KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
SODBA SODIŠČA (tretji senat) 
z dne 21. junija 2007 * 
V zadevi C-424/05 P, 
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča, vložene 29. novembra 2005, 
Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata H. Kraemer in M. Velardo, 
zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu, 
pritožnica, 
druga stranka v postopku je 
Sonja Hosman-Chevalier, ki jo zastopajo J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier, 
A. Sayagués Torres in D. Domínguez Pérez, odvetniki, 
tožeča stranka v postopku na prvi stopnji, 
* Jezik postopka: francoščina. 
I - 5051
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
SODIŠČE (tretji senat), 
v sestavi A. Rosas, predsednik senata, A. Tizzano, J. Malenovský (poročevalec), 
U. Lõhmus in A. Ó Caoimh, sodniki, 
generalni pravobranilec: P. Mengozzi, 
sodni tajnik: B. Fülöp, administrator, 
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 13. septembra 2006, 
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 
15. marca 2007 
izreka naslednjo 
Sodbo 
1 Komisija Evropskih skupnosti s pritožbo zahteva razveljavitev sodbe Sodišča prve 
stopnje Evropskih skupnosti z dne 13. septembra 2005 v zadevi Hosman-Chevalier 
proti Komisiji (T-72/04, ZOdl., str. II-3265, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s 
katero je to sodišče razglasilo za nični odločbi Komisije z dne 8. aprila in 29. oktobra 
2003, s katerima S. Hosman-Chevalier ni bil odobren izselitveni dodatek in dodatek 
za nastanitev. 
I - 5052
KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
Pravni okvir 
2 V členu 69 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropskih skupnosti (v nadaljevanju: 
Kadrovski predpisi), v besedilu, ki se uporabi za to zadevo, je določeno, da znaša 
izselitveni dodatek 16 % celote osnovne plače ter družinski dodatek in otroški 
dodatek za vzdrževanega otroka, do katerih je upravičen uradnik. 
3 Člen 4(1) priloge VII h Kadrovskim predpisom določa, da se odobri izplačilo 
izselitvenega dodatka 
,,a) uradniku: 
— ki nima in nikoli ni imel državljanstva države, na ozemlju katere je kraj, kjer 
opravlja delo, 
in 
— ki ni imel, med obdobjem petih let, ki se izteče šest mesecev pred nastopom 
dela, običajnega bivališča ali ki je opravljal glavne poklicne dejavnosti na 
evropskem ozemlju navedene države. Za uporabo te določbe se ne 
upoštevajo položaji, ki izhajajo iz del, opravljenih za drugo državo ali 
mednarodno organizacijo; 
I - 5053
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
b) uradniku, ki ima ali je imel imel državljanstvo države, na katere ozemlju je kraj, 
kjer opravlja delo, vendar je v desetih letih pred datumom začetka svoje službe 
stalno prebival zunaj evropskega ozemlja te države zaradi razlogov, ki niso 
povezani z opravljanjem dela v državni službi ali mednarodni organizaciji. 
ur 
Dejansko stanje 
Sodišče prve stopnje je dejansko stanje povzelo v točkah od 4 do 10 izpodbijane 
sodbe: 
„4. Tožeča stranka, avstrijska državljanka, je študirala in delala v Avstriji do 14. maja 
1995. Od 15. maja 1995 do 17. marca 1996 je delala v Belgiji za 
Verbindungsbüro des Landes Tyrol, uradu dežele Tirolske, ki je v Bruslju. 
Od 18. marca 1996 do 15. novembra 2002 je bila tožeča stranka del osebja 
stalnega predstavništva Republike Avstrije pri Evropski uniji v Bruslju 
(v nadaljevanju: stalno predstavništvo Republike Avstrije). V tej funkciji je 
sprva opravljala delo za Verbindungstelle der Bundesländer (v nadaljevanju: 
I - 5054
KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
VB), koordinacijski urad zveznih dežel za povezave dežel, in nato za 
Österreichischer Gewerkschaftsbund (v nadaljevanju: OGB), avstrijsko zvezo 
sindikatov. 
