61987CJ0056_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 24 . februar 1987, har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Traktatens artikel 30 ved at vedtage og anvende den nye metode til fastsaettelse af priserne paa medicinalvarer, der er fastsat i beslutning af 24 . oktober 1984 ( GURI nr . 298 af 29.10.1984 ) fra Det Interministerielle Udvalg vedroerende Prisspoergsmaal (" CIP ") og i beslutning af 11 . oktober 1984 fra Det Interministerielle Udvalg for OEkonomisk Planlaegning (" CIPE ") ( offentliggjort som bilag til ovennaevnte beslutning ).
2 Kommissionen har bemaerket, at i henhold til "CIPE"' s beslutning punkt A.1 skal den omhandlede beregningsmetode ikke blot sikre, at hele befolkningen har adgang til medicinalvarer til en overkommelig pris, men den sigter ogsaa til at fremme Italiens farmaceutiske industri . Med baggrund i den sidste maalsaetning indeholder de to beslutninger visse kriterier af diskriminerende karakter . Det foelger saaledes af punkt B.4 i CIPE' s beslutning, at de forskningsudgifter, der kan fratraekkes, ikke kan overskride de saedvanlige 10% for en industrivare uden moms, men kan oeges til 12% for saa vidt forskningen har medfoert stoerre investeringer i Italien . For medicinske specialiteter, der er saerlig enestaaende og fornyende, kan salgsprovenuet normalt forhoejes med op til 20%, og til 40% vedroerende produkter, der er resultatet af forskning, som udelukkende har fundet sted i Italien . Med hensyn til raastofudgifterne bestemmer CIP' s beslutning ligeledes i punkt 1.1, at det boer tillaegges betydning, at erhvervsinvesteringerne i Italien fremmes .
3 Kommissionen har yderligere fremhaevet, at blandt de omkostninger, der kan fratraekkes, naevner beslutningerne ingen af de med importen forbundne yderligere omkostninger og belastninger . Kommissionen har deraf sluttet, at den nye beregningsmetode strider mod Traktatens artikel 30, idet den er udformet saaledes, at den indenlandske produktion begunstiges, hvorved det bliver vanskeligere at afsaette indfoerte varer end indenlandsk fremstillede produkter .
4 Den italienske regering har ikke bestridt Kommissionens klagepunkter; den henviser til, at den agter snarest at aendre beregningsmetoden, saaledes at enhver mulig antydning af forskelsbehandling til skade for indfoerte varer undgaas .
5 Vedroerende den nationale lovgivning, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
6 Det er saaledes anfoert i artikel 2, stk . 3, litra c)-e ), i Kommissionens direktiv 70/50/EOEF af 22 . december 1969 - under henvisning til bestemmelserne i artikel 33, stk . 7, om afskaffelse af foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative importrestriktioner, der ikke omfattes af andre bestemmelser truffet i medfoer af EOEF-Traktaten ( EFT 1970 L 3, s . 29 ) - at Traktatens artikel 30 er til hinder for en national priskontrolordning, der dels for indfoerte varer fastsaetter priselementerne paa en maade, der er forskellige for indenlandske og indfoerte varer til skade for sidstnaevnte, dels umuliggoer en eventuel prisforhoejelse for den indfoerte vare svarende til de med importen forbundne yderligere omkostninger og belastninger, samt dels fastsaetter varernes pris alene paa grundlag af de indenlandske varers kostpris eller kvalitet paa et saadant niveau, at der derved opstaar en hindring for importen .
7 Den fortolkning af artikel 30 er blevet stadfaestet i Domstolens faste praksis, isaer i dom af 29 . november 1983 ( Roussel, sag 181/82, Sml . s . 3849 ) og dom af 29 . januar 1985 ( Cullet, sag 231/83, Sml . s . 305 ).
8 I naervaerende sag bestemmer de to omtvistede beslutninger udtrykkeligt, at i forbindelse med fastsaettelsen af priserne paa medicinalvarer skal industrien og forskningen i Italien fremmes . De anfoerer, at de omkostninger, der er forbundet hermed, i et stoerre omfang kan fratraekkes ved indenlandske produkter end de tilsvarende ved indfoerte varer . Desuden omtaler beslutningerne i forbindelse med prisfastsaettelsen ikke de med importen forbundne omkostninger og belastninger . Det skal saaledes bemaerkes, at den nye beregningsmetode, der er indfoert ved disse beslutninger, begunstiger de indenlandske produkter til skade for de indfoerte varer, hvormed der foreligger en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative indfoerselsrestriktioner efter Traktatens artikel 30 .
9 Selv om Den Italienske Republik saaledes har overtraadt Traktatens artikel 30 ved at indfoere ovennaevnte metode, har Kommissionen ikke paavist et konkret tilfaelde, hvor metoden faktisk er blevet anvendt med den virkning, at indenlandske produkter er blevet begunstiget i forhold til indfoerte varer . Derfor kan selve anvendelsen af den nye metode ikke i sig selv betragtes som en overtraedelse .
10 Som foelge af ovenstaaende betragtninger maa Den Italienske Republik antages at have tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktatens artikel 30, da den har indfoert en ny metode til fastsaettelse af priser for medicinalvarer, jfr . beslutning af 24 . oktober 1984 fra Det Interministerielle Udvalg vedroerende Prisspoergsmaal og beslutning af 11 . oktober 1984 fra Det Interministerielle Udvalg for OEkonomisk Planlaegning .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
11 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . Den Italienske Republik har i det vaesentlige tabt sagen og paalaegges derfor sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Ved at indfoere en ny metode til fastsaettelse af priser for medicinalvarer, jfr . beslutning af 24 . oktober 1984 fra Det Interministerielle Udvalg vedroerende Prisspoergsmaal og beslutning af 11 . oktober 1984 fra Det Interministerielle Udvalg for OEkonomisk Planlaegning, har Den Italienske Republik tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktatens artikel 30 .
2 ) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger .