62022TJ0462_RES
Дело T‑462/22
Millennium BCP Participações, SGPS, Sociedade Unipessoal, LdaиBCP África, SGPS, Lda
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд (пети състав) от 6 ноември 2024 година
„Държавни помощи — Свободна зона на Мадейра — Схема за помощи, приведена в действие от Португалия — Решение, с което се установява несъответствието на схемата с Решение (2007) 3037 окончателен и с Решение C(2013) 4043 final и с което тази схема се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяване на изплатените в приложение на същата помощи — Задължение за мотивиране — Понятие „съществуваща държавна помощ“ по смисъла на член 1, буква б), подточка ii) от Регламент (ЕС) 2015/1589 — Липса на дерогация от условието за създаване или запазване на работни места в автономния регион Мадейра — Принцип на добра администрация — Принцип на лоялно сътрудничество — Оправдани правни очаквания — Правна сигурност“
Помощи, предоставяни от държавите — Решение на Комисията за констатиране на несъвместимостта на помощ с вътрешния пазар — Задължение за мотивиране — Обхват — Идентифициране на получателя на помощта — Отчитане на контекста и на всички правни норми, уреждащи съответната материя
(член 296 ДФЕС)
(вж. т. 25—40)
Помощи, предоставяни от държавите — Съществуващи помощи и нови помощи — Квалифициране като съществуваща помощ — Тълкуване на условията на схемата за помощ — Фактори, които следва да се вземат предвид — Текст на решението за разрешение, съдържание на извършеното от съответната държава членка уведомяване и допълнителни сведения
(член 108, параграф 3 ДФЕС, Регламент 2015/1589 на Съвета, член 1, буква в)
(вж. т. 56, 58, 66 и 67)
Помощи, предоставяни от държавите — Забрана — Дерогации — Уведомление за проект на схема за подпомагане — Задължение за сътрудничество от страна на държавата членка, която иска дерогация
(член 4, параграф 3 ДЕС, член 108, параграф 3 ДФЕС, Регламент № 659/1999 на Съвета, съображение 6)
(вж. т. 57 и 92)
Помощи, предоставяни от държавите — Съществуващи помощи и нови помощи — Мярка за изменение на схема за съществуващи помощи — Прилагане на режим за дерогация от едно от условията, установени в решението на Комисията за одобрение — Дерогация, за която Комисия не е била надлежно уведомена — Изменение, което засяга схемата по същество — Квалифициране като нова помощ
(член 108, параграф 3 ДФЕС; Регламент 2015/1589 на Съвета, член 1, буква б), подточка ii) и буква в)
(вж. т. 70—83, 93 и 97)
Помощи, предоставяни от държавите — Съществуващи помощи и нови помощи — Проверка от Комисията на схемата за помощи, за която е направено уведомление — Принцип на добра администрация — Задължение за надлежно и безпристрастно разглеждане — Обхват
(член 108, параграф 3 ДФЕС, Хартата на основните права на Европейския съюз, член 41)
(вж. т. 89—91)
Помощи, предоставяни от държавите — Възстановяване на неправомерна и несъвместима помощ — Нарушение на принципа на оправданите правни очаквания — Липса
(член 108, параграф 3 ДФЕС)
(вж. т. 102—109)
Помощи, предоставяни от държавите — Възстановяване на неправомерна и несъвместима помощ — Нарушение на принципа на правна сигурност — Липса
(член 107 ДФЕС)
(вж. т. 111—117)
Резюме
Общият съд отхвърля жалбата, подадена от две дружества против решение на Европейската комисия (
1
), с което се обявяват за несъвместими с вътрешния пазар определени помощи, изплатени на установени на остров Мадейра предприятия съгласно предварително одобрена схема, и се разпорежда тяхното възстановяване (
2
). В този контекст Общият съд по-специално уточнява обхвата на сведенията, които държавите членки трябва да предоставят, когато уведомяват Комисията за мярка за помощ, за да ѝ предоставят възможност да я разгледа надлежно с оглед на изискванията, присъщи на принципа за лоялно сътрудничество.
С цел насърчаване на регионалното развитие и диверсификацията на икономическата структура на остров Мадейра Португалската република въвежда схема за помощи в полза на определена зона на този остров, наречена „Свободна зона на Мадейра“ (СЗМ).
