62021TJ0386
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta paplašinātā sastāvā)
2024. gada 6. novembrī (
*1
)
Konkurence – Aizliegtas vienošanās – ASV dolāros denominētās pārvalstiskās obligācijas, valsts obligācijas un aģentūru obligācijas – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums – Cenu un obligāciju tirdzniecības darbību saskaņošana – Apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju – Vienots un turpināts pārkāpums – Konkurences ierobežojums mērķa dēļ – Naudas soda apmēra aprēķināšana – Pamatsumma – Pārdevumu vērtības aizstājējvērtība – Atcelšanas prasība – Neierobežota kompetence
Lietās T‑386/21 un T‑406/21
Crédit agricole SA
, Monrūža [Montrouge] (Francija),
Crédit agricole Corporate and Investment Bank
, Monrūža,
ko pārstāv D. Beard, barrister, C. Hutton, C. Peacock un J. Parkinson, solicitors,
prasītājas lietā T‑386/21,
UBS Group AG
, kas ir Credit Suisse Group AG tiesību pārņēmēja, Cīrihe (Šveice),
Credit Suisse Securities (Europe) Ltd
, Londona (Apvienotā Karaliste),
ko pārstāv R. Wesseling, F. ten Have un F. Brouwer, advokāti,
prasītājas lietā T‑406/21,
pret
Eiropas Komisiju, ko lietā T‑386/21 pārstāv T. Franchoo, M. Farley un B. Cullen, pārstāvji, un lietā T‑406/21 – A. Boitos, M. Farley, T. Franchoo un C. Vang, pārstāvji,
atbildētāja,
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta paplašinātā sastāvā)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Svenningsens [J. Svenningsen] (referents), tiesneši V. Tomljenoviča [V. Tomljenović], K. Makiokī [C. Mac Eochaidh], H. Martins i Peress de Nanklaress [J. Martín y Pérez de Nanclares] un M. Stanku [M. Stancu],
sekretāre: I. Kurme, administratore,
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu,
pēc tiesas sēdes 2023. gada 15. un 16. jūnijā
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājas lietā T‑386/21 Crédit agricole SA un Crédit agricole Corporate and Investment Bank (turpmāk tekstā kopā – “Crédit agricole”) lūdz, pirmkārt, atcelt Komisijas 2021. gada 28. aprīļa Lēmumu C(2021) 2871 final par lietas izskatīšanu saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.40346 – SSA Bonds) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ciktāl tas attiecas uz prasītājām, un, otrkārt, samazināt tām ar šo lēmumu uzliktā naudas soda apmēru.
2
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītājas lietā T‑406/21 UBS Group AG, kas ir Credit Suisse Group AG tiesību pārņēmēja, un Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (turpmāk tekstā kopā – “Credit Suisse”) būtībā lūdz atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas uz tām attiecas.
I. Tiesvedības priekšvēsture
A. Par SSA obligāciju nozari
3
Attiecīgās rīcības attiecas uz pārvalstiskām obligācijām (supra‑sovereign bonds), valsts obligācijām (sovereign bonds) un aģentūru obligācijām (agency (sub‑sovereign) bonds), kas denominētas Amerikas Savienoto Valstu dolāros (turpmāk tekstā – “SSA obligācijas”). SSA obligācijas ir parāda vērtspapīri, kas ļauj to emitentam piesaistīt līdzekļus noteiktu izdevumu vai ieguldījumu finansēšanai.
4
Tādējādi to emitents var emitēt obligāciju, lai aizņemtos naudu (nosacīto summu) no ieguldītāja (turētāja) uz noteiktu laiku, kas var būt īss (piemēram, 2 gadi) vai garš (piemēram, 10 vai 30 gadi) un ar iepriekš noteiktu, fiksētu vai mainīgu procentu likmi. Obligācijas turētājs regulāri saņem emitenta procentus (kuponu), kā arī nosacītās summas atmaksu noteiktajā termiņā.
