62010CC0539_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I. Sissejuhatus
1. Käesoleva apellatsioonimenetluse ese on Stichting Al-Aqsa rahaliste vahendite külmutamine liidu terrorismivastase võitluse meetmete käigus.
2. Terrorismiohu tõttu on ÜRO, Euroopa Liit ja selle liikmesriigid sunnitud kehtestama eripiiranguid. Nende piirangute eesmärk on pärssida oletatavalt terroristide tegevust soodustavate isikute ja organisatsioonide rahalisi võimalusi nende vara külmutamise abil.
3. Järgides ÜRO Julgeolekunõukogu 28. septembri 2001. aasta resolutsiooni 1373 (2001),(2) kehtestas Euroopa Liidu Nõukogu ühise seisukohaga 2001/931/ÜVJP(3) terrorismivastaste meetmete süsteemi rakendamise põhijooned.
4. Selle süsteemi kohaselt võib Euroopa Liit andmete põhjal, millest nähtub, et asutus on teinud otsuse terroriakti uurimise algatamise või terroriakti eest vastutuselevõtmise kohta, kanda menetlusaluse isiku või organisatsiooni nende isikute või organisatsioonide loetelusse, kelle rahalised vahendid külmutatakse.(4) Esimene selline loetelu oli juba kõnealusele ühisele seisukohale lisatud.
5. Ühises seisukohas 2001/931/ÜVJP visandatud süsteemiga on sisuliselt seotud nõukogu 27. detsembri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 2580/2001 teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangute kohta terrorismivastaseks võitluseks.(5) See määrus on liidu tasandil vajalik meede viimaks jätkuvalt ellu ühise seisukoha 2001/931 eesmärke ning täiendamaks terroristlikke ühendusi käsitlevaid haldus- ja kohtumenetlusi Euroopa Liidus ja kolmandates riikides.(6) Selles kontekstis on määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõike 3 kohaselt nõukogu ülesanne kooskõlas ühise seisukoha 2001/931 kriteeriumidega(7) koostada, läbi vaadata ja vajaduse korral muuta nende isikute ja organisatsioonide loetelu, kelle rahalised vahendid tuleb külmutada. Esimese loetelu määruse nr 2580/2001 artikli 2 alusel esitas nõukogu juba 27. detsembril 2001, seega samal ajal nimetatud määrusega.
6. Nõukogu peab selle loetelu korrapäraselt läbi vaatama ning kontrollima, kas asjaomase isiku või organisatsiooni hoidmine selles loetelus ja nende rahaliste vahendite külmutamine on endiselt põhjendatud. Põhjenduse äralangemisel tuleb loetelu vastavalt muuta. Selle ülesande täitmiseks võtab nõukogu perioodiliselt vastu õigusakte määruse nr 2580/2001 rakendamiseks, millega ta asendab seni kehtinud loetelu kontrollijärgse uue loeteluga.
7. Nimetatud loetelude kontrollimine ja võimalik muutmine ongi käesolevates liidetud kohtuasjades tähelepanu keskmes. Täpsemalt on tegemist küsimusega, mil määral peab nõukogu arvesse võtma liikmesriigis valitsevat faktilist ja õiguslikku olukorda ning selle muutumist, kui ta otsustab selle üle, kas isik või organisatsioon jääb endiselt loetellu ning kas tema rahalised vahendid on vaja endiselt külmutada.
II. Õiguslik raamistik
A. Ühine seisukoht 2001/931
8. Ühise seisukoha artikkel 1 sätestab:
„[…]
(4) Lisas sisalduv loend koostatakse asjakohases toimikus sisalduvate täpsete andmete või tõendite põhjal, millest nähtub, et pädev asutus on asjaomaste isikute, rühmituste või üksuste suhtes teinud otsuse, olenemata sellest, kas see käsitleb arvestatavate ja usaldusväärsete tõendite või vihjete põhjal terroriakti uurimise algatamist, terroriakti eest vastutuselevõtmist, sellise akti toimepaneku katset, selles osalemist või sellele kaasaaitamist või mõnes sellises aktis süüdimõistmist. Loendisse võib arvata isikuid, rühmitusi ja üksusi, kelle ÜRO Julgeolekunõukogu on tunnistanud terrorismiga seotuks ja kellele ta on määranud sanktsioone.
Käesoleva lõike kohaldamisel tähendab „pädev asutus” kohtuorganit või kui kohtuorganitel ei ole käesoleva lõikega hõlmatud valdkonnas pädevust, kõnealuses valdkonnas samaväärset pädevat asutust.
(5) […]
(6) Lisa loendis sisalduvate isikute ja üksuste nimed vaadatakse korrapäraselt ja vähemalt iga kuue kuu tagant läbi, tagamaks, et nende hoidmine loendis on põhjendatud.”
B. Määrus nr 2580/2001
9. Määruse nr 2580/2001(8) artiklis 2 on ette nähtud:
„(1) Välja arvatud artiklite 5 ja 6 kohaselt lubatud juhtudel:
a) külmutatakse kõik artikli 2 lõikes 3 nimetatud loetelus sisalduvatele füüsilistele või juriidilistele isikutele, rühmitustele või üksustele kuuluvad või nende omanduses või valduses olevad rahalised vahendid, muud finantsvarad ja majandusressursid;
b) […]
(2) […]
(3) Nõukogu koostab, vaatab läbi ja muudab ühehäälselt nende isikute, rühmituste ja üksuste loetelu, kelle suhtes käesolevat määrust kohaldatakse, kooskõlas ühisseisukoha 2001/931/ÜVJP artikli 1 lõigetes 4, 5 ja 6 ettenähtud sätetega; loetelusse kuuluvad:
i) füüsilised isikud, kes panevad toime või üritavad toime panna terroriakte või kes osalevad terroriaktide toimepanekus või aitavad kaasa nende toimepanekule;
ii) juriidilised isikud, rühmitused või üksused, kes panevad toime või üritavad toime panna terroriakte või kes osalevad terroriaktide toimepanekus või aitavad kaasa nende toimepanekule;
iii) juriidilised isikud, rühmitused või üksused, kes kuuluvad ühele või mitmele punktides i ja ii nimetatud füüsilisele või juriidilisele isikule, rühmitusele või üksusele või on nende kontrolli all, või
iv) füüsilised või juriidilised isikud, rühmitused või üksused, kes tegutsevad ühe või mitme punktides i ja ii nimetatud füüsilise või juriidilise isiku, rühmituse või üksuse nimel või juhtimisel.”
