ÜLDKOHTU OTSUS (kaheksas koda viieliikmelises koosseisus)
4. märts 2026(*)
Dumping – Teatavate Türgist lähetatud kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide import – Teatavate Indoneesiast pärit kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide suhtes kehtestatud lõpliku dumpinguvastase tollimaksu laiendamine nimetatud impordile – Rakendusmäärus (EL) 2023/825 – Meetmetest kõrvalehoidmine – Mõiste „kokkupanek“ – Mõiste „valmistamine“ – Määruse (EL) 2016/1036 artikli 13 lõige 2 – Õigusnormide rikkumine
Kohtuasjas T‑379/23,
Çolakoğlu Metalurji AŞ, asukoht Istanbul (Türgi), esindajad: advokaadid J. Cornelis ja F. Graafsma,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: L. Di Masi, R. Pethke ja J. Zieliński,
kostja,
keda toetab
Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL, asukoht Brüssel (Belgia), esindajad: advokaadid O. Prost, C. Bouvarel, M. Parys ja O. Chef,
menetlusse astuja,
ÜLDKOHUS (kaheksas koda viieliikmelises koosseisus),
nõupidamiste ajal koosseisus: G. De Baere (ettekandja) koja presidendi ülesannetes, kohtunikud D. Petrlík, K. Kecsmár, S. Kingston ja H. Cassagnabère,
kohtusekretär: ametnik I. Kurme,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 11. septembri 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Hageja Çolakoğlu Metalurji AŞ esitas ELTL artikli 263 alusel hagi nõudega tühistada teda puudutavas osas komisjoni 17. aprilli 2023. aasta rakendusmäärus (EL) 2023/825, millega laiendatakse teatavate Indoneesiast pärit kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide impordi suhtes rakendusmäärusega (EL) 2020/1408 kehtestatud dumpinguvastast tollimaksu teatavatele Türgist lähetatud kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide impordile, olenemata sellest, kas kõnealused tooted on deklareeritud Türgist pärinevana või mitte (ELT 2023, L 103, lk 12; edaspidi „vaidlustatud määrus“).
Vaidluse taust
2        Hageja on Türgis asuv kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide (edaspidi „asjaomased terastooted“) eksportiv tootja. Asjaomaseid terastooteid toodetakse roostevabast terasest slääbidest.
3        Komisjoni võttis 6. oktoobril 2020 vastu rakendusmääruse (EL) 2020/1408, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Indoneesiast, Hiina Rahvavabariigist ja Taiwanist pärit kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide impordi suhtes ja nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT 2020, L 325, lk 26; edaspidi „algne määrus“). Algse määrusega kehtestatud lõplik dumpinguvastane tollimaks oli kõigi Indoneesia eksportivate tootjate puhul 17,3%.
4        Menetlusse astuja Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL-i esitatud kaebuse tulemusel võttis komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määruse (EL) 2016/1036 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 176, lk 21; edaspidi „alusmäärus“), artikli 13 lõikele 3 tuginedes 26. juulil 2022 vastu rakendusmääruse (EL) 2022/1310, millega algatatakse uurimine, milles käsitletakse võimalikku kõrvalehoidmist Indoneesiast pärit teatavate kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide impordi suhtes rakendusmäärusega (EL) 2020/1408 kehtestatud dumpinguvastastest meetmetest Türgist lähetatud teatavate kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide impordi vahendusel, olenemata sellest, kas kõnealused tooted on deklareeritud Türgist pärinevana või mitte, ning kehtestatakse sellele impordile registreerimisnõue (ELT 2022, L 198, lk 8).
5        Uurimise lõppedes võttis komisjon vastu vaidlustatud määruse. Selles määruses sedastas komisjon, et täidetud on alusmääruse artikli 13 lõike 1 kolmandas lõigus ette nähtud tingimused, mille alusel saab tuvastada kehtivatest dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmise.
6        Komisjon märkis täpsemalt seoses tingimusega, et kolmanda riigi ja Euroopa Liidu vahelise kaubandusstruktuuri muutus peab tulenema tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole muud piisavat põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise, et hageja ja Itaalia õiguse alusel asutatud äriühingu Marcegaglia Specialties SpA vahel on sõlmitud töötlemisleping. Töötlemislepingu kohaselt ostis Marcegaglia Specialties Indoneesiast roostevabast terasest slääbe ja lähetas need Türgisse, et hageja töötleks need asjaomasteks terastoodeteks enne nende toodete liitu importimist.
7        Komisjoni hinnangul oli selle töötlemislepingu puhul tegemist valmistamisega, mis on hõlmatud üldmõistega „kokkupanek“ alusmääruse artikli 13 lõike 2 tähenduses. Ta täpsustas selle kohta sisuliselt, et osutatud sättes ette nähtud mõistega „kokkupanek“ ei ole hõlmatud „mitte ainult toiminguid, mis seisnevad liittoote osade kokkupanekus, vaid või[b] [olla] hõlmat[ud] ka edasi[ne] töötlemi[ne], st toote viimistlemi[ne]“.
8        Komisjon märkis samuti ühelt poolt, et Indoneesia päritolu roostevabast terasest slääbid moodustasid peaaegu 100% kokkupandud või valmistatud toote osade koguväärtusest, ja teiselt poolt, et tootes kasutatud sissetoodud osadele kokkupaneku või valmistamise käigus lisandunud väärtus oli vastavalt alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktile b väiksem kui 25% tootmiskuludest.
9        Komisjon leidis, et kõik alusmääruse artikli 13 lõike 1 kolmandas lõigus sätestatud tingimused on täidetud, mistõttu tegi ta järelduse, et hageja hoiab teatavate Türgist lähetatavate asjaomaste terastoodete impordi vahendusel kõrvale dumpinguvastasest tollimaksust, mis algse määrusega kehtestati Indoneesia päritolu asjaomaste terastoodete impordi suhtes.
10      Võttes arvesse asjaolu, et hageja puhul meetmetest kõrvalehoidmise kohta tehtud järeldused olid tüüpilised kogu Türgist lähtuva impordi puhul, otsustas komisjon laiendada algse määrusega kehtestatud 17,3% lõplikku dumpinguvastast tollimaksu, mida kohaldatakse Indoneesia „kõigi teiste äriühingute“ suhtes, teatavate Türgist lähetatud asjaomaste toodete impordile, olenemata sellest, kas need tooted deklareeritakse Türgist pärinevana või mitte.
Poolte nõuded
11      Hageja palub Üldkohtul:
–        tühistada vaidlustatud määrus hagejaid puudutavas osas;
–        mõista kohtukulud välja komisjonilt.