5
SSA obligācijas tiek iedalītas kategorijās atkarībā no to emitenta identitātes. Pārvalstiskās obligācijas emitē pārvalstiskās iestādes, piemēram, Eiropas Investīciju banka (EIB) vai Starptautiskā Rekonstrukcijas un attīstības banka (IBRD). Valsts obligācijas emitē centrālās valdības, un tās var būt denominētas to valsts valūtā un pakļautas valsts tiesību aktiem, vai denominētas valūtā, kas nav to valsts valūta, un pakļautas tiesību aktiem, kas nav to valsts tiesību akti. Visbeidzot, aģentūru obligācijas emitē administratīvi teritoriālās vienības vai valsts iestāžu netieši vai tieši atbalstītās organizācijas, piemēram, Caisse d’amortissement de la dette sociale (CADES, Francija) vai Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW, Rekonstrukcijas kredīta institūts, Vācija). Šīs obligācijas var emitēt vai nu valsts valūtā, vai ārvalstu valūtā.
6
SSA obligācijas pirmo reizi piedāvā pārdošanai to emitents vai tas notiek tā vārdā primārajā tirgū. Pēc tam tās tiek tirgotas “ārpusbiržas” (over‑the‑counter) apstākļos starp ieguldītājiem sekundārajā tirgū bez centrālās biržas.
7
Apstrīdētajā lēmumā pārmestās rīcības neattiecas uz primāro tirgu, bet tikai uz vēlāk veiktajām darbībām sekundārajā tirgū.
8
Šī pēdējā tirgus darbība, kas aprakstīta apstrīdētā lēmuma 10.–64. apsvērumā, šī sprieduma vajadzībām īsumā ir izklāstīta turpmāk.
1.
SSA obligāciju cena sekundārajā tirgū
a)
Cenas veidošanās sekundārajā tirgū
9
Pēc tam, kad obligācija ir emitēta primārajā tirgū, tā tiek tirgota starp ieguldītājiem sekundārajā tirgū. Laikā no emisijas brīža līdz šīs obligācijas dzēšanas termiņa beigām tās cena mainās un, iespējams, atšķiras no emisijas cenas, ņemot vērā dažādus faktorus, piemēram, izmaiņas ekonomikas vidē (piemēram, procentu likmju vispārējās izmaiņas tirgos) vai emitentam raksturīgos faktorus (piemēram, uztverto risku, likviditāti vai jaunāku emisiju pieejamību).
10
Par obligāciju parasti vienojas, ņemot vērā tās ienesīgumu uz dzēšanas termiņu (yield), kas tiek noteikts procentos no nosacītās summas. Šis ienesīgums ir tas, ko ieguldītājs var iegūt, ja viņš šodien iegādājas šo obligāciju par noteiktu cenu un tur to līdz dzēšanas termiņam, un tādēļ tas ir atkarīgs no kupona un jebkāda guvuma, kas gūts, sākotnēji iegādājoties obligāciju par summu, kas mazāka par nosacīto summu, vai zaudējumiem, kas gūti, sākotnēji iegādājoties obligāciju par summu, kas lielāka par nosacīto summu.
11
Sekundārajā tirgū obligācijas cenu parasti nosaka atkarībā no ienesīguma, un to ietekmē dažādi faktori, piemēram, pieejamie apjomi un cena, kā arī līdzīgu obligāciju pieejamība. Arī tirgus procentu likmju izmaiņas vai emitenta reitinga izmaiņas var ietekmēt cenu, par kādu obligācijas tiek tirgotas tirgū.
b)
Tirgus uzturētāju piedāvātās divvirzienu cenas
12
“Tirgus uzturētājs” (market maker) ir iestāde vai privātpersona, kas vēlas pirkt vai pārdot finanšu produktus tirgū kopumā un pastāvīgi, nevis atsevišķos darījumos, par cenām, ko tas pats nosaka.
13
Tirgus uzturētāja uzdevums ir nodrošināt nepārtrauktu obligāciju kotēšanu, norādot divvirzienu cenas, t.i., “pirkšanas piedāvājuma cenu” (bid price) un “pārdošanas cenu” (ask price) – neatkarīgi no tirgus stāvokļa, lai atvieglotu šo obligāciju tirdzniecību. Publiskojot obligāciju apjomu un pastāvīgi veicot to iekļaušanu biržas sarakstā, tirgus uzturētājs veicina tirgus likviditāti, proti, iespēju ieguldītājiem ātri pirkt vai pārdot obligācijas.
