62024TC0589
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MAJA BRKAN
esitatud 26. novembril 2025 (
1
)
Kohtuasi T‑589/24
A-GmbH
versus
Hauptzollamt C
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesfinanzhof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim maksukohus))
Eelotsusetaotlus – Tolliliit – Tolliseadustik – Määrused (EMÜ) nr 2913/92 ja (EL) nr 952/2013 – Välistöötlemisprotseduur – Osaline imporditollimaksuvabastus – Ekspordile suunamine tolliasutuses, mida ei ole loas märgitud ja mis asub muus kui loa väljastanud liikmesriigis – Maapähklitoorõli
Sissejuhatus
1.
Rahvusvahelise tööjaotuse raames kasutavad paljud Euroopa Liidu ettevõtjad majanduslikel või tehnilistel põhjustel välistöötlemist, st kauba eksportimist liidust välja, et see pärast ümbertöötlemist, töötlemist või parandamist reimportida (
2
).
2.
Ühenduse tolliseadustiku (
3
) ja liidu tolliseadustiku (
4
) välistöötlemisprotseduuri käsitlevate sätete eesmärk on vältida sellise liidu kauba tollimaksuga maksustamist, mis eksporditi töötlemiseks/ümbertöötlemiseks, (
5
) liidu territooriumile reimportimise ajal (
6
). Ühenduse tolliseadustiku artikli 145 lõike 1 ja liidu tolliseadustiku artikli 259 lõike 1 kohaselt lubatakse kompensatsioonitooted/töödeldud tooted (
7
) sel moel vabasse ringlusse täieliku või osalise imporditollimaksust vabastamisega.
3.
Käesolev eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesfinanzhof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim maksukohus), mis on eelotsusetaotluse esitanud kohus, puudutab seda, kuidas tõlgendada ühenduse tolliseadustiku ja selle rakendusmääruse (
8
) (edaspidi „ühenduse tolliseadustiku rakendusmäärus“, koos ühenduse tolliseadustikuga „vanad tollieeskirjad“) ning liidu tolliseadustiku, seda täiendava delegeeritud määruse (
9
) (edaspidi „liidu tolliseadustiku delegeeritud määrus“) ja selle rakenduskorra kehtestanud rakendusmääruse (
10
) (edaspidi „liidu tolliseadustiku rakendusmäärus“, koos liidu tolliseadustiku ja liidu tolliseadustiku delegeeritud määrusega „uued tollieeskirjad“) sätteid, mis käsitlevad välistöötlemisprotseduuri rakendamist.
4.
Taotlus on esitatud Saksa äriühingu A-GmbH (edaspidi „põhikohtuasja kaebaja“) ja Hauptzollamt C (C tolli peatolliasutus; edaspidi „peatolliasutus“) vahelises kohtuvaidluses. Vaidlus puudutab seda, kuidas põhikohtuasja kaebaja kasutas välistöötlemise luba, mille andis peatolliasutus 1. detsembril 2014 liidu kauba välistöötlemisprotseduurile suunamiseks Madalmaades asuvas tolliasutuses, mida ei ole selles loas nimetatud.
Õiguslik raamistik
5.
Käesoleva kohtuasja puhul on asjakohased eelkõige ühenduse tolliseadustiku artiklid 84, 85, 87, 145 ja artikli 150 lõige 2, ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artiklid 500 ja 501, liidu tolliseadustiku artikkel 77, artikli 86 lõige 6, artikli 211 lõige 1 ja artikkel 259, liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse artikkel 254 ning artikli 261 lõike 1 punkt c.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
6.
Peatolliasutus andis 1. detsembril 2014 põhikohtuasja kaebajale välistöötlemise loa, et toota Šveitsis asutatud äriühingus maapähkliõli kui töötlemistoimingute/ümbertöötlemistoimingute tulemusel saadud kompensatsioonitoodet/töödeldud toodet. Ajutiselt eksporditav kaup oli maapähklitoorõli.
7.
Peatolliasutuse väljastatud loas määrati ajutiselt eksporditava kauba suunamiseks kaks tolliasutust Saksamaal (tolliasutus W ja tolliasutus Z). Tolliprotseduuri lõpetamine oli omakorda võimalik ükskõik millises Saksa tolliasutuses. Peatolliasutus oli järelevalvetolliasutus.
8.
Kaebaja ostis 2015. aasta juunist kuni 2017. aasta septembrini Madalmaades vabasse ringlusse lastud maapähklitoorõli. See liidu kaup deklareeriti Madalmaade tolliasutuses (NL000xxx) otseseks ekspordiks Šveitsi, märkides tolliprotseduuri koodi 1000 (lõplik eksport ilma eelneva protseduurita). Pärast töötlemist/ümbertöötlemist Šveitsis suunas põhikohtuasja kaebaja ajavahemikul 29. juunist 2015 kuni 11. septembrini 2017 kompensatsioonitoote/töödeldud toote Šveitsis liidus vabasse ringlusse lubamise protseduurile tolliprotseduuri koodiga 4000 (kauba üheaegne vabasse ringlusse ja kodumaiseks kasutamiseks lubamine ilma eelneva protseduurita). Tolliväärtuse osas oli põhikohtuasja kaebaja märkinud Šveitsis teostatud töötlemistoimingute/ümbertöötlemistoimingute kulud, mitte imporditud töödeldud maapähkliõli väärtuse.
9.
Peatolliasutus muutis 1. detsembril 2014 antud välistöötlemise luba, lisades sellele alates 16. märtsist 2018 Madalmaade tolliasutuse (NL000xxx) ajutiselt eksporditava kauba välistöötlemisprotseduurile suunamise tolliasutusena.
10.
Põhitolliasutus nõudis 25. juulil 2018 tollivormistusjärgselt sisse tollimaksu põhjendusel, et põhikohtuasja kaebaja ei saa välistöötlemisprotseduuri kasutada, kuna ta ei olnud deklareerinud liidu kaupa protseduuri koodi 2100 alusel (ajutine eksport välistöötlemise raames ilma eelneva protseduurita) loas nimetatud Saksa tolliasutustes.
11.
Põhikohtuasja kaebaja esitas peatolliasutuse poolt selle tollimaksude sissenõudmise peale vaide. Lisaks lasi ta Madalmaade tolliasutusel muuta maapähklitoorõli ekspordi tollideklaratsioone, et esitada deklaratsioonides mitte ainult välistöötlemisprotseduuri kood (kood 2100 lahtris 37), vaid ka viide välistöötlemise loale (lahter 44). Peatolliasutus vähendas 5. detsembri 2018. aasta otsusega tagasiulatuvalt sissenõutava tollimaksu summat ja ülejäänud osas jäeti vaie rahuldamata.
12.
Põhikohtuasja kaebaja esitas kaebuse Finanzgerichtile (maksukohus, Saksamaa), kes otsustas, et kaebaja ei saanud importida maapähkliõli osalise imporditollimaksu vabastusega ühenduse tolliseadustiku artikli 145 alusel, kuna ta ei olnud kasutanud peatolliasutuse antud luba ega olnud suunanud ajutiselt eksporditavat kaupa välistöötlemisprotseduurile.
13.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtule esitatud kassatsioonkaebuses väidab põhikohtuasja kaebaja sisuliselt, et küsimus, kas deklaratsioon on esitatud tolliasutusele, mis ei ole Saksamaal või Madalmaades pädev tolliasutus, ei ole tähtis, seda enam, et peatolliasutusel on muid vahendeid, et tagada kauba identifitseerimise tingimuste täitmine.
14.
Bundesfinanzhof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim maksukohus) leiab, et tema menetluses oleva kaebuse lahendus sõltub vanade ja uute tollieeskirjade tõlgendamisest. Seetõttu otsustas ta menetluse peatada ja esitada järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas imporditollimaksudest osaline vabastamine pärast välistöötlemisprotseduuri läbiviimist vastavalt ühenduse tolliseadustiku artikli 145 lõikele 1 ja/või vastavalt liidu tolliseadustiku artikli 259 lõikele 1 ei tule kõne alla, kui ajutiselt eksporditava kauba kohta esitatud tollideklaratsiooni on aktsepteerinud tolliasutus, mis ei ole ühenduse tolliseadustiku artiklis 85 koostoimes artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega ja/või liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 punktis a viidatud välistöötlemisprotseduuri loas märgitud tolliasutusena, kes on volitatud suunama kauba tolliprotseduurile?
2.
Kas ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et viidatud säte hõlmab üksnes kohustusi, mis tuleb täita pärast ajutiselt eksporditava kauba suunamist välistöötlemisprotseduurile, või on ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõige 2 kohaldatav juba nende kohustuste suhtes, mis tuleb täita seoses tollideklaratsiooniga ajutiselt eksporditava kauba välistöötlemisprotseduurile suunamise kohta?
