62022CJ0322
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
z 8. júna 2023 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Zásada lojálnej spolupráce – Zásada efektivity – Daň vybraná členským štátom v rozpore s právom Únie – Rozpor konštatovaný po vydaní rozsudku Súdneho dvora – Právo na zaplatenie úrokov z preplatku – Vnútroštátna právna úprava obmedzujúca nárok na zaplatenie úrokov na obdobie do tridsiatich dní po uverejnení rozsudku Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie“
Vo veci C‑322/22,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Naczelny Sąd Administracyjny (Najvyšší správny súd, Poľsko) z 15. marca 2022 a doručený Súdnemu dvoru 12. mája 2022, ktorý súvisí s konaním:
E.
proti
Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu,
za účasti:
Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predsedníčka siedmej komory M. L. Arastey Sahún, sudcovia F. Biltgen a J. Passer (spravodajca),
generálna advokátka: T. Ćapeta,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
E., v zastúpení: M. Kułagowski, M. Niżnik, radcowie prawni, a K. Trzópek‑Piskorz, doradca podatkowy,
–
Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu, v zastúpení: K. Zygadło, radca prawny,
–
Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców, v zastúpení: P. Chrupek, radca prawny,
–
poľská vláda, v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca,
–
Európska komisia, v zastúpení: K. Herrmann a W. Roels, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu zásad práva Únie, najmä zásad lojálnej spolupráce, ekvivalencie a efektivity v kontexte práva jednotlivcov na zaplatenie úrokov v prípade, keď členský štát vráti daň vybranú v rozpore s právom Únie.
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi E., investičným fondom so sídlom v Spojených štátoch amerických, a Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (riaditeľ Daňového úradu Vroclav, Poľsko) (ďalej len „riaditeľ“) vo veci rozhodnutia poľského daňového orgánu obmedziť a odmietnuť vyplatenie úrokov z preplatku na dani vzniknutého v rozpore s právom Únie.
Právny rámec
Poľské právo
Updop
3
Článok 3 ustawa o podatku dochodowym od osób prawnych (zákon o dani z príjmov právnických osôb) z 15. februára 1992, konsolidované znenie (Dz. U. z roku 2011, č. 74, položka 397), v znení zmien (ďalej len „updop“), stanovuje:
„1.   Daňovníci, ktorí majú svoje sídlo alebo ústredie na území Poľskej republiky, podliehajú dani zo všetkých svojich príjmov bez ohľadu na miesto ich dosiahnutia.
…
2.   Daňovníci, ktorí nemajú sídlo ani ústredie na území Poľskej republiky, podliehajú dani len z príjmov, ktoré dosahujú na území Poľskej republiky.
…“
4
Článok 22 updop stanovuje:
„1.   Daň z príjmov (výnosov) pochádzajúcich z dividend a ostatných príjmov z titulu podielu na zisku právnických osôb majúcich sídlo alebo ústredie na území Poľskej republiky je 19 % zo získaného príjmu, …
…“
5
Článok 26 updop znie takto:
„1.   Právnické osoby, organizačné jednotky bez právnej subjektivity a samostatne zárobkovo činné fyzické osoby, ktoré uskutočňujú výplaty peňažných súm z titulov uvedených v článkoch… a článku 22 ods. 1, sú ako platcovia povinní… v deň uskutočnenia danej platby vybrať paušálnu daň z príjmu [právnických osôb] z týchto súm…
…
3.   Platcovia uvedení v odseku 1 odvedú sumy dane do siedmeho dňa mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom bola daň podľa odsekov 1 … vybraná, na účet daňového úradu, ktorý vedie riaditeľ daňového úradu príslušný podľa sídla daňovníka… Platcovia sú povinní zasielať daňovníkom uvedeným v:
(1)
článku 3 ods. 1 – informácie o výške vybranej dane,
(2)
článku 3 ods. 2 a daňovému úradu – informácie o uskutočnených platbách a zrazenej dani
–
vypracované podľa stanoveného vzoru.
