62014CC0525
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 3. mail 2016 (
1
)
Kohtuasi C–525/14
Euroopa Komisjon
versus
Tšehhi Vabariik
(liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, mille komisjon on esitanud Tšehhi Vabariigi vastu)
„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Kaupade vaba liikumine — ELTL artikkel 34 — Koguselised impordipiirangud — Samaväärse toimega meetmed — Väärismetall, millele on kantud kolmandas riigis Madalmaade õiguse kohaselt märgis — Importimine Tšehhi Vabariiki pärast vabasse ringlusesse laskmist liikmesriigis, mis ei tarvitse olla Madalmaade Kuningriik — Märgise tunnustamisest keeldumine — Tarbijakaitse — Vastuvõetavus”
1.
Tšehhi Vabariik väidab, et ta ei ole liikmesriigi kohustusi rikkunud, nagu komisjon talle ette heidab, ning et ELTL artiklid 34 ja 36 ei keela haldustava, mida kohaldab tema riiklik väärismetalli proovi tõendaja, sest WaarborgHollandi märgised kantakse toodetele nii Madalmaades kui ka kolmandates riikides (Hiina ja Tai) asuvates käitistes.
2.
Euroopa Kohus on praeguseks välja töötanud hästi väljakujunenud praktika liikmesriikide märgiste vastastikuse tunnustamise kohta. Käesoleva hagi uudsus seisneb selles, et tuleb välja selgitada, kas nimetatud kohtupraktika on kohaldatav ka kolmandast riigist pärit väärismetalltoodete suhtes, mis imporditakse ja lastakse vabasse ringlusesse Euroopa Liidus, kusjuures neil on Madalmaade väärismetalli proovi tõendaja WaarborgHollandi kontrollmärgis, mis on toodetele kantud nimetatud kolmandates riikides.
3.
On selge, et vabasse ringlusesse laskmine tähendab seda, et väljastpoolt liitu pärit tooted samastatakse ühendusesiseste toodetega. See samastamine ei saa siiski olla piisav vastastikuse tunnustamise seisukohast: toote varasem turustamine ühes liikmesriigis selle riigi õigusnormide kohaselt on tingimus selleks, et teine liikmesriik (sihtliikmesriik) samaväärsust möönaks ega kohustaks kohaldama oma õigusnorme. Määramaks kindlaks, millises ulatuses ja asjaoludel seda tingimust kohaldatakse, on käesolevas kohtuasjas vaja täpsemaid selgitusi.
I. Liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse kulg
4.
Komisjon saatis 30. septembril 2011 Tšehhi Vabariigile märgukirja, milles palus selgitusi, miks ta keeldub tunnustamast Madalmaade märgiseid, eelkõige väärismetalli proovi tõendaja WaarborgHollandi märgiseid.
5.
Oma 30. novembri 2011. aasta vastuses möönis Tšehhi Vabariik, et ei tunnusta nimetatud Madalmaade märgiseid, ning lisas, et tema arvates tekib sellest teenuste vaba osutamise probleem, mitte aga kaupade vaba liikumise probleem. Tšehhi valitsus põhjendas tunnustamisest keeldumist sellega, et tal on võimatu vahet teha toodetel, millele on WaarborgHollandi märgised kantud Madalmaades, ja neil toodetel, millele on märgised kantud kolmandates riikides ning mis on seejärel liitu imporditud.
6.
Kuna Tšehhi ametiasutuste selgitused komisjoni ei veennud, saatis ta Tšehhi Vabariigile 30. mail 2013 põhjendatud arvamuse, milles märkis, et kaupade vaba liikumist käsitlevad ELTL sätted on vastavalt ELTL artiklile 29 kohaldatavad kauba suhtes, mis on liidu tolliterritooriumil lastud vabasse ringlusesse, ning seega kolmandatest riikidest pärit kauba suhtes, mis on imporditud mingisse liikmesriiki. Komisjon kutsus Tšehhi Vabariiki üles viima oma käitumine kahe kuu jooksul kooskõlla ELTL artikliga 34.
7.
Oma 23. juuli 2013. aasta vastuses jäi Tšehhi Vabariik oma seisukohale kindlaks ning rõhutas, et WaarborgHollandi märgiseid kandvate väärismetalltoodete turustamise keelamist põhjendab vajadus kaitsta Tšehhi tarbijaid.
8.
Tšehhi Vabariigi sellise käitumise tõttu esitas komisjon 20. novembril 2014 käesoleva liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, milles kaitses oma kohtueelse menetluse raames esitatud seisukohta. Tšehhi Vabariik jäi kostja vastuses oma seisukoha juurde, mida ta varem oli komisjonile selgitanud.
9.
Prantsusmaa esitas 26. veebruaril 2015 Euroopa Kohtu presidendile Tšehhi Vabariigi nõuete toetuseks menetlusse astumise avalduse. Euroopa Kohtu president rahuldas 9. aprillil 2015 selle avalduse vastavalt kodukorra artiklile 130 ning Prantsusmaa esitas 26. mail 2015 oma menetlusse astuja seisukohad.
10.
Nii komisjon kui ka Tšehhi Vabariik jäid repliigis ja vasturepliigis oma vastakate seisukohtade juurde ning kaitsesid neid ka Euroopa Kohtus 17. veebruaril 2016 toimunud kohtuistungil.
II. Hagi vastuvõetavus
11.
Tšehhi Vabariik väidab, et hagi on osaliselt vastuvõetamatu, sest komisjon heidab talle ette liikmesriigi kohustuste rikkumist ebatäpsel ja mitmetähenduslikul moel, viidates „teatavate Madalmaade märgiste“ ning „eeskätt WaarborgHollandi märgiste“ tunnustamisest keeldumisele, samas kui kohtueelses menetluses ja hagiavalduses räägiti ainuüksi WaarborgHollandi märgistest. Seetõttu peaks hagi piirduma ainuüksi Tšehhi ametiasutuste tegevusega viimati nimetatud märgistega seoses.
12.
Komisjon vaidleb vastu osalise vastuvõetamatuse vastuväitele, sest leiab, et ta ei ole hagi eset laiendanud, kuivõrd juba kohtueelse menetluse raames (eelkõige põhjendatud arvamuses) heitis ta Tšehhi Vabariigile ette ELTL artikli 34 rikkumist seeläbi, et ta ei tunnustanud „teatavaid Madalmaade märgiseid“.
13.
Vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale peab igas liikmesriigi kohustuste rikkumise asjas esitatud hagiavalduses olema märgitud hagi ese ja lühiülevaade väidetest ning seda piisavalt selgelt ja täpselt, et kostja saaks oma kaitse ette valmistada ja Euroopa Kohus oma kontrolli teostada. Sellest tuleneb, et põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud, millele hagi toetub, peavad ilmnema ühtselt ja arusaadavalt hagiavalduse tekstist endast ning nõuded peavad olema esitatud üheselt mõistetavalt, et vältida seda, et Euroopa Kohus otsustab ultra petita või jätab mõne etteheite kohta seisukoha võtmata.
14.
Euroopa Kohus on samuti leidnud, et liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi raames peab komisjon esitama oma etteheited ühtselt ja täpselt, et liikmesriik ja Euroopa Kohus saaksid täpselt aru etteheidetava liidu õiguse rikkumise ulatusest. Selle nõude eesmärk on võimaldada liikmesriigil esitada tõhusalt väited, millel tema kaitse põhineb, ning Euroopa Kohtul kontrollida, kas etteheidetav liikmesriigi kohustuste rikkumine on toime pandud. (
2
)
15.
Nende nõuetega arvestades leian, et Tšehhi Vabariigi argument on põhjendatud ning komisjoni hagi tuleb lugeda osaliselt vastuvõetamatuks. Komisjon ei piiritle liikmesriigi kohustuste rikkumist täpselt, kui ta viitab sellele, et Tšehhi keeldus tunnustamast „teatavaid Madalmaade märgiseid“; ta räägib täpsemalt – ning lisab vastava teabe – üksnes toodetest, millele on märgise kandnud Goudas asuv väärismetalli proovi tõendaja WaarborgHolland, mis on ainus väärismetalli proovi tõendaja, kes on viinud oma tegevuse üle kolmandatesse riikidesse (konkreetselt Hiinasse ja Taisse).
16.