3.
Kas liidu tolliseadustiku artikli 86 lõige 6 on kohaldatav analoogia alusel, kui tollivõlg tekkis vastavalt liidu tolliseadustiku artikli 77 lõike 1 punktile a töödeldud toodete vabasse ringlusse lubamise või laskmisega?“
15.
Euroopa Kohtu menetluses esitasid oma seisukohad Belgia valitsus, komisjon ja põhikohtuasja kaebaja. Komisjon ja põhikohtuasja kaebaja osalesid 8. septembril 2025 toimunud kohtuistungil, kus nad vastasid Üldkohtu kirjalikele ja suulistele küsimustele.
Õiguslik analüüs
Sissejuhatavad kaalutlused
16.
Välistöötlemisprotseduur võimaldab liidu ettevõtjatel liidu kaupa ajutiselt kolmandasse riiki eksportida, et seda töödelda/ümbertöödelda ja seejärel liitu reimportida täieliku või osalise imporditollimaksust vabastamisega. See tolliprotseduur toimub mitmes etapis. Esiteks on selle protseduuri kasutamiseks vaja luba (
11
), milles on täpsustatud selle kasutamise tingimused (
12
). Teiseks tuleb liidu kaup, mida kavatsetakse kolmandas riigis töödelda/ümbertöödeleda, suunata ajutiselt ekspordile välistöötlemisprotseduuri alusel (
13
). Kolmandaks toimub välistöötlemisprotseduurile suunatud kauba töötlemine/ümbertöötlemine kolmandas riigis. Neljandaks, pärast seda, kui kolmandas riigis on need toimingud tehtud, tuleb ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõike 1 ja liidu tolliseadustiku artikli 259 lõike 1 kohaselt täieliku või osalise imporditollimaksu vabastuse saamiseks ajutiselt eksporditava ja kompensatsioonitootena/töödeldud toodetena reimporditud kaup suunata vabasse ringlusse.
17.
Põhikohtuasjas seisneb keskne probleem selles, et Šveitsis töötlemistoimingute/ümbertöötlemistoimingute tegemiseks ajutiselt eksporditav liidu kaup suunati ekspordile Madalmaades asuvas tolliasutuses. Seda Madalmaade tolliasutust, mis asub muus kui loa andnud liikmesriigis, ei olnud aga Saksa tolliasutuse, see tähendab peatolliasutuse poolt 1. detsembril 2014 väljastatud loas märgitud. Lisaks viidatakse eelotsusetaotluses täiendavalt ka ekspordideklaratsioonides ja imporditud toodete vabasse ringlusse lubamise deklaratsioonides sisalduvatele vigadele; seejuures on täpsustatud, et Madalmaade tolliasutus nõustus ekspordideklaratsioone nendes sisalduvate vigade parandamiseks tagantjärele muutma. Eelkõige olid deklaratsioonides märgitud valed tolliprotseduuri koodid, mida hiljem muudeti (
14
).
18.
Tuleb rõhutada, et põhikohtuasja kaebaja kasutas peatolliasutuse poolt 1. detsembril 2014 antud luba toiminguteks, mis toimusid 2015. aasta juunist kuni 2017. aasta septembrini. Parandatud liidu tolliseadustiku artikli 288 lõike 2 (
15
) kohaselt jõustusid liidu tolliseadustiku sätted aga 1. mail 2016, välja arvatud delegeeritud õigusaktide või rakendusaktide vastuvõtmist käsitlevad sätted. Lisaks jäid ühenduse tolliseadustiku ja ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse sätete alusel antud load vastavalt liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse artikli 251 lõike 1 punktile a kehtima kuni nende kehtivusaja lõpuni, tingimusel et see kehtivusaeg ei kesta kauem kui 1. maini 2019 (
16
). Põhikohtuasja üks eripära seisneb seega selles, et peatolliasutuse loa kasutamist reguleerisid järjest vanade tollieeskirjade ja hiljem uute tollieeskirjade sätted. Kuna teatavaid põhikohtuasjas kohaldatavaid sätteid muudeti uute tollieeskirjadega, analüüsin eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusi eraldi osas, milles need puudutavad vanu eeskirju ja uusi tollieeskirju.
Vanu tollieeskirju puudutavad küsimused
Esimene küsimus osas, milles see puudutab vanu eeskirju
19.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab oma otsuses, et põhikohtuasja kaebajal ei olnud ühtset luba, nimelt luba, mis oleks majandusliku mõjuga tolliprotseduuri (
17
) rakendamiseks kaasanud mitme liikmesriigi tolliasutused. Seda liiki luba antakse ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 sätete alusel. Põhikohtuasjas määras peatolliasutuse väljastatud luba ajutiselt eksporditava kauba välistöötlemisprotseduurile suunamiseks, protseduuri lõpetamiseks ja selle tolliprotseduuri kasutamise kontrollimiseks üksnes Saksa tolliasutused.
20.
Kuna eelotsusetaotluses esitatud andmetest nähtub, et põhikohtuasja kaebajal ei olnud ühtset luba, samas kui ühtse loa puudumine tõstatab juba iseenesest küsimuse, kas eksporditav kaup suunati välistöötlemisprotseduurile, teen ettepaneku esimene küsimus ümber sõnastada (
18
). Sisuliselt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas olukorras, kus liidu kaup suunati kolmandas riigis töötlemise eesmärgil toimuval eksportimisel kuni 30. aprillini 2016 tolliprotseduurile protseduurile suunavas tolliasutuses, mis asub liikmesriigis, mille toll ei olnud andnud eelnevat nõusolekut välistöötlemisprotseduuri kasutamiseks ühtse loa andmiseks, on ühenduse tolliseadustiku artikliga 85 koostoimes selle sama seadustiku artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega ning ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikega 1 vastuolus osaline vabastus imporditollimaksust välistöötlemise alusel, mis on ette nähtud ühenduse tolliseadustiku artikli 145 lõikes 1.
21.
Sellele küsimuse vastamiseks tuleb esiteks märkida, et vastavalt ühenduse tolliseadustiku artiklile 85 koostoimes sama seadustiku artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega on välistöötlemisprotseduuri kasutamiseks vaja tolli luba. Kuna selle tolliprotseduuri kasutamine võib avaldada liidu töötlejatele kahjulikku mõju, kuna see hõlbustab teatavate tegevuste liidust välja viimist (
19
) vastavalt ühenduse tolliseadustiku artikli 148 punktile c koostoimes ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artiklitega 502 ja 585, ei tuleks seda tolliprotseduuri kohaldada, kui loa väljastamiseks pädeval tolliasutusel on tõendeid selle kohta, et liidu töötlejate olulisi huve on tõsiselt kahjustatud (
20
). Lisaks tuleneb ühenduse tolliseadustiku artikli 87 lõikest 1, et tolliprotseduuri kasutamise luba peab sisaldama selle kasutamise korda. Välistöötlemise puhul antakse vastavalt ühenduse tolliseadustiku artikli 148 punktile b luba selle protseduuri kasutamiseks põhimõtteliselt ainult juhul, kui on võimalik kindlaks teha, et ajutiselt eksporditavast kaubast saadakse kompensatsioonitooted. Seetõttu on ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 586 lõikes 1 sätestatud, et loas peavad olema täpsustatud sellise kontrolli läbiviimiseks vajalikud vahendid ja meetodid. Loas tuleb täpsustada ka tähtaeg, mille jooksul tuleb protseduur lõpule viia (
21
), ning vajaduse korral tulumäär või selle määra kindlaksmääramise viis (
22
).
22.
Välistöötlemisprotseduuriks loa saamise tähtsust kinnitab ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 505 punkt b, mis nõuab pädeva tolliasutuse luba ka teatavatel juhtudel, mil kasutusloa taotluse võib esitada tollideklaratsiooniga, selle asemel et esitada kirjalik loataotlus, mis on koostatud vastavalt ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse 67. lisas esitatud näidisele (
23
). Samuti tuleneb selle määruse artikli 505 punktist c, et pädev tolliasutus peab loa muutmise taotlused ka dokumenteerima.
23.
Teiseks tuleneb ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikest 1 koostoimes sama määruse artikli 1 punkti 13 kolmanda taandega, mis olid kohaldatavad peatolliasutuse otsuse vastuvõtmise ajal, et kui majandusliku mõjuga tolliprotseduuri rakendamine puudutab mitut liikmesriiki, on ühtse loa andmiseks vaja asjaomaste liikmesriikide tolliasutuste eelnevat nõusolekut.
24.