…
3a.   Platcovia sú povinní zaslať informácie uvedené v odseku 3 bode 1 najneskôr v deň prevodu sumy vybranej dane a informácie uvedené v odseku 3 bode 2 najneskôr do konca tretieho mesiaca roka nasledujúceho po zdaňovacom roku, v ktorom sa uskutočnili platby uvedené v odseku 1, a to aj vtedy, ak platca v daňovom roku vypracoval a predložil informácie v súlade s odsekom 3b.
…“
Daňový poriadok
6
Článok 8 ustawa – Ordynacja podatkowa (zákon o daňovom poriadku), z 29. augusta 1997, konsolidované znenie (Dz. U. z roku 2012, položka 749), v znení zmien (ďalej len „daňový poriadok“), stanovuje:
„Platcom dane je fyzická osoba, právnická osoba alebo organizačná jednotka bez právnej subjektivity, ktorá je na základe predpisov daňového práva povinná vypočítať a vybrať daň od daňovníka a zaplatiť ju v stanovenej lehote daňovému orgánu.“
7
Článok 30 daňového poriadku stanovuje:
„1.   Platca dane, ktorý si nesplnil povinnosti stanovené v článku 8, ručí za nevybratú daň alebo daň vybratú, ale neodvedenú.
…
3.   Platca dane… ručí za sumy uvedené v § 1… celým svojím majetkom.
…“
8
Článok 72 daňového poriadku znie takto:
„1.   Za preplatok sa považuje suma:
…
(2)
dane vybraná platcom neoprávnene alebo vo vyššej sume, ako je splatná daň,
…“
9
Podľa článku 73 daňového poriadku:
„1.   Preplatok vzniká… dňom:
…
(2)
vybrania dane platcom neoprávnene alebo vo vyššej sume, ako je splatná daň,
…“
10
Článok 74 daňového poriadku stanovuje:
„Ak preplatok vyplýva z rozhodnutia Trybunal Konstytucyjny [Ústavný súd (Poľsko)], alebo z rozsudku Súdneho dvora Európskej únie, a daňovník…:
…
(2)
[vzhľadom na daňovú povinnosť] stanovenú platcom – výšku preplatku určí daňovník v žiadosti o vrátenie dane…
…“
11
Článok 75 ods. 1 daňového poriadku stanovuje:
„Pokiaľ daňovník spochybňuje dôvodnosť výberu dane platcom, alebo výšku vybranej dane, môže podať žiadosť o určenie preplatku na dani.“
12
Článok 77 daňového poriadku znie takto:
„1.   Preplatok sa vráti v lehote:
…
(4)
30 dní odo dňa podania žiadosti uvedenej v článku 74,
…“
13
Článok 78 daňového poriadku stanovuje:
„1.   Preplatky sa úročia úrokmi vo výške úrokov z omeškania vyberaných z daňových nedoplatkov…
…
5.   V prípade uvedenom v článku 77 § 1 bode 4 úroky prináležia za obdobie:
(1)
odo dňa vzniku preplatku do dňa jeho vrátenia – za predpokladu, že daňovník podá žiadosť o vrátenie preplatku v lehote 30 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia Trybunal Konstytucyjny [(Ústavný súd)], alebo odo dňa uverejnenia výroku rozhodnutia Súdneho dvora Európskej únie v Úradnom vestníku Európskej únie, alebo odo dňa úplného alebo čiastočného zrušenia resp. zmeny normatívneho aktu,
(2)
odo dňa vzniku preplatku do tridsiateho dňa odo dňa nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia Trybunal Konstytucyjny [(Ústavný súd)] alebo po uverejnení výroku rozhodnutia Súdneho dvora Európskej únie v Úradnom vestníku Európskej únie, alebo odo dňa úplného alebo čiastočného zrušenia, resp. zmeny normatívneho aktu – ak žiadosť o vrátenie preplatku bola podaná po uplynutí 30 dní odo dňa nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia Trybunal Konstytucyjny [(Ústavný súd)], alebo od zverejnenia výroku rozhodnutia Súdneho dvora Európskej únie v Úradnom vestníku Európskej únie, resp. odo dňa, keď bol tento akt úplne alebo čiastočne zrušený alebo zmenený.
