62021TO0449
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (kaheksas koda)
20. juuni 2022 (
*1
)
Tühistamishagi – Menetlusküsimus – Olukord, kus esindaja ei ole advokaat, kellel on õigus esineda üksnes Ühendkuningriigi kohtus ühel neist tingimustest, mis on ammendavalt ette nähtud Ühendkuningriigi liidust ja Euratomist väljaastumise lepingu artikli 91 lõikes 2 – Olukord, kus esindaja ei ole advokaat, kellel on õigus esineda liikmesriigi või EMP lepingu osalisriigi kohtus – Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikkel 19
Kohtuasjas T‑449/21,
Natixis, asukoht Pariis (Prantsusmaa), esindajad: avocat J.‑J. Lemonnier, avocat L. Ghebali, barrister J. Stratford, barrister E. Neil ja solicitor M. García,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Farley, T. Franchoo ja I. Söderlund,
kostja,
ÜLDKOHUS (kaheksas koda),
koosseisus: president J. Svenningsen (ettekandja), kohtunikud R. Barents ja C. Mac Eochaidh,
kohtusekretär: E. Coulon,
arvestades hageja 14. märtsil 2022 Üldkohtu kodukorra artikli 130 lõike 2 alusel esitatud taotlust, et Üldkohus tunnustaks hageja esindajatena barrister R. Howelli ja solicitor E. Davist, ning komisjoni seisukohti selle taotluse kohta,
on teinud järgmise
määruse
1
ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis palub hageja Natixis tühistada komisjoni 20. mai 2021. aasta otsuse C(2021) 3489 (final), kus käsitletakse ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohast menetlust (juhtum AT.40324 – liikmesriikide kohustused) (edaspidi „vaidlustatud otsus“) seda puudutavas osas.
Õiguslik raamistik
2
1. veebruaril 2020 jõustus Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise leping (ELT 2020, L 29, lk 7; edaspidi „väljaastumisleping“) vastavalt selle artiklile 185. Järelikult ei ole Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik alates sellest kuupäevast enam Euroopa Liidu liikmesriik.
3
Väljaastumislepingu artiklis 126 nähti ette üleminekuperiood, mis lõppes 31. detsembril 2020 ja mille jooksul kohaldati Ühendkuningriigis liidu õigust, kui väljaastumislepingus ei olnud sätestatud teisiti.
4
Liidu ja Ühendkuningriigi vahelisi suhteid reguleerib nüüd eelkõige ühelt poolt Euroopa Liidu ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ning teiselt poolt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vaheline kaubandus- ja koostööleping (ELT 2021, L 149, lk 10; edaspidi „kaubandus- ja koostööleping“).
Õiguslik käsitlus
5
Käesoleva hagi raames 30. juulil 2021 esitatud hagiavalduses märkis hageja, et teda esindavad barrister J. Stratford, barrister R. Howell, avocat J.‑J. Lemonnier, solicitor E. Davis ja solicitor M. García.
6
Mis puudutab R. Howelli, E. Davist ja M. Garcíat, siis Üldkohus sai oma kodukorra artikli 51 lõikes 2 nõutud tõendina General Council of the Bar of England and Walesi (Inglismaa ja Walesi advokatuuri juhatus, Ühendkuningriik) kinnituse, et R. Howell on barrister, Solicitors Regulation Authority (solicitor’ide tegevust reguleeriv asutus, Ühendkuningriik) kinnituse, et E. Davis on solicitor, samuti viimasena nimetatud asutuse kinnituse, et M. García on solicitor, ning Barreau de Paris’ (Pariisi advokatuuri) kinnituse, et M. García on päritolumaa kutsenimetusega (solicitor) Pariisi advokatuuri liige vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivile 98/5/EÜ, millega hõlbustatakse alalist tegutsemist advokaadi kutsealal muus liikmesriigis kui see, kus omandati kutsekvalifikatsioon (EÜT 1998, L 77, lk 36; ELT eriväljaanne 06/03, lk 83).
7
Hageja palus 11. oktoobri 2021. aasta kirjas Üldkohtult põhjendusi Üldkohtu presidendi 7. septembri 2021. aasta otsuse kohta, millega viimane keeldus lubamast R. Howelli, E. Davist ja M. Garcíat teda käesolevas menetluses esindada, kuna esitatud tõendeid arvestades on neil õigus esineda üksnes Ühendkuningriigi kohtutes.
8
Üldkohus esitas oma kodukorra artiklite 89 ja 90 ning Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 24 lõike 2 alusel võetud menetlust korraldavate meetmete raames pooltele esiteks küsimuse M. Garcia seisundi kohta, kes tugines Pariisi advokatuuri poolt direktiivi 98/5 alusel koostatud advokaadina tegutsemise õiguse tunnistusele, ja teiseks palus Prantsuse valitsusel esitada teavet Ühendkuningriigi kohtus esinemise õigusega advokaadi võimaliku õiguse kohta esineda ka Prantsusmaa kohtus.
