62021CC0144
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
G. PITRUZZELLA
представено на 27 октомври 2022 година (
1
)
Дело C‑144/21
Европейски парламент
срещу
Европейска комисия
„Жалба за отмяна — Решение за изпълнение C(2020) 8797 от 18 декември 2020 г. за издаване на частично разрешение за някои видове употреба на хромен триоксид — Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) — Член 60, параграф 4 — Т.нар. „социално-икономическа“ процедура за разрешение — Анализ на риска за здравето на човека или за околната среда, произтичащ от употребата на веществото — Анализ на липсата на подходящи алтернативни вещества или технологии“
1.
Настоящото дело предоставя на Съда възможност да даде разяснения по анализа, който Европейската комисия трябва да направи в рамките на системата, установена с Регламента REACH (
2
), относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали, във връзка с условията, при които тази институция може да издаде разрешение за вещество, пораждащо сериозно безпокойство, каквото е в случая хромният триоксид.
2.
Настоящото дело е по жалба на Европейския парламент за отмяна на Решение за изпълнение C(2020) 8797 от 18 декември 2020 г. за издаване на частично разрешение за някои видове употреба на хромен триоксид в съответствие с Регламента [REACH] (Chemservice GmbH и др.), наричано по-нататък „обжалваното решение“.
3.
Настоящото дело е от съществено значение за определянето на точния обхват на анализа, който следва да се извърши, по-конкретно в рамките на т.нар. „социално-икономическа“ процедура за разрешаване на употребата на вещество, пораждащо сериозно безпокойство, предвидена в член 60, параграф 4 от Регламента REACH. Всъщност изтъкнатите от Парламента в жалбата му доводи изискват от Съда да прецени анализа, направен от Комисията в обжалваното решение, във връзка с двете изисквания, предвидени в тази разпоредба, за да може да бъде издадено разрешение за употреба на пораждащо сериозно безпокойство вещество в тази рамка, а именно, от една страна, социално-икономическите ползи да надхвърлят риска за здравето на човека или за околната среда, произтичащ от употребата на веществото, и от друга страна, да не съществуват подходящи алтернативни вещества или технологии.
I. Представяне на нормативния контекст
4.
Регламентът REACH представлява основен правен инструмент в уредбата на химикалите в Съюза. Съгласно член 1, параграф 1 от този регламент неговата цел е да гарантира високо ниво на защита на здравето на човека и околната среда, включително насърчаването на алтернативни методи за оценка на опасности от вещества, както и свободното движение на вещества на вътрешния пазар, подобрявайки същевременно конкурентоспособността и иновацията (
3
). Това високо ниво на защита е гарантирано чрез интегрирана система за контрол на химикалите, произведени, внесени или пуснати на пазара в Съюза, основаваща се на тяхната регистрация, оценка, разрешаване и евентуално ограничаване на употребата им (
4
).
5.
От член 1, параграф 3 от Регламента REACH следва, от една страна, че този регламент се основава на принципа, че производителите, вносителите и потребителите надолу по веригата са длъжни да произвеждат, пускат на пазара или употребяват вещества, които не оказват неблагоприятно въздействие върху здравето на човека или околната среда, и от друга страна, че разпоредбите на този регламент са основани на принципа на предпазливост.
6.
Както се уточнява, inter alia, в съображения 69 и 70 от Регламента REACH, той отделя специално внимание на веществата, пораждащи сериозно безпокойство. Всъщност за тези вещества се прилага разрешителният режим, предвиден в дял VII от Регламента REACH. От член 55 от посочения регламент е видно, че целта на този режим е да „гарантира безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар, като едновременно с това гарантира, че рискът от веществата, пораждащи сериозно безпокойство, е правилно контролиран и че тези вещества постепенно са заменени с подходящи алтернативни вещества или технологии, когато това е икономически и технически надеждно“.
7.
Следователно, както предвиждат членове 56 и 58 от Регламента REACH, веществата, пораждащи сериозно безпокойство, включени в приложение XIV към този регламент, не могат да се използват или пускат на пазара за употреба от производителите, вносителите или потребителите надолу по веригата след определена дата, освен ако употребата на това вещество е била разрешена или се прилага едно от другите условия, посочени в Регламента REACH (
5
).
8.
Производителите и вносителите могат да подават заявления за разрешение за пускане на пазара на дадено вещество, за да го използват сами или за да гарантират употребата му на своите потребители надолу по веригата (
6
). Въпреки че заявленията се подават до Европейската агенция по химикали (наричана по-нататък „ECHA“) (
7
) — създадена с този регламент, за да подпомага прилагането на неговите разпоредби — решението за издаване на разрешение се взема от Комисията (
8
). В решенията за издаване на разрешение се уточняват, наред с останалото, употребата(ите), които обхваща, периодът на преразглеждането му и условията, на които се подчинява (
9
).
9.
Член 60 от Регламента REACH установява две алтернативни процедури за издаването на разрешение от страна на Комисията за употребата на вещества, пораждащи сериозно безпокойство: от една страна, съгласно член 60, параграф 2 от Регламента REACH разрешение се издава, ако рискът за здравето на човека или за околната среда от употребата на веществото е адекватно контролиран (т.нар. „процедура за адекватен контрол“); от друга страна, член 60, параграф 4 от Регламента REACH предвижда т.нар. „социално-икономическа процедура“.
10.
В това отношение член 60, параграфи 4, 5 и 7 от посочения регламент гласят:
„[…]
4.   Ако не може да бъде издадено разрешение съгласно параграф 2 или за вещества, описани в параграф 3, разрешение може да бъде издадено само ако се докаже, че социално-икономическите ползи надхвърлят риска за здравето на човека или околната среда, произтичащ от употребата на веществото и ако няма подходящи алтернативни вещества или технологии. Това решение се взема след разглеждане на всеки от следните елементи и като се има[т] предвид становищ[ата] на Комитета за оценка на риска [наричан по-нататък „CVR“] и Комитета за социално-икономически анализ [наричан по-нататък „CASE“], упоменати в член 64, параграф 4, букви а) и б):
а)
рискът, предизвикан от употребите на веществото, включително целесъобразността и ефективността на предложените мерки за управление на риска;
б)
социално-икономическите ползи, произтичащи от неговата употреба и социално-икономическите усложнения от отказа за разрешаване, изложени от заявителя или други заинтересовани страни;
в)
анализа на алтернативите, представен от заявителя съгласно член 62, параграф 4, буква д) или плана за заместване, представен от заявителя съгласно член 62, параграф 4, буква е) и всяка информация от трета страна, предоставена съгласно член 64, параграф 2;
г)
наличната информация относно рисковете за здравето на човека или околната среда от всички алтернативни вещества или технологии.
5.   Когато оценява наличието на подходящи алтернативни вещества или технологии, Комисията взема предвид всички съответни аспекти, включително:
а)
дали замяната с алтернативи би довела до намаляване на цялостния риск за здравето на човека и околната среда, като се взема предвид целесъобразността и ефективността на мерките за управление на риска;
б)
техническата и икономическата приложимост на алтернативите за заявителя.
[…]
7.   Разрешение се издава само ако заявлението е изготвено в съответствие с изискванията на член 62“.
11.
Член 62 от Регламента REACH, озаглавен „Заявления за разрешения“, гласи в параграф 4, букви г) и д):
„Заявлението за разрешение включва следната информация:
[…]
г)
освен ако вече е подаден като част от регистрацията, доклад за безопасност на химичното вещество в съответствие с приложение I, включващ рисковете за здравето на човека и/или околната среда от употребата на веществото(ата), произтичащи от характерните свойства, определени в приложение XIV;
д)
анализ на алтернативите, разглеждащ техните рискове и техническата и икономическата възможност за заместване, включително, ако е уместно, информация относно съответната научноизследователска и развойна дейност на заявителя; […]“.
12.
Комисията приема решение по заявлението за разрешение, по реда на процедурата по член 64 от Регламента REACH. По-конкретно, по смисъла на член 64, параграф 2 от този регламент се предвижда провеждане на обществено обсъждане, за да могат трети страни да подадат информация за алтернативни вещества или технологии. Съгласно член 64, параграфи 3 и 4 от Регламента REACH, CVR и CASE — органи, действащи в рамките на ECHA и натоварени с изпълнението на различни задачи (
10
), трябва да дадат своето становище по основни аспекти на заявлението. В съответствие с член 64, параграф 8 от Регламента REACH Комисията подготвя проекторешение в рамките на три месеца след получаването на тези становища и взема крайното решение в съответствие с приложимата процедура на комитета (
11
).
II. Обстоятелства в основата на спора
13.
Хромният триоксид е вещество, пораждащо сериозно безпокойство, по смисъла на Регламента REACH. Той е изброен в приложение XIV към този регламент. За употребите на това вещество се изисква разрешение (
12
).
14.
През 2015 г. Lanxess Deutschland GmbH и други оператори (наричани по-нататък „заявителите“) подават заявление, с което искат да получат разрешение за шест категории употреби на хромен триоксид.
15.
Шестте категории употреби, за които е поискано разрешението, са следните: употреби на хромен триоксид във формулирането на смеси („употреба 1“); употреби при функционално хромиране („употреба 2“); употреби при функционално хромиране с декоративен характер („употреба 3“); употреби при повърхностна обработка за приложения в аеронавтиката и космическата промишленост (което не е свързано с функционално хромиране или с функционално хромиране с декоративен характер) („употреба 4“); употреби при повърхностна обработка (с изключение на пасивиране на бяло тенеке (калайдисана ламарина — ETP) за приложения в секторите на архитектурата, автомобилостроенето, металургията и апретирането на метали, както и общото промишлено инженерство (което не е свързано с функционално хромиране или с функционално хромиране с декоративен характер) („употреба 5“); и употреби при пасивиране на бяло тенеке (ETP) („употреба 6“).
16.
На 30 септември 2016 г. Комисията получава становищата по заявлението, приети от CVR и CASE.
17.
На 27 март 2019 г. Парламентът приема резолюция, противопоставяща се на първия проект на решение. По същество възраженията, повдигнати от Парламента, се основават на факта, че в предоставената от заявителите информация има сериозни празноти, поради което не може да се оцени правилно спазването на условията за издаване на разрешение, особено наличието или липсата на по-безопасни алтернативи. Според Парламента това се потвърждава в още по-голяма степен от факта, че описанието на предвидените употреби на разглежданото вещество е толкова общо, че предполага изключително широк обхват на прилагане на разрешението. В това отношение Парламентът счита също, че подходът на Комисията, състоящ се в запълване на празнотите в заявлението, като иска от заявителите да предоставят липсващите данни в доклада за проверка, не съответства на практиката на юрисдикциите на Съюза (
13
).
18.
Вследствие на тази резолюция Комисията изключва категорията на употреба 3 (функционално хромово покритие с декоративен характер) от обхвата на своя проект на решение. В останалата част обаче Комисията запазва първоначалния си подход, състоящ се в издаване на разрешението при определени условия и ограничения, и на 18 декември 2020 г. приема обжалваното решение.
III. Обжалваното решение
19.
В обжалваното решение Комисията отбелязва най-напред, че за хромен триоксид разрешение може да се издаде само по член 60, параграф 4 от Регламента REACH (
14
).
20.
В този контекст Комисията анализира, на първо място, в съображения 9—15, първото от двете изисквания, предвидени в тази разпоредба, а именно социално-икономическите ползи да надхвърлят риска за здравето на човека и за околната среда, произтичащ от употребата на веществото.
21.
В съображение 9 от обжалваното решение Комисията посочва, че „[в] становищата си относно употреби 1, 2, 4 и 5 CVR заключава, че мерките за управление на риска и работните условия, описани в заявлението, не са подходящи и ефективни за ограничаване на рисковете за работниците“.
22.
По-конкретно, в съображение 10 от това решение Комисията посочва, че що се отнася до „употреби 1, 2, 4 и 5, CVR заключава също така, че съществува значителна несигурност относно експозицията на работниците поради ограничената наличност на данни за измерената експозиция. Освен това CVR заключава, че обща липса на контекстуална информация е затруднила установяването на връзка между работните условия и мерките за управление на риска, описани в заявлението, и декларираните нива на експозиция за специфични задачи и обекти, възпрепятствайки по този начин CVR да извърши допълнителна оценка. Тази несигурност се отнася до надеждността и представителността на данните за експозицията и начина, по който те са свързани с въведените специфични мерки за управление на риска, в частност за употреба 4, при която освен потапянето във вана заявлението обхваща различни дейности, сред които пръскане, валцуване, четкане и операции по обработване, и заявителите не са били в състояние да оценят напълно комбинираната експозиция, свързана с всички тези задачи. Комисията обаче отбелязва, че тази несигурност не е попречила на CASE да анализира допълнително заявлението“.
23.
В съображение 11 от обжалваното решение Комисията отбелязва, че що се отнася до „употреби 1, 2, 4 и 5, CVR освен това заключава, че несигурност съществува и при оценката на експозицията на населението като цяло на веществото посредством околната среда на местно ниво, по-специално що се отнася до емисиите на хром (VI) чрез отпадъчните води. Това е особено важно по отношение на експозицията чрез поглъщане посредством питейната вода. Въпреки това CVR счита, че оценката на риска за населението като цяло посредством околната среда е достатъчна за допълнителен анализ от страна на CASE, като отбелязва, че подходът на заявителите се основава на хипотези, които биха могли да надценят риска за населението като цяло“.
24.
В съображение 12 от обжалваното решение Комисията приема, „че [в] становищата си относно употреби 1, 2, 4 и 5, поради несигурността в оценката на риска за работниците и населението като цяло посредством околната среда, CVR препоръчва да бъдат наложени допълнителни условия и ред за мониторинг. След като разглежда оценката на CVR, Комисията се съгласява с това заключение“.
25.
По-нататък, в съображение 15 от обжалваното решение Комисията отбелязва, че „[в] становищата си относно описаните в заявлението употреби на хромен триоксид 1, 2, 4, 5 и 6 CASE заключава, че цялостните социално-икономически ползи, произтичащи от всяка от тези употреби, надхвърлят риска за здравето на човека, произтичащ от тези употреби“.
26.
На второ място, в съображения 16—24 от обжалваното решение Комисията анализира второто от изискванията, предвидени в член 60, параграф 4 от Регламента REACH, за да може да издаде разрешението, а именно липсата на подходящи алтернативни вещества или технологии.
27.
Що се отнася до употреби 2, 4 и 5, в съображение 18 от това решение Комисията отбелязва, че „[в] становищата си относно употреби 2, 4 и 5 CASE заключава, че не съществуват подходящи алтернативни вещества или технологии. Поради твърде широкия обхват на заявените употреби обаче CASE не може да изключи възможна несигурност във връзка с техническата осъществимост на алтернативи за ограничен брой специфични случаи на използване, които са включени в описанието на тези употреби. Комисията се съгласява със заключението на CASE“.
