62024TJ0354
ÜLDKOHTU OTSUS (kuues koda)
24. september 2025 (
*1
)
Rahvatervis – Loomset päritolu toidu hügieeni erinõuded – Määrus (EÜ) nr 853/2004 – Delegeeritud määruse (EL) 2024/1141 lisa punkti 3 alapunkt e – Tühistamishagi – Õigus esitada hagi – Põhjendatud huvi – Vastuvõetavus – Mõiste „külmutatud toode“ – Euroopa Toiduohutusametiga konsulteerimata jätmine – Määruse nr 853/2004 artikkel 13
Kohtuasjas T‑354/24,
Mowi Poland S.A., asukoht Ustka (Poola), esindajad: advokaadid Z. Kiedacz ja K. Puchalska,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindaja: M. Owsiany-Hornung,
kostja,
keda toetab
Prantsuse Vabariik, esindajad: B. Fodda, B. Travard ja P. Chansou,
menetlusse astuja,
ÜLDKOHUS (kuues koda),
nõupidamiste ajal koosseisus: koja president M. J. Costeira (ettekandja), kohtunikud U. Öberg ja P. Zilgalvis,
kohtusekretär: V. Di Bucci,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades asjaolu, et kolme nädala jooksul alates menetluse kirjaliku osa lõpetamisest teatamisest ei olnud pooled esitanud taotlust kohtuistungi määramiseks, ning olles Üldkohtu kodukorra artikli 106 lõike 3 alusel otsustanud teha otsuse ilma menetluse suulise osata,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Hageja Mowi Poland S.A. palub ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis sisuliselt tühistada komisjoni 14. detsembri 2023. aasta delegeeritud määruse (EL) 2024/1141, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004 II ja III lisa teatava liha, kalandustoodete, piimatoodete ja munade hügieeni erinõuete osas (ELT L, 2024/1141) lisa punkti 3 alapunkt e (edaspidi „vaidlustatud säte“).
Vaidluse taust
2
Hageja on Poola õiguse alusel asutatud äriühing, mis on spetsialiseerunud muu hulgas suitsulõhe töötlemisele.
3
Suitsulõhe viilutamiseks kasutab hageja „jäigastamise“ tehnikat, mis seisneb suitsulõhefileede lõikamises nii, et nende esialgset temperatuuri alandatakse tasemele vahemikus –7 °C kuni –14 °C.
4
Euroopa Komisjon võttis 14. detsembril 2023 vastu delegeeritud määruse 2024/1141, mis sisaldab vaidlustatud sätet. Sellega lisatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erireeglid (ELT 2004, L 139, lk 55; ELT eriväljaanne 03/45, lk 14), III lisa VIII jao VII peatükki järgmine punkt:
„4. Kui värskeid kalandustooteid, sulatatud töötlemata kalandustooteid või töödeldud kalandustooteid tuleb hoida jää sulamisest madalamal temperatuuril, et oleks võimalik neid masinatega viilutada või lõigata, tuleb neid sellisel tehnoloogia tõttu vajalikul temperatuuril hoida võimalikult lühikese aja jooksul ja igal juhul mitte üle 96 tunni. Ladustamine ja transport kõnealusel temperatuuril ei ole lubatud.
Kui külmutatud kalandustooteid tuleb hoida kõrgemal temperatuuril kui –18 °C, et oleks võimalik neid masinatega viilutada või lõigata, tuleb neid sellisel tehnoloogia tõttu vajalikul temperatuuril hoida võimalikult lühikese aja jooksul ja igal juhul mitte üle 96 tunni. Ladustamine ja transport kõnealusel temperatuuril ei ole lubatud.“
Poolte nõuded
5
Hageja palub Üldkohtul sisuliselt:
–
tühistada vaidlustatud säte;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
6
Komisjon palub Üldkohtul:
–
jätta hagi rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
7
Prantsuse Vabariik palub Üldkohtul jätta hagi rahuldamata.
Õiguslik käsitlus
Sissejuhatavad märkused kalandustoodete suhtes kohaldatavate hügieenieeskirjade kohta
8
Toiduohutust reguleeritakse määruste kogumiga, mille eesmärk on tervise-eeskirjade ühtlustamine Euroopa Liidu tasandil.
9
Täpsemalt on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT 2002, L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463), artikli 1 lõike 2 kohaselt kehtestatud toitu ja sööta laiemalt reguleerivad üldised põhimõtted.
10
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta (ELT 2004, L 139, lk 1; ELT eriväljaanne 13/34, lk 319) artikli 1 lõikes 1 on sätestatud toiduainete hügieeni üldeeskirjad.
11
Määruse nr 853/2004 artikli 1 lõige 1 näeb ette loomset päritolu toidu hügieeni erinõuded.
12
Viimaste kohta tuleneb määruse nr 853/2004 artikli 3 lõikest 1, et toidukäitlejad peavad järgima selle määruse II ja III lisa asjakohaseid sätteid.
13
Määruse nr 853/2004 III lisas on sätestatud erinõuded erinevatele toidusektoritele. Kalandustoodete sektorit reguleeritakse kõnealuse lisa VIII jaoga.
14
Enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist oli määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatükis, mis käsitleb kalandustoodete ladustamist, ette nähtud:
„Kalandustooteid ladustavad toidukäitlejad peavad tagama vastavuse järgmistele nõuetele.
1.
Värskeid kalandustooteid, sulatatud töötlemata kalandustooteid ning kuumtöödeldud ja jahutatud tooteid koorikloomadest ja molluskitest tuleb säilitada jää sulamisele lähedasel temperatuuril.
