjon meelde vaidlustatud otsuse lisa punktis 4.1, vastates heakskiitva otsuse vastuvõtmise volituse puudumisest tulenevale uuesti läbivaatamise põhjusele, et vastavalt ELL artikli 13 lõikele 2 tegutseb iga institutsioon talle aluslepingutega antud volituste piires. Tema arvates tuleb küsimust, kas akt on vastu võetud ilma volituseta, hinnata lähtuvalt sellest õiguslikust alusest, mis võimaldab asjaomasel institutsioonil tegutseda, olgu see siis kaudne või sõnaselge. Kui eeldada, et komisjon ületab talle konkreetse õigusakti vastuvõtmiseks antud pädevuse piire, on ta vaatamata selle pädevuse teostamisel toime pandud õigusrikkumisele pädev seda vastu võtma. Seetõttu leiab komisjon, et niisuguse põhjenduse toetuseks esitatud argumendid on alusetud vaidlustamise raames, mis põhineb pädevuse andmise põhimõtte rikkumisel.
61
Nimelt märgib komisjon vaidlustatud otsuses, et määruse 2021/2115 artikli 118 lõiked 4 ja 6 annavad talle sõnaselgelt volituse liikmesriikide ÜPP strateegiakava ettepanekuid heaks kiita. Ta täpsustab, et sel alusel vastu võetud heakskiitva otsuste eesmärk ei ole muuta või täiendada alusakti, see tähendab nimetatud määrust, või töötada välja rakenduseeskirju. Sellega seoses tuletab ta meelde, et liikmesriigid koostavad ÜPP strateegiakava vastavalt nimetatud määruse artiklile 104 selleks, et rakendada liidu toetust määruse artikli 6 lõigetes 1 ja 2 sätestatud erieesmärkide saavutamiseks, ning see peab vastama kõigile selles määruses sätestatud nõuetele.
62
Seega leiab komisjon vaidlustatud otsuses, et ta peab kontrollima, kas argumendid, millega on põhjendatud väidet tema pädevuse puudumise kohta kiita Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek heaks, tõendavad, et rikutud on määrust 2021/2115, delegeeritud õigusakte või selle alusel vastu võetud rakendusakte, mille väidetavaid rikkumisi tuleb analüüsida Århusi määruse artikli 10 lõike 1 alusel, kuna need kujutavad endast „keskkonnaõigust“ Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses.
63
Siiski tuleb tõdeda, et hagejate eraldi esitatud etteheide, et komisjon rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et selline rakendusakt nagu heakskiitev otsus ei pea järgima alusakti põhielemente, ei kujuta endast keskkonnaõiguse valdkonda kuuluvat küsimust Århusi määruse tähenduses. Seega, isegi kui eeldada, et nimetatud etteheide on põhjendatud, ei vii see järelduseni, et Århusi määruse tähenduses on rikutud keskkonnaõigust, mis võiks kaasa tuua vaidlustatud otsuse tühistamise. Nagu komisjon märkis, on ta vaidemenetluses kohustatud vaide läbi vaatama üksnes siis, kui vaide esitaja väidab, et asjaomane haldusakt on vastuolus keskkonnaõigusega (vt selle kohta 14. märtsi 2018. aasta kohtuotsus TestBioTech vs. komisjon, T‑33/16, EU:T:2018:135, punktid 48, 68 ja 78).
64
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et ükski aluslepingute säte ei pane liidu kohtule kohustust kõigil juhtudel käsitleda talle esitatud nõuete põhjendamiseks esitatud väidete ja argumentide põhjendatust. Vastupidi, liidu kohus võib eelkõige õigusemõistmise tõhususega seotud põhjustel jätta käsitlemata nende väidete põhjendatuse, mis tuleb tagasi lükata kui vastuvõetamatud või edutud (vt selle kohta 29. septembri 2022. aasta kohtuotsus HIM vs. komisjon, C‑500/21 P, ei avaldata, EU:C:2022:741, punktid 72 ja 73).
65
Kuna käesolev hagejate esitatud etteheide ei saa olla edukas, ei ole selle põhjendatust vaja analüüsida.
66
Järelikult tuleb teise väiteosa esimene etteheide edutuna tagasi lükata.
b)
Teine etteheide, et komisjon keeldus käsitlemast määruse 2021/2115 keskkonna- ja kliimaerieesmärke põhielementidena
67
Hagejad heidavad ette, et komisjon keeldus vaidlustatud otsuses käsitamast keskkonna- ja kliimaerieesmärke määruse 2021/2115 põhielementidena ELTL artiklit 291 käsitleva kohtupraktika tähenduses.
68
Komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, vaidleb hagejate argumentidele vastu.
69
Käesolevas asjas leiab komisjon vaidlustatud otsuse lisa alajaos 3.2, et keskkonna- ja kliimaerieesmärgid ei ole ÜPP kesksed elemendid. Komisjoni arvates ei ole määruse 2021/2115 artiklis 6 sätestatud erieesmärkide vahel hierarhilist seost, mis tuleneb selle määruse artiklist 105.
70
Lisaks tuleb vaidlustatud otsuse lisa alajao 3.3 kohaselt ÜPP strateegiakava heaks kiita juhul, kui selles ette nähtud sekkumisstrateegia ja selle elemendid on määruses 2021/2115 sätestatud eesmärkide saavutamiseks sobivad ning strateegiakava on selle määruse ja määrusega 2021/2116 kooskõlas.
71
Seega, kuna komisjon ei rikkunud õigusnormi, kui leidis vaidlustatud otsuses, et heakskiitev otsus peab vastama kõigile määruses 2021/2115 – sealhulgas selle artikli 118 lõikes 4 – sätestatud nõuetele, ja nõuetele, millele selles artiklis on viidatud, eelkõige keskkonna- ja kliimaerieesmärkide järgimisele, ei mõjuta tema keeldumine tunnistada need üldeesmärgid põhielementideks vaidlustatud otsuse õiguspärasust.
72
Järelikult tuleb teine etteheide edutuna ja järelikult esimese väite teine osa tervikuna tagasi lükata.
2.
Esimese väite esimene osa, mille kohaselt on rikutud õigusnorme seoses komisjoni poolt määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 3 ja 4 alusel tehtava kontrolli laadi ja ulatusega
73
Esimese väite esimene osa jaguneb kaheks etteheiteks, millest esimene puudutab õigusnormi rikkumist seoses selle kontrolli laadiga, mida komisjon teeb ÜPP strateegiakava ettepanekute üle määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 3 ja 4 alusel, ning teine õigusnormi rikkumist seoses sellega, et komisjon eiras ÜPP strateegiakava ettepanekute üle tehtava kontrolli ulatust.
a)
Esimene etteheide, et on rikutud õigusnormi seoses selle kontrolli laadiga, mida komisjon teeb ÜPP strateegiakava ettepanekute üle määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 3 ja 4 alusel
74
Hagejad väidavad sisuliselt, et vaidlustatud otsuse lisa jaos 3 esitatud kaalutlustega on rikutud õigusnormi seoses selle kontrolli laadiga, mida komisjon teeb ÜPP strateegiakava ettepanekute üle määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 3 ja 4 alusel. Nende sõnul kasutab komisjon liiga kitsast tõlgendust, mis piirdub selle kontrollimisega, kas ÜPP strateegiakava ettepanekuga seotud kogu vajaliku teabe esitamise puhul on vorminõue täidetud. Liikmesriigid peavad oma ÜPP strateegiakavade sekkumisstrateegia kujundamisel autonoomiat teostades järgima asjaomase määrusega kehtestatud raamistikku ja eesmärke.
75
Esiteks heidavad hagejad komisjonile ette vaidlustatud otsuse lisa alajaos 3.3 õigusnormi rikkumist seoses Prantsuse Vabariigile määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 3 alusel esitatud tähelepanekute laadiga. Komisjon moonutas nende tähelepanekute ulatust, vähendades kõnealuse määrusega vastuolus olevate punktide tähtsust.
76
Teiseks leiavad hagejad, et komisjoni keskne roll ÜPP strateegiakava ettepanekute heakskiitmise etapis tuleneb nii määruse 2021/2115 artikli 118 lõikest 4 kui ka selle määruse üldisest ülesehitusest. Nende sõnul on selles artiklis koostoimes sama määruse artikli 109 lõikega 2 ja artikli 111 esimese lõigu punktiga c nõutud, et ÜPP strateegiakava iga ettepanek peab vastama eelkõige nimetatud määruse artikli 9 sisulistele tingimustele ja muudele selles määruses sätestatud nõuetele. Sellega seoses võimaldaks ainult vormiliste ja sisuliste tingimuste täitmise kontroll esiteks konkreetselt hinnata ÜPP strateegiakava ettepaneku mõju, analüüsida liikmesriigi selgitusi ja valikuid ning anda teada võimalikest vastuoludest ja püsivatest puudustest, ning teiseks tagada ühise põllumajanduspoliitika ühine olemus, vältides igasugust taasriigistamise ohtu.
