62010CC0281_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A jelen ügy az első olyan, amelyben a Bíróságnak a 6/2002 rendeletet(2) kell értelmeznie egy, a Törvényszék által hozott ítélet ellen benyújtott fellebbezés kapcsán.(3) Amellett, hogy a Bíróság a vizsgált ügyben ténylegesen ítéletet hoz, ez az első alkalom, amikor lehetőség nyílik arra, hogy tisztázza a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (a továbbiakban: OHIM) által a közösségi formatervezési minták tekintetében hozott határozatok uniós bíróságok általi felülvizsgálatának korlátait és módjait.
I – Jogi háttér
2. A 6/2002 rendelet (a továbbiakban: rendelet) hosszú és nehézkes jogalkotási folyamat eredménye, amelynek kezdete egészen az 50‑es évekig nyúlik vissza, ugyanakkor nem szükséges itt bemutatni.(4) A rendelet 3. cikke értelmében „formatervezési minta”(5) „a termék egészének vagy részének megjelenése, amelyet magának a terméknek, illetve a díszítésének külső jellegzetességei – különösen a rajzolat, a körvonalak, a színek, az alak, a felület, illetve az anyagok jellegzetességei – eredményeznek”.
3. A rendeletnek a „Az oltalmazhatóság feltételei” című 4. cikke a következőt írja elő:
„(1) A formatervezési minta akkor részesülhet közösségi formatervezésiminta‑oltalomban, ha új és egyéni jellegű.
[…]”
4. A rendelet 5. és 6. cikke meghatározza a 4. cikkben megjelölt két feltételt, azaz a formatervezési minta új és egyéni jellegének mibenlétét.
5. Az „Újdonság” című 5. cikk elrendeli:
„(1) Új a formatervezési minta, ha azzal azonos formatervezési minta nem jutott nyilvánosságra
a) a lajstromozás nélkül oltalomban részesülő közösségi formatervezési minta esetén azt a napot megelőzően, amelyen a minta, amelyre az oltalmat igénylik, nyilvánosságra jutott;
b) a lajstromozás alapján oltalomban részesülő közösségi formatervezési minta esetén annak a mintának a lajstromozására irányuló bejelentés bejelentési napját – elsőbbség igénylése esetén az elsőbbség napját – megelőzően, amelyre az oltalmat igénylik.
(2) A formatervezési mintákat egymással azonosnak kell tekinteni, ha külső jellegzetességeik csupán lényegtelen részletekben különböznek.”
6. Az „Egyéni jelleg” címet viselő 6. cikk a következőt írja elő:
„(1) A formatervezési mintának egyéni jellege van, ha bármely nyilvánosságra jutott mintához képest a tájékozott használóra eltérő összbenyomást tesz
a) a lajstromozás nélkül oltalomban részesülő közösségi formatervezési minta esetén azt a napot megelőzően, amelyen a minta, amelyre az oltalmat igénylik, nyilvánosságra jutott;
b) a lajstromozás alapján oltalomban részesülő közösségi formatervezési minta esetén a bejelentés bejelentési napját – elsőbbség igénylése esetén az elsőbbség napját – megelőzően.
(2) Az egyéni jelleg megítélésekor figyelembe kell venni, hogy a szerző milyen alkotói szabadságfokkal alakíthatta ki a mintát.”
7. Az „összbenyomás” és a „szabadságfok” fogalmak a 6. cikken túl a rendelet „Az oltalom terjedelme” című 10. cikkében is megtalálhatók. A cikk a következőket mondja ki:
„(1) A közösségi formatervezésiminta‑oltalom kiterjed mindazokra a formatervezési mintákra, amelyek a tájékozott használóra nem tesznek eltérő összbenyomást.
(2) Az oltalom terjedelmének megállapításakor figyelembe kell venni, hogy a szerző milyen alkotói szabadságfokkal alakíthatta ki a mintát.”
8. A rendelet „Megsemmisítési okok” című 25. cikkének a jelen ügy tényállására alkalmazandó változata az alábbiakat írta elő:
„(1) A közösségi formatervezésiminta‑oltalmat csak a következő okokból lehet megsemmisíteni:
a) ha a minta nem felel meg a 3. cikk a) pontjában foglalt meghatározásnak;
b) ha a minta nem felel meg a 4–9. cikkekben foglalt követelményeknek;
c) ha bírósági határozat értelmében a közösségi formatervezésiminta‑oltalmat nem annak adták meg, akit az a 14. cikk szerint megillet;
d) ha a közösségi formatervezési minta ütközik a bejelentés napját – elsőbbség igénylése esetén az elsőbbség időpontját – követően nyilvánosságra jutott olyan mintával, amelyre az említett napot megelőzően adtak lajstromozott közösségi mintaoltalmat, vagy az ilyen minta bejelentésével, illetve valamely tagállamban lajstromozott korábbi mintával vagy annak bejelentésével;
[…]”
9. A rendelet „A Bírósághoz benyújtott keresetek” című 61. cikke rendelkezik az OHIM formatervezési minták tárgyában hozott határozatainak bírói felülvizsgálatáról, és a következőket írja elő:
„(1) A fellebbezési tanácsok fellebbezés tárgyában hozott határozatai a Bíróság előtt keresettel támadhatók meg.
(2) A kereset hatáskör hiányára, lényeges eljárási szabálysértésre, a Szerződés vagy e rendelet, illetve ezek alkalmazásával kapcsolatos bármely jogszabály megsértésére vagy hatáskörrel való visszaélésre alapítva indítható.
(3) A Bíróság a jogvita tárgyát képező határozatot hatályon kívül helyezheti vagy megváltoztathatja.
[…]”
II – A tényállás és az OHIM előtti eljárás
10. 2003. július 17‑én a Grupo Promer Mon‑Graphic SA társaság (a továbbiakban: Promer) lajstromozásra irányuló bejelentést nyújtott be az OHIM‑hez „fémlemez játékokhoz”(6) elnevezésű termékre. A formatervezési mintát az 53186‑01. számon lajstromozták. A formatervezési minta grafikai ábrázolása az alábbiaknak felel meg:
>image>1
11. A bejelentés során a 2003. július 8‑án 157098. számú spanyol formatervezési minta elsőbbségét igényelték.
12. 2003. szeptember 9‑én a PepsiCo Inc. (a továbbiakban: PepsiCo) a 74463‑01. számú közösségi formatervezési minta lajstromozására irányuló bejelentést tett az OHIM‑nál „promóciós játékcikkek” („promotional item for games”) elnevezésű termékek vonatkozásában. Ebben az esetben is egy spanyol formatervezési minta elsőbbségét igényelték, amelyet 2003. július 23‑án, 157156. számmal jelentettek be. A formatervezési minta grafikai ábrázolása az alábbiaknak felel meg:
>image>2
13. Mindkét formatervezési minta gyermekek által gyűjthető kis játékokra vonatkozik, amelyeket gyakran más termékekhez járó ajándékként terjesztenek. Az úgynevezett pog ‑okról (spanyolul általában tazos ‑nak nevezik) van szó.