10. Artikli 2 lõikes 1 viidatud erandid näevad sisuliselt ette, et külmutatud rahalised vahendid võib vabastada, kui neid kasutatakse asjaomaste isikute või nende pereliikmete põhivajaduste rahuldamiseks,(9) ja et teatud tingimustel on võimalik anda ka teisi rahaliste vahendite vabastamise erilube.(10)
III. Kohtuvaidluse eellugu
11. Stichting Al-Aqsa (edaspidi „Al-Aqsa”) võitleb 2003. aastast alates kohtus(11) oma rahaliste vahendite külmutamise vastu, vaidlustades seejuures mitu üksteisele ajaliselt järgnevat ja teda puudutavat nõukogu meedet, mille alusel ta kanti ja jäeti asjaomasesse loetellu.
12. Nõukogu meetmete aluseks on ministri 7. aprilli 2003. aasta määrus Madalmaades, nimelt Sanctieregeling terrorisme 2003,(12) mida on vaja kõigepealt käsitleda, kuna sellel on keskne tähtsus Al-Aqsa rahaliste vahendite külmutamisel.
13. Sanctieregeling terrorisme 2003 võeti vastu Madalmaade Sanctiewet 1977 alusel ja eespool nimetatud ÜRO resolutsioonile viidates. Asjaomase liidu õigusakti jõustumiseni külmutati selle ministri määruse kui ajutise meetmega(13) Al-Aqsa rahalised vahendid,(14) kuna viimane annab raha organisatsioonile, kes toetab terrorismi.(15)
14. Ajutiste meetmete kohaldamise menetluses Madalmaades taotles Al-Aqsa selle ministri määruse täitmise peatamist. Rechtbank te 's-Gravenhage leidis aga 3. juuni 2003. aasta otsuses,(16) olles eelnevalt tutvunud Madalmaade luureteenistuse konfidentsiaalse materjaliga, et on piisavalt pidepunkte kinnitamaks Sanctieregeling terrorisme 2003 põhjenduses toodud väidet, et Al-Aqsa toetab oma rahadega terroristlikku organisatsiooni,(17) mistõttu kohus jättis rahuldamata Al-Aqsa taotluse peatada külmutamismeetme täitmine.
15. Sanctieregeling terrorisme 2003 tunnistati alates 3. augustist 2003 aga kehtetuks(18) põhjendusel, et see oli pärast nõukogu 27. juuni 2003. aasta otsuse, millega rakendatakse määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõiget 3,(19) vastuvõtmist „aegunud”, kuna Al-Aqsa oli nüüd kantud nõukogu loetellu rahaliste vahendite külmutamise kohta.
16. Pärast Madalmaade ministri määruse kehtetuks tunnistamist jäi Al-Aqsa siiski nimetatud nõukogu loetellu ja sellele järgnenud loeteludesse, kuna nõukogu ei näinud põhjust Al-Aqsat puudutava muudatuse tegemiseks.
17. Kuna nõukogu oli kohustatud põhjendama Al-Aqsa jäämist loetellu, esitas ta 23. aprilli 2007. aasta kirjas ning seejärel 29. juuni 2007. aasta kirjas, mis puudutas nõukogu otsust 2007/445/EÜ,(20) järgmised põhjendused:(21) „[…] Madalmaade välisminister ja rahandusminister otsustasid […] kõik Al-Aqsa rahalised vahendid külmutada. See otsus kinnitati Rechtbank te ‘s-Gravenhage tsiviilkolleegiumi esimehe 3. juuni 2003. aasta otsusega […]. Nimetatud kohtuotsuses on leitud, et [Al-Aqsat] tuleb käsitada Hamasi toetava organisatsioonina, kes võimaldab viimasel panna toime terroriakte või aidata kaasa nende toimepanemisele. Seega on pädev asutus […] teinud Al-Aqsa suhtes otsuse. Nõukogu on veendunud, et [Al-Aqsa] kandmist [loetellu] õigustanud põhjused on endiselt kehtivad.”(22)
IV. Menetlus esimeses astmes ja edasikaevatud kohtuotsus
18. Al-Aqsa leidis, et eespool punktis 17 esitatud nõukogu põhjendus ei pea paika ning esitas Üldkohtule nõukogu vastu hagi, milles palus tunnistada kehtetuks viis tema rahaliste vahendite külmutamist puudutavat ning ajaliselt üksteisele järgnevat ja sisuliselt kattuva põhjendusega nõukogu meedet (edaspidi „vaidlustatud meetmed”),(23) jätta määrus nr 2580/2001 tema suhtes kohaldamata ning mõista kohtukulud välja nõukogult.
19. Edasikaevatud kohtuotsuses on Al-Aqsa kolmanda väite kohta peamises osas märgitud:(24)
„164 Üldkohus rõhutas […], et […] nõukogu [ei saa] kõrvale jätta […] uurimiste või vastutuselevõtmiste hilisemat arengut […].
[…]
168 Kohtuotsuses Sison II [(25) ] […] käsitles Üldkohus […] võimalust, et politsei- või julgeolekutalituse uurimine lõpetatakse ilma, et järgneks kohtumenetlust, kuna ei suudetud koguda piisavalt tõendeid, […]. Üldkohus rõhutas, et ei ole lubatav, et nõukogu ei võta arvesse neid asjaolusid, mis kuuluvad olukorra hindamisel arvesse võtmisele tulevate asjakohaste andmete hulka […]. Erineva otsuse tegemine tähendaks, et nõukogule ja liikmesriikidele antaks ulatuslik võim külmutada piiramatult ühe isiku rahalised vahendid väljaspool igasugust kohtulikku kontrolli ja sõltumata sellest, millise lahendini jõutakse võimalikes kohtumenetlustes.
169 Samad kaalutlused on kohaldatavad ka siis, kui siseriiklik rahaliste vahendite külmutamise või teatud organisatsiooni kui terroristliku organisatsiooni keelamise haldusmeede võetakse selle vastu võtnud organi poolt tagasi või tühistatakse kohtuotsusega […].
170 […] [K]äesolevas kohtuasjas on tuvastatud, et Sanctieregeling tühistati 3. augustil 2003, st praktiliselt kohe pärast hageja rahaliste vahendite külmutamise ühenduse esialgse meetme jõustumist, mis toimus 28. juunil 2003.
