62012CC0166
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
P. CRUZ VILLALÓN
fremsat den 27. juni 2013 (
1
)
Sag C-166/12
Radek Časta
mod
Česká správa sociálního zabezpečení
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Praze (Den Tjekkiske Republik))
»EU-tjenestemænd — artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber — pensioner — pensionsrettigheder erhvervet i en national ordning — overførsel til EU-pensionsordningen — kapital, der repræsenterer pensionsrettigheder — artikel 34 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder«
1.
Den foreliggende sag giver Domstolen mulighed for for første gang at tage stilling til den ved forordning nr. 723/2004 (
2
) ændrede ordlyd af artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (herefter »tjenestemandsvedtægten«) (
3
). Bestemmelsen giver tjenestemænd, som efter at have fratrådt en stilling i en medlemsstat indtræder i Unionens tjeneste, mulighed for at overføre den kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder, som de har erhvervet i medlemsstaten, til Unionen. Domstolen anmodes i den foreliggende sag om at klarlægge, hvad der skal forstås ved den »kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder«, som skal overføres, og hvilke eventuelle begrænsninger bestemmelsen medfører for medlemsstaterne med hensyn til beregningen af denne kapitalværdi.
2.
Spørgsmålene er blevet rejst i forbindelse med, at en borger, der var forsikret i den tjekkiske pensionsforsikringsordning, indtrådte i Unionens tjeneste og efter anmodning om overførsel af pensionsrettighederne af den tjekkiske sociale sikringsstyrelse blev tilbudt at få overført et beløb til EU-pensionsordningen, som udgør mindre end 50% af de bidrag, som var indbetalt på hans vegne.
I – Retsforskrifter
A – EU-retten
3.
Artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten har i den affattelse, der finder anvendelse på hovedsagen, følgende ordlyd:
»Tjenestemanden, der indtræder i Fællesskabernes tjeneste efter
—
at have fratrådt en stilling i en administration eller en national eller international organisation eller efter
—
at have udøvet lønnet virksomhed eller selvstændig erhvervsvirksomhed
kan mellem tidspunktet for sin fastansættelse og det tidspunkt, hvor han opnår ret til alderspension som defineret i vedtægtens artikel 77, foranledige, at der til Fællesskaberne indbetales en indtil den faktiske overførsel ajourført kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder, som han har erhvervet på grundlag af de ovenfor nævnte aktiviteter. […]
Tjenestemanden kan kun benytte denne mulighed én gang pr. medlemsstat og pr. pensionsfond.«
4.
Sætningsleddet i første afsnit efter andet led: »kan mellem tidspunktet for sin fastansættelse [...] den faktiske overførsel ajourført kaptital« blev indsat ved forordning nr. 723/2004. Med virkning pr. 1. maj 2004 (
4
) trådte den i stedet for den tidligere anvendte formulering: »kan ved sin fastansættelse foranledige, at enten den aktuarmæssige modværdi eller den fastsatte tilbagekøbsværdi af de pensionsrettigheder, som han har erhvervet på grundlag af de ovenfor nævnte aktiviteter, indbetales til Fællesskaberne«.
B – Nationale bestemmelser
5.
De komplekse bestemmelser for den tjekkiske pensionsforsikring er fastsat i flere retsakter. Af central betydning for den foreliggende sag er lov nr. 589/1992 om bidrag til social sikring og bidrag til statens beskæftigelsespolitik, lov nr. 155/1995 om pensionsforsikring samt bekendtgørelse nr. 587/2006 om nærmere regler for gensidig overførsel af pensionsrettigheder i forholdet til De Europæiske Fællesskabers pensionsordning.
1. Pensionen
6.
I henhold til lov nr. 589/1992 betaler arbejdsgiver og arbejdstager bidrag til den tjekkiske pensionsforsikring. Arbejdsgiverens bidragssats udgjorde mellem 1996 og 2003 19,5%, siden 2004 21,5% af udmålingsgrundlaget. Arbejdstagere skulle i denne periode indbetale 6,5% af udmålingsgrundlaget. Udmålingsgrundlaget for arbejdsgiveren udgør summen af udmålingsgrundlagene for alle de arbejdstagere, der er ansat hos denne (§§ 3-5 i lov nr. 589/1992).
7.
Til beregning af alderspensionens beløb sammenlægges et grundbeløb, der er det samme for alle ansøgere, og et variabelt beløb, der afhænger af ansøgerens samlede forsikringsperiode og det såkaldte beregningsgrundlag (§§ 33-36 i lov nr. 155/1995).
8.
I henhold til § 34, stk. 1, i lov nr. 155/1995 udgør det variable beløb for hvert hele forsikringsår månedligt 1,5% af beregningsgrundlaget. Perioder, hvor der ikke var nogen relevant indtægt (»erstatningsperioder med forsikring«, såsom perioder med børnepasning og uddannelse), godskrives i forsikringsperioden med indtil 80%.
9.
Beregningsgrundlet afledes af arbejdstagerens personlige udmålingsgrundlag. Dette er i henhold til § 16 i lov nr. 155/1995 gennemsnittet af den månedlige indtægt, der er underlagt betaling af pensionsforsikringsbidrag i hele forsikringsperioden, dog højst for de sidste 30 år (
5
). For et personligt udmålingsgrundlag på op til 10000 CZK svarer beregningsgrundlaget til det personlige udmålingsgrundlag. Beløb herover og op til 24800 CZK medtages med 30% i beregningsgrundlaget og beløb herover med 10% (§ 15 i lov nr. 155/1995). Forsikringsperioden omfatter erstatningsperioder med forsikring. Med henblik på beregningen af det personlige vurderingsgrundlag nedsættes referenceperioden med såkaldte udelukkede perioder, som hovedsageligt er sammenfaldende med erstatningsperioder med forsikring.
2. Overførsel af pensionsrettigheder
10.
