62024TJ0368
РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (пети състав)
от 11 юни 2025 година (
*1
)
„Публична служба — Срочно наети служители — Договор за неопределено време — Член 2, буква в) от УРДС — Прекратяване на договора — Член 47, буква в), подточка i) от УРДС — Прекъсване на връзките на доверие — Задължение за мотивиране — Член 3 от приложение IX към Правилника — Злоупотреба с власт или с процесуални права — Презумпция за невиновност — Право на изслушване — Явна грешка в преценката — Принцип на пропорционалност — Задължение за полагане на грижа — Отговорност — Имуществени и неимуществени вреди“
По дело T‑368/24
EO, представляван от L. Levi и P. Baudoux, адвокати,
жалбоподател,
срещу
Европейски парламент, представляван от S. Seyr, I. Lázaro Betancor и K. Zejdová,
ответник,
ОБЩИЯТ СЪД (пети състав),
състоящ се от: J. Svenningsen (докладчик), председател, C. Mac Eochaidh и M. Stancu, съдии,
секретар: A. Marghelis, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
след съдебното заседание от 4 март 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1
С жалбата си, подадена на основание член 270 ДФЕС, жалбоподателят, EO, иска, от една страна, отмяна на решението от 15 септември 2023 г., с което Европейският парламент е прекратил договора му на срочно нает служител (наричано по-нататък „обжалваното решение“), и от друга страна, обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които твърди, че е претърпял вследствие на това решение.
Обстоятелствата по спора
2
Жалбоподателят е бивш срочно нает служител по смисъла на член 2, буква в) от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (наричани по-нататък „УРДС“) от политическата група на Прогресивния алианс на социалистите и демократите в Европейския парламент (наричана по-нататък „групата S&D“).
3
При изпълнението на функциите си на политически съветник на групата S&D той участва по-специално в изготвянето на Резолюция на Европейския парламент от 24 ноември 2022 г. относно положението с правата на човека в контекста на Световното първенство на ФИФА по футбол в Катар (ОВ C 167, 2023 г., стр. 99, наричана по-нататък „резолюцията от 24 ноември 2022 г.“).
4
В дните, следващи приемането на резолюцията от 24 ноември 2022 г., акредитиран парламентарен сътрудник на член на групата S&D поканва жалбоподателя да присъства на среща от световното първенство по футбол в Катар. Подаръкът се състои от два билета за четвъртфиналния мач между отборите на Аржентина и Нидерландия и поемането на пътните разноски и разходите за настаняване на двама души.
5
От 8 до 11 декември 2022 г. жалбоподателят пътува до Катар с партньорката си.
6
На 9 декември 2022 г. белгийските органи започват разследване на евентуално незаконосъобразно лобиране или застъпничество от страна на Катар. По-специално, те извършват претърсване в офисите на Парламента и арестуват няколко души, включително акредитирания парламентарен сътрудник, посочен в точка 4 по-горе.
7
На 16 декември 2022 г. жалбоподателят уведомява началника на своя отдел за пътуването си до Катар. Заедно те уведомяват генералния секретар на групата S&D.
8
На 20 декември 2022 г., след като изслушва жалбоподателя, председателят на групата S&D, в качеството му на орган, оправомощен да сключва договори (наричан по-нататък „ООСД“) го отстранява от длъжност за неопределен срок, като налага удръжка от заплатата му, в приложение на членове 23 и 24 от приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“).
9
В същия ден Бюрото на групата S&D публикува прессъобщение, озаглавено „Нулева толерантност към корупцията“, в което заявява, че „напълно подкрепя временното отстраняване на член на [своя] персонал вследствие на сериозно нарушение, свързано с текущото съдебно разследване“ (наричано по-нататък „прессъобщението от 20 декември 2022 г.“).
10
На 4 януари 2023 г. ООСД уведомява жалбоподателя за образуването на административно разследване срещу него за евентуално неизпълнение от негова страна на задълженията по член 11 от Правилника.
11
На 30 януари 2023 г. докладът от административното разследване е изпратен на ООСД и на генералния секретар на групата S&D с препоръка жалбоподателят да бъде поканен на изслушване в съответствие с член 3 от приложение IX към Правилника.
12
На 6 март 2023 г. жалбоподателят е изслушан от ООСД в съответствие с член 3 от приложение IX към Правилника в присъствието на генералния секретар на групата S&D, на служител от правната служба на Парламента и на служителите, изготвили доклада от административното разследване.