Komisjon ei ole esitanud tõendeid selle kohta, et Tšehhi ametiasutused oleksid keeldunud teise Madalmaade väärismetalli proovi tõendaja (Joure’is asuv Edelmetaal Waarborg Nederland B.V.) märgiste tunnustamisest. Lisaks sellele väidab Tšehhi Vabariik, et ta nõuab Tšehhi märgiste kandmist ainult sellistele väärismetalltoodetele, millele on kantud WaarborgHollandi märgis; komisjon sellele väitele vastu ei vaidle.
17.
Ehkki komisjoni käitumine kohtueelse menetluse ja kohtumenetluse raames langeb teataval määral ühte, olen seisukohal, et ebatäpsed on need etteheited, mis komisjon esitas Tšehhi Vabariigile seoses keeldumisega tunnustada muid Madalmaade märgiseid peale WaarborgHollandi märgiste. Seetõttu tuleb komisjoni hagi lugeda osaliselt vastuvõetamatuks just selliseid märgiseid puudutavas ning lugeda see vastuvõetavaks seoses Tšehhi ametiasutuste vastuseisuga sellistele väärismetalltoodetele, millele on kantud WaarborgHollandi märgis.
III. Sisuliste küsimuste analüüs
18.
Enne komisjoni poolt Tšehhi Vabariigile etteheidetava liikmesriigi kohustuste rikkumise analüüsist on asjakohane selgitada väärismetalltoodete turustamise Euroopa Liidu ja rahvusvahelise tasandi regulatsiooni teatavaid tunnusjooni.
A. Sissejuhatavad märkused väärismetalltoodete turustamise kohta
19.
Selliste toodete turustamine on üks nendest valdkondadest, kus tehnilisi kaubandustõkkeid (mis on tingitud liidu liikmesriikide regulatsioonide erinevustest) ei ole olnud võimalik kõrvaldada õigusnormide ühtlustamise abil. Komisjoni järjestikuste ettepanekute (
3
) luhtamineku tagajärjel kohaldatakse Euroopa Kohtu praktikas vastastikuse tunnustamise õigustehnikat, mida ka komisjon ise ärgitab ühtlustamise puudumise korral kasutama alternatiivse lahendusena. (
4
)
20.
Põhjus, miks veel ei ole välja kujunenud väärismetalltoodete tõelist siseturgu ja vaba ringlust, peitub asjaolus, et arvukates liikmesriikides on olemas märgiste toodetele kandmisega tegelevad riiklikud väärismetalli proovi tõendajad, kes kasutavad eri kujusid ja märgiseid väärismetalli päritolu ja sisalduse tagamiseks. (
5
) Selliste märgiste eesmärk on kaitsta tarbijaid, hoida ära pettust ning tagada aus kaubavahetus.
21.
Väärismetalltoodete õiguslik regulatsioon on riigiti väga erinev. Viieteistkümnes riigis (sealhulgas Tšehhi Vabariik ja Madalmaad) on otsustatud kohustusliku märgise süsteemi kasuks; märgise kannab tootele ametlik väärismetalli proovi tõendaja ning märgis näitab, et toote analüüsi tulemused olid rahuldavad. Seitsmes liikmesriigis kehtib vabatahtlike märgiste süsteem ning ülejäänud viies liikmesriigis mingit süsteemi ette nähtud ei ole.
22.
Suur osa selliste toodete turustamisel esinevatest tehnilistest kaubandustõketest on tingitud sellest, et enne toote riigis turustamist peab toode läbima ametliku väärismetalli proovi tõendaja (assay office) analüüsi ning samuti sellise märgise (
6
) tootele kandmise kohustusest, millest nähtub selle valmistaja, metalli liik ja sisaldus. Enim levinud märgised on järgmised:
—
ametliku väärismetalli proovi tõendaja kontrollmärgis (edaspidi „kontrollmärgis“), mis näitab, et toote analüüsi tulemused olid rahuldavad ja mis näitab ka metalli liiki ja sisaldust;
—
valmistaja või importija nimemärgis (päritolumärgis), mis on tavaliselt registreeritud riigis, kus väärismetalltoodet kontrollitakse;
—
proovimärgis (või metallimärgis) (
7
), mis näitab metalli liiki ja sisaldust ning on väljendatud karaatides või tuhandikes;
—
Viinis 15. novembril 1972 allkirjastatud konventsiooniga (väärismetalltoodete kontrolli ja neile märgiste kandmise kohta) (
8
) ette nähtud ühine kontrollmärgis.
23.
Tehniliste kaubandustõkete tõttu, mis tulenevad väärismetalltoodete märgiseid reguleerivate riigisiseste õigusnormide erinevustest, on Euroopa Kohus kohaldanud selles valdkonnas oma kohtupraktikat, mis käsitleb ELTL artikleid 34–36. Ta on teinud seda eeskätt viitega samaväärsete märgiste vastastikuse tunnustamise kohustusele.
24.
Euroopa Kohtu arutluskäik on selge kohtuotsustes Robertson jt, Houtwiper, komisjon vs. Iirimaa ja Juvelta, (
9
) kus tegemist oli sellise kauba ühendusesisese turustamisega. Riigisisesed õigusnormid kujutavad endast importimisel samaväärse toimega meetmeid (ja on seega vastuolus ELTL artikliga 34), kui nendega kehtestatakse selliste teistest liikmesriikidest imporditud toodete suhtes, millele on seal kantud märgis ning mida seal seaduslikult turustatakse, sihtriigis uuesti märgistamise kohustus, sest see tingimus muudab selliste toodete ühendusesisese impordi keerulisemaks ja kulukamaks.
25.
Euroopa Kohus on siiski möönnud, et liidupoolse ühtlustamise puudumisel võivad riikliku kontrollmärgise nõudmist ja päritoluriigi märgiste tunnustamisest keeldumist teatud ulatuses põhjendada tarbijakaitse ning ausa kaubavahetuse ülekaalukad nõuded, mis on välja arendatud alates kohtuotsusest Cassis de Dijon (
10
). Kontrollmärgis tagab, et tarbijat ei viida eksitusse, sest väärismetalltoote täpset sisalduse astet ei ole võimalik hinnata nägemis- või kompimismeele abil või kaalust lähtudes. (
11
) Nagu ütleb vanasõna: „kõik ei ole kuld, mis hiilgab“.
26.
Kuid sihtriigi kontrollmärgist ei saa nõuda olukorras, kus teisest liikmesriigist imporditud tootel on juba märgis, millest nähtub ükskõik mis kujul teave, mis on samaväärne teabega, mis on kohustuslik sihtliikmesriigis ning mis on selle tarbijatele arusaadav. (
12
) Seetõttu on vaja kohaldada erilisel moel samaväärsete riigisiseste kaubandusreeglite vastastikuse tunnustamise põhimõtet, mida Euroopa Kohus on korduvalt kasutanud ühendusesiseses kaubanduses esinevate tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamiseks alternatiivse lahendusena õigusnormide ühtlustamise puudumise korral.
27.
Liidu ja kolmandate riikide vahelist kaubandust (väärismetalltoodete puhul) reguleerivaid õigusnorme on vähe ning tehnilisi kaubandustõkkeid on isegi rohkem kui ühenduse siseturul, sest riigiti on regulatsioon äärmiselt erinev. Loogiliselt võttes kohalduvad sellise kaubanduse suhtes Maailma Kaubandusorganisatsiooni üldeeskirjad, eeskätt üldine tolli- ja kaubanduskokkulepe (edaspidi „GATT“) ja leping tehniliste kaubandustõkete kohta. (
13
) Ühise kaubanduspoliitika raames ei ole liit sõlminud kokkuleppeid ega lisanud kolmandate riikidega sõlmitud lepingutesse sätteid, mis käsitlevad väärismetalltoodetega kauplemist.
28.
Väärismetalltoodete rahvusvahelises kaubanduses esinevate tehniliste kaubandustõkete kõrvaldamise katse tehti Viinis 15. novembril 1972 allkirjastatud konventsiooniga väärismetalltoodete kontrolli ja neile märgiste kandmise kohta; konventsioon jõustus 1975. aastal ja 16 liidu liikmesriiki on selle osalisriigid lisaks Šveitsile, Norrale ja Iisraelile (edaspidi „Viini konventsioon“). (
14
) Tšehhi Vabariigi suhtes kehtib see konventsioon alates 1994. aastast, Madalmaade suhtes alates 1999. aastast.
29.
Viini konventsiooniga viiakse läbi märgiste suhtes kohaldatavate õigusnormide minimaalne ühtlustamine, et soodustada nende vastastikust tunnustamist konventsiooniosaliste vahel. Vastavalt konventsioonile määratud riiklikud väärismetalli proovi tõendajad võivad kanda ühise kontrollmärgise kullast, hõbedast ja plaatinast valmistatud toodetele pärast nende väärismetalli sisalduse kontrollimist vastavalt heakskiidetud analüüsimeetoditele. Iga osalisriik lubab importida oma territooriumile ühise kontrollimärgisega tooteid (
15
) mingeid lisatõendeid esitamata ja neile täiendavaid märgiseid kandmata. Ühine kontrollmärgis kantakse tootele vabatahtlikkuse alusel ning on eksportija valida, kas ta taotleb selle märgise kandmist tootele oma asukohajärgse riigi väärismetalli proovi tõendajalt või saadab kauba märgiseta sihtriiki, et sellele kantaks seal märgis, kui toode vastab selle riigi õiguses ja konventsioonis ettenähtule. Osalisriigid lubavad ühise kontrollmärgise või konventsioonis ette nähtud muu kolme märgisega tooted oma territooriumile nõudmata mingeid analüüse või neile täiendavate märgiste kandmist.
30.
Mõningate Euroopa riikide (eelkõige nende riikide, kus on olemas juurdunud, pika traditsiooni ja kogemusega riiklikud väärismetalli proovi tõendajad) soovimatus liituda Viini konventsiooniga on tinginud märgiste vastastikuse tunnustamise kahepoolsete kokkulepete sõlmimise kolmandate riikidega, kes on selliste toodete rahvusvahelisel turul eriti aktiivsed. (
16
)
B. Liikmesriigi kohustuste rikkumine, mida komisjon heidab ette Tšehhi Vabariigile
1. Kauba vaba liikumise piirangu olemasolu
31.
Komisjon on seisukohal, et Tšehhi Vabariigi tava nõuda WaarborgHollandi märgisega väärismetalltoodetele Tšehhi kontrollmärgise kandmist kujutab endast importimisel samaväärse toimega meedet, mis on keelatud ELTL artiklite 34 ja 36 alusel.
32.
Komisjon on seisukohal, et Euroopa Kohtu praktika märgiste tunnustamise kohta on täielikult kohaldatav Tšehhi Vabariigi käitumise suhtes, sest ELTL artikli 29 kohaselt kohaldatakse liikumisvabadust nii liikmesriigist pärit kauba kui ka sellise kolmandatest riikidest pärit kauba suhtes, mis on lastud vabasse ringlusesse. Tšehhi Vabariik ei saa tunnustada teatavate liidu liikmesriikide märgiseid ja kohelda samas erinevalt WaarborgHollandi märgiseid kandvaid tooteid seetõttu, et kõnealune väärismetalli proovi tõendaja kannab toodetele märgise kolmandates riikides, sest on viinud osa oma tegevusest Madalmaadest ja liidust välja.
33.
Tšehhi Vabariik väidab vastu, et tema tegevus on kooskõlas ELTL artikliga 34, sest kontrollmärgiste vastastikune tunnustamine on kohustuslik ainult ühendusesisese kauba ja liidus vabasse ringlusesse lastud kolmandate riikide toodete puhul, kui viimati nimetatud on mingis liikmesriigis turustatud selle riigi õiguse kohaselt. Vastastikuse tunnustamise kohustus ei kehti seega toodete puhul, millele on kantud WaarborgHollandi märgis kolmandates riikides ja mis on lastud liidus vabasse ringlusesse, aga mida ei ole seaduslikult turustatud üheski liidu liikmesriigis, ja seda vaatamata asjaolule, et WaarborgHolland märgistab tooteid ka väljaspool liitu Madalmaade õigusnormide kohaselt.
34.
Minu arvates tuleb esiteks tuvastada, et Tšehhi väärismetalli proovi tõendaja haldustava on omistatav Tšehhi Vabariigile, mistõttu selle võib määratleda koguselise impordipiiranguga samaväärse toimega meetmena vastavalt Euroopa Kohtu praktikale. (
17
)
35.
Teiseks ei ole ma nõus Tšehhi Vabariigi argumendiga (mis esitati kohtueelse menetluse raames), et tema tegevust tuleb hinnata teenuste osutamise vabadust käsitlevate õigusnormide ja kohtupraktika alusel. Nagu märkis komisjon, mõjutavad Tšehhi Vabariigi kehtestatud piirangud otseselt väärismetalltoodetega kauplemist, mitte märgiste toodetele kandmise teenuste osutamist. Märgis kantakse kaubale, mille osa see on; seetõttu mõjutab Tšehhi tava kaupade vaba liikumist, mitte teenuste vaba liikumist. Tegemist on liikmesriigi haldustavaga, mida kohaldatakse vahet tegemata ning mis mõjutab teatud liiki kauba turustamist.
36.
Kolmandaks olen seisukohal, et Tšehhi haldustava on võimalik raskusteta kvalifitseerida koguselise impordipiiranguga samaväärse toimega meetmeks vastavalt määratlusele, mille andis Euroopa Kohus ELTL artiklit 34 tõlgendades. Nii tuleb kvalifitseerida kõik liikmesriikide kaubanduseeskirjad, mis võivad otse või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt takistada liidusisest kaubandust. (
18
)
37.
Euroopa Kohus on asunud seisukohale, et kaupade vaba liikumise takistused, mis tulenevad õigusaktide ühtlustamise puudumise korral teistest liikmesriikidest pärit, seal valmistatud ja seaduslikult turustatud kaupadele selliste õigusnormide kohaldamisest, mis näevad ette nõuded, millele need kaubad peavad vastama, kujutavad endast ELTL artiklis 34 keelatud samaväärse toimega meetmeid, isegi kui asjaomaseid õigusnorme kohaldatakse vahet tegemata kõikidele toodetele; seda tingimusel, et nende kohaldamist ei õigusta üldise huvi eesmärk, mis on kaupade vaba liikumise nõuete suhtes esimuslik. (
19
)
38.
Tšehhi kontrollmärgise nõudmine WaarborgHollandi märgisega toodete puhul muudab nende turustamise Tšehhi territooriumil keerulisemaks, sest neil lasub kahekordse märgistamise kohustus; lisaks sellele on vaja maksta tasu sihtriigi ametlikule väärismetalli proovi tõendajale ning turustamine viibib; see kõik muudab turustamise kulukamaks. (
20
)
39.
Põhimõtteliselt mõjutab ELTL artiklis 34 sätestatud keeld allpool esitatud nüanssidega arvestades nii ühendusesisesest kaubandusest pärit kaupa kui ka kolmandatest riikidest pärit kaupa, mis on liidus vabas ringluses. Euroopa Kohus on täheldanud, et seoses kaupade vaba liikumisega liidu raames on vabas ringluses tooted lõplikult ja täielikult samastatud liikmesriikidest pärit toodetega. (
21
)
40.
Tšehhi meetmega rikutakse seega ELTL artiklit 34, kui seda kohaldatakse WaarborgHollandi märgisega väärismetalltoodete suhtes, mis on valmistatud Madalmaades ja mida seal turustatakse. Samuti rikutakse nimetatud artiklit siis, kui meedet kohaldatakse väärismetalltoodete suhtes, mis on valmistatud kolmandates riikides, millele on kolmandas riigis kantud WaarborgHollandi märgis ning mis imporditakse enne Tšehhi Vabariiki importimist mingisse teise liidu liikmesriiki ja lastakse seal vabasse ringlusse.
2. Piirangu põhjendatus
41.
Tšehhi Vabariik, keda toetab Prantsusmaa, püüab põhjendada oma haldustava ülekaaluka nõudega kaitsta tarbijaid. Lisaks sellele on ta seisukohal, et ta toimib kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, sest ei ole võimalik teha vahet toodetel, millele WaarborgHolland on märgise kandnud Madalmaade territooriumil, ja toodetel, millele see väärismetalli proovi tõendaja on oma kontrollmärgise kandnud kolmandates riikides. Tema kostja vastuses on märgitud, et püüded selgitada koostöös WaarborgHollandiga välja kindlad näitajad selliste toodete üksteisest eristamiseks luhtusid.
42.
Nagu ma juba märkisin, on Euroopa Kohus möönnud, et liidupoolse ühtlustamise puudumise korral võivad riikliku kontrollmärgise nõudmist ja päritoluriigi märgise tunnustamisest keeldumist põhjendada tarbijakaitse ning ausa kaubavahetuse ülekaalukad nõuded. Tšehhi Vabariik võiks sellest tulenevalt tugineda tarbijakaitsele, et põhjendada tava nõuda Tšehhi märgise toodetele kandmist ning jätta tunnustamata WaarborgHollandi märgised.
