62023TJ0102
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
2025. gada 30. aprīlī (
*1
)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu – Prasītāja nosaukuma ierakstīšana un saglabāšana sarakstā – Jēdziens “saistība” – Lēmuma 2014/145/KĀDP 2. panta 1. punkta in fine – Regulas (ES) Nr. 269/2014 3. panta 1. punkta in fine – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Kļūda vērtējumā – Samērīgums – Iebilde par prettiesiskumu
Lietā T‑102/23
SBK Art OOO
, Maskava (Krievija), ko pārstāv G. Lansky un P. Goeth, advokāti,
prasītāja,
pret
Eiropas Savienības Padomi, ko pārstāv A. Boggio‑Tomasaz, pārstāvis, kuram palīdz B. Maingain, advokāts,
atbildētāja,
ko atbalsta
Horvātijas Republika, ko pārstāv G. Vidović Mesarek, pārstāve,
un
Nīderlandes Karaliste, ko pārstāv M. Bulterman, A. Hanje un C. Schillemans, pārstāves,
kā arī
Eiropas Komisija, ko pārstāv M. Carpus Carcea, C. Georgieva un L. Puccio, pārstāves,
personas, kas iestājušās lietā,
VISPĀRĒJĀ TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs R. Mastrojāni [R. Mastroianni], M. Brkana [M. Brkan] (referente) un T. Tots [T. Tóth],
sekretāre: I. Kurme, administratore,
ņemot vērā 2024. gada 27. februāra rīkojumu lietā SBK Art/Padome (T‑102/23 R, nav publicēts),
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu, it īpaši:
–
prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2023. gada 26. februārī,
–
grozījumu rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2023. gada 13. aprīlī,
–
2023. gada 29. jūnija lēmumu, ar kuru Nīderlandes Karalistei atļauts iestāties lietā Padomes atbalstam,
–
pirmās palātas priekšsēdētāja 2023. gada 27. jūlija rīkojumu, ar kuru Komisijai atļauts iestāties lietā Padomes prasījumu atbalstam,
–
pirmās palātas priekšsēdētāja 2023. gada 8. septembra rīkojumu, ar kuru Horvātijas Republikai atļauts iestāties lietā Padomes prasījumu atbalstam,
–
grozījumu rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2023. gada 24. novembrī,
–
pirmās palātas priekšsēdētāja 2023. gada 13. decembra rīkojumu par prasītājas pieteikumu par konfidencialitātes ievērošanu attiecībā uz Horvātijas Republiku,
–
grozījumu rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2024. gada 18. aprīlī,
–
pirmās palātas priekšsēdētāja 2024. gada 14. oktobra lēmumu nepievienot lietas materiāliem grozījumu rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2024. gada 9. oktobrī,
–
prasītājas 2024. gada 18. oktobra vēstuli par Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. panta otrās daļas piemērošanu,
–
prasītājas dokumentus, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegti 2024. gada 18. oktobrī un pievienoti lietas materiāliem,
–
prasītājas dokumentus, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegti 2024. gada 5. novembrī un pievienoti lietas materiāliem,
pēc 2024. gada 6. novembra tiesas sēdes
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītāja SBK Art OOO lūdz, pirmkārt, atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2022/2477 (2022. gada 16. decembris), ar kuru groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 322 I, 466. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2022/2476 (2022. gada 16. decembris), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 322 I, 318. lpp.) (turpmāk tekstā kopā – “sākotnējie tiesību akti”); otrkārt, atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2023/572 (2023. gada 13. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2023, L 75 I, 134. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2023/571 (2023. gada 13. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2023, L 75 I, 1. lpp.) (turpmāk tekstā kopā – “2023. gada marta tiesību akti par saglabāšanu sarakstos”); treškārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2023/1767 (2023. gada 13. septembris), ar kuru groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2023, L 226, 104. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2023/1765 (2023. gada 13. septembris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2023, L 226, 3. lpp.) (turpmāk tekstā kopā – “2023. gada septembra tiesību akti par saglabāšanu sarakstos”); ceturtkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2024/847 (2024. gada 12. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV L, 2024/847), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2024/849 (2024. gada 12. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV L, 2024/849) (turpmāk tekstā kopā – “2024. gada marta tiesību akti par saglabāšanu sarakstos”) – daļā, kurā šie tiesību akti (turpmāk tekstā visi kopā – “apstrīdētie tiesību akti”) attiecas uz prasītāju.
Tiesvedības priekšvēsture un fakti pēc prasības celšanas
2
Prasītāja ir saskaņā ar Krievijas tiesībām iedibināta sabiedrība ar ierobežotu atbildību.
3
Šī lieta iekļaujas Eiropas Savienības noteikto ierobežojošo pasākumu kontekstā saistībā ar darbībām, kas grauj vai apdraud Ukrainas teritoriālo integritāti, suverenitāti un neatkarību.
4
Eiropas Savienības Padome 2014. gada 17. martā, pamatojoties uz LES 29. pantu, pieņēma Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2014, L 78, 16. lpp.). Tajā pašā datumā Padome, pamatojoties uz LESD 215. pantu, pieņēma Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2014, L 78, 6. lpp.).
5
2022. gada 25. februārī, ņemot vērā situācijas nopietnību Ukrainā, Padome pieņēma, pirmkārt, Lēmumu (KĀDP) 2022/329, ar ko groza Lēmumu 2014/145 (OV 2022, L 50, 1. lpp.), un, otrkārt, Regulu (ES) 2022/330, ar ko groza Regulu Nr. 269/2014 (OV 2022, L 51, 1. lpp.), lai tostarp grozītu kritērijus, atbilstoši kuriem attiecīgos ierobežojošos pasākumus var piemērot fiziskām vai juridiskām personām, vienībām vai struktūrām.
6
Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 1. punktā paredzēts:
“1.   Tiek iesaldēti visi līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas ir šādu personu īpašumā vai valdījumā, turējumā vai kontrolē:
[..]
f)
fiziskas vai juridiskas personas, vienības vai struktūras, kuras sniedz materiālu vai finansiālu atbalstu Krievijas Federācijas valdībai, kas ir atbildīga par Krimas aneksiju vai Ukrainas destabilizāciju, vai kuras gūst labumu no tās; vai
g)
ietekmīgi uzņēmēji vai juridiskas personas, vienības vai struktūras, kuras darbojas ekonomikas nozarēs, kas nodrošina svarīgu ienākumu avotu Krievijas Federācijas valdībai, kura ir atbildīga par Krimas aneksiju un Ukrainas destabilizāciju,
un ar tām saistītās fiziskās un juridiskās personas, vienības vai struktūras, kā arī visi naudas līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas šīm personām, vienībām vai struktūrām pieder, ir turējumā vai kontrolē, kuru saraksts ir sniegts pielikumā.”
7
Šie līdzekļu iesaldēšanas nosacījumi ir noteikti turpmākajos Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta punktos.
8
Regula Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, noteica, ka ir jāveic pasākumi līdzekļu iesaldēšanai, un šīs iesaldēšanas nosacījumi pēc būtības ir identiski Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, noteikumiem. Proti, šīs regulas 3. panta 1. punkta a)–g) apakšpunktā būtībā ir pārņemts minētā lēmuma 2. panta 1. punkta a)–g) apakšpunkts.
Prasītājas nosaukuma sākotnējā iekļaušana strīdīgajos sarakstos
9
2022. gada 21. jūlijā Padome pieņēma Lēmumu (KĀDP) 2022/1272, ar ko groza Lēmumu 2014/145 (OV 2022, L 193, 219. lpp.), un Īstenošanas regulu (ES) 2022/1270, ar kuru īsteno Regulu Nr. 269/2014 (OV 2022, L 193, 133. lpp.), ar kuriem tā sabiedrību [ar ierobežotu atbildību] Sberbank iekļāva sarakstā, kas pievienots Lēmumam 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, un sarakstā, kas ietverts Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, I pielikumā (turpmāk tekstā – “strīdīgie saraksti”).
10
2022. gada 16. decembrī Padome pieņēma sākotnējos tiesību aktus, ar kuriem tā strīdīgajos sarakstos iekļāva prasītājas nosaukumu šādu iemeslu dēļ:
“[Prasītāja] ir Krievijas Federācijā reģistrētais [iedibināts] uzņēmums, kas ir saistīts ar Sberbank. Prasītāja bija izveidota kā Sberbank meitasuzņēmums, pirms tā tika iekļauta sarakstā, nolūkā uzturēt Sberbank intereses Fortenova grupā. Sberbank saglabā faktisko kontroli pār [prasītāju], neraugoties uz to, ka tās akcijas, domājams, ir nodotas kādam uzņēmējam Apvienotajos Arābu Emirātos.
Tādējādi [prasītāja] ir saistīta ar Sberbank, kura sarakstā ir iekļauta kā vienība, kas finansiāli atbalsta Krievijas Federācijas valdību, un kā vienība, kas ir iesaistīta ekonomikas nozarē, kas Krievijas Federācijas valdībai nodrošina būtisku ieņēmumu avotu.”
11
2022. gada 19. decembrī Padome Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja paziņojumu personām, vienībām un struktūrām, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus, kas paredzēti Lēmumā 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/2477, un Regulā Nr. 269/2014, ko īsteno ar Īstenošanas regulu 2022/2476 (OV 2022, C 481 I, 1. lpp.). Šajā paziņojumā tostarp bija norādīts, ka attiecīgās personas var iesniegt Padomei lūgumu pārskatīt lēmumu, ar kuru to personvārdi/nosaukumi ir iekļauti strīdīgajos sarakstos, pievienojot tam pamatojošus dokumentus.
12
Ar 2022. gada 21. decembra vēstuli prasītāja lūdza Padomi darīt zināmus lietas materiālus, uz kuriem tā balstījusies, lai prasītājas nosaukumu iekļautu strīdīgajos sarakstos.
13
2023. gada 11. janvārī Padome prasītājai paziņoja informāciju, kura ietverta lietas materiālos ar atsauces numuru WK 17709/2022 INIT un kurā iekļauti ar 2022. gada 15. decembri datēti pierādījumi, kas attiecas uz prasītāju (turpmāk tekstā – “pirmā WK lieta”).
Prasītājas nosaukuma saglabāšana strīdīgajos sarakstos līdz 2023. gada 15. septembrim
14
2023. gada 6. februārī Padome prasītājai nosūtīja 2023. gada 25. janvāra lietas materiālus ar atsauces numuru WK 17709/2022 ADD 1 (turpmāk tekstā – “otrā WK lieta”) un 2023. gada 30. janvāra lietu ar atsauces numuru WK 1325/23 INIT (turpmāk tekstā – “trešā WK lieta”).
15
Prasītāja ar 2023. gada 9. marta vēstuli iesniedza Padomei lūgumu pārskatīt tās nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos.
16
2023. gada 13. martā Padome pieņēma 2023. gada marta tiesību aktus par saglabāšanu sarakstos, pagarinot pret prasītāju noteikto ierobežojošo pasākumu termiņu līdz 2023. gada 15. septembrim to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti šī sprieduma 10. punktā.
17
2023. gada 13. aprīļa vēstulē prasītāja iesniedza Padomei otru lūgumu pārskatīt tās nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos.
Prasītājas nosaukuma saglabāšana strīdīgajos sarakstos līdz 2024. gada 15. martam
18
2023. gada 13. septembrī Padome pieņēma 2023. gada septembra tiesību aktus par saglabāšanu sarakstos, pagarinot pret prasītāju noteikto ierobežojošo pasākumu termiņu līdz 2024. gada 15. martam to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti šī sprieduma 10. punktā.
19
Ar 2023. gada 15. septembra vēstuli Padome informēja prasītāju par lēmumu saglabāt tās nosaukumu strīdīgajos sarakstos.
20
Ar 2023. gada 22. septembra vēstuli prasītāja iesniedza Padomei trešo lūgumu pārskatīt tās nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos.
Prasītājas nosaukuma saglabāšana strīdīgajos sarakstos līdz 2024. gada 15. septembrim
21
2024. gada 12. martā Padome pieņēma 2024. gada marta tiesību aktus par saglabāšanu sarakstos, pagarinot pret prasītāju noteikto ierobežojošo pasākumu termiņu līdz 2024. gada 15. septembrim to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti šī sprieduma 10. punktā.
22
Ar 2024. gada 13. marta vēstuli Padome noraidīja prasītājas 2023. gada 25. septembrī saņemto lūgumu pārskatīt tās nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos, pamatojoties uz to, ka prasītājas apsvērumi neliek apšaubīt šīs iestādes vērtējumu, saskaņā ar kuru lēmums par prasītājas nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos ir pietiekami pamatots, un nosūtīja prasītājai lēmumu par tās nosaukuma saglabāšanu strīdīgajos sarakstos.
Prasītājas nosaukuma saglabāšana strīdīgajos sarakstos līdz 2025. gada 15. martam
23
2024. gada 12. septembrī Padome pieņēma Lēmumu (KĀDP) 2024/2456, ar kuru groza Lēmumu 2014/145 (OV L, 2024/2456), un Īstenošanas regulu (ES) 2024/2455, ar kuru īsteno Regulu Nr. 269/2014 (OV L, 2024/2455) (turpmāk tekstā kopā – “2024. gada septembra tiesību akti par saglabāšanu sarakstos”), pagarinot pret prasītāju noteikto ierobežojošo pasākumu termiņu līdz 2025. gada 15. martam to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti šī sprieduma 10. punktā.
Lietas dalībnieku prasījumi
24
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai prasības pieteikuma jaunākajā redakcijā ir šādi:
–
atcelt apstrīdētos aktus daļā, kurā tie attiecas uz prasītāju;
–
piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
25
Padomes, ko atbalsta Horvātijas Republika, Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
prasību noraidīt;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
Par prasības pieņemamību daļā, kurā tā attiecas uz Īstenošanas regulu 2023/1765
26
Apsvērumos par otro grozījumu rakstu Padome, kuru atbalsta Komisija, apgalvo, ka tas ir nepieņemams daļā, kurā tiek lūgts atcelt Īstenošanas regulu 2023/1765. Padome uzskata, ka ar minēto regulu ieviestie grozījumi neattiecas uz prasītājas nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos un tādējādi neskar prasītāju nedz tieši, nedz netieši.
27
Prasītāja apgalvo – pat ja ar Īstenošanas regulu 2023/1765 tehniski netiek grozīta tās nosaukuma iekļaušana strīdīgajos sarakstos, iekļaušanas sekas ir tādas, ka klusējot tiek apstiprināta iepriekšējā iekļaušana sarakstā un it īpaši tiek apstiprināts pamatojums iekļaušanai sarakstā attiecībā uz prasītāju.
28
Turklāt prasītāja apgalvo, ka Padomei ir pienākums pārbaudīt prasītājas situāciju ikreiz, kad Padome pārskata tās nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos. Tā kā Īstenošanas regula 2023/1765 neatbilstot šim pienākumam, tas esot prasītājas tiesību pārkāpums un minētā regula attiecoties uz to tieši un individuāli.
29
Prasības, kas celta attiecībā uz Īstenošanas regulu 2023/1765, pieņemamība tātad ir jāizvērtē, ņemot vērā Padomes pienākumu periodiski pārskatīt Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, I pielikumā ietverto sarakstu atbilstoši šīs regulas 14. panta 4. punktam. Šajā ziņā jānorāda, ka īstenošanas regulās, kuras pieņemtas pēc pārskatīšanas, piemēram, Īstenošanas regulā 2023/1765, ir norādīti šīs pārskatīšanas rezultātā izdarītie grozījumi un svītrojumi strīdīgajos sarakstos, tādējādi saskaņā ar šīm īstenošanas regulām ieraksti, kas nav grozīti vai svītroti, tiek pagarināti (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2021. gada 28. aprīlis, Sharif/Padome, T‑540/19, nav publicēts, EU:T:2021:220, 48. punkts un tajā minētā judikatūra).