77
Seega leiavad hagejad, et komisjoni tehtav sisuline kontroll ei pea põhinema mitte ainult määruse 2021/2115 alusel liikmesriikidelt oodatavatel analüüsidel, vaid ka tema enda teadmistel ja vajaduse korral selle kohta kättesaadavatel analüüsiaruannetel. Seega ei õigusta teema keerukus ega iga ettepaneku heakskiitmise tähtaeg ÜPP strateegiakava ettepanekute üle tehtava kontrolli leevendamist.
78
Selle etteheite puhul vaidlevad hagejad vastu tõlgendusele, mille komisjon andis vaidlustatud otsuses määruse 2021/2115 artikli 118 lõigetele 3 ja 4.
79
Enne selle kontrollimist, kas vaidlustatud otsuses on hagejate esitatud vaidele antud vastuses väidetavalt rikutud õigusnormi, tuleb analüüsida õiguslikku raamistikku, millega on komisjonile antud ÜPP strateegiakava ettepanekute heakskiitmise pädevus.
1) Määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 3 ja 4 alusel tehtava kontrolli laad
80
Tuleb meelde tuletada, et liidu õigusnormi tõlgendamisel tuleb arvesse võtta mitte ainult normi sõnastust, vaid ka normi konteksti, selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa õigusnorm on, ning ka vastava õigusakti kujunemislugu (vt selle kohta 25. juuni 2020. aasta kohtuotsus A jt (Aalteri ja Nevele tuulepargid), C‑24/19, EU:C:2020:503, punkt 37, ning 3. septembri 2024. aasta kohtuotsus Illumina ja Grail vs. komisjon, C‑611/22 P ja C‑625/22 P, EU:C:2024:677, punktid 126 ja 127 ning seal viidatud kohtupraktika).
81
Määruse 2021/2115 artiklis 118 on sätestatud ÜPP strateegiakava iga ettepaneku hindamise ja heakskiitmise menetlus. Selle lõikes 1 on ette nähtud, et iga liikmesriik esitab komisjonile ÜPP strateegiakava ettepaneku.
82
Määruse 2021/2115 artikli 118 lõikes 2 on sätestatud, et komisjon hindab kavandatud ÜPP strateegiakava terviklikkust, kooskõla ja sidusust liidu õiguse üldpõhimõtetega, käesoleva määrusega ja selle alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktidega ning määrusega 2021/2116, samuti hindab ta kava tegelikku panust määruse 2021/2115 artikli 6 lõigetes 1 ja 2 sätestatud erieesmärkide saavutamisse ning selle mõju siseturu nõuetekohasele toimimisele ja konkurentsi moonutamisele, toetusesaajate ja haldusasutuste halduskoormuse tasemele.
83
Määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 3 esimese lõigu kohaselt võib komisjon esitada liikmesriikidele oma tähelepanekud kolme kuu jooksul pärast ÜPP strateegiakava esitamise kuupäeva. Teises lõigus on sätestatud, et liikmesriik esitab komisjonile kogu vajaliku lisateabe ja teeb kohasel juhul kavandatud kavva muudatusi.
84
Määruse 2021/2115 artikli 118 lõikes 4 on sätestatud ÜPP strateegiakava ettepanekute heakskiitmise kriteeriumid. Esiteks peab sama määruse artikli 118 lõikes 3 osutatud vajalik teave olema komisjonile esitatud ja teiseks peab ÜPP strateegiakava ettepanek olema kooskõlas artikliga 9 ning muude selle määruse ja määruses 2021/2116 nõuetega, samuti nende alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktidega. Heakskiitmise aluseks on eranditult õigusaktid, mis on liikmesriikidele õiguslikult siduvad.
85
Esimesena tuleneb määruse 2021/2115 artikli 118 sõnastusest ühelt poolt, et selle artikli lõike 3 kohaselt ei pruugi komisjoni tähelepanekud puudutada mitte ainult lisateabe esitamist, vaid viia ka ÜPP strateegiakava ettepaneku läbivaatamiseni. Väljendi „kohasel juhul“ kasutamine tähendab, et muudatuste tegemise vajadus sõltub nende tähelepanekute laadist. Seega võib komisjoni tähelepanekus tuvastada ÜPP strateegiakava ettepaneku ja määruse 2021/2115 artikli 118 lõikes 4 sätestatud nõuete vahel vastuolud. Seejärel on liikmesriigil kohustus ettepanekut muuta, et saada komisjoni heakskiit. Asjaomased tähelepanekud võivad siiski sisaldada ka soovitusi selle kohta, kuidas liikmesriik saaks ÜPP strateegiakava ettepanekut parandada, või isegi küsimusi ÜPP strateegiakava konkreetsete aspektide kohta, ilma et see eeldaks ettepaneku muutmist.
86
Lisaks tuleb meelde tuletada, et komisjoni tähelepanekud ÜPP strateegiakava iga ettepaneku kohta kujutavad endast kõigest ühte vahemeedet ÜPP strateegiakava väljatöötamise protsessis. Nimelt on määruse 2021/2115 artikli 118 lõikes 4 ette nähtud, et heakskiitmine toimub pärast läbivaatamist.
87
Teiselt poolt kontrollib komisjon määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 4 kohaselt ÜPP strateegiakava ettepaneku üle kahes osas, nimelt esiteks selle täielikkuse kontroll kogu vajaliku teabe osas ja teiseks selle vastavuse kontroll liidu õigusest tulenevate ammendavalt loetletud nõuetele.
88
Teisena kinnitab kontekstipõhine tõlgendus eespool punktides 83–87 esitatud grammatilist tõlgendust.
89
Määruse 2021/2115 artikli 118 kohaselt hindab komisjon kõigepealt ÜPP strateegiakava iga ettepanekut selle artikli lõikes 2 sätestatud ammendava kriteeriumide loetelu alusel. Komisjon hindab kavandatud ÜPP strateegiakava terviklikkust, kooskõla ja sidusust liidu õiguse üldpõhimõtetega, käesoleva määrusega ja selle alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktidega ning määrusega (EL) 2021/2116, samuti hindab ta kava tegelikku panust määruse 2021/2115 artikli 6 lõigetes 1 ja 2 sätestatud erieesmärkide saavutamisse ning selle mõju siseturu nõuetekohasele toimimisele ja konkurentsi moonutamisele, toetusesaajate ja haldusasutuste halduskoormuse tasemele. Osutatud sätte teises lauses on täpsustatud, et hindamisel käsitletakse „eelkõige“ seda, kas nende ettepanekute teatavad elemendid on sobivad. Sellise väljendi kasutamine viitab sellele, et tegemist ei ole täiendava hindamisega, vaid selle etapi ühe osaga.
90
Seejärel algatab komisjon liikmesriigiga menetluse, mille käigus ta saab kooskõlas määruse 2021/2115 artikli 118 lõikega 3 esitada tähelepanekuid. Nagu on meelde tuletatud eespool punktides 83 ja 85, on selles artiklis täpsustatud, et nende tähelepanekute sisu sõltub komisjoni poolt eelnevalt läbi vaadatud ÜPP strateegiakava iga ettepaneku hindamise tulemustest. Ei ole ette nähtud, et tähelepanekutes piirdutakse üksnes nimetatud määrusele vastavuse osas esinevate probleemidega. Selles artiklis on kindlaks määratud ka asjaomaste tähelepanekutega kaasnevad võimalikud tagajärjed.
91
Lõpuks võtab komisjon pärast liikmesriigiga peetud dialoogi vastu ÜPP strateegiakava ettepaneku heakskiitmise rakendusotsuse, mida võib olla pärast tema tähelepanekuid muudetud, tingimusel et ettepanek on kooskõlas määruse 2021/2115 artikli 118 lõikes 4 osutatud liidu õigusaktides sätestatud nõuetega. Siinkohal tuleb märkida, et nimetatud määruse artikli 118 lõikes 5 on täpsustatud, et ÜPP strateegiakava kiidetakse heaks hiljemalt kuus kuud pärast seda, kui asjaomane liikmesriik on selle esitanud, ning heakskiitmine ei hõlma teavet, millele on osutatud artikli 113 punktis c ja ÜPP strateegiakava I–IV lisas, millele on osutatud artikli 107 lõike 2 punktides a–d, need aga sisaldavad vastavalt eelhindamist, sealhulgas keskkonnamõju strateegilist hindamist, tugevuste, nõrkuste, võimaluste ja ohtude analüüsi (edaspidi „SWOT-analüüs“), partneritega konsulteerimist ja puuvilla eritoetust vastavalt sama määruse artikli 115 lõigetele 1–4.
92
Lisaks on määruse 2021/2115 artikli 1 lõikes 2 märgitud, et komisjon kiidab ÜPP strateegiakavad heaks ja liikmesriigid koostavad need.
