62000CC0331_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
I – Indledning
1. Ved stævning af 11. september 2000 har Den Hellenske Republik i medfør af artikel 230 EF nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2000/449/EF af 5. juli 2000 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering (2), for så vidt angår den del heraf, som vedrører de finansielle korrektioner rettet mod Den Hellenske Republik for regnskabsårene 1996, 1997 og 1998.
2. Den Hellenske Republik har med forskellige anbringender fremført otte klagepunkter mod den anfægtede beslutning, idet den har bestridt EUGFL’s afvisning af at finansiere følgende udgifter:
– 26 482 863 795 GRD, ydet som udligningsstøtte inden for sektoren for markafgrøder, som følge af forsømmelser i forbindelse med det integrerede system for forvaltning og kontrol og ulovlig tilbageholdelse af en del af støtten (første, sjette og syvende anbringende)
– 134 771 782 GRD, ydet som støtte til førtidspensionering i landbruget, som følge af den ringe kvalitet af kontrollen og overvågningen (andet og sjette anbringende)
– 1 782 487 651 GRD, ydet som præmier inden for oksekødssektoren, som følge af manglende fuldstændig iværksættelse eller anvendelse af det integrerede system for forvaltning og kontrol (tredje og sjette anbringende)
– 237 098 402 GRD og 350 000 000 GRD, ydet som tillægsbetalinger inden for oksekødssektoren i henhold til forordning (EF) nr. 1357/96 (3), som følge af forsinkelse med gennemførelsen af disse betalinger (fjerde og femte anbringende)
– 560 130 762 GRD, ydet som præmier inden for oksekødssektoren, som følge af ulovlig tilbageholdelse af en del af disse præmier (syvende anbringende)
– 5 326 625 GRD – holdt uden for fællesskabsbudgettet inden for rammerne af et større beløb på 141 667 389 GRD – ydet inden for kornsektoren, som følge af forsinkelse med gennemførelsen af de tilsvarende udbetalinger (ottende anbringende).
II – De generelle retsforskrifter
3. I henhold til artikel 1, stk. 2, litra b), og artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 729/70 (4) finansierer EUGFL, Garantisektionen, interventionerne til regulering af landbrugsmarkederne, og de foretages efter Fællesskabets regler inden for rammerne af de fælles markedsordninger for landbruget. I denne sammenhæng præciseres desuden følgende i forordningens artikel 1, stk. 4: »[U]dgifter til administration og personale, der afholdes af medlemsstaterne og af modtagerne af støtte fra Fonden, bæres ikke af Fonden«.
4. Forordningens artikel 5, stk. 2, litra c), som ændret ved forordning (EF) nr. 1287/95 (5), fastsætter følgende procedure for de tilfælde, hvor det konstateres, at udgifter ikke er afholdt i overensstemmelse med fællesskabsreglerne. Det fastsættes navnlig, at Kommissionen efter høring af EUGFL:
»træffer [...] beslutning om, hvilke udgifter der skal udelukkes fra den i artikel 2 og 3 omhandlede fællesskabsfinansiering, hvis den konstaterer, at udgifter ikke er afholdt i overensstemmelse med fællesskabsreglerne.
Forud for enhver beslutning om afvisning af finansiering skal de resultater, som Kommissionen når frem til ved sin efterprøvning, samt den pågældende medlemsstats svar foreligge i form af skriftlige meddelelser, hvorefter de to parter forsøger at blive enige om, hvilke konsekvenser der skal drages.
Hvis parterne ikke kan blive enige, kan medlemsstaten anmode om, at der indledes en forligsprocedure inden for en frist på fire måneder; der udarbejdes en rapport om resultaterne af denne procedure, som meddeles Kommissionen og gennemgås af denne, inden der træffes afgørelse om afvisning af finansiering.
Kommissionen anslår de beløb, der skal udelukkes, især på baggrund af det regelstridige forholds omfang. Kommissionen tager i denne forbindelse hensyn til overtrædelsens art og alvor samt den økonomiske skade, der er påført Fællesskabet.
[...]«
5. Artikel 8, stk. 1 og 2, i forordning nr. 729/70, som ændret ved forordning nr. 1287/95, fastsætter endvidere:
»1. Medlemsstaterne træffer i overensstemmelse med de nationale administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser de fornødne foranstaltninger for
– at sikre sig, at de af Fonden finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemført, og at de er blevet gennemført på behørig måde
– at forhindre og forfølge uregelmæssigheder
– at gennemføre tilbagebetaling af beløb, der er udbetalt med urette på grund af uregelmæssigheder eller forsømmelser.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet med henblik herpå, især det stadium, administrations- eller retssagerne befinder sig på.
2. Tilbagebetales de nævnte beløb ikke fuldt ud, bærer Fællesskabet de finansielle følger af uregelmæssighederne eller forsømmelserne; dette gælder ikke for uregelmæssigheder eller forsømmelser, som medlemsstaternes myndigheder eller organer kan gøres ansvarlige for.
De tilbagebetalte beløb indbetales til de godkendte udbetalende organer, der trækker beløbene fra de udgifter, som finansieres af EUGFL. Renter af tilbagebetalte eller for sent indbetalte beløb indbetales til EUGFL.«
6. Jeg vil herefter vedrørende ovennævnte artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70 henlede opmærksomheden på artikel 8, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 1663/95 (6), i hvilken der fastsættes gennemførelsesbestemmelser. I henhold til denne bestemmelse gælder følgende:
»1. Når Kommissionen som følge af en undersøgelse finder, at udgifterne ikke er afholdt efter EF-reglerne, meddeler den den pågældende medlemsstat sine resultater og de korrigerende foranstaltninger, der skal træffes for at sikre, at reglerne fremtidig overholdes, og giver en vurdering af eventuelle udgifter, som den påtænker at udelukke. [...] Medlemsstaten skal afgive svar inden for to måneder, og Kommissionen kan ændre sit standpunkt under hensyn hertil.
Efter udløbet af den til besvarelsen afsatte periode indleder Kommissionen en bilateral drøftelse, og de to parter søger at nå frem til en aftale om de foranstaltninger, der skal træffes. Kommissionen underretter derefter officielt medlemsstaten om sine konklusioner under henvisning til Kommissionens beslutning 94/442/EF [...].
2. De beslutninger, der omhandles i artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning (EØF) nr. 729/70, træffes efter gennemgang af en eventuel rapport, som er udarbejdet af forligsorganet i henhold til Kommissionens beslutning 94/442/EF.«
7. I artikel 1, stk. 1, i beslutning 94/442/EF (7) fastsættes følgende:
»1. Der oprettes under Kommissionen et forligsorgan, i det følgende benævnt »organet«, som i forbindelse med regnskabsafslutningen for EUGFL, Garantisektionen, har følgende opgaver:
a) at behandle sager, der forelægges det af enhver medlemsstat, der efter kontrol i henhold til artikel 9 i forordning (EØF) nr. 729/70 og efter tosidet drøftelse af resultatet af denne kontrol, af de ansvarlige tjenestegrene i Kommissionen under henvisning til denne beslutning, formelt har fået meddelelse om, at visse udgifter, som den pågældende medlemsstat har afholdt, ikke kan refunderes af EUGFL, Garantisektionen
b) at forsøge at forlige Kommissionens og den pågældende medlemsstats divergerende opfattelser, og
c) herefter at udfærdige en rapport om resultatet af forligsbestræbelserne, ledsaget af enhver bemærkning, som organet anser for hensigtsmæssig, såfremt tvisten fortsat består helt eller delvis.«
8. I henhold til beslutningens artikel 1, stk. 2, litra a), gælder følgende:
»organets holdning foregriber ikke Kommissionens endelige beslutning om regnskabsafslutningen [...]«.
9. Beslutningens artikel 2, stk. 4 og 5, bestemmer:
»4. Organet udfører sit arbejde så uformelt og hurtigt som muligt, idet det baserer sig på de pågældende sagsakter og en upartisk høring af Kommissionens tjenestegrene og de berørte nationale myndigheder. Når organet har gennemgået sagen, sender det den i artikel 1, stk. 1, litra c), omhandlede rapport til parterne.
5. Hvis det ikke er lykkedes organet senest fire måneder efter, at det har fået forelagt sagen, at tilnærme Kommissionen og den berørte medlemsstats opfattelser, anses forligsbestræbelserne for at være slået fejl. I så fald angives det i den rapport, der omhandles i artikel 1, stk. 1, litra c), hvilke elementer der har forhindret en tilnærmelse af opfattelserne.
10. Kommissionens arbejdsdokument nr. VI/216/93 af 1. juni 1993, senere erstattet af dokument nr. VI/5330/97 af 23. december 1997, angiver de retningslinjer, som organet skal følge ved gennemførelsen af de finansielle korrektioner i forbindelse med regnskabsafslutningen for EUGFL. I henhold til disse retningslinjer skal Kommissionen, når det ikke er muligt at fastsætte det samlede beløb, der er udbetalt med urette, og når det ikke er muligt at anslå det økonomiske tab, som Fællesskabet har lidt, anvende finansielle standardkorrektioner på 2%, 5%, 10% eller 25% af de udgifter, der er opgivet, svarende til risikoen for tab.
11. Hvad angår specielt de finansielle korrektioner, som er forbundet med mangelfuld kontrol foretaget af myndighederne i medlemsstaterne, skelner retningslinjerne mellem to kategorier af kontrol, nemlig hovedkontroller og støttekontroller:
»– Hovedkontroller er fysiske og administrative tjek, der er nødvendige for at efterprøve væsentlige forhold, især en ansøgnings berettigelse, mængden og kvalitetskravene inklusive overholdelse af tidsfrister, høstkrav, forpligtelsesperioder osv. De foretages på stedet, og ved krydsrevision af uafhængige data såsom matrikelbøger.
– Støttekontroller er administrative operationer, der er nødvendige for korrekt at behandle ansøgninger, såsom efterprøvning af overholdelse af frister for indgivelse af ansøgninger, afsløring af dobbeltansøgninger om den samme støtte, risikoanalyse, pålæggelse af sanktioner og passende tilsyn med procedurerne.«
12. Ud fra disse retningslinjer anvender Kommissionen de forskellige standardkorrektionssatser på følgende måde:
»Når en eller flere hovedkontroller ikke foretages eller foretages så dårligt eller så sjældent, at de er ineffektive med hensyn til at fastslå en ansøgnings retmæssighed eller forebygge uregelmæssigheder, er en korrektion på 10% berettiget, da det med rimelighed kan konkluderes, at der var en høj risiko for udbredt tab for EUGFL.
Når alle hovedkontroller foretages, men ikke i det antal og med den hyppighed og den grundighed, der er krævet i forordningerne, er en korrektion på 5% berettiget, da det med rimelighed kan konkluderes, at de ikke giver tilstrækkelig sikkerhed for ansøgningernes retmæssighed, og at risikoen for EUGFL var betydelig.
Når en medlemsstat har foretaget hovedkontrollerne på passende vis, men helt har undladt en eller flere støttekontroller, er en korrektion på 2% berettiget i betragtning af den lavere risiko for EUGFL og overtrædelsens mindre omfang.
[...]«
13. Ifølge retningslinjerne skal der derimod anvendes en korrektion på 25%, »når en medlemsstat overhovedet ikke har iværksat nogen kontrolordning, eller denne er groft mangelfuld, og når der er indicier for meget hyppige uregelmæssigheder og for forsømmelighed i bekæmpelsen af uregelmæssig eller bedragerisk praksis«.
14. Der kan i ekstraordinære tilfælde fastsættes højere korrektionssatser på op til 100%.
III – Retlig vurdering
A – Indledning
15. Inden min gennemgang af den græske regerings anbringender vil jeg indledningsvis gøre opmærksom på visse principper, som i henhold til Domstolens faste praksis skal tages i betragtning ved vurderingen af, om klagepunkterne mod beslutningerne om at udelukke de udgifter, som medlemsstaterne har afholdt, fra EF-finansiering, er holdbare.
16. Det bør først og fremmest holdes for øje, at EUGFL, Garantisektionen, i henhold til artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 729/70 kun kan finansiere udgifter, som medlemsstaterne har afholdt i overensstemmelse med de fællesskabsregler, som gælder for de forskellige landbrugsområder (8), og at den procedure for regnskabsafslutning, som blev indført med nævnte forordning, netop har til formål at sikre, at de midler, som stilles til medlemsstaternes rådighed, faktisk anvendes under iagttagelse af ovennævnte bestemmelser.
17. Det er endvidere velkendt, at medlemsstaterne i henhold til artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 729/70 er forpligtet til at træffe alle de fornødne foranstaltninger for at sikre, at de af EUGFL finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemført og på behørig måde, for at forhindre og forfølge uregelmæssigheder og for at gennemføre tilbagebetaling af beløb, der er udbetalt med urette på grund af uregelmæssigheder eller forsømmelser, uanset om fællesskabsretsakten for den pågældende landbrugssektor pålægger medlemsstaterne at vedtage særlige kontrolforanstaltninger (9) . Med denne bestemmelse, som inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik er udtryk for den forpligtelse til loyalt samarbejde, som er fastlagt i artikel 10 EF, fastsættes, i overensstemmelse med Domstolens retspraksis, de principper, som Fællesskabet og medlemsstaterne skal følge dels ved gennemførelsen af de af EUGFL finansierede foranstaltninger, dels ved bekæmpelsen af svig og uregelmæssigheder i forbindelse hermed (10) .
18. Jeg vil desuden gøre opmærksom på, at, når Kommissionen afslår at belaste EUGFL med udgifter, som er afholdt af en medlemsstat, på grund af tilsidesættelse af reglerne om de fælles markedsordninger for landbruget, påhviler det denne at bevise, at den pågældende tilsidesættelse har fundet sted (11) . Især bør Kommissionen begrunde sin vurdering, når grunden til, at den afslår at lade Fællesskabet finansiere udgifter, er mangel på kontrol eller forsømmelser med hensyn til ved den kontrol, som den pågældende medlemsstat har udført (12) . I denne forbindelse er Kommissionen imidlertid ikke forpligtet til fuldt ud at godtgøre, at den af medlemsstaten udførte kontrol er utilstrækkelig, eller at oplysningerne fra medlemsstaterne er urigtige, men den må dokumentere, at den har en begrundet og rimelig tvivl med hensyn til ovennævnte kontrol eller tal (13) .
19. Denne lempelse af beviskravet skyldes, at medlemsstaten har bedre adgang til at indsamle og kontrollere de oplysninger, der er nødvendige for afslutningen af EUGFL-regnskaberne, og at staten følgelig skal føre det mere detaljerede og fuldstændige bevis for, at dens kontrol og tal er korrekte, og i givet fald for, at Kommissionens konstateringer er forkerte (14) . I denne henseende kan den medlemsstat, hvis kontrol Kommissionen betragter som manglende eller mangelfuld, ikke tilbagevise Kommissionens konstateringer uden at støtte sine egne påstande på omstændigheder, der viser, at der eksisterer et pålideligt og effektivt kontrolsystem (15) .
20. Jeg vil herefter gå over til behandlingen af den græske regerings anbringender og argumenter.
B – Korrektionerne på grund af forsømmelser med hensyn til forvaltningen og kontrollen af støtten inden for sektoren for markafgrøder
1. De gældende bestemmelser
21. Med forordning (EØF) nr. 3508/92 (16) indførtes et integreret system for forvaltning og kontrol, som udføres af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, af visse ordninger for fællesskabsstøtte til producenterne (herefter »SIGC«). I henhold til forordningens artikel 1, stk. 1, anvendes SIGC især i forbindelse med den udligningsstøtte, som blev indført inden for sektoren for markafgrøder med forordning (EØF) nr. 1765/92 (17) og inden for oksekødssektoren i forbindelse med præmieordningerne i henhold til artikel 4a-h i forordning (EØF) nr. 805/68 (18) .