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
14
Listom z 28. decembra 2017 adresovaným poľským daňovým orgánom žalobca vo veci samej požiadal, aby mu boli určené a vrátené preplatky na dani z príjmov právnických osôb vzniknuté za roky 2012, 2013 a 2014, ako aj úroky z týchto preplatkov za obdobia odo dňa zaplatenia uvedených preplatkov až do dňa ich vrátenia.
15
Žalobca vo veci samej tvrdil, že konštatovanie týchto preplatkov vyplývalo z rozsudku z 10. apríla 2014, Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company (C‑190/12, ďalej len „rozsudok Emerging Markets, EU:C:2014:249).
16
Rozhodnutiami z 2. marca 2018 poľské daňové orgány vyhoveli žiadosti o určenie a vrátenie týchto preplatkov. K tomuto vráteniu došlo 28. marca 2018.
17
Rozhodnutím z 24. apríla 2018 táto správa odmietla zaplatiť úroky z preplatkov.
18
Rozhodnutím zo 6. augusta 2018 však riaditeľ na základe článku 78 § 5 bodu 2 daňového poriadku čiastočne vyhovel žiadosti o zaplatenie úrokov z preplatkov.
19
Presnejšie, pokiaľ ide o preplatky vzniknuté v rokoch 2012 a 2013, sa žiadosti o zaplatenie úrokov vyhovelo za obdobie odo dňa výberu dane do tridsiateho dňa od uverejnenia rozsudku Emerging Markets v Úradnom vestníku Európskej únie, teda 10. júla 2014, a v zostávajúcej časti bola žiadosť zamietnutá. Pokiaľ ide o preplatok vzniknutý za rok 2014, žiadosť o úroky bola v celom rozsahu zamietnutá, keďže daň bola vybraná po tomto dátume.
20
Keďže Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Vojvodský správny súd Vroclav, Poľsko) zamietol žalobu podanú proti rozhodnutiu zo 6. augusta 2018, žalobca vo veci samej následne podal kasačný opravný prostriedok na Naczelny Sąd Administracyjny (Najvyšší správny súd, Poľsko), ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
21
Vnútroštátny súd uvádza, že v prípade preplatkov vzniknutých v rozpore s právom Únie – konštatovanom následne v rozsudku Súdneho dvora – môžu nastať tri skutkové situácie.
22
V prvej situácii je žiadosť o určenie preplatku podaná v lehote 30 dní od uverejnenia rozsudku Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej
únie. V tomto prípade sa úroky počítajú odo dňa výberu tohto preplatku až do dňa jeho vrátenia.
23
V druhej situácii je táto žiadosť podaná po uplynutí tejto lehoty, ale preplatok vznikol pred týmto uplynutím. V takom prípade sú úroky splatné odo dňa výberu do tridsiateho dňa po uverejnení rozsudku Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie. Vnútroštátny súd uvádza, že k takejto situácii došlo v prejednávanej veci u preplatkov vzniknutých za roky 2012 a 2013.
24
Napokon v tretej situácii je tá istá žiadosť podaná po uplynutí uvedenej lehoty, ale preplatok vznikol takisto po tomto uplynutí. V takom prípade neprináležia úroky. Vnútroštátny súd uvádza, že k tejto situácii došlo v prejednávanej veci u preplatku vzniknutého za rok 2014.
25
Vnútroštátny súd uvádza, že poľské súdy pripúšťajú obmedzenie úročenia opísané v bode 23 tohto rozsudku. Dodáva však, že pokiaľ ide o situáciu opísanú v bode 24 tohto rozsudku, poľská judikatúra sa domnieva, že hoci ustanovenia vnútroštátneho práva neumožňujú priznať daňovníkovi úroky, takéto úroky by mu mali byť priznané na základe zásad podobných tým, ktoré sú stanovené v článku 78 § 5 daňového poriadku, pričom lehota na podanie žiadosti o určenie preplatku sa musí počítať odo dňa výberu tohto preplatku.
26
Vnútroštátny súd sa pýta, či v situácii, akou je prejednávaná situácia, obmedzenie trvania úročenia preplatku zabezpečuje aj náhradu škody spôsobenú výberom dane bez právneho dôvodu a v celom rozsahu realizuje zásadu lojálnej spolupráce vyplývajúcu z článku 4 ods. 3 ZEÚ.