Ühtse loa andmiseks on ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõike 3 esimeses lõigus nõutud, et välistöötlemisprotseduuri taotluse saanud tolliasutuse koostatud loa kavand tuleb edastada teise liikmesriigi tollile, et viimane saaks esitada võimalikud vastuväited. Selle sätte teises lõigus on täpsustatud, et vastuväidete korral ja juhul, kui kokkuleppele ei jõuta, lükatakse taotlus tagasi küsimustes, mida vastuväited puudutasid. Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõike 4 esimeses lõigus on omakorda sätestatud, et ühtse loa võib anda, kui loa kavandi suhtes ei ole esitatud vastuväiteid. Seega rahuldatakse ühtse loa taotlus, kui teise liikmesriigi toll ei ole vastuväiteid esitanud (
24
). Sellisel juhul on selle sätte teises lõigus täpsustatud, et ühtse loa koopia saadetakse kõikidele asjaomastele tolliasutustele.
25.
Järelikult tuleneb ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 grammatilisest tõlgendusest, et ühtset luba tolliprotseduuri kasutamiseks ei saa anda ilma selle protseduuri rakendamises osalevate liikmesriikide tolliasutuste eelneva nõusolekuta.
26.
Seda grammatilist tõlgendust kinnitab minu arvates kontekst, millesse kuulub nõue, et ühtse loa vastuvõtmisel peab olema tolliprotseduuriga seotud liikmesriikide tolliasutuste eelnev nõusolek. Nimelt tuleneb ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artiklist 501, et ainult siis, kui eri liikmesriikide tolliasutused on ühtse loa andmise kriteeriumides ja tingimustes üldiselt kokku leppinud, võivad nad samuti kokku leppida, et ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõike 1 kohase eelneva nõusoleku ja vastavalt sama artikli 500 lõike 4 teisele lõigule esitatava teabe võib asendada teatisega. Kui selline üldine kokkulepe on olemas, on ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 501 lõike 3 punktis a täpsustatud, et eelkõige välistöötlemisprotseduuri raames ei ole teatis vajalik, kui ainus eri tolliasutusi puudutav osa on kolmnurkliikumine, st kui protseduuri lõpetav tolliasutus erineb protseduurile suunavast tolliasutusest (
25
). Ainult siis, kui eri liikmesriikide tolliasutused on sõlminud üldise kokkuleppe ühtse loa andmise kriteeriumide ja tingimuste kohta, võib seega sellise loa anda ilma teiste liikmesriikide tolliasutuste eelneva nõusolekuta. Eelotsusetaotluses ei ole aga mainitud, et Saksa ja Madalmaade tolli vahel on välistöötlemise osas selline üldine kokkulepe.
27.
Ühtse loa andmist käsitlevate sätete eesmärgi kohta tuleb märkida, et majandusliku mõjuga tolliprotseduuri taotlusega seotud liikmesriikide tolliasutuste eelneva nõusoleku nõude eesmärk, mis on sätestatud ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikes 1, on tagada, et nad on nõus järeldusega, et loa andmise tingimused on täidetud, ning nõustuvad sellega, et kõnealust tolliprotseduuri kasutatakse nende territooriumil. Välistöötlemisprotseduuri raames on eelneva nõusoleku nõue eriti oluline, kuna ühenduse tolliseadustiku artiklis 148 nimetatud tolliprotseduuri lubamise tingimuste hulgas on majanduslik tingimus, mille kohaselt ei tohi olla andmeid, mis tõendaksid liidu töötlejate oluliste huvide tõsist kahjustamist.
28.
Samuti on välistöötlemisprotseduuri kasutamise ühtse loa andmisel ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikes 3 ette nähtud menetluse eesmärk võimaldada tolliasutustel, keda ühtse loa taotlus puudutab, leppida kokku välistöötlemisprotseduuri rakendamise üksikasjades, eelkõige vahendite ja meetodite osas, mis võimaldavad tõendada, et kompensatsioonitooted on saadud ajutiselt eksporditava kauba (
26
) kasutamise tulemusena, tähtajas, mille jooksul tuleb protseduur lõpetada (
27
), ning vajaduse korral ka selle tulumääras või selle määra kindlaksmääramise viisis (
28
).
29.
Ühtset luba käsitlevate sätete grammatilisest, kontekstipõhisest ja teleoloogilisest tõlgendusest tuleneb seega, et kui välistöötlemise taotlust menetlev tolliasutus ei esita loa kavandit sellise teise liikmesriigi tolliasutusele, keda selle protseduuri rakendamine puudutab, siis – kuna selle tolliasutusega ei konsulteeritud ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõigetes 2 ja 3 ette nähtud menetluse raames – ei saa ta loa kavandile oma eelnevat nõusolekut anda. Seetõttu olen arvamusel, et ühe liikmesriigi antud luba ei ole ratione loci kohaldatav teiste liikmesriikide territooriumil, kes ei ole andnud selleks loale eelnevat nõusolekut (
29
). Sellest järeldub, et sellise loa omanik ei saa sellele tugineda ajutiselt eksporditava kauba välistöötlemisprotseduurile suunamiseks tolliasutuses, mis asub liikmesriigis, kes ei ole oma eelnevat nõusolekut andnud. Järelikult ei saa liidu kaupa, mis on suunatud ekspordile tolliasutuses, mis asub liikmesriigis, kus luba ei ole ratione loci kohaldatav, pidada välistöötlemisprotseduurile suunatuks ning selle suhtes ei saa kohaldada osalist imporditollimaksust vabastamist, mis on ette nähtud ühenduse tolliseadustiku artikli 145 lõikes 1. Tõepoolest, ajutiselt eksporditava kauba suunamine sellise liikmesriigi tolliasutuses, mis ei ole andnud oma eelnevat nõusolekut, võib võrdsustada suunamisega ilma ühenduse tolliseadustiku artiklis 85 koos sama seadustiku artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega sätestatud loata.
30.
Käesoleval juhul ei konsulteeritud Madalmaade tolliga ja nad ei andnud eelnevat nõusolekut peatolliasutuse poolt 1. detsembril 2014 väljastatud välistöötlemise loale. Lisaks ei ole eelotsuse taotluse esitanud kohus viidanud ühelegi üldisele kokkuleppele Saksa ja Madalmaade ametiasutuste vahel ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 501 tähenduses. Seega ei olnud peatolliasutuse antud luba Madalmaade territooriumil kohaldatav ajutiselt eksporditava kauba välistöötlemisprotseduurile suunamiseks. Seetõttu leian, et ajavahemikul 2015. aasta juunist kuni 30. aprillini 2016 tolliasutuses (NL000xxx) Šveitsi ekspordile suunatud toormaapähkliõli ei olnud suunatud välistöötlemisprotseduurile. Seega ei saanud töödeldud ja Šveitsist imporditud maapähkliõli Saksamaal vabasse ringlusse lubamisel saada osalist imporditollimaksuvabastust, mis on selle tolliprotseduuriga ette nähtud.
31.
On tõsi, et tolliasutus (NL000xxx) nõustus ekspordideklaratsioone muutma, et muu hulgas sisestada (lahtrisse nr 44) viide peatolliasutuse väljastatud 1. detsembri 2014. aasta loale. Teise asjaomase liikmesriigi pädevate tolliasutuste nõusolek, mis on ette nähtud ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikes 1, on siiski eelnev nõusolek. See pidi olema antud Madalmaade pädeva asutuse poolt nimetatud artikli 500 lõigetes 2 ja 3 sätestatud menetluse raames enne kauba eksportimist Šveitsi. Eelneva nõusoleku puudumist, mis oleks tulnud anda 2014. aastal, ei saa aga kompenseerida pelgalt ekspordideklaratsioonide hilisema muutmisega, mis toimus 2018. aastal.
32.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib ka, kas liidu tolliseadustiku artikkel 26 tähendab, et Hollandi tolliasutuse (NL000xxx) poolt 2018. aastal ekspordideklaratsioonidesse tehtud muudatused on peatolliasutusele siduvad. Selle sätte kohaselt, mida kohaldatakse ratione temporis alates 1. maist 2016 tehtud tolli otsuste suhtes, kehtivad tollialaste õigusaktide kohaldamisega seotud otsused kogu liidu tolliterritooriumil, välja arvatud juhul, kui otsuse mõju piirdub ühe või mitme liikmesriigiga. Siiski, nagu nähtub eespool punktist 30, oli ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikes 1 ette nähtud Madalmaade pädevate asutuste eelneva nõusoleku puudumise tõttu peatolliasutuse luba kuni 30. aprillini 2016 kohaldatav üksnes Saksamaa territooriumil. Seega ei saa hilisem pelk viide loale tolliasutuse (NL000xxx) poolt muudetud ekspordideklaratsioonides asendada Madalmaade ametiasutuste nõusolekut, mis on ühtse loa vastuvõtmise etapis vajalik. Nimelt oleks ühes liikmesriigis asuva tolliasutuse võimalus muuta tollideklaratsiooni, mis tähendaks teise liikmesriigi tolli antud loa muutmist – lisades protseduurile suunava tolliasutuse, mida ei ole loas ette nähtud – vastuolus liidu tolliseadustiku artikli 26 sõnastusega, kuna see säte ei ole kohaldatav, kui otsuse mõju piirdub ühe liikmesriigi territooriumiga. Seega, kuna peatolliasutuse loa mõju piirdus Saksamaa territooriumiga, olen arvamusel, et tolliasutuse (NL000xxx) poolt 2015. aasta juunist kuni 30. aprillini 2016 toimunud ekspordiga seotud tollideklaratsioonidesse tehtud muudatused ei ole peatolliasutusele siduvad.