2.
Külmutatud kalandustooteid tuleb säilitada temperatuuril mitte üle –18 °C toodet läbivalt; konservtoitude valmistamiseks ettenähtud terveid kalu, mis on algselt külmutatud soolvees, võib hoida temperatuuril mitte üle –9 °C.
[…]“.
15
Nagu on märgitud eespool punktis 4, muudetakse vaidlustatud sättega seda peatükki, lisades sellesse järgmise punkti:
„4. Kui värskeid kalandustooteid, sulatatud töötlemata kalandustooteid või töödeldud kalandustooteid tuleb hoida jää sulamisest madalamal temperatuuril, et oleks võimalik neid masinatega viilutada või lõigata, tuleb neid sellisel tehnoloogia tõttu vajalikul temperatuuril hoida võimalikult lühikese aja jooksul ja igal juhul mitte üle 96 tunni. Ladustamine ja transport kõnealusel temperatuuril ei ole lubatud.
Kui külmutatud kalandustooteid tuleb hoida kõrgemal temperatuuril kui –18 °C, et oleks võimalik neid masinatega viilutada või lõigata, tuleb neid sellisel tehnoloogia tõttu vajalikul temperatuuril hoida võimalikult lühikese aja jooksul ja igal juhul mitte üle 96 tunni. Ladustamine ja transport kõnealusel temperatuuril ei ole lubatud.“
Hagi vastuvõetavus
16
Esitamata Üldkohtu kodukorra artikli 130 lõike 1 alusel ametlikult eraldi dokumendiga vastuvõetamatuse vastuväidet, vaidlustab komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, hagi vastuvõetavuse sisuliselt põhjusel, et esiteks puudub hagejal hagi esitamise õigus ja teiseks puudub tal põhjendatud huvi.
Hageja hagi esitamise õigus
17
Komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, väidab, et vaidlustatud säte ei puuduta hagejat otseselt ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses. See säte ei muuda tema õiguslikku olukorda, kuna enne selle vastuvõtmist ei võimaldanud liidu õigus ladustada suitsulõhet selle jäigastamiseks kasutataval temperatuuril. Eelkõige oli enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist suitsulõhe suhtes kohaldatav määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatüki punkt 2. Esiteks, kuigi mõistet „ladustamine“ ei ole määruses nr 853/2004 määratletud, tuleb lähtuda „üldtuntud tähendusest“ ja määruse nr 853/2004 kontekstist. Teiseks on jäigastamisel saadud tooted „külmutatud tooted“ nimetatud punkti 2 tähenduses. Seega oleks enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist pidanud jäigastamiseks kasutatavat temperatuuri kasutama tootmisprotsessis ning võimalikult lühikese aja jooksul, kuid mitte kauem kui 96 tundi. Asjaolu, et kohaldatavates sätetes ei ole viidatud 96 tunni pikkusele kestusele, ei võimaldanud hagejal kohaldada jäigastamiseks kasutatavat temperatuuri pikema aja jooksul. Lisaks ei kahjusta vaidlustatud sättes ette nähtud viide 96 tunnile hageja õiguslikku olukorda, kuna see piir oli „juba varem teada kui maksimaalne lubatud kestus“ ja see teave sisaldus erinevates dokumentides. Seega kinnitab vaidlustatud säte võimalust kasutada jäigastamist ning piirdub juba olemasolevate sätete selgemaks ja loetavamaks muutmisega.
18
Hageja väidab sisuliselt, et tal on õigus esitada hagi. Ta väidab, et delegeeritud määrus 2024/1141 on üldkohaldatav akt ja vaidlustatud säte puudutab teda otseselt ega vaja rakendusmeetmeid.
19
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et füüsilise või juriidilise isiku poolt ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel niisuguse akti peale esitatud hagi vastuvõetavus, mille adressaat ta ei ole, eeldab, et isikul on hagi esitamise õigus, mis esineb kahel juhul. Esiteks võib niisuguse hagi esitada tingimusel, et see akt puudutab isikut otseselt ja isiklikult. Teiseks võib niisugune isik esitada hagi üldkohaldatava akti peale, mis ei sisalda rakendusmeetmeid, kui see akt puudutab teda otseselt (vt 30. juuni 2022. aasta kohtuotsus Danske Slagtermestre vs. komisjon, C‑99/21 P, EU:C:2022:510, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
20
Seega tuleb kindlaks teha, kas tal on – nagu väidab hageja – õigus esitada hagi põhjusel, et vaidlustatud säte on üldkohaldatav akt, mis ei vaja rakendusmeetmeid ja mis puudutab teda otseselt.
21
Esimesena tuleb tõdeda, nagu väidab hageja, et esiteks ei võetud delegeeritud määrust 2024/1141 vastu seadusandlikus menetluses. Seega ei ole tegemist seadusandliku aktiga ELTL artikli 289 lõike 3 tähenduses. Teiseks on see määrus üldkohaldatav, kuna seda kohaldatakse objektiivselt määratletud olukordadele ja see tekitab õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt määratletud isikute kategooriale, st toidusektori ettevõtjatele. Sellest järeldub, et delegeeritud määrus 2024/1141 on halduse üldakt ELTL artikli 263 neljanda lõigu kolmanda lauseosa tähenduses.