28.
Вследствие на това в съображение 19 от обжалваното решение Комисията приема, че „[з]а да се гарантира, че разрешението обхваща само употребите, за които не са налични подходящи алтернативи, е необходимо да се конкретизира допълнително описанието на употреби 2, 4 и 5, като се приведе в съответствие със заключенията от анализа на алтернативите, както са представени в заявлението и оценени от CASE. Комисията счита, че заявителите са изпълнили задължението си за доказване, доказвайки липсата на подходящи алтернативи, що се отнася до употреби 2, 4 и 5, само във връзка с този ограничен обхват на употребите“.
29.
В съображение 20 от това решение Комисията добавя, че „[п]оради това описанието на употреби 2, 4 и 5 следва да се конкретизира допълнително, като се споменат употребите, при които една от […] основните функционални характеристики е необходима за предвидената употреба“, и изброява поредица от основни функционални характеристики за употреби 2, 4 и 5 (
15
).
30.
Въз основа на този анализ в съображение 22 от обжалваното решение Комисията прави извода, че след като е разгледала оценката на CASE и вземайки предвид гореизложените съображения, тя се съгласява със заключението, че не съществуват подходящи алтернативни вещества или технологии за употреби 2, 4 и 5.
31.
В съображение 26 от обжалваното решение Комисията потвърждава, че е „основала оценката си на всички налични към момента релевантни научни доказателства, както е оценено от CVR, и че е основала заключенията си на наличието на достатъчно доказателства, за да се направи този извод. Въпреки това Комисията счита, че допълнителни научни данни биха ѝ позволили в бъдеще да извърши оценката си на по-солидна или по-широка доказателствена основа и че поради това е целесъобразно да поиска представянето на допълнителна информация относно експозицията и емисиите“.
32.
По-нататък, в съображение 27 от обжалваното решение Комисията посочва, че освен това, за да се улесни прилагането на настоящото решение, що се отнася до употреби 2, 4 и 5, било необходимо да се изиска от потребителите надолу по веригата на притежателите на разрешението да включат в уведомлението, изпратено до ECHA съгласно член 66, параграф 1 от Регламента REACH (
16
), обяснение на основните функционални характеристики, изброени в обжалваното решение, които са необходими за тяхната употреба, включително обосновка защо те са необходими за тази употреба.
33.
Въз основа на тези съображения в член 1, параграф 1 от обжалваното решение Комисията предоставя на заявителите разрешение за употреба 6, за употреби 2, 4 и 5 — само ако една от посочените в тях основни функционални характеристики е необходима за употребата, както и за употреба 1, що се отнася до формулирането на смеси за употреби 2, 4, 5 и 6, както са разрешени.
34.
По-нататък, от член 1, параграфи 2—4 от същото решение е видно, че обратно, разрешение за хромен триоксид не се издава за употреби 2, 4 и 5, ако никоя от посочените в тях съществени функционални характеристики не е необходима за употребата.
35.
Според член 2, параграфи 2 и 3 от обжалваното решение:
„2.   Притежателите на разрешението разработват конкретни сценарии на експозиция за специфичните процеси, операции и задачи (включително за автоматични/ръчни системи и отворени/затворени системи и комбинации от тях) и описват за всеки от конкретните сценарии мерките за управление на риска и работните условия за контрол на експозицията на работниците на хром(VI) и неговите емисии в околната среда, представителни за всички обекти, в които се извършват разрешени употреби. Сценариите на експозиция съдържат информация за нивата на експозиция, произтичащи от прилагането на тези мерки за управление на риска и работни условия. Притежателите на разрешението избират мерките за управление на риска, описани в сценариите на експозиция, в съответствие с член 5 от Директива 2004/37/ЕО. Притежателите на разрешението документират и обосновават избора на мерките за управление на риска и при поискване предоставят съответните документи на компетентните органи на държавата членка, в която се извършва разрешена употреба.
3.   Притежателите на разрешението предоставят на потребителите надолу по веригата, за които се прилага настоящото решение […], конкретните сценарии на експозиция в актуализиран набор от данни за безопасност не по-късно от 18 март 2021 г. Притежателите на разрешението и потребителите надолу по веригата прилагат без неоправдано забавяне мерките за управление на риска и работните условия, включени в конкретните сценарии на експозиция“.
36.
Член 5 от обжалваното решение гласи, че що се отнася до разрешението за употреби 2, 4 и 5, потребителите надолу по веригата трябва да включат в уведомлението си до ECHA по член 66, параграф 1 от Регламента REACH обяснение на основните функционални характеристики на хромния триоксид, изброени в член 1, параграф 1, необходими за тяхната употреба, включително обосновка защо тези основни функционални характеристики са необходими за тази употреба.
IV. Искания на страните
37.
Парламентът иска от Съда да отмени член 1, параграфи 1 и 5 и членове 2, 3, 4, 5, 7, 9 и 10 от обжалваното решение в частта им, отнасяща се до разрешенията за употреби 2, 4 и 5 и за употреба 1, във връзка с формулирането на смеси за употреби 2, 4 и 5; при условията на евентуалност, да отмени изцяло обжалваното решение; да осъди Комисията и ECHA да заплатят съдебните разноски.
38.
Комисията иска от Съда — като главно искане — да отхвърли исканията на Парламента за частична отмяна на обжалваното решение; при условията на евентуалност, да отхвърли исканията на Парламента за цялостна отмяна на обжалваното решение; при отмяна на обжалваното решение да запази последиците на обжалваното решение; да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.
39.
ECHA, чието встъпване по настоящото дело е допуснато с определение на председателя на Съда от 17 септември 2021 г., представя писмено становище при встъпване в подкрепа на исканията на Комисията.
V. Разглеждане на жалбата
А.
Доводи на страните
40.
В подкрепа на жалбата си Парламентът изтъква едно-единствено основание, изведено от нарушение на член 60, параграфи 4 и 7 от Регламента REACH. Това единствено основание се подразделя на три части.
1. По първата част от единственото основание, свързана с липсата на окончателна оценка на рисковете за здравето на човека и за околната среда
41.
В първата част от единственото си основание Парламентът упреква Комисията, че е нарушила член 60, параграф 4 от Регламента REACH, като е разрешила употреби 2, 4 и 5 и употреба 1, що се отнася до формулирането на смеси за употреби 2, 4 и 5 на хромния триоксид, без да е стигнала до окончателна оценка на риска за здравето на човека и за околната среда, произтичащ от тези употреби. Тази липса неизбежно опорочавала оценката, целяща да се провери „[дали] социално-икономическите ползи надхвърлят риска за здравето на човека или околната среда, произтичащ от употребата на веществото“, предвидена в тази разпоредба.
42.
От съображения 10—12 от обжалваното решение следвало изрично, че що се отнася до употреби 1, 2, 4 и 5, съществува значителна несигурност относно оценката на риска за работниците и населението като цяло посредством околната среда и че поради тази несигурност CVR е препоръчал да се наложат допълнителни условия и ред за мониторинг. По-специално, от съображение 10 от обжалваното решение следва, че тази несигурност е особено сериозна по отношение на експозицията на работниците на въпросното вещество, което не позволява да се направи каквато и да било сериозна оценка на този риск. От становищата на този комитет било видно, че за всяка употреба, за която е поискано разрешението, информацията, предоставена от заявителите с цел за се позволи извършване на оценка на риска за здравето на човека и за околната среда, е толкова непълна и непредставителна, че комитетът е трябвало да направи извода, че е налице значителна несигурност във връзка с обхвата и нивото на този риск.
43.
Според Парламента данните относно експозицията, предоставени от заявителите в конкретния случай, не са представителни и не отговарят на член 62, параграф 4, буква г) и точка 5.2.4 от приложение I към Регламента REACH. Макар да е вярно, че CVR е констатирал, че използваният от заявителите метод може да обясни ниското ниво на представителност на данните (представляващи по-малко от 3 % от заинтересованите предприятия), комитетът все пак не е приел или обосновал същата изрично в своите становища.
44.
Парламентът добавя, че ако обхватът на заявлението не беше прекалено широк, щеше да е възможно да се предоставят измерени данни за експозицията (или най-малкото представителни данни от моделиране), както и подходящо описание на условията на експлоатация и на мерките за управление на риска за всички употреби, обхванати от заявлението, както изискват член 62, параграф 4, буква г) и точка 5.2.4 от приложение I към Регламента REACH. По-нататък, Парламентът приема, че Комисията е пропуснала да изложи в обжалваното решение мотивите, които са я довели до заключението, че въпреки липсата на представителност на данните и констатираната сериозна несигурност заявителите са изпълнили задълженията си във връзка с доказателствената тежест, която носят, като се е ограничила до това да посочи, че тази несигурност не е попречила на CASE да продължи анализа на заявлението.
45.
Именно за да се отстранят горепосочените непълноти, член 2, параграф 2 от обжалваното решение обвързва разрешението с условието в доклада за оценка да бъдат предоставени основни данни (като сценариите на експозиция и съответните мерки за управление на риска), които липсват в оценката на въпросния риск. Така от самото обжалвано решение следва, от една страна, че към момента на издаване на разрешението Комисията не е разполагала със значителен обем информация, която заявителите e трябвало да предоставят съгласно член 62, параграф 4, буква г) от Регламента REACH и с която тя е трябвало да разполага, за да извърши оценката си по член 60, параграф 4 от същия регламент, и от друга страна, че целта на условията, наложени в член 2, параграф 2 от обжалваното решение, е била да отстранят тези непълноти в заявлението за разрешение и в оценката, извършена въз основа на това заявление. По-нататък, Комисията била допуснала грешка при тълкуването на членове 56 и 66 от Регламента REACH, когато представяла тези разпоредби като позволяващи ключова за първоначалното разрешение информация да се предоставя единствено от потребители надолу по веригата след предоставянето на разрешението.
46.
При тези обстоятелства Комисията не би могла да установи надеждно и окончателно, че „социално-икономическите ползи надхвърлят риска за здравето на човека или [за] околната среда, произтичащ от употребата на веществото“, както изисква член 60, параграф 4. Разрешение обаче не може да бъде издадено, ако Комисията не се е уверила окончателно, че това условие е изпълнено и че непълнотите в заявление за разрешение не могат да се отстранят чрез налагането на условия в решението за издаване на разрешение.
47.
Комисията поддържа, че не е нарушила задължението си да направи окончателна оценка на риска за здравето на човека и за околната среда, както изисква член 60, параграф 4 от Регламента REACH.
48.
По дефиниция всяка научна оценка съдържа несигурност. Фактът, че съществува несигурност, по никакъв начин не опорочава научната оценка. Следователно Комисията не била длъжна да отстранява всяка несигурност, нито да настоява заявителят на разрешението да доказва отрицателен факт.
49.
Независимо от споменатата от Парламента несигурност, както е отбелязана в становището на CVR и призната в обжалваното решение, Комисията счита, че заявителите са изпълнили задълженията си във връзка с доказателствената тежест. Тя счита, че на тази основа е била в състояние да оцени, че социално-икономическите ползи надхвърлят риска за здравето на човека или за околната среда. Тази оценка не целяла адекватно управление на риска във всеки отделен случай на употреба на веществото, а би трябвало да позволи подходящо извършване на претегляне на рисковете и ползите.
50.
Информацията, предоставена в доклада за безопасност на химичното вещество, била достатъчна, за да извърши CVR подходяща оценка на риска и за да може CASE да стигне до заключение за оценката на рисковете/ползите, което в крайна сметка да позволи на Комисията да провери дали е изпълнено условието социално-икономическите ползи да надхвърлят риска от употребата на веществото за здравето на човека или за околната среда. Комисията не оспорва наличието на несигурност, но поддържа, че по оценка на научни експерти тази несигурност не била такава, че да попречи да се направи изводът, че първото условие е изпълнено.
51.
Що се отнася по-конкретно до несигурността, свързана с експозицията на работниците, Комисията обяснява, на първо място, причините, поради които въпреки ограниченото количество измерени данни за експозицията, съдържащи се в доклада за безопасност на химичното вещество, CVR счита, че предоставените данни са били достатъчни, за да се извърши оценката и да се позволи на CASE да продължи да извършва претегляне на ползите спрямо рисковете.
52.
Най-напред, що се отнася до употреба 1, за допълнителната оценка на CASE CVR бил предложил да се използва максималното ниво на обща експозиция, оценено от заявителите на 0,5 μg/m3. Що се отнася до употреби 2, 4 и 5, поради широкия кръг от потенциални потребители надолу по веригата, които можели да се възползват от заявлението и последващото разрешение (по отношение на употреба 2 заявителите съобщават за до 1590 обекта в различни държави членки на Съюза), CVR бил поискал разяснения от заявителите. След тези разяснения CVR бил признал, че ограниченият брой използвани данни се дължи и на използвания метод (фокусиран върху лични данни от мониторинг в противовес на използването на статични данни от мониторинг), в резултат на което са използвани само част от наличните групи данни.
53.
По-нататък, CVR бил установил, че множество данни относно експозицията — налични в скорошни и също независими изпитвания — предоставени от заявителите, придават достоверност на тяхната оценка на експозицията (за употреби 2, 4 и 5), или указал на CASE да възприеме подхода на най-неблагоприятния случай („worst case approach“ за употреба 1). Накрая, заявителите били предоставили моделиране на данни за всички употреби, за които CVR счита, че могат да потвърдят измерените данни.
54.
На второ място, не можело да се очаква от заявителите — а и не би било пропорционално — да предоставят данни за измерена експозиция за повече от 1500 обекта на потребители надолу по веригата, тъй като е възможно не всички тези потребители да са известни към момента на предоставяне на разрешението.
55.
На трето място, фактът, че релевантните стойности на експозиция от 2 μg/m3 (за категориите употреби 2, 4 и 5) и 0,5μg/m3 (за категорията употреба 1) представляват съответно една пета и една двадесета от задължителните стойности на Съюза за професионална експозиция за хромните съединения (VI), които понастоящем се прилагат по силата на действащaта правна уредба, доказвал, че обжалваното решение допринася за намаляване на експозицията, подобрявайки защитата на работниците, и следователно е в съответствие с целите.
56.
На четвърто място, CVR препоръчвал освен това допълнителни условия и ред за мониторинг, които били възпроизведени в обжалваното решение и чиято цел била да се намали допълнително експозицията на работното място.
57.
Що се отнася до твърденията, че заявителите не са изпълнили задължението си за доказване, Комисията отбелязва, че Регламентът REACH изобщо не предвижда доказателствен стандарт за заявителите, като например „отвъд всяко разумно съмнение“ или „липса на несигурност“. Напротив, достатъчни обективни доказателства би трябвало да позволят окончателна експертна оценка, която да е основана на достоверна и надеждна информация.
58.