93
Mis puudutab liikmesriikide rolli, siis vastavalt määruse 2021/2115 artikli 104 lõikele 1 koostavad nad ÜPP strateegiakava, et rakendada Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) rahastatavat liidu toetust.
94
Sellega seoses tuleb märkida, et määruse 2021/2115 artikli 8 kohaselt püüavad liikmesriigid saavutada artiklites 5 ja 6 seatud eesmärgid, määrates kindlaks sekkumise, mis põhineb asjaomase määrusega kehtestatud sekkumisviisidel, kooskõlas oma vajaduste hinnangu ja selles määruses kehtestatud ühiste nõuetega.
95
Sellega seoses on määruse 2021/2115 artiklites 9–84 kindlaks määratud sekkumisviisid ja ühised nõuded, mida liikmesriigid peavad ÜPP ühtsuse tagamiseks kohaldama. Määruse artiklites 107–115 on sätestatud ÜPP strateegiakava sisu nõuded. Need on iga liikmesriigi poolt ÜPP rakendamiseks vastu võetava strateegia juhenddokumendid.
96
Mis puudutab komisjoni, siis esiteks, nagu nähtub eelkõige määruse 2021/2115 artiklist 152, võtab ta vastu erisuguseid delegeeritud õigusakte, mis on selle määruse rakendamiseks vajalikud. Teiseks on tema ülesanne võtta vastu rakendusakte, nagu nähtub selle määruse artikli 11 lõikest 2, artikli 37 lõikest 6, artikli 38 lõikest 6, artikli 59 lõikest 8, artiklist 117, artikli 123 lõikest 5, artikli 126 lõikest 5, artiklist 133, artikli 134 lõikest 14, artikli 143 lõikest 4, artiklist 148 ja artikli 150 lõikest 3. Kolmandaks tagab komisjon sama määruse artiklite 120–143 kohaselt liikmesriikide poolt heakskiidetud ÜPP strateegiakavade rakendamise seire ja hindamise.
97
Seega tuleneb määrusest 2021/2115, et ülesannete jaotus liikmesriikide ja komisjoni vahel edendab suuremat subsidiaarsust ühises raamistikus, mis peab tagama riiklikul tasandil tehtud valikute kooskõla liidu prioriteetide ja eesmärkidega.
98
Kolmandana kinnitab teleoloogiline tõlgendus eespool punktides 83–97 mainitud grammatilist ja kontekstipõhist tõlgendust.
99
Siinkohal tuleb kõigepealt meelde tuletada, et ELTL artikli 4 lõike 2 kohaselt jagavad liit ja liikmesriigid pädevust muu hulgas põllumajanduse valdkonnas.
100
Lisaks on määruse 2021/2115 artiklis 5 meelde tuletatud, et ÜPP eesmärke tuleb ellu viia kookõlas subsidiaarsuse põhimõttega.
101
Selles kontekstis järgib ÜPP haldamise viis määruse 2021/2115 põhjenduse 3 kohaselt nüüd uut lähenemist, mis põhineb ideel, et liit kehtestab poliitilised alusparameetrid, ning liikmesriikide kanda on suurem vastutus eesmärkide täitmisel ja sihtväärtuste saavutamisel. Seega võimaldab suurem subsidiaarsus võtta paremini arvesse kohalikke tingimusi ja vajadusi ning põllumajandusliku tegevuse eripära. Sellega seoses nähtub nimetatud määruse põhjendustest 27, 96 ja 97, et nii on korraldatud vastutuse üleminek liikmesriikidele.
102
Seega põhineb liidu seadusandja ette nähtud uus ÜPP haldamise viis koostöösüsteemil, mis jätab liikmesriikidele tegutsemisruumi, et kohandada sekkumist oma riigi põllumajanduse erinõuetele ja ‑vajadustele, nähes samal ajal ette liidu kontrolli, et tagada kooskõla ÜPPga (17. oktoobri 2024. aasta kohtumäärus Complejo Agrícola Las Lomas vs. komisjon, T‑729/22, EU:T:2024:711, punkt 70).
103
Kõigist eespool nimetatud asjaoludest tuleneb esiteks, et komisjoni poolt määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 3 alusel esitatud tähelepanekud ei ole iseenesest siduvad, vaid nende sisu peab kaasa tooma selle, et ÜPP strateegiakava ettepaneku teinud liikmesriik teeb sellesse muudatusi, kui neist ilmnevad vastuolud nimetatud määruse artikli 118 lõikes 4 sätestatud nõuetega, mis takistavad selle kava heakskiitmist, ning teiseks peab komisjon sama sätte alusel tagama, et kontrollitaks, et ÜPP strateegiakava ettepanekud vastavad osutatud lõikes nimetatud liidu õigusnormides sätestatud nõuetele.
2) Vaidlustatud otsuses esitatud komisjoni tõlgendus
104
Vaidlustatud otsuse lisa alajaos 3.3 tuletab komisjon kõigepealt meelde, et ÜPP strateegiakava iga ettepaneku heakskiitmisel on kolm etappi: hindamine, seejärel tähelepanekute esitamine ja lõpuks heakskiitmine. Tema sõnul kohustavad määruse 2021/2115 artikli 118 lõiked 2 ja 4 teda ÜPP strateegiakava ettepanekut heaks kiitma, kui on kindlaks tehtud, et ettepaneku sekkumisstrateegia ja selle elemendid on vastavas ettepanekus seatud eesmärkide saavutamiseks sobivad ning sama määruse ja määrusega 2021/2116 kooskõlas. Ta täpsustab, et heakskiit põhineb üksnes elementidel, mis on liikmesriikidele õiguslikult siduvad.
105
Lisaks tuletab komisjon meelde, et määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 3 kohaselt kujutavad liikmesriigile esitatavad tähelepanekud endast vaheetappi ÜPP strateegiakava heakskiitmise protsessis, millele võib järgneda muu teabevahetus liikmesriigiga tema ÜPP strateegiakava ettepaneku eriaspektide üle. Komisjon leiab, et sõltuvalt hindamise käigus tuvastatud raskustest võib ta oma tähelepanekutes esiteks esitada üleskutse või nõuda, et liikmesriik parandaks ÜPP strateegiakava ettepaneku neid elemente, mis võivad olla kõnealuse määruse artikliga 9, muude selle määruse nõuete või määrusega 2021/2116 vastuolus. Teiseks võivad need tähelepanekud sisaldada üleskutseid või ettepanekuid selle kohta, kuidas parandada sekkumise sidusust, ÜPP strateegiakava kui terviku ambitsioonikust seoses keskkonna- ja kliimaerieesmärkidega või erieesmärkide ambitsioonikust, sekkumise kavandamist, nende sidusust, ning ettepanekuid, kuidas vähendada kõnealuse kava rakendamisel halduskoormust. Kolmandaks võivad nimetatud tähelepanekud puudutada ÜPP strateegiakava ettepaneku neid elemente, mis on ebaselged, puudulikud, mitte piisavalt üksikasjalikud, tekitavad kahtlusi või vajaksid täiendavat selgitust või parandamist, isegi kui tegemist on elementidega, mille liikmesriigid võivad ise valida või kujundada.
106
Seetõttu leiab komisjon, et liikmesriigi vastus tema tähelepanekutele võib sõltuvalt nende sisust erineda ja see ei too alati kaasa ÜPP strateegiakava ettepaneku muutmist, kuna täpsustus või täiendav selgitus võib olla piisav.
107
Mis puudutab konkreetsemalt sobivuse nõuet, siis täpsustab komisjon, et see on täidetud, kui kavandatud sekkumisstrateegia on kooskõlas SWOT-analüüsi ja määratletud vajadustega, kui selle keskkonna- ja kliimaaspektid on kooskõlas määruse 2021/2115 XIII lisas loetletud liidu õigusaktidel põhinevate riiklike eesmärkidega ja võib nendele kaasa aidata ning kui sekkumisstrateegia tervikuna on ette nähtud selleks, et aidata tõhusalt kaasa kõnealuses määruses sätestatud erieesmärkide saavutamisele ja aitab neile kaasa.
108
Seejärel rõhutab komisjon asjaolu, et ühelt poolt usaldatakse määrusega 2021/2115 osaülesandeid ja otsuseid üksnes või peamiselt liikmesriikidele, eelkõige mis puudutab määruse artikli 115 lõiget 2 ja artiklit 103, või jäetakse välja heakskiitmismenetluse elemente, nagu on ette nähtud artikli 113 punktis c ja artikli 118 lõikes 5. Teiselt poolt on komisjon seisukohal, et kõnealune määrus piirab komisjoni tehtava läbivaatamise ulatust ÜPP strateegiakava ettepanekute konkreetsete elementide puhul eelkõige juhul, kui on järgitud ette nähtud menetlusi või kui asjaomane element on välja töötatud või arvutatud selles määruses ette nähtud meetodite abil.