27
Vnútroštátny súd tiež uvádza, že hoci článok 78 § 5 daňového poriadku stanovuje rovnaké pravidlá na účel výpočtu úrokov z preplatkov, či už ide o preplatky vyplývajúce z rozsudku Súdneho dvora, alebo o preplatky vyplývajúce z rozsudku Trybunal Konstytucyjny (Ústavný súd), účinky na uvedené preplatky vyplývajúce z rozsudkov uvedených dvoch súdov sa líšia. Rozsudok Trybunal Konstytucyjny (Ústavný súd), ktorým sa ustanovenie vnútroštátneho práva vyhlasuje za ustanovenie, ktoré je v rozpore s poľskou Ústavou, totiž vedie k tomu, že toto ustanovenie sa dňom uverejnenia tohto rozsudku stáva nezáväzným. Nie je teda možné, aby tak ako vo veci, o ktorej rozhoduje vnútroštátny súd, vznikol preplatok dane po uverejnení takéhoto rozsudku Trybunal Konstytucyjny (Ústavný súd). To vzbudzuje pochybnosti o tom, či Poľská republika popri formálnom uplatnení rovnakých zásad zabezpečila rovnakým spôsobom aj uplatnenie právnych prostriedkov vnútroštátneho charakteru a prostriedkov na ochranu práv jednotlivca odvodených z práva Únie. V tomto poslednom uvedenom prípade je lehota na podanie žiadosti o určenie preplatku relatívne krátka, keďže podľa článku 26 ods. 3 updop je platca povinný oznámiť daňovníkovi vybranú daň najneskôr siedmy deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom bola daň vybraná.
28
Za týchto podmienok Naczelny Sąd Administracyjny (Najvyšší správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„Bránia zásady efektivity, lojálnej spolupráce a ekvivalencie, uvedené v článku 4 ods. 3 [ZEÚ], alebo akákoľvek iná relevantná zásada zakotvená v práve Únie, takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je článok 78 § 5 body 1 a 2 [daňového poriadku], ktorý stanovuje, že úroky z preplatku na dani vybranej platcom dane v rozpore s právom Únie neprináležia daňovníkovi za obdobie po uplynutí 30 dní odo dňa uverejnenia rozsudku Súdneho dvora v Úradnom vestníku [Európskej únie]…, ktorým sa konštatuje rozpor výberu dane s právom [Únie], pokiaľ žiadosť o určenie tohto preplatku podal daňovník po tejto lehote, a ustanovenia vnútroštátnej právnej úpravy týkajúce sa výberu dane sú naďalej v rozpore s právom Únie, a to napriek vydanému [rozsudku Emerging Markets]?“
O prejudiciálnej otázke
29
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa zásady ekvivalencie a efektivity v spojení so zásadou lojálnej spolupráce majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade, keď je žiadosť o vrátenie preplatku podaná viac ako 30 dní po uverejnení rozsudku Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie, z ktorého vyplýva konštatovanie rozporu predmetného zdanenia s právom Únie, obmedzuje dobu úročenia preplatku dlžného dotknutému daňovníkovi do tridsiateho dňa po tomto uverejnení, dokonca aj vylučuje akékoľvek úročenie v prípade, že uvedený preplatok vznikol daňovníkovi po uvedenom tridsiatom dni.
30
Podľa ustálenej judikatúry sú členské štáty podľa zásady lojálnej spolupráce zakotvenej v článku 4 ods. 3 ZEÚ povinné odstrániť nezákonné následky porušenia práva Únie a stanoviť procesné pravidlá pre prostriedky nápravy určené na zabezpečenie ochrany práv, ktoré osobám podliehajúcim súdnej právomoci vyplývajú z tohto práva, ktoré nie sú menej výhodné než tie, ktoré sa týkajú podobných prostriedkov nápravy vnútroštátnej povahy (zásada ekvivalencie) a ktoré nevedú k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu práv priznaných právom Únie (zásada efektivity) (rozsudok zo 14. októbra 2020, Valoris, C‑677/19, EU:C:2020:825, bod 21 a citovaná judikatúra).