6. Tožeča stranka je 16. novembra 2002 začela delati na Komisiji kot uradnica. 
Obdobje petih let, omenjeno v členu 4(1)(a), druga alinea, priloge VII h 
Kadrovskim predpisom z učinki pridobitve izselitvenega dodatka, imenovano 
„referenčno obdobje", je bilo določeno med 16. majem 1997 in 15. majem 2002. 
7. Generalni direktorat (GD) za kadrovske zadeve in administracijo je z dopisom z 
dne 8. aprila 2003 tožečo stranko obvestil, da ji ne more odobriti izselitvenega 
dodatka. 
8. Tožeča stranka je 7. julija 2003 vložila pritožbo na podlagi člena 90(2) 
Kadrovskih predpisov zoper ta dopis z dne 8. aprila 2003. Po elektronski pošti z 
dne 14. avgusta 2003 in po telefaksu 11. septembra 2003 je poslala dve dopolnili 
k tej pritožbi. 
9. Organ, pristojen za imenovanja (v nadaljevanju: OPI), je z dopisom z dne 
29. oktobra 2003, s katerim je bila tožeča stranka seznanjena 3. novembra 2003, 
zavrnil pritožbo tožeče stranke. 
10. Iz te odločbe izhaja, da so bili tožeči stranki izselitveni dodatek in z njim 
povezani dodatki zavrnjeni iz glavnega razloga, da poklicnih dejavnosti, ki jih je 
izvajala v Bruslju med referenčnim obdobjem, ni mogoče obravnavati kot dela, 
I - 5055
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
opravljena za drugo državo v smislu izjeme, določene v členu 4(1)(a) priloge VII 
h Kadrovskim predpisom. OPI je menil, da če je res, da je bila VB v prostorih 
stalnega predstavništva Republike Avstrije, je bila kljub temu ločen, samostojen 
subjekt, izhajajoč iz dežel (Laender) in dolžan ščititi njihove interese in ne 
interesov Bund (zvezne države). Glede OGB pa dokumenti, ki jih je poslala 
tožeča stranka, zlasti njena pogodba o zaposlitvi, ne omenjajo kakršne koli zveze 
z Republiko Avstrijo, zaradi česar dela, opravljenega za OGB prav tako ni 
mogoče šteti kot delo, opravljeno za to državo." 
Postopek pred Sodiščem prve stopnje in izpodbijana sodba 
5 S. Hosman-Chevalier je 20. februarja 2004 v sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 
vložila tožbo za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 29. oktobra 2003, s 
katero so ji bili zavrnjeni izselitveni dodatek in z njim povezani dodatki. 
6 Sodišče prve stopnje je v izpodbijani sodbi ugotovilo, da namen tožbe ni bil le 
razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 29. oktobra 2003, temveč prav tako 
razglasitev ničnosti odločbe z dne 8. aprila 2003. Ti odločbi je Sodišče prve stopnje 
razglasilo za nični. 
7 Sodišče prve stopnje je namreč ugodilo drugemu tožbenemu razlogu, ki ga je 
navedla S. Hosman-Chevalier v zvezi s kršitvijo člena 4(1)(a) priloge VII h 
Kadrovskim predpisom. 
I - 5056
KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
8 Po mnenju Sodišča prve stopnje bi bilo treba ugotoviti, ali je treba dela, ki jih je 
S. Hosman-Chevalier opravila v okviru stalnega predstavništva Republike Avstrije 
med referenčnim obdobjem, šteti kot dela, opravljena za državo v smislu člena 4(1)(a) 
priloge VII h Kadrovskim predpisom. Poleg tega je Sodišče prve stopnje pojasnilo, da 
se pojem države, določen v tem členu, nanaša le na državo kot pravno osebo in 
enotni subjekt mednarodnega prava ter na njene organe oblasti. 
9 Sodišče prve stopnje je v točki 30 izpodbijane sodbe najprej poudarilo, da ni bilo 
sporno, da dela, opravljena za organe, kot so stalno predstavništvo države članice pri 
Evropski uniji ali veleposlaništva države, štejejo kot dela, opravljena za državo v 
smislu člena 4(1)(a) priloge VII h Kadrovskim predpisom. 