9
Vastuseks andis hageja Üldkohtule teada, et M. Garcíal on õigus esineda ka Iiri kohtutes, ja esitas seda kinnitava dokumendi.
10
Seda uut asjaolu arvestades anti M. Garcíale luba esindada hagejat käesolevas menetluses.
11
Hageja palus 14. märtsi 2022. aasta kirjas uuesti Üldkohtult põhjendusi selle kohta, miks R. Howellil ja E. Davisel ei ole lubatud teda käesolevas menetluses esindada.
12
Kodukorra artikli 130 lõigetes 2, 5 ja 7 on ette nähtud, et kui pool esitab eraldi dokumendiga taotluse, et Üldkohus lahendaks menetlusküsimuse, lahendab Üldkohus selle taotluse nii kiiresti kui võimalik pärast seda, kui on määranud tähtaja, mille jooksul võivad teised pooled kirjalikult esitada oma seisukoha selle taotluse suhtes.
13
Komisjon esitas oma seisukohad määratud tähtaja jooksul ning tuleb teha otsus hageja taotluse kohta, et teda esindaksid R. Howell ja E. Davis, kelle kohta esitati Üldkohtule tõendid üksnes selle kohta, et neil on õigus esineda Ühendkuningriigi kohtus.
14
Esmalt tuleb märkida, et käesolevas menetluses esindab hagejat õiguspäraselt mitu avocat’d ja barrister’i ning üks solicitor.
15
Seega ei mõjuta käesolev menetlusküsimus hagi vastuvõetavust.
16
Sisuliste küsimuste kohta tuleb meelde tuletada seoses sellise poole esindamisega liidu kohtutes, keda ei ole Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 19 esimeses ja teises lõigus nimetatud, et põhikirja artikli 19 kolmandas ja neljandas lõigus, mida kohaldatakse põhikirja artikli 56 järgi Üldkohtu menetluses, on ette nähtud kaks erinevat ja kumulatiivset tingimust, millest esimene on see, et pooli, keda ei ole nimetatud artikli 19 esimeses ja teises lõigus, peab esindama advokaat, ja teine see, et poolt võib liidu kohtus esindada või abistada üksnes advokaat, kellel on õigus esineda liikmesriigi või muu Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu (EÜT 1994, L 1, lk 3) osalisriigi kohtus (24. märtsi 2022. aasta kohtuotsus PJ ja PC vs. EUIPO, C‑529/18 P ja C‑531/18 P, EU:C:2022:218, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 7. detsembri 2021. aasta kohtumäärus Daimler vs. EUIPO – Volkswagen (IQ), T‑422/21, EU:T:2021:888, punkt 15 ja viidatud kohtupraktika).
17
Mis puudutab aga sellist hagi nagu käesolev, siis tuleb ka arvesse võtta Ühendkuningriiki ja liitu siduvate rahvusvaheliste lepingute võimalikke asjakohaseid sätteid, nimelt väljaastumislepingut ning kaubandus- ja koostöölepingut.
18
Esimesena tuleb märkida, et väljaastumislepingu artiklid 87, 90–92 ja 95 koostoimes näevad sisuliselt ette, et advokaat, kellel on õigus esineda Ühendkuningriigi kohtus, võib esindada või abistada poolt Üldkohtus ammendavalt loetletud juhtudel.
19
Esiteks, väljaastumislepingu artikli 91 lõike 1 kohaselt ning Euroopa Kohtu ja Üldkohtu pädevuse jaotust arvestades võib see advokaat, kes esindas üht poolt 31. detsembril 2020, jätkata kõnealuse poole esindamist või abistamist neis menetlustes seoses Üldkohtule esitatud hagiga.
20
Teiseks, vastavalt väljaastumislepingu artikli 91 lõike 2 esimesele lausele koostoimes sama lepingu artikli 95 lõigetega 1 ja 3 ning Euroopa Kohtu ja Üldkohtu vahelise pädevuse jaotusega võib advokaat, kellel on õigus esineda Ühendkuningriigi kohtus, esindada või abistada üht poolt Üldkohtus tühistamishagi raames, mis on esitatud liidu institutsioonide, organite ja asutuste poolt enne 31. detsembrit 2020 vastu võetud otsuste peale, mis on adresseeritud Ühendkuningriigile, seal elavatele füüsilistele isikutele või seal asutatud juriidilistele isikutele.