31
Z ustálenej judikatúry tiež vyplýva, že každý subjekt podliehajúci verejnej správe, ktorému vnútroštátny orgán uložil povinnosť zaplatiť daň, clo, poplatok alebo iný odvod v rozpore s právom Únie, má podľa tohto práva nárok získať od dotknutého členského štátu nielen vrátenie neoprávnene vybratej peňažnej sumy, ale aj zaplatenie úrokov, ktoré majú kompenzovať nedostupnosť tejto sumy (rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, body 51 a 52, ako aj citovaná judikatúra).
32
Takéto nároky na vrátenie peňažných súm, ktorých zaplatenie uložil členský štát jednotlivcovi podliehajúcemu verejnej správe v rozpore s právom Únie, a na zaplatenie úrokov z týchto súm, predstavujú vyjadrenie všeobecnej zásady vrátenia neoprávnene vybratých súm (rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, bod 53, ako aj citovaná judikatúra).
33
Práve okolnosť, že zaplatenie dane, cla, poplatku alebo iného odvodu uložil vnútroštátny orgán „v rozpore s právom Únie“, zakladá a odôvodňuje uvedené nároky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, bod 60).
34
Predmetom takéhoto porušenia môže byť akéhokoľvek pravidlo práva Únie, či už ide o ustanovenie primárneho alebo sekundárneho práva, či tiež všeobecnú zásadu práva Únie (rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, bod 61, ako aj citovaná judikatúra).
35
V súvislosti s povahou tohto porušenia Súdny dvor rozhodol, že nároky na vrátenie súm a zaplatenie úrokov, ktoré jednotlivcom podliehajúcim verejnej správe vyplývajú z práva Únie, predstavujú vyjadrenie všeobecnej zásady, ktorej uplatnenie nie je obmedzené na určité porušenia tohto práva alebo vylúčené v prípade iných porušení (rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, bod 62).
36
Z toho vyplýva, že týchto nárokov sa možno dovolávať nielen v prípade, keď vnútroštátny orgán uložil jednotlivcovi podliehajúcemu verejnej správe povinnosť zaplatiť peňažnú sumu na základe aktu Únie, ktorý sa ukáže byť protiprávny, ale aj v iných prípadoch, najmä v prípade, keď bola platba uložená na základe vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá je v rozpore s ustanovením primárneho alebo sekundárneho práva Únie, alebo aj v prípade, keď vnútroštátny orgán uložil jednotlivcovi povinnosť zaplatiť platbu formou nesprávneho uplatnenia, z hľadiska práva Únie, aktu Únie alebo vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa takýto akt vykonáva alebo preberá (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, body 63 a 64, ako aj citovanú judikatúru).
37
Z toho vyplýva, že zásady práva Únie týkajúce sa nárokov jednotlivcov podliehajúcich verejnej správe na vrátenie peňažných súm, ktorých zaplatenie im uložil členský štát v rozpore s právom Únie, ako aj na zaplatenie úrokov z týchto peňažných súm, sa majú vykladať v tom zmysle, že sa vo všeobecnosti a bez toho, aby boli dotknuté pravidlá uplatnenia týchto nárokov v konkrétnom prípade, uplatnia, ak z rozhodnutia Súdneho dvora alebo rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že vnútroštátny orgán uložil zrážkovú daň na základe nesprávneho výkladu práva Únie alebo nesprávneho uplatnenia tohto práva (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, bod 69).
38
Cieľom nároku na zaplatenie úrokov uvedeného v bode 31 tohto rozsudku, ako vyplýva z judikatúry citovanej v tomto bode, je kompenzovať nemožnosť disponovať s peňažnou sumou, o ktorú bol jednotlivec podliehajúci verejnej správe neoprávnene pripravený. Túto kompenzáciu možno podľa okolností vykonať spôsobom, ktorý stanovuje uplatniteľná právna úprava Únie, alebo v prípade neexistencie takejto právnej úpravy, podľa pravidiel, ktoré sa uplatňujú podľa vnútroštátneho práva (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, body 70 a 71).