43.
Kuid Tšehhi selline haldustava on tarbijakaitse eesmärgist tulenevalt põhjendatud ainult juhul, kui on täidetud järgmised kaks kumulatiivset tingimust: a) WaarborgHollandi märgised ei paku Tšehhi kontrollmärgistega samaväärset kaitset ja b) tava on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
a) Tšehhi kontrollmärgiste ja Madalmaade kontrollmärgiste samaväärsus ja vastastikune tunnustamine
44.
Komisjon leiab, et Tšehhi kontrollmärgised ja Madalmaade kontrollmärgised pakuvad tarbijatele sarnast kaitset, mistõttu Tšehhi Vabariik peaks möönma, et neid tuleb vastastikku tunnustada vastavalt Euroopa Kohtu praktikale. (
22
) Tšehhi ametiasutused ei sea komisjoni väidet tegelikult kahtluse alla ja on nõus, et Tšehhi kontrollmärgis ja Madalmaade kontrollmärgis on samaväärsed; kuid ainult toodete puhul, millele WaarborgHolland on märgise kandnud Madalmaades, mitte aga toodete puhul, millele WaarborgHolland on märgise kandnud kolmandates riikides ning mis on seejärel lastud liidus vabasse ringlusesse ja imporditud Tšehhi Vabariiki.
45.
Komisjon väidab, et Tšehhi kontrollmärgiste ja Madalmaade kontrollmärgiste vastastikusest tunnustamisest ei saa keelduda põhjendusel, et WaarborgHolland on viinud osa oma tegevusest üle kolmandatesse riikidesse, sest Madalmaade ametiasutused teostavad tema tegevuse üle endiselt kontrolli riigisiseste õigusnormide kohaselt. Seega on samaväärsed tooted, millele WaarborgHolland on kandnud märgise Madalmaades, ja tooted, millele WaarborgHolland on kandnud märgise kolmandates riikides, kui viimati nimetatud on mingis liidu liikmesriigis lastud vabasse ringlusesse.
46.
Tšehhi Vabariik, keda toetab Prantsusmaa, on seevastu seisukohal, et vastastikune tunnustamine on võimalik ainult väärismetalltoodete puhul, millele on kontrollmärgis kantud liidu liikmesriigi territooriumil; see ei ole aga võimalik olukorras, kus tegemist on väärismetalltoodetega, millele on märgis kantud kolmandates riikides, ja seda vaatamata sellele, et märgise on neile kandnud liikmesriigi väärismetalli proovi tõendaja ning et eeldatavalt on seda tehtud kõnealuse riigi õigusnormide kohaselt. Viimati nimetatud toodete näol on tema väitel tegemist kolmandate riikide kaubaga ning neile ei laiene vastastikuse tunnustamise põhimõte vaatamata sellele, et kaup on lastud mingis liidu liikmesriigis vabasse ringlusesse – välja arvatud juhul, kui seda turustatakse kõnealuses riigis riigisiseste õigusnormide kohaselt.
47.
Minu arvates on kohtuvaidluse lahendamiseks vaja kohaldada kontrollmärgiste vastastikuse tunnustamise põhimõtet nii, et seda kohandatakse eri faktilistele olukordadele. Esiteks olen seisukohal, et põhimõte on täies ulatuses kohaldatav Madalmaades valmistatud toodete puhul, mida seal seaduslikult turustatakse ja mis seejärel eksporditakse Tšehhi Vabariiki. Euroopa Kohtu praktika samaväärsete kontrollmärgiste vastastikuse tunnustamise kohta on sellises olukorras selgelt kohaldatav.
48.
See põhimõte on teiseks kohaldatav ka kolmandates riikides valmistatud väärismetalltoodete puhul, millele WaarborgHolland kannab Madalmaade kontrollmärgise oma Hiina või Tai käitistes ja mis seejärel imporditakse ja lastakse liidus vabasse ringlusesse, mida seaduslikult turustatakse Madalmaades ning viimaks eksporditakse Tšehhi Vabariiki. Sellises olukorras tuleb taas vastastikku tunnustada Tšehhi ja Madalmaade kontrollmärgiseid, sest Madalmaade ametiasutused on kontrollinud kolmandatest riikidest imporditud WaarborgHollandi märgisega toodete vastavust oma riigisisestele õigusnormidele.
49.
Kolmandaks tuleb seda kohaldada kolmandates riikides valmistatud väärismetalltoodete puhul, millele WaarborgHolland kannab Madalmaade kontrollmärgise oma Hiina või Tai käitistes, mis seejärel imporditakse ja lastakse liidus vabasse ringlusesse ja mida seaduslikult turustatakse Madalmaadest erinevas liikmesriigis, mille riigisisesed õigusnormid näevad ette Tšehhi kontrollmärgistega sarnaste märgiste kasutamise. Sellise olukorra puhul teen ettepaneku kohaldada vastastikust tunnustamist samamoodi nagu teise olukorra puhul, sest päritoluliikmesriik kontrollib sellisel juhul WaarborgHollandi poolt kolmandas riigis tootele kantud märgiste kooskõla oma riigisiseste õigusnormidega. Tšehhi Vabariik peab sellist kontrolli usaldama ja kohaldama kontrollmärgiste vastastikust tunnustamist sellistel tingimustel tema territooriumile eksporditud toodete puhul.
50.
Seevastu on kolm olukorda, mille puhul (Madalmaade kontrollmärgise ja Tšehhi kontrollmärgise) vastastikuse tunnustamise põhimõte ei ole kohaldatav, see tähendab a) tooted imporditakse otse Tšehhi Vabariiki; b) tooted, millele WaarborgHolland on kandnud märgise oma Hiina või Tai käitistes ja mis imporditakse ja lastakse ühes liidu liikmesriigis vabasse ringlusesse, ilma et neid seal turustataks, ning eksporditakse seejärel Tšehhi Vabariiki, ja c) tooted, millele WaarborgHolland on kandnud märgise väljaspool liitu, mis imporditakse ja lastakse vabasse ringlusesse liidu liikmesriigis, kus ei kehti sellised riigisisesed õigusnormid, mis nõuavad kontrollmärgise kasutamist, ning seejärel eksporditakse Tšehhi Vabariiki.
51.
Nende kolme olukorra korral kerkib üles probleem, mida ei ole veel lõplikult lahendatud ning mis seisneb küsimuses, kas kolmandatest riikidest imporditud kauba suhtes tuleb kohaldata vastastikuse tunnustamise põhimõtet, mille Euroopa Kohus on välja kujundanud ühendusesisese kaubanduse valdkonnas.
52.
Komisjon väidab, et vabasse ringlusesse laskmine samastab imporditud tooted, millele WaarborgHolland on kandnud märgise kolmandates riikides, nende toodetega, millele see väärismetalli proovi tõendaja on märgise kandnud Madalmaade territooriumil. Tšehhi Vabariik väidab seevastu, et kontrollmärgiste vastastikuseks tunnustamiseks on vaja, et asjaomased tooted on lastud vabasse ringlusesse, ning lisaks, et neid on mingis liikmesriigis turustatud riigisiseste õigusnormide kohaselt.
53.
ELTL artikli 28 lõikes 2 on täpsustatud, et kauba vaba liikumist käsitlevad sätted „kehtivad liikmesriikidest pärit toodete ning kolmandatest riikidest toodud toodete suhtes, mis on liikmesriikides vabas ringluses“. ELTL artiklis 29 on märgitud, et „[k]olmandast riigist toodud tooted loetakse liikmesriigis vabas ringluses olevaks, kui on täidetud impordiformaalsused ning tasutud tollimaksud või samaväärse toimega maksud, mida tuleb maksta selles liikmesriigis, ja kui selliseid tolli- või muid makse pole täielikult või osaliselt tagastatud“. Nii ühenduse tolliseadustiku artikkel 79 kui ka alates 16. aprillist 2016 kohaldatava ajakohastatud tolliseadustiku (
23
) artikkel 129 näevad ette, et vabasse ringlusesse lubamine annab ühendusevälisele kaubale ühenduse kauba tollistaatuse.
54.
Need sätted samastavad liidu kaubaga sellise kauba, mis on pärit kolmandatest riikidest ning mis on pärast tolli- ja kaubanduspoliitika formaalsuste täitmist lastud vabasse ringlusesse; seda kinnitab Euroopa Kohtu praktika alates kohtuotsusest Donckerwolke jt (
24
). Samastamine ei taga aga kolmandatest riikidest imporditud ja liikmesriigis vabasse ringlusesse lastud kaubale automaatselt täielikku liikumisvabadust ülejäänud liikmesriikides. (
25
) Imporditud kaup peab vastama selle liikmesriigi õigusnormidele, kus seda alguses turustatakse, et selle suhtes kohalduks hiljem liikumisvabadus ning lõppkokkuvõttes ka vastastikuse tunnustamise põhimõte. (
26
)
55.
