Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEJ
ADVOKÁTKY
TAMARA
ĆAPETA
prednesené
5. júna
2025(1)
Vec C‑769/22
Európska komisia
proti
Maďarsku
„ Nesplnenie
povinnosti
členským
štátom – Vnútroštátna
právna
úprava,
ktorou
sa
zavádzajú
prísnejšie
opatrenia
proti
‚pedofilným
páchateľom‘ a menia
sa
niektoré
zákony
na
ochranu
detí – Právna
úprava,
ktorá
sa
primárne
zameriava
na
obsah
znázorňujúci
alebo
popularizujúci
rodovú
identitu,
ktorá
nezodpovedá
biologickému
pohlaviu,
zmenu
pohlavia
alebo
homosexualitu – Článok 56 ZFEÚ – Smernica
2000/31/ES – Smernica
2006/123 – Smernica
2010/13/EÚ – Obmedzenie
poskytovania
služieb – Charta
základných
práv – Článok 21 – Nediskriminácia – Článok 7 – Právo
na
súkromný a rodinný
život – Článok 11 – Sloboda
prejavu – Článok 1 – Ľudská
dôstojnosť – Článok 2 ZEÚ – Hodnoty
Európskej
únie – Žalovateľnosť – Kritérium
na
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ “
Obsah
I.
Úvod a okolnosti predchádzajúce konaniu
A.
Konanie pred podaním žaloby a konanie na Súdnom dvore
B.
Právny rámec a prehľad prejednávanej veci
1.
Právo Európskej únie
2.
Maďarské právo
3.
Prehľad veci
II.
Analýza – Prvá časť: Zásah do základných práv a hodnôt
A.
Jadro sporu
B.
Piaty žalobný dôvod Komisie – porušenie práv podľa Charty
1.
Uplatniteľnosť Charty
2.
Porušenie článku 21 Charty
3.
Porušenie článku 11 Charty
4.
Porušenie článku 7 Charty
5.
Možno zásah do základných práv odôvodniť?
6.
Porušenie článku 1 Charty
C.
Šiesty žalobný dôvod Komisie – porušenie článku 2 ZEÚ
1.
Žalovateľnosť článku 2 ZEÚ
a)
Úloha článku 2 ZEÚ v právnom poriadku Únie
1)
Ústavná identita Únie
2)
Podmienka fungovania právneho poriadku Únie
b)
Článok 2 ZEÚ ako právne záväzné ustanovenie
1)
Znenie, kontext a história
2)
Dôležitosť článku 49 ZEÚ
c)
Dôvody v prospech žalovateľnosti článku 2 ZEÚ a proti nej
1)
Dôvody v prospech žalovateľnosti
2)
Úvahy o dôvodoch proti žalovateľnosti
i)
Článok 7 ZEÚ
ii)
Všeobecná povaha hodnôt v článku 2 ZEÚ
iii)
Národná ústavná identita
iv)
Účel samostatného konštatovania porušenia článku 2 ZEÚ
2.
Ako posúdiť, či bola prekročená „červená čiara“?
a)
Popieranie hodnôt ako kritérium na konštatovanie porušenia článku 2 ZEÚ
b)
Porušenie práv podľa Charty a ústavný dialóg
3.
Porušenie článku 2 ZEÚ v prejednávanej veci
a)
Sporné pravidlá popierajú hodnoty podľa článku 2 ZEÚ
b)
Do ktorých hodnôt sa zasiahlo?
III.
Analýza – druhá časť: Porušenie primárneho a sekundárneho práva týkajúceho sa voľného pohybu služieb a GDPR
A.
Prvý žalobný dôvod Komisie
1.
Pravidlo č. 4
2.
Pravidlo č. 6
3.
Pravidlo č. 3
4.
Pravidlo č. 5
B.
Druhý žalobný dôvod Komisie
1.
Pravidlá č. 1 a 3 patria do koordinovaných oblastí v zmysle smernice o elektronickom obchode
2.
Pravidlo č. 1 patrí do pôsobnosti smernice o elektronickom obchode
3.
Pravidlá č. 1 a 3 obmedzujú služby informačnej spoločnosti
C.
Tretí žalobný dôvod Komisie
1.
Pravidlá č. 1 a 3
2.
Pravidlo č. 7
D.
Štvrtý žalobný dôvod Komisie
IV.
Trovy konania
V.
Návrh
I.      Úvod a okolnosti predchádzajúce konaniu
1.        Komisia v prejednávanej
žalobe
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
určil,
že
Maďarsko
zmenami
rôznych
vnútroštátnych
právnych
nástrojov
zavedenými
zákonom
č. LXXIX z roku
2021,
ktorým
sa
prijímajú
prísnejšie
opatrenia
proti
pedofilným
páchateľom
trestných
činov a menia
niektoré
zákony
na
ochranu
detí
(ďalej
len
„novelizačný
zákon“)(2),
porušilo
právo
Únie.
2.        Prostredníctvom
niektorých
týchto
zmien,
ktoré
boli
podľa
Maďarska
zavedené s cieľom
chrániť
maloleté
osoby,
sa
zakazuje
alebo
obmedzuje
prístup k obsahu,
ktorý
znázorňuje
alebo
popularizuje
„rodovú
identitu,
ktorá
nezodpovedá
biologickému
pohlaviu,
zmenu
pohlavia
alebo
homosexualitu“
(v záujme
stručnosti
budem
tento
obsah
príležitostne
označovať
ako
„obsah s LGBTI
tematikou“(3)).
3.        Sporné
zmeny
podľa
Komisie
porušujú
právo
Únie
na
troch
úrovniach:
po
prvé
porušujú
viaceré
nástroje
sekundárneho
práva,
ktoré
sa
týkajú
poskytovania
služieb, a článok 56 ZFEÚ;
po
druhé
porušujú
práva
zaručené
Chartou
základných
práv
Európskej
únie
(ďalej
len
„Charta“),(4) a napokon
takisto
porušujú
článok 2 ZEÚ,
kde
sa
stanovujú
základné
hodnoty,
na
ktorých
je
založená
Únia.
4.        Posledné
uvedené
tvrdenie,
podľa
ktorého
Maďarsko
porušilo
článok 2 ZEÚ,
ako
samostatný
žalobný
dôvod
na
účely
konštatovania
porušenia
práva
Únie
je
novinkou.
Vyplývajú z neho
dôležité
otázky,
ako
je
otázka,
či
je
toto
ustanovenie
žalovateľné v konaní o nesplnení
povinnosti a kedy
presne
by
mal
Súdny
dvor
okrem
porušenia
pravidiel
týkajúcich
sa
vnútorného
trhu a Charty
konštatovať
aj
porušenie
článku 2 ZEÚ.
Súdny
dvor
sa
preto
rozhodol
túto
vec
prejednať v pléne.
A.      Konanie pred podaním žaloby a konanie na Súdnom dvore
5.        Dňa
25. mája
2021
predložili
dvaja
poslanci
maďarského
parlamentu
tomuto
parlamentu
návrh
zákona
„o prijatí prísnejších
opatrení proti osobám odsúdeným za
pedofíliu a zmene niektorých zákonov o ochrane detí“.
6.        Legislatívny
výbor
parlamentu
10. júna
2021 k tomuto
návrhu
zákona
predložil
pozmeňujúce
návrhy,
ktoré
sa
týkali
homosexuality a rodovej
identity.
7.        Maďarský
zákonodarca
15. júna
2021
prijal
novelizačný
zákon.
Účinnosť
nadobudol
8. júla
2021.
8.        Komisia
15. júla
2021
zaslala
Maďarsku
formálnu
výzvu, v ktorej
uviedla
svoj
názor,
že
tento
štát
si v dôsledku
prijatia
novelizačného
zákona
nesplnil
svoje
povinnosti
podľa
rôznych
ustanovení
práva
Únie.
9.        Maďarsko v liste z 15. septembra
2021
tvrdilo,
že k žiadnemu
porušeniu
práva
Únie
nedošlo.
10.      Komisia
2. decembra
2021
vydala
odôvodnené
stanovisko, v ktorom
trvala
na
tom,
že
novelizačný
zákon
porušuje
právo
Únie.
Vyzvala
preto
Maďarsko,
aby
prijalo
opatrenia
potrebné
na
dosiahnutie
súladu s týmto
odôvodneným
stanoviskom v lehote
dvoch
mesiacov
od
jeho
doručenia.
11.      Maďarsko
na
odôvodnené
stanovisko
odpovedalo
listom z 2. februára
2022, v ktorom
zopakovalo,
že
novelizačný
zákon
je v súlade s právom
Únie.
12.      Komisia
19. decembra
2022
podala
na
Súdny
dvor
prejednávanú
žalobu
podľa
článku 258 ZFEÚ.
13.      Maďarsko
predložilo
svoje
vyjadrenie k žalobe
8. marca 2023.
14.      Komisia
podala
20. apríla
2023
repliku a Maďarsko
podalo
31. mája
2023
dupliku.
15.      Rozhodnutiami
z 20. marca,
zo
4. mája a z 29. júna
2023
predseda
Súdneho
dvora
povolil
šestnástim
členským
štátom – Belgickému
kráľovstvu,
Dánskemu
kráľovstvu,
Spolkovej
republike
Nemecko,
Írsku,
Helénskej
republike,
Španielskemu
kráľovstvu,
Estónskej
republike,
Francúzskej
republike,
Luxemburskému
veľkovojvodstvu,
Maltskej
republike,
Holandskému
kráľovstvu,
Rakúskej
republike,
Portugalskej
republike,
Slovinskej
republike,
Fínskej
republike a Švédskemu
kráľovstvu –,
ako
aj
Európskemu
parlamentu
vstúpiť
do
konania v prejednávanej
veci v postavení
vedľajších
účastníkov
na
podporu
návrhov
Komisie.
16.      Maďarsko
na
vyjadrenia
týchto
vedľajších
účastníkov
konania
odpovedalo
18. januára
2024.
17.      Dňa
19. novembra
2024
sa
konalo
pojednávanie,
na
ktorom
Komisia a Maďarsko,
ako
aj
Belgické
kráľovstvo,
Dánske
kráľovstvo,
Spolková
republika
Nemecko,
Írsko,
Helénska
republika,
Španielske
kráľovstvo,
Estónska
republika,
Luxemburské
veľkovojvodstvo,
Maltská
republika,
Holandské
kráľovstvo,
Fínska
republika,
Švédske
kráľovstvo a Európsky
parlament
predniesli
svoje
ústne
pripomienky.
B.      Právny rámec a prehľad prejednávanej veci
1.      Právo Európskej únie
18.      Článok 2 ZEÚ stanovuje:
„Únia
je
založená
na
hodnotách
úcty k ľudskej
dôstojnosti,
slobody,
demokracie,
rovnosti,
právneho
štátu a rešpektovania
ľudských
práv
vrátane
práv
osôb
patriacich k menšinám.
Tieto
hodnoty
sú
spoločné
členským
štátom v spoločnosti, v ktorej
prevláda
pluralizmus,
nediskriminácia,
tolerancia,
spravodlivosť,
solidarita a rovnosť
medzi
ženami a mužmi.“
19.      Prejednávaná
vec
sa
takisto
týka
článku 56 ZFEÚ,
článkov 1,
7,
11 a 21
Charty,
ako
aj
týchto
nástrojov
sekundárneho
práva
Únie:
smernica o elektronickom
obchode(5),
smernica o službách(6),
smernica o AVMS(7) a GDPR(8).
2.      Maďarské právo
20.      V prejednávanej
veci
je
relevantných
osem
zmien
(ďalej
len
„pravidlá“)
obsiahnutých v novelizačnom
zákone,
ktorými
sa
zmenilo
týchto
šesť
vnútroštátnych
právnych
predpisov:
–        1997.
évi
XXXI.
törvény a gyermekek
védelméről
és a gyámügyi
igazgatásról
(zákon
č. XXXI z roku
1997 o ochrane
detí a správe
poručníctva;
ďalej
len
„zákon o ochrane
detí“)
(pravidlo
č. 1),(9)
–        2001.
évi
CVIII.
törvény
az
elektronikus
kereskedelmi
szolgáltatások
(zákon
č. CVIII z roku
2001 o určitých
otázkach
týkajúcich
sa
služieb v oblasti
elektronického
obchodu a služieb
informačnej
spoločnosti;
ďalej
len
„zákon o elektronickom
obchode“)
(pravidlo
č. 2),(10)
–        2008.
évi
XLVIII.
törvény a gazdasági
reklámtevékenység
alapvető
feltételeiről
és
egyes
korlátairól
(zákon
č. XLVIII z roku
2008 o základných
podmienkach a určitých
obmedzeniach
hospodárskych
reklamných
činností;
ďalej
len
„zákon o reklame“)
(pravidlo
č. 3),(11)
–        2010.
évi
CLXXXV.
törvény a médiaszolgáltatásokról
és a tömegkommunikációról
(zákon
č. CLXXXV z roku
2010 o mediálnych
službách a masovej
komunikácii;
ďalej
len
„zákon o médiách“)
(pravidlá
č. 4(12),
5(13) a 6(14)),
–        2011.
évi
CXC.
törvény. a nemzeti
köznevelésről
(zákon
č. CXC z roku
2011 o národnom
verejnom
vzdelávaní;
ďalej
len
„zákon o národnom
verejnom
vzdelávaní“)
(pravidlo
č. 7),(15)
–        2009.
évi
XLVII.
törvény a bűnügyi
nyilvántartási
rendszerről,
az
Európai
Unió
tagállamainak
bíróságai
által
magyar
állampolgárokkal
szemben
hozott
ítéletek
nyilvántartásáról,
valamint a bűnügyi
és
rendészeti
biometrikus
adatok
nyilvántartásáról
(zákon
č. XLVII z roku
2009 o systéme
registra
trestov,
registri
rozsudkov
vydaných
súdmi
členských
štátov
Európskej
únie
proti
maďarským
občanom a zaznamenávaní
biometrických
údajov v trestnej a policajnej
oblasti;
ďalej
len
„zákon o systéme
registra
trestov“)
(pravidlo
č. 8).(16)
21.      Spomedzi
týchto
ôsmich
pravidiel
je
podľa
názoru
Komisie
sedem v rozpore s právom
Únie,
zatiaľ
čo
pravidlo
č. 2
uviedla
iba
ako
kontext.(17)
22.      Pravidlá
č. 1,
3,
4,
6 a 7
sú
formulované
veľmi
podobne.
Zakazujú
(pravidlá
č. 1,
3,
6 a 7)
alebo
obmedzujú
(pravidlo
č. 4)
prístup
maloletých
osôb k obsahu,
ktorý
znázorňuje
alebo
popularizuje
rodovú
identitu,
ktorá
nezodpovedá
biologickému
pohlaviu,
zmenu
pohlavia
alebo
homosexualitu.
Pravidlo
č. 7
zakazuje
iba
popularizáciu
obsahu s LGBTI
tematikou,
ale
nie
jeho
prezentáciu.
23.      Pravidlo
č. 5
ukladá
Mediálnej
rade
povinnosť v prípade,
že
sa
identifikujú
problémy v súvislosti s ustanoveniami
týkajúcimi
sa
zaraďovania
alebo
so
zákonom
(2010.
évi
CIV.
törvény a sajtószabadságról
és a médiatartalmak
alapvető
szabályairól,
zákon o slobode
tlače),
požadovať
od
členského
štátu, v ktorého
právomoci
pôsobí
poskytovateľ
mediálnych
služieb
vymedzený v pravidle
č. 4,
aby
prijal
účinné
opatrenia a odstránil
všetky
porušenia
identifikované
Mediálnou
radou.
24.      Pravidlo
č. 8
vyžaduje,
aby
orgány s prístupom k údajom v registri
poskytovali
„oprávneným
osobám“
priamy prístup k týmto
údajom,
aby
na
základe
žiadosti
tieto
údaje
prenášali,
aby
údaje
osvedčili
a poskytovali
informácie o jednotlivcoch
odsúdených
za
sexuálne
trestné
činy
spáchané
na
deťoch.
3.      Prehľad veci
25.      Komisia
sa v prejednávanej
žalobe
zameriava
na
týchto
sedem
pravidiel. V súvislosti s pravidlami
č. 1,
3,
4,
6 a 7
tvrdí,
že
porušujú
viaceré
ustanovenia
primárneho
alebo
sekundárneho
práva
Únie
(prvý
až
tretí
žalobný
dôvod),
Chartu
(piaty
žalobný
dôvod) a článok 2 ZEÚ (šiesty
žalobný
dôvod).
Vo
vzťahu k pravidlám
č. 5 a 8
Komisia
neuvádza
porušenie
článku 2 ZEÚ,
ale
len
porušenie
sekundárneho
práva
Únie v prípade
pravidla
č. 5
(prvý
žalobný
dôvod) a sekundárneho
práva
Únie a Charty v prípade
pravidla
č. 8
(štvrtý
žalobný
dôvod).
26.      S cieľom
uľahčiť
pochopenie
tejto
zložitej
žaloby
sa
žalobné
dôvody
Komisie
týkajúce
sa
rôznych
vnútroštátnych
pravidiel a rôznych
ustanovení
práva
Únie
schematicky
uvádzajú v tabuľke
nižšie.
Vnútroštátne
pravidlá
Ustanovenia
práva
Únie,
ktoré
sú
údajne
porušené, a príslušné
žalobné
dôvody
Komisie
Pravidlo
č. 1
(v zákone o ochrane
detí)
článok 3
ods. 2
smernice o elektronickom
obchode
(druhý
žalobný
dôvod);
články 16 a 19
smernice o službách a článok 56 ZFEÚ (tretí
žalobný
dôvod)
články 1,
7,
11 a 21
Charty
(piaty
žalobný
dôvod)
článok 2 ZEÚ (šiesty
žalobný
dôvod)
Pravidlo
č. 3
(v zákone o reklame)
článok 9
ods. 1 písm. c)
bod ii)
smernice o AVMS
(prvý
žalobný
dôvod);
článok 3
ods. 2
smernice o elektronickom
obchode
(druhý
žalobný
dôvod);
články 16 a 19
smernice o službách a  článok 56 ZFEÚ (tretí
žalobný
dôvod)
Pravidlá
č. 4 a 6
(v zákone o médiách)
článok 6a
ods. 1
smernice o AVMS
(prvý
žalobný
dôvod)
Pravidlo
č. 7
(v zákone o národnom
verejnom
vzdelávaní)
články 16 a 19
smernice o službách a  článok 56 ZFEÚ (tretí
žalobný
dôvod)
Pravidlo
č. 5
(v zákone o médiách)
článok 2 a článok 3
ods. 1
smernice o AVMS
(prvý
žalobný
dôvod)
Pravidlo
č. 8
(v zákone o systéme
registra
trestov)
článok 10
GDPR a článok 8
ods. 2
Charty
(štvrtý
žalobný
dôvod)
27.      Komisia
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
konštatoval,
že
pravidlá
porušujú
ustanovenia
práva
Únie
uvedené v tabuľke.
Maďarsko
zastáva
názor,
že
Súdny
dvor
by
mal
žalobu
Komisie v celom
rozsahu
zamietnuť
ako
nedôvodnú.
II.    Analýza – Prvá časť: Zásah do základných práv a hodnôt
28.      V tomto
konaní o nesplnení
povinnosti
ide o viaceré
porušenia
pravidiel v oblasti
vnútorného
trhu,
ktoré
sa
týkajú
slobody
poskytovať
služby, a niekoľkých
práv
obsiahnutých v Charte.
Dôležité
je,
že
sa v ňom
prvýkrát
nastoľuje
aj
samostatný
žalobný
dôvod
týkajúci
sa
porušenia
článku 2 ZEÚ.
29.      Kľúčový
význam
otázok
súvisiacich s porušením
článku 2 ZEÚ ma
viedol
k tomu,
aby
som
nedodržala
poradie, v akom
jednotlivé
žalobné
dôvody
týkajúce
sa
nesplnenia
povinnosti
predložila
Komisia.
Keďže
mnohé
zo
záležitostí
týkajúcich
sa
prvej
skupiny
žalobných
dôvodov
uvedených v žalobe
Komisie
predstavujú
technické
právne
otázky a niektoré
žalobné
dôvody
sa
týkajú
iba
sekundárneho
práva
Únie a nie
Charty
ani
článku 2 ZEÚ,
touto
prvou
skupinou
sa
budem
zaoberať v druhej
časti
svojej
analýzy.(18)
30.      V rozsahu, v akom
je
táto
prvá
skupina
žalobných
dôvodov
dôležitá v záujme
uvedenia
Charty
do
prejednávanej
veci,(19) by
som
však
mala
na
úvod
vysvetliť,
že
všetky
sporné
zmeny
podľa
môjho
názoru
patria
do
pôsobnosti
smerníc, o ktoré
sa
opiera
Komisia,
a/alebo
článku 56 ZFEÚ.(20) Akákoľvek
výnimka
zo
slobody
poskytovať
služby
zavedená
prostredníctvom
týchto
zmien
teda
nielenže
musí
byť
odôvodnená
dôvodmi
vo
verejnom
záujme,
ktoré
sa
musia
sledovať
primeraným
spôsobom,
ale
takisto
nesmie
porušovať
práva
zaručené
Chartou.(21)
31.      Bez
ohľadu
na
moje
rozhodnutie
zmeniť
poradie, v akom
sa
budem
zaoberať
žalobnými
dôvodmi
Komisie,
je
dôležité
zdôrazniť,
že
Komisia
vo
svojej
žalobe
požadovala,
aby
Súdny
dvor
konštatoval
porušenie
článku 2 ZEÚ v súvislosti s inými
porušeniami
právnych
predpisov
Únie
týkajúcich
sa
slobody
poskytovať
služby a Charty.
Žalobný
dôvod
týkajúci
sa
porušenia
článku 2 ZEÚ sa
teda
nastoľuje v pôsobnosti
práva
Únie.
32.      Ako
Komisia
zdôraznila
na
pojednávaní,
Súdny
dvor
žiada,
aby
konštatoval
porušenie
článku 2 ZEÚ iba
za
týchto
konkrétnych
okolností.
Takúto
situáciu
budem
označovať
ako
použitie
článku 2 ZEÚ ako
samostatného
dôvodu
nesplnenia
povinnosti
na
rozdiel
od
jeho
použitia
ako
autonómneho
dôvodu
nesplnenia
povinnosti.
Druhý
uvedený
prípad
by
nastal,
keby
bolo
možné
konštatovať
porušenie
článku 2 ZEÚ aj
mimo
pôsobnosti
práva
Únie
alebo
nezávisle
od
iných
porušení
práva
Únie.
33.      Otázka
možného
autonómneho
uplatnenia
článku 2 ZEÚ s cieľom
posúdiť
platnosť
právnych
predpisov
alebo
opatrení
členských
štátov
prijatých
mimo
pôsobnosti
práva
Únie v prejednávanej
veci
nevyvstáva.(22) Hoci
sa o tejto
otázke
do
istej
miery
diskutovalo
na
pojednávaní,
Súdny
dvor
pred
ňu v tejto
veci
postavený
nie
je a zastávam
názor,
že
by
mal
úvahy o tejto
téme
ponechať
na
vhodnú
vec
nastolenú v budúcnosti.
34.      So
zreteľom
na
tieto
úvodné
pripomienky
budem
vo
svojich
návrhoch
postupovať
takto. V rámci
prvej
časti v písmene A
vysvetlím,
prečo
sú
jadrom
prejednávanej
veci
hodnoty. V písmene B
uvediem
argumenty k tomu,
prečo
maďarská
právna
úprava
predstavuje
porušenie
základných
práv
chránených
článkami 21,
11 a 7
Charty a – čo
je
dôležité – prečo
tieto
porušenia
nemožno
odôvodniť.
Ďalej
vysvetlím,
prečo
ide o zásah
do
ľudskej
dôstojnosti
zakotvenej v článku 1
Charty. V písmene C
sa
budem
zaoberať
otázkou,
či
možno
prijať
tvrdenie
Komisie
týkajúce
sa
samostatného
porušenia
článku 2 ZEÚ. V druhej
časti
týchto
návrhov
sa
vrátim k argumentom
Komisie a protiargumentom
Maďarska v súvislosti s porušením
konkrétnych
ustanovení
Zmluvy o FEÚ a sekundárneho
práva
Únie.
A.      Jadro sporu
35.      Keď
bola
Komisii
na
pojednávaní
položená
otázka,
prečo
predložila
samostatný
žalobný
dôvod
týkajúci
sa
porušenia
článku 2 ZEÚ,
vysvetlila,
že
pri
skúmaní
jednotlivých
porušení
rôznych
sekundárnych
nástrojov
Únie a Charty
dospela k záveru,
že v prejednávanej
veci
je
aj
„niečo
viac“.
36.      Toto
„niečo
viac“
je
podľa
môjho
názoru
vyvolané
tým,
že
stanovisko
maďarskej
vlády a stanovisko
Komisie,
pokiaľ
ide o dôvody,
ktoré
Maďarsko
uviedlo
ako
motivujúce a odôvodňujúce
sporné
zmeny,
sú
založené
na
rozdielnych
hodnotách.
37.      Maďarsko
tvrdí,
že
zmeny
sú
zamerané a nevyhnutné
na
ochranu
maloletých
osôb,
pretože
ich
vystavenie
„obsahu s LGBTI
tematikou“
môže
mať
negatívny
vplyv
na
ich
telesný,
duševný
alebo
morálny
vývin.
Tento
členský
štát
takisto
vysvetľuje,
že
rozhodnutie o tom,
kedy
maloletej
osobe
predstaviť
potenciálne
škodlivý
„obsah s LGBTI
tematikou“,
by
sa
malo
ponechať
na
jej
rodičov
alebo
poručníkov.
38.      Komisia s podporou
Európskeho
parlamentu a 16 členských
štátov,
ktoré
sú
vedľajšími
účastníkmi
konania,
zastáva
názor,
že
vystavenie
maloletých
osôb
obsahu
znázorňujúcemu
životy
LGBTI
osôb
samo
osebe
ich
vývinu
uškodiť
nemôže.
39.      Na
tomto
mieste
je
potrebné
vysvetliť,
že
maďarská
právna
úprava
nezakazuje
alebo
neobmedzuje
prezentáciu
erotického
alebo
pornografického
obsahu s LGBTI
tematikou,
ale
zakazuje
znázornenie
bežných
životov
LGBTI
osôb.
Sporné
pravidlá
teda
„obsah s LGBTI
tematikou“
zakazujú
alebo
obmedzujú
popri
pornografickom
obsahu
alebo
obsahu,
ktorý
bezdôvodne
znázorňuje
sexualitu
alebo
znázorňuje
násilie.(23) V záujme
ochrany
detí
pred
otvorene
sexuálnym
obsahom
zmena
právnej
úpravy
pridaním
zákazu
„obsahu s LGBTI
tematikou“
nebola
potrebná.
Na
takýto
obsah
sa
pravidlá
na
ochranu
maloletých
osôb
vzťahovali
už
aj
pred
prijatím
napadnutých
zmien.
40.      Možno
teda
dospieť
jedine k záveru,
že
dodatočný
zákaz
„obsahu s LGBTI
tematikou“
zavedený
spornými
zmenami
sa
vzťahuje
na
bežné,
každodenné
životy
LGBTI
osôb.
Výraz
„obsah s LGBTI
tematikou“
budem
používať v tomto
zmysle.
41.      Rozhodnutie
Maďarska
chrániť
maloleté
osoby
pred
„obsahom s LGBTI
tematikou“
nie
je
založené
na
žiadnom
vedeckom
dôkaze o jeho
potenciálnej
škodlivosti
pre
telesný,
duševný
alebo
morálny
vývin
detí.
Vychádza
teda z hodnotového
súdu
alebo – ako
uviedol
Európsky
parlament – z predsudku,
že
život
homosexuálnej a inej
ako
cisrodovej
osoby
nemá
rovnakú
hodnotu
alebo
postavenie
ako
život
heterosexuálnej a cisrodovej
osoby.
Práve
to
je
dôvod,
prečo
sa
Maďarsko
domnieva,
že
„prístup
maloletých
osôb k takémuto
obsahu
by
mohol
negatívne
ovplyvniť
ich
obraz osebe alebo o svete“(24).
42.      Hodnotový
súd,
na
ktorom
je
založená
sporná
maďarská
právna
úprava,
je v ostrom
rozpore s hodnotami
ľudskej
dôstojnosti,
rovnosti a rešpektovania
ľudských
práv v zmysle, v akom
sa
chápu v Únii a v širšom
európskom
poriadku
ľudských
práv,
ktorého
rámcom
je
Európsky
dohovor o ľudských
právach
(EDĽP).(25)
43.      Nezhody
medzi
Komisiou a Maďarskom v prejednávanej
veci
sú
teda
nezhodami
týkajúcimi
sa
hodnôt.
Naďalej
však
existuje
otázka,
či
by
takéto
nezhody
mohli a mali
viesť k uplatneniu
článku 2 ZEÚ.
44.      Skôr
než
sa
začnem
zaoberať
uplatniteľnosťou
článku 2 ZEÚ v prejednávanej
veci,
najprv
preukážem,
že
napadnuté
pravidlá
porušujú
viaceré
základné
práva
chránené
Chartou a že
porušenie
týchto
práv
nemožno
odôvodniť
dôvodmi,
ktoré
uvádza
Maďarsko.
B.      Piaty žalobný dôvod Komisie – porušenie práv podľa Charty
45.      Komisia
tvrdí,
že
pravidlá
č. 1,
3,
4,
6 a 7
porušujú
zákaz
diskriminácie z dôvodu
pohlavia a sexuálnej
orientácie
obsiahnutý v článku 21
Charty
(časť 2),
slobodu
prejavu a právo
na
informácie
zaručené
článkom 11
Charty
(časť 3) a právo
na
rešpektovanie
súkromného a rodinného
života
stanovené v článku 7
Charty
(časť 4).
Maďarsko
všetky
tieto
tvrdenia
popiera a uvádza,
že
jeho
pravidlá
slúžia
na
ochranu
maloletých
osôb.
Potom,
ako
najprv
vysvetlím,
že
Charta
je
na
sporné
pravidlá
uplatniteľná
(časť 1),
budem
analyzovať,
či
tieto
pravidlá
predstavujú
zásah
do
uvedených
práv.
Ako
ukážem,
zásah,
ktorý
skutočne
existuje,
nemožno
odôvodniť
(časť 5), a preto
zastávam
názor,
že
tvrdenie
Komisie o zásahu
do
ľudskej
dôstojnosti
by
sa
takisto
malo
prijať
(časť 6).
1.      Uplatniteľnosť Charty
46.      Podľa
článku 51
ods. 1
Charty
platí,
že
členské
štáty
sú
ňou
viazané
iba v prípade,
že
vykonávajú
právo
Únie.