39
V prípade neexistencie právnej úpravy Únie v oblasti žiadostí o vrátenie daní adresovaných členským štátom, a konkrétne v oblasti zaplatenia úrokov z omeškania z neoprávnene vybratých daní, prináleží každému členskému štátu, aby vo vnútroštátnom právnom poriadku stanovil pravidlá, podľa ktorých sa takéto úroky majú vyplatiť v prípade vrátenia daní vybratých v rozpore s právom Únie. Ako vyplýva z bodu 30 tohto rozsudku, tieto pravidlá podľa zásady ekvivalencie nesmú byť menej výhodné než tie, ktoré sa týkajú podobných procesných prostriedkov vnútroštátnej povahy, a v súlade so zásadou efektivity nesmú prakticky znemožniť alebo nadmerne sťažiť výkon práv priznaných právnym poriadkom Únie.
40
Takéto pravidlá pre zaplatenie úrokov nemôžu viesť k tomu, že by bol jednotlivec podliehajúci verejnej správe zbavený primeranej náhrady za stratu, ktorá mu bola spôsobená, čo najmä predpokladá, že úroky, ktoré sú mu vyplatené, pokrývajú celé obdobie odo dňa, keď zaplatil predmetnú peňažnú sumu, do dňa, keď mu bola táto peňažná suma vrátená (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, bod 75, ako aj citovanú judikatúru).
41
Z toho vyplýva, že právo Únie bráni právnej úprave, ktorá nezodpovedá tejto požiadavke, a v dôsledku toho neumožňuje účinné uplatnenie nároku na vrátenie súm a zaplatenie úrokov zaručených týmto právom (rozsudok z 28. apríla 2022, Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions a i., C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20, EU:C:2022:306, bod 76, ako aj citovaná judikatúra).
42
V prejednávanej veci článok 78 § 5 daňového poriadku v zásade stanovuje zaplatenie úrokov z preplatku, ktoré plynú až do dňa jeho vrátenia, a tým na prvý pohľad spĺňa požiadavku práva Únie týkajúcu sa vrátenia neoprávnene vyrubených platieb.
43
Toto ustanovenie, ako aj jeho výklad poľskými daňovými orgánmi však v prípade, ak je žiadosť o vrátenie dane podaná viac ako 30 dní po uverejnení rozsudku Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie, z ktorého vyplýva konštatovanie rozporu predmetného zdanenia s právom Únie, má za následok časové obmedzenie úročenia, dokonca aj prípadne úplné vylúčenie úročenia.
44
Časové obmedzenie úročenia, ktoré vyplýva priamo zo znenia článku 78 § 5 daňového poriadku, sa uplatňuje, ako v podstate uvádza vnútroštátny súd (pozri bod 23 tohto rozsudku), vtedy, ak preplatok vznikne pred uplynutím tridsiateho dňa po uverejnení rozsudku Súdneho dvora, z ktorého vyplýva konštatovanie, že predmetná daň porušuje právo Únie, v Úradnom vestníku Európskej únie a žiadosť o vrátenie dane je podaná po tomto dátume. Dôvodom uvádzaným poľskou vládou na odôvodnenie tohto obmedzenia je snaha vyhnúť sa tomu, aby daňovníci odďaľovali podávanie žiadostí o vrátenie preplatku s cieľom získať vyššie sumy úrokov.
45
Pokiaľ ide o vylúčenie akéhokoľvek úročenia, ktoré vyplýva z výkladu článku 78 § 5 daňového poriadku poľskými daňovými orgánmi, dochádza k nemu, ako to v podstate uvádza vnútroštátny súd (pozri bod 24 tohto rozsudku), v prípade, že preplatok vznikne po tridsiatom dni po uverejnení rozsudku Súdneho dvora, z ktorého vyplýva konštatovanie, že predmetná daň porušuje právo Únie, v Úradnom vestníku Európskej únie. Riaditeľ ako dôvod tohto vylúčenia uviedol, že daňovník môže namietať proti výberu preplatku s odvolaním sa na rozsudok Súdneho dvora.