14
Lai gan SSA obligāciju tirgū nav oficiālu tirgus uzturētāju, dažas finanšu iestādes – kā prasītājas šajā lietā – izvēlas uzņemties tirgus uzturētāja funkciju tādā ziņā, ka tā norāda divvirzienu cenas.
15
Ja bankas darbojas sekundārajā tirgū, tās cenšas gūt ienākumus, radot starpību starp pirkšanas piedāvājuma cenu un pārdošanas cenu. Atšķirība starp šīm divām cenām tiek saukta par “starpību” (spread), kas veido bankas ienākumus, ja pirkšanas un pārdošanas darījums tiek aplūkots kopumā (turpmāk tekstā – “viss pirkšanas‑pārdošanas darījums”). Šādā darījumā svarīgs atskaites punkts ir “viduspunkta cena” (mid price vai mid), kas atspoguļo vidējo punktu starp pirkšanas piedāvājuma cenu un pārdošanas cenu un kas izteikta centos (līdz diviem cipariem aiz komata), jo šīs cenas zināšana parasti ļauj tirgotājiem un ieguldītājiem izsecināt pirkšanas piedāvājuma un pārdošanas cenas. Viduspunkta cenas nav norādītas brokeru (brokers) ekrānos, kā arī netiek paziņotas ieguldītājiem un citiem darījumu partneriem.
16
Visbeidzot, tirgotāji savus lēmumus par cenām, kā arī citus stratēģiskus lēmumus balsta uz dažādiem informācijas avotiem. Tādējādi pirkšanas piedāvājuma cenu un pārdošanas cenu, ko faktiski piemēro banka, var ietekmēt otras puses identitāte (piemēram, bankai svarīgs ieguldītājs) vai arī apjoms, uz kuru attiecas pirkšanas vai pārdošanas darījums.
2.
Tirdzniecības pozīcijas un tirdzniecības risks
17
Pēc obligācijas iegādes darījuma tirgotājs ir “garajā pozīcijā” (long position) tādā nozīmē, ka viņš tur obligāciju savā portfelī līdz brīdim, kad viņš “slēdz” šo pozīciju, t.i., pārdod obligāciju, ja iespējams, par augstāku cenu nekā tā, par kādu viņš to nopirka. Tirgotājs var nolemt turēt garo pozīciju noteiktu laiku, kas ir risks (jeb “riska darījums”). Ja obligācijas vērtība samazināsies, tirgotāja portfelī būs obligācija, kuras vērtība ir mazāka par cenu, par kādu viņš to iegādājās.
18
Turpretī pēc obligāciju pārdošanas darījuma tirgotājs var nonākt “īsajā pozīcijā” (short position), ja viņš ir pārdevis obligācijas, kas viņam nav piederējušas, parasti tad, ja viņš ir pārdevis lielāku obligāciju apjomu, nekā viņam piederēja. Tad viņam šīs obligācijas ir jāiegūst no cita tirgotāja, lai noslēgtu savu pozīciju. Šāda īsa pozīcija nozīmē potenciālu peļņu, ja pirkšanas cena minētās obligācijas iegādei ir zemāka par tirgotāja iegūto pārdošanas cenu, bet var radīt potenciālus zaudējumus, ja šī pirkšanas cena ir augstāka par minēto pārdošanas cenu. Tirgotājs var izvēlēties īso pozīciju, jo īpaši tāpēc, ka sagaida obligāciju cenas kritumu (un tādējādi gūst peļņu, kas vienāda ar starpību starp to pārdošanas cenu un pirkšanas cenu), vai arī, lai apmierinātu kāda svarīga klienta pieprasījumu.