13
На 31 март 2023 г. ООСД уведомява жалбоподателя за намерението си да прекрати договора му на основание член 47, буква в), подточка i) от УРДС поради прекъсване на връзката на доверие между него и групата S&D, като същевременно го освобождава от длъжност през десетмесечния срок на предизвестието му. ООСД го поканва на среща, предвидена на 7 юни същата година, за да го изслуша преди приемането на решение. Жалбоподателят е поканен да представи писмено становището си, в случай че не желае да участва на тази среща.
14
На 2 юни 2023 г. адвокатът на жалбоподателя иска отлагане на посочената среща, тъй като не е на разположение на предложената дата. Освен това адвокатът му иска от ООСД да му изпрати всички документи, на които се основава намерението за прекратяване на договора на жалбоподателя.
15
На 15 юни 2023 г. жалбоподателят е поканен на среща, предвидена за 29 юни същата година. На следващият ден адвокатът на жалбоподателя отговаря, че не е на разположение на тази дата. Той иска отлагане на срещата и повтаря искането си за достъп до документите, на които се основава намерението на ООСД да прекрати договора на жалбоподателя.
16
На 10 юли 2023 г. ООСД уточнява обстоятелствата, на които се основава намерението му да прекрати договора на жалбоподателя, и го кани на среща, насрочена за 18 юли същата година. В случай че не е на разположение на тази дата, жалбоподателят е помолен да представи писменото си становище най-късно до 24 юли същата година.
17
На 13 юли 2023 г. адвокатът на жалбоподателя отговаря, че не е на разположение на 18 юли същата година. Адвокатът на жалбоподателя посочва, че той ще изпрати писменото си становище най-късно до 24 юли същата година, като същевременно предлага срещата да се отложи до завръщането му от отпуск и повтаря искането си за достъп до документите, на които се основава намерението на ООСД да прекрати договора на жалбоподателя.
18
На 20 юли 2023 г. жалбоподателят представя писменото си становище относно намерението на ООСД да прекрати договора му.
19
На 7 септември 2023 г. ООСД отменя временното отстраняване от длъжност на жалбоподателя и го уведомява, че все още не е взето решение на основание член 3 от приложение IX към Правилника, поради наличието на текущо наказателно разследване, общата сложност на положението и задължението му да вземе предвид всички релевантни обстоятелства по преписката.
20
На 15 септември 2023 г. ООСД приема обжалваното решение на основание член 47, буква в), подточка i) от УРДС поради прекъсване на връзката на доверие между групата S&D и жалбоподателя.
21
На 8 декември 2023 г. жалбоподателката подава жалба по административен ред срещу обжалваното решение на основание член 90, параграф 2 от Правилника.
22
На 15 март 2024 г., в писмо с предмет „[п]оследващи действия по административното разследване и по изслушването от март 2023 г. и „[намерение] за отправяне на предупреждение на основание член 3, параграф 1, буква б) от приложение IX към Правилника“, ООСД уведомява жалбоподателя, че в крайна сметка е решил да отложи приемането на решение на основание член 3 от приложение IX към Правилника и че окончателно решение ще бъде взето едва след като решението, постановено от сезираната национална юрисдикция, е станало окончателно, за да може да се вземат предвид фактическите констатации на белгийските органи.
23
Поради липсата на отговор на жалбата от 8 декември 2023 г. в рамките на четиримесечния срок, предвиден в член 90, параграф 2 от Правилника, жалбата е отхвърлена за първи път мълчаливо на 8 април 2024 г. Въпреки това с решение от 17 април същата година Бюрото на групата S&D изрично отхвърля тази жалба в рамките на тримесечния срок, посочен в член 91, параграф 3, второ тире от Правилника.
Искания на страните
24
Жалбоподателят моли Общия съд:
–
да отмени обжалваното решение и, ако е необходимо, изричното решението за отхвърляне на жалбата по административен ред,
–
да осъди Парламента да заплати обезщетение за претърпените имуществени и неимуществени вреди,
–
да осъди Парламента да заплати съдебните разноски дори ако жалбата бъде отхвърлена.
25
Парламентът моли Общия съд:
–
да отхвърли искането за отмяна като неоснователно,
–
да отхвърли искането за обезщетение като частично недопустимо и във всички случаи неоснователно,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
По искането за отмяна
26
Доколкото изричното решение за отхвърляне на жалбата по административен ред няма самостоятелно съдържание, тъй като само потвърждава обжалваното решение, следва да се приеме, че настоящото искане за отмяна цели единствено отмяната на обжалваното решение, чиято законосъобразност ще бъде преценена с оглед на мотивите, съдържащи се в посоченото решение за отхвърляне на жалбата по административен ред (вж. в този смисъл решения от 17 януари 1989 г., Vainker/Парламент_293/87, EU:C:1989:8, т. 8, и от 6 юли 2022 г., MZ/Комисия, T‑631/20, EU:T:2022:426, т. 21).