14. 2004. február 4‑én a Promer az OHIM megsemmisítési osztálya előtt megtámadta a PepsiCo lajstromozott formatervezési mintáját, a saját korábbi formatervezési mintaoltalmával való ütközésre hivatkozva a rendelet 25. cikke (1) bekezdésének d) pontja alapján. A megsemmisítési osztály 2005. június 20‑i határozatában helyt adott a kérelemnek, és következésképpen megsemmisítette a PepsiCo formatervezési mintaoltalmát. A megsemmisítési osztály szerint a két mintaoltalom olyan mértékben hasonlít egymásra, hogy a tájékozott használóra ugyanolyan összbenyomást tesznek.
15. A PepsiCo sikerrel támadta meg a megsemmisítési osztály határozatát a fellebbezési tanács előtt. A fellebbezési tanács nevezetesen megjegyezte, hogy a rendelet értelmében a mintaoltalmak összbenyomásának értékelése során figyelembe kell venni, hogy a szerző milyen alkotói szabadságfokkal alakíthatta ki a mintát. A megsemmisítési osztály úgy ítélte meg, hogy a jelen esetben nagyon széles volt az alkotói szabadságfok, mivel a promóciós cikkek egész skáláját vette viszonyítási alapként, amely nyilvánvalóan nagyon széles. A fellebbezési tanács szerint azonban a jelen ügyben a pogs
(vagy tazos ) jóval szűkebb viszonyítási alapját kell figyelembe venni: következésképpen, mivel az olyan elemek, mint a kerek forma, elengedhetetlenek az ilyen termékeknél, mivel azok állandó jellegzetességét képezik, az alkotói szabadságfok valójában sokkal szűkebb, mint amit a megsemmisítési osztály megállapított. E megfontolások fényében a fellebbezési tanács úgy ítélte meg, hogy e csekély különbségek is elegendőek ahhoz, hogy a tájékozott használóra ne tegyenek azonos összbenyomást. Ezért a fellebbezési tanács hatályon kívül helyezte a megsemmisítési osztály határozatát és megállapította a PepsiCo mintaoltalmának érvényességét.
III – A megtámadott ítélet
16. A Promer megtámadta a fellebbezési tanács határozatát a Törvényszék előtt, amely a T‑9/07. sz., Grupo Promer Mon Graphic kontra OHIM és PepsiCo ügyben 2010. március 18‑án hozott ítéletet (a továbbiakban: a megtámadott ítélet)(7) eredményezte.
17. A megtámadott ítéletben a Törvényszék nagyrészt megerősítette a fellebbezési tanács jogi értékelését. Nevezetesen megerősítette, hogy a rendelet 25. cikke értelmében a formatervezési minták közötti „ütközés” fogalma azt jelenti, hogy azok a tájékozott használóban ugyanazon összbenyomást keltik(8) . Megerősítette továbbá, hogy az alkotói szabadságfok megállapításához szükséges viszonyítási alapot nem az összes promóciós cikk képezi, hanem kifejezetten a pog ‑ok(9) : ennek következtében az alkotó tényleges szabadsága meglehetősen korlátozott.
18. A Törvényszék szerint mindazonáltal még az új pog ‑ok megalkotására hagyott szűk alkotói szabadság mellett is lehetőség lett volna arra, hogy a PepsiCo által bejelentett formatervezési minta nagyobb mértékben eltérjen a Promer által bejelentett formatervezési mintától. Nevezetesen a megtámadott ítélet 79–81. pontjában a Törvényszék a következőket állapította meg (kiemelés tőlem):
„79. […] mindkét szóban forgó formatervezési mintán látható a korong széle és közepe közötti távolság harmadánál egy‑egy koncentrikus kör. A megtámadott határozat 22. pontjában a fellebbezési tanács rámutatott erre a hasonlóságra, és azt állapította meg, hogy ez a kör azt hivatott sugallni, hogy a középső rész kissé kiemelkedik. Azonban meg kell állapítani, hogy ezt a középső részt a körön kívül más alakzat is körülhatárolhatja. Ezt bizonyítja, hogy a vitatott formatervezési mintának az OHIM által a Törvényszékhez megküldött aktában szereplő bejelentéséből kitűnik, hogy a vitatott formatervezési minta az 157156. számú spanyol formatervezésiminta‑oltalom elsőbbségét igényli, amelynek három változata van, és az egyes változatokban ezt a középső részt egy kör, egy háromszög, illetve egy hatszög veszi körül. Ezenkívül ezt a megállapítást nem kérdőjelezi meg az OHIM által a tárgyaláson előadott azon érv sem, miszerint az alakzatnak egyszerűnek kell lennie, hogy ne torzítsa el a korongot fedő képet, mivel a háromszög, hatszög, sőt a négyzet vagy az ovális alak sem torzítja el jobban a képet, mint a kör alak. Ezt a megállapítást továbbá az OHIM azon érve sem vonja kétségbe, miszerint kör alakot kell használni ahhoz, hogy ez a kiemelkedő középső rész domború lehessen, mivel többek között ovális alak is szóba jöhet.
80. […] a szóban forgó formatervezési minták hasonlítanak egymásra abban, hogy a korong legömbölyített széle kiemelkedik a korong széle és a középső kiemelkedő része közötti részhez képest .
81. […] a szóban forgó formatervezési minták a korong kiemelkedő középső része és a korong széle és a középső kiemelkedő része közötti rész egymáshoz viszonyított arányát illetően is hasonlítanak egymásra.”
19. A fenti megfontolások alapján a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy az ütköző formatervezési minták közötti eltérés nem elegendő ahhoz, hogy a tájékozott használóban eltérő összbenyomást keltsen(10), és következésképpen megsemmisítette a fellebbezési tanács határozatát.
IV – A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
20. A jelen fellebbezés 2010. június 4‑én érkezett meg a Bíróság Hivatalához. Ebben a PepsiCo fellebbező társaság azt kéri a Bíróságtól, hogy:
– helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
– bírálja el jogerősen az ügyet, elutasítva az első fokon előterjesztett kérelmet, illetve másodlagosan utalja vissza az ügyet a Törvényszékhez;
– az elsőfokú eljárás felperesét kötelezze az eljárások költségeinek a viselésére.
21. Az első fokon eljáró felperes Promer azt kéri a Bíróságtól, hogy:
– utasítsa el a fellebbezést;
– a fellebbezőt kötelezze a költségek viselésére.
22. Az OHIM a fellebbezőt támogatva beavatkozott, és azt kéri, hogy adjanak helyt a fellebbezésnek.
23. A felek a 2011. március 10‑i tárgyaláson adták elő szóbeli észrevételeiket.
V – A fellebbezésről
24. A fellebbező kérelmének alátámasztásaként egyetlen jogalapra hivatkozik, amely öt részre bontható. A továbbiakban egyenként vizsgálom e részeket.