21
Sama kehtib liidu institutsioonide, organite ja asutuste otsuste puhul, mis on adresseeritud Ühendkuningriigile, seal elavatele füüsilistele isikutele või seal asutatud juriidilistele isikutele ning mis on vastu võetud pärast 31. detsembrit 2020 kas ELTL artikleid 107 ja 108 kohaldavates menetlustes, mis puudutavad enne 31. detsembrit 2020 antud riigiabi ja mida on alustatud enne 31. detsembrit 2024, või nagu käesolevas asjas ELTL artiklit 101 või 102 kohaldavates menetlustes, mida on alustatud enne 31. detsembrit 2020, või mis on vastu võetud nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 alusel kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ELT 2004, L 24, lk 1) enne 31. detsembrit 2020 alustatud menetlustes, või mis on vastu võetud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) uurimise käigus seoses teatavate ammendavalt loetletud võimalike rikkumistega enne 31. detsembrit 2020 alustatud menetluses või mis on vastu võetud Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) uurimise käigus enne 31. detsembrit 2024 alustatud menetluses.
22
Kolmandaks, väljaastumislepingu artikli 91 lõike 2 teise lause kohaselt koostoimes artikliga 90 ning Euroopa Kohtu ja Üldkohtu vahelist pädevuse jaotust arvestades võib advokaat, kellel on õigus esineda Ühendkuningriigi kohtus, esindada või abistada seda liikmesriiki Üldkohtus menetlustes, millesse Ühendkuningriik on otsustanud astuda või milles osaleda vastavalt väljaastumislepingu artikli 90 teise lõigu punktile c.
23
Vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei vasta käesolev hagi ühelegi väljaastumislepingus ammendavalt ette nähtud ja eespool punktides 18–22 märgitud juhtumile.
24
See hagi on küll esitatud pärast 31. detsembrit 2020 otsuse peale, mis võeti vastu 31. detsembril 2020 pooleli oleva menetluse tulemusel ja vastavalt ELTL artiklile 101.
25
Siiski nähtub nii vaidlustatud otsusest kui ka dokumentidest, mille hageja esitas kodukorra artikli 78 lõike 4 alusel, et hageja on Prantsuse õiguse alusel Prantsusmaal asutatud aktsiaselts.
26
Seega ei saa asuda seisukohale, et hageja kui vaidlustatud otsuse adressaat oleks Ühendkuningriigis asutatud juriidiline isik, nagu on nõutud väljaastumislepingu artikli 91 lõike 2 esimeses lauses koostoimes nimetatud lepingu artikli 95 lõigetega 1 ja 3.
27
Seda järeldust ei sea kahtluse alla asjaolu, et sama otsuse teised adressaadid, nimelt NatWest Group plc ja Nomura International plc on asutatud Ühendkuningriigis, kuna väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb komisjoni poolt ELTL artikli 101 alusel tehtud otsust, olgugi et see on tehtud ja avaldatud ühe otsusena, käsitada üksikotsuste kogumina, milles on tuvastatud iga adressaadi suhtes toime pandud rikkumine või rikkumised, ja määrata olenevalt olukorrast trahv (vt selle kohta 15. oktoobri 2002. aasta kohtuotsus Limburgse Vinyl Maatschappij jt vs. komisjon, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ja C‑254/99 P, EU:C:2002:582, punkt 100 ja seal viidatud kohtupraktika).
28
Sama kehtib hageja väidetud asjaolu kohta, et ta „on asutatud“ Ühendkuningriigis overseas company’na, kuna tema esitatud dokumentidest, eelkõige Companies House’i (Ühendkuningriigi äriregister) esitatud dokumentidest nähtub, et hageja on Ühendkuningriigis üksnes registreeritud, mitte ei ole seal asutatud.
29
Lisaks, vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei nähtu 7. detsembri 2021. aasta kohtumäärusest IQ (T‑422/21, EU:T:2021:888), et advokaat, kellel on õigus esineda üksnes Ühendkuningriigi kohtutes, võiks hagejat esindada käesoleva hagi raames. Kohtuasjas, milles tehti see kohtumäärus, jäeti hagi ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kuna hagejat ei esindanud advokaat, kellel on õigus esineda liikmesriigi või muu EMP lepingu osalisriigi kohtus.
30
Lõpuks, kui eeldada, et hageja tugineb väljaastumislepingu artikli 94 lõikele 2, siis piisab märkimisest, et nagu nähtub selle artikli pealkirjast, siis selle sättega antud esindamis- või nõustamisõigus advokaatidel, kellel on õigus esineda Ühendkuningriigi kohtutes, kehtib ainult väljaastumislepingu artiklites 92 ja 93 osutatud haldusmenetlustes, välja arvatud võimalikud hilisemad kohtumenetlused, mida reguleerib sama lepingu artikkel 91 (vt analoogia alusel 7. detsembri 2021. aasta kohtumäärus IQ, T‑422/21, EU:T:2021:888, punkt 23).