30
Saskaņā ar judikatūru – pat tad, kad attiecīgā persona nav minēta nākamajā tiesību aktā, ar ko groza sarakstu, kurā iekļauts tās personvārds/nosaukums, un pat tad, kad ar šo nākamo tiesību aktu netiek grozīti iemesli, kuru dēļ šīs personas personvārds/nosaukums sākotnēji tika ierakstīts, šāds akts uzskatāms par acīmredzamu Padomes gribas izpausmi saglabāt attiecīgās personas personvārdu/nosaukumu minētajā sarakstā un līdz ar to – par tās līdzekļu iesaldēšanas saglabāšanu, ņemot vērā, ka Padomei ir pienākums regulāros laikposmos izvērtēt šo sarakstu (skat. spriedumu, 2024. gada 11. septembris, NSD/Padome, T‑494/22, EU:T:2024:607, 28. punkts un tajā minētā judikatūra).
31
Turklāt atbilstoši Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, 14. panta 3. punktam, ja ir iesniegti apsvērumi vai jauni būtiski pierādījumi, Padome pārskata savu lēmumu par personas iekļaušanu strīdīgajos sarakstos. No otrā grozījumu raksta izriet, ka Padome 2023. gada 15. septembra vēstulē ir norādījusi prasītājai, ka tā ir nolēmusi saglabāt ierobežojošos pasākumus, kas attiecībā uz prasītāju ir noteikti, pieņemot 2023. gada septembra tiesību aktus par saglabāšanu sarakstos. Līdz ar to jāuzskata, ka šie akti ir pieņemti prasītājas situācijas pārskatīšanas rezultātā.
32
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, jāsecina, ka šī prasība ir pieņemama daļā, kurā tiek lūgts atcelt Īstenošanas regulu 2023/1765, ciktāl tā attiecas prasītāju.
Par papildu pierādījumu iesniegšanu
33
Ar vēstuli, kas Vispārējās tiesas kancelejā reģistrēta 2024. gada 18. oktobrī, prasītāja, atsaucoties uz Vispārējās tiesas Reglamenta 85. panta 3. punktu, iesniedza 19 papildu dokumentus. Tā ir iesniegusi trīs papildu pierādījumu kopumus. Pirmais kopums attiecas uz apgalvojumu, ka tā esot tikusi izstumta no Fortenova Group. Otrā kopuma mērķis ir pierādīt, ka Sberbank nekontrolē prasītāju, un trešais kopums attiecas uz prasītājas cesiju Emirātu ieguldītājam.
34
Ar 2024. gada 5. novembra vēstuli prasītāja, vēlreiz atsaucoties uz Reglamenta 85. panta 3. punktu, iesniedza divus papildu dokumentus.
35
Lai pamatotu novēlotu visu šo pierādījumu iesniegšanu, prasītāja atsaucas, pirmkārt, uz būtiskiem un neseniem notikumiem, kas esot norisinājušies kopš grozījumu raksta attiecībā uz 2024. gada marta tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos iesniegšanas, un uz apgalvojumu, ka tā esot izstumta no Fortenova Group, un, otrkārt, uz nepieciešamību atbildēt uz Padomes argumentiem.
36
Padome, kuru atbalsta Horvātijas Republika un Komisija, tiesas sēdē apstrīdēja šī sprieduma 33. un 34. punktā minēto jauno pierādījumu pieņemamību novēlotās iesniegšanas dēļ.
37
Jāatgādina, ka saskaņā ar Reglamenta 85. panta 1. un 3. punktu pierādījumi ir iesniedzami pirmajā procesuālo rakstu apmaiņā un puses izņēmuma kārtā var sniegt papildu pierādījumus pirms tiesvedības mutvārdu daļas pabeigšanas ar nosacījumu, ka novēlota šo ziņu iesniegšana ir pamatota.
38
Reglamenta 85. panta 3. punkts, tāpat kā 85. panta 2. punkts, ir nevis vienkārša atkāpe no vispārējā noteikuma par noilguma termiņu, kas paredzēts Reglamenta 85. panta 1. punktā, bet izņēmums no principa un no atkāpes, kas paredzēti attiecīgi Reglamenta 85. panta 1. punktā un 85. panta 2. punktā, jo Reglamenta 85. panta 3. punktā paredzētā iespēja saskaņā ar šīs tiesību normas formulējumu ir pieejama tikai izņēmuma kārtā un tā piemērošana nozīmē, ka ir jāpierāda ārkārtas apstākļu esamība (skat. spriedumu, 2023. gada 23. novembris, Ryanair un Airport Marketing Services, C‑758/21 P, EU:C:2023:917, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
39
Šajā lietā jākonstatē, ka prasītāja nav skaidri norādījusi, kuru tiesību aktu atcelšanas pamatošanai pierādījumi ir iesniegti atbilstoši Reglamenta 85. panta 3. punktam. Tomēr, ņemot vērā prasītājas procesuālos rakstus, tiks pārbaudīts, vai šos pierādījumus var uzskatīt par iesniegtiem novēloti salīdzinājumā ar 2024. gada marta tiesību aktu par saglabāšanu sarakstos grozījumu raksta iesniegšanu.
40
Saistībā ar pirmo dokumentu kopumu, kas attiecas uz apgalvoto prasītājas izstumšanu no Fortenova Group, pirmkārt, jākonstatē, ka tā ir iesniegusi informācijas lapu par vispārējiem ieguldījumu nosacījumiem bez datuma, parakstīšanas līgumu bez datuma un izvilkumu no Komisijas dokumenta, kas attiecas uz bieži uzdotiem jautājumiem ierobežojošo pasākumu jomā un kas datēts ar 2022. gada 8. aprīli (J.3., J.4. un J.8. pielikums). Tā kā šie dokumenti ir bez datuma vai ar datumu pirms grozījumu raksta attiecībā uz 2024. gada marta tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos iesniegšanas, jāuzskata, ka tie ir iesniegti novēloti. Tomēr, tā kā prasītāja bija tikai atsaukusies uz svarīgiem un neseniem notikumiem saistībā ar tās izstumšanu no Fortenova Group, nepierādot ārkārtas apstākļu esamību, tie ir jānoraida kā nepieņemami saskaņā ar Reglamenta 85. panta 1. un 3. punktu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 12. oktobris, Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC‑554S), T‑316/16, EU:T:2017:717, 63. punkts). Otrkārt, prasītāja ir iesniegusi 2024. gada 2. jūlija lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑465/24 kopsavilkumu, Open Pass AG2024. gada 8. augusta paziņojumu par piedāvājumu, Komisijas 2024. gada 11. jūnija paziņojumu par koncentrāciju kontroli, virkni elektroniskā pasta vēstuļu, kas datētas ar 2024. gada jūliju un augustu, un Fortenova Group2024. gada 2. augusta dokumentu par Fortenova Group lauksaimniecības nozares cesiju (J.1. un J.2., kā arī J.5.–J.7. pielikums).
41
Jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Savienības tiesību akta tiesiskums jāizvērtē, ņemot vērā akta pieņemšanas brīdī esošos faktiskos un tiesiskos apstākļus (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2015. gada 3. septembris, Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Komisija, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, 22. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2015. gada 4. septembris, NIOC u.c./Padome, T‑577/12, nav publicēts, EU:T:2015:596, 112. punkts un tajā minētā judikatūra).
42
Minētajos dokumentos ir atsauce uz faktiskajiem apstākļiem, kas iestājušies pēc apstrīdēto tiesību aktu pieņemšanas, proti, šie akti tika pieņemti attiecīgi 2022. gada 16. decembrī, 2023. gada 13. martā, 2023. gada 13. septembrī un 2024. gada 12. martā. Tātad minēto apstākļu ņemšana vērā, lai novērtētu šo aktu tiesiskumu, ir izslēgta. Tādējādi, nepastāvot nepieciešamībai lemt par pierādījumu piedāvājuma pieņemamību, jākonstatē, ka, tā kā šie dokumenti neietekmē apstrīdēto tiesību aktu tiesiskuma pārbaudi, šim pierādījumu piedāvājumam šajā tiesvedībā nav nozīmes.
43
Attiecībā uz otro pierādījumu kopumu par Sberbank kontroles neesamību pār prasītāju jākonstatē, ka tā ir iesniegusi 2022. vai 2023. gadā presē publicētus rakstus (J9.–J.12. pielikums). Tomēr jākonstatē, ka šie presē publicētie raksti jau ir bijuši pievienoti pielikumā prasītājas apsvērumiem par Horvātijas Republikas iestāšanās rakstu (šo apsvērumu 3., 4., 8. un 9. pielikums) un ka tie ir pieņemami, ciktāl to mērķis ir atbildēt uz šo iestāšanās rakstu. Līdz ar to, ņemot vērā Reglamenta 85. panta 3. punktu, par šo pierādījumu pieņemamību nav jālemj.
44
Turklāt prasītāja ir iesniegusi Fortenova Group akcionāra intervijas tulkojumu (J.13. pielikums). Tomēr jākonstatē, ka runa ir par dokumentu bez datuma, kas ir jāuzskata par novēloti iesniegtu Reglamenta 85. panta 3. punkta izpratnē. Prasītāja 2024. gada 18. oktobra vēstulē ir vienīgi norādījusi, ka šajā lietā šim dokumentam ir nozīme. Tādējādi tā nav norādījusi pamatojumu novēlotai šī pierādījuma iesniegšanai, un tas saskaņā ar Reglamenta 85. panta 3. punktu jānoraida kā nepieņemams.
45
Attiecībā uz trešo pierādījumu kopumu par prasītājas cesiju Emirātu ieguldītājam jākonstatē, ka runa ir par minētā ieguldītāja izdotu pilnvaru, kas datēta ar 2022. gada 31. oktobri, maksājumu uzdevumiem, kas datēti ar 2022. gada 31. oktobri, pirkuma līgumu un grozījumu, kas datēti ar 2022. gada 24. februāri un 2022. gada 31. maiju, prasītājas piekrišanu prasījuma cesijai bez datuma, 2022. gada 31. oktobra paziņojumu par prasījuma cesiju un tā paša datuma dokumentu, kas apstiprina samaksu saskaņā ar līgumu par prasījuma cesiju (J.14.–J.19. pielikums). Tā kā šie dokumenti ir bez datuma vai ar datumu pirms grozījumu raksta attiecībā uz 2024. gada marta tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos iesniegšanas, jāuzskata, ka tie ir iesniegti novēloti. Lai pamatotu to novēlotu iesniegšanu, prasītāja ir vienīgi atsaukusies uz nepieciešamību atbildēt uz Padomes apsvērumiem. Jākonstatē, ka prasītāja nav izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ tā nevarēja tos iesniegt agrāk. Tāpēc šie pierādījumi jānoraida kā nepieņemami.
46
Attiecībā uz prasītājas 2024. gada 5. novembrī iesniegtajiem dokumentiem jākonstatē, ka runa ir par uzņēmuma Agrokor vērtības aplēsi, kas datēta ar 2018. gada 8. jūniju, un par 2019. gada 11. janvāra rakstu attiecībā uz to pašu uzņēmumu. Tā kā šie dokumenti ir ar datumu pirms grozījumu raksta attiecībā uz 2024. gada marta tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos iesniegšanas, jāuzskata, ka tie ir iesniegti novēloti. Prasītāja vienīgi norāda, ka tai tikai nesen esot bijusi piekļuve šiem dokumentiem saistībā ar tās apgalvoto izstumšanu no Fortenova Group. Jānorāda, ka prasītāja jau prasības pieteikumā atsaucas uz uzņēmuma Agrokor pārstrukturēšanu, kuras iznākumā tika izveidota Fortenova Group. Tādējādi prasītāja nav izklāstījusi iemeslus, kuru dēļ tā šos dokumentus attiecībā uz uzņēmumu Agrokor nevarēja iesniegt vēlākais vienlaikus ar grozījumu rakstu attiecībā uz 2024. gada marta tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos, tātad nav pamatojusi novēlotu šo dokumentu iesniegšanu.
47
Šādos apstākļos jāuzskata, ka prasītāja nav pamatojusi novēlotu šo papildu pierādījumu iesniegšanu Reglamenta 85. panta 3. punkta izpratnē, tāpēc tie jānoraida kā nepieņemami.
48
Attiecīgi prasītāja nevar pamatoties uz Reglamenta 85. panta 3. punktu, lai iesniegtu šos papildu pierādījumus, jo tie ir daļēji nepieņemami un daļēji neietekmē apstrīdēto aktu tiesiskumu.
Par 2024. gada 18. oktobrī iesniegto lūgumu piemērot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pantu
49
2024. gada 9. oktobrī prasītāja, pamatojoties uz Reglamenta 86. panta 1. punktu, ar atsevišķu dokumentu Vispārējās tiesas kancelejā iesniedza grozījumu rakstu un tajā lūdz atcelt 2024. gada septembra tiesību aktus par saglabāšanu sarakstos daļā, kurā tie attiecas uz prasītāju.
50
Saskaņā ar Reglamenta 86. panta 1. punktu redakcijā, kas izriet no Vispārējās tiesas Reglamenta 2024. gada 12. augusta grozījumiem (OV L, 2024/2095), kuri stājās spēkā 2024. gada 1. septembrī, ja tiesību akts, kuru lūgts atcelt, ir aizstāts vai grozīts ar citu tiesību aktu, kam ir tāds pats priekšmets, prasītājs ne vēlāk kā divas nedēļas pēc tam, kad ir paziņots lēmums noteikt tiesas sēdes mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai datumu, vai pirms Vispārējās tiesas lēmuma izskatīt lietu bez tiesvedības mutvārdu daļas var grozīt prasības pieteikumu, lai ņemtu vērā šo jauno faktu.
51
Saskaņā ar Reglamenta 246. panta 3. punktu 86. panta 1. punkts ir piemērojams tikai tad, ja 86. panta 2. punktā minētais termiņš, proti, LESD 263. panta sestajā daļā paredzētais termiņš prasības celšanai, sākas pēc 2024. gada 1. septembra.
52
Jākonstatē, pirmām kārtām, ka tiesību akti, uz kuriem attiecas prasības pieteikuma grozījumi, tika pieņemti 2024. gada 12. septembrī un publicēti Oficiālajā Vēstnesī nākamajā dienā, un tas nozīmē, ka LESD 263. panta sestajā daļā paredzētais termiņš prasības celšanai sācies pēc 2024. gada 1. septembra, tādējādi Reglamenta 86. panta 1. punktu padarot piemērojamu šajā lietā, un, otrām kārtām, ka uzaicinājums uz tiesas sēdi prasītājai tika paziņots 2024. gada 18. septembrī. Tātad termiņš grozījumu raksta iesniegšanai par 2024. gada septembra tiesību aktu par saglabāšanu sarakstos atcelšanu beidzies 2024. gada 2. oktobrī.
53
Tā kā grozījumu raksts Vispārējās tiesas kancelejā tika iesniegts pēc Reglamenta 86. panta 1. punktā paredzētā termiņa beigām, ar pirmās palātas priekšsēdētāja 2024. gada 14. oktobra lēmumu tika nolemts to lietas materiāliem nepievienot, un par to prasītāja tajā pašā dienā tika informēta ar kancelejas vēstuli.
