62023CJ0016_RES
Cauza C‑16/23
FA.RO. di YK & C. Sas
împotriva
Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
(cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale AmministrativoRegionale della Liguria)
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 octombrie 2024
„Trimitere preliminară – Serviciile în cadrul pieței interne – Directiva 2006/123/CE – Regim de autorizare – Articolul 10 – Condiții de acordare a autorizației – Vânzarea produselor din tutun – Reglementare națională care supune acordarea unei autorizații pentru înființarea unui punct de vânzare a produselor din tutun respectării condițiilor – Condiții privind distanța și populația – Protecția sănătății publice împotriva fumatului”
Libertatea de stabilire – Libera prestare a serviciilor – Serviciile în cadrul pieței interne – Directiva 2006/123 – Domeniu de aplicare – Reglementare națională care rezervă comercializarea cu amănuntul a produselor din tutun prelucrat unor distribuitori autorizați – Includere
[Directiva 2006/123 a Parlamentului European și a Consiliului, considerentele (2), (5) și (8), art. 1 alin. (1) și (3), art. 2 alin. (1) și (2) și art. 4 pct. 1]
(a se vedea punctele 55, 56 și 58-62)
Libertatea de stabilire – Serviciile în cadrul pieței interne – Directiva 2006/123 – Regim de autorizare – Noțiune – Reglementare națională care supune comercializarea cu amănuntul a produselor din tutun prelucrat unei proceduri de atribuire a punctului de vânzare – Includere – Verificare de către instanța de trimitere
(Directiva 2006/123 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 4 pct. 6)
(a se vedea punctele 67, 70 și 71)
Libertatea de stabilire – Serviciile în cadrul pieței interne – Directiva 2006/123 – Regim de autorizare – Reglementare națională care subordonează acordarea unei autorizații pentru un punct de vânzare a produselor din tutun respectării condițiilor referitoare la distanță și la criteriul demografic, fără posibilitatea de a lua în considerare creșteri periodice ale numărului de consumatori – Admisibilitate – Condiții – Respectarea condițiilor menționate la articolul 10 alineatul (2)
[Directiva 2006/123 a Parlamentului European și a Consiliului, considerentele (7) și (66), art. 4 pct. 8, art. 9 alin. (1), art. 10 alin. (1) și (2) și art. 14 pct. 5]
(a se vedea punctele 77-79, 81-86, 89-92, 94-98, 100, 101, 103-106, 108, 112 și 113 și dispozitivul)
Rezumat
Sesizată cu titlu preliminar în contextul înființării unui punct de vânzare a produselor din tutun prelucrat, Curtea se pronunță cu privire la compatibilitatea cu Directiva 2006/123 (
1
) a reglementării italiene aplicabile vânzării cu amănuntul a acestor produse, întrucât această reglementare utilizează criterii restrictive, bazate pe distanța geografică și pe densitatea populației, pentru a autoriza o astfel de înființare.
În urma revocării autorizației sale care îi permitea să vândă cu amănuntul produse din tutun, FA.RO. a solicitat Agenzia delle Dogane e dei Monopoli (Agenția Vămilor și a Monopolurilor, Italia, denumită în continuare „ADM”) înființarea unui nou punct de vânzare a produselor din tutun prelucrat în unitatea sa de alimentație publică și de debit de băuturi.
ADM a respins această cerere pentru motivul că nu erau îndeplinite condițiile referitoare la distanța geografică minimă dintre prestatori și la criteriul demografic prevăzute de reglementarea națională.
Prin urmare, FA.RO. a formulat o acțiune la Tribunale amministrativo regionale per la Liguria (Tribunalul Administrativ Regional din Liguria, Italia), instanța de trimitere. Această societate a arătat în special că înființarea unui nou punct de vânzare în unitatea sa nu ar determina un efect negativ prin supradimensionarea ofertei în raport cu cererea, din cauza nivelului ridicat al turismului în anumite perioade.
Instanța de trimitere a sesizat Curtea cu întrebarea dacă în esență Directiva 2006/123 se opune unei reglementări naționale care supune acordarea unei autorizații pentru puncte de vânzare a produselor din tutun respectării unor condiții referitoare la distanța geografică minimă dintre prestatori și la criteriul demografic, fără posibilitatea ca autoritatea publică competentă să ia în considerare, în schimbul și în locul acestor condiții, unele creșteri periodice ale numărului de consumatori.
Aprecierea Curții
În primul rând, Curtea precizează că o reglementare ce rezervă vânzarea cu amănuntul a produselor din tutun prelucrat unor distribuitori autorizați de puterea publică intră în domeniul de aplicare al Directivei 2006/123. Astfel, o asemenea reglementare nu intră în sfera noțiunii de monopol, situată în afara domeniului de aplicare al acestei directive (
2
), întrucât statul nu asigură această activitate de comerț, care rămâne supusă concurenței și nu este conferită unui singur operator, administrația neputând, pe de altă parte, să intervină în deciziile comerciale ale titularilor de puncte de vânzare și de licențe.
În al doilea rând, Curtea observă că organizarea vânzării cu amănuntul a produselor din tutun prelucrat intră în sfera noțiunii „regim de autorizare” în sensul articolului 4 punctul 6 din Directiva 2006/123, în măsura în care, în cadrul regimului instituit prin reglementarea națională în cauză, un prestator de servicii are obligația de a efectua un demers pe lângă o autoritate competentă în vederea obținerii unei decizii formale care să îi permită accesul la această activitate.
Prin urmare, condițiile restrictive referitoare la distanță și la criteriul demografic prevăzute de acest regim de autorizare trebuie să respecte dispozițiile articolului 10 alineatul (2) literele (a)-(g) din Directiva 2006/123 menționată.