A – Az egyedüli jogalap első részéről, amely az alkotói szabadság korlátaira vonatkozik
1. A felek érvei
25. A jogalap első részében a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta azon elvet, amely szerint két mintaoltalom ütközése esetén figyelembe kell venni a szerző alkotói szabadságának esetleges korlátait. Nevezetesen, bár a Törvényszék helyesen állapította meg, hogy a vizsgált ügyben e korlátok meglehetősen szűkek és az alkotói szabadság korlátozott volt, úgy vélte, hogy a hasonló elemek képesek voltak a két mintaoltalmat túlságosan hasonlóvá tenni, amely tulajdonságok a pog ‑ok és jellemzői, és amelyek a fellebbező megítélése szerint nem tudtak volna eltérőek lenni. A PepsiCo szerint ugyanis ilyenek a középső rész kör alakja, a kiemelkedő szegély, valamint a korong középső része és a korong széle és a középső része közötti rész egymáshoz viszonyított aránya: ugyanis e három elem – a termékek azonos funkciójából eredően – jellemző a vonatkozó kategória minden tárgyára. Továbbá a középső rész kör alakja szükséges ahhoz, hogy ha ujjal megnyomják azokat, akkor a pog ‑ok hangot adjanak ki.(11)
26. Az OHIM – néhány árnyalatnyi különbséggel – osztja a fellebbező véleményét. Vagyis az OHIM szerint a középső rész kör alakja, bár funkcionális szempontból nem nélkülözhetetlen, mégis a piac által meghatározott, ahol ez általánosan elterjedt és alkalmazott az ilyen fajta termékek körében. Ezért ez a formatervezési minta alkotója szabadságának korlátozását jelenti.
27. A Promer a maga részéről a fellebbező érveinek elutasítását kéri, és úgy véli, hogy azok valójában a Törvényszék ténymegállapításait vitatják.
2. Értékelés
28. A kereseti jogalap első része a közösségi mintaoltalmi jog egyik alapvető elemére vonatkozik, azaz a szerző tényleges alkotói szabadságának tulajdonítandó szerepre. A rendelet, mint azt a jogi háttér bemutatása során láthattuk, mind a mintaoltalmak egyéni jellegéről szóló 6. cikkében, mind az oltalom terjedelméről szóló 10. cikkében hivatkozik az alkotói szabadság korlátaira: a jogszabály mindkét esetben megerősíti, hogy „figyelembe kell venni, hogy a szerző milyen alkotói szabadságfokkal alakíthatta ki a mintát”.
29. A szerző alkotói szabadsága figyelembevételének szükségességét az indokolja, hogy a formatervezési minta némely jellemzője úgynevezett „kötelező” jellemző: következésképp ezek tekintetében a szerző nem rendelkezik a változtatás szabadságával, és más mintához való hasonlóságuk nem minősül jelentősnek. Például e szabálynak megfelelően két konyhaasztal formatervezési mintája között nem minősül jelentős elemnek az a tény, hogy mindkét asztal négy lábú, mivel a konyhaasztalok nagy többségénél a négy láb állandó jellemző. Az alkotói szabadságot jelentősen korlátozó formatervezési minták esetében főszabály szerint kis különbségek is elegendőek az eltérő összbenyomás létrehozásához.
30. Az egyik tisztázandó kérdés, amelyre a rendelet sem ad választ, arra vonatkozik, hogy az alkotói szabadság milyen fajta korlátait kell figyelembe venni. Mint azt a felek érveinek bemutatása során láthattuk, lényegében két álláspont létezik. Megállapítható, hogy egyedül a kifejezetten funkcionális jellegű korlátokat kell figyelembe venni: tehát azokat a tulajdonságokat, amelyekkel a formatervezési minta tárgyául szolgáló terméknek a funkciója ellátásához rendelkeznie kell . E fogalmat a Törvényszék hallgatólagosan alkalmazta, és a fellebbező, aki erre alapozta az érvelését, ezt nem vitatta. Az OHIM szerint azonban a formatervezési minta azon tulajdonságait is figyelembe kell venni, amelyek bár funkcionális szempontból nem kötelezőek, a piac elvárja, hogy a termékek ezzel rendelkezzenek : a jelen ügyben ilyen tulajdonság lenne a pog ‑ok középső részének kör alakja(12) . Az OHIM szerint ezért egy ilyen fajta korlátot is figyelembe kellene venni.
31. Mivel az alkotói szabadság korlátainak Törvényszék által használt fogalma nem képezi vita tárgyát, nem szükséges, hogy a Bíróság véleményt formáljon e kérdésben. Mindazonáltal kiemelem, hogy véleményem szerint a funkcionális meghatározást kell elfogadni, amelyet maga a Törvényszék használt a megtámadott ítéletben. Más szóval az alkotói szabadságnak csak azon korlátait kell tekintetbe venni a rendelet értelmében, amelyek a termék meghatározott funkciójából erednek: például a pog ‑ok esetében azt, hogy nincsenek hegyes sarkai, amelyek veszélyesek lehetnének a gyermekekre.
32. Ezzel szemben az olyan esetleges „standard” tulajdonságok, amelyeket a piac elvár, de technikailag nem szükségesek, nem tekinthetők az alkotói szabadság korlátainak. Ez megfelel a formatervezési minták oltalmára irányuló szabályok céljának. E szabályok alapvető célja ugyanis az, hogy – egy oltalmi rendszeren keresztül – jutalmazzák az újító termékek kifejlesztőit. Annak elfogadása, hogy egy egyszerű piaci várakozás igazolhatná a kényszerű egységesítést, amelynek következtében a formatervezési minta egyes tulajdonságai megváltoztathatatlanok, kétségtelenül ellentétes e céllal.
33. Az előkészítő munkálatok elemzése megerősíti a fenti pontban foglaltakat, bár a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatának(13) fényében ez nem döntő. Az 1993. december 3‑án a Bizottság által előterjesztett rendelettervezet(14) 11. cikkéhez –amely megfelel a jelenlegi 10. cikknek – fűzött megjegyzésben a következő olvasható: „Az olyan hangsúlyos funkcionális jellemzőkkel
rendelkező formatervezési minták, amelyeknél a tervezőnek előre meghatározott paramétereket kell figyelembe vennie, valószínűleg nagyobb hasonlóságot fognak mutatni, mint azok a formatervezési minták, ahol az alkotó nagyobb fokú szabadsággal rendelkezett. Éppen ezért határoz meg a 2. cikk egy második elvet, amelynek alapján figyelembe kell venni a tervező szabadságát egy későbbi és egy korábbi formatervezési minta hasonlóságának értékelése során” (kiemelés tőlem). Tehát, mint láthatjuk, funkcionális jellemzőkről
van szó: a javaslat más nyelvi változatai is ilyen értelműek(15) .
34. Mindezek előrebocsátásával tény, hogy az egyes konkrét esetekben az alkotói szabadság korlátainak értékelése – mint az nyilvánvaló – a tényállás értékelését jelenti, amelyre a Bíróságnak – a tények elferdítésének esetét kivéve –nincs hatásköre a Törvényszék valamely ítéletével kapcsolatos fellebbezés körében.