109
Lõpuks leiab komisjon, et määrus 2021/2115 ei anna talle õigust näha liikmesriikidele ette, kuidas tuleb kõnealuses määruses kirjeldatud sekkumist või elemente üksikasjalikult rakendada, ega kehtestada minimaalset ambitsioonide taset seoses taotletavate eesmärkide või mõjunäitajatega ega määrata kindlaks tingimuslikkuse nõuete rakendamise üksikasjalikku korda. Komisjon on seisukohal, et vastavalt uuele õigusraamistikule, mis annab liikmesriikidele suurema paindlikkuse, tuleneb selline kontrollistandard piirangutest, mida see määrus seab talle ÜPP strateegiakava ettepanekute heakskiitmismenetluses ning ka ülesannete jaotamisel komisjoni ja liikmesriikide vahel seoses vastavate ettepanekute ettevalmistamise, hindamise ja heakskiitmisega.
110
Järelikult ei rikkunud komisjon ühtegi õigusnormi määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 4 tõlgendamisel, kui ta leidis, et tema roll ÜPP strateegiakava iga ettepaneku hindamisel ja heakskiitmisel piirdus nende vastavuse tagamisega reale liidu õigusest tulenevate nõuetele, eelkõige hinnates selle ettepaneku panust nende õigusnormide eesmärkide saavutamisse.
111
Hagejate esitatud argumendid ei sea seda järeldust kahtluse alla.
112
Esiteks ei nähtu vaidlustatud otsusest, et komisjon leiab, et tema kontroll piirdub formaalse tingimuse täitmisega, vaid kontrollida tuleb kõigi erinõuete täitmist, nagu nähtub eespool punktides 104 ja 107 osutatud asjaoludest.
113
Teiseks, mis puudutab argumenti, et komisjon on ÜPP strateegiakava ettepanekute läbivaatamisel kohustatud tuginema nii liikmesriikidelt määruse 2021/2115 alusel oodatavale analüüsile kui ka omaenda teadmistele ja vajaduse korral välistele aruannetele, siis tuleb meele tuletada, et see määrus näeb faktiliste analüüside valdkonnas ette komisjoni ja liikmesriikide rollide konkreetse jaotuse.
114
Sellega seoses rõhutatakse uues ÜPP rakendamise mudelis, nagu see tuleneb määrusest 2021/2115, eelkõige selle põhjendustest 99 ja 100, riigisisese olukorra eelneva analüüsi tähtsust ja riiklike erivajaduste kindlakstegemist ÜPP strateegiakava väljatöötamisel. Vastava määruse kohaselt peaks selline protsess soodustama suuremat subsidiaarsust ühise liidu raamistiku piires.
115
Selleks tehakse määrusega 2021/2115 liikmesriikidele ülesandeks analüüsida põllumajanduse olukorda nii riiklikul kui ka piirkondlikul tasandil. Esimene analüüs, mis on ette nähtud nimetatud määruse artiklis 108, puudutab vajaduste hindamist, teine sama määruse artikli 115 lõike 2 alusel SWOT-analüüsi ja kolmas, mis on sätestatud selle määruse artiklis 139 ja mida nimetatakse eelhindamiseks, on mõeldud selleks, et analüüsida ÜPP strateegiakava ettepaneku mõju mitme kriteeriumi alusel, sealhulgas selle panust erieesmärkide saavutamisse.
116
Lisaks on määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 5 teises lõigus muu hulgas ette nähtud, et heakskiitmine ei hõlma eespool punktis 115 nimetatud teavet.
117
Seega ei kohusta heakskiitmismenetlus komisjoni eespool punktis 115 osutatud liikmesriikide läbiviidud analüüsidega nõustuma ega neid muude analüüsidega täiendama.
118
Käesolevas asjas ei rikkunud komisjon vaidlustatud otsuses ja eelkõige selle lisa alajaos 3.3 õigusnormi, kui ta tuletas meelde, et määrus 2021/2115 ei anna talle ÜPP strateegiakava ettepanekute hindamiseks uurimisvolitusi, mis võimaldaksid tal läbi viia omaenda uurimist või isegi üle vaadata ja kontrollida teavet, millel need ettepanekud põhinevad. Ka vaidlustatud otsuse lisa samas alajaos komisjoni tehtud pelga väitega, et lisaks sellele teabele võib ta ÜPP strateegiakava ettepanekute hindamisel kasutada muud teavet, mis tal juba olemas on, ei ole rikutud õigusnormi seoses nimetatud määruse artikli 118 lõikes 4 ette nähtud kontrolli olemusega.
119
Kolmandaks ei nähtu komisjoni vastusest vaidlustatud otsuse lisa alajaos 3.3, et ta oleks leidnud, et tema kontrolli põhjalikkus ÜPP strateegiakava ettepanekute üle heakskiitmismenetluses oli teema keerukuse ja kuuekuulise tähtaja tõttu, mille jooksul ta pidi need kavad pärast nende esitamist heaks kiitma, vastavalt määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 5 esimesele lõigule piiratud.
120
Nimelt tuletas komisjon vaidlustatud otsuses üksnes meelde oma kontrolli piire, nagu need tulenevad määruse 2021/2115 artikli 118 lõigetest 2 ja 4, rõhutades, et ÜPP strateegiakava töötatakse välja, tuginedes vähemalt viie aasta pikkusele tulevikku suunatud analüüsile, mis kätkeb märkimisväärset ebakindlust põllumajandussektorit mõjutavate tulevaste arengusuundade suhtes.
121
Järelikult tuleneb kõigist eeltoodud asjaoludest, et komisjon ei rikkunud vaidlustatud otsuses ühtegi õigusnormi, kui ta tuletas meelde määruse 2021/2115 artikli 118 lõigetest 3 ja 4 tulenevat ÜPP strateegiakava ettepanekute heakskiitmise menetluse eripära.
122
Järelikult tuleb esimese väiteosa esimene etteheide põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
b)
Teine etteheide, mille kohaselt on rikutud õigusnormi seoses komisjoni sekkumisstrateegia üle määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 4 alusel tehtava kontrolli ulatusega
123
Hagejad väidavad, et vaidlustatud otsuses on rikutud õigusnormi seoses selle kontrolli ulatusega, mida komisjonil tuleb määruse 2021/2115 artikli 118 lõigete 2 ja 4 alusel teha. Nende sõnul ei tohi komisjon piirduda üldise kontrolliga sekkumisstrateegia ja Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku üldise panuse üle seoses erieesmärkidega, vaid ta peab analüüsima ÜPP strateegiakavas sisalduvate meetmete tõhusust panustada erieesmärkide saavutamisse.
124
Hagejad leiavad, et komisjon peab hindama esiteks sekkumisstrateegia tegelikku panust, st selle võimet saavutada soovitud või nõutud tulemusi, ning teiseks keskkonnastrateegia sidusat panust pikaajalistesse riiklikesse sihtväärtustesse, mis on seotud keskkonna- ja kliimaeesmärkidega, st selle strateegia panust nende väärtuste saavutamisse, et mõõta ÜPP strateegiakava tähtsust nende väärtuste saavutamisel põllumajandussektoris. Selleks on vaja vaadata läbi Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus ette nähtud põhimeetmed, mis on ette nähtud, et rahuldada prioriteetseid vajadusi ning saavutada keskkonna- ja kliimaerieesmärgid või pikaajalised riiklikud eesmärgid.
125
Komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, vaidleb hagejate argumentidele vastu.
126
Määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 2 kohaselt, millele on osutatud eespool punktis 89, peab komisjon eelkõige hindama ÜPP strateegiakava tegelikku panust osutatud määruse artikli 6 lõigetes 1 ja 2 sätestatud erieesmärkide saavutamisse. Hindamisel käsitletakse „eelkõige“ ÜPP strateegiakava ettepaneku mitme elemendi nõuetekohasust.
127
Heakskiitmismenetluses peab komisjon veenduma, et ÜPP strateegiakava ettepanekus sisalduval sekkumisstrateegial on suutlikkus avaldada konkreetset ja koordineeritud mõju, et saavutada määruse 2021/2115 artikli 6 lõigetes 1 ja 2 sätestatud erieesmärgid.