12      Komisjon, keda toetab menetlusse astuja, palub Üldkohtul:
–        jätta hagi rahuldamata;
–        mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
13      Hageja on oma hagi toetuseks esitanud kaks väidet, millest esimese kohaselt on tegemist alusmääruse artikli 13 lõigete 1 ja 2 rikkumisega ning teise kohaselt sama määruse artikli 13 lõigete 1 ja 4, proportsionaalsuse põhimõtte ja menetluslike põhiõiguste rikkumise ning võimu kuritarvitamisega.
14      Hageja esimese väite kohaselt ei kujuta asjaomaste toodete tootmine Türgis endast „kokkupanekut“ alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punkti d ja lõike 2 tähenduses. Komisjon ei ole seega tõendanud, et tegemist on „tava, protsessi või toiminguga“ alusmääruse artikli 13 lõike 1 kolmanda lõigu tähenduses. Järelikult ei ole täidetud üks neist kumulatiivsetest tingimustest, mis selles sättes on ette nähtud selleks, et saaks tuvastada kehtivatest dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmise.
15      Komisjon, keda toetab menetlusse astuja, peab õigeks oma seisukohta, et roostevabast terasest slääbide töötlemine asjaomasteks terastoodeteks kujutab endast valmistamist, mis on hõlmatud alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punkti d ja lõike 2 tähenduses üldmõistega „kokkupanek“.
16      Alusmääruse artikli 13 lõikes 1 on sätestatud, et „[k]äesoleva määruse alusel kehtestatud dumpinguvastaseid tollimakse võib laiendada kolmandatest riikidest pärineva samasuguse toote või sellega võrreldes väheseid muudatusi sisaldava toote impordile või vähesel määral muudetud samasuguse toote impordile riigist, kus meetmeid kohaldatakse, või selle toote osade impordile, kui esineb kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmine“.
17      Alusmääruse artikli 13 lõike 1 kohaselt saab dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmise tuvastada siis, kui on täidetud neli tingimust. Esiteks peab tegemist olema kolmandate riikide ja Euroopa Liidu või selle riigi, kus meetmeid kohaldatakse, üksikute äriühingute ja Euroopa Liidu vahelise kaubandusstruktuuri muutusega. Teiseks peab see muutus tulenema sellisest tavast, protsessist või toimingust, millel puudub piisav nõuetekohane põhjendus või majanduslik õigustus peale tollimaksu kehtestamise. Kolmandaks peab olema tõendeid selle kohta, et liidu tootmisharule on põhjustatud kahju või ohustatud on dumpinguvastase tollimaksu parandav mõju. Neljandaks peab olema tõendeid dumpingu esinemise kohta (21. juuni 2023. aasta kohtuotsus Hangzhou Dingsheng Industrial Group jt vs. komisjon, T‑748/21, EU:T:2023:346, punkt 28 (ei avaldata); vt analoogia alusel ka 26. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Maxcom vs.
Chin Haur Indonesia, C‑247/15 P, C‑253/15 P ja C‑259/15 P, EU:C:2017:61, punkt 55).
18      Mis puudutab eespool punktis 17 meenutatud teist tingimust, siis nähtub alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punktist d, et tava, protsess või toiming, millel ei ole muud piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise, võib muu hulgas olla „[alusmääruse artikli 13] lõikes 2 märgitud asjaoludel toimuv osade kokkupanemine liidus või kolmandas riigis“.
19      Alusmääruse artikli 13 lõike 2 kohaselt käsitletakse kolmandas riigis kokkupanekut kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmisena, kui see vastab selles sättes loetletud tingimustele. Nende hulgas on tingimus, mis tuleneb selle määruse artikli 13 lõike 2 punktist a – koostoimes sama määruse artikli 13 lõike 2 punktiga b –, mille kohaselt peavad osad, mis moodustavad vähemalt 60% kokkupandava toote osade koguväärtusest, pärinema riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse (edaspidi „60% künnise tingimus“), ja artikli 13 lõike 2 punkti b teisest pooles ette nähtud tingimus, mille kohaselt ei käsitleta kõrvalehoidmisena neid juhtumeid, mille puhul toote kokkupaneku või valmistamise käigus kasutatud sissetoodud osadele lisandunud väärtus on suurem kui 25% tootmiskuludest (edaspidi „25% ülempiiri tingimus“).
Esimese väite eduvõimalus
20      Menetlusse astuja väitel ei saa esimene väide olla edukas, kuivõrd roostevabast terasest slääbide töötlemine asjaomasteks toodeteks – isegi kui selle puhul ei ole tegemist kokkupaneku või valmistamisega – kujutab endast igal juhul tava, protsessi või toimingut alusmääruse artikli 13 lõikes 1 ette nähtud teise tingimuse tähenduses.
21      Ent nagu komisjon möönis vastuses Üldkohtu menetlust korraldavale meetmele, nähtub rakendusmäärusest 2022/1310 ja vaidlustatud määrusest, eelkõige selle põhjendustest 4, 26 ja 44, et meetmetest kõrvalehoidmise uurimine algatati, viidi läbi ning lõpetati põhjusel, et roostevabast terasest slääbide asjaomasteks terastoodeteks töötlemine, mida hageja Türgis tegi, kujutas endast kokkupanekut või valmistamist alusmääruse artikli 13 lõike 2 tähenduses. Eespool nimetatud määrustest ei nähtu, et komisjonil oli kavatsus kvalifitseerida asjaomased toimingud teisiti kui konkreetselt kokkupaneku või valmistamisena. Niisiis kasutas hageja haldusmenetluses oma menetlusõigusi üksnes selle kvalifikatsiooni suhtes.
22      Seega tuleb tõdeda, et esimese väitega nõustumise korral tuleb vaidlustatud määrus hagejat puudutavas osas tühistada. Järelikult tuleb tagasi lükata menetlusse astuja argument, et esimene väide ei saa olla edukas.
Esimese väite põhjendatus
23      Hageja väitel peab alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punkti d ja lõike 2 tähenduses kokkupaneku puhul olema tegemist mitme osaga, mis pannakse kokku. Käesolevas asjas aga töödeldakse roostevabast terasest slääbid asjaomasteks terastoodeteks üheainsa tootmisetapi käigus ning muid „osi“ lisamata.
24      Hageja märgib lisaks, et komisjon leidis ekslikult, et roostevabast terasest slääbide töötlemine asjaomasteks terastoodeteks on alusmääruse artikli 13 lõike 2 tähenduses üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud valmistamine. Sellega seoses ei saa hageja hinnangul järeldada, et alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punktiga d ja lõikega 2 on hõlmatud selline valmistamine, mille käigus ei toimu üldse kokkupanemist, kuivõrd neis sätetes on mainitud üksnes kokkupanemist ning kokkupanekule või valmistamisele on viidatud üksnes selle määruse artikli 13 lõike 2 punktis b ette nähtud 25% ülempiiri tingimuse raames.