54
Ar 2024. gada 18. oktobra vēstuli prasītāja iesniedza lūgumu, pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pantu. Iztaujāta šajā ziņā tiesas sēdē, prasītāja precizēja, ka šī lūguma mērķis ir panākt, lai Vispārējā tiesa par pieņemamu atzītu grozījumu rakstu, kas iesniegts novēloti, pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pantu. Prasītāja apgalvo, ka neparedzētu apstākļu esamība tai liegusi minēto grozījumu rakstu iesniegt grozītā Reglamenta 86. panta 1. punktā paredzētajā termiņā. Proti, tā apgalvo – tas, ka Reglamenta grozījumi tika publicēti tiesas brīvdienu laikā ar it kā neviennozīmīgu informāciju tīmekļvietnē EUR‑Lex, ir radījis situāciju, kurā tai nebija paredzams, ka Vispārējā tiesa dažu nedēļu laikā bez jebkāda iepriekšēja brīdinājuma vai paziņojuma aizstās labi zināmu un svarīgu termiņu.
55
Padome, kuru atbalsta Horvātijas Republika un Komisija, apstrīd prasītājas argumentus.
56
Šajā ziņā no pastāvīgās judikatūras izriet, ka no Savienības procesuālo termiņu tiesiskā regulējuma piemērošanas saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. panta otro daļu var atkāpties tikai pavisam īpašos gadījumos, kad ir neparedzēti apstākļi vai nepārvarama vara, jo precīza šo noteikumu piemērošana jānodrošina saskaņā ar tiesiskās drošības prasību un nepieciešamību novērst jebkādu diskrimināciju vai patvaļīgu rīcību tiesvedībā (skat. spriedumu, 2016. gada 14. decembris, SV Capital/ABE, C‑577/15 P, EU:C:2016:947, 56. punkts un tajā minētā judikatūra).
57
Jāatgādina, ka Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pants ir piemērojams tiesvedībai Vispārējā tiesā saskaņā ar šo statūtu 53. pantu.
58
Tiesa ir nospriedusi, ka jēdzieni “nepārvarama vara” vai “neparedzēti apstākļi” ietver objektīvu elementu, kas attiecas uz neparastiem un ārpus ieinteresētās personas ietekmes esošiem apstākļiem, un subjektīvu elementu, kas attiecas uz šīs personas pienākumu nodrošināties pret neparasta notikuma sekām, bez pārmērīgām pūlēm veicot atbilstošus pasākumus. It īpaši prasītājam rūpīgi jāseko iesāktā procesa norisei un tostarp ar pienācīgu rūpību jāievēro paredzētie termiņi (spriedums, 1994. gada 15. decembris, Bayer/Komisija, C‑195/91 P, EU:C:1994:412, 32. punkts).
59
Jēdzieni “neparedzēti apstākļi” un “nepārvarama vara” nav piemērojami situācijā, kad rūpīga un saprātīga persona objektīvi būtu varējusi izvairīties no termiņa prasības celšanai beigām (skat. rīkojumu, 2020. gada 11. jūnijs, GMPO//Komisija, C‑575/19 P, nav publicēts, EU:C:2020:448, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).
60
Visbeidzot jāatgādina, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. panta otro daļu attiecīgajai personai, kas atsaucas uz neparedzētiem apstākļiem vai nepārvaramu varu, ir jāpierāda šādu apstākļu esamība.
61
Šajā lietā jānorāda, ka prasītājas minētie apstākļi ir saistīti ar to, ka tā par Reglamenta grozījumiem uzzinājusi tikai novēloti, jo, pirmkārt, tie tika publicēti Tiesas brīvdienu laikā un, otrkārt, EUR‑Lex interneta vietnē šie Reglamenta grozījumi esot bijuši norādīti neskaidri.
62
Tomēr, kā pamatoti norāda Padome, jākonstatē, ka minētie Reglamenta grozījumi tika publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2024. gada 12. augustā ar norādīto spēkā stāšanās datumu – 2024. gada 1. septembri. Turklāt Eiropas Savienības Tiesa 2024. gada 30. augustā sniedza paziņojumu presei, un jau 2024. gada 1. septembrī tās tīmekļvietnē bija pieejama Reglamenta konsolidētā versija, savukārt saite uz Reglamenta konsolidēto versiju bija ietverta 2024. gada 18. septembra vēstulē, ar kuru kanceleja lietas dalībniekus uzaicināja uz tiesas sēdi.
63
Fiziskas vai juridiskas personas var vērsties pret Savienības iestādes izdotu tiesību aktu, ja tām ir bijusi iespēja ar to iepazīties no pienācīgas publikācijas Oficiālajā Vēstnesī (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2007. gada 11. decembris, Skoma‑Lux, C‑161/06, EU:C:2007:773, 37. punkts un tajā minētā judikatūra). Pēc minētās publikācijas neviens nevar ignorēt Oficiālā Vēstneša saturu.
64
Tātad prasītāja nav pierādījusi neparedzētu apstākļu vai nepārvaramas varas esamību, kas ļautu atkāpties no attiecīgā termiņa, pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. panta otro daļu.
65
No iepriekš minētā izriet, ka prasītājas lūgums, kas iesniegts, pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pantu, jānoraida kā nepamatots.
Par lietas būtību
66
Prasības pamatošanai prasītāja būtībā izvirza piecus pamatus, kas attiecas uz iebildi par Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 1. punkta in fine un Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, 3. panta 1. punkta in fine prettiesiskumu, tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu, kļūdu vērtējumā, samērīguma principa pārkāpumu un pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.
Par iebildi, kas attiecas uz saistības kritērija prettiesiskumu
67
Prasītāja, pamatojoties uz LESD 277. pantu, izvirza iebildi par Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 1. punkta in fine un Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, 3. panta 1. punkta in fine prettiesiskumu, ciktāl tie attiecas uz personām, kas ir saistītas ar personu, kurai piemēro ierobežojošus pasākumus saskaņā ar Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 1. punktu un Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, 3. panta 1. punktu (turpmāk tekstā – “saistības kritērijs”).
68
Prasītāja apgalvo, ka saistības kritērijs neatbilst LES 21. panta un LESD 215. panta mērķiem, jo tas ļauj Padomei strīdīgajos sarakstos iekļaut to personu personvārdus/nosaukumus, kurām nav nekādas saiknes ar režīmu, uz ko attiecas aplūkotie ierobežojošie pasākumi. Tā atsaucas uz tiesiskās drošības principa pārkāpumu. Precīzāk, prasītāja apstrīd saistības kritērija plašo definīciju, kas Padomei piešķirot neierobežotu un patvaļīgu rīcības brīvību un ļaujot tai strīdīgajos sarakstos iekļaut jebkuru personu.
69
Replikas rakstā prasītāja norāda, ka tās nosaukuma iekļaušanas patvaļīgais raksturs izriet, pirmkārt, no tā, ka pastāv tikai viena cita vienība, kuras nosaukums ir iekļauts strīdīgajos sarakstos kā vienība, kas saistīta ar citu vienību, un, otrkārt, ka gadījumā, ja to joprojām kontrolētu Sberbank, kā to apgalvo Padome, tās nosaukuma iekļaušana strīdīgajos sarakstos neesot nepieciešama.
70
Prasītāja arī apgalvo, ka Sberbank to vairs nekontrolē.
71
Padome, kuru atbalsta Komisija, apstrīd prasītājas argumentus.
72
Saskaņā ar LESD 277. pantu jebkura puse tiesvedībā, kurā izskata Savienības iestāžu vai struktūru pieņemtus vispārpiemērojamus aktus, var atsaukties uz LESD 263. panta otrajā daļā norādītajiem iemesliem, lai Eiropas Savienības Tiesā pierādītu šo aktu nepiemērojamību.
73
LESD 277. pantā ir izteikts vispārējs princips, ar kuru jebkuram lietas dalībniekam, lai panāktu tāda akta atcelšanu, par kuru tam ir tiesības celt prasību, ir nodrošinātas tiesības pakārtoti apstrīdēt tādu iepriekš pieņemtu iestāžu aktu spēkā esamību, kas ir apstrīdētā akta juridiskais pamats, ja šim lietas dalībniekam nav bijis tiesību saskaņā ar LESD 263. pantu celt tiešu prasību par šiem aktiem, kuru sekas tam tādējādi bijis jāpacieš bez iespējas lūgt tos atcelt. Vispārpiemērojamam aktam, kura prettiesiskums tiek apgalvots, tieši vai netieši jābūt piemērojamam lietā, kas ir prasības priekšmets, un ir jāpastāv tiešai juridiskai saiknei starp apstrīdēto individuālo lēmumu un attiecīgo vispārpiemērojamo aktu (skat. spriedumu, 2017. gada 17. februāris, Islamic Republic of Iran Shipping Lines u.c./Padome, T‑14/14 un T‑87/14, EU:T:2017:102, 55. punkts un tajā minētā judikatūra).
74
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Savienības tiesām atbilstoši ar LESD piešķirtajām pilnvarām ir jānodrošina pilnīga visu Savienības tiesību aktu tiesiskuma kontrole, ņemot vērā pamattiesības, kas ir neatņemama Savienības tiesību sistēmas sastāvdaļa, un tas ietver arī tiesību uz aizstāvību ievērošanu un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2008. gada 3. septembris, Kadi un Al Barakaat International Foundation/Padome un Komisija, C‑402/05 P un C‑415/05 P, EU:C:2008:461, 326. punkts, un 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 97. un 98. punkts).
75
Tomēr Padomei ir plaša rīcības brīvība, lai vispārīgā un abstraktā veidā noteiktu juridiskos kritērijus un kārtību ierobežojošo pasākumu pieņemšanai (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 21. aprīlis, Anbouba/Padome, C‑605/13 P, EU:C:2015:248, 41. punkts un tajā minētā judikatūra). Līdz ar to uz vispārpiemērojamiem noteikumiem, ar kuriem ir definēti šie kritēriji un kārtība, kā, piemēram, tiesību aktu normas, kas paredz iekļaušanas un saglabāšanas sarakstā kritērijus, uz kuriem attiecas šis pamats, ir attiecināma ierobežota kontrole tiesā, kurā tiek pārbaudīts tikai tas, vai ir ievēroti procesuālie noteikumi un sniegts pamatojums, faktu precizitāte pēc būtības, tiesību kļūdas neesamība, kā arī acīmredzamas kļūdas vērtējumā un nepareizas pilnvaru izmantošanas neesamība (skat. spriedumu, 2023. gada 15. novembris, OT/Padome, T‑193/22, EU:T:2023:716, 35. punkts un tajā minētā judikatūra).
76
Prasītāja uzskata, ka saistības kritērijs neatbilst LES 21. pantam un LESD 215. pantam un ar to tiek pārkāpts tiesiskās drošības princips.
77
Pirmām kārtām, tiesiskās drošības princips nozīmē, ka Savienības tiesību aktiem ir jābūt skaidriem un precīziem un tiesību subjektiem jābūt paredzamai to piemērošanai (skat. spriedumu, 2023. gada 15. novembris, OT/Padome, T‑193/22, EU:T:2023:716, 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
78
Šajā ziņā ir nospriests, ka saistības kritērijs ierobežo Padomes rīcības brīvību, ieviešot objektīvus kritērijus, kas garantē Savienības tiesībās prasīto paredzamības pakāpi un tiesiskās drošības principa ievērošanu (spriedums, 2023. gada 6. septembris, Pumpyanskiy/Padome, T‑291/22, nav publicēts, EU:T:2023:499, 126. punkts).
79
Otrām kārtām, jānorāda, ka prasītāja izvirza pamatu par LESD 215. panta pārkāpumu, jo neesot pietiekamas saiknes starp personām, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi, un attiecīgo trešo valsti, un tā tostarp pamatojas uz 2012. gada 13. marta spriedumu Tay Za/Padome (C‑376/10 P, EU:C:2012:138, 64. un 68. punkts). Tomēr jākonstatē, ka prasītājas minētā judikatūra attiecas nevis uz LESD 215. pantu, bet gan uz EKL 60. un 301. pantu.
80
Tā, no judikatūras izriet, ka pēc grozījumiem, kas izdarīti primārajās tiesībās pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā 2009. gada 1. decembrī, EKL 60. panta saturs saistībā ar ierobežojošiem pasākumiem, kas skar kapitāla apriti un maksājumus, un EKL 301. panta saturs saistībā ar ekonomisko sakaru ar vienu vai vairākām trešām valstīm pilnīgu vai daļēju pārtraukšanu vai mazināšanu ir atspoguļots LESD 215. pantā. Turklāt LESD 215. panta 2. punktā Padomei ir atļauts noteikt ierobežojošus pasākumus attiecībā uz fiziskām vai juridiskām personām un nevalstiskām grupām vai struktūrām, proti, pasākumus, kuri pirms Lisabonas līguma stāšanās spēkā prasīja to juridiskajā pamatā iekļaut arī EKL 308. pantu, ja to adresātiem nebija nekādas saistības ar trešā valstī valdošo režīmu (spriedums, 2012. gada 19. jūlijs, Parlaments/Padome, C‑130/10, EU:C:2012:472, 51. un 53. punkts).
81
No tā izriet, ka prasītājas arguments par LESD 215. panta pārkāpumu jānoraida.
82
Trešām kārtām, jānorāda, ka saistības kritērijs neprasa, lai personai, uz kuru attiecas šis kritērijs, būtu tieša saikne ar situāciju Ukrainā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 11. septembris, Ezubov/Padome, T‑741/22, nav publicēts, EU:T:2024:605, 120. punkts).
83
Iespēja noteikt ierobežojošus pasākumus šādā situācijā ir izskaidrojama ar būtisku risku, ka persona, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, šo pasākumu apiešanas nolūkā izmanto saikni, kas tai ir ar personām, kuras ar to ir saistītas, lai izdarītu spiedienu uz tām (skat. spriedumu, 2024. gada 11. septembris, Ezubov/Padome, T‑741/22, nav publicēts, EU:T:2024:605, 121. punkts un tajā minētā judikatūra).
84
Līdz ar to šis kritērijs palīdz nodrošināt ierobežojošo pasākumu efektivitāti un tādējādi izdarīt spiedienu uz Krievijas iestādēm, lai tās izbeigtu savas darbības un politiku, kas destabilizē Ukrainu, kā arī izbeigtu militāro agresiju pret šo valsti.
85
No tā izriet, ka saistības kritērijs un šajā ziņā noteiktie ierobežojošie pasākumi atbilst LES 21. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētajam mērķim saglabāt mieru, novērst konfliktus un stiprināt starptautisko drošību saskaņā ar 1945. gada 26. jūnijā Sanfrancisko (Amerikas Savienotās Valstis) parakstīto Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķiem un principiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 15. novembris, OT/Padome, T‑193/22, EU:T:2023:716, 46. punkts).
86
Tāpēc prasītājas arguments par to, ka nepastāv saikne starp situāciju Ukrainā un to fizisko personu lomu, kurām piemēro attiecīgos ierobežojošos pasākumus, jānoraida.
87
Turklāt jānoraida prasītājas arguments par to, ka tās nosaukuma iekļaušana strīdīgajos sarakstos ir patvaļīga, jo pastāvot tikai viena cita vienība, uz kuru attiecas konkrētie ierobežojošie pasākumi saskaņā ar saistības kritēriju. Proti, šāds arguments attiecas uz saistības kritērija piemērošanu, nevis uz tā definīciju.