33.
Eespool esitatud kaalutluste põhjal teen Üldkohtule ettepaneku vastata esimesele küsimusele osas, mis puudutab vanu tollieeskirju, et olukorras, kus liidu kaup suunati kolmandas riigis töötlemise eesmärgil toimuval eksportimisel kuni 30. aprillini 2016 tolliprotseduurile protseduurile suunavas tolliasutuses, mis asub liikmesriigis, mille toll ei olnud andnud eelnevat nõusolekut välistöötlemisprotseduuri kasutamiseks ühtse loa andmiseks, tuleb ühenduse tolliseadustiku artiklit 85 koostoimes selle sama seadustiku artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega ning ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikega 1 tõlgendada nii, et nendega on vastuolus osaline vabastus imporditollimaksust välistöötlemise alusel, mis on ette nähtud ühenduse tolliseadustiku artikli 145 lõikes 1.
Teine küsimus
34.
Teises küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõige 2 on kohaldatav rikkumistele, mis toimuvad ajutiselt eksporditava kauba välistöötlemisprotseduurile suunamisel, või üksnes rikkumistele, mis leiavad aset pärast välistöötlemisprotseduurile suunamist. Nagu esimese küsimuse puhulgi, olen seisukohal, et arvestades eelotsusetaotluses sisalduvaid märkusi ühtse loa puudumise kohta, tuleks teine küsimus ümber sõnastada. Sisuliselt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõige 2 on kohaldatav olukorras, kus liidu kaup suunati kolmandas riigis töötlemise eesmärgil toimuval eksportimisel kuni 30. aprillini 2016 tolliprotseduurile protseduurile suunavas tolliasutuses, mis asub liikmesriigis, mille toll ei olnud andnud eelnevat nõusolekut välistöötlemisprotseduuri kasutamiseks ühtse loa andmiseks.
35.
Ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõike 2 kohaselt ei anta osalist vabastust imporditollimaksudest vabasse ringlusse lastud kompensatsioonitoodetele, kui üks välistöötlemisprotseduuriga seotud tingimustest või kohustustest ei ole täidetud, välja arvatud juhul, kui on kindlaks tehtud, et rikkumised ei ole avaldanud tegelikku mõju kõnealuse protseduuri nõuetekohasele toimimisele.
36.
Ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõike 2 sõnastus, eelkõige inglise, saksa, horvaadi, hispaania, prantsuse, itaalia, hollandi, rumeenia ja sloveeni keeles, käsitleb sisuliselt välistöötlemisprotseduuri puudutavaid tingimusi ja kohustusi. Mulle näib, et see sõnastus tähendab, et see säte on kohaldatav välistöötlemisprotseduuri raames. Teisisõnu peab ettevõtja selleks, et ta saaks sellele sättele tugineda, olema eelnevalt suunanud ajutiselt eksporditava kauba sellele protseduurile tolliasutuses. Kuid nagu eespool punktides 29 ja 30 märgitud, ei saa kaupa, mis on suunatud kolmandas riigis töötlemise eesmärgil toimuval eksportimisel tolliprotseduurile tolliasutuses, mis asub muus liikmesriigis kui see liikmesriik, kes on andnud välistöötlemisprotseduuri kasutamise loa, ei saa pidada tegelikult välistöötlemisprotseduurile suunatuks, kuna nimetatud luba ei kehti niisuguste liikmesriikide territooriumil, kes ei ole andnud oma eelnevat nõusolekut vastavalt ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikele 1.
37.
Minu arvates kinnitab ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõike 2 grammatilist tõlgendust selle sätte kontekst ja eesmärk. Ühelt poolt, nagu eespool punktis 21 märgitud, seab ühenduse tolliseadustiku artikkel 85 koostoimes sama seadustiku artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega välistöötlemisprotseduuri kohaldamise tingimuseks, et peab olema luba. Seda nõuet arvestades tuleb asuda seisukohale, et ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõige 2 ei ole kohaldatav, kui selle protseduuri (
30
) kasutamiseks puudub luba või kui asjaomaste liikmesriikide tolliasutused ei ole andnud ühtset luba. Vanade tollieeskirjade kohaselt oleks ainus võimalus loa või ühtse loa puudumise korral ühenduse tolliseadustiku artikli 145 lõike 1 kohase täieliku või osalise imporditollimaksuvabastuse saamiseks olnud saada erandkorras tagasiulatuv luba, tingimusel et ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 508 lõikes 3 sätestatud tingimused on täidetud.
38.
Teiselt poolt, kuna ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõige 2 võimaldab anda osalist vabastust imporditollimaksudest vabasse ringlusse lubatud kompensatsioonitoodete puhul, kui rikkumine ei mõjuta välistöötlemisprotseduuri nõuetekohast toimimist, on ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõike 2 eesmärk anda selle tolliprotseduuri nõuetekohasele toimimisele eelisseisund menetluslike või formaalsete kaalutluste ees. Sellega seoses on Euroopa Kohus küll tõepoolest leidnud, et eksimus ei mõjuta protseduuri nõuetekohast toimimist, kui ettevõtja suudab üheselt tõendada, et kompensatsioonitooted on saadud ajutiselt eksporditavast kaubast (
31
). Arvestades siiski, et see säte piirdub välistöötlemisprotseduuri puudutavate tingimuste ja kohustustega, ei saa nimetatud artikli 150 lõike 2 eesmärk olla ületada asjaolu, et puudub ühenduse tolliseadustiku artiklis 85 koostoimes sama seadustiku artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega nõutav luba, mis kujutab endast vältimatut eeltingimust välistöötlemisprotseduuri kasutamiseks vastavalt loa väljastanud tolliasutuse poolt selles loas sätestatud tingimustele. Veelgi enam, see säte ei võimalda ka kõrvalehoidmist ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikes 1 ette nähtud nõudest, et peab olema ühtne luba, mille on asjaomane toll eelnevalt heaks kiitnud, et kasutada majandusliku mõjuga tolliprotseduuri, kui selle rakendamisega on seotud mitu liikmesriiki.
39.
Arvestades käesoleval juhul eelotsusetaotluses esitatud andmeid ühtse loa puudumise kohta leian – kuna kõnealune rikkumine seisneb eksporditava kauba suunamises tolliasutuses, mis asub selle liikmesriigi territooriumil, kus peatolliasutuse luba ei olnud ühtse loa puudumise tõttu kohaldatav –, et ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõige 2 ei ole kohaldatav sellise rikkumise suhtes, mis on samastatav loa puudumisega.
40.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et kui ajutiselt eksporditav kaup oleks suunatud Saksa tolliasutuses, mida ei olnud loas nimetatud, oleks artikli 150 lõige 2 olnud kohaldatav vastavalt ühele Saksa ametiasutuste 17. veebruari 2012. aasta välistöötlemist käsitlevale haldusjuhisele. Minu arvates ei ole vanade tollieeskirjadega vastuolus see halduspraktika, mis käsitleb ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõike 2 kohaldatavust. Sellisel juhul suunatakse nimelt ajutiselt eksporditav kaup välistöötlemisprotseduurile tolliasutuses, mis asub selle protseduuri kasutamise
loaga hõlmatud liikmesriigi territooriumil. Sarnane olukord oleks olnud mõeldav, kui Saksamaa Liitvabariik ja Madalmaade Kuningriik oleksid sõlminud välistöötlemist käsitleva üldise kokkuleppe ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 501 lõike 1 tähenduses (
32
). Nimelt oleks selline kokkulepe tähendanud, et peatolliasutuse luba oleks kohaldatav ka Madalmaade territooriumil. Järelikult ei kujuta rikkumine mõlemal juhul endast mitte ühenduse tolliseadustiku artiklis 84 ette nähtud loa puudumist, vaid ajutiselt eksporditava kauba suunamist välistöötlemisprotseduurile tolliasutuses, mida ei ole loas märgitud. Olen aga arvamusel, et artikli 150 lõige 2 on sellise rikkumise suhtes kohaldatav.
