Дело T‑834/17
United Parcel Service, Inc.
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд (седми разширен състав) от 23 февруари 2022 година
„Извъндоговорна отговорност — Конкуренция — Пазари на международни услуги за експресна доставка на малки пакети в ЕИП — Концентрация — Решение за обявяване на концентрацията за несъвместима с вътрешния пазар — Отмяна на това решение с решение на Общия съд — Право на защита — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Причинно-следствена връзка“
1.      Съдебно производство — Искова молба или жалба — Изисквания за форма — Кратко изложение на посочените основания — Иск, който цели поправянето на вреди, причинени от институция на Съюза — Минимални изисквания — Непрецизно подреждане на някои правни и фактически доводи — Допустимост
(член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 21 от Статута на Съда; член 76, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 26—28)
2.      Съдебно производство — Искова молба или жалба — Изисквания за форма — Кратко изложение на посочените основания — Правни основания, които не са изложени в исковата молба или жалбата — Общо препращане към други приложени към исковата молба или жалбата документи — Недопустимост
(член 21 и член 51, първа алинея от Статута на Съда; член 76, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 31—34)
3.      Съдебно производство — Искова молба или жалба — Изисквания за форма — Кратко изложение на посочените основания — Правни основания, които не са изложени в исковата молба или жалбата — Общо препращане към други документи — Недопустимост — Допустимост на препращането към документите, представени пред същата юрисдикция по друго дело — Преценка в зависимост от конкретния случай — Съществено условие — Едни и същи страни, и по-конкретно едни и същи ищци или жалбоподатели по двете дела
(член 21 от Статута на Съда; член 76, буква г) от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 51)
4.      Съдебно производство — Представяне на доказателствата — Срок — Късно представяне на доказателства и отправяне на доказателствени искания — Условия
(член 76, буква е), член 81, параграф 1 и член 85, параграфи 1, 2 и 4 от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 64—66, 69 и 79)
5.      Извъндоговорна отговорност — Условия — Незаконосъобразност — Достатъчно съществено нарушение на правото на конкуренция на Европейския съюз — Свобода на преценка на институцията при приемането на акта — Отчитане от съда на Съюза на тази свобода на преценка, когато преценява незаконосъобразността
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 82—88)
6.      Извъндоговорна отговорност — Условия — Незаконосъобразност — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Понятие — Право на защита — Включване
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 95)
7.      Извъндоговорна отговорност — Условия — Незаконосъобразност — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Неизпълнение от Комисията на задължението ѝ да предостави на страната, уведомила за дадена концентрация, окончателния вариант на иконометричния модел, използван за оценка на последиците от тази концентрация върху цените — Достатъчно съществено нарушение на правото на защита на засегнатата страна
(член 340, втора алинея ДФЕС; член 18, параграф 3 от Регламент № 139/2004 на Съвета)
(вж. т. 97—111, 117, 118, 122 и 123)
8.      Извъндоговорна отговорност — Условия — Незаконосъобразност — Непълнота на мотивите на акт на Съюза — Изключване
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 189)
9.      Извъндоговорна отговорност — Условия — Незаконосъобразност — Достатъчно съществено нарушение на правото на конкуренция на Европейския съюз — Свобода на преценка на институцията при приемането на акта — Избор на иконометричния модел, който е направен от Комисията в рамките на процедура за контрол върху концентрациите и съществено се отклонява от обичайната практика на институцията — Липса на достатъчно съществено нарушение
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 201—203, 209, 210 и 215—228)
10.    Извъндоговорна отговорност — Условия — Причинно-следствена връзка — Понятие — Тежест на доказване
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 341)
11.    Извъндоговорна отговорност — Условия — Причинно-следствена връзка — Вреда, която се изразява в разходите за участието в процедура за контрол върху концентрация между две конкурентни предприятия — Разходи, произтичащи от свободния избор на ищеца или жалбоподателя — Липса на пряка причинно-следствена връзка между вредата и поведението на институцията
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 343)