Според Комисията Парламентът не считал, че научната оценка за това дали е изпълнено първото изискване по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, се извършва и от CASE. В становищата си CASE извършил оценка на рисковете/ползите, обяснявайки причините, поради които оценените от CVR данни били достатъчни, и предоставил заключение в това отношение. В частност, предвид установената от CVR несигурност и за да провери стабилността на оценката риск/ползa, CASE се бил основал на допълнителен консервативен сценарий („worst case scenario“), въз основа на който направил извода, че не е имал съмнения, които биха довели до промяна на валидността на извода на жалбоподателите, че глобалните предимства от продължаване на използването на хромен триоксид надхвърлят риска за здравето на човека. Комисията била разгледала подробно становищата на CVR и CASE и ги преценила като пълни, последователни и релевантни.
59.
Обратно на твърдяното от Парламента, изискванията във връзка с мониторинга, посочени в член 2, параграф 2 от обжалваното решение, нямали за цел да отстранят непълнотите в заявлението. Член 2, параграф 2 от обжалваното решение имал за цел да изисква представянето на допълнителна информация относно експозицията и емисиите, в съответствие с препоръките, формулирани в становищата на ECHA. Това, от една страна, позволявало да се осигури по-подробно представяне на въпросните процеси, на работните условия и на мерките за управление на риска за индивидуални задачи, изхождащи от притежателите на разрешение, в сътрудничество с техните потребители надолу по веригата. От друга страна, това изискване се вписвало в общата логика на Регламента REACH, който се основавал на принципа за непрекъснато усъвършенстване и бил конкретно насочен към подобряване на качеството на правната уредба в областта на химикалите с течение на времето благодарение на изготвянето и непрекъснатото усъвършенстване на данните за веществата за целите на Регламента.
60.
При встъпването си в подкрепа на Комисията ECHA изтъква, на първо място, че предоставените от заявителите данни са представителни за експозицията на работниците. Преди всичко, макар ECHA да признава, че CVR е счел, че не може да се направи изводът, че измерените данни за експозицията на работниците, предоставени от заявителите, са представителни за всички потребители надолу по веригата, тази агенция подчертава, че комитетът не е разчитал единствено на данните от измерванията, представени от заявителите. Той разгледал и данни, извлечени от доктрината и от публично достъпни изследвания, събрани както от докладчика, така и от заявителите, както и предоставените от последните моделирани данни за експозицията.
61.
В становищата си относно употреби 2, 4 и 5 CVR е посочил редица неясноти, произтичащи от предоставените данни. Въпреки това CVR е приел, че комбинираното ниво на експозиция от 2 μg Cr (VI)/m3, изчислено от заявителите като максимална комбинирана стойност на експозиция в продължение на най-много 8 часа, представлява разумна хипотеза като най-неблагоприятен сценарий. Това бил мотивът, поради който комитетът можел да завърши своята оценка на експозицията на работниците, свързана с категориите употреби 2, 4 и 5, въз основа на предоставените данни и да приеме, че нивото на експозиция от 2 μg Cr (VI)/m3, изчислено от заявителите, е подходяща отправна точка за социално-икономическия анализ, извършен от CASE.
62.
На второ място, ECHA поддържа, че доколкото се основава на оценката на CVR относно експозицията на населението като цяло, обжалваното решение се основава на данни, отразяващи в достатъчна степен експозицията, на която може да бъде подложено населението като цяло в резултат на продължаващата употреба на хромен триоксид.
63.
На трето място, ECHA поддържа, че въз основа на извършената от CVR и от CASE оценка Комисията действително е разполагала с достатъчно информация, за да реши дали предимствата от предоставянето на разрешението надхвърлят разходите, свързани с риска, произтичащ от разрешените употреби. По-точно, в оценката си CASE споделял становището на CVR, че изчисленията, основани на прогнозата за експонираните групи от населението и на продължителността на експозицията, предоставени от заявителите, могат да се използват за количествено определяне на статистическите прогнози за случаите на рак и по този начин — на разходите за продължаващата употреба на веществото. Поради съществуващите неясноти обаче CASE е решил при оценката на разходите за продължаване на употребата на веществото да избере най-неблагоприятния сценарий. При изчисляването на ефектите върху човешкото здраве в случая на работниците това би се разрешило с увеличаване на паричното изражение на ефектите върху здравето на работниците спрямо последствията за здравето на човека, изчислени от заявителите. Дори приемайки, че поемането на разходите, свързани с продължаването на употребата на веществото, се основава на толкова песимистичен подход, CASE във всички случаи бил потвърдил оценката на заявителите, че ползите от продължаването на употребата надхвърлят произтичащия от това риск за здравето на човека.
2. По втората част от единственото основание, свързана с неустановяването на липсата на подходящи алтернативни вещества или технологии за употреби 2, 4 и 5
64.
Във втората част от единственото си основание Парламентът поддържа, че обжалваното решение е прието в нарушение на член 60, параграф 4 от Регламента REACH, тъй като Комисията е пропуснала да установи, както изисква тази разпоредба, че не съществуват подходящи алтернативни вещества или технологии за употреби 2, 4 и 5, предмет на заявлението за разрешение. Парламентът оспорва в частност подхода на Комисията, която в обжалваното решение — в съображения 18, 19, 20 и член 1 — е включила позоваване на „основните функционални характеристики, необходими за предвидената употреба“, за да ограничи обхвата на разрешението при наличието на несигурност относно съществуването на подходящи алтернативи.
65.
Член 60, параграф 4 от Регламента REACH възлагал на заявителя на разрешението тежестта за доказване на съществуването на подходящи алтернативи. От това произтича, че заявителите са тези, които трябва да понесат риска от евентуалната невъзможност да се определи съществуването на такива алтернативи. Следователно оценката, чиято цел е да се определи наличието на алтернативи, следвало да позволи на Комисията да постигне окончателен резултат в това отношение, преди да може да приеме решение за разрешаване. Обратно, положение на несигурност относно наличието или липсата на подходящи алтернативи би попречило на Комисията да предостави разрешение. Възможността дадено разрешение да бъде обвързано с определени условия, не позволявала на Комисията да отстрани непълнотите в анализа на алтернативите, представен от заявителите, или липсите или празнотите в своята оценка.
66.
В настоящия случай, макар в съображение 19 от обжалваното решение Комисията да посочва, че заявителите са понесли тежестта на доказване, установявайки липсата на подходящи алтернативни решения за категориите на употреби 2, 4 и 5, самата тя счита, че това е така само „по отношение на ограничения обхват на тези употреби“, т.е. в рамките на ограничения обхват на тези употреби, определен от самата Комисия. Поради това в обжалваното решение се поставяли условия за разрешаването, с цел да се отстранят недостатъците на заявлението при анализа на алтернативните решения, представени от заявителите (а именно представянето на твърде общи и ограничени данни в светлината на много широки описания на употребите).
67.
Освен това позоваването на „основните функционални характеристики, необходими за предвидената употреба“, не било окончателно предвид липсата на подходящи алтернативи, която трябва да бъде определена преди предоставянето на разрешението. С други думи, разрешавайки хромния триоксид за определена употреба, когато за тази употреба е необходима някоя от изброените в обжалваното решение „основни функционални характеристики“, Комисията не е определила дали някоя от тях действително е необходима за въпросната употреба, т.е. дали е било невъзможно тя да се осъществи чрез алтернативна технология или вещество, или във всеки случай, без веществото, за което е поискано разрешението.
68.
Недостатъчният анализ относно наличието на подходящи алтернативи се потвърждавал от съображение 27 и от член 5 от обжалваното решение. Задължението за информиране в тежест на потребителите надолу по веригата показвало, че и в рамките на техния обхват — за който се твърди, че е ограничен — определен от Комисията чрез понятието „основни функционални характеристики“, е продължавало да има неясноти, що се отнася до несъществуването на подходящи алтернативи на употреби 2, 4 и 5. Член 1, параграф 1 във връзка с член 5 от обжалваното решение оставя на потребителите надолу по веригата задачата да обяснят основните функционални характеристики, изброени в решението, и да обосноват, че една от тях е действително необходима за предвидените употреби. С други думи, потребителите надолу по веригата трябва да докажат, когато употребяват хромен триоксид, че тази употреба изисква една от основните функционални характеристики, за които не съществува алтернатива според решението за разрешаване. Това доказвало, че анализът, извършен нагоре по веригата в обжалваното решение относно липсата на алтернативни решения за употребите от категории 2, 4 и 5, всъщност не бил решаващ и че тежестта на доказване, че хромният триоксид действително е „необходим“ за тези употреби, т.е. че няма никаква подходяща алтернатива, е оставена на потребителите надолу по веригата. Допълнителната информация, поискана с обжалваното решение от потребителите надолу по веригата, трябвало да позволи да се прецени дали условието за липса на алтернативи на предвидените употреби е изпълнено, но ex post, едва след като тези употреби са били разрешени от Комисията.
69.
По-нататък, включването на споменаване на „основна функционална характеристика“ не представлявало истинско ограничение на обхвата на издаденото разрешение. Всъщност, тъй като в обжалваното решение Комисията не била доказала кога и при какви обстоятелства тези „основни функционални характеристики“ са необходими за въпросните употреби, това споменаване е просто тавтология, тъй като то само припомня общите изисквания по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, а именно че веществото може да бъде разрешено само ако е необходимо за предвидената употреба. Това се потвърждавало в още по-голяма степен от факта, че изброените в обжалваното решение „основни функционални характеристики“ всъщност са всички функционални характеристики на хромния триоксид за употребите от категории 2, 4 и 5, които били идентифицирани от CASE в неговите становища. Никъде в обжалваното решение не се уточнява при какви обстоятелства са необходими тези функционални характеристики, т.е. че не са налице подходящи алтернативи, в резултат на което употребата им в случай на специфично използване е допустима. Тази оценка била оставена изцяло на потребителите надолу по веригата.
70.
От всичко гореизложено следвало, че Комисията не е изпълнила задължението си да установи, че не съществуват подходящи алтернативи, преди да издаде разрешението, както изисква член 60, параграф 4 от Регламента REACH, поради което обжалваното решение е прието в нарушение на тази разпоредба.
71.
Парламентът добавя, че според публично достъпни източници още към момента на подаване на заявлението за разрешение алтернативни вещества или технологии за различни индивидуални приложения, включени в употреби 2, 4 и 5, на практика присъстват на пазара. В съответствие със задължението за извършване на проверка, включително служебно, на условията, предвидени в член 60, параграф 4 от Регламента REACH, Комисията е трябвало, преди да предостави разрешението, да разгледа тези възможности и да установи дали те са били „подходящи“ или не. В обжалваното решение обаче не се споменава такава проверка.
72.
Комисията счита, че не е нарушила задължението си да се увери, че не съществуват подходящи алтернативи за разрешените употреби, както изисква член 60, параграф 4 от Регламента REACH.
73.
Комисията припомня, че по смисъла на член 62, параграф 3 от Регламента REACH заявленията могат да се подават за „една или повече употреби“. Дял VII от Регламента REACH не съдържал нито една разпоредба, установяваща правила относно начина, по който употребата трябва да бъде описана в заявлението за разрешение, нито относно изискваното ниво на подробност. Заявителите трябвало да определят употребата(ите), за която(ито) искат разрешението. Възможността за операторите нагоре по веригата (обикновено производители или вносители на вещества) да подават заявление за цялата верига на доставки (т.нар. „upstream applications“), би позволила да се рационализира системата за разрешаване.
74.
Комисията счита, че в този контекст възниква следният ключов въпрос: достатъчно ли е заявителят да докаже, че нито едно алтернативно вещество или технология не са подходящи да удовлетворят изискванията на всички потребители надолу по веригата, или Комисията трябва да провери дали нито едно алтернативно вещество или технология не са подходящи да удовлетворят всеки конкретен потребител в различни сектори, предвид техните специфики? След като е приложила първия подход в първоначално приетите решения за разрешаване, понастоящем Комисията възприема междинен подход.
75.
В случая Комисията е приела, основавайки се на цялата налична информация, че са налице надеждни доказателства, които установяват общо и хоризонтално, че не съществуват подходящи алтернативни решения за употреби 2, 4 и 5, както са определени в заявлението за разрешение, по отношение на всички идентифицирани сектори. Същевременно Комисията е счела и че заявителите не са доказали, че не съществуват подходящи алтернативи за всяка възможна употреба надолу по веригата, която евентуално би могла да съществува в тези различни сектори. По-конкретно, ECHA и Комисията били проверили дали веществото притежава определени функции и специфични технически характеристики, които действително не могат да бъдат упражнявани от никоя алтернатива в рамките на употреби 2, 4 и 5. ECHA и Комисията обаче не били в състояние да се уверят изцяло и надеждно, че всеки потребител надолу по веригата и всяко реално използване надолу по веригата, което би попаднало в обхвата на разрешението, технически се нуждаят от тези функционални и технически характеристики. Комисията била оценила и установила, че посочените технически характеристики са съществени за изискванията към продуктите, безопасността и нормативното съответствие на оборудването, както и че приемането на значително по-ниско качество не било технически осъществимо в контекста на употреби 2, 4 и 5, като се вземат изцяло предвид различните сектори или видове употреби надолу по веригата. Комисията била взела предвид и факта, че в сложни вериги на доставки и производствени процеси е съществено веществото да отговаря на всички изисквания, тъй като различните етапи на производство са взаимносвързани и не могат да бъдат разделени на отделни сегменти.
76.
Следователно Комисията е оценила цялостно потенциалните алтернативи на употребата на веществото и е направила детайлна проверка на целия обхват на приложение на употреби 2, 4 и 5, включително различните сектори и видове използване надолу по веригата, включени в употребите, за които е поискано разрешението. Комисията била приела решение, в което за всяка специфична употреба се изброяват основните функционални характеристики на веществото, които никоя изпълнима алтернатива не би могла да предложи, които тя счита за необходими за тази употреба и би разрешила само употребите, за които тези основни функционални характеристики са необходими.
77.
Следователно обжалваното решение представлява само частично разрешение (и в същото време частично отхвърляне) на заявлението за разрешение, както ясно следва от член 1, параграфи 2—4 от това решение. Всички потребители надолу по веригата, които претендират да използват разрешеното вещество, следва да декларират пред ECHA употребите, които осъществяват въз основа на това разрешение, и да посочат основната(ите) функция(и) на веществото, която(ито) е (са) технически необходима(и) за техните дейности, като обяснят защо. Компетентните органи на държавите членки, които имат достъп до регистъра на потребителите надолу по веригата на ECHA, били длъжни по силата на Регламента REACH да гарантират, че последният се прилага и изпълнява по подходящ начин. Обратно, Комисията не била извършила отделна оценка на алтернативите за всеки потребител надолу по веригата или за всеки продукт (което би изисквало хиляди или дори милиони отделни оценки в зависимост от степента на конкретност), което Регламентът REACH изобщо не изисквал. Ролята на компетентните органи, в съответствие с разпоредбите на самия Регламент REACH, била да проверяват дали потребителите надолу по веригата действително употребяват веществото, попадащо в обхвата на разрешението, и дали не осъществяват някаква друга неразрешена употреба. В уведомлението до ECHA нямало съображение или анализ относно наличието на алтернативи.