I henhold til § 105a, stk. 1 og 4, i lov nr. 155/1995 om pensionsforsikring, der skal gennemføre kravene i tjenestemandsvedtægten, har forsikrede personer, der bliver tjenestemænd eller øvrige ansatte ved De Europæiske Fællesskaber eller deres institutioner, og som ophører med at være ansat i Den Tjekkiske Republik, ret til at få pensionsrettigheder, der er optjent i Den Tjekkiske Republik, overført til Fællesskabets pensionsordning, såfremt de ikke modtager nogen pension fra den tjekkiske forsikringsordning, idet »[p]ensionsrettigheder betyder et pengebeløb, der fastsættes som en aktuarmæssig modværdi afhængig af den tilbagelagte forsikringsperiode og udmålingsgrundlagene«.
11.
Nærmere bestemmelser om overførsel af pensionsrettigheder for en tjenestemand, der indtræder i Den Europæiske Unions tjeneste, foreskrives i den tjekkiske bekendtgørelse nr. 587/2006. I § 2 reguleres beregningen af det beløb, der skal overføres for en pensionsrettighed, der er erhvervet i Den Tjekkiske Republik. Bestemmelsen har følgende ordlyd:
»1.
Beløbet for en pensionsrettighed, der er erhvervet i Den Tjekkiske Republik, og som skal overføres, beregnes ved at gange den opsatte pensions enhedsværdi med summen af alderspensionens forventede variable beløb og en forholdsmæssig andel af alderspensionens grundbeløb.
2.
Den forventede variable alderspension beregnes efter proceduren i § 34, stk. 1, i lov om pensionsforsikring, således at forsikringsperioden og beregningsgrundlaget fastsættes på skæringsdatoen; ved skæringsdato forstås datoen for fremsættelsen af anmodningen om overførsel af pensionsrettigheder over for den kompetente institution ved De Europæiske Fællesskaber […] Med henblik på fastsættelse af det personlige udmålingsgrundlag anses en periode med deltagelse i Fællesskabets pensionsordning for en udelukket periode. […]
3.
Den forholdsmæssige del af alderspensionens grundbeløb beregnes ved at gange alderspensionens grundbeløb, som finder anvendelse på skæringsdatoen, med kvotienten af forsikringsperioden i den tjekkiske pensionsforsikringsordning på skæringsdatoen og forsikringsperioden fra denne dato indtil den dato, hvor den, der anmoder om overførsel af pensionsrettigheder (herefter »ansøgeren«), opnår pensionsalderen i overensstemmelse med de bestemmelser, der gælder på skæringsdatoen. […]
4.
Den opsatte pensions enhedsværdi beregnes på grundlag af ansøgerens alder på skæringsdatoen […], på grundlag af de på skæringsdatoen gældende dødelighedstabeller og 70% af værdien af den på skæringsdatoen gældende maksimale tekniske rentesats, der fastsættes i en juridisk bestemmelse med henblik på forsikringsformål. […]
5.
For at fastsætte den opsatte pensions enhedsværdi anvendes dødelighedstabellerne fra arbejds- og socialministeriet, som er fælles for mænd og kvinder og henholdsvis for en periode på fem på hinanden følgende kalenderår.
6.
Det i henhold til stk. 1-5 beregnede beløb forhøjes med et beløb, der defineres som rente af beløbet i henhold til stk. 1-5 for perioden fra skæringsdatoen indtil datoen inden dagen for beløbets overførsel […] på kontoen for De Europæiske Fællesskabers pensionsordning. […]«
12.
Bilaget til bekendtgørelse nr. 587/2006 indeholder en formel til beregning af den opsatte pensions enhedsværdi. Den maksimale tekniske rentesats fastsættes i artikel 12, stk. 1, første punktum, i bekendtgørelse nr. 434/2009 på grundlag af afkastet på statsobligationer.
II – De faktiske omstændigheder og hovedsagen
13.
Radek Časta er tjenestemand i Europa-Kommissionen. Inden han indtrådte i denne tjeneste den 1. december 2006, var han ifølge den forelæggende ret i næsten ti år, nemlig fra den 1. oktober 1996 (
6
), tilsluttet den tjekkiske pensionsforsikringsordning, og de tilsvarende bidrag blev indbetalt til denne ordning.
14.
Den 28. november 2008 fremsatte Radek Časta en anmodning til Kommissionen i henhold til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten om indbetaling af den kapitel, der repræsenterer de pensionsrettigheder, som han havde erhvervet i Den Tjekkiske Republik, til Fællesskabet. Kommissionen fremsendte hans anmodning til den tjekkiske sociale sikringsstyrelse, Česká správa sociálního zabezpečení (herefter »sagsøgte i hovedsagen«), den 27. marts 2009.
15.
Den sagsøgte i hovedsagen tilbød ved afgørelse af 8. februar 2011 Radek Časta overførsel af 523584 CZK. Dette beløb udgør 48,26% af de bidrag, der på dette tidspunkt var indbetalt på Radek Častas vegne (1084922,05 CZK (
7
)).
16.
Den sagsøgte i hovedsagen havde beregnet det tilbudte beløb i henhold til § 105a i lov nr. 155/1995 i den affattelse, der var gældende på ansøgningsdatoen, og § 2 i bekendtgørelse nr. 587/2006.
17.
Radek Časta indgav klage mod afgørelsen. Efter hans opfattelse er den beregningsmetode, der er fastsat i tjekkisk ret, i strid med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, sammenholdt med artikel 10 EF (nu artikel 4, stk. 3, TEU). Det beløb, der skal overføres, bør i det mindste være tæt på eller overstige det samlede beløb for de indbetalte bidrag. Desuden foreligger der en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet. Radek Časta har endvidere gjort gældende, at der ved beregningen af hans rettigheder var set bort fra den periode, hvor han havde deltaget i De Europæiske Fællesskabers pensionsordning.
18.
Den sagsøgte i hovedsagen forkastede klagen den 10. maj 2011. Den 12. maj 2011 anlagde Radek Časta sag ved Krajský soud v Praze med påstand om ophævelse af afgørelsen.
III – De præjudicielle spørgsmål og retsforhandlingerne ved Domstolen
19.