Astfel, în primul rând, acestea trebuie să fie nediscriminatorii, ceea ce pare a fi cazul în speță.
În al doilea rând, cerințele trebuie să fie justificate printr‑un motiv imperativ de interes general. Acesta poate consta în protecția sănătății umane împotriva riscurilor generate de produsele din tutun prelucrat. În schimb, considerații de natură pur economică nu pot constitui un motiv imperativ de interes general. Astfel, un regim de autorizare nu poate conține cerințe interzise, întrucât articolul 14 punctul 5 din Directiva 2006/123 prevede interdicția de a condiționa acordarea unei autorizații de dovada existenței unei nevoi economice sau a unei cereri a pieței. Or, în speță criteriile stabilite de reglementarea națională referitoare la distanță și la populația rezidentă ar putea, sub rezerva verificării de către instanța de trimitere, să fie calificate drept test economic dacă obiectivul lor ar fi de a asigura un venit suficient vânzătorilor de produse din tutun prelucrat sau de a maximiza colectarea taxelor de la consumatorii acestor produse, întrucât urmăresc în special să evite, pe de o parte, proliferarea punctelor de vânzare în locurile în care cererea este deja satisfăcută de punctele de vânzare existente și, pe de altă parte, ca un număr prea mic de puncte de vânzare să lase o parte din cerere nesatisfăcută. În schimb, în cazul în care criteriile menționate nu ar urmări un obiectiv de natură economică, ci ar fi justificate în mod obiectiv de un motiv imperativ de interes general, precum protecția sănătății publice, prin evitarea încurajării consumului printr‑o ofertă crescută și având un efect disuasiv asupra cererii, ele nu ar intra în sfera acestei interdicții.
În al treilea rând, condițiile referitoare la distanță și la criteriul demografic trebuie să fie de natură să asigure, în mod coerent și sistematic, realizarea obiectivului urmărit și nu trebuie să depășească ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia.
În această privință, rezultă, mai întâi, că aceste condiții au ca efect instituirea unui control al ofertei de tutun, care să permită evitarea încurajării consumului acestuia, participând astfel la obiectivul de protecție a sănătății publice. În plus, oferta controlată de produse din tutun prelucrat legal contribuie la reducerea utilizării produselor de contrabandă care sunt susceptibile să stimuleze consumul din cauza prețurilor mai mici sau să prezinte riscuri suplimentare pentru sănătatea consumatorilor.
Cu toate acestea, pentru a atinge în mod coerent și sistematic obiectivul de protecție a sănătății publice, acest mecanism de control al ofertei de tutun, care garantează accesibilitatea și disponibilitatea produselor din tutun prelucrat, ar trebui să aibă de asemenea efecte disuasive asupra cererii pentru produsele respective. Pe de altă parte, pentru a păstra efectul său util în raport cu obiectivul de protecție a sănătății publice, trebuie să se verifice dacă aplicarea condițiilor referitoare la distanță și la criteriul demografic este suficientă pentru a descuraja consumul de produse din tutun prelucrat, fără a conduce la creșterea ofertei nelegale a acestor produse. Din aceste motive, revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă, astfel cum este încadrată de reglementarea națională, instalarea de distribuitoare automate constituie un mijloc de vânzare a produselor din tutun prelucrat alternativ vânzării prin intermediul unor puncte de vânzare obișnuite sau speciale sau al unor licențe, care trebuie să respecte aceleași condiții referitoare la distanță și la criteriul demografic și care nu conduce la creșterea ofertei pentru aceste produse.
În continuare, Curtea subliniază că statele membre dispun de o marjă de apreciere pentru a decide cu privire la nivelul de protecție a sănătății publice pe care doresc să îl pună în aplicare și cu privire la modul de atingere a acestuia. Astfel, nu este necesar ca măsura restrictivă edictată de autoritățile unui stat membru să corespundă unei concepții adoptate de toate statele membre. În consecință, împrejurarea că CCCT (
3
) nu are în vedere condiții referitoare la distanță și la criteriul demografic ca măsură care vizează reducerea consumului de tutun nu are nicio incidență asupra aprecierii necesității regimului în discuție în litigiul principal pentru atingerea obiectivului de protecție a sănătății publice.
În raport cu această marjă de apreciere, atunci când un stat membru consideră util să introducă măsuri prin care se urmărește controlul ofertei de produse din tutun prelucrat, acel stat poate să considere în mod legitim că o creștere periodică a numărului de consumatori nu constituie un factor care trebuie luat în considerare. Într‑adevăr, luarea în considerare a unei asemenea creșteri periodice ar fi contrară obiectivului urmărit al unei limitări a ofertei prin care se urmărește descurajarea consumului.
În al patrulea rând, reiese că condițiile referitoare la distanță și la criteriul demografic se întemeiază în speță pe date obiective, sunt cunoscute în prealabil și nu sunt în principiu susceptibile să dea naștere unor dificultăți de interpretare sau de aplicare. În aceste condiții, potrivit reglementării naționale, chiar dacă sunt îndeplinite condițiile aferente distanței și demografiei, punctele de vânzare obișnuite sunt înființate în momentul pe care administrația îl consideră util și adecvat în interesul pentru furnizarea serviciului. Or, întrucât această din urmă noțiune este definită în termeni generali, ea poate repune în discuție caracterul clar, lipsit de ambiguitate, obiectiv și transparent al criteriilor care încadrează exercitarea puterii de apreciere a administrației, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.
(
1
)	Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO 2006, L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).
(
2
)	Articolul 1 alineatul (3) din această directivă.
(
3
)	Convenția‑cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului, semnată la Geneva la 21 mai 2003.