62019CO0103_INF
Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 2 iunie 2021 – SUSH și CGT Sanidad de Madrid
(Cauza C‑103/19) (
1
)
„Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Acord‑cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Clauza 5 punctul 1 – Contracte de muncă pe durată determinată succesive în sectorul public de sănătate – Noțiunea de «motive obiective» – Noțiunea de «măsuri legale echivalente menite să prevină abuzurile» – Substituirea în calitatea de personal statutar ocazional a calității de personal statutar de înlocuire – Nevoie permanentă de personal statutar temporar”
1.
Politica socială – Acordul‑cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Directiva 1999/70 – Măsuri de prevenire a folosirii abuzive a contractelor de muncă pe durată determinată succesive – Reglementare națională care prevede modificarea încadrării unei categorii de agent temporar, prin substituirea în calitatea de personal statutar ocazional a calității de personal statutar de înlocuire – Titularizarea eventuală a acestor agenți la finalizarea procedurilor de selecție care vizează ocuparea în mod definitiv a posturilor ocupate provizoriu de aceștia din urmă – Caracter adecvat al unor astfel de măsuri – Verificare de către instanța națională
(Directiva 1999/70 a Consiliului, anexa, clauza 5)
(a se vedea punctele 31, 34, 35, 40, 43-45 și 47-49 și dispozitivul 1)
2.
Politica socială – Acordul‑cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Directiva 1999/70 – Măsuri de prevenire a folosirii abuzive a contractelor de muncă pe durată determinată succesive – Reglementare națională ce rezervă doar agenților care au calitatea de personal statutar ocazional posibilitatea de a obține substituirea în această calitate a celei de personal statutar de înlocuire – Admisibilitate – Condiții – Măsură adecvată pentru prevenirea și sancționarea abuzurilor ce rezultă din folosirea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive – Existența unei alte măsuri eficiente pentru sancționarea abuzurilor față de lucrătorii pe durată determinată care nu intră în categoria de personal statutar ocazional – Verificare de către instanța națională
(Directiva 1999/70 a Consiliului, anexa, clauza 5)
(a se vedea punctele 51, 53 și 54 și dispozitivul 2)
Dispozitivul
1)
Clauza 5 din Acordul‑cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul‑cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că revine instanței naționale să aprecieze, conform tuturor normelor aplicabile din dreptul său național, dacă măsurile naționale, care prevăd modificarea încadrării unei categorii de agent temporar, prin substituirea în calitatea de personal statutar ocazional a calității de personal statutar de înlocuire, și titularizarea eventuală a acestor agenți la finalizarea procedurilor de selecție care vizează ocuparea în mod definitiv a posturilor ocupate provizoriu de aceștia din urmă, constituie măsuri adecvate pentru a preveni și, dacă este cazul, pentru a sancționa abuzurile care rezultă din utilizarea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive sau măsuri legale echivalente, în sensul acestei dispoziții. În ipoteza în care situația nu ar fi aceasta, revine acestei instanțe să verifice dacă există, în reglementarea națională aplicabilă, alte măsuri efective pentru prevenirea și sancționarea acestor abuzuri.
2)
Clauza 5 din Acordul‑cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care rezervă doar agenților care au calitatea de personal statutar ocazional posibilitatea de a obține substituirea în această calitate a celei de personal statutar de înlocuire, în ipoteza în care această substituire constituie o măsură adecvată pentru prevenirea și, dacă este cazul, pentru sancționarea abuzurilor care rezultă din folosirea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive sau o măsură legală echivalentă, în sensul acestei dispoziții, din moment ce există alte măsuri eficiente în ordinea juridică națională pentru prevenirea și sancționarea unor astfel de abuzuri față de lucrătorii pe durată determinată care nu intră în categoria de personal statutar ocazional, ceea ce revine instanței naționale să verifice.
(
1
)	JO C 319, 23.9.2019.