22
Teisena tuleb sarnaselt hagejaga märkida, et vaidlustatud sätte sõnastusest nähtub, et selles on ette nähtud erinõuded jäigastamistehnika kohta, ilma et oleks vaja võtta muid meetmeid. Sellest järeldub, et vaidlustatud säte ei vaja rakendusmeetmeid hageja suhtes ELTL artikli 263 neljanda lõigu kolmanda lauseosa tähenduses.
23
Kolmandana tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt eeldab tingimus, mille kohaselt peab hagi esemeks olev otsus puudutama füüsilist või juriidilist isikut otseselt, kahe kumulatiivse tingimuse täidetust, nimelt esiteks, et vaidlustatud meede avaldaks otsest mõju hageja õiguslikule olukorrale, ja teiseks, et see ei jätaks meedet rakendama kohustatud adressaadile mingit kaalutlusõigust, õigusnorm on puhtautomaatne ja tuleneb vaid vaidlustatud õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme (5. mai 1998. aasta kohtuotsus Dreyfus vs. komisjon, C‑386/96 P, EU:C:1998:193, punkt 43, ja 10. septembri 2009. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ente per le Ville Vesuviane ja Ente per le Ville Vesuviane vs. komisjon, C‑445/07 P ja C‑455/07 P, EU:C:2009:529, punkt 45).
24
Esimese kriteeriumi kohta tuleb märkida, et kohtupraktika kohaselt mõjutab säte otseselt isiku õiguslikku olukorda, kui see piirab tema õigusi või paneb talle kohustusi (7. juuli 2015. aasta kohtuotsus Federcoopesca jt vs. komisjon, T‑312/14, EU:T:2015:472, punkt 36).
25
Seega tuleb analüüsida, kas vaidlustatud säte piirab hageja õigusi või paneb talle kohustusi.
26
Sellega seoses tuleb märkida, et nagu nähtub eespool punktist 15, näeb vaidlustatud säte esiteks sõnaselgelt ette võimaluse kasutada jäigastamist kui tootmisetappi, täpsustades, et kalandustooteid tuleb hoida sellises tehnikas nõutaval temperatuuril üksnes „võimalikult lühikese aja jooksul ja igal juhul mitte üle 96 tunni“, ning teiseks sätestab, et ladustamine ja transport sellel temperatuuril ei ole lubatud.
27
Mis puudutab võimalust kasutada jäigastamist tootmisetapina, siis tuleb sarnaselt hagejaga märkida, et enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist ei viidanud sellele ükski määruse nr 178/2002, määruse nr 852/2004 ega määruse nr 853/2004 säte.
28
Nagu väidab komisjon, oli enne selle sätte vastuvõtmist jäigastamist kirjeldatud European Salmon Smokers Associationi (ESSA, Euroopa lõhesuitsutajate liit) „Suitsutatud ja/või soolatud ja/või marineeritud kala suhtes kohaldatava hea tava Euroopa juhise“ III lisas.
29
See on liidu juhis hügieeni heade tavade ning ohuanalüüsi ja kriitiliste kontrollpunktide süsteemi (edaspidi „HACCP“) põhimõtete rakendamise kohta määruse nr 852/2004 artikli 9 tähenduses.
30
Ent nagu nähtub määruse nr 852/2004 artikli 7 teisest lõigust, siis kuigi soodustatakse liidu juhiste kasutamist, on nende kasutamine toidukäitlejatele vabatahtlik.
31
Sama kehtib viimati nimetatud sätte kohaselt riiklike hea tava juhiste kohta määruse nr 852/2004 artikli 8 tähenduses.
32
Lisaks, nagu väidab komisjon, on 2003. aastal vastu võetud ja viimati 2016. aastal muudetud ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) ja Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) koostatud kalade ja kalandustoodete kasutuskoodeksi (Codex Alimentarius) punktis 14.1.13 ette nähtud ka tehnilised nõuanded suitsulõhe viilutamiseks jäigastamistehnika abil ning määruse nr 852/2004 põhjendusest 15 nähtub, et HACCP-süsteemi käsitlevate nõuete puhul tuleks arvesse võtta Codex Alimentariuses sätestatud põhimõtteid.
33
Tuleb siiski tõdeda – nagu nähtub selle koodeksi sissejuhatavast osast –, et see „annab üldisi nõuandeid kalade ja kalandustoodete tootmise, ladustamise ja käitlemise kohta kalalaevadel ja maismaal“.
34
Sellest järeldub, et enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist puudus õiguslikult siduv kohustus, mis piiritleks jäigastamise kasutamist tootmisetapina.
35
Ladustamise või hoidmise nõuete puhul tuleb kontrollida, kas – nagu sisuliselt väidab komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik – enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist nägid kehtivad sätted juba ette keelu hoida suitsulõhet üle 96 tunni temperatuuril, mis on vajalik jäigastamiseks.
36
Kõigepealt tuleb märkida, et vastupidi hageja väidetule oli enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist suitsulõhe suhtes kohaldatav määruse nr 853/2004 III lisa VIII jagu. Sellega seoses tuleb tõdeda, et pooled on õigustatult ühel meelel selles, et suitsulõhe on „töödeldud kalandustoode“ määruse nr 853/2004 I lisa punkti 7.4 tähenduses. Nagu Prantsuse Vabariik aga täpsustas, on määruse nr 853/2004 artikli 1 lõikes 1 sätestatud töödeldud või töötlemata loomset päritolu toidu suhtes kohaldatavad erinõuded. Lisaks, nagu märgib komisjon, on määruse nr 853/2004 III lisa VIII jaos ette nähtud sätted, mida kohaldatakse töödeldud toodete suhtes. Nii on see eelkõige selle jao IV peatüki puhul, milles on sätestatud nõuded teatavatele töödeldud kalandustoodetele.