22. I henhold til artikel 2 i forordning nr. 3508/92 omfatter SIGC følgende:
a) en database
b) et alfanumerisk system til identifikation af markerne
c) et alfanumerisk system til identifikation og registrering af dyrene
d) støtteansøgninger
e)	et integreret kontrolsystem.
23. Af relevans for denne sag skal der gøres opmærksom på, at oplysningerne fra støtteansøgningerne i henhold til forordningens artikel 3 registreres i databasen for hver landbrugsbedrift. Den pågældende database skal bl.a. »muliggøre, at der straks hos medlemsstatens kompetente myndighed kan foretages direkte søgning på oplysningerne for mindst de seneste tre på hinanden følgende kalenderår og/eller produktionsår«. Det er tilladt at oprette decentraliserede databaser, forudsat at baserne og administrationsprocedurerne for registrering og adgang til data »udformes ensartet på medlemsstaternes område og er indbyrdes kompatible«.
24. Endvidere skal det alfanumeriske system til identifikation af markerne i henhold til artikel 4 i forordning nr. 3508/92 opstilles »på grundlag af matrikelkort og -dokumenter eller andre kortreferencer, på grundlag af luftfotos eller satellitbilleder eller anden tilsvarende dokumentation eller på grundlag af flere af disse elementer«.
25. Det integrerede kontrolsystem, som er defineret i forordningens artikel 7, gælder for alle de indgivne støtteansøgninger og er især baseret på administrativ kontrol, herunder kontrol på stedet og eventuelt kontrol ved telemåling fra fly eller satellit.
26. Hvad kontrollen angår præciseres det i artikel 8 i forordning nr. 3508/92, at:
»1. Medlemsstaten gennemfører administrativ kontrol af støtteansøgningerne.
2. Foruden den administrative kontrol foretages der kontrol på stedet af et udsnit af landbrugsbedrifterne. Medlemsstaten udarbejder en kontrolplan for disse kontrolforanstaltninger som helhed.
3. Hver medlemsstat udpeger en myndighed, der skal varetage samordningen af kontrolforanstaltningerne efter denne forordning.
4. De nationale myndigheder kan på betingelser, der skal fastlægges nærmere, anvende telemåling for at fastslå markernes areal, identificere deres anvendelse og kontrollere deres tilstand.
5. Når medlemsstaternes kompetente myndigheder overdrager visse dele af det arbejde, der skal udføres i medfør af denne forordning, til specialiserede organer eller virksomheder, skal de fortsat styre arbejdet og bære ansvaret herfor.«
27. I henhold til artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 3508/92 skulle SIGC gælde fra den 1. februar 1993, hvad angår støtteansøgningerne, det alfanumeriske system til identifikation og registrering af kvæg og det integrerede kontrolsystem, mens de øvrige elementer af SIGC skulle gælde senest fra den 1. januar 1996. Den sidstnævnte frist blev senere, i medfør af artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2466/96 (19), forlænget til den 1. januar 1997.
28. De kriterier og tekniske procedurer for den administrative kontrol og for den kontrol på stedet, som medlemsstaterne skal gennemføre inden for rammerne af SIGC, er angivet i artikel 6 i forordning (EØF) nr. 3887/92 (20), i henhold til hvilken:
»1. Den administrative kontrol og kontrollen på stedet gennemføres på en sådan måde, at der sikres en effektiv efterprøvning af, om betingelserne for støtten og præmien er overholdt.
2. Den administrative kontrol, der er nævnt i artikel 8, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3508/92, skal navnlig omfatte krydskontrol af de anmeldte marker og dyr, så det undgås, at der uberettiget ydes dobbelt støtte for samme kalenderår.
3. Kontrollen på stedet skal mindst dække et betydningsbærende udsnit af ansøgningerne. Dette udsnit skal mindst omfatte følgende:
– 10% af ansøgningerne om husdyrstøtte eller erklæringerne om deltagelse
– 5% af ansøgningerne om arealstøtte; [...]
Hvis det ved besigtigelsen viser sig, at der er betydelige uregelmæssigheder i et område eller en del af et område, gennemfører myndighederne yderligere kontrol i det igangværende år for området eller områdedelen, og de øger procenten af ansøgninger, der skal kontrolleres det følgende år for samme område eller områdedel.
4. Myndighederne fastlægger, hvilke ansøgninger der skal omfattes af kontrol på stedet, og fastlæggelsen skal navnlig ske på grundlag af en risikoanalyse og ved anvendelse af en faktor, der sikrer, at de udvalgte ansøgninger er repræsentative for de indgivne støtteansøgninger. Ved risikoanalysen tages der hensyn til følgende:
– støttebeløbene
– det antal marker, det areal eller det antal dyr, der er ansøgt om støtte for
– udviklingen i forhold til det foregående år
– resultaterne af kontrollen de foregående år
– andre parametre, som medlemsstaterne fastlægger.
5. Kontrollen på stedet foretages uanmeldt og omfatter alle de marker eller dyr, som en eller flere ansøgninger gælder. Dog kan der gives et varsel med den strengt fornødne frist, som dog generelt ikke kan overskride 48 timer.
Mindst 50% af den minimumskontrol, der er fastsat for husdyr, skal ske i den periode, hvor dyrene skal holdes på bedriften. Der må kun foretages kontrol uden for denne periode, hvis de i artikel 4 i Rådets direktiv 92/102/EØF fastsatte optegnelser er til rådighed [...]«
29. I artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 3887/92 fastsættes følgende:
»Beslutter medlemsstaten at kontrollere det i artikel 6, stk. 3, nævnte udsnit eller en del af dette ved telemåling, foranstalter den:
– analyse af luftfotos eller satellitbilleder for at bestemme plantedækket og måle arealet for alle de marker, der skal kontrolleres
– kontrol på stedet af alle ansøgninger, for hvilke myndighederne finder, at det på grundlag af billedanalysen ikke kan fastslås, at erklæringen er nøjagtig.«
30. I henhold til artikel 12 i forordning nr. 3887/92 gælder følgende:
»For hvert kontrolbesøg skal der udfærdiges en rapport med oplysning om begrundelsen for besøget, de tilstedeværende personer, antallet af besigtigede marker, hvilke marker der er blevet opmålt, den anvendte opmålingsteknik samt antallet og arten af de dyr, der blev forefundet på stedet, i givet fald med angivelse af identifikationsnummer [...]«
31. Desuden præciseres følgende i artikel 17, stk. 1, i forordning nr. 3887/92:
»Hvis dele af det integrerede system endnu ikke er bragt er anvendelse, jf. artikel 13 i forordning (EØF) nr. 3508/92, træffer de enkelte medlemsstater de fornødne foranstaltninger med henblik på en forvaltning og kontrol, der sikrer, at betingelserne for de berørte støtteydelser er opfyldt.«
2. Kommissionens bemærkninger og proceduren
32. Efter at have foretaget tilsyn i Grækenland mellem 1996 og 1999 foreholdt Kommissionens tjenestegrene de græske myndigheder en række forsømmelser med hensyn til forvaltningen og kontrollen af støtten inden for sektoren for markafgrøder i forbindelse med høstårene 1995-1997 (regnskabsårene 1996-1998), navnlig hvad angår følgende faktorer (21) :
a) mangelfuld gennemførelse af SIGC. Det alfanumeriske system til identifikation af markerne var ikke gennemført på den foreskrevne dato, den 1. januar 1997, ligesom der heller ikke var oprettet en database ved sammenslutning i netværk af Landbrugsministeriets regionale direktoraters datasystem og Didagep, der er det ansvarlige organ for udbetalinger
b) ineffektivt tilsyn, udført af ovennævnte direktorater, med sammenslutningerne af landbrugskooperativer (herefter »ACA«), som i Grækenland spiller en central rolle i forvaltningen af og kontrollen med fællesskabsstøtten. I modsætning til, hvad der foreskrives i forordning nr. 1663/95, var de regionale direktorater ikke i stand til at udføre en effektiv kontrol af ACA’s virksomhed, hovedsagelig fordi de ikke havde direkte adgang i form af en elektronisk dataforbindelse til sammenslutningernes databaser (22) . Desuden opfyldte den procedure, der var anvendt, heller ikke mindstekravene i forordningen. Det konstateredes f.eks., at betalingsforslagene først fra 1998 var ledsaget af dokumentation for, at de regionale direktorater havde foretaget kontrol af ACA’s virksomhed (23)
c) de urigtige oplysninger vedrørende høst, betalinger og kontrol, som de græske myndigheder forelagde Kommissionens tjenestegrene, og som betød, at disse ikke var i stand til at udføre den rette kontrol. Der blev f.eks. konstateret betydelige forskelle mellem oplysningerne om betalingerne og resultatern e af gennemgangen af ansøgningerne. Disse forskelle kan tilskrives mangler i datasystemet, som betød, at forvaltningen af ansøgninger og betalinger var nødt til at foregå separat
d) forsinkelserne i kontrollen ved hjælp af telemåling, som i de fleste tilfælde blev udført efter høsten, hvilket gjorde det vanskeligt at fastslå markernes areal, og hvilke afgrøder der var opdyrket. Også de fysiske kontroller, som foreskrives i tvivlstilfælde, var udført efterfølgende, hvilket gjorde dem mindre effektive.
33. Dertil blev føjet flere yderligere punkter for hvert enkelt af de pågældende regnskabsår. Blandt disse skal især nævnes:
a) vedrørende høståret 1995 (regnskabsåret 1996):
i) Fejl i udarbejdelsen af risikoanalyserne. De anvendte kriterier var af en sådan karakter, at det var mere sandsynligt, at man kom til at kontrollere de støtteansøgninger, som drejede sig om en reduktion af arealerne i forhold til det foregående år, end de ansøgninger, som angav en forøgelse.
ii) Underretning af producenterne om kontrol på stedet. Der forelå oplysninger om, at producenterne i Thessaloniki-regionen havde fået varsel om den forestående kontrol adskillige dage i forvejen, hvilket ikke er i overensstemmelse med artikel 6 i forordning nr. 3887/92, i henhold til hvilken bestemmelse der kan gives et varsel, som ikke må overskride 48 timer.
b) vedrørende høståret 1996 (regnskabsåret 1997):
i) Forsinkede risikoanalyser. Listerne over de støtteansøgninger, som skulle kontrolleres, blev fremsendt med betydelig forsinkelse til de lokale myndigheder, hvilket vanskeliggjorde gennemførelsen af den relevante kontrol.
ii) De statistikker over høsten, som er omhandlet i forordning (EF) nr. 658/96 (24), blev tilsendt for sent og var ufuldstændige.
iii) Der var ikke udført krydskontrol.
c) vedrørende høståret 1997 (regnskabsåret 1998):
i) Antallet af udførte kontroller. Det fremgik ikke af de statistiske oplysninger, som de græske myndigheder stillede til rådighed, at den minimumskontrol, som i Grækenlands tilfælde var fastsat til 20% af de anmeldte arealer, var blevet udført. Det konstateredes navnlig i provinsen Arkadia, at kontrollen på stedet for både høståret 1996 og høståret 1997 var blevet udført i mindre omfang end den andel, som var fastsat af Didagep efter udarbejdelsen af risikoanalyserne.
ii) På lokalt plan var Didageps anvisninger om, hvilke kontroller der skulle udføres efter risikoanalysen, ikke blevet overholdt. Det konstateredes, at Landbrugsministeriets regionale direktorat i Pyrgos havde udført kontrol ud fra andre kriterier end dem, der var fastsat af de centrale myndigheder.
34. På baggrund af disse bemærkninger foreslog Kommissionens tjenestegrene, at der blev foretaget to standardkorrektioner af de udgifter, som Den Hellenske Republik havde anmeldt inden for sektoren for markafgrøder for høstårene 1996-1998, nemlig en korrektion på 5% for støtteansøgninger, for hvilke der var foretaget den normale kontrol på stedet, og en korrektion på 2% for de ansøgninger, der var kontrolleret ved telemåling, svarende til et beløb på i alt 26 482 863 795 GRD (25) .
35. De græske myndigheder forelagde derefter sagen for forligsorganet, over for hvilket de for det første gjorde gældende, at de – selv om de havde brugt andre metoder end ortofotografier – havde identificeret næsten samtlige marker i overensstemmelse med forordning nr. 3508/92. For det andet hævdede de, at Den Hellenske Republik på trods af de forsinkelser, som Kommissionens tjenestegrene havde konstateret, havde gennemført et effektivt kontrolsystem i de pågældende regnskabsår. Især var den administrative kontrol blev udført regelmæssigt, ligesom der var udført krydskontrol og kontrol på stedet. Desuden gjorde de forsinkelser, der var konstateret, ikke kontrollen mindre effektiv, eftersom de dyrkede arealer selv efter høsten stadig havde spor efter den sidste afgrøde, og landmændene under alle omstændigheder havde pligt til at opbevare en prøve af afgrøderne med henblik på en eventuel kontrol. I lyset af de græske myndigheders argumenter gav forligsorganet udtryk for tvivl om, hvorvidt det var hensigtsmæssigt at anvende en korrektionssats på 5%, som foreslået af Kommissionens tjenestegrene, og opfordrede i sin endelige rapport af 16. marts 2000 Kommissionen til at tage sine konklusioner vedrørende kontrolsystemet i Grækenland op til fornyet overvejelse og revurdere samtlige de korrektioner, der var foreslået (26) .
36. Efter gennemgang af forligsorganets endelige rapport fastholdt Kommissionens tjenestegrene deres standpunkt og fremhævede i særlig grad, at forvaltningen og kontrollen af støtten inden for sektoren for markafgrøder i regnskabsårene 1996-1998 på trods af de græske myndigheders forsikringer om det modsatte havde været så mangelfuld, at det, også senere, havde givet anledning til væsentlige regnskabsmæssige forskelle, som disse myndigheder ikke var i stand til at redegøre for. Hertil føjedes den kendsgerning, at Den Hellenske Republik heller ikke havde færdiggjort SIGC inden den fastsatte frist, nemlig den 1. januar 1997. Under disse omstændigheder og henset til de alvorlige forsømmelser, der var konstateret, var de foreslåede korrektioner absolut berettigede.
37. Denne holdning indgik også i den anfægtede beslutning, hvor de foreslåede korrektioner på 5% og 2% blev gennemført.
3. Sammenfatning af parternes argumentation
38. Ifølge den græske regering er de omstridte korrektioner baseret på en fejlfortolkning af artikel 4 i forordning nr. 3508/92 og en fejlbedømmelse af de faktiske omstændigheder. Den mener også, at de udgør en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
39. For det første har sagsøgeren, hvad angår den manglende gennemførelse af SIGC, vedgået, at alfanumerisk identifikation af marker ved hjælp af ortofotografier først blev taget delvis i anvendelse fra 1998. Den græske regering har dog anført, at den i de foregående år under alle omstændigheder havde sørget for en effektiv identifikation ved hjælp af andre metoder, herunder luftfotos og oplysninger stillet til rådighed af Landbrugsministeriets topografiske tjeneste. I modsætning til, hvad Kommissionen har hævdet, er dette i overensstemmelse med artikel 4 i forordning nr. 3508/92, hvor der i denne sammenhæng henvises til anvendelse af matrikelkort og -dokumenter eller andre kortreferencer samt luftfotos eller satellitbilleder. Desuden har den græske regering, hvad angår databasen, ikke bestridt, at den ikke er blevet oprettet, men har blot som begrundelse angivet forsinkelser i licitationsproceduren i forbindelse med levering af den nødvendige software.