Ako
vysvetlil
Súdny
dvor,
znamená
to,
že
základné
práva,
ktoré
sú v nej
zaručené,
sa
musia
dodržiavať
vždy,
keď
vnútroštátna
právna
úprava
patrí
do
pôsobnosti
práva
Únie.(26) Inak
povedané, k porušeniu
Charty
zo
strany
Maďarska
môže
dôjsť
iba v prípade,
že
napadnuté
pravidlá
patria
do
pôsobnosti
článku 56 ZFEÚ a/alebo
nástrojov
sekundárneho
práva,
ktoré
podľa
Komisie
tieto
pravidlá
porušujú.
Pred
posúdením
dôvodov
týkajúcich
sa
porušenia
základných
práv
by
som
teda
mala
najskôr
určiť,
či
päť
sporných
pravidiel
patrí
do
pôsobnosti
práva
Únie.
47.      To,
že
pravidlá
č. 3,
4 a 6
patria
do
pôsobnosti
aspoň
jednej
smernice,
Maďarsko
nespochybňuje.
Pravidlá
č. 1 a 7
však
podľa
jeho
názoru
do
pôsobnosti
práva
Únie
nepatria.
48.      Pravidlo
č. 1
zakazuje
prezentáciu
„obsahu s LGBTI
tematikou“
maloletým
osobám a jeho
popularizáciu
medzi
týmito
osobami v kontexte
zákona o ochrane
detí.
Maďarsko
tvrdí,
že
daný
zákon
je
adresovaný
štátu,
miestnym
orgánom a fyzickým a právnickým
osobám,
ktoré
orgány
verejnej
moci
poverili
poskytovaním
úzkeho
okruhu
služieb
týkajúcich
sa
starostlivosti o deti a ochrany
detí.
Takéto
služby
sa
neponúkajú
za
odplatu a nespadajú
teda
pod
pojem
„služby“
podľa
článku 56 ZFEÚ. V prípade
takýchto
služieb
navyše
nie
je
pravdepodobné,
že
by
sa
poskytovali
cezhranične.
49.      Komisia
však
tvrdí
po
prvé
to,
že
pôsobnosť
zákona o ochrane
detí
nie
je
takto
úzka a že
sa
uplatňuje
aj
na
inštitúcie
poskytujúce
starostlivosť o deti
za
odplatu,
ako
sú
centrá
dennej
starostlivosti(27) alebo
súkromné
zariadenia
náhradnej
starostlivosti.
Ak
svoje
služby
poskytujú
za
odplatu,
pod
pojem
„poskytovateľ
služieb“ v zmysle
práva
Únie
patriť
môžu.
50.      Okrem
toho
platí,
že
aj
keď
adresáti
zákona o ochrane
detí
neposkytujú
deťom
služby
za
odplatu,
sú
odrádzaní
od
nákupu
služieb
vrátane
služieb
ponúkaných
poskytovateľmi z iných
členských
štátov,
ktoré
zahŕňajú
„obsah s LGBTI
tematikou“.
Keďže
tento
obsah
nesmú
používať v rámci
svojej
starostlivosti o deti,
nemajú
dôvod
stať
sa
príjemcami
služieb
zahŕňajúcich
„obsah s LGBTI
tematikou“(28).
51.      Článok 56 ZFEÚ a smernica o službách
zakazujú
obmedzenia
poskytovania
aj
prijímania
cezhraničných
služieb.(29) Smernica o elektronickom
obchode,
ktorú
podľa
názoru
Komisie
porušuje
pravidlo
č. 1,
navyše
takisto
zakazuje
obmedzenia
poskytovania
aj
prijímania
služieb
informačnej
spoločnosti.(30)
52.      Ako
tvrdí
Komisia,
je
možné,
že
zákon o ochrane
detí
robí
menej
atraktívnym
poskytovanie
cezhraničných
služieb,
ako
je
napríklad
divadelné
predstavenie
rozprávajúce
príbeh
LGBTI
rodiny,
ktoré
sa
ponúka
centrám
dennej
starostlivosti o deti v celej
Únii.
Zariadenie
náhradnej
starostlivosti v Maďarsku
rovnako
nemá
dôvod
kupovať
kreslený
film
obsahujúci
vzdelávací
materiál o rodovej
identite
prispôsobený
pre
tínedžerov,
ktorý
sa
na
požiadanie
ponúka
na
webovom
sídle
poskytovateľa
služieb
nachádzajúceho
sa v Chorvátsku.
Pravidlo
č. 1
teda
obmedzuje
cezhraničné
poskytovanie
služieb
informačnej
spoločnosti.
53.      Zastávam
preto
názor,
že
pravidlo
č. 1
obsiahnuté v zákone o ochrane
detí
sa
na
služby v zmysle
práva
Únie
uplatňovať
môže.
54.      Pravidlo
č. 7
zahrnuté v zákone o národnom
verejnom
vzdelávaní
zakazuje
popularizáciu
„obsahu s LGBTI
tematikou“ v rámci
sexuálnej
výchovy.
55.      Maďarsko
tvrdí,
že
toto
pravidlo
do
pôsobnosti
práva
Únie v oblasti
služieb
nepatrí,
pretože
verejné
vzdelávanie
sa
za
službu
ponúkanú
za
odplatu v zmysle
práva
Únie
nepovažuje.
56.      Je
pravda,
že
podľa
judikatúry
sa
vzdelávanie
vo
verejnom
sektore
vo
všeobecnosti
za
poskytovanie
služieb
nepovažuje.(31) Súdny
dvor
však
vo
viacerých
rozsudkoch
konštatoval,
že
vzdelávacie
činnosti
možno
ako
služby
podľa
práva
Únie
kvalifikovať v prípade,
že
sa
poskytujú
za
odplatu a mimo
striktne
verejného
vzdelávacieho
systému
financovaného
štátom.(32) To
takisto
môže
platiť v prípade
akejkoľvek
služby
poskytovanej
externým
hosťujúcim
rečníkom
alebo
odborníkom,
ktorý
by
sa
mohol
objaviť
vo
vzdelávacích
inštitúciách.(33)
57.      Zastávam
preto
názor,
že
pravidlo
č. 7
sa
môže
uplatňovať
aj
na
situácie,
na
ktoré
sa
vzťahuje
právo
Únie.
58.      Možno
uzavrieť,
že
všetkých
päť
pravidiel
napadnutých
Komisiou
patrí
do
pôsobností
práva
Únie a musí
preto
byť v súlade s Chartou.
59.      Charta
je
teda
uplatniteľná a ja
teraz
prejdem
na
posúdenie
zlučiteľnosti
týchto
pravidiel s právami
podľa
Charty,
ktoré
uvádza
Komisia.
60.      Pripomínam,
že
päť
pravidiel,
ktorých
sa
týka
tento
žalobný
dôvod,
je
formulovaných
podobne.
Všetky
obmedzujú
alebo
vylučujú
prístup
maloletých
osôb
mladších
ako
18 rokov k obsahu,
ktorý
popularizuje
alebo
znázorňuje
rodovú identitu, ktorá
nezodpovedá
biologickému
pohlaviu,
zmenu
pohlavia
alebo
homosexualitu,
pričom
sa
nijako
nerozlišuje
medzi
vekovými
skupinami.
Prístup k takémuto
obsahu
sa
obmedzuje
alebo
zakazuje
vo
všeobecnosti
(pravidlo
č. 1), v prípade,
že
je
zahrnutý v programoch v lineárnych
audiovizuálnych
médiách
(AVM)
(pravidlo
č. 4), v podobe
správ
na
zvyšovanie
informovanosti v AVM
(pravidlo
č. 6)
alebo v podobe
reklamy v akomkoľvek
druhu
média
(pravidlo
č. 3).
Pravidlo
č. 7
zakazuje
iba
popularizáciu
„obsahu s LGBTI
tematikou“ – a nie
aj
jeho
prezentáciu – v kontexte
sexuálnej
výchovy.
2.      Porušenie článku 21 Charty
61.      Článok 21
Charty
zakazuje
diskrimináciu, a to
okrem
iného z dôvodu
pohlavia a sexuálnej
orientácie.
62.      Podľa
ustálenej
línie
judikatúry
platí,
že
menej
priaznivé
zaobchádzanie s osobami z dôvodu
zmeny
pohlavia
(ďalej
len
„transsexualizmus“)(34) predstavuje
diskrimináciu z dôvodu
pohlavia.(35) Nedávny
rozsudok
Mousse
potvrdzuje,
že
zákaz
diskriminácie z dôvodu
pohlavia
sa
vzťahuje
aj
na
diskrimináciu z dôvodu
rodovej
identity,
ktorá
nezodpovedá
biologickému
pohlaviu a ktorá
nezahŕňa
fyzickú
zmenu
pohlavia
(ďalej
len
„transrodová
identita“).(36)
63.      Na
druhej
strane
homosexualita,
na
ktorú
sa
takisto
sporné
pravidlá
zameriavajú,
patrí
pod
pojem
„sexuálna
orientácia“.(37)
64.      Komisia
tvrdí,
že
diskriminácia v prejednávanej
veci
spočíva v rozdielnom
zaobchádzaní s heterosexuálnymi a cisrodovými
osobami a LGBTI
osobami.
Zatiaľ
čo
sa
sporné
pravidlá
dotýkajú
prezentácie
obsahu
znázorňujúceho
životy
homosexuálnych a iných
ako
cisrodových
osôb
maloletým
osobám,
prezentáciu
obsahu
znázorňujúceho
životy
heterosexuálnych a cisrodových
osôb
neobmedzujú.
Cieľom
sporných
zmien
je
navyše
podľa
názoru
Komisie
marginalizovať
LGBTI
osoby v maďarskej
spoločnosti.
65.      Maďarsko
namieta,
že
sporné
pravidlá
sa
nezameriavajú
na
LGBTI
osoby,
ale
ich
cieľom
je
ochrana
maloletých
osôb v obmedzenom
počte
situácií, v ktorých
ich
vystavenie
„obsahu s LGBTI
tematikou“
nemôžu
kontrolovať
ich
rodičia
alebo
poručníci.
66.      Podľa
judikatúry
Súdneho
dvora k diskriminácii
nedochádza
len
vtedy,
keď
sa s osobou
zaobchádza
menej
priaznivo
než s inou
osobou v porovnateľnej
situácii,
ale
aj
vtedy,
keď
opatrenie
alebo
právny
predpis
rozlišuje
na
základe
zakázaného
kritéria.
Platí
to
bez
ohľadu
na
identitu
obetí
dotknutých
uplatňovaním
takéhoto
zakázaného
kritéria, t. j. bez
ohľadu
na
to,
či
ide o osobu
patriacu k menšinovej
skupine,
ktorú
zákaz
chráni,
alebo o osobu,
ktorá k dotknutej
skupine
nepatrí.(38)
67.      Ak
sa
daná
judikatúra
uplatní
na
prejednávanú
vec,
sporné
pravidlá,
ktoré
sú
výslovne
založené
na
kritériu
pohlavia
(transsexuálna
alebo
transrodová
identita) a sexuálnej
orientácie
(homosexuálna
orientácia),
sú
skutočne
diskriminačné.
68.      Napriek
tvrdeniu
Maďarska,
že
tieto
pravidlá
sa
na
danú
menšinovú
skupinu
nezameriavajú,
sú
očividne
založené
na
rozlišovaní
na
základe
pohlavia a sexuálnej
orientácie.
Ako
som
už
vysvetlila
(pozri
bod 39
vyššie),
maloletým
osobám
sa
nezakazuje
len
prístup k otvorene
sexuálnemu
alebo
pornografickému
znázorneniu
životov
LGBTI
osôb,
ale
aj k obsahu
znázorňujúcemu
ich
bežné
životy.
Prístup k obsahu
znázorňujúcemu
bežné
životy
heterosexuálnych a cisrodových
osôb
sa
však
žiadnym z pravidiel
č. 1,
3,
4,
6 a 7
nezakazuje.
69.      V súvislosti s pravidlom
č. 7
Maďarsko
uvádza,
že
zakazuje
iba
popularizáciu
„obsahu s LGBTI
tematikou“, a to
len v kontexte
sexuálnej
výchovy.
To
však
nie
je
obhajoba
vo
vzťahu k tvrdeniu o diskriminácii.
Môžem
súhlasiť,
že
súčasťou
vzdelávania
by
nemala
byť
popularizácia
žiadneho
druhu
života,
pretože
by
malo
byť
čo
najnestrannejšie a malo
by
deťom
umožniť,
aby
si
vytvorili
vlastný
názor
na
rôzne
otázky.(39) Pravidlo
č. 7
však
zakazuje
iba
popularizáciu
„obsahu s LGBTI
tematikou“,
ale
nie
obsahu s heterosexuálnou
alebo
cisrodovou
tematikou.
Je
preto
diskriminačné z dôvodu
pohlavia a sexuálnej
orientácie.
70.      Maďarsko
ďalej
tvrdí,
že
Komisia
neuviedla
žiadne
príklady
konkrétnych
porušení
antidiskriminačných
pravidiel.
71.      V tejto
súvislosti
je
dôležité
vziať
do
úvahy,
že
konanie o nesplnení
povinnosti
predstavuje
abstraktné
súdne
preskúmanie.
Komisia
toto
konanie
často
zameriava
na
právnu
úpravu
členského
štátu
ako
takú a žalobný
návrh
sa
nevyhnutne
týka
potenciálu
tejto
právnej
úpravy
porušovať
právo
Únie.
Súdny
dvor v takýchto
situáciách
abstraktného
súdneho
preskúmania
rovnako
ako
vnútroštátne
ústavné
súdy
pri
posudzovaní
ústavnosti
právnej
úpravy
nerozhoduje o konkrétnych
porušeniach
individuálnych
ľudských
práv,
ale o potenciáli
týchto
pravidiel
porušovať
základné
práva
jednotlivcov
alebo
skupín.
72.      Komisia
uviedla
dostatočné
tvrdenia
na
preukázanie,
že
napadnutá
právna
úprava
má
potenciál
znevýhodniť
rôznych
jednotlivcov
alebo
skupiny,
pretože
je
založená
na
zakázanom
kritériu.
Zákazom
poskytovania
obsahu s LGBTI
tematikou
alebo
prístupu k nemu
je
znevýhodnený
každý
poskytovateľ
alebo
príjemca
služieb.
Toto
obmedzenie
nemá
vplyv
iba
na
LGBTI
osoby,
ale
na
fyzické a právnické
osoby
vo
všeobecnosti.
73.      Účinkom
sporných
zmien
je
navyše
stigmatizácia
LGBTI
osôb.
Pri
stigmatizácii
ide o situáciu, v ktorej
sa
príslušníkom
určitej
menšinovej
skupiny,
ako
sú
LGBTI
osoby,
prisudzujú
spoločensky
zavrhnutiahodné
charakteristické
znaky, a to
len
na
základe
ich
príslušnosti
alebo
vnímanej
príslušnosti k tejto
skupine.
74.      Stigmatizácia
LGBTI
osoby
znevýhodňuje
na
trhu
práce
aj v spoločenskom
živote.(40)
75.      Súhlasím s Komisiou,
že
zákaz
prístupu k prezentácii
bežných
životov
LGBTI
osôb z dôvodu,
že
sa
považujú
za
škodlivé,
je
sám
osebe
stigmatizujúci
nielen
pre
maloleté
osoby,
ale
aj
pre
osoby
dospelé.
76.      Negatívne
vnímanie
LGBTI
komunity
sa
navyše
zhoršuje
aj
tým,
že
sa
znázornenie
bežných
životov
LGBTI
osôb
stavia
na
úroveň
bezdôvodnej
prezentácie
sexuality a pornografie,
ako
aj
násilia.
77.      Napokon
tým,
že v novelizačnom
zákone
sa
spájajú
pravidlá
týkajúce
sa
ochrany
detí
pred
pedofíliou s pravidlami
prijatými
na
ochranu
detí
pred
obsahom s LGBTI
tematikou,
sa
ešte
zosilňuje
stigmatizačný
účinok,
ktorý
pravidlá
vyvolávajú
samy
osebe.
78.      V súvislosti s posledným
uvedeným
tvrdením
sa
Maďarsko
bráni
vysvetlením,
že v danom
členskom
štáte
je
zmena
viacerých
zákonov
jediným
právnym
predpisom
zvyčajnou
legislatívnou
technikou a že
takto
zmenené
zákony
nemajú s pedofíliou
nič
spoločné.
79.      Aj
keď
to z právneho
hľadiska
môže
byť
pravda,
vzhľadom
na
spoločenský
vplyv,
ktorý
by v tejto
konkrétnej
situácii
takáto
technika
mohla
mať,
sa
Maďarsko
mohlo
rozhodnúť,
že
novelizačný
zákon
rozdelí
na
dva a akýmkoľvek
vedľajším
stigmatizačným
účinkom
sa
vyhne.
Tento
členský
štát
sa
naopak
rozhodol
tieto
rozdielne
legislatívne
zmeny
spojiť.
80.      Treba
dodať,
že
stigmatizačný
účinok
sporných
pravidiel,
ktorý
uvádza
Komisia,
sa
takisto
uznal
vo
viacerých
správach
inštitúcií
Únie(41) alebo
medzinárodných
organizácií,
ktoré
monitorujú
dodržiavanie
ľudských
práv.(42)
81.      Aktívne
prispievanie k stigmatizácii
menšinovej
skupiny
zo
strany
štátu – či
už
úmyselné,
alebo
neúmyselné – podľa
môjho
názoru
predstavuje
priamu
diskrimináciu,
pretože
je v rozpore
so
samotnou
podstatou
zásady
rovnosti.(43) Stigmatizácia
zväčšuje
už
skôr
existujúce
sociálne
predsudky v spoločnosti a spoločenský
vývoj
sa v jej
dôsledku k rovnosti
nepribližuje,
ale
sa
od
nej
vzďaľuje.
To
oslabuje účel
pravidiel
zakazujúcich
diskrimináciu,
ktorým
je
dosiahnutie
rovnosti v danej
spoločnosti.(44)
82.      Ústava
Únie,
ktorá
zahŕňa
Zmluvy a Chartu,
vyjadruje
rozhodnutie,
že s jednotlivcami
sa
má
zaobchádzať
rovnako
bez
ohľadu
na
ich
pohlavie
alebo
sexuálnu
orientáciu.
Toto
rozhodnutie
je
vyjadrené v článku 21
Charty,
kde
sa
pohlavie a sexuálna
orientácia
uvádzajú
medzi
zakázanými
dôvodmi
diskriminácie, a v článku 19 ZFEÚ,
ktorý
predstavuje
právny
základ
opatrení
Únie
na
boj
proti
tomuto
druhu
diskriminácie.
83.      Hoci
môže
byť
pravda,
že
niektoré
európske
spoločnosti
si
právo
LGBTI
osôb
na
rovnosť
ešte
úplne
neosvojili,
členský
štát,
ktorý
prijíma
pravidlá
odvádzajúce
spoločenské
prijatie
rovnosti
danej
menšinovej
skupiny
od
tohto
cieľa,
porušuje
článok 21
Charty.
3.      Porušenie článku 11 Charty
84.      Článok 11
Charty
zaručuje
slobodu
prejavu a právo
na
informácie.
Toto
právo
zahŕňa
slobodu
zastávať
názory a prijímať a rozširovať
informácie a myšlienky
bez
zasahovania
orgánov
verejnej
moci.
Článok 11
ods. 2
Charty
stanovuje,
že
sa
takisto
chráni
sloboda a pluralita
médií.
85.      Podľa
vysvetliviek k Charte(45) práva
zaručené v jej
článku 11
zodpovedajú
právam
zaručeným v článku 10
EDĽP. Z tohto
hľadiska
sú
konštatovania
ESĽP
pre
judikatúru
Súdneho
dvora
cenným
zdrojom
inšpirácie.
86.      Súdny
dvor v tejto
súvislosti
vysvetlil,
že
sloboda
prejavu
zahŕňa
prejav
prostredníctvom
akýchkoľvek
komunikačných
prostriedkov
vrátane
internetu
(s využitím
služieb
informačnej
spoločnosti).(46) Takisto
potvrdil,
že
článok 11
sa
uplatňuje
na
všetky
druhy
prejavu
vrátane
prejavu
obchodnej
povahy,
ktorý
môže
mať
podobu
reklamy.(47)
87.      Touto
slobodou
sa
nechráni
len
šírenie
„informácií“
alebo
„myšlienok“,
ktoré
sú
prijímané
priaznivo
alebo
sú považované
za
neškodné
či
neutrálne,
ale
aj
tých,
ktoré
zraňujú,
šokujú
či
znepokojujú,
aby
sa
zaručila
pluralita,
tolerancia a duch
otvorenosti,
bez
ktorých
nemôže
demokratická
spoločnosť
existovať.(48)
88.      Komisia
so
zreteľom
na
uvedené
tvrdí,
že
sporné
pravidlá
nezasahujú
len
do
slobody
LGBTI
komunity
šíriť
informácie a myšlienky,
ktoré
sa
týkajú
danej
komunity,
ale
aj
do
práva
širokej
verejnosti
šíriť a prijímať
informácie o LGBTI
komunite.
Aj
keď
sa
pravidlá
zameriavajú
na
maloleté
osoby a nevyhnutne
teda
obmedzujú
ich
právo
na
prijímanie
informácií,
„obsah s LGBTI
tematikou“ v podobe
reklamy,
oznámení
vo
verejnom
záujme
alebo
správ
na
zvyšovanie
informovanosti
sa
nemôže
dostať
vôbec k nikomu a nikto
ho
nemôže
šíriť.
89.      Súhlasím s Komisiou,
že
zaradenie
audiovizuálnych
programov
zahŕňajúcich
obsah s LGBTI
tematikou
do
kategórie
V,
ktoré
sa
vyžaduje v pravidle
č. 4,
neobmedzuje
len
maloleté
osoby,
ale
aj
každého,
kto
by
si
takýto
program
mohol
chcieť
pozrieť,
pretože
ho
možno
vysielať
iba
neskoro v noci.
Obmedzuje
tiež
autorov a poskytovateľov
audiovizuálnych
služieb,
ktorí
takéto
programy
uvádzajú.
Ak
autor
kresleného
filmu,
ktorý
zobrazuje
život
LGBTI
rodiny
alebo
problémy
dvoch
tínedžerov,
ktorí
sa
vyrovnávajú
so
svojou
sexualitou
alebo
rodovou
identitou,
môže
takýto
obsah
vysielať
iba v obmedzenom
čase a ak
takýto
kreslený
film
nemožno
pustiť v škole
alebo
na
iných
verejných
miestach,
obmedzuje
to
právo
danej
osoby
vyjadriť
svoju
myšlienku
aj
právo
všetkých
ostatných
prijať
ju.(49)
90.      Napokon
pravidlo
č. 3 v rámci
zákona o reklame
očividne
zasahuje
do
prejavu
obchodnej
povahy.
91.      Maďarsko v rámci
svojej
obrany
proti
tvrdeniam o zásahu
do
slobody
prejavu
uvádza,
že
obmedzenie
sa
vzťahuje
iba
na
niektoré
spôsoby
poskytovania
informácií.
Hoci
uvedené
môže
byť
relevantné
na
účely
odôvodnenia
týchto
opatrení,
nemení
to
nič
na
možnom
konštatovaní
zásahu
do
tohto
práva.
92.      Ako
ďalší
argument
na
obranu
svojho
zásahu
Maďarsko
uvádza,
že
právo
LGBTI
osôb
na
šírenie
alebo
prijímanie
informácií
priamo
dotknuté
nie
je,
pretože
pravidlá
týmto
osobám v prijímaní
ani
šírení
informácií
nebránia a týkajú
sa
len
určitého
obsahu,
ktorý
by
mohol
byť
škodlivý
pre
maloleté
osoby.
Tento
argument
nie
je
relevantný.
Cieľom
článku 11
Charty
je
predchádzať
cenzúre a uplatňuje
sa
na
pravidlá,
ktoré
zakazujú
alebo
obmedzujú
určitý
obsah.
93.      Zastávam
preto
názor,
že
aj
keď
sa
napadnuté
pravidlá
obmedzujú
len
na
niektoré
prostriedky a spôsoby
poskytovania a prijímania
informácií,
do
slobody
prejavu a práva
na
informácie
zasahujú.
4.      Porušenie článku 7 Charty
94.      Článok 7
Charty
zaručuje
právo
na
rešpektovanie
súkromného a rodinného
života.
95.      Podľa
vysvetliviek k Charte
práva
zaručené v jej
článku 7
zodpovedajú
právam
zaručeným v článku 8
EDĽP.
Rovnako
ako v prípade
slobody
prejavu
je
teda
na
účely
výkladu
práva
na
rešpektovanie
súkromného a rodinného
života
relevantná
judikatúra
ESĽP.(50)
96.      Ako
uvádza
Komisia
vo
svojej
žalobe,
ESĽP
uznáva
pojem
„súkromný
život“
ako
široký
pojem,
ktorý
zahŕňa
fyzickú a psychickú
integritu
osoby
vrátane
jej
sexuálneho
života.
Okrem
toho
zahŕňa
aspekty
fyzickej a sociálnej
identity,
ako
sú
rodová
identifikácia,
meno,
sexuálna
orientácia a osobné
vzťahy.(51) Článok 8
EDĽP
takisto
zaručuje
právo
na
„súkromný
spoločenský
život“(52),
čo
predstavuje
právo
na
osobný
rozvoj a možnosť
nadväzovať
vzťahy s inými a s vonkajším
svetom.(53)
97.      Stigmatizácia,
ku
ktorej
vedie
sporná
maďarská
právna
úprava,
sa
dotýka
všetkých
týchto
aspektov
práva
na
súkromný a rodinný
život.
ESĽP
konštatoval,
že
štáty
majú
pozitívnu
povinnosť
zabezpečiť
rešpektovanie
súkromného
života
jednotlivcov.(54) Súdny
dvor
uznal
existenciu
takýchto
pozitívnych
povinností
aj v súvislosti s ochranou
súkromného
života
transrodových
osôb.(55)
98.      Komisia
uvádza,
že
situácia
vo
veciach, v ktorých
rozhodoval
ESĽP,
sa
od
situácie v prejednávanej
veci
líši,
pretože
stigmatizujúcim
konaním
bolo
konanie
iných
jednotlivcov
alebo
skupín,
pričom
daný
súd
konštatoval,
že
porušenie
práva
na
súkromný
život
spočíva v tom,
že
štát
tomuto
konaniu
nepredišiel
ani
ho
neriešil.
99.      Súhlasím s Komisiou,
že v tomto
prípade
je
porušenie
práva
na
súkromný
život
ešte
vážnejšie,
pretože
stigmatizácia
LGBTI
osôb
je
dôsledkom
legislatívnej
činnosti
členského
štátu.
Stigmatizačné
účinky
maďarskej
právnej
úpravy,
ktorá
vytvára
atmosféru
nepriateľstva
voči
LGBTI
osobám,
môžu
mať
vplyv
na
pocity
identity,
sebaúcty a sebavedomia
LGBTI
osôb.
Dotýkajú
sa
maloletých,
ale
aj
dospelých
osôb.
Obzvlášť
zasiahnuté
sú
maloleté
osoby
patriace k LGBTI
komunite,
pretože
odstránenie
informácií o životoch
LGBTI
osôb z verejnej
sféry
im
bráni
uvedomiť
si,
že
ich
život
nie
je
nenormálny.
Má
vplyv
aj
na
ich
prijatie
zo
strany
rovesníkov v škole
alebo
inom
prostredí,
takže
sa
takisto
dotýka
ich
práva
na
„súkromný
spoločenský
život“.
Napadnutá
právna
úprava
teda
maloleté
osoby
pred
ujmou
nechráni,
ale
ujmu
naopak
zväčšuje.
100. Maďarsko v súvislosti s tvrdením
Komisie
týkajúcim
sa
porušenia
článku 7
Charty
uvádza,
že
Komisia
žiadny
stigmatizačný
účinok
spornej
právnej
úpravy
nepreukázala.
101. Ako
som
však
už
vysvetlila, v postupe
abstraktného
súdneho
preskúmania
stačí
uviesť
argumenty
na
podporu
toho,
že
sporná
právna
úprava
má
potenciál
vyvolať
stigmatizačné
účinky.
Pokiaľ
ide o to,
prečo
obsah
maďarskej
právnej
úpravy,
jej
štruktúra a postup, v rámci
ktorého
bola
prijatá,
prispievajú k vytváraniu
negatívnej
atmosféry
vo
vzťahu k LGBTI
osobám v Maďarsku,
tvrdenia
uvedené
Komisiou
sú
dostatočné.
102. Možno
uzavrieť,
že
súhlasím s Komisiou,
že
maďarská
právna
úprava
zasahuje
do
súkromného
života
LGBTI
osôb.
5.      Možno zásah do základných práv odôvodniť?
103. Podľa
článku 52
ods. 1
Charty
možno
práva,
ktoré
sa v nej
uvádzajú,
obmedziť.
Akékoľvek
obmedzenie
musí
byť
ustanovené
zákonom a rešpektovať
podstatu
predmetného
práva.
Na
to,
aby
boli
obmedzujúce
pravidlá
odôvodnené,
musí
byť
po
prvé
ich
cieľom
ochrana
všeobecného
záujmu
uznaného
Úniou
alebo
práv a slobôd
iných.
Po
druhé
musí
byť
obmedzenie
primerané
sledovanému
cieľu.
104. Maďarsko
so
zreteľom
na
uvedené
tvrdí,
že
zásah
do
základných
práv
je
odôvodnený
cieľmi
napadnutej
právnej
úpravy – ochranou
zdravého
vývinu
maloletých
osôb a práva
rodičov
vychovávať
svoje
deti v súlade
so
svojím
osobným
presvedčením.(56)
105. Maďarsko
uvádza,
že
sledovaním
týchto
cieľov v skutočnosti
chráni
základné
práva
detí a rodičov
obsiahnuté v Charte.
Opiera
sa o článok 24
ods. 2
Charty, v ktorom
sa
vyžaduje
ochrana
najlepších
záujmov
dieťaťa, a jej
článok 14
ods. 3, v ktorom
sa
uvádza
právo
rodičov
zabezpečiť
vzdelanie a výchovu
svojich
detí v zhode
so
svojím
náboženským,
filozofickým a pedagogickým
presvedčením.
106. V súvislosti s prvým
odôvodnením
uvedeným
Maďarskom
Komisia
tvrdí,
že
Maďarsko
nepredložilo
žiadny
dôkaz o tom,
že
vystavenie
obsahu,
ktorý
znázorňuje
bežné
životy
homosexuálnych
alebo
iných
ako
cisrodových
osôb,
by
mohlo
akýmkoľvek
spôsobom
narušiť
zdravý
vývin
maloletých
osôb.
Komisia s podporou
členských
štátov,
ktoré
sú
vedľajšími
účastníkmi
konania, a Parlamentu
sa
naopak
domnieva,
že
„obsah s LGBTI
tematikou“
nielenže
nemôže
byť
pre
deti
škodlivý,
ale
že
ochrana
maloletých
osôb
pred
„obsahom s LGBTI
tematikou“
môže
byť v skutočnosti
škodlivá
pre
vývin a socializáciu
mladých
ľudí.