171 Selles osas on tõsi see, et vaidlustatud otsuse[(26) ] kohaselt ei ole selle aluseks mitte Sanctieregeling, vaid üksnes ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsus […]. Siiski ei ole […] käesolevas kohtuasjas võimalik arvesse võtta ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsust iseseisvalt, arvestamata samal ajal ka Sanctieregeling’iga.
172 Seega tuleb möönda, et pärast Sanctieregeling’i tühistamist Madalmaade õiguskorras ei saa ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsus, mis – nagu äsja meenutatud – on viimasega lahutamatult seotud, olla enam kehtivalt aluseks hageja rahaliste vahendite külmutamise ühenduse meetmele.
173 Selle kohtuotsusega keeldus ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik lihtsalt ajutiselt peatamast Sanctieregeling’i täitmist. Kuid tühistamise tõttu kaotas Sanctieregeling lõplikult mis tahes õigusliku mõju. Sama peab järelikult vältimatult toimuma ka ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsusest tulenevate õiguslike tagajärgedega, kuivõrd selles anti üksnes esialgne hinnang, ilma et see oleks mõjutanud kohtumenetluse alusel sisulistes küsimustes tehtavat otsust.
174 Selles osas on Üldkohus lisaks seisukohal, et ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsusel ei saa ainuüksi määruse nr 2580/2001 rakendamise eesmärgil olla õiguslikke tagajärgi, mis oleksid Sanctieregeling’ist sõltumatud; sellised tagajärjed ilmneksid käesoleval juhul vaatamata Sanctieregeling’i tühistamisele Madalmaade õiguses. Lisaks ei oleks selle määruse üldise ülesehitusega, mida iseloomustab asjaolu, et siseriikliku menetluse raames tuvastatud asjaolud peavad omama nõukogupoolse hinnangu andmisel ülekaalukat tähtsust, kooskõlas see, et Sanctieregeling –, mis ei oma Madalmaade õiguskorras enam mingisugust mõju – jätkaks ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsuse vahendusel kaudselt ja määramatult mõju avaldamist ühenduse õiguskorras.
175 Selline järeldus on seda kindlam, et ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsus, mis tehti hageja taotluse alusel, kujutab endast Sanctieregeling’iga võrreldes juhuslikku sündmust. Sanctieregeling’i põhjendustest tuleneb nimelt, et see võeti vastu „ühenduse tasandil otsuse vastuvõtmist oodates” ning et see kavatseti tühistada „vahetult pärast sellise otsuse jõustumist […]. Madalmaade Kuningriigi poolt kohtuistungil antud seletuste kohaselt tulenes see tühistamine üksnes Madalmaade valitsuse soovist vältida hageja rahaliste vahendite külmutamise siseriikliku meetme ja ühenduse meetme kattumist. Sellest tuleneb, et Sanctieregeling oleks igal juhul tühistatud vahetult pärast hageja rahaliste vahendite külmutamise ühenduse esialgse meetme vastuvõtmist, olenemata sellest, kas hageja oli algatanud ajutiste meetmete kohaldamise menetluse või sisulise menetluse.
176 Selline mehhanism on samuti vastuolus määruse nr 2580/2001 üldise ülesehitusega, mis seab rahaliste vahendite külmutamise ühenduse meetme vastuvõtmise sõltuvusse kas sellise siseriikliku menetluse algatamisest või aktiivsest jätkamisest, mille vahetu ja peamine eesmärk on huvitatud isiku suhtes ennetava või karistava meetme võtmine terrorismivastase võitluse raames ja tema seotuse tõttu terrorismiga […], või sellise otsuse tegemise või täitmisega, mis mõistab huvitatud isiku selliste tegude eest süüdi.
177 Käesoleval juhul on aga esiteks siseriiklikul tasandil võetud rahaliste vahendite külmutamise meede õigustatud „ühenduse tasandil otsuse vastuvõtmist oodates” ning ühenduse meedet õigustatakse omakorda siseriikliku otsuse vastuvõtmisega, mis kohe tühistati. Sellise mehhanismi puhul esineb vältimatult ringtõestuse viga.
178 Kuivõrd nõukogul ei olnud enam sugugi võimalik tugineda ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsusele, oleks ta pidanud tegema loogilised järeldused rahaliste vahendite külmutamise siseriikliku meetme tühistamisest, tuvastades, et siseriiklikus õiguses ei esinenud enam „substraati”, mis oleks piisavalt õiguslikult põhjendanud samaväärse ühenduse meetme kehtimajätmist ja seda olenemata sellest, milliseid võimalikke kohtulikul teel vaidlustamise vahendeid oli kasutatud tühistatud siseriikliku meetme vastu.
[…]
180 Käesoleva kohtuasja asjaoludel, mida iseloomustab eeskätt Sanctieregeling’i tühistamine, tuleb vastupidi tuvastada, et nõukogu ületab oma kaalutlusõiguse piire, kui ta jätab hageja olukorda ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõike 6 ja määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõike 3 alusel korrapäraselt uurides hageja määramatult vaidlusalusesse loetellu edasi ja seda ainuüksi põhjendusel, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku otsust ei ole Madalmaade õiguskorra raames vaidlustatud kas ajutiste meetmete kohaldamise menetluse raames nimetatud kohtuotsuse peale edasi kaevates või sisulisi küsimusi lahendava kohtumenetluse raames, samas kui selle vastu võtnud asutus tühistas vahepeal haldusotsuse, mille täitmise peatamist hageja nimetatud kohtunikult taotles.
181 See kehtib seda enam, et nagu hageja kohtuistungil väitis – ilma et teised kohtumenetluse pooled oleksid talle vastuväiteid esitanud –, ei ole Madalmaade pädevad asutused, olgu need siis haldusasutused või kohtuorganid, pärast Sanctieregeling’i tühistamist ning väljaspool siseriikliku õiguse raames vaidlustatud otsuse rakendamist enam astunud mingeid samme selleks, et määrata hagejale kriminaalkaristus või rahatrahv terrorismivastase võitluse raames ja tema seotuse tõttu terrorismiga.
[…]
184 Neil tingimustel ei ole vajadust teha otsust seoses nõudega tunnistada EÜ artikli 241 alusel õigusvastaseks määrus nr 2580/2001 (vt selle kohta kohtuotsus Al-Aqsa [I], punktid 66 ja 67; vt samuti Euroopa Kohtu 20. mai 2008. aasta otsus kohtuasjas C-91/05: komisjon vs . nõukogu, EKL 2008, lk I-3651, punkt 111).”