12.    Извъндоговорна отговорност — Условия — Причинно-следствена връзка — Вреда, която се изразява в разходите за плащането на договорно обезщетение за прекратяване след решението дадена концентрация, предмет на уведомление, да бъде обявена за несъвместима с вътрешния пазар — Разходи, които произтичат от договорен ангажимент, следствие от волята на страните — Липса на причинно-следствена връзка между вредата и поведението на институцията
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 344—350)
13.    Извъндоговорна отговорност — Условия — Причинно-следствена връзка — Пропуснати ползи поради решението дадена концентрация, предмет на уведомление, да бъде обявена за несъвместима с вътрешния пазар — Предприятие, което е обявило, че поради посоченото решение се отказва от тази концентрация — Нарушение на правото на защита, което няма решаващо значение за резултата от процедурата за контрол върху планираната операция — Отказ от концентрацията — Липса на пряка причинно-следствена връзка между вредата и поведението на институцията
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 353—371)
Резюме
Общият съд отхвърля два иска за обезщетение, предявени от UPS и ASL Aviation Holdings; с тях двете дружества търсят обезщетение за имуществените вреди, които твърдят, че са претърпели поради незаконосъобразността на решение на Комисията, с което концентрация, предмет на уведомление, се обявява за несъвместима с вътрешния пазар
С решение от 30 януари 2013 г. (наричано по-нататък „спорното решение“)(1) Европейската комисия обявява за несъвместима с вътрешния пазар концентрация, предмет на уведомление, между United Parcel Service, Inc. (наричано по-нататък „UPS“) и TNT Express NV (наричано по-нататък „TNT“), две предприятия, осъществяващи дейност на пазарите на международни експресни доставки на малки пакети.
След като обявява публично, че се отказва от тази концентрация, UPS подава до Общия съд жалба за отмяна на спорното решение. С решение от 7 март 2017 г.(2) Общият съд уважава тази жалба, а с решение от 16 януари 2019 г.(3) Съдът отхвърля жалбата на Комисията срещу това решение на Общия съд.
Междувременно Комисията обявява за съвместима с вътрешния пазар концентрация, предмет на уведомление, между TNT и FedEx Corp. (наричано по-нататък „FedEx“), конкурент на UPS(4).
В края на 2017 г. UPS предявява иск за обезщетение срещу Комисията, с който иска да бъдат обезщетени имуществените вреди, които то твърди, че е претърпяло поради незаконосъобразността на спорното решение(5). През 2018 г. иск за обезщетение предявяват и дружества ASL Aviation Holdings DAC и ASL Airlines (Ireland) Ltd (наричани по-нататък заедно „дружества ASL“), които, преди да бъде прието спорното решение, са били сключили с TNT търговски споразумения, които е трябвало да бъдат изпълнени, след като концентрацията между UPS и TNT бъде одобрена(6).
Седми разширен състав на Общия съд отхвърля тези два иска за обезщетение.
Съображения на Общия съд
Отхвърляне на иска за обезщетение, предявен от UPS (дело T‑834/17)
С иска си за обезщетение UPS твърди, че с приемането на спорното решение Комисията е извършила достатъчно съществени нарушения на правото на Съюза, които могат да ангажират извъндоговорната отговорност на Съюза. Според UPS Комисията, първо, нарушила процесуалните му права в административното производство, второ, нарушила задължението за мотивиране и трето, допуснала грешки относно преценката по същество на концентрацията, предмет на уведомление.
Най-напред Общият съд припомня, че за да се ангажира извъндоговорната отговорност на Съюза, трябва да са изпълнени три кумулативни условия, а именно — нарушената правна норма да предоставя права на частноправните субекти, да е налице действителна вреда и да съществува пряка причинно-следствена връзка между нарушението и претърпяната вреда.
Що се отнася, на първо място, до твърдяното неспазване на процесуалните права на UPS в административното производство, UPS упреква Комисията, от една страна, че не му е съобщила нито окончателния вариант на иконометричния модел, послужил за анализ на последиците от концентрацията, предмет на уведомление, върху цените, нито критериите за оценка на ефективността, резултат от тази концентрация. От друга страна, UPS счита, че Комисията е нарушила правото му на достъп до информацията, представена от FedEx в административното производство.
Досежно несъобщаването на окончателния вариант на използвания от Комисията иконометричен модел Общият съд отбелязва, че по силата на приложимата правна уредба Комисията всъщност е била длъжна да сведе този окончателен вариант до знанието на UPS. Тъй като свободата на преценка на Комисията в този аспект е силно ограничена, дори несъществуваща, тя е извършила достатъчно съществено нарушение на правото на защита на UPS, като не му е съобщила този модел. С оглед на съдебната практика относно зачитането на правото на защита и на решението на Съда от 16 януари 2019 г., това нарушение на правата на UPS освен това не е извинимо, както твърди Комисията, на основание твърдяна липса на яснота на правото на Съюза.