41.
Ühenduse tolliseadustiku artikli 87 lõikest 2 koostoimes ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikliga 510 (
33
) ja artikli 496 punktiga f (
34
) tuleneb nimelt, et ajutiselt eksporditava kauba suunamine loas määratud protseduurile suunavasse tolliasutusse kujutab endast välistöötlemisprotseduuriga seotud kohustust Sellega seoses leian, et asjaolu, et rikkumine toimub ajutiselt eksporditava kauba suunamisel välistöötlemisprotseduurile, ei muuda ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõiget 2 kohaldamatuks. Nimelt, kui ajutiselt eksporditav kaup loetakse välistöötlemisprotseduurile suunatuks, peab see säte olema kohaldatav. Lisaks on artikli 150 lõike 2 moodustava lause esimeses osas sätestatud, et põhimõtteliselt ei vabasta toll imporditollimaksust, kui mõni selle protseduuriga seotud tingimustest või kohustustest ei ole täidetud. Järelikult, kui kauba välistöötlemisprotseduurile suunamise tingimuse või kohustuse rikkumist ei loeta artikli 150 lõikega 2 hõlmatuks, ei saa toll imporditollimaksust vabastamisest keelduda, kui üks nimetatud tingimustest või kohustustest ei ole täidetud (
35
). Pealegi, nagu nähtub eespool punktist 38, on artikli 150 lõike 2 moodustava lause teise osa eesmärk võimaldada ettevõtjal seada välistöötlemisprotseduuri nõuetekohast toimimine menetluslikest või formaalsetest kaalutlustest sisuliselt tähtsamaks. Seega, kui ettevõtja suunab ajutiselt eksporditava kauba välistöötlemisprotseduurile liikmesriigi territooriumil, kus kehtib luba seda protseduuri kasutada, peab tal olema võimalik tugineda ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõikele 2. Seega juhul, kui tegemist on selliste rikkumistega nagu ajutiselt eksporditava kauba suunamine tolliasutusse, mida ei ole loas märgitud, või kui ajutise ekspordi deklaratsioonis on vigu, peab sellel ettevõtjal olema võimalus tõendada, et sellised rikkumised ei mõjutanud protseduuri nõuetekohast toimimist. Selleks peab ta esitama tõendid, mis üheselt kinnitavad, et kompensatsioonitooted pärinevad ajutiselt eksporditava kauba kasutamisest.
42.
Eelnevate kaalutluste põhjal teen Üldkohtule ettepaneku vastata teisele küsimusele, et ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav olukorras, kus liidu kaup suunati kolmandas riigis töötlemise eesmärgil toimuval eksportimisel kuni 30. aprillini 2016 tolliprotseduurile protseduurile suunavas tolliasutuses, mis asub liikmesriigis, mille toll ei andnud eelnevat nõusolekut välistöötlemisprotseduuri kasutamise ühtse loa andmiseks.
Uusi tollieeskirju puudutavad küsimused
43.
Esimese küsimusega osas, mis puudutab uusi tollieeskirju, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas rikkumine, mis seisneb ajutiselt eksporditava kauba välistöötlemisprotseduurile suunamises tolliasutuses, mida ei ole liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 esimese lõigu punktis a ette nähtud loas nimetatud, takistab imporditollimaksust osalist vabastamist sama seadustiku artikli 259 lõike 1 alusel. See küsimus on seotud kolmanda küsimusega, millega eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada saada, kas seda rikkumist on võimalik heastada, kohaldades analoogia alusel liidu tolliseadustiku artikli 86 lõiget 6, kui sama seadustiku artikli 77 lõike 1 punkti a alusel tekib tollivõlg. Seetõttu leian, et neid kahte küsimust tuleb käsitleda koos.
44.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et uute eeskirjade sätted ei nõua enam ühtset luba teise asjaomase liikmesriigi tolli eelneval nõusolekul. Liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 261 lõike 1 punktis c on nimelt sätestatud, et sama määruse artiklis 260 ette nähtud konsulteerimismenetluse kasutamine loataotlusega seotud liikmesriikide eelneva nõusoleku saamiseks ei ole nõutav, kui loataotlus, mis puudutab eri liikmesriike, on tehing, mille puhul ei ole protseduurile suunav tolliasutus sama mis protseduuri lõpetav asutus. Võttes aga arvesse, et käesolevas kohtuasjas anti luba vanade eeskirjade alusel, st 1. detsembril 2014, tekib küsimus, kas selle loa alusel alates 1. maist 2016 toimunud liidu kauba ekspordiks suunamise suhtes kohaldatakse uusi või vanu eeskirju.
45.
Järelikult tuleb kõigepealt analüüsida eeskirju, mida kohaldatakse ratione temporis peatolliasutuse loa kasutamisele alates 1. maist 2016.
– Mitut liikmesriiki puudutavate lubade kohta käivate uute eeskirjade ratione temporis kohaldamine
46.
Nagu on eespool punktis 18 märgitud, jäi peatolliasutuse poolt 1. detsembril 2014 antud luba vastavalt liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse artikli 251 lõike 1 punktile a kehtima ka pärast 1. maid 2016. Seega tuleb kindlaks määrata, millised eeskirjad kehtivad peatolliasutuse loa kasutamise suhtes alates sellest kuupäevast.
47.
Mis puudutab liidu uute eeskirjade ajalisse kohaldamisalasse, siis väljakujunenud kohtupraktika (
36
) kohaselt tuleb sellega seoses teha vahet vastavalt sellele, kas tegemist on menetlusnormide või materiaalõigusnormidega. Esimesi kohaldatakse üldiselt kõikide nende jõustumise hetkel pooleliolevate vaidluste suhtes, erinevalt teisena nimetatud normidest, mida tavaliselt tõlgendatakse nii, et neid kohaldatakse vanade eeskirjade kehtivusajal tekkinud olukordade tulevaste tagajärgede suhtes ja uute õiguslike olukordade suhtes, kuid mitte enne nende eeskirjade jõustumist juba tekkinud olukordade suhtes, välja arvatud juhul, kui nende eeskirjade sõnastusest, eesmärgist või ülesehitusest nähtub selgelt, et neile tuleb omistada selline mõju.
48.
Mis puudutab eeskirju, mis käsitlevad kõigi tolliprotseduuri rakendamisega seotud liikmesriikide eelneva nõusoleku nõuet, siis kuna nende eeskirjade kohaselt sõltub võimalus kasutada nende riikide territooriumil rakendatava tolliprotseduuri puhul ette nähtud maksuvabastust või mitte, tuleb neid eeskirju pidada materiaalõigusnormideks (
37
). Kuigi on tõsi, et võib tekkida küsimus, kas kõnealune peatolliasutuse 1. detsembril 2014 antud luba kujutas endast varem juba tekkinud õiguslikku olukorda (
38
), tuleb tõdeda, et uued tollieeskirjad näevad ette üleminekusätted, mis puudutavad eelkõige uusi sätteid lubade kohta, mis puudutavad mitut liikmesriiki.
49.
Nimelt on liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse artiklis 254 sätestatud, et tingimused, mille esinemisel tuleb vanade eeskirjade alusel alates 1. maist 2016 antud lube kohaldada, on need, mis on ette nähtud liidu tolliseadustiku, liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse ja liidu tolliseadustiku rakendusmääruse vastavates sätetes. Kuna see üleminekusäte käsitleb tingimusi, mille alusel kohaldatakse1. mail 2016 juba kehtivat luba, ei ole selge, kas uute eeskirjade sätted loa andmise tingimuste kohta peaksid kohalduma nimetatud lubadele. Liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse 90. lisa sisaldab siiski vastavustabelit, milles on mainitud uute tollieeskirjade sätteid, mida kohaldatakse vanade eeskirjade alusel antud lubade suhtes (
39
). Selles lisas nimetatud sätete hulgas on muu hulgas esiteks liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikkel 260, mille kolmandas lõigus on ette nähtud, et rohkem kui ühte liikmesriiki puudutavat luba ei anta enne, kui asjaomased tolliasutused on loa kavandi heaks kiitnud. Teiseks viitab 90. lisa ka liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artiklile 261, mille esimese lõike punktis c on sätestatud eelneva nõusoleku nõudest erand, kui ainus osa, mis puudutab teist liikmesriiki, on see, et tolliprotseduurile suunav asutus ei ole sama kui protseduuri lõpetav asutus.
50.
Olen seega arvamusel, et liidu tolliseadustiku delegeeritud määruses ette nähtud üleminekumeetmete vastuvõtmisel oli komisjoni soov tagada, et alates 1. maist 2016 kohaldatakse lubade suhtes, mis anti vanade eeskirjade alusel, uusi sätteid, mis käsitlevad mitut liikmesriiki puudutavaid lube.