10 Sodišče prve stopnje je v točkah od 31 do 36 izpodbijane sodbe poudarilo različne 
elemente, na podlagi katerih je ugotovilo, da je bila S. Hosman-Chevalier članica 
osebja stalnega predstavništva Republike Avstrije, da je bil njen nadrejeni 
veleposlanik, ki je stalni predstavnik Republike Avstrije pri Evropski uniji, in da je 
bil njen status enak statusu drugih zaposlenih pri tem predstavništvu. 
11 Sodišče prve stopnje je iz tega sklepalo, da je treba dela, ki jih je S. Hosman-
Chevalier opravila za stalno predstavništvo Republike Avstrije, med celotnim 
referenčnim obdobjem šteti za dela, opravljena za to državo. 
I - 5057
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
12 Sodišče prve stopnje je v točkah od 38 do 41 izpodbijane sodbe zavrnilo trditve 
Komisije, po katerih S. Hosman-Chevalier s tem, da je delala v okviru stalnega 
predstavništva Republike Avstrije, ni delala za to državo članico, saj je opravljala dela 
za VB in OGB, ki sta organa, katerih naloga ni varovanje državnih interesov. 
13 Sodišče prve stopnje pa je sicer v točki 42 izpodbijane sodbe priznalo, da zadostuje, 
da je oseba opravljala poklicno dejavnost za organ, ki je del države, v navedenem 
smislu, kot je stalno predstavništvo, da je popolnoma pokrita z izjemo, določeno v 
členu 4(1)(a) priloge VII h Kadrovskim predpisom ne glede na posamezne in 
posebne naloge, ki jih je opravila v okviru tega organa. Sicer bi bilo treba opraviti 
podrobno analizo nalog in funkcij, opravljenih z vidika nacionalnega prava, kar bi 
bilo v nasprotju z zahtevami enotne uporabe prava Skupnosti in načelom enakosti. 
In to toliko bolj, ker vsaka država članica izključno sama organizira svoje službe, na 
način, ki se ji zdi najbolj primeren, in določi tudi cilje in naloge, ki jih dodeli svojim 
uradnikom in zaposlenim. 
14 Sodišče prve stopnje je torej ugotovilo, da S. Hosman-Chevalier izpolnjuje pogoje, 
določene v členu 4(1)(a) priloge VII h Kadrovskim predpisom, kar ji tako omogoča 
pridobitev izselitvenega dodatka. 
15 V točki 51 izpodbijane sodbe je Sodišče prve stopnje ugotovilo, da dodatek za 
nastanitev, določen v členu 5(1) priloge VII h Kadrovskim predpisom, dobi uradnik, 
ki izpolni pogoje za pridobitev izselitvenega dodatka, zato je bila S. Hosman-
Chevalier upravičena zahtevati dodatek za nastanitev. Vendar pa ji Sodišče prve 
stopnje iz razlogov, razvitih v točki 52 izpodbijane sodbe, ni priznalo dnevnice. 
I - 5058
KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
Postopek pred Sodiščem 
16 S to pritožbo Komisija Sodišču predlaga, naj: 
— izpodbijano sodbo razveljavi in vrne zadevo v ponovno odločanje Sodišču prve 
stopnje; 
— S. Hosman-Chevalier naloži plačilo stroškov postopka, skupaj z njenimi stroški 
v postopku pred Sodiščem prve stopnje. 
17 S. Hosman-Chevalier Sodišču predlaga, naj: 
— zavrne pritožbo kot očitno nedopustno ali, podredno, kot neutemeljeno; 
— Komisiji naloži plačilo stroškov postopkov na obeh stopnjah. 
I - 5059
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
Pritožba 
Trditve strank 
18 Komisija s svojim edinim tožbenim razlogom očita Sodišču prve stopnje, da je 
zmotno uporabilo pravo pri uporabi določb člena 4(1)(a) priloge VII h Kadrovskim 
predpisom glede dodelitve izselitvenega dodatka, s tem ko je pojem „dela, opravljena 
za drugo državo", na katerega se nanašajo te določbe, razlagalo nepravilno. 
