61992TO0047_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder
1 Ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 17. juni 1992 har sagsoegerne nedlagt paastand om annullation af Kommissionens afgoerelser, hvorved dels deres anmodning om bistand og erstatning, dels deres klage over denne afvisning blev afvist; sagsoegerne har endvidere nedlagt paastand om erstatning af det oekonomiske og ikke oekonomiske tab, som to dem skal have lidt som foelge af laegebehandling.
2 Ved skrivelse af samme dag underrettede Domstolens Justitskontor sagsoegerne om, at det havde videresendt staevningen til Rettens Justitskontor; her indgik den samme dag.
3 Ved skrivelse af 18. juni 1992, som indgik til Kommissionen den 24. juni 1992, forkyndte Rettens Justitskontor staevningen for Kommissionen.
4 Ved skrivelse, registreret paa Rettens Justitskontor den 2. juli 1992, underrettede sagsoegerne Retten om, at deres valgte adresse er hos J. P. Meyer, Ettelbrueck.
5 Den 27. juli 1992 blev Kommissionens svarskrift med bilag registreret paa Rettens Justitskontor. Disse bilag bestod af to skrivelser affattet paa fransk, som Kommissionens Juridiske Tjeneste havde tilstillet sagsoeger 1 henholdsvis den 29. april 1991 og den 27. maj 1991. Der var ikke vedlagt nogen oversaettelse til processproget, tysk. Derimod var der vedlagt en fuldmagt for Kommissionens repraesentanter.
6 Samme dag blev Kommissionens svarskrift forkyndt for sagsoegerne; det blev meddelt dem, at replikken skulle indgives senest den 3. september 1992.
7 Ved afgoerelse af 18. august 1992 henviste Rettens praesident sagen til Femte Afdeling og udpegede den refererende dommer.
8 Replikken blev registreret paa Rettens Justitskontor den 1. september 1992.
9 Den 2. september 1992 blev oversaettelserne af begge de skrivelser, som var vedlagt Kommissionens svarskrift, registreret paa Rettens Justitskontor og forkyndt for sagsoegerne.
10 Samme dag meddelte Rettens Justitskontor parterne, at duplikken skulle indgives senest den 5. oktober 1992.
11 Den 3. september 1992 modtog sagsoegerne oversaettelsen af begge de skrivelser, der var vedlagt Kommissionens svarskrift, pr. telefax.
12 Duplikken blev registreret paa Rettens Justitskontor den 2. oktober 1992.
13 En begaering fra sagsoegerne i henhold til procesreglementets artikel 114 er indgaaet til Rettens Justitskontor den 5. oktober 1992.
Begaeringens genstand
14 Sagsoegerne har nedlagt foelgende paastande:
1) I henhold til procesreglementets artikel 14 henvises sagen til behandling i det forum, der har kompetence til at paakende tvisten.
2) Der udpeges en generaladvokat i henhold til procesreglementets artikel 17 og 18.
3) Af hensyn til ligebehandling af sagens parter sendes alle dokumenter ogsaa pr. bud mod kvittering til sagsoegerne, Manfred og Erika Lenz' adresse, Honnekinberg 56, B-1950 Kraainem, som forsikrer, at de er befuldmaegtigede til at modtage alle dokumenterne paa Volker Lenz' vegne.
4) Undersoegelsesdokumenterne fra anklagemyndigheden i Bruxelles i sagerne Dr. Coulie/Dr. Boon m.fl., inklusive de beslaglagte originaldokumenter fra laegerne og hospitalet St-Luc, efterses fuldt ud.
15 Kommissionen har nedlagt foelgende paastand:
° Sagsoegernes begaering tages ikke til foelge.
16 Bekraeftelsen af, at den advokat, som bistaar Kommissionens befuldmaegtigede, har moederet for Oberlandesgericht Frankfurt am Main, blev registreret paa Rettens Justitskontor den 6. oktober 1992.
Parternes anbringender
17 Sagsoegerne har for det foerste anfoert, at sagen i betragtning af dens betydning og paa baggrund af den omstaendighed, at to af de tre sagsoegere ikke er tjenestemaend, skal henvises til en afdeling med fem dommere; desuden skal der udpeges en generaladvokat.
18 Sagsoegerne har for det andet anfoert, at det er "problematisk", at den "belgiske dommer" blev udpeget som refererende dommer i denne sag, "naar man tager dennes egen juridiske baggrund i betragtning", eftersom denne sag angaar belgiske laeger og retssager, der verserer for belgiske domstole.
19 Sagsoegerne har for det tredje anfoert, at den skriftlige procedure i flere henseender er mangelfuld. For det foerste blev svarskriftet indgivet mere end en maaned efter, at staevningen var registreret paa Rettens Justitskontor. For det andet blev reglerne om sprog overtraadt, idet svarskriftets bilag, der var affattet paa fransk, blev indgivet uden oversaettelse; oversaettelserne tilgik foerst sagsoegerne den 3. september 1992, altsaa efter at deres replik var blevet indgivet. Desuden vedlagde Kommissionen ikke sagens akter en bekraeftelse af den bistaaende advokats beskikkelse.
