62023TO0125_RES
Kohtuasi T‑125/23
Synapsa Med sp. z o.o.
versus
Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)
Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 7. augusti 2024. aasta määrus
Euroopa Liidu kaubamärk – Uue esindaja määramine – Hageja, kes ei ole enam reageerinud Üldkohtu pöördumistele – Üldkohtu kodukorra artikli 131 lõige 2 – Otsuse tegemise vajaduse äralangemine
Tühistamishagi – Apellatsioonikoja otsuse peale esitatud hagi – Advokaadist esindaja puudumine – Hageja tegevusetus – Otsuse tegemise vajaduse äralangemine
(Üldkohtu kodukord, artikli 131 lõige 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 71 lõige 3)
(vt punktid 11, 12, 19 ja 22–24)
Kokkuvõte
Üldkohus selgitas oma määruses, kuidas mõjutab neil juhtudel, kui hageja ei ole enam Üldkohtu pöördumistele reageerinud, otsuse tegemise vajaduse äralangemine vaidlustatud otsuse mõju intellektuaalomandi asjades.
Hageja Synapsa Med sp. z o.o. esitas hagi nõudega tühistada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) apellatsioonikoja otsus, millega jäeti rahuldamata tema kaebus otsuse peale, millega tunnistati kehtetuks sõnamärk GRAVITY (
1
).
Hageja esindaja teatas 6. veebruari 2024. aasta kirjas Üldkohtule, et ta ei ole enam hageja esindaja. Üldkohus teatas 9. veebruaril 2024 hageja esindajale saadetud kirjas, et ta jääb hageja esindajaks seniks, kuni hageja määrab endale uue esindaja. Samuti palus Üldkohus esindajal hagejale selgitada, et ta peab määrama uue esindaja.
Kuna hageja ei määranud selleks ettenähtud tähtaja jooksul uut esindajat, palus Üldkohus pooltel võtta seisukoht seoses sellega, et Üldkohtul on vastavalt kodukorra artikli 131 lõikele 2 võimalik omal algatusel teha põhistatud määrus, milles ta tuvastab, et asjas lahendi tegemise vajadus on ära langenud. Hageja ei vastanud ka sellele Üldkohtu küsimusele.
Üldkohtu hinnang
Kõigepealt meenutas Üldkohus selle kohta, et hagi esitamiseks peab pool, kes ei ole liikmesriik, Euroopa Liidu institutsioon, Euroopa Majanduspiirkonna lepingu (EMP) osalisriik, kes pole liikmesriik, ega nimetatud lepingus osutatud Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) järelevalveasutus, kasutama niisuguse kolmanda isiku teenuseid, kellel on õigus esineda liikmesriigi või EMP lepingu osalisriigi kohtus. Lisaks peab pool tagama järjepideva esindatuse advokaadi poolt kogu kohtumenetluse vältel, st alates hagi esitamisest kuni menetlust lõpetava kohtulahendi kätte toimetamiseni. Sellest järeldub, et kui advokaat menetluse vältel loobub hageja esindamisest, peab see pool enda esindamise järjepidevuse tagamiseks viivitamata määrama uue esindaja.
Seejärel rõhutas Üldkohus, et hageja tegevusetus leidis aset kohtumenetluse käigus ega mõjutanud seega hagi vastuvõetavust selle esitamise ajal. Lisaks tõdes ta, et kuigi see, kui hageja ei määra nõuetekohaselt uut esindajat, võib kujutada endast piisavat tõendit selle kohta, et hagejal ei ole enam põhjendatud huvi, saab sellele tuginedes üksnes tuvastada, et kohtulahendi tegemise vajadus on ära langenud, mitte hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata jätta.
Lõpuks täpsustas Üldkohus, et asjaolu, et hageja on lakanud reageerimast Üldkohtu pöördumistele ja on seega loobunud oma huvide kaitsmisest, kuid ei ole siiski loobunud oma hagist, ei mõjuta EUIPOs algatatud menetlust ega järelikult ka Üldkohtule esitatud hagi eset, vaid avaldab mõju üksnes Üldkohtu poolt hagi läbivaatamise tingimustele.
Üldkohus märkis, et sellises kontekstis ei ole vaidlustatud otsuse kehtivuse takistus see, kui Üldkohus kodukorra artikli 131 lõike 2 alusel otsustab, et kohtulahendi tegemise vajadus on ära langenud. Ta tõdes, et määruse 2017/1001 (
2
) artikli 71 lõikes 3 ette nähtud korra ainus eesmärk on hoida poolte, keda EUIPO otsused puudutavad, kaubamärgiõiguse iseärasustele vastava õiguskaitse tagamise kaalutlusel ära apellatsioonikoja otsuse kehtima hakkamine enne, kui kohus on teinud menetlust lõpetava lahendi. Nimelt on kõigiti loogikavastane, kui kõigepealt kaubamärk registreeritakse, seejärel kustutatakse registrist ja siis, sõltuvalt olukorrast, registreeritakse uuesti otsuste alusel, mille üksteise järel teevad EUIPO talitused ja liidu kohus. Üldkohtu sõnul järeldub sellest, et kuigi määruse 2017/1001 artikli 71 lõikes 3 ei ole lahendi tegemise vajaduse äralangemise tuvastust kui apellatsioonikoja otsuse peale esitatud hagi peatava mõju lõppemise hetke otsesõnu ette nähtud, tuleb asuda seisukohale, et nimetatud sätte kohaldamise seisukohalt tuleb lahendi tegemise vajaduse äralangemine, mis on ette nähtud kodukorra artikli 131 lõikes 2, samastada Üldkohtule esitatud hagi rahuldamata jätmisega määruse 2017/1001 artikli 71 lõike 3 tähenduses.
Seega tuvastas Üldkohus omal algatusel, et hagi kohta lahendi tegemise vajadus on ära langenud.
(
1
)	Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) viienda apellatsioonikoja 9. jaanuari 2023. aasta otsus (asi R 923/2022‑5) (edaspidi „vaidlustatud otsus“).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1).