Ved afgørelse indgået til Domstolen den 3. april 2012 har Krajský soud v Praze besluttet at udsætte sagen og i henhold til artikel 267 TEUF at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Hvordan skal begrebet »kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder« i artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 om vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber, som ændret ved Rådets forordning nr. 723/2004 (herefter »tjenestemandsvedtægten«) forstås? Omfatter begrebet pensionsrettighedsniveauet fastsat både i form af den aktuarmæssige modværdi og i form af den fastsatte tilbagekøbsværdi som defineret i artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, således som fastsat inden ikrafttrædelsen af Rådets forordning nr. 723/2004, eller skal det identificeres med kun et af disse begreber, og hvis ikke, hvordan adskiller det sig da fra disse begreber?
2)
Udelukker artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, som ændret ved Lissabontraktaten, anvendelsen af den metode til beregning af pensionsrettigheder, der er opstillet i § 105a, stk. 1, i lov nr. 155/1995 om pensionsforsikring og i bekendtgørelse nr. 587/2006 om nærmere regler for gensidig overførsel af pensionsrettigheder i forholdet til De Europæiske Fællesskabers pensionsordning? Er det i denne sammenhæng relevant, at denne beregningsmetode i en specifik sag medfører, at de pensionsrettigheder, der tilbydes overført til EU-pensionsordningen, ansættes til et niveau, som end ikke udgør halvdelen af de bidrag, som en tjenestemand har betalt til den nationale pensionsordning?
3)
Skal Domstolens dom i [My-sagen] (sag C-293/03) […] fortolkes således, at det personlige udmålingsgrundlag med henblik på beregningen af værdien af de pensionsrettigheder, der skal overføres til EU-pensionsordningen ved hjælp af en aktuarmæssig metode, som er afhængig af forsikringsperioden, også omfatter den periode, hvorunder EU-tjenestemanden forud for datoen for fremsættelse af anmodningen om overførsel af pensionsrettighederne allerede har deltaget i EU-pensionsordningen?«
20.
Radek Časta, Česká správa sociálního zabezpečení, Den Tjekkiske Republik og Kommissionen har indgivet skriftlige indlæg.
21.
Radek Časta, Den Tjekkiske Republik og Kommissionen har afgivet indlæg under den mundtlige forhandling den 13. marts 2013.
IV – Retlig vurdering
A – Indledende bemærkning
22.
Inden jeg behandler de præjudicielle spørgsmål, vil jeg redegøre for en række overordnede linjer, der kan udledes af retspraksis, navnlig af dommen i My-sagen (
8
), og som efter min opfattelse er relevante for den foreliggende sag.
23.
Artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten giver en tjenestemand, der indtræder i Unionens tjeneste, ret til (
9
) at overføre pensionsrettigheder, som tidligere er erhvervet i en medlemsstat, til EU-pensionsordningen. Den herved tilvejebragte koordinering af pensionsordningerne sker i to faser: I den første fase fastsættes pensionsrettighedernes værdi af den kompetente nationale myndighed og overføres til EU. Ifølge Domstolens praksis er medlemsstaterne i henhold til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, forpligtet til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige i denne henseende (
10
).
24.
I den anden fase omregner EU-institutionerne denne værdi til pensionsgivende tjenesteår, som tages i betragtning i EU-pensionsordningen (
11
). Beregningen af kapitalværdien hører blandt medlemsstaternes opgaver (
12
), og de forelagte præjudicielle spørgsmål vedrører derfor den første fase af denne procedure.
25.
Formålet med denne mulighed for at overføre pensionsrettigheder er at lette overgangen fra ansættelse i medlemsstaterne til ansættelse i Unionens tjeneste og således sikre Unionen mulighed for at ansætte kvalificeret og erfarent personale (
13
).
26.
Af dette formål, ved hvis opnåelse medlemsstaterne støtter Unionen i overensstemmelse med princippet om loyalt samarbejde i artikel 4, stk. 3, TEU, fremgår et grundlæggende princip, som efter min opfattelse har ledt Domstolens praksis frem til den omtvistede bestemmelse: De sociale rettigheder må ikke forringes for en person, der er erhvervsaktiv i en medlemsstat, som følge af, at vedkommende tiltræder en stilling som EU-tjenestemand.
27.
Dette grundlæggende princip viser sig navnlig i dommen i My-sagen. Heri havde en tjenestemand ved Rådet, der havde været tilknyttet den europæiske pensionsordning i 27 år og tidligere den belgiske pensionsordning i 19 år, udtrykkeligt givet afkald på at få overført sine belgiske pensionsrettigheder til EF. Den førtidspension, som han ansøgte om i Belgien, blev ikke tildelt, da han ikke havde tilbagelagt 35 forsikringsår i den belgiske pensionsordning, hvilket var en betingelse i denne henseende.
28.
Selv om artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten ikke indeholder nogen udtrykkelig angivelse vedrørende den nationale alderspension i tilfælde af, at en EU-tjenestemand giver afkald på at få overført sine pensionsrettigheder, fastslog Domstolen, at en medlemsstat, der ved tildelingen af førtidspension i henhold til dens nationale pensionsordning nægter at tage hensyn til erhvervsperioder tilbagelagt under Fællesskabets pensionsordning, tilsidesætter bestemmelsen i tjenestemandsvedtægten, sammenholdt med artikel 10 EF (nu artikel 4, stk. 3, TEU) (
14
). Generaladvokat Tizzanos betragtninger viser, at det nævnte grundlæggende princip var afgørende for Domstolens argumentation. Han udtalte nemlig, at det ved fortolkningen af bestemmelsen »handler om at sikre kontinuiteten i tjenestemændenes sociale rettigheder […]« (
15
).
29.
My-sagen viser, at princippet om, at de sociale rettigheder ikke må forringes for en person, der er erhvervsaktiv i en medlemsstat, som følge af, at vedkommende tiltræder en stilling som EU-tjenestemand, finder anvendelse såvel ved en overførsel som i tilfælde af, at muligheden for at overføre de nationale pensionsrettigheder ikke udnyttes.
30.
For en EU-tjenestemand, der beslutter ikke at overføre pensionsrettighederne, skal den nationale lovgivning tage hensyn til erhvervsperioder tilbagelagt ved en EU-institution med hensyn til en minimumsforsikringsperiode, der er fastsat for pensionsretten (
16
), og således give mulighed for en delpension, der svarer til de erhvervede rettigheder.
31.