Euroopa Kohus jäi sellele seisukohale kindlaks kohtuotsuses Expo Casa Manta (
27
), kui ta märkis, et „turustamine on importimisest hilisem faas. Samamoodi nagu ühenduses seaduslikult valmistatud kaupa ei saa turustada ainuüksi selle asjaolu alusel, ei tähenda toote seaduslik import, et toode lubatakse automaatselt turule“ ning et „kuivõrd puuduvad ühenduse õigusnormid, mis ühtlustaksid asjaomaste toodete turustamise nõuded, võib liikmesriik, kus toode vabasse ringlusesse lastakse, keelata selle turustamise, kui on täidetud selleks riigisiseses õiguses kehtestatud nõuded“.
56.
Euroopa Kohtu sellist lähenemisviisi kajastavad määruse (EÜ) nr 765/2008 (
28
) artiklid 27–29; see määrus näeb ette kontrollid, mida riiklikud turujärelevalve- ja tolliasutused võivad läbi viia seoses kolmandatest riikidest imporditud toodetega enne nende vabasse ringlusesse laskmist, et tagada ühtlustatud Euroopa normide täidetus. Kontrollid piirduvad selliste toodete väljaselgitamisega, mis kujutavad endast tõsist ohtu tervisele ja turvalisusele; väärismetalltoodete võltsimine ei kujuta endast sellist ohtu.
57.
Lisaks sellele viib vastastikuse tunnustamise põhimõtte loogika mind tõlgenduseni, et selle kohaldamine peab piirduma: a) sellise liidu päritolu kauba ühendusesisese kaubandusega, mida seaduslikult valmistatakse ja turustatakse liikmesriigis vastavalt riigisisestele õigusnormidele, ja b) sellise vabas ringluses oleva kolmandate riikide kaubaga kauplemisega, mida on ühes liikmesriigis seaduslikult turustatud ning mis on eksporditud teise liikmesriiki. (
29
)
58.
Eelnevalt märgitu tähendab teiselt poolt seda, et importijad ei saa tugineda vastastikusele tunnustamisele, selleks et turustada liidus kolmandatest riikidest pärit kaupa, mis ei vasta ühegi liikmesriigi õigusnormidele. (
30
) Vastastikuse tunnustamise tehnika kohaldamine liidu ja kolmandate riikide vahelise rahvusvahelise kaubanduse raames nõuab konkreetse rahvusvahelise kokkuleppe sõlmimist (
31
) või Maailma Kaubandusorganisatsiooni eeskirjadele vastavate sellesisuliste sätete lisamist ulatuslikumasse kaubanduskokkuleppesse.
59.
Eelnevaga arvestades tuleb välja selgitada, kas Tšehhi Vabariik saab keelduda vastastikuse tunnustamise kohaldamisest, et kaitsta oma tarbijaid, ning nõuda oma kontrollmärgise kandmist toodetele, millele WaarborgHolland on kandnud märgise oma liidust väljaspool asuvates käitistes. Minu arvates ja eelnevalt esitatud kaalutlustega arvestades on Tšehhi Vabariigil õigus nii toimida eespool kirjeldatud kolme olukorra puhul, (
32
) kui ei ole mõeldav kohaldada Euroopa Kohtu praktikat liikmesriikidevahelise kontrollmärgiste vastastikuse tunnustamise kohta.
60.
Nimelt, kui väärismetalltoode ei vasta ühegi liikmesriigi riigisisestele õigusnormidele, mis reguleerivad seda liiki kauba turustamist (see ei ole ühtlustatud), või kui sellised tooted imporditakse otse kolmandast riigist, ei saa nende suhtes kohaldada kontrollmärgiste vastastikust tunnustamist. Vastastikune tunnustamine kohaldub – kordan veel kord üle – toodete suhtes, mille puhul on täidetud mingi sellise liikmesriigi õigusnormid, mille riigisisese õiguse kohaselt on nõutav märgiste või muude sarnaste mehhanismide kasutamine, sest vastastikuse tunnustamise alus on liikmesriikidevaheline vastastikune usaldus teineteise meetmete tõhususe suhtes tarbijate kaitsmisel kullassepatoodetega seonduvate pettuste eest.
61.
Sellist usaldust ei ole olukorras, kus kauplemine väärismetalltoodetega toimub liidu ja selliste kolmandate riikide vahel, kus kontrollmärgiste kasutamine ei ole üldlevinud (välja arvatud Viini konventsiooni osalisriigid). Liit ei ole selle konventsiooniga liitunud, kuid 16 liikmesriiki (sealhulgas Madalmaad ja Tšehhi Vabariik) on selle osalisriigid. Viini konventsioon, mis ei ole osa liidu õigusest, ei saa olla vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise alus, kuivõrd viimane kehtib just nimelt liidu õiguskorras.
62.
Komisjon väidab, et ka eespool nimetatud kolme olukorra puhul tuleb kohaldada Euroopa Kohtu praktikat kontrollmärgiste vastastikuse tunnustamise kohta. Tema arvates on kolmandatest riikidest imporditud toodete puhul, mida turustatakse vaba ringluse raames liidu riikides, täidetud Madalmaade õigusnormid, sest WaarborgHolland peab oma kolmandates riikides asuvates käitistes toodetele märgiseid kandes nendest õigusnormidest kinni ja laseb oma väärismetalli proovi tõendajaid Madalmaade ametiasutustel kontrollida samamoodi, nagu need kontrollivad Madalmaades toimuvat tegevust. Märgiste toodetele kandmise teenuste ülekandmine kolmandatesse riikidesse (see on Madalmaade õigusnormide kohaselt lubatud (
33
)) ei tohiks takistada vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamist.
63.
Komisjon väitis samamoodi, et WaarborgHollandil on Madalmaade akrediteerimisasutuse väljastatud tunnistus, (
34
) mis lubab tal kanda märgiseid toodetele väljaspool Madalmaade territooriumi. Kohtuistungil märkis komisjon, et määruse nr 765/2008 artikli 11 lõike 2 (
35
) kohaselt on Tšehhi ametiasutused kohustatud tunnustama riiklikult akrediteerimisasutuselt (käesoleval juhul akrediteerimisnõukogu (Raad voor Accrediatie)) nõuetekohaselt loa saanud vastavushindamisasutuse (käesoleval juhul WaarborgHolland) tõendite samaväärsust.
64.
Komisjon rõhutas lisaks Madalmaade kontrollpädevust oma riigisiseste õigusnormide kohaldamisel WaarborgHollandi kolmandates riikides toimuva tegevuse suhtes, ehkki ta ei esitanud ühtegi tõendit selliste kontrollide sageduse ja põhjalikkuse kohta.
65.
Ma siiski ei usu, et nendest asjaoludest piisaks komisjoni arutluskäigu heakskiitmiseks. Esiteks, määruses nr 765/2008 ette nähtud riiklikult akrediteerimisasutuselt nõuetekohaselt loa saanud vastavushindamisasutuste poolt väljastatud tõendite vastastikune tunnustamine toimib ainult olukorras, kus sellised tõendid väljastatakse liidu liikmesriigi territooriumil. Erandina möönab määruse nr 765/2008 artikkel 7 teatud juhtudel piiriülest akrediteerimist, kuid selles ei ole viidatud väljaspool liidu territooriumi väljastatud tõenditele (kooskõlas tavaga aktsepteerida neid vaid juhul, kui liit on sõlminud kolmanda riigiga rahvusvahelise kokkuleppe). (
36
) Liit ei ole sõlminud Hiina ega Taiga ühtegi sellist vastavushindamise vastastikuse tunnustamise rahvusvahelist kokkulepet, mida oleks võimalik kohaldada märgiste suhtes, mille on nendes riikides toodetele kandnud WaarborgHolland.
66.