37
Kuigi määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao punkti 1 kolmandas lõigus on ette nähtud, et „[seda] jagu kohaldatakse sulatatud töötlemata kalandustoodete ja värskete kalandustoodete suhtes, millele on lisatud lisaaineid kooskõlas liidu asjakohaste õigusaktidega“, tuleb sarnaselt komisjoniga tõdeda, et see säte lisati komisjoni 24. juuni 2010. aasta määrusega nr 558/2010, millega muudetakse määruse nr 853/2004 III lisa (ELT 2010, L 159, lk 18), mille põhjenduses 11 on märgitud, et „[l]iidu õigusaktide järjepidevuse huvides tuleks samu värskete kalandustoodete suhtes kohaldatavaid nõudeid kohaldada ka nende toodete suhtes“. Seega tuleb asuda seisukohale, et määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao punkti 1 kolmandas lõigus on üksnes täpsustatud, et seda jagu kohaldatakse ka sulatatud töötlemata kalandustoodete ja värskete kalandustoodete suhtes, millele on kooskõlas liidu õigusega lisatud lisaaineid.
38
Mis puudutab konkreetselt enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist kehtinud sätteid kalandustoodete ladustamise kohta, siis tuleb esiteks märkida, et nagu nähtub eespool punktist 14, kehtivad määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatükis ette nähtud nõuded toidukäitlejatele, kes ladustavad kalandustooteid.
39
Tuleb aga tõdeda, et ei määruses nr 853/2004 ega määrustes nr 178/2002 ja nr 852/2004, millele see viitab, ei ole määratletud mõistet „ladustamine“. Komisjon möönab seda ka oma menetlusdokumentides.
40
Seega ei nähtu sätetest, mis kehtisid enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist, millisest hetkest alates tuleb kalandustoodet pidada ladustatuks.
41
Seda järeldust kinnitab asjaolu, et delegeeritud määruse 2024/1141 seletuskirja konteksti käsitlevas osas on täpsustatud, et on asjakohane „selgitada“ nõudeid, mis on seotud „toiminguga, mille eesmärk on vähendada vähesel määral värskete kalandustoodete või töödeldud kalandustoodete viilutamise temperatuuri või tõsta külmutatud kalandustoodete temperatuuri, ning keeld ladustada või transportida kalandustooteid sellel tehnoloogilisel tasandil nõutaval ajutisel temperatuuril“, „et vältida mitmeti mõistetavust“.
42
Lisaks väidab komisjon vastuseks hageja teisele väitele, et vaidlustatud säte „täpsustab, kuidas eristada ühelt poolt seda, mida võib pidada vajalikuks jäigastamise tootmisetapis, ja teiselt poolt ladustamist“.
43
Mõiste „ladustamine“ tõlgendus, mille komisjon on välja pakkunud seoses „üldtunnustatud tähendusega“, nimelt „asja hoidmine või säilitamine teatavas kohas kuni selle hilisema kasutamiseni“ või millegi kaitse „muutmise, hävitamise, kadumise jms eest, kui see asetub sobivatesse tingimustesse“, ei anna täpsemat teavet selle kohta, millisest hetkest alates tuleb kalandustoodet pidada ladustatuks.
44
Mis puudutab selle mõiste kontekstipõhist tõlgendamist, mille pakkus välja komisjon, nimelt seda, et „ladustamine [määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatüki] punkti 2 tähenduses toimub siis, kui toodet hoitakse kindlaksmääratud kohas kuni selle hilisema kasutamiseni, erinevalt olukorrast, millesse see satub tootmisprotsessile omase vajaduse tõttu (nagu „jäigastamise“ kasutamine viilutamiseks)“, ning argumenti, et jäigastamine kui tootmisetapp oli lubatud „üksnes lõhe töötlemisel ja võimalikult lühikese aja jooksul“, nii et pärast seda ajavahemikku oli tegemist ladustamisega, tuleb tõdeda, et vaidlustatud säte kehtestab 96-tunnise ajalise piirangu. Selline ajaline piirang kujutab endast aga hagejale eespool punktis 24 viidatud kohtupraktika kohaselt pandud kohustust, sõltumata küsimusest, kas – nagu väidab komisjon – see „oli juba varem teada kui maksimaalne lubatud kestus“ ja on leitav erinevates dokumentides, millel pealegi ei ole eespool punktides 28–34 esitatud põhjustel siduvat jõudu.
45
Teiseks tuleb märkida, et pooled on õigustatult ühel meelel selles, et enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist ei kuulunud suitsulõhe kui töödeldud kalandustoode määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatüki punkti 1 kohaldamisalasse.
46
Mis puudutab määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatüki punkti 2, siis tuleb tõdeda, et ei määruses nr 853/2004 ega määrustes nr 178/2002 ja nr 852/2004, millele see viitab, ei ole mõistet „külmutatud toode“ määratletud.
47
Komisjoni poolt sellele mõistele antud tõlgendus põhineb ühel FAO tehnilisel dokumendil, ESSA „Suitsutatud ja/või soolatud ja/või marineeritud kala suhtes kohaldatava hea tava Euroopa juhise“ osal, mis käsitleb jahutatud ja alla 0 °C jahutatud tooteid, või illustratsioonil, mis on esitatud rahvusvahelise koostöökeskuse (CIRAD) veebisaidil ja mida ei toeta ükski viide eespool punktis 46 nimetatud määrustele.