20 I oevrigt viser et blik i sagens akter ifoelge sagsoegerne, at princippet om processuel ligebehandling af begge parter er blevet overtraadt; sagsoegtes forkyndelsesadressat blev nemlig fastlagt, allerede inden sagsoegte selv valgte vedkommende i denne sag; desuden fik modparten flere gange tilsendt indlaeg pr. bud, hvorimod sagsoegerne modtog rekommanderede skrivelser med modtagelsesbevis og derfor maatte affinde sig med ensidige forkortelser af frister.
21 Sagsoegerne konkluderer, at saavel henvisningen til den Femte Afdeling som afdelingsformandens beslutning om henvisning er uretmaessige.
22 Sagsoegerne begaerer endvidere, at Retten efterser anklagemyndighedens undersoegelsesdokumenter og nogle laegelige dokumenter.
23 Hertil har Kommissionen for det foerste anfoert, at Domstolen med sagsoegernes indforstaaelse den 17. juni 1992 henviste sagen til Retten i Foerste Instans, der bl.a. er kompetent i tvister mellem Faellesskaberne og deres ansatte. Dermed fastslog Domstolen inden for sit kompetenceomraade, at der er tale om en personalesag. Det paahviler Retten at traeffe en egen skoensmaessig beslutning om, hvorvidt sagen skal henvises til en anden afdeling, og om den skal henvises til Rettens Anden Afdeling.
24 Kommissionen har gjort gaeldende, at det i oevrigt ikke i procesreglementets artikel 51, sammenholdt med artikel 18, er foreskrevet, at parterne kan begaere, at der udpeges en generaladvokat. Det foelger af procesreglementets artikel 18, at det alene tilkommer Retten at tage stilling til, om der skal udpeges en generaladvokat.
25 Kommissionen har for det andet fremfoert, at det fremgaar af artikel 16 og artikel 44 i protokollen vedroerende EOEF-statutten for Domstolen, at en part ikke kan begaere sammensaetningen af en afdeling i Retten i Foerste Instans aendret under paaberaabelse af en dommers nationalitet.
26 Kommissionen har for det tredje anfoert, at et gennemsyn af sagens akter viser, at fristen for at indgive svarskrift loeb fra den 24. juni 1992, den dato, hvor staevningen blev forkyndt for sagsoegte, til den 27. juli 1992, dvs. til en maaned senere, plus to dages frist til fremsendelse.
27 Kommissionen har endvidere anfoert, at da den skriftlige forhandling er afsluttet, kan indsigelser vedroerende en overtraedelse af reglerne om sprog kun goeres gaeldende under den mundtlige forhandling. I oevrigt kan sagsoeger 1 naeppe have haft vanskeligheder ved at laese de omhandlede bilag ° to korte skrivelser ° eftersom han selv ° saaledes som det fremgaar af hans bedoemmelsesrapporter for 1989/1991 og 1985/1987 ° stedse har bedoemt sine aktive og passive franskkundskaber som "saerdeles gode". Kommissionen gik ud fra, at de oplysninger, som sagsoeger 1 angav i et officielt dokument vedroerende sine franskkundskaber, var i overensstemmelse med kendsgerningerne.
28 Endelig har Kommissionen fremfoert, at sagsoegerne gentager en angivelse af beviser, som foerste gang blev fremfoert i replikken, dvs. for sent, og som derfor allerede i henhold til procesreglementets artikel 48, stk. 1, ikke kan fremmes.
Rettens bemaerkninger
29 Den foreliggende sag angaar en tvist mellem Faellesskabet og en af dets ansatte efter procesreglementets artikel 12, stk. 1. Sagsoeger 1 er tjenestemand ved Kommissionen; sagsoeger 2 og 3 er sagsoeger 1' s familiemedlemmer, som Kommissionen alene som foelge af sagsoegers 1' s tjenestemandsstatus har forpligtelser over for. Hvis man i overensstemmelse med sagsoegernes anbringende antog, at sagen ikke angaar en tvist mellem Faellesskabet og en af dets ansatte, maatte sagen afvises paa grund af Rettens inkompetence.
30 Heraf foelger, at Rettens praesident med rette i henhold til procesreglementets artikel 12, stk. 1, har henvist den foreliggende sag til en afdeling bestaaende af tre dommere.