По петото основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране
27
Жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение не е мотивирано, тъй като ООСД не е обяснил причините, поради които е решил да прекрати договора му към съответния момент, нито причините, поради които не е приел по-лека санкция. Този орган също така не обосновал и отказа да предостави достъп до всички документи, използвани за приемането на обжалваното решение.
28
Парламентът оспорва тези доводи.
29
В това отношение, когато прекъсването на връзката на доверие е в основата на прекратяването на договора на срочно нает служител, ООСД следва да уточни фактическите обстоятелства, които разкриват или обосновават това прекъсване, за да позволи на заинтересованото лице да прецени дали прекратяването на договора му е обосновано, а на Общия съд — да упражни контрол за законосъобразност (вж. в този смисъл решение от 7 ноември 2019 г., WN/Парламент, T‑431/18, непубликувано, EU:T:2019:781, т. 31 и цитираната съдебна практика).
30
В настоящия случай от обжалваното решение е видно, че ООСД е прекратил договора на жалбоподателя с предизвестие, след като е констатирал, че връзката на доверие между него и групата S&D като цяло е била безвъзвратно прекъсната. Според ООСД това прекъсване на връзката на доверие е резултат от действията на жалбоподателя, който е приел посочения в точка 4 по-горе подарък и е пътувал до Катар — поведение, което в контекста на разследването на белгийските органи относно евентуално незаконосъобразно лобиране от страна на Катар е накърнило репутацията на тази политическа група.
31
В изричното решение за отхвърляне на жалбата по административен ред Бюрото на групата S&D добавя, че прекъсването на връзката на доверие произтича и от факта, че жалбоподателят е уведомил късно ръководителите си за пътуването си до Катар, като е направил това едва една седмица след публикуването на статии в пресата относно разследването, водено от белгийските органи, и арестуването на акредитирания парламентарен сътрудник, който му е подарил билетите за въпросния футболен мач и е поел разходите му за пътуване и настаняване.
32
По този начин ООСД уточнява надлежно фактическите обстоятелства, обосноваващи прекъсването на връзката на доверие, довело до прекратяването на договора на жалбоподателя. Следователно мотивите на обжалваното решение са достатъчни, за да му позволят да се запознае с основанията, изтъкнати от ООСД относно прекратяването на договора му към съответния момент и неприемането на по-лека мярка.
33
Този извод не се опровергава от твърдението, че ООСД не е обосновал отказа си да предостави достъп до документите, на които се е основал, за да приеме обжалваното решение.
34
Всъщност задължението за мотивиране на решение за прекратяване на договор за неопределено време изисква само ООСД да изложи причините, обосноваващи това решение (вж. в този смисъл решение от 8 септември 2009 г., ETF/Landgren, T‑404/06 P, EU:T:2009:313, т. 156), което този орган е направил в настоящия случай. Следователно, дори да се приеме, че ООСД не е обосновал отказа си да предостави достъп до всички релевантни документи, това обстоятелство е без значение за пълнотата на мотивите на обжалваното решение.
35
Следователно петото основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране, трябва да се отхвърли.
По първото правно основание, изведено от нарушение на член 3 от приложение IX към Правилника и от злоупотреба с власт или с процесуални права
36
Жалбоподателят поддържа, че ООСД е нарушил член 3 от приложение IX към Правилника и следователно е злоупотребил с власт или с процесуални права, като е приел обжалваното решение. В това отношение той изтъква, че член 3 от приложение IX към Правилника би бил лишен от полезно действие, ако администрацията има право да прекрати договора му, без да вземе предвид образуваното срещу него административно разследване и предвиденото в този член изслушване пред ООСД. Поради това, при липса на решение на ООСД по този член, обжалваното решение представлявало прикрита дисциплинарна санкция.
37
Парламентът оспорва тези доводи.
38
В случая ООСД е избрал да прекрати договора на жалбоподателя с предизвестие на основание член 47, буква в), подточка i) от УРДС, а не да приложи член 49 от УРДС, който предвижда, че след провеждане на дисциплинарното производство, предвидено в приложение IX към Правилника, служебното правоотношение може да бъде прекратено без предизвестие на дисциплинарно основание в тежки случаи на неизпълнение на служебните задължения от страна на служителя. Освен това в обжалваното решение ООСД не упреква жалбоподателя в неизпълнение на задълженията му по член 11 от Правилника.
39
В този контекст доводите, изтъкнати от жалбоподателя в подкрепа на първото основание, могат да бъдат приети само в случай че ООСД е бил длъжен да приеме решение на основание член 3 от приложение IX към Правилника, преди да разгледа възможността за прекратяване на договора му при условията, предвидени в член 47 от УРДС.