51.
Seega tuleneb üleminekunormist, mis on sätestatud liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse artiklis 254 koostoimes sama määruse 90. lisaga, et alates 1. maist 2016 kohaldatakse liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 261 lõiget 3 peatolliasutuse antud loa kasutamise suhtes. Minu arvates on oluline täpsustada, et selline lahendus ei too kaasa selle sätte tagasiulatuvat mõju, kuna see ei muuda peatolliasutuse luba kohaldatavaks Madalmaade territooriumil enne 1. maid 2016.
– Sisulised küsimused
52.
Tuleb märkida, et liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 esimese lõigu punkt a (
40
)on sarnane ühenduse tolliseadustiku artikliga 85 koostoimes sama seadustiku artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega, kuna see nõuab ka välistöötlemisprotseduuri kasutamiseks tolli luba. Järelikult ei saa ettevõtja alates 1. maist 2016 sarnaselt vanades tollieeskirjades sätestatuga suunata ajutiselt eksporditavat kaupa sellele tolliprotseduurile ja saada selle protseduuri alusel liidu tolliseadustiku artikli 259 lõikes 1 ette nähtud imporditollimaksuvabastust, kui tal ei ole tolli väljastatud luba.
53.
Kuna käesoleval juhul kohaldatakse liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 261 lõike 1 punkti c alates 1. maist 2016 peatolliasutuse antud kõnesoleva loa suhtes, siis oli see luba sellest kuupäevast alates seega Madalmaade territooriumil kohaldatav isegi siis, kui selle liikmesriigi toll ei olnud andnud oma eelnevat nõusolekut. Seega, kuna peatolliasutuse antud luba hõlmab maapähklitoorõli eksporti Šveitsi alates 1. maist 2016, tuleb seda käsitada ajutiselt eksporditava kaubana, mis on tolliasutuses (NL000xxx) suunatud välistöötlemisprotseduurile.
54.
Sellegipoolest suunati kaup välistöötlemisprotseduurile tolliasutuses, mida ei ole liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 esimese lõigu punktis a ette nähtud loas nimetatud. Seega tuleb kindlaks teha, kas ajutiselt eksporditava kauba suunamine loas nimetatud suunavas tolliasutuses jääb uutest tollieeskirjadest tulenevaks kohustuseks. Sellega seoses tuleb märkida, et liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 teises lõigus on sätestatud, et tolliprotseduuri kasutamise luba sisaldab tingimusi, mille alusel tuleb seda protseduuri kasutada. Liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse A lisast nähtub, et luba peab sisaldama selle protseduurile suunava tolliasutuse või nende tolliasutuste kirjeldust, kuhu ajutiselt eksporditav kaup tuleb suunata. (
41
) Liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse artikli 1 punktis 17 on pealegi määratletud „protseduurile suunav tolliasutus“ kui liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 esimese lõigu punktis a osutatud eriprotseduuri kasutamise loal märgitud tolliasutus, kellel on volitused vabastada kaup eriprotseduuri jaoks. Lisaks on liidu tolliseadustiku rakendusmääruse artiklis 263 sätestatud, et pädev tolliasutus võib erandjuhtudel anda loa tollideklaratsiooni esitamiseks mõnes muus kui loas nimetatud tolliasutuses. Seega on uute eeskirjade kohaselt ajutiselt eksporditava kauba suunamine liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 punktis a nimetatud loas nimetatud tolliprotseduurile suunavasse tolliasutusse kohustus, mida tuleb täita välistöötlemisprotseduuri rakendamiseks.
55.
Sellest järeldub, et ajutiselt eksporditava kauba suunamine tolliasutusse, mida ei ole loas märgitud, kujutab endast selle kohustuse rikkumist. Kuigi on tõsi, et imporditollimaksust vabastamiseks ei nõua liidu tolliseadustiku artikli 259 lõige 1 sõnaselgelt välistöötlemisprotseduuri tingimuste ja kohustuste täitmist, tuleneb selline nõue siiski sisuliselt sellest sättest – ja seda hoolimata mitmetimõistetavast (
42
) sõnastusest – ja sama seadustiku artikli 211 lõike 1 teisest lõigust. Vastasel juhul oleks selline maksuvabastus nimelt võimalik hoolimata nimetatud tingimuste ja kohustuste rikkumisest, mis võtaks neilt kasuliku mõju.
56.
Seega tekib küsimus, kas kohustuste rikkumist saab kõrvaldada, et säilitada töödeldud toodete vabasse ringlusse lubamisel osaline imporditollimaksuvabastus. Kuna uutes eeskirjades ei ole sätet, mis oleks sarnane ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõikega 2, küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sellega seoses, kas liidu tolliseadustiku artikli 86 lõiget 6 võib analoogia alusel kohaldada tolliseadustiku artikli 77 lõike 1 punkti a alusel töödeldud toodete vabasse ringlusse laskmise tõttu tollivõla tekkimise korral.
57.
Liidu tolliseadustiku artikli 86 lõikes 6 on eeskätt sätestatud, et kui tollialastes õigusaktides nähakse ette täielik või osaline vabastus imporditollimaksudest selle seadustiku välistöötlemise sätete alusel, kohaldatakse seda vabastust ka tolliseadustiku artikli 79 või 82 alusel tollivõla tekkimise korral, tingimusel et tollivõla tekkimise põhjustanud rikkumine ei ole pettuskatse. Selle sätte grammatilisest tõlgendamisest nähtub, et seda ei kohaldata tollivõla tekkimise korral, kui kaup on vabasse ringlusse lastud sama seadustiku artikli 77 lõike 1 punkti a alusel.
58.
Seda grammatilist tõlgendust kinnitab selle sätte kontekst. Liidu tolliseadustiku artiklid 79 ja 82 käsitlevad ainult tollivõlgu, mis on tekkinud tollialastes õigusaktides sätestatud kohustuste või teatavate tingimuste täitmata jätmise tõttu. Kuid liiduvälise kauba vabasse ringlusse laskmine ei kuulu liidu tolliseadustiku artiklites 79 ja 82 nimetatud juhtude hulka.
59.
Lisaks, mis puudutab liidu tolliseadustiku artikli 86 lõike 6 eesmärki, siis tuleb märkida, et see säte asendab ühenduse tolliseadustiku artiklit 212a, mis lisati määrusega (EÜ) nr 82/97 (
43
) ja mida laiendati välistöötlemise soodusmaksustamisele määruse (EÜ) nr 2700/2000 (
44
) vastuvõtmisega. Viimati nimetatud määruse põhjendusest 9 nähtub aga, et seadusandja soovis seda laiendamist „juhul, kui tollivõlg on tekkinud muudel põhjustel kui kauba vabasse ringlusse lubamine“. Seetõttu piirdus ühenduse tolliseadustiku artikkel 212a määrusega nr 2700/2000 muudetud redaktsioonis juhtudega, kus tollivõlg tekib teatavate tollieeskirjade rikkumise tõttu ühenduse tolliseadustiku artiklite 202–205, 210 või 211 alusel, mitte selle tolliseadustiku artikli 201 lõike 1 punkti a alusel vabasse ringlusse lubamise tõttu. See on järelikult ka põhjus, miks liidu tolliseadustiku artikli 86 lõige 6 piirdub juhtudega, kus tollivõlg tekib artiklite 79 või 82 alusel rikkumise tõttu, mitte sama seadustiku artikli 77 lõike 1 punkti a alusel vabasse ringlusse laskmise tõttu.
60.
Põhikohtuasja kaebaja väidab, et artiklit 86 lõiget 6 tuleks kohaldada analoogia alusel juhul, kui tollivõlg tekib liidu tolliseadustiku artikli 77 lõike 1 punkti a alusel vabasse ringlusse laskmise tõttu tollieeskirjade puudulikkuse tõttu. Kohtupraktika kohaselt on sätte analoogia alusel kohaldamine ettevõtjate suhtes võimalik juhul, kui õiguslik regulatsioon, millesse nad kuuluvad, on ühelt poolt väga sarnane sellele, mida kavatsetakse kohaldada analoogia alusel, ja teiselt poolt sisaldab see lünka, mis on mõne liidu õiguse üldpõhimõttega kokkusobimatu ning mida analoogia alusel kohaldamine aitaks korvata (
45
).
61.