31 Artikel 14, 18 og 51 i procesreglementet goer det muligt for den afdeling, som behandler en sag, at foreslaa Rettens plenum, at sagen henvises til dette eller til en afdeling bestaaende af et andet antal dommere, og at der udpeges en generaladvokat. Der er herved tale om en befoejelse og ikke om en pligt; vedroerende udoevelsen af denne befoejelse er der opstillet kriterier i procesreglementet; afgoerende for henvisningen til en afdeling bestaaende af et andet antal dommere er sagens juridiske problemer, dens betydning eller saerlige omstaendigheder i oevrigt, og kriteriet for at udpege en generaladvokat er, at Retten skoenner, at sagens juridiske eller faktiske problemer tilsiger det.
32 I den foreliggende sag begrunder sagsoegernes anbringende hverken, at sagen henvises til en afdeling bestaaende af et andet antal dommere, eller at der udpeges en generaladvokat.
33 I oevrigt skal sagsoegernes henvisning til "den belgiske dommers juridiske baggrund" forstaas som en henvisning til dommerens nationalitet. Denne indvending maa forkastes i henhold til artikel 16, stk. 4, i protokollen vedroerende EOEF-statutten for Domstolen, hvorefter en part ikke kan begaere sammensaetningen af Domstolen eller af en af dens afdelinger aendret under paaberaabelse af en dommers nationalitet. I oevrigt er det ikke korrekt, naar sagsoegerne anfoerer, at den refererende dommer i denne sag i sin egenskab af afdelingsformand, der i henhold til procesreglementets artikel 9 varetager de opgaver, som paahviler Rettens praesident, har udpeget sig selv.
34 Hvad angaar de forskellige procedurefejl, som sagsoegerne har paaberaabt sig, skal Retten for det foerste udtale, at svarskriftet ganske vist blev indleveret mere end en maaned efter, at staevningen var blevet registreret, men at dette udelukkende skyldtes laengden af det tidsrum, der forloeb mellem afsendelsen af staevningen til sagsoegte og modtagelsen heraf. Fristen paa en maaned til indlevering af svarskriftet loeb foerst fra modtagelsen af staevningen, dvs. den 24. juni 1992. Da svarskriftet indgik til Rettens Justitskontor den 27. juli 1992, blev det indleveret rettidigt, naar man tager hensyn til procesfristens forlaengelse under hensyn til afstanden (to dage) og til det forhold, at fristen (her en maaned plus to dage) i henhold til procesreglementets artikel 101, stk. 2, udloeber ved udgangen af den foelgende hverdag (her den 27.7.), naar fristen ville udloebe paa en soendag (her soendag den 26.7.).
35 Ved at indlevere dokumentation for advokatens beskikkelse den 6. oktober 1992 godtgjorde Kommissionen for det andet, at advokat Rapp-Jung har beskikkelse i en medlemsstat. I oevrigt er Kommissionens indlaeg underskrevet af H. Étienne, som Kommissionen behoerigt har udpeget som repraesentant i naervaerende sag; foelgelig udgoer den manglende dokumentation for den bistaaende advokats beskikkelse ikke nogen formel fejl i henhold til artikel 46, stk. 1, og artikel 44, stk. 3, i procesreglementet.
36 Sagsoegerne henviser med rette til, at begge de bilag til svarskriftet, som Kommissionen indleverede, er affattet paa fransk, og at de ikke var vedlagt nogen oversaettelse til processproget. Disse oversaettelser modtog sagsoegerne foerst efter, at de havde indleveret replik. Ganske vist begaerede sagsoegerne ikke fristen til at indlevere deres replik forlaenget til det tidspunkt, hvor de havde kunnet paa kendskab til oversaettelserne af bilagene til processproget, paa trods af at de havde haft mulighed for at fremsaette en saadan begaering; desuagtet synes det passende at tillade dem at indlevere bemaerkninger til disse dokumenter inden for en maaned og i forlaengelse heraf at tillade Kommissionen at fremlaegge dens egne bemaerkninger til disse bemaerkninger.
37 Sagsoegernes anbringender om, at Kommissionen i den foreliggende sag er blevet begunstiget i forhold til dem, er fuldstaendig grundloese, navnlig hvad angaar de "ensidige forkortelser af frister".
38 Endelig er den angivelse af beviser, der er indeholdt i den foreliggende begaering, fremsat for sent, da sagsoegerne ikke fremfoerer noget, som havde hindret dem i at angive disse beviser i staevningen. I overensstemmelse med procesreglementets artikel 48, stk. 1, kan bevisangivelsen derfor ikke tages til foelge.
39 Heraf foelger, at der skal indroemmes sagsoegerne en frist paa en maaned, inden for hvilken de kan indgive erklaeringer, som udelukkende maa angaa begge skrivelser i svarskriftets bilag; i oevrigt tages sagsoegernes paastande ikke til foelge.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTEN (Femte Afdeling)
1) Sagsoegerne kan inden for en maaned indgive erklaeringer angaaende skrivelserne af 29. april 1991 og 27. maj 1991, der er vedlagt Kommissionens svarskrift.
2) I oevrigt tages sagsoegernes paastande ikke til foelge.
3) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg, den 14. december 1992.