40
Съдът на Съюза обаче многократно е постановявал, че дори в случай на нарушение, което може да обоснове уволнението на срочно нает служител на дисциплинарно основание, нищо не задължава ООСД да образува дисциплинарно производство срещу заинтересованото лице, вместо да прибегне до възможността за едностранно прекратяване на договора, предвидена в член 47, буква в), подточка i) от УРДС (вж. в този смисъл решения от 7 юли 2011 г., Longinidis/Cedefop, T‑283/08 P, EU:T:2011:338, т. 100, и от 8 май 2024 г., UF/Комисия, T‑24/23, EU:T:2024:293, т. 54 и цитираната съдебна практика).
41
Несъмнено след получаване на доклада, изготвен след разследване, образувано по силата на член 2 от приложение IX към Правилника, ООСД е длъжен да предприеме едно от трите действия, описани в член 3 от това приложение (вж. в този смисъл решение от 12 декември 2024 г., DD/FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, т. 40). В случая от писмата на ООСД от 7 септември 2023 г. и 15 март 2024 г., посочени в точки 19 и 22 по-горе, е видно, че той действително има намерение да предприеме последващи действия във връзка с доклада от разследването, в съответствие с член 3 от приложение IX към Правилника, когато фактическите констатации на белгийските органи станат окончателни.
42
Наличието на бъдещо решение, което следва да се вземе на основание член 3 от приложение IX към Правилника, не е пречка ООСД да прекрати с предизвестие договора за неопределено време на заинтересованото лице в съответствие с член 47, буква в), подточка i) от УРДС, когато установи, че представените пред него доказателства установяват прекъсване на връзката на доверие, което е пречка за продължаването на трудовото правоотношение, и то независимо от това дали тези доказателства могат да разкрият и наличието на неизпълнение от страна на заинтересованото лице на задълженията му по Правилника.
43
Следователно прекратяването на договора на жалбоподателя на основание член 47, буква в), подточка i) от УРДС не представлява нарушение на член 3 от приложение IX към Правилника.
44
Освен това в съдебното заседание жалбоподателят признава, че преписката, с която разполага Общият съд, не съдържа обективни, относими и съгласувани доказателства, които да разкриват, че обжалваното решение е било прието с единствената или поне определяща цел да постигне различни от изложените в него цели, така че не може да се установи никаква злоупотреба с власт или с процесуални права (вж. в този смисъл решение от 25 януари 2023 г., NS/Парламент, T‑805/21, непубликувано, EU:T:2023:22, т. 119 и цитираната съдебна практика).
45
Противно на поддържаното от жалбоподателя, този извод не лишава член 3 от приложение IX към Правилника от полезно действие.
46
Всъщност прекратяването на договора на заинтересованото лице не е пречка ООСД да избере измежду трите възможности, предвидени в член 3 от приложение IX към Правилника, като той е длъжен да направи този избор най-късно в момента, в който фактическите констатации на белгийските органи станат окончателни.
47
Ако ООСД счете, че деянията, за които е упрекван жалбоподателят, са достатъчно сериозни, за да обосноват образуването на дисциплинарно производство, със или без консултация с дисциплинарния съвет, в съответствие с член 3, параграф 1, буква в) от приложение IX към Правилника, прекратяването на договора му преди евентуалното образуване на дисциплинарно производство ще има най-много за последица единствено ограничаване на избора на наказанието, което ООСД евентуално може да му наложи (вж. в този смисъл решение от 26 април 2017 г., OU/Комисия, T‑569/16, EU:T:2017:285, т. 35).
48
С оглед на гореизложеното първото основание, изведено от нарушение на член 3 от приложение IX към Правилника и от злоупотреба с власт или с процесуални права, трябва да се отхвърли.
По четвъртото основание, изведено от нарушение на правото на защита
49
Доводите на жалбоподателя по същество се състоят от две части, с които той упреква Парламента, от една страна, че по отношение на него е нарушил презумпцията за невиновност и от друга страна, че не го е изслушал преди приемането на обжалваното решение.
– По първата част от четвъртото основание, изведена от нарушение на правото на зачитане на презумпцията за невиновност
50
Жалбоподателят поддържа, че прекратяването на договора му, прессъобщението от 20 декември 2022 г. и заличаването на профила му от органиграмата на групата S&D, публикувана в интернет, нарушават презумпцията за невиновност по отношение на него.
51
Парламентът оспорва тези доводи.