Såfremt en tjenestemand, der indtræder i Unionens tjeneste, beslutter at overføre pensionsrettighederne, følger det efter min opfattelse af det nævnte grundlæggende princip, at vedkommende umiddelbart efter overførslen af pensionsrettighederne i økonomisk henseende må være i en lignende situation, som hvis vedkommende var forblevet i den nationale pensionsordning. Med andre ord kræver det nævnte princip, at pensionsrettighedernes nutidsværdi, der skal beregnes, som om vedkommende hypotetisk var forblevet i den nationale forsikringsordning, svarer til delpensionens nutidsværdi ved indtræden i Unionens tjeneste uden overførsel af pensionsrettighederne og til værdien af det overførte beløb ved en overførsel af pensionsrettighederne.
B – Det første præjudicielle spørgsmål
32.
Med det første præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret at få klarlagt begrebet »kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder«, som ved forordning nr. 723/2004 blev indsat i artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten. I denne henseende ønskes der navnlig en klarlæggelse af forholdet mellem begrebet og de to begreber aktuarmæssig modværdi og fastsat tilbagekøbsværdi af pensionsrettighederne, som blev anvendt inden forordningens ikrafttræden.
33.
Radek Časta er af den opfattelse, at den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne, fastsættes efter nationale kriterier, men at der skal tages hensyn til forsikringsperioden og de bidrag, som den forsikrede har indbetalt. I en bidragsfinansieret forsikringsordning skal kapitalværdien være proportional med de indbetalte bidrag. Endvidere har Radek Časta ifølge forelæggelsesafgørelsen gjort gældende, at det efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 723/2004 ikke længere er muligt at anvende den aktuarmæssige modværdi som beregningsmetode for de rettigheder, der skal overføres.
34.
Den Tjekkiske Republik er derimod af den opfattelse, at begrebet »kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder«, beskriver den økonomiske ækvivalent af den eventuelle pension, som den forsikrede har ret til at oppebære i fremtiden. Ændringen af ordlyden af tjenestemandsvedtægten ved forordning nr. 723/2004 har ikke haft til formål at udelukke den aktuarmæssige modværdi som beregningsmetode, men skulle derimod bekræfte medlemsstaternes kompetence til at fastsætte beregningsmetoden for kapitalværdien, også i betragtning af medlemsstaternes beføjelse til at fastlægge de grundlæggende principper i deres sociale sikringsordninger (artikel 153, stk. 4, TEUF). Beregningsmetoden afhænger af pensionsordningens udformning. Europa-Kommissionen er også af den opfattelse, at ændringen ved forordning nr. 723/2004 skulle give medlemsstaterne mere frihed med hensyn til metoderne for beregningen af kapitalværdien.
35.
Indtil ændringen ved forordning nr. 723/2004 gav artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten medlemsstaterne et alternativ ved at foreskrive, at en EU-tjenestemand kan foranledige, at »enten den aktuarmæssige modværdi eller den fastsatte tilbagekøbsværdi af de pensionsrettigheder«, som han har erhvervet i den nationale ordning, indbetales til Fællesskabet.
36.
Domstolen definerede disse to begreber i dommen i Bodson-sagen. Den aktuarmæssige modværdi har i henhold hertil til formål at beregne nutidsværdien af en »fremtidig og eventuel periodisk ydelse«, i den foreliggende sag pensionen, idet den forventede pension diskonteres under hensyntagen til forudbetalingen og dødsrisikoen før forfaldstiden. Den fastsatte tilbagekøbsværdi beregnes derimod ved en »sammenlægning af de af den forsikrede og eventuelt af arbejdsgiveren indbetalte bidrag, eventuelt med tillæg af rente« (
17
). I sagen Kommissionen mod Luxembourg præciserede Domstolen, at det tilkommer medlemsstaten at træffe valget mellem de to beregningsmetoder, og at det ikke står tjenestemanden frit for at gøre dette (
18
). Der skal også ske overførsel, hvis pensionsrettighederne er begrænsede, betingede eller fremtidige og utilstrækkelige til straks at opnå en pension (
19
).
37.
Efter ændringen ved forordning nr. 723/2004 fastsætter bestemmelsen nu en overførsel af den »kapital, der repræsenterer [...] pensionsrettigheder«. På denne baggrund ønsker den forelæggende ret oplyst, hvilke konsekvenser der følger af denne ændring med hensyn til de to beregningsmetoder, som tidligere var nævnt i bestemmelsen.
38.
Det fremgår af ordlyden, systematikken og tilblivelseshistorien samt betydningen af og formålet med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, at kapitalværdien udgør pensionsrettighedernes værdi, som skal beregnes i overensstemmelse med en matematisk metode uden fastlæggelse af beregningsmetoden.
39.
Ifølge ordlyden er den »kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder« et beløb, der svarer til pensionsrettighedernes værdi. Dette giver ingen udtrykkelige oplysninger om, hvordan kapitalværdien skal fastsættes, men antyder, at beregningen af værdien af de fremtidige (eventuelle) pensionsrettigheder skal foretages på tidspunktet for overførslen til den europæiske pensionsordning, dvs. den aktuarmæssige modværdi.
40.
En systematisk fortolkning af bestemmelsen gør det også nærliggende at antage, at det i det mindste fortsat er tilladt at beregne det beløb, der skal overføres, på grundlag af den aktuarmæssige modværdi. Som Kommissionen med rette har fremhævet, fastsætter artikel 11, stk. 1, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten nemlig netop denne metode til beregningen af pensionsrettighedernes værdi i tilfælde af, at en EU-tjenestemand udtræder af Unionens tjeneste og overgår til en national pensionsordning. Det synes lidet overbevisende, at medlemsstaterne skulle være afskåret fra at anvende den beregningsmetode, som EU selv anvender.
41.
Bestemmelsens tilblivelseshistorie viser, at medlemsstaterne med hensyn til beregningen af det beløb, der skal overføres, som følge af ændringen af bestemmelsen foruden de to tidligere udtrykkeligt fastsatte beregningsmetoder nu også skulle kunne vælge andre beregningsmetoder (f.eks. blandede modeller). Kommissionen begrundede således udtrykkeligt sit forslag om ændring af tjenestemandsvedtægten med, at der skal være »større neutralitet i forbindelse med overførsel af pensionsrettigheder« (
20
).