Тази схема, първоначално одобрена от Комисията през 1987 г. като съвместима регионална помощ, е изменена през 2002 г. През 2007 г. Комисията разрешава трета схема, която отново е била изменена през 2013 г. (
3
) (наричана по-нататък „схема III“).
Одобрената от Комисията схема III е под формата на намаляване на данъка върху доходите на юридическите лица върху печалбата от дейности, действително и по същество осъществени в Мадейра, на освобождаване от общински и местен данък, както и под формата на освобождаване от данък върху прехвърлянето на недвижими имоти за създаването на предприятие в СЗМ, до минималния размер на помощта, базиран на таваните, определени в зависимост от броя работни места, поддържани от получателя на помощта.
След като осъществява мониторинг на посочената схема за 2012 г. и 2013 г., Комисията решава да започне официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 3 ДФЕС.
В края на тази процедура, с решение от 4 декември 2020 г. тя установява, че схема III по начина, по който е приведена в действие от Португалия, се различава съществено от схемата, разрешена с решенията от 2007 г. и от 2013 г. Квалифицирайки тази схема като „нова помощ“, която е приведена в действие неправомерно и е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията разпорежда тази помощ да бъде възстановена от получателите.
Жалбоподателите, Millennium BCP Participações, SGPS, Sociedade Unipessoal, Lda и BCP África, SGPS, Lda, са дружества за управление на дялови участия (наричани по-нататък „SGPS“), които получават помощи по схема III. Те подават жалба за отмяна на Решение 2022/1414 в частта, в която то се отнася до тях.
Съображения на Общия съд
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите по-специално упрекват Комисията, че е допуснала грешка при прилагането на правото като включила SGPS сред всички получатели, за които се отнася задължението за възстановяване, в случай на неспазване на условието за създаване или запазване на работни места в автономния регион Мадейра (наричан по-нататък „АРМ“). Всъщност те поддържат, че съгласно дерогация, която е неразделна част от схема III, за която Комисията е уведомена, спрямо SGPS това условие не се прилага, така че изплатената им помощ не е „нова помощ“, а „съществуваща помощ“, която съответства на помощта, разрешена от Комисията с решенията от 2007 г. и от 2013 г.
В самото начало Общият съд припомня, че квалификацията като „съществуваща помощ“ или като „нова помощ“ на схема III, приведена в изпълнение в полза на SGPS, зависи не само от самия текст на приетите от Комисията решения за разрешение, а и от съдържанието на направеното от съответната държава членка уведомление, както и от допълнителните сведения, предоставени от нея след исканията за допълнителна информация. В този контекст следва да се вземе предвид и поведението на тази държава членка при уведомяването за посочената схема с оглед на нейното задължение за сътрудничество с Комисията.
В случая, от направеното по-специално през 2006 г. уведомление за схема III в неговата цялост (наричано по-нататък „уведомлението от 2006 г.“), както и от последващата кореспонденция между Комисията и португалските органи следва, че спорната дерогация е спомената само в правните основания, съпътстващи уведомлението, по-специално в разпоредба от проекта на декрета закон за устава за данъчните облекчения, за който е изпратено уведомление до Комисията (
4
). Тази дерогация обаче не се споменава във формуляра за уведомление, нито в придружаващия го обяснителен меморандум.
С оглед обаче на текста на разглежданата разпоредба, както и на изложението на мотивите към проекта на декрет закон, за който е направено уведомление, Комисията е могла основателно да приеме, че подобно на всички предприятия, които следва да се ползват от схема III, спрямо SGPS се е прилагало условието за създаване или запазване на работни места в АРМ. Освен това от обяснителния меморандум, придружаващ уведомлението от 2006 г., както и по-специално от изложението на мотивите към проекта на декрет закон, за който е направено уведомление, е видно, че намерението на португалските органи е било да задължат всяко предприятие, което желае да се възползва от схема III, да създаде или запази работни места в АРМ.