107. Maďarsko
na
toto
tvrdenie
odpovedá
tým,
že
uvádza
po
prvé
zásadu
predbežnej
opatrnosti a po
druhé
priestor
na
voľnú
úvahu,
ktorý
majú
členské
štáty
pri
určovaní,
čo
je
pre
deti
škodlivé, v súlade
so
svojimi
morálnymi,
náboženskými
alebo
kultúrnymi
tradíciami.
108. Pokiaľ
ide o zásadu
predbežnej
opatrnosti,
Maďarsko
tvrdí,
že
ak
sú
maloleté
osoby
vystavené
„obsahu s LGBTI
tematikou“
bez
usmernenia
dospelej
osoby,
vzniká
riziko
narušenia
ich
vývinu.
Tento
členský
štát
zastáva
názor,
že v rámci
svojho
priestoru
na
voľnú
úvahu
môže
prijať
ochranné
opatrenia
„bez
toho,
aby
musel
počkať
až
dovtedy,
kým
sa
naplno
preukáže
existencia a závažnosť
týchto
rizík“(57).
109. Môžem
súhlasiť,
že
pokiaľ
je
ochrana
telesného,
duševného a morálneho
vývinu
maloletých
osôb
zdravotnou
otázkou,
na
účely
odôvodnenia
regulačných
opatrení
sa o zásadu
predbežnej
opatrnosti
opierať
možno.(58)
110. Súdny
dvor
však
konštatoval,
že
ak
je
tento
pojem
nerozlučne
spätý s istou
mierou
vedeckej
neistoty,
posúdenie
rizika
nemožno
založiť
na
„čisto
hypotetický[ch]
tvrdenia[ch] o rizikách
založený[ch]
na
jednoduchých
vedeckých
domnienkach,
ktoré
ešte
neboli
preskúmané“(59).
Členské
štáty,
ktoré
sa
opierajú o takéto
argumenty,
teda
musia
predložiť
aspoň
nejaké
vedecké
dôkazy
prima
facie o tom,
že
predmetné
riziko
je
pravdepodobné.
Ako
uvádza
Komisia, v opačnom
prípade
by
bola
napadnutá
maďarská
právna
úprava
úplne
arbitrárna.
111. Aj
keď
Súdny
dvor
Maďarsko
výslovne
požiadal,
aby
predložilo
dôkazy
na
podporu
svojho
tvrdenia,
že
samotné
vystavenie
„obsahu s LGBTI
tematikou“
môže
narušiť
vývin
maloletých
osôb,
tento
členský
štát
iba
zopakoval,
že
takéto
potenciálne
riziko
existuje,
pričom
sa
opieral o veľmi
všeobecné
vyjadrenia.
112. Tento
štát
teda
vysvetlil,
že
riziko
má
pôvod v schopnosti
médií
presviedčať,
zatiaľ
čo
deti a mladí
dospelí
majú
sklon
experimentovať a ešte
nie
sú
schopní
kriticky
posúdiť,
čo
je
pre
nich
dobré.
Zároveň
platí,
že
ak
majú
maloleté
osoby k „obsahu s LGBTI
tematikou“
prístup,
rodičia
môžu
stratiť
príležitosť
rozhodnúť,
kedy
sú
ich
deti,
ktoré
poznajú
najlepšie,
pripravené
byť
vystavené
takémuto
obsahu,
alebo u nich
odstrániť
možný
zmätok.
113. Zatiaľ
čo
jednoznačne
možno
prijať,
že
zmätok
je
súčasťou
dospievania,
Maďarsko s výnimkou
tohto
všeobecného
tvrdenia
vôbec
nevysvetlilo,
prečo
by
vystavenie
„obsahu s LGBTI
tematikou“
mohlo
byť
pre
deti
mätúcejšie
než
vystavenie
akémukoľvek
inému
obsahu,
ktorý
pre
ne
môže
byť
nový, a prečo
sa
za
potenciálne
škodlivý
považuje
práve
„obsah s LGBTI
tematikou“.
114. Môžem
súhlasiť s Komisiou,
že
ochrana
zdravého
vývinu
maloletých
osôb
by
in
abstracto
skutočne
mohla
byť
dôvodom
vo
všeobecnom
záujme,
ktorý
by
mohol
odôvodniť
obmedzenia
určitých
práv.
Keďže
však
Maďarsko
nepredložilo
žiadny
dôkaz o možnej
ujme,
ktorá
by
mohla
vyplynúť z vystavenia
maloletých
osôb
„obsahu s LGBTI
tematikou“, o takéto
odôvodnenie
sa
opierať
nemôže.
115. Keď
sa
uvedené
preloží
do
právneho
jazyka
proporcionality,
možné
sú
dva
závery.
Po
prvé
možno
povedať,
že
Maďarsko
nemá
prijateľný
dôvod
vo
všeobecnom
záujme,
ktorým
by
mohlo
odôvodniť
svoj
zásah
do
troch
práv
podľa
Charty
uvádzaných
Komisiou.
Ak
je
to
tak,
ďalšie
kroky
preskúmania
proporcionality
vykonávať
netreba,
pretože
žiadne
odôvodnenie
možné
nie
je.
Alternatívne
možno
potrebu
chrániť
zdravý
vývin
detí
akceptovať
ako
abstraktnejší
dôvod
vo
všeobecnom
záujme. V takom
prípade
však
sporné
pravidlá
nespĺňajú
kritérium
proporcionality,
pretože
na
účely
ochrany
detí
pred
možným
narušením
ich
telesného,
duševného
alebo
morálneho
vývinu
nie
sú
primerané
ani
nevyhnutné.
116. Maďarsko
svoj
zásah
do
antidiskriminačných
pravidiel,
slobody
prejavu
ani
práva
na
súkromný
život v každom
prípade
potrebou
chrániť
maloleté
osoby
pred
ujmou
odôvodniť
nemôže.
117. Keďže
teda
Maďarsko
nemá
dôkaz
ani o potenciálnom
riziku
narušenia
zdravého
vývinu
maloletých
osôb,
jeho
odôvodnenie
ako
použiteľné
prijať
nemožno.
118. Z rovnakého
dôvodu
napadnutú
maďarskú
právnu
úpravu
nemožno
chápať v tom
zmysle,
že
bola
prijatá s cieľom
zabezpečiť
najlepšie
záujmy
dieťaťa,
čo
je
jedno
zo
základných
práv
stanovených
Chartou,
ktoré
by
sa v zásade
mohlo
vyvažovať s inými
právami,
ako
sú
právo
na
nediskrimináciu,
právo
na
súkromný
život a sloboda
prejavu.
Maďarsko
nepredložilo
žiadne
dôkazy o tom,
že
ochrana
detí
pred
obsahom s LGBTI
tematikou
je v ich
najlepšom
záujme.
119. Maďarsko
sa
navyše
na
účely
tvrdenia,
že
je
oprávnené
konštatovať,
že
maloleté
osoby
potrebujú
ochranu
pred
obsahom s LGBTI
tematikou,
opiera o rozsudok
Omega(60).
Na
základe
tohto
rozsudku
uvádza,
že
členské
štáty
majú
pri
rozhodovaní o verejnom
poriadku, o ktorý
sa
môžu
opierať
na
účely
odôvodnenia
svojich
opatrení,
široký
priestor
na
voľnú
úvahu.
Daný
štát
zdôrazňuje,
že
Súdny
dvor v tomto
rozsudku
zaujal
stanovisko,
že
poňatie
toho,
akým
spôsobom
sa
majú
chrániť
základné
práva
alebo
iné
záujmy,
nemusí
byť
vo
všetkých
členských
štátoch
rovnaké,
ale
môže
sa
líšiť v závislosti
od
morálnych,
náboženských
alebo
kultúrnych
faktorov
pôsobiacich v danom
štáte.
120. Maďarsko
teda
tvrdí,
že
rozhodnutie o tom,
ako
sa
má
chrániť
telesný,
duševný a morálny
vývin
maloletých
osôb
alebo
rodičovské
práva,
prináleží
jednotlivým
členským
štátom.
121. Na
účely
tvrdenia,
že
judikatúra
Omega
sa
uplatňuje
aj
vo
vzťahu k ochrane
zdravého
vývinu
maloletých
osôb,
sa
Maďarsko
opiera o nedávny
rozsudok
Súdneho
dvora
Booky.fi(61), v ktorom
išlo o podobný
spor
ako v prejednávanej
veci,
ktorý
sa
týkal
klasifikácie a označovania
audiovizuálnych
programov s cieľom
chrániť
deti.
Súdny
dvor v danom
rozsudku
zopakoval
svoje
konštatovania z rozsudku
Omega a zastával
názor,
že
členské
štáty
majú
pri
posudzovaní
potreby
opatrení
na
ochranu
detí
istý
priestor
na
voľnú
úvahu, a potvrdil,
že
takéto
posúdenie
sa
môže v jednotlivých
členských
štátoch
líšiť.
122. Ako
však
tvrdila
vláda
Fínska,
teda
štátu, v ktorom
mala
pôvod
vec
Booky.fi,
tento
priestor
na
voľnú
úvahu
nie
je
neobmedzený a rozhodnutie
členského
štátu
musí
rešpektovať
základné
práva,
napríklad
zákaz
diskriminačných
opatrení.(62) Ako
sa
uvádza
vyššie,
sporné
pravidlá
porušujú
základné
práva,
čo
je
hlavný
dôvod,
prečo
sa
na
účely
ich
odôvodnenia o rozsudky
Omega
ani
Booky.fi
opierať
nemožno.
123. Maďarsko
napokon
zrejme
tvrdí – odvolávajúc
sa
na
výsledky
referenda o zmenách –,
že
jeho
obyvatelia
tieto
zmeny
podporujú.(63) Aj
keby
to
bola
pravda,(64) takúto
„skutočnosť“
by
nebolo
možné
akceptovať
ako
odôvodnenie
porušenia
ustanovení
týkajúcich
sa
vnútorného
trhu a už
vôbec
nie
základných
práv. V ústavných
demokraciách,
ako
sú
tie v Únii,
sú
práva
menšín
pred
neodôvodnenými
rozhodnutiami
väčšiny
chránené.(65)
124. Druhým
odôvodnením,
ktoré
Maďarsko
uvádza v súvislosti
so
svojimi
pravidlami,
je
potreba
chrániť
právo
rodičov
vychovávať
svoje
deti v súlade s vlastným
presvedčením. V zásade
neexistuje
žiadny
dôvod,
prečo
by
sa
mal
takýto
dôvod
verejného
poriadku
ako
možné
odôvodnenie
odmietnuť.
Rovnako
ako v prípade
dôvodu
spočívajúceho v ochrane
pred
ujmou
však
Maďarsko
nevysvetľuje,
akým
spôsobom
sporná
právna
úprava
tieto
rodičovské
práva
presadzuje
alebo
chráni.
125. Ako
tvrdia
viaceré
členské
štáty,
ktoré
sú
vedľajšími
účastníkmi
konania,
rodičia
môžu
so
svojimi
deťmi o otázkach
súvisiacich s homosexuálnou
orientáciou
alebo
rodovou
identitou
hovoriť a vysvetliť
im
ich,
aj
keď
deti
na
tento
obsah
narazia v médiách.(66) Sporné
pravidlá
teda
na
dosiahnutie
legitímneho
cieľa, o ktorý
sa
Maďarsko
opiera,
nie
sú
primerané
ani
nevyhnutné.(67)
126. Maďarsko
ďalej
tvrdí,
že
právo
rodičov
vychovávať
svoje
deti v súlade s vlastným
presvedčením
nie
je
len
ich
kultúrnou a politickou
voľbou,
ale
jedným
zo
základných
práv
stanoveným v článku 14
ods. 3
Charty.
127.  Toto
právo,
ktoré
Charta
priznáva
rodičom,
je
však
užšie
než
právo,
ktoré
Maďarsko
podľa
svojho
tvrdenia
chráni
danými
pravidlami.
Je
súčasťou
ustanovenia
Charty,
ktoré
sa
týka
práva
na
vzdelanie.
Ako
sa
uvádza
vo
vysvetlivkách k Charte,
článok 14
vychádza
zo
spoločných
ústavných
tradícií
členských
štátov a z článku 2
Dodatkového
protokolu k EDĽP.
ESĽP
konštatoval,
že
právo
rodičov
uvedené v článku 2
druhej
vete
Dodatkového
protokolu k EDĽP
je
len
„doplnkom
základného
práva
na
vzdelanie“(68).
Právo
rodičov
obsiahnuté v článku 14
ods. 3
Charty
teda
rodičom
takisto
umožňuje
zabezpečiť
vzdelanie a výchovu
svojich
detí v zhode
so
svojím
náboženským,
filozofickým a pedagogickým
presvedčením
iba v kontexte
slobody
zakladať
vzdelávacie
inštitúcie s rôznymi
tradíciami.
Maďarsko
sa
teda s cieľom
odôvodniť
porušenie
základného
práva
na
nediskrimináciu,
súkromný
život a informácie v rôznych
oblastiach
poskytovania
služieb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
dané
pravidlá,
na
toto
právo
podľa
Charty
odvolávať
nemôže.
128. Z toho
vyplýva,
že
Maďarsko
sa o právo
rodičov
vychovávať
svoje
deti v súlade
so
svojím
osobným
presvedčením
nemôže
opierať
ani
ako o dôvod
vo
verejnom
záujme,
ani
ako o základné
právo
rodičov
chránené
Chartou.
129. Maďarsko
v súvislosti s tvrdením Komisie týkajúcim sa porušenia článku 21 Charty uviedlo aj ďalší argument. Na účely tvrdenia, že právo rodičov zabezpečiť vzdelanie svojich detí v zhode so svojím náboženským, filozofickým alebo pedagogickým presvedčením môže odôvodniť rozdielne zaobchádzanie, sa odvoláva na rozsudok WABE(69).
130. Aj
keď
je
pravda,
že
Súdny
dvor v danom
rozsudku
akceptoval
odôvodnenie
diskriminácie
na
základe
náboženstva,
diskriminácia v danej
veci
vyplývala z neutrálneho
pravidla,
ktoré
sa
však
niektorých
náboženstiev
dotýkalo
viac
než
iných.
Súdny
dvor
preto
zastával
názor,
že
situácia v danej
veci
predstavuje
nepriamu
diskrimináciu.
Ako
na
druhej
strane
uvádza
Komisia,
diskriminácia
vyplývajúca
zo
sporných
pravidiel
nie
je
dôsledkom
neutrálneho
opatrenia,
ale
je
priamo
založená
na
zakázaných
dôvodoch
pohlavia a sexuálnej
orientácie.
131. Okrem
názoru,
že
sporné
pravidlá
nechránia
rodičovské
práva,
sa
teda
Maďarsko
na
účely
odôvodnenia
diskriminácie,
na
ktorej
sú
založené
jeho
pravidlá,
nemôže
opierať
ani o rozsudok
WABE.
132. Možno
uzavrieť,
že
ochranu
maloletých
osôb
ani
ochranu
rodičovských
práv
ako
odôvodnenie
zásahu
do
základného
práva
nebyť
diskriminovaný z dôvodu
pohlavia
alebo
sexuálnej
orientácie,
do
slobody
šíriť a prijímať
informácie a do
práva
na
súkromný
život,
ku
ktorému
viedol
novelizačný
zákon a z neho
vyplývajúce
pravidlá,
použiť
nemožno.
133. Pravidlá
č. 1,
3,
4,
6 a 7
teda
porušujú
články 21,
11 a 7
Charty.
6.      Porušenie článku 1 Charty
134. Podľa
vysvetliviek k Charte
týkajúcich
sa
článku 1
ľudská
dôstojnosť
nie
je
len
základným
právom
ako
takým,
ale
predstavuje
skutočný
základ
iných
základných
práv.
Ochrana
pred
diskrimináciou,
sloboda
prejavu a právo
na
súkromný
život
sú
konkretizáciou
ľudskej
dôstojnosti,
ako
sa
vyjadruje v Charte.(70)
135. Vo
vysvetlivkách
sa
takisto
uvádza,
že
dôstojnosť
ľudskej
osoby
je
súčasťou
podstaty
iných
práv
priznaných v Charte,
preto
sa
musí
rešpektovať, a to
aj v prípade
obmedzenia
týchto
iných
práv.
136. Podľa
môjho
názoru z týchto
vysvetliviek
vyplýva,
že
do
ľudskej
dôstojnosti
je
zasiahnuté
vtedy,
keď
obmedzenia
iných
práv,
ktoré
sú
jej
konkretizáciou,
nemožno
odôvodniť.
137. Súdny
dvor
uznal,
že o zásah
do
ľudskej
dôstojnosti
ide v prípade,
že
sú
porušené
absolútne
práva,
ako
je
zákaz
neľudského a ponižujúceho
zaobchádzania a mučenia,
ktorých
porušenie
nikdy
nemožno
odôvodniť.(71) Podľa
môjho
názoru
analogicky
platí,
že
keď
dôjde k porušeniu
iných
ako
absolútnych
základných
práv,
ktoré
sú
úzko
prepojené s ľudskou
dôstojnosťou,
ako
sú
práva, o ktoré
ide v prejednávanej
veci,
pretože
zásah
nebolo
možné
odôvodniť,
takisto
to
musí
viesť
ku
konštatovaniu
zásahu
do
ľudskej
dôstojnosti.
138. Keďže
teda
Maďarsko
nedokázalo
uviesť
prijateľné
odôvodnenie
diskriminácie,
obmedzení
slobody
prejavu a zásahu
do
práva
na
súkromný
život,
ktoré
sú
následkom
jeho
právnej
úpravy,
táto
právna
úprava
takisto
vedie k zásahu
do
ľudskej
dôstojnosti.
Zasahuje
do
dôstojnosti
LGBTI
osôb
aj
všetkých
ostatných
osôb,
ktorým
bráni
zaobchádzať s týmito
LGBTI
osobami
rovnako
ako
so
zvyškom
spoločnosti.
139. Preto
zastávam
názor,
že
vzhľadom
na
to,
že
Maďarsko
neodôvodnilo
zásah
do
základných
práv,
ktoré
sú
vyjadrením
ľudskej
dôstojnosti,
pravidlá
č. 1,
3,
4,
6 a 7
porušujú
článok 1
Charty.
140. Možno
uzavrieť,
že
Maďarsko
prijatím
pravidiel
č. 1,
3,
4,
6 a 7
porušilo
články 1,
7,
11 a 21
Charty.
141. To
ma
privádza k zatiaľ
nezodpovedanej
otázke,
či a za
akých
podmienok
by
konštatovanie
porušenia
viacerých
ustanovení
primárneho a sekundárneho
práva
Únie,
ako
aj
práv
založených
na
Charte
mohlo
viesť k samostatnému
konštatovaniu
porušenia
článku 2 ZEÚ.
C.      Šiesty žalobný dôvod Komisie – porušenie článku 2 ZEÚ
142. Komisia v rámci
svojho
šiesteho
žalobného
dôvodu
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
konštatoval,
že
Maďarsko
prijatím
novelizačného
zákona,
ktorým
sa
zaviedli
pravidlá
č. 1,
3,
4,
6 a 7,
nielenže
porušilo
konkrétne
ustanovenia
primárneho a sekundárneho
práva
Únie a viaceré
ustanovenia
Charty,
ale
aj
článok 2 ZEÚ.
143. Maďarsko
možnosť,
že
porušenie
článku 2 ZEÚ možno
konštatovať
oddelene
od
porušenia
iných
pravidiel
Únie,
odmieta.
Podľa
jeho
názoru
je
„nemysliteľné,
aby
bol
štát
Súdnym
dvorom
odsúdený
výlučne
na
základe
článku 2 ZEÚ bez
toho,
aby
Súdny
dvor
konštatoval
nesplnenie
niektorej
inej
konkrétnej
povinnosti
stanovenej
právom
Únie“(72).
144. Keďže
toto
tvrdenie
smeruje
proti
autonómnemu
uplatneniu
článku 2 ZEÚ,
nie
je
relevantné.
Ako
som
uviedla
na
začiatku
svojej
analýzy,
možnosťou
uplatnenia
článku 2 ZEÚ mimo
pôsobnosti
práva
Únie
sa v prejednávanej
veci
zaoberať
netreba.
Komisia
nastolila
žalobný
dôvod
týkajúci
sa
porušenia
článku 2 ZEÚ v pôsobnosti
práva
Únie
potom,
ako
Súdny
dvor
požiadala,
aby
konštatoval
porušenie
Zmluvy,
viacerých
nástrojov
sekundárneho
práva
Únie,
ako
aj
Charty.
145. Maďarsko
ďalej
uvádza,
že
článok 2 ZEÚ ako
samostatný
právny
dôvod
na
účely
žaloby o nesplnenie
povinnosti v pôsobnosti
práva
Únie
použiť
nemožno.
Tento
členský
štát
tvrdí,
že
samotná
skutočnosť,
že
Komisia
spája
porušenie
článku 2 ZEÚ s porušením
konkrétnych
ustanovení
práva
Únie a Charty,
je
argumentom v prospech
toho,
že
článok 2 ZEÚ ako
samostatný
dôvod
nesplnenia
povinnosti
použiť
nemožno.
Uvádza
aj
viaceré
ďalšie
argumenty,
ktorými
sa
budem
zaoberať
vo
zvyšku
tejto
časti
návrhov.
146. Tieto
tvrdenia
Súdny
dvor
stavajú
pred
prvú
dôležitú
otázku:
je
článok 2 ZEÚ druhom
ustanovenia, o ktoré
sa
možno
opierať v konaní o nesplnení
povinnosti?
Všeobecnejšie
vzniká
otázka,
či
je
porušenie
hodnôt
žalovateľné;
môžu o takomto
žalobnom
návrhu
vôbec
rozhodovať
súdy
alebo
ide o otázku, o ktorej
sa
má
rozhodnúť v rámci
politického
postupu?
147. Ak
článok 2 ZEÚ žalovateľný
je,
vzniká
ďalšia
otázka
týkajúca
sa
kritérií,
ktorými
by
sa
mal
Súdny
dvor
riadiť
pri
rozhodovaní o tom,
či
došlo k samostatnému
porušeniu
tohto
článku.
Účastníci
tohto
konania
sa
zhodujú,
že
článok 2 ZEÚ možno
uplatniť
iba
výnimočne,
keď
porušenie
dosahuje
určitú
úroveň
závažnosti. V kontexte
prejednávanej
veci
je
dôležité
rozlišovať
situácie, v ktorých
porušenia
základných
práv
vedú
aj k porušeniu
článku 2 ZEÚ, a situácie, v ktorých
by
sa
mal
Súdny
dvor
napriek
konštatovaniu
porušení
Charty
alebo
iných
základných
zásad
práva
Únie
zdržať
určenia,
že
došlo k porušeniu
článku 2 ZEÚ.
148. Akademici
venujú
článku 2 ZEÚ veľkú
pozornosť a skúmajú
ho z rôznych
uhlov. O všetkých
otázkach,
ktoré
tieto
akademické
príspevky
nastolili, v týchto
návrhoch
uvažovať
nemôžem.
Zodpovedanie
dvoch
kľúčových
otázok
uvedených
vyššie,
ktoré
nastolili
účastníci a vedľajší
účastníci
konania v prejednávanej
veci,
by
malo
byť
dostatočné
na
to,
aby
mohol
Súdny
dvor
rozhodnúť,
či
sa
Maďarsko
prijatím
napadnutej
právnej
úpravy
okrem
iných
uvádzaných
porušení
dopustilo
aj
porušenia
článku 2 ZEÚ.
149. Najprv
sa
teda
budem
zaoberať
žalovateľnosťou
článku 2 ZEÚ.
Keď
nenájdem
žiadne
prekážky
prejednania
žalobného
návrhu
založeného
na
porušení
článku 2 ZEÚ Súdnym
dvorom
za
okolností, o aké
ide v prejednávanej
veci,
položím
si
otázku,
či
by
Súdny
dvor
mal
šiesty
žalobný
dôvod
Komisie
prijať.
Túto
záležitosť
najskôr
posúdim
vo
všeobecnosti a potom
svoje
konštatovania
uplatním
na
prejednávanú
vec.
1.      Žalovateľnosť článku 2 ZEÚ
150. Pojem
„žalovateľnosť“
môže
mať
rôzne
významy.
Ja
ho
použijem
na
označenie
prípadu,
keď
súdy
môžu
právne
ustanovenie,
ako
je
článok 2 ZEÚ,
použiť
pri
rozhodovaní
vo
veci.
151. Súdy
môžu
právne
normy
použiť
na
rôzne
účely:
ako
výkladový
nástroj s cieľom
pripísať
význam
iným
právnym
normám,
ako
zdroj
práv
pre
individuálne
právne
subjekty
alebo
ako
meradlo
na
posúdenie
zákonnosti
iného
pravidla.
152. V prejednávanej
veci
sa
nastoľuje
len
otázka,
či
Súdny
dvor
môže
článok 2 ZEÚ použiť
posledným z troch
uvedených
spôsobov,
teda
na
účely
súdneho
preskúmania
právnej
úpravy
členského
štátu v kontexte
konania o nesplnení
povinnosti.
153. Otázka
priameho
ani
výkladového
účinku
článku 2 ZEÚ sa
teda v tejto
veci
nenastoľuje.(73)
154. Prvou
podmienkou
použitia
pravidla
na
účely
súdneho
preskúmania
je
to,
že
dané
pravidlo
obsahuje
povinnosti
právnej
povahy.
Skôr
než
si
položím
otázku,
či
článok 2 ZEÚ predstavuje
takúto
právnu
normu,
vysvetlím, v čom
podľa
môjho
názoru
spočívajú
dve
najdôležitejšie
úlohy
daného
ustanovenia v právnom
poriadku
Únie,
pretože
majú
vplyv
na
odpoveď
na
otázku
týkajúcu
sa
právnej
povahy
tohto
ustanovenia.
a)      Úloha článku 2 ZEÚ v právnom poriadku Únie
1)      Ústavná identita Únie
155. Článok 2 ZEÚ vyjadruje
voľbu
zakladateľov
Únie,
pokiaľ
ide o to,
aký
druh
spoločnosti
sa
členské
štáty
zaviazali
spoločne
vytvoriť v rámci
Únie.
156. Možno
si
predstaviť
rôzne
spoločnosti:
autokracie,
ktoré
nie
sú
založené
na
deľbe
moci;
spoločnosti, v ktorých
zvolená
väčšina
nie
je
obmedzená
požiadavkou
rešpektovania
ľudských
práv;
spoločnosti, v ktorých
nevládne
právo,
ale
ľudia;
spoločnosti, v ktorých
sa s menšinami
nezaobchádza
rovnako a ľudská
dôstojnosť
je v nich
vyhradená
iba
pre
väčšinu,
alebo
spoločnosti,
ktoré
neuznávajú
rovnosť
žien a mužov.
Takéto
spoločnosti
naozaj
existujú a vznikajú
na
celom
svete.
157. Vízia
dobrej
spoločnosti v rámci
ústavy
Únie
je
odlišná.
Táto
vízia
je
vyjadrená v článku 2 ZEÚ.
Ak
sa
hodnoty
vymenované v tomto
ustanovení – úcta k ľudskej
dôstojnosti,
sloboda,
demokracia,
rovnosť,
právny
štát a rešpektovanie
ľudských
práv
vrátane
práv
osôb
patriacich k menšinám – vykladajú
spoločne,
vytvárajú
obraz
ústavnej
demokracie, v ktorej
sa
rešpektujú
ľudské
práva.(74)
158. Táto
voľba
je
vyjadrená v úvodnom
ustanovení
Zmlúv, a teda – ako
vysvetlil
Súdny
dvor – predstavuje
samotnú
identitu
Únie.(75) V skratke
možno
povedať,
že
bez
týchto
hodnôt
by
už
Únia
nebola
Úniou,
aká
sa
stanovuje v Zmluvách.
2)      Podmienka fungovania právneho poriadku Únie
159. Článok 2 ZEÚ nie
je
dôležitý
len z hľadiska
definovania
identity
Únie.
Má
aj
veľký
praktický
význam,
pretože
umožňuje
fungovanie
právneho
poriadku
Únie.
160. Právny
poriadok
Únie
je
zloženým
poriadkom,
ktorý
tvoria
pravidlá
prijaté
na
úrovni
Únie a na
úrovni
členských
štátov.
Pravidlá
na
úrovni
Únie
sú
závislé
od
pravidiel
na
vnútroštátnej
úrovni a od
riadneho
fungovania
právnych
poriadkov
členských
štátov.
Na
to,
aby
takýto
zložený
právny
poriadok
mohol
existovať,
je
nevyhnutné,
aby
sa
na
úrovni
Únie
aj
na
vnútroštátnej
úrovni
rešpektovali
spoločné
hodnoty.(76)
161. Podľa
ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora s pôvodom v stanovisku
2/13
platí,
že
„právna
konštrukcia
[Únie]
spočíva v základom
predpoklade,
že
každý
členský
štát
zdieľa
so
všetkými
ostatnými
členskými
štátmi
určitý
súbor
spoločných
hodnôt,
na
ktorých
je
Únia
založená,
ako
je
spresnené v článku 2 ZEÚ, a uznáva,
že
ostatné
členské
štáty s ním
tieto
hodnoty
zdieľajú.
Tento
predpoklad
znamená a odôvodňuje
existenciu
vzájomnej
dôvery
členských
štátov v uznanie
týchto
hodnôt, a tým
aj v dodržiavanie
práva
Únie,
ktoré
tieto
hodnoty
uplatňuje“(77).
162. Keby
si
členské
štáty
nemohli
navzájom
dôverovať,
pokiaľ
ide o rešpektovanie
základných
hodnôt,
právny
poriadok
Únie,
ktorý
je
do
značnej
miery
založený
na
zásade
vzájomného
uznávania,
by
nemohol
byť
uvedený
do
praxe.
Práve
táto
zásada
už
od
vydania
rozsudku
Cassis
de
Dijon(78) umožňuje
zachovávanie
rozmanitosti
právnych
riešení
prijímaných
členskými
štátmi,
pričom
však
dovoľuje
voľný
pohyb
tovaru,
služieb,
osôb,
kapitálu a súdnych
rozhodnutí z jedného
členského
štátu
do
druhého.
163. Rešpektovanie
hodnôt
zakotvených v článku 2 ZEÚ je
teda
politickou
aj
praktickou
podmienkou
existencie
právneho
poriadku
Únie.
b)      Článok 2 ZEÚ ako právne záväzné ustanovenie
164. Súdny
dvor v rozsudkoch
týkajúcich
sa
podmienenosti
konštatoval,
že
„článok 2 ZEÚ
nevyjadruje
len
smerovanie
alebo
úmysly
politickej
povahy,
ale
obsahuje
hodnoty,
ktoré
súvisia…
so
samotnou
identitou
Únie
ako
spoločného
právneho
poriadku,
pričom
tieto
hodnoty
sú
konkretizované v zásadách
obsahujúcich
právne
záväzné
povinnosti
pre
členské
štáty“(79).