40. For det andet har den græske regering heller ikke bestridt de afvigelser, som blev konstateret i de statistiske oplysninger, der var sendt til Kommissionen, men har blot som begrundelse anført, at Landbrugsministeriets regionale direktorater endnu ikke var blevet tilsluttet internettet. Hvad angår den forsinkede indsendelse af de statistiske oplysninger i henhold til artikel 8 i forordning nr. 658/96 har den græske regering derimod anført, at det på grund af det store antal kontroller, som skulle gennemføres, og arten af de relevante afgrøder ikke var muligt at overholde tidsfristen i ovennævnte bestemmelse.
41. For det tredje har den græske regering begrundet de forsinkelser, der er konstateret med udførelsen af kontrollerne – kontrol på stedet såvel som telemåling – med, at licitationsprocedurerne med henblik på at finde organer, som kunne påtage sig den pågældende kontrolfunktion, var tidskrævende. Den har anført, at korrektionen på 2% vedrørende kontrol via telemåling under alle omstændigheder er forkert dels, fordi de græske myndigheder har opfyldt de betingelser, som var stillet af Kommissionens tjenestegrene med hensyn til kontrol på stedet, dels, fordi den ifølge Kommissionens egne tjenestegrene med kontrol via telemåling generelt har opfyldt kravene vedrørende de fysiske kontroller, som er nøglekontroller (27) . Korrektionen på 5% vedrørende kontrollen på stedet er ifølge den græske regering uforholdsmæssig.
42. Endvidere har den græske regering også i forbindelse med kontrollen bestridt visse af de konklusioner, som Kommissionens tjenestegrene har draget efter de efterprøvninger, der blev udført i Grækenland. Først og fremmest er de forhold, som er konstateret i provinsen Thessaloniki, et enkeltstående tilfælde, som ikke er repræsentativt for hele landet, hvor fristen for varsling af producenterne i forbindelse med kontrol på stedet, som i henhold til artikel 6 i forordning nr. 3887/92 ikke kan overskride 48 timer, er blevet overholdt. Endvidere viser den justering af kontrolstatistikkerne, som er foretaget ved hjælp af et nyt dataprogram, at mindstesatsen for kontrol var nået for høståret 1997/1998. Endelig har den græske regering understreget, at der hele tiden er blevet foretaget krydskontrol, selv om det er sket manuelt, og at den fra og med høståret 1998/1999 er blevet foretaget inden udbetalingen af støtte.
43. For det fjerde har den græske regering, hvad angår tilsynet med ACA, hævdet, at Landbrugsministeriets regionale direktorater samarbejder med ACA i alle kontrolfaser. De regionale direktorater har direkte adgang til ACA’s databaser og fører hele tiden kontrol med deres virksomhed. Det samme gælder Paseges, landbrugskooperativernes forbund, som er det organ, der har ansvaret for edb-registreringen. Ifølge den græske regering er det desuden netop de regionale direktorater, der skal sikre kontrollen og betalingen af udgifterne. Fra og med høståret 1998/1999 er de regionale direktoraters udførelse af kontrol endvidere blevet ført ind på tjeklister, og betalingsordrer udstedes kun, efter at Landbrugsministeriets edb-direktorat har foretaget krydskontrol af oplysningerne i databasen. Den græske regering mener derfor, i modsætning til hvad Kommissionen har hævdet, at de betingelser, som er opstillet i forordning nr. 1663/95, bliver overholdt.
44. Den græske regering har derfor gjort gældende, at de betydelige fremskridt, den mener er opnået med gennemførelsen af SIGC, sammenholdt med det begrænsede antal forsømmelser, som Kommissionen har påberåbt sig, set i forhold til systemets kompleksitet, ikke retfærdiggør korrektioner af den størrelsesorden, som her er blevet forfægtet, og som foruden at være baseret på en fejlbedømmelse af de faktiske omstændigheder slet ikke står i et rimeligt forhold til antallet af ovennævnte forsømmelser.
45. Kommissionen har forsvaret den anfægtede beslutning ved at gøre opmærksom på, at det af den græske regerings egne argumenter fremgår, at de grundlæggende foranstaltninger inden for SIGC, som f.eks. det alfanumeriske system til identifikation af marker og tilslutningen af de regionale direktorater til et datanet, endnu ikke var gennemført i de regnskabsår, der er tale om. Desuden har Den Hellenske Republik med hensyn til identifikationen af marker på ingen måde bevist, at landet i det pågældende tidsrum anvendte systemer, som var lige så effektive som det alfanumeriske system. Selv om de græske myndigheder fra 1997 forsøgte at anvende metoder som luftfotos og militærkort til identifikation af markerne, er disse systemer ifølge Kommissionen ikke lige så gode som en samlet alfanumerisk identifikation.
46. Ifølge Kommissionen blev det i forbindelse med efterprøvninger, der blev foretaget i Grækenland, konstateret, at det kontrolsystem, som de græske myndigheder har anvendt, ikke gjorde det muligt at foretage en nøjagtig lokalisering af markerne og heller ikke at kontrollere, om betingelserne for at yde støtte var opfyldt. Hvad angår Landbrugsministeriets regionale direktoraters tilsyn med ACA fastholder Kommissionen det synspunkt, at det blev vanskeliggjort, fordi der ikke var direkte adgang til de sidstnævntes databaser og på grund af personalemangel hos de regionale direktorater.
47. Der er følgelig tale om generelle forsømmelser i kontrolsystemet med en heraf følgende høj risiko for fællesskabsbudgettet. Under disse omstændigheder må en korrektion på 5% siges at være meget rimelig.
48. På den anden side er der også konstateret forsømmelser i forbindelse med de ansøgninger, som blev kontrolleret ved hjælp af telemåling. Forsømmelserne består i fejl og forsinkelser i forbindelse med de fysiske kontroller, som skal foretages, såfremt analysen af billederne afslører mulige uregelmæssigheder i støtteansøgningen. I betragtning af den betydning, som en korrekt udførelse af denne kontrol får inden for rammerne af telemålingsteknikkerne, har man anset det for passende med en korrektion på 2%, som også er blevet anvendt over for de øvrige medlemsstater.
4. Vurdering
49. Jeg mener ikke, at den græske regerings argumenter kan godtages. For at kunne tilbagevise Kommissionens konklusioner vedrørende systematiske forsømmelser med hensyn til forvaltningen og kontrollen af fællesskabsstøtten inden for sektoren for markafgrøder i regnskabsårene 1996-1998 skulle den græske regering i henhold til ovennævnte (28) faste retspraksis på en udførlig og udtømmende måde have påvist, at der i det konkrete tidsrum var anvendt et pålideligt og effektivt kontrolsystem i Grækenland, og eventuelt også, at den kritik, som Kommissionens tjenestegrene fremsatte efter at have foretaget fysisk kontrol, ikke var i overensstemmelse med den faktiske situation i landet. Jeg mener imidlertid ikke, at den græske regering har påvist dette. Den har derimod på visse punkter oven i købet direkte erkendt, at de klagepunkter, som Kommissionen har rettet mod den, er korrekte.
50. Med hensyn til færdiggørelsen af SIGC har den græske regering således erkendt, at den i artikel 3 i forordning nr. 3508/92 omhandlede database ikke var blevet oprettet inden for den fastsatte frist og ikke fungerede i de regnskabsår, der er på tale. Som nævnt ovenfor har regeringen derimod gjort gældende, at den har taget et alfanumerisk system til identifikation af markerne i anvendelse som krævet i forordningens artikel 4, ikke ved hjælp af ortofotografier, men med andre kortreferencer, som var til rådighed. Uden at det er nødvendigt at tage stilling til, om den pågældende identifikation lever op til kravene i fællesskabsbestemmelserne, finder jeg det tilstrækkeligt at konstatere, at sagsøgeren ikke har godtgjort at have identificeret samtlige marker den 1. januar 1997, der var sidste frist for iværksættelsen af systemet. Det kan derimod udledes af sagens akter, at en del af markerne slet ikke var blevet identificeret i marts 1998 (29), og at problemet ikke blev løst før slutningen af 1999 (30) . Under disse omstændigheder mener jeg, at man bør afvise den græske regerings argumentation vedrørende dette punkt.
51. Som nævnt har den græske regering heller ikke under proceduren for regnskabsafslutning bestridt Kommissionens klagepunkter om uoverensstemmelserne i de statistiske oplysninger, som er sendt til Kommissionen. Kun i forbindelse med de statistiske oplysninger, der er omhandlet i artikel 8 i forordning nr. 658/96 og uden på nogen måde at bestride de forsinkelser og forsømmelser, som den er blevet foreholdt, har den græske regering henvist til sin manglende mulighed for at overholde den i ovennævnte bestemmelse fastsatte frist, nemlig den 15. september. Imidlertid mener jeg ikke, at de årsager, der angives til støtte for dette argument, nemlig antallet af kontroller, som skulle udføres, og den kendsgerning, at kontrollen vedrørende forårsafgrøderne fortsætter frem til begyndelsen af september, beviser, at det var objektivt umuligt for regeringen at fremsende de krævede oplysninger inden for den pågældende frist. Især fordi de oplysninger, som skal fremsendes inden den 15. september, i henhold til artikel 8 i ovennævnte forordning blot er foreløbige og skal bekræftes senest den 15. januar det følgende år. Jeg mener derfor, at også dette argument må afvises.
52. For så vidt angår forsinkelserne med kontrollen foretaget ved hjælp af telemåling er det min vurdering, at den græske regering ikke alene har undladt at anføre omstændigheder til støtte for sin påstand om, at Kommissionen har foretaget en fejlbedømmelse, men at den ligeledes har fordrejet indholdet af Kommissionens konklusioner og således også grundlaget for de omstridte korrektioner. Ganske vist begrundes ønsket om en mere lempelig korrektion vedrørende udgifterne i forbindelse med de ansøgninger, der blev kontrolleret via telemåling, i det forhold, at de tidligere kontrolfaser, herunder analysen af de pågældende billeder, var gennemført forskriftsmæssigt på trods af forsinkelserne i den fysiske kontrol. Dette ændrer imidlertid ikke ved den kendsgerning, at netop disse forsinkelser – som sagsøgeren ikke har bestridt – vanskeliggør identifikationen af afgrøderne på forskellige landbrugsarealer og frembringer den risiko for, at kontrollen er ineffektiv, som Kommissionen har påpeget. Derfor bør de argumenter, der er fremsat i denne forbindelse, efter min opfattelse afvises. Jeg vil desuden gøre opmærksom på, at den græske regering på intet tidspunkt over for Domstolen har gjort gældende – som den gjorde under forligsproceduren – at eventuelle forsinkelser ikke havde påvirket kontrollens effektivitet, eftersom landmændene var forpligtet til at opbevare prøver af deres afgrøder efter høsten, ligesom den heller ikke har ført bevis herfor.
53. Jeg gør desuden opmærksom på, at den græske regering heller ikke har bestridt de forsinkelser, der er konstateret med hensyn til kontrol på stedet. Den har kun hævdet, at korrektionen på 5%, som er pålagt udgifterne vedrørende de støtteansøgninger, som har været underlagt denne kontrol, er uforholdsmæssig, uden på nogen måde at argumentere for dette synspunkt. Denne kritik er imidlertid blevet gentaget ledsaget af argumenter herfor i forbindelse med et andet anbringende, nemlig det, der drejer sig om størrelsen af de standardkorrektioner, som er fastsat i den anfægtede beslutning. Jeg vil derfor behandle den i forbindelse med behandlingen af det pågældende anbringende.
54. For så vidt angår kontrollen vil jeg understrege, at selv om den græske regering har bestridt nogle af Kommissionens klagepunkter, har den ikke ført bevis for det modsatte. Den har for eksempel ikke påvist, at den maksimale frist for varsling i forbindelse med kontrol på stedet er blevet overholdt på lokalt plan i hele landet – i modsætning til, hvad Kommissionen har konstateret for provinsen Thessaloniki. Den har heller ikke påvist, at kontrollen de pågældende regnskabsår er blevet udført forskriftsmæssigt. Jeg mener derfor, at argumenterne hertil må afvises.
55. Endelig, hvad angår tilsynet med ACA, mener jeg heller ikke, at den græske regering har påvist, at Kommissionens konstateringer er ukorrekte, og endnu mindre, at myndighederne i hvert enkelt af regnskabsårene har ført effektivt tilsyn med de pågældende sammenslutningers virksomhed. Jeg vil især gøre opmærksom på, at selv om den græske regering har hævdet, at Landbrugsministeriets regionale direktorater har direkte adgang til ACA’s databaser, har den ikke angivet præcist, om der er tale om tilslutning via datanetværk eller, som Kommissionen har konstateret, om mulighed for at få adgang til ACA’s datasystem ved at begive sig til sammenslutningernes kontorer og anvende deres edb-udstyr. Hvad angår de forbedringer af procedurerne, som – sandsynligvis – har fundet sted i regnskabsåret 1998, f.eks. i form af de regionale direktoraters attestation af, at ACA’s forslag ti l udbetalinger er blevet kontrolleret, kan jeg kun tilslutte mig den holdning, som Kommissionen har indtaget under proceduren for regnskabsafslutning, nemlig, at disse forbedringer kom alt for sent og derfor ikke kan tages i betragtning ved vurderingen af effektiviteten af det anvendte system i de pågældende regnskabsår.
56. Eftersom jeg ikke mener, at nogen af de af den græske regering fremførte argumenter kan accepteres, foreslår jeg, at dette anbringende forkastes i sin helhed.
C – Korrektionen som følge af forsømmelserne med hensyn til forvaltningen, kontrollen og tilsynet med støtten til førtidspensionering i landbruget
1. De relevante bestemmelser
57. Inden for rammerne af ledsageforanstaltningerne til den reform af støttemekanismerne for landbrugsmarkederne, som blev gennemført i 1992, foreskriver forordning (EØF) nr. 2079/92 (31), at medlemsstaterne har mulighed for at indføre en ordning med støtte til førtidspensionering i landbruget, der medfinansieres af EUGFL, Garantisektionen. I henhold til forordningens artikel 4 iværksætter medlemsstaterne støtteordningen gennem flerårige nationale eller regionale programmer, som skal godkendes af Kommissionen.
58. For at kunne bevilge støtten i henhold til den pågældende ordning skal medlemsstaternes udbetalende organer – som det er tilfældet inden for alle andre transaktioner, som finansieres af EUGFL, Garantisektionen – sikre en effektiv kontrol af støtteansøgningernes berettigelse og af, at de opfylder fællesskabsbestemmelserne om de pågældende udbetalinger. De nærmere administrative og regnskabsmæssige angivelser, som skal følges, er fastsat på grundlag af Kommissionens retningslinjer som angivet i bilaget til forordning nr. 1663/95. I dette bilag foreskrives bl.a. følgende:
»4) Godkendelsesfunktionen og/eller den tekniske tjeneste kan helt eller delvis uddelegeres til andre organer, hvis følgende betingelser er opfyldt:
[...]
ii) Organerne skal have effektive systemer til sikring af, at de opfylder deres ansvar tilfredsstillende.
iii) Organerne skal udtrykkelig bekræfte over for det udbetalende organ, at de rent faktisk opfylder deres forpligtelser, og skal beskrive, hvordan de gør det.
iv) Det udbetalende organ skal regelmæssigt og på de rette tidspunkter informeres om resultaterne af den udførte kontrol, således at der altid kan tages hensyn til tilstrækkeligheden af denne kontrol, inden der træffes afgørelse om en ansøgning. [...] Hvis en fysisk eller administrativ kontrol ikke er udtømmende, men er udført på en stikprøve af ansøgninger, skal de udvalgte ansøgninger identificeres, stikprøvemetoden beskrives og resultaterne af alle inspektioner og de trufne foranstaltninger i forbindelse med uoverensstemmelser og uregelmæssigheder indberettes. De støttedokumenter, der forelægges det udbetalende organ, bør være tilstrækkelige til at skabe sikkerhed for, at al den fornødne kontrol af de godkendte ansøgningers berettigelse er blevet udført.
v) Når dokumenter, der vedrører godkendte ansøgninger og udført kontrol, opbevares af de andre organer, skal såvel disse organer som det udbetalende organ fastlægge procedurer, der sikrer, at det registreres, hvor alle sådanne dokumenter, som er relevante for specifikke betalinger, der er foretaget af det udbetalende organ, befinder sig, og at disse dokumenter kan stilles til rådighed for inspektion på det udbetalende organs kontorer efter anmodning fra personer og organer, der normalt har ret til at inspicere sådanne dokumenter, herunder:
– det udbetalende organs personale, der beskæftiger sig med ansøgningen
– det udbetalende organs interne revisionstjeneste
– det organ, der attesterer det udbetalende organs årsregnskab
– Den Europæiske Unions hertil bemyndigede tjenestemænd.