35. A jelen ügyben tagadhatatlannak tűnik számomra, hogy a fellebbező által kifejtett érvek pusztán a tények Törvényszék általi értékelésének vitatására irányulnak. A PepsiCo lényegében ugyanis azt vitatja, hogy a Törvényszék tévesen minősítette a szerző által módosíthatónak a formatervezési minta olyan jellemzőit, amelyek véleménye szerint kötelezőek, és nem módosíthatóak. Mindazonáltal nyilvánvaló, hogy valamely meghatározott formatervezési minta azon jellemzőinek értékelése, amelyek a szerző alkotói szabadságának körébe tartoznak, tényértékelésnek minősül, amellyel kapcsolatban a Bíróság nem vizsgálhatja a Törvényszék értékelését. A Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a pog ‑ok meg tudják őrizni saját jellegüket és tulajdonságaikat akkor is, ha a kör helyett nevezetesen háromszög, hatszög vagy ovális formájú középső résszel rendelkeznek: a Bíróságnak nem feladata ezen értékelést újra megvizsgálni.
36. Ezért úgy vélem, hogy az egyetlen jogalap első részét elfogadhatatlannak kell tekinteni.
B – Az egyedüli jogalap „tájékozott használó” fogalmára vonatkozó második részéről
1. A felek érvei
37. A fellebbező szerint a Törvényszék az ütköző formatervezési minták hatásának értékelése során nem a rendelet által előírt „tájékozott használót”, hanem inkább az „átlagos fogyasztót” vette viszonyítási alapul, amelyre a közösségi védjegyekről szóló rendeletben foglalt rendelkezések kapcsán kell hivatkozni. Ez különösen kitűnik a megtámadott ítélet 82–83. pontjából, ahol a Törvényszék az alábbiakat állapította meg (kiemelés tőlem):
„82. Minthogy a minta megalkotójára e tekintetben semmilyen sajátos követelmény nem vonatkozott, a[z] […] ismertetett hasonlóságok olyan elemeket érintenek, amelyek tekintetében a vitatott formatervezési minta kialakításában alkotói szabadsága volt a szerzőnek. Ebből következően ezek magukra vonják a tájékozott használó figyelmét, annál is inkább, mivel – ahogyan ezt maga a beavatkozó is kifejtette – a felső oldalt a tájékozott használó a jelen esetben jobban láthatja .
83. […] Meg kell azonban állapítani, hogy mivel a korong maga is vékony, és így csak enyhén domború, a tájékozott használó – különösen felülről – ezt nem veszi könnyen észre, ami az OHIM által a Törvényszékhez megküldött aktában szereplő, ténylegesen forgalmazott termékeket erősíti.”
38. A fellebbező szerint, bár a Törvényszék a tájékozott használóra és nem az átlagos fogyasztóra hivatkozott, valójában ez utóbbit használta viszonyításként. Ezt igazolja különösen a fenti két pontban kiemelt szövegrész, amely azt mutatja, hogy a Törvényszék nem vette figyelembe, hogy a tájékozott használó kevésbé „felszínes”, mint az átlagos fogyasztó. Ezért megszorító lenne csak a termékek jobban látható elemeit (82. pont) és az ütköző formatervezési minták könnyen észrevehető különbségeit (83. pont) figyelembe venni. Ellenkezőleg, a tájékozott használó teljes mértékben képes lenne észrevenni a formatervezési mintákra jellemző ütköző termékek kevésbé nyilvánvaló és kevésbé látható részeire vonatkozó különbségeket.
39. Az OHIM egyetért a fellebbező érvelésével, és hozzáteszi, hogy a Törvényszék tévesen összpontosított az olyan fogyasztóra, aki emlékszik
az ütköző formatervezési mintákra, az olyan fogyasztó helyett, aki közvetlenül összehasonlítja azokat.
Az emlékezés alapján történő összehasonlítás a védjegyek területén lenne jellemző, míg a formatervezési minták terén inkább az ütköző formatervezési mintákra jellemző termékek közvetlen összehasonlítására kell gondolni.
2. Értékelés
40. Véleményem szerint a jogalap részben elfogadhatatlan és részben megalapozatlan.
41. Először is: a Törvényszék – a rendeletnek megfelelően – a viszonyítás alapjául szolgáló közönségként helyesen alkalmazta a „tájékozott használó” fogalmát az „átlagos fogyasztó” helyett. A megtámadott ítélet kifejezetten így jelöli, és nincsenek ezzel ellenétes bizonyítékok.
42. Mint ismeretes, a gondot az okozza, hogy a rendelet nem határozza meg a „tájékozott használó” fogalmát: ezért mivel egyelőre hiányzik a fogalmat tisztázó ítélkezési gyakorlat, még felmerülhetnek bizonytalanságok.
43. Nyilvánvaló, hogy amikor a rendelet a tájékozott használóról beszél, akkor az nem az átlagos fogyasztó, akire a védjegyjogi szabályok alkalmazása során kell hivatkozni, vagyis akitől nem várunk el semmilyen különleges ismeretet, és aki általában nem hasonlítja közvetlenül össze az ütköző védjegyeket; de nem is az ágazat szakértője, akire a szabadalom újító jellegének értékelése során kell hivatkozni. Azt mondhatjuk, hogy a tájékozott használó a fenti két kategória között található. Tehát nem átlagos fogyasztóról van szó, aki akár véletlenszerűen, bármely különleges ismeret nélkül is kapcsolatba kerülhet a meghatározott formatervezési minta által jellemzett termékekkel. De nem is komoly technikai ismeretekkel rendelkező szakértőről van szó.
44. A rendelet előkészítő munkálatainak vizsgálata is megerősíti ezt a fajta „köztes” meghatározást. Nevezetesen az eredeti tervezet 6. cikke (1) bekezdéséhez fűzött javaslatban(16) a Bizottság a következőt állapította meg:
„A hasonló összbenyomást értékelő, a viszonyítás alapjául szolgáló alany a »tájékozott használó«. Ez utóbbi lehet – bár nem feltétlenül – a végső felhasználó, aki akár teljesen figyelmen kívül hagyhatja a termék megjelenését (például, ha ez egy gépkocsi belső része, vagy a javítás során kicserélt eleme). Ezen esetekben a »tájékozott használó« az a személy, aki az elem kicserélését elrendeli. Feltételezzük az ipari formatervezésre vonatkozó ismeretek és elképzelések egy bizonyos szintjét, ennek jellegétől függően. Mindazonáltal a »tájékozott használó« fogalma azt is jelzi, hogy a hasonlóságot nem »az ipari formatervezés szakértőinek« szintjén kell megállapítania.”