128
Sellega seoses on määruses 2021/2115 sekkumisstrateegiat käsitlevas artiklis 109 täpsustatud, et selles kirjeldatakse eelkõige seda, kuidas võimaldab sekkumine saavutada sihtväärtusi, sealhulgas neid, mis on seatud keskkonna- ja kliimaerieesmärkide jaoks, ning kuidas on sekkumised omavahel seotud ja kooskõlas. Sama kehtib rahaliste vahendite eraldamise kohta, mis peab olema nende sihtväärtuste saavutamiseks põhjendatud ja piisav. Lisaks on sama määruse artikli 109 lõike 2 punktis a lisatud, et sekkumisstrateegiast peab nähtuma, et strateegia on järjepidev ning sekkumine on vastastikku täiendav, esitades muu hulgas keskkonna- ja kliimaaspektide ülevaate, milles kirjeldatakse, kuidas vastav tava aitab kaasa kõnealuse hea põllumajandus- ja keskkonnaseisundi (edaspidi „HPK“) standardi peamise eesmärgi saavutamisele, tingimuslikkuse üldist panust erieesmärkide saavutamisse, samade keskkonna- ja kliimaerieesmärkidega abiliikide vastastikust täiendavust, viisi, kuidas saavutada artiklis 105 sätestatud suuremat üldist panust ja seda, kuidas ÜPP strateegiakava keskkonna- ja kliimaaspektid peaksid aitama saavutada pikaajalisi riiklikke sihtväärtusi.
129
Mis puudutab keskkonna- ja kliimaerieesmärkide suuremat ambitsioonikust, siis on määruse 2021/2115 artiklis 105 sätestatud, et liikmesriigid seavad eesmärgiks anda nende erieesmärkide saavutamisse suurem üldine panus võrreldes üldise panusega varasemas määruses sätestatud eesmärgi saavutamisse ajavahemikul 2014–2020. Selles artiklis on lisaks sätestatud, et ÜPP strateegiakavas peab olema selgitatud, kuidas liikmesriik kavatseb suurema üldise panuse anda.
130
Lisaks tuleb meelde tuletada, et määruse 2021/2115 aluseks oleva uue rakendamismudeli eesmärk on edendada suuremat subsidiaarsust, andes liikmesriikidele igas ÜPP strateegiakavas sisalduvate meetmete konkreetse korralduse puhul täiendava kaalutlusõiguse.
131
Selleks on määruses 2021/2115 sätestatud ÜPP rakendamise alusparameetrid, nimelt liidu eesmärgid, sekkumisliigid ja ühised nõuded, mille järgimise tagab komisjon kõnealuse määruse artiklis 118 sätestatud heakskiitmismenetluses.
132
Siinkohal märgib ta, et määrus 2021/2115 ei sisalda kohandamismehhanismi ega sekku sekkumisstrateegiasse seoses nende panusega keskkonna- ja kliimaerieesmärkide saavutamisse või ka ÜPP strateegiakava osalemist keskkonna- ja kliimaeesmärkidega seotud riiklike pikaajaliste sihtväärtuste saavutamises.
133
Nii on määruses 2021/2115 nõutud, et iga liikmesriik töötaks välja ÜPP strateegiakava, millel on tegelik panus kõnealuse määruse artikli 6 lõigetes 1 ja 2 sätestatud erieesmärkide saavutamisse, mida mõõdetakse näitajate ja sihtväärtuste abil.
134
Siiski ei pane määrus 2021/2115 liikmesriikidele ÜPP rakendamisel tulemuse saavutamise kohustust, vaid kohustust võtta meetmeid. Üld- ja erieesmärkide sõnastus kinnitab, et liikmesriigid ei ole kohustatud saavutama kindlat ja täpselt mõõdetavat tulemust. Sellega seoses on nimetatud määruse artikli 5 punktis b ette nähtud, et EAGFi ja EAFRD toetus aitab saavutada erinevaid üldeesmärke, eelkõige eesmärki „toetada ja tugevdada keskkonnakaitset“. Nii on keskkonna- ja kliimaerieesmärkide kohta sama määruse artikli 6 lõike 2 punktides d–f täpsustatud, et abi eesmärk on „aidata kaasa kliimamuutuste leevendamisele ja nendega kohanemisele, […] edendada kestlikku energiat, […] edendada kestlikku arengut ja […] loodusvarade tõhusat majandamist […] [ning] „aidata kaasa elurikkuse vähenemise peatamisele […], edendada ökosüsteemi teenuseid ning säilitada elupaiku ja maastikke“.
135
Seetõttu peab komisjon üldise lähenemisviisi kohaselt vastavuskontrolli raames hindama ÜPP strateegiakava ettepaneku tegelikku panust üld- ja erieesmärkide saavutamisse, analüüsides sekkumisstrateegiat nii ambitsioonikuse kui ka selle suutlikkuse seisukohast saavutada soovitud mõju, et täita liikmesriikide kohustust võtta meetmeid, sealhulgas saavutada keskkonna- ja kliimaerieesmärke.
136
Käesolevas asjas selgitab komisjon vaidlustatud otsuse lisa alajaos 3.2, et tema ülesanne on määruse 2021/2115 artikli 118 lõikes 2 ette nähtud hindamise raames kontrollida, kas liikmesriigi esitatud teave ja põhjendused on täielikud, kas nendega on selgesti, sidusalt, loogiliselt, kokkuvõtlikult ja usaldusväärselt selgitatud sekkumisstrateegia ja sekkumiste toimimist, nende tegelikku panust keskkonna- ja kliimaerieesmärkide saavutamisse, nende sidusust muu sekkumisega, mis aitab kaasa erieesmärkide saavutamisele, ning iga sekkumise vastavust asjaomase määruse üld- ja erinõuetele, mida selle suhtes kohaldatakse. Komisjon täpsustab keskkonna- ja kliimaaspektide kohta, et ta kontrollib selle vastavust määruse artikli 109 lõike 2 punkti a nõuetele, sealhulgas selle panust pikaajalistesse riiklikesse sihtväärtustesse ja kooskõla nendega.
137
Lisaks kinnitab komisjon vaidlustatud otsuse lisa alajaos 3.3, millele on osutatud eespool punktides 104 ja 107, et ta peab heakskiitmismenetluse käigus kontrollima nii ÜPP strateegiakava sekkumisstrateegia tegelikku panust üld- ja erieesmärkide saavutamisse kui ka selle kava kooskõla liidu õiguse nõuetega, mis on ammendavalt loetletud määruse 2021/2115 artikli 118 lõikes 4. Ta täpsustab, et tegemist on tõepoolest selle kindlaks tegemisega, et liikmesriigid täidavad käesoleva määrusega neile pandud tegutsemiskohustust.
138
Vaidlustatud otsusest ei nähtu, et komisjon leidis, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku heakskiitmise menetluses pidi ta piirduma selle kava üldise hindamisega, selles sisalduvaid meetmeid kontrollimata. Vastupidi, vaidlustatud otsusest nähtub, et komisjon leiab, et tema kontroll peab hõlmama kõiki ÜPP strateegiakava ettepaneku elemente, kuna ta ei pea hindama mitte ainult meetmete üksikut mõju, vaid ka nende koosmõju.
139
Sellest järeldub, et esimese väiteosa teine etteheide ja järelikult esimese väite esimene osa tuleb põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
3.
Esimese väite kolmas osa, mille kohaselt tegi komisjon vaidlustatud otsuses ilmse hindamisvea, kui ta järeldas, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek vastab määruse 2021/2115 põhielementidele
140
Hagejad leiavad, et komisjon tegi vaidlustatud otsuse lisa alajaos 4.1 ilmse hindamisvea, kui ta leidis, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek vastab määruse 2021/2115 keskkonna- ja kliimaalastele põhielementidele. Nad väidavad, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku muudetud versioonis ei ole parandatud mittevastavusi selle määruse põhielementidele, eelkõige seoses keskkonna- ja kliimaerieesmärkidega, milleks on kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamine, veeressursside kaitse ning elurikkuse säilitamine ja taastamine.
[…]
143
Tuleb märkida, et esimese väite kolmandas osas heidavad hagejad komisjonile sisuliselt ette, et ta tegi vaidlustatud otsuses ilmse hindamisvea, kui ta järeldas, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek on keskkonna- ja kliimaerieesmärkidega kooskõlas.
144
Lisaks heidavad hagejad komisjonile oma teises, kolmandas ja neljandas väites ette ka seda, et viimane tegi mitu ilmset hindamisviga, kui leidis, et heakskiitev otsus on keskkonna- ja kliimaerieesmärkidega kooskõlas.
145
Järelikult tuleb esimese väite kolmanda osa analüüs, mis puudutab konkreetsete keskkonna- ja kliimaerieesmärkide järgimist, liita teise, kolmanda ja neljanda väite analüüsiga.
146
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimene väide osaliselt edutuna ja osaliselt põhjendamatuse tõttu tagasi lükata ning ülejäänud osas viidata teise, kolmanda ja neljanda väite analüüsile.
[…]
E. Kolmas väide, mille kohaselt on tehtud ilmseid hindamisvigu seoses Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku panusega erieesmärgi E ja selle eesmärgiga seotud pikaajaliste riiklike sihtväärtuste saavutamisse
223
Kolmas väide jaguneb kaheks osaks, millest esimese kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga seoses Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku sekkumisstrateegia tegeliku panusega erieesmärgi E, nimelt veeressursside kaitse saavutamisse, ning teise kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga seoses Prantsuse ÜPP strateegiakava tegeliku panusega veeressursside kaitsega seotud pikaajaliste riiklike eesmärkide saavutamisse, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivist 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (EÜT 2000, L 327, lk 1; ELT eriväljaanne 15/05, lk 275) ja nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivist 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest (EÜT 1991, L 375, lk 1; ELT eriväljaanne 15/02, lk 68).