78.
Обратно на поддържаното от Парламента, условието, съдържащо се в член 5 от обжалваното решение, изобщо не изисквало от потребителите надолу по веригата да предоставят данни за това доколко подходящи са алтернативите. От тях по-скоро се изисквало да покажат на компетентните органи, че тези основни функционални характеристики на хромния триоксид действително са необходими за използването им. Потребителите надолу по веригата следвало да уведомяват за специфичното му използване и да декларират пред ECHA кой промишлен, химически или друг процес използват в дейността си, която изисква (нормативно или технически) изброената основна функционална характеристика. По-нататък, Комисията поддържа, че Парламентът не може да черпи доводи от горепосоченото решение Комисия/Швеция. Това решение не пречи на Комисията да ограничи обхвата на приложение на разрешенията си чрез обективни критерии.
79.
Комисията поддържа още, че ако Съдът трябва да изиска оценка на употребите надолу по веригата, попадащи в обхвата на заявление за разрешение, която да е по-подробна и специфична, отколкото извършваната понастоящем, целият процес на разрешаване би бил много по-сложен, отколкото е сега. Това би противоречало, от една страна, на целта на Регламента REACH да се насърчава конкурентоспособността на промишлеността на Съюза, като се отчита по-конкретно потенциалното въздействие върху малките и средните предприятия. От друга страна, една по-взискателна концепция за оценката на подходящите алтернативи би надхвърлила административния капацитет на ECHA, който изрично е взет предвид в Регламента REACH (
17
) и би наложил да се ограничи броят на веществата, подлежащи на разрешаване. Увеличаването на броя на оценките на алтернативите би довело до блокиране на установяването на нови вещества, пораждащи сериозно безпокойство. В съответствие с принципа на постепенност дискреционната оценка на Комисията трябвало да става все по-взискателна с течение на времето. Приложеният от Комисията и ECHA подход при оценяването на заявленията за разрешение бил резултат от дългогодишен опит и се основавал на твърде деликатен баланс между научните и социално-икономическите съображения, както и на множеството цели, преследвани с Регламента REACH.
80.
Накрая, позоваването от Парламента на публично достъпни източници, в които се споменават алтернативи на хромния триоксид, се отнасяло до изследване, извършено от Германския федерален институт за безопасност и здраве на работното място, публикувано през 2020 г., т.е. 5 години след подаването на заявлението за разрешение. Комисията оспорва начина, по който Парламентът тълкува това изследване.
81.
При встъпването си в подкрепа на Комисията ECHA изтъква, на първо място, че в становището си CASE е приел, че заявителите са извършили задълбочена оценка на алтернативите, по-специално що се отнася до аспекта техническа осъществимост. Вярно е, че CASE е приел, че подходът на заявителите, що се отнася до употреби 2, 4 и 5, не е напълно задоволителен. Този комитет обаче одобрил заключението на заявителите по отношение на трите случая на използване, че като цяло, изглежда, не съществуват алтернативни и технически осъществими решения преди датата на изтичане на срока.
82.
На второ място, ECHA счита, че заявителите са доказали в достатъчна степен, че не съществуват подходящи алтернативи за употребите, както са очертани чрез препратка към основните функционални характеристики. С цел да се намали несигурността, що се отнася до случаите, в които вече може да съществуват алтернативи, Комисията била ограничила разрешението до употребите, изискващи технически функции, които не могат да бъдат заменени със съществуващите алтернативи. Тези основни функционални характеристики представлявали обективни критерии. Следователно потребителят надолу по веригата трябвало единствено да предостави на контролните органи информация, доказваща, че поради обективни технически изисквания или нормативни стандарти основната функционална характеристика е необходима. Не била необходима никаква субективна оценка за съществуването или липсата на алтернатива от страна на потребителя надолу по веригата или от страна на правоприлагащите органи.
83.
Тези основни функционални характеристики били определени от заявителите при дефинирането на използването в заявлението им за разрешение и при анализа на наличните алтернативи. Освен това тези заявители били доказали, че не съществуват алтернативни решения за заявените употреби, когато тези основни функционални характеристики са необходими.
3. По третата част от единственото основание, свързана с неправилното предоставяне на разрешението въпреки пропуските в заявлението за разрешение
84.
В третата част от своето единствено основание Парламентът поддържа, че обжалваното решение е прието в нарушение и на член 60, параграф 7 от Регламента REACH, който гласи, че разрешение се издава само ако заявлението е подадено в съответствие с изискванията на член 62, параграф 4 от Регламента REACH. В настоящия случай, предвид многото празноти в информацията и неточностите, съдържащи се в заявлението за разрешение, разрешението било издадено в нарушение на тази разпоредба.
85.
От една страна, от съображенията, изложени във втората част от единственото основание на жалбата, следвало, че първоначалното заявление за разрешение не описвало достатъчно точно предвидените употреби и следователно не включвало цялата релевантна информация за целите на анализа на алтернативите, както и че това заявление не било в съответствие с разпоредбата на член 62, параграф 4, буква д) от Регламента REACH. От друга страна, от съображенията, изложени в първата част от единственото основание, следвало, че първоначалното заявление за разрешение не съдържало цялата релевантна информация, необходима за оценка на риска за здравето на човека и за околната среда, произтичащ от употребата на въпросното вещество, и че следователно то не било в съответствие с разпоредбите на буква г) от същия член.
86.
Обратно, Комисията поддържа, че подаденото от жалбоподателите заявление за разрешение е в съответствие с член 60, параграф 7 от Регламента REACH — обстоятелство, което се потвърждавало от факта, че самите CVR и CASE са преценили, че въпреки някои празноти заявлението отговаря на критериите, посочени в този член.
Б.
Правен анализ
1. Предварителни бележки
87.
С жалбата си Парламентът иска частична отмяна на обжалваното решение в частта относно разрешенията за употреби 2, 4 и 5 и за употреба 1, доколкото се отнася до формулирането на смеси за употреби 2, 4 и 5 на хромен триоксид. При условията на евентуалност, ако Съдът приеме, че разрешението за употреба 6, предоставено с това решение, е неразривно свързано с разрешенията за други употреби, Парламентът иска отмяна на обжалваното решение в неговата цялост.
88.
В това отношение следва да се отбележи още в самото начало, че според постоянната съдебна практика частичната отмяна на акт на Съюза е възможна само ако елементите, чиято отмяна се иска, могат да бъдат отделени от останалата част на акта. По този повод Съдът нееднократно е постановявал, че условието за отделимост не е изпълнено, когато частичната отмяна на даден акт би довела до изменение на неговата същност (
18
).
89.
В настоящия случай обжалваното решение, изглежда, е структурирано като съвкупност от индивидуални разрешения за специфични употреби. От това следва, че с изключение на употреба 1, разрешението за която, изглежда, е свързано с други употреби (
19
), евентуалната отмяна на разрешението за специфична употреба няма да засегне разрешението, дадено за друга употреба, и поради това няма да измени същността на самия акт.
90.
От това според мен следва, че жалбата на Парламента трябва да се счита за допустима, доколкото с нея се иска частичната отмяна на обжалваното решение само за употреби 2, 4 и 5 и за употреба 1, що се отнася до формулирането на смеси за употреби 2, 4 и 5 на хромен триоксид.
91.
При това положение, преди да анализирам подробно доводите, изтъкнати от Парламента в трите части, на които се подразделя единственото му основание, считам за уместно да припомня някои принципи, изразени в съдебната практика, относно анализа, който трябва да се направи в рамките на т.нар. „социално-икономическа“ процедура за разрешаване по член 60, параграф 4 от Регламента REACH. Тези принципи на съдебната практика са важни индикации, в светлината на които ще анализирам след това горепосочените доводи, изтъкнати в жалбата.
2. Принципи на съдебната практика относно анализа на изискванията, предвидени в член 60, параграф 4 от Регламента REACH
92.
Преди всичко следва да се отбележи, че юрисдикциите на Съюза са имали повод да уточнят, че от член 60, параграф 4 от Регламента REACH във връзка със съображение 69 от него (
20
) следва, че в рамките на т.нар. „социално-икономическа“ процедура за разрешаване заявителят на разрешението трябва да докаже, че са изпълнени двете условия, предвидени в тази разпоредба за издаването на разрешението (
21
).
93.
Това възлагане на тежестта за доказване на заявителя предполага той да поеме риска от евентуалната невъзможност да се определи дали трябва да се направи изводът, че е изпълнено едното или и двете условия, предвидени в член 60, параграф 4 от Регламента REACH (
22
).
94.
В този контекст член 62, параграф 4 от Регламента REACH уточнява информацията, която заявителят трябва да представи в момента на подаване на заявлението за разрешение. По-конкретно, въз основа на тази разпоредба заявленията за разрешение се придружават в частност от доклад за безопасност на химичното вещество (
23
). Този доклад трябва да e изготвен в съответствие с приложение I към същия регламент и да включва рисковете за здравето на човека и/или за околната среда от употребата на въпросното вещество, произтичащи от характерните свойства, определени в приложение XIV.
95.
По-специално, от точка 5.2.4 на посоченото приложение I следва, че определянето на нивата на експозиция за всички групи хора (работници, потребители и хора, изложени непряко на въздействието на веществото посредством околната среда), извършено в доклада за безопасност на химичното вещество, трябва да отчита редица елементи, посочени в тази точка, първият от които се отнася до „адекватно измерени, представителни данни за експозицията“.
96.
По-нататък, от съдебната практика следва и че при проверката на условията, предвидени в член 60, параграфи 4 и 5 от Регламента REACH, Комисията трябва да установи дали всички релевантни факти и свързаните с тях технически и икономически оценки позволяват да се заключи, че предвидените в тази разпоредба условия действително са изпълнени (
24
). В този контекст Комисията е длъжна служебно да провери релевантната информация, тъй като ролята ѝ не е на арбитър, чиито правомощия се свеждат до произнасяне единствено с оглед на сведенията и доказателствата, предоставени от участниците в процедурата за разрешаване. В съответствие със задължението за извършване на служебна проверка на условията по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, с цел добро административно управление и предвид своето задължение за полагане на грижа, Комисията трябва да използва способите, с които разполага, за установяване на релевантните факти и обстоятелства (
25
).
97.
В това отношение от съдебната практика следва, че становищата на CVR и CASE имат стойността на научни становища и че Комисията не е обвързана от тези становища. Няма пречка обаче Комисията да възприеме като свои частично или изцяло преценките, изразени в становище на един от комитетите на ECHA, при това без да трябва всеки път да ги възпроизвежда или заменя със собствените си мотиви (
26
).
98.
В този контекст обаче Комисията не може да приеме решение за разрешаване въз основа на обикновени предположения, които нито се потвърждават, нито се опровергават от информацията, с която тя разполага (
27
).
99.
За сметка на това, за да може да стигне до окончателно заключение относно изпълнението на двете изисквания по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, Комисията трябва преди това да е проверила достатъчна по количество съществена и надеждна информация, която да ѝ позволи да заключи или че изискването не е изпълнено, или че, макар да остава определена несигурност, към датата на приемане на решението тази несигурност може да се счита за незначителна (
28
).
100.
Ако след извършване на проверката относно предвидените в член 60, параграф 4 от Регламента REACH условия за издаване на разрешението, около научната оценка продължава да има несигурност, която не е било възможно да се разсее нито посредством данните, предоставени от заявителя на разрешението по искане на Комисията или на някой от комитетите на ECHA, нито посредством данните, събрани от Комисията или посочените комитети, или пък от трети лица, или от държави членки, трябва да се направи изводът, че по принцип въпросното условие не е изпълнено и че Комисията съответно няма право да предостави разрешение, макар и под условие (
29
).
101.
Що се отнася до условията, с които Комисията може да обвърже издаването на разрешение, от съдебната практика следва, че по принцип, независимо от съдържанието си, условията, наложени по силата на член 60, параграф 8 и параграф 9, букви г) и д) от Регламента REACH, не могат да се опитват да отстраняват евентуалните непълноти в заявление за разрешение или в представените от заявител на разрешение анализ на алтернативите или пък евентуалните непълноти в извършената от Комисията проверка на условията по член 60, параграф 4 от Регламента REACH (
30
).
102.
С други думи, възможността в разрешение да се включат определени условия, не може да се тълкува в смисъл, че на Комисията е позволено да остави открит въпроса за установяването на това дали условията по член 60 от Регламента REACH са изпълнени, и да реагира на тази ситуация, като включи в разрешението условия, целящи отстраняване на евентуалните липси или празноти в оценката, която тя трябва да извърши съгласно последната разпоредба (
31
).
103.
Действително, при разглеждането на условията, предвидени в член 60 от Регламента REACH, Комисията трябва да установи дали всички релевантни факти и свързаните с тях технически и икономически съображения позволяват да се направи извод, че предвидените в тази разпоредба условия действително са изпълнени. Ако това не е така, Комисията няма право да издаде разрешение, било то и условно (
32
).
104.
Развитите от страните доводи следва да се анализират в светлината на принципите на съдебната практика, посочени в предходните точки.
3. По първата част от единственото основание, свързана с липсата на окончателна оценка на рисковете за здравето на човека и за околната среда
105.
В първата част от единственото си основание Парламентът по същество поддържа, че съдържащата се в обжалваното решение оценка на изпълнението на първото условие, предвидено в член 60, параграф 4 от Регламента REACH, — а именно „[…] социално-икономическите ползи [да] надвишават риска за здравето на човека или околната среда, произтичащ от употребата на веществото“ — по необходимост е опорочена поради наличието на значителна несигурност относно оценката на рисковете за работниците и населението като цяло посредством околната среда, които са изрично признати в самото обжалвано решение и които произтичат от недостатъчно представителния и непълен характер на информацията, предоставена във връзка с това от заявителите в тяхното заявление за разрешение. Следователно Комисията е пропуснала да направи окончателна оценка на риска за здравето на човека и за околната среда, свързан с хромния триоксид, неправилно е приела, че заявителите са изпълнили задължението си във връзка с доказателствената тежест, и се е опитала да поправи тези липси в заявлението за разрешение и в оценката, извършена въз основа на това заявление, посредством наложените условия.
106.
За да се отговори на тези твърдения за нарушения, обжалваното решение трябва да се анализира подробно в светлината на съответните становища на консултативните комитети на ECHA.
а) Анализ на обжалваното решение
107.