45. E tekintetben a Törvényszék helyesen jelölte meg a jelen ügyben a tájékozott használót viszonyítási alapként az ütköző formatervezési minták értékelésére. Érdemes kiemelni, hogy ennek során felhasználta a fellebbezési tanács által megfogalmazott meghatározást, amely szerint a pog ‑ok tájékozott használója lehet egy 5–10 éves gyermek (a termék végső fogyasztója), vagy a „saját termékeit ilyen típusú termékekkel népszerűsítő cég marketingigazgatója is”.(17) A Törvényszék továbbá pontosította, hogy „[a] tájékozott használó különösen éber, és a korábbi fejleményeket, azaz a szóban forgó termékre vonatkozó, a vitatott formatervezési minta bejelentésének napján vagy adott esetben az igényelt elsőbbség napján már nyilvánosságra jutott formatervezési mintákat illetően bizonyos fokú ismerettel rendelkezik”.(18)
46. Tehát pontosak a Törvényszéknek a formatervezési minták terén, a tájékozott használó természetére és jellemzőire vonatkozó megállapításai, mivel helyesen megkülönböztették és elhatárolták őt mind az átlagos fogyasztótól, mind az ágazat szakértőjétől. Az a tény, hogy a jelen ügyben a Törvényszék a tájékozott használó „kettős” meghatározását is elfogadta, amely magában foglalja mind a végső fogyasztó gyermeket, mind valamely társaság igazgatóját, aki érdekelt lehet a pog ‑ok promóciós célú felhasználásában, véleményem szerint szintén megerősíti a jogi érvelés helytállóságát és a Törvényszéknek az értékelésükre fordított figyelmét.
47. Ezért a „tájékozott használó” helyes meghatározását illetően a jogalapot megalapozatlansága miatt el kell utasítani.
48. Ahogy nem tévedett a Törvényszék a viszonyítás alapjául szolgáló közönség meghatározásában, ugyanígy nem emelhető kifogás azzal szemben sem, ahogyan a Törvényszék az ütköző formatervezési minták tájékozott használó általi összehasonlításának módját megállapította.
49. Először is megjegyzem, hogy – miként arra az OHIM is rámutatott – a rendelet nem szól semmit e kérdésről. Ezért elvileg akár – mint a védjegyek esetében főszabályként(19) – közvetett, emlékezeten alapuló összehasonlításra, akár az egymás mellé helyezett termékek közvetlen összehasonlítására is vonatkozhat.
50. Véleményem szerint a formatervezési minták esetében mindkét fajta összehasonlítás jogszerű, és csak az egyik használatának módszeres elrendelése –amellett, hogy annak kimondására kényszerítené a rendeletet, amit az valójában nem mond ki – ésszerűtlenül korlátozná az OHIM jogosítványait, és következésképpen a formatervezési mintákra elismert oltalmat.
51. Meg kell jegyezni ugyanis, hogy az ütköző formatervezési minták által jellemzett termékek közvetlen összehasonlítása sok esetben kétségtelenül lehetséges a tájékozott használó számára, azonban nem zárható ki, hogy bizonyos esetekben ugyanez nem lehetséges. Gondolok itt például olyan termékek formatervezési mintájára, amelyeket jelentős méretük vagy szükségszerűen távoli helyen való elhelyezkedésük miatt soha nem lehet egymás mellé helyezni: a tájékozott használó nem mindig tud közvetlenül összehasonlítani például két hajót, vagy nagy, ipari felhasználású eszközöket. Ez esetben talán megfelelő dokumentáció alapján fogja elvégezni az összehasonlítást, de ezt ritkán teheti „élőben”, és az egyik és a másik formatervezési minta értékelése között bizonyos idő fog eltelni.
52. A tájékozott használó által elvégezhető, a két formatervezési minta közötti összehasonlítás módját éppen ezért nem kell szigorúan előre meghatározni: ezt inkább esetről esetre kell értékelni a körülmények és az ütköző formatervezési minták által jellemzett termékek jellemzői alapján. Magának a tájékozott használónak a természetéből fakad, hogy amikor lehetséges, a termékeket közvetlenül hasonlítja össze: ha ez mégis lehetetlen vagy kevésbé valószerű, akkor kell olyan összehasonlítást elképzelni, amely bár nem elmosódott emlékeken alapul – mint a védjegyek esetében –, mindazonáltal – amennyire az adott esetben szükséges – térben és időben elhúzódhat.
53. A jelen ügyben nem kétséges, hogy lehetséges volt a pog ‑ok közvetlen összehasonlítása, tekintettel arra, hogy elterjedt és kisméretű termékekről van szó. Megjegyzem azonban, hogy ellentétben a fellebbező és az OHIM állításával, a megtámadott ítélet nem mutat olyan jogbeli tévedést, amelyet a Törvényszék elkövetett volna e tekintetben.
54. A Törvényszék ugyanis – ellentétben különösen az OHIM állításával – nem hivatkozott olyan helyzetre, ahol a viszonyítási alapul szolgáló közönség a termékek benyomásából származó emlékek alapján hasonlítaná össze azokat. Ellenkezőleg: mint azt a megtámadott ítélet fent hivatkozott 82. és 83. pontja is bizonyítja, az érvelés a tájékozott használó „figyelmét felkelteni képes” elemekre összpontosít.
55. Végezetül nem meghatározó a következő kifejezés használata a megtámadott ítélet 77. pontjában: „a szóban forgó formatervezési minták által kialakított összbenyomásban ez a hasonlóság nem tűnik fel a tájékozott használónak”. Amellett, hogy itt a Törvényszék alátámasztotta a fellebbező álláspontját, amikor azt állította, hogy az ütköző formatervezési minták egyes jellemző tulajdonságait nem kell figyelembe venni, mivel ezek jellemzőek a termékcsoport összes termékére, hangsúlyozni kell, hogy e mondatokban a Törvényszék összefoglalta és megismételte a fellebbezési tanács érvelését . Továbbá bár a „nem tűnik fel” kifejezés használata (az eljárás nyelvén „would not be remembered”) nem szerencsés, nem szükségszerűen következik belőle, hogy a formatervezési mintákat az általuk a közönségben hagyott „emlékek” alapján kell elvégezni. Ellenkezőleg, az ítélet szövegkörnyezete arra utal, hogy a Törvényszék érvelésének alapját a tájékozott használó figyelmét felkelteni képes
elemek meghatározása képezte. Végezetül a megtámadott ítélet bármely nyelvi változatában az „emlékezés” fogalma mellett vagy helyett inkább a hasonlóságok „észlelése” szerepel(20) .
56. A Törvényszék érvelése e tekintetben is helytálló, és a fellebbező érvelését el kell utasítani.
57. Végezetül, ami a formatervezési minták tájékozott felhasználó általi specifikus észlelését illeti, ha egyszer ezt helyesen körülhatárolták és az összehasonlításhoz szükséges módon meghatározták, hangsúlyozom, hogy akkor a tényeket a Törvényszék szabadon értékelheti, és ezekkel a Bíróságnak nem kell foglalkoznia. Ezért a fellebbezés azon része, amely vitatja a Törvényszék ilyen jellegű értékelését, elfogadhatatlan.