Teiseks, nagu märkisid Tšehhi Vabariik ja Prantsusmaa, ei saa väärismetalli proovi tõendajate tegevuse üle järelevalvet teostava Madalmaade riikliku akrediteerimisasutuse kontrollpädevus olla sama Maldamaade territooriumil ja kolmandas riigis. Väärismetalltoodetega seonduva pettuse üle järelevalve teostamiseks on vaja toodete keemilise analüüsi abil pettust tuvastavate väärismetalli proovi tõendajate ja pettust menetlevate ja selle eest karistavate ametiasutuste (tolli- ja maksuasutused, politsei, kohtud) vahelist halduskoostööd. Sellise kontrollpädevuse teostamisega käib kaasas väärteo- ja kriminaalmenetluse meetmete võimalik kasutuselevõtt; sellised meetmed on aga võimalikud vaid riigi territooriumil ning Madalmaade ametiasutused ei saa neid rakendada kolmandas riigis.
67.
Lõppkokkuvõttes on kohustuslike märgiste toodetele kandmine nendes riikides, kus see on nõutav, riigi suveräänsuse teostamisega seotud haldustegevus, mis ei ole kokku sobitatav tegevuse kolmandatesse riikidesse üleviimise võimalusega, välja arvatud rahvusvahelise kokkuleppe olemasolu korral. (
37
)
68.
Asjaolu, et märgiste toodetele kandmine on haldustegevus, tagab lisaks väärismetalli proovi tõendajate suurema sõltumatuse sektori äriühingutest selle tegevuse teostamisel. Tegevuse üleviimine kolmandatesse riikidesse võib sõltumatuse ohtu seada, sest nagu märkis Prantsusmaa kohtuistungil, ei tarvitse haldusõiguses ette nähtud kaitse olla kolmandas riigis samasugune nagu liidu liikmesriigis.
69.
Kokkuvõttes, kui pidada kinni ELTL artiklist 34 ja Euroopa Kohtu praktikast, kus seda artiklit tõlgendatakse seoses kontrollmärgiste vastastikuse tunnustamisega, võib Tšehhi Vabariik kohustada kandma oma kontrollmärgise kolmandate riikide väärismetalltoodetele, millele WaarborgHolland on kandnud väljaspool liitu Madalmaade märgise, kolme olukorra puhul:
—
kui tooted imporditakse otse Tšehhi Vabariiki;
—
kui tooted imporditakse mingisse teise liikmesriiki ja lastakse seal vabasse ringlusesse, ilma neid seal seaduslikult turustamata, ning eksporditakse hiljem Tšehhi territooriumile;
—
kui tooted imporditakse mingisse sellisesse liikmesriiki, mis ei nõua kontrollmärgist, lastakse seal vabasse ringlusesse ja neid turustatakse seal seaduslikult.
70.
Võttes arvesse, et Tšehhi kontrollmärgis ja WaarborgHollandi poolt toodetele kantav Madalmaade kontrollmärgis on sisuliselt samaväärsed, rikub Tšehhi Vabariik hoopis ELTL artiklit 34 ja seda tõlgendavat Euroopa Kohtu praktikat, kui ta nõuab Tšehhi märgise kandmist järgmistele väärismetalltoodetele:
—
tooted, mis on valmistatud Madalmaades ja mida seal WaarborgHollandi poolt tootele kantud Madalmaade märgisega seaduslikult turustatakse ning mis eksporditakse Tšehhi Vabariiki;
—
kolmandates riikides valmistatud tooted, millele WaarborgHolland kannab Madalmaade kontrollmärgise oma väljaspool liitu asuvates käitistes ja mis imporditakse Madalmaadesse, lastakse seal vabasse ringlusesse ning mida turustatakse seal seaduslikult ning eksporditakse hiljem Tšehhi Vabariiki;
—
kolmandates riikides valmistatud tooted, millele WaarborgHolland kannab Madalmaade kontrollmärgise oma väljaspool liitu asuvates käitistes, mis imporditakse ja lastakse liidus vabasse ringlusesse ja mida seaduslikult turustatakse Madalmaadest erinevas liikmesriigis, mille riigisisesed õigusnormid näevad ette Tšehhi kontrollmärgistega sarnaste märgiste kasutamise.
b) Meetme proportsionaalsus
71.
Neil juhtudel, mil Tšehhi Vabariik rikub minu meelest ELTL artiklit 34, on oluline lisaks välja selgitada, kas tema tegevust saab käsitada proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas olevana, see tähendab kas puudub ühendusesisest kaubandust vähem piirav alternatiivne meede, mis võimaldaks kaitsta tarbijaid pettuse eest selliste toodete turustamise raames. (
38
)
72.
Nagu märkis Prantsusmaa oma menetlusse astuja seisukohtades, oleks vähem piirav alternatiivne meede olnud see, kui WaarborgHolland oleks oma kolmandates riikides toimuva tegevuse raames kasutanud Madalmaade territooriumil toodetele kantavast märgisest erinevat märgist. Sellisel juhul oleks Tšehhi Vabariik võinud nõuda Tšehhi kontrollmärgise kandmist ainuüksi toodetele, millele WaarborgHolland on märgise kandnud väljaspool Euroopa Liitu asuvates filiaalides, tunnustades samas selle kontrollmärgise samaväärsust, mille WaarborgHolland on kandnud toodetele Madalmaades. Näib, et Tšehhi Vabariik analüüsis seda võimalust, kuid WaarborgHolland ei olnud sellise lahendusega nõus, (
39
) mistõttu Tšehhi Vabariik – kuivõrd tal ei olnud võimalik teha vahet toodetel, millele WaarborgHolland on kandnud märgise Madalmaades, ja toodetel, millele WaarborgHolland on kandnud märgise oma väljaspool liitu asuvates käitistes – kehtestas kõigi selliste toodete suhtes kohustuse kanda neile Tšehhi kontrollmärgis, et neid oleks võimalik tema territooriumil turustada.
73.
Minu arvates ei ole selline toimimisviis kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, sest on olemas ühendusesisest kaubandust vähem piiravaid meetmeid: näiteks võiksid Tšehhi ametiasutused kehtestada nõude tõendada toote päritolu. Sellise nõude võiks kehtestada näiteks selliselt, et toodete puhul, millele on märgise kandnud WaarborgHolland, nõutakse päritolumärgist, mis võimaldab kindlaks teha toote valmistamiskoha. (
40
) Tšehhi ametiasutused oleksid sel moel toimides saanud tunnustada Madalmaade märgist, mille WaarborgHolland on kandnud Madalmaades valmistatud toodetele, ning samas nõuda Tšehhi märgise kandmist ainuüksi nendele toodetele, millele WaarborgHolland on märgise kandnud kolmandates riikides.
74.
Kirjeldatud meede ei ole aga siiski sobiv selleks, et teha kindlaks tooted, millele WaarborgHolland on märgise kandnud kolmandates riikides ning mis on imporditud ja turustatud Madalmaades (või muudes liikmesriikides, kus kohaldatakse Tšehhi kontrollmärgiste süsteemiga sarnast süsteemi) ja imporditakse hiljem Tšehhi Vabariiki. Neil juhtudel on importijal võimalik tõendada mingis liikmesriigis eelnevalt seaduslikult turustamist eri tõendite abil, näiteks kaubaarved või toote etiketid, maksu- või müügidokumendid või selle liikmesriigi pädeva asutuse kirjalik kinnitus, kus toodet turustati. (
41
) Kõik need meetmed on väärismetalltoodete turustamise seisukohast vähem piiravad kui nõue, et Tšehhi märgis tuleb kanda toodetele, millele on märgise kandnud WaarborgHolland.
IV. Ettepanek
75.
Esitatud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
1.
Tunnistada hagi ebatäpsuse tõttu vastuvõetamatuks osas, milles komisjon heidab Tšehhi Vabariigile ette, et ta keeldus tunnustamast selliseid Madalmaade kontrollmärgiseid, mida ei ole toodetele kandnud WaarborgHolland.
2.
Rahuldada komisjoni hagi osaliselt ning tuvastada, et Tšehhi Vabariik on rikkunud kohustusi, mis talle tulenevad ELTL artiklist 34, sest ta nõudis Tšehhi kontrollmärgise kandmist järgmistele väärismetalltoodetele:
—
Madalmaades valmistatud tooted, mida seal WaarborgHollandi poolt tootele kantud Madalmaade märgisega seaduslikult turustatakse ning mis eksporditakse Tšehhi Vabariiki;
—
kolmandates riikides valmistatud tooted, millele WaarborgHolland kannab Madalmaade kontrollmärgise oma väljaspool liitu asuvates käitistes ja mis imporditakse Madalmaadesse, lastakse seal vabasse ringlusesse ning mida turustatakse seal seaduslikult ning eksporditakse hiljem Tšehhi Vabariiki;
—
kolmandates riikides valmistatud tooted, millele WaarborgHolland kannab Madalmaade kontrollmärgise oma väljaspool liitu asuvates käitistes, mis imporditakse ja lastakse liidus vabasse ringlusesse ja mida seaduslikult turustatakse Madalmaadest erinevas liikmesriigis, mille riigisisesed õigusnormid näevad ette Tšehhi kontrollmärgistega samaväärsete märgiste kasutamise, ning mis hiljem eksporditakse Tšehhi Vabariiki.