[...]
6) Det udbetalende organ skal indføre følgende procedurer eller procedurer, der giver tilsvarende garantier:
[...]
ii) Opgaverne skal opdeles således, at en funktionær kun er ansvarlig for enten godkendelse af, udbetaling af eller regnskabsaflæggelse for beløb, der finansieres af EUGFL, og at ingen funktionær udfører en af disse opgaver, uden at en anden funktionær fører tilsyn med hans arbejde.
Hver enkelt funktionærs ansvarsområder skal defineres skriftligt med angivelse af finansielle grænser for hans beføjelser. Der skal gives passende uddannelse, og der skal være en turnusordning for personale, der beklæder kritiske poster, eller alternativt skærpet kontrol.
iii) Hver enkelt funktionær, der er ansvarlig for godkendelse, skal have en detaljeret tjekliste over den kontrol, han skal udføre, og skal i støttedokumenterne til ansøgningen inkludere en attestering af, at denne kontrol er udført. Det skal fremgå, at arbejdet er blevet kontrolleret af en overordnet.
iv) En ansøgning må kun godkendes til betaling, efter at der er foretaget tilstrækkelig kontrol af, at den opfylder EF-forskrifterne. Den skal indbefatte den kontrol, der kræves i forordningen vedrørende den specifikke foranstaltning, som støtteansøgningen vedrører, og kontrollen efter artikel 8 i forordning (EØF) nr. 729/70 til forhindring og afsløring af svig og uregelmæssigheder, navnlig i henseende til de foreliggende risici. Den kontrol, der skal udføres, skal være angivet i en tjekliste, og kontrollens udførelse skal attesteres for hver enkelt ansøgning eller for hver ansøgningsrække.
[...]«
59. Gennemførelsesbestemmelserne til støtteordningen for førtidspensionering i henhold til forordning nr. 2079/92 er i Grækenland fastsat i den fællesministerielle bekendtgørelse nr. 407756/6081 af 20. september 1994 (32), artikel 6, litra a), i henhold til hvilken der udføres stikprøvekontrol af 5% af støttemodtagerne ved hjælp af inspektioner på stedet eller gennemgang af regnskaberne hos den afgående landmand eller dennes efterfølger.
2. Kommissionens konstateringer og proceduren
60. Ved den kontrol, der blev udført i Grækenland i tidsrummet fra den 3. til den 6. juni 1997, konstaterede EUGFL’s inspektører visse forsømmelser med hensyn til forvaltningen og kontrollen af den ordning for støtte til førtidspensionering, som var indført i denne medlemsstat i henhold til forordning nr. 2079/92. Som det fremgår af den relevante kontrolrapport (33), drejede de forsømmelser, som Fondens inspektører havde konstateret, sig især om følgende punkter:
a) Den årlige procentsats for stikprøvekontrol udført af den græske landmandsbank (ATE), som var ansvarlig for forvaltningen af ordningen, var lavere end den procentsats, der var fastsat i den fællesministerielle bekendtgørelse af 20. september 1994. Hos ATE i Edessa blev det konstateret, at nogle af de kontroller, som tydeligvis vedrørte 1996, faktisk var blevet udført i 1997.
b) Der var ikke udført den kontrol på stedet – hverken af den landmand, som gik på førtidspension eller af den landmand, som overtog bedriften – som er absolut nødvendig for at fastslå den nøjagtige udstrækning af de pågældende arealer og antallet af dyr på bedriften og for at kontrollere, at efterfølgeren rent faktisk udnytter de pågældende arealer.
c) Mangelfulde og dårligt vedligeholdte arkiver vedrørende støtteansøgningerne. Blandt andet konstaterede EUGFL’s inspektører – ligeledes i Edessa – at der manglede støttedokumenter til visse sager, og i andre sager konstateredes fejl i beregningen af de pågældende arealer eller i forbindelse med støttemodtagernes identitet.
61. På baggrund af disse konstateringer vurderede Kommissionens tjenestegrene, at forvaltningen af støtten til førtidspensionering og de centrale myndigheders kontrol og inspektion ikke opfyldte kravene i fællesskabsbestemmelserne. De informerede de græske myndigheder herom og anmodede dem om at kommentere sagen (34) . Herefter fulgte bilaterale drøftelser, som mundede ud i, at Kommissionen trak sin anmærkning vedrørende den manglende udførelse af kontrol på stedet tilbage, men bekræftede sin holdning vedrørende de øvrige forsømmelser, som var konstateret (35) . Kommissionen foreslog herefter en finansiel standardkorrektion på 134 771 782 GRD svarende til 2% af de samlede udgifter, som Den Hellenske Republik angav at have udbetalt til støtte til førtidspensionering i regnskabsåret 1997 (36) . Korrektionen blev fastsat inden for rammerne af den anfægtede beslutning.
3. Sammenfatning af parternes argumentation
62. Den græske regering mener, at den omstridte korrektion er baseret på en fejlbedømmelse af de faktiske omstændigheder. Regeringen har anerkendt, at visse kontroller, som oprindeligt var planlagt til 1996, blev udført i 1997, men har begrundet det med, at støtteordningen for førtidspensionering trådte i kraft i Grækenland fra juli 1995, og at antallet af støttemodtagere i begyndelsen var begrænset. Under alle omstændigheder udgjorde antallet af de kontroller, der blev udført vedrørende 1996 og 1997, mere end den mindstesats på 5%, som var fastsat i den fællesministerielle bekendtgørelse af 20. september 1994. Kontroldokumenterne opbevares sammen med samtlige papirer vedrørende støtteansøgningerne i ATE’s afdelinger og stilles til rådighed for et hvilket som helst kontrolorgan. Kommissionen var blevet behørigt informeret herom under de bilaterale drøftelser, som gik forud for den anfægtede beslutning.
63. Hvad angår de øvrige forsømmelser, som blev konstateret i forbindelse med undersøgelsen i juni 1997, har den græske regering ikke bestridt disse, men har – så vidt jeg har forstået – hævdet, at de ikke er af en sådan karakter, at de kan så tvivl om pålideligheden af forvaltningen og kontrollen af den pågældende støtteordning, eftersom der er tale om problemer af simpel administrativ karakter og ikke væsentlige forsømmelser.
64. Kommissionen har hertil indvendt, at den græske regering ikke har dokumenteret sine påstande. Selv om den græske regering har hævdet, at stikprøvekontrollen faktisk blev udført i overensstemmelse med bestemmelserne i den fællesministerielle bekendtgørelses artikel 6, har den ikke bevist dette hverken under den undersøgelse, der blev foretaget af EUGFL’s inspektører, eller senere under proceduren for regnskabsafslutning.
4. Vurdering
65. Jeg mener ikke, at den græske regering har fremlagt oplysninger, som kan drage gyldigheden af den omstridte korrektion i tvivl. Som nævnt ovenfor påhviler det nemlig regeringen på en udførlig og udtømmende måde at påvise, at de oplysninger, som den omstridte korrektion er baseret på, er ukorrekte.
66. For så vidt angår overholdelsen af den årlige mindstesats for kontrol, som er fastsat i den fællesministerielle bekendtgørelse af 20. september 1994, kan jeg kun tilslutte mig Kommissionens synspunkt, nemlig at den græske regering ikke har ført bevis for sin påstand om, at 8,6% af støttemodtagerne blev kontrolleret i 1998 og 6,6% i 1997. De dokumenter, som den græske regering har fremlagt til støtte for sine påstande (37), indeholder ingen relevante oplysninger i så henseende. Det kan heller ikke konkluderes, at den græske regering har overholdt sin forpligtelse til at føre bevis ved at henvise til de protokoller, som den har hævdet opbevares i ATE’s afdelinger. Under disse omstændigheder foreligger der stadig tvivl om, at kontrollen er blevet udført i det omfang og med den hyppighed, som er foreskrevet i ovennævnte fællesministerielle bekendtgørelse.
67. Med hensyn til det argument, at de mangelfulde og dårligt vedligeholdte arkiver, som Kommissionen har påpeget, ikke udgør så væsentlige forsømmelser, at de kan drage pålideligheden af forvaltningen og kontrollen af støtteordningen i tvivl, gør jeg opmærksom på, at korrekt vedligeholdelse af dokumenterne vedrørende de udgifter, som er finansieret af EUGFL, er væsentlig ikke kun for de udbetalende organers virksomhed og for de organers virksomhed, som førstnævnte har overdraget denne opgave (38), men også for medlemsstaternes myndigheders tilsyn med disse organer (39), og i sidste instans for at give Kommissionen mulighed for eventuelt at foretage stikprøvekontrol (40) . Så meget desto mere i dette tilfælde, hvor Kommissionen i et manuelt system har konstateret ikke kun, at der mangler relevante dokumenter fra sagerne, og at det er vanskeligt at få adgang til disse, men også fejl med hensyn til støttemodtagerens identitet og arealet af den bedrift, som har skiftet ejer. Disse omstændigheder, som den græske regering ikke har bestridt, er mere end tilstrækkelige til at bekræfte den tvivl, Kommissionen har givet udtryk for med hensyn til kvaliteten af forvaltningen og kontrollen af støtten til førtidspensionering. Jeg kan tilføje, at den græske regering heller ikke har ført bevis for, at systemet for forvaltning, kontrol og tilsyn med den pågældende støtte var pålideligt og effektivt.
68. På baggrund af ovenstående mener jeg, at anbringendet bør forkastes.
D – Korrektionerne som følge af den manglende gennemførelse af SIGC inden for oksekødssektoren
1. De relevante bestemmelser
69. Som nævnt ovenfor gennemføres SIGC i henhold til artikel 1, stk. 1, litra b), første led, i forordning nr. 3508/92 også i forbindelse med præmieordningerne inden for oksekødssektoren som fastsat i artikel 4a-h i forordning nr. 805/68. Databasen, som er omhandlet i artikel 3 i forordning nr. 3508/92, og det alfanumeriske system til identifikation og registrering af dyrene i henhold til artikel 5 i samme forordning er blandt de elementer af SIGC, som er af særlig betydning for forvaltningen og kontrollen af de pågældende præmieordninger.
70. Jeg har i det ovenstående omtalt de krav til databaserne, der er fastsat i artikel 3 i forordning nr. 3508/92. Hvad angår det alfanumeriske system til identifikation og registrering af dyrene er dette system i henhold til forordningens artikel 5 baseret på bestemmelserne i direktiv 92/102/EØF (41) . Dette direktiv foreskriver navnlig, at der skal føres et register med oplysninger om dyrene på bedriften, hvortil de kompetente myndigheder skal have adgang. Endvidere skal hvert enkelt dyr forsynes med et identifikationsmærke, som for kvægs vedkommende består af et øremærke med en alfanumerisk kode, som skal kunne holde i hele dyrets levetid (42) . Fra og med juli 1997 suppleredes disse bestemmelser – stadig vedrørende kvæg – af forordning (EF) nr. 820/97 (43), i henhold til hvilken der skal anvendes nye øremærker med en fælles kode på fællesskabsplan og oprettes en elektronisk database med alle oplysninger vedrørende dyret, bedriften og flytninger af dyrene (44) .
71. I henhold til artikel 13 i forordning nr. 3508/92 skulle systemet til identifikation og registrering af dyrene tages i anvendelse pr. 1. januar 1993.
2. Kommissionens konstateringer og proceduren
72. På grundlag af en udført kontrol foreholdt Kommissionens tjenestegrene de græske myndigheder, at de to elementer, som er afgørende for gennemførelsen af SIGC inden for oksekødssektoren, dvs. systemet for individuel identifikation af dyrene og den elektroniske database, ikke var blevet færdiggjort pr. 1. januar 1997 og heller ikke trådt i funktion i midten af 1998. På baggrund af forsømmelsernes alvor og den heraf følgende risiko for fællesskabsbudgettet foreslog Kommissionens tjenestegrene, at der blev anvendt en finansiel standardkorrektion på 10% på de udgifter, som Den Hellenske Republik har opgivet inden for den pågældende sektor for produktionsåret 1997 (regnskabsåret 1998) (45) .
73. Den Hellenske Republik forelagde spørgsmålet for forligsorganet, idet den for det første hævdede, at problemet med den manglende oprettelse af databasen var løst ved at foretage en systematisk kontrol på stedet af alle støtteansøgningerne. For det andet hævdede den, at kontrollen med dyrenes flytninger var blevet udført som led i veterinærkontrollen. For det tredje understregede den, at alle de køer, som manglede identifikationsmærker i ørene, var blevet udelukket fra præmieordningen. Den sam me sanktion var blevet anvendt, hvis der ikke var blevet oprettet et register over dyrene, eller registeret ikke var blevet ført korrekt. Selv om forligsorganet konstaterede, at SIGC i Grækenland ikke var blevet færdiggjort inden for den fastsatte frist, udtrykte det tvivl med hensyn til størrelsen af den korrektion, der var foreslået. Forligsorganet vurderede, at korrektionen kunne nedsættes til 5%, hvis det af en senere undersøgelse fremgik, at den kontrol, der var udført af de græske myndigheder, alligevel var tilstrækkeligt effektiv til, at det generelt kunne fastslås, at præmierne kun var blevet ydet til dyr, som var behørigt identificeret. Forligsorganet anmodede herefter Kommissionens tjenestegrene om en udtalelse herom (46) .
74. Efter at have behandlet spørgsmålet på ny vurderede Kommissionens tjenestegrene, at der ikke var baggrund for at ændre deres forslag, og gjorde først og fremmest opmærksom på, at ingen af de kontroller, som var foreskrevet i fællesskabsbestemmelserne, var blevet gennemført tilfredsstillende, fordi der ikke var foretaget en korrekt identifikation af dyrene. Endvidere havde de græske myndigheder på trods af udtrykkelige anmodninger herom ikke forelagt nogen statistik over kontrollen i 1997, og derfor var det ikke godtgjort, at der havde været tale om en effektiv kontrol af alle ansøgningerne om præmiestøtte. Endelig havde de græske myndigheder heller ikke angivet det nøjagtige antal ansøgninger, som var blevet afvist på grund af manglende identifikation af dyrene, hvilket var begrænset til meget få tilfælde. Da det var sandsynligt, at det temmelig ofte forekom, at der blev udbetalt præmier for ikke-identificerede eller ikke-registrerede dyr, syntes en korrektion på 10% at være korrekt (47) .
75. Som følge heraf blev der med den anfægtede beslutning pålagt korrektioner af den størrelse, som var foreslået.
3. Sammenfatning af parternes argumentation
76. Foruden at påberåbe sig de argumenter, som den havde fremført under forligsproceduren, har den græske regering for at bestride de pågældende korrektioner gjort gældende, at det er vanskeligere at gennemføre SIGC i Grækenland på grund af landets særlige karakter som bjergland og den kendsgerning, at kvægavlerne er spredt ud over hele landet, hvilket kræver mere tid til uddannelse og oplæring af disse i anvendelsen af procedurerne i systemet. Samtidig var identifikationen af kreaturerne med øremærker ifølge den græske regering næsten færdiggjort, og selv om den centrale online-kontrol ikke var klar den 1. januar 1997, hindrede dette ikke en delvis anvendelse af edb-systemer, som gjorde det muligt at udføre krydskontrol inden for rammerne af SIGC. Den græske regering har gjort gældende, at korrektioner på 10% under disse omstændigheder er fejlagtige og grundløse.