20. Eelnevast lähtudes sisaldab edasikaevatud kohtuotsus järgmist resolutsiooni:
„1. […] [O]tsus 2007/445/EÜ […], otsus 2007/868/EÜ […], otsus 2008/583/EÜ […], otsus 2009/62/EÜ […] ning määrus nr 501/2009 tühistatakse [Al-Aqsa’t] puudutavas osas.
2. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
3. Jätta […] Nõukogu kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja ka [Al-Aqsa] kohtukulud.
4. Madalmaade Kuningriik ja Euroopa Komisjon kannavad oma kohtukulud ise.”
V. Menetlus Euroopa Kohtus, poolte nõuded ja peamised argumendid apellatsioonimenetluses
21. Edasikaevatud kohtuotsuse peale esitasid Al-Aqsa (kohtuasi C-539/10 P) ja Madalmaade Kuningriik (kohtuasi C-550/10 P) apellatsioonkaebused. Euroopa Kohtu presidendi 4. veebruari 2011. aasta määrusega liideti need kaks kohtuasja kirjalikuks ja suuliseks menetlemiseks ning kohtuotsuse tegemiseks.
A. Kohtuasi C-539/10 P
22. Apellatsioonimenetluses palub Al-Aqsa kohtuasjas C-539/10 P:
– tühistada edasikaevatud kohtuotsus, kuivõrd ta esitab selle otsuse põhjenduste kohta apellatsioonkaebuses väiteid ja argumente, ning teha asjas uus otsus, milles rahuldatakse esimeses astmes esitatud nõuded, parandades edasikaevatud otsuse aluseks olevaid põhjendusi;
– mõista mõlema astme kohtukulud välja nõukogult.
23. Oma nõuete põhjenduseks väidab Al-Aqsa sisuliselt seda, et Üldkohus esitas oma otsuses õiguslikke kaalutlusi, mille alusel tunnistati tema väited põhjendamatuks. Näiteks leidis kohus, et Sanctieregeling vastas oma kehtimise ajal koosmõjus ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsusega rahaliste vahendite külmutamisele esitatud nõuetele ühises seisukohas 2001/931.(27) Al-Aqsa ei ole nende kaalutlustega nõus ning kardab, et kui edasikaevatud kohtuotsus jääb samu põhjendusi sisaldades jõusse, kaasnevad sellega tema jaoks negatiivsed tagajärjed, kuna kohtu põhjendustele tuginedes võidaks Madalmaades vastu võtta uusi õigusakte, mille alusel nõukogu saaks omakorda võtta meetmeid Al-Aqsa rahaliste vahendite külmutamiseks. Al-Aqsa väidab kõigepealt, et Üldkohus ületas oma kontrollipädevuse piire, määrates ise kindlaks, millist tõendit tuleb lugeda „otsuseks” ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõike 4 tähenduses. Teiseks leidis Üldkohus alusetult, et Sanctieregeling – ükskõik, kas koos ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsusega või mitte –, on otsus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõike 4 tähenduses. Pealegi ületas kohus oma pädevuse piire, tõlgendades seda otsust ise; igal juhul hindas ta seda otsust ilmselgelt vääralt. Järelikult tuleb vaidlustatud meetmed tühistada, parandades edasikaevatud kohtuotsuse aluseks olevaid põhjendusi.
24. Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon ja Madalmaade Kuningriik paluvad sisuliselt jätta Al-Aqsa apellatsioonkaebus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kuna selles ei vaidlustata kohtuotsuse resolutsiooni ning sellega soovitakse üksnes muuta otsuse põhjendusi. Seega on apellatsioonkaebus vastuvõetamatu Euroopa Kohtu põhikirja artiklit 56 silmas pidades, mille kohaselt võib otsuse edasi kaevata üksnes pool, kelle nõue on vähemasti osaliselt rahuldamata jäetud.
25. Al-Aqsa väidab selle kohta repliigis, et esimeses astmes ei rahuldatud kõiki tema nõudeid, kuna rahuldamata jäeti vähemalt nõue jätta määrus nr 2580/2001 tema suhtes kohaldamata. Seetõttu ei takista põhikirja artikkel 56 otsuse edasikaebamist. Kuni määrust nr 2580/2001 ei ole tema suhtes kohaldamatuks tunnistatud, peab ta pealegi pidevalt arvestama võimalusega, et nõukogu võtab uusi tema vastu suunatud meetmeid.
B. Kohtuasi C-550/10 P
26. Madalmaade Kuningriik, kelle nõudeid toetab komisjon, palub sisuliselt:
– tühistada edasikaevatud kohtuotsus ja saata asi uueks arutamiseks tagasi Üldkohtule;
– mõista kohtukulud välja Al-Aqsa’lt.
27. Põhjenduseks väidab Madalmaade Kuningriik sisuliselt, et Üldkohus tõlgendas vääralt ühise seisukoha 2001/931 artiklit 1 ja määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõiget 3, kuna ta leidis, et ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsuse alusel ei saa pärast Sanctieregeling’i kehtetuks tunnistamist enam jätta Al-Aqsa’t EL loetellu rahaliste vahendite külmutamise kohta. Nõukogu ei esita selles osas mingit formaalset taotlust, kuid ütleb selgelt, et ta ei soovi apellatsioonkaebusele esitatud vastuses vastu vaielda Madalmaade väidetele.
28. Al-Aqsa palub jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja mõista kohtukulud välja apellandilt ning kordab muus osas juba kohtuasjas C-539/10 P esitatud nõudeid.
VI. Õiguslik hinnang
A. Kohtuasi C-539/10 P
1. Apellatsioonkaebuse vastuvõetamatus
29. Minu arvates on Al-Aqsa apellatsioonkaebus vastuvõetamatu.
a) Vastuvõetamatu nõue apellatsioonkaebuses
30. Apellatsioonkaebusest nähtub, et selles vaidlustatakse „[edasikaevatud kohtuotsuse] põhjendused” ning selle eesmärk on „parandada edasikaevatud kohtuotsuse aluseks olevaid põhjendusi”.
31. Selline nõue ei vasta Euroopa Kohtu kodukorra artikli 113 lõikele 1,(28) mille kohaselt võib apellatsioonkaebuses nõuda Üldkohtu otsuse, st selle resolutsiooni ja peamiste põhjuste täielikku või osalist tühistamist.