165. Toto
konštatovanie
by
sa
dalo
vykladať
najmenej
dvomi
rôznymi
spôsobmi.
Dalo
by
sa
povedať – čo
je
zrejme
stanovisko
Komisie,
Parlamentu a členských
štátov,
ktoré
sú
vedľajšími
účastníkmi
konania –,
že
keďže
článok 2 ZEÚ nie
je
len
politickým
vyhlásením,
predstavuje
ustanovenie,
ktoré
zahŕňa
právne
povinnosti
pre
členské
štáty.
Na
druhej
strane
by
sa
vzhľadom
na
poslednú
časť
vety
dalo
tvrdiť – ako
uvádza
Maďarsko –,
že
samotný
článok 2 ZEÚ povinnosti
nevytvára a v záujme
vytvorenia
meradla
na
účely
kontroly v rámci
konania o nesplnení
povinnosti
na
Súdnom
dvore
ich
treba
konkretizovať
prostredníctvom
právnych
zásad.
166. Súhlasím
so
stanoviskom
Komisie,
ktoré
podporuje
16 členských
štátov,
ktoré
sú
vedľajšími
účastníkmi
konania,
aj
Parlament.
Podľa
môjho
názoru
sa
isté
povinnosti
členským
štátom
naozaj
ukladajú
priamo
na
základe
článku 2 ZEÚ.
Navrhujem,
aby
Súdny
dvor
využil
príležitosť,
ktorú
mu
ponúka
prejednávaná
vec, a potvrdil
takýto
výklad
citovaného
bodu
svojich
rozsudkov
týkajúcich
sa
podmienenosti. V prospech
takéhoto
výkladu
uvediem
viacero
argumentov.
1)      Znenie, kontext a história
167. Na
základe
umiestnenia
článku 2 ZEÚ v rámci
Zmlúv
mu
možno
pripísať
právnu
záväznosť.
Je
súčasťou
normatívnej časti ZEÚ a nie
jej
preambuly.
Dalo
by
sa
tvrdiť,
že
keby
autori
Zmlúv
chceli
článok 2 ZEÚ zbaviť
právnej
sily,
záväzok
týkajúci
sa
týchto
hodnôt
by
namiesto
toho
vyjadrili v preambule.(80) Konštatovanie
Súdneho
dvora,
že
toto
ustanovenie
„nevyjadruje
len
smerovanie
alebo
úmysly
politickej
povahy“,
by
sa
teda
malo
chápať v tom
zmysle,
že
hodnoty
podľa
článku 2
majú
silu
právnej
povinnosti.(81)
168. Znenie,
ktoré
sa
opiera o pojem
„hodnoty“,
právnu
záväznosť
článku 2 ZEÚ nevylučuje.
169. Predchádzajúce
znenia
Zmluvy o Európskej
únii
uvádzali v jej
článku 6
ods. 1
namiesto
hodnôt
zásady:
„Únia
je
založená
na
zásadách
slobody,
demokracie,
dodržiavania
ľudských
práv a základných
slobôd a právneho
štátu,
ktoré
sú
spoločné
členským
štátom“(82).
Pojem
„hodnoty“
sa
používa
iba
od
prijatia
Lisabonskej
zmluvy, v rámci
ktorej
sa
prijalo
rovnaké
znenie
ako
to,
ktoré
navrhol
Konvent o Ústave
pre
Európu.(83) Túto
zmenu
znenia
nemožno
vykladať
ako
zámer
vylúčiť
alebo
obmedziť
právnu
povahu
hodnôt v súčasnom
článku 2 ZEÚ.
Práve
naopak – zo
záznamov z práce
Konventu o Ústave
pre
Európu
vyplýva,
že
zámerom
bolo v skutočnosti
zaviesť
viaceré
právne
povinnosti
pre
členské
štáty.
Predsedníctvo
pri
navrhovaní
ustanovenia o hodnotách
zdôraznilo
potrebu
krátkeho
zoznamu
základných
hodnôt,
ktoré
majú
„jasný,
nekontroverzný
právny
základ,
aby
členské
štáty
vedeli
rozlíšiť
povinnosti,
ktoré z nich
vyplývajú“(84).
170. Samotné
Zmluvy(85) rovnako
ako
Súdny
dvor(86) navyše
používajú
pojmy
„hodnoty“ a „zásady/princípy“
zameniteľne.
171. V prospech
výkladu v tom
zmysle,
že
rešpektovanie
hodnôt
je
právnou
povinnosťou,
hovoria
aj
odkazy
na
článok 2 ZEÚ v iných
ustanoveniach
Zmlúv. V článku 3
ods. 1 ZEÚ sa
tak
vo
všeobecnosti
uvádza,
že
cieľom
Únie
je
presadzovať
mier a svoje
hodnoty, a v odseku 5
tohto
článku
sa
stanovuje,
že
Únia
potvrdzuje a podporuje
svoje
hodnoty
vo
vzťahoch
so
zvyškom
sveta.
Význam
hodnôt
pri
rozvíjaní
vzťahov
so
susedmi
Únie
sa
opakuje v článku 8 ZEÚ a povinnosť
Únie
uchovávať
svoje
hodnoty
vo
vonkajších
vzťahoch
sa
ďalej
rozpracúva v článku 21
ods. 2 písm. a),
článku 32 a článku 42
ods. 5 ZEÚ.
Článok 13 ZEÚ,
ktorý
je
úvodným
ustanovením v súvislosti s inštitúciami
Únie,
stanovuje,
že
Únia
má k dispozícii
inštitucionálny
rámec,
ktorého
účelom
je
podporovať
jej
hodnoty.
172. Tieto
ustanovenia
umožňujú
dospieť k záveru,
že
potvrdzovanie a podpora
hodnôt
podľa
článku 2 ZEÚ je
povinnosťou
inštitúcií
Únie
pri
vykonávaní
internej
legislatívnej
činnosti
alebo
externom konaní.
Ukladá
sa
takáto
povinnosť
aj
členským
štátom?
173. Dôležitým
argumentom v prospech
záveru,
že
rešpektovanie
hodnôt
podľa
článku 2 ZEÚ je
povinnosťou,
ktorú
Zmluvy
ukladajú
členským
štátom,
je
článok 7 ZEÚ zavádzajúci
osobitný
postup,
ktorý
môže
viesť k pozastaveniu
hlasovacích
práv
členského
štátu,
ktorý
závažne a pretrvávajúcim
spôsobom
porušuje
tieto
hodnoty.
174. V preambule
Zmluvy o FEÚ
sa v tejto
súvislosti
opakuje,
že
členské
štáty
musia
rešpektovať
hodnoty
podľa
článku 2 ZEÚ, a to
prostredníctvom
odkazu
na
články 49 a 7 ZEÚ.
175. Najdôležitejším
ustanovením
vedúcim k záveru,
že
článok 2 ZEÚ vytvára
právne
povinnosti
pre
členské
štáty,
je
podľa
môjho
názoru
článok 49 ZEÚ.
2)      Dôležitosť článku 49 ZEÚ
176. Článok 49 ZEÚ otvára
dvere
do
Únie
každému
európskemu
štátu,
ktorý
rešpektuje
hodnoty
uvedené v článku 2 ZEÚ a zaviaže
sa
ich
podporovať.
177. Pri
vstupe
do
Únie
sa
teda
nové
členské
štáty
pripájajú
aj k ústavnej
voľbe
dobrej
spoločnosti,
ktorá
je
vyjadrená v článku 2 ZEÚ.
178. Článok 49 ZEÚ má
dva
dôležité
dôsledky.
Po
prvé
vychádza z predpokladu,
že
štát
sa
rozhodne
do
Únie
vstúpiť,
pretože
hodnoty
podľa
článku 2 ZEÚ predstavujú
aj
jeho
ústavnú
voľbu.
Ako
totiž
uznal
Súdny
dvor,(87) kandidátska
krajina
musí
pred
prijatím
do
Únie
ostatné
členské
štáty
presvedčiť,
že
spĺňa
„politické
kodanské
kritériá“,
ktoré
odrážajú
hodnoty
podľa
článku 2.(88)
179. Tento
aspekt
článku 49 ZEÚ Súdnemu
dvoru
umožnil
konštatovať,
že
„Únia
združuje
štáty,
ktoré
slobodne a dobrovoľne
pristúpili k spoločným
hodnotám
uvedeným v článku 2 ZEÚ,
rešpektujú
tieto
hodnoty a zaväzujú
sa
ich
podporovať“(89).
180. Záväzok
týkajúci
sa
hodnôt
podľa
článku 2
ďalej
existuje
počas
celého
trvania
členstva
členského
štátu v Únii.
Ako
uviedol
Súdny
dvor,
„dodržiavanie
týchto
hodnôt
totiž
nemožno
redukovať
na
povinnosť,
ktorú
musí
splniť
kandidátska
krajina,
aby
mohla
vstúpiť
do
Únie, a od
ktorej
je
po
vstupe
do
Únie
oslobodená“(90).
181. V rozsudku
Repubblika
navyše
Súdny
dvor
konštatoval,
že
„rešpektovanie
hodnôt
zakotvených v článku 2 ZEÚ členským
štátom
predstavuje
podmienku
užívania
všetkých
práv
vyplývajúcich z uplatňovania
Zmlúv
na
tento
členský
štát“(91).
182. Článok 49 ZEÚ uvádza
záväzok
členských
štátov
podporovať
hodnoty
podľa
článku 2.
Pre
členské
štáty z toho
plynú
dva
druhy
povinností:
povinnosť
neznižovania
úrovne
ochrany a povinnosť
prijať
opatrenia
na
realizáciu
hodnôt
podľa
článku 2 ZEÚ.
Obe
tieto
povinnosti
predstavujú
povinnosť
členských
štátov
zameranú
na
výsledok,
ako
už
Súdny
dvor
potvrdil v súvislosti s hodnotou
právneho
štátu.(92)
183. Prvým
aspektom
tejto
povinnosti
zameranej
na
výsledok
je,
že
členské
štáty
by
mali
zachovávať
aspoň
takú
úroveň
ochrany
hodnôt,
aká
existovala
pri
ich
vstupe
do
Únie.
Súdny
dvor v tejto
súvislosti
uznal,
že
členské
štáty
majú
povinnosť
neznižovania
úrovne
ochrany.
Inými
slovami,
členské
štáty
nemôžu
zmeniť
svoju
právnu
úpravu
tak,
aby
to
viedlo k znižovaniu
úrovne
ochrany
hodnôt
Únie.(93) Hoci
mal
Súdny
dvor
príležitosť
stanoviť a potvrdiť
zásadu
neznižovania
úrovne
ochrany
iba
vo
veciach,
ktoré
sa
týkali
hodnoty
právneho
štátu,(94) neexistuje
žiadny
dôvod
domnievať
sa,
že
sa
táto
zásada
neuplatňuje
na
všetky
hodnoty
stanovené v článku 2 ZEÚ.
184. Kríza
právneho
štátu,
ktorá
viedla k viacerým
rozsudkom
Súdneho
dvora,
bola
poučením,
že
hodnoty
by
sa
nemali
brať
ako
samozrejmosť.
Členské
štáty
musia
aktívne
pracovať
nielen
na
udržiavaní
úrovne
ochrany
existujúcej v čase
vstupu
do
Únie,
ale
musia
tiež
prijímať
potrebné
opatrenia
na
odstránenie
akýchkoľvek
existujúcich
prekážok,
ktoré
bránia
plnému
rešpektovaniu
týchto
hodnôt v ich
spoločnostiach.
185. Hoci
Súdny
dvor
zatiaľ
príležitosť
priamo
vyjadriť
takúto
pozitívnu
povinnosť
nemal,
zastávam
názor,
že
výraz
„podporovať“ v článku 49 ZEÚ si
vyžaduje
aj
pozitívne
úsilie
dosiahnuť
hodnoty
podľa
článku 2 v spoločnostiach
jednotlivých
členských
štátov.
Uvedené
je
dôležité v súvislosti s obnovou
deľby
moci a nezávislého
súdnictva.
Rovnako
dôležité
je
to
aj v prípade
iných
hodnôt,
ako
je
napríklad
rovnosť.
Ak v spoločnosti
existuje
štrukturálna
nerovnosť,
aká
je
zrejme
prítomná
vo
vzťahu k LGBTI
menšine v Maďarsku,
členský
štát
by
mal
aktívne
pracovať
na
vyriešení
tohto
štrukturálneho
problému a a fortiori
sa
musí
zdržať
jeho
zhoršovania.
186. Súdny
dvor
by
mal
preto
vysvetliť,
že
svojím
konštatovaním
uvedeným v bode 164
vyššie
nechcel
článku 2 ZEÚ odoprieť
spôsobilosť
ukladať
členským
štátom
samostatné
povinnosti.
Členské
štáty
majú
naopak
povinnosť
zachovávať a aktívne
podporovať
hodnoty
vymenované v článku 2 ZEÚ, a to
na
základe
daného
ustanovenia v spojení s článkom 49 ZEÚ.
187. Konštatovanie
citované v bode 164
vyššie
by
sa
teda
dalo
preformulovať
takto:
„Článok 2 ZEÚ
nevyjadruje
len
smerovanie
alebo
úmysly
politickej
povahy,
ale
obsahuje
hodnoty,
ktoré
súvisia
so
samotnou
identitou
Únie
ako
spoločného
právneho
poriadku, a vyžaduje,
aby
ich
členské
štáty
zachovávali a podporovali.
Tieto
hodnoty
sú
konkretizované v zásadách
obsahujúcich
presnejšie
právne
záväzné
povinnosti
pre
členské
štáty.“
188. Konštatovanie,
že
článok 2 ZEÚ zahŕňa
právne
povinnosti
pre
členské
štáty
zamerané
na
výsledok,
ešte
neznamená,
že
týchto
povinností
sa
možno
dovolávať
pred
súdom a že
sú
vymožiteľné.
Touto
otázkou
sa
budem
zaoberať v ďalšej
časti.
c)      Dôvody v prospech žalovateľnosti článku 2 ZEÚ a proti nej
1)      Dôvody v prospech žalovateľnosti
189. V článku 19
ods. 1
prvom
pododseku
ZEÚ
sa
vymedzuje
úloha
Súdneho
dvora,
ktorou
je
zabezpečenie
dodržiavania
práva
pri
výklade a uplatňovaní
Zmlúv.
190. Od
Súdneho
dvora
sa
pri
plnení
tejto
úlohy
nepochybne
očakáva
zabezpečenie
dodržiavania
práva
Únie
ústavnej
povahy.
Ako
som
už
vysvetlila,
takýmto
ustanovením
je
aj
článok 2 ZEÚ,
ktorý
má
kľúčový
význam
pre
právny
poriadok
Únie,
pretože
vymedzuje
jeho
identitu a umožňuje
jeho
fungovanie.
191. Súdny
dvor
svoju
ústavnú
úlohu
plní v rámci
konaní
podľa
Zmlúv. K týmto
konaniam
patrí
aj
konanie o nesplnení
povinnosti
upravené
článkami 258
až
260 ZFEÚ.
192. Podľa
článku 258 ZFEÚ má
Súdny
dvor
právomoc
konštatovať,
že
členský
štát
si
nesplnil
povinnosť,
ktorá
pre
neho
vyplýva
zo
Zmlúv.(95)
193. Vzhľadom
na
to,
že – ako
som
vysvetlila
vyššie – článok 2 ZEÚ vytvára
právne
povinnosti
pre
členské
štáty,
zabezpečenie
ich
plnenia
prostredníctvom
konštatovania
nesplnenia
povinnosti v konaní
začatom
na
základe
článku 258 ZFEÚ patrí k bežným
právomociam
Súdneho
dvora
podľa
Zmlúv.
194. Ako
uviedla
Komisia,
konanie
podľa
článku 258 ZFEÚ má
objektívnu
povahu(96) a Súdny
dvor
musí
určiť
len
to,
či
došlo
alebo
nedošlo k porušeniu
príslušného
právneho
ustanovenia.
Keďže
je
teda
článok 2 ZEÚ právnym
ustanovením,
ak
právomoc
Súdneho
dvora
vo
vzťahu k nemu
nie
je
vylúčená,
Súdny
dvor o jeho
porušení
rozhodovať
môže.
195. Keď
tvorcovia
Zmlúv
chceli
vylúčiť
právomoc
Súdneho
dvora
vo
vzťahu k určitým
ustanoveniam
práva
Únie,
výslovne
to
stanovili v Zmluvách.(97) V tomto
ohľade
platí,
že
na
rozdiel
od
predchádzajúcich
znení
Zmlúv(98) právomoc
Súdneho
dvora
vo
vzťahu k článku 2 ZEÚ nie
je
vylúčená
ani
obmedzená.
2)      Úvahy o dôvodoch proti žalovateľnosti
i)      Článok 7 ZEÚ
196. Jeden z argumentov,
ktoré
uviedlo
Maďarsko s cieľom
namietať
proti
právomoci
Súdneho
dvora
konštatovať
samostatné
porušenie
článku 2 ZEÚ,
sa
týkal
článku 7 ZEÚ.
197. Argumentovalo,
že
hoci
otázka
porušenia
hodnôt
uvedených v článku 2 ZEÚ nie
je
žiadnym
ustanovením
Zmlúv z právomoci
Súdneho
dvora
výslovne
vylúčená,
nepatrí
do
nej,
pretože
článok 7 ZEÚ priznáva
výlučnú
právomoc
vo
vzťahu k tejto
otázke
politickým
inštitúciám.(99)
198. Maďarsko
už
podobné
argumenty
použilo
vo
veciach
vedúcich k rozsudkom
týkajúcim
sa
podmienenosti,
pričom
tvrdilo,
že
postup
podľa
článku 7 ZEÚ predstavuje
jediný
postup,
ktorý
inštitúciám
Únie
umožňuje
posudzovať
existenciu
porušení
článku 2 ZEÚ a sankcionovať
ich.(100) Súdny
dvor
vo
svojich
rozsudkoch v týchto
veciach
tieto
argumenty
odmietol.
Konštatoval,
že
„na
rozdiel
od
tvrdení
Maďarska,
ktoré
podporuje
Poľská
republika,
okrem
postupu
stanoveného v článku 7 ZEÚ mnohé
iné
ustanovenia
Zmlúv,
často
konkretizované
rôznymi
aktmi
sekundárneho
práva,
priznávajú
inštitúciám
Únie
právomoc
skúmať,
konštatovať a v prípade
potreby
sankcionovať
porušenia
hodnôt
obsiahnutých v článku 2 ZEÚ,
ku
ktorým
dôjde v členskom
štáte“(101).
199. Súdny
dvor
už v týchto
rozsudkoch
konštatoval,
že
článok 7 ZEÚ nemožno vykladať ako
ústavnú
voľbu
ponechať
kontrolu a sankcionovanie
porušení
článku 2 ZEÚ výlučne
na
postup
stanovený v článku 7 ZEÚ.
200. Toto
ustanovenie
teda
nemožno
chápať v tom
zmysle,
že
vylučuje
právomoc
Súdneho
dvora.(102)
ii)    Všeobecná povaha hodnôt v článku 2 ZEÚ
201. Druhý
argument,
ktorý
Maďarsko
uviedlo s cieľom
spochybniť
právomoc
Súdneho
dvora
konštatovať
samostatné
porušenie
článku 2 ZEÚ,
sa
týka
všeobecnej
povahy a neurčitého
obsahu
hodnôt,
ktoré
sa v ňom
vymenúvajú.
202.  Aj
keby
totiž
článok 2 ZEÚ členským
štátom
ukladal
povinnosti
zamerané
na
výsledok – neznížiť
úroveň
ochrany
hodnôt a podporovať
ich
vo
svojich
spoločnostiach
–,
konkrétny
obsah
jednotlivých
hodnôt
sa v danom
ustanovení
neurčuje.
203. Hodnoty
sú
zámerne
abstraktné.(103) Ich
otvorený
obsah
ponecháva
priestor
na
ústavný
dialóg
medzi
členskými
štátmi a súbežnú
existenciu
rôznych
„konkretizácií“
hodnôt.(104)
204. Bráni
tento
otvorený
obsah
hodnôt
podľa
článku 2 ZEÚ Súdnemu
dvoru v použití
daného
článku
na
účely
súdneho
preskúmania?
205. Po
prvé
už
Súdny
dvor
konštatoval,
že
všeobecná
povaha
zásad
Únie
nevyhnutne
nie
je
prekážkou
ich
použitia
na
účely
súdneho
preskúmania.(105)
206. Po
druhé
je
výklad
neurčitých
pojmov
pre
súdy
bežnou
činnosťou a vzhľadom
na
neurčitosť,
ktorá
je
často
prítomná v prípade
noriem
ústavnej
povahy,
ide o jednu z hlavných
úloh
ústavných
súdov.
207. To
neznamená,
že
Súdny
dvor
niečo
pridáva
svojvoľne a vo
vákuu.
Ako
som
už
vysvetlila,
obsah
hodnôt
sa
napĺňa
vo
viacerých
konkrétnejších
zásadách
obsiahnutých v Zmluvách, v Charte a v ustanoveniach
sekundárneho
práva
Únie,
čo
je
výsledkom
legislatívneho
postupu a do
čoho
sú
zapojené
všetky
členské
štáty.(106) Konkretizácia
hodnôt
je
teda
výsledkom
dialógu o význame
hodnôt
na
úrovni
primárneho
alebo
sekundárneho
práva.
208. Súdny
dvor v sérii
rozsudkov,
ktorá
sa
začala
rozsudkom
týkajúcim
sa
portugalských
sudcov(107),
konštatoval,
že
hodnotu
právneho
štátu
konkretizuje
článok 19
ods. 1
druhý
pododsek
ZEÚ.
Vo
veciach,
ktoré
nasledovali,
Súdny
dvor
rozpracoval
podrobnejšie
chápanie
požiadavky
nezávislosti
sudcov
ako
požiadavky,
ktorá
prostredníctvom
článku 19 ZEÚ a článku 47
Charty
konkretizuje
hodnotu
právneho
štátu.(108) Súdny
dvor
podobne
vykladal
článok 10
ods. 1 ZEÚ, v ktorom
sa
stanovuje,
že
Únia
funguje
na
základe
zastupiteľskej
demokracie,
so
zreteľom
na
demokraciu
ako
hodnotu
vyjadrenú v článku 2 ZEÚ.(109) Hodnota
rovnosti
je
podobne
konkretizovaná v článku 19 ZFEÚ a v nástrojoch
sekundárneho
práva
prijatých
na
jeho
základe.
209. To
neznamená,
že
súdne
preskúmanie
musí
byť
založené
na
konkretizačnej
norme a nie
priamo
na
samotnom
článku 2 ZEÚ ani
že
je
takéto
preskúmanie
možné
iba
vtedy,
keď
je
hodnota
konkretizovaná.
Ak
to
tak
však
je,
Súdny
dvor
musí
takúto
konkretizáciu
hodnoty
vziať
do
úvahy a hodnotu
by
nemal
vykladať v rozpore s týmto
ustanovením.
210. Po
tretie
úroveň
presnosti
právnej
normy,
ktorá
sa
používa
ako
meradlo
pri
súdnom
preskúmaní,
nemusí
byť
taká
vysoká
ako
úroveň
presnosti a jasnosti
požadovaná
na
účely
priameho
účinku.(110)
211. Súdny
dvor
sa v konaní o nesplnení
povinnosti
žiada,
aby
konštatoval,
že
určitá
právna
úprava
je
nezlučiteľná s právom
Únie. V prejednávanej
veci
sa
Súdny
dvor
nežiada,
aby
pri
rozhodovaní o šiestom
žalobnom
dôvode
Komisie
určil,
čo
by
Maďarsko
malo
urobiť,
aby
si
splnilo
svoje
povinnosti
podľa
článku 2 ZEÚ, a ani
to
určiť
nemôže.
Musí
rozhodnúť
len o tom,
či
článok 2 ZEÚ bráni
spornej
vnútroštátnej
právnej
úprave.
212. Na
základe
samotného
článku 2 ZEÚ je
Súdny
dvor
schopný
určiť,
čo
nemožno
tolerovať;
môže
konštatovať,
či
členský
štát
prekročil
„červenú
čiaru“.(111) Obsah
dotknutých
hodnôt
za
týchto
okolností
ďalej
napĺňať
nepotrebuje.
213. Od Súdneho
dvora
sa
za
okolností
prejednávanej
veci v každom
prípade
žiada,
aby
konštatoval
porušenie
článku 2 ZEÚ potom,
ako
určí,
že
sporné
pravidlá
takisto
porušujú
právne
predpisy
Únie a určité
základné
práva
podľa
Charty.
Tieto
pravidlá
konkretizujú
hodnoty
podľa
článku 2 ZEÚ, o ktoré
ide v tejto
veci a ku
ktorým
patrí
ľudská
dôstojnosť,
rovnosť a rešpektovanie
ľudských
práv.
Podstatný
obsah
dotknutých
hodnôt
je
už
teda
do
značnej
miery
konkretizovaný.
214. Napokon
sa
uviedlo,
že
uplatňovanie
článku 2 ZEÚ ako
samostatného
dôvodu
nesplnenia
povinnosti
by
mohlo
mať
nepriaznivý
vplyv
na
legitímnosť
Súdneho
dvora,
pretože
by
sa
vzhľadom
na
otvorený
obsah
hodnôt
mohol
vnímať
ako
spolitizovaný.(112)
215. Súdny
dvor
je
ústavným
súdom a základné
ústavné
zásady
sú
často
zároveň
politické
aj
právne.
Keďže
článok 2 ZEÚ vyjadruje
voľbu
ústavnej
demokracie, v ktorej
sa
rešpektujú
ľudské
práva,
ochrana
týchto
hodnôt
nie
je
pre
Súdny
dvor
politickým
rozhodnutím,
ale
ústavnou
úlohou.
216. Súdny
dvor
vo
svojich
rozsudkoch
týkajúcich
sa
podmienenosti
konštatoval,
že
Únia
musí
byť
schopná
obhajovať
svoje
hodnoty v medziach
svojich
právomocí,
ktoré
jej
priznávajú
Zmluvy.(113) Zmluvy
Súdnemu
dvoru
priznávajú
právomoc
vykladať
ich
právne
ustanovenia a v rámci
konania o nesplnení
povinnosti
súdne
preskúmavať
okrem
iného
súlad
vnútroštátnej
právnej
úpravy s týmito
právnymi
ustanoveniami.
217. Žaloby o nesplnenie
povinnosti
predstavujú
nástroje
na
dosahovanie
cieľov
právnej
povahy:
odhaľovanie
právnych
porušení v záujme
ich
odstránenia.
To
zahŕňa
porušenia
článku 2 ZEÚ. V prípade
spoločensky
citlivých a sporných
otázok,
ako
sú
práva
LGBTI
osôb,
je
rozsudok
Súdneho
dvora
len
jednou
časťou
riešenia
zameraného
na
dosiahnutie
rovnosti a ľudskej
dôstojnosti
LGBTI
osôb.
Právne
zosúladenie
si
bude
takisto
vyžadovať
isté
zosúladenie
spoločenských
hodnôt.
To
však
neznamená,
že
ak
dôjde k zásahu
do
týchto
hodnôt,
Súdny
dvor
by
ho
nemal
konštatovať.
218. Možno
uzavrieť,
že
všeobecná
povaha
hodnôt
uvedených v článku 2 ZEÚ nepredstavuje
prekážku
ich
uplatnenia
na
Súdnom
dvore
na
účely
súdneho
preskúmania
vnútroštátnej
právnej
úpravy v konaní o nesplnení
povinnosti.
iii) Národná ústavná identita
219. Maďarsko
sa
vo
svojom
vyjadrení k žalobe
opiera
aj o svoju
národnú
ústavnú
identitu,
ktorá
sa v zmysle
ústavného
práva
Únie
musí
rešpektovať
na
základe
článku 4
ods. 2 ZEÚ.
220. V tejto
súvislosti
treba v prvom
rade
povedať,
že – ako
už
vysvetlil
Súdny
dvor – hodnoty
podľa
článku 2 ZEÚ nebránia
ústavnej
rozmanitosti.(114) Tieto
hodnoty
len
stanovujú
rámec,
ktorý
môže
pojať
rôzne
vnútroštátne
ústavné
riešenia.
221. Vnútroštátne
ústavné
voľby
však
nemôžu
prekračovať
daný
spoločný
rámec.
Ako
som
už
navrhla,
článok 2 ZEÚ by
sa v tejto
súvislosti
mohol
chápať
ako
článok
stanovujúci
„červenú
čiaru“,
pričom
keď
sa
táto
čiara
dosiahne,
vyžaduje
sa
reakcia s cieľom
chrániť
ústavný
model
Únie.
222. Uvedené
nie
je v rozpore s rešpektovaním
národných
ústavných
identít.(115) Ako
som
už
vysvetlila,
každý
členský
štát
pri
vstupe
do
Únie
súhlasil,
že
tento
rámec
spoločných
hodnôt
bude
rešpektovať. V skutočnosti
sa v čase
vstupu
do
Únie
usudzovalo,
že
to
predstavuje
aj
vnútornú
ústavnú
voľbu
daného
štátu.
223. Ako
som
už
podotkla
(pozri
bod 211
vyššie),
Súdny
dvor
môže v konaní o nesplnení
povinnosti
konštatovať
jedine
to,
že
došlo k odchýleniu
sa
od
hodnôt
Únie.
Na
základe
tohto
konštatovania
danému
štátu
vzniká
povinnosť
ukončiť
nerešpektovanie
hodnôt
podľa
článku 2 ZEÚ,
pretože
ich
rešpektovanie
je
naďalej
podmienkou
jeho
členstva v Únii.
Spôsob,
akým
dotknutý
členský
štát
rozhodnutiu
Súdneho
dvora
vyhovie,
sa
ponecháva
na
jeho
voľbu v súlade s jeho
ústavnou
identitou.
224. Záväzok
Únie
rešpektovať
národné
ústavné
identity
teda
Súdnemu
dvoru
nebráni
konštatovať,
že
členský
štát
prijatím
určitej
právnej
úpravy
prekročil
„červenú
čiaru“
stanovenú
článkom 2 ZEÚ.
iv)    Účel samostatného konštatovania porušenia článku 2 ZEÚ
225. Maďarsko v rámci
svojich
pripomienok
odmieta,
že
by
samostatné
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ popri
konštatovaní
porušenia
základných
práv
alebo
iných
pravidiel
práva
Únie
mohlo
mať
nejaký
zmysluplný
účel.