58. Következésképpen úgy vélem, hogy az egyedüli jogalap második részét is el kell utasítani.
C – Az egyedüli jogalapnak a tájékozott használó figyelmének szintjére és a bírói felülvizsgálat terjedelmére vonatkozó harmadik részéről
1. A felek érvei
59. A fellebbező a jogalap harmadik részében két elkülönült kifogást terjeszt elő, amelyeket külön kell vizsgálni.
60. Először azt állítja, hogy a Törvényszék tévedett a jogban, amikor a tájékozott használóban keletkezett összbenyomás meghatározása céljából az ütköző formatervezési mintáknak csak azon jellemzőit vizsgálta, amelyeket az ilyen használó könnyen észlelhetett. Ez különösen a megtámadott ítélet 83. pontjából tűnik ki, amely megerősíti, hogy „[m]eg kell […] állapítani, hogy mivel a korong maga is vékony, és így csak enyhén domború, a tájékozott használó – különösen felülről – ezt nem veszi könnyen észre ” (kiemelés tőlem).
61. A fellebbező szerint a tájékozott felhasználó nem pusztán felszínesen vizsgálná az ütköző formatervezési mintákat – miként azt a Törvényszék feltételezi –, hanem sokkal komolyabb elemzést hajtana végre. Ezért a megtámadott ítélet jogbeli tévedést tartalmaz, mivel téves paramétereket használt a formatervezési minták összehasonlítására.
62. Másodszor a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék tévedett a jogban a fellebbezési tanács formatervezési minták tárgyában hozott határozatai tekintetében az általa gyakorolható bírói felülvizsgálat terjedelmével kapcsolatban. Tekintettel a formatervezési minták technikai jellegére, ezen felülvizsgálatnak annak értékelésére kellene korlátozódnia, hogy a fellebbezési tanács nem követett‑e el nyilvánvaló tévedést. Ezzel szemben a jelen ügyben a Törvényszék teljességgel a saját értékelésével helyettesítette az OHIM szervei által elvégzetteket.
63. Az OHIM egyetért a fellebbező érveivel, különösen ami a bírói felülvizsgálat terjedelmét illeti.
2. Értékelés
64. Véleményem szerint a jogalap ezen része is részben elfogadhatatlan és részben megalapozatlan.
a) A tájékozott használó figyelmének szintjéről
65. A fellebbező érvelése mindenekelőtt elfogadhatatlan azon részében, amelyben bár jogbeli tévedésre hivatkozik, valójában a Törvényszéknek a két ütköző formatervezési minta tájékozott használó általi észlelésével kapcsolatos ténybeli értékelését próbálja vitatni. Mint arra már korábban rámutattam, nem kétséges, hogy a Törvényszék helyesen határolta körül a használó e típusát, és hogy – a rendelettel összhangban – helyesen használta azt a formatervezési minták értékelése során viszonyítási alapként. Ami azonban a jelen ügyben a formatervezési minták tájékozott használó általi észlelésének módját és az abból általa levont információkat illeti, az kizárólag a Törvényszék hatásköre, mivel tisztán ténybeli kérdésről van szó. A fellebbezőnek nem sikerült bizonyítania, hogy az elsőfokú bíróság téves jogi paramétereket alkalmazott.
66. Azon tény sem releváns, hogy a megtámadott ítélet 83. pontja a „könnyen észrevehető” megfogalmazást használta a tájékozott használó és a formatervezési minta közötti kapcsolat tekintetében. A fellebbező érvelésével ellentétben ebből nem következik, hogy a Törvényszék felszínes és kevéssé éber használót feltételezett volna. Emlékeztetnem kell arra, hogy a tájékozott használó nem az ágazat szakértője, akire a szabadalmak körében hivatkoznak. Természetesen nem is a „figyelmetlen” átlagos fogyasztó, akire a védjegyek körében hivatkozhatnak: azonban semmi sem zárja ki annak figyelembevételét, hogy – a körülmények alapján – a tájékozott használó megfigyelése is lehet korlátozott, és nem terjed ki részletes és különös vizsgálat elvégzésére. Emlékezni kell arra is, hogy a jelen ügyben az ütköző formatervezési minták által jellemzett termékek 5–10 éves gyermekeknek szánt ingyenesen terjesztett, más termékekben ajándékként elhelyezett kicsi játékok. Valószínűleg még e gyermekek éber megfigyelése sem terjed túl általában a vizsgálat és a részletesség egy bizonyos fokán.
67. Hangsúlyozni kell továbbá, hogy a megtámadott ítélet 83. pontjának hivatkozott szakaszát a szövegkörnyezetben, és nem elszigetelten kell értékelni. Mindebből – mint arra már a jogalap második részének elemzése során rámutattam – arra következtethetünk, hogy a Törvényszék a legkevésbé sem felszínes és figyelmetlen tájékozott használót feltételezett, még akkor sem, ha nem rendelkezik olyan fokú tudományos pontossággal, amely legfeljebb a védjegyek megfigyelőinek megkülönböztető jellemzője.
b) A bírói felülvizsgálat terjedelméről
68. Az egyedüli jogalap harmadik részét a tekintetben is megalapozatlannak kell tekinteni, amennyiben megkérdőjelezi a fellebbezési tanács által a formatervezési minták tárgyában hozott határozatok bírói felülvizsgálatának terjedelmét.
69. Mint láthattuk, a fellebbező és az OHIM azt javasolja, hogy az uniós bíróságok felülvizsgálatának a nyilvánvaló tévedések fennállására kell korlátozódnia, összhangban az állandó ítélkezési gyakorlattal, amely azokra az ügyekre vonatkozik, ahol magas műszaki vonatkozású határozatok jogszerűségét kell vizsgálni.(21)
70. Mindazonáltal véleményem szerint nincs ok arra, hogy a formatervezési minták tárgyában más megközelítést fogadjunk el, mint amelyet a védjegyek tekintetében alkalmazunk.
71. E tekintetben először is megjegyzem, hogy a rendelet bírói felülvizsgálatról szóló 61. cikke lényegében megegyezik a védjegyrendeletével(22), amely a maga részéről a Szerződéseknek (jelenleg az EUMSZ 263. cikk) a megsemmisítés [hatályon kívül helyezés] iránti keresetekre vonatkozó szabályait ismétli meg: tehát e jogszabályok nem engedik, hogy eltérő módon értelmezzék őket, és hogy a formatervezési mintákra a védjegyeknél általában követett megközelítéstől eltérőt alkalmazzanak. Továbbá, mint azt a védjegyek terén is előírják, a rendelet nemcsak a megtámadott ítéletek hatályon kívül helyezésének, hanem a megváltoztatásának a jogát is elismeri a Bíróság számára: ez viszont nehezen összeegyeztethetőnek tűnik az előbbi „szűk” felülvizsgálati jogkörével.
72. Másrészt a védjegyekhez hasonlóan, a formatervezési minták értékelése is az OHIM, és nem más, speciálisabb műszaki hatáskörrel rendelkező szervezet feladata.