1.
Kolmanda väite esimene osa, mille kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga seoses Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku sekkumisstrateegia tegeliku panusega erieesmärgi E, nimelt veeressursside kaitse saavutamisse
224
Hagejad väidavad, et komisjon tegi vaidlustatud otsuses ilmse hindamisvea, kui ta järeldas, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku sekkumisstrateegia aitas tõhusalt kaasa veeressursside kaitsele, mis on välja toodud erieesmärgi E puhul, samas kui see ei võimalda vähendada pestitsiidide kasutamist, sest selles ei järgita HPK 7. standardit ja ökokava, nagu need on kindlaks määratud määruses 2021/2115.
225
Kolmanda väite esimene osa jaguneb viieks etteheiteks, mis puudutavad esiteks pestitsiidide kasutamise vähendamise prioriteetsust erieesmärgi E saavutamisel, teiseks komisjon kasutatud sellise hindamisloogika ebasobivust, millega hinnatakse sekkumisstrateegia panust erieesmärki E, kolmandaks ei järginud Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek määruse 2021/2115 artiklis 13 ette nähtud HPK 7. standardit, neljandaks ei järginud Prantsuse ÜPP strateegiakava nimetatud määruse artiklis 31 ette nähtud ökokava ja viiendaks puudub sekkumisstrateegial suutlikkus saavutada erieesmärki E piirangute tõttu, mis on seotud Prantsuse ametiasutuste poolt rakendatavate HPK 7. standardi ja ökokava tingimustega.
[…]
c)
Kolmas etteheide, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekuga rakendatud HPK 7. standard ei vasta määruse 2021/2115 artiklile 13 ja selles määruses sätestatud miinimumnõuetele
246
Nagu on meelde tuletatud eespool punktides 103 ja 135, peab komisjon määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 4 kohaselt tegema kindlaks, et ÜPP strateegiakava iga ettepanek on kooskõlas liidu õiguse nõuetega, eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste harta sätetega, määruse 2021/2115 ja määruse 2021/2116 sätetega ning nende määruste alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktide sätetega. Selline vastavuskontroll ei eelda mitte ainult seda, et hinnatakse, kuidas iga kava sekkumisstrateegia aitab kaasa erieesmärkide saavutamisele üldise lähenemisviisi alusel, vaid ka seda, et selles sisalduvad meetmed ei ole vastuolus nimetatud artiklis sätestatud liidu õiguse miinimumnõuetega.
247
Kolmanda väite esimese osa kolmandas etteheites väidavad hagejad, et HPK 7. standard, nagu seda on Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus rakendatud, ei vasta ei määruse 2021/2115 artikli 13 lõikele 1 ega selle määruse III lisa miinimumnõuetele, mis on vastuolus kõnealuse määruse artikli 118 lõikega 4. Lisaks on erandid külvikordade kasutamise üldreeglist lubatud üksnes teatavate omadustega piirkondadele või põllumajandusettevõtetele. Lisaks ei ole sellega, kui hinnatakse üldist panust erieesmärkide saavutamisse, vastuolus ÜPP strateegiakavaga rakendatud HPK standardite konkreetne hindamine, nagu nähtub sama määruse artikli 109 lõike 2 punkti a alapunktist ii.
248
Komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, vaidleb hagejate argumentidele vastu. Tema sõnul vastab HPK 7. standardi rakendamine Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus määruse 2021/2115 artikli 13 lõikes 1 sätestatud ja III lisas täpsustatud miinimumnõuetele, mis lubavad liikmesriikidel seda standardit rakendada teatava paindlikkusega, et võtta arvesse põllumajandusmeetodite ja -tingimuste mitmekesisust riigi eri piirkondades. Lisaks on võimalikud erandid, kui need tagavad HPK 7. standardi peamise eesmärgi, milleks on mulla potentsiaali säilitamine. Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek tagaks selle eesmärgi täielikult, rakendades pikemate perioodidega külvikorda, võimaldades paindlikkust ebasoodsate ilmastikutingimuste esinemisel ja võttes arvesse piirkondlikke erinevusi. Vastavalt sama määruse artiklile 13 on HPK 7. standardiga kehtestatud kohustus põllu tasandil täidetud kas põhikultuuri vahetamisega iga kahe aasta tagant või kord aastas kasvatatava järelkultuuriga.
249
Käesoleval juhul nähtub vaidlustatud otsuse lisa alajaost 4.3, et vastuseks vaidele leidis komisjon, et esiteks ei kujuta HPK 7. standard endast sekkumist määruse 2021/2115 artikli 111 tähenduses ega kuulu seega nimetatud määruses ette nähtud tulemusraamistikku, kuigi see on teatava sekkumise miinimumnõude ja alusena oluline. Teiseks ei ole HPK 7. standard kui tingimuslikkuse nõue, mida peavad täitma kõik põllumajandustootjad, asjakohane, et hinnata Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku panust tulemusnäitajasse R.24.
250
Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et Århusi määruse artikli 10 lõike 1 alusel esitatud vaidemenetluses võib taotleja väita, et vaide esemeks olev akt on vastuolus keskkonnaõigusega.
251
Võttes arvesse HPK 7. standardi eesmärki säilitada mulla potentsiaali põhi- või järelkultuuri külvikorra vahetamisega põllumaal, aitab see kaasa liidu keskkonnapoliitika eesmärkide saavutamisele, eelkõige keskkonna säilitamisele, kaitsmisele ja selle kvaliteedi parandamisele ning loodusressursside kaalutletud ja mõistlikule kasutamisele. Seega kuulub see norm mõiste „keskkonnaõigus“ alla Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses (vt selle kohta 6. juuli 2023. aasta kohtuotsus EIP ja komisjon vs. ClientEarth, C‑212/21 P ja C‑223/21 P, EU:C:2023:546, punktid 83–87).
252
Tuleb rõhutada, et määruse nr 2021/2115 artikli 13 lõike 1 sõnastusest nähtub, et kogu põllumajandusmaa heades põllumajandus- ja keskkonnatingimustes hoidmise tagamine on liikmesriikide ülesanne. Selleks kehtestavad nad riiklikul või piirkondlikul tasandil miinimumstandardid kõnealuse määruse III lisas loetletud iga HPK standardi suhtes vastavalt nimetatud lisas osutatud standardite peamisele eesmärgile. Peale selle võtavad liikmesriigid oma miinimumstandardite kindlaksmääramisel asjakohasel juhul arvesse asjaomase maa eriomadusi, sealhulgas mulla- ja ilmastikutingimusi, olemasolevaid põllumajandusliku tootmise süsteeme, põllumajandustavasid, põllumajandusettevõtete suurust ja põllumajandusettevõtete struktuuri, maakasutust ning äärepoolseimate piirkondade eripära.
253
Sellest tuleneb, et liikmesriikidel on kohustus kehtestada iga määruse 2021/2115 III lisas loetletud hea põllumajandus- ja keskkonnaseisundi jaoks miinimumstandard. Sellist lähenemist kinnitab selle määruse põhjendus 43. Kuigi liikmesriigid on seega kohustatud nende nõuete määratlemisel nimetatud lisa järgima, jätab see siiski üldiste mõistete ja terminite kasutamise kaudu neile teatava kaalutlusruumi konkreetsete standardite kindlaks määramiseks (vt analoogia alusel 7. augusti 2018. aasta kohtuotsus Argo Kalda Mardi talu, C‑435/17, EU:C:2018:637, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
254
Seega sõltub liikmesriikidele HPK standardite kindlaks määramisel antud kaalutlusruumi ulatus eelkõige nende sõnastusest või täpsuse astmest liidu õiguses, see tähendab käesoleval juhul määruse 2021/2115 III lisa sisust.
255
Määruse 2021/2115 III lisas on sätestatud, et HPK 7. standardi peamine eesmärk on mulla potentsiaali säilitamine. Sellel puhul on joonealuses märkuses täpsustatud mõiste „külvikord“ tähendust. Selles on märgitud, et külvikord on põllukultuuri vahetamine põllu tasandil vähemalt kord aastas (v.a mitmeaastaste põllukultuuride, rohu ja muude rohttaimede ning kesa puhul), sealhulgas asjakohaselt majandatavad järelkultuurid.
256
Tuleb tõdeda, et kuigi HPK 7. standardi sõnastus on üldine, on määruse 2021/2115 III lisas viidatud joonealuse märkuse sõnastuses täpselt ette nähtud külvikorra miinimumnõuded ning selle võimalikud kohandused ja erandid.