226. Z judikatúry
jasne
vyplýva,
že
účelom
konania o nesplnení
povinnosti
je
rozhodnúť
spor
medzi
Komisiou a členským
štátom
týkajúci
sa
toho,
či
došlo k porušeniu
práva
Únie, a ak
sa
toto
porušenie
preukáže,
motivovať
členský
štát,
aby
ho
odstránil.(116)
227. Je
preto
legitímne
položiť
si
otázku,
akým
spôsobom
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ popri
konštatovaní
porušenia
konkrétnych
ustanovení
právnych
predpisov
Únie a Charty
prispieva k identifikácii a ukončeniu
neplnenia
povinností
členského
štátu
podľa
práva
Únie.
228. Podobné
otázky
už
boli
položené
vo
vzťahu k účelu
konštatovania
porušenia
Charty v prípadoch,
keď
sa
už
preukázalo
porušenie
pravidla
Zmluvy
alebo
sekundárneho
práva
Únie.
Generálna
advokátka
Kokott v tejto
súvislosti
vo
svojich
návrhoch
vo
veci
Komisia/Maďarsko
(Vysokoškolská
výučba)
uviedla
toto
vysvetlenie:
„Zistenie
samostatného
zásahu
do
základných
práv… v prejednávanej
veci
nemá
nijaké
osobitné
dôsledky.
Dôvodnosť
žaloby o nesplnenie
povinnosti
vyplýva
už z porušení
ustanovení
smernice o službách a článku 49 ZFEÚ.
Samostatné
preskúmanie
základného
práva
však
jasnejšie
vyjadruje
osobitnú
dôležitosť a závažnosť
porušenia.“(117)
229. Podobná
argumentácia
by
sa
dala
uplatniť
aj
na
odôvodnenie
toho,
prečo
Komisia
môže
navrhnúť
samostatné
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ aj v prípade,
že
na
preukázanie
nesplnenia
povinností
členského
štátu
založených
na
práve
Únie
by
postačovalo
konštatovanie
porušenia
iných
ustanovení
práva
Únie a Charty.
230. Takéto
konštatovanie
by nielenže
plnilo
symbolickú
funkciu,
pretože
by
preukázalo
osobitnú
dôležitosť
porušenia,
ale
malo
by
aj
diagnostický
účel.(118) Odhalilo
by
totiž
skutočnú
príčinu
iných
porušení.
231. To
by
bolo
dôležité
na
účely
rozhodovania
porušujúceho
členského
štátu,
pokiaľ
ide o to,
ako
toto
neplnenie
povinností
ukončiť,
ako
aj
na
účely
monitorovania
zo
strany
Komisie,
či
daný
členský
štát
ukončil
neplnenie
povinností
konštatované v rozsudku.(119)
232. Konštatovanie
samostatného
porušenia
článku 2 ZEÚ by
malo
okrem
tohto
dôvodu
vplyv
aj
na
výpočet
sankcií
podľa
článku 260 ZFEÚ v prípade,
že
neplnenie
povinností
nebolo
po
vydaní
rozsudku
Súdneho
dvora
ukončené.(120)
233. Možno
uzavrieť,
že
účelom
samostatného
konštatovania
porušenia
článku 2 ZEÚ je
určenie a vyhlásenie
toho,
že
členský
štát
prijatím
určitej
právnej
úpravy
prekročil
„červenú
čiaru“
zakotvenú v danom
ustanovení.
To
potom
odhalí,
že
príčina
iných
porušení
práva
Únie, o ktoré
ide v danom
konaní,
spočíva v odchýlení
sa
členského
štátu
od
ústavných
hodnôt
Únie.
234. To
ma
vedie k poslednej
otázke
nastolenej v tejto
veci:
ako
by
mal
Súdny
dvor
posúdiť,
či
bola
prekročená
„červená
čiara“, a zistiť,
či
došlo k samostatnému
porušeniu
článku 2 ZEÚ?
2.      Ako posúdiť, či bola prekročená „červená čiara“?
235. V prejednávanej
veci
podľa
názoru
Komisie k samostatnému
porušeniu
článku 2 ZEÚ došlo,
pretože
porušenia,
ktorých
sa
dopustilo
Maďarsko,
sú
„obzvlášť
závažné,
početné a očividné a predstavujú
všeobecné a koordinované
porušovanie
dotknutých
základných
práv“(121).
Názor,
že
samostatné
uplatnenie
článku 2 ZEÚ si
vyžaduje
vysokú
úroveň
závažnosti
porušení,
zastávajú
aj
viaceré
členské
štáty,
ktoré
sú
vedľajšími
účastníkmi
konania.
236. Maďarsko
svoje
stanovisko k možným
kritériám
na
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ neuviedlo,
pretože
podľa
jeho
názoru
takéto
porušenie v tomto
konaní
na
Súdnom
dvore
vôbec
konštatovať
nemožno.
a)      Popieranie hodnôt ako kritérium na konštatovanie porušenia článku 2 ZEÚ
237. Kritériom,
ktoré
vedie
ku
konštatovaniu
porušenia
článku 2 ZEÚ,
podľa
môjho
názoru
nie
je
počet
ani
závažnosť
porušení
základných
práv
či
iných
základných
zásad
práva
Únie,
ale
popretie
hodnôt
podľa
článku 2 ZEÚ členským
štátom.
238. Na
účely
posúdenia,
či
právnu
úpravu
členského
štátu
možno
tolerovať v rámci
systému
hodnôt
Únie,
je
správnou
otázkou,
ktorú
si
treba
položiť, v skutočnosti
otázka,
či
členský
štát
prijatím
danej
právnej
úpravy
popiera
jednu
alebo
viaceré
hodnoty
zakotvené v článku 2 ZEÚ.
239. Je
možné,
že
účastníci
tohto
konania
kritérium
závažnosti
zdôrazňovali
preto,
že
ide o jedno z dvoch
kritérií
použitých v článku 7 ZEÚ, v ktorom
sa
stanovuje,
že
daný
postup
sa
môže
začať
jedine v prípade,
že
existuje
závažné a pretrvávajúce
porušenie
hodnôt
uvedených v článku 2 ZEÚ.(122)
240. Závažné
porušenie
požadované v článku 7 ZEÚ sa
však
vzťahuje
na
závažnosť
porušenia
samotného
článku 2 ZEÚ,
nie
na
závažnosť
ostatných
uvádzaných
porušení,
ktoré
sa v prejednávanej
veci
týkajú
viacerých
pravidiel
Únie,
ktorými
sa
vykonáva
sloboda
poskytovať
služby, a viacerých
základných
práv.
241. K porušeniu
článku 2 ZEÚ podľa
môjho
názoru
nedochádza
len
preto,
že
ostatné
porušenia
sú
závažné.(123) Je
to
práve
naopak:
keďže
je
hlavnou
príčinou
týchto
porušení
popretie
hodnôt
zakotvených v článku 2 ZEÚ,
aj
ony
samy
sa
stávajú
závažnými a systémovými.
242. Odchýlenie
sa
od
hodnôt
nemá
účinok
len v rámci
členského
štátu,
ale
dotýka
sa
fungovania
právneho
poriadku
Únie.
Obmedzuje
schopnosť
daného
členského
štátu
plniť
si
iné
povinnosti
podľa
práva
Únie.(124) Prejednávaná
vec
demonštruje,
že
odchýlenie
sa
od
hodnôt
má
vplyv
na
schopnosť
Maďarska
dodržiavať
pravidlá
upravujúce
voľný
pohyb
služieb.
To
odôvodňuje
zásah
Súdneho
dvora
prostredníctvom
konania o nesplnení
povinnosti.(125)
243. S cieľom
určiť,
či
členský
štát
popiera
hodnotu
vyjadrenú v článku 2 ZEÚ,
sa
musí
Súdny
dvor
zaoberať
špecifickými
okolnosťami
jednotlivých
vecí.
244. Súdny
dvor
by
mal
preto
posúdiť,
či
porušenie
základných
práv
chránených
Chartou
vyplýva z toho,
že
členský
štát
popiera
hodnotu
zakotvenú v článku 2 ZEÚ.
245. Zastávam
názor,
že
pokiaľ
ide o nástroj,
ktorý
Súdny
dvor
môže
použiť,
presnejší
vzorec
než
kritérium
popretia
hodnôt
in
abstracto
vytvoriť
nemožno.
246. Počet
porušení
pravidiel
primárneho a sekundárneho
práva
Únie a Charty,
ako
aj
spôsob,
akým k týmto
porušeniam
došlo,
však
môžu
slúžiť
ako
ukazovateľ
toho,
že
príčinou
týchto
porušení
môže
byť
popretie
hodnôt.
247. Kritériom
na
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ je
teda
popretie
hodnoty,
ktoré
je
hlavnou
príčinou
ostatných
porušení
práva
Únie.
Závažnosť
a/alebo
množstvo
týchto
iných
porušení
ako
kritériá
na
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ samy
osebe
jednoznačne a automaticky
slúžiť
nemôžu,
hoci
tieto
prvky
môžu
byť
dôležitou
známkou
popierania
hodnôt
zakotvených v článku 2 ZEÚ.
b)      Porušenie práv podľa Charty a ústavný dialóg
248. Jednotlivé
porušenia,
najmä
keď
sa
týkajú
základných
práv
alebo
iných
základných
zásad
práva
Únie,
by
teda
mohli
byť
dôležitou
známkou
toho,
že
príčina
porušovania
práva
Únie
spočíva v popieraní
hodnôt.
Obzvlášť
to
platí
vtedy,
keď
sú
tieto
porušenia
početné,
očividné a všeobecné.
Ani
to
však
podľa
môjho
názoru
samo
osebe
na
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ nevyhnutne
nepostačuje,
pretože
porušenia
práv
podľa
Charty
nemusia
byť
súčasťou
popierania
hodnôt,
ale
ústavného
dialógu
Únie.
249. Prostredníctvom
takéhoto
dialógu
sa
vytvára
právny
poriadok
Únie.
Znamená
to,
že
môžu
existovať
rôzne
vízie
toho,
ako
by
sa
mali
spoločné
hodnoty
konkretizovať.
250. Porušenia
základných
práv v tejto
súvislosti
môžu
byť
po
prvé
dôsledkom
rozdielu v spôsobe
vyvažovania
dvoch
základných
práv
na
úrovni
Únie a na
vnútroštátnej
úrovni
alebo
po
druhé
dôsledkom
rozdielu v obsahu,
ktorý
právo
Únie a vnútroštátne
právo
pripisujú
konkrétnemu
základnému
právu. V oboch
situáciách
by
teda
príčina
týchto
porušení
patrila
do
rámca
dialógu v medziach
stanovených
hodnotami
bez
toho,
aby
sa
popierali
samotné
hodnoty.
251. V prvej
situácii, v ktorej
sa
musia
vyvažovať
dve
základné
práva,
môže
pripísanie
väčšej
váhy
jednému
či
druhému z nich
viesť k dôležitému
rozdielu v právnej
úprave,
ktorá
tieto
práva
konkretizuje.
Právo
(duševného)
vlastníctva
sa
napríklad
môže
dostať
do
konfliktu
so
slobodou
prejavu.
Členský
štát
sa
tak
môže
rozhodnúť,
že
zakáže
používanie
diel
chránených
autorským
právom
na
vyjadrovanie
politických
názorov
bez
súhlasu
autora.
Prijatím
takéhoto
riešenia
daný
členský
štát
pripísal
právu
duševného
vlastníctva
väčšiu
váhu
než
slobode
prejavu.
Toto
riešenie
samo
osebe
neznamená,
že
členský
štát
popiera
dôležitosť
slobody
prejavu
pre
hodnotu
demokracie.
Keby
napriek
tomu
normotvorca
Únie
neskôr
tieto
práva
vyvážil
inak a pripísal
by
väčšiu
váhu
slobode
prejavu,
daný
členský
štát
by v oblastiach
patriacich
do
pôsobnosti
práva
Únie
musel
zabezpečiť
súlad s týmto
rozhodnutím.(126)
252. Príklad
druhej
situácie,
ktorá
sa
týka
rozdielu v tom,
ako
sa
chápe
obsah
základného
práva,
bez
toho,
aby
tento
rozdiel
predstavoval
popieranie
hodnôt,
možno
nájsť v rozsudku
Max‑Planck(127).
Súdny
dvor v danej
veci
konštatoval,
že
vnútroštátna
právna
úprava,
ktorá
pracovníkovi
odníma
nárok
na
peňažnú
náhradu
za
dovolenku
za
kalendárny
rok
nevyčerpanú
pri
skončení
pracovného
pomeru,
zasahuje
do
podstaty
základného
práva
na
platenú
dovolenku
za
kalendárny
rok.
Znamená
to,
že
Nemecko, o ktorého
právnu
úpravu
išlo,
porušilo
článok 2 ZEÚ?(128) Napriek
tomu,
že
došlo k zásahu
do
podstaty
základného
práva,
je
podľa
môjho
názoru
odpoveď
záporná.
Len
čo
tento
členský
štát
svoju
právnu
úpravu
zmení,
porušenie
bude
odstránené.
Nemecko
tým,
že v danej
konkrétnej
situácii
chápalo
nárok
na
dovolenku
za
kalendárny
rok
inak,
než
sa
vykladá
na
úrovni
Únie,
nepopieralo
dôležitosť
práva
na
platenú
dovolenku
za
kalendárny
rok
pre
ochranu
hodnôt
podľa
článku 2 ZEÚ.
253. Nezhody
týkajúce
sa
obsahu
základných
práv
alebo
rozdiely
pri
vyvažovaní
dvoch
alebo
viacerých
základných
práv
by
teda
ku
konštatovaniu
porušenia
článku 2 ZEÚ viesť
nemali.
Sú
súčasťou
ústavného
dialógu v rámci
právneho
poriadku
Únie,
ktorý
umožňuje
rozličnú
konkretizáciu
práv.(129) Tieto
nezhody
však
nepopierajú
samotné
hodnoty.
254. Porušenie
článku 2 ZEÚ by
sa
malo
konštatovať
iba v prípade,
keď
Súdny
dvor
dospeje k záveru,
že
členský
štát
právo
podľa
Charty
porušuje
preto,
že
popiera
hodnotu,
ktorú
toto
právo
konkretizuje.
3.      Porušenie článku 2 ZEÚ v prejednávanej veci
255. Ak
sa
zohľadnia
vyššie
uvedené
úvahy,
preukázala
Komisia,
že
porušenie,
ktorého
sa
dopustilo
Maďarsko
prijatím
novelizačného
zákona,
ktorým
sa
zaviedli
napadnuté
pravidlá,
má
takú
povahu,
že
odôvodňuje
konštatovanie
porušenia
článku 2 ZEÚ?
256. Podľa
môjho
názoru
by
sa
na
túto
otázku
za
okolností
prejednávanej
veci
malo
odpovedať
kladne.
a)      Sporné pravidlá popierajú hodnoty podľa článku 2 ZEÚ
257. Konštatovanie,
že
napadnutá
právna
úprava
viacerými
spôsobmi
obmedzuje
voľný
pohyb
služieb, a ešte
významnejšie
konštatovanie,
že
tieto
pravidlá
porušujú
štyri
práva
zaručené
Chartou,
naozaj
silno
naznačujú
možné
porušenie
článku 2 ZEÚ.
258. Dôležité
je,
že
porušenia
viacerých
ustanovení
práva
Únie v prejednávanej
veci
majú
jeden a ten
istý
dôvod:
zámer
Maďarska
chrániť
maloleté
osoby
pred
„obsahom s LGBTI
tematikou“,
ktorý
daný
členský
štát
považuje
za
škodlivý.
To
odráža
stanovisko
maďarského
normotvorcu,
že
LGBTI
osoby
sú
nežiaducou
súčasťou
spoločnosti,
ktorá
si
nezaslúži
rovnaké
zaobchádzanie.
259. Práva
LGBTI
osôb,
obzvlášť
otázky
spojené s rodovou
identitou,
stále
predstavujú
spoločensky
citlivú
záležitosť.(130) Mal
by
to
byť
dôvod
na
to,
aby
sa
sporná
maďarská
právna
úprava
nepovažovala
za
porušenie
článku 2 ZEÚ,
ale
za
súčasť
ústavného
dialógu
Únie?
260. Porušenie v prejednávanej
veci
sa
podľa
môjho
názoru
od
vyššie
uvedených
príkladov
ústavného
dialógu
líši
jedným
významným
spôsobom. V týchto
príkladoch
totiž
odlišný
výsledok
vyvažovania
ani
odlišné
chápanie
obsahu
základných
práv
neboli
spôsobené
popieraním
dotknutých
hodnôt. V prejednávanej
veci
naopak
sporná
maďarská
právna
úprava
popiera
hodnoty
zakotvené v článku 2 ZEÚ.
261. Popieranie
rovnosti
LGBTI
osôb,
na
ktorom
je
založená
napadnutá
právna
úprava,
je
hlavnou
príčinou
všetkých
porušení v prejednávanej
veci.
Keby
sa
Maďarsko
nedomnievalo,
že
obsah s LGBTI
tematikou
je
škodlivý
pre
vývin
maloletých
osôb, k ostatným
porušeniam
by
nedošlo.
262. Zastávam
názor,
že
skutočnosť,
že
LGBTI
osoby
si v členských
štátoch
zaslúžia
rovnaký
rešpekt,
nemožno
napádať v rámci
dialógu.
Nerešpektovanie a marginalizácia
skupiny v spoločnosti
predstavujú
„červené
čiary“
stanovené
hodnotami
rovnosti,
ľudskej
dôstojnosti a rešpektovania
ľudských
práv.
263. Spôsob,
akým
sa
má
rovnosť
LGBTI
osôb
dosiahnuť,
sa
môže
líšiť a možno o ňom
diskutovať,
no
principiálne
rozhodnutie
zakázať
diskrimináciu z dôvodu
pohlavia
alebo
sexuálnej
orientácie
je
pevne
zakotvené v ústavnom
rámci
Únie.
Platí
to,
aj
keď
sú
otázky
týkajúce
sa
LGBTI
osôb
spoločensky
citlivé.
Keby
sa
chránený
dôvod
nahradil
dôvodom,
ktorý
je
menej
spoločensky
sporný,
ako
je
farba
pleti
alebo
náboženstvo,
popieranie
rovnosti
právnou
úpravou,
ako
je
tá, o ktorú
ide v prejednávanej
veci,
by
bolo
očividné.
264. Napriek
citlivosti
tejto
otázky
preto
zastávam
názor,
že
napadnutá
maďarská
právna
úprava
spĺňa
kritérium
popierania
hodnôt
na
účely
konštatovania
porušenia
článku 2 ZEÚ.
b)      Do ktorých hodnôt sa zasiahlo?
265. Keď
je
príčinou
porušení
práva
Únie
popieranie
hodnôt,
nevyhnutne
to
vedie k odchýleniu
sa
od
modelu
spoločnosti,
aký
sa
stanovuje v článku 2 ZEÚ.
Tieto
hodnoty
sú
vzájomne
prepojené a konštatovanie
zásahu
do
jednej z nich
je
známkou
toho,
že
daný
členský
štát
odmieta
model
ústavnej
demokracie
založený
na
rešpektovaní
ľudských
práv.
266. Komisia v prejednávanej
veci
tvrdila,
že
napadnutá
právna
úprava
zasiahla
do
hodnôt
rovnosti,
ľudskej
dôstojnosti a rešpektovania
ľudských
práv.
267. Konštatovanie
porušení
základných
práv
teda
môže
naznačiť,
ktoré
hodnoty
sa
týmito
porušeniami
popreli.
Všetky
základné
práva,
ktoré
boli
podľa
môjho
názoru v prejednávanej
veci
porušené,
sú
vyjadrením a konkretizáciou
hodnôt
zakotvených v článku 2 ZEÚ,
ktoré
uviedla
Komisia.
268. Po
prvé
porušenie
článku 21
Charty
spočívajúce v diskriminácii
členov
menšinovej
skupiny
LGBTI
osôb,
ich
stigmatizácii a marginalizácii
je v ostrom
rozpore s hodnotami
rovnosti a tolerancie,
ako
aj
ľudskej
dôstojnosti.
269. Po
druhé
porušenia
slobody
prejavu a práva
na
informácie,
ktoré
sa
zaručujú
článkom 11
Charty,
sú v rozpore
so
základným
kameňom
pluralitnej,
demokratickej
spoločnosti,
aká
sa
stanovuje v článku 2 ZEÚ,(131) a nevyhnutným
predpokladom
rovnosti a ľudskej
dôstojnosti.
270. Po
tretie
porušenie
práva
na
súkromný a rodinný
život
chráneného
článkom 7
Charty
je v ostrom
kontraste s hodnotou
ľudskej
dôstojnosti.
271. Ľudská
dôstojnosť,
ktorú
sporné
pravidlá
popierajú,
nie
je
len
základným
právom,
ale
aj
základnou
hodnotou
vyjadrenou v článku 2 ZEÚ.
Aby
som
citovala
svojho
kolegu
generálneho
advokáta,
„hodnota
ľudskej
dôstojnosti
predstavuje
skutočnú
Grundnorm
európskeho
konštitucionalizmu z obdobia
po
druhej
svetovej
vojne, a to v protiklade k hrôzam
totalitarizmu,
ktorý
popieral
akúkoľvek
hodnotu
ľudskej
dôstojnosti“(132).
272. Vzhľadom
na
aktuálny
vývoj
vo
svete
je
dôležitejšie
než
kedykoľvek
predtým
pamätať
na
to,
prečo
Únia
vyhlásila
hodnoty
zakotvené v článku 2 ZEÚ a prečo
je
kľúčové
tieto
hodnoty
potvrdzovať a chrániť.
273. Možno
uzavrieť,
že
tieto
porušenia
základných
práv
podľa
môjho
názoru
dokazujú
významné
odchýlenie
sa
sporných
pravidiel
od
modelu
ústavnej
demokracie, v ktorej
sa
rešpektujú
ľudské
práva,
vyjadreného v článku 2 ZEÚ.
274. Toto
popieranie
hodnôt
zakotvených v článku 2 ZEÚ je
tým
ťažko
postihnuteľným
„niečím
viac“,
čo
Komisiu
podnietilo
uviesť
šiesty
žalobný
dôvod.
275. Z vyššie
uvedených
dôvodov
zastávam
názor,
že
Súdny
dvor
by
mal
konštatovať,
že
Maďarsko
prijatím
novelizačného
zákona,
ktorým
sa
zaviedli
pravidlá
č. 1,
3,
4,
6 a 7,
porušilo
článok 2 ZEÚ.
III. Analýza – druhá časť: Porušenie primárneho a sekundárneho práva týkajúceho sa voľného pohybu služieb a GDPR
276. V tejto
časti
návrhov
sa
budem
zaoberať
ostatnými
argumentmi v súvislosti s tvrdeniami
Komisie,
že
Maďarsko
porušilo
konkrétne
pravidlá
primárneho a sekundárneho
práva
Únie
týkajúce
sa
voľného
pohybu
služieb a GDPR
(prvý
až
štvrtý
žalobný
dôvod
Komisie).
A.      Prvý žalobný dôvod Komisie
277. Komisia
tvrdí,
že
Maďarsko
prijatím
pravidiel
č. 3,
4,
5 a 6
porušilo
smernicu o AVMS.
278. Smernica o AVMS
je
rovnako
ako
iné
nástroje
upravujúce
voľný
pohyb
služieb
na
vnútornom
trhu
založená
na
zásade
vzájomného
uznávania
vyjadrenej
ako
zásada
„domovskej
krajiny“
alebo
„krajiny
pôvodu“.
Táto
zásada
zakotvená v článku 2
ods. 1
smernice o AVMS
znamená,
že
poskytovatelia
AVMS
pôsobia v súlade s právnou
úpravou
členského
štátu, v ktorom
sú
usadení.
279. Článok 3
ods. 1
smernice o AVMS v rámci
uplatňovania
tejto
zásady
ukladá
hostiteľskému
štátu
(prijímajúcemu
AVMS)
povinnosť
zabezpečiť
voľný
príjem
tak,
že
neobmedzí
vysielanie
poskytovateľov z iných
členských
štátov
zo
žiadneho z dôvodov,
ktoré
patria
do
oblastí
koordinovaných
danou
smernicou.
1.      Pravidlo č. 4
280. Článok 6a
smernice o AVMS
od
členských
štátov
vyžaduje,
aby
prijali
vhodné
opatrenia
na
ochranu
telesného,
duševného
alebo
morálneho
vývinu
maloletých
osôb.
Tieto
opatrenia
môžu
spočívať v obmedzení
času
vysielania a musia
byť
primerané
potenciálnemu
škodlivému
účinku
programu.
Ak
program
dodržiava
pravidlá
zamerané
na
ochranu
maloletých
osôb v domovskom
štáte,
mal
by
sa
voľne
vysielať
na
území
všetkých
ostatných
členských
štátov.
281. So
zreteľom
na
tento
legislatívny
rámec
Komisia
najprv
tvrdí,
že
pravidlo
č. 4,
ktoré
vyžaduje
zaradenie
programov
zahŕňajúcich
„obsah s LGBTI
tematikou“
do
kategórie
V,
čo
znamená,
že
ich
možno
vysielať
iba
od
22.00
do
5.00 hod.,
nemožno
chápať
ako
pravidlo
na
vykonanie
článku 6a
smernice o AVMS,
takže
predstavuje
obmedzenie
voľného
pohybu
AVMS.
282. Maďarsko
vo
svojom
vyjadrení k žalobe
uvádza
po
prvé
to,
že
pravidlo
č. 4
bolo
prijaté
na
vykonanie
článku 6a
smernice o AVMS.
Smernica
neharmonizuje
druhy
programov,
ktoré
sa
považujú
za
škodlivé
pre
maloleté
osoby, s výnimkou
požiadavky,
aby
obsah
zobrazujúci
bezdôvodné
násilie a pornografiu
podliehal
najprísnejším
opatreniam.
Maďarsko
tvrdí,
že
vzhľadom
na
túto
minimálnu
harmonizáciu
patrí
určenie,
ktoré
programy
sú
pre
deti
škodlivé,
do
rámca
autonómie
členských
štátov
na
základe
ich
vlastných
kultúrnych a morálnych
hodnôt.
283. Ako
však
tvrdí
Komisia,
rozhodnutie o obsahu,
ktorý
je
pre
deti
potenciálne
škodlivý,
musí
byť
založené
na
vedeckých
dôkazoch o potenciálnej
škodlivosti
určitého
obsahu.
284. Ako
som
už
vysvetlila
(bod 111
vyššie),
Maďarsko o tom,
že
by
boli
programy
zahŕňajúce
„obsah s LGBTI
tematikou“
škodlivé
pre
vývin
maloletých
osôb,
žiadne
takéto
dôkazy
nepredložilo.
Okrem
toho
sa
preukázalo
(pozri
časť
týchto
návrhov,
ktorej
predmetom
je
piaty
žalobný
dôvod
Komisie),
že
takéto
obmedzenie
zasahuje
do
slobody
prejavu a práva
na
informácie,
ako
aj
do
práva
na
súkromný
život,
je
diskriminačné a v rozpore s ľudskou
dôstojnosťou
LGBTI
osôb.
Keďže
všetky
obmedzenia
voľného
pohybu
služieb(133) vrátane
AVMS(134) musia
rešpektovať
základné
práva, nemožno
akceptovať,
že
pravidlo
č. 4
slúži
na
ochranu
maloletých
osôb.
285. Pravidlo
č. 4
teda v tom
zmysle,
že
sa
ním
vykonáva
článok 6a
smernice o AVMS,
vykladať
nemožno.
286. Maďarsko
ďalej
tvrdí,
že
požiadavka
zaraďovania
sa
týka
iba
programov, v ktorých
je
„obsah s LGBTI
tematikou“
ústredným
prvkom,
zatiaľ
čo
programy, v ktorých
tento
obsah
nie
je
rozhodujúci,
ale
len
sporadický,
sa
do
kategórie V zaraďovať
nemusia.
To
by
znamenalo,
že
film,
ktorého
témou
je
život
LGBTI
rodiny,
alebo
dokument
zaoberajúci
sa
zmenou
pohlavia
musí
byť v Maďarsku
zaradený
do
kategórie V. Programy
zahŕňajúce
len
sporadické
scény
zobrazujúce
„obsah s LGBTI
tematikou“,
napríklad
homosexuálny
pár
držiaci
sa
za
ruky,
však
do
kategórie V zaradené
byť
nemusia.
287. Stanovisko
Maďarska
nie
je
odpoveďou
na
tvrdenie,
že
je
obmedzená
sloboda
vysielať
programy,
ktoré
sa
primárne
zameriavajú
na
„obsah s LGBTI
tematikou“.
Podľa
judikatúry
platí,
že o obmedzenie
poskytovania
služieb
nejde
len
vtedy,
keď
vnútroštátne
opatrenie
poskytovanie
služieb
zakazuje,
ale
aj
vtedy,
keď
inak
prekáža
činnostiam
poskytovateľa
služieb
usadeného v inom
členskom
štáte
alebo
ich
robí
menej
atraktívnymi.(135) Ako
som
už
vysvetlila,
takéto
obmedzenie
nie
je
logicky
odôvodnené
ochranou
telesného,
duševného
alebo
morálneho
vývinu
maloletých
osôb
ani
právom
rodičov
vychovávať
svoje
deti v súlade s osobným
presvedčením.
288. Pravidlo
č. 4
teda
predstavuje
neodôvodnené
obmedzenie
poskytovania
AVMS.
2.      Pravidlo č. 6
289. Maďarské
právo
stanovuje
výnimku z povinnosti
zaraďovania v prípade
oznámení
vo
verejnom
záujme a správ
na
zvyšovanie
informovanosti.(136) Pravidlo
č. 6
však
stanovuje,
že
oznámenie
zahŕňajúce
„obsah s LGBTI
tematikou“
za
takéto
oznámenie
alebo
správu
považovať
nemožno.
Oznámenia v médiách
zahŕňajúce
„obsah s LGBTI
tematikou“,
napríklad
informácie o organizácii
dúhového
pochodu,
musia
prejsť
zaraďovaním a môžu
byť
(pravdepodobne)
zaradené
do
kategórie
V,
ktorú
možno
vysielať
iba
počas
vyššie
uvedeného
obmedzeného
času.
290. Pokiaľ
ide o pravidlo
č. 6,
Komisia
tvrdí,
že
Maďarsko
porušilo
článok 6a
smernice o AVMS.
291. Maďarsko
vo
svojom
vyjadrení k žalobe
odôvodňuje
svoje
opatrenia
ochranou
maloletých
osôb a práv
rodičov.
292. Pravidlo
č. 6
však z rovnakého
dôvodu
ako
pravidlo
č. 4
touto
potrebou
odôvodnené
byť
nemôže.