42.
Enhver tvivl med hensyn til, om forskellige, navnlig tidligere i bestemmelsen nævnte beregningsmetoder kan anvendes, fjernes ved en analyse af bestemmelsens formål. Jeg har allerede anført, at bestemmelsen skal gøre det muligt for EU at ansætte kvalificeret og erfarent personale, ved at de pensionsrettigheder, som dette personale tidligere har erhvervet i medlemsstaternes nationale ordninger, sikres.
43.
Domstolen har gentagne gange fastslået, at artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten ikke harmoniserer medlemsstaternes pensionsordninger (
21
). Unionen har heller ikke kompetence til at foretage en sådan harmonisering (
22
): I artikel 153, stk. 4, TEUF henvises der derimod udtrykkeligt til »medlemsstaternes mulighed for at fastlægge de grundlæggende principper i deres sociale sikringsordninger«. Unionen vedtager kun »de foranstaltninger vedrørende social tryghed, der er nødvendige for at gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed« (
23
).
44.
Som følge af medlemsstaternes principielle kompetence til at udforme deres sociale sikringsordninger er der udviklet mange forskellige sådanne ordninger (
24
). Disse kan f.eks. finansieres løbende eller være fondsbaserede. Ydelsernes beløb kan være knyttet til størrelsen af de indbetalte bidrag, i forbindelse med fondsbaserede ordninger endog fuldstændig til det opsparede beløbs værdi (»defined-contribution«) eller uafhængigt af bidragene, f.eks. på grundlag af kriterier såsom forsikringsperiode og den forsikredes løn eller som enhedspension (»defined-benefit«) (
25
).
45.
De mange forskellige ordninger medfører nødvendigvis mange forskellige beregningsmetoder, som medlemsstaterne kan vælge imellem. Såfremt pensionen i en pensionsordning udelukkende fastsættes på grundlag af værdien af de bidrag, der f.eks. er investeret i aktiefonde, synes det problematisk at beregne den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne, på grundlag af den aktuarmæssige modværdi, da pensionsrettighederne jo ikke kan fastsættes. Omvendt forudsætter en beregning af den fastsatte tilbagekøbsværdi ifølge definitionen heraf, at der er indbetalt bidrag, hvilket ifølge den forelæggende ret slet ikke var tilfældet i Den Tjekkiske Republik inden 1993, da pensionerne var skattefinansierede. Også i forbindelse med en bidragsfinansieret ordning synes det dog at være i strid med ordningen at beregne kapitalværdien på grundlag af den fastsatte tilbagekøbsværdi, hvis pensionen slet ikke er afhængig af de indbetalte bidrag.
46.
På baggrund af det ovenstående skal det første præjudicielle spørgsmål besvares med, at begrebet »kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder« i artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten vedrører den værdi af pensionsrettighederne, der beregnes på grundlag af en matematisk metode uden fastlæggelse af beregningsmetoden. De hidtidige beregningsmetoder kan fortsat anvendes til at fastsætte den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne.
C – Det andet præjudicielle spørgsmål
47.
Det andet præjudicielle spørgsmål vedrører problemet, om den beregningsmetode, der er fastsat og anvendes i national ret for den kapital, der repræsenterer pensionsrettigheder, og som skal betales til Unionen, er i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten samt artikel 4, stk. 3, TEU, hvorved den forelæggende ret navnlig har fremhævet, at denne beregningsmetode i den konkrete sag medfører en kapitalværdi, der udgør mindre end halvdelen af de indbetalte pensionsbidrag. Spørgsmålet bliver endnu mere kontroversielt, da der ifølge parterne i tjekkisk ret kun er fastsat mulighed for overførsel af den kapital, der repræsenterer pensionsrettigheder, for pensionsforsikrede, der indtræder i Unionens tjeneste, og de pågældende bestemmelser netop blev indført i denne henseende. Der er således tale om en ordning, der blev indført med henblik på den foreliggende sag, hvilket navnlig har virkninger for analysen af ligebehandlingsprincippet.
48.
Som det fremgår af de faktiske omstændigheder, er spørgsmålet blevet rejst på baggrund af den tjekkiske pensionsordning, hvis væsentlige træk jeg vil redegøre for stærkt forenklet. Den nævnte ordning finansieres principielt på et løbende grundlag, inden for hvilket arbejdsgivere og arbejdstagere har indbetalt bidrag siden 1993. Størrelsen af den pension, der skal udbetales, når betingelserne herfor er opfyldt, er ifølge den forelæggende ret fastsat ved lov (»defined-benefit«) (
26
) og beregnes efter en formel, der foruden den samlede forsikringsperiode også tager hensyn til indkomstens størrelse, sidstnævnte dog meget degressivt. Dette indebærer, at en højere indkomst ganske vist medfører en højere pension, men at beløb fra visse indkomstgrænser kun tages i betragtning i mindre omfang. Ordningen er dermed kendetegnet ved en udpræget solidarisk karakter.
49.
I tilfælde af, at en pensionsforsikret indtræder i EU-pensionsordningen, overføres den aktuarmæssige modværdi af pensionsrettighederne (
27
). På grundlag af den fastsatte beregningsmetode udgjorde denne værdi med hensyn til Radek Častas pensionsrettigheder i sidste instans mindre end 50% af de bidrag, som han og hans arbejdsgiver havde indbetalt.
50.
Efter Radek Častas opfattelse er denne beregningsmetode i strid med artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 45 TEUF. Allerede ved den forelæggende ret fremførte han, at den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne, bør være tæt på eller overstige det samlede beløb for de indbetalte bidrag. Som følge af de nationale bestemmelser bliver tjekkiske EU-tjenestemænd forfordelt i forhold til EU-tjenestemænd fra andre medlemsstater. Den anvendte beregningsmetode er uforståelig, benytter parametre (såsom den anvendte rentesats), der afviger fra dem, der anvendes ved beregningen af alderspensionen, og anvender en værdi for den forventede levealder, som ikke er i overensstemmelse med Eurostats data.
51.