32. Viidatud apellatsioonkaebuse toetuseks esitatud väited puudutavad neid Al-Aqsa nõudeid, mis jäeti esimeses astmes rahuldamata. Kokkuvõttes Al-Aqsa siiski võitis kohtuvaidluse, kuna edasikaevatud kohtuotsuses nõustus kohus kolmanda väitega ning tühistas seega vaidlustatud meetmed Al–Aqsat puudutavas osas. Apellatsioonkaebus, millega vaidlustatakse kõigest üks osa, mis pealegi ei ole otsuse põhjenduse kandev osa, ei ole vastuvõetav.(29)
b) Põhjendatud huvi puudumine: edasikaevatud kohtuotsuse jõustumisel puuduvad Al-Aqsa jaoks negatiivsed tagajärjed.
33. Pealegi ei ole näha, et edasikaevatud kohtuotsuse jõustumine tooks Al-Aqsa jaoks kaasa negatiivseid tagajärgi. Al-Aqsa sellekohased väited ei ole veenvad.
34. Al-Aqsale jääb võimalus esitada esimeses astmes tähelepanuta jäänud väiteid ka tema rahaliste vahendite külmutamise uusi võimalikke meetmeid puudutavas menetluses, ilma et talle saaks vastu väita, et edasikaevatud kohtuotsus on jõustunud.
35. Kohtuotsuse õigusjõud hõlmab nimelt üksnes neid fakti- ja õigusküsimusi, mis tõepoolest või paratamatult olid asjaomase kohtuotsuse esemeks,(30) seega käesolevas asjas kolmanda väite kohast argumentatsiooni, millega kohus ka nõustus. Nõukogu uue meetme vastu suunatud Al-Aqsa võimalik hagi ei oleks pealegi esitatud samadel asjaoludel sama eseme kohta, vaid sellel oleks uue meetme tõttu täiesti uus vaidluse ese. Seega ei ole põhjust karta õigusjõust tulenevat takistust.
c) Apellatsioon ei ole vastuvõetav ka rahuldamata jäetud taotluse osas jätta määrus nr 2580/2001 Al-Aqsa suhtes kohaldamata
i) Asjaomase apellatsioonkaebuse nõude puudumine
36. Lisaks ei ole oluline, kas Al-Aqsa oleks võinud oma repliigi kohaselt esitada apellatsioonkaebuse, kuna Üldkohus ei rahuldanud tema taotlust jätta määrus nr 2580/2001 tema suhtes kohaldamata. Esiteks puudutati seda aspekti alles repliigis ning teiseks ei näi sel olevat mingit seost Al-Aqsa apellatsioonkaebuses esitatud nõuete ega nende põhjendustega.
ii) Puuduv „nõude rahuldamata jätmine” põhikirja artikli 56 tähenduses
37. Täielikkuse huvides olgu öeldud, et sellist apellatsioonkaebust ei oleks samuti rahuldatud. Siin ei saa rääkida Al-Aqsa „nõude rahuldamata jätmisest” Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 tähenduses. Edasikaevatud kohtuotsuse punktist 184 nähtub, et Üldkohus ei öelnud, et Al-Aqsa vastuväide nimetatud määruse õigusvastasuse kohta ei pea paika, vaid kohus jättis selle lihtsalt kontrollimata, kuna vaidlustatud meetmed tuli Al-Aqsat puudutavas osas ilma selletagi tühistada.
38. Kuna see õigusküsimus ei ole asja lahendamise seisukohast oluline, siis ei saa Üldkohtu sellist lähenemist kritiseerida. Kohtuotsuse resolutsioon on muidugi selles osas eksitav, kuna see jätab mulje, nagu oleks Al-Aqsa kohtuvaidluse osaliselt kaotanud. Kui aga hinnata resolutsiooni edasikaevatud kohtuotsuse punkti 184 silmas pidades, siis on ilma pikemata selge, et mõeldud ei ole muud kui kohtuotsuse Al-Aqsa I punktis 66, millele ka sõnaselgelt viidatakse, ja selle otsuse resolutsioonis öeldut, nimelt et määruse nr 2580/2001 õigusvastasuse vastuväide võis jääda kontrollimata.
2. Vahejäreldus
39. Eeltoodust tulenevalt tuleb Al-Aqsa apellatsioonkaebus jätta läbi vaatamata.
B. Kohtuasi C-550/10 P
40. Madalmaade Kuningriigi apellatsioonkaebus, milles palutakse edasikaevatud kohtuotsus tühistada, on minu arvates vastuvõetav, kuid põhjendamatu.
41. Kuna Al-Aqsa kordab kohtuasjas C-539/10 P esitatud nõudeid ka kohtuasjas C-550/10 P, siis tuleb seda pidada vastuapellatsiooniks, mis tuleb samadel põhjustel nagu tema apellatsioon kohtuasjas C-539/10 P jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
1. Madalmaade apellatsioonkaebuse põhjendamatus
42. Edasikaevatud kohtuotsuse argumentatsioonist kolmanda väite kohta, mida apellatsioonkaebuses kritiseeritakse, ei nähtu, et õigusnormi oleks rikutud. Edasikaevatud kohtuotsuse punktis 178 juhitakse õigesti tähelepanu sellele, et nõukogul „ei olnud enam sugugi võimalik tugineda ajutiste meetmete kohaldamise kohtuotsusele, [vaid ta] oleks pidanud tegema loogilised järeldused rahaliste vahendite külmutamise siseriikliku meetme tühistamisest, tuvastades, et siseriiklikus õiguses ei esinenud enam „substraati”, mis oleks piisavalt õiguslikult põhjendanud samaväärse ühenduse meetme kehtimajätmist”.
43. Üldkohtu sellise hinnangu paikapidavus ilmneb, kui manada silme ette terrorismivastase võitluse meetmete süsteem liidu õigusaktides ning võrrelda seda faktiliste ja õiguslike asjaoludega edasikaevatud kohtuotsuses.
a) Terrorismivastase võitluse piiravate meetmete süsteem
44. Kõigepealt on oluline tõdeda, et liidu terrorismivastase võitluse meetmeid ei kehtesta nõukogu omal äranägemisel, vaid need on tihedalt seotud liikmesriikides kehtiva õigusega.
45. Rahaliste vahendite külmutamine nõukogu meetmena toimub seejuures vastavalt määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõikele 3 koosmõjus ühise seisukoha 2001/931 artikliga 1 kahes etapis.