48
Lisaks, nagu väidab hageja, on nii määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatüki punktis 2 kui ka muudes selle lisa sätetes, nagu kodukabiloomade liha käsitleva I jao VII peatüki punktis 4, hakkliha, lihavalmistisi ja lihamassi käsitleva V jao III peatüki punkti 2 alapunkti c alapunktis ii või kalandustooteid käsitleva VIII jao I peatüki I osa punktis 1 seostatud mõiste „külmutatud toode“ temperatuuriga, mis ei ületa –18 °C.
49
Seega ei nähtu enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist kehtinud õigusnormidest, et suitsulõhet, mis paigutati jäigastamiseks kasutatavale temperatuurile, mis hageja praktika puhul varieerub vahemikus –7 kuni –14 °C, tuleb pidada „külmutatud tooteks“ määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatüki punkti 2 tähenduses.
50
Seda järeldust kinnitab asjaolu, et ESSA „Suitsutatud ja/või soolatud ja/või marineeritud kala suhtes kohaldatava hea tava Euroopa juhise“ III lisa kohaselt, millele komisjon ise viitab, liigitatakse „jäigastatud“ tooted nende toodete kategooriasse, mida ei ole kunagi külmutatud.
51
Sellest järeldub, et enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist kohaldati „jäigastatud“ lõhe käitajatele nõudeid, mis on ette nähtud määruse nr 852/2004 II lisa IX peatüki punktis 5, millele komisjon oma menetlusdokumentides viitab ja mille kohaselt:
„Tooraineid, koostisaineid, vahetooteid ja lõpptooteid, milles võivad paljuneda patogeensed mikroobid või tekkida toksiinid, ei tohi hoida temperatuuril, mis võib põhjustada riski tervisele. Külmaahelat ei tohi katkestada. Siiski on lubatud ettenähtud temperatuurist kõrvalekaldumine piiratud ajaks, kui see on vajalik käitlemisest tulenevatel asjaoludel toidu ettevalmistamiseks, veoks, hoidmiseks, väljapanemiseks ja serveerimiseks, tingimusel et see ei põhjusta riski tervisele. Töödeldud toiduainete valmistamisega, käsitsemisega või pakendamisega tegelevates toidukäitlemisettevõtetes peavad olema sobivad ja piisavalt suured ruumid toorainete ja töödeldud toodete eraldi hoidmiseks ja piisav eraldatud külmhoiuruum.“
52
Tuleb aga tõdeda, et see säte viitab võimalusele jätta tooted välja temperatuurist, mille puhul puudub terviserisk „lühikese aja jooksul“, viitamata ajalisele piirangule.
53
Seega, vastupidi sellele, mida sisuliselt väidab komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, ei tulenenud enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist kehtivatest õigusnormidest selgelt, et suitsulõhet oli keelatud hoida jäigastamiseks nõutaval temperatuuril kauem kui 96 tundi.
54
Seega tuleb asuda seisukohale, et vaidlustatud säte paneb hagejale kohustusi ja et otsese puutumuse esimene kriteerium on täidetud.
55
Mis puudutab teist kriteeriumi, siis tuleb tõdeda, et vaidlustatud sätte rakendamine on puhtautomaatne ja tuleneb üksnes vaidlustatud õigusnormidest, ilma et oleks vaja kohaldada vahenorme. Sellest järeldub, et täidetud on ka otsese puutumuse teine kriteerium.
56
Seega tuleb asuda seisukohale, et vaidlustatud säte puudutab hagejat otseselt.
57
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb järeldada, et hagejal on õigus esitada hagi.
Hageja põhjendatud huvi
58
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on füüsilise või juriidilise isiku esitatud tühistamishagi vastuvõetav üksnes siis, kui tal on huvi vaidlustatud otsuse tühistamise vastu. Selline huvi eeldab, et selle akti tühistamine võib iseenesest tekitada õiguslikke tagajärgi ja et hagi tulemusel võib selle esitanud isik saada mingit kasu (vt 17. septembri 2015. aasta kohtuotsus Mory jt vs. komisjon (C‑33/14 P, EU:C:2015:609, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
59
Käesolevas asjas piisab, kui tõdeda, et vaidlustatud sätte võimalik tühistamine võib tuua hagejale kasu, st et ta ei pea täitma nõudeid, mis on selle sättega kehtestatud vastavalt määruse nr 853/2004 artikli 3 lõikele 1.
60
Seega on hagejal põhjendatud huvi.
61
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb hagi tunnistada vastuvõetavaks.
Sisulised küsimused
62
Hageja esitab hagi põhjendamiseks sisuliselt neli väidet, millest:
–
esimese kohaselt on rikutud ELTL artiklit 290, kuna vaidlustatud säte puudutab määruse nr 853/2004 olulist osa;
–
teise kohaselt on rikutud ELL artikli 5 lõikes 4 sätestatud proportsionaalsuse põhimõtet;
–
kolmanda kohaselt on rikutud määruse nr 853/2004 artikli 10 lõiget 1, sest vaidlustatud säte ei aita selle määrusega taotletavate eesmärkide saavutamisele kaasa;
–
neljanda kohaselt on rikutud sama määruse artiklit 13, kuna komisjon ei konsulteerinud vaidlustatud sätte väljatöötamise menetluses Euroopa Toiduohutusametiga (EFSA).
63
Üldkohus peab otstarbekaks käsitleda esimesena neljandat väidet.