Den Tjekkiske Republik, og implicit også den sagsøgte i hovedsagen, er af den opfattelse, at den anvendte beregningsmetode er lovlig. Artikel 4, stk. 3, TEU er overholdt, da tjekkiske EU-tjenestemænd ved overførslen af deres pensionsrettigheder ikke lider værditab i forhold til personer, der forbliver i den tjekkiske pensionsordning. Den tjekkiske pensionsordning er kendetegnet ved et højt niveau af solidaritet, hvilket nødvendigvis fører til høje bidrag i forhold til forholdsvis lavere pensionsydelser.
52.
Efter Kommissionens opfattelse fastsætter hverken artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten eller artikel 4, stk. 3, TEU det præcise indhold af de foranstaltninger, som medlemsstaterne skal vedtage i forbindelse med overførslen af den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne. Medlemsstaternes forpligtelse er i denne henseende begrænset til at fastsætte en mekanisme til overførsel af kapitalværdien.
53.
Medlemsstaterne har med hensyn til de foranstaltninger, som de på baggrund af det ovenstående skal træffe for at gennemføre artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, et vidt, men ikke et frit skøn. De skal derimod navnlig overholde to grundlæggende principper. På den ene side skal de gennemførelsesforanstaltninger, der vedtages, effektivt virkeliggøre kravene i artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten og dermed opfylde det ovennævnte (
28
) grundlæggende princip. For det andet skal de overholde ligebehandlingsprincippet.
54.
I overensstemmelse med kravet om en effektiv virkeliggørelse af kravene i artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten må tjenestemandens sociale rettigheder ikke forringes som følge af, at vedkommende indtræder i Unionens tjeneste. Medlemsstaterne skal dermed overføre den samlede, finansmatematisk korrekt beregnede kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder, som tjenestemanden har erhvervet på grundlag af sin virksomhed i medlemsstaten, hvorved tidspunktet for den faktiske overførsel lægges til grund.
55.
Såfremt beregningen af kapitalværdien – som i forbindelse med den tjekkiske pensionsordning – foretages som aktuarmæssig modværdi, skal der til beregningen anvendes aktuarmæssigt og statistisk forsvarlige rentesatser, dødelighedstabeller og formler. De anvendte parametre skal derudover navnlig overholde princippet om forbud mod forskelsbehandling (
29
).
56.
Der kan anvendes parametre, der, som Radek Časta har gjort gældende, afviger fra dem, der anvendes ved pensionsberegningen i medlemsstaten, for så vidt som dette skyldes den omstændighed, at beregningen af den aktuarmæssige modværdi udgør en anden matematisk operation end beregningen af den nationale pension. Medlemsstaterne er heller ikke forpligtet til at anvende Eurostats statistikker, så længe de anvender andre forsvarlige kilder.
57.
Yderligere krav til udformningen af medlemsstaternes foranstaltninger inden for rammerne af artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten fremgår af ligebehandlingsprincippet.
58.
Radek Časta kan imidlertid hverken påberåbe sig forskelsbehandling i forhold til EU-tjenestemænd fra andre medlemsstater (
30
) som følge af, at der anvendes en anden beregningsmetode for kapitalværdien, eller forskelsbehandling i forhold til forsikrede i den tjekkiske ordning, som overgår til en anden medlemsstats pensionsordning og får fordel af EU’s koordinerende foranstaltninger (
31
). I begge tilfælde beror differentieringen på medlemsstaternes kompetence med hensyn til udformningen af deres pensionsordninger.
59.
Det ville imidlertid ikke være lovligt, hvis en medlemsstats nationale ret i forbindelse med en overførsel af pensionsrettigheder mellem to statslige pensionsordninger tilbyder beregningsmetoder, som personer, der er tilsluttet den nationale pensionsordning, ikke kan udnytte, hvis de indtræder i Unionens tjeneste. Domstolen har allerede fastslået (
32
), at den samme beregningsmulighed i dette tilfælde også bør gælde for overførslen af EU-tjenestemænds pensionsrettigheder. En medlemsstat må heller ikke nægte EU-tjenestemænd en beregningsmetode for den kapital, der repræsenterer pensionsrettigheder, som den eventuelt stiller til rådighed for personer, der er tilsluttet dens pensionsforsikringsordning, og som overgår til en international organisation.
60.
Det tilkommer den nationale ret at undersøge, om de beskrevne krav blev overholdt i den nationale lovgivning.
61.
Endelig vil jeg behandle den sammenligning, som den forelæggende ret har foretaget mellem den beregnede kapitalværdi og de indbetalte bidrag. En sådan sammenligning er ikke særlig hensigtsmæssig, når, som i den tjekkiske pensionsordning, bidragene ikke har nogen indflydelse på pensionens størrelse, men kapitalværdien beregnes på grundlag af den aktuarmæssige modværdi af denne pension.
62.
I et sådant tilfælde kan det ikke udelukkes, at beregningen af kapitalværdien navnlig i solidarisk udformede pensionsordninger med hensyn til modtagere af høje indkomster kan føre til en kapitalværdi, som i visse tilfælde ligger markant under de bidrag, der er indbetalt til pensionsordningen. I sådanne ordninger er modtagere af høje indkomster via deres bidrag nemlig med til at finansiere pensionsrettighederne for modtagere af lavere indkomster.
63.
Jeg har allerede anført, at fastlæggelsen af de grundlæggende principper i de nationale sociale sikringsordninger henhører under medlemsstaternes kompetence. Det følger allerede heraf, at en solidarisk udformning af nationale pensionsordninger ikke er i strid med EU-retten. En solidarisk udformning af pensionsordningerne udgør en retlig og historisk landvinding i den moderne socialstat, som befolkningen som helhed drager fordel af (
33
). Det fremgår udtrykkeligt af artikel 34, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, at Unionen »anerkender og respekterer retten til adgang til sociale sikringsydelser [...], f.eks. i tilfælde af [...] alderdom [...], efter de regler, der er fastsat i EU-retten og national lovgivning og praksis«.
64.