От всички тези обстоятелства следва, че португалските органи никога не са обърнали внимание на Комисията върху факта, че проектът на декрет закон, за който е направено уведомление, може да се прилага в смисъл, че допуска SGPS да се възползват от схема III, без спрямо тях да се прилага условието за създаване или запазване на работни места в АРМ. Така в уведомлението от 2006 г. и последвалата кореспонденция Португалската република не е предоставила на Комисията цялата необходима информация, която би ѝ позволила най-напред да установи, че е налице дерогация от посоченото условие в полза на SGPS, на следващо място, да разгледа съвместимостта на такава дерогация с Договора за функционирането на ЕС и, на последно място, да си състави мнение в това отношение, въпреки че последицата от приложимата спрямо SGPS дерогация на практика е, че тези предприятия се ползват от държавни помощи, предоставени при значително по-изгодни условия от предвидените в общия режим, приложим за другите предприятия.
Общият съд счита също, че жалбоподателите безуспешно поддържат, че Комисията е нарушила правото на добра администрация, като не разгледала надлежно уведомлението от 2006 г.
Всъщност португалските органи не са дали възможност на Комисията да се запознае с обстоятелството, че ѝ е била предоставена за преценка дерогация от условието за създаване или запазване на работни места в АРМ за SGPS. Те също така не обясняват как тази дерогация е пропорционална на преследваната от помощта и съвместима с вътрешния пазар цел, при положение че условието за създаване или запазване на работни места е условие за достъп по схема III, по-специално доколкото служи за количествено определяне на приноса към целта за регионално развитие, както и на равнището и пропорционалността на предоставените предимства.
Ето защо, ако португалските органи са имали намерение да предоставят тази дерогация на Комисията за преценка, задължителният за тях принцип на лоялно сътрудничество е трябвало да ги подтикне да привлекат в по-голяма степен вниманието на Комисията върху наличието на такава дерогация, която поражда съмнения относно съвместимостта ѝ с вътрешния пазар, и съответно да предоставят обяснения относно тази съвместимост.
При тези условия Комисията не може да бъде упрекната, че е нарушила принципа на добра администрация или че не е изпълнила задължението си за полагане на дължимата грижа, като не си е дала сметка, че разпоредба, по която португалските органи не са представили обяснения, може да се тълкува в смисъл, че допуска дерогация от условието за създаване или запазване на работни места в АРМ.
Ето защо не може да се счита, че дерогация от условието за създаване или запазване на работни места в АРМ е разрешена с решението от 2007 г., тъй като тя не е била предмет на надлежно уведомление.
Подобно разрешение би могло да произтича още по-малко от решението от 2013 г., тъй като в него се споменава за задължение на Португалската република „да премахне всяко преференциално третиране на субекти като [SGPS], когато се потвърди, че тяхното третиране в СЗМ действително предоставя облекчения в сравнение с приложимия към SGPS общ португалски режим“.
Тъй като останалите изтъкнати основания, в рамките на които се твърди нарушение на задължението за мотивиране на Комисията и нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания и на правната сигурност, също по същество не са налице, Общият съд отхвърля жалбата в нейната цялост.
(
1
)	Решение (ЕС) 2022/1414 на Комисията от 4 декември 2020 година относно схема за помощ SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), прилагана от Португалия за Зона за свободна търговия Мадейра (Zona Franca da Madeira — ZFM) — режим III (ОВ L 217, 2022 г., стр. 49).
(
2
)	Съдебното решение, което е предмет на настоящото резюме, е постановено след като окончателно и изцяло е отхвърлена на жалбата за отмяна на същото решение, подадена от Португалската република (решение от 21 септември 2022 г., Португалия/Комисия (Свободна зона на Мадейра), T‑95/21, EU:T:2022:567, потвърдено с решение на Съда от 4 юли 2024 г., Португалия/Комисия (Свободна зона на Мадейра), C‑736/22 P, непубликувано, EU:C:2024:579).
(
3
)	Решения на Комисията от 27 юни 2007 г. по преписка N421/2006 и от 2 юли 2013 г. по преписка SA.34160 (2011/N) (наричани по-нататък „решенията от 2007 г. и 2013 г.“).
(
4
)	Член 34oA, параграф 5, от устава за данъчните облекчения, включен в проекта за декрета закон, за който е направено уведомление.