88
Bez tam prasītājas arguments, ka Sberbank to vairs nekontrolējot, attiecas uz jautājumu par iekļaušanas iemeslu pamatotību un neattiecas uz jautājumu par kritērija, kas ir juridiskais pamats tās nosaukuma iekļaušanai strīdīgajos sarakstos, tiesiskumu.
89
No tā izriet, ka prasītājas izvirzītā iebilde par prettiesiskumu jānoraida.
Par pamata, kas attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu, pārkāpumu
90
Prasītāja apgalvo, ka Padome nav norādījusi pietiekamus vai atbilstošus iemeslus tās nosaukuma iekļaušanai strīdīgajos sarakstos, tādējādi pārkāpjot LESD 296. panta otro daļu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 2. punkta c) apakšpunktu.
91
Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdēto tiesību aktu konteksts tai neļāva saprast attiecībā uz to veiktā pasākuma tvērumu. Tā norāda, ka tai nebija iespējams paredzēt, ka Padome uzskatītu, ka prasītāju “kontrolē Sberbank”, lai gan Sberbank to bija pārdevusi jaunam īpašniekam.
92
Otrkārt, prasītāja norāda – apgalvojums, ka tā joprojām esot Sberbank faktiskā kontrolē, nav izskaidrots neatkarīgi no tā, ka tas esot kļūdains, lai gan Padomei bija faktiska iespēja sniegt precīzāku pamatojumu.
93
Treškārt, replikas rakstā prasītāja piebilst, ka pamatojuma izklāsts tai neļauj saprast precīzu pamatojumu tās nosaukuma iekļaušanai un saglabāšanai strīdīgajos sarakstos. Tā kā no Lēmuma 2022/2477 3. apsvēruma izrietošais konteksts ir balstīts uz Krievijas Federācijas raķešu un dronu uzbrukumiem Ukrainas civiliedzīvotājiem, Padome neesot sniegusi nevienu saprātīgu paskaidrojumu, kas pierādītu, kādā veidā prasītāja būtu tādā pašā situācijā kā par šiem uzbrukumiem “atbildīgās personas”.
94
Padome, kuru atbalsta Komisija, apstrīd prasītājas argumentus.
95
Jāatgādina, ka LESD 296. pantā paredzētajam pamatojumam ir skaidri un nepārprotami jāatklāj aktu sagatavojušās iestādes argumentācija, lai ļautu ieinteresētajai personai uzzināt veikto pasākumu pamatojumu un kompetentajai tiesai īstenot tās kontroli (spriedums, 2012. gada 15. novembris, Padome/Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, 50. punkts; skat. arī spriedumu, 2021. gada 22. aprīlis, Padome/PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, 47. punkts un tajā minētā judikatūra).
96
LESD 296. pantā paredzētajam pamatojumam jābūt atbilstošam attiecīgā akta būtībai un kontekstam, kādā tas ticis pieņemts. Prasība norādīt pamatojumu jāvērtē atkarībā no lietas apstākļiem, jo īpaši no izskatāmā tiesību akta satura, norādītā pamatojuma rakstura un interesēm paskaidrojumu saņemšanā, kas var būt šī tiesību akta adresātiem vai citām personām, kuras tas skar tieši un individuāli. Tostarp netiek prasīts, lai pamatojumā tiktu uzskaitīti visi atbilstošie faktiskie un tiesiskie apstākļi, nedz arī lai tas detalizēti atbildētu uz ieinteresētās personas formulētajiem apsvērumiem konsultāciju laikā pirms šī akta pieņemšanas, jo jautājums, vai akta pamatojums ir pietiekams, jānovērtē, ņemot vērā ne tikai tā tekstu, bet arī kontekstu, kā arī visu tiesisko noteikumu kopumu, kas regulē attiecīgo jomu. It īpaši nelabvēlīgs akts ir pietiekami pamatots, ja tas ir pieņemts attiecīgajai personai zināmos apstākļos, kas ļauj tai izprast pret to noteiktā pasākuma apmēru (spriedums, 2012. gada 15. novembris, Padome/Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, 53. un 54. punkts; skat. arī spriedumu, 2021. gada 22. aprīlis, Padome/PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, 48. punkts un tajā minētā judikatūra).
97
Turklāt judikatūrā ir precizēts, ka Padomes tiesību akta, ar ko ir noteikts ierobežojošs pasākums, pamatojumā jānorāda ne tikai šī pasākuma juridiskais pamats, bet arī īpašie un konkrētie iemesli, kuru dēļ Padome, īstenojot savu rīcības brīvību, uzskata, ka attiecīgajai personai ir jāpiemēro šāds pasākums (skat. spriedumu, 2022. gada 27. jūlijs, RT France/Padome, T‑125/22, EU:T:2022:483, 105. punkts un tajā minētā judikatūra).
98
Tāpat jāatgādina, ka LESD 296. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu ir būtiska formalitāte, kura jānošķir no jautājuma par pamatojuma pamatotību, kas attiecas uz strīdīgā akta tiesiskumu pēc būtības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1998. gada 2. aprīlis, Komisija/Sytraval un Brink’s France, C‑367/95 P, EU:C:1998:154, 67. punkts). Proti, lēmuma pamatojumu veido formāls to pamatu izklāsts, uz kuriem šis lēmums balstīts. Ja šajos pamatos ir pieļautas kļūdas, tie skar lēmuma tiesiskumu pēc būtības, nevis tā pamatojumu, kas var būt pietiekams, pat izklāstot kļūdainus pamatus (spriedums, 2008. gada 10. jūlijs, Bertelsmann un Sony Corporation of America/Impala, C‑413/06 P, EU:C:2008:392, 181. punkts).
99
Šajā lietā, pirmkārt, jānorāda, ka vispārējais konteksts, kas lika Padomei pieņemt attiecīgos ierobežojošos pasākumus, ir skaidri izklāstīts apstrīdēto aktu apsvērumos, kuros citastarp norādīts uz Krievijas Federācijas militāro agresiju pret Ukrainu, kas ir neizprovocēta un nepamatota. Tāpat ir skaidri norādīti juridiskie pamati, uz kuriem balstoties minētie akti tika pieņemti, proti, LES 29. pants un LESD 215. pants.
100
Otrkārt, apstrīdēto tiesību aktu motīvi attiecībā uz prasītāju ir izklāstīti šī sprieduma 10. punktā. Pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, jākonstatē, ka, ņemot vērā to formulējumu, motīvi ir pietiekami skaidri un precīzi, lai tā varētu saprast iemeslus, kuru dēļ tās nosaukums tika iekļauts un pēc tam saglabāts strīdīgajos sarakstos. It īpaši no šīs motīvu daļas izriet, ka Padome sākotnējos tiesību aktos, kā arī 2023. gada marta, 2023. gada septembra un 2024. gada marta tiesību aktos par saglabāšanu sarakstos ir iekļāvusi un saglabājusi prasītājas nosaukumu strīdīgajos sarakstos saskaņā ar saistības kritēriju.
101
Proti, no motīvu daļas skaidri izriet, ka prasītājas nosaukums strīdīgajos sarakstos ir iekļauts, pamatojoties uz to, ka tā “ir saistīta ar Sberbank”, jo Sberbank saglabājot faktisku kontroli pār to, neraugoties uz apgalvoto tās akciju nodošanu Apvienoto Arābu Emirātu uzņēmējam. Izmantojot vārdkopu “apgalvotā nodošana”, motīvi skaidri parāda, ka Padome apšauba prasītājas pārdošanu Emirātu uzņēmējam.
102
Treškārt, ir jānoraida prasītājas argumenti par to, ka Padome nav pietiekami izskaidrojusi, kādā veidā prasītāja bijusi Sberbank kontrolē, kas esot kļūdaini. Proti, tā kā šie argumenti attiecas uz iekļaušanas strīdīgajos sarakstos motīvos ietverto apgalvojumu pamatotību, tie patiesībā attiecas uz kļūdu vērtējumā, nevis uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, un tie tiks izvērtēti, izskatot trešo pamatu.
103
Ceturtkārt, ir jānoraida arī replikā izvirzītais prasītājas arguments par to, ka Padome neesot sniegusi nevienu saprātīgu paskaidrojumu, kas norādītu, kādā veidā prasītāja ir tādā pašā situācijā kā “personas, kas ir atbildīgas” par dronu uzbrukumiem Ukrainā. Proti, lai gan sākotnējo tiesību aktu 3. apsvērumā ir atsauce uz Krievijas Federācijas veiktajiem raķešu un dronu uzbrukumiem civiliedzīvotājiem un civilajām ēkām un infrastruktūrai Ukrainā, jākonstatē, ka šajā apsvērumā ir aprakstīts vispārējais konteksts, kādā iekļaujas sākotnējie tiesību akti, tāpat kā šo pašu aktu 4. apsvērumā, kurā ir atsauce uz situācijas nopietnību Ukrainā. Tomēr pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, sākotnējo tiesību aktu mērķis nav nostādīt prasītāju tādā pašā situācijā kā personas, kas ir atbildīgas par šiem uzbrukumiem.
104
Līdz ar to no apstrīdēto tiesību aktu pamatojuma izriet, ka specifiskie un konkrētie iemesli, kas lika Padomei iekļaut un pēc tam saglabāt prasītājas nosaukumu strīdīgajos sarakstos, ir norādīti pietiekami skaidri, lai ļautu prasītājai tos saprast un Vispārējai tiesai šajā ziņā veikt pārbaudi.
105
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, pamats par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi jānoraida.
Par pamata, kas attiecas uz tiesību tikt uzklausītam neievērošanu
106
Prasības pieteikumā prasītāja norāda uz Hartas 41. panta un it īpaši uz tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu. Tā uzskata, ka Padomei bija jākonsultējas ar prasītāju pirms sākotnējo tiesību aktu pieņemšanas, jo neesot bijis nepieciešams radīt pārsteiguma efektu. Šajā ziņā, pirmkārt, tā apgalvo, ka Fortenova Group turējumā esošie finanšu instrumenti joprojām bija Savienībā esoši aktīvi pat īpašnieka maiņas gadījumā un ka tādējādi nepastāvēja risks, ka finanšu instrumenti tiks pārvietoti ārpus Savienības un ārpus Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, piemērošanas jomas.
107
Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Fortenova Group finanšu instrumentus jau bija iesaldējusi brīdī, kad tā piederēja Sberbank. Prasītājas ieskatā tas, ka tai tiktu dota iespēja iesniegt savus apsvērumus pirms tās nosaukuma sākotnējās iekļaušanas strīdīgajos sarakstos, tātad nebūtu radījis kaitējumu un nebūtu izraisījis nekādu aktīvu aizplūšanu ārpus Savienības.
108
Grozījumu rakstā saistībā ar 2023. gada septembra tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos prasītāja apgalvo, ka pirms lēmuma par personas personvārda/nosaukuma saglabāšanu strīdīgajos sarakstos ir jāpaziņo apsūdzības pamatā esošā informācija, kā arī attiecīgajai personai jādod iespēja tikt uzklausītai. Taču Padome ar prasītāju pirms tās nosaukuma saglabāšanas strīdīgajos sarakstos neesot sazinājusies.
109
Tas pats attiecoties uz 2024. gada marta tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos, kurus Padome esot pieņēmusi, pārkāpjot savu periodiskās pārskatīšanas pienākumu.
110
Padome, kuru atbalsta Komisija, apstrīd prasītājas argumentus.
111
Jāatgādina, ka Hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētās tiesības tikt uzklausītam jebkurā procesā, kas ir neatņemama tiesību uz aizstāvību ievērošanas sastāvdaļa, ikvienai personai garantē iespēju administratīvajā procesā un pirms ikviena tāda lēmuma pieņemšanas, kurš var nelabvēlīgi ietekmēt tās intereses, lietderīgi un efektīvi izteikt savu viedokli (skat. spriedumu, 2022. gada 27. jūlijs, RT France/Padome, T‑125/22, EU:T:2022:483, 75. punkts un tajā minētā judikatūra).
112
Procesā, kas attiecas uz lēmuma par personas personvārda/nosaukuma iekļaušanu akta, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus, pielikumā ietvertajā sarakstā, tiesību uz aizstāvību ievērošana nozīmē, ka kompetentajai Savienības iestādei ir jāpaziņo attiecīgajai personai pret viņu izvirzītie pamati un pierādījumi, uz kuriem šī iestāde plāno balstīt savu lēmumu. To paziņojot, kompetentajai Savienības iestādei šai personai ir jāļauj lietderīgi paust savus apsvērumus par pamatojumu, kas vērsts pret viņu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 111. un 112. punkts).
113
Tomēr Hartas 52. panta 1. punktā ir pieļauti tajā paredzēto tiesību ierobežojumi, ja, nosakot attiecīgo ierobežojumu, tiek ievērota attiecīgo pamattiesību būtība un ja, ievērojot samērīguma principu, tas ir nepieciešams un patiešām atbilst Savienības atzītiem vispārīgo interešu mērķiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 101. punkts un tajā minētā judikatūra).
114
Šajā ziņā Tiesa vairākkārt ir nospriedusi, ka tiesībām uz aizstāvību var tikt piemēroti ierobežojumi vai atkāpes, it īpaši saistībā ar ierobežojošiem pasākumiem, kas noteikti kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) kontekstā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 21. decembris, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, 67. punkts un tajā minētā judikatūra).
115
Turklāt jautājums, vai ir noticis tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jāvērtē, ņemot vērā katra gadījuma īpašos apstākļus, tostarp attiecīgā akta būtību un kontekstu, kādā tas ir pieņemts, kā arī attiecīgo jomu reglamentējošo tiesību normu kopumu (skat. spriedumu, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 102. punkts un tajā minētā judikatūra).
116
Vēl jāatgādina, ka Savienības tiesa nošķir, pirmkārt, personas personvārda/nosaukuma sākotnējo iekļaušanu attiecīgajos sarakstos un, otrkārt, šīs personas personvārda/nosaukuma saglabāšanu minētajos sarakstos (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 30. aprīlis, Al‑Chihabi/Padome, T‑593/11, EU:T:2015:249, 40. punkts).
117
Prasītājas argumenti jāanalizē, ņemot vērā šos judikatūras principus.
– Par sākotnējiem tiesību aktiem
118
Ierobežojošo pasākumu jomā jāatgādina, ka sākotnējā lēmuma gadījumā Padomei nav iepriekš jāpaziņo attiecīgajai personai vai vienībai pamatojums, uz kuru tā plāno balstīt šīs personas personvārda/nosaukuma vai vienības nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos. Proti, šādam pasākumam – lai netiktu apdraudēta tā efektivitāte – pēc savas būtības ir jāspēj radīt pārsteigumu, un tas būtu jāpiemēro nekavējoties. Šādā gadījumā principā pietiek ar to, ka iestāde pamatojumu attiecīgajai personai vai vienībai paziņo un tiesības tikt uzklausītai dod vienlaikus ar minētā lēmuma pieņemšanu vai uzreiz pēc tā pieņemšanas (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 21. decembris, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, 61. punkts, un 2009. gada 14. oktobris, Bank Melli Iran/Padome, T‑390/08, EU:T:2009:401, 92. un 93. punkts).
119
Turklāt jāuzsver, ka nedz atbilstošās Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, un Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, tiesību normas, nedz vispārējais tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips nepiešķir ieinteresētajām personām tiesības uz formālu uzklausīšanu, jo pietiek ar iespēju rakstveidā iesniegt savus apsvērumus (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2023. gada 15. novembris, OT/Padome, T‑193/22, EU:T:2023:716, 97. punkts un tajā minētā judikatūra).