Med hensyn til det andet præjudicielle spørgsmål foreslår jeg derfor, at artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, fortolkes således, at den omstændighed, at en person, der er erhvervsaktiv i en medlemsstat, indtræder i Unionens tjeneste, ikke må medføre en forringelse af vedkommendes sociale rettigheder med hensyn til pensionsrettighederne. Den metode, som medlemsstaten anvender til at beregne den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne i tilfælde af, at disse overføres, skal navnlig anvende rimelige parametre, beregnes finansmatematisk korrekt og overholde ligebehandlingsprincippet. Det påhviler den nationale ret at kontrollere, om disse krav er overholdt. En kapitalværdi, der er beregnet som aktuarmæssig modværdi i overensstemmelse med disse krav, og som klart ligger under de indbetalte bidrag, er i den forbindelse af de nævnte grunde ikke principielt ulovlig.
65.
Den forelæggende ret synes derudover at rejse spørgsmålet, om der med hensyn til sammenhængen mellem kapitalværdi og bidrag foreligger en minimalværdi, idet den lægger vægt på den symbolske procentsats på 50%. I betragtning af det ovenstående er det imidlertid åbenbart, at det ikke giver mening på denne måde at lægge sig fast på en præcis minimal procentsats, under hvilken EU-retten uden videre ville være tilsidesat. Da forholdet mellem kapitalværdi og bidrag i den foreliggende sag i øvrigt omtrent er sammenfaldende med den foreslåede symbolske værdi, er det svar, der i foregående afsnit er givet på det andet præjudicielle spørgsmål, efter min opfattelse tilstrækkeligt.
D – Det tredje præjudicielle spørgsmål
66.
Med det tredje præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om Domstolens dom i My-sagen skal forstås således, at en medlemsstat ved beregningen af den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne for en tjenestemand, der indtræder i Unionens tjeneste, ved hjælp af en aktuarmæssig metode, som er afhængig af forsikringsperioden, også skal lade den periode indgå i det personlige udmålingsgrundlag, hvorunder tjenestemanden allerede havde deltaget i EU-pensionsordningen, men endnu ikke havde fremsat en anmodning om overførsel af pensionsrettighederne. Spørgsmålet rejser sig på baggrund af, at overførslen af kapitalværdien for tjenestemænd, der indtræder i Unionens tjeneste, ifølge parterne er det eneste tilfælde, hvor en person, der deltager i den tjekkiske pensionsordning, og som ikke har tilbagelagt minimumsforsikringsperioden (
34
), modtager en betaling fra den tjekkiske pensionsordning.
67.
Radek Časta er af den opfattelse, at der foreligger en pligt til at tage hensyn til den nævnte periode ved den aktuarmæssige beregning af den kapital, der repræsenterer kapitalrettigheder, på grundlag af beregningsmetoden i artikel 52 i forordning nr. 883/2004. Han har anført, at han ved en overførsel af sine pensionsrettigheder mister alle rettigheder i den tjekkiske pensionsordning.
68.
Den Tjekkiske Republik er af den opfattelse, at der af dommen i My-sagen, som hvilede på helt andre faktiske omstændigheder, ikke følger en pligt til at tage hensyn til den nævnte periode. Derimod fremgår det allerede af ordlyden af artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, at der ved beregningen af kapitalværdien kun skal tages hensyn til den periode, hvor den pågældende person har deltaget i den nationale pensionsordning. Hvis medlemsstaten skulle tage hensyn til perioden mellem tjenestemandens indtræden i Unionens pensionsordning og anmodningen om overførsel af pensionsrettighederne i forbindelse med beregningen af den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne, ville det medføre, at den nævnte periode blev taget i betragtning to gange. Den sagsøgte i hovedsagen og Kommissionen er enige i denne opfattelse.
69.
Medlemsstaterne er ikke forpligtet til ved beregningen af den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne, også at lade den periode indgå i det personlige vurderingsgrundlag, hvorunder en tjenestemand allerede havde deltaget i EU-pensionsordningen, men endnu ikke havde fremsat en anmodning om overførsel af pensionsrettighederne.
70.
En sådan pligt for medlemsstaterne fremgår hverken af My-dommen, som på baggrund af det ovenstående ikke behandler den situation, hvor en EU-tjenestemand (
35
) lader sine pensionsrettigheder overføre til EU, eller af ordlyden af artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, hvor der tales om pensionsrettigheder, »som [tjenestemanden] har erhvervet på grundlag af de ovenfor nævnte aktiviteter«, dvs. i den nationale pensionsordning, eller af forordning nr. 883/2004, der i henhold til artikel 2, stk. 1, ikke finder anvendelse på tjenestemænd ved EU-institutionerne (
36
). Den fortabelse af rettigheder fra den tjekkiske ordning ved overførsel af pensionsrettighederne, som Radek Časta har gjort gældende, er en følge af udskiftningen af den pensionsordning, som han deltager i.
V – Forslag til afgørelse
71.
Jeg foreslår Domstolen at besvare de forelagte spørgsmål som følger:
»1)
Begrebet »kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder«, i artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten vedrører den værdi af pensionsrettighederne, der beregnes på grundlag af en matematisk metode uden fastlæggelse af beregningsmetoden. De hidtidige beregningsmetoder kan fortsat anvendes til at fastsætte den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne.
2)
Artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en person, der er erhvervsaktiv i en medlemsstat, indtræder i Unionens tjeneste, ikke må medføre en forringelse af vedkommendes sociale rettigheder med hensyn til pensionsrettighederne. Den metode, som medlemsstaten anvender til at beregne den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne i tilfælde af, at disse overføres, skal navnlig beregnes finansmatematisk korrekt, anvende rimelige parametre og overholde ligebehandlingsprincippet. Det påhviler den nationale ret at kontrollere, om disse krav er overholdt. En kapitalværdi, der er beregnet som aktuarmæssig modværdi i overensstemmelse med disse krav, og som klart ligger under de indbetalte bidrag, er i den forbindelse af de nævnte grunde ikke principielt ulovlig.
3)
Ved beregningen i henhold til den aktuarmæssige metode af den kapital, der repræsenterer pensionsrettighederne for en tjenestemand, der indtræder i Unionens tjeneste, skal den periode, hvorunder tjenestemanden allerede havde deltaget i EU-pensionsordningen, men endnu ikke havde fremsat en anmodning om overførsel af pensionsrettighederne, ikke indgå i det personlige udmålingsgrundlag.«
(
1
) – Originalsprog: tysk.