64
Neljandas väites leiab hageja sisuliselt, et kuna komisjon jättis vaidlustatud sätte väljatöötamise menetluses EFSAga konsulteerimata, rikkus ta määruse nr 853/2004 artiklit 13.
65
Lisaks märgib ta esimeses, teises ja kolmandas väites esitatud argumentides sisuliselt, et vaidlustatud sättega kehtestatud 96-tunnine piirang ei põhine mingitel teaduslikel andmetel, et komisjon ei ole esitanud põhjendusi selle ajalise piirangu kohta ning et komisjon oleks pidanud EFSAga konsulteerima arvesse võetava ajalise piirangu osas.
66
Komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, väidab, et vaidlustatud säte ei puuduta küsimust, millel võib olla oluline mõju rahvatervisele määruse nr 853/2004 artikli 13 tähenduses. Nimelt piiritleb see artikkel EFSAga konsulteerimise üksnes teatud juhtudega, see tähendab juhul, kui tehtud muudatused on piisavalt olulised. Kuna käsitletaval juhul ei muuda vaidlustatud säte sätteid, mis kehtisid enne selle vastuvõtmist, ei ole võimalik tuvastada mingit olulist mõju tervisele. Seda tõlgendust kinnitab ka EFSA tegevdirektori 12. juuni 2024. aasta kiri Euroopa Parlamendi presidendile. Lisaks selgitab vaidlustatud säte õiguslikku olukorda ega puuduta teaduslikke küsimusi. Pealegi puuduvad teaduslikud tõendid hageja tegevuse positiivse mõju kohta tarbijate tervisele.
67
Vastuseks hageja esimeses, teises ja kolmandas väites esitatud argumentidele märgib komisjon – keda toetab Prantsuse Vabariik – vasturepliigis, et ta tugines oma kostja vastuses uuringutele, mis tõendavad, et suitsulõhe temperatuur ja külmutamise kestus mõjutavad märkimisväärselt selle kvaliteeti. Lisaks võetakse 96 tunni pikkuse ajalise piirangu puhul arvesse maksimaalset aega, mis on vajalik viilutamiseks. Seega võtab see ajaline piirang arvesse eesmärki kaitsta tarbijaid toiduohutuse valdkonnas ning sektori vajadusi.
68
Määruse nr 853/2004 artikli 13 kohaselt konsulteerib komisjon EFSAga kõigis selle määruse kohaldamisalasse kuuluvates küsimustes, mis võivad rahvatervist oluliselt mõjutada.
69
Käesolevas asjas ei ole poolte vahel vaidlust selles, et komisjon ei konsulteerinud EFSAga enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist.
70
Vastupidi sellele, mida väidab komisjon, keda toetab Prantsuse Vabariik, nagu nähtub eespool punktidest 26–54, kehtestab vaidlustatud säte hagejale uusi kohustusi.
71
Komisjoni viidatud asjaolu, et EFSA tegevdirektor märkis parlamendi presidendile saadetud kirjas, et „mikrobioloogiliste riskide vähendamine on juba hõlmatud kehtivate õigusaktidega, milles on määratletud kalandustoodete ladustamise tingimused“, et „[m]äärus nr 853/2004 näeb värskete toodete puhul ette temperatuuri umbes 0 °C (jää sulamistemperatuur) ja külmutatud toodete puhul –18 °C“ ning et „Codex Alimentarius nõuab, et värskeid kalandustooteid hoitakse jää sulamistemperatuuril ning külmutatud kalatooteid temperatuuril –18 °C“, ei mõjuta niisugust tõlgendust.
72
Lisaks asjaolule, et vastavalt määruse nr 178/2002 artikli 22 lõikele 2 on EFSA ülesanne anda teaduslikke arvamusi, ei sisalda selline hinnang mingit täpsustust võimalike sätete kohta, mis kehtisid enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist ja mis määratlesid mõisted „ladustamine“ või „külmutatud toode“, mis näitasid, millisest hetkest alates tuleb kalandustoodet pidada ladustatuks või mis täpsustasid temperatuuri, mil sellist toodet tuli pidada külmutatud tooteks.
73
Seega tuleb kontrollida, kas komisjon oli enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist vastavalt määruse nr 853/2004 artiklile 13 kohustatud EFSAga konsulteerima.
74
Sellega seoses tuleb märkida, et pooled on õigustatult ühel meelel selles, et küsimus, mida vaidlustatud säte puudutab, kuulub määruse nr 853/2004 kohaldamisalasse.
75
Selle kohta, kas nimetatud küsimus võib avaldada olulist mõju rahvatervisele, tuleb kõigepealt tõdeda, et vastupidi komisjoni väidetele eeldab selline küsimus teaduslikke hinnanguid. Sellise ajalise piirangu kehtestamine, mille jooksul on kalandustoodete käitajatel lubatud hoida neid tooteid jäigastamiseks nõutaval temperatuuril, eeldab, et analüüsitakse ja võetakse arvesse aega, mille jooksul võib järeldada, et need tooted, mida hoitakse sellisel temperatuuril, ei too kaasa terviseriski.