Spoločne s pravidlom
č. 4
je
takisto v rozpore
so
slobodou
prejavu a s právom
na
informácie,
ako
aj s právom
na
súkromný
život
LGBTI
osôb a je
diskriminačné z dôvodu
pohlavia a sexuálnej
orientácie,
pretože
povinnosti
zaraďovania
podľa
neho
podliehajú
iba
oznámenia
vo
verejnom
záujme
zahŕňajúce
obsah s LGBTI
tematikou a nie
oznámenia,
ktoré
sa
týkajú
životov
heterosexuálnych a cisrodových
osôb.(137)
293. Pravidlo
č. 6
teda
predstavuje
neodôvodnené
obmedzenie
poskytovania
AVMS,
ktoré
je v rozpore s článkom 6a
smernice o AVMS.
3.      Pravidlo č. 3
294. Zatiaľ
čo
pravidlo
č. 6
sa
týka
nekomerčných
oznámení,
pravidlo
č. 3
obsiahnuté v zákone o reklame
sa
týka
komerčných
oznamov.
Zakazuje
sprístupňovanie
reklám
zahŕňajúcich
„obsah s LGBTI
tematikou“
maloletým
osobám.
295. Komisia
tvrdí,
že
pravidlo
č. 3
porušuje
článok 9
ods. 1 písm. c)
bod ii)
smernice o AVMS,
ktorý
stanovuje,
že
členské
štáty
musia
zabezpečiť,
aby
audiovizuálne
komerčné
oznamy
poskytované
poskytovateľmi
mediálnych
služieb
dodržiavali
zákaz
diskriminácie
okrem
iného
na
základe
pohlavia a sexuálnej
orientácie.
Toto
ustanovenie
smernice o AVMS
je
vyjadrením
všeobecnej
zásady
zakazujúcej
diskrimináciu.
296. Smernica o AVMS
sa
vzťahuje
len
na
tie
komerčné
oznamy,
ktoré
sprevádzajú
AVMS
alebo
sú
do
nej
zahrnuté.(138) To
je
stále
veľký
počet
oznamov,
ako
sú
tie,
ktoré
sa
uvádzajú v článku 1 písm. h)
smernice o AVMS,
konkrétne
televízna
reklama,
sponzorstvo,
telenákup a umiestňovanie
produktov.
Takéto
oznamy
patria
do
pôsobnosti
smernice o AVMS.
297. Maďarsko
však
vo
svojom
písomnom
vyjadrení k žalobe a v duplike
tvrdí,
že
zákon o reklame
sa
musí
vykladať v spojení
so
zákonom o slobode
tlače a zákonom o médiách a že
zákon o reklame
sa
na
vysielanie
reklamy v AV
nevzťahuje.
298. Ustanovenie § 1
ods. 3
zákona o reklame,
do
ktorého
je
vložené
pravidlo
č. 3,
uvádza,
že
na
reklamy v rámci
audiovizuálnych a rozhlasových
mediálnych
služieb
sa
musí
uplatňovať
zákon
č. CIV z roku
2010
(zákon o slobode
tlače) a zákon
č. CLXXXV z roku
2010
(zákon o médiách).
To
však
nepreukazuje,
že
zákon o reklame
sa
na
ne
neuplatňuje.
Keby
bolo
zámerom
maďarského
normotvorcu
stanoviť,
že
reklamy v televízii a rozhlase
upravujú
iba
tieto
dva
zákony, v texte
by
pravdepodobne
bola
použitá
reštriktívna
formulácia
(napríklad
„výlučne“
alebo
„uplatňujú
sa
iba
tieto
zákony“).
Keďže
to
tak
nie
je,
zákon o reklame
zostáva
uplatniteľný
spoločne s nimi.
299. Zákon o reklame
teda
patrí
do
pôsobnosti
smernice o AVMS a zákazom
obsahu s LGBTI
tematikou
obmedzuje
poskytovanie
služieb,
ktoré
táto
smernica
upravuje.
Pravidlo
č. 3
rovnako,
ako
som
už
uviedla v prípade
pravidiel
č. 4 a 6,
predstavuje
neodôvodnené
obmedzenie
poskytovania
AVMS,
ktoré
je v rozpore s článkom 9
ods. 1 písm. c)
bodom ii)
smernice o AVMS.
4.      Pravidlo č. 5
300. Pravidlo
č. 5
ukladá
Mediálnej
rade
povinnosť
požadovať
od
iného
členského
štátu,
aby
konal v súvislosti s porušeniami,
ktorých
sa
dopustil
poskytovateľ
AVMS v právomoci
daného
štátu,
ktorý
vysiela v Maďarsku a ktorý
porušil
maďarské
pravidlá
týkajúce
sa
zaraďovania,
pokiaľ
ide o obsah s LGBTI
tematikou.
301. Komisia
tvrdí,
že
pravidlo
č. 5
porušuje
zásadu
krajiny
pôvodu
vyjadrenú v článku 2 a článku 3
ods. 1
smernice o AVMS, a to
tým,
že
zavádza
mechanizmus, v rámci
ktorého
sa
členský
štát
príjmu
snaží
uložiť
členskému
štátu
pôvodu
povinnosť
zabezpečiť
dodržiavanie
jeho
pravidiel
za
podmienok
iných,
než
sú
tie,
ktoré
sa
stanovujú v smernici.
302. Článok 3
ods. 2
smernice o AVMS
stanovuje
možnosť
dočasne
sa
odchýliť
od
povinnosti
členského
štátu
príjmu
umožniť
príjem
vysielania
AVMS z iných
členských
štátov.
To
je
možné
iba v prípade,
že
poskytovateľ v inom
členskom
štáte
zjavne,
závažne a hrubo
porušuje
článok 6
ods. 1 písm. a)
alebo
článok 6a
ods. 1
smernice o AVMS.
303. Podľa
názoru
Komisie, s ktorým
súhlasím,
však
článok 3
ods. 2
nemožno
vykladať v tom
zmysle,
že
členskému
štátu
umožňuje
vytvoriť
špecifické
paralelné
ustanovenie
vo
vnútroštátnom
práve s cieľom
rozšíriť
pôsobnosť
svojich
pravidiel
na
poskytovateľov
služieb v právomoci
iného
členského
štátu a uplatňovať
hranicu
na
účely
zásahu
pod
úrovňou
stanovenou
uvedeným
článkom 3 ods. 2.
304. Maďarsko
však
tvrdí,
že
pravidlo
č. 5
nebolo
určené
na
vykonanie
článku 3
ods. 2
smernice o AVMS,
ale
jej
článku 4
ods. 2.
305. Podľa
tohto
ustanovenia
platí,
že
členské
štáty,
ktoré
využili
možnosť
prijať
podrobnejšie
alebo
prísnejšie
pravidlá
týkajúce
sa
poskytovateľov
mediálnych
služieb v súlade s článkom 4
ods. 1,
výnimočne
môžu
požiadať
členský
štát
pôvodu,
aby
požiadal
poskytovateľov
služieb
vo
svojej
právomoci,
aby
tieto
pravidlá
dodržiavali, a to
jedine
vtedy,
keď
ich
mediálne
služby
celkom
alebo z väčšej
časti
smerujú
na
územie
členského
štátu
príjmu.(139)
306. Toto
ustanovenie
sa
teda
uplatňuje
iba v prípade,
že
členský
štát
využil
dostupnú
možnosť
prijať
prísnejšie
pravidlá v koordinovaných
oblastiach.
307. Ochrana
maloletých
osôb
pred
možnými
škodlivými
AVMS
naozaj
je
oblasťou
koordinovanou
článkom 6a
ods. 1
smernice o AVMS.
308. Pravidlá
týkajúce
sa
zaraďovania
programov v rámci
AVMS
(pravidlá
č. 4 a 6)
však
nemožno
vykladať
ako
prísnejšie
pravidlá
podľa
článku 4
ods. 1
smernice o AVMS,
pretože
takéto
pravidlá
podľa
znenia
daného
ustanovenia
musia
byť v súlade s právom
Únie.
309. Ako
som
už
vysvetlila,
tieto
pravidlá v súlade s právom
Únie
nie
sú,
pretože
obmedzujú
poskytovanie
AVMS a bez
akéhokoľvek
prijateľného
odôvodnenia
porušujú
viaceré
základné
práva
zaručené
Chartou.(140) Vnútroštátne
ustanovenie,
ktoré
porušuje
článok 6a
ods. 1
smernice o AVMS,
teda
nemôže
predstavovať
takéto
„podrobnejšie
alebo
prísnejšie“
pravidlo v zmysle
jej
článku 4
ods. 2,
pretože v prípade
pravidla
založeného
na
porušení
danej
smernice
nemôže
ísť o legitímne
vykonávanie
výnimky
podľa
článku 4.
310. Maďarsko
sa
preto
na
účely
odôvodnenia
obmedzujúcej
povahy
pravidla
č. 5 o článok 4
ods. 2
smernice o AVMS
opierať
nemôže.
311. Pravidlo
č. 5 z uvedených
dôvodov
porušuje
článok 2 a článok 3
ods. 1
smernice o AVMS.
B.      Druhý žalobný dôvod Komisie
312. Komisia
tvrdí,
že
pravidlá
č. 1 a 3
obmedzujú
poskytovanie
služieb
informačnej
spoločnosti, a teda porušujú
smernicu o elektronickom
obchode.
313. Pravidlo
č. 1
adresátom
zákona o ochrane
detí(141) zakazuje
sprístupňovať
„obsah s LGBTI
tematikou“
maloletým
osobám.
Ako
som
už
vysvetlila,
pravidlo
č. 3
zakazuje
sprístupňovanie
„obsahu s LGBTI
tematikou“
maloletým
osobám v rámci
komerčných
oznamov.
Komisia
zastáva
názor,
že
obe
pravidlá
obmedzujú
poskytovanie
služieb
informačnej
spoločnosti v rozpore s článkom 3
ods. 2
smernice o elektronickom
obchode,
ktorý
členským
štátom
príjmu
podobne
ako
článok 2 a článok 3
ods. 1
smernice o AVMS
zakazuje
stanovovať
poskytovateľom
služieb
informačnej
spoločnosti z iných
členských
štátov
obmedzenia v koordinovaných
oblastiach.
1.      Pravidlá č. 1 a 3 patria do koordinovaných oblastí v zmysle smernice o elektronickom obchode
314. Maďarsko
na
svoju
obranu v rámci
tohto
žalobného
dôvodu
uvádza
najmä
to,
že
tieto
dve
pravidlá
do
pôsobnosti
článku 3
ods. 2
smernice o elektronickom
obchode
nepatria,
pretože
sa
vzťahuje
iba
na
koordinované
oblasti a dve
sporné
pravidlá
sa
týchto
oblastí
netýkajú.
315. Pravidlo
č. 1
sa
podľa
Maďarska
na
služby
informačnej
spoločnosti
nevzťahuje.
Je
adresované
iba
inštitúciám,
ktoré
poskytujú
starostlivosť o deti a ich
ochranu,
ktoré
nemôžu
zabezpečiť
rodiny, a týka
sa
povinností
týchto
inštitúcií
vo
vzťahu k deťom, o ktoré
sa
starajú.
Keďže
pravidlo
č. 1
nestanovuje
požiadavky
na
poskytovateľov
služieb
informačnej
spoločnosti,
Maďarsko
tvrdí,
že
článok 3
ods. 2
smernice o elektronickom
obchode
sa
na
toto
pravidlo
neuplatňuje.
316. Maďarsko
podobne
uvádza,
že
pravidlo
č. 3
do
koordinovaných
oblastí
smernice
nepatrí,
pretože
zákon o reklame
služby
informačnej
spoločnosti
osobitne
neupravuje.
317. Podľa
článku 2 písm. a)
smernice o elektronickom
obchode v spojení s článkom 1
ods. 1 písm. b)
smernice
(EÚ)
2015/1535(142) platí,
že
„služba
informačnej
spoločnosti“
je
„každá
služba,
ktorá
sa
bežne
poskytuje
za
odmenu,
na
diaľku,
elektronickým
spôsobom a na
základe
individuálnej
žiadosti
príjemcu
služieb“(143).
318. Podľa
článku 2 písm. h)
smernice o elektronickom
obchode
sa
koordinované
oblasti
danej
smernice
majú
chápať
ako
„požiadavky
ustanovené v právnych
systémoch
členských
štátov
uplatniteľné
na
poskytovateľov
služieb
informačnej
spoločnosti
alebo
na
služby
informačnej
spoločnosti,
bez
ohľadu
na
to,
či
sú
všeobecnej
povahy
alebo
či
sú
pre
ne
špeciálne
navrhnuté“(144).
319. Podľa
tohto
ustanovenia
teda
koordinované
oblasti
zahŕňajú
aj
požiadavky,
ktoré
členské
štáty
stanovujú
vo
vzťahu k samotným
službám
informačnej
spoločnosti.
Rovnaké
ustanovenie
ďalej
vysvetľuje,
že
tieto
požiadavky
nemusia
byť
stanovené
špeciálne
vo
vzťahu k službám
informačnej
spoločnosti,
ale
môžu
byť
stanovené
všeobecne.
Obmedzenie
obsahu
služby,
ktorá
sa
môže
poskytovať
ako
služba
informačnej
spoločnosti,
teda
patrí
do
koordinovaných
oblastí,
aj
keď
sa
daný
vnútroštátny
zákon
na
úpravu
služieb
informačnej
spoločnosti
špeciálne
nezameriava.
320. Uvedené
potvrdzuje
článok 2 písm. h)
bod i)
druhá
zarážka
smernice o elektronickom
obchode,
kde
sa
špecificky
uvádza,
že
koordinované
oblasti
sa
týkajú
požiadaviek,
ktoré
musí
poskytovateľ
služieb
spĺňať,
pokiaľ
ide
okrem
iného o „požiadavky
týkajúce
sa
kvality
alebo
obsahu
služby,
vrátane
tých,
ktoré
sa
uplatňujú
na
reklamu…“
321. Pravidlo
č. 1
aj
pravidlo
č. 3
vylučujú
možnosť
prezentovať
deťom
určitý
obsah,
ktorý
môžu
ponúkať
poskytovatelia
služieb
informačnej
spoločnosti.
Patria
teda
do
koordinovaných
oblastí.
2.      Pravidlo č. 1 patrí do pôsobnosti smernice o elektronickom obchode
322. V súvislosti s pravidlom
č. 1
Maďarsko
tvrdí,
že
jeho
adresáti
neposkytujú
služby
informačnej
spoločnosti
ani
žiadne
služby v zmysle, v akom
tento
pojem
vymedzuje
právo
Únie,
pretože
ich
činnosti
sa v zásade
neponúkajú
za
odplatu.
Uvádza
preto,
že
pravidlo
č. 1
do
pôsobnosti
smernice o elektronickom
obchode
nepatrí.
323. V tejto
súvislosti
treba
pripomenúť,
že
podľa
ustálenej
judikatúry
„slobodné
poskytovanie
služieb
prospieva
tak
poskytovateľovi,
ako
aj
príjemcovi
služieb“(145).
324. Aj
keď
teda
adresáti
pravidla
č. 1
služby
informačnej
spoločnosti
neposkytujú,
sú
odrádzaní
od
ich
využívania.
Centrum
dennej
starostlivosti o deti
napríklad
nemá
žiadny
dôvod
využívať
filmy
alebo
kreslené
filmy
dostupné
na
digitálnej
platforme v iných
členských
štátoch,
ak
zahŕňajú
„obsah s LGBTI
tematikou“.
Táto
alebo
akákoľvek
iná
inštitúcia,
na
ktorú
sa
zameriava
pravidlo
č. 1,
by
takisto
nemala
dôvod
nakupovať
online s cieľom
kúpiť
knihu
alebo
akýkoľvek
iný
materiál s obsahom s LGBTI
tematikou,
pretože
podľa
pravidla
č. 1
by
tento
materiál
nemohla
používať v rámci
svojich
činností.
Toto
obmedzenie
využívania
určitých
služieb
potenciálnymi
príjemcami
predstavuje
obmedzenie
poskytovania
takýchto
služieb z jedného
členského
štátu
do
druhého.(146)
325. Situácie
upravené
pravidlom
č. 1
teda
do
pôsobnosti
smernice o elektronickom
obchode
patriť
môžu.
3.      Pravidlá č. 1 a 3 obmedzujú služby informačnej spoločnosti
326. Pravidlo
č. 1
aj
pravidlo
č. 3
obmedzujú
poskytovanie
služieb
informačnej
spoločnosti
minimálne
tým,
že
prijímanie
týchto
služieb
robia
pre
subjekty
daných
pravidiel
menej
atraktívnym
(ako v prípade
pravidla
č. 1).
327. Takéto
obmedzenia
nemôžu
byť
odôvodnené,
pretože
im
chýba
použiteľný
dôvod
vo
verejnom
záujme a porušujú
viaceré
práva
chránené
Chartou,
ako
sa
demonštruje
vyššie.(147)
328. Pravidlo
č. 1
aj
pravidlo
č. 3
teda
porušujú
článok 3
ods. 2
smernice o elektronickom
obchode.
C.      Tretí žalobný dôvod Komisie
329. Komisia
tvrdí,
že
pravidlá
č. 1,
3 a 7
obmedzujú
aj
poskytovanie
iných
služieb,
než
sú
audiovizuálne
služby
alebo
služby
informačnej
spoločnosti.
Takéto
obmedzenia
by
boli v rozpore s článkami 16 a 19
smernice o službách,
ako
aj s článkom 56 ZFEÚ.
330. Smernica o službách
spoločne s článkom 56 ZFEÚ stanovuje
všeobecné
pravidlá,
ktoré
umožňujú
uplatňovanie
vzájomného
uznávania v oblasti
služieb
iných
než
audiovizuálne
služby
alebo
služby
informačnej
spoločnosti.(148) Články 16 a 19
smernice o službách
členským
štátom
zakazujú
stanovovať
poskytovateľom
alebo
príjemcom
služieb
obmedzenia,
ktoré
nie
sú
odôvodnené
dôvodmi
vo
všeobecnom
verejnom
záujme a nie
sú
týmto
dôvodom
primerané.
1.      Pravidlá č. 1 a 3
331. Je
naozaj
možné
predstaviť
si,
že
rovnako,
ako
pravidlo
č. 1
obmedzuje
poskytovanie
audiovizuálnych
služieb
alebo
služieb
informačnej
spoločnosti,
obmedzuje
aj
poskytovanie
iných
druhov
služieb.
Na
preukázanie
uvedeného
postačuje
jeden
príklad.
Poskytovatelia
starostlivosti o deti
by
boli
na
základe
pravidla
č. 1
odradení
od
objednania
bábkového
divadelného
predstavenia,
ktoré
zobrazuje
život
LGBTI
osôb,
pretože
ho
nemôžu
uviesť
pred
deťmi
vo
svojej
starostlivosti.(149)
332. Keďže
adresáti
pravidla
č. 1
nepatria
do
pôsobnosti
pravidiel
Únie
ako
poskytovatelia
služieb,
ale
ako
ich
príjemcovia,
výnimka
týkajúca
sa
sociálnych
služieb
stanovená v článku 2
ods. 2 písm. j)
smernice o službách
nie
je
relevantná.
333. V súvislosti s pravidlom
č. 3
rovnako
platí,
že
reklamu
zahŕňajúcu
obsah s LGBTI
tematikou,
ktorá
je
realizovaná
inak
než
prostredníctvom
AVM
alebo
elektronicky,
napríklad
na
plagátoch,
nemožno v Maďarsku
umiestňovať
na
miestach,
kde
by
ju
mohli
vidieť
deti,
čo
znamená
minimálne
vo
všetkých
verejných
priestoroch.
334. Pravidlá
č. 1 a 3
teda
očividne a neodôvodnene
porušujú
všeobecné
pravidlá
týkajúce
sa
zákazu
obmedzení slobody poskytovať
služby,
ktoré
sú
obsiahnuté v článkoch 16 a 19
smernice o službách a článku 56 ZFEÚ.
2.      Pravidlo č. 7
335. Zostáva
ešte
pravidlo
č. 7.
Toto
pravidlo
je
súčasťou
zákona o národnom
verejnom
vzdelávaní a bráni
popularizácii
(ale
nie
prezentácii)
„obsahu s LGBTI
tematikou“ v kontexte
sexuálnej
výchovy.
336. Maďarsko
tvrdí,
že
právo
Únie
sa
na
vzdelávacie
činnosti
uplatňovať
nemôže, a uvádza,
že
pravidlo
č. 7
preto
nemôže
porušovať
smernicu o službách
ani
článok 56 ZFEÚ.
337. V bode 56
vyššie
som
už
vysvetlila,
že
keď
sa
vzdelávacie
služby
poskytujú
za
odplatu,
do
pôsobnosti
práva
Únie
patria.
So
zreteľom
na
to
pravidlo
č. 7
skutočne
môže
obmedziť
služby v oblasti
vzdelávania
alebo
informovania
mladých
ľudí o sexualite,
ak
sa
poskytujú
mimo
systému
verejného
vzdelávania
alebo
ich v rámci
tohto
systému
poskytujú
externí
poskytovatelia
služieb.
338. Vzhľadom
na
to,
že
pravidlo
č. 7
nezakazuje
prezentáciu
„obsahu s LGBTI
tematikou“,
ale
len
jeho
popularizáciu,
by
sa
obmedzenie
poskytovania
služieb
potenciálne
mohlo
odôvodniť
potrebou
„nestrannosti“
vo
vzdelávaní.
Ako
som
však
už
vysvetlila,
toto
pravidlo
nie
je
neutrálne,
ale
priamo
diskriminačné,
pretože
nezakazuje
popularizáciu
žiadneho
druhu
sexuálneho
života
alebo
správania
okrem
sexuálneho
života
alebo
správania
LGBTI
osôb.
339. Z rovnakých
dôvodov
ako
tie,
ktoré
som
uviedla
vo
vzťahu k pravidlám
č. 1,
3,
4,
5 a 6,
pravidlo
č. 7
porušuje
základné
práva,
najmä
článok 21
Charty, a preto
nemôže
byť
odôvodnené.
340. Pravidlá
č. 1,
3 a 7
teda
porušujú
smernicu o službách
aj
článok 56 ZFEÚ.
D.      Štvrtý žalobný dôvod Komisie
341. Komisia
tvrdí,
že
pravidlo
č. 8
obsiahnuté v zákone o systéme
registra
trestov
porušuje
článok 10
GDPR v spojení s článkom 8
ods. 2
Charty.
342. Pravidlo
č. 8
ukladá
orgánom s prístupom k údajom v registri
trestov
povinnosť
poskytnúť
„oprávneným
osobám“
priamy
prístup k záznamom
vedeným v tomto
registri,
ktoré
sa
týkajú
jednotlivcov
odsúdených
za
sexuálne
trestné
činy
spáchané
na
deťoch.
Pokiaľ
ide o kategorizáciu
„oprávnených
osôb“, § 75/B
ods. 3
zákona o systéme
registra
trestov
stanovuje,
že
sprístupnenie
údajov z registra
sa
povolí
iba v prípade,
že
osoba
požadujúca
tieto
údaje
je
dospelou
osobou,
ktorá
je
príbuzným
osoby
mladšej
ako
18 rokov,
vzdeláva
takúto
osobu,
vykonáva
nad
ňou
dohľad
alebo
sa o ňu
stará.
343. Podľa
Komisie v tomto
prípade
ide o nesplnenie
povinnosti,
pretože
pravidlo
č. 8
dostatočne
jasne
nevymedzuje,
kto
je
oprávnený o údaje
požiadať, a teda
dostatočne
nezaručuje
práva a slobody
dotknutých
osôb,
pokiaľ
ide o podmienky
prístupu k ich
osobným
údajom.
344. Maďarsko
vo
svojom
vyjadrení k žalobe
tvrdí,
že
pravidlo
č. 8
sa
má
vykladať v spojení s § 8:1
ods. 1
Polgári
törvénykönyv
(maďarský
Občiansky
zákonník),
ktorý
vymedzuje
pojem
„blízky
príbuzný“ v tom
zmysle,
že
ide o manželov,
predkov v priamom
rade,
deti
(vrátane
osvojencov,
nevlastných
detí a detí v pestúnskej
starostlivosti),
súrodencov,
partnerov,
príbuzných z manželovej
strany a iné
osoby v rodinnom
vzťahu.
Tento
členský
štát
ďalej
uvádza,
že
jednotlivci,
ktorí
zodpovedajú
za
starostlivosť o maloleté
osoby
alebo
ich
výživu – ako
sú
rodičia s rodičovskými
právami a povinnosťami,
poručníci,
osvojitelia a osoby
podporujúce
rodiča,
ktoré s ním
žijú v spoločnej
domácnosti –,
majú v súlade s rôznymi
ustanoveniami
Občianskeho
zákonníka
takisto
právo
požadovať
prístup k údajom
podľa
zákona o systéme
registra
trestov.
Maďarsko
preto
tvrdí,
že
zoznam
oprávnených
osôb
je
vymedzený
primerane a že
je v skutočnosti
ďalej
zabezpečený
kritériami
prístupu,
ku
ktorým
patrí
konkrétne
to,
že
a) oprávnená
osoba
musí
príslušné
údaje
považovať
za
„pravdepodobne
nevyhnutné“
na
účely
konania a b) „bolo
by
neprimerane
náročné
oboznámiť
sa s príslušnými
údajmi
iným
spôsobom“.
345. Na
úvod
treba
povedať,
že
cieľ
sledovaný
GDPR,
ktorý
sa
stanovuje v jeho
článku 1,
ako
aj v jeho
odôvodneniach 1 a 10,
spočíva
okrem
iného v zabezpečení
vysokej
úrovne
ochrany
základných
práv a slobôd
fyzických
osôb,
najmä
ich
práva
na
súkromie v súvislosti
so
spracúvaním
osobných
údajov
zakotveného v článku 8
ods. 1
Charty a v článku 16
ods. 1 ZFEÚ,
ktoré
podobne
priznávajú
všetkým
jednotlivcom
právo
na
ochranu
ich
osobných
údajov.
GDPR
špecificky
na
tento
účel
stanovuje,
že
každé
spracúvanie
osobných
údajov
musí
byť v súlade
so
zásadami
spracúvania
údajov
uvedenými v jeho
článku 5.
Na
to,
aby
bolo
spracúvanie
zákonné,
musí
byť
splnená
niektorá z podmienok
vymenovaných v článku 6
tohto
nariadenia.(150)
346. V tomto
duchu
platí,
že
podľa
článku 6
ods. 1 písm. e)
GDPR
je
spracúvanie
údajov
zákonné,
ak
je
nevyhnutné
„na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci“.
Článok 10
stanovuje
ďalšie
obmedzenia v súvislosti
so
spracúvaním
údajov z registra
trestov,
ktoré
sa
musí
vykonávať
pod
kontrolou
orgánu
verejnej
moci
alebo
musí
byť
povolené
právnym
predpisom s primeranými
zárukami.
347. Súdny
dvor
objasnil,
že
GDPR
orgánom
verejnej
moci
nezakazuje
poskytovanie
osobných
údajov
absolútne,
pokiaľ
toto
poskytovanie
slúži
legitímnemu
verejnému
záujmu a spája
sa s ním
primeraná
ochrana
práv a slobôd
dotknutých
osôb.(151) Článok 8
ods. 2
Charty v rovnakom
duchu
uvádza,
že
osobné
údaje
musia
byť
okrem
iného
spracúvané
„na
určené
účely
na
základe
súhlasu
dotknutej
osoby
alebo
na
inom
oprávnenom
základe
ustanovenom
zákonom“.
348. Ochrana
maloletých
osôb
pred
tými,
ktorí
by
im
mohli
spôsobiť
ujmu,
je
nepochybne
verejným
záujmom s mimoriadnym
významom,
ktorý
by
teda
poskytnutie
osobných
údajov
odôvodniť
mohol.
Údaje z registra
trestov
sú
zároveň
veľmi
citlivé a mohli
by
viesť k stigmatizácii.
Ich
poskytnutie
môže
významne
ovplyvniť
súkromný
aj
profesijný
život
jednotlivca a vyžaduje
si
prísne
odôvodnenie a jasné
právne
záruky.(152)
349. Pri
vyvažovaní
týchto
dvoch
záujmov
sa
teda
vnútroštátne
opatrenia
určené
na
dosahovanie
cieľa
ochrany
maloletých
osôb
musia
posudzovať z hľadiska
požiadaviek
proporcionality.
350. Maďarsko v tejto
súvislosti
tvrdí,
že
režim
týkajúci
sa
údajov,
ktorý
sa
zaviedol
pravidlom
č. 8,
je
odôvodnený a primeraný
svojmu
cieľu.
351. S tým
nesúhlasím.
Pravidlo
č. 8
podľa
môjho
názoru
presahuje
rámec
toho,
čo
je
na
zabezpečenie
ochrany
maloletých
osôb
nevyhnutné.
352. Po
prvé
je
kategória
osôb
oprávnených
na
prístup k osobným
údajom
týkajúcim
sa
odsúdení
za
sexuálne
trestné
činy
spáchané
na
deťoch
podľa
pravidla
č. 8
príliš
nepresná a široká
na
to,
aby
bola v súlade s článkom 10
GDPR.
Súdny
dvor v kontexte
povolenia
prístupu k osobným
údajom
príslušným
vnútroštátnym
orgánom
konštatoval,
že
na
účely
splnenia
požiadavky
proporcionality
musí
vnútroštátny
právny
predpis,
ktorý
takýto
prístup
povoľuje,
„stanoviť
jasné a presné
pravidlá,
ktoré
budú
upravovať
rozsah a uplatnenie
dotknutého
opatrenia a ukladať
minimálne
požiadavky
tak,
aby
osoby,
ktorých
osobné
údaje
sú
dotknuté,
mali
dostatočné
záruky
umožňujúce
účinne
chrániť
tieto
údaje
pred
rizikami
zneužitia“(153).
Uvedené
by
sa
malo
rovnako
uplatňovať
vo
vzťahu k prístupu
súkromných
osôb k osobným
údajom.
Zásada
transparentnosti
zakotvená v článku 5
ods. 1
GDPR
navyše
vyžaduje,
aby
boli
všetky
informácie a oznámenia
týkajúce
sa
spracúvania
týchto
osobných
údajov
„ľahko
dostupné“.
353. So
zreteľom
na
uvedené
si
nemyslím,
že
kategória
„oprávnených
osôb“,
ktoré
podľa
pravidla
č. 8
môžu
požiadať o údaje,
je
rôznymi
ustanoveniami
rozptýlenými v zákone o systéme
registra
trestov a maďarskom
Občianskom
zákonníku
vymedzená a obmedzená
dostatočne.
354. Fyzickým
osobám
by
malo
byť
zrejmé,
že
osobné
údaje,
ktoré
sa
ich
týkajú,
sa
získavajú,
spracúvajú a poskytujú
spôsobom,
ktorý
je v súlade
so
zásadami
ochrany
údajov.