25      Hageja lisab, et ühelt poolt on 25% ülempiiri puudutavas tingimuses kasutatud sõna „osad“ mitmuses, nii et igal juhul peab valmistamise puhul tegemist olema mitme osaga. Teiselt poolt märgib ta seoses 60% künnisega, et see kaotaks kogu oma mõtte juhul, kui seda kohaldataks valmistamise suhtes, mille käigus kasutatakse ainult ühte „osa“, nagu see on roostevabast terasest slääbide asjaomasteks terastoodeteks töötlemisel.
26      Hageja sõnul ei kahjusta see, kuidas tema tõlgendab alusmääruse artiklit 13, dumpinguvastaste tollimaksude tõhusust ega eesmärki vältida neist maksudest kõrvalehoidmist. Vastupidi sellele, mida väidab komisjon, tuleb kohtupraktika kohaselt laialt tõlgendada üldmõistet „kõrvalehoidmine“, mitte mõistet „kokkupanek“.
27      Alusmääruse artikli 13 kujunemislooga seoses märgib hageja, et kui seadusandja oleks soovinud mõistega „kokkupanek“ hõlmata ka valmistamise, mille käigus ei toimu üldse kokkupanemist, oleks ta kasutanud väljendit „kokkupanek või valmistamine“ ka alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punktis d ja lõikes 2.
28      Komisjon väidab, et mõistega „kokkupanek“ alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punkti d ja lõike 2 tähenduses on hõlmatud kaks eraldiseisvat stsenaariumi: esiteks kokkupanemine kitsas tähenduses, mis seisneb protsessis, mille käigus valmistoote valmistamiseks paigaldatakse eri osi, ja teiseks valmistamine. Mõistega „valmistamine“ tähistatakse kõiki toiminguid, mille puhul on tegemist edasise töötlemise, st toote viimistlemisega. Teisisõnu tähistatakse selle mõistega toiminguid, mille eesmärk on saada töötlemise tulemusel valmistoode vahetootest või materjalist, st ühest ainsat sisendist.
29      Komisjoni sõnul tuleneb asjaolust, et alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punkt d kohaselt on tava, protsessi või toiminguga, mille tagajärg on meetmetest kõrvalehoidmine, tegemist ka „[artikli 13] lõikes 2 osutatud asjaoludel“ kokkupaneku puhul, et mõiste „kokkupanek“ sisustamisel tuleb lähtuda alusmääruse artikli 13 lõike 2 sõnastusest. Selles sättes on aga kokkupanekut või valmistamist konkreetselt mainitud 25% ülempiiri tingimuse raames. Sidesõna „või“ kasutamine tähendab, et kokkupanekule ja valmistamisele tuleb omistada eraldi tähendus.
30      Komisjon leiab, et mõistet „osad“ tuleb käsitada nii, et selle alla kuuluvad nii kokkupaneku käigus kasutatavad eri komponendid kui ka „valmistamise“ käigus sisendina kasutatavaid vahetooted või muud sisendid, olenemata sellest, kas neid on ainult üks – nagu käesoleval juhul – või mitu.
31      Lisaks väidab komisjon eelkõige 12. septembri 2019. aasta kohtuotsusele komisjon vs.
Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:717) tuginedes, et alusmääruse artiklit 13 tuleb selle tõhususe säilitamise kaalutlusel tõlgendada laialt. Komisjoni leiab, et see, kuidas tema tõlgendab alusmääruse artikli 13 lõiget 2, võimaldab kõigi – eelkõige raud- ja mitteraudmetallist (raud, teras, alumiinium) toodete selliste valmistamistavade, mille puhul kasutatakse sisendina ühte ainsat kolmandasse riiki lähetatavat vahetoodet –, vastu võidelda nii, et samal ajal on tagatud süsteemi proportsionaalsus ja ettevõtjatele õiguskindlus.
32      Alusmääruse artikli 13 lõike 2 kujunemisloost nähtub komisjoni hinnangul, et mõistele „kokkupanek“ on alati omistatud lai ulatus ning meetmetest kõrvalehoidmise vastane säte on sõnastatud paindlikuna ja piiritletuna üksnes sellest riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse, imporditud osade osakaalu kvantitatiivsete piirmääraga ja neile osadele teatava toimingu tulemusel lisanduva väärtusega.
33      Kõigepealt tuleb märkida, et „kokkupanek“ tavatähenduses on mitme osa kokkupanemine ühe eseme koostamiseks. Selle määratluse osas on ka pooled üksmeelel.
34      Vaieldamatult valmistatakse asjaomased terastooted aga ühe ainsa tootmisetapi käigus, milleks on ühe ainsa sisendi, nimelt roostevabast terasest slääbi kuumutamine ja seejärel kuumvaltsimine. Seega ei kujuta roostevabast terasest slääbide töötlemine asjaomasteks terastoodeteks endast kokkupanekut eespool punktis 33 esitatud määratluse tähenduses, nagu pooled kohtuistungil kinnitasid.
35      Vaidlustatud määruse põhjendustest 87 ja 88 nähtub siiski, et komisjon kvalifitseeris konkreetselt roostevabast terasest slääbide töötlemise asjaomaste terastoodete valmistamiseks, mis on hõlmatud alusmääruse artikli 13 lõike 2 tähenduses üldmõistega „kokkupanek“ (vt eespool punkt 7).
36      Seega tuleb kontrollida, kas roostevabast terasest slääbide töötlemist asjaomasteks terastoodeteks saab tõepoolest käsitada valmistamisena, mis on hõlmatud alusmääruse artikli 13 lõike 2 tähenduses üldmõistega „kokkupanek“.
37      Niisiis on pooled sisuliselt eriarvamusel küsimuses, kas – nagu väidab komisjon, keda toetab menetlusse astuja – üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud mõistet „valmistamine“ tuleb mõista nii, et selle alla kuulub ühe ainsa sisendi selline üheks ainsaks valmistooteks töötlemine, mille käigus ei toimu üldse kokkupanemist – nagu roostevabast terasest slääbide töötlemisel asjaomasteks terastoodeteks –, või hageja seisukohale vastavalt nii, et sellega on hõlmatud üksnes need toiminguid, mille käigus pannakse teataval moel kokku mitu osa.
38      Seega on vaja kindlaks määrata alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktis b kasutatud mõiste „valmistamine“ ulatus.