76
Seoses eelkõige rahvatervisele avalduva olulise mõju hindamisega tuleb märkida, et kuigi delegeeritud määrus 2024/1141 ei sisalda ühtegi põhjendust jäigastamisele esitatavate nõuete kehtestamise kohta, nagu on täpsustatud eespool punktis 41, nähtub selle määruse seletuskirja konteksti käsitlevast osast, et on asjakohane „selgitada“ nõudeid, mis on seotud „toiminguga, mille eesmärk on vähendada vähesel määral värskete kalandustoodete või töödeldud kalandustoodete viilutamise temperatuuri või tõsta külmutatud kalandustoodete temperatuuri ning keeluga ladustada või transportida kalandustooteid sellel tehnoloogilisel tasandil nõutaval ajutisel temperatuuril“, „et vältida mitmeti mõistetavust“.
77
Lisaks nähtub delegeeritud määruse 2024/1141 seletuskirja esialgse versiooni punktist 13 – millele hageja viitab – sisuliselt, et „vältimaks kuritarvitusi, mis seisnevad tootmisnõuete kasutamises kalandustoodete ladustamiseks temperatuuril, mis ei vasta [määruse nr 853/2004] III lisa VIII jao VII peatüki punktile 2, peaks jäigastamise eesmärgil temperatuuri alandama või juba külmutatud toodete puhul tõstma nii kiiresti kui võimalik ning kalandustoodete ladustamine temperatuuril, mis hõlbustab tükeldamist või viilutamist, peaks olema ajaliselt piiratud“.
78
Samuti tuleb märkida, et kuigi komisjon ei võta käesoleva hagi raames sõnaselgelt seisukohta selles, kas küsimus, mida vaidlustatud säte puudutab, võib avaldada olulist mõju rahvatervisele, väidab ta vastuseks hageja teisele väitele, et teatud tootjad on kuritarvitanud liidu õigusaktides sätestatud sallivat suhtumist tootmisprotsessis tarbijate kahjuks, arvestades, et jäigastamise temperatuuril ladustatavad fileed on vähem kvaliteetsed ning eksitatakse tarbijat, kes mõtleb osta toodet, mida ei ole külmutatud.
79
Komisjon märgib, et mitmest teaduslikust uuringust nähtub, et suitsulõhe temperatuur ja külmutamise kestus mõjutavad oluliselt selle kvaliteeti. Sellega seoses viitab ta esiteks uuringule „Quantification and mapping of tissue damage from freezing in cod by magnetic resonance imaging – ScienceDirect“ („Tursa külmutamisest põhjustatud koekahjude kvantifitseerimine ja kaardistamine magnetresonantstomograafia abil – ScienceDirect“) (Food Control, 123. number, mai 2021, 107734), millest nähtub, et „[k]ala külmutamine on oluline töötlemismeetod, mis võib toote säilimisaega pikendada, kuid mis võib põhjustada ka kudedele olulist kahju, kui seda ei tehta nõuetekohaselt“, ning et „mida madalam on külmutamise temperatuur, seda vähem kahjustav see protsess on“. Teiseks viitab komisjon uuringule „Effect of Freezing on the Shelf Life of Salmon“ („Külmutamise mõju lõhe säilivusajale“) (International Journal of Food Science, august 2018, 1686121), millest nähtub, et „ladustamise kestus ja temperatuur on olulised tegurid, mis mõjutavad kvaliteedi kaotust ja kala säilimisaega, kuna rasva osa on külmutatud ladustamise ajal peamiselt seotud autoksüdatiivsete ja hüdrolüütiliste muutustega“ ning et „kalarasvad […] on väga tundlikud oksüdatsiooni suhtes; seega vähendab see kala toiteväärtust, tekstuuri ja värvust“.
80
Lisaks väidab komisjon oma sissejuhatavates märkustes õigusliku raamistiku kohta, et suitsulõhet, mis on viidud madalamale temperatuurile kui külmutamise tase, tuleb pidada külmutatud tooteks ja sellisena, kuivõrd seda ladustatakse, tooteks, mille suhtes kehtivad külmutatud toodete ladustamist käsitlevad sätted, see tähendab määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatüki punkt 2. Ta täpsustab sellega seoses, et suitsulõhe viilutamiseks ette nähtud temperatuuril ladustamise tõttu jääb püsima teatav protsent vett, mis ei ole sellel temperatuuril kristalliseerunud, võimaldades selles vees teatud juhtudel bakterite arengut. Komisjon lisab, et selle toote ladustamine jäigastamistemperatuuril võib temperatuuri kõikumise korral põhjustada rakulise lüüsi, st rakkude lagunemise (kui jääkristallid kahjustavad rakkude struktuuri), mis toob kaasa terviseriski suurenemise ning mõjutab lõpptoote tekstuuri, maitset ja toiteväärtust. Ta märgib, et FAO veebisaidil kättesaadavatest dokumentidest nähtub, et „kalavalk muutub külmutamisel ja külmas ladustamisel püsivalt“, et „kiirus, mil see denaturatsioon toimub, sõltub suurel määral temperatuurist“, et „külmumispunkti lähedal asuval temperatuuril, näiteks 28 °F [–2 °C] juures toimub kiiresti olulisi muutusi“ ning et „isegi 15 °F [–10 °C] juures on muutused nii kiired, et algselt hea kvaliteediga toode võib mõne nädala jooksul halveneda“.
81
Komisjon väidab samuti, et kui nõustuda hageja tõlgendusega, mille kohaselt võib külmutatud toodeteks pidada ainult neid tooteid, mille temperatuur on langenud –18 °C-ni, tähendaks see, et kalandustoodete puhul, mille temperatuuri on alandatud vaid näiteks –17,5 °C-ni, ei kehtiks kohustus ladustada temperatuuril –18 °C ja neid saaks müüa tarbijatele toodetena, mida ei ole kunagi külmutatud, ning et see olukord oleks „ilmselgelt ohtlik tarbijate tervisele“, võttes arvesse ohtu, millega tarbijad võivad kokku puutuda seetõttu, et sama toodet on külmutatud mitu korda.