257
Sellest järeldub, et liikmesriikide kaalutlusruum HPK 7. standardi kindlaksmääramisel ei saa kahjustada külvikorra miinimumnõudeid, millele on osutatud eespool punktis 255.
258
Käesoleval juhul näeb HPK 7. standard – nagu seda on rakendatud Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus – ette, et selle järgimist hinnatakse kahe kumulatiivse kriteeriumi alusel, millest esimene toimub põllumajandusettevõtte tasandil ja teine põllu tasandil, nagu kinnitas Prantsuse Vabariik kohtuistungil.
259
Põllumajandusettevõtte tasandil kehtestab Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek aastase külvikorra kriteeriumi, mille kohaselt peab vähemalt 35 protsendil põllumajandusettevõtte põllukultuuride all oleval pindalal kasvav peamine põllukultuur erinema eelmise aasta omast või sellele peab järgnema järelkultuur.
260
Põllu tasandil nõuab Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek kahe peamise põllukultuuri kasvatamist nelja aasta jooksul või järelkultuuri kasvatamist igal aastal samal ajavahemikul, välja arvatud „seemnemaisi“ põllulapid. Samuti on ette nähtud erand, mis põhineb konkreetsete põllukultuuride mitmekesistamisel ja mis on mõeldud Reini tasandiku piirkonnas asuvate põllumajandusettevõtete jaoks, ning mitmed vabastused.
261
Sellega seoses tuleb märkida, et esimeses kriteeriumis, millele on osutatud eespool punktis 259, kasutatakse ilma konkreetse põhjenduseta teistsuguseid termineid kui määruse 2021/2115 III lisas.
262
Lisaks kehtestatakse samas kriteeriumis täiendav parameeter, mida ei ole määruse 2021/2115 III lisas ette nähtud. Selles lisas määratletud külvikorraga hõlmatud põllumaa osakaalu piir on 35%. Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus ei ole selle parameetri lisamist allpool HPK 7. standardi kriteeriumide miinimumnõuetesse selgitatud. Tegelikult on sellega piiratud külvikorra nõude ulatust ja seega ka samas lisas nimetatud standardi peamise eesmärgi, s.o pinnase potentsiaali säilitamise ulatust.
263
Teine kriteerium, millele on osutatud eespool punktis 260, näeb ette võimaluse valida põhikultuuri mitmeaastase või järelkultuuri üks kord aastas toimuva külvikorra vaheldumise vahel. Nimelt nõuab see kriteerium, et esineks kas kaks peamist põllukultuuri nelja aasta jooksul või üks järelkultuur igal aastal. Selline alternatiiv ei ole siiski kooskõlas määruse 2021/2115 III lisaga, milles on sätestatud, et külvikord seisneb põllukultuuri vaheldumises põllu tasandil vähemalt kord aastas, sealhulgas asjakohaselt majandatavad järelkultuurid.
264
Sellest tuleneb, et nende kahe kumulatiivse kriteeriumi koosmõju toob kaasa haritava maa harvema põllukultuuride külvikorra väiksemal pindalal kui on ette nähtud määruses 2021/2115 sätestatud miinimumnõuetes.
265
Esiteks nähtub vaidlustatud otsusest, et komisjoni esitatud kahe põhjendusega, millele on osutatud eespool punktis 249, ei saanud seda otsust õiguspäraselt põhjendada, kuna need ei võimalda tuvastada, et tingimused, mille alusel Prantsuse ametiasutused HPK 7. standardit rakendasid, nagu need on heakskiitva otsusega heaks kiidetud, vastasid sellele, kuidas see standard on õigusnormides reguleeritud. Teiseks piirdus komisjon tõdemusega, et HPK 7. standard, nagu Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus on seda rakendatud, aitab vähendada pestitsiidide kasutamist selles ette nähtud külvikorra mõju tõttu, võtmata arvesse asjaolu, et nimetatud miinimumnõuded ei olnud täidetud.
266
Järelikult on hagejad õiguslikult piisavalt tõendanud, et komisjon tegi vaidlustatud otsuses ilmse hindamisvea, kui ta lükkas põhjendamatuse tõttu tagasi vaide põhjenduse, mille kohaselt eirati Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus ette nähtud ja heakskiitvas otsuses heaks kiidetud HPK 7. standardi rakendamise tingimustega määruse 2021/2115 artikli 13 lõikes 1 ja selle III lisas sätestatud miinimumnõudeid.
[…]
e)
Viies etteheide, mis tugineb Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku sekkumisstrateegia tegeliku panuse puudumisele erieesmärgi E saavutamisse
302
Hagejad väidavad, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku sekkumisstrateegia, eelkõige osas, milles see täpsustab HPK 7. standardi ja ökokava rakendamise tingimusi, ei võimalda saavutada erieesmärki E ega rahuldada esmast vajadust vähendada pestitsiidide kasutamist Prantsuse põllumajandussektoris.
303
Mis puudutab HPK 7. standardit, siis leiavad hagejad, et isegi kui sellist standardit ei käsitata määruse 2021/2115 artikli 111 tähenduses sekkumisena, kujutab see endast hooba, millele Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanek tugineb, et põhjendada oma ambitsiooni seoses eesmärgiga vähendada sõltuvust pestitsiididest.
304
Mis puudutab ökokava, siis väidavad hagejad esiteks, et põllumajanduskultuuride mitmekesistamise viis ei avalda kumulatiivset mõju kõigile põllumajandusettevõtetele, vaid üksnes neile, mis on juba mitmekesistunud. Komisjon teavitas oma tähelepanekutes Prantsuse Vabariiki selle meetodi ebapiisavast ambitsioonikusest. Teiseks ei suuda sertifitseerimine rahuldada pestitsiidide kasutamise vähendamise esmavajadust ja kahjustaks ka seda laadi sihtväärtuste saavutamist, suunates põllumajandustootjad vastavatest tavadest kõrvale. Lisaks leiavad hagejad, et põllumajandusettevõtetel puudub finantshuvi täita kõiki ökokavast toetuse saamise õiguse eest võetud kohustusi.
305
Komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, vaidleb hagejate argumentidele vastu.
306
Nagu on meelde tuletatud eespool punktis 246, peab üldise lähenemisviisi kohaselt komisjon vastavuskontrolli käigus hindama, milline on ÜPP strateegiakava iga ettepaneku sekkumisstrateegia tegelik panus kõigi määruse 2021/2115 erieesmärkide saavutamisse.
307
Esiteks, võttes arvesse eespool punkte 252–266, tuleb komisjoni vastavuskontrolli käigus vastavalt määruse 2021/2115 artikli 118 lõikele 4 analüüsida, millised tagajärjed on põhjendatud kahtlustel selles, kas Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus rakendatav HPK 7. standard vastab määruse 2021/2115 miinimumnõuetele, mis puudutavad selle sekkumisstrateegia tegeliku panuse hindamist erieesmärgi E saavutamisse.
308
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et määruse 2021/2115 artikli 12 lõike 1 kohaselt kujutab HPK 7. standard endast tingimuslikkuse nõuet.
309
Määruse 2021/2115 artikli 109 lõike 2 kohaselt peab iga ÜPP strateegiakava sekkumisstrateegias olema tõendatud selle sidusus ja erieesmärkidega seotud sekkumiste vastastikune täiendavus. Selleks peab igas ÜPP strateegiakavas olema esitatud ülevaade keskkonna- ja kliimaaspektidest, milles kirjeldatakse eelkõige esiteks iga HPK standardi rakendamise viisi ning vajaduse korral seda, kuidas tava aitab kaasa standardi peamise eesmärgi saavutamisele, teiseks tingimuslikkuse osas tervikuna selle üldist panust keskkonna- ja kliimaerieesmärkide saavutamisse ning kolmandaks asjakohaste põhitingimuste, tingimuslikkuse ning samade keskkonna- ja kliimaerieesmärkide saavutamiseks võetavate eri sekkumisviiside vastastikust täiendavust.
310
Lisaks on määruse 2021/2115 III lisas sätestatud, et HPK 7. standardi peamine eesmärk on säilitada põllumajandusmaa potentsiaal, millele on suunatud erieesmärk E.
311
Käesolevas asjas nähtub vaidlustatud otsusest, et komisjon analüüsis tingimuslikkuse nõudeid, sealhulgas HPK 7. standardit seoses erieesmärgiga E vastavalt Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus esitatud kirjeldusele selle keskkonna- ja kliimaaspektide kohta. Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku kohaselt võimaldab tingimuslikkus erieesmärki E saavutada HPK 1., 2., 3., 4., 6., 7. ja 8. standardi abil.
312
Seega võivad võimalikud kooskõla probleemid, mis puudutavad Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku HPK 7. standardit, mõjutada selle kava keskkonna- ja kliimaaspekte ning seega üldist hinnangut Prantsuse ÜPP strateegiakava sekkumisstrateegia tegeliku panuse kohta erieesmärgi E saavutamisse.