77. Kommissionen er tydeligvis af en helt anden mening, idet den tværtimod har hævdet, at korrektioner af denne størrelsesorden absolut er berettigede ud fra den betragtning, at systemet til identifikation af dyrene ikke var blevet anvendt, at databasen ikke var oprettet, og at der var konstateret forsømmelser med hensyn til det nationale forvaltnings- og kontrolsystem. Kommissionen har i denne forbindelse gjort det klart, at det ikke var muligt at identificere dyrene i Grækenland, heller ikke på grundlag af de eksisterende registre, som ikke opfyldte kravene i direktiv 92/102.
78. Kommissionen har desuden gjort opmærksom på, at der ikke er ført bevis for, at de græske myndigheder har udført en effektiv kontrol af alle støtteansøgningerne. Og selv om dette var tilfældet, er det under alle omstændigheder ikke et effektivt og pålideligt kontrolsystem. Eftersom der ikke sker en identifikation af alle dyrene, og der ikke findes en database, hvor oplysninger om identifikationen er samlet på centralt plan, er det ikke muligt at udføre krydskontrol, da det kræver en sammenligning af disse oplysninger med oplysningerne i støtteansøgningerne.
4. Vurdering
79. Jeg vil gerne understrege, at den græske regering ikke har bestridt, hverken at databasen ikke er blevet oprettet som foreskrevet i artikel 3 i forordning nr. 3508/92, eller at systemet til identifikation og registrering af dyrene ikke er gennemført fuldstændigt, selv om den til det sidstnævnte punkt har forsøgt at begrænse overtrædelsens omfang ved at gøre gældende, at alle køerne er forsynet med øremærker, men at øremærkerne i visse tilfælde er gået tabt. Den græske regering har derimod koncentreret sit forsvar om den kendsgerning, at der i høståret 1997 er blevet anvendt et kontrolsystem, som ganske vist er anderledes end det system, som er foreskrevet i fællesskabsbestemmelserne, men som under alle omstændigheder gjorde det muligt, med samme grad af effektivitet, at kontrollere, hvorvidt de foretagne udbetalinger var retmæssige.
80. Jeg må erkende, at jeg deler den bekymring, som Kommissionen har givet udtryk for, med hensyn til muligheden for at udføre en effektiv kontrol af støtteansøgningerne, når der ikke kan foretages en fuldstændig identifikation af dyrene, og der ikke er oprettet et elektronisk system, som gør det nemmere at sammenligne oplysningerne i forbindelse med identifikationen af dyrene med oplysningerne opgivet i støtteansøgningerne (48) . Set ud fra en anden synsvinkel må jeg konstatere, at den kendsgerning, at man ikke har godkendt ansøgninger om støtte til dyr, der ikke er identificeret, på ingen måde er en ekstraordinær foranstaltning, som de græske myndigheder har taget i anvendelse for at dække hullerne i kontrolsystemet, men – i det mindste hvad angår den særlige præmie for handyr i henhold til artikel 4b i forordning nr. 805/68 – blot en forudsætning for at kunne godkende ansøgningen og udbetale præmien (49) .
81. Desuden finder jeg det under alle omstændigheder af afgørende betydning, at den græske regering kun har fremført en række generelle bemærkninger for Domstolen vedrørende de foranstaltninger, der er truffet for at kunne gennemføre en effektiv kontrol, uden at kæde dem sammen med nogen som helst konkret og tydelig dokumentation. Jeg gør især opmærksom på, at den græske regering ikke har ført et eneste bevis for det centrale element i dens forsvar, nemlig at samtlige de ansøgninger, som var indsendt for det pågældende produktionsår, var blevet underkastet kontrol på stedet. Endvidere var de græske myndigheder som nævnt ovenfor allerede under proceduren for regnskabsafslutning blevet anmodet om at forelægge Kommissionen konkrete oplysninger om omfanget af den kontrol på stedet, som var foretaget i produktionsåret, samt oplysninger om antallet af ansøgninger, der var blevet afvist, fordi de pågældende dyr ikke var identificeret, uden at de havde reageret på denne anmodning (50) .
82. Under disse omstændigheder, og da den græske regering ikke har opfyldt sin forpligtelse i henhold til Domstolens faste praksis, som angivet ovenfor (51), til at fremlægge detaljeret og udtømmende dokumentation for, at der har eksisteret et kontrolsystem, som har fungeret effektivt i Grækenland i det pågældende produktionsår, mener jeg, at dette anbringende bør forkastes.
E – Størrelsen af standardkorrektionerne vedrørende sektoren for markafgrøder og oksekødssektoren samt støtten til førtidspensionering inden for landbruget
1. Sammenfatning af parternes argumentation
83. Som nævnt ovenfor har den græske regering i et andet anbringende bestridt størrelsen af de standardkorrektioner, som er foreskrevet i den anfægtede beslutning vedrørende sektoren for markafgrøder og oksekødssektoren samt støtten til førtidspensionering inden for landbruget. Den græske regering har gjort gældende, at Kommissionen med de nævnte korrektioner har overtrådt artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70 og gået ud over grænserne for sine skønsmæssige beføjelser i henhold til denne bestemmelse samt tilsidesat proportionalitetsprincippet.
84. Ifølge den græske regering fremgår det af Kommissionens retningslinjer vedrørende finansielle korrektioner (52), at det kan besluttes at anvende en standardkorrektion som følge af mangelfuld kontrol fra medlemsstaternes side, såfremt der er konstateret væsentlige forsømmelser med hensyn til gennemførelsen af fællesskabsbestemmelserne, der har udsat fællesskabsbudgettet – i dette tilfælde EUGFL – for en konkret risiko for tab. Dette bekræftes desuden af bestemmelsen i artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70.
85. Den græske regering mener imidlertid ikke, at disse omstændigheder gør sig gældende i nogen af de pågældende sektorer. Inden for sektoren for markafgrøder har Kommissionen ikke opdaget så alvorlige forsømmelser, at de udgør en klar tilsidesættelse af fællesskabsbestemmelserne om gennemførelsen og forvaltningen af SIGC. Endvidere er de forhold, som danner grundlag for de omstridte korrektioner, ikke af en sådan karakter, at det er muligt at foretage en kvantitativ vurdering af risikoen for, at fællesskabsbudgettet lider tab. Der er på samme måde heller ikke i forbindelse med støtten til førtidspensionering konstateret nogen tilsidesættelse af fællesskabsbestemmelserne, der kan udsætte EUGFL for en konkret risiko for tab. Derfor bør de korrektioner, som er pålagt for disse to sektorer, annulleres. Endelig mener den græske regering, at korrektionssatsen på 10% inden for oksekødssektoren er ubegrundet, eftersom den kontrol, som blev udført af de græske myndigheder, udelukkede enhver risiko for tab for fællesskabsbudgettet, selv om SIGC ikke var gennemført. Derfor bør den pågældende korrektion annulleres eller nedsættes til 2%.
86. Hertil har Kommissionen, under påberåbelse af Domstolens relevante retspraksis (53), anført, at bevisbyrden for, at Kommissionen har begået en fejl ved beregningen af den økonomiske virkning af de konstaterede uregelmæssigheder, påhviler den græske regering. I dette tilfælde har den græske regering imidlertid kun gjort gældende, at de af Kommissionen fastsatte kriterier er vilkårlige uden at føre bevis herfor.
2. Vurdering
87. Efter min opfattelse er det vigtigste i denne sag, at den græske regering på ingen af de pågældende områder har været i stand til at påvise, at Kommissionens påstande er ukorrekte, eller at der findes et passende og effektivt system med inspektions- og kontrolforanstaltninger. Derfor udgør den tvivl, som Kommissionen har givet udtryk for i denne forbindelse, en tilstrækkelig begrundelse for at anvende standardkorrektionerne af de udgifter, som er opgivet inden for de pågældende sektorer (54) .
88. For så vidt angår størrelsen af de pågældende korrektioner kan jeg kun tilslutte mig Kommissionens synspunkt. Det påhvilede faktisk den græske regering at godtgøre, at de af Kommissionen konstaterede uregelmæssigheder ikke havde nogen konsekvenser for fællesskabsbudgettet, eller at konsekvenserne var mindre, end de var ifølge Kommissionens beregninger (55) . Som Kommissionen har gjort opmærksom på, påhviler det i øvrigt i tilfælde, hvor den ikke har afslået at afholde samtlige de udgifter, der udspringer af den ulovlige praksis, men i stedet forsøgt at etablere kriterier for en differentieret behandling af tilfælde af uregelmæssigheder, afhængigt af i hvilken grad kontrolforanstaltningerne var mangelfulde og af størrelsen af den risiko, som EUGFL har pådraget sig, medlemsstaten at godtgøre, at disse kriterier er vilkårlige og urimelige (56) .
89. I nærværende sag står det klart, at den græske regering ikke har godtgjort dette. Jeg mener derfor, at det pågældende anbringende ligeledes må forkastes.
F – Korrektionerne som følge af den forsinkede gennemførelse af tillægsbetalingerne i henhold til forordning nr. 1357/96
1. De gældende bestemmelser
90. For at imødegå alvorlige markedsforstyrrelser på grund af fremkomsten af bovin spongiform encephalopati (BSE) blev det med forordning nr. 1357/96 (57) bestemt, at der for 1996 skulle ydes kvægavlerne en særlig støtte, som kaldtes »tillægsbetalinger«.
91. I henhold til forordningens artikel 1, stk. 1 og 2, skulle den særlige præmie for handyr og præmien for ammekøer, som i henhold til artikel 4b og 4d i forordning nr. 805/68 (58) var bevilget for kalenderåret 1995, forhøjes med et tillæg af en bestemt størrelse.
92. Forordningens artikel 1, stk. 3, indeholder følgende bestemmelse herom:
»En producents ret til hver af de tillægsbetalinger, som er nævnt i stk. 1 og 2 og modtaget for kalenderåret 1995, afhænger af antallet af dyr, for hvilke han godtgør, at han er præmieberettiget i kalenderåret 1996.«
93. I henhold til forordningens artikel 2, stk. 1 og 2, gælder følgende:
»1. Hvis det præmieberettigede antal dyr for kalenderåret 1996 er mindre end det antal, som en producent har modtaget tillægsbetalinger for i henhold til artikel 1, skal den del af tillægsbetalingerne, som han ikke var berettiget til, modregnes i hans ret til præmier i henhold til forordning (EØF) nr. 805/68 for kalenderåret 1996.
2. Hvis en producent ikke ansøger om præmier i henhold til forordning (EØF) nr. 805/68 for kalenderåret 1996, eller hvis de præmier, som han er berettiget til, ikke er store nok til, at den modregning, som er nævnt i stk. 1, kan foretages, skal han tilbagebetale de tillægsbetalinger, som han har modtaget i henhold til stk. 1 og ikke var berettiget til.«
94. Endvidere gælder følgende i henhold til forordningens artikel 3:
»Producenter, der for kalenderåret 1996 har ret til præmier for et større antal dyr end for kalenderåret 1995, er berettiget til yderligere tillægsbetalinger. Betalingerne kan kun finde sted:
a) i det omfang tillægsbetalinger til producenter, som ikke var berettiget til dem, tilbagebetales eller inddrives i den berørte medlemsstat, og
b) i forhold til det yderligere antal præmier, som er modtaget for kalenderåret 1996«.
95. I henhold til artikel 4, litra a), i forordning nr. 1357/96 kan medlemsstaterne endvidere anvende de beløb, der er fastsat i forordningens bilag, til betalinger til producenterne, hvis betalingerne af beløbene i henhold til artikel 1 ikke er tilstrækkelige til at løse problemerne som følge af markedssituationen.
96. Det bemærkes, at medlemsstaterne i henhold til artikel 5 i forordning nr. 1357/96 i stedet for den støtte, der er foreskrevet i forordningens artikel 1 og artikel 4, litra a), kan yde et engangsbeløb, idet det samlede beløb, som fremkommer ved gennemførelsen af denne støtte, fordeles mellem kvægavlerne efter objektive kriterier. Som det fremgår af femte betragtning til forordningen, havde artikel 5 ikke kun til formål at opfylde de krav, som er forbundet med de forskellige produktionsstrukturer i medlemsstaterne, men også at give mulighed for at foretage alle betalinger inden den 15. oktober 1996.
97. Endelig gælder følgende i henhold til forordningens artikel 7, stk. 2:
»Fællesskabet finansierer kun medlemsstaternes udgifter til betalinger som nævnt i artikel 1, artikel 4, stk. 1, litra a), og artikel 5, hvis betalingerne har fundet sted senest den 15. oktober 1996.«
2. Kommissionens konstateringer og proceduren
98. Efter at have udført kontrol konstaterede Kommissionens tjenestegrene, at Den Hellenske Republik også havde foretaget tillægsbetalinger i henhold til forordning nr. 1357/96 efter den 15. oktober 1996. Som det fremgår af den relevante sammenfattende rapport (59), vedrørte kritikken af de græske myndigheder navnlig følgende:
a) udbetalinger på i alt 311 006 387 GRD, foretaget efter den 15. oktober 1996
b) udbetalinger på i alt 350 000 000 GRD, som de græske myndigheder havde foretaget til sammenslutningerne af landbrugskooperativer (ACA) inden den 15. oktober 1996, men som først blev udbetalt til støttemodtagerne efter denne dato.
99. Kommissionen foreslog herefter to korrektioner på tilsvarende beløb for regnskabsåret 1997. Den Hellenske Republik forelagde spørgsmålet for forligsorganet og gjorde, hvad den første foreslåede korrektion angår, gældende, at de betalinger, som var foretaget efter den 15. oktober 1996, i virkeligheden var foretaget som en justering af betalinger for 1995, og hvad den anden korrektion angår, at de beløb, som ACA havde modtaget inden den 15. oktober 1996, skulle anses for at være i overensstemmelse med forordning nr. 1357/96, da beslutningen om deres udbetaling var truffet inden denne dato. Forligsorganet anbefalede med sin endelige rapport af 21. jan uar 2000 Kommissionens tjenestegrene at tage deres holdning vedrørende det sidstnævnte punkt op til fornyet overvejelse (60) . Kommissionen valgte ikke at følge forligsorganets anbefaling og fastholdt de to foreslåede korrektioner, men nedsatte dog det første beløb til 237 098 402 GRD for at tage hensyn til en regnskabsmæssig justering af debet- eller kreditsaldi, som de græske myndigheder havde foretaget i mellemtiden (61) . De pågældende korrektioner blev derfor medtaget i den anfægtede beslutning.
100. Den Hellenske Republik har med sin stævning anfægtet disse korrektioner under påberåbelse af to forskellige anbringender, som derfor skal behandles hver for sig.
3. Korrektionen på 237 098 402 GRD
a) Sammenfatning af parternes argumentation
101. Hvis jeg har forstået den græske regerings argumenter rigtigt, har den i alt væsentligt fremsat to indsigelser mod den pågældende korrektion.