Първо, що се отнася до оценката на риска от употребите на хромен триоксид за работниците, от прочита на съображение 10 от обжалваното решение става ясно, че самата Комисия изрично е отбелязала, че що се отнася до употреби 1, 2, 4 и 5, CVR е заключил в становището си, че е налице „значителна несигурност“ относно експозицията на работниците поради ограничената наличност на данни за измерената експозиция, т.е. на базата на действителни данни, предоставени от заявителите.
108.
В гореспоменатото съображение 10 Комисията изрично е отбелязала също, че CVR е заключил и че „обща липса на контекстуална информация“ е затруднила установяването на връзка между работните условия и мерките за управление на риска, описани в заявлението, и декларираните нива на експозиция за конкретни задачи и обекти, което е попречило на CVR да направи допълнителна оценка.
109.
Отново в съображение 10 Комисията отбелязва също, че тази несигурност се отнася до „надеждността и представителността на данните за експозицията и до начина, по който те се отнасят до конкретните мерки за управление на риска“, по-специално за употреба 4, при която освен потапянето във вана заявлението обхваща различни дейности, сред които пръскане, валцуване, четкане и операции по обработване, и заявителите не са били в състояние да оценят напълно комбинираната експозиция, свързана с всички тези задачи.
110.
Анализът на становищата на CVR относно употреби 1, 2, 4 и 5 позволява да се разберат по-подробно мотивите, съдържащи се в съображение 10 от обжалваното решение.
111.
Така, що се отнася до употреба 1, от съответното становище на CVR е видно, че този комитет е приключил анализа на експозицията, като е приел, че съществува „значителна несигурност в оценката на експозицията на работниците, обхващаща около 30 обекта, поради ограничените (8 измервания) и променливи данни за експозицията и преобладаващата липса на контекстуална информация“. CVR отбелязва също, че тази несигурност „е можело да бъде намалена чрез моделирани данни, които обаче не са били предоставени от заявителите, въпреки че са били поискани от CVR“ (
33
).
112.
В същото становище CVR отбелязва също, че заявителите не са доказали връзка между, от една страна, работните условия и мерките за управление на риска, и от друга страна, декларираните от заявителите нива на експозиция поради липсата на контекстуална информация за измерванията, което е попречило на CVR да извърши допълнителна оценка (
34
). Това се е отразило и на анализа за целесъобразността и ефективността на работните условия и на мерките за управление на риска, описани в заявлението за разрешение, което води CVR до извода, че е налице „значителна несигурност“ относно описанието на тези условия и мерки и способността им да ограничат адекватно риска за работниците (
35
).
113.
Що се отнася до употреби 2, 4 и 5, от съответните становища на CVR става ясно, че този комитет е отбелязал несъответствието за всяка от заявените употреби между, от една страна, общия брой потенциални обекти, които според заявителите могат да бъдат включени в заявлението за разрешение (т.е. до 1590 обекта), и броя на членовете на консорциума от предприятия, поискали разрешение (Chromium Trioxide REACH Authorization Consortium), който възлиза на повече от 150 предприятия, и от друга страна, предоставените измерени данни за експозицията (от 6 до 23 обекта за употреби от 1 до 5) (
36
).
114.
От това съображение, съдържащо се в гореспоменатите становища на CVR, става ясно, че данните, предоставени от заявителите във връзка с измерването на експозицията на работниците в заявлението за разрешение, са се отнасяли до брой обекти между 0,3 % и 1,44 % от обектите, в които се извършват употребите на хромен триоксид, за които се иска разрешение.
115.
По-конкретно, що се отнася до употреба 2, от съответното становище на CVR става ясно, че броят на потенциалните работни места в ЕС, където се извършва функционално хромиране, е оценен от заявителите на 1590, но че те са основали оценката си за експозицията на данни, измерени от 23 дружества в седем различни държави, което представлява по-малко от 2 % от дружествата, извършващи тази употреба (
37
).
116.
Що се отнася до употреби 4 и 5, от съответните становища на CVR е видно, че броят на потенциалните обекти в ЕС, в които се осъществяват тези употреби, е оценен от заявителите съответно на 374 и 515, но че заявителите са основали оценката си за експозицията във връзка с дейностите по повърхностна обработка на данни, измерени от 11 предприятия (които представлявали почти 3 % от дружествата, за които заявителите считат, че са натоварени да осъществяват тези употреби), и на данни от изследвания, проведени предимно в държави от Западна Европа (
38
).
117.
И за трите гореспоменати употреби в становищата си CVR приема, че макар като цяло данните, произтичащи от по-новите изследвания (а в случая на употреба 2 — моделираните данни, предоставени от заявителите), да могат да се считат за подкрепящи тяхната оценка на максимална стойност на индивидуална експозиция 2 μg Cr(VI)/m3, както наличните данни от тези изследвания, така и данните, представени от заявителите, показвали вариация в нивата на експозиция, която включвала и нива на експозиция над предложената граница 2 μg Cr(VI)/m3. Тази констатация води CVR до заключението, че има ясни доказателства за експозиции, по-големи от предложената граница (
39
).
118.
Що се отнася до употреби 4 и 5, CVR заключава по-нататък, че за някои включени в употребите дейности (
40
) са предоставени само данните за моделиране и че заявителите не са били в състояние да оценят напълно комбинираната експозиция, свързана с всички тези дейности, и че CVR счита, че за надеждна оценка на експозицията на работниците са необходими измерени, т.е. реални, данни (
41
).
119.
И за четирите гореспоменати употреби (употреби 1, 2, 4 и 5) CVR заключава освен това, че най-голямата несигурност произтича от липсата на ясна връзка между работните условия, мерките за управление на риска и стойностите на експозиция, докладвани за конкретни задачи и обекти, и изрично счита тази липса за съществена слабост на заявлението (
42
).
120.
Второ, що се отнася до оценката на рисковете, произтичащи от непряката експозиция на хората на въздействието на хромния триоксид посредством изпускането му в околната среда, от съображение 11 от обжалваното решение е видно, че следвайки заключенията на CVR, Комисията приема, че съществува несигурност и при оценката на експозицията на населението като цяло на веществото посредством околната среда на местно равнище, по-специално що се отнася до емисията на хром (VI) чрез отпадъчните води, и че това било особено релевантно, що се отнася до експозицията чрез поглъщане посредством питейната вода.
121.
И за четирите разглеждани употреби (т.е. употреби 1, 2, 4 и 5) от съответните становища произтича, че CVR е направил извода, че заявителите не са предоставили оценка относно изпускането в отпадъчни води, което е добавило несигурност към анализа на CVR. В посочените становище CVR изрично приема, че този въпрос е трябвало да бъде разгледан по-пълно в анализа на заявителите и че следователно остава несигурност във връзка с твърдението им, че това изпускане е незначително. От тези становища става ясно по-нататък, че CVR е приел, че представителността на предоставените данни относно експозицията на населението като цяло чрез вдишване е несигурна — макар комитетът да счита, че подходът, следван от заявителите, „вероятно“ надценява експозицията на „по-голямата част“ от населението — тъй като данните, предоставени във връзка с това от заявителите, представляват приблизително 1 % от предприятията, извършващи употреба 2, и по-малко от 2 % за употреби 4 и 5 (
43
).
б) Оценка
122.
От анализа на обжалваното решение и на становищата на CVR, извършен в предходните точки, е видно най-напред, както впрочем самата Комисия признава в писмените си становища, че вследствие на анализа на цялата налична релевантна информация са останали редица неясноти, които самата Комисия квалифицира в обжалваното решение като „значителни“ по отношение на експозицията, по-конкретно на работниците, на хромен триоксид в рамките на употребите, за които е поискано разрешението.
123.
В това отношение Комисията изтъква, че по дефиниция всяка научна оценка съдържа несигурност и че това само по себе си не опорочава дадена научна оценка. Както обаче е видно от съдебната практика, припомнена в точка 99 по-горе, Съдът недвусмислено е определил степента на несигурност, приемлива при анализа на условията по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, уточнявайки, че тя трябва да бъде „незначителна“.
124.
Същевременно от направения в предходните точки анализ следва, че в настоящия случай оставащата несигурност относно експозицията на хромен триоксид, която е „значителна“, поне що се отнася до работниците, не може да се счита за просто „незначителна“ по смисъла на тази съдебна практика. Освен това нито в обжалваното решение, нито в становищата на CVR несигурността, свързана както с експозицията на работниците, така и с непряката експозиция на хората посредством изпускането на хромен триоксид в околната среда, се квалифицира като „незначителна“.
125.
От гореизложения анализ следва също, че тази несигурност се отнася до един от основните елементи, които трябва да бъдат взети предвид при анализа, за да се определи дали е изпълнено първото условие по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, а именно риска, предизвикан от употребите на въпросното вещество, и целесъобразността и ефективността на мерките за управление на риска. В това отношение следва да се отбележи, че буква а) от тази разпоредба изрично предвижда този елемент да бъде взет предвид при анализа, който следва да се извърши в рамките на т.нар. „социално-икономическа“ процедура за разрешаване.
126.
От горепосочените становища на CVR е видно също така — а и самата Комисия го признава в писмените си становища — че някои от съществените неясноти относно експозицията на хромния триоксид и следователно относно риска, произтичащ от употребите на това вещество, не се дължали на естеството на самото заявление, а по-скоро на избрания от заявителите подход по отношение на твърде широкия обхват на заявлението и на избраната от тях методология, което довело до значително намаляване на наличните данни за анализ (
44
).
127.
В този контекст обаче, както бе посочено в точки 92 и 93 по-горе, от съдебната практика е видно, че заявителят на разрешението носи тежестта да докаже, че условията по член 60, параграф 4 от Регламента REACH са изпълнени и че той е този, който носи риска от евентуалната невъзможност да определи дали едно от тези условия е изпълнено. Този принцип трябва да се прилага по аргумент за по-силното основание, когато значителната несигурност относно данните, необходими за извършването на подходяща научна оценка, които остават в края на анализа на условията, предвидени в тази разпоредба, са следствие от избора, направен от самия заявител.
128.
В това отношение следва да се отбележи още, че от анализа на обжалваното решение и становищата на CVR, извършен в точки 107—121 по-горе, е видно също, че оценката на експозицията на работниците се основава на измерени данни, отнасящи се до няколко обекта, в които се извършват употребите на хромния триоксид, за които е поискано разрешението, или до предприятия, осъществяващи такива употреби, които при всички положения са по-малко от 3 % от общия брой. Анализ, основан на толкова ограничено количество реални данни, не може според мен да се разглежда като основан на достатъчно количество същностна информация по смисъла на съдебната практика, посочена в точка 99 по-горе. Както се извежда от точка 121 по-горе, и предоставените от заявителите данни относно експозицията на „по-голямата част“ от населението на веществото чрез вдишване са били с доста ограничена представителност.
129.
Освен това толкова ограничено количество данни относно реалната експозиция според мен не може да се счита за отговарящо на изискването, произтичащо от съвместния прочит на член 62, параграф 4 и точка 5.2.4 от приложение I към Регламента REACH, според който заявителят на разрешението трябва да предостави „адекватно измерени, представителни данни за експозицията“, за да позволи оценяването на нивата на експозиция за всички групи хора (работници, потребители и хора, изложени непряко на въздействието на веществото посредством околната среда).
130.
Впрочем, както е видно от точка 109 по-горе, самата Комисия в обжалваното решение, също както и CVR, подчертава непредставителния характер на предоставените данни относно експозицията, по-специално на работниците, на хромен триоксид.
131.
В това отношение, що се отнася до довода, изтъкнат от Комисията и от ECHA, че извършеният от CVR анализ все пак се основавал и на други данни, като тези, получени от скорошни изследвания или от моделираните данни, предоставени относно употреба 2, отбелязвам, че от самите посочени по-горе становища на CVR, както и от обжалваното решение, е видно, че тези допълнителни данни не са били от естество да премахнат наличието на значителни неясноти относно експозицията на въпросното вещество, по-конкретно що се отнася до работниците.
132.
В това отношение следва да се припомни, че както е видно от съображение 69 от Регламента REACH, за да се гарантира „достатъчно високо ниво на защита на човешкото здраве […] веществата, пораждащи сериозно безпокойство, следва да бъдат обект на особено внимание в съответствие с принципа на [предпазливост]“. Освен това, както сочат подготвителните работи за Регламента REACH, разрешителният режим за веществата, пораждащи сериозно безпокойство, е имал за цел, наред с останалото, да разреши проблемите, свързани с липсата на данни относно експозицията на тези вещества, в частност що се отнася до потребителите надолу по веригата, което спомага да се обясни защо тежестта да се докаже предоставянето на такива данни, е възложена на заявителя на разрешението (
45
).
133.
В този контекст подход, който позволява разрешаването на употребите на вещество, пораждащо сериозно безпокойство, въз основа на много ограничен брой реални и специфични данни, потвърдени от данни с общ характер, които не могат да разсеят оставащите значителни неясноти, по мое мнение явно противоречи на изискването да се подхожда особено внимателно към такива видове вещества. Да се приеме, че даден субект може да поиска разрешение за употребата на такова вещество, като предоставя само много ограничено количество реални и специфични данни за ситуацията в обектите, в които се използва това вещество, според мен влиза в открито противоречие с логиката на системата, създадена с Регламента REACH.
134.
Впрочем изискванията, свързани с тежестта на доказване, не могат да зависят от обхвата на заявлението за разрешение, в смисъл те да могат да се разглеждат като по-малко стриктни, в случай че заявлението се отнася до значителен брой употреби и следователно до обекти и предприятия, потенциално заинтересовани от тези употреби. Поради тази причина според мен трябва да се отхвърли доводът на Комисията, че не е пропорционално да се изисква от заявителите да предоставят измерени данни от над 1500 потребителски обекта надолу по веригата за всички употреби, посочени в заявлението. Не било необходимо заявителите да предоставят данни за всички обекти на потребителите надолу по веригата, а да предоставят представителни данни и достатъчен брой същностни данни, които позволяват научният анализ да се основава на реални данни, които представят адекватно, а не абстрактно, реалната експозиция, по-специално на работниците, на веществото, което поражда сериозно безпокойство.
135.
Разбира се, както Комисията отбелязва в доводите си по втората част от единственото основание (
46
), възможността операторите нагоре по веригата да подават заявление за цялата верига на доставки (т.нар. „upstream applications“), позволява да се рационализира системата за издаване на разрешения и тя да стане по-ефективна. Подобно рационализиране обаче не може да бъде направено за сметка на стриктността на анализа за въздействието върху здравето на човека на експозицията на веществата, пораждащи сериозно безпокойство. И за тези видове заявления за разрешение, в съответствие със съдебната практика, информацията, на която се основава анализът, трябва да бъде съществена, надеждна и достатъчна в количествено изражение, а евентуално останалите неясноти трябва да могат да се считат за незначителни, за да бъде издадено разрешението.
136.