To
platiť
nebude,
ak
sa
dotknutá
osoba
bude
musieť
orientovať v zložitom a nesúvislom
súbore
vnútroštátnych
právnych
ustanovení, z ktorých
žiadne
jasne
neuvádza
ich
vzájomný
vzťah,
takže
vznikajú
zbytočné
nejasnosti a procesná
neefektívnosť.
355. Po
druhé
hmotnoprávne
podmienky
prístupu
nie
sú
vnútroštátnym
právom
vymedzené
dostatočne
presne
na
to,
aby
príslušnému
orgánu
umožnili
skontrolovať,
či
je
takýto
prístup
odôvodnený a nevyhnutný.
356. Odkazujem
predovšetkým
na § 75/B
ods. 3 písm. b)
zákona o systéme
registra
trestov,
kde
sa
stanovuje,
že
prístup
sa
udelí
oprávnenej
osobe,
ktorá
sa
domnieva,
že
prístup k údajom
je
nevyhnutný
na
špecifické
účely, a ktorá
by v prípade,
že
by
sa
ich
snažila
získať
iným
spôsobom,
čelila
zjavným
ťažkostiam.
357. Pravidlo
č. 8 v spojení s § 75/B
ods. 3 písm. b)
zákona o systéme
registra
trestov
sa
teda
jednoznačne
riadi
iba
vlastným
vyhlásením a posúdenie
nevyhnutnosti a proporcionality
namiesto
príslušného
orgánu
zodpovedného
za
dohľad
nad
prístupom k záznamom
vedeným v registri
trestov v podstate
vkladá
do
rúk
žiadajúceho
jednotlivca.
358. Vlastné
vyhlásenie
nevyhnutnosti
je
podľa
môjho
názoru
nezlučiteľné s článkom 10
GDPR a článkom 8
Charty a umožňuje
uplatňovanie
podľa
vlastného
uváženia.
359. Podmienky
stanovené
pravidlom
č. 8 a ďalšími
ustanoveniami
zákona o systéme
registra
trestov
preto
nepredstavujú
dostatočné
záruky
na
účely
ustanovení
GDPR a článku 8
Charty.
360. Pravidlo
č. 8
teda v súlade s tvrdením
Komisie
porušuje
článok 10
GDPR a článok 8
ods. 2
Charty.
IV.    Trovy konania
361. Komisia
navrhla,
aby
sa
Maďarsku
uložila
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
Podľa
článku 138
ods. 1
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora
sa
účastníkovi
konania,
ktorý
vo
veci
nemal
úspech,
uloží
povinnosť
nahradiť
trovy
konania,
ak
to
bolo v tomto
zmysle
navrhnuté.
Keďže
Maďarsko
nemalo
vo
veci
úspech,
musí
sa
mu
uložiť
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
362. V súlade s článkom 140
ods. 1
tohto
rokovacieho
poriadku
členské
štáty,
ktoré
sú
vedľajšími
účastníkmi
konania,
ako
aj
Európsky
parlament
znášajú
vlastné
trovy
konania.
V.      Návrh
363. Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
úvahy
navrhujem,
aby
Súdny
dvor:
1.      určil,
že
Maďarsko
si
tým, že prijalo a pedofil
bűnelkövetőkkel
szembeni
szigorúbb
fellépésről,
valamint a gyermekek
védelme
érdekében
egyes
törvények
módosításáról
szóló
2021.
évi
LXXIX.
törvény
(zákon
č. LXXIX z roku
2021,
ktorým
sa
prijímajú
prísnejšie
opatrenia
proti
pedofilným
páchateľom
trestných
činov a menia
niektoré
zákony
na
ochranu
detí),
nesplnilo
svoje
povinnosti,
ktoré
mu
vyplývajú z práva
Únie, a to
týmto
spôsobom:
–
Maďarsko
tým,
že
zákonom o ochrane
detí
zakázalo
maloletým
prístup k obsahu,
ktorý
popularizuje
alebo
znázorňuje
rodovú identitu, ktorá
nezodpovedá
biologickému
pohlaviu,
zmenu
pohlavia
alebo
homosexualitu,
porušilo
článok 3
ods. 2
smernice
2000/31/ES
Európskeho
Parlamentu a Rady z 8. júna
2000 o určitých
právnych
aspektoch
služieb
informačnej
spoločnosti
na
vnútornom
trhu,
najmä o elektronickom
obchode
(smernica o elektronickom
obchode),
články 16 a 19
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2006/123/ES z 12. decembra
2006 o službách
na
vnútornom
trhu,
článok 56 ZFEÚ,
články 1,
7,
11 a 21
Charty
základných
práv
Európskej
únie
(ďalej
len
„Charta“) a článok 2 ZEÚ,
–
Maďarsko
tým,
že
zákonom o reklame
zakázalo
maloletým
prístup k reklame,
ktorá
popularizuje
alebo
znázorňuje
rodovú
identitu,
ktorá
nezodpovedá
biologickému
pohlaviu,
zmenu
pohlavia
alebo
homosexualitu,
porušilo
článok 9
ods. 1 písm. c)
bod ii)
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii
niektorých
ustanovení
upravených
zákonom,
iným
právnym
predpisom
alebo
správnym
opatrením v členských
štátoch
týkajúcich
sa
poskytovania
audiovizuálnych
mediálnych
služieb
(smernica o audiovizuálnych
mediálnych
službách),
článok 3
ods. 2
smernice
2000/31,
články 16 a 19
smernice
2006/123,
článok 56 ZFEÚ,
články 1,
7,
11 a 21
Charty a článok 2 ZEÚ,
–
Maďarsko
tým,
že
zákonom o médiách
uložilo
poskytovateľom
mediálnych
služieb
poskytujúcim
lineárne
mediálne
služby
povinnosť
zaradiť
do
kategórie V všetky
programy,
ktoré
sa
primárne
zameriavajú
na
popularizáciu
alebo
znázorňovanie
rodovej identity
nezodpovedajúcej
biologickému
pohlaviu,
zmeny
pohlavia
alebo
homosexuality, a teda
vysielať
ich
len v čase
od
22.00
do
5.00 hod., a vylúčilo
klasifikáciu
takýchto
programov
ako
oznámení
vo
verejnom
záujme
alebo
spoločensky
prospešnej
reklamy,
porušilo
článok 6a
ods. 1
smernice
2010/13,
články 1,
7,
11 a 21
Charty a článok 2 ZEÚ,
–
Maďarsko
tým,
že
zákonom o médiách
Mediálnej
rade
uložilo
povinnosť
požiadať
členský
štát, v ktorého
právomoci
pôsobí
poskytovateľ
mediálnych
služieb,
aby
prijal
účinné
opatrenia
na
odstránenie
porušenia
identifikovaného
Mediálnou
radou,
porušilo
článok 2 a článok 3
ods. 1
smernice
2010/13,
–
Maďarsko
tým,
že
zákonom o národnom
verejnom
vzdelávaní
zakázalo
popularizáciu
rodovej
identity,
ktorá
nezodpovedá
biologickému
pohlaviu,
zmeny
pohlavia
alebo
homosexuality v rámci
vzdelávania
týkajúceho
sa
sexuálnej
kultúry,
sexuálneho
života,
sexuálnej
orientácie a sexuálneho
vývinu,
porušilo
články 16 a 19
smernice
2006/123,
článok 56 ZFEÚ,
články 1,
7 a 21
Charty a článok 2 ZEÚ,
–
Maďarsko
tým,
že
zákonom o systéme
registra
trestov
orgánu s priamym
prístupom k údajom v registri
uložilo
povinnosť
sprístupniť
oprávneným
osobám
údaje z registra o osobách,
ktoré
sa
dopustili
sexuálnych
trestných
činov
proti
deťom,
porušilo
článok 10
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/679 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES
(všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov),
ako
aj
článok 8
ods. 2
Charty;
2.      rozhodol,
že
Maďarsko
znáša
vlastné
trovy
konania a je
povinné
nahradiť
trovy
konania
Európskej
komisie;
3.      rozhodol,
že
Belgické
kráľovstvo,
Dánske
kráľovstvo,
Spolková
republika
Nemecko,
Írsko,
Helénska
republika,
Španielske
kráľovstvo,
Estónska
republika,
Francúzska
republika,
Luxemburské
veľkovojvodstvo,
Maltská
republika,
Holandské
kráľovstvo,
Rakúska
republika,
Portugalská
republika,
Slovinská
republika,
Fínska
republika,
Švédske
kráľovstvo,
ako
aj
Európsky
parlament
znášajú
vlastné
trovy
konania.
1      Jazyk prednesu: angličtina.
2      A pedofil bűnelkövetőkkel szembeni szigorúbb fellépésről, valamint a gyermekek védelme érdekében egyes törvények módosításáról szóló 2021. évi LXXIX. törvény.
3      LGBTI je skratka označujúca lesby, gejov, bisexuálne, transrodové a intersexuálne osoby, ktorú uznáva Medzinárodná asociácia lesieb, gejov, bisexuálov, transrodových a intersexuálnych osôb (ILGA). Pozri https://www.ilga‑europe.org/about‑us/who‑we‑are/glossary/ (navštívené 18. februára 2025). Túto skratku používa Európsky súd pre ľudské práva (ESĽP), keď rozhoduje o podobných otázkach. Pozri napríklad rozsudok ESĽP, 23. januára 2023, Macatė v. Litva (CE:ECHR:2023:0123JUD006143519). Skratka sa takisto používa v judikatúre Súdneho dvora. Pozri napríklad rozsudok z 23. apríla 2020, Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI (C‑507/18, EU:C:2020:289). Pozri tiež návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Medina vo veci Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE) (C‑436/20, EU:C:2022:77, bod 2).
4      Komisia sa opiera o články 1, 7, 11 a 21 Charty.
5      Smernica 2000/31/ES Európskeho Parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode) (Ú. v. ES L 178, 2000, s. 1; Mim. vyd. 13/025, s. 399).
6      Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 36) (ďalej len „smernica o službách“).
7      Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (Ú. v. EÚ L 95, 2010, s. 1), zmenená smernicou 2018/1808 (ďalej len „smernica o AVMS“).
8      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1) (ďalej len „GDPR“).
9      Ustanovením § 1 ods. 2 novelizačného zákona sa zaviedol § 6/A zákona o ochrane detí, ktorý v súčasnosti znie takto: „V záujme toho, aby sa zabezpečilo plnenie cieľov stanovených v tomto zákone a výkon práv dieťaťa, je zakázané sprístupňovať osobám mladším ako [18] rokov pornografický obsah alebo obsah, ktorý bezdôvodne znázorňuje sexualitu alebo popularizuje či znázorňuje rodovú identitu
nezodpovedajúcu biologickému pohlaviu, zmenu pohlavia alebo homosexualitu.“
10      Ustanovením § 2 ods. 2 novelizačného zákona sa zaviedol nový § 4/D zákona o elektronickom obchode. Pravidlo č. 2 splnomocňuje a poveruje subjekt s názvom Internetový okrúhly stôl pre ochranu detí, aby prijímal určité opatrenia vo vzťahu k poskytovateľom elektronických služieb. Tento subjekt môže posudzovať individuálne prípady a vydávať odporúčania pre poskytovateľov služieb s cieľom presvedčiť ich, aby ukončili nedovolenú činnosť, pričom v prípade, že sa týmto odporúčaním odmietnu riadiť, môže vec postúpiť Národnému úradu pre médiá a telekomunikácie. Daný subjekt je takisto splnomocnený na vedenie registra druhov obsahu, ktoré sa považujú za škodlivé pre telesný, duševný a morálny vývin maloletých osôb.
11      Ustanovením § 3 novelizačného zákona sa zaviedol nový § 8 ods. 1a zákona o reklame, ktorý v súčasnosti znie takto: „Sprístupňovanie reklamy, ktorá bezdôvodne znázorňuje sexualitu alebo ktorá popularizuje či znázorňuje rodovú identitu
nezodpovedajúcu biologickému pohlaviu, zmenu pohlavia alebo homosexualitu, osobám mladším ako [18] rokov je zakázané.“
12      Ustanovením § 9 ods. 2 novelizačného zákona sa zaviedol nový § 9 ods. 6 zákona o médiách, ktorý v súčasnosti znie takto: „Programy sa zaradia do kategórie V, ak môžu mať negatívny vplyv na telesný, duševný alebo morálny vývin maloletých osôb, a to predovšetkým v dôsledku ich zamerania na násilie alebo na popularizáciu či znázorňovanie rodovej identity nezodpovedajúcej biologickému pohlaviu, zmeny pohlavia alebo homosexuality alebo na priame, naturalistické alebo bezdôvodné znázorňovanie sexuality. Tieto programy sa označia ako nevhodné pre osoby mladšie ako [18] rokov.“ Dôsledkom tohto zaradenia je podľa § 10 zákona o médiách (ktorý novelizačným zákonom zmenený nebol) to, že takéto programy zaradené do kategórie V možno vysielať iba od 22.00 do 5.00 hod.
13      Ustanovením § 9 ods. 5 novelizačného zákona sa zaviedol nový § 179 ods. 2 zákona o médiách.
14      Ustanovením § 9 ods. 3 novelizačného zákona sa zaviedol nový § 32 ods. 4a zákona o médiách, ktorý v súčasnosti znie takto: „Programy sa nepovažujú za oznámenia vo verejnom záujme ani za spoločensky prospešné reklamy, ak môžu mať negatívny vplyv na telesný, duševný alebo morálny vývin maloletých osôb, a to predovšetkým v dôsledku ich zamerania na bezdôvodné znázorňovanie sexuality, pornografiu, na popularizáciu či znázorňovanie rodovej identity nezodpovedajúcej biologickému pohlaviu, zmeny pohlavia alebo homosexuality.“
15      Ustanovením § 11 novelizačného zákona sa zaviedol nový § 9 ods. 12 zákona o národnom verejnom vzdelávaní, ktorý v súčasnosti znie takto: „Pri vykonávaní činností týkajúcich sa sexuálnej kultúry, sexuálneho života, sexuálnej orientácie a sexuálneho vývinu sa osobitná pozornosť venuje ustanoveniam článku XVI ods. 1 Základného zákona [Maďarska (Magyarország alaptörvénye)]. Takéto činnosti sa nemôžu zameriavať na popularizáciu rodovej identity
nezodpovedajúcej biologickému pohlaviu, zmeny pohlavia ani homosexuality.“
16      Ustanovením § 4 ods. 1 novelizačného zákona sa zaviedol nový § 67 ods. 1 písm. a) až d) zákona o systéme registra trestov.
17      Podľa bodu 8 žaloby Komisie pravidlo č. 2 podporuje porušenia spôsobené pravidlami č. 1 a 3 až 7. Určenie, že pravidlo č. 2 je v rozpore s právom Únie, Komisia od Súdneho dvora nepožaduje a vysvetľuje, že toto pravidlo do svojej žaloby zahrnula skrátka preto, lebo podporuje ostatné pravidlá, ktoré sú predmetom konania o nesplnení povinnosti.
18      Znamená to, že prvým až štvrtým žalobným dôvodom Komisie sa budem podrobne zaoberať v druhej časti týchto návrhov. V ich prvej časti sa budem zaoberať piatym a šiestym žalobným dôvodom Komisie.
19      Podľa článku 51 ods. 1 sa Charta na členské štáty uplatňuje iba vtedy, keď „vykonávajú právo Únie“. Podľa výkladu Súdneho dvora tento pojem zahŕňa všetky situácie, ktoré patria do pôsobnosti práva Únie [pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. februára 2013, Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, body 19 a 21)], vrátane tých, v ktorých sa členské štáty opierajú o výnimky zo slobôd vnútorného trhu, ktoré umožňuje právo Únie [pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. júna 1991, ERT (C‑260/89, EU:C:1991:254, bod 43)].
20      Podrobnejšie úvahy k tomuto stanovisku budú nasledovať v druhej časti mojich návrhov.
21      Pozri v tomto zmysle rozsudky z 18. júna 1991, ERT (C‑260/89, EU:C:1991:254, body 42 až 44); zo 14. októbra 2004, Omega (C‑36/02, EU:C:2004:614, body 37 a 38 a citovaná judikatúra), a zo 4. októbra 2024, Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 62).
22      Aj keď je náročné predstaviť si porušenie článku 2 ZEÚ, ktoré by nemalo vplyv na žiadne iné ustanovenie práva Únie, takýto scenár si predstaviť možno. V tejto súvislosti pozri ROSSI, L. S.: ‘Concretised’, ‘Flanked’, or ‘Standalone’? Some Reflections on the Application of Article 2 TEU. In: European Papers, 2025, s. 23.
23      V tejto súvislosti platí, že „obsah s LGBTI tematikou“ sa zakazuje pravidlami č. 1 a 3 spoločne s pornografickým obsahom a obsahom bezdôvodne znázorňujúcim sexualitu; pravidlom č. 4 spoločne s obsahom, ktorého ústredným prvkom je násilie alebo bezdôvodné znázorňovanie sexuality, a pravidlom č. 6 spoločne s prezentáciou pornografie a bezdôvodným znázorňovaním sexuality. Pravidlo č. 7 však zakazuje iba popularizáciu obsahu s LGBTI tematikou.
24      Komisia vo svojej žalobe citovala toto tvrdenie z odpovede Maďarska na formálnu výzvu. Pozri bod 250 žaloby Komisie.
25      Pozri napríklad rozsudok ESĽP, 21. októbra 2010, Alekseyev v. Rusko (CE:ECHR:2010:1021JUD000491607, bod 86), v ktorom daný súd vysvetlil, že neexistujú žiadne „vedecké dôkazy ani sociologické údaje…, z ktorých by vyplývalo, že samotná zmienka o homosexualite alebo otvorená verejná diskusia o spoločenskom postavení sexuálnych menšín má nepriaznivý vplyv na deti“. Pozri tiež rozsudok ESĽP, 20. júna 2017, Bayev a i. v. Rusko (CE:ECHR:2017:0620JUD006766709, bod 82), v ktorom ESĽP konštatoval, že v rozsahu, v akom boli maloleté osoby, ktoré boli svedkom kampane na podporu LGBTI osôb, vystavené myšlienkam rozmanitosti, rovnosti a tolerancie, mohlo osvojenie týchto názorov jedine napomáhať sociálnej súdržnosti, čo sa potvrdilo aj v nedávnom rozsudku ESĽP, 23. januára 2023, Macatė v. Litva (CE:ECHR:2023:0123JUD006143519, bod 211).
26      Rozsudok z 26. februára 2013, Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, bod 21).
27      Pozri v tejto súvislosti § 41 zákona o ochrane detí.
28      Pozri analogicky veci týkajúce sa používania výrobkov, v ktorých Súdny dvor pravidlá obmedzujúce používanie výrobku považoval za opatrenia s rovnocenným účinkom ako množstevné obmedzenia zakázané článkom 34 ZFEÚ. Pozri v tejto súvislosti rozsudky z 10. februára 2009, Komisia/Taliansko (Prípojné vozidlá) (C‑110/05, EU:C:2009:66), a zo 4. júna 2009, Mickelsson a Roos (C‑142/05, EU:C:2009:336, najmä body 26 až 28).
29      Pozri v tomto zmysle rozsudky zo 6. októbra 2009, Komisia/Španielsko (C‑153/08, EU:C:2009:618, bod 29 a citovaná judikatúra), a z 2. marca 2023, Recreatieprojecten Zeeland a i. (C‑695/21, EU:C:2023:144, bod 13 a citovaná judikatúra).
30      Pozri v tomto zmysle pojem „príjemca služieb“ v článku 2 písm. d) smernice o elektronickom obchode: „právnická alebo fyzická osoba, ktorá na účely svojej odbornej činnosti alebo inak využíva službu informačnej spoločnosti, najmä za účelom vyhľadávania alebo sprístupňovania informácií“.
31      Pozri v tomto zmysle rozsudky z 27. septembra 1988, Humbel a Edel (263/86, EU:C:1988:451, body 17 až 19), a zo 7. decembra 1993, Wirth (C‑109/92, EU:C:1993:916, body 15 a 16).
32      Pozri v tomto zmysle rozsudky zo 7. decembra 1993, Wirth (C‑109/92, EU:C:1993:916, bod 17); z 11. septembra 2007, Komisia/Nemecko (C‑318/05, EU:C:2007:495, bod 69), a z 20. mája 2010, Zanotti (C‑56/09, EU:C:2010:288, bod 32).
33      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. júna 2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, bod 41 a nasl.).
34      Rozdiel medzi zmenou pohlavia (transsexualizmus) a rodovou identitou odlišnou od biologického pohlavia (transrodová identita) spočíva v tom, že v prvom prípade dochádza k lekárskym alebo fyzickým zásahom, zatiaľ čo pojem „transrodový“ sa týka skôr identity než fyzických či lekárskych aspektov.
35      Rozsudky z 30. apríla 1996, P./S. (C‑13/94, EU:C:1996:170, bod 20); zo 7. januára 2004, K. B. (C‑117/01, EU:C:2004:7, bod 34); z 27. apríla 2006, Richards (C‑423/04, EU:C:2006:256, bod 24), a z 26. júna 2018, MB (Zmena pohlavia a starobný dôchodok) (C‑451/16, EU:C:2018:492, bod 35).
36      Rozsudok z 9. januára 2025, Mousse (C‑394/23, EU:C:2025:2, body 61 a 62).
37      Na ilustráciu prípadu diskriminácie z dôvodu sexuálnej orientácie pozri napríklad rozsudok z 12. januára 2023, TP (Audiovizuálny editor verejnoprávnej televízie) (C‑356/21, EU:C:2023:9, bod 66).
38      Pozri v tejto súvislosti vo vzťahu k etnickej diskriminácii rozsudok zo 16. júla 2015, ČEZ Razpredelenie Bălgarija (C‑83/14, EU:C:2015:480, bod 56). Pozri tiež moje návrhy vo veci Slagelse Almennyttige Boligselskab, Afdeling Schackenborgvænge (C‑417/23, EU:C:2025:98, body 105 až 120).
39      ESĽP pri výklade druhej vety v rámci článku 2 Dodatkového protokolu k EDĽP, ktorý sa týka práva na vzdelanie, zastával názor, že z neho vyplýva, že „štát pri plnení funkcií, ktoré prevzal v súvislosti s výchovou a výučbou, musí dbať o to, aby informácie a vedomosti zahrnuté do učebných osnov boli podané objektívnym, kritickým a pluralistickým spôsobom. Štát nesmie sledovať indoktrinačné ciele, ktoré by sa mohli považovať za nerešpektujúce náboženské alebo filozofické presvedčenie rodičov.“ Pozri rozsudky ESĽP, 7. decembra 1976, Kjeldsen, Busk Madsen a Pedersen v. Dánsko (CE:ECHR:1976:1207JUD000509571, bod 53), a 18. marca 2011, Lautsi a i. v. Taliansko (CE:ECHR:2011:0318JUD003081406, bod 62).
40      Pozri v tejto súvislosti prieskum realizovaný Agentúrou pre základné práva s názvom LGBTIQ equality at a crossroads: progress and challenges, 11. máj 2024, k dispozícii na adrese https://fra.europa.eu/en/publication/2024/lgbtiq‑equality‑crossroads‑progress‑and‑challenges.
41      Uznesenie Európskeho parlamentu z 8. júla 2021 o porušeniach práva EÚ a práv LGBTIQ občanov v Maďarsku v dôsledku právnych zmien prijatých maďarským parlamentom [2021/2780(RSP)].
42      Benátska komisia: Opinion on the compatibility with international human rights standards of Act LXXIX [of 2021] amending certain acts for the protection of children, adopted by the Venice Commission at its 129th plenary session (Benátky a online, 10. – 11. decembra 2021), body 24 a 25. Pozri tiež Amnesty International: From freedom to censorship; the consequences of Hungarian Propaganda Law. Budapest: Amnesty International, 2024; Háttér Society: The Anti‑LGBTQI Law of Hungary in Action: A Combination of State‑ and Self‑Enforcement, november 2024, k dispozícii na adrese: https://en.hatter.hu/sites/default/files/dokumentum/kiadvany/hatter‑anti‑lgbtqi‑law‑2024‑november.pdf. Maďarsko na pojednávaní proti niektorým konkrétnym zisteniam v danej správe namietalo.
43      Pozri v tejto súvislosti rozsudok zo 16. júla 2015, ČEZ Razpredelenie Bălgarija (C‑83/14, EU:C:2015:480, body 84 a 87). Pozri tiež moje návrhy vo veci Slagelse Almennyttige Boligselskab, Afdeling Schackenborgvænge (C‑417/23, EU:C:2025:98, body 147 až 158).
44      Článok 19 ods. 1 ZFEÚ preto poskytuje právny základ na boj proti diskriminácii. Vo viacerých nástrojoch prijatých na základe tohto ustanovenia sa vysvetľuje, že ich cieľom je zaviesť zásadu rovnosti zaobchádzania. Pozri názov smernice 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod (Ú. v. ES L 180, 2000, s. 22; Mim. vyd. 20/001, s. 23), a jej článok 1, v ktorom sa stanovuje: „Účelom tejto smernice je ustanovenie rámca boja proti diskriminácii na základe rasy alebo etnického pôvodu, so zámerom uplatniť zásad[u] rovnakého zaobchádzania v členských štátoch.“ Podobná formulácia sa používa v článku 1 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79).
45      Ú. v. EÚ C 303, 2007, s. 17.
46      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. marca 2021, VG Bild‑Kunst (C‑392/19, EU:C:2021:181, bod 49 a citovaná judikatúra).
47      Pozri v tomto zmysle rozsudky zo 17. decembra 2015, Neptune Distribution (C‑157/14, EU:C:2015:823, bod 64 a relevantná citovaná judikatúra ESĽP), a z 3. februára 2021, Fussl Modestraße Mayr (C‑555/19, EU:C:2021:89, bod 81).
48      Pozri v tomto zmysle rozsudky zo 6. marca 2001, Connolly/Komisia (C‑274/99 P, EU:C:2001:127, bod 39 a relevantná citovaná judikatúra ESĽP), a z 12. januára 2023, Migracijos departamentas (Dôvody prenasledovania založené na politických názoroch) (C‑280/21, EU:C:2023:13, bod 30).
49      ESĽP vo svojom rozsudku z 23. januára 2023, Macatė v. Litva (CE:ECHR:2023:0123JUD006143519, bod 181), vysvetlil, že „označenie knihy za škodlivú pre vekovú skupinu, pre ktorú bola určená, malo vplyv na schopnosť sťažovateľky slobodne šíriť svoje myšlienky“.
50      Pozri v tejto súvislosti rozsudok zo 4. októbra 2024, Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:845, body 62 až 65).
51      Rozsudok ESĽP, 14. januára 2020, Beizaras a Levickas v. Litva (CE:ECHR:2020:0114JUD004128815, bod 109 a citovaná judikatúra). Pozri tiež skorší rozsudok, 22. októbra 1981, Dudgeon v. Spojené kráľovstvo (CE:ECHR:1981:1022JUD000752576, bod 41).
52      Rozsudky ESĽP, 29. apríla 2002, Pretty v. Spojené kráľovstvo (CE:ECHR:2002:0429JUD000234602, bod 61), a 5. septembra 2017, Bărbulescu v. Rumunsko (CE:ECHR:2017:0905JUD006149608, bod 77).
53      Rozsudok ESĽP, 5. júna 2009, Schlumpf v. Švajčiarsko (CE:ECHR:2009:0108JUD002900206, bod 77).
54      Rozsudok ESĽP, 16. februára 2021, Budinova a Chaprazov v. Bulharsko (CE:ECHR:2021:0216JUD001256713, bod 87).
55      Rozsudok zo 4. októbra 2024, Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 65). Pozri v tomto zmysle tiež rozsudky z 9. januára 2025, Mousse (C‑394/23, EU:C:2025:2), a z 13. marca 2025, Deldits (C‑247/23, EU:C:2025:172, bod 47).
56      Maďarsko sa o tieto odôvodnenia opiera a vysvetľuje ich už v predbežných pripomienkach k svojmu písomnému vyjadreniu k žalobe a potom aj v súvislosti s tvrdeniami Komisie o porušení alebo obmedzení pravidiel týkajúcich sa slobody poskytovať služby. Väčšinu svojich argumentov uvádza v reakcii na prvý žalobný dôvod Komisie týkajúci sa porušenia článku 6a smernice o AVMS. O podobné tvrdenia sa však Maďarsko opiera aj na účely odôvodnenia svojich pravidiel v kontexte iných žalobných dôvodov vrátane tých, ktoré sa týkajú porušenia základných práv, pričom často jednoducho odkazuje na svoje tvrdenia uvedené v súvislosti s prvým žalobným dôvodom.
57      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. novembra 2020, B. S. a C. A. [Uvádzanie kanabidiolu (CBD) na trh] (C‑663/18, EU:C:2020:938, bod 90 a citovaná judikatúra).
58      Súdny dvor v kontexte odôvodnenia opatrení Únie potvrdil, že na úpravu v oblasti ľudského zdravia je zásada predbežnej opatrnosti uplatniteľná. Pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. mája 1998, National Farmers’ Union a i. (C‑157/96, EU:C:1998:191, bod 64), a z 12. júla 2005, Alliance for Natural Health a i. (C‑154/04 a C‑155/04, EU:C:2005:449, bod 68).
59      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. septembra 2003, Monsanto Agricoltura Italia a i. (C‑236/01, EU:C:2003:431, bod 106), pričom toto konštatovanie sa opakovalo v neskoršej judikatúre, napríklad v rozsudku z 19. novembra 2020, B. S. a C. A. [Uvádzanie kanabidiolu (CBD) na trh] (C‑663/18, EU:C:2020:938, bod 90).
60      Rozsudok zo 14. októbra 2004, Omega (C‑36/02, EU:C:2004:614; ďalej len „rozsudok Omega“). Maďarsko sa opieralo o body 31, 37 a 38 tohto rozsudku.
61      Rozsudok z 23. marca 2023, Booky.fi (C‑662/21, EU:C:2023:239, body 56 a 57).
62      Pozri okrem iných rozsudok zo 4. októbra 2024, Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:845, bod 62).
63      Referendum sa konalo 3. apríla 2022. Väčšina zmeny zavedené novelizačným zákonom podporila. Zúčastnilo sa však menej ako 50 % registrovaných voličov, takže výsledky nebolo možné potvrdiť.
64      Zdá sa, že prieskumy v Maďarsku naopak naznačujú silnú podporu LGBTI otázok. Pozri v tejto súvislosti RUTAI, L.: From Censorship To Solidarity: The Surprising Consequences Of Hungary's LGBT Law. In: Radio Free Europe, Radio Liberty, 31. januára 2024, https://www.rferl.org/a/hungary‑lgbt‑law‑censorship‑solidarity/32800032.html; Háttér Society: Social attitudes towards LGBTQI issues in Hungary. November 2023, máj 2024, https://en.hatter.hu/publications/social‑attitudes‑towards‑lgbtqi‑issues‑in‑hungary‑november‑2023?_gl=1*1n8bpx0*_gcl_au*NzM0OTcwNzI4LjE3Mzk4MDg1NTk.*_ga*NzQxNjkyMDM0LjE3Mzk4MDg1NTg.*_ga_GZEK8GB25Y*MTc0MzUxMTU5MC40LjEuMTc0MzUxMTc3OC42MC4wLjUyMjk5NTQ.