19 Iz cele vrste dejstev, upoštevanih v točkah od 31 do 36 in 42 izpodbijane sodbe naj bi 
izhajalo, da je Sodišče prve stopnje napačno štelo, da za izpolnitev pogoja v zvezi z 
deli, opravljenimi za drugo državo, določenega z navedenimi določbami, zadostuje, 
da je zainteresirana oseba vključena v funkcionalni in/ali organizacijski okvir 
državnega organa, kot je stalno predstavništvo pri Evropski uniji. 
20 Komisija nasprotno meni, da je treba navedeni pogoj razlagati tako, da ta zahteva 
dokaz obstoja neposredne pravne povezanosti zainteresirane osebe z zadevno 
državo, ki je ne more tvoriti le element vključenosti zadevne osebe v omenjeni okvir. 
21 Po mnenju Komisije je izjema, določena v členu 4(1)(a), druga alinea, drugi stavek, 
priloge VII h Kadrovskim predpisom, v skladu s katero imajo omenjeni uradniki 
pravico do izselitvenega dodatka, upravičena, saj se zanje ne more šteti, da so 
vzpostavili trajne vezi z državo, kjer delajo (sodba z dne 2. maja 1985 v zadevi 
De Angelis proti Komisiji, 246/83, Recueil, str. 1253, točka 13). Vendar ta ratio legis 
I - 5060
KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
natančno predpostavlja, da je bila zadevna oseba neposredno vezana na drugo 
državo ali na mednarodno organizacijo na podlagi statutarnega in/ali pogodbenega 
razmerja. Zgolj takšno razmerje bi lahko vsebovalo pravico druge države ali 
mednarodne organizacije, da tej osebi za določen čas naloži opravljanje dela na 
ozemlju države, na katerem je kraj, kjer pozneje opravlja delo (v nadaljevanju: 
država, kjer opravlja delo) kot uradnik Evropskih skupnosti. 
22 Komisija opozarja, da določba člena 4(1)(a), druga alinea, drugi stavek, priloge VII h 
Kadrovskim predpisom pomeni izjemo od pogojev dodelitve izselitvenega dodatka 
in jo je zato treba razlagati restriktivno. Poleg tega je zahtevana restriktivna razlaga 
navedene določbe tudi zato, ker je predmet določbe podelitev finančnih ugodnosti 
(glej sodbo Sodišča z dne 6. maja 1982 v zadevi BayWa in drugi, 146/81, 192/81 in 
193/81, Recueil, str. 1503, točka 10, ter sodbo Sodišča prve stopnje z dne 8. marca 
1990 v zadevi Schwedler proti Parlamentu, T-41/89, Recueil, str. II-79, točka 23, ki je 
bila v pritožbenem postopku potrjena s sodbo Sodišča z dne 28. novembra 1991 v 
zadevi Schwedler proti Parlamentu, C-132/90 P, Recueil, str. I-5745). 
23 Sicer pa se razlaga člena 4(1)(a), druga alinea, drugi stavek, priloge VII h Kadrovskim 
predpisom, ki jo je v točkah od 31 do 36 in 42 izpodbijane sodbe opravilo Sodišče 
prve stopnje, odmika od sodne prakse tega sodišča, v skladu s katero bi se zahtevala 
neposredna pravna povezanost z državo (glej sodbe Sodišča prve stopnje z dne 
30. junija 2005 v zadevi Olesen proti Komisiji, T-190/03, RecFP, str. I-A-181 in II-805, 
točke od 49 do 51; z dne 25. oktobra 2005 v zadevi Salvador García proti Komisiji, 
T-205/02, RecFP, str. I-A-285 in II-1311, točka 55; Salazar Brier proti Komisiji, 
T-83/03, RecFP, str. I-A-311 in II-1407, točka 45; Herrero Romeu proti Komisiji, 
T-298/02, Recueil, str. II-4599, in RecFP, str. I-A-295 in II-1349, točka 41, ter 
De Bustamante Tello proti Svetu, T-368/03, RecFP, str. I-A-321 in II-1439, točka 42). 