52
В самото начало, що се отнася до твърдяната незаконосъобразност на публикуването на прессъобщението от 20 декември 2022 г. и на заличаването на профила на жалбоподателя от органиграмата на уебсайта на групата S&D, достатъчно е да се отбележи, че тези действия нямат за цел да подготвят прекратяването на договора му и че следователно не са свързани с предмета на настоящата жалба. Ето защо, дори тези действия да са опорочени от незаконосъобразност, тя не може да доведе до отмяна на обжалваното решение.
53
Поради това тези доводи са неотносими.
54
Що се отнася до въпроса дали обжалваното решение нарушава презумпцията за невиновност на жалбоподателя, важно е да се припомни, че нарушение на презумпцията за невиновност може да произтича от изявления или решения на публичните органи, които създават впечатлението, че лицето е виновно, насърчават обществеността да вярва в неговата вина или предопределят преценката на фактите от наказателноправна гледна точка (вж. в този смисъл решение от 9 юни 2021 г., DI/ЕЦБ, T‑514/19, EU:T:2021:332, т. 117 и цитираната съдебна практика). Както посочва жалбоподателят в жалбата си, съдебната практика подчертава в това отношение значението на избора на изрази, използвани от публичните органи. В този контекст е важно да се вземе предвид истинският смисъл на въпросите изявления, а не буквалната им формулировка, както и особените обстоятелства, при които те са направени (вж. решение от 30 ноември 2022 г., KN/Парламент, T‑401/21, EU:T:2022:736, т. 73 и цитираната съдебна практика).
55
В случая прекратяването на договора на жалбоподателя произтича от неоспорени факти, които самият той е съобщил на ООСД. Освен това в обжалваното решение само се констатира, че е прекъсната връзката на доверие, необходима за продължаването на трудовото правоотношение, без да се разглежда отделният въпрос дали жалбоподателят не е изпълнил задълженията си по член 11 от Правилника. Следователно това решение не предопределя изхода от евентуално дисциплинарно производство и само по себе си не нарушава правото му на зачитане на презумпцията за невиновност.
56
Важно е също да се провери дали използваните от ООСД изрази за обосноваване на прекратяването на договора на жалбоподателя не създават впечатлението, че той е виновен, не подтикват обществеността да вярва в неговата вина и не предопределят преценката на фактите от наказателноправна гледна точка.
57
Запитан в съдебното заседание по въпроса кои са използваните в обжалваното решение изрази, които според него накърняват презумпцията за невиновност по отношение на него, жалбоподателят се позовава само на параграф от обжалваното решение, в който се споменава прессъобщението от 20 декември 2022 г., и препраща към текста на това прессъобщение, според който служител на тази група е бил отстранен „поради сериозно нарушение, свързано с текущо съдебно разследване“.
58
В тази част от обжалваното решение обаче ООСД само споменава прессъобщението от 20 декември 2022 г., когато обобщава доводите на жалбоподателя, изтъкнати от последния в писменото му становище от 20 юли 2023 г., посочено в точка 18 по-горе. Освен това ООСД не възпроизвежда изразите, използвани от Бюрото на групата S&D в това прессъобщение.
59
Следователно тази част от обжалваното решение не разкрива никакво нарушение на презумпцията за невиновност на жалбоподателя.
60
Ето защо първата част от четвъртото основание, изведена от нарушение на правото на зачитане на презумпцията за невиновност, трябва да се отхвърли.
– По втората част от четвъртото правно основание, изведена от нарушение на правото на изслушване
61
Жалбоподателят поддържа, първо, че ООСД е нарушил правото му да бъде изслушан, като въпреки многократните му искания е отказал да му предостави релевантните документи, на които се основава обжалваното решение. Второ, жалбоподателят твърди, че ООСД му е отказал правото да бъде изслушан по време на среща. Трето, жалбоподателят счита, че не е разполагал с достатъчно време, за да подготви писменото си становище, като се има предвид, че е имал достъп до електронната си поща само между 11 и 17 юли 2023 г. и че е имал проблем с достъпа до същата през целия ден на 14 юли 2023 г.
62
Парламентът оспорва тези доводи.
63
Първо, доводите на жалбоподателя, изведени от твърдения отказ на ООСД да му предостави всички документи в подкрепа на обжалваното решение, не могат да бъдат приети.
64
Най-напред, в писмото от 31 май 2023 г. ООСД уведомява жалбоподателя, че намерението му да прекрати неговия договор се основава на информацията, която самият той е предоставил на групата S&D на 16 декември 2022 г. По-нататък, в писмото от 10 юли 2023 г. ООСД отговаря на искането на жалбоподателя за достъп до всички релевантни документи, като потвърждава, че намерението му да го уволни се основава на фактите, доведени до знанието на генералния секретар на групата S&D на 16 декември 2022 г. Накрая, за да покаже наличието на вреда, нанесена на репутацията на групата S&D, ООСД прилага към това писмо публикувани в италианската преса статии, в които жалбоподателят е посочен поименно като едно от лицата, участвали в дейностите, които са предмет на провежданото от белгийските органи разследване.