120
Šajā lietā jānorāda, ka prasītājas nosaukums pirmo reizi strīdīgajos sarakstos tika iekļauts ar sākotnējiem tiesību aktiem. Kā izriet no šī sprieduma 11. punkta, par prasītājas nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos pamatojuma paziņošanu Oficiālajā Vēstnesī2022. gada 19. decembrī tika publicēts paziņojums.
121
Piemērojot šī sprieduma 118. punktā atgādināto judikatūru, Padomei nebija pienākuma šīs lietas apstākļos saņemt prasītājas apsvērumus pirms sākotnējo tiesību aktu pieņemšanas.
122
Šo secinājumu neatspēko prasītājas argumenti, ka pārsteiguma efekts nebija nepieciešams, ņemot vērā apstākli, ka tās līdzekļi jau bija iesaldēti.
123
Šajā lietā, lai gan prasītājas Fortenova Group līdzekļi jau bija iesaldēti pirms tās nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos pēc Sberbank nosaukuma iekļaušanas, ir arī jāņem vērā, ka viens no attiecīgā darījuma iznākumiem bija tieši prasītājas līdzekļu atbrīvošana. Proti, tiesas sēdē prasītāja atzina, ka līdzekļi, kas tai piederēja Fortenova Group, bija jāatbrīvo pēc darījuma, kurš datēts ar 2022. gada 31. oktobri un ar kuru Sberbank to bija pārdevusi ieguldītājam. To apstiprina arī Emirātu ieguldītāja 2022. gada 20. novembra elektroniskā pasta vēstule Fortenova Group; šī vēstule pirmajā WK lietā ir iekļauta sadaļā “Papildu pierādījumi”, un tajā ir precizēts, ka šajā datumā vienība, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, prasītāju vairs nekontrolē un prasītāja būtībā lūgusi iespēju piedalīties un izmantot savas balsstiesības turpmākajās Fortenova Group sanāksmēs. Tādējādi, pat ja pati Padome nav atzinusi šo pārdošanu, tā nevarēja būt pārliecināta, ka tas tā ir arī attiecībā uz visiem saimnieciskās darbības subjektiem, kuriem bija jāīsteno attiecīgo līdzekļu iesaldēšana. Ņemot vērā līdzekļu iesaldēšanas risku, Padome pamatoti ir uzskatījusi, ka šajā lietā bija nepieciešams pārsteiguma efekts, lai nodrošinātu ierobežojošo pasākumu efektivitāti.
124
No iepriekš minētā izriet, ka Padome, pieņemot sākotnējos tiesību aktus, nav pārkāpusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai.
– Par 2023. gada septembra tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos
125
Runājot par lēmumu saglabāt spēkā ierobežojošos pasākumus attiecībā uz personu, uz kuru tie jau attiecas, Padomei ir jāpaziņo šai personai tās rīcībā esošie pierādījumi, lai pamatotu savu lēmumu, un pirms šī lēmuma pieņemšanas jāļauj šai personai lietderīgi darīt zināmu savu viedokli par pamatojumu, kas pret to ir vērsts. Šī divkāršā procesuālā pienākuma ievērošanai jānotiek pirms šī lēmuma pieņemšanas (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 21. decembris, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, 62. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 111.–113. punkts un tajos minētā judikatūra).
126
Tomēr jānorāda, ka tiesības tikt uzklausītam pirms aktu pieņemšanas, ar kuriem saglabā spēkā ierobežojošos pasākumus pret personām, attiecībā uz kurām šie pasākumi jau ir noteikti, ir saistošs pienākums tad, kad Padome ir ietvērusi jaunus pierādījumu elementus pret šīm personām, nevis tad, kad iekļaušanas sarakstā saglabāšana ir pamatota ar to pašu pamatojumu, ar ko tika attaisnota sākotnējā akta pieņemšana, ar kuru tika noteikti attiecīgie ierobežojošie pasākumi (spriedumi, 2016. gada 28. jūlijs, Tomana u.c./Padome un Komisija, C‑330/15 P, nav publicēts, EU:C:2016:601, 67. punkts, un 2023. gada 7. jūnijs, Shakutin/Padome, T‑141/21, nav publicēts, EU:T:2023:303, 74. punkts).
127
Ja attiecīgās personas vai vienības personvārda/nosaukuma saglabāšana to personu un vienību sarakstā, kam piemēro ierobežojošus pasākumus, ir pamatota ar tiem pašiem iemesliem, kuri ir pamatojuši sākotnējā akta pieņemšanu, ja pret to nav izvirzīti jauni pierādījumi, Padomei, lai ievērotu tiesības tikt uzklausītam, nav pienākuma no jauna tai paziņot apsūdzības pamatā esošo informāciju (spriedums, 2022. gada 22. jūnijs, Haswani/Padome, T‑479/21, nav publicēts, EU:T:2022:383, 85. punkts; šajā nozīmē skat. arī spriedumu, 2016. gada 7. aprīlis, Central Bank of Iran/Padome, C‑266/15 P, EU:C:2016:208, 32. un 33. punkts).
128
Šajā lietā Padome ar 2023. gada 15. septembra vēstuli informēja prasītāju par tās nosaukuma saglabāšanu strīdīgajos sarakstos. Šajā ziņā, tā kā 2023. gada septembra tiesību aktu par saglabāšanu sarakstos pamatojums attiecībā uz prasītāju nav mainījies un tā kā Padome nav iesniegusi jaunus apsūdzošus pierādījumus, lai papildinātu dokumentu bāzi, uz kuru bija balstīta prasītājas nosaukuma saglabāšana strīdīgajos sarakstos, tai pēc savas iniciatīvas un bez prasītājas lūguma šajā ziņā nebija pienākuma no jauna prasītājai paziņot apsūdzošos pierādījumus un dot tai iespēju iesniegt apsvērumus.
129
Tātad otrais pamats, ciktāl tas attiecas uz 2023. gada septembra tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos, jānoraida.
– Par 2024. gada marta tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos
130
Kā izriet no šī sprieduma 21. punkta, ar 2024. gada marta tiesību aktiem par saglabāšanu sarakstos prasītājas nosaukums strīdīgajos sarakstos tika saglabāts tādu iemeslu dēļ, kas nav mainījušies. Turklāt jānorāda, ka, pieņemot šos tiesību aktus, Padome nav pamatojusies ne uz kādu jaunu apsūdzošu pierādījumu. Līdz ar to saskaņā ar šī sprieduma 125.–127. punktā minēto judikatūru Padomei, lai ievērotu prasītājas tiesības tikt uzklausītai, nebija pienākuma tai no jauna paziņot tos pašus pret to vērstos apsūdzošos pierādījumus un uzklausīt prasītāju pirms 2024. gada marta tiesību aktu par saglabāšanu sarakstos pieņemšanas.
131
Turklāt pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, tas, ka Padome to nav uzklausījusi pirms tās nosaukuma saglabāšanas strīdīgajos sarakstos saskaņā ar šī sprieduma 125.–127. punktā minēto judikatūru, nevar būt Padomes pārskatīšanas pienākuma pārkāpums.
132
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, pamats par tiesību tikt uzklausītam neievērošanu jānoraida.
Par pamatu, kas attiecas uz kļūdu vērtējumā
– Ievada apsvērumi
133
Ievadam, lai gan ir taisnība, ka Padomei ir zināma rīcības brīvība, lai katrā atsevišķā gadījumā noteiktu, vai ir izpildīti juridiskie kritēriji, uz kuriem ir balstīti attiecīgie ierobežojošie pasākumi, tomēr Savienības tiesām principā ir jānodrošina pilnīga visu Savienības tiesību aktu tiesiskuma kontrole (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2014. gada 3. jūlijs, National Iranian Tanker Company/Padome, T‑565/12, EU:T:2014:608, 54. un 55. punkts, un 2022. gada 26. oktobris, Ovsyannikov/Padome, T‑714/20, nav publicēts, EU:T:2022:674, 61. punkts un tajā minētā judikatūra).
134
Turklāt jāuzsver, ka Hartas 47. pantā garantētā tiesas kontroles efektivitāte tostarp nozīmē, ka Savienības tiesai jānodrošina, lai lēmums, ar ko ir noteikti vai saglabāti ierobežojoši pasākumi un kam attiecībā uz attiecīgo personu vai vienību ir individuāla piemērojamība, būtu balstīts uz pietiekami drošiem faktiem. Tas nozīmē, ka ir jāpārbauda pamatojuma izklāstā norādītie fakti, kas ir minētā lēmuma pamatā, tādēļ pārbaudē tiesā nav jāizvērtē tikai norādīto iemeslu abstrakta ticamība, bet arī tas, vai ir pamatoti šie apsvērumi vai vismaz viens no tiem, kurš tiek uzskatīts par pašu par sevi pietiekamu šī lēmuma atbalstam (spriedumi, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 119 punkts, un 2014. gada 5. novembris, Mayaleh/Padome, T‑307/12 un T‑408/13, EU:T:2014:926, 128. punkts).
135
Šāds vērtējums jāveic, pārbaudot pierādījumus un informāciju nevis izolēti, bet gan kontekstā, kurā tie iekļaujas. Proti, Padome ir izpildījusi tai noteikto pierādīšanas pienākumu, ja Savienības tiesā tā sniedz pietiekami konkrētu, precīzu un saskaņotu norāžu kopumu, kas ļauj konstatēt, ka pastāv pietiekama saikne starp vienību, uz kuru attiecas līdzekļu iesaldēšanas pasākums, un režīmu vai – vispārīgi – apkarotajām situācijām (skat. spriedumu, 2017. gada 20. jūlijs, Badica un Kardiam/Padome, T‑619/15, EU:T:2017:532, 99. punkts un tajā minētā judikatūra).
136
Pret attiecīgo personu norādīto apsvērumu pamatotība gadījumā, ja tie tiek apstrīdēti, ir jāpierāda tieši kompetentajai Savienības iestādei, un šai personai nav jāiesniedz pierādījumi par šo apsvērumu pamatotības neesamību. Ir svarīgi, lai iesniegtā informācija un pierādījumi pamatotu apsvērumus, kas vērsti pret attiecīgo personu (spriedumi, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 121. un 122. punkts, un 2014. gada 3. jūlijs, National Iranian Tanker Company/Padome, T‑565/12, EU:T:2014:608, 57. punkts).
137
Šajā ziņā jāuzsver, ka attiecīgo pasākumu konteksts ir jāņem vērā un pierādījumu pakāpe, kas var tikt prasīta no Padomes, ir jāpielāgo, ņemot vērā grūtības piekļūt pierādījumiem un objektīvai informācijai (skat. spriedumu, 2022. gada 1. jūnijs, Prigozhin/Padome, T‑723/20, nav publicēts, EU:T:2022:317, 102. punkts un tajā minētā judikatūra).
138
Turklāt jānorāda, ka Savienības tiesu darbību reglamentē pierādījumu brīvas novērtēšanas princips un vienīgais kritērijs iesniegto pierādījumu vērtības novērtēšanai ir to ticamība. Šajā ziņā, lai novērtētu dokumenta pierādījuma spēku, ir jāpārbauda tajā ietvertās informācijas ticamība, jāņem vērā tostarp dokumenta izcelsme, tā izstrādes apstākļi, kā arī adresāts un jānoskaidro, vai, ņemot vērā tā saturu, tas šķiet saprātīgs un uzticams (skat. spriedumu, 2018. gada 31. maijs, Kaddour/Padome, T‑461/16, EU:T:2018:316, 107. punkts un tajā minētā judikatūra).
139
Bez tam jāatgādina, ka ierobežojošiem pasākumiem piemīt aizsardzības un pēc definīcijas pagaidu raksturs un to spēkā esamība vienmēr ir atkarīga no tā, vai to noteikšanas pamatā esošie faktiskie un tiesiskie apstākļi joprojām pastāv, kā arī no tā, vai tie būtu jāsaglabā spēkā, lai sasniegtu ar tiem saistīto mērķi. Tātad Padomei, periodiski pārskatot šos ierobežojošos pasākumus, jāveic atjaunināts situācijas vērtējums un jāizstrādā šādu pasākumu iedarbības bilance, lai noskaidrotu, vai tie ir ļāvuši sasniegt mērķus, kas izvirzīti ar attiecīgo personvārdu un vienību nosaukumu sākotnējo iekļaušanu strīdīgajā sarakstā, un vai attiecībā uz minētajām personām un vienībām vēl arvien var izdarīt to pašu secinājumu (spriedums, 2020. gada 12. februāris, Amisi Kumba/Padome, T‑163/18, EU:T:2020:57, 58. un 59. punkts).
140
Visbeidzot jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Savienības tiesību akta tiesiskums jāizvērtē, ņemot vērā faktiskos un tiesiskos apstākļus, kas pastāvējuši tiesību akta pieņemšanas brīdī (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2015. gada 3. septembris, Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Komisija, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, 22. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2015. gada 4. septembris, NIOC u.c./Padome, T‑577/12, nav publicēts, EU:T:2015:596, 112. punkts un tajā minētā judikatūra).
141
Ņemot vērā šos apsvērumus, jāpārbauda, vai Padome ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, nolemjot iekļaut un pēc tam saglabāt prasītājas nosaukumu strīdīgajos sarakstos.
142
Šajā lietā jānorāda – lai pamatotu prasītāja nosaukuma iekļaušanu un pēc tam saglabāšanu strīdīgajos sarakstos, Padome ir balstījusies uz pierādījumiem, kas ietverti attiecīgi pirmajā WK lietā un otrajā un trešajā WK lietā.
143
Pirmajā WK lietā ir šādi pierādījumi:
–
rechtbank Amsterdam (Amsterdamas tiesa, Nīderlande) 2022. gada 6. septembra spriedums (dokuments Nr. 1);
–
ar 2022. gada 5. aprīli datēts, Kroll Issuer Services Ltd izdots dokuments (dokuments Nr. 2);
–
Fortenova Group tīmekļvietnes ekrānuzņēmums (dokuments Nr. 3);
–
ar 2022. gada 14. septembri datēts izraksts no Krievijas Vienotā juridisko personu valsts reģistra (dokuments Nr. 4);
–
ar 2022. gada 3. novembri datēts izraksts no Krievijas Vienotā juridisko personu valsts reģistra (dokuments Nr. 5);
–
preses aģentūras Reuters2022. gada 3. novembra raksts (dokuments Nr. 6);
–
Euractiv2022. gada 8. novembra raksts presē (dokuments Nr. 7);
–
Bloomberg News2022. gada 21. novembra raksts presē (dokuments Nr. 8);
–
2021. gada 12. marta paziņojums presei Fortenova Group tīmekļvietnē (dokuments Nr. 9);
–
Fortenova Group tīmekļvietnes ekrānuzņēmums (dokuments Nr. 10);
–
Internet GFC Media Group tīmekļvietnes ekrānuzņēmums (dokuments Nr. 11);
–
2022. gada 8. novembra laikraksta Večernji list raksts (dokuments Nr. 12).
