62021CO0087_INF
Rješenje Suda (šesto vijeće) od 14. listopada 2021. – NSV i NM
(predmet C-87/21) (
1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Područje primjene – Članak 1. stavak 2. – Ugovorne odredbe koje odražavaju prisilne zakonske ili podzakonske odredbe – Ugovori o kreditu izraženi u stranoj valuti – Odredbe o tečajnom riziku kojima se preuzima dispozitivna odredba nacionalnog prava – Navodna povreda obveze informiranja koju ima kreditirajuća bankovna institucija – Uvjet o dobroj vjeri – Ispitivanje koje nacionalni sud mora prioritetno provesti s obzirom na članak 1. stavak 2. Direktive 93/13”
1.
Zaštita potrošača – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Direktiva 93/13 – Područje primjene – Isključenje ugovornih odredbi koje su odraz obaveznih zakonskih ili regulatornih odredaba – Provjera koja je na nacionalnom sudu
(Direktiva Vijeća 93/13, čl. 1. st. 2.)
(t. 24.-27., 31.)
2.
Zaštita potrošača – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Direktiva 93/13 – Područje primjene – Isključenje ugovornih odredbi koje su odraz obaveznih zakonskih ili regulatornih odredaba – Odredba o riziku promjene tečaja, o kojoj se nisu vodili pojedinačni pregovori i koja odražava dispozitivnu odredbu nacionalnog prava – Odredba koja se primjenjuje u slučaju nepostojanja drugog sporazuma među ugovornim strankama – Neprimjenjivost direktive – Doseg
(Direktiva Vijeća 93/13, čl. 1. st. 2.)
(t. 29., 33., 42. i izreka)
3.
Zaštita potrošača – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Direktiva 93/13 – Područje primjene – Isključenje predviđeno za ugovorne odredbe koje odražavaju dispozitivne odredbe nacionalnog prava – Obveza prioritetnog ispitivanja, od strane nacionalnog suda, utjecaja isključenja, a ne iznimke od ocjene nepoštenosti takvih odredbi
(Direktiva Vijeća 93/13, čl. 1. st. 2., čl. 3., 4. i 5.)
(t. 38.-41.)
Izreka
Članak 1. stavak 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim [odredbama] u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da odredba koja je unesena u ugovor o kreditu izražen u stranoj valuti i sklopljen između potrošača i trgovca, a koja odražava dispozitivnu odredbu nacionalnog prava, nije obuhvaćena područjem primjene te direktive, čak i ako:
–
nacionalni zakonodavac nije ispitao tu odredbu nacionalnog prava kako bi uspostavio ravnotežu između interesa potrošača i trgovca, u specifičnom okviru ugovora o bankovnom kreditu sklopljenih s potrošačima;
–
trgovac je tu odredbu unio u dotični ugovor a da pritom nije ispunio svoju obvezu informiranja i transparentnosti;
–
postoje naznake na temelju kojih se može smatrati da je dotični trgovac navedenu odredbu unio u taj ugovor u zloj vjeri, s obzirom na to da tom trgovcu ne može ne biti poznato da primjena te odredbe može prouzročiti znatnu neravnotežu u pravima i obvezama stranaka navedenog ugovora na štetu potrošača.
(
1
)	SL C 206, 31. 5. 2021.