Иск, предявен на 11 юли 2022 г. — D’Agostino и Dafin/ЕЦБ
(Дело T-424/22)
Език на производството: италиански
Страни
Ищци: Vincenzo D’Agostino (Неапол, Италия), Dafin Srl (Касандрино, Италия) (представител: M. De Siena, avvocata)
Ответник: Европейска централна банка
Искания
Ищците молят Общия съд:
да установи и прогласи извъндоговорната отговорност на Европейската централна банка (ЕЦБ), представлявана от председателя г-жа Christine Lagarde:
a) за предизвикания срив на стойността на ценните книжа SI FTSE.COPERP, притежавани от г-н Vincenzo D’Agostino, което е довело до загуба на общата стойност на инвестирания капитал, равняваща се на 450.596,28 EUR, с това че на 12 март 2020 г. г-жа Christine Lagarde, в качеството си на председател на ЕЦБ, изричайки известната фраза „Ние не сме тук, за да затваряме спредовете, това не е функция на ЕЦБ“, е предизвикала значителен спад на стойността на ценните книжа на всички световни фондови борси и 16,92% на фондовата борса в Милано, безпрецедентен процентен спад в историята на тази институция и на другите световни фондови борси, като е съобщила на пресконференция пред целия свят, че ЕЦБ повече няма да подкрепя стойността на ценни книжа, емитирани от страни в затруднено положение, и по този начин е обявила пълна промяна в паричната политика, приета от ЕЦБ под председателството на г-н Mario Draghi, чийто мандат приключи през ноември 2019 г.,
б) за причиненото с това поведение, както и в резултат на посочения рязък спад на индекса на фондовата борса в Милано, намаляване на стойността на активите на ищеца,
в) за това, че поради реалното и значително намаляване на стойността на активите на ищеца той е бил принуден, за да компенсира намаляването на активите и като гарант на дружество Dafin Srl за кредитната линия, предоставена на посоченото дружество от Banca Fideuram SpA, да погаси използваната част от тази кредитна линия, осигурявайки необходимите средства чрез продажбата в кратки срокове на други притежавани от него ценни книжа и претърпявайки по този начин капиталова загуба в размер на 2.534.422,16 EUR през 2020 г. и още 336.517,30 EUR в периода 1 януари 2021 г. — 15 април 2021 г., тоест обща загуба в размер на 2.870.939,30 EUR,
г) за причинените имуществени вреди под формата на пропуснати ползи в размер на 1.013.074,00 EUR,
д) за причинените впоследствие имуществени вреди на обща стойност 1.013.074,00 EUR,
да осъди ЕЦБ в лицето на председателя:
да заплати обезщетение за имуществени вреди, изразяващи се в претърпени загуби и пропуснати ползи, за неимуществени вреди и за вреди, причинени от загуба на възможности от ищец г-н Vincenzo D'Agostino, оценени съгласно критериите, посочени в съответните глави и параграфи от настоящия иск, като заплати следните суми: 1) 4.334.609,28 EUR за имуществени вреди, 2) 1.000.000 EUR за неимуществени вреди; 3) и следователно да заплати обща сума в размер на 5.321.535 EUR,
при условията на евентуалност, да заплати различни суми, които ще бъдат установени в хода на производството в размер, определен по справедливост, включително чрез експертно заключение, което да бъде разпредено от Общия съд съгласно член 70 от Процедурния правилник на европейския съд,
да заплати допълнителна сума, определена от Общия съд по справедливост като обезщетение за вредите, причини от загуба на възможности,
да заплати лихви за забава, считано от 12 март 2020 г. — датата на вредоносното събитие, до датата на действителното плащане,
да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи
Ищците изтъква четири основания в подкрепа на иска.
Първото основание е изведено от отговорността на ЕЦБ по член 340, трета алинея ДФЕС и член 2043 от италианския Граждански кодекс за имуществените и неимуществените вреди, претърпени от ищеца в лично качество и като съдружник в Dafin Srl.
Второто основание е изведено от принципите, изложени в съдебната практика на Европейския съюз, и по-специално в решения от 28 октомври 2021 г., Vialto Consulting/Комисия, C-650/19 P, от 9 февруари 2022 г., QI и др./Комисия и ЕЦБ, T-868/16, и от 21 януари 2014 г., Klein/Комисия.
Посочват се условията за възникване на извъндоговорната отговорност на европейска институция по отношение на гражданин на Европейския съюз и се твърди, че тези условия са налице.
Третото основание е изведено от нарушение от страна на ЕЦБ на първичното и вторичното право на Съюза и от злоупотреба с власт от страна на председателя на ЕЦБ.
Изтъква се нарушението, извършено от ЕЦБ на 12 март 2020 г. в лицето на нейния председател, на член 127 ДФЕС (глава [2], озаглавена „Парична политика“), на членове 3, 10, 11, 12, 13, 38 от Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, както и на член 17, точки 17.2 и 17.3 от Процедурния правилник, приет с решение на ЕЦБ от 19 февруари 2004 г.1 .
Четвърто основание: определяне на размера, обосноваване и документиране на претърпените от ищеца имуществени вреди (претърпени загуби и пропуснати ползи.
____________
1 Решение 2004/257/ЕО на Европейската централна банка от 19 февруари 2004 година за приемане на Процедурния правилник на Европейската централна банка (ЕЦБ/2004/2) (ОВ L 80, 2004 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 5, стр. 224), изменено с Решение ЕЦБ/2014/1 на Европейската централна банка от 22 януари 2014 г. (ОВ L 95, 2014 г., стр. 56).