144
Pirmajā WK lietā ir iekļauti arī vairāki dokumenti, kas sagrupēti sadaļā “Papildu pierādījumi”, proti, šādi dokumenti:
–
procesuālie raksti, kas iesniegti saistībā ar strīdu starp Emirātu ieguldītāju un Fortenova Group tiesvedībā rechtbank Amsterdam (Amsterdamas tiesa), un to pielikumi, proti, Horvātijas Ārlietu un Eiropas lietu ministrijas 2022. gada 25. novembra vēstule, ar 2022. gada 31. oktobri datēts izraksts no Krievijas Vienotā juridisko personu valsts reģistra attiecībā uz prasītāju, 2022. gada 31. oktobra pierādījums par samaksu, ko Sberbank labā veicis specializētais fonds, kuru izmanto Emirātu ieguldītājs, ar 2022. gada 22. novembri datēts izraksts no Krievijas Vienotā juridisko personu valsts reģistra par šo specializēto fondu, Emirāta ieguldītāja 2022. gada 22. novembra ziņojums, Fortenova Group2022. gada 22. novembra vēstule, kas adresēta prasītājai, Fortenova Group TopCo 2021. gada pārskats;
–
Emirātu ieguldītāja 2022. gada 20. novembra elektroniskā pasta vēstule Fortenova Group STAK;
–
advokātu biroja 2022. gada 14. decembra memorands, kas adresēts Fortenova Group, un tā pielikumi, tostarp prasītājas cesijas līgums, kas noslēgts starp SBC Aktiv un SBK Uranium, no vienas puses, un Emirātu ieguldītāju, no otras puses, aizdevuma līgums starp Emirātu ieguldītāju un specializēto fondu, kas izmantots darījuma noslēgšanai, ar 2022. gada 31. oktobri un 2022. gada 15. novembri datēti izraksti no Krievijas Vienotā juridisko personu valsts reģistra, kas attiecas uz prasītāju, 2022. gada 31. oktobra vienošanās par prasījuma tiesību cesiju starp Sberbank un Emirātu ieguldītāju, 2022. gada 31. oktobra apliecinājums par samaksu, ko Sberbank labā samaksājis specializētais fonds, kuru izmanto Emirātu ieguldītājs, ar 2022. gada 8. novembri un 2022. gada 24. novembri datēti izraksti no Krievijas Vienotā juridisko personu valsts reģistra par šo specializēto fondu, trešās personas paziņojums par saistību izpildi, ko Emirātu ieguldītājs nosūtījis Sberbank.
145
Otrajā WK lietā ir tikai Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamas apelācijas tiesa, Nīderlande) 2022. gada 29. decembra spriedums.
146
Trešā WK lieta ietver tikai klasificētu pierādījumu kopsavilkumu ar šādu nosaukumu: “Pierādījumi, kuru pamatā ir oficiālie uzņēmumu reģistru [dati], kas apstiprina, ka SBK Art LLC ir Krievijas Federācijas valdības kontrolēts meitasuzņēmums”.
– Par Padomes iesniegto pierādījumu ticamību
147
Prasītāja apstrīd pirmajā WK lietā ietverto pierādījumu – uz kuriem Padome ir balstījusies, lai iekļautu tās nosaukumu strīdīgajos sarakstos, – ticamību, uzskatot, ka tie ir iegūti no neuzticamiem avotiem, proti, tīmeklī publicētiem rakstiem presē un “apšaubāmas kvalitātes” emuāriem. It īpaši prasītāja apgalvo, ka pirmajā WK lietā ietvertie plašsaziņas līdzekļu raksti tikai atkārto Fortenova Horvātija izpilddirektora (CEO) oficiālos paziņojumus. Turklāt prasītāja apstrīd tāda advokāta biroja dokumenta pierādījuma spēku, kurā neesot informācijas tostarp par tā autoru un kurš esot sagatavots Fortenova Group interesēs.
148
Padome apstrīd prasītājas argumentus. Tā apgalvo, ka nav aprobežojusies tikai ar rakstiem presē, bet ir arī ieguvusi pierādījumus no oficiāliem dokumentiem un tiesvedībām Nīderlandes tiesās.
149
Jāatgādina – ja nav izmeklēšanas pilnvaru trešās valstīs, Savienības iestāžu vērtējumam faktiski ir jābalstās uz publiski pieejamiem informācijas avotiem, ziņojumiem, rakstiem presē, slepeno dienestu ziņojumiem vai līdzīgiem informācijas avotiem. Saskaņā ar judikatūru rakstus presē var izmantot, lai apstiprinātu atsevišķu faktu esamību, ja tie ir pietiekami konkrēti, precīzi un saskaņoti attiecībā uz tajos aprakstītajiem faktiem. Šajā ziņā būtu pārmērīgi un nesamērīgi prasīt, lai Padome pati veiktu izmeklēšanu uz vietas par to faktu patiesumu, kurus atspoguļo daudzi plašsaziņas līdzekļi (skat. spriedumu, 2022. gada 1. jūnijs, Prigozhin/Padome, T‑723/20, nav publicēts, EU:T:2022:317, 59. punkts un tajā minētā judikatūra).
150
Ievadam – jānorāda, ka prasītāja apstrīd vienīgi pirmajā WK lietā ietverto pierādījumu ticamību.
151
Vispirms jānoraida prasītājas apgalvojums, saskaņā ar kuru, lai tās nosaukumu iekļautu strīdīgajos sarakstos, Padome balstījusies tikai uz rakstiem presē un “apšaubāmas kvalitātes” emuāriem. Proti, jākonstatē, ka presē publicētie raksti ir iegūti no dažādiem digitālās informācijas avotiem, piemēram, Reuters (dokuments Nr. 6), Euractiv (dokuments Nr. 7) vai Bloomberg News (dokuments Nr. 8). Attiecībā uz Padomes iesniegto pierādījumu ticamību jāatgādina, kā uzsvērts šī sprieduma 149. punktā, ka tad, ja nav izmeklēšanas pilnvaru trešās valstīs, Savienības iestāžu vērtējumam faktiski ir jābalstās uz publiski pieejamiem informācijas avotiem, ziņojumiem, rakstiem presē vai citiem līdzīgiem informācijas avotiem. Turklāt prasītāja nav iesniegusi nevienu citu pierādījumu, kas varētu likt apšaubīt minēto pierādījumu ticamību.
152
Turpinājumā prasītāja apgalvo, ka rakstos presē esot tikai pārņemti Fortenova Group pārstāvja apgalvojumi. Šajā ziņā attiecībā uz pirmajā WK lietā ietverto dokumentu Nr. 6, t.i., Reuters rakstu, un dokumentu Nr. 7, t.i., Euractiv rakstu, jānorāda, ka tajos Fortenova Group pārstāvja paziņojumi nav minēti. Attiecībā uz dokumentu Nr. 8, t.i., Bloomberg News rakstu, jānorāda, ka šajā publikācijā patiešām ir citēti Fortenova Group pārstāvja komentāri un ir norādīti arī Sberbank pārstāvja paziņojumi. Tomēr tas vien, ka presē publicētajā rakstā citēti uzņēmuma pārstāvja paziņojumi, pats par sevi nevar likt apšaubīt šī pierādījuma, kas ietver arī citu informāciju, pierādījuma spēku. Turklāt jānorāda, ka prasītāja nav iesniegusi nevienu pierādījumu, lai apstiprinātu tajos ietverto apgalvojumu un informācijas kļūdaino raksturu.
153
Ņemot vērā iepriekš minēto un tā kā prasītāja nav izvirzījusi nevienu pierādījumu, kas varētu likt apšaubīt Padomes izmantoto avotu ticamību, jāatzīst, ka tiem ir saprātīgs un ticams raksturs šī sprieduma 138. punktā atgādinātās judikatūras izpratnē.
154
Visbeidzot, runājot par advokātu biroja dokumentu, kas ir daļa no dokumentiem, kurus Padome pievienojusi pirmās WK lietas materiālu daļā “Papildu pierādījumi”, jākonstatē, tāpat kā to dara Padome, ka šim pēc Fortenova Group lūguma sagatavotajam juridiskajam atzinumam ir neliels pierādījuma spēks.
– Par saistības kritērija piemērošanu prasītājai
155
Prasītāja būtībā apgalvo, ka Padome nav sniegusi konkrētus, precīzus un saskanīgus pierādījumus, kas varētu būt pietiekams faktiskais pamats, lai pamatotu tās nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos saskaņā ar saistības kritēriju. Prasītāja apstrīd faktu, ka Sberbank turpina to kontrolēt, un apgalvo, ka Padome nav sniegusi pierādījumus par šādu faktisko kontroli. Pirmkārt, prasītāja apstrīd to iekļaušanas sarakstā pamatojuma daļu, saskaņā ar kuru Sberbank esot to pārdevusi, apgalvojot, ka uz šādu pārdošanu attiecas Krievijas tiesības un ka Padome nav pierādījusi, ka tā nav notikusi.
156
Otrkārt, prasītāja apstrīd to, ka fakts, ka viens no Fortenova Group administratoriem, kas arī bija Sberbank darbinieks, palika amatā pēc tam, kad to pārdeva Sberbank, pierāda pēdējās minētās kontroli, vēl jo vairāk tāpēc, ka tās aktīvi un balsstiesības Fortenova Group tika iesaldēti un tai neesot bijis atļauts aizstāt šo administratoru.
157
Treškārt, prasītāja apstrīd juridisko analīzi, kas formulēta pirmajā WK lietā ietvertajā advokātu biroja dokumentā, kurā secināts, ka tās rīcībā nav pietiekamas informācijas, lai lemtu par Sberbank veiktās tās pārdošanas atbilstību Savienības tiesībām un šīs pārdošanas apstākļiem. Prasītājs apgalvo, ka pārdošanas apstākļi, tāpat kā darījuma finansēšana, izmantojot Krievijas bankas aizdevumu, nebija neparasti.
158
Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka pirmās WK lietas materiālos ietvertie pierādījumi neļauj pierādīt, ka sākotnējo tiesību aktu pieņemšanas dienā Sberbank to kontrolēja.
159
It īpaši prasītāja apstrīd Horvātijas Ārlietu un Eiropas lietu ministrijas pirmajā WK lietā ietverto dokumentu, saskaņā ar kuru tā joprojām esot Sberbank kontrolē, it īpaši tādēļ, ka Horvātijas iestādēm nebija iesniegts neviens pieteikums atļaut tās pārdošanu. Prasītāja apgalvo, ka tām nebija jāatļauj šī pārdošana, ņemot vērā, ka Regulas Nr. 269/2014 17. panta e) punkts, saskaņā ar kuru šo regulu piemēro “jebkurai juridiskai personai, vienībai vai struktūrai attiecībā uz jebkuru saimniecisku darbību, ko pilnībā vai daļēji veic Savienībā”, nebija piemērojams.
160
Replikas rakstā prasītāja, pirmām kārtām, piebilst, ka ir nepamatota Padomes nostāja, ar ko tiek apšaubīta darījuma, ar kuru Sberbank to pārdeva Emirātu ieguldītājam, spēkā esamība. Proti, tā apgalvo, ka šis darījums, kurā bija iesaistīts Krievijas pārdevējs (Sberbank), Krievijas aktīvs (prasītāja) un Emirātu pircējs, neietilpst Regulas Nr. 269/2014 17. panta piemērošanas jomā. Prasītāja uzskata, ka Sberbank varēja to brīvi pārdot, neizmantojot Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punktā paredzēto atkāpi.
161
Otrām kārtām, prasītāja apstrīd Padomes argumentu par apiešanu, ņemot vērā, ka ārpus Savienības noslēgts darījums ar ārvalstu aktīviem un ārvalstu pircēju nevarot tikt uzskatīts par apiešanu Regulas Nr. 269/2014 9. panta izpratnē.
162
Prasītāja 2023. gada septembra un 2024. gada marta tiesību aktu par saglabāšanu sarakstos grozījumu rakstos atkārto argumentu, ka Padome neesot iesniegusi nevienu pierādījumu, kas pārliecinoši pierādītu saistību starp prasītāju un Sberbank.
163
Padome, kuru atbalsta Horvātijas Republika, Nīderlandes Karaliste un Komisija, apstrīd prasītājas argumentus.
164
Jānorāda, ka apstrīdēto tiesību aktu pamatojums ir balstīts uz saistības kritēriju, kas paredzēts Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 1. punkta in fine un Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, 3. panta 1. punkta in fine.
165
Šajā ziņā jāuzsver – lai gan jēdziens “saistība” Padomes tiesību aktos par ierobežojošiem pasākumiem tiek izmantots bieži, tas pats par sevi nav definēts un tā nozīme ir atkarīga no attiecīgā konteksta un apstākļiem. Tomēr šādu jēdzienu var uzskatīt par tādu, kas attiecas uz fiziskām vai juridiskām personām, kuras vispārīgi ir saistītas ar kopīgām interesēm un kurām tomēr nav nepieciešama saikne ar saimnieciskās darbības starpniecību, bet kuras tomēr nevar būt balstītas vienīgi uz ģimenes saitēm (spriedums, 2023. gada 25. oktobris, QF/Padome, T‑386/22, nav publicēts, EU:T:2023:670, 54. punkts; šajā nozīmē skat. arī spriedumu, 2023. gada 8. marts, Prigozhina/Padome, T‑212/22, nav publicēts, EU:T:2023:104, 93., 103. un 104. punkts un tajos minētā judikatūra).
166
Tādējādi saistības kritēriju var interpretēt tādējādi, ka tas attiecas uz jebkuru fizisku vai juridisku personu vai vienību, kurai ir saikne, kā definēts šī sprieduma 165. punktā, ar personu, kurai piemēro ierobežojošus pasākumus saskaņā ar kādu no iekļaušanas kritērijiem, kas paredzēti Lēmumā 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, un Regulā Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330.
167
Turklāt, ja vienība pieder vienībai vai to kontrolē vienība, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi saskaņā ar kādu no Lēmumā 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, un Regulā Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, paredzētajiem iekļaušanas kritērijiem, abas šīs vienības vienojošā kapitāla vai kontroles saikne acīmredzami ir saikne šī sprieduma 165. punktā aprakstītajā nozīmē, jo pastāv būtisks risks, ka attiecīgais mātesuzņēmums izdarīs spiedienu uz tam piederošo vienību vai tas to kontrolē, lai apietu pret to vērsto pasākumu sekas (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2015. gada 4. septembris, NIOC u.c./Padome, T‑577/12, nav publicēts, EU:T:2015:596, 114. punkts).
168
Jāatgādina, ka pamatojums, kura dēļ prasītājas nosaukums tika iekļauts strīdīgajos sarakstos, ir izklāstīts šī sprieduma 10. punktā un ka 2023. gada marta, 2023. gada septembra un 2024. gada marta tiesību aktos par saglabāšanu sarakstos tas nav mainījies. No tā būtībā izriet, ka prasītājas nosaukums tika iekļauts un pēc tam saglabāts strīdīgajos sarakstos kā ar Sberbank saistīta vienība – ņemot vērā tās meitasuzņēmuma statusu –, kas īpaši izveidota, lai uzturētu Sberbank intereses Fortenova Group, un Sberbank faktiskās kontroles dēļ pār prasītāju, neraugoties uz apgalvoto tās akciju nodošanu Apvienoto Arābu Emirātu uzņēmējam.
169
Šajā kontekstā jāpārbauda, vai pierādījumi, ko Padome iesniegusi attiecībā uz apstrīdēto tiesību aktu pieņemšanu, atbilst tai noteiktajam pierādīšanas pienākumam un veido pietiekami konkrētu, precīzu un saskaņotu norāžu kopumu, lai pamatotu iemeslus prasītājas nosaukuma iekļaušanai strīdīgajos sarakstos atbilstoši saistības kritērijam.