Общият съд отхвърля и защитния довод на Комисията, че завършването на иконометричния модел е било предшествано от множество контакти с UPS. Като не е съобщила окончателния вариант на иконометричния модел, всъщност Комисията не само е заобиколила процесуално изискване, което трябва да гарантира легитимността на процедурата за контрол върху концентрациите в Съюза и нейната справедливост, но и освен това е поставила UPS в положение, което не му позволява да разбере част от мотивите на спорното решение.
От друга страна, що се отнася до несъобщаването на UPS на критериите за оценка на ефективността в резултат от концентрацията, предмет на уведомление, Общият съд отбелязва, че няма разпоредба от правото на Съюза, приложима към контрола върху концентрациите, която да задължава Комисията предварително по абстрактен начин да определи конкретните критерии, въз основа на които смята да постанови, че дадена ефективност е възможно да се разглежда като проверима. При тези условия доводът на UPS, който цели да докаже, че Комисията е била длъжна да му съобщи конкретните критерии и доказателствените стандарти, които тя смята да приложи, за да установи дали всеки от посочените случаи на ефективност е проверим, не е обоснован от правна гледна точка.
Освен това Общият съд отхвърля довода, че Комисията e нарушила правото на достъп на UPS до някои документи, предоставени на Комисията от FedEx в административното производство. След като не е упражнило правото си на достъп своевременно и по предписания от приложимото законодателство начин (липса на сезиране на служителя по изслушването), всъщност UPS не отговаря на условията за обезщетяване за вреда, която предполагаемо произтича от нарушението на посочените права.
На второ място, досежно твърдяното нарушение на задължението за мотивиране от страна на Комисията Общият съд припомня, че непълнотата в мотивите на даден акт на Съюза по принцип сама по себе си не може да ангажира отговорността на Съюза.
На трето място, по отношение на довода на UPS за грешки в преценката по същество на концентрацията, предмет на уведомление, Общият съд, който потвърждава, че Комисията е допуснала някои грешки, същевременно отбелязва, че те не представляват достатъчно съществени нарушения на правото на Съюза, за да могат да ангажират извъндоговорната отговорност на Съюза. В тази насока Общият съд уточнява, че макар в разрез със собствените си правила (Най-добри практики в областта на представянето на икономически доказателства) Комисията да е използвала иконометричен модел, който съществено се отклонява от обичайната икономическа практика, тя e имала значителна свобода на преценка при определянето на посочения модел. Освен това в анализа си на последиците от концентрацията, предмет на уведомление, Комисията не се е основала изключително на посочения иконометричен модел, а е извършила и общ анализ на характеристиките на съответния пазар, като е подчертала естеството и характеристиките на посочения пазар и последиците, които произтичат от планираната концентрация.
Накрая, Общият съд заключава, че UPS не е успяло да докаже наличието нито на явни и сериозни грешки при преценката относно проверимостта на твърдяната ефективност или относно конкурентното положение на FedEx в планираната концентрация, нито на каквито и да било индиции, които да разкриват неравно третиране между решението относно операцията между FedEx и TNT и спорното решение.
След като така установява, че достатъчно същественото нарушение на процесуалните права на UPS в административното производство се свежда до несъобщаването на окончателния вариант на използвания от Комисията иконометричен модел за анализ на последиците от концентрацията, предмет на уведомление, върху цените, по-нататък Общият съд проверява дали е налице пряка причинно-следствена връзка между тази нередност и твърдените от UPS вреди, а именно, първо, разходите, свързани с участието му в процедурата за контрол върху концентрацията между FedEx и TNT, предмет на уведомление, второ, плащането на TNT на договорно обезщетение за прекратяване след развалянето на споразумението за сливане, сключено с TNT, и трето, пропуснатите ползи поради невъзможността да се изпълни това споразумение за сливане.