46. Selleks et nõukogu saaks üldse tegevust alustada, on vastavalt määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõikele 3 koosmõjus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõikega 4 kõigepealt vaja, et liikmesriigi pädev asutus teeks arvestatavate ja usaldusväärsete tõendite põhjal otsuse „terroriakti uurimise algatamise või terroriakti eest vastutuselevõtmise kohta” (edaspidi „uurimisotsuse”).
47. Üksnes sellise uurimisotsuse alusel või a fortiori asjaomase süüteo eest süüdimõistmise korral võib nõukogu alustada tegevust ning juhul kui isik on kantud tema loetellu, peab nõukogu teises etapis vastavalt määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõikele 3 koosmõjus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõikega 6 loetelu korrapäraselt läbi vaatama ja kontrollima, kas „[asjaomaste isikute] hoidmine loendis on põhjendatud ”.
48. Nõukogul on kontrollimisel ulatuslik hindamisruum. Pidades aga silmas nõukogu piiravate meetmete süstemaatilist seotust liikmesriigi pädeva asutuse uurimisotsusega, on siiski selge, millal on nõukogu sunnitud lähtuma sellest, et asjaomase isiku hoidmine loetelus ei ole enam põhjendatud: nimelt siis, kui pädeva asutuse asukohariigis valitsevatest asjaoludest ja õiguslikust olukorrast lähtudes ei saa enam lähtuda sellest, et uurimistegevus veel süüdi mõistmata menetlusaluse isiku suhtes jätkub. Nõukogu meetmeid saabki põhjendada ainult sellise uurimistegevusega.
49. Lähtudes ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 süstemaatikast, millele määrus nr 2580/2001 viitab, peab nõukogu uurimistegevuse tuvastamise aluseks võtma siiski formaalse kriteeriumi. Esiteks peab ta kindlaks tegema, kas saab endiselt lähtuda sellest, et arvestatavate ja usaldusväärsete tõendite põhjal tehtud pädeva asutuse otsus on jõus, ning teiseks kontrollima, kas seda otsust ka tõepoolest rakendatakse, st kas selle otsuse alusel toimub endiselt uurimistegevus.
50. Nõukogu korrapärane loetelu läbivaatamine kaitseb asjaomast isikut seega kahe õigusriigis lubamatu ohu eest: esiteks selle eest, et teda hoitakse endiselt loetelus, kuigi uurimistegevus tema suhtes on lõpetatud, ei andnud tulemust või jooksis liiva, ilma et selle kohta oleks tehtud tema süütust kinnitavat menetluse lõpetamise otsust, ja teiseks selle eest, et teda hoitakse endiselt loetelus, kuigi uurimisotsus ise on asjaomase asutuse actus contrarius ’e või kohtuotsuse tulemusel kehtivuse kaotanud. Viimasel juhul on nõukogu loetelu muutmine hädavajalik.
51. Ühise seisukoha 2001/931, millele viitab määrus nr 2580/2001 ning mis eeldab arvestatavate ja usaldusväärsete tõendite põhjal tehtud pädeva asutuse otsust, mõtte ja eesmärgi kohaselt ei tule pärast sellise otsuse äralangemist nimelt kõne allagi, et nõukogu piiravad meetmed oleks endiselt põhjendatud.
52. Eeltoodut silmas pidades on selge, et vastupidiselt Madalmaade seisukohale ei olnud enam võimalik põhjendada Al-Aqsa hoidmist nõukogu loetelus.
b) Määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõikes 3 koosmõjus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõikega 4 sätestatud otsuse puudumine
53. Pärast ministri määruse äralangemist jäi ajutiste meetmete kohaldamise otsus, mis oli nõukogu ainus allesjäänud võimalik pidepunkt, õhku rippuma, sisaldamata teavet uurimistegevuse algatamise kohta Al-Aqsa suhtes, mistõttu see ei saanud olla „otsus” määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõike 3 tähenduses koosmõjus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõikega 4.
i) Pärast ministri määruse äralangemist ei saanud kohtuotsust enam „otsuseks” lugeda
54. Ajutiste meetmete kohaldamise menetluses tehtud Madalmaade kohtu otsust ei saa pärast ministri määruse äralangemist eraldi vaadatuna lugeda „otsuseks terroriakti uurimise algatamise või terroriakti eest vastutuselevõtmise kohta” määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõike 3 tähenduses koosmõjus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõikega 4 isegi siis, kui anda nõukogule ulatuslik kaalutlusõigus.
55. Esiteks ei saa pärast ministri määruse kehtivuse kaotamist selles sisaldunud hinnanguid ja ütlusi enam kohtuotsusele omistada. Selles mõttes on kohtuotsus kaotanud oma aluse.
56. Madalmaade kohus lähtus pärast toimikuga tutvumist oma otsuses küll sellest, 2003. aastal oli Al-Aqsal kontakte terroristlike rühmitustega, mis ei andnud alust ministri määruse kohaldamise peatamiseks. Sellist kohtupoolset hinnangut
2003. aasta asjaoludele, mis pealegi ei näita midagi võimaliku uurimistegevuse tulemuste või sellekohase otsuse kohta, ei saa
aga lugeda uurimise algatamise otsuseks ühise seisukoha 2001/931 ja määruse nr 2580/2001 tähenduses.
57. Samuti ei saa Madalmaade kohtu otsusega lõppenud menetlust pidada menetluseks, mille otsene ja peamine eesmärk on kohaldada menetlusaluse isiku suhtes terrorismivastase võitluse raames ja tema seotuse tõttu terrorismiga preventiivset või repressiivset meedet. Al-Aqsa poolt Madalmaade kohtus algatatud menetluse eesmärk oli eraldi vaadatuna suisa vastupidine.
58. Teiseks ei ilmne Madalmaade kohtu otsusest, et Al-Aqsa kohta oleks Madalmaades tehtud mõni muu ministri määrusest sõltumatu, endiselt kehtiv uurimisotsus. Vastupidi: näib, et Al-Aqsat puudutav aastatepikkune uurimistegevus Madalmaades ei ole andnud märkimisväärset tulemust.(31)
59. Seega ei vasta kohtuotsus üksi määruses nr 2580/2001 ja ühises seisukohas 2001/931 uurimisotsusele esitatud nõuetele. Isegi koos ministri määrusega on selle subsumeerimine ühises seisukohas 2001/931 sätestatud mõiste „otsus” alla keeruline, kuid nüüd on see lausa võimatu.
ii) Mõistele „otsus” esitatud miinimumnõuded määruses nr 2580/2001 ja ühises seisukohas 2001/931
60. Isegi kui vaadelda (tol ajal veel kehtinud) ministri määrust ja ajutiste meetmete kohaldamise menetluses tehtud kohtuotsust koos, tuleb näha suurt vaeva, et formaaljuriidilisi kahtlusi kõrvale jättes oleks võimalik Madalmaade kohtu otsuse ja ministri määruse koosmängu lugeda „otsuseks” eespool nimetatud liidu õigusaktide tähenduses.