73. Harmadszor emlékeztetni kell arra, hogy a rendelet értelmében a formatervezési minták oltalma – a közöttük fennálló lehetséges ütközések értékelése céljából – csak az általuk a tájékozott használóban keletkeztetett vizuális
benyomást vizsgálja, miként ezt a Törvényszék meggyőzően bemutatta a megtámadott ítélet 50. pontjában, anélkül hogy ezt a fellebbező vitatta volna. Márpedig a vizuális összehasonlítás általánosságban – amennyire a megfigyelő bizonyos tapasztalatából hasznot húzhat – nem kíván meg különleges műszaki hozzáértést és képességet.
74. Az egyetlen elem, amit fel lehetne használni azon érvelés alátámasztására, hogy a formatervezési mintaoltalmak terén szűkebb bírói felülvizsgálatra van szükség, mint a védjegyek terén, az a fentiekben már részletesen tárgyalt tény lehet, hogy az átlagos fogyasztó helyett a tájékozott használó a viszonyítási alap. E különbség azonban nem elegendő az eltérő terjedelmű bírói felülvizsgálat igazolására. Ugyanis főszabály szerint a tájékozott használó nem különleges ismeretekkel rendelkező „szakember”, hanem csupán az átlagos fogyasztónál valamivel figyelmesebb és érdeklődőbb használó: más szóval olyan használó, akinek az észlelését a Törvényszék megfelelően rekonstruálni tudja.
75. Természetesen elképzelhető – általános és elvont fogalmakkal élve – a Bíróság olyan magatartása, amely az OHIM határozatai vonatkozásában a jelenleginél szigorúbban korlátozza a saját beavatkozását, és nem csak az OHIM határozatainak a sajátjaival való helyettesítését zárja ki(23), hanem még általánosabban, az OHIM összes műszaki jellegű határozatát elismeri a bírói felülvizsgálat korlátjaként. Egy hasonló nézőpontváltásnak azonban az OHIM összes határozatára vonatkoznia kellene, ideértve a védjegyek tárgyában hozottakat is, és mint láthattuk, nem korlátozódhatna csak a formatervezési mintákra. Ezért nyilvánvaló, hogy nem ez a megfelelő alkalom a fennálló gyakorlat ilyen értelmű megváltoztatására.
76. Következésképpen a Törvényszék nem tévedett a jogban a fellebbezési tanács határozatára vonatkozó saját felülvizsgálati jogkörének megállapítása során.
77. Következésképpen az egyedüli jogalap harmadik részét is el kell utasítani.
D – Az egyedüli jogalapnak az ütköző formatervezési minták helyett a termékeken elvégzett ellenőrzésre vonatkozó negyedik részéről
1. A felek érvei
78. A fellebbező azt állítja, hogy jogilag tévedett a Törvényszék akkor, amikor a két ütköző formatervezési minta közötti hasonlóság értékelését az általuk jellemzett termékek ( pog ‑ok) fizikai vizsgálatára alapozta, ahelyett hogy egyszerűen a lajstromozásra irányuló bejelentéseken feltüntetett rajzokat vetette volna össze.
79. Ennek kapcsán hivatkozni kell különösen a megtámadott ítélet 83. pontjára, ahol a Törvényszék megjegyezte, hogy „[m]eg kell […] állapítani, hogy mivel a korong maga is vékony, és így csak enyhén domború, a tájékozott használó –különösen felülről – ezt nem veszi könnyen észre, ami az OHIM által a Törvényszékhez megküldött aktában szereplő, ténylegesen forgalmazott termékeket erősíti ” (kiemelés tőlem).
80. A fellebbező szerint ha a Törvényszék a két ütköző formatervezési minta képi megjelenítését vette volna figyelembe az ügy irataihoz példaként csatolt valós termékek helyett, akkor a kettő közötti különbségek szembetűnőek lettek volna.
2. Értékelés
81. Véleményem szerint az egyedüli jogalap negyedik része elfogadhatatlan. Ugyanis még egyszer vitatni próbálja a tények Törvényszék általi értékelését az ütköző formatervezési minták tájékozott felhasználó általi észlelésével kapcsolatban.
82. Bármilyen módon, még akkor is, ha úgy tekintünk a fellebbező érvelésére, mint amely kizárólag a Törvényszék azon választását vitatja, hogy nemcsak a képi megjelenítéseket hasonlította össze, hanem az ütköző formatervezési minták által jellemzett fizikai termékeket is, álláspontja megalapozatlan. Meg kell jegyezni, hogy a Törvényszék az értékelését az ütköző formatervezési minták lajstromozás iránti bejelentésében leírt és bemutatott jellemzőire alapozta. A valós termékek összehasonlítására csak a már elvégzett értékelés megerősítése céljából került sor, miként az a megtámadott ítélet fent hivatkozott 83. pontjából egyértelműen kitűnik.
83. Mindenesetre úgy tűnik számomra, hogy valamely meghatározott formatervezési minta által jellemzett valós termékek figyelembevétele – ha, csakúgy mint a jelen ügyben, ez materiálisan lehetséges – teljességgel helytálló. Ugyanis mint láthattuk, a viszonyítási alapul vett, a formatervezési mintákat értékelő közönség a tájékozott használókból áll, akik nem szakemberek, hanem egyszerűen a termékek iránti érdeklődést és figyelmet tanúsító személyek. A jelen ügyben a tájékozott használók közé 5–10 éves gyermekek tartoznak. Így teljesen helytálló, hogy a Törvényszék „élőben” is megvizsgálta a termékeket, ahogy azt a tájékozott használók is látják és értékelik, akikkel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy főszabály szerint soha nem látják a formatervezési minták lajstromát, hanem egyedül „gyakorlati alkalmazásukat”, és az általuk jellemzett termékeket. Maga a fellebbező is megfelelőnek találta néhány pog
bemutatását a Bíróság előtti tárgyaláson a megfigyelésével kapcsolatos néhány pont tisztázása érdekében.
E – Az egyedüli jogalapnak a tények állítólagos elferdítésére vonatkozó ötödik részéről
1. A felek érvei
84. A kereseti jogalap utolsó részében a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék elferdítette a tényeket, és ezáltal olyan feltételeket teremtett, ahol a Bíróság – kivételesen – újraértékelheti az első fokon végrehajtott értékelést.
85. A tények elferdítése a fellebbező által már előterjesztett többi észrevétel összességéből következne, és ezt alátámasztaná a Törvényszék azon választása, hogy az ütköző formatervezési minták vizsgálatának alapját a felülnézetükre korlátozta, anélkül hogy más szemszöget, így különösen az oldalnézetüket, figyelembe vette volna.
2. Értékelés
86. A tények elferdítésére vonatkozó kifogás megalapozatlan.
87. Egyrészről, mint már a fenti pontokban láthattuk, a Törvényszék gondosan és kimerítően vizsgálta az ütköző formatervezési mintákat, szem előtt tartva – miként a rendelet előírja – ezek tájékozott használó általi érzékelését.