39      Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liidu õigusnormi tõlgendamisel arvesse võtta mitte ainult normi sõnastust, vaid ka selle normi konteksti ja selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa asjaomane õigusnorm on. Ka liidu õigusnormi kujunemisloost võib saada selle normi tõlgendamiseks asjakohast teavet (vt 3. septembri 2024. aasta kohtuotsus Illumina ja Grail vs. komisjon, C‑611/22 P ja C‑625/22 P, EU:C:2024:677, punkt 116 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 8. mai 2025. aasta kohtuotsus Provincie Oost-Vlaanderen ja Sogent, C‑236/24, EU:C:2025:321, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
Grammatiline ja kontekstipõhine tõlgendamine
40      Kõigepealt tuleb tõdeda, et nagu komisjon on märkinud vaidlustatud määruse põhjenduses 88, puudub alusmääruses selle määruse artikli 13 lõike 2 punktis b kasutatud mõiste „valmistamine“ määratlus.
41      Lisaks tuleb sarnaselt komisjoniga tõdeda, et alusmääruse artikli 13 lõike 2 punkti b teatavate keeleversioonide sõnastuses esineb lahknevusi seoses 25% ülempiiri tingimuse raames kasutatud väljendiga „valmistamine“. Näiteks selle sätte ingliskeelse (completion operation), itaaliakeelse (operazione di completamento), hollandikeelse (voltooiingswerkzaamheden), saksakeelse (Fertigstellung) ja kreekakeelse (diadikasia symplírosis) versiooni sõnastuses on kasutatud üksnes mõistet „valmistamine“. Seevastu on selle sätte prantsuskeelses (opération d’achèvement de la fabrication) ja sloveenikeelses (končne izdelave) versioonis täpsustatud, et tegemist on „valmistamise“ tulemuse saavutamisega. Sama sätte portugalikeelse (operação de fabrico), eestikeelse (valmistamine) ja soomekeelse (valmistus) versiooni terminiga osutatakse „valmistamis(toimingute)“ mõistele, mitte valmistamise olemusele.
42      Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa aga ühes keeleversioonis kasutatud liidu õigusnormi sõnastus olla selle sätte tõlgendamise ainus alus ja sellele keeleversioonile ei saa tõlgendamisel anda eelist muude keeleversioonide ees. Taoline lähenemine oleks vastuolus liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudega. Kui keeleversioonid üksteisest erinevad, peab kõnealust normi tõlgendama, lähtudes seda normi sisaldava õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärgist (vt 4. septembri 2025. aasta kohtuotsus Hakamp, C‑203/24, EU:C:2025:662, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
43      Õigusnormi konteksti arvestades tuleb märkida, et erinevalt kokkupanekust ei ole valmistamist mainitud nende alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punktides a–d loetletud tavade, protsesside või toimingute hulgas, mis võivad endast kujutada meetmetest kõrvalehoidmist sama määruse artikli 13 lõike 1 kolmanda lõigu tähenduses. Selle põhjal, et mõistet „valmistamine“ on kasutatud alusmääruse artikli 13 lõike 2 punkti b selles osas, milles on täpsustatud, millistel tingimustel käsitatakse kokkupanekut kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmisena, on võimalik siiski tõdeda, et valmistamine kuulub selle määruse artikli 13 lõike 2 kohaldamisalasse. Neil asjaoludel võib valmistamist tõlgendada nii, et see kujutab endast kokkupaneku üht väljendusvormi (vt selle kohta 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑245/22, EU:T:2024:879, punktid 112–114, ja 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑246/22, EU:T:2024:880, punktid 133–135).
44      Lisaks on Üldkohus leidnud, et ehkki mõisted „kokkupanek“ ja „valmistamine“ on tõepoolest erinevad – mida kinnitab alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktis b kasutatud sidesõna „või“ nende kahe mõiste vahel –, ei ole sellega siiski välistatud võimalus käsitada „valmistamist“ „kokkupanekuga“ kaetud mõistena, ning seega ei takista see asjaolu möönda, et valmistamise puhul võib tegemist olla kokkupanekuga alusmääruse artikli 13 lõike 2 tähenduses (vt selle kohta 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑245/22, EU:T:2024:879, punkt 116, ja 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑246/22, EU:T:2024:880, punkt 137).
45      Arvestades, et eespool punktides 43 ja 44 viidatud kohtupraktika kohaselt on valmistamine hõlmatud kokkupanekuga ja on viimase väljendusvorm, tuleb sarnaselt hagejaga tõdeda, et valmistamisega ei saa olla tegemist ühe ainsa sisendi valmistooteks töötlemise puhul, mille käigus ei toimu üldse kokkupanemist, mida saaks mõista kui mitme osa kokkupanemist ühe eseme koostamiseks (vt eespool punkt 33).
46      Vastupidi sellele, mida väidab komisjon, ei saa pealegi asjaolu põhjal, et mõistel „valmistamine“ on „kokkupaneku“ omast eraldiseisev tähendus, järeldada, et valmistamisega võib olla kaetud ühe ainsa sisendi selline valmistooteks töötlemine, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist.
47      Nimelt on mõiste „valmistamine“ – nagu nähtub eespool punktides 43 ja 44 viidatud kohtupraktikast – küll mõistest „kokkupanek“ eraldiseisev, kuid on siiski kaetud selle mõistega.
48      Sõltumata hageja põhiseisukohast, et valmistamine toimub pärast kokkupanekut, tuleb sellega seoses tõdeda, et kohtupraktika kohaselt on olemas hulk toiminguid, mis on hõlmatud mõistega „kokkupanek“. (vt selle kohta 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑245/22, EU:T:2024:879, punkt 116, ja 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑246/22, EU:T:2024:880, punkt 137 ning seal viidatud kohtupraktika).
49      Igal juhul piisab, kui märkida, et valmistamine ei või – nagu nähtub eespool punktides 43 ja 44 viidatud kohtupraktikast – olla laiema ulatusega kui seda hõlmav kategooria, st kokkupanek.
50      Esimesena kinnitab järeldust, et valmistamise puhul on tegemist kokkupaneku ühe väljendusvormiga – ja seega ei saa tegemist olla ühe ainsa sisendi sellise töötlemisega, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist –; alusmääruse põhjendus 20, milles „liidus või kolmandas riigis üksnes kaupade kokkupanekut“ on mainitud näitena dumpinguvastastest meetmetest kõrvale hoida võimaldavast praktikast, mida liidu õigusaktidega püütakse takistada, ilma et seal oleks mainitud mõistet „valmistamine“.
51      Teisena kinnitab eespool punktis 50 esitatud järeldust ka sõna „osad“ kasutamine 60% künnise ja 25% ülempiiri tingimuse raames.