61. Nimelt ei saa „terroriakti uurimise algatamisest
või terroriakti eest vastutuselevõtmisest” kitsamas tähenduses rääkida ei ministri määruse puhul, mis on sisuliselt rahaliste vahendite külmutamise meede, ega ajutiste meetmete kohaldamise menetluses tehtud kohtuotsuse puhul, mis ei puudutanud uurimise algatamist, vaid ministri määruse tähenduses vahendite külmutamise peatamise taotlust.
62. Põhjendades Al-Aqsa hoidmist loetelus, viitas nõukogu aga üksnes neile kahele Madalmaade õigusaktile. Seega on Madalmaades tehtud otsuseid nimetatud edasikaevatud kohtuotsuses õigusega „juhuslikuks”(32) ja „ringtõestuse viga sisaldavaks”.(33)
iii) Vahejäreldus
63. Seega puudub käesoleval juhul hiljemalt alates Madalmaade ministri määruse äralangemisest siseriiklik uurimisotsus, mis peab selleks, et nõukogu saaks seda nõuetekohaselt arvesse võtta, olema tehtud menetluses, mille otsene ja peamine eesmärk on kohaldada menetlusaluse isiku suhtes terrorismivastase võitluse raames ja tema seotuse tõttu terrorismiga preventiivset või repressiivset meedet.
64. Otsuse tegemise hetkel valitsenud faktilise ja õigusliku olukorra alusel on kaheldav, kas Madalmaades viidi või viiakse üldse läbi preventiivse või repressiivse meetme kohaldamise menetlust märkimisväärses ulatuses, pärast seda kui Al-Aqsa kanti nõukogu loetellu ja ministri määrus tunnistati „aegunuks” ja kehtetuks; igatahes ei ole nõukogu suutnud seda kaalutlusõigust rikkumata tuvastada.
c) Määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõikes 3 koosmõjus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõikega 6 sätestatud otsuse puudumise tagajärjed
65. Pärast seda kui ministri määrus oli kehtivuse kaotanud, oleks nõukogu pidanud Al-Aqsa suhtes kehtestatud meetmed uuesti ja põhjalikult üle vaatama eesmärgiga teha kindlaks, kas eksisteerib otsus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõike 4 tähenduses, millega saaks endiselt põhjendada Al-Aqsa hoidmist kõnealuses loetelus. Seda aga ei toimunud.
66. Kuna nõukogul oli nüüd võimalik tugineda üksnes Madalmaade kohtu otsusele, ei olnud seni esitatud põhjendus enam piisav, mistõttu nõukogu tegutses meelevaldselt, hoides Al-Aqsat endiselt loetelus, mis omakorda sundis kohut tühistama vaidlustatud meetmed Al-Aqsa nõutud ulatuses.
67. Pädeva asutuse asjakohase otsuse puudumise tõttu ei olnud määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõiget 3 koosmõjus ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõikega 6 silmas pidades võimalik jätta kehtima nõukogu otsust hoida Al-Aqsat endiselt ja samadel põhjustel loetelus.(34)
d) Põhiõigustega seotud kaalutlused
68. Selline järeldus näib ka Al-Aqsa põhiõigusi silmas pidades hädavajalik.
69. Põhiõiguste harta ei ole küll ratione temporis
käesolevate kohtuvaidluste asjaoludele kohaldatav, mistõttu tuleb aluseks võtta põhiõiguste kui liidu õiguse üldpõhimõtete kehtivus.
70. Kui asjaomase isiku rahalised vahendid külmutatakse ainuüksi kahtluse korral ja tema vastu suunatud uurimistegevuse alusel, on tegemist tema omandiõiguse niivõrd olulise riivega, et juhul kui sellist riivet on üldse võimalik õigustada, siis peab sellele olema kehtestatud väga ranged nõuded.(35)
71. Järgimaks piisavalt põhiõiguslikku omandi tagamise nõuet, peab nõukogu seega kohusetundlikult kontrollima, kas külmutamist põhjendavat otsust on olemas ning kas see tingimus on jätkuvalt täidetud ja algse otsuse äralangemisel seadma asjaomase isiku hoidmise loetelus sõltuvusse sellest, kas tehakse uus otsus, mis samuti põhjendab rahaliste vahendite külmutamist. Erinevalt kohtuasjast C-27/09 P(36) siin seda ei toimunud.
2. Vahejäreldus
72. Järelikult tuleb ka Madalmaade apellatsioonkaebus jätta läbi vaatamata.
VII. Kohtukulud
73. Kuna apellatsioonkaebused tuleb jätta läbi vaatamata, näib Euroopa Kohtu kodukorra artikli 69 lõike 3 punkti 1 alusel, mida kohaldatakse artikli 118 kohaselt vastavalt apellatsioonimenetluses, mõistlik jätta kõigi menetlusosaliste kohtukulud nende endi kanda.
VIII. Ettepanek
74. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku teha järgmine otsus:
1. Jätta apellatsioonkaebused läbi vaatamata.
2. Stichting Al-Aqsa, Madalmaade Kuningriik, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjon kannavad enda kohtukulud ise.
(1) .
(2)  –	Avaldatud http://www.un.org/Docs/scres/2001/sc2001.htm.
(3)  – Nõukogu 27. detsembri 2001. aasta ühine seisukoht 2001/931/ÜVJP terrorismivastaste erimeetmete rakendamise kohta (EÜT L 344, lk 93; ELT eriväljaanne 18/01, lk 217).
(4)  –	Ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõige 4 ja artikkel 2.
(5)  – EÜT L 344, lk 70; ELT eriväljaanne 18/01, lk 207. Selline „jaotatud õigusrežiim” (vt Ohler, C., ELTL artikli 75 kommentaar, punkt 5, teoses: Streinz, EUV/AEUV, 2. Aufl., Verlag C. H. Beck, München, 2011), kus kõrvuti eksisteerivad ühise seisukoha ja määruse alusel võetud terrorismivastased meetmed, tuleneb asjaolust, et Maastrichti lepingu kohaselt nägid endine EL leping ja EÜ asutamisleping selleks ette paralleelsed õiguslikud alused.