65
В обжалваното решение ООСД потвърждава, че договорът на жалбоподателя е прекратен единствено поради невъзможността да се поддържа отношение на взаимно доверие с оглед на фактите, които не са оспорени от него, и с оглед на накърняването на репутацията на групата S&D.
66
При тези условия трябва да се приеме, че жалбоподателят е разполагал с всички релевантни данни, за да изложи надлежно становището си относно намерението на ООСД да прекрати договора му.
67
Второ, фактът, че жалбоподателят не е бил изслушан устно преди приемането на обжалваното решение, не може да представлява нарушение на правото му на изслушване.
68
Всъщност от съдебната практика следва, че упражняването на правото на изслушване може да се осъществи в рамките на устен и/или писмен обмен на информация по инициатива на ООСД, което този орган трябва да докаже (вж. в този смисъл решения от 30 ноември 2023 г., MG/ЕИБ, C‑173/22 P, EU:C:2023:932, т. 32, и от 3 юни 2015 г., BP/FRA, T‑658/13 P, EU:T:2015:356, т. 54).
69
В случая ООСД приканва жалбоподателя да представи писмено становище, в случай че не може да присъства на среща, и на 20 юли 2023 г. последният представя писменото си становище по проекта на обжалваното решение. Следователно той не може да упреква ООСД, че е приел това решение, без да го изслуша предварително.
70
Този извод не се опровергава от член 19, параграф 2 от Общите разпоредби за прилагане във връзка с конкурсите и процедурите по подбор, назначаването и класирането в степен на длъжностните лица и другите служители на Парламента, който изисква ООСД да покани заинтересованото лице на среща, преди да прекрати договора му.
71
Всъщност ООСД действително е поканил жалбоподателя на среща преди уволнението му, при това три пъти — на 31 май, 15 юни и 10 юли 2023 г. — покани, които той е отхвърлил, тъй като адвокатът му не е бил на разположение.
72
Следователно липсата на устно обсъждане по причини, за които администрацията не носи отговорност, не може да доведе до отмяна на обжалваното решение.
73
Трето, противно на поддържаното от него, жалбоподателят е разполагал с достатъчен срок, за да изложи надлежно становището си преди приемането на обжалваното решение.
74
Всъщност между 31 май 2023 г. — датата, на която ООСД му съобщава намерението си да прекрати договора му — и 15 септември 2023 г. — датата, на която е прието обжалваното решение — жалбоподателят е изслушан в рамките на писмена кореспонденция по инициатива на ООСД и през този период е разполагал с достатъчен срок, за да представи становището си по проекторешението за уволнение и да подготви защитата си. Този срок изглежда в още по-голяма степен достатъчен, доколкото фактическите обстоятелства, на които се основава прекратяването на договора, се състоят от факти, които са били добре известни на жалбоподателя, тъй като самият той ги е съобщил на висшестоящите си.
75
Обстоятелството, че е имал достъп до електронната си поща само между 11 и 17 юли 2023 г., както и фактът, че е имал проблеми с връзката през целия ден на 14 юли 2023 г., не могат да оборят този извод.
76
Всъщност периодът от шест дни, през който жалбоподателят е имал достъп до електронната си поща, не може да се квалифицира като кратък. Освен това той не твърди, че е поискал достъпът му да бъде удължен и че Парламентът е отхвърлил това искане.
77
При всички положения жалбоподателят е трябвало да обясни какви са били доводите и обстоятелствата, които е щял да може да изтъкне, ако бе разполагал с по-дълъг срок, и евентуално да докаже, че тези доводи и доказателства са можели да доведат до различен резултат в неговия случай (вж. в този смисъл решение от 3 юли 2019 г., PT/ЕИБ, T‑573/16, EU:T:2019:481, т. 269 (непубликувано) и цитираната съдебна практика), което той не е направил.
78
Ето защо втората част на четвъртото основание, изведена от нарушение на правото на изслушване, трябва да се отхвърли. Поради това четвъртото основание, изведено от нарушение на правото на защита, трябва да се отхвърли изцяло.