Най-напред, досежно разходите, свързани с участието на UPS в процедурата за контрол върху концентрацията между FedEx и TNT, предмет на уведомление, Общият съд констатира, че това участие очевидно e резултат от свободния избор на UPS. Ето защо нарушението на процесуалните права на UPS в процедурата за контрол върху концентрацията между UPS и TNT не може да се счита за основната причина за разходите, свързани с участието му в процедурата за контрол върху концентрацията между FedEx и TNT. Освен това, като се има предвид, че плащането на TNT на обезщетението за прекратяване следва от договорно задължение, произтичащо от текста на сключеното между UPS и TNT споразумение за сливане, нередностите, които са налице в спорното решение, не могат да бъдат основната причина за плащането на това обезщетение на TNT.
Накрая, що се отнася до твърдените пропуснати от UPS ползи, Общият съд отбелязва, че няма как да се презумира, че ако не е било нарушението на процесуалните права на UPS в процедурата за контрол върху концентрацията между UPS и TNT, тази концентрация е щяла да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Освен това UPS нито е доказало, нито е представило данни, въз основа на които Общият съд да заключи, че при липсата на това нарушение Комисията е щяла да обяви посочената операция за съвместима с вътрешния пазар. В допълнение, отказът на UPS от планираната концентрация още с обявяването на спорното решение е прекъснал всякаква пряка причинно-следствена връзка между констатираната нередност и твърдяната вреда.
С оглед на гореизложеното Общият съд прави извод, че UPS не е успяло да докаже, че нарушението на процесуалните му права в процедурата за контрол върху концентрацията между UPS и TNT е основната причина за претендираните вреди. Ето защо той отхвърля изцяло иска му за обезщетение.
Отхвърляне на иска за обезщетение, предявен от дружества ASL (дело T‑540/18)
С предявения от дружества ASL иск за обезщетение се търси обезщетение за пропуснатите ползи, които се твърди, че са следствие от невъзможността поради спорното решение да се изпълнят търговските споразумения, сключени с TNT. В подкрепа на този иск дружества ASL твърдят нарушение от страна на Комисията на техни основни права и на основни права на UPS, както и наличие на сериозни и явни грешки в преценката на Комисията относно концентрацията между UPS и TNT, предмет на уведомление.
На първо място, Общият съд констатира, че дружества ASL не могат да изтъкнат като основание на собствения си иск за обезщетение нарушение на правото на защита на UPS в рамките на процедурата за контрол върху концентрацията между UPS и TNT. Всъщност съгласно постоянната практика на Общия съд е необходимо защитата, предоставена от правната норма, изтъкната в подкрепа на иск за обезщетение, да е ефективна по отношение на лицето, което се позовава на нея, и следователно то да е сред лицата, на които въпросната норма предоставя права.
На второ място, Общият съд отхвърля като необоснован довода на дружества ASL, че в рамките на процедурата за контрол върху концентрацията между UPS и TNT Комисията е нарушила техни основни права, и по-специално правото им на добра администрация, прогласено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. В тази насока Общият съд уточнява, че след като дружества ASL свободно са решили да не участват в тази процедура, те нямат основание да твърдят нарушение от страна на Комисията на техни основни права в контекста на тази процедура.
На трето място, Общият съд отхвърля като недопустимо основанието, с което се твърди наличие на сериозни и явни грешки, допуснати от Комисията при преценката на концентрацията между UPS и TNT, тъй като в тази насока дружества ASL просто препращат към исковата молба на UPS по дело T‑834/17.
С оглед на тези съображения, като констатира, че дружества ASL не са доказали наличието на достатъчно съществени нарушения на правото на Съюза, които да опорочават спорното решение, Общият съд отхвърля иска им като неоснователен.
1      Решение C(2013) 431 за обявяване на концентрация за несъвместима с вътрешния пазар и с функционирането на Споразумението за ЕИП (дело COMP/M.6570 — UPS/TNT Express).
2      Решение от 7 март 2017 г., United Parcel Service/Комисия (T‑194/13, EU:T:2017:144).
3      Решение от 16 януари 2019 г., Комисия/United Parcel Service (C‑265/17 P, EU:C:2019:23).
4      Решение от 8 януари 2016 година за обявяване на концентрация за несъвместима с вътрешния пазар и с функционирането на Споразумението за ЕИП (дело M.7630 — FedEx/TNT Express), резюме на което е публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (ОВ C 450, 2016 г., стр. 12).
5      Дело T‑834/17, United Parcel Service/Комисия.
6      Дело T‑540/18, ASL Aviation Holdings и ASL Airlines (Ireland)/Комисия.