Както обаче изрично е видно от обжалваното решение и от становището на CVR, настоящият случай очевидно не е такъв поради недостига на данни относно действителната експозиция на веществото, пораждащо сериозно безпокойство, както и поради голямата променливост на обектите и операциите по обработка на веществото и липсата на достатъчно ясна връзка между работните условия, мерките за управление на риска и стойностите на експозиция за специфични задачи и обекти.
137.
По-нататък, що се отнася до довода на Комисията, споменат в точка 55 по-горе, че обжалваното решение във всички случаи допринася за защитата на работниците, тъй като намалява експозицията им на хромен триоксид в сравнение с тази, допустима съгласно действащото законодателство, според мен той е неуместен. Всъщност член 60, параграф 4 от Регламента REACH по никакъв начин не предвижда, че разрешаването на вещество, пораждащо сериозно безпокойство, зависи от обстоятелството, че решението за разрешаване води до намаляване на експозицията на веществото в сравнение с действащото законодателство.
138.
Що се отнася до довода, че Парламентът не е взел предвид становището на CASE, най-напред ще отбележа, че Комисията не е представила нищо конкретно в подкрепа на твърдението си, че CASE е обяснил причините, поради които оценените от CVR данни са достатъчни. Във всеки случай, при наличието на значителната несигурност, посочена в предходните точки и призната от Комисията и от CVR, оценката на риска, произтичащ от експозиция на веществото като тази в настоящия случай — оценка, която след това е основа за балансирано претегляне на рисковете и ползите, както изисква член 60, параграф 4 от Регламента REACH в рамките на т.нар. „социално-икономическа“ процедура за разрешаване — не може да се счита за съвместима с изискванията, изразени в съдебната практика, посочена в точки 99 и 100 по-горе.
139.
Парламентът поддържа също, че именно за да се преодолеят тези неясноти и непълноти, член 2, параграф 2 от обжалваното решение обвързва разрешението с условието в доклада от проверката да бъдат представени съществени данни, които липсват при оценката на въпросния риск.
140.
В това отношение следва да се отбележи, че член 2 от обжалваното решение предвижда редица задължения за притежателите на разрешението и потребителите надолу по веригата. По смисъла на този член притежателите на разрешението трябва да разработят конкретни сценарии на експозиция (член 2, параграф 2), да ги предоставят на потребителите надолу по веригата, които са длъжни да ги прилагат (член 2, параграф 3), и да проверяват и одобряват тези сценарии въз основа на анализ на данните за действителната експозиция и измерените емисии на веществото, докладвани им от потребителите надолу по веригата (член 2, параграф 4). След това притежателите на разрешението и потребителите надолу по веригата трябва да изпълняват програми за мониторинг, представителни за работните условия и за мерките за управление на риска (член 2, параграф 6). След това потребителите надолу по веригата трябва да предоставят информацията, събрана посредством тези програми за мониторинг, на ECHA и на притежателите на разрешението за проверка и одобряване на сценариите на експозиция (член 2, параграф 9).
141.
В този контекст, макар да няма пречка за налагането на условия, които да позволят по-подробно представяне във времето на процесите на употреба на веществото, пораждащо сериозно безпокойство, чрез данни, изхождащи от притежателите на разрешение в сътрудничество с техните потребители надолу по веригата, от съображение 12 от обжалваното решение все пак изрично следва, че в становищата си относно употреби 1, 2, 4 и 5 CVR е препоръчал налагането на допълнителни условия и ред за мониторинг „поради несигурност в оценката на рискa за работниците и за населението като цяло посредством околната среда“.
142.
Същевременно от споменатата в точки 100—102 по-горе съдебна практика се извежда, че условията, наложени по силата на член 60, параграф 8 и параграф 9, букви г) и д) от Регламента REACH, не могат да бъдат наложени с цел отстраняване на евентуални непълноти в заявление за разрешение или същностна несигурност, съществуваща при разглеждането на условията по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, което обаче в случая е изрично посочено в обжалваното решение по настоящото дело.
143.
От всички гореизложени съображения според мен следва, че първата част от единственото основание на жалбата, подадена от Парламента, трябва да бъде уважена.
4. По втората част от единственото основание, свързана с неустановяване на липсата на подходящи алтернативни вещества или технологии за употреби 2, 4 и 5
144.
Във втората част от единственото си основание Парламентът поддържа, че Комисията е пропуснала да установи липсата на подходящи алтернативни вещества и технологии, преди да издаде разрешение за употреби 2, 4 и 5 на хромния триоксид, както изисква член 60, параграф 4 от Регламента REACH, и следователно обжалваното решение е прието в нарушение на тази разпоредба.
145.
В това отношение следва да се припомни, че в рамките на т.нар. „социално-икономическа процедура“ второто условие, предвидено в член 60, параграф 4 от Регламента REACH, изисква разрешението за употреба на вещество, пораждащо сериозно безпокойство, да може да бъде издадено само ако няма подходящи алтернативни вещества или технологии.
146.
В този контекст от съображение 12, както и от член 55 от Регламент REACH е видно, че важна цел на новата система, създадена чрез този регламент, е да поощри и в определени случаи да гарантира замяната на вещества, пораждащи сериозно безпокойство, с по-малко опасни вещества или технологии, когато са налице подходящи икономически и технически надеждни алтернативи.
147.
Освен това от съдебната практика следва, че член 60, параграф 4 от Регламента REACH не позволява на Комисията да разрешава употребата на вещество, пораждащо сериозно безпокойство, ако то може да бъде заместено с друго подходящо вещество. Следователно Комисията не може да даде такова разрешение, преди надлежно да установи липсата на алтернатива (
47
).
148.
За да може да се разгледат доводите, изтъкнати от страните в това отношение, според мен преди всичко следва подробно да се анализира подходът, възприет от Комисията по отношение на второто условие, предвидено в член 60, параграф 4 от Регламента REACH, както произтича от обжалваното решение, разгледано в светлината както на становището на CASE, така и на обясненията, дадени от самата Комисия и от ECHA в техните писмени становища.
а) Подходът, следван от Комисията в обжалваното решение
149.
От обжалваното решение е видно, че в резултат на извършения от нея анализ, отчитайки становището на CASE, Комисията е могла да направи извода, че заявителите са доказали общо и хоризонтално, че не съществуват подходящи алтернативи за употреби 2, 4 и 5, както са определени в заявлението за разрешение, по отношение на всички идентифицирани сектори (
48
).
150.
С оглед обаче на твърде широкия обхват на употребите, за които е поискано разрешението, Комисията, в съответствие с констатациите на CASE в неговото становище, счита също така, че заявителите не са доказали, че не съществуват подходящи алтернативи за всяка възможна употреба надолу по веригата, която евентуално би могла да съществува в тези различни сектори (
49
).
151.
В този контекст, за да се гарантира, че разрешението обхваща само онези употреби, за които не са налични подходящи алтернативи, Комисията счита за „необходимо да уточни допълнително описанието на употреби 2, 4 и 5“, както е посочено от заявителите в тяхното заявление. Комисията прави това уточнение в описанието на въпросните употреби, като се позовава на някои идентифицирани от нея „основни функционални характеристики“, които са необходими за предвидената употреба.
152.
Както обяснява ECHA при встъпването си, тези основни функционални характеристики, идентифицирани в съображение 20 от обжалваното решение и споменати в бележка под линия 15 по-горе, представляват обективни критерии — като например устойчивост на корозия, твърдост, влагоустойчивост или топлоустойчивост, безопасност на храните и т.н. — предназначени за очертаване на обхвата на разрешената употреба.
153.
Следвайки този подход, в член 1, параграф 1 от обжалваното решение Комисията дава разрешение за употреби 2, 4 и 5 само ако една от посочените в тях основни функционални характеристики е необходима за предвидената употреба. В параграфи 2, 3 и 4 от същия член обаче тя отказва разрешението, ако никоя от посочените в него основни функционални характеристики не е необходима за предвидената употреба.
154.
Поради това от обжалваното решение, разгледано в светлината на съдържащата се в преписката информация, изглежда, ясно следва, че ако например устойчивостта на корозия (основна функционална характеристика, идентифицирана за употреба 4) е необходима за операция по повърхностна обработка за приложение в аеронавтиката (употреба 4), то използването на хромен триоксид попада в обхвата на разрешението, издадено за тази употреба. Ако, напротив, никоя от основните функционални характеристики, посочени в обжалваното решение за употреба 4, не е необходима за операция, обхваната от тази употреба, то използването на хромен триоксид не попада в обхвата на разрешението, дадено в обжалваното решение за тази употреба.
155.
Впрочем в този контекст Комисията счита, че за да се улесни прилагането на решението, що се отнася до употреби 2, 4 и 5, е необходимо да се изисква от потребителите надолу по веригата на притежателите на разрешението да включат в уведомлението, което изпращат до ECHA, обяснение на основните функционални характеристики, изброени в обжалваното решение, които са необходими за тяхното използване, включително обосновка защо те са необходими за тази употреба (
50
). За тази цел член 5 от обжалваното решение вменява задължение за потребителите надолу по веригата да предоставят на ECHA обяснение на основните функционални характеристики на хромния триоксид, необходими за тяхното използване, включително обосновка защо тези основни функционални характеристики са необходими за тази употреба.
156.
Парламентът оспорва както направения от Комисията анализ, що се отнася до извода за липсата на подходящи алтернативи по смисъла на член 60, параграф 4 от Регламента REACH, така и използването на понятието „основни функционални характеристики“, за да се разсеят съществуващите неясноти относно съществуването на подходящи алтернативни вещества или технологии. Тази институция счита също, че условието, изразяващо се в задължението на потребителите надолу по веригата да предоставят информация, всъщност цели да отстрани недостатъците в анализа относно наличието на алтернативи. Комисията и ECHA обаче защитават възприетия в обжалваното решение подход.
157.
В този контекст считам, че е необходимо in concreto да се анализират главно два въпроса: от една страна, следва да се оцени извършеният от Комисията анализ в светлината на становището на CASE относно наличието или липсата на подходящи алтернативни вещества или технологии по смисъла на горепосочената разпоредба; от друга страна, следва да се оцени използваната от Комисията методология за разсейване на съществуващите съмнения относно наличието на подходящи алтернативи, която цели да уточни обхвата на употребите, за които заявителите са поискали разрешение, като се ограничи разрешаването чрез препратка към основните функционални характеристики във връзка със задължението за предоставяне на информация, наложено на потребителите надолу по веригата.
б) По анализа относно съществуването на подходящи алтернативни вещества или технологии
158.
Най-напред, що се отнася до анализа на Комисията за установяване на наличието на подходящи алтернативи, както вече бе посочено по-горе, в съображение 18 от обжалваното решение Комисията констатира, че „[в] становищата си относно употреби 2, 4 и 5 CASE заключава, че не съществуват подходящи алтернативни вещества или технологии“, но че „поради твърде широкия обхват на заявените употреби CASE не може да изключи възможна несигурност във връзка с техническата осъществимост на алтернативи за ограничен брой случаи на специфично използване, които са включени в описанието на тези употреби“.
159.
В този контекст първият въпрос, който според мен възниква, е дали в рамките на т.нар. „социално-икономическа процедура“, в случай на т.нар. „upstream application“ като това в случая — т.е. при заявление за разрешение, подадено от оператори нагоре по веригата за употребата на вещество, пораждащо сериозно безпокойство по цялата верига на доставка, заявление, което по принцип предполага потенциално доста широко описание на употребите — за да може второто изискване, предвидено в член 60, параграф 4 от Регламента REACH, да се счита за изпълнено, е достатъчно заявителите да докажат общо и хоризонтално, че не съществуват подходящи алтернативи за употребите, както са дефинирани в заявлението за разрешаване, по отношение на всички идентифицирани сектори, или за да може да се издаде разрешението, е необходимо Комисията да установи, че не съществуват подходящи алтернативи за отделните случаи на използване на веществото надолу по веригата, съществуващи в тези различни сектори, за да бъде издадено разрешението.
160.
В това отношение считам, че по-широко тълкуване на второто изискване по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, което в случай на „upstream application“ позволява на заявителите да изпълнят задължението си за доказване, като просто докажат общо и хоризонтално, че няма подходящи алтернативи за употребите, дефинирани в заявлението за разрешение, без да се изисква стриктен анализ дали има алтернативи за случаите на използване надолу по веригата, би било несъвместимо с духа и целите на Регламента REACH.
161.
Всъщност, от една страна, като не изисква стриктен анализ на съществуването на подходящи алтернативи за употребата на веществото при случаите на използването му надолу по веригата, подобно тълкуване би противоречало на една от основните цели на Регламента REACH, както е посочена в съображение 12, възпроизведено в точка 146 по-горе, и в член 55 от този регламент, а именно да се насърчи и в определени случаи да се гарантира замяната на веществата, пораждащи сериозно безпокойство, с по-малко опасни вещества или технологии, когато съществуват подходящи икономически и технически алтернативи на употребата на веществото.
162.
От друга страна, както вече бе отбелязано в точка 135 по-горе, макар и желателно, рационализирането, произтичащо от заявленията за т.нар. „upstream application“ разрешение, не може да се извършва за сметка на стриктността при анализа за целите на разрешаването на веществата, пораждащи сериозно безпокойство. Ето защо според мен не е възможно второто изискване по член 60, параграф 4 от Регламента REACH да се тълкува по-широко, с по-малко стриктен анализ, поради евентуалните практически трудности да се изпълни това изискване, произтичащи от твърде широкия обхват на употребите, за които е поискано разрешението. В това отношение следва да се припомни, че Регламентът REACH се основава на принципа на предпазливост, който предполага максимално стриктен анализ на риска за здравето и за околната среда, произтичащ по-конкретно от употребата на вещества, пораждащи сериозно безпокойство, които, както е видно от съображение 69 от Регламента REACH, трябва „да бъдат обект на особено внимание в съответствие с принципа на предпазливост“.
163.
Поради това съм съгласен с Парламента, когато твърди, че фактът, че спектърът на употребите в заявлението е толкова широк, че изисква множество оценки относно наличието на алтернативни решения във всеки отделен контекст, не може да обоснове по-малко стриктен подход при оценката на наличието на алтернативи, тъй като това би противоречало на основната цел на Регламента REACH, а именно защитата на човешкото здраве и околната среда.
164.
В светлината на тези съображения считам, че разпоредбата на член 60, параграф 4 от Регламента REACH трябва да се тълкува в смисъл, че Комисията е длъжна да установи дали употребата, за която се иска разрешение, включва различни случаи на използване, които трябва да бъдат определени в зависимост от изискваните технически показатели, и е длъжна да определи дали съществуват алтернативи за всеки от тези случаи на използване.
165.
Ето защо, ако в рамките на общо дефинираните от заявителите употреби има случаи на използване на веществото, евентуално извършвани от потребители надолу по веригата, за които съществуват подходящи алтернативи, тези случаи на използване не могат да попадат в обхвата на разрешението, издадено за употребата.