Esiteks ei näi aga õigusaktides olevat lünka, mis õigustaks liidu tolliseadustiku artikli 86 lõike 6 analoogia alusel kohaldamist tollivõla tekkimise korral tolliseadustiku artikli 77 lõike 1 punkti a alusel. Kui seadusandja oleks soovinud laiendada liidu tolliseadustiku artikli 86 lõiget 6 tollivõlgadele, mis on tekkinud vabasse ringlusse laskmise tõttu, ei oleks ta seda sätet sõnaselgelt piiranud tollivõlgadega, mis ei ole tekkinud vabasse ringlusse laskmise tõttu. Selle kohta nähtub liidu tolliseadustiku põhjendusest 32, et seadusandja soovis eristada ühelt poolt olukordi, kus tollivõlg impordil tekib vabasse ringlusse lubamise või ajutise impordi tollideklaratsiooni esitamisest (st liidu tolliseadustiku artikli 77 lõikes 1 osutatud juhtumid), ja teiselt poolt kõiki muid tollivõla tekkimise juhtumeid impordil (st liidu tolliseadustiku artikli 79 lõikes 1 osutatud juhtumeid). Lisaks, kuivõrd artikli 86 lõige 6 piirdub välistöötlemisprotseduuri kasutamise raames liidu tolliseadustiku artikli 79 alusel tekkinud tollivõlaga, puudutab see säte ainult rikkumisi, mis leiavad aset töödeldud toodete liitu reimpordi ja nende vabasse ringlusse lubamise vahel. Nii on liidu tolliseadustiku artikli 86 lõige 6 kohaldatav eelkõige töödeldud toodete suhtes, mis suunatakse pärast nende reimportimist liitu transiidiprotseduurile, ja kui seda protseduuri ei kohaldata nõuetekohaselt (
46
).
62.
Teiseks leiab kaebaja, et liidu tolliseadustiku artikli 86 lõike 6 analoogia alusel kohaldamine on õigustatud, kuna esineb erinevus kohtlemises võrreldes ettevõtjatega, kes kasutavad seestöötlemisprotseduuri, mille rakendamise raames toimepandud rikkumised on võimalik kõrvaldada, kohaldades liidu tolliseadustiku artikli 124 lõike 1 punkti h. Viimati nimetatud säte, mis käsitleb rikkumiste tõttu tekkinud tollivõla lõppemist, tundub mulle aga olevat kohaldatav ka välistöötlemisprotseduuri kasutamise korral. Nimelt võib kauba välistöötlemisprotseduurile suunamise ajal toime pandud rikkumine teoreetiliselt (
47
) tekitada liidu tolliseadustiku artikli 82 lõike 1 punkti a alusel tollivõla ekspordil, kuna ei täideta mõnda kauba väljaviimise suhtes kohaldatavates tollieeskirjades sätestatud kohustust. Seega võib välistöötlemisprotseduuri kasutav ettevõtja sellise tollivõla lõpetamiseks juhtudel, kus on ette nähtud eksporditollimaksud, tugineda liidu tolliseadustiku artikli 124 lõike 1 punktile h.
63.
Nagu põhikohtuasja kaebaja märgib, nõuab liidu tolliseadustiku põhjendus 38, et kui tollivõlg tekib tollieeskirjade rikkumisest, võetaks arvesse asjaomase isiku heausksust. Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb siiski, et ehkki liidu õigusakti preambulis võib olla täpsustatud selle akti sätete sisu ja antud tõlgendusjuhiseid, mis võivad selgitada akti andja tahet, ei ole preambulil siduvat õigusjõudu ja sellele ei saa tugineda asjaomase akti sätetest kõrvalekaldumiseks ega nende sätete tõlgendamiseks nende sõnastusega vastuolus oleval viisil (
48
).
64.
Seetõttu olen arvamusel, et liidu tolliseadustiku artikli 86 lõiget 6 ei ole vaja analoogia alusel kohaldada, kui tollivõlg tekib tolliseadustiku artikli 77 lõike 1 punkti a alusel.
65.
Eelnevate kaalutluste põhjal teen Üldkohtule ettepaneku vastata uusi tollieeskirju puudutavatele küsimustele, et liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 esimese lõigu punkti a koostoimes selle sätte teise lõiguga tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus osaline imporditollimaksuvabastus, mis on ette nähtud sama seadustiku artikli 259 lõikes 1, kui ajutiselt eksporditav kaup suunatakse alates 1. maist 2016 välistöötlemisprotseduurile protseduurile suunavas tolliasutuses, mida ei ole märgitud selle eritolliprotseduuri kasutamise loas. Lisaks tuleb liidu tolliseadustiku artiklit 86 tõlgendada nii, et seda ei kohaldata analoogia alusel tollivõla tekkimise korral sama seadustiku artikli 77 lõike 1 punkti a alusel.
Ettepanek
66.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Üldkohtule ettepaneku vastata Bundesfinanzhofi (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim maksukohus) eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.
Olukorras, kus liidu kaup suunati kolmandas riigis töötlemise eesmärgil toimuval eksportimisel kuni 30. aprillini 2016 tolliprotseduurile protseduurile suunavas tolliasutuses, mis asub liikmesriigis, mille toll ei olnud andnud eelnevat nõusolekut välistöötlemisprotseduuri kasutamiseks ühtse loa andmiseks:
–
tuleb nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artiklit 85 koostoimes sama määruse artikli 84 lõike 1 punkti b viienda taandega ning komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (muudetud komisjoni 4. mai 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 993/2001), artikli 500 lõikega 1 tõlgendada nii, et nendega on vastuolus osaline vabastus imporditollimaksust välistöötlemise alusel, mis on ette nähtud määruse nr 2913/92 artikli 145 lõikes 1;
–
tuleb määruse nr 2913/92 artikli 150 lõiget 2 tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav.
2.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013 liidu tolliseadustiku kehtestamise kohta artikli 211 lõike 1 esimese lõigu punkti a koostoimes kõnealuse sätte teise lõiguga
tuleb tõlgendada nii, et:
sellega on vastuolus osaline imporditollimaksuvabastus, mis on ette nähtud sama määruse artikli 259 lõikes 1, kui ajutiselt eksporditav kaup suunatakse alates 1. maist 2016 välistöötlemisprotseduurile protseduurile suunavas tolliasutuses, mida ei ole märgitud selle eritolliprotseduuri kasutamise loas.
Määruse nr 952/2013 artikli 86 lõiget 6
tuleb tõlgendada nii, et
–
seda ei kohaldata analoogia alusel tollivõla tekkimise korral sama määruse artikli 77 lõike 1 punkti a alusel.
M. Brkan
Esitatud avalikul kohtuistungil 26. novembril 2025 Luxembourgis.
Allkirjad
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Vt eelkõige nõukogu 24. juuli 1986. aasta määruse (EMÜ) nr 2473/86 välistöötlemise protseduuri ja standardvahetussüsteemi kohta (EÜT 1986, L 212, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 212) esimene põhjendus. Vt ka Fabio, M., Customs law of the European Union, Wolters Kluwer, 2012, eriti punkt 14–5; Lyons, T., EU Customs Law, 3. trükk, Oxford University Press, 2018, eriti lk 436 ja 453.
(
3
)	Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307).
(
4
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määrus (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (ELT 2013, L 269, lk 1).
(
5
)	Ühenduse tolliseadustikus nimetatakse kolmandasse riiki eksporditava kaubaga tehtud toiminguid „[välis]töötlemiseks“ (vt artikli 145 lõike 3 punkt b), samas kui liidu tolliseadustikus nimetatakse neid „[ümber]töötlemiseks“ (vt artikli 5 punkt 37).
(
6
)	Vt selle kohta 21. juuli 2016. aasta kohtuotsus Argos Supply Trading (C‑4/15, EU:C:2016:580, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
7
)	Ühenduse tolliseadustikus nimetatakse töötlemistoimingute tulemusel saadud tooteid „kompensatsioonitoodeteks“ (vt artikli 145 lõike 3 punkt c), samas kui liidu tolliseadustikus nimetatakse neid „töödeldud toodeteks“ (vt artikli 5 punkt 30).
(
8
)	Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ELT 1993, L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3), mida on muudetud komisjoni 4. mai 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 993/2001 (EÜT 2001, L 141, lk 1; ELT eriväljaanne 02/11, lk 286).
(
9
)	Komisjoni 28. juuli 2015. aasta delegeeritud määrus (EL) 2015/2446, millega täiendatakse määrust nr 952/2013 (ELT 2015, L 343, lk 1).
(
10
)	Komisjoni 24. novembri 2015. aasta rakendusmäärus (EL) 2015/2447, millega nähakse ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013 (millega kehtestatakse liidu tolliseadustik) teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT 2015, L 343, lk 558).
(
11
)	Ühenduse tolliseadustiku artikkel 85 ja hiljem liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 esimese lõigu punkt a.
(
12
)	Ühenduse tolliseadustiku artikli 87 lõige 1 ja hiljem liidu tolliseadustiku artikli 211 lõike 1 teine lõik.