170
Šajā lietā, runājot par prasītājas kā Sberbank meitasuzņēmuma statusu, lai tai būtu Sberbank intereses Fortenova Group, starp lietas dalībniekiem nav strīda par to, ka Sberbank pilnībā piederēja prasītājai ar tās meitasuzņēmumu SBK Uranium un SBC Aktiv starpniecību, kad Sberbank nosaukums tika iekļauts strīdīgajos sarakstos ar Lēmumu 2022/1272 un Īstenošanas regulu 2022/1270. Turklāt prasītāja neapstrīd, ka tā tika izveidota 2021. gada 10. decembrī kā specializēts fonds, lai turētu noguldījumu sertifikātus un konvertējamās obligācijas, kas Sberbank piederēja Fortenova Group, proti, uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kurš atrodas Nīderlandē. Prasītāja arī neapstrīd, ka 2022. gada 5. aprīlīSberbank tai nodeva minētos noguldījumu sertifikātus un konvertējamās obligācijas.
171
Tā, 2022. gada 21. jūlijā Padome pieņēma Lēmumu 2022/1272 un Īstenošanas regulu 2022/1270, ar kuriem strīdīgajos sarakstos tika iekļauts Sberbank nosaukums ar Nr. 108. Saskaņā ar Regulas Nr. 269/2014 2. pantu dienā, kad Sberbank nosaukums tika iekļauts strīdīgajos sarakstos, proti, 2022. gada 21. jūlijā, visi līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas bija Sberbank īpašumā, valdījumā, turējumā vai kontrolē Savienības teritorijā, tika iesaldēti un tās rīcībā nevarēja tieši vai netieši tikt nodoti nekādi līdzekļi vai saimnieciskie resursi, kas galvenokārt ietvēra noguldījumu sertifikātus un konvertējamās obligācijas uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kas atrodas Nīderlandē un kas tai netieši pieder ar prasītājas starpniecību. Turklāt no šī paša datuma arī tika iesaldēta ar šiem noguldījuma sertifikātiem un konvertējamām obligācijām saistīto balsstiesību un līdzdalības īstenošana, jo tie bija saimnieciskie resursi Regulas Nr. 269/2014 1. panta d) punkta izpratnē.
172
Līdz ar to vienīgais prasītājas mērķis bija turēt Sberbank noguldījumu sertifikātus un konvertējamās obligācijas uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kas atrodas Nīderlandē, kā specializētos līdzekļus, kuri tika iesaldēti pēc Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos.
173
Prasītāja neapstrīd, ka noguldījumu sertifikāti un konvertējamās obligācijas, kas tai pieder uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kurš atrodas Nīderlandē, tika iesaldētas kopš Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos. Tomēr prasītāja apgalvo, ka tā esot pārstājusi būt par Sberbank meitasuzņēmumu no 2022. gada 31. oktobra, kad Sberbank meitasuzņēmumi, kas tai piederēja, proti, SBK Uranium un SBC Aktiv, to esot pārdevuši investoram, un tā apgalvo, ka līdz ar to dienā, kad tās nosaukums tika iekļauts strīdīgajos sarakstos, proti, 2022. gada 16. decembrī, un 2023. gada marta, 2023. gada septembra un 2024. gada marta tiesību aktu par saglabāšanu sarakstos pieņemšanas dienā prasītāja vairs nebija Sberbank meitasuzņēmums.
174
Attiecībā uz šo pārdošanu pirmajā WK lietā ir ietverts prasītājas cesijas akts, ko parakstījuši SBK Uranium, SBC Aktiv un Emirātu ieguldītājs, un pirkuma līgums starp Sberbank un šo Emirātu ieguldītāju, kura priekšmets ir prasījums, kas Sberbank radās pēc tam, kad 2022. gada 5. aprīlī prasītājai tika nodoti noguldījuma sertifikāti un konvertējamās obligācijas uzņēmumā Fortenova Group TopCo. Pirmajā WK lietā ir ietverts arī aizdevuma līgums, kas noslēgts starp specializēto fondu, kuru ieguldītājs izmantojis prasītājas iegādei, no vienas puses, un Krievijas banku, no otras puses, kā arī pierādījums par šīs bankas 2022. gada 31. oktobrī veikto pārskaitījumu šim specializētajam fondam un minētā specializētā fonda pārskaitījumu Sberbank tajā pašā datumā šī prasījuma samaksai.
175
Padome, kuru atbalsta Horvātijas Republika, Nīderlandes Karaliste un Komisija, uzskata, ka šai pārdošanai nav seku Savienībā, jo to nav atļāvusi kompetentā valsts iestāde saskaņā ar Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punktā paredzēto atkāpi.
176
Šajā ziņā jāatgādina – no šī sprieduma 171. punkta izriet, ka kopš Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos 2022. gada 21. jūlijā noguldījumu sertifikāti un konvertējamās obligācijas, kas prasītājai piederēja uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kurš atrodas Savienībā, tika iesaldēti, piemērojot Regulas Nr. 269/2014 2. pantu.
177
Regulas Nr. 269/2014 1. panta f) punktā jēdziens “līdzekļu iesaldēšana” definēts kā “liegums jebkādai līdzekļu kustībai, pārvedumiem, grozījumiem, izmantošanai, piekļuvei tiem vai rīcībai ar tiem, kuras rezultātā jebkādā veidā varētu mainīties to apjoms, summa, atrašanās vieta, īpašnieks, valdītājs, raksturīgās iezīmes vai galamērķis vai rastos jebkādas citas izmaiņas, kas varētu darīt iespējamu līdzekļu izmantošanu, tostarp vērtspapīru portfeļa pārvaldību”.
178
Līdz ar to, kā izriet no Regulas Nr. 269/2014 1. panta f) punkta piemērošanas, šajā lietā prasītājas turētie noguldījumu sertifikāti un konvertējamās obligācijas kopš Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos, proti, 2022. gada 21. jūlija, vairs nevarēja tikt jebkādā veidā pārvietoti, nodoti, pārveidoti, izmantoti vai tiem nevarēja jebkādā veidā piekļūt un rezultātā tostarp mainīt to īpašumtiesības, valdītāju vai veikt jebkādas citas izmaiņas, kas varētu ļaut tos izmantot.
179
Vienīgā iespēja, lai minētie prasītājas turētie noguldījumu sertifikāti un konvertējamās obligācijas tiktu atbrīvotas, bija vai nu Sberbank nosaukuma svītrošana no strīdīgajiem sarakstiem, vai arī kādas no Regulā Nr. 269/2014 paredzētajām atkāpēm piemērošana.
180
Šajā ziņā jākonstatē, ka brīdī, kad Sberbank nosaukums tika iekļauts strīdīgajos sarakstos, Padome ar Lēmumu 2022/1272 Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 15. punktā iekļāva atkāpi konkrēti attiecībā uz Sberbank, kura ir ierakstīta ar Nr. 108; šajā atkāpē ar zināmiem nosacījumiem ir paredzēta iesaldēto līdzekļu vai saimniecisko resursu atbrīvošana. Turklāt Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, 6.b panta 2.b punktā ir ietverta tāda pati atkāpe, kas formulēta identiski Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 15. punktam.
181
Jāatgādina, ka prasītājai pieder noguldījumu sertifikāti un konvertējamās obligācijas uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kurš atrodas Nīderlandē. Turklāt starp lietas dalībniekiem nav strīda par to, ka attiecībā uz prasītājas cesiju Emirātu ieguldītājam netika lūgta nekāda atļauja ne Nīderlandes kompetentajai valsts iestādei, ne arī kādai citas dalībvalsts valsts iestādei. To turklāt apstiprina pirmās WK lietas materiālu 7., 8. un 9. pierādījums, kas ir attiecīgi Reuters, Euractiv un Bloomberg News publicētie raksti, saskaņā ar kuriem darījumam, ar ko Sberbank prasītāju nodeva Emirātu ieguldītājam, neesot lūgta atļauja Horvātijas vai Nīderlandes iestādēm.
182
Prasītāja uzskata, ka Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punkts ir piemērojams tikai tad, ja darījums ietilpst Regulas Nr. 269/2014 17. panta piemērošanas jomā, bet šajā lietā tas tā neesot, ņemot vērā, ka attiecīgais darījums attiecās uz Krievijas vienības, proti, tās pašas, īpašumtiesību nodošanu saskaņā ar Krievijas tiesībām un tajā bija iesaistītas fiziskas vai juridiskas personas, kas nebija Savienības valstspiederīgie un nebija iedibinātas Savienībā.
183
Pirmām kārtām, jānosaka, vai Regula Nr. 269/2014 bija piemērojama darījumam, ar kuru Sberbank ar savu meitasuzņēmumu SBC Aktiv un SBK Uranium starpniecību nodeva prasītāju Emirātu ieguldītājam.
184
Šajā ziņā jāatgādina – Regulas Nr. 269/2014 17. panta a) punktā ir noteikts, ka šo regulu piemēro “Savienības teritorijā, tostarp tās gaisa telpā”.
185
Šajā lietā jākonstatē, ka attiecīgais darījums tika veikts starp Sberbank ar tās Krievijā reģistrēto meitasuzņēmumu SBC Aktiv un SBK Uranium starpniecību un Emirātu ieguldītāju un tas attiecas uz Krievijā reģistrēta uzņēmuma, proti, prasītājas, pārdošanu. Tomēr, kā izriet no pirmās WK lietas materiālu dokumenta Nr. 1, prasītāja tika izveidota kā specializēts fonds vienīgi ar mērķi pārstāvēt Sberbank intereses Fortenova Group, proti, turēt uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kurš atrodas Nīderlandē, noguldījumu sertifikātus un konvertējamās obligācijas, kas prasītājai tika nodotas 2022. gada 5. aprīlī. Līdz ar to, lai gan prasītāja ir Krievijā reģistrēts uzņēmums, tai pieder līdzekļi, kas atrodas Savienībā, noguldījumu sertifikātu un konvertējamo obligāciju veidā Savienībā reģistrētā uzņēmumā.
186
Ņemot vērā, ka Sberbank veiktā prasītājas cesija Emirātu ieguldītājam izraisītu šo līdzekļu, kas atrodas Savienības teritorijā, nodošanu, piemērojot Regulas Nr. 269/2014 17. panta a) punktu, šī regula bija piemērojama Sberbank veiktajai prasītājas cesijai Emirātu ieguldītājam.
187
Otrām kārtām, jānosaka, vai Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punktā paredzētā atkāpe bija piemērojama attiecīgajam darījumam, ar kuru prasītāja tika pārdota Emirātu ieguldītājam.
188
Saskaņā ar pastāvīgo Tiesas judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (skat. spriedumu, 2021. gada 29. aprīlis, X (Eiropas apcietināšanas orderis – Ne bis in idem), C‑665/20 PPU, EU:C:2021:339, 69. punkts un tajā minētā judikatūra).
189
Jāatgādina – Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2. punktā paredzēts, ka, “atkāpjoties no 2. panta, dalībvalsts kompetentās iestādes ar tādiem nosacījumiem, kādus tās uzskata par piemērotiem, var atļaut atbrīvot konkrētus iesaldētos līdzekļus vai saimnieciskos resursus vienībai, kura I pielikumā uzskaitīta 108. ierakstā, vai arī darīt konkrētus līdzekļus vai saimnieciskos resursus pieejamus minētajai vienībai pēc tam, kad tās ir konstatējušas, ka līdzekļi vai saimnieciskie resursi ir vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2022. gada 31. oktobrim pabeigtu tādu īpašumtiesību notiekošu pārdošanu un nodošanu, kuras minētajai vienībai tieši vai netieši pieder Savienībā iedibinātā juridiskā personā, vienībā vai struktūrā”.
190
Pirmkārt, no Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punkta formulējuma izriet, ka šī atkāpe ir piemērojama tādu īpašumtiesību pārdošanai, kuras Sberbank tieši vai netieši pieder Savienībā reģistrētā juridiskā personā, vienībā vai struktūrā.
191
Šajā ziņā jānoraida prasītājas arguments, ka šī atkāpe attiecīgajam darījumam neesot piemērojama, ņemot vērā to, ka šī darījuma priekšmets bija Krievijā iedibināts uzņēmums, t.i., pati prasītāja, un neattiecās uz Savienībā esošajiem aktīviem. Proti, kā izriet no šī sprieduma 170. punkta, dienā, kad Sberbank nosaukums tika iekļauts strīdīgajos sarakstos, tai prasītāja ar meitasuzņēmumu SBK Uranium un SBC Aktiv starpniecību piederēja pilnībā un prasītājai piederēja noguldījumu sertifikāti un konvertējamās obligācijas uzņēmuma Fortenova Group TopCo – kurš atrodas Nīderlandē – kapitālā. Līdz ar to šie noguldījumu sertifikāti un konvertējamās obligācijas bija īpašumtiesības, kas Sberbank netieši piederēja Savienībā reģistrētā juridiskajā personā, proti, Nīderlandē iedibinātā uzņēmumā Fortenova Group TopCo.
192
Otrkārt, attiecībā uz Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punkta sistēmisko interpretāciju jākonstatē, ka šajā tiesību normā paredzētā atkāpe ir atkāpe no Regulas Nr. 269/2014 2. panta, kurā ir paredzēts iesaldēt līdzekļus un saimnieciskos resursus, kas pieder fiziskām vai juridiskām personām, vienībām vai struktūrām vai ar tām saistītām fiziskām vai juridiskām personām, vienībām vai struktūrām. Ja nav tādas atbrīvošanas atļaujas kā Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punktā paredzētā, līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas iesaldēti, piemērojot Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punktu, nevar tikt atbrīvoti un tos nevar nodot īpašumā.
193
Treškārt, šo secinājumu apstiprina Regulas Nr. 269/2014 mērķi. Tādu šajā regulā paredzēto atkāpju kā 6.b panta 2.b punktā paredzētā atkāpe mērķis ir skaidri ierobežot gadījumus, kad strīdīgajos sarakstos iekļautās vienības var lūgt atļaujas valsts iestādēm, kuru kompetencē ir pārdot iesaldētos aktīvus, un tādējādi nodrošināt ierobežojošo pasākumu efektivitāti. Līdz ar to šī atkāpe tātad iekļaujas šī tiesiskā regulējuma, ar kuru tiek reglamentēti attiecīgie ierobežojošie pasākumi, mērķos, kuri savukārt ir vērsti uz nepieciešamību, ņemot vērā situācijas nopietnību, izdarīt maksimālu spiedienu uz Krievijas iestādēm, lai tās izbeigtu savas darbības un politiku, kas destabilizē Ukrainu, kā arī militāro agresiju pret šo valsti.
194
Tādējādi īpašumtiesības uz iesaldētajiem līdzekļiem, piemēram, aktīviem, kas atrodas Savienībā un kas prasītājai pieder Fortenova Group, tās fiziskās vai juridiskās personas, kuru personvārds/nosaukums ir iekļauts strīdīgajos sarakstos, nevar nodot citām personām ārpus Savienības, neizmantojot tādu atkāpi, kāda ir paredzēta Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punktā.
195
Tas, ka Sberbank pārdod prasītāju, kuras vienīgais mērķis ir turēt noguldījumu sertifikātus un konvertējamās obligācijas uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kurš atrodas Savienībā, izraisītu šo iesaldēto aktīvu atbrīvošanu un nodošanu pēc Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos.
196
Līdz ar to pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punkts bija piemērojams tās pārdošanai Emirātu ieguldītājam, tātad, lai veiktu attiecīgo darījumu, bija jālūdz un jāsaņem atļauja no Nīderlandes kompetentās iestādes.