По второто основание, изведено от явни грешки в преценката
79
Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение се основава на явно неправилни съображения. Най-напред, ООСД неправилно счел, че той е приел подарък от външен за Парламента източник, тъй като този подарък е предоставен от негов колега и жалбоподателят не е могъл да знае, че последният е предполагаемо корумпиран. Така обстоятелството, че е получил два билета за футболен мач, не можело да се възприема от обществеността като представляващо конфликт на интереси или като липса на независимост. По-нататък, нямало никакво основание да се предполага, че подареното от колегата му пътуване до Катар е било предназначено да възнагради работата му в Парламента, по-специално с оглед на факта, че той не е имал правомощието да влияе върху процеса на вземане на решения. Напротив, при изготвянето на предложението за резолюция относно положението с правата на човека в Катар в контекста на световното първенство по футбол той бил формулирал няколко критики в това отношение. Накрая, налице било противоречие между обжалваното решение, което според ООСД се основава на установени факти, свидетелстващи за прекъсване на връзката на доверие, и решението за отлагане на приемането на решение на основание член 3 от приложение IX към Правилника с мотива, че фактите все още не са доказани в достатъчна степен.
80
Парламентът оспорва тези доводи.
81
Съгласно съдебната практика наличието на отношения на доверие не се основава на обективни фактори и поради естеството си не подлежи на съдебен контрол, тъй като Общият съд не може да замени преценката на администрацията със своята преценка. Все пак, доколкото институцията е длъжна да изложи мотивите, довели до загубата на доверие, като посочи конкретни фактически обстоятелства, съдът на Съюза трябва да провери дали тези мотиви почиват на точно установени факти (вж. в този смисъл решения от 27 октомври 2022 г., CE/Комитет на регионите, C‑539/21 P, непубликувано, EU:C:2022:840, т. 110, и от 8 май 2024 г., UF/Комисия, T‑24/23, EU:T:2024:293, т. 58).
82
В случая жалбоподателят не оспорва, че фактите, на които се основава обжалваното решение, са точно установени.
83
В това отношение е установено, че няколко дни след приемането на резолюцията от 24 ноември 2022 г. жалбоподателят е приел подарък от колега, състоящ се от два билета за среща от световното първенство по футбол, и че е пътувал с партньорката си до Катар от 8 до 11 декември 2022 г., за да присъства на тази футболна среща. Освен това разходите за път и настаняване са поети от този колега. Също така е безспорно, че жалбоподателят е уведомил ръководителите си за това пътуване едва на 16 декември 2022 г., тоест една седмица след като воденото от белгийските органи разследване е оповестено публично.
84
С оглед на функциите, упражнявани от жалбоподателя в групата S&D, ООСД не е допуснал явна грешка в преценката, като е приел, че поведението му може да създаде у обществеността впечатление за липса на независимост по отношение на влиянието на външни за групата S&D източници и следователно да накърни репутацията на тази политическа група. В такава политическа среда загубата на доверие може основателно да произтича от накърняването на репутацията на политическата група, в която заинтересованото лице упражнява функциите си.
85
Освен това е важно също така да се подчертае, че някои статии в пресата, в които се споменава името на жалбоподателя във връзка със скандала „Qatargate“, са публикувани преди 16 декември 2022 г., тоест преди той да уведоми ръководителите си за престоя си в Катар и за условията, при които е пътувал до тази страна, така че Бюрото на групата S&D също не е допуснало явна грешка в преценката, като е приело, че връзката на доверие е била засегната от обстоятелството, че жалбоподателят е закъснял да уведоми ръководителите си за разглежданите факти.
86
С оглед на тези обстоятелства трябва да се заключи, че жалбоподателят не е доказал, че ООСД е допуснал явна грешка в преценката, като е констатирал необратимо прекъсване на връзката на доверие.
87
Този извод не се опровергава от доводите на жалбоподателя.
88
Първо, фактът, че подаръкът, който жалбоподателят е приел, не произхождал от „външно за Парламента лице“, е без значение за законосъобразността на обжалваното решение, което не упреква жалбоподателя в нарушение на член 11, първа алинея от Правилника. Впрочем, макар акредитираният парламентарен сътрудник, който му е предложил спорния подарък, да е член на персонала на Парламента, жалбоподателят не е имал основание да счита, че подарения му подарък произхожда от самата институция в качеството ѝ на работодател.
89
Второ, ирелевантно е и обстоятелството, че приетият от него подарък не бил предназначен да го възнагради за работата му. ООСД също така не се е основал на това съображение, за да стигне до констатацията за прекъсване на връзката на доверие.
90
Трето, тъй като производството по прекратяване на договора на срочно нает служител с предизвестие няма същия предмет като дисциплинарно производство, не е противоречиво да се заключи, че фактите, на които се основава обжалваното решение, са доказани в достатъчна степен, за да се установи прекъсването на връзката на доверие, като същевременно се приеме, че следва да се отложи приемането на решение на основание член 3 от приложение IX към Правилника, за да може да се вземат предвид фактическите констатации, направени от белгийските органи, преди да се вземат решения относно действията, които следва да се предприемат във връзка с административното разследване, образувано по силата на член 2 от това приложение.