46
V tomto kontexte treba preskúmať, či a v akom rozsahu je tento mechanizmus obmedzenia a prípadného vylúčenia úrokov v rozpore s požiadavkou práva Únie uvedenou v judikatúre citovanej v bodoch 31 až 41 tohto rozsudku, podľa ktorej daňovník, ktorému vznikne v rozpore s právom Únie preplatok, má okrem vrátenia tohto preplatku dotknutým členským štátom právo na zaplatenie úrokov z tohto preplatku dotknutým členským štátom vypočítaných až do dátumu jeho vrátenia.
47
V tejto súvislosti treba uviesť, že žiadosti o vrátenie preplatkov a zaplatenie úrokov z týchto preplatkov podliehajú vnútroštátnym procesným predpisom, ktoré môžu od žiadateľa vyžadovať, aby konal s náležitou starostlivosťou, aby zabránil škode alebo obmedzil jej rozsah (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. marca 2001, Metallgesellschaft a i., C‑397/98 a C‑410/98, EU:C:2001:134, bod 102). Nič to však nemení na tom, ako bolo pripomenuté v bode 39 tohto rozsudku, že tieto podmienky musia rešpektovať zásady ekvivalencie a efektivity.
48
Najprv treba preskúmať, či vnútroštátna právna úprava rešpektuje zásadu efektivity.
49
Pokiaľ ide v prvom rade o preskúmanie mechanizmu časového obmedzenia úročenia z hľadiska uvedenej zásady, treba uviesť, že aj keby sa podanie žiadosti o vrátenie do 30 dní od uverejnenia rozsudku Súdneho dvora, z ktorého vyplýva konštatovanie rozporu predmetného zdanenia s právom Únie, v Úradnom vestníku Európskej únie mohlo považovať za náležitú starostlivosť daňovníka zúčastneného na spore, v ktorom bol tento rozsudok Súdneho dvora vydaný, takéto podanie nemožno rozumne požadovať od akéhokoľvek iného daňovníka, ktorý vzhľadom na to, že nie je účastníkom uvedeného sporu, nemusí byť informovaný o vyhlásení rozsudku Súdneho dvora v tak krátkej lehote. Tento posledný uvedený daňovník sa môže, bez toho, aby sa dopustil nedbanlivosti, dozvedieť o tom, že vybraná daň porušuje právo Únie, až po určitom čase po uplynutí lehoty 30 dní od uvedeného uverejnenia.
50
Navyše ani od daňovníka, ktorý je účastníkom sporu, v ktorom bol vydaný uvedený rozsudok, a ktorý si je v zásade vedomý tohto rozsudku v deň jeho vyhlásenia, nemožno vždy rozumne očakávať, že podá žiadosť o vrátenie do 30 dní od uverejnenia uvedeného rozsudku v Úradnom vestníku Európskej únie.
51
Ak totiž konštatovanie rozporu predmetného zdanenia s právom Únie závisí od overení, ktoré Súdny dvor vo svojom rozsudku požaduje od vnútroštátneho súdu, doba značne presahujúca uplynutie tejto lehoty 30 dní môže na základe úvah uvedených v rozsudku Súdneho dvora uplynúť ešte predtým, ako sa uvedené zdanenie ukáže byť v rozpore s právom Únie. Platí to o to viac v prípade, keď tento súd pri vykonávaní rozsudku Súdneho dvora sám nevykoná požadované overenia, ale ich vykonaním poverí daňové orgány.
52
Pokiaľ ide v druhom rade o preskúmanie z hľadiska zásady efektivity mechanizmu vylúčenia akéhokoľvek úročenia preplatku, ak uvedený preplatok vznikne po uplynutí lehoty 30 dní od uverejnenia rozsudku Súdneho dvora v Úradnom vestníku Európskej únie, treba uviesť, že okolnosť, že zdanenie uplatnené členským štátom sa ukáže ako zdanenie, ktoré je rozpore s právom Únie, s prihliadnutím na rozsudok Súdneho dvora, neznamená, že daňovník môže skutočne zabrániť zaplateniu predmetnej dane. Ako totiž uvádza Európska komisia vo svojich písomných pripomienkach, nie je vylúčené, že daň sa bude naďalej vyberať v rozpore s právom Únie aj po vyhlásení a uverejnení takéhoto rozsudku v Úradnom vestníku Európskej únie.