24 Poleg tega naj bi bila v skladu s sodno prakso Sodišča prve stopnje glede pogojev, 
določenih v navedeni določbi v zvezi z „deli, opravljenimi za [...] mednarodno 
I - 5061
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
organizacijo", prav tako zahtevana neposredna pravna povezanost z zadevno 
mednarodno organizacijo (glej sodbi Sodišča prve stopnje z dne 22. marca 1995 v 
zadevi Lo Giudice proti Parlamentu, T-43/93, RecFP, str. I-A-57 in II-189, točka 36, 
ter z dne 11. septembra 2002 v zadevi Nevin proti Komisiji, T-127/00, RecFP, str. 
I-A-149 in II-781, točka 51). Vendar bi bilo nedosledno, celo samovoljno, zahtevati 
tako neposredno pravno vez za eno vrsto izjeme, za drugo pa ne. 
25 Sodišče prve stopnje naj ne bi preučilo, ali je med S. Hosman-Chevalier in Republiko 
Avstrijo obstajala neposredna pravna vez. V tem primeru naj taka vez ne bi obstajala, 
ker je bila zainteresirana stranka pozneje, med referenčnim obdobjem, zaposlena pri 
VB in OGB. 
26 S. Hosman-Chevalier predlaga ugotovitev nedopustnosti pritožbe in trdi, da skuša 
Komisija pri Sodišču v bistvu doseči ponovno presojo dejstev. 
27 Glede utemeljenosti S. Hosman-Chevalier trdi, da je Sodišče prve stopnje s tem, da 
pri ugotavljanju obstoja pravne vezi med zainteresirano osebo in državo ni 
zahtevalo, da je ta vez nujno neposredna, pri svojem ravnanju upoštevalo pravo 
Skupnosti. 
28 Od trenutka, ko bi se delo za stalno predstavništvo, kot je to, ki se obravnava, štelo 
kot delo za državo, bi bilo vprašanje pravne vezi med S. Hosman-Chevalier in državo 
razrešeno. 
I - 5062
KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
29 V zvezi s tem naj sodna praksa Sodišča prve stopnje ne bi bila natančna in obstoj 
take vezi naj ne bi pomenil stroge in zgolj „pravne" vezi odvisnosti. Ta vez bi bila 
lahko ugotovljena glede na posebne okoliščine vsakega primera. Tako v 
obravnavanem primeru, ker je iz spisa izhajalo, da je bila S. Hosman-Chevalier del 
osebja stalnega predstavništva Republike Avstrije, ne bi bilo več treba iti dlje niti 
izrecno navesti obstoja pravne ali kakršnekoli druge vezi. 
Presoja Sodišča 
Dopustnost 
30 Poudariti je treba, da se v skladu s členoma 225(1), ES in 58, prvi pododstavek, 
Statuta sodišča pritožba vloži zgolj na podlagi kršitve pravnih pravil z izključitvijo 
vsakršne presoje dejanskega stanja. 
31 V skladu s tema določbama je Sodišče prve stopnje edino pristojno, prvič, za 
ugotavljanje dejstev, razen če bi vsebinska nepravilnost njegovih ugotovitev izhajala 
iz listin v spisu, ki so mu bile predložene, in drugič, za presojo teh dejstev. Ko je 
Sodišče prve stopnje ugotovilo ali presodilo dejstva, je Sodišče pristojno, da na 
podlagi člena 225 ES izvršuje nadzor nad pravno opredelitvijo teh dejstev in 
pravnimi posledicami, ki jih je iz tega izpeljalo Sodišče prve stopnje (glej zlasti sodbi 
z dne 16. marca 2000 v zadevi Parlament proti Bieber, C-284/98 P, Recueil, 
str. I-1527, točka 31, in z dne 27. novembra 2001 v zadevi Z proti Parlamentu, 
C-270/99 P, Recueil, str. I-9197, točka 37). 