313
Kuna komisjoni tehtav vastavuskontroll põhineb üldisel lähenemisviisil arvestada iga ÜPP strateegiakava ettepaneku tegelikku panust erieesmärkide saavutamisse, siis on hagejate ülesanne tõendada, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku tingimuslikkuse standardi mittevastavus määruses 2021/2115, käesoleval juhul HPK 7. standardis ja selle määruse artiklis 13 sätestatud miinimumnõuetele mõjutab seda, kas komisjoni hinnang ÜPP strateegiakava ettepaneku sekkumisstrateegia tegeliku panuse kohta erieesmärgi E saavutamisse on usutav.
314
Hagejad piirduvad aga väitega, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta kiitis Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku heaks, kuigi selles sisalduv HPK 7. standard ei vasta määruses 2021/2115 sätestatud miinimumnõuetele.
315
Vaidlustatud otsuses leidis komisjon siiski, et Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku keskkonna- ja kliimaaspektid tõendasid sekkumisstrateegia tegelikku panust erieesmärgi E saavutamisse eelkõige tänu selle eesmärgiga seotud sekkumise ja nõuetele vastavuse üldisele panusele, nende sekkumiste vastastikusele täiendavusele, asjakohastele põhitingimustele ning nimetatud eesmärgiga seotud tingimuslikkusele.
316
Sellest järeldub, et hinnangut Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku tegeliku panuse kohta erieesmärgi E saavutamisse võib endiselt pidada õigeks või nõuetele vastavaks.
317
Teiseks ei esita hagejad ühtegi tõendit, mis võiks kahtluse alla seada vaidlustatud otsuse lisa alajaos 4.3 esitatud komisjoni selgituste usutavuse osas, mis puudutab põllukultuuride mitmekesistamise kaudu avalduvat ökokava kohustuste kumulatiivset mõju, ja sellise mõju puudumist ökokava eri meetodite vahel, välja arvatud ökokava bonus haies, mis on kumuleeritav selle ökokava muude meetoditega, millele on osutatud eespool punktis 285.
318
Kolmandaks ei põhjenda hagejad oma argumenti, et põllukultuuride mitmekesistamist soodustavate meetmete ambitsioonikus on ebapiisav. Nimelt nähtub määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 3 alusel esitatud komisjoni tähelepanekute punktist 38, millele hagejad oma argumendi põhjendamiseks viitavad, et komisjon piirdus sellega, et julgustas Prantsuse Vabariiki suurendada põllukultuuride mitmekesistamist soodustavaste meetmete ambitsioonikust, et paremini soodustada külvikorra kasutuselevõttu kogu territooriumil.
319
Neljandaks, mis puudutab seda, kas ökokava suudab sertifitseerimise teel rahuldada nii esmavajadust vähendada pestitsiidide kasutamist kui ka juhtida põllumajandustootjaid teatavatest tegevustest kõrvale, siis ei tõenda hagejad eespool punktides 18 ja 19 viidatud kohtupraktika tähenduses õiguslikult piisavalt, et vaidlustatud otsuses on tehtud ilmne hindamisviga. Nimelt ei esita hagejad ühtegi tõendit, mis seaks kahtluse alla selle, kui usutavad on vaidlustatud otsuse lisa alajaos 4.3 esitatud komisjoni selgitused, mille kohaselt sertifitseerimise meetod mitte ainult ei aita seda vajadust rahuldada, vaid arvesse tuleb võtta iga ökokavast toetuse saamise õiguse vastavaid eesmärke, et hinnata selle üldist rolli Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku keskkonna- ja kliimaaspektides.
320
Eeltoodut arvestades tuleb kolmanda väite esimese osa kolmanda etteheitega nõustuda ja ülejäänud etteheited tagasi lükata.
2.
Kolmanda väite teine osa, mille kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga seoses Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku panusega pikaajaliste riiklike veeressursside kaitse eesmärkide saavutamisse
[…]
337
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb kolmas väide tagasi lükata, välja arvatud juhul, kui on tehtud eespool punktis 266 osutatud ilmne hindamisviga.
F. Neljas väide, mille kohaselt on tehtud ilmseid hindamisvigu seoses Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku panusega erieesmärgi F saavutamisse
[…]
3.
Kolmas väide, mis põhineb Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepaneku sekkumisstrateegia tegeliku panuse puudumisel vajaduste F.2, F.3 ja F.4 täitmisse
[…]
e)
Mahepõllumajandusele antava abi ebapiisavus F.2, F.3 ja F.4 vajaduste rahuldamiseks
[…]
379
Kõike eeltoodut arvestades tuleb järeldada, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui lükkas põhjendamatuse tõttu tagasi vaide põhjenduse, mille kohaselt Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekus ette nähtud ja heakskiitvas otsuses tunnustuse saanud HPK 7. standardi rakendamise tingimused rikuvad määruse 2021/2115 artikli 13 lõikes 1 ja selle III lisas sätestatud miinimumnõudeid.
380
Tuleb kindlaks teha, kas tuvastatud õigusvastasus võib kaasa tuua vaidlustatud otsuse täieliku või ainult osalise tühistamise.
381
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on liidu õigusakti osaline tühistamine võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist taotletakse, on ülejäänud aktist eraldatavad. Eraldatavust puudutav nõue ei ole täidetud, kui õigusakti osalise tühistamisega muutub akti sisu (vt 10. mai 2023. aasta kohtuotsus Ryanair vs. komisjon (SAS II; COVID-19), T‑238/21, ei avaldata, EU:T:2023:247, punkt 84 ja seal viidatud kohtupraktika).
382
Lisaks tuleb märkida, et haldusakti peale esitatud vaides palutakse tuvastada selle akti väidetav õigusvastasus või põhjendamatus (12. septembri 2019. aasta kohtuotsus TestBioTech jt vs. komisjon, C‑82/17 P, EU:C:2019:719, punkt 38).
383
Käesolevas asjas tuleb tõdeda, et vaidlustatud otsus on vaidele vastamiseks jagatud neljaks jaoks. 1. jaos käsitletakse ÜPP strateegiakava ettepaneku heakskiitmise menetlust, 2. jagu on „Vaide vastuvõetavuse hindamine“, 3. jagu „Ühise põllumajanduspoliitika õiguslik ja normatiivne raamistik määruse 2021/2115 artikli 118 lõike 4 kohaselt vastu võetud komisjoni rakendusotsuse läbivaatamiseks“ ning 4. jagu „Prantsusmaa ÜPP strateegiakava heakskiitmise otsust käsitleva komisjoni rakendusotsuse peale esitatud vaide läbivaatamise põhjenduste hindamine“.
384
Seega, kuigi vaidlustatud otsus vastab vaide põhjendustele, mis – olles esitatud neljast jaost koosnevas struktuuris – järgib läbivaatamistaotluse ülesehitust, ei ole see otsus siiski osadeks jaotatav. Nagu nimelt nähtub eelkõige eespool punktidest 103 ja 138, ei analüüsinud komisjon vastavalt määruse 2021/2115 sätetega komisjonile ÜPP strateegiakava ettepaneku heakskiitmise menetluses ette nähtud kontrolli loogikale iga põhjust eraldi, vaid analüüsis Prantsuse ÜPP strateegiakava ettepanekut nende läbivaatamise põhjenduste osas tervikuna. Sellest tuleneb, et vaidlustatud otsuse neli jagu on vastastikuses sõltuvuses. Seetõttu ei ole komisjoni kontrolli loogika tõttu võimalik eraldada vaidlustatud otsuse sellist jagu, milles on tehtud ilmne hindamisviga, niisuguse otsuse teistest jagudest ega teha sellest järeldusi vaide tulemuse kohta. Lisaks ei ole vaidlustatud otsuse resolutsioon osadeks jaotatav ka selles osas, milles komisjon järeldab, et vaie on selle kõigile põhjendustele antud hinnangut arvestades põhjendamatu.
385
Järelikult tuleb hagi rahuldada ja vaidlustatud otsus tervikuna tühistada.
[…]
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (üheksas koda laiendatud koosseisus)
otsustab:
1.
Tühistada Euroopa Komisjoni 5. mai 2023. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata ClientEarthi ja Collectif Nourriri vaie komisjoni 31. augusti 2022. aasta rakendusotsuse C(2022) 6012 (final) peale, millega kiidetakse heaks Prantsusmaa ÜPP strateegiakava aastateks 2023–2027 Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist rahastatava liidu toetuse saamiseks.
2.
Jätta komisjoni kulud tema enda kanda ning mõista ClientEarthi ja Collectif Nourriri kulud välja komisjonilt.
3.
Jätta Prantsuse Vabariigi kohtukulud tema enda kanda.
Truchot
Kanninen
Sampol Pucurull
Perišin
Meyer
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 29. oktoobril 2025 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.
(
1
)	Esitatud on vaid kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus vajalikuks.