(
2
) – Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22.3.2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, EUT L 124, s. 1.
(
3
) – Indført ved Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29.2.1968 om vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber samt om særlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemænd i Kommissionen (ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte). EFT 1968 I, s. 30.
(
4
) – Artikel 2 i forordning nr. 723/2004.
(
5
) – Værdien ajourføres på grundlag af indekset for den gennemsnitlige lønudvikling på tidspunktet for beregningen.
(
6
) – Radek Časta har angivet sin forsikringsperiode til 17 år og 259 dage. Forskellen kan måske forklares ved, at den forelæggende ret i givet fald ikke har medregnet forsikringsperioder, hvor der ikke er indbetalt bidrag.
(
7
) – Beløbet blev beregnet af den forelæggende ret. Radek Časta havde ved retten anført et beløb på 1124633,40 CZK.
(
8
) – Dom af 16.12.2004, sag C-293/03, Sml. I, s. 12013.
(
9
) – Dom af 14.6.1990, sag C-37/89, Weiser, Sml. I, s. 2395, præmis 12.
(
10
) – Dom af 20.10.1981, sag 137/80, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 2393, præmis 9 og 18, af 20.3.1986, sag 72/85, Kommissionen mod Nederlandene, Sml. s. 1219, præmis 16, af 18.4.1989, sag 130/87, Retter, Sml. s. 865, præmis 22, og af 17.7.1997, sag C-52/96, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 4637, præmis 9.
(
11
) – Tjenestemandsvedtægtens artikel 11, stk. 2. Rettens dom af 18.3.2004, sag T-67/02, Radauer mod Rådet, Sml. Pers. I-A, s. 89, og II, s. 395, præmis 29 og 30.
(
12
) – Dom af 9.11.1989, forenede sager 75/88, 146/88 og 147/88, Bonazzi-Bertottilli m.fl., Sml. s. 3599, præmis 17.
(
13
) – Dommen i sagen Kommissionen mod Belgien, nævnt i fodnote 10, præmis 11, og My-dommen, nævnt i fodnote 8, præmis 44.
(
14
) – My-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 8, præmis 45-49.
(
15
) – Generaladvokat Tizzanos forslag til afgørelse i My-sagen, nævnt ovenfor i fodnote 8, punkt 95.
(
16
) – Kendelse af 9.7.2010, forenede sager C-286/09 og C-287/09, Ricci, Sml. I, s. 93, præmis 30-33.
(
17
) – Dom af 18.3.1982, sag 212/81, Bodson, Sml. s. 1019, præmis 7 og 8.
(
18
) – Dom af 17.12.1987, sag 315/85, Kommissionen mod Luxembourg, Sml. s. 5391, præmis 22, og af 4.5.1988, sag 64/85, Watgen, Sml. s. 2435, præmis 9.
(
19
) – Dommen i sagen Kommissionen mod Belgien, nævnt ovenfor i fodnote 10, præmis 12.
(
20
) – KOM(2002) 213 endelig, s. 5.
(
21
) – Dommen i sagen Kommissionen mod Luxembourg, nævnt ovenfor i fodnote 18, præmis 21.
(
22
) – Generaladvokat Bots forslag til afgørelse i sag C-343/08, dom af 14.1.2010, Sml. I, s. 275, punkt 53. Dom af 30.1.1997, sag C-340/94, de Jaeck, Sml. I, s. 461, præmis 18.
(
23
) – Artikel 48 TEUF.
(
24
) – Kommissionen talte under retsmødet om over 300 varianter.
(
25
) – Jf. OECD, Pensions at a Glance, 2005; ajourført i OECD, Pensions at a Glance, 2011. Med hensyn til ændringerne af systemerne jf. Kommissionens hvidbog »En dagsorden for tilstrækkelige, sikre og bæredygtige pensioner«, KOM(2012) 55 af 16.2.2012.
(
26
) – Radek Časta er af den opfattelse, at bidragene, men ikke pensionerne er fastsat. For Domstolen må den forelæggende rets karakterisering være afgørende.
(
27
) – For nærmere oplysninger med hensyn til lovgivningen jf. navnlig i punkt 11 og 12 i dette forslag til afgørelse.
(
28
) – Punkt 26 i dette forslag til afgørelse.
(
29
) – Jf. i denne henseende med hensyn til fællesskabslovgivers pligter dom af 11.9.2007, sag C-227/04 P, Lindorfer mod Rådet, Sml. I, s. 6767, præmis 52, 58 og 59.
(
30
) – En medlemsstats fuldstændige nægtelse af at tillade overførsel af pensionsrettigheder fører imidlertid til forskelsbehandling. Jf. dommen i sagen Kommissionen mod Belgien, nævnt ovenfor i fodnote 10, præmis 19.
(
31
) – Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, EFT 1971 II, s. 366; nu Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, EUT L 166, s. 1. Sidstnævnte har i henhold til artikel 91 fundet anvendelse siden 1.5.2010. Jf. F. Schreiber, Art. 91, i: F. Schreiber m.fl., VO (EG) Nr. 883/2004, C.H. Beck, München, 2012.
(
32
) – Dommen i sagen Kommissionen mod Luxembourg, nævnt ovenfor i fodnote 18, præmis 24, og Watgen-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 18, præmis 10.
(
33
) – G. Ritter, Der Sozialstaat, Entstehung und Entwicklung im internationalen Vergleich, Oldenbourg, München, 3. oplag 2010.
(
34
) – Radek Časta befinder sig også i denne situation. Ifølge hans skriftlige indlæg udgør minimumsforsikringsperioden 25 år, ifølge de bemærkninger, der blev fremsat under retsmødet, 35 år. Forskellen kan måske forklares ved, at den oprindeligt fastsatte minimumsforsikringsperiode på 25 år i Den Tjekkiske Republik siden 2010 gradvist hæves til et minimum på 35 år. OECD, Pensions at a Glance, 2011, s. 212.
(
35
) – Jf. punkt 27 og 28 i dette forslag til afgørelse.
(
36
) – Jf. vedrørende bestemmelsen i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 dom af 3.10.2000, sag C-411/98, Ferlini, Sml. I, s. 8081, præmis 41, og My-dommen, nævnt i fodnote 8, præmis 35.