I - 5063
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
32 V tem primeru je treba ugotoviti, da Komisija ne izpodbija, da je bila S. Hosman-
Chevalier med referenčnim obdobjem članica osebja stalnega predstavništva 
Republike Avstrije. Komisija v utemeljitev svoje pritožbe trdi le, da to dejstvo 
zainteresirani stranki ne omogoča pridobitve izselitvenega dodatka, ker med njo in 
Republiko Avstrijo ne obstaja neposredna pravna vez. 
33 V nasprotju s tem, kar trdi S. Hosman-Chevalier, tako namen pritožbe Komisije ni 
presoja dejstev, temveč pravna opredelitev teh dejstev. Ugovor nedopustnosti, ki ga 
je vložila S. Hosman-Chevalier, je zato treba zavrniti. 
Temelj 
34 Za odgovor na tožbeni razlog, ki ga je navedla Komisija, je treba preučiti pojem 
„dela, opravljena za drugo državo", glede na skupek določb člena 4(1)(a) priloge VII 
h Kadrovskim predpisom, ki ureja odobritev izselitvenega dodatka in katerega del je 
ta pojem. 
35 Poudariti je treba, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča namen odobritve 
izselitvenega dodatka nadomestitev stroškov in posebnih neugodnosti zaradi 
zaposlitve pri Evropskih skupnostih za uradnike, ki se morajo zaradi tega preseliti 
iz države stalnega prebivališča v državo, kjer opravljajo delo, ter se vključiti v novo 
okolje. Pojem izselitve je prav tako odvisen od osebnega položaja uradnika, od 
stopnje njegove integracije v njegovo novo okolje, ki se lahko vzpostavi, na primer z 
I - 5064
KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
običajnim bivališčem ali z opravljanjem glavne poklicne dejavnosti (glej sodbi z dne 
10. oktobra 1989 v zadevi Atala-Palmerini proti Komisiji, 201/88, Recueil, str. 3109, 
točka 9, in z dne 15. septembra 1994 v zadevi Magdalena Fernández proti Komisiji, 
C-452/93 P, Recueil, str. I-4295, točka 20). 
36 Namen odobritve izselitvenega dodatka je tudi odprava dejanskih neenakosti, ki se 
pojavljajo med uradniki, ki so popolnoma vključeni v družbo države, v kateri 
opravljajo delo, in med tistimi, ki niso. 
37 Iz člena 4(1)(a), druga alinea, drugi stavek, priloge VII h Kadrovskim predpisom 
izhaja, da je zakonodajalec Skupnosti nujno želel izraziti, da je v takšnem položaju 
izselitve prav tako uradnik, ki je - s tem, da je običajno prebival ali opravljal poklicne 
dejavnosti na evropskem ozemlju države, kjer leži kraj, kjer je ta opravljal delo med 
obdobjem petih let, ki se je izteklo šest mesecev pred njegovim nastopom dela -
opravljal dela za drugo državo ali mednarodno organizacijo. 
38 Zakonodajalec Skupnosti je tako domneval, da je posledica opravljanja teh storitev 
ohranitev posebnih povezovalnih vezi zainteresirane stranke s to drugo državo ali to 
mednarodno organizacijo, ki tako preprečujejo nastanek trajnih povezovalnih vezi z 
državo, kjer opravlja delo, in zadostno vključitev navedene zainteresirane stranke v 
družbo države, kjer opravlja delo (glej v tem smislu sodbo z dne 15. januarja 1981 v 
zadevi Vutera proti Komisiji, 1322/79, Recueil, str. 127, točka 8, in zgoraj navedeno 
sodbo De Angelis proti Komisiji, točka 13). 
39 V državi, kjer zadevni uradnik opravlja delo, druge države predstavljajo 
veleposlaništva ali diplomatske misije ter stalna predstavništva pri mednarodnih 
organizacijah, kot izhaja iz pravil običajnega mednarodnega prava, določenih zlasti z 
Dunajsko konvencijo o diplomatskih odnosih z dne 18. aprila 1961 in Dunajsko 
I - 5065
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
konvencijo o zastopanju držav pri njihovih odnosih z mednarodnimi organizacijami 
splošnega značaja z dne 14. marca 1975. 