88. Másrészről úgy tűnik, hogy a fellebbező a tények állítólagos, távolról sem bizonyított elferdítésére mintegy utolsó, „záró” érvként hivatkozik azért, hogy még egyszer vitassa a tények Törvényszék általi értékelését, amellyel ő nem ért egyet. Azonban emlékeztetni kell arra, hogy tekintettel a tények elferdítésére vonatkozó kifogás kivételes jellegére, ezt a kifogást különösen szilárd bizonyításra kell alapozni, amelyben valamely fellebbezőnek pontosan meg kell jelölnie az elferdített elemeket, és bizonyítania kell a Törvényszék által elkövetett értékelési hibákat.(24) A fellebbező által e tekintetben szolgáltatott érvek semmilyen módon sem elégítik ki e követelményeket.
89. Következésképpen a jogalap utolsó részét is el kell utasítani.
VI – Végkövetkeztetések
90. A fenti megállapítások alapján azt indítványozom, hogy a Bíróság:
– utasítsa el a fellebbezést;
– a fellebbezőt kötelezze a költségek viselésére.
(1) .
(2)
A közösségi formatervezési mintáról szóló, 2001. december 12‑i 6/2002/EK tanácsi rendelet (HL L 3., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 142. o.).
(3)
Mostanáig ugyanis a Bíróságnak csak előzetes döntéshozatali eljárás keretében volt lehetősége határozatot hoznia e jogszabályról, kivéve a Bizottság által két tagállam ellen indított kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárást, amelyeket a C‑32/08. sz. FEIA‑ügyben 2009. július 2‑án hozott ítélet (EBHT 2009., I‑5611. o.) zárt le.
(4)
A rendelet elfogadásához vezető jogalkotási út összegző bemutatásához lásd a FEIA‑ügyre vonatkozó 2009. március 26‑i indítványom 3–5. pontját (hivatkozás a 3. lábjegyzetben).
(5)
Lexikai szempontból a „disegno” és a „modello” kifejezések azonosak. [Olaszul a formatervezési mintára a disegno vagy modello
kifejezésekkel együttesen hivatkoznak. A ford.] A rendelet bármilyen más nyelvi változatában ez a kettősség nem létezik, és csak egyetlen kifejezés található. Lásd például a német „Geschmacksmuster” és az angol „design” változatot. A jelen indítványban, ha nem áll fenn a kétértelműség veszélye, a továbbiakban csak a „disegno” kifejezést fogom használni.
(6)
Spanyolul, a bejelentés nyelvén „chapa metálica para juegos”.
(7)
Az EBHT‑ban még nem tették közzé.
(8)
A megtámadott ítélet 52. pontja.
(9)
A megtámadott ítélet 60. pontja.
(10)
A megtámadott ítélet 84. pontja.
(11)
Amennyire az ügy irataiból érthető (lásd például a fellebbezési tanács határozata 9. pontjának hatodik szakaszát és 20. pontját), mind a PepsiCo, mind a Promer formatervezési mintája által jellemzett pog ‑ok rendelkeznek ezzel a „hangot adó” tulajdonsággal, amely bár nem állandó, mégis gyakori tulajdonsága a piacon szereplő pog ‑oknak.
(12)
Kiemelem továbbá, hogy az OHIM szerint ez az adott forma a piacon már jelen levő más pog ‑okkal való összeilleszthetőség miatt szükséges. Mindazonáltal, még ha feltételezzük is, hogy ez a szükségesség létezik (a Törvényszék tagadja), akkor is felmerül a kérdés, hogy vajon egyszerűen a piac igényli – ahogyan az OHIM vélekedik –, vagy valóban funkcionális természetű, hiszen egy termék más termékekkel való kompatibilitását szolgálja.
(13)
Lásd például a C‑375/98. sz. Epson Europe ügyben 2000. június 8‑án hozott ítélet (EBHT 2000., I‑4243. o.) 26. pontját; a C‑49/98., C‑50/98., C‑52/98–C‑54/98. és C‑68/98–C‑71/98. sz., Finalarte és társai egyesített ügyekben 2001. október 25‑én hozott ítélet (EBHT 2001., I‑7831. o.) 40. pontját és a C‑164/99. sz. Portugaia Construções ügyben 2002. január 24‑én hozott ítélet (EBHT 2002., I‑787. o.) 27. pontját.
(14)
COM (93) 342 végleges. (HL 1994. C 29., 20. o.).
(15)
Lásd például franciául „des dessins ou modèles extrêmement fonctionnels pour lesquels le créateur doit respecter des paramètres précis”, angolul „highly functional designs where the designer must respect given parameters”, németül „hochfunktionelle Muster, bei denen der Entwerfer gegebene Parameter beachten muß”.
(16)
Lásd a fenti 14. lábjegyzetet.
(17)
A megtámadott ítélet 64. pontja.
(18)
A megtámadott ítélet 62. pontja.
(19)
Lásd a C‑342/97. sz. Lloyd Schuhfabrik Meyer ügyben 1999. június 22‑én hozott ítélet (EBHT 1999., I‑3819. o.) 26. pontját.
(20)
Lásd például a francia: „cette similitude ne sera pas retenue
par l’utilisateur averti dans l’impression globale des dessins ou modèles en cause”; a német: „wird der informierte Benutzer diese Ähnlichkeit im Rahmen des Gesamteindrucks, den er von den fraglichen Geschmacksmustern gewinnt, nicht wahrnehmen ”; a spanyol: „el usuario informado no apreciará
tal semejanza en la impresión general de los dibujos o modelos controvertidos”; a holland változatot: „de geïnformeerde gebruiker, wat de door deze modellen gewekte algemene indruk betreft, niet
op deze gelijkenis zal letten ” (kiemelés tőlem).
(21)
Az ítélkezési gyakorlat ilyen értelemben egyértelmű. Vannak például olyan esetek, ahol a megtámadott ítélet összetett gazdasági értékelést tartalmaz: lásd a C‑290/07. P. sz., Bizottság kontra Scott ügyben 2010. szeptember 2‑án hozott ítélet (EBHT 2010., I‑0000. o.) 66. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot. A szellemi tulajdonjog terén a Bíróság hasonló megfontolásokat fogalmazott meg a növényi változatosság tekintetében: lásd a C‑38/09. P. sz., Schräder kontra UCVV ügyben 2010. április 15‑én hozott ítélet (EBHT 2010., I‑3209. o.) 77. pontját.
(22)
A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet (kodifikált változat) (HL L 78., 1. o.) 65. cikke megfelel a korábbi, a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) 63. cikkének.
(23)
Lásd ilyen értelemben a C‑214/05. P. sz., Rossi kontra OHIM ügyben 2006. július 18‑án hozott ítélet (EBHT 2006., I‑7057. o.) 50. pontját.
(24)
A C‑204/00. P., C‑205/00. P., C‑211/00. P., C‑213/00. P., C‑217/00. P. és C‑219/00. P. sz., Aalborg Portland és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2004. január 7‑én hozott ítélet (EBHT 2004., I‑123. o.) 50. pontja és a C‑222/03. P. sz., APOL és AIPO kontra Bizottság ügyben 2004. december 16‑án hozott ítélet (az EBHT‑ban nem tették közzé) 40. pontja.