3.
Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
4.
Jätta menetlusosaliste kohtukulud nende endi kanda.
(
1
)	Algkeel: hispaania keel.
(
2
)	Kohtuotsused komisjon vs. Eesti (C‑39/10, EU:C:2012:282, punktid 24–26); komisjon vs. Hispaania (C‑211/08, EU:C:2010:340, punkt 32); komisjon vs. Portugal (C‑458/08, EU:C:2010:692, punkt 49); komisjon vs. Poola (C‑281/11, EU:C:2013:855, punktid 121–123); komisjon vs. Tšehhi Vabariik (C‑343/08, EU:C:2010:14, punkt 25) ja komisjon vs. Hispaania (C‑375/10, EU:C:2011:184, punktid 10 ja 11).
(
3
)	1. detsembri 1975. aasta ettepanek: nõukogu direktiiv väärismetalltooteid käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta, KOM/1975/607/lõplik (EÜT 1976, C 11, lk 2); ettepanek võeti tagasi 1977. aastal. 14. oktoobri 1993. aasta ettepanek: nõukogu direktiiv väärismetalltoodete kohta, KOM(93) 322 lõplik, mida muudeti 30. juuni 1994. aasta muudetud ettepanekuga: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv väärismetalltoodete kohta__ KOM(94) 267 lõplik (EÜT C 209, lk 4); ettepanek võeti tagasi 2005. aastal.
(
4
)	Vt komisjoni 1. veebruari 2010. aasta juhend: vastastikuse tunnustamise määruse kohaldamine väärismetallesemete suhtes.
(
5
)	Kättesaadava teabe kohaselt seondusid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 764/2008, milles sätestatakse menetlused seoses teatavate riiklike tehniliste eeskirjade kohaldamisega teises liikmesriigis seaduslikult turustatavate toodete suhtes ja tunnistatakse kehtetuks otsus nr 3052/95/EÜ (ELT L 218, lk 21), jõustumise (13. mai 2009) ja 31. detsembri 2011 vahele jääva ajavahemiku jooksul esitatud 1524 teatest vastastikusest tunnustamisest keeldumise kohta 90% väärismetalltoodetega. Vt komisjoni 15. juuni 2012. aasta teatis Euroopa Parlamendile ja nõukogule: esimene aruanne Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 764/2008 (milles sätestatakse menetlused seoses teatavate riiklike tehniliste eeskirjade kohaldamisega teises liikmesriigis seaduslikult turustatavate toodete suhtes ja tunnistatakse kehtetuks otsus nr 3052/95/EÜ) kohaldamise kohta (COM(2012) 292 final), lk 8.
(
6
)	Vt teave International Association of Assay Offices veebilehel: http://www.theiaao.com/hallmarking/.
(
7
)	Komisjoni esitatud teabe kohaselt kasutatakse Euroopa Liidus praegu kulla puhul 18 sisalduse astet ning neist vaid kahte (585 ja 750) kasutavad kõik liikmesriigid. Hõbeda puhul kasutatakse Euroopa Liidus 15 riiklikku sisalduse astet ja ainult astmeid 800 ja 925 kasutavad kõik liikmesriigid. Plaatina puhul kasutatakse Euroopa Liidus viit sisalduse astet ja seda ei peeta väärismetalliks Bulgaarias, Küprosel ja Saksamaal (komisjoni 1. veebruari 2010. aasta juhend: vastastikuse tunnustamise määruse kohaldamine väärismetallesemete suhtes, lk 9).
(
8
)	Konventsiooni teksti, mida on korduvalt muudetud, ja osalisriikide nimekirja leiab järgmiselt veebilehelt: http://www.hallmarkingconvention.org/documents.php.
(
9
)	Kohtuotsused Robertson jt (220/81, EU:C:1982:239); Houtwipper (C‑293/93, EU:C:1994:330); komisjon vs. Iirimaa (C‑30/99, EU:C:2001:346) ja Juvelta (C‑481/12, EU:C:2014:11).
(
10
)	Kohtuotsus Rewe, nn Cassis de Dijoni kohtuotsus (120/78, EU:C:1979:42).
(
11
)	Vt kohtuotsused Robertson jt (220/81, EU:C:1982:239, punktid 9 ja 11) ja Houtwipper (C‑293/93, EU:C:1994:330, punktid 11 ja 14).
(
12
)	Kohtuotsused Robertson jt (220/81, EU:C:1982:239, punkt 12); Houtwipper (C‑293/93, EU:C:1994:330, punkt 15); komisjon vs. Iirimaa (C‑30/99, EU:C:2001:346, punktid 30 ja 69) ja Juvelta (C‑481/12, EU:C:2014:11, punkt 22).
(
13
)	Sellegipoolest, kuivõrd GATT‑i artikli XX kohaste ülderandite alla kuuluvad ka meetmed, mis „on seotud kulla või hõbeda impordi või ekspordiga“, on liikmesriikidel lihtne põhjendada oma piiravat riigisisest regulatsiooni.
(
14
)	Osalisriikide ja vaatlejate (Horvaatia, Itaalia, Serbia, Sri Lanka ja Ukraina) nimekirja leiab veebilehelt: http://www.hallmarkingconvention.org/members-observers.php.
(
15
)	Viini konventsiooni II lisa punktis 4 on sätestatud, et lisaks ühisele kontrollmärgisele peab toodetele olema kantud ka päritoluriigi või sihtriigi kontrollmärgis, valmistaja nimemärgis või päritolumärgis ja proovimärgis.
(
16
)	2. juunil 1987 sõlmitud ja 1. mail 1989 jõustunud Šveitsi liidunõukogu ja Prantsuse Vabariigi valitsuse vaheline konventsioon väärismetalltoodete ametlike märgiste vastastikuse tunnustamise kohta, mis avaldati 10. aprilli 1989. aasta dekreedi nr 89-216 lisana (Journal officiel de la République française, 14.4.1989, lk 4749). 15. jaanuaril 1970 sõlmitud ja 30. märtsil 1974 jõustunud Šveitsi Konföderatsiooni ja Itaalia Vabariigi vaheline konventsioon väärismetalltoodete märgiste vastastikuse tunnustamise kohta (Recueil officiel 1974, 753).
(
17
)	Kohtuotsused komisjon vs. Saksamaa (C‑387/99, EU:C:2004:235, punkt 42) ja komisjon vs. Hispaania (C‑88/07, EU:C:2009:123, punkt 54).
(
18
)	Vt eelkõige kohtuotsused Dassonville (8/74, EU:C:1974:82, punkt 5), Ker-Optika (C‑108/09, EU:C:2010:725, punkt 47) ja Juvelta (C-481/12, EU:C:2014:11, punkt 16).
(
19
)	Vt kohtuotsused Robertson jt (220/81, EU:C:1982:239, punkt 9), Houtwipper (C‑293/93, EU:C:1994:330, punkt 11), komisjon vs. Iirimaa (C‑30/99, EU:C:2001:346, punkt 26) ja Juvelta (C‑481/12, EU:C:2014:11, punkt 17).
(
20
)	Kohtuotsused Houtwipper (C‑293/93, EU:C:1994:330, punkt 13), komisjon vs. Iirimaa (C‑30/99, EU:C:2001:346, punkt 27) ja Juvelta (C‑481/12, EU:C:2014:11, punkt 18).
(
21
)	Vt selle kohta kohtuotsused Tezi vs. komisjon (59/84, EU:C:1986:102, punkt 26) ja UNIC ja Uni.co.pel (C‑95/14, EU:C:2015:492, punkt 41).
(
22
)	Kohtupraktika, mille kohaselt liikmesriik rikub ELTL artiklit 34, kui ta kehtestab teistest liikmesriikidest imporditavate toodete puhul, millele seal on kantud märgised ja mida seal seaduslikult turustatakse, kohustuse kanda neile sihtliikmesriigis uus märgis.
(
23
)	Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrus, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (
EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 450/2008, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ajakohastatud tolliseadustik) (ELT L 145, lk 1).