53
V tomto prípade to môže platiť o to viac vtedy, keď konštatovanie rozporu predmetného zdanenia s právom Únie závisí od výsledku posúdení a overení, o ktorých vykonanie Súdny dvor vo svojom rozsudku požiadal vnútroštátny súd a daný súd následne ich vykonaním poveril daňové orgány.
54
Táto komplikovaná možnosť daňovníka zabrániť zaplateniu dane je o to väčšia v prípade, ak uvedenú platbu odvádza – ako v prejednávanej veci – tretia osoba „platcu“, ktorá je osobne zodpovedná za výber dane a jej zaplatenie do štátnej pokladnice, pričom o vykonanom odvode platca informuje daňovníka až a posteriori s časovým odstupom. Prípadná okolnosť, že tento platca sa mohol sám pokúsiť namietať proti platbe, nemá vplyv na toto zistenie.
55
V súvislosti s úvahou uvedenou v predchádzajúcom bode týkajúcou sa časového odstupu, s ktorým platca informuje daňovníka, treba zdôrazniť, že za predpokladu, že časový odstup uplatniteľný v prejednávanej veci trvá najviac jeden mesiac a sedem dní od výberu, a nie – ako to tvrdí žalobca vo veci samej vo svojich písomných pripomienkach – s odvolaním sa na článok 26 ods. 3a updop odkazujúci na odsek 3 bod 2 tohto článku – do konca tretieho mesiaca roka nasledujúceho po roku, v ktorom bola platba zaplatená, čo musí prípadne overiť vnútroštátny súd, je úplne zrejmé, že tento časový odstup v trvaní jedného mesiaca a siedmich dní môže viesť k tomu, že daňovník bude informovaný o výbere dane až po uplynutí lehoty stanovenej v článku 78 § 5 daňového poriadku.
56
Pre úplnosť treba dodať, že z predchádzajúcich úvah, z ktorých vyplýva, že daňovník nemusí byť bezodkladne informovaný o výbere uskutočnenom platcom, vyplýva, že za riešenie, ktoré by mohlo byť v súlade so zásadou efektivity, nemožno považovať riešenie vyplývajúce z judikatúry, na ktoré sa odvoláva vnútroštátny súd a ktoré spočíva v zmene existujúceho pravidla takým spôsobom, že sa uplynutie lehoty na podanie žiadosti o určenie preplatku odloží na tridsiaty deň od výberu dane.
57
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy sa má zásada efektivity v spojení so zásadou lojálnej spolupráce vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade, že je žiadosť o vrátenie preplatku podaná po uplynutí lehoty 30 dní od uverejnenia rozsudku Súdneho dvora, z ktorého vyplýva konštatovanie rozporu predmetného zdanenia s právom Únie, v Úradnom vestníku Európskej únie, obmedzuje dobu úročenia preplatku dlžného dotknutému daňovníkovi do tridsiateho dňa po tomto uverejnení, dokonca aj vylučuje akékoľvek úročenie v prípade, že uvedený preplatok vznikol daňovníkovi po uvedenom tridsiatom dni.
58
Vzhľadom na tieto úvahy nie je potrebné odpovedať na prejudiciálnu otázku v rozsahu, v akom sa týka zásady ekvivalencie.
O trovách
59
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
Zásada efektivity v spojení so zásadou lojálnej spolupráce sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade, že je žiadosť o vrátenie preplatku podaná po uplynutí lehoty 30 dní od uverejnenia rozsudku Súdneho dvora, z ktorého vyplýva konštatovanie rozporu predmetného zdanenia s právom Únie, v Úradnom vestníku Európskej únie, obmedzuje dobu úročenia preplatku dlžného dotknutému daňovníkovi do tridsiateho dňa po tomto uverejnení, dokonca aj vylučuje akékoľvek úročenie v prípade, že uvedený preplatok vznikol daňovníkovi po uvedenom tridsiatom dni.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: poľština.