91
С оглед на гореизложеното второто основание, изведено от явни грешки в преценката, трябва да се отхвърли.
По третото правно основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност
92
Жалбоподателят поддържа, че прекратяването на договора му е непропорционална мярка, като се има предвид, че той е действал добросъвестно, като е информирал незабавно висшестоящите си за фактите и като е сътрудничил напълно на белгийските органи.
93
Парламентът оспорва тези доводи.
94
В това отношение е достатъчно да се припомни, че когато въз основа на анализа на поведението на срочно нает служител ООСД приеме, че е прекъсната връзката на доверие, необходима за продължаването на трудовото правоотношение, този орган има право да прекрати договора му в съответствие с член 47, буква в), подточка i) от УРДС (вж. в този смисъл решения от 29 април 2004 г., Парламент/Reynolds, C‑111/02 P, EU:C:2004:265, т. 56, и от 21 юни 2023 г., UG/Комисия, T‑571/17 RENV, EU:T:2023:351, т. 384 (непубликувано).
95
Тъй като ООСД не е допуснал явна грешка в преценката или злоупотреба с власт, като е приел, че връзката на доверие е била окончателно прекъсната, той е могъл да прекрати договора на жалбоподателя, без да наруши принципа на пропорционалност.
96
Следователно третото правно основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, трябва да се отхвърли.
По шестото основание, изведено от нарушение на задължението за полагане на грижа
97
Жалбоподателят поддържа, че ООСД не е взел предвид отражението, което обжалваното решение щяло да има върху перспективите му за заетост, здравословното му състояние, репутацията му, както и върху професионалното и финансовото му положение.
98
Парламентът оспорва тези доводи.
99
В случая, макар интересът на даден служител да бъде запазен на служба сам по себе си да не е пречка за прекратяването на договора му, това не променя обстоятелството, че задължението на ООСД за полагане на грижа по отношение на своите служители му налага да вземе предвид личния интерес на заинтересованото лице. (вж. в този смисъл решение от 10 октомври 2014 г., EMA/BU, T‑444/13 P, EU:T:2014:865, т. 35 и 36).
100
В това отношение от обжалваното решение е видно, че ООСД дори е надхвърлил изискванията на задължението си за полагане на грижа, тъй като е разгледал предложението, направено от жалбоподателя в писменото му становище, да се намери алтернативно решение на прекратяването на договора му, като се прецени дали преназначаването на друга длъжност в рамките на групата S&D може да възстанови връзката на доверие.
101
Такава проверка в достатъчна степен доказва, че ООСД е взел предвид личния интерес на жалбоподателя да остане на служба. С тези си действия ООСД е претеглил наличните интереси, както изисква задължението му за полагане на грижа по отношение на жалбоподателя.
102
Ето защо шестото основание, изведено от нарушение на задължението за полагане на грижа, трябва да се отхвърли и следователно исканията за отмяна трябва да се отхвърлят изцяло.
По исканията за обезщетение
103
Жалбоподателят иска обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, претърпени в резултат на обжалваното решение.
104
Парламентът оспорва тези доводи.
105
След като при разглеждането на искането за отмяна не е установено каквото и да било неправомерно поведение на ООСД при приемането на обжалваното решение, първото условие за ангажиране на отговорността на Парламента, а именно неправомерност на поведението, в което се упреква, не е изпълнено. Поради това исканията за обезщетение трябва да се отхвърлят като неоснователни, без да е необходимо да се разглежда тяхната допустимост (вж. т. 25 по-горе) или другите условия за ангажиране на отговорността на Парламента, свързани с наличието на вреда и на причинно-следствена връзка между тази вреда и твърдяната неправомерност.
106
С оглед на изложеното по-горе жалбата трябва да се отхвърли в нейната цялост.
По съдебните разноски
107
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. От друга страна, в съответствие с член 135, параграф 2 от Процедурния правилник Общият съд може да осъди дори спечелила делото страна да заплати част от или всички съдебни разноски, ако това е оправдано от поведението на тази страна, включително преди образуване на съдебното производство, по-специално ако прецени, че тя необосновано или злонамерено е причинила разходи на другата страна.
108
В случая жалбоподателят е загубил делото и не е уточнил какво е „поведението“ на Парламента, което го е принудило да подаде настоящата жалба. Ето защо той следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на Парламента.
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (пети състав)
реши:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Осъжда EO да заплати съдебните разноски.
Svenningsen
Mac Eochaidh
Stancu
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 11 юни 2025 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.