102. For det første har den hævdet, at det anfægtede beløb i modsætning til, hvad Kommissionen har angivet, ikke blev udbetalt for sent, men blot er resultatet af de modregninger, som var foretaget i medfør af artikel 2 og 3 i forordning nr. 1357/96. Der er således tale om beløb, der var udbetalt til de kvægavlere, som efter kontrollen viste sig at være berettiget til præmier for handyr og/eller præmier for ammekøer for 1996, fordi antallet af dyr var større end det antal, som de havde fået udbetalt præmier for i 1995. Den græske regering har med diverse beregninger forsøgt at godtgøre, at beløbet på 311 006 387 GRD, som senere blev nedsat til 237 098 402 GRD, svarer nøjagtigt til summen af de større beløb, som skulle udbetales til kvægavlerne for 1996, fordi antallet af kvæg, hvortil avlerne havde ret til præmier, var øget, og de beløb, som blev tilbagebetalt af de kvægavlere, som i 1996 havde ret til præmier for et mindre antal køer end i 1995 (62) .
103. For det andet har den græske regering hævdet, at det under alle omstændigheder var umuligt at foretage en endelig udbetaling af tillægsbetalingerne i henhold til forordning nr. 1357/96 inden den 15. oktober 1996, fordi der ikke var tilstrækkelig tid til at udføre alle de kontroller, som kræves i fællesskabsbestemmelserne (i dette tilfælde inden for rammerne af SIGC) (63), inden denne frist med henblik på at fastslå, om avlerne faktisk var berettigede til den særlige præmie for handyr og/eller præmien for ammekøer for 1996, idet de anfægtede tillægsbetalinger var afhængige af denne kontrol. Den græske regering har understreget, at den pågældende kontrol som regel udføres mod slutningen af dyrenes »opholdsperiode« i den pågældende landbrugsbedrift, og at denne periode i dette tilfælde godt kunne overskride fristen den 15. oktober 1996. Denne frist står derfor i åben kontrast til SIGC’s krav for så vidt angår kontrollen vedrørende præmieordningerne inden for oksekødssektoren.
104. Den græske regering har endvidere gjort gældende, at den pågældende finansielle korrektion – ud over at være baseret på en fejlagtig juridisk forudsætning – udgør en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet der ikke tages hensyn til formålet med forordning nr. 1357/96. Ifølge den græske regering har forordningen til formål at udligne de økonomiske tab, som producenterne lider på grund af den krise på markedet, der er fremkaldt af BSE, og ikke kun at sikre en hurtig gennemførelse af tillægsbetalingerne.
105. Kommissionen har i sit svar fastholdt, at artikel 7 i forordning nr. 1357/96 helt klart bestemmer, at EUGFL kun kan finansiere betalinger, som er foretaget før og ikke efter den 15. oktober 1996. Hvad angår den udligning, som angiveligt skulle være foretaget i henhold til forordningens artikel 2 og 3, har Kommissionen gjort opmærksom på, at de græske myndigheder ud over de regnskabsmæssige justeringer på 65 530 701 GRD og 8 377 282 GRD, som førte til nedsættelsen af beløbet på 311 006 387 GRD til 237 098 402 GRD, ikke inden offentliggørelsen af den anfægtede beslutning havde givet meddelelse om nogen anden regnskabsmæssig justering som begrundelse for, at det sidstnævnte beløb skulle betragtes som udligninger. Kommissionen har derimod ikke taget direkte stilling til de øvrige aspekter, som den græske regering har omtalt i sit andet argument.
b) Vurdering
106. Jeg finder det hensigtsmæssigt først at gøre opmærksom på visse aspekter af den støtteordning, som blev indført ved forordning nr. 1357/96, som jeg mener har betydning for analysen af den græske regerings argumenter. I denne forbindelse må jeg først og fremmest konstatere, at artikel 7 i forordning nr. 1357/96, som Kommissionen med rette har anført, opstiller en klar og udtrykkelig grænse for EUGFL’s mulighed for at finansiere udgifter, som medlemsstaterne har afholdt i henhold til forordningens artikel 1 og artikel 4, litra a). De pågældende udgifter finansieres kun af Fællesskabet, hvis de relevante udbetalinger har fundet sted »senest den 15. oktober 1996«. Kommissionen er derfor i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 729/70 forpligtet til at afvise fællesskabsfinansiering af udgifter, som er afholdt efter denne dato (64) .
107. Jeg gør desuden opmærksom på, at selv om fristen den 15. oktober 1996 i bund og grund er en følge af budgetkrav (65), hænger kravet om en hurtig frist for gennemførelsen af betalingerne i henhold til forordning nr. 1357/96 sammen med denne forordnings formål, nemlig med en hurtig udbetaling af den ekstra støtte at mindske virkningen på oksekødsproducenternes indkomst af den nedgang i markedspriserne, som skyldtes udbredelsen af BSE (66) . Den ordning for udbetaling af den pågældende støtte, som er fastsat i forordningens artikel 1-3, tjener samme formål. I artikel 1, stk. 1 og 2, blev det konkret angivet, at støtten blev udbetalt i form af tillægsbeløb ud over den præmie »for dyr« (den særlige præmie for handyr og præmien for ammekøer), som producenterne er berettiget til inden for rammerne af den fælles markedsordning for oksekød for regnskabsåret 1995, især da de oplysninger, som krævedes for udbetaling af de sidstnævnte præmier, skulle være til rådighed allerede i juli 1996, for at den ekstraordinære støtte kunne udbetales (67) .
108. I forordningens artikel 1, stk. 3, blev retten til at modtage de pågældende tillægsbeløb dog underlagt den betingelse, at de relevante producenter for regnskabsåret 1996 godtgør, at de er berettiget til en af de ovennævnte præmier for et antal dyr, som ikke er mindre end det antal, som gav dem ret til at modtage de pågældende præmier i regnskabsåret 1995. Såfremt disse betingelser ikke er opfyldt, skal tillægsbetalingerne i henhold til forordningens artikel 2 modregnes i producenternes præmier for regnskabsåret 1996 eller – såfremt de ikke får udbetalt præmier i dette år – tilbagebetales til medlemsstaternes ansvarlige myndigheder. Endvidere kan disse tilbagebetalte beløb i henhold til artikel 3 fordeles mellem de producenter, hvis præmier for 1996 var lavere end præmierne for 1995, i forhold til forøgelsen af det antal præmier, som er modtaget.
109. Hermed vil jeg gå over til den analytiske gennemgang af de to indsigelser mod den anfægtede korrektion.
i) Påstanden om, at betegnelsen af det anfægtede beløb som »forsinket udbetaling« er fejlagtig
110. Den græske regering har som nævnt med sin første indsigelse i alt væsentligt bestridt betegnelsen »forsinket udbetaling«, som Kommissionen har anvendt for det anfægtede beløb, og har derimod hævdet, at der er tale om beløb, som er udbetalt til de kvægavlere, som i medfør af artikel 3 i forordning nr. 1357/96 var berettiget til tillægsbeløb, fordi de i 1996 havde holdt et større antal dyr end i 1995. Denne påstand synes imidlertid ikke at have været ledsaget af nogen relevant dokumentation. Det fremgår nemlig ikke af sagens akter, at den græske regering under proceduren for regnskabsafslutning havde forelagt Kommissionen dokumenter, som kunne godtgøre, at det anfægtede beløb var udbetalt i overensstemmelse med kravene i forordningens artikel 3, og de pågældende dokumenter er heller ikke blevet forelagt Domstolen på et senere tidspunkt.
111. Faktisk er den eneste oplysning, som den græske regering har fremlagt til støtte for sit synspunkt – både over for Domstolen og, så vidt vides, under proceduren for regnskabsafslutning – den udregning, hvoraf det fremgår, at beløbet på 311 006 387 GRD udgør netop det beløb, som Den Hellenske Republik på lovlig vis udbetalte som tillægsbeløb til kvægavlerne i medfør af ovennævnte bestemmelse (68) . Det er mit indtryk, at de tal, som den græske regering har opgivet, og som Kommissionen i øvrigt ikke har bestridt, tværtimod viser, at der ikke er grundlag for dette synspunkt. Jeg mener, at den græske regering med fremlæggelsen af denne udregning har ignoreret den kendsgerning, at der i artikel 3 i forordning nr. 1357/96 kun kan foretages yderligere udbetalinger for 1996, for så vidt som de udbetalinger, der er foretaget for 1995, er blevet inddrevet hos eller tilbagebetalt af de producenter, som ikke er berettiget til dem. Eftersom der ifølge den græske regerings egne udsagn var inddrevet eller tilbagebetalt beløb på 299 240 392 GRD, betyder dette, at de græske myndigheder kun kunne foretage yderligere udbetalinger for 1996 på op til dette beløb og ikke på op til 311 006 387 GRD.
112. I øvrigt fremgår det endvidere af de tal, som den græske regering har fremlagt, at dette beløb simpelt hen udgør forskellen mellem det beløb, som de græske myndigheder i alt betalte til de kvægavlere, som havde flere dyr i 1996 end i 1995 (408 828 391 GRD for handyr og 201 418 388 GRD for ammekøer), og grænsen, inden for hvilken disse betalinger kunne foretages i henhold til artikel 3 (de tilbagekrævede beløb, dvs. netop 229 240 392 GRD). Under disse omstændigheder havde Kommissionen ingen anden mulighed end at afvise finansiering.
113. På baggrund af ovenstående mener jeg ikke, at den pågældende indsigelse kan godtages.
ii) Påstanden om, at det var umuligt at overholde fristen den 15. oktober 1996
114. Jeg vil først og fremmest bemærke, at den græske regering med denne påstand tydeligvis vil påberåbe sig, at artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1357/96 er retsstridig, idet den har bestridt den anfægtede finansielle korrektion, som netop er baseret på tilsidesættelse af den pågældende bestemmelse. Som allerede nævnt har den græske regering hævdet, at det ikke var muligt at overholde fristen den 15. oktober 1996, da det var umuligt at gennemføre de i fællesskabsbestemmelserne foreskrevne kontrolprocedurer tidsnok til at kontrollere, om der var ret til at modtage støtte i henhold til den pågældende forordning. Hvis dette virkelig er den græske regerings hensigt, er der ingen tvivl om, at dette klagepunkt ikke kan tages til følge og derfor bør afvises, fordi det er baseret på en påstand om, at en retsakt er retsstridig, og den græske regering har ikke anfægtet denne inden for fristen i artikel 230 EF, selv om den havde mulighed for det (69) .
115. Selv om jeg så bort fra dette, må jeg dog understrege, at en behandling af indsigelsen under ingen omstændigheder ville få et andet udfald, da den tydeligvis er ugrundet. Som jeg allerede har gjort opmærksom på, skulle medlemsstaterne for at yde den i artikel 1 i forordning nr. 1357/96 omhandlede støtte slet ikke udføre kontrol af, om der var ret til præmier »for dyr« for kalenderåret 1996, de var derimod forpligtet til at udbetale støtten som supplement til de præmier »for dyr«, som skulle udbetales for 1995. Den Hellenske Republik har aldrig nægtet, at den rådede over de tal, der var nødvendige for at kunne udbetale de pågældende præmier. Jeg forstår derfor ikke årsagerne til, at Den Hellenske Republik ikke skulle være forpligtet til at overholde fristen den 15. oktober 1996. Resultaterne af den kontrol, som var udført for 1996, var derimod vigtige for at kunne fastslå, hvilke beløb der var udbetalt uretmæssigt; men dette har tydeligvis ikke noget med overholdelsen af den pågældende tidsfrist at gøre.
116. Endelig, hvad angår påstanden om, at den pågældende korrektion er uforholdsmæssig, forstår jeg ikke, hvordan det er muligt at tilsidesætte proportionalitetsprincippet med en analytisk korrektion, der svarer nøjagtigt til de udgifter, som man har konstateret er i uoverensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne. Når Kommissionen afviser fællesskabsfinansiering af de pågældende udgifter, råder den ikke over skønsmæssige beføjelser. Den græske regering har i øvrigt heller ikke fremført konkrete argumenter til støtte for sit anbringende.
117. Den græske regerings argumenter vedrørende dette punkt kan derfor heller ikke tages til følge.
118. Jeg foreslår derfor, at anbringendet vedrørende den finansielle korrektion på 237 098 402 GRD forkastes i sin helhed.
4. Korrektionen på 350 000 000 GRD
a) Sammenfatning af parternes argumentation
119. Den græske regering har bestridt den pågældende korrektion og anført, at Kommissionen har fejlfortolket artikel 7 i forordning nr. 1357/96 samt fejlbedømt de faktiske omstændigheder. Ifølge den græske regering skal den pågældende bestemmelse i virkeligheden fortolkes således, at tidsfristen den 15. oktober 1996 også gælder for de beløb, som de ansvarlige myndigheder har disponeret over frem til denne dato via betalingsanvisninger til de organer, som har fået overdraget at udbetale støtten til de modtagere, der er berettiget til støtte. I nærværende tilfælde var det pågældende beløb på 350 000 000 GRD blevet overført til de organer, som havde fået overdraget at udbetale støtten (ACA), senest den 15. oktober 1996 med den udtrykkelige forpligtelse, at de skulle udbetale disse beløb til de støtteberettigede. At dette først skete efter den pågældende dato, skyldes ifølge den græske regering kommunikationsvanskeligheder på grund af de pågældende områders særlige karakter.
120. Kommissionen har tydeligvis en helt anden opfattelse, idet den mener, at fristen den 15. oktober 1996 skal fortolkes således, at støtten udbetales til kvægavlerne, dvs. de producenter, som er berettiget til tillægsbetalinger i henhold til forordning nr. 1357/96, inden for denne frist. Til støtte for sin fortolkning har Kommissionen endvidere henvist til bestemmelserne i bilaget til forordning nr. 1663/95, hvoraf det fremgår, at »gennemførelse« af betalinger består i at udstede en anvisning til en bank eller til et offentligt betalingskontor om at udbetale de skyldige beløb til ansøgeren (70) .
b) Vurdering
121. Jeg kan, hvad dette angår, tilslutte mig Kommissionens synspunkt. Som allerede nævnt mener jeg ikke, at fristen den 15. oktober 1996 udelukkende er dikteret af et budgetkrav, men også af behovet for at sikre en hurtig udbetaling til de producenter, som er berettiget til støtte i henhold til forordningen. Hvis man, sådan som den græske regering taler for, accepterede, at en betaling skal anses for at være gennemført, hvis der er givet de organer, som har fået overdraget udbetalingen (ACA), anvisning herom, ville det mere eller mindre indebære en omgåelse af fristen og muliggøre udbetaling af støtten efter den 15. oktober 1996.
122. I øvrigt mener jeg, at det vil være hensigtsmæssigt til støtte for afvisningen af den græske regerings synspunkt at minde om punkt 2, nr. ii), og punkt 6, nr. v), i bilaget til forordning nr. 1663/95, hvor der blandt andet angives de procedurer, som medlemsstaternes udbetalende organer skal følge ved udbetalingen af de fællesskabsmidler, som finansieres af EUGFL. Det fremgår af disse bestemmelser, at gennemførelse af betalinger består i at udstede en anvisning til en bank eller til et offentligt betalingskontor om at udbetale de pågældende beløb til ansøgeren. At gennemføre en betaling betyder således at udbetale beløbet til modtageren. Jeg kan ikke se, hvorfor jeg skulle lægge en anden betydning i formuleringen af artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1357/96, ligesom jeg må understrege, at den græske regering heller ikke har forklaret, hvorfor man skulle gøre dette.
123. Endelig mener jeg heller ikke, at man kan acceptere argumentet om kommunikationsvanskeligheder, som ifølge den græske regerings udtalelser hindrede en rettidig udbetaling af de pågældende beløb. Den græske regering har heller ikke i dette tilfælde påvist, at den, selv om den udviste den nødvendige omhu, ikke kunne udbetale støtten til modtagerne inden den 15. oktober 1996.
124. I lyset af ovenstående foreslår jeg, at anbringendet vedrørende den finansielle korrektion på 350 000 000 GRD ligeledes forkastes.