197
Proti, ja šāds darījums tiktu atzīts Savienībā, nepastāvot kompetentās valsts iestādes atļaujai saskaņā ar Regulā Nr. 269/2014 paredzēto atkāpi, tas Sberbank piemēroto ierobežojošo pasākumu sekas padarītu par neesošām.
198
Šajā ziņā jākonstatē, ka šai pārdošanai iepriekšēja atļauja no kompetentās valsts iestādes saskaņā ar Regulas Nr. 269/2014 6.b panta 2.b punktu nav saņemta. Ja šādas atļaujas nav, šī pārdošana nevar radīt sekas, ņemot vērā Savienības tiesības par ierobežojošiem pasākumiem. Tātad Padome prasītājas nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos pamatojumā šo pārdošanu atbilstoši ir kvalificējusi kā “iespējamu nodošanu”.
199
No tā izriet, ka Sberbank veiktā noguldījuma sertifikātu, kā arī konvertējamo obligāciju, kuras prasītājai Savienībā pieder uzņēmumā Fortenova Group TopCo un kuras ir iesaldētas kopš Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos, nodošana Emirātu ieguldītājam bez kompetentās valsts iestādes atļaujas ir pretrunā Regulas Nr. 269/2014 normām un tātad ir jāuzskata par spēkā neesošu Savienības tiesībās.
200
Līdz ar to no Savienības tiesību viedokļa prasītājas apgalvotā pārdošana Emirātu ieguldītājam nav mainījusi tās situāciju 2023. gada marta, 2023. gada septembra un 2024. gada marta tiesību aktu par saglabāšanu sarakstos pieņemšanas dienā salīdzinājumā ar tās situāciju dienā, kad Sberbank nosaukums tika iekļauts strīdīgajos sarakstos. Proti, prasītājai pēc Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos joprojām bija iesaldētie noguldījuma sertifikāti un konvertējamās obligācijas uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kuras no šī datuma vairs nevarēja tikt grozītas vai nodotas bez kompetentās valsts iestādes atļaujas saņemšanas atbrīvot šos līdzekļus.
201
No tā izriet – tas, ka prasītāja uzņēmumā Fortenova Group TopCo, kurš atrodas Nīderlandē, turpina turēt noguldījuma sertifikātus un konvertējamās obligācijas, kuras tika iesaldētas pēc Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos, pierāda, ka pastāv kopīgas intereses, kas prasītāju saista ar Sberbank.
202
Ņemot vērā visus šos apstākļus, jāsecina, ka Padome ir iesniegusi pietiekami konkrētu, precīzu un saskanīgu norāžu kopumu, kas var liecināt par to, ka prasītāja 2023. gada marta, 2023. gada septembra un 2024. gada marta tiesību aktu par saglabāšanu sarakstos pieņemšanas dienā bija juridiska persona, kas saistīta ar Sberbank saistības kritērija izpratnē, jo tai joprojām bija Sberbank intereses Fortenova Group.
203
Saskaņā ar judikatūru attiecībā uz lēmuma, ar kuru noteikti ierobežojoši pasākumi, tiesiskuma pārbaudi un ņemot vērā to preventīvo raksturu, – ja Savienības tiesa uzskata, ka vismaz viens no minētajiem motīviem ir pietiekami precīzs un konkrēts, ka tas ir pamatots un pats tādējādi ir pietiekams pamats šī lēmuma pamatojumam, tas, ka pārējie minētie motīvi tādi nav, nevar pamatot minētā lēmuma atcelšanu (skat. spriedumu, 2013. gada 28. novembris, Padome/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, 72. punkts un tajā minētā judikatūra).
204
Līdz ar to motīva, kas attiecas uz prasītājas kā Sberbank meitasuzņēmuma, kuram pieder noguldījumu sertifikāti un konvertējamās obligācijas uzņēmumā Fortenova Group TopCo, pamatotība pati par sevi pamato otrā pamata noraidīšanu, un nav jāpārbauda citu motīvu pamatotība, kas attiecas uz faktisko kontroli, kuru Sberbank turpinātu īstenot pār prasītāju.
205
No tā izriet, ka pamats attiecībā uz kļūdu vērtējumā jānoraida.
Par pamatu, kas attiecas uz samērīguma principa pārkāpumu
206
Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētie tiesību akti neveicina Savienības mērķu sasniegšanu. Prasītājas ieskatā tās nosaukuma iekļaušanas un saglabāšanas strīdīgajos sarakstos mērķis nav palielināt kara izmaksas Krievijas Federācijai, bet gan patiesībā tie ir vērsti uz citiem mērķiem, kas saistīti ar Horvātijas Republikas ekonomiskajām interesēm Fortenova Group, proti, sabiedrībā, kuru tā uzskata par stratēģiski nozīmīgu.
207
Prasītāja apgalvo, ka tās nosaukuma iekļaušana un saglabāšana strīdīgajos sarakstos ir lieka un nesamērīga. Tā uzskata – tā kā Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos dēļ ir iesaldēti visi tās meitasuzņēmumu Savienībā esošie aktīvi, tā vairāk neesot bijusi jāsoda, ja, kā apgalvo Padome, Sberbank nekad nav zaudējusi kontroli pār to.
208
Turklāt prasītāja apgalvo, ka Fortenova Group bija jārīkojas pēc Sberbank noteiktajiem ierobežojošajiem pasākumiem. Ja Fortenova Group būtu secinājusi, ka investors nav pircis prasītājas akcijas par saviem līdzekļiem, attiecīgie finanšu instrumenti paliktu iesaldēti, pat ja Padome prasītājas nosaukumu nebūtu iekļāvusi strīdīgajos sarakstos.
209
Padome, kuru atbalsta Nīderlandes Karaliste un Komisija, apstrīd prasītājas argumentus.
210
Samērīguma princips, kas ir viens no Savienības tiesību vispārējiem principiem un ir noteikts LES 5. panta 4. punktā, prasa, lai līdzekļi, kuri tiek īstenoti ar Savienības tiesību normu, būtu atbilstoši attiecīgā tiesiskā regulējuma sasniedzamo leģitīmo mērķu īstenošanai un nepārsniegtu to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu minētos mērķus (spriedums, 2012. gada 15. novembris, Al‑Aqsa/Padome un Nīderlande/Al‑Aqsa, C‑539/10 P un C‑550/10 P, EU:C:2012:711, 122. punkts).
211
Šajā lietā jānorāda, ka prasītājas atzīšana par juridisku personu, kas saistīta ar Sberbank, tiecas sasniegt vienu no kopējās ārpolitikas un drošības politikas mērķiem. Ierobežojošu pasākumu noteikšana vienībām, kas ir saistītas ar fiziskām vai juridiskām personām, vienībām vai struktūrām, kuras iekļautas strīdīgajos sarakstos, pamatojoties uz kādu no Lēmumā 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, paredzētajiem kritērijiem, atbilst LES 21. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētajam mērķim saglabāt mieru, novērst konfliktus un stiprināt starptautisko drošību saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķiem un principiem. No tā izriet, ka, ņemot vērā pret prasītāju vērsto ierobežojošo pasākumu mērķus, attiecībā uz minēto pasākumu piemērotību tie paši par sevi nevar tikt uzskatīti par neatbilstošiem (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumu, 2020. gada 2. decembris, Kalai/Padome, T‑178/19, nav publicēts, EU:T:2020:580, 171. punkts un tajā minētā judikatūra).
212
Šīs lietas apstākļos tāpat jānorāda, ka Lēmuma 2022/329 2.–10. apsvērumā Padome ir norādījusi uz nemitīgo situācijas Ukrainā pasliktināšanos, kas 2022. gada 24. februārī beidzās ar Krievijas Federācijas agresiju pret Ukrainu, klaji pārkāpjot šīs valsts teritoriālo integritāti, suverenitāti un neatkarību. Tādējādi tieši situācijas Ukrainā pasliktināšanās dēļ, kas izpaudās kā Krievijas Federācijas agresijas kara sākšanās, Padome uzskatīja, ka ir jāpaplašina to personu un vienību loks, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi, lai sasniegtu izvirzītos mērķus. Tātad no šīs pieejas, kuras pamatā ir pakāpenisks tiesību pārkāpums, kas atkarīgs no pasākumu efektivitātes, izriet, ka šie pasākumi ir samērīgi (pēc analoģijas skat. spriedumus, 2013. gada 28. novembris, Padome/Manufacturing Support & ProcurementKalaNaft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, 126. punkts, un 2017. gada 25. janvāris, Almaz‑Antey Air and Space Defence/Padome, T‑255/15, nav publicēts, EU:T:2017:25, 104. punkts).
213
Turklāt, vēršoties arī pret fiziskām vai juridiskām personām, vienībām vai struktūrām, kas saistītas ar personām, kuras iekļautas strīdīgajos sarakstos, pamatojoties uz kādu no Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 1. punktā paredzētajiem kritērijiem, Padome varēja pamatoti cerēt, ka Krievijas Federācijas darbības izbeigsies vai tiem, kas tās veica, kļūs dārgākas, lai sekmētu Ukrainas teritoriālās integritātes, suverenitātes un neatkarības rupju pārkāpumu izbeigšanu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 13. septembris, Rosneft u.c./Padome, T‑715/14, nav publicēts, EU:T:2018:544, 157. punkts). Līdz ar to pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, starp tās nosaukuma iekļaušanu strīdīgajos sarakstos un ierobežojošo pasākumu mērķi pastāv saikne.
214
Šajā ziņā jāatgādina, ka Savienības tiesību aktā, ar ko nosaka ierobežojošus pasākumus, izvirzīto mērķu nozīmīgums var attaisnot pat būtiskas negatīvas sekas atsevišķiem tirgus dalībniekiem, tostarp tiem, kuri nekādi nav atbildīgi par situāciju, kuras dēļ ir noteikti attiecīgie pasākumi (pēc analoģijas skat. spriedumus, 2008. gada 3. septembris, Kadi un Al Barakaat International Foundation/Padome un Komisija, C‑402/05 P un C‑415/05 P, EU:C:2008:461, 361. punkts, un 2017. gada 28. marts, Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, 150. punkts).
215
Prasītājas kā juridiskas personas, kas saistīta ar Sberbank, nosaukuma iekļaušana strīdīgajos sarakstos un no tās izrietošie ierobežojošie pasākumi arī ir nepieciešami, lai sasniegtu un īstenotu LES 21. pantā minētos mērķus, jo tādi alternatīvi un mazāk apgrūtinoši pasākumi kā iepriekšējas atļaujas sistēma vai pienākums a posteriori pamatot pārskaitīto līdzekļu izlietojumu neļauj tikpat efektīvi sasniegt izvirzīto mērķi, it īpaši, ņemot vērā iespēju apiet uzliktos ierobežojumus (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2016. gada 21. janvāris, Makhlouf/Padome, T‑443/13, nav publicēts, EU:T:2016:27, 112. punkts, un 2017. gada 25. janvāris, Almaz‑Antey Air and Space Defence/Padome, T‑255/15, nav publicēts, EU:T:2017:25, 106. punkts). Turklāt prasītāja nav pierādījusi, ka alternatīvi, mazāk apgrūtinoši pasākumi būtu ļāvuši tikpat efektīvi sasniegt šos mērķus.
216
Bez tam jākonstatē, ka Lēmumā 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, un Regulā Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, ir paredzēta iespēja piešķirt īpašas atļaujas atbrīvot līdzekļus, citus finanšu aktīvus vai citus saimnieciskos resursus un periodiski pārskatīt attiecīgo personu vai vienību vārdu vai nosaukumu iekļaušanu strīdīgajos sarakstos, lai personas un vienības, kuras vairs neatbilst kritērijiem iekļaušanai minētajos sarakstos, no tiem tiktu svītrotas.
217
Attiecībā uz prasītājas argumentu, ka tās nosaukuma iekļaušana strīdīgajos sarakstos ir lieka, jo tās īpašumā esošie līdzekļi jau bija iesaldēti pēc Sberbank nosaukuma iekļaušanas sarakstā, pirmkārt, jānorāda, ka iespēja iekļaut strīdīgajos sarakstos arī fiziskas vai juridiskas personas, vienības vai struktūras, kas saistītas ar personām, kurām piemērotas sankcijas, izriet no Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 2. panta 1. punkta un Regulas Nr. 269/2014, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu 2022/330, 3. panta 1. punkta.
218
Otrkārt, šādas iekļaušanas mērķis var būt arī novērst ierobežojošo pasākumu apiešanas risku. Proti, kā izriet no judikatūras, ja vienības līdzekļi tiek iesaldēti, pastāv būtisks risks, ka tā izdarīs spiedienu uz vienībām, kas tai pieder vai ko tā kontrolē, lai apietu pret to vērsto pasākumu sekas, un tādējādi šo vienību līdzekļu iesaldēšana ir nepieciešama un atbilstoša, lai nodrošinātu noteikto pasākumu efektivitāti un garantētu, ka šie pasākumi netiks apieti (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2012. gada 13. marts, Melli Bank/Padome, C‑380/09 P, EU:C:2012:137, 58. punkts, un 2016. gada 22. septembris, NIOC u.c./Padome, C‑595/15 P, nav publicēts, EU:C:2016:721, 89. punkts).
219
Tādējādi pretēji tam, ko konstatē prasītāja, apstrīdēto tiesību aktu, ar kuriem tās nosaukums tika iekļauts un saglabāts strīdīgajos sarakstos, pieņemšana nebija lieka, pat ja aktīvi, kas tai piederēja Savienībā, jau bija iesaldēti pēc Sberbank nosaukuma iekļaušanas strīdīgajos sarakstos. Šajā ziņā no Emirātu ieguldītāja nosūtītās – pirmās WK lietas sadaļā “Papildu pierādījumi” iekļautās – 2022. gada 20. novembra elektroniskā pasta vēstules Fortenova Group turklāt izriet, ka šis investors uzskatīja, ka šajā datumā vienība, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, prasītāju vairs nekontrolē, un lūdza iespēju piedalīties un izmantot savas balsstiesības turpmākajās Fortenova Group sanāksmēs.
220
Turklāt ir jānoraida arī prasītājas arguments, ka tās nosaukuma iekļaušana sarakstā esot Horvātijas Republikas interešu aizsardzības līdzeklis. Proti, Lēmuma 2014/145, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2022/329, 3. panta 1. punktā ir paredzēts, ka “Padome pēc kādas dalībvalsts priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu nolemj izveidot un grozīt pielikumā ietverto sarakstu”. Tādējādi lēmumu iekļaut prasītājas nosaukumu strīdīgajos sarakstos, lai sasniegtu Savienības ārpolitikas mērķus, ir pieņēmusi Padome, rīkojoties vienprātīgi, nevis Horvātijas Republika.
221
No tā izriet, ka pamats par samērīguma principa pārkāpumu un līdz ar to prasība kopumā jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
222
Atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.
223
Turklāt saskaņā ar Reglamenta 138. panta 1. punktu dalībvalstis un iestādes, kas iestājušās lietā, savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.
224
Šajā lietā, tā kā prasītājai spriedums ir nelabvēlīgs, tai ir jāpiespriež segt savus, kā arī atlīdzināt Padomes tiesāšanās izdevumus atbilstoši tās prasījumiem, tostarp tos, kas saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību. Horvātijas Republika, Nīderlandes Karaliste un Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (pirmā palāta)
nospriež:
1)
Prasību noraidīt.
2)
SBK Art OOO sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma tiesvedību.
3)
Horvātijas Republika, Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.
Mastroianni
Brkan
Tóth
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2025. gada 30. aprīlī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.