31
Järelikult, nagu väitis komisjon, ei ole õige hageja seisukoht, et väljaastumislepingu alusel on R. Howellil ja E. Davisel, kellel on üksnes õigus esineda Ühendkuningriigi kohtutes, õigus teda Üldkohtus käesoleva hagi raames esindada.
32
Hageja ei saa ka tugineda kaubandus- ja koostöölepingu sätetele.
33
Kaubandus- ja koostöölepingu artikli 194 lõige 1 näeb küll ette, et üks lepingupool võib lubada teise lepingupoole advokaadil osutada oma territooriumil päritolumaa kutsenimetuse all nimetatud õigusteenuseid vastavalt sama lepingu artiklitele 128, 129, 135, 137 ja 143. Selle lepingu artikli 193 punktides a ja g on siiski sätestatud, et sellised õigusteenused ei hõlma juriidilist esindamist liidu õiguse küsimustes, mille hulka kuulub ka vaidlustatud otsuses käsitletav ELTL artikkel 101, nagu ka juriidilist esindamist eelkõige kohtutes ja muudes nimetatud lepingu osalise seaduse alusel moodustatud ametlikes kohtutes, mille hulka kuulub ka Üldkohus.
34
Olles välistanud hageja võimaluse tugineda väljaastumislepingule või kaubandus- ja koostöölepingule, tuleb teisena kontrollida, kas vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklile 19, millele viitab Üldkohtu kodukorra artikli 51 lõige 1, võib barrister R. Howellile ja solicitor E. Davisele siiski anda loa hagejat esindada.
35
Selleks tuleb neid käsitada advokaadina Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 19 kolmanda lõigu tähenduses.
36
Mis puudutab nende õigust esineda liikmesriigi või mõne muu EMP osalisriigi kohtus, siis tuleb märkida, et käesolev hagi esitati 30. juulil 2021 ehk pärast väljaastumislepingu artiklis 126 ette nähtud üleminekuperioodi, mis lõppes 31. detsembril 2020 ja mille jooksul, kui lepingus ei ole sätestatud teisiti, jätkati liidu õiguse kohaldamist Ühendkuningriigis ja tema territooriumil vaatamata tema staatusele.
37
Eeltoodust tuleneb, et selgitamaks välja, kas hageja poolt valitud advokaatidel, kellel on õigus esineda üksnes Ühendkuningriigi kohtus, on õigus esineda ka liikmesriigi või EMP osalisriigi kohtus Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 19 neljanda lõigu tähenduses, ei ole enam asjakohane analüüsida liidu õigusnorme ega õigusakte, sealhulgas neid, mida kohaldatakse advokaadi kutsealal, nagu direktiiv 98/5 või nõukogu 22. märtsi 1977. aasta direktiiv 77/249/EMÜ õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise kohta (EÜT 1977, L 78, lk 17; ELT eriväljaanne 06/01, lk 52).
38
Seega tuleb nimetatud küsimus lahendada, tuginedes võimalikele erinormidele, millega liikmesriik võib olla ühepoolselt andnud advokaatidele õiguse esineda nendes kohtutes (vt selle kohta 24. märtsi 2022. aasta kohtuotsus PJ ja PC vs. EUIPO, C‑529/18 P ja C‑531/18 P, EU:C:2022:218, punkt 59).
39
Hageja ei ole aga viidanud ühelegi sellisele õigusnormile.
40
Sellega seoses võib märkida, arvestades Prantsuse valitsuse vastust menetlust korraldavale meetmele, et Prantsusmaal sellist õigusnormi ei ole.
41
Prantsuse õigus lubab sellisel advokaadil esindada menetlusosalist Prantsuse kohtus kas siis, kui ta on enne üleminekuperioodi lõppu kantud Prantsuse advokatuuri registrisse Prantsuse advokaadi kutsenimetuse all või kui ta on enne üleminekuperioodi lõppemist esitanud taotluse oma kutsekvalifikatsiooni tunnustamiseks ja kui see taotlus on menetluses, või kui ta on pärast üleminekuperioodi lõppemist läbinud Prantsuse advokaadieksami ja kui ta on Prantsuse advokatuuris nõuetekohaselt registreeritud Prantsuse advokaadina.
42
Järelikult ei saa R. Howelli ega E. Davist tunnustada hageja esindajana vaidlustatud otsuse peale esitatud hagi raames ei väljaastumislepingu ega kaubandus- ja koostöölepingu alusel, samuti mitte kodukorra artikli 51 lõike 1 alusel koostoimes Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 19 neljanda lõiguga.
43
Sellest tuleneb, et käesolev taotlus tuleb jätta rahuldamata.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kaheksas koda)
määrab:
1.
Jätta rahuldamata taotlus, et Üldkohus tunnustaks R. Howelli ja E. Davist Natixise esindajana.
2.
Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.
Luxembourg, 20. juuni 2022
Kohtusekretär
E. Coulon
Koja president
J. Svenningsen
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.