166.
Това не означава, че Комисията трябва, както е аргументирала това, да прави отделна оценка на алтернативите за всеки потребител надолу по веригата или за всеки продукт, което може да изисква неразумно голям брой отделни оценки в зависимост от степента на специфика. Тази институция обаче е длъжна да установи, че няма подходящи алтернативни вещества или технологии за целия обхват на употребите, за които е поискано разрешението, като вземе предвид всички потенциални случаи на използване на това вещество надолу по веригата.
167.
Така, след като е определен обхватът на второто изискване, предвидено в разпоредбата на член 60, параграф 4 от Регламента REACH, следва да се провери дали в настоящия случай анализът на Комисията е в съответствие с тази разпоредба.
168.
В това отношение, за да се разбере по-добре обхватът на релевантните съображения от обжалваното решение, и особено на съображение 18, трябва да се препрати към становищата на CASE относно употреби 2, 4 и 5. От тези становища следва, че по настоящото дело CASE е установил следното:
„Заявителите са извършили задълбочена оценка на алтернативите, особено що се отнася до техническата осъществимост.
[…]
Като се има предвид обаче изключително широкият обхват на употребата, за която е поискано разрешението, CASE не може да изключи, че действително са налице ограничен брой случаи на използване, при които замяната вече е възможна или ще стане възможна в близко бъдеще. Всъщност за CASE не е ясно кога евентуално ще са достъпни алтернативи за случаи на специфично използване. В идеалния случай на CASE ще бъде предоставен изчерпателен списък на всички случаи на използване/компоненти, попадащи в обхвата на [разглежданата] употреба, за да оцени действителната осъществимост/неосъществимост на алтернативите и да се гарантира, че замяната се извършва там, където вече е възможна. CASE обаче признава, че това едва ли е приложимо при заявления за разрешаване с толкова широк обхват и следователно [включващи] толкова голям брой продукти. Заявителите предоставят списък, съдържащ общ преглед на съответните сектори, примери за съответните изделия за това и [анализ на въпроса] дали могат да бъдат приложени алтернативни технологии, считани за осъществими от трети страни. Поради широкия обхват на употребата, за която е поискано разрешението, и поради факта, че много случаи на използване попадат в обхвата на тази употреба, посоченият списък не може да се счита за изчерпателен. Според заявителите случаи на използване, при които замяната вече е възможна, във всички случаи не попадат в обхвата на заявлението за разрешение. Същевременно заявителите не конкретизират тези случаи на използване, нито пък съответните технически изисквания. CASE счита, че подходът на заявителите към решаването на този въпрос не е съвсем подходящ, и подчертава необходимостта заявителите да докажат конкретно, че замяната е извършена там, където тя […] действително е възможна. Това можело да се направи, предприемайки по-точна и конкретна оценка на алтернативите за употреба. По принцип заявителите следва да изяснят кои случаи на техническо използване попадат в обхвата на заявената употреба и кои не.
Въз основа на наличната информация обаче CASE се съгласява с извода на заявителите, че като цяло изглежда не съществуват случаи на технически осъществими алтернативи на хромния триоксид [за съответната употреба] преди датата на изтичане. Горепосочената несигурност е отчетена от CASE в рамките на препоръката относно периода на преразглеждане и условието за доклада за преразглеждане“ (
51
).
169.
От тези становища става ясно, че поради твърде широкия обхват на заявлението за разрешение, и по-специално на употребите, за които това разрешение е поискано, CASE приема, че не е в състояние да определи дали съществуват подходящи алтернативни вещества или технологии, позволяващи замяната на хромния триоксид в някои случаи на използване, обхванати от заявлението за разрешение. От тези становища е видно по-нататък, че макар заявителите да са направили задълбочена оценка на алтернативите, CASE е оценил техния подход като „не съвсем подходящ“ и е било необходимо да докажат по-конкретно наличието на замяна на хромния триоксид, когато тя действително е била възможна.
170.
Тези съображения показват наличието на значителна несигурност относно съществуването на подходящи алтернативни вещества или технологии за някои случаи на използване, обхванати от употребите, за които е поискано разрешението. Те подчертават също, че заявителите не са предоставили достатъчно данни за съществуването на подходящи алтернативи на ниво отделни случаи на използване, което се дължало на изключително широкия обхват на употребите, както са дефинирани от самите заявители, за които е поискано разрешението.
171.
Въпреки това CASE счита, че може да се съгласи с извода, че изглежда, не съществуват като цяло технически осъществими алтернативи на хромния триоксид при съответните употреби.
172.
От обжалваното решение се извежда, както обяснява Комисията в писмените си становища, че изразът „като цяло“ трябва да се разбира в смисъл, че се приема за доказано общо и хоризонтално, че не съществуват подходящи алтернативи за употребите, дефинирани в заявлението за разрешаване, по отношение на всички идентифицирани сектори, но не и за всеки случай на използване, попадащ в обхвата на тези употреби, при условията, посочени в точка 160 по-горе.
173.
От това следва, че за въпросните употреби не може да се счита, че изискването, предвидено в член 60, параграф 4 от Регламента REACH, както е тълкувано в точки 164 и 165 по-горе, е изпълнено.
174.
Точно поради тази причина в обжалваното решение Комисията решава да ограничи обхвата на дефиницията на въпросните употреби, като разрешава тези употреби единствено ако гореспоменатите основни функционални характеристики са необходими за тази употреба, като освен това налага условието по член 5 от обжалваното решение, т.е. задължението за информиране на потребителите надолу по веригата.
в) По ограничаването на употребите чрез препратка към основните функционални характеристики
175.
Така възниква следващият въпрос: дали въпреки горепосочената несигурност Комисията все пак е изпълнила второто изискване по член 60, параграф 4 от Регламента REACH, ограничавайки обхвата на разрешението за употребата на хромен триоксид само ако гореспоменатите основни функции са необходими за въпросната употреба, и предвиждайки същевременно задължението на потребителите надолу по веригата за уведомяване, предвидено в член 5 от обжалваното решение.
176.
Съмнявам се обаче, че случаят е такъв.
177.
В това отношение, на първо място, при прочита на обжалваното решение не ми е ясно каква е точната връзка между понятието „основни функционални характеристики“ и липсата на подходящи алтернативни вещества или технологии, позволяващи замяната на хромния триоксид.
178.
От обжалваното решение, дори и допълнено с прочит на преписката, не става ясно как, ограничавайки разрешението до употребата на хромен триоксид за употреби 2, 4 и 5 само ако една от основните функционални характеристики, идентифицирана в това решение, е необходима за употребата, може да се стигне до заключението за липсата на подходящи алтернативни вещества или технологии, позволяващи замяната на хромния триоксид за тази употреба. Така например по никакъв начин не следва, че в рамките на ограничените и разрешени употреби използването на хромен триоксид е необходимо, за да се гарантира определена основна функция (например устойчивост на корозия или топлоустойчивост), която не може да бъде гарантирана чрез използването на което и да било друго алтернативно вещество или технология. В това отношение считам, че обжалваното решение е опорочено най-малкото от липса на мотиви.
179.
На второ място, съществуват сериозни съмнения дали обхватът на разрешението може да бъде действително очертан чрез конкретизиране на обхвата на употребите, за които е поискано разрешението, посредством понятието „основни функционални характеристики“, използвано в обжалваното решение. Всъщност нито Комисията, нито ECHA са отговорили на довода на Парламента, че основните функционални характеристики, идентифицирани от Комисията в съображение 22 от обжалваното решение, съответстват на всички функционални характеристики на хромния триоксид, както са идентифицирани в докладите на CASE.
180.
Ако обаче разрешението обхваща всички функционални характеристики на хромния триоксид в рамките на предвидените употреби, то ограничаването на разрешението чрез препратка към „основните функционални характеристики“ действително представлява тавтология, както твърди Парламентът. Следователно в такъв случай това ограничение представлява стесняване на обхвата на разрешението само формално, но не и по същество.
181.
На трето място, използваното в обжалваното решение понятие за основни функционални характеристики изглежда донякъде неясно и при липсата на необходимите конкретизации за точното определяне на тези основни функции, изглежда, не може реално да ограничи обхвата на разрешението.
182.
Всъщност за никоя от основните функционални характеристики, посочени в обжалваното решение, не е определена ясна конкретизация на нивото или на спектъра на престации, необходим за разглежданата основна функционална характеристика. Например, както беше посочено от Парламента, споменаването на „твърдостта“, посочена като основна функционална характеристика за употреба 2 и употреба 4, изглежда, няма съществено съдържание само по себе си, ако не е посочено нивото на твърдост, необходимо за удовлетворяване на изискването. По същия начин общо споменаване на „дебелината на слоя“ изглежда също толкова неподходящо за ограничаване на употребата на веществото при липсата на каквато и да е индикация относно изискваната степен на дебелина. Същото се отнася и за основни функционални характеристики като „износоустойчивост“ или „устойчивост на корозия“. При липсата на технически спецификации относно нивото на устойчивост тези основни функционални характеристики изглеждат като абстрактни понятия и следователно не могат да очертаят конкретно обхвата на употребите и вследствие на това — да ограничат разрешението.
183.
В този контекст посочването в член 1, параграф 1, както и в параграфи 2, 3 и 4 от обжалваното решение, че употребата на хромния триоксид трябва да се ограничи само до случаите, в които една от посочените в тях основни функционални характеристики е необходима за тази употреба — без да се засягат точки 179 и 180 по-горе — може по принцип да представлява ограничение на употребата на веществото, тъй като употребата му не е разрешена в случаите, в които една от тези основни функционални характеристики не е необходима. Въпреки това, от една страна, липсата на спецификации по отношение на тези основни функции, изглежда, прави това ограничение неясно и неизползваемо in concreto, а от друга страна, от обжалваното решение не става ясно как това евентуално ограничение на разрешението е свързано с липсата на подходящи алтернативни вещества или технологии.
184.
На четвърто място, що се отнася до условието, наложено в член 5 от обжалваното решение, във връзка със съображение 27 от същото, свързано със задължението на потребителите надолу по веригата да предоставят на ECHA обяснение на основните функционални характеристики на хромния триоксид, изброени в обжалваното решение, включително обосновка защо те са необходими за тази употреба, самата Комисия поддържа, че то изобщо не се отнася до наличието на подходящи алтернативи.
185.
От това следва, че това условие не позволява да се разсее несигурността, посочена в точки 169 и 170 по-горе, относно съществуването на подходящи алтернативи на ниво единични използвания и следователно не позволява на Комисията да изпълни, независимо от тази несигурност, второто изискване по член 60, параграф 4 от Регламента REACH.
186.
Във всеки случай, както следва от съдебната практика, посочена в точки 100 и 147 по-горе, определянето на изпълнението на условията по член 60, параграф 4 от Регламента REACH трябва да се извърши преди предоставянето на разрешението, а наличието на несигурност, която не е незначителна, що се отнася до тяхното съществуване, трябва да доведе до отхвърляне на заявлението за разрешение.
187.
В заключение, от всички гореизложени съображения според мен произтича, първо, че от обжалваното решение не следва, че второто условие по член 60, параграф 4 от Регламента REAСH може да се счита за изпълнено в настоящия случай, и второ, че поради това разглежданото разрешение, предоставено с това решение, не е в съответствие с тази разпоредба.
188.
Всъщност, от една страна, както е видно от точка 173 по-горе, в резултат на анализа относно наличието на подходящи алтернативи за въпросните употреби не може да се приеме, че е изпълнено изискването на член 60, параграф 4 от Регламента REACH, както е тълкувано в точки 164 и 165 по-горе. От друга страна, както е видно от предходните точки, Комисията не е изпълнила това изискване, ограничавайки, при определените в обжалваното решение условия и ред, обхвата на разрешението за употреба на хромен триоксид само ако горепосочените основни функционални характеристики са необходими за въпросната употреба, и предвиждайки същевременно за потребителите надолу по веригата задължението за уведомяване по член 5 от обжалваното решение.
189.
Според мен останалите доводи, изтъкнати от Комисията, не могат да поставят под съмнение това заключение.
190.
По-специално, доводите, свързани с целта на Регламента REACH да насърчава конкурентоспособността на промишлеността на Съюза, и с административния капацитет на ECHA, посочени в точка 79 по-горе, според мен трябва да бъдат отхвърлени.
191.
Всъщност в това отношение, от една страна, целта за насърчаване на конкурентоспособността на промишлеността на Съюза не може да се използва в подкрепа на по-широко тълкуване на критериите за разрешаване на веществата, пораждащи сериозно безпокойство, предвидени в разпоредбите на Регламента REACH, което може потенциално да подкопае основната цел на този регламент, а именно да се осигури високо ниво на защита на здравето на човека и околната среда. От друга страна, изискването да се вземе предвид капацитетът на ECHA, посочено в член 58, параграф 3 от Регламента REACH и на което Комисията основава довода си, изобщо не означава, че процедурата за разрешаване на вещество, пораждащо сериозно безпокойство, и различните оценки, които тя включва, могат да се извършват с по-малко внимание, отколкото изисква принципът на предпазливостта.
192.
От всичко изложено дотук според мен следва, че трябва да се уважи и втората част от единственото основание, изтъкнато от Парламента.
5. По третата част от единственото основание
193.
В третата част от единственото си основание Парламентът поддържа, че поради наличието на много празноти и неточности в информацията в заявлението за разрешение, това заявление не отговаря на изискванията на член 62 от Регламента REACH и следователно, издавайки разрешението, Комисията е нарушила член 60, параграф 7 от същия регламент.
194.
Последната разпоредба предвижда, че разрешение може да бъде издадено само ако заявлението за разрешаване е изготвено в съответствие с изискванията на член 62 от Регламента REACH.
195.
По-конкретно, член 62, параграф 4 от Регламента REACH предвижда, че заявлението за разрешаване трябва, inter alia, да съдържа, от една страна, доклад за безопасност на химичното вещество в съответствие с приложение I, включващ рисковете за здравето на човека и/или за околната среда от употребата на веществото(ата), произтичащи от характерните свойства, определени в приложение XIV (буква г), и от друга страна, анализ на алтернативите, разглеждащ техните рискове и техническата и икономическата възможност за заместване (буква д).
196.
В това отношение, на първо място, от съображенията, изложени в точки 111—121 по-горе, анализирани в точки 128—130 и 133—136 по-горе, следва, че данните, предоставени от заявителите в заявлението им за разрешение, съдържат доста ограничено количество данни, някои от които CVR и самата Комисия квалифицират като непредставителни, що се отнася до основни елементи, които трябва да бъдат взети предвид при анализа, за да се определи дали е изпълнено първото условие, предвидено в член 60, параграф 4 от Регламента REACH, а именно рискът, предизвикан от употребите на въпросното вещество, и целесъобразността и ефективността на мерките за управление на риска.