82
Seega võib delegeeritud määruse 2024/1141 ettevalmistavatest materjalidest ja käesoleva hagi raames esitatud komisjoni argumentidest järeldada, et põhjus, mis viis vaidlustatud sätte vastuvõtmiseni, on seotud asjaoluga, et varasemas õiguslikus raamistikus esines „ebamäärasust“ seoses jäigastamisega ning keeluga ladustada, hoida ja transportida kalandustooteid sellise tehnikaga nõutaval temperatuuril, samas kui suitsulõhe säilitamine sellel temperatuuril pika aja jooksul võib kaasa tuua terviseriski.
83
Selline küsimus tuleb aga kvalifitseerida küsimuseks, millel võib olla oluline mõju rahvatervisele.
84
Sellega seoses piisab tõdemusest, et nagu on täpsustatud eespool punktis 82, tuleneb komisjoni enda argumentidest sisuliselt, et suitsulõhe säilitamine pika aja jooksul temperatuuril, mis on vajalik jäigastamiseks, võib mõjutada tarbijate tervist ja seega mõjutada rahvatervist.
85
Lisaks, nagu nähtub ka komisjoni menetlusdokumentidest, näib selline mõju rahvatervisele olevat oluline. Komisjon täpsustab nimelt, et nõustumine sellega, kuidas hageja tõlgendab määruse nr 853/2004 III lisa VIII jao VII peatüki punkti 2, viiks olukorrani, mis on „ilmselgelt ohtlik tarbijate tervisele“.
86
Seega tuleb asuda seisukohale, et komisjon oli enne vaidlustatud sätte vastuvõtmist kohustatud konsulteerima EFSAga vastavalt määruse nr 853/2004 artiklile 13.
87
Seda järeldust kinnitab asjaolu – nagu väidab ka komisjon ise –, et määruse nr 853/2004 põhjendusest 27 nähtub, et liidu toiduhügieeni valdkonna õigusaktid peaksid toetuma teaduslikele nõuannetele.
88
Sarnaselt hagejaga tuleb aga märkida, et teaduslik alus, mida komisjon vaidlustatud sätte väljatöötamisel arvesse võttis, ei tulene ei delegeeritud määrusest 2024/1141 ega selle seletuskirjast.
89
Pealegi ei vaidlusta komisjon hageja argumente sellise teadusliku aluse puudumise kohta. Ta nimelt piirdub vasturepliigis täpsustusega, et kostja vastuses tugines ta uuringutele, mis näitasid, et suitsulõhe temperatuur ja külmutamise kestus mõjutavad märkimisväärselt selle kala kvaliteeti, kuid ta ei võta seisukohta selle kohta, et vaidlustatud sättel puudub selle väljatöötamisel teaduslik alus.
90
Vaidlustatud sätte teadusliku aluse puudumise selle väljatöötamise käigus võib lisaks tuletada argumendist, mille komisjon esitas vastuseks hageja teisele väitele ja mille kohaselt tuleneb maksimaalne 96-tunnine kestus „sektori tootjate konsensusest“ selle kohta, kui palju aega on vaja jäigastatud suitsulõhe viilutamiseks, ning mille kohaselt „on tegemist mõistliku ja piisava ajaga viilutamise protsessi tegelikuks läbiviimiseks, võttes arvesse sektori logistilisi ja organisatsioonilisi vajadusi selles tootmisetapis“.
91
On tõsi, nagu väidab komisjon, et parlamendi president palus 14. mai 2024. aasta kirjas määruse nr 178/2002 artikli 29 lõike 1 teise lõigu alusel EFSA-l esitada teaduslik arvamus selle kohta, millist mõju avaldab jäigastamise ja sulatamise kord bioloogiliste riskide säilimisele ja arengule, millele EFSA tegevdirektor vastas 12. juuni 2024. aasta kirjas, täpsustades, et „toidu ohutuse või rahvatervisele avalduva ohu seisukohast ei ole taotluses kirjeldatud ladustamistingimuste puhul võimalik tuvastada ühtegi lahendamata küsimust“.
92
Tuleb siiski tõdeda, et selline teabevahetus toimus pärast delegeeritud määruse 2024/1141 vastuvõtmist, st 14. detsembril 2023, ning et seetõttu ei mõjuta see mingil juhul selle määruse õiguspärasust.
93
Seega tuleb kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades neljanda väitega nõustuda ja vaidlustatud säte tühistada, ilma et oleks vaja analüüsida hageja muid argumente ja väiteid.
Kohtukulud
94
Vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud vastavalt hageja nõudele välja mõista komisjonilt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.
95
Kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel kannavad menetlusse astunud liikmesriigid ja institutsioonid ise oma kohtukulud. Sellest tulenevalt kannab Prantsuse Vabariik oma kohtukulud ise.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kuues koda)
otsustab:
1.
Tühistada komisjoni 14. detsembri 2023. aasta delegeeritud määruse (EL) 2024/1141, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004 II ja III lisa teatava liha, kalandustoodete, piimatoodete ja munade hügieeni erinõuete osas, lisa punkti 3 alapunkt e.
2.
Mõista Mowi Poland S.A. kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.
3.
Jätta Prantsuse Vabariigi kohtukulud tema enda kanda.
Costeira
Öberg
Zilgalvis
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 24. septembril 2025 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: poola.