G – De finansielle korrektioner som følge af ACA’s tilbageholdte beløb
1. Retsforskrifter og de faktiske omstændigheder
125. Kommissionen har med den anfægtede beslutning blandt andet fastsat visse finansielle korrektioner på 2% vedrørende de udgifter, som Den Hellenske Republik har opgivet inden for sektoren for markafgrøder (regnskabsårene 1996, 1997 og 1998) og oksekødssektoren (regnskabsårene 1996 og 1997), fordi ACA har tilbageholdt en del af den støtte, som er udbetalt til producenterne.
126. Ifølge sagens akter begrundes disse korrektioner med de samme forhold, som dannede grundlag for lignende korrektioner foretaget for de foregående regnskabsår 1994 og 1995. Forligsorganet, som de græske myndigheder har forelagt sagen for, har konstateret, at det har behandlet spørgsmålet tidligere i sagerne vedrørende de ovennævnte regnskabsår, og at der ikke er nye omstændigheder i nærværende sag (71) .
2. Analyse
127. Den græske regering har gjort gældende, at den anfægtede korrektion er baseret på en fejlbedømmelse af de relevante tilbageholdelsers karakter – de er ifølge den græske regerings udtalelser frivillige og ikke obligatoriske – og har fremført argumenter, som jeg mener er stort set identiske med de argumenter, som Domstolen afviste i sin dom af 11. januar 2001 vedrørende regnskabsafslutning for regnskabsåret 1994 (72) og i dom af 6. december 2001 vedrørende det følgende regnskabsår, 1995 (73) .
128. I modsætning til, hvad den græske regering synes at gøre gældende, mener jeg ikke, at der er tilføjet noget nyt til nærværende sag, hverken med ændringen af artikel 2 i den græske lov nr. 1409/83 – som gjorde det muligt at foretage tilbageholdelserne – med artikel 37 i lov nr. 2538/97 (74) eller med det græske landbrugsministeriums cirkulære af 5. marts 1997, hvorved de ansvarlige lokale organisationer blev underrettet om, at fællesskabsmidlerne skulle udbetales i deres helhed til modtagerne (75) .
129. For at begynde med cirkulæret skal jeg gøre opmærksom på, at den omstændighed, at denne information er blevet rundsendt, hvilken retslig værdi den end har, på ingen måde beviser, at fremgangsmåden med tilbageholdelser ophørte fra marts 1997 – især da ændringen af lov nr. 1409/83, i henhold til hvilken denne fremgangsmåde var tilladt, først trådte i kraft fra den 1. december – og heller ikke, at de tilbageholdelser, som var foretaget indtil dette tidspunkt, derefter var blevet tilbagebetalt til modtagerne. Jeg mener heller ikke, at den angivne lovgivning kan anses for at udgøre fyldestgørende dokumentation. Det bemærkes, at Kommissionens tjenestegrene allerede under proceduren for regnskabsafslutning havde meddelt de græske myndigheder, at det på trods af ændringen af lov nr. 1409/83 fremgik af de tabeller vedrørende betalingerne, som var fremsendt af ACA, at ACA stadig foretog tilbageholdelser. De græske myndigheder blev herefter anmodet om at tilvejebringe dokumentation for, at der ikke længere blev foretaget tilbageholdelser, og at de uretmæssigt tilbageholdte beløb var blevet tilbagebetalt til producenterne (76) . Det fremgår ikke af sagens akter, at Den Hellenske Republik har fremlagt denne dokumentation.
130. Jeg mener derfor, at indsigelserne vedrørende de pågældende korrektioner må forkastes, sådan som det var tilfældet med de foregående regnskabsår.
H – De finansielle korrektioner som følge af manglende overholdelse af betalingsfristerne
1. De gældende bestemmelser
131. Som bekendt foreskrives det i den finansieringsordning, som er fastlagt i artikel 4, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, litra a), i forordning nr. 729/70, som ændret ved forordning nr. 1287/95, at de midler, som afsættes til at dække EUGFL’s udgifter, afholdes af medlemsstaterne alt efter de relevante udbetalende organers behov, hvorefter de udbetales af Fællesskabet i form af månedlige forskud, der udregnes på grundlag af de afholdte udgifter. Kommissionen træffer efter høring af Fondskomitéen beslutning om disse forskuds størrelse.
132. De nærmere bestemmelser om beregningen og udbetalingen af de månedlige forskud er fastlagt i forordning (EF) nr. 296/96 (77) . I henhold til artikel 4, stk. 2, i denne forordning fører alle udbetalinger, som medlemsstaterne har foretaget uden for de terminer og frister, som er fastsat i fællesskabsbestemmelserne, netop på grund af denne uregelmæssighed til nedsættelse af de relevante forskud (78) . Denne nedsættelse kan kun ske for forsinkede udbetalinger, der overskrider margenen på 4% af de rettidige udbetalinger, og den stiger gradvist i forhold til den konstaterede forsinkelse fra mindst 10% for en forsinkelse på en måned op til 100% for en forsinkelse på fem måneder eller derover. Det fremgår af artikel 4, stk. 2, andet afsnit, at »hvis der er særlige forvaltningsbetingelser for visse foranstaltninger, kan Kommissionen dog midlertidigt fastsætte lempeligere betingelser«.
133. Af relevans for denne sag skal jeg desuden gøre opmærksom på, at nedsættelserne af de månedlige forskud som følge af forsinkede betalinger fra medlemsstaternes side i henhold til artikel 4, stk. 2, tredje afsnit, i forordning nr. 296/96, hvor der henvises til artikel 13 i beslutning 94/792/EF (79), besluttes af Kommissionen efter en kontradiktorisk procedure med den pågældende medlemsstat og efter høring af EUGFL-Komitéen. I forordningens artikel 4, stk. 4, fastsættes det herefter, at »[e]ventuelle fradrag, [...] herunder dem, som er en følge af overskridelse af terminer og frister, foretages uden at foregribe den senere beslutning om regnskabsafslutning« (80) .
2. De faktiske omstændigheder og parternes argumentation
134. Kommissionen har med den anfægtede beslutning bekræftet korrektionerne af de månedlige forskud for landbrugsudgifter, som er bevilget Den Hellenske Republik vedrørende regnskabsåret 1998, svarende til et beløb på 141 667 389 GRD. Som årsag til de finansielle korrektioner angives, at de græske myndigheder har afholdt de pågældende udgifter efter udløbet af de frister, som er fastsat i de relevante fællesskabsbestemmelser.
135. Af disse korrektioner har den græske regering bestridt korrektionen vedrørende budgetpost 1055-004 (korn) på 5 326 625 GRD, da den mener, den er baseret på en fejlagtig fortolkning af artikel 4, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 296/96 og artikel 8 i forordning nr. 729/70.
136. Den græske regering har ikke bestridt, at udgifterne blev betalt efter de fastsatte frister, hvilket efter regeringens opfattelse dog ikke bør føre til nedsættelse af forskuddene, eftersom Den Hellenske Republik har fremlagt »gode grunde« hertil i henhold til artikel 4, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 296/96. Den græske regering har konkret angivet, at det drejer sig om betalinger, der er foretaget i fire enkeltstående tilfælde. Den forsinkelse, Kommissionen har konstateret, skyldtes i det ene tilfælde, at man afventede en dom i denne forbindelse, og i de øvrige tre tilfælde beskyttelse af Fællesskabets økonomiske interesser, idet det var nødvendigt med særlige kontroller eller administrative undersøgelser for at bekræfte, at modtagerne var berettigede til fællesskabsstøtten. Årsagen til forsinkelsen var således nødvendigheden af at opfylde Den Hellenske Republiks forpligtelse til i henhold til artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 729/70 at forhindre uregelmæssigheder under gennemførelsen af foranstaltningerne vedrørende EUGFL. Kommissionen har derfor med sin beslutning om den anfægtede finansielle korrektion fortolket og anvendt ovennævnte to fællesskabsbestemmelser fejlagtigt.
137. Hertil har Kommissionen anført, at de omstændigheder, Den Hellenske Republik har påberåbt sig, dvs. de administrative vanskeligheder, som skyldes, at parterne har anlagt sag, og nødvendigheden af ekstra kontrol, ikke er gyldige grunde til at undlade at foretage nedsættelser af forskuddene i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 296/96. Ifølge Kommissionen er dette kun muligt, hvis den pågældende medlemsstat kan bevise, at den har særlige vanskeligheder i et stort antal tilfælde, hvilket ikke er blevet bekræftet i nærværende sag.
3. Vurdering
138. Selv om jeg ikke kan tilslutte mig Kommissionens synspunkt, mener jeg af nedenstående årsager ikke, at der er grundlag for dette anbringende.
139. Jeg skal først og fremmest gøre opmærksom på, at artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning nr. 296/96, som den græske regering har hævdet er blevet tilsidesat, ikke skal anvendes i forbindelse med proceduren for regnskabsafslutning.
140. Som det også fremgår af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 296/96, sammenholdt med artikel 13 i beslutning 94/729, sker nedsættelsen af forskuddene ved en særlig beslutning i forhold til den efterfølgende beslutning om afvisning af EF-finansiering af de pågældende udgifter. Selv om begge beslutninger bygger på Kommissionens forpligtelse til i forbindelse med forvaltningen af EUGFL kun at anvende midler til de udgifter, som er afholdt i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne (81), har beslutningerne forskellig karakter og forskellige retsvirkninger: Den første, som træffes i løbet af regnskabsåret på grundlag af de oplysninger, der foreligger på det tidspunkt, er af foreløbig og midlertidig karakter og har kun virkning, indtil den anden beslutning er truffet. Med den anden beslutning fastsættes imidlertid medlemsstatens endelige økonomiske situation i forhold til EUGFL (82) . Som nævnt angives det klart i artikel 13, stk. 2, tredje afsnit, i beslutning 94/729, at beslutningen om nedsættelse af forskuddene træffes uden at påvirke beslutningen om, hvorvidt EUGFL skal afholde de pågældende udgifter eller ikke. Retsgrundlaget for beslutningerne er i øvrigt også forskelligt, idet Kommissionens beføjelser til at nedsætte forskuddene følger af artikel 5, stk. 2, litra a), i forordning nr. 729/70 og artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i beslutning 94/729, mens beslutningen om at afvise finansieringen af de udgifter, som ikke er i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne, følger af forordningens artikel 5, stk. 2, litra c).
141. Undersøgelsen i lyset af artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning nr. 296/96 af de årsager, som medlemsstaterne angiver med henblik på at undgå en nedsættelse af forskuddene, eller for at opnå en mere favorabel graduering af nedsættelserne, indgår netop i den procedure, som Kommissionen skal følge i henhold til artikel 13 i beslutning 94/729, når den skal foretage nedsættelsen. Resultaterne af den pågældende kontrol er således afgørende for beslutningen om, hvorvidt forskuddene skal nedsættes i henhold til artikel 4, stk. 2, uden at de påvirker den beslutning om en eventuel senere afvisning af EF-finansiering af de pågældende udgifter, som Kommissionen skal træffe i overensstemmelse med den anden procedure, som er angivet i artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70. Det er inden for rammerne af den anden procedure, at de berørte medlemsstater kan og skal angive passende grunde for at undgå en afvisning af finansiering.
142. Heraf følger, at selv om det var blevet godtgjort, at den påståede tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning nr. 296/96 havde fundet sted, kunne den måske nok berøre gyldigheden af den beslutning om nedsættelse af forskuddene, som var truffet vedrørende Den Hellenske Republik, men naturligvis ikke gyldigheden af den anfægtede beslutning, som blev truffet efter afslutningen af den anden procedure, som den pågældende artikel ikke gælder for.
143. Det skal dog bemærkes, at Kommissionen i nævnte skrivelse nr. VI/5330/97 (83) også har henvist til den pågældende bestemmelse i sin omtale af de kriterier, som skal anvendes for beregningen af de finansielle korrektioner i tilfælde af forsinkede betalinger. Som helhed betragtet er der dog ikke kun tale om en henvisning. Hvad angår gradueringen af korrektionerne ud fra forsinkelsernes omfang, henvises der i arbejdsdokumentet ganske vist direkte til bestemmelserne i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 296/96, men i øvrigt fastlægges der kriterier, som svarer til, men ikke har samme formulering som kriterierne i ovennævnte bestemmelse. Især er det relevant for denne sag, at det i arbejdsdokumentet fastslås, at forsinkelser bør accepteres, inden for rimelige grænser, hvis der er gyldige grunde hertil som f.eks. et behov for yderligere kontrol af tvivlsomme støtteansøgninger. Desuden gøres der i skrivelsen opmærksom på, at der for sådanne situationer i henhold til artikel 4 i forordning nr. 296/96 allerede findes en tolerancemargen på 4% af de udgifter, der er opgivet, således at der kun sker nedsættelse af forskuddene ved forsinkede betalinger ud over denne grænse, men at medlemsstaterne under alle omstændigheder skal have mulighed for at godtgøre, at de tvivlsomme ansøgninger overskrider denne grænse.
144. Det, som efter min opfattelse bør undersøges, er derfor, om de argumenter, den græske regering har fremført, under sådanne omstændigheder kan anses for holdbare.
145. I denne forbindelse skal jeg understrege, at de grunde, som den græske regering har fremført, principielt godt kunne anses for at høre til de tilfælde, hvor man i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer bør tolerere en forsinkelse af betalingerne inden for rimelige grænser. Men for at kunne bestride den pågældende korrektion på et gyldigt grundlag burde den græske regering have godtgjort dels, at der faktisk forelå sådanne grunde, dels, at forsinkelsen af betalingerne var inden for rimelige grænser.
146. Efter min opfattelse har den græske regering imidlertid ikke fremlagt en sådan dokumentation. For så vidt angår grundene til forsinkelserne mener jeg ikke, at de to skrivelser, den har henvist til (84), er relevante i denne sammenhæng, idet de blot ganske kort angiver de pågældende grunde uden at fremlægge dokumentation herfor. Det fremgår heller ikke af sagen, at de græske myndigheder på anden vis gav Kommissionen yderligere oplysninger eller fremlagde andre forklarende dokumenter vedrørende disse tilfælde, inden den anfægtede beslutning blev vedtaget. Især er der ikke noget, der tyder på, at Kommissionen er blevet gjort bekendt med de dokumenter – ud over ovennævnte skrivelser – som derimod er blevet forelagt for Domstolen (85) . Hvilken værdi de end har som bevis, kan de pågældende dokumenter derfor ikke tages i betragtning ved en vurdering af den anfægtede beslutnings gyldighed. Den græske regering har ikke oplyst noget om forsinkelsens omfang.
147. Under disse omstændigheder mener jeg, at dette anbringende bør forkastes, hvilket indebærer, at Den Hellenske Republiks søgsmål som helhed må forkastes.
IV – Sagens omkostninger
148. I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den part, der taber sagen, at afholde sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da jeg mener, at søgsmålet som helhed bør forkastes, foreslår jeg, at Den Hellenske Republik pålægges at betale sagens omkostninger.
V – Forslag til afgørelse
149. På baggrund af ovenstående betragtninger foreslår jeg, at Domstolen frifinder Kommissionen og tilpligter Den Hellenske Republik at betale sagens omkostninger.
(1) .
(2)  –	EFT L 180, s. 49.
(3)  –	Rådets forordning af 8.7.1996 om tillægsbetalinger i 1996 til præmierne i forordning (EØF) nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød og om ændring af samme forordning (EFT L 175, s. 9).
(4)  –	Rådets forordning af 21.4.1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT 1970 I, s. 196).
(5)  –	Rådets forordning af 22.5.1995 om ændring af forordning nr. 729/70 (EFT L 125, s. 1).
(6)  –	Kommissionens forordning af 7.7.1995 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen (EFT L 158, s. 6).