197.
Второ, от точки 168—170 по-горе следва, че в заявлението за разрешение заявителите не са представили достатъчно данни за съществуването на алтернативи на ниво отделни случаи на използване, което се дължи на изключително широкия обхват на определените от самите заявители употреби, за които е поискано разрешението. Вследствие на това CASE не е бил в състояние да стигне до окончателно решение относно съществуването или несъществуването на известен брой случаи на използване, при които заместването на хромния триоксид вече е възможно или ще стане възможно в близко бъдеще.
198.
В това отношение отбелязвам, че ако е вярно, както изтъква Комисията, че никоя разпоредба на дял VII не предвижда точни правила относно начина, по който употребите, за които се иска разрешението, трябва да бъде описан (
52
), в съответствие с посоченото в точки 135 и 162 по-горе обстоятелството, че в рамките на т.нар. „upstream application“ е поискано разрешението за употреби, определени твърде широко, не освобождава заявителя на това разрешение от задължението да предостави пълна и без липси информация, която да е в съответствие с предвидените в член 62, параграф 4 от Регламента REACH изисквания.
199.
От гореизложеното според мен следва, че трябва да се уважи и третата част от единственото основание на жалбата, изтъкнато от Парламента.
В.
Заключение по жалбата
200.
Според мен от всички изложени по-горе съображения следва, че подадената от Парламента жалба трябва да бъде уважена в своята цялост.
201.
Поради това считам, че обжалваното решение следва да бъде отменено в частта си относно разрешението за употреба на хромен триоксид за употреби 2, 4 и 5 и за употреба 1, що се отнася до формулирането на смеси за употреби 2, 4 и 5.
VI. По искането за запазване на последиците от обжалваното решение
202.
В случай че Съдът отмени обжалваното решение, както предложих в предходната точка, Комисията иска последиците на това решение да бъдат запазени до момента, в който тази институция приеме ново решение по съответното заявление за разрешение.
203.
Комисията изтъква, че член 56, параграф 1, буква г) във връзка с член 58, параграф 1, буква в) от Регламента REACH съдържа преходен механизъм, въз основа на който заявител на разрешение и съответните потребители надолу по веригата могат да продължат да пускат на пазара и да употребяват дадено вещество дори след датата на изтичане, при условие че употребата е предмет на конкретно заявление за разрешение, заявлението е подадено поне 18 месеца преди датата на изтичане и Комисията все още не е взела решение по заявлението за разрешение.
204.
Комисията поддържа, че отмяната на обжалваното решение следователно би позволила на заявителите и на съответните потребители надолу по веригата да продължат да пускат на пазара и да използват веществото за заявените случаи на използване, докато Комисията приеме ново решение, без обаче да подлежи на контрол, т.е. без различните мерки, предписани от обжалваното решение, които били включени специално за опазване на човешкото здраве.
205.
Парламентът не възразява на искането на Комисията.
206.
От потвърденото от Комисията следва, че отхвърлянето на искането за запазване на последиците от обжалваното решение би увеличило риска от настъпване на тежка вреда за здравето на човека. При тези условия, ако Съдът отмени обжалваното решение, трябвало да бъде разпоредено запазването на последиците на това решение, докато Комисията се произнесе отново по съответното заявление за разрешение, подадено от заявителите (
53
).
VII. По съдебните разноски
207.
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
208.
Тъй като от анализа по-горе следва, че в светлината на заключението, което предлагам на Съда, Комисията губи делото, според мен тя трябва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски, в съответствие с искането на Парламента.
209.
Съгласно член 140, параграф 3 от посочения процедурен правилник Съдът може да реши, че встъпила страна, която не е държава членка или институция на Съюза, понася направените от нея съдебни разноски.
210.
В съответствие с тази разпоредба според мен ECHA трябва да понесе направените от нея съдебни разноски.
VIII. Заключение
211.
Предвид гореизложеното предлагам на Съда:
1)
да отмени Решение за изпълнение C(2020) 8797 окончателен на Европейската комисия от 18 декември 2020 г. за издаване на частично разрешение за някои видове употреба на хромен триоксид по силата на Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета (Chemservice GmbH и др.) в частта, в която се отнася до разрешенията за употреби 2, 4 и 5 и за употреба 1, що се отнася до съставянето на смеси за употреби 2, 4 и 5 на хромен триоксид,
2)
да запази действието на решението, посочено в точка 1) от настоящия диспозитив, докато Комисията се произнесе отново по свързаното с него заявление за разрешение,
3)
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски,
4)
да разпореди, че Европейската агенция по химикали (ECHA) понася направените от нея съдебни разноски.
(
1
)	Език на оригиналния текст: италиански.
(
2
)	Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3) (наричан по-нататък „Регламентът REACH“).
(
3
)	В това отношение вж. заключението на генералния адвокат Танчев по дело Комисия/Швеция (C‑389/19 P, EU:C:2020:874, т. 9 и цитираната съдебна практика).
(
4
)	В това отношение вж. решение от 21 януари 2021 г., Германия/Esso Raffinage (C‑471/18 P, EU:C:2021:48, т. 88 и цитираната съдебна практика).
(
5
)	Вж. член 56 от Регламента REACH.
(
6
)	Вж. Регламента REACH, член 56, параграф 1, букви a)—д) и параграф 2 и член 62, параграфи 2 и 3.
(
7
)	Вж. Регламента REACH, член 62, параграф 1.
(
8
)	Вж. Регламента REACH, член 60, параграф 1.
(
9
)	Вж. Регламента REACH, член 60, параграфи 8 и 9 и член 61; съображение 72.
(
10
)	Вж. по-специално Регламента REACH, член 76, параграф 1, букви в) и г), член 77, параграф 3 и член 85.
(
11
)	Вж. също Регламента REACH, съображение 83.
(
12
)	Съгласно член 56, параграф 1, буква а) от този регламент.
(
13
)	По-специално, на решение на Общия съд от 7 март 2019 г., Швеция/Комисия (T‑837/16, EU:T:2019:144, наричано по-нататък „решение на Общия съд Швеция/Комисия“), потвърдено от Съда в производство по обжалване с решение от 25 февруари 2021 г., Комисия/Швеция (C‑389/19 P, EU:C:2021:131, наричано по-нататък „решение Комисия/Швеция“).
(
14
)	За това вещество всъщност не е възможно да се определи „получена недействаща доза/концентрация“ (DNEL) за канцерогенните свойства, така че не е възможно да се определи праг за целите на член 60, параграф 3, буква a) от Регламента REACH, и следователно член 60, параграф 2 от този регламент не се прилага (вж. съображение 8 от обжалваното решение).
(
15
)	Комисията идентифицира следните основни функционални характеристики: за употреба 2 — износоустойчивост, твърдост, дебелина на слоя, устойчивост на корозия, коефициент на триене, или ефект върху морфологията на повърхността; за употреба 4 —устойчивост на корозия/активно потискане на корозията, химическа устойчивост, твърдост, способстване на адхезията (адхезия към последващо покритие или боя), топлоустойчивост, устойчивост на окрехкостяване, износоустойчивост, повърхностни свойства, възпрепятстващи отлагането на организми, дебелина на слоя, гъвкавост и съпротивление; за употреба 5 —устойчивост на корозия/активно потискане на корозията, дебелина на слоя, влагоустойчивост, способстване на адхезията (адхезия към последващо покритие или боя), съпротивление, химическа устойчивост, износоустойчивост, електропроводимост, съвместимост със субстрата, (термо)оптични качества (външен вид), топлоустойчивост, хранителна безопасност, еластичност на покритието, електрическа изолация или скорост на отлагане.
(
16
)	Според тази разпоредба потребителите надолу по веригата, които използват дадено вещество в съответствие с член 56, параграф 2, уведомяват ECHA за това в срок от три месеца след първата доставка на веществото.
(
17
)	От член 58, параграф 3 от Регламента REACH е видно, че броят на веществата, включени в приложение XIV, и датите, определени в параграф 1, също са съобразени с капацитета на ECHA да обработва заявленията в предвидените срокове.
(
18
)	Вж., inter alia, решение от 9 ноември 2017 г., SolarWorld/Съвет (C‑205/16 P
EU:C:2017:840, т. 38 и цитираната съдебна практика).
(
19
)	Всъщност, както е видно от член 1, параграф 1 от обжалваното решение и от точка 33 по-горе, за употреба 1 разрешението е предоставено само що се отнася до формулирането на смеси за употреби 2, 4, 5 и 6, както са разрешени.
(
20
)	Съгласно съображение 69 от Регламента REACH „[р]азрешение следва да бъде издавано, когато физическите или юридическите лица, кандидатстващи за разрешение, докажат на органа, издаващ съответното разрешение, че рисковете за здравето на човека и [за] околната среда, произтичащи от употребата на веществото, са адекватно контролирани. В противен случай употребите могат да бъдат разрешени само ако може да бъде доказано, че социално-икономическите ползи от употребата на веществото надхвърлят риска, свързан с неговата употреба и не съществуват подходящи алтернативни вещества или технологии, които да са технически или икономически надеждни“.
(
21
)	Вж. в този смисъл решение на Общия съд Швеция/Комисия, точка 77, изрично потвърдено от Съда в точка 33 от решение Комисия/Швеция.
(
22
)	Вж. в този смисъл решение на Общия съд Швеция/Комисия, точка 79, изрично потвърдено от Съда в точка 33 от решение Комисия/Швеция.
(
23
)	В това отношение вж. решение на Общия съд от 4 април 2019 г., ClientEarth/Комисия (T‑108/17, EU:T:2019:215, т. 105).
(
24
)	Вж. в този смисъл решение на Общия съд Швеция/Комисия, точка 78, изрично потвърдено от Съда в точка 33 от решение Комисия/Швеция.
(
25
)	Вж. решение на Общия съд Швеция/Комисия, точка 64.
(
26
)	Вж. в този смисъл решение на Общия съд Швеция/Комисия, точки 66 и 67.
(
27
)	Вж. в този смисъл и по аналогия решение от 17 септември 2009 г., Комисия/MTU Friedrichshafen, C‑520/07 P, EU:C:2009:557, т. 51 и 52). Вж. също решение на Общия съд Швеция/Комисия, точка 81.
(
28
)	Вж. в този смисъл решение на Общия съд Швеция/Комисия, точка 86, изрично потвърдено от Съда в точка 35 от решение Комисия/Швеция.
(
29
)	Вж. в този смисъл решение на Общия съд Швеция/Комисия, точка 85, изрично потвърдено от Съда в точка 34 от решение Комисия/Швеция.
(
30
)	Решения на Общия съд Швеция/Комисия, точка 82 и от 4 април 2019 г., ClientEarth/Комисия (T‑108/17, EU:T:2019:215, т. 142).
(
31
)	Решения на Общия съд Швеция/Комисия, точка 83 и от 4 април 2019 г., ClientEarth/Комисия (T‑108/17, EU:T:2019:215, т. 143).
(
32
)	Решение от 4 април 2019 г., ClientEarth/Комисия (T‑108/17, EU:T:2019:215, т. 144).
(
33
)	Вж. консолидираната версия от 16 септември 2016 г. на становищата на CVR и CASE относно употреба 1 (представена като приложение № A4), стр. 19. Подробният анализ се съдържа на страници 7—13.
(
34
)	Пак там.
(
35
)	Пак там, стр. 22.
(
36
)	Вж. консолидираните версии от 16 септември 2016 г. на становищата на CVR и CASE относно употреби 2, 4 и 5 (представени съответно като приложения № A5, A6 и A7). За употреба 2 вж. по-конкретно стр. 7, за употреба 4 — стр. 8, и за употреба 5 — стр. 9 и 10.
(
37
)	Вж. консолидираната версия от 16 септември 2016 г. на становищата на CVR и CASE относно употреба 2 (представена като приложение № A5), стр. 12.
(
38
)	Вж. съответно консолидираната версия от 16 септември 2016 г. на становищата на CVR и CASE относно употреба 4 (представена като приложение № A6), стр. 26 и 33 и консолидираната версия от 16 септември 2016 г. на становищата на CVR и CASE относно употреба 5 (представена като приложение № A7), стр. 21 и 35.
(
39
)	Пак там, съответно за употреба 2 вж. стр. 12, за употреба 4 — стр. 34, и за употреба 5 — стр. 35.
(
40
)	Включително повърхностната обработка чрез пръскане, валцуване, четкане, или „penstick“, и обработване.
(
41
)	Вж. съответно консолидираната версия от 16 септември 2016 г. на становищата на CVR и CASE относно употреба 4 (представена като приложение № A6), стр. 34 и консолидираната версия от 16 септември 2016 г. на становищата на CVR и CASE относно употреба 5 (представена като приложение № A7), стр. 35.
(
42
)	Вж. гореспоменатите становища, отнасящи се за всяка една употреба, съответно за употреба 1 — стр. 19, за употреба 2 — стр. 12, за употреба 4 — стр. 34, и за употреба 5 — стр. 35.
(
43
)	Вж. гореспоменатите становища, отнасящи се за всяка една употреба, съответно за употреба 1 — стр. 18 и 19, за употреба 2 — стр. 11 и 12, за употреба 4 — стр. 33 и 34, и за употреба 5 — стр. 34 и 35.
(
44
)	Вж. гореспоменатите становища, отнасящи се за всяка една употреба, съответно за употреба 2 — стр. 7, за употреба 4 — стр. 9, и за употреба 5 — стр. 10.
(
45
)	Вж. доклада относно Предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали, за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и Регламента (ЕО) (COM 2003/0644 окончателен), в който се подчертават в предишната система трудността от промишлеността да се получи информация за употребите на веществата, и недостигът на информация за експозицията, произтичаща от употреби надолу по веригата.
(
46
)	Вж. точка 73 по-горе.
(
47
)	Вж. решение Комисия/Швеция, точка 45.
(
48
)	Вж. съображение 18 от обжалваното решение, цитирано в точка 27 по-горе.
(
49
)	Пак там.
(
50
)	Съображение 27 от обжалваното решение
(
51
)	Вж. съответно консолидираната версия от 16 септември 2016 г. на становищата на CVR и CASE относно употреба 2 (представена като приложение № A5), стр. 25 и 26. Почти идентични съображения се съдържат в съответните становища относно употреба 4 (приложение A6, стр. 45 и 46) и употреба 5 (приложение A7, стр. 49). Свободен превод от английски.
(
52
)	Понятието „употреба“ е дефинирано в член 3, точка 24 от Регламента REACH като „всяка преработка, формулиране, потребление, съхранение, отговорно пазене, обработка, пълнене в контейнери, прехвърляне от един съд в друг, смесване, производство на изделие или всяко друго оползотворяване“.
(
53
)	Вж. решение Комисия/Швеция, точка 74.