65      Pozri v tejto súvislosti príhovor Fransa Timmermansa, vtedajšieho prvého podpredsedu Komisie, v rámci úvodníka časopisu CMLRev, 2015, na s. 627 – 628, v ktorom odmietol možnosť „neliberálnej demokracie“, pričom okrem iného uviedol: „Dvojtretinovú alebo aj výraznejšiu politickú väčšinu v rámci demokratických volieb nemožno použiť na oslabenie ľudských práv v členskom štáte.“
66      ESĽP v kontexte vyučovania islamu v rámci povinných hodín náboženstva v Turecku vysvetlil, že „rodičia vždy môžu svoje deti poučiť a poradiť im, plniť vo vzťahu k nim prirodzenú rodičovskú úlohu učiteľa alebo ich usmerniť na cestu, ktorá je v súlade s ich vlastným náboženským alebo filozofickým presvedčením“; rozsudok ESĽP, 16. septembra 2014, Mansur Yalçin a i. v. Turecko (CE:ECHR:2014:0916JUD002116311, bod 75). Pozri tiež rozsudok ESĽP, 20. júna 2017, Bayev a i. v. Rusko (CE:ECHR:2017:0620JUD006766709, body 81 a 82).
67      Komisia zastáva názor, že sporné pravidlá v skutočnosti tieto práva rodičov obmedzujú, pretože ich pripravujú o niektoré materiály, ktoré pri výchove svojich detí môžu potrebovať.
68      Rozsudok ESĽP, 25. februára 1982, Campbell a Cosans v. Spojené kráľovstvo (CE:ECLI:CE:ECHR:1982:0225JUD000751176, bod 40).
69      Rozsudok z 15. júla 2021, WABE a MH Müller Handel (C‑804/18 a C‑341/19, EU:C:2021:594).
70      Súdny dvor preto konštatoval, že keby sa tolerovala diskriminácia na základe sexuálnej orientácie alebo rodovej identity, znamenalo by to nerešpektovanie dôstojnosti a slobody, na ktoré má každá osoba právo. Pozri rozsudok z 30. apríla 1996, P./S. (C‑13/94, EU:C:1996:170, bod 22).
71      Pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. apríla 2016, Aranyosi a Căldăraru (C‑404/15 a C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198, bod 85); z 19. marca 2019, Jawo (C‑163/17, EU:C:2019:218, bod 78), a zo 17. októbra 2024, Ararat (C‑156/23, EU:C:2024:892, bod 36).
72      Bod 293 písomného vyjadrenia Maďarska k žalobe. Maďarsko v tejto súvislosti cituje body 132 a 133 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Pikamäe vo veci Slovinsko/Chorvátsko (C‑457/18, EU:C:2019:1067).
73      Napriek tomu treba povedať, že ak by Súdny dvor prijal samostatnú možnosť dovolávať sa článku 2 ZEÚ, pravdepodobne by to viedlo k opätovnému otvoreniu diskusie o rozdiele medzi možnosťou dovolávať sa nahradenia a možnosťou dovolávať sa vylúčenia vnútroštátnej právnej úpravy pravidlami Únie, o ktoré sa účastníci konania opierajú na vnútroštátnych súdoch.
74      V článku 2 druhej vete ZEÚ sa takisto uvádza pluralizmus, nediskriminácia, tolerancia, spravodlivosť, solidarita a rovnosť medzi ženami a mužmi. Tieto dodatočne uvedené hodnoty by sa mohli chápať ako hodnoty nevyhnutné na dosiahnutie hodnôt vyjadrených v prvej vete. Pluralizmus je tak napríklad predpokladom demokratickej spoločnosti; tolerancia, nediskriminácia a rovnosť medzi ženami a mužmi sú predpokladom rovnosti, zatiaľ čo spravodlivosť a solidarita by sa mohli chápať ako podmienka úcty k ľudskej dôstojnosti. Niektorí akademici zastávajú názor, že medzi hodnotami vymenovanými v prvej a druhej vete by sa rozlišovať nemalo. Napríklad WOUTERS, J.: Revisiting Art. 2 TEU: A True Union of Values? In: European Papers, 2020, s. 255, na s. 258 – 259. Venovať sa úvahám o možných dôvodoch týchto dvoch viet tvoriacich článok 2 ZEÚ a rozdieloch medzi nimi v týchto návrhoch nie je potrebné. Pokiaľ ide o takéto úvahy, pozri ROSSI, L. S.: c. d., s. 1 – 24, od s. 11.
75      Rozsudky zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada (C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 127), a zo 16. februára 2022, Poľsko/Parlament a Rada (C‑157/21, EU:C:2022:98, bod 145). Tieto rozsudky budem ďalej označovať ako „rozsudky týkajúce sa podmienenosti“.
76      Súdny dvor v stanovisku 1/17 (Dohoda CETA medzi EÚ a Kanadou) z 30. apríla 2019 (EU:C:2019:341, bod 110) konštatoval, že Únia má svoj vlastný ústavný rámec, ktorý zahŕňa hodnoty vymenované v článku 2 ZEÚ.
77      Stanovisko 2/13 (Pristúpenie Európskej únie k EDĽP) z 18. decembra 2014 (EU:C:2014:2454, bod 168); rozsudky zo 6. marca 2018, Achmea (C‑284/16, EU:C:2018:158, bod 34); z 25. júla 2018, Minister for Justice and Equality (Nedostatky súdneho systému) (C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, bod 35), a z 29. júla 2024, Alchaster (C‑202/24, EU:C:2024:649, bod 62).
78      Rozsudok z 20. februára 1979, Rewe‑Zentral (120/78, EU:C:1979:42).
79      Rozsudky zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada (C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 232), a zo 16. februára 2022, Poľsko/Parlament a Rada (C‑157/21, EU:C:2022:98, bod 264) (kurzívou zvýraznila generálna advokátka). Súdny dvor tento bod zopakoval aj v neskorších rozsudkoch. Pozri napríklad rozsudky z 29. júla 2024, Valančius (C‑119/23, EU:C:2024:653, bod 47); z 10. septembra 2024, KS a i./Rada a i. (C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725, bod 68), a z 19. novembra 2024, Komisia/Poľsko (Zvoliteľnosť a členstvo v politickej strane) (C‑814/21, EU:C:2024:963, bod 157).
80      V tejto súvislosti pozri napríklad PETIT, Y.: Article L. In: CONSTANTINESCO, V., KOVAR, R., SIMON, S. (eds.): Traité sur l’Union européenne, Commentaire article par article. Paris: Economica, 1995, s. 866.
81      Pozri v tejto súvislosti SPIEKER, L.: EU Values before the Court of Justice. Oxford: OUP, 2023, s. 35; HILLION, C.: Overseeing the Rule of Law in the EU, Legal Mandate and Means. In: CLOSA, C., KOCHENOV, D. (eds.): Reinforcing Rule of Law Oversight in the European Union. Cambridge: Cambridge University Press, 2016, s. 59 – 81; ROSSI, L. S.: La valeur juridique des valeurs. In: Revue trimestrielle de droit européen, 2020, s. 639; TRIDIMAS, T.: Wreaking the Wrongs: Balancing Rights and the Public Interest the EU Way. In: The Columbia Journal of European Law, 2023, s. 185 – 213; DUPONT, P.: Les dispositions liminaires du traité sur l’Union européenne devant la Cour de justice de l’Union européenne, dizertačná práca obhajovaná na Université Paris, Panthéon‑Assas, november 2024, kapitola 1 (v archíve autorky).
82      Zmluva o Európskej únii v znení zmien zavedených Amsterdamskou zmluvou. Pozri Zmluvu o Európskej únii (konsolidované znenie z roku 1997) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 340, 1997, s. 145); pozri tiež konsolidované znenia Zmluvy o Európskej únii a Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ C 321E, 2006, s. 1).
83      Článok 2 ZEÚ vo svojom súčasnom znení presne reprodukuje článok I‑2 Zmluvy o Ústave pre Európu.
84      Sekretariát Európskeho konventu: Draft of Articles 1 to 16 of the Constitutional Treaty, CONV 528/03, s. 11, k dispozícii na adrese https://www.europarl.europa.eu/meetdocs/committees/empl/20030219/conv528en.pdf. Pokiaľ ide o podrobný opis, pozri SPIEKER, L.: c. d., s. 43 – 47. Pozri tiež VON BOGDANDY, A.: Founding Principles. In: VON BOGDANDY, A., BAST, J. (eds.): Principles of European Constitutional Law. 2. vydanie. Oxford: Hart, 2009, 11, na s. 22.
85      Potom ako preambula Zmluvy o Európskej únii uvádza „univerzálne hodnoty nezrušiteľných a nescudziteľných práv ľudskej bytosti, slobody, demokracie, rovnosti a právneho štátu“, následne potvrdzuje oddanosť „princípom slobody, demokracie, rešpektovania ľudských práv a základných slobôd a právneho štátu“ (kurzívou zvýraznila generálna advokátka).
86      Súdny dvor tak napríklad v bode 69 svojho rozsudku z 25. júla 2018, Minister for Justice and Equality (Nedostatky súdneho systému) (C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586), uvádza „hodnoty uvedené v článku 2 ZEÚ“, pričom potom v nasledujúcich bodoch 70 až 71 formuláciu mení na „zásady uvedené v článku 2 ZEÚ“ (nájdené v SPIEKER, L.: c. d., s. 41).
87      Pozri napríklad rozsudok z 29. marca 2022, Getin Noble Bank (C‑132/20, EU:C:2022:235, bod 104).
88      Európska rada v Kodani 21. a 22. júna 1993 stanovila kritériá, ktoré musia splniť kandidátske krajiny, aby boli prijaté do Únie. V rámci týchto kritérií, ktoré sa zvyčajne označujú ako politické kodanské kritériá, sa vyžaduje, aby štát zabezpečil „stabilné inštitúcie, ktoré sú zárukou demokracie, právneho štátu, ľudských práv a rešpektovania a ochrany menšín“. Komisia pri posudzovaní toho, či kandidátska krajina tieto hodnoty rešpektuje, zohľadňuje všetky aspekty jej spoločnosti vrátane tých, ktoré nepatria do regulačnej právomoci Únie, ako je organizácia súdnictva a štátnej správy alebo rešpektovanie MVO a plurality médií. Európska rada: Presidency Conclusions, zasadnutie Európskej rady v Kodani 21. – 22. júna 1993, k dispozícii na adrese: http://www.europarl.europa.eu/enlargement/ec/pdf/cop_en.pdf.
89      Pozri v tejto súvislosti rozsudok z 24. júna 2019, Komisia/Poľsko (Nezávislosť Najvyššieho súdu) (C‑619/18, EU:C:2019:531, bod 42).
90      Rozsudok zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada (C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 126). Pozri tiež rozsudok z 5. júna 2023, Komisia/Poľsko (Nezávislosť a súkromný život sudcov) (C‑204/21, EU:C:2023:442, bod 68).
91      Rozsudok z 20. apríla 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, bod 63).
92      Pozri rozsudky týkajúce sa podmienenosti [rozsudky zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada (C‑156/21, EU:C:2022:9, bod 231), a zo 16. februára 2022, Poľsko/Parlament a Rada (C‑157/21, EU:C:2022:98, bod 263)], v ktorých Súdny dvor pripomína, že povinnosť rešpektovať právny štát obsiahnutá v nariadení o podmienenosti je špecifickým vyjadrením požiadaviek, ktoré pre členské štáty vyplývajú z ich členstva v Únii na základe článku 2 ZEÚ. Ďalej vysvetľuje, že povinnosť zameraná na výsledok, ktorú obsahuje dané ustanovenie nariadenia o podmienenosti, priamo vyplýva zo záväzkov, ktoré prijali členské štáty navzájom i voči Únii.
93      Rozsudok z 20. apríla 2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, bod 63).
94      Napríklad rozsudky z 18. mája 2021, Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“ a i. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 a C‑397/19, EU:C:2021:393, bod 162); z 15. júla 2021, Komisia/Poľsko (Disciplinárny režim sudcov) (C‑791/19, EU:C:2021:596, bod 51); z 5. júna 2023, Komisia/Poľsko (Nezávislosť a súkromný život sudcov) (C‑204/21, EU:C:2023:442, bod 74), a zo 7. septembra 2023, Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“ (C‑216/21, EU:C:2023:628, bod 69).
95      Súdny dvor už v začiatkoch zastával názor, že tento výraz znamená, že pravidlo, ktoré členský štát údajne porušil, musí obsahovať právne povinnosti pre tento štát. Pozri rozsudok z 10. júla 1980, Komisia/Spojené kráľovstvo (32/79, EU:C:1980:189, bod 11).
96      Pozri okrem iných rozsudky z 10. novembra 2020, Komisia/Taliansko (Limitné hodnoty – PM10) (C‑644/18, EU:C:2020:895, bod 70 a citovaná judikatúra), alebo z 28. januára 2020, Komisia/Taliansko (Smernica o boji proti oneskoreným platbám) (C‑122/18, EU:C:2020:41, bod 64 a citovaná judikatúra). Súdny dvor zdôraznil objektívnu povahu konania o nesplnení povinnosti s cieľom vysvetliť, že motívy začatia určitého konania na strane Komisie nie sú relevantné a žalovaný štát ich nemôže použiť ako obranu. Keď Komisia uvedie, že došlo k porušeniu konkrétneho právneho ustanovenia, Súdny dvor musí zo skutkového a právneho hľadiska overiť, či je to naozaj tak, a to bez ohľadu na dôvody, z ktorých Komisia vychádza. Pozri v tejto súvislosti rozsudok zo 6. októbra 2020, Komisia/Maďarsko (Vysokoškolská výučba) (C‑66/18, EU:C:2020:792, bod 56).
97      Na základe článku 24 ZEÚ a článku 275 ZFEÚ je právomoc Súdneho dvora vylúčená vo vzťahu k ustanoveniam týkajúcim sa spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky. Súdny dvor však toto vylúčenie vykladá reštriktívne. Pozri rozsudok z 10. septembra 2024, KS a i./Rada a i. (C‑29/22 P a C‑44/22 P, EU:C:2024:725). Právomoc Súdneho dvora je na základe článku 126 ods. 10 ZFEÚ obmedzená aj vo vzťahu k postupu pri nadmernom deficite verejných financií. Napokon článok 269 ZFEÚ obmedzuje právomoc Súdneho dvora kontrolovať zákonnosť aktov prijatých na základe článku 7 ZEÚ. Takúto kontrolu môže iniciovať len členský štát, ktorý je takýmto rozhodnutím dotknutý, a to iba vo vzťahu k procesným aspektom článku 7 ZEÚ.
98      Podľa článku 46 písm. d) ZEÚ v znení po prijatí Zmluvy z Nice mal Súdny dvor právomoc iba vo vzťahu k vtedajšiemu článku 6 ods. 2 ZEÚ, ale nie vo vzťahu k „zásadám“ v článku 6 ods. 1, ktoré boli neskôr premenované na „hodnoty“.
99      Tento druh argumentu bol použitý v ústavnej praxi USA a označoval sa ako „doktrína politickej otázky“. Jedným z dôvodov, prečo by federálne súdy USA mohli určitú otázku považovať za nevhodnú na súdne riešenie, ktoré boli zhrnuté vo veci Baker v. Carr, 369 U.S. 186, 217 (1962), je „textovo preukázateľné ústavné zverenie tejto otázky rovnocennému politickému subjektu“.
100      Rozsudky zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada (C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 155), a zo 16. februára 2022, Poľsko/Parlament a Rada (C‑157/21, EU:C:2022:98, bod 195).
101      Rozsudky zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada (C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 159), a zo 16. februára 2022, Poľsko/Parlament a Rada (C‑157/21, EU:C:2022:98, bod 328).
102      Článok 269 ZFEÚ, ktorý stanovuje, že v konaní o žalobe o neplatnosť podanej proti rozhodnutiu prijatému v rámci konania podľa článku 7 ZEÚ členským štátom, ktorému je dané rozhodnutie adresované, má Súdny dvor právomoc posúdiť iba to, či boli porušené procesné ustanovenia článku 7 ZEÚ, navyše nemá vplyv na právomoc Súdneho dvora v konaní o nesplnení povinnosti začatom proti členskému štátu, ktoré sa týka porušenia článku 2 ZEÚ.
103      V tejto súvislosti pozri DUBOUT, E.: Peut‑on défendre les valeurs de l’Union européenne par le droit ? In: RDLF, 2024 chron. n°80.
104      Uvedené dobre demonštrujú okolnosti, ktoré viedli k rozsudku zo 14. októbra 2004, Omega (C‑36/02, EU:C:2004:614). Hra, ktorá zahŕňala simuláciu strieľania a zabíjania ľudí v laserdrome, sa podľa nemeckého základného zákona chápala ako hra zasahujúca do ľudskej dôstojnosti, zatiaľ čo v iných členských štátoch sa zrejme rovnaká hra ako problematická z hľadiska ľudskej dôstojnosti nevnímala.
105      V rozsudku z 15. júla 2021, Nemecko/Poľsko (C‑848/19 P, EU:C:2021:598), ktorý sa týkal súdneho preskúmania aktu Únie, napríklad Nemecko tvrdilo, že zásada energetickej solidarity uvedená v článku 194 ods. 1 ZFEÚ je abstraktným a čisto politickým pojmom, a preto nemôže byť právnym kritériom, podľa ktorého by bolo možné posudzovať platnosť aktu prijatého inštitúciou Únie (pozri bod 27 daného rozsudku). Súdny dvor tento argument neprijal. Konštatoval, že abstraktná povaha zásady solidarity nebráni tomu, aby vytvárala povinnosti pre členské štáty a pre Úniu. Môže teda slúžiť ako meradlo na účely posúdenia zákonnosti opatrení členských štátov aj Únie (body 42 až 45).
106      Boeckestein v tejto súvislosti vypracoval tabuľku, v ktorej sa k jednotlivým hodnotám podľa článku 2 ZEÚ priraďujú rôzne konkretizujúce ustanovenia Zmlúv a Charty. Pozri BOECKESTEIN, T. L.: Making Do with What We Have: On the Interpretation and Enforcement of the EU’s Founding Values. In: German Law Journal, 2022, s. 431 – 451.
107      Rozsudok z 27. februára 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117, bod 32).
108      Táto judikatúra mala pôvod v rozsudku z 5. novembra 2019, Komisia/Poľsko (Nezávislosť všeobecných súdov) (C‑192/18, EU:C:2019:924, bod 98). V sérii týchto vecí je najaktuálnejším rozsudok zo 6. marca 2025, D. K. a i. (Vylúčenie sudcu z rozhodovania vo veciach, ktoré mu boli pridelené) (C‑647/21 a C‑648/21, EU:C:2025:143, bod 66).
109      Rozsudky z 19. decembra 2019, Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115, bod 63); z 19. decembra 2019, Puppinck a i./Komisia (C‑418/18 P, EU:C:2019:1113, bod 64), a z 19. novembra 2024, Komisia/Poľsko (Zvoliteľnosť a členstvo v politickej strane) (C‑814/21, EU:C:2024:963, bod 112).
110      Otázka možného priameho účinku článku 2 ZEÚ v konaní o nesplnení povinnosti na Súdnom dvore nevzniká. Nie je preto potrebné venovať sa skúmaniu toho, či povinnosti členských štátov podľa článku 2 ZEÚ existujú vo vzťahu k jednotlivcom. Priame vytváranie práv pre jednotlivcov si vyžaduje, aby bola norma Únie dostatočne jasná a presná, pokiaľ ide o obsah práva patriaceho jednotlivcovi.
111      Pozri v tejto súvislosti VON BOGDANDY, A.: Towards a Tyranny of values. In: VON BOGDANDY, A. et al. (eds.): Defending Checks and Balances in EU Member States. Berlin: Springer, 2021, s. 92.
112      BONNELLI, M.: Infringement Actions 2.0: How to Protect EU Values before the Court of Justice. In: European Constitutional Law Review, 2022, od s. 49.
113      Rozsudky zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada (C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 127), a zo 16. februára 2022, Poľsko/Parlament a Rada (C‑157/21, EU:C:2022:98, bod 145).
114      Rozsudky z 21. decembra 2021, Euro Box Promotion a i. (C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 a C‑840/19, EU:C:2021:1034, bod 229), a z 22. februára 2022, RS (Účinok rozhodnutí Ústavného súdu) (C‑430/21, EU:C:2022:99, bod 43). Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Spielmann vo veci Komisia/Poľsko (Preskúmanie judikatúry Súdneho dvora ultra vires – prednosť práva Únie) (C‑448/23, EU:C:2025:165, body 90 a 93).
115      Pozri v tejto súvislosti rozsudky zo 16. februára 2022, Maďarsko/Parlament a Rada (C‑156/21, EU:C:2022:97, bod 233), a zo 16. februára 2022, Poľsko/Parlament a Rada (C‑157/21, EU:C:2022:98, bod 265). Pozri tiež rozsudok z 5. júna 2023, Komisia/Poľsko (Nezávislosť a súkromný život sudcov) (C‑204/21, EU:C:2023:442, bod 72).
116      Pozri napríklad rozsudok z 8. marca 2022, Komisia/Spojené kráľovstvo (Boj proti podvodom s podhodnotením) (C‑213/19, EU:C:2022:167, bod 180). Súdny dvor konštatoval, že dokonca ani v prípade konania podľa článku 260 ZFEÚ nie je účelom štát potrestať, ale podnietiť porušujúci členský štát, aby vykonal rozsudok a tým odstránil nesplnenie povinnosti založenej na práve Únie. Pozri tiež rozsudok z 12. júla 2005, Komisia/Francúzsko (C‑304/02, EU:C:2005:444, bod 80).
117      C‑66/18, EU:C:2020:172, bod 180.
118      V tejto súvislosti pozri SCHEPPELE, K. L., KOCHENOV, D., GRABOWSKA‑MOROZ, B.: EU Values Are Law, after All: Enforcing EU Values through Systemic Infringement Actions by the European Commission and the Member States of the European Union. In: Yearbook of European Law, 2020, s. 3 – 121. Akademici kritizovali niektoré skoršie konania o nesplnení povinnosti, ako je to, ktoré sa týkalo zmeny vekovej hranice na odchod sudcov v Maďarsku do dôchodku [rozsudok zo 6. novembra 2012, Komisia/Maďarsko (C‑286/12, EU:C.2012:687)], za to, že skrývali skutočné príčiny nesplnenia povinnosti. Pripomeniem, že Komisia podala túto žalobu o nesplnenie povinnosti na základe porušenia smernice 2000/78, ktorou sa zakazuje diskriminácia na základe veku, čím sa zakryl hlavný problém spočívajúci v nerešpektovaní zásad právneho štátu.
119      Práve so zreteľom na uvedené chápem odpoveď Komisie poskytnutú na pojednávaní, že si bude istá, že porušovanie článku 2 ZEÚ bolo ukončené, ak „Maďarsko odstráni diskrimináciu vo vzťahu k tejto menšine, všetky relevantné prvky; ak si budeme istí, že na hlbšej úrovni bolo všetko potlačené, a keď hovorím všetko, znamená to odstránenie všetkých foriem diskriminácie“.
120      Pozri v tejto súvislosti rozsudok z 13. júna 2024, Komisia/Maďarsko (Prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu II) (C‑123/22, EU:C:2024:493).
121      Bod 247 žaloby Komisie.
122      Požiadavku závažnosti a pretrvávania porušenia hodnôt v článku 7 ZEÚ možno vysvetliť prísnosťou sankcií, ktoré môže mať splnenie týchto kritérií za následok. Členský štát môže byť podľa článku 7 ZEÚ vylúčený z rozhodovania na úrovni Únie. Konštatovanie porušenia článku 2 ZEÚ v konaní o nesplnení povinnosti naopak k takémuto dôsledku viesť nemôže. Jeho cieľom je skôr vyhnúť sa takémuto dôsledku tým, že sa členský štát podnieti, aby porušenie odstránil.
123      Takisto by som chcela dodať, že neexistuje kritérium, podľa ktorého by sa určovalo, ktoré porušenie základného práva je závažné a ktoré nie.
124      Pozri v tejto súvislosti POIARES MADURO, M., MENEZES QUEIROZ, B.: A Hard Law Approach to States Systemic Violations of Article 2 of the Treaty of the European Union: Reasons and Means. In: FISHER, E., KING, J., YOUNG, A. (eds.): The Foundations and Future of Public Law: Essays in Honour of Paul Craig. Oxford: OUP, 2020, s. 363 – 380.
125      Pozri v tejto súvislosti návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Poiares Maduro vo veci Centro Europa 7 (C‑380/05, EU:C:2007:505, bod 20).
126      Pokiaľ ide o príklad vyvažovania týchto dvoch práv na úrovni Únie na účely výkladu pojmu „paródia“ obsiahnutého v smernici o autorských právach [smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230)], pozri rozsudok z 3. septembra 2014, Deckmyn a Vrijheidsfonds (C‑201/13, EU:C:2014:2132).
127      Rozsudok zo 6. novembra 2018, Max‑Planck‑Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften (C‑684/16, EU:C:2018:874).
128      Táto otázka, pravdaže, v danej veci položená nebola. Uvádzam ju iba na účely svojich úvah.
129      Keď sa však uskutoční vyvažovanie na úrovni Únie alebo normotvorca Únie presnejšie naplní obsah daného práva, členské štáty už v oblastiach patriacich do pôsobnosti práva Únie odlišné riešenia zachovávať nemôžu. Pozri v tejto súvislosti napríklad rozsudok z 26. februára 2013, Melloni (C‑399/11, EU:C:2013:107).
130      V článku BONELLI, M., CLAES, M.: Crossing the Rubicon? The Commission’s use of Article 2 TEU in the infringement action on LGBTIQ+ rights in Hungary. In: Maastricht Journal of European and Comparative Law, 2023, s. 3 – 14, sa z tohto dôvodu konštatovalo, že prejednávaná vec nie je vhodnou vecou na účely rozhodnutia, či článok 2 ZEÚ možno použiť ako samostatný dôvod nesplnenia povinnosti.
131      Pozri v tomto zmysle rozsudky zo 6. septembra 2011, Patriciello (C‑163/10, EU:C:2011:543, bod 31), a z 23. apríla 2020, Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI (C‑507/18, EU:C:2020:289, bod 48).
132      Návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Pitruzzella vo veci X (Neuvedenie dôvodov ukončenia pracovného pomeru) (C‑715/20, EU:C:2023:281, bod 76).
133      Pozri odkazy v poznámke pod čiarou 21 vyššie.
134      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. septembra 2011, Mesopotamia Broadcast a Roj TV (C‑244/10 a C‑245/10, EU:C:2011:607, bod 33), v ktorom Súdny dvor vysvetlil, že všetky opatrenia obmedzujúce vysielanie z iných členských štátov musia byť zlučiteľné so základnými právami podľa Charty. Uvedené sa opakuje v odôvodnení 16 smernice o AVMS.
135      Pozri v tomto zmysle rozsudky z 25. júla 1991, Säger (C‑76/90, EU:C:1991:331, bod 12), a z 13. decembra 2007, Komisia/Taliansko (C‑465/05, EU:C:2007:781, bod 17).
136      Maďarsko vysvetlilo, že oznámenie vo verejnom záujme je oznámenie informácií, ktorého cieľom je pritiahnuť pozornosť verejnosti k otázke verejného záujmu, zatiaľ čo cieľom správy na zvyšovanie informovanosti nie je len pritiahnutie pozornosti, ale aj ovplyvnenie verejnosti.
137      V tejto súvislosti odkazujem na časť týchto návrhov, v ktorej sa analyzuje piaty žalobný dôvod Komisie.
138      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. februára 2018, Peugeot Deutschland (C‑132/17, EU:C:2018:85, body 27 a 28).
139      Tieto dve kritériá sa stanovujú v článku 4 ods. 2 písm. a) a b) smernice o AVMS.
140      Pozri časť B.5 v rámci druhej časti vyššie.
141      Podľa jeho § 1 ods. 1 k nim patria štát, miestne orgány, jednotlivci a právne subjekty zodpovedné za ochranu detí, ako aj iné organizácie bez právnej subjektivity.
142      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 9. septembra 2015, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických predpisov a pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti (Ú. v. EÚ L 241, 2015, s. 1).
143      Podľa článku 1 ods. 1 písm. b) bodu ii) smernice 2015/1535 „‚elektronickým spôsobom‘ znamená, že služba sa z miesta pôvodu odošle a na mieste určenia prijíma prostredníctvom elektronického zariadenia, určeného na spracovávanie (vrátane digitálneho komprimovania) a uskladňovanie údajov a je úplne vysielaná, prenášaná a prijímaná po drôte, prostredníctvom rádiových vĺn, optickým spôsobom, alebo inými elektromagnetickými prostriedkami“.
144      Kurzívou zvýraznila generálna advokátka. Pozri v tejto súvislosti rozsudok z 1. októbra 2020, A (Reklama a online predaj liekov) (C‑649/18, EU:C:2020:764, body 87 a 88).
145      Pozri odkazy v poznámke pod čiarou 29 vyššie.
146      Pozri odkazy v poznámke pod čiarou 28 vyššie.
147      Pozri písmeno B v prvej časti vyššie, ktoré sa týka piateho žalobného dôvodu Komisie.
148      Článkom 2 ods. 2 smernice o službách sú však niektoré druhy služieb z pôsobnosti tejto smernice vylúčené.
149      Smernicou o službách alebo v prípade, že predmetná služba na základe článku 2 ods. 2 tejto smernice do jej pôsobnosti nepatrí (napríklad služba zdravotnej starostlivosti), priamo článkom 56 ZFEÚ by boli kategorizovaní ako potenciálni príjemcovia týchto služieb. Pozri v tejto súvislosti rozsudok zo 14. júla 2016, Promoimpresa a i. (C‑458/14 a C‑67/15, EU:C:2016:558, bod 62).
150      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. januára 2025, Mousse (C‑394/23, EU:C:2025:2, body 21 až 25 a citovaná judikatúra).
151      Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. marca 2024, Endemol Shine Finland (C‑740/22, EU:C:2024:216, body 46 až 49 a citovaná judikatúra).
152      Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. marca 2024, Endemol Shine Finland (C‑740/22, EU:C:2024:216, body 52 až 54 a citovaná judikatúra).
153      Rozsudky z 2. marca 2021, H. K. (C‑746/18, EU:C:2021:152, bod 48), a z 24. februára 2022, Valsts ieņēmumu dienests (Spracovanie osobných údajov na daňové účely)
(C‑175/20, EU:C:2022:124, bod 55).