(7)  –	Kommissionens beslutning af 1.7.1994 om indførelse af en forligsprocedure i forbindelse med regnskabsafslutningen for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EFT L 182, s. 45).
(8)  –	Jf. bl.a. dom af 6.12.2001, sag C-373/99, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 9619, præmis 8, og af 24.1.2002, sag C-118/99, Frankrig mod Kommissionen, Sml. I, s. 747, præmis 38.
(9)  –	Jf. dommen af 6.12.2001 i sagen Grækenland mod Kommissionen, præmis 9 med yderligere henvisninger.
(10)  –	Jf. bl.a. dom af 2.6.1994, sag C-2/93, Exportslachterijen van Oordegem, Sml. I, s. 2283, præmis 17 og 18, af 1.10.1998, sag C-209/96, Det Forenede Kongerige mod Kommissionen, Sml. I, s. 5655, præmis 43, og af 19.11.1998, sag C-235/97, Frankrig mod Kommissionen, Sml. I, s. 7555, præmis 45.
(11)  –	Jf. f.eks. dom af 11.1.2001, sag C-247/98, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 1, præmis 7 med yderligere henvisninger.
(12)  –	Samme dom.
(13)  –	Jf. dom af 21.1.1999, sag C-54/95, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 35, præmis 35, og af 22.4.1999, sag C-28/94, Nederlandene mod Kommissionen, Sml. I, s. 1973, præmis 40.
(14)  –	Jf. i samme forbindelse dommen af 21.1.1999 i sagen Tyskland mod Kommissionen, præmis 35, og dommen af 22.4.1999 i sagen Nederlandene mod Kommissionen, præmis 41, dom af 6.3.2001, sag C-278/98, Nederlandene mod Kommissionen, Sml. I, s. 1501, præmis 93, og af 22.9.2002, sag C-377/99, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 7421, præmis 95.
(15)  –	Jf. dom af 28.10.1999, sag C-253/97, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 7529, præmis 7 med yderligere henvisninger, og dommen af 11.1.2001 i sagen Grækenland mod Kommissionen, præmis 70.
(16)  –	Rådets forordning af 27.11.1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, EFT L 355, s. 1.
(17)  –	Rådets forordning af 30.6.1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder, EFT L 181, s. 12.
(18)  –	Rådets forordning af 27.6.1968 om den fælles markedsordning for oksekød, EFT 1968 I, s. 179. De pågældende præmieordninger blev indført med den ændring af forordning nr. 805/68, som fandt sted i 1992 med forordning (EØF) nr. 2066/92 af 30.6.1992, EFT L 215, s. 49.
(19)  –	Rådets forordning af 17.12.1996 om ændring af forordning nr. 3508/92, EFT L 335, s. 1.
(20)  –	Kommissionens forordning af 23.12.1992 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, EFT L 391, s. 36.
(21)  –	De pågældende forsømmelser er angivet i detaljer i de kontrolrapporter, som de græske myndigheder har fået forelagt ved skrivelse nr. 36811 af 27.9.1996 og skrivelse nr. 32539 af 24.8.1998 (vedhæftet som bilag 1 og 2 til svarskriftet). Resultaterne af de bilaterale drøftelser mellem Kommissionen og de græske myndigheder er nedfældet i skrivelse nr. 43741 af 23.9.1999, mens Kommissionens endelige stilling efter forligsproceduren fremgår af skrivelse nr. 12764 af 17.5.2000 (vedhæftet som bilag 6 og 7 til svarskriftet).
(22)  – Der skal gøres opmærksom på, at det ifølge forordning nr. 1663/95 er tilladt de udbetalende organer i medlemsstaterne at uddelegere kontrollen af støtteansøgningerne og/eller godkendelsen af de relevante betalinger til andre organer, idet de førstnævnte dog er forpligtet til at foretage regelmæssig kontrol af de sidstnævnte [jf. især punkt 4, nr. iv) og v), i bilaget til forordningen samt punkt 58 i dette forslag til afgørelse].
(23)  – Jf. i denne forbindelse punkt 6, nr. iii) og iv), i bilaget til forordning nr. 1663/95 (punkt 58 i dette forslag til afgørelse).
(24)  – Kommissionens forordning af 9.4.1996 om betingelser for ydelse af godtgørelser under støtteordningen for producenter af visse markafgrøder, EFT L 91, s. 46, samt artikel 8, i henhold til hvilken medlemsstaterne senest den 15.9. i det løbende produktionsår sender Kommissionen de foreløbige oplysninger og senest den 15.1. i det følgende år de endelige oplysninger om de dyrkede arealer.
(25)  –	Det fremgår af Kommissionens skrivelse nr. 12764 af 17.5.2000, at der i det pågældende beløb ligeledes indgår en senere korrektion på 2% som følge af de beløb, som ACA havde tilbageholdt af den støtte, der blev udbetalt inden for sektoren for markafgrøder for de pågældende tre regnskabsår. Vedrørende tilbageholdelser, både inden for sektoren for markafgrøder og inden for oksekødssektoren, se punkt 131 ff.
(26)  –	Forligsorganets endelige rapport i sag 99/GR/151 (bilag 8 til svarskriftet, jf. navnlig punkt 9, 10, 12 og konklusionerne).
(27)  –	Den græske regering har i denne forbindelse henvist til ovennævnte skrivelse nr. 43741 af 23.9.1999 (punkt 5).
(28)  –	Punkt 18 og 19.
(29)  –	Jf. kontrolrapport udarbejdet i Grækenland fra den 30.3. til den 3.4.1998 (punkt 2.1.2, s. 3 og 4) og fremsendt af de græske myndigheder med skrivelse nr. 32539 af 24.8.1998, nævnt i fodnote 21.
(30)  –	Hvis jeg fortolker de oplysninger korrekt, som de græske myndigheder sendte til Kommissionen den 13.12.1999 (jf. meddelelsen vedhæftet som bilag 1 til svarskriftet), var 6,6% af de eksisterende jordlodder, i nogle tilfælde helt op til 45%, alt efter hvilket regionalt kontor der er tale om, stadig ikke identificeret på denne dato ─ dvs. næsten to år efter den sidste frist for gennemførelsen af SIGC.
(31)  –	Rådets forordning af 30.6.1992 om en fællesskabsordning med støtte til førtidspensionering i landbruget, EFT L 215, s. 91.
(32)  –	Bilag 8 til stævningen.
(33)  –	Rapporten er refereret i bilaget til skrivelse nr. 41854 af 5.11.1998 (bilag 3 til svarskriftet).
(34)  –	Skrivelse nr. 41854 af 5.11.1998, jf. foregående fodnote.
(35)  –	Skrivelse nr. 43741 af 23.9.1999, punkt 6.2, s. 8 og 9, nævnt i fodnote 21.
(36)  –	Den pågældende korrektion i bilaget til den anfægtede beslutning vedrører regnskabsåret 1996, selv om det af ovennævnte skrivelse nr. 43741 af 23.9.1999, s. 9, fremgår, at korrektionen faktisk vedrører det efterfølgende regnskabsår, 1997. Dette mener jeg i øvrigt ikke, at sagens parter har bestridt.
(37)  –	Jeg kan henvise til det græske landbrugsministeriums skrivelse nr. 343910/2181 af 7.4.1999, bilag 12 til stævningen, og til skrivelse nr. 179226 af 8.6.1999, bilag 5 til stævningen, samt til ATE’s skrivelse nr. 20317 af 1.6.1999, bilag 13 til stævningen. I øvrigt blev Kommissionen tydeligvis ikke gjort bekendt med det sidstnævnte inden vedtagelsen af den anfægtede beslutning.
(38)  –	Jf. punkt 6, nr. iii) og iv), i bilaget til forordning nr. 1663/95.
(39)  –	Jf. punkt 4, nr. v), i bilaget til forordning nr. 1663/95.
(40)  –	Jf. bilaget til forordning nr. 1663/95, punkt 4, nr. v), fjerde led. Se desuden forordningens artikel 6, i henhold til hvilken al dokumentation for de finansierede udgifter og de beløb, der skal tilbagebetales til EUGFL, skal være til rådighed for Kommissionen i en bestemt periode.
(41)  –	Rådets direktiv af 27.11.1992 om identifikation og registrering af dyr, EFT L 355, s. 32.
(42)  –	Jf. navnlig direktivets artikel 4, 5, 6 og 8.
(43)  –	Rådets forordning af 21.4.1997 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter, EFT L 117, s. 1.
(44)  –	Jf. navnlig forordningens artikel 4 og 5.
(45)  –	Jf. Kommissionens skrivelse nr. 33219 af 18.6.1999 (bilag 9 til svarskriftet, navnlig s. 2 og bilaget).
(46)  –	Jf. forligsorganets endelige rapport i sag 99/GR/134 (bilag 10 til svarskriftet, især punkt 14 og konklusionerne).
(47)  –	Jf Kommissionens skrivelse nr. 11952 af 8.5.2000 (bilag 2 til svarskriftet, især s. 2).
(48)  –	Det drejer sig om grundlæggende elementer af kontrolsystemet, hvilket ─ hvad identifikation af kvæg angår ─ ottende betragtning til forordning nr. 3508/92 vidner om, idet det udtrykkeligt angives, at »al effektiv kontrol inden for husdyrbruget er betinget af, at dyrene identificeres og registreres«.
(49)  –	Jf. artikel 7, stk. 1, andet led, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3886/92 af 23.12.1992 om gennemførelsesbestemmelser for de præmieordninger, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød, og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 1244/82 og (EØF) nr. 714/89, EFT L 391, s. 20, i henhold til hvilken der kun kan ydes præmie for dyr, som er »identificeret ifølge medlemsstaternes og Fællesskabets bestemmelser herfor«.
(50)  –	Jf. punkt 74.
(51)  –	Punkt 18 og 19.
(52)  –	Som nævnt er de angivet i arbejdsdokument nr. VI/5330/97 (jf. punkt 10 ff.).
(53)  –	Kommissionen har navnlig henvist til dom af 4.7.1996, sag C-50/94, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 3331, præmis 26 og 27.
(54)  –	Jf. domme af 13.7.2000, sag C-46/97, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 5719, præmis 58, og sag C-243/97, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 5813, præmis 53, samt dommen af 24.1.2002 i sagen Frankrig mod Kommissionen, præmis 49.
(55)  –	Jf. i denne forbindelse den nylige dom af 21.3.2002, sag C-130/99, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 3005, præmis 42 og 43, 90 og 91.
(56)  –	Jf. dommen af 24.1.2002 i sagen Frankrig mod Kommissionen, præmis 50, og dommen af 21.3.2002 i sagen Spanien mod Kommissionen, præmis 44.
(57)  –	Jf. fodnote 3.
(58)  –	Denne forordning indeholdt på tidspunktet for de faktiske omstændigheder bestemmelser om den fælles markedsordning for oksekødssektoren (jf. fodnote 18).
(59)  –	Skrivelse AGRI/117758/2000 af 15.5.2000 [bilag 14 til stævningen, jf. især punkt 4.3.2, litra a), s. 63 og 64].
(60)  –	Endelig rapport i sag nr. 99/GR/134, indgår som bilag 23 til stævningen (punkt 13).
(61)  –	Som det fremgår af nævnte sammenfattende rapport af 15.5.2000 [punkt 4.3.2, litra a), 2, s. 64], er der tale om en regnskabsmæssig korrigering af to beløb på henholdsvis 65 530 701 GRD og 8 377 284 GRD, som vedrørte regnskabsårene 1998 og 1999 (jf. nedenfor, punkt 105).
(62)  –	Den græske regerings beregninger er angivet på s. 32 i stævningen (s. 46 i den franske oversættelse).
(63)  –	SIGC anvendes som nævnt for de pågældende præmieordninger (jf. ovenfor, punkt 21).
(64)  –	Jf. ovenfor, punkt 16, samt fodnote 8.
(65)  –	Eftersom forordningens økonomiske dækning blev sikret via 1996-budgettet (jf. EU-Bulletin 6-1996, punkt 1.3.179), og EUGFL’s relevante regnskabsår netop afsluttedes den 15.10.1996.
(66)  –	Jf. den anden betragtning til forordning nr. 1357/96. Den overordnede sammenhæng vedrørende BSE-krisen i 1996, som den pågældende forordning indgår i, er i øvrigt kendt af Domstolen på grund af de uoverensstemmelser, som opstod vedrørende Kommissionens beskyttelsesforanstaltninger i denne forbindelse (jf. for eksempel dom af 5.5.1998, sag C-157/96, National Farmers’ Union m.fl., Sml. I, s. 2211, især præmis 3 og 4).
(67)  –	Jf. endvidere anden betragtning til forordningen.
(68)  –	Jf. s. 46 i stævningen og s. 25 i svarskriftet samt skrivelse nr. 203541 fra det græske landbrugsministerium til forligsorganet af 25.10.1999 (bilag 26 til stævningen, s. 1, sidste afsnit). Jeg regner med beløbet på 311 006 387 GRD, dvs. det beløb, som var genstand for den af Kommissionen oprindeligt foreslåede korrektion, da det er dette beløb, den græske regerings udregning er baseret på.
(69)  –	Jf. dom af 6.3.1979, sag 92/78, Simmenthal, Sml. s. 777, præmis 39 med yderligere henvisninger.
(70)  –	Kommissionen har navnlig henvist til punkt 2, nr. ii), og punkt 6, nr. v), i bilaget til forordningen.
(71)  –	Jf. forligsorganets endelige rapport i sag 99/GR/134, omtalt i fodnote 46 (punkt 11), og i sag 99/GR/151, omtalt i fodnote 26 (punkt 7).
(72)  –	Dommen i sagen Grækenland mod Kommissionen, nævnt i fodnote 11, præmis 18 og 19 samt 32.
(73)  –	Dommen i sagen Grækenland mod Kommissionen, nævnt i fodnote 9, præmis 36-39.
(74)  –	Teksten er gengivet i bilag 38 til stævningen.
(75)  –	Skrivelse nr. 144903 af 5.3.1997 (bilag 35 til stævningen).
(76)  –	Jf. telex nr. 24087 af 8.4.1999 (bilag 5 til svarskriftet, punkt 2.1.1, s. 5 og 6) og ovennævnte skrivelse nr. 43741 af 23.9.1999 (punkt 1.2, s. 2).
(77)  –	Kommissionens forordning af 16.2.1996 om de oplysninger, som medlemsstaterne skal fremsende, og om månedlig bogføring af de udgifter, der finansieres gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (EUGFL) og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2775/88 (EFT L 39, s. 5).
(78)  –	Følgende er udtrykkeligt angivet i fjerde betragtning til forordningen: »i EU-bestemmelserne på landbrugsområdet er der fastsat en række frister for medlemsstaternes betaling af støtte til modtagerne; enhver ubegrundet betaling efter fristernes udløb betragtes derfor som en uregelmæssig udgift, for hvilken der i princippet ikke kan udbetales forskud på de bogførte udgifter [...]«.
(79)  –	Rådets beslutning af 31.10.1994 om budgetdisciplin (EFT L 293, s. 14).
(80)  –	Bestemmelsen i artikel 13, stk. 2, tredje afsnit, i beslutning 94/729 har samme ordlyd.
(81)  –	Jf. punkt 16 ovenfor.
(82)  –	Jf. domme af 17.10.1991, sag C-342/89, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 5031, præmis 18 og 19, og sag C-346/89, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 5057, præmis 18 og 19.
(83)  –	Jf. ovenfor, punkt 110 ff.
(84)  –	Jf. det græske landbrugsministeriums skrivelse nr. 166600 af 2.4.1999 og nr. 158045 af 19.6.1998 (bilag 39 og 49 til stævningen).
(85)  –	I form af bilag 41-44 til stævningen.