52      Nagu nähtub eespool punktist 19, peavad nimelt nende tingimuste kohaselt selleks, et tõendada, et kokkupanekuga hoitakse kõrvale kehtivatest dumpinguvastastest meetmetest, esiteks „osad“, mis pärinevad riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse, moodustama vähemalt 60% „kokkupandava toote osade“ koguväärtusest, ja teiseks on sisuliselt nõutud, et kokkupaneku või valmistamise „[käigus kasutatud] sissetoodud osadele“ lisandunud väärtus oleks väiksem kui 25% tootmiskuludest. [täpsustatud sõnastus]
53      Nagu hageja õigesti väidab, toetab tõlgendust, et selles sättes on silmas peetud kokkupanekut või valmistamist, mille käigus pannakse ühe eseme koostamiseks kokku mitu osa, see asjaolu, et mitmuses olevat sõna „osad“ on alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktis b kasutatud koos ainsuses oleva väljendiga „kokkupandav toode“.
54      Seega tuleb tagasi lükata komisjoni argument, et sõnaga „osad“ võib tähistada mitut sisendit, aga ka ühte ainsat sisendit nagu käesolevas asjas.
55      Lisaks tuleb tõdeda, et kuigi peab paika komisjoni väide, et alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktis b sõna „osad“ kasutamine mitmuses ei tähenda tingimata, et seda tuleb tõlgendada viitena eri tüüpi osadele, tähendab see siiski, et osi peab olema mitu, olenemata sellest, kas need on identsed või mitte.
56      Lisaks tähendab asjaolu, et 25% ülempiiri tingimuse sõnastuses sisaldub fraas „[valmistamise käigus kasutatud] sissetoodud osad“, ka seda, et valmistamise käigus ühendatakse omavahel mitu osa.
57      Kolmandana kinnitab eespool punktis 50 esitatud järeldust 60% künnise tingimuse analüüs, mille puhul tuleb kontrollida, kas vähemalt 60% kokkupandava toote osade koguväärtusest pärineb riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse.
58      Nimelt kaob selle tingimuse kasuliku mõju – nagu hageja õigesti väidab – ühe ainsa sisendi töötlemise korral, kuna ei saa olla teisiti, et 60% künnis kas on ületatud, kui töödeldakse ühte ainsat sisendit, mis pärineb riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse, või ei ole ületatud, kui töödeldakse ühte ainsat sisendit, mis ei pärine riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse. Sellisel juhul – kui tegemist ei ole mitme osa kokku panemisega – osutub tarbetuks arvutada, kui suur on vaatlusaluse toote osade koguväärtuses nende osade osakaal, mis pärinevad riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse.
59      Sellega seoses tuleb meenutada, et kui liidu õiguse sätet saab tõlgendada mitut moodi, tuleb eelistada tõlgendust, millega on tagatud selle sätte kasulik mõju (vt 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Tradeinn Retail Services, C‑76/24, EU:C:2025:593, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 25. juuni 2025. aasta kohtuotsus RWE Supply & Trading vs. ACER, T‑95/23, EU:T:2025:632, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
60      Lisaks kummutab see, et alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktis b on kasutatud väljendit „kokkupandava toote osade koguväärtus“, komisjoni argumendi, mille kohaselt 60% künnist puudutavat tingimust võib hinnata äriühingu kogutoodangu tasandil, võttes arvesse kõiki sisendeid, mida on dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmise uurimisperioodil tootmisprotsessi käigus kasutatud. Kõnealune väljend tähendab nimelt, et iga toote valmistamiseks kasutatud osade koguväärtuse suhtes tuleb arvutada nende osade osakaal, mis pärinevad riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse.
61      Lõpetuseks tuleb märkida, et nõustuda ei saa komisjoni argumendiga, mis esitati vastuseks Üldkohtu menetlust korraldavale meetmele ning mille kohaselt tuleneb 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsusest PGTEX Morocco vs. komisjon (T‑245/22, EU:T:2024:879) ja 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsusest PGTEX Morocco vs. komisjon (T‑246/22, EU:T:2024:880) kinnitus asjaolule, et sisendite töötlemine kuulub mõiste „valmistamine“ alla. Nimelt piisab, kui tõdeda, et neis kohtuotsustes ei võtnud Üldkohus seisukohta küsimuses, kas see mõiste võib tähistada ühe ainsa sisendi sellist töötlemist, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist. Lisaks tuleb märkida, et kuigi Üldkohus järeldas nendes kohtuotsustes, et komisjon võis asjaomaste kohtuotsuste aluseks olnud kohtuasjades kõne all olevat klaasfilamentkiudheide nõeltöötlemise ja kudumise protsessi analüüsida mõiste „valmistamine“ aspektist, piisab, kui tõdeda, et nõeltöötlemise ja kudumise protsessis oli tegemist mitme klaasfilamentkiu kokku panemisega, nagu komisjon kohtuistungil möönis. Kuna selle protsessi puhul oli tegemist kokkupaneku ühe vormiga, ei saa neist kohtuotsustest teha mingeid järeldusi küsimuses, kas ühe ainsa sisendi sellist töötlemist, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist, – nagu käesolevas asjas –, võib pidada valmistamiseks, mis on hõlmatud üldmõistega „kokkupanek“.
62      Eeltoodust tuleneb, et alusmääruse artikli 13 lõike 2 grammatilisest ja kontekstipõhisest tõlgendamisest ei tulene kinnitust komisjoni väitele, et üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud valmistamise puhul võib tegemist olla ühe ainsa sisendi sellise töötlemisega, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist.
63      Komisjoni seisukohta ei toeta ka alusmääruse eesmärgi analüüs.
Teleoloogiline tõlgendamine
64      Kohtupraktika kohaselt on dumpinguvastast tollimaksu laiendava määruse ainus eesmärk tagada selle tollimaksu tõhusus ja hoida ära sellest kõrvalehoidmine (vt selle kohta 12. septembri 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs.
Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:717, punkt 96; 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑245/22, EU:T:2024:879, punkt 46, ja 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑246/22, EU:T:2024:880, punkt 42).
65      Sellega seoses tuleb märkida, et rahvusvahelise kaubanduse üleilmastumise tulemusel on ettevõtjad saanud viia kaupade tootmise üle eri riikidesse. Seetõttu on Euroopa Liidu jaoks üha olulisemaks muutunud niisuguste kaubanduse kaitse vahendite olemasolu, mis võimaldavad tõhusalt reageerida taolise ärikeskkonna väljakutsetele, tagades liidu tööstuse tõhusa kaitse dumpinguhinnaga toodete impordi eest. Liidu võetud dumpinguvastaste meetmete tõhususe tagamisel on mainitud vahendite hulgas otsustava tähtsusega meetmetest kõrvalehoidmise vastased eeskirjad (kohtujurist Pitruzzella ettepanek kohtuasjas komisjon vs.
Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, punkt 1).
66      Siiski ei saa kehtivate dumpinguvastaste meetmete tõhususe tagamise vajadusega põhjendada alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktis b kasutatud üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud mõiste „valmistamine“ laia tõlgendust, mille kohaselt võib valmistamine tähendada sellist ühe ainsa sisendi töötlemist, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist.
67      Nimelt tuleb märkida, et isegi kui meetmetest kõrvalehoidmise regulatsiooni sätetest ei piisa järelevalveks teatavate selliste toimingute puhul, mis võivad oluliselt mõjutada dumpinguvastaste meetmete tõhusust, ei saa alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punkti d ja lõike 2 selget sõnastust, milles kokkupanekut käsitletakse kui mitme osa kokku panemist ühe eseme koostamiseks (vt eespool punkt 33), põhimõtteliselt kahtluse alla seada üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud mõiste „valmistamine“ teleoloogilise tõlgendusega, kuna sellega kaasneks oht laiendada mõiste „kokkupanek“ ulatust, mille üle saab otsustada üksnes liidu seadusandja (vt analoogia alusel 1. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, punkt 42; vt selle kohta analoogia alusel ka 3. septembri 2024. aasta kohtuotsus Illumina ja Grail vs. komisjon, C‑611/22 P ja C‑625/22 P, EU:C:2024:677, punkt 216). Selline teleoloogiline tõlgendus ei saa olla contra legem (vt analoogia alusel 1. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, punkt 43).
68      Igal juhul tuleb märkida, et alusmääruse artikli 13 lõikes 1 on esitatud loetelu tavadest, protsessidest või toimingutest, mis võivad endast kujutada meetmetest kõrvalehoidmist, ja nende hulgas on kokkupanek. Eri meetmetest kõrvalehoidmise viiside loetelu on siiski ainult näitlik, millele osutab väljend „muu hulgas“ (vt selle kohta 19. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Asia Leader International (Cambodia) vs. komisjon, T‑462/15, EU:T:2018:196, punktid 56 ja 57, ning 4. detsembri 2024. aasta kohtuotsus PGTEX Morocco vs. komisjon, T‑246/22, EU:T:2024:880, punkt 109).
69      Lisaks tuleb märkida, et mõiste „kõrvalehoidmine“ määratlus on sõnastatud alusmääruse artikli 13 lõikes 1 väga üldiselt, jättes liidu institutsioonidele ulatusliku kaalutlusruumi (4. septembri 2014. aasta kohtuotsus Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:2154, punkt 48, ja 21. juuni 2023. aasta kohtuotsus Hangzhou Dingsheng Industrial Group jt vs. komisjon, T‑748/21, EU:T:2023:346, punkt 44).
70      Seega on komisjonil – nagu hageja õigesti väidab – oma ulatuslikku kaalutlusruumi kasutades võimalik uurida, mil määral võib endast kujutada meetmetest kõrvalehoidmist kehtivate dumpinguvastaste meetmetega hõlmatud asjaomasest riigist pärit üheainsa sisendi kolmandas riigis töötlemine, mille eesmärk on saada sama või sarnane toode kui see, mille suhtes neid meetmeid kohaldatakse, isegi kui sellist tegevust ei saa pidada üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud valmistamiseks, tingimusel et muud alusmääruse artikli 13 lõike 1 kolmandas lõigus ette nähtud tingimused on täidetud.
71      Komisjonil ei ole seega alust väita, et mõistele „valmistamine“ tema antud tõlgenduse tagasilükkamine põhjustaks tõsist kahju liidu võimele tõhusalt võidelda kõrvalehoidmise vastu.
72      Eeltoodu põhjal ei tulene alusmääruse artikli 13 lõike 2 grammatilisest ja kontekstipõhisest tõlgendamisest kinnitust komisjoni väitele, et üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud valmistamise puhul võib tegemist olla ühe ainsa sisendi sellise töötlemisega, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist.
73      Komisjoni seisukohta ei toeta ka selle sätte ettevalmistavate materjalide analüüs.
Ajalooline tõlgendamine
74      Olgu meenutatud, et eesmärgiga võidelda sellise tava vastu, mille puhul valmistoote asemel eksporditakse selle eraldi osad, mis seejärel mõne liikmesriigi territooriumil nn kruvikeerajatehastes kokku pannakse, lisati nõukogu 22. juuni 1987. aasta määrusega (EMÜ) nr 1761/87, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2176/84 kaitse kohta dumpinguhinnaga või subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Majandusühenduse liikmed (EÜT 1987, L 167, lk 9), nõukogu 23. juuli 1984. aasta määruse (EMÜ) nr 2176/84 kaitse kohta dumpinguhinnaga või subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Majandusühenduse liikmed (EÜT 1984, L 201, lk 1) artiklisse 13 lõige 10, milles oli ette nähtud teatavatel tingimustel lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtestamine kaubale, mis tuuakse liidu turule pärast selle kokkupanemist või valmistamist liidus. (kohtujurist Bot’ ettepanek kohtuasjas Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, punkt 9).
75      Täpsemalt nähti määrusega nr 1761/87 ette võimalus kehtestada lõplik dumpinguvastane tollimaks kaubale, mis imporditakse liitu pärast seda, kui selle on kokku pannud või valmistanud ettevõtja, kes on seotud või on sidusettevõtja mõne sellise ettevõtjaga, kelle samasuguste toodete ekspordi suhtes kohaldatakse lõplikku dumpinguvastast tollimaksu, tingimusel, et „kokkupanemisel või tootmisel kasutatavate osade või materjalide väärtus on vähemalt 50% kõigi muude kasutatud osade või materjalide väärtusest“.