(
13
)	Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikkel 277 ja artikli 589 lõige 1 ning liidu tolliseadustiku artikli 269 lõige 3.
(
14
)	Madalmaade tolliasutus kiitis ekspordideklaratsioonide muudatused heaks eelkõige tolliprotseduuri koodide osas.
(
15
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (ELT 2013, L 287, lk 90), parandus.
(
16
)	Kuigi eelotsusetaotluses ei ole peatolliasutuse poolt 1. detsembril 2014 antud loa kehtivusaega täpsustatud, oli see tingimata ajaliselt piiratud. Nimelt nägi ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 507 lõige 3 ette, et välistöötlemise puhul ei tohiks loa kehtivusaeg põhimõtteliselt ületada kolme aastat.
(
17
)	Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse, mida on muudetud komisjoni 17. novembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1192/2008 (ELT 2008, L 329, lk 1), artikli 1 punkti 13 kolmas taane.
(
18
)	Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei takista asjaolu, et liikmesriigi kohus on eelotsuse küsimuses vormiliselt viidanud liidu õiguse teatavatele sätetele, esitada Üldkohtul sellele kohtule kogu tõlgenduslikku teavet, mis võib viimasel aidata menetletavat kohtuasja lahendada, olenemata sellest, kas liikmesriigi kohus on neile aspektidele oma küsimustes viidanud või mitte. Sellisel juhul on Üldkohtu ülesanne tuletada liikmesriigi kohtu esitatud asjaolude kogumist ja eelkõige eelotsusetaotluse põhjendustest need liidu õiguse üksikasjad, mida on vaidluse eset silmas pidades vaja tõlgendada (vt selle kohta 19. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Agro In 2001, C‑234/18, EU:C:2020:221, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
19
)	Vt selle kohta kohtujurist Saugmandsgaard Øe ettepanek kohtuasjas Argos Supply Trading (C‑4/15, EU:C:2016:223, punkt 70). Vt ka Giffoni, M., La réglementation douanière de l’Union européenne, L.G.D. J., 2012, eriti lk 247.
(
20
)	Tuleb märkida, et Euroopa Kohus on otsustanud, et mõistet „töötlejad“ ühenduse tolliseadustiku artikli 148 punkti c tähenduses tuleb tõlgendada laialt ja see peab hõlmama nii kompensatsioonitoodetega analoogsete toodete liidu tootjaid kui ka ajutiselt eksporditava liidu kauba töötlemistoimingutes kasutamiseks mõeldud tooraine või liiduväliste toodetega samalaadse toote erinevaid tootjaid liidus (21. juuli 2016. aasta kohtuotsus Argos Supply Trading, C‑4/15, EU:C:2016:580, punkt 45).
(
21
)	Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 588 lõige 1.
(
22
)	Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 517 lõige 1.
(
23
)	Tegemist on ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 497 lõike 3 punktis d nimetatud nelja juhtumiga.
(
24
)	Vt ühtse loa andmise menetluse üksikasjaliku kirjelduse kohta Henke, R., „Artikel 85“, Zollkodex, C. H. Beck, 6. trükk, 2013 punktid 21–24.
(
25
)	Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 496 punkt h.
(
26
)	Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 586 lõige 1.
(
27
)	Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 588 lõige 1.
(
28
)	Ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 517 lõige 1.
(
29
)	Välistöötlemisprotseduuri kasutamise loa piiratud kohaldatavust nõusoleku andnud liikmesriikide territooriumil oli sõnaselgelt mainitud ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 751 lõike 2 teise lõigu esialgses redaktsioonis. Kuigi see säte tunnistati määrusega nr 993/2001 ette nähtud ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse sätete ratsionaliseerimise raames 1. juulil 2001 kehtetuks, näib mulle, et ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 500 lõikes 1 sätestatud eelneva nõusoleku nõude säilitamine tähendab, et loa territoriaalne kohaldamisala piirdub nõusoleku andnud liikmesriikide territooriumiga.
(
30
)	Vt selles kohta näiteks Diemel, K., „Heilung von Verfehlungen im Zusammenhang mit der passiven Veredelung nach Art. 150 Abs. 2 ZK“, Zeitschrift für Zölle und Verbrauchsteuern, 2011, nr 4, eriti lk 93.
(
31
)	2. oktoobri 2003. aasta kohtuotsus GEFCO (C‑411/01, EU:C:2003:536, punktid 52 ja 55).
(
32
)	Sellise kokkuleppe olemasolu oleks võimaldanud kas asendada ühtse loa lihtsa teatisega vastavalt selle artikli lõikele 1 või isegi sellest teatisest loobuda, kui ainus osa, mis puudutab teist liikmesriiki, on kolmnurkliikumine välistöötlemisprotseduuri raames.
(
33
)	Selle sätte kohaselt võib ainult tollijärelevalveasutus, see tähendab see, kelle kohta on loas märgitud, et tal on õigus tolliprotseduuri kontrollida, lubada tollideklaratsiooni esitamist muule kui loas märgitud tolliasutusele.
(
34
)	Selles sättes on „protseduurile suunav tolliasutus“ määratletud kui tolliasutus või -asutused, kes on volitatud kauba protseduurile suunamise deklaratsioone aktsepteerima.
(
35
)	Kohtuasjas, milles tehti 2. oktoobri 2003. aasta kohtuotsus GEFCO (C‑411/01, EU:C:2003:536), leidis Euroopa Kohus, et ühenduse tolliseadustiku artikli 150 lõige 2 on kohaldatav veale ajutise ekspordi deklaratsioonis, nimelt kauba välistöötlemisprotseduurile suunamisel tehtud veale.
(
36
)	Vt selle kohta 21. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Beeren-, Wild-, Feinfrucht (C‑825/19, EU:C:2021:869, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
37
)	Tollivaldkonnas kujutavad õigusnormid, mis on tollivõla olemasolu seisukohast määravad, endast materiaalõigusnorme. Vt selle kohta 21. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Beeren-, Wild-, Feinfrucht (C‑825/19, EU:C:2021:869, punkt 33). Vt ka kohtupraktika kokkuvõte, mis on esitatud kohtujurist Tanchevi ettepanekus kohtuasjas Beeren-, Wild-, Feinfrucht (C‑825/19, EU:C:2021:453, punktid 22–27).
(
38
)	Euroopa Kohus leidis hiljuti, et raadiosageduste individuaalsete kasutusõiguste 15 aastaks andmine loaga on olukord, mis on tekkinud ja lõplikult välja kujunenud. Vt selle kohta 27. veebruari 2025. aasta kohtuotsus T – 2 (C‑562/23, EU:C:2025:126, punkt 45).
(
39
)	Välistöötlemisprotseduuri suhtes kohaldatavate uute eeskirjade sätted on esitatud liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse 90. lisa reas 27.
(
40
)	Liidu tolliseadustiku artikkel 211 on loetletud liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse 90. lisas nimetatud sätete hulgas, mis kehtivad välistöötlemise suhtes alates 1. maist 2016.
(
41
)	Liidu tolliseadustiku delegeeritud määruse A lisa kohaselt on protseduurile suunava(te) tolliasutus(t)e (identifitseerimistunnus 4/10) märkimine ühine andmenõue taotluste ja otsuste puhul, mis peab olema esitatud muu hulgas välistöötlemise lubades (veerg 8 b).
(
42
)	Nagu liidu tolliseadustiku artikli 259 lõike 1 teine lause on sõnastatud, võib see jätta mulje, et loa tingimuste täitmine on nõutav üksnes juhul, kui mõni muu isik kui loa omanik taotleb töödeldud toodete vabasse ringlusse lubamisel maksuvabastust.
(
43
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. detsembri 1996. aasta määrus, millega muudetakse määrust nr 2913/92 (EÜT 1997, L 17, lk 1; ELT eriväljaanne 02/08, lk 179).
(
44
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2000. aasta määrus, millega muudetakse määrust nr 2913/92 (EÜT 2000, L 311, lk 17; ELT eriväljaanne 02/10, lk 239).
(
45
)	Vt selle kohta 11. novembri 2010. aasta kohtuotsus Grootes (C‑152/09, EU:C:2010:671, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
46
)	Vt selle kohta Traub, T., „Artikel 86“, UZK, Zollkodex der Union, 9. trükk, C. H. Beck, 2025, punkt 73.
(
47
)	Praktikas on haruldane selline kaup, mille suhtes kohaldatakse ekspordimaksu. Vt selle kohta Böhne, M., „Art. 267“, UZK, Zollkodex der Union, 9. trükk, C. H. Beck, 2025, punkt 10.
(
48
)	21. märtsi 2024. aasta kohtuotsus LEA (C‑10/22, EU:C:2024:254, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).