(6)  –	Vt selle kohta määruse nr 2580/2001 põhjendused 5 ja 6 ning Üldkohtu 11. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas T-327/03: Al-Aqsa vs . nõukogu, punkt 8; edaspidi „Al-Aqsa I”).
(7)  –	Määruse nr 2580/2001 artikli 2 lõige 3 viitab ühise seisukoha 2001/931 artikli 1 lõigetele 4, 5 ja 6.
(8)  –	Nimetatud määrust on korduvalt muudetud ja see kehtib hetkel nõukogu 12. juuli 2010. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 610/2010 (ELT L 178, lk 1) muudetud redaktsioonis.
(9)  –	Vt määruse nr 2580/2001 artikkel 5.
(10)  –	Vt määruse nr 2580/2001 artikkel 6.
(11)  –	Vt muu hulgas kohtuotsus Al-Aqsa I ja Üldkohtu 9. septembri 2010. aasta otsus kohtuasjas T-348/07: Al-Aqsa vs.
nõukogu (EKL 2010, lk II-4575, edaspidi „edasikaevatud kohtuotsus”).
(12)  –	7. aprilli 2003. aasta Staatscourant
nr 68, lk 11; vt üksikasjade kohta kohtuotsus Al-Aqsa I, punktid 16–21.
(13)  –	Vt ministri määruse põhjendus, kohtuotsus Al-Aqsa I, punkt 17 ja edasikaevatud kohtuotsuse punkt 175.
(14)  –	Sanctieregeling terrorisme 2003, artikkel 2.
(15)  –	Ministri määruse põhjenduses on jutt organisatsioonidest, kes toetavad terrorismi „Midden-Oosten’is”. Siinjuures tuleb tähelepanu juhtida asjaolule, et hollandikeelne mõiste „Midden-Oosten” hõlmab lisaks Kesk-Idale ka Lähis-Ida riike.
(16)  –	See otsus on katkenditena ära toodud edasikaevatud kohtuotsuse punktis 125.
(17)  –	Kohtuotsuse Al-Aqsa I punktid 18–21.
(18)  –	„Intrekking Sanctieregeling terrorisme 2003” kohta vt 1. augusti 2003. aasta Staatscourant
nr 146, lk 9, ning edasikaevatud kohtuotsuse punkt 170.
(19)  –	EÜT L 160, lk 81.
(20)  –	Nõukogu 28. juuni 2007. aasta otsus 2007/445/EÜ, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 2580/2001 (teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangute kohta terrorismivastaseks võitluseks) artikli 2 lõiget 3 ning tunnistatakse kehtetuks otsused 2006/379/EÜ ja 2006/1008/EÜ (ELT L 169, lk 58).
(21)  –	See põhjendus oli ka teiste, Al-Aqsa poolt kohtuasjas T-348/07 vaidlustatud meetmete aluseks, vt siinkohal edasikaevatud kohtuotsuse punkt 46.
(22)  –	Edasikaevatud kohtuotsuse punktid 4 ja 10.
(23)  –	Täpsemalt peeti silmas esiteks otsust 2007/445, teiseks nõukogu 20. detsembri 2007. aasta otsust 2007/868/EÜ, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 2580/2001 artikli 2 lõiget 3 ning tunnistatakse kehtetuks otsus 2007/445/EÜ (ELT L 340, lk 100), kolmandaks nõukogu 15. juuli 2008. aasta otsust 2008/583/EÜ, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 2580/2001 artikli 2 lõiget 3 ning tunnistatakse kehtetuks otsus 2007/868 (ELT L 188, lk 21) ja neljandaks nõukogu 26. jaanuari 2009. aasta otsust 2009/62/EÜ, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 2580/2001 artikli 2 lõiget 3 ning tunnistatakse kehtetuks otsus 2008/583 (ELT L 23, lk 25), samuti nõukogu 15. juuni 2009. aasta määrust (EÜ) nr 501/2009, millega rakendata kse määruse (EÜ) nr 2580/2001 artikli 2 lõiget 3 ning tunnistatakse kehtetuks otsus 2009/62/EÜ (ELT L 151, lk 14).
(24)  –	Vt edasikaevatud kohtuotsuse punktid 164–181.
(25)  – Üldkohtu 30. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas T-341/07: Sison vs . nõukogu (EKL 2009, lk II-3625).
(26)  – Silmas on peetud otsust 2007/445/EÜ ehk esimest vaidlustatud meedet.
(27)  –	Vt eelkõige edasikaevatud kohtuotsuse punktid 63–69, 85–90 ja 102–106.
(28)  –	Vt selle kohta Euroopa Kohtu 5. juuli 2011. aasta otsus kohtuasjas C-263/09 P: Edwin vs . ühtlustamisamet (EKL 2011, lk I-5853, punktid 81–85).
(29)  –	Euroopa Kohtu presidendi 17. detsembri 1998. aasta määrus kohtuasjas C-363/98 P[R]: Emesa Sugar vs . nõukogu (EKL 1998, lk I-8787, punktid 44–46); vt ka Wägenbaur, B., EuGH VerfO, Satzung und Verfahrensordnungen EuGH/EuG, Verlag C. H. Beck, München, 2008, Art. 56 Satzung EuGH, punkt 6.
(30)  –	Euroopa Kohtu 28. novembri 1996. aasta määrus kohtuasjas C-277/95 P: Lenz vs . komisjon (EKL 1996, lk I-6109, punkt 50).
(31)  –	Edasikaevatud kohtuotsuse punkt 181.
(32)  –	Edasikaevatud kohtuotsuse punkt 175.
(33)  –	Edasikaevatud kohtuotsuse punkt 177.
(34)  –	Edasikaevatud kohtuotsuse punktid 159–165.
(35)  –	Vt proportsionaalsuse kontrolli tähtsuse kohta tuumarelvade leviku takistamise meetmetega seotud riivete puhul Euroopa Kohtu 13. märtsi 2012. aasta otsus kohtuasjas C-380/09 P: Melli Bank vs . nõukogu (punkt 44 jj).
(36)  –	Vt selle kohta Euroopa Kohtu 21. detsembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C-27/09 P: Prantsusmaa vs . People’s Mojahedin Organization of Iran (EKL 2011, lk I-13427, punkt 20).