76      Seejärel arutati dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmise küsimust läbirääkimistel, mis eelnesid 1994. aasta üldisele tolli- ja kaubanduskokkuleppele (EÜT 1994, L 336, lk 11; edaspidi „GATT 1994“) ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamislepingule lisatud GATT 1994 VI artikli rakendamise lepingule (EÜT 1994, L 336, lk 103; ELT eriväljaanne 11/21, lk 80), mis kiideti heaks nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994) (EÜT 1994, L 336, lk 1; ELT eriväljaanne 11/21, lk 80). Täpsemalt sisaldus GATTi kaubandusläbirääkimiste komitee 20. detsembri 1991. aasta lõppakti eelnõus (MTN.TNC/W/FA) (MTN.TNC/W/FA) (edaspidi „Dunkeli eelnõu“) säte, mille kohaselt võisid riigid – juhul kui on täidetud mitu tingimust – lisada imporditava kauba suhtes kehtiva dumpinguvastase meetme kohaldamisalasse need osad või komponendid, mis on mõeldud impordiriigis kokku panemiseks või lõplikuks töötlemiseks. Kuna aga meetmetest kõrvalehoidmise küsimuses WTO tasandil kokkuleppele ei jõutud, ei sisalda GATT 1994 lõppastmes selle kohta ühtki sätet (vt selle kohta kohtujurist Bot’ ettepanek kohtuasjas Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, punkt 10, ja kohtujurist Pitruzzella ettepanek kohtuasjas komisjon vs.
Kolachi Raj Industrial, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, punkt 37).
77      Neil asjaoludel otsustas liit nõukogu 22. detsembri 1994. aasta määrusega (EÜ) nr 3283/94, kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT 1994, L 349, lk 1), kehtestada ühepoolselt uued meetmed, mis erinesid varasematest selle poolest, et esiteks oli neid laiendatud hõlmama meetmetest kõrvalehoidmise muid vorme kui kokkupanek, ja teiseks oli neis reguleeritud kokkupanek nii kolmandates riikides kui ka liikmesriigis (kohtujurist Bot’ ettepanek kohtuasjas Simon, Evers & Co., C‑21/13, EU:C:2014:261, punkt 11).
78      Määruse nr 3283/94 artikli 13 lõikes 1 oli sätestatud meetmetest kõrvalehoidmise üldine määratlus ja selle määruse artikli 13 lõikes 2 oli käsitletud konkreetselt kokkupanekut. Viimati mainitud lõikes oli sätestatud, et „[ü]henduses või kolmandas riigis toimuvat kokkupanekut käsitletakse kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmisena, kui: […] ii) osad moodustavad vähemalt 60% kokkupandud toote osade koguväärtusest ning kokkupaneku või valmistamise käigus kasutatud osadele lisandunud väärtus moodustab rohkem kui 25% tootmiskuludest“.
79      Määruse nr 3283/94 artikli 13 sisu on pärast seda suuremate muudatusteta üle võetud hilisematesse määrustesse, sealhulgas alusmäärusesse.
80      Tuleb aga märkida, et vastupidi sellele, mida väidab komisjon, ei nähtu alusmääruse artikli 13 kujunemisloost, et üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud valmistamine, mida praegu on mainitud alusmääruse artikli 13 lõike 2 punktis b, võiks tähendada sellist ühe ainsa sisendi valmistooteks töötlemist, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist.
81      Kuigi esialgne kõrvalehoidmise regulatsiooni sisaldav säte kehtestati selleks, et võidelda tegevuse vastu, mis seisnes valmistoodete ekspordi asendamises liikmesriigi territooriumil nn kruvikeerajatehastes kokku pandavate üksikosade ekspordiga, peab siiski paika – nagu nähtub eespool punktist 75 –, et määruse nr 2176/84 (muudetud määrusega nr 1761/87) artiklis 13 kasutati mõisteid „kokkupanek või valmistamine“ ja „osad või materjalid“. Nagu väidab komisjon, näib nende mõistete ulatus olevat laiem kui praegu alusmääruse artiklis 13 ette nähtud mõistetel „kokkupanek“ ja „osad“.
82      Siiski tuleb hagejaga nõustudes tõdeda, et kõrvalehoidmise regulatsiooni sisaldava sätte algset sõnastust muudeti määruse nr 3283/94 vastuvõtmisel. Määruse nr 3283/94 artikli 13 lõikes 2, milles on ette nähtud tingimused, mille alusel saab tuvastada, et liidus või kolmandas riigis toimunud kokkupanekuga hoitakse kõrvale kehtivatest dumpinguvastastest meetmetest, loobus seadusandja nimelt sõnadest „tootmine“ ja „materjalid“. Niisiis piirdus seadusandja – välja arvatud 25% ülempiiri puudutava tingimuse osas – sellega, et nimetas selles sättes silmas peetud kõrvalehoidmise vormi „osadest“ kokkupanekuks.
83      Mis puudutab täpsemalt määrusega nr 3283/94 kehtestatud 25% ülempiiri tingimust, milles on kasutatud väljendit „kokkupanek või valmistamine“, siis tuleb tõdeda, et nagu nähtub määruse nr 3283/94 aluseks olnud komisjoni seadusandlikust ettepanekust KOM(94) 414 (lõplik), „[on] [i]mpordiriigis või kolmandates riikides toimuvat kokku panemist käsitlevate sätete puhul […] võimalikult suures ulatuses lähtutud Dunkeli eelnõus sisalduvast impordiriiki puudutavast sättest“ (vt eespool punkt 76).
84      Dunkeli eelnõu artiklis 12 oli ette nähtud, et kui on täidetud teatavad tingimused, „[võib] [a]sutus […] imporditud kauba suhtes kehtiva lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kohaldamisalasse arvata osad või komponendid, mis on mõeldud impordiriigis toimuvaks kokkupanekuks või lõplikuks töötlemiseks“. Dunkeli eelnõu artikli 12.1 punktis v ette nähtud ühe tingimuse kohaselt „ei kuulu osad ja komponendid mitte mingil juhul lõplike meetmete kohaldamisalasse, kui kokkupaneku või lõpliku töötlemise tulemusel lisandunud väärtus on üle 25[%] sellise samasuguse toote tehasehinnast, mis on kokku pandud või valminud impordiriigi territooriumil“.
85      Võib arvata, et 25% ülempiiri tingimus lisati määruse nr 3283/94 artikli 13 lõikesse 2, mis sisaldab sõnu „kokkupanek või valmistamine“, Dunkeli eelnõu artikli 12.1 punktis v kasutatud väljendi „kokkupanek või lõplik töötlemine“ eeskujul.
86      Tuleb siiski tõdeda, et väljendit „kokkupanek või lõplik töötlemine“ oli Dunkeli eelnõu artiklis 12 kasutatud süstemaatiliselt just sellisel kujul. Selle väljendiga tähistati Dunkeli eelnõus seega üldiselt meetmetest kõrvalehoidmise viisi, mida selle eelnõu abil sooviti takistada.
87      Seevastu ei olnud määruse nr 3283/94 artikli 13 lõikes 2 käsitletud ei kokkupanekut või valmistamist, vaid üksnes kokkupanekut. Ainult 25% ülempiiriga seotud tingimuses oli kasutatud väljendit „kokkupanek või valmistamine“.
