Жалба, подадена на 24 май 2021 г. — TC/Парламент
(Дело T-309/21)
Език на производството: литовски
Страни
Жалбоподател: TC, представител: D. Aukštuolytė, lawyer
Ответник: Европейски парламент
Искания
Жалбоподателят моли Общия съд:
да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 16 март 2021 г.,
да отмени дебитно известие № 7010000523, издадено от Европейския парламент на 31 март 2021 г.,
да осъди Парламента да плати направените от жалбоподателя съдебни разноски.
Основания и основни доводи
Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.
Първото основание е, че без каквато и да е причина, необосновано и несправедливо Парламентът е приел своето решение със закъснение, като по този начин е нарушил принципа за предприемане на действия в разумен срок в административното производство, установен в член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз. По този начин било нарушено правото на жалбоподателя на защита в резултат от късното започване срещу него на производството за събиране на вземанията, като голямата продължителност на посоченото производство го била лишила от възможността да се защити ефективно срещу изтъкнатите обвинения и да представи доказателства.
Второто основание е, че решението на генералния секретар на Европейския парламент, на което се базира дебитното известие, в качеството му на правна мярка, засягаща жалбоподателя, е било прието в нарушение на принципите на безпристрастно и справедливо производство, на равни процесуални възможности и на правото на жалбоподателя на защита:
Парламентът е нарушил задължението си да изложи мотиви и правото на жалбоподателя на изслушване съгласно член 41, параграф 2, буква a) и б) от Хартата, като е основал обжалваното решение на изводи, направени от Общия съд по дело, в което жалбоподателят не е бил страна и по което той не е имал възможност да бъде изслушан,
в нарушение на член 41, параграф 2, точки a) и б) от Хартата Парламентът не е предоставил на жалбоподателя доказателствата, на които косвено е основал обжалваното решение, нито му е предоставил останалата необходима информация, за да може да упражни правото си на изслушване (и на представяне на становище).
Третото основание е, че Парламентът е допуснал грешка в преценката като не е разгледал предоставените от жалбоподателя доказателства, които потвърждават, че аспектите, отнесени от асистента до Общия съд, на които се е базирал Парламентът с оглед на започване на производството за събиране на вземания, са неправилни (потвърждават, че разследването е започнало без основателна причина), както и че Парламентът е нарушил задължението си за мотивиране, установено в член 41, параграф 2, буква в) от Хартата.
Четвъртото основание е, че Парламентът е нарушил принципа на пропорционалност и задължението за мотивиране, установени в член 296 ДФЕС и в член 41, параграф 2, буква в) от Хартата, доколкото подлежащата на възстановяване сума е определена в размер на 78 838.21 EUR. Сумата, подлежаща на възстановяване, не е била конкретно обоснована и съответно в обжалваното решение е било прието, че парламентарният асистент никога не е работил за жалбоподателя.
Пето основание е, че информацията, с която разполага Парламентът и която е публичнодостъпна, потвърждава, че парламентарният асистент е изпълнявал функциите си най-късно до 15 декември 2015 г., което обстоятелство потвърждава, че е било неоснователно започването на производство за възстановяване на дължимите суми и следователно решението трябва да се отмени.
____________