(
24
)	Selles kohtuotsuses märkis Euroopa Kohus seoses kauba vaba liikumisega ühenduses, et „vabas ringluses“ tooted samastuvad lõplikult ja täielikult liikmesriikidest pärit toodetega. Lisaks rõhutas Euroopa Kohus, et sellisest samaväärseks muutumisest tuleneb, et artikli 30 sätted, mis käsitlevad koguseliste piirangute ja samaväärse toimega meetmete kaotamist, on vahet tegemata kohaldatavad nii ühendusest pärit toodete suhtes kui ka toodete suhtes, mis on mingis liikmesriigis lastud vabasse ringlusesse, ja seda olenemata viimatinimetatud toodete algsest päritolust (kohtuotsus Donckerwolke jt, 41/76, EU:C:1976:182, punktid 17 ja 18). Vt ka kohtuotsused Peureux (119/78, EU:C:1979:66, punkt 26), Tezi vs. komisjon (59/84, EU:C:1986:102, punkt 26), Budéjovicky Budvar (C‑216/01, EU:C:2003:618, punkt 95) ning UNIC ja Uni.co.pel (C‑95/14, EU:C:2015:492, punkt 41).
(
25
)	Selle küsimuse üle on õigusteoorias vaidlus, vt järgmised artiklid: Ankersmit, L., „What if Cassis de Dijon were Cassis de Quebec? The assimilation of goods of third country origin in the internal market“, Commom Market Law Review, 2013, nr 6, lk 1387–1410; Tegeder, J., „Applying the Cassis de Dijon doctrine to goods originating in third countries“, European Law Review, 1994, nr 1, lk 86–94.
(
26
)	Vt Enchelmaier, S., „Article 36 TFEU: General“, teoses Oliver, Peter (ed.), Oliver on the Free Movement of Goods in the European Union, 5rd ed., Hart, Oxford, 2010, lk 33.
(
27
)	Kohtuotsus C‑296/00 (EU:C:2002:316, punktid 31 ja 32) ja kohtuotsus Alliance for Natural Health jt (C‑154/04 ja C-155/04, EU:C:2005:449, punkt 95).
(
28
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määrus, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 339/93 (ELT L 218, lk 30).
(
29
)	Määruse nr 764/2008 põhjenduses 3 on märgitud, et Euroopa Kohtu praktikast tuleneva vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaselt „ei või liikmesriik keelata oma territooriumil selliste toodete müüki, mida teises liikmesriigis seaduslikult turustatakse, isegi siis, kui need tooted on toodetud vastavalt tehnilistele eeskirjadele, mis erinevad kodumaiste toodete suhtes kohaldatavatest eeskirjadest. Ainsad erandid sellest põhimõttest on piirangud, mis on õigustatud [alus]lepingu artiklis 30 kirjeldatud alustel või põhinevad muudel olulise avaliku huviga seotud põhjustel ja mis on proportsionaalsed taotletava eesmärgiga“.
Komisjon ise hoiatab: „[e]t laiendada vastastikust tunnustamist kolmandatest riikidest imporditud toodetele, peavad need olema seaduslikult turustatavad liikmesriigis või EMP lepinguga ühinenud EFTA riigis“ (18. augusti 2013. aasta dokument COM(2013) 592 final, Juhenddokument. Mõiste „seaduslikult turustatav“ vastastikuse tunnustamise määruses (EÜ) nr 764/2008, lk 6).
(
30
)	Gardeñes Santiago leiab, et kauplemisel kolmandate riikidega „ei tule kohaldada mitte vastastikuse tunnustamise reeglit, vaid täpselt vastupidist reeglit, mille kohaselt kohaldatakse rangelt päritoluriigi või sihtriigi õigusnorme. See tähendab, et kui mingi kolmanda riigi kaup või teenus imporditakse ühendusse, peavad olema täidetud ühtlustatud ühenduse õigusnormid (kui need on olemas) ja selle liikmesriigi õigusnormid, kuhu imporditakse, kusjuures ei piisa päritoluriigi õigusnormide täitmisest“ (Gardeñes Santiago, M., La aplicación de la regla del reconocimiento mutuo y su incidencia en el comercio de mercancías y servicios en el ámbito comunitario e internacional, Eurolex, Madrid, 1999, lk 314).
(
31
)	Euroopa Liit on sõlminud mitu vastavushindamise vastastikuse tunnustamise lepingut selliste majanduslikult arenenud riikidega nagu Ameerika Ühendriigid, Kanada, Austraalia, Uus-Meremaa, Jaapan, Šveits ja Iisrael. Kõik need kokkulepped ja nende rakenduseeskirjad leiab komisjoni veebilehelt http://ec.europa.eu/growth/single-market/goods/international-aspects/mutual-recognition-agreements/index_en.htm.
(
32
)	Tegemist on järgmiste juhtudega: a) olukord, kus tegemist on Tšehhi Vabariiki imporditud ja seal vabasse ringlusesse lastud toodetega; b) olukord, kus tegemist on liidu liikmesriiki imporditud ja seal vabasse ringlusesse lastud toodetega, mida ei ole seal turustatud ning mis eksporditakse hiljem Tšehhi Vabariiki, ja c) olukord, kus tegemist on sellisesse liikmesriiki, kus riigisisesed õigusnormid ei nõua kontrollmärgist, imporditud, seal vabasse ringlusesse lastud ja turustatud toodetega, mis hiljem eksporditakse Tšehhi Vabariiki.
(
33
)	College van Beroep voor het Bedrijfsleven (apellatsioonikohus majandusasjades) lahendas ühe kohtuvaidluse, mis puudutas Madalmaade õiguse kohaldamist selles valdkonnas, mille pooled olid kaks väärismetalli proovi tõendajat ning mille põhjustas WaarborgHollandi tegevuse ülekandmine kolmandatesse riikidesse, sedastades 29. jaanuari 2008. aasta otsuses, et tegevuse ülekandmine oli seaduslik. Kohtuotsuse ingliskeelne tekst on kättesaadav järgmisel veebilehel: http://www.hallmarking.com/downloads/decision_by_the_netherlands_and_industry_appeals_tribunal_ewn_versus_min_ea.pdf.
(
34
)	Nii ta selgitas vastusena Euroopa Kohtu küsimusele.
(
35
)	See on sõnastatud järgmiselt: „Riiklikud ametiasutused tunnistavad artikli 10 kohaselt vastastikuse hindamise edukalt läbinud akrediteerimisasutuste osutatavate teenuste samaväärsust ning käesoleva artikli lõikes 1 osutatud eeldusest lähtudes aktsepteerivad nende asutuste akrediteerimistunnistusi ning nende poolt akrediteeritud vastavushindamisasutuste väljastatud tõendeid“.
(
36
)	Vt näiteks Euroopa Liidu ja Austraalia vaheline leping, millega muudetakse Euroopa Ühenduse ja Austraalia vahelist lepingut vastavushindamise, sertifikaatide ja märgiste vastastikuse tunnustamise kohta (ELT 2012, L 359, lk 2).
(
37
)	See asjaolu põhjendab minu arvates Viini konventsiooni osalisriikide vastuseisu nn offshore hallmarking’ule ja väärismetalli proovi tõendajate tegevuse üleviimisele. Kõik konventsiooni osalisriigid (välja arvatud Madalmaad) olid 2008. aastal Londonis toimunud alalise konventsiooninõukogu koosolekul vastu tegevuse ülekandmise lubamisele (http://www.hallmarkingconvention.org/2008-spring-meeting-in-london-2.htm ja 16. mai 2008. aasta dokument PMC/SR 2/2008, lk 6).
(
38
)	Kohtuotsus Ker-Optika (C‑108/09, EU:C:2010:725, punkt 65).
(
39
)	WaarborgHolland on seisukohal, et (oma kolmandates riikides asuvates käitistes) sellise spetsiifilise märgise kasutamine, mis erineb Madalmaade märgisest, võib kaasa tuua selle kommertsväärtuse kaotamise, mis tuleneb tema kontrollmärgise mainest turul. Sellistel tingimustel ei oleks teda tõenäoliselt huvitanud oma märgiste toodetele kandmise tegevuse üleviimine.
(
40
)	Päritolumärgist tavaliselt nõutakse ning see on ette nähtud ka näiteks Viini konventsioonis.
(
41
)	Komisjon on nimetanud selliseid tõendamisviise oma 18. augusti 2013. aasta dokumendis COM(2013) 592 final, juhenddokument. Mõiste „seaduslikult turustatav“ vastastikuse tunnustamise määruses (EÜ) nr 764/2008, lk 7.