88      Samamoodi tuleb märkida, et Dunkeli eelnõu artiklis 12.1 oli ette nähtud võimalus laiendada kehtivat dumpinguvastast tollimaksu sellise toote „osadele või komponentidele“, mis pannakse kokku või mille lõplik töötlemine toimub impordiriigis kõnealuseid osi või komponente kasutades. Määruse nr 3283/94 artikli 13 lõikes 2 oli aga kasutatud ainult mõistet „osad“.
89      Seega ei viita miski sellele, et liidu seadusandja soovis juhinduda Dunkeli eelnõust ja lisada alusmäärusesse 25% ülempiiri tingimuse selleks, et anda mõistele „valmistamine“ mõiste „kokkupanek“ omast eraldiseisev ja laiem ulatus.
90      Lisaks ei saa nõustuda komisjoni muude argumentidega alusmääruse artikli 13 lõike 2 ajaloolise tõlgendamise kohta.
91      Ühelt poolt ei saa komisjon tugineda asjaolule, et määrusega nr 3283/94 laiendati meetmetest kõrvalehoidmise vastase sätte ulatust, selleks et järeldada, et mõistel „kokkupanek“ on samuti lai ulatus. Nimelt otsustas seadusandja tõepoolest määrusega laiendada meetmetest kõrvalehoidmise vastase sätte ulatust nii, et sellega oleks hõlmatud muud kõrvalehoidmise viisid peale kokkupaneku, ja täpsemalt, et kokkupanekuga on hõlmatud nii kolmandates riikides kui ka liikmesriigis tehtavad toiminguid. Sellegipoolest – nagu väidab hageja – ei tähenda see siiski, et on laiendatud ka kokkupaneku määratlust. Selle mõiste ulatus oli määruse nr 3283/94 vastuvõtmise ajal, vastupidi, piiratud „osade“ „kokkupanekuga“, nagu nähtub eespool punktist 82.
92      Teiselt poolt ei saa komisjon tugineda asjaolule, et meetmetest kõrvalehoidmist käsitlevas sättes on algusest peale olnud ette nähtud kvantitatiivne künnis kui tingimus, mille alusel saab tuvastada, kas kokkupanekuga hoitakse kõrvale kehtivatest dumpinguvastastest meetmetest, ja et see künnis on selle sätte otsustava tähtsusega element.
93      Dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmise vastases sättes on tõepoolest alati olnud ette nähtud kvantitatiivne künnis seoses nende osade osakaaluga, mis on pärit riigist, mille suhtes dumpinguvastaseid meetmeid kohaldatakse (vt eespool punkt 75) ning alusmääruse artikli 13 lõikes 2 sisalduvad nüüdki 60% künnise ja 25% ülempiiriga seotud tingimused.
94      Siiski tuleb eristada ühelt poolt etappi, mille eesmärk on kvalifitseerida konkreetne toiming kokkupanekuks või valmistamiseks, ja teiselt poolt sellele järgnevat etappi, mille eesmärk on kontrollida, kas kokkupanekuga hoitakse kõrvale kehtivatest dumpinguvastastest meetmetest. Vastupidi sellele, mida väidab komisjon, ei saa tõdeda, et 60% künnise ja 25% ülempiiriga seotud tingimustele vastavuse põhjal saab otsustada, kas konkreetne toiming tuleb kvalifitseerida kokkupanekuks või valmistamiseks.
95      Seega ei nähtu alusmääruse artikli 13 lõike 2 kujunemisloost, et liidu seadusandja soovis anda mõistetele „valmistamine“ või „kokkupanek“ laia ulatuse, nii et nendega oleks hõlmatud selline ühe ainsa sisendi töötlemine, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist. Seega ei toeta alusmääruse artikli 13 lõike 2 ajalooline tõlgendus komisjoni väidet.
Järeldus
96      Kõike eeltoodut arvestades ja ilma et oleks vaja otsustada, kas asjakohased on need tollialased õigusaktid, millele hageja tugineb mõiste „valmistamine“ tõlgendamise konteksti elementidena, tuleb järeldada, et alusmääruse artikli 13 lõike 2 grammatiline, kontekstipõhine, teleoloogiline ja ajalooline tõlgendus ei toeta komisjoni väidet, mille kohaselt üldmõistega „kokkupanek“ hõlmatud mõistega „valmistamine“ võib tähistada ühe ainsa sisendi sellist valmistooteks töötlemist, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist.
97      Seega leidis komisjon vaidlustatud määruses ekslikult, et roostevabast terasest slääbide töötlemine asjaomasteks terastoodeteks, mille puhul on tegemist ühe ainsa sisendi sellise valmistooteks töötlemisega, mille käigus ei toimu üldse kokku panemist (vt eespool punkt 33), kujutab endast valmistamist, mis on hõlmatud üldmõistega „kokkupanek“ alusmääruse artikli 13 lõike 2 tähenduses.
98      Järelikult otsustas komisjon ekslikult, et kehtivatest dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmise tuvastamiseks ette nähtud teine tingimus, mida on mainitud eespool punktis 17, on täidetud.
99      Seega tuleb esimese väitega nõustuda ja järelikult hagi tervikuna rahuldada, ilma et oleks vaja analüüsida teist väidet.
100    Seetõttu tuleb vaidlustatud määrus hagejat puudutavas osas tühistada.
Kohtukulud
101    Üldkohtu kodukorra artikli 134 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud kohtukulud hüvitama, kui vastaspool on seda nõudnud.
102    Kuna komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb tema kohtukulud jätta tema enda kanda ja vastavalt hageja nõudele mõista temalt välja hageja kohtukulud.
103    Kodukorra artikli 138 lõike 3 alusel kannavad menetlusse astujad ise oma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kaheksas koda viieliikmelises koosseisus)
otsustab:
1.      Tühistada Çolakoğlu Metalurji AŞ-i puudutavas osas komisjoni 17. aprilli 2023. aasta rakendusmäärus (EL) 2023/825, millega laiendatakse teatavate Indoneesiast pärit kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide impordi suhtes rakendusmäärusega (EL) 2020/1408 kehtestatud dumpinguvastast tollimaksu teatavatele Türgist lähetatud kuumvaltsitud roostevabade teraslehtede ja -rullide impordile, olenemata sellest, kas kõnealused tooted on deklareeritud Türgist pärinevana või mitte.
2.      Mõista Çolakoğlu Metalurji kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt ja jätta viimase kohtukulud tema enda kanda.
3.      Jätta Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL-i kohtukulud tema enda kanda.
De Baere
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Cassagnabère
Kuulutatud avalikul kohtuistungil Luxembourgis 4. märtsil 2026.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: inglise.