40 Zato pojem „država" iz člena 4(1)(a), druga alinea, drugi stavek, priloge VII h 
Kadrovskim predpisom nujno vključuje stalno predstavništvo določene države 
članice pri Evropski uniji, kar pa v okviru pritožbe ni bilo izpodbijano. 
41 Zato je treba osebje takega stalnega predstavništva, skupaj z upravnim in tehničnem 
osebjem, zaradi pripadnosti tega osebja strukturam tega predstavništva, obravnavati, 
kot da je v službi zadevne države članice in posledično v položaju „izselitve" na 
podlagi člena 4(1)(a), druga alinea, priloge VII h Kadrovskim predpisom. 
42 Kot je ugotovilo tudi Sodišče prve stopnje, je bila S. Hosman-Chevalier v tem 
primeru, kljub temu da ni bila zaposlena pri glavni avstrijski upravi, del osebja 
stalnega predstavništva Republike Avstrije, podrejena veleposlaniku te države, in je 
bil njen status enak statusu drugih zaposlenih pri tem predstavništvu. Iz izpodbijane 
sodbe prav tako izhaja, da so ji bili iz tega naslova priznani različni privilegiji in 
imunitete, in sicer zlasti oprostitev regionalnih davkov na nepremičnine. V teh 
okoliščinah je treba šteti, kot da bi opravljala delo za avstrijsko državo. 
43 Poseben status S. Hosman-Chevalier, kot je opisan v prejšnji točki, je bil temelj njene 
posebne povezovalne vezi z Republiko Avstrijo. Ta vez je sama po sebi ustvarila oviro 
I - 5066
KOMISIJA PROTI HOSMAN-CHEVALIER 
za to, da bi lahko ustvarila povezovalno vez z državo, kjer opravlja delo, in tako, da bi 
se dovolj vključila v družbo navedene države, kjer opravlja delo. 
44 Tako je Sodišče prve stopnje, ki je upoštevalo ratio legis člena 4(1)(a), druga alinea, 
drugi stavek, priloge VII h Kadrovskim predpisom, v točki 42 izpodbijane sodbe 
pravilno štelo, da za pridobitev izselitvenega dodatka zadostuje dejstvo, da je 
S. Hosman-Chevalier opravljala poklicno dejavnost za stalno predstavništvo 
Republike Avstrije, ne glede na posamezne in posebne naloge, ki jih je opravila v 
okviru tega organa. 
45 Zato je trditev Komisije, da naj bi bil izselitveni dodatek odvisen od obstoja 
neposredne pravne vezi med zainteresirano osebo in zadevno državo, brez vsakršne 
pravne podlage. 
46 Poleg tega je taka razlaga v skladu s samostojnostjo, ki jo uživajo institucije v notranji 
organizaciji svojih stalnih predstavništev. Kot je poudaril generalni pravobranilec v 
točki 89 sklepnih predlogov, mora država članica izbrati subjekte, ki so del notranje 
organizacije stalnega predstavništva, in določiti javni interes, ki ga morajo varovati 
različni oddelki, ki skupno delujejo znotraj tega predstavništva v odnosih z 
institucijami Skupnosti. 
47 Ob upoštevanju navedenega je treba ugotoviti, da Sodišče prve stopnje ni napačno 
uporabilo prava, ko je v točki 47 izpodbijane sodbe sklenilo, da je treba za nični 
razglasiti odločbi Komisije z dne 8. aprila in 29. oktobra 2003, s katerima S. Hosman-
Chevalier ni bil odobren izselitveni dodatek. 
I - 5067
SODBA Z DNE 21. 6. 2007 — ZADEVA C-424/05 P 
48 Iz zgoraj navedenega izhaja, da je treba pritožbo Komisije zavrniti kot neutemeljeno. 
Stroški 
49 V skladu s členom 69(2) Poslovnika, ki velja za pritožbeni postopek na podlagi 
člena 118 tega poslovnika, se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti 
priglašeni. S. Hosman-Chevalier je predlagala, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov, 
in ker ta s predlogom ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov. 
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo: 
1. Pritožba se zavrne, 
2. Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov. 
Podpisi 
I - 5068