19
Rezultātā tirgotājam var būt garā vai īsā pozīcija attiecībā uz konkrēto obligāciju. Tirgotājs var nolemt saglabāt šo pozīciju, ievērojot darba devēja noteiktās “riska robežas” (risk limits). Pakārtoti, tirgotājs var pirkt vai atkārtoti pārdot obligācijas gala ieguldītājiem vai ar brokera starpniecību, lai ierobežotu vai kompensētu savu riska darījumu. Līdzīgs veids, kā samazināt risku, ir riska “ierobežošana” (hedging), ko var veikt, pērkot vai pārdodot tās pašas obligācijas vai citas ļoti likvīdas obligācijas, piemēram, ASV Valsts kases obligācijas ar līdzīgu kuponu vai dzēšanas termiņu.
3.
Tirdzniecība starp bankām, izmantojot brokerus
20
Brokeri ir finanšu starpnieki, kas veicina darījumus starp bankām un parasti saņem komisijas maksas, kas ir procentuālā daļa no pirkšanas vai pārdošanas darījuma.
21
Brokeri pārvalda elektroniskas platformas, kas reālā laikā uzrāda banku pirkšanas un pārdošanas piedāvājumus. Šādas platformas norāda obligācijas nosaukumu, kuponu un dzēšanas termiņu, pirkšanas vai pārdošanas piedāvājumu apjomu (t.i., nosacīto summu, parasti izteikta miljonos kādā valūtā) un dažkārt ienesīguma starpību salīdzinājumā ar atsauces obligāciju. Attiecīgajā brīdī parādītās pirkšanas piedāvājuma un pārdošanas cenas ir vislabākās pieejamās cenas, t.i., tajā brīdī viskonkurētspējīgākās cenas.
22
Bankas tirgotājs, kurš brokeru platformā redz pirkšanas (bid) vai pārdošanas (ask vai offer) piedāvājumu, var attiecīgi izlemt “akceptēt” (hit) pirkšanas piedāvājumu (tādējādi pārdodot obligācijas) vai “noraidīt” (lift) pārdošanas piedāvājumu (tādējādi nopērkot obligācijas), un šādā gadījumā viņš akceptē darījumu ar platformā norādītajiem nosacījumiem. Šādā gadījumā galvenajās brokeru platformās visi tirgotāji var redzēt akceptētā darījuma pirkšanas piedāvājuma vai pārdošanas cenu, bet darījuma partneru identitāte netiek atklāta.
23
Tirgotājs, kuru interesē piedāvājums brokera platformā, var vērsties pie brokera, lai iegūtu papildu informāciju, piemēram, par papildu apjomu pieejamību. Tirgotāji bieži uztur nepārtrauktas tiešsaistes diskusijas (chats) ar vairākiem brokeriem Bloomberg vai citās tūlītējās ziņapmaiņas platformās.
24
Ja tirgotājs ir ieinteresēts, tad ārpus platformas notiek īsa saruna (pa tālruni vai, izmantojot tiešsaistes tērzēšanu), kuras laikā brokeris darbojas kā starpnieks starp abām pusēm, lai panāktu vienošanos par darījuma galīgo cenu un apjomu.
25
Brokeri neatklāj konkrētajā darījumā iesaistīto tirgotāju identitāti, kas garantē tirgotāju anonimitāti un neļauj tiem iegūt informāciju par tirgotāja pozīciju vai nodomiem un tādējādi izmantot šo informāciju savā labā. Brokera izmantošana nodrošina arī darījumu uzticamu izpildi. Ir vispārpieņemts, ka tirgotāju ieguvumi no brokeru pakalpojumu izmantošanas ir lielāki par starpniecības maksu.
B. Par procedūru, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums
26
Pamatojoties uz 2015. gada 4. augustā iesniegtu pieteikumu, Eiropas Komisija 2015. gada 4. decembrī piešķīra Deutsche Bank AG nosacītu atbrīvojumu no naudas soda, piemērojot Komisijas Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu [aizliegto vienošanos] gadījumos (OV 2006, C 298, 17. lpp.) 8. punkta a) apakšpunktu. Šī banka turpināja sadarboties un visā izmeklēšanas laikā sniedza Komisijai papildu informāciju un pierādījumus par strīdīgo pārkāpumu.
27
2015. gada 4. decembrī, 2016. gada 6. septembrī, 2017. gada 15. martā un 2019. gada 12. novembrī Komisija, piemērojot Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101. un 102.] pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 18. panta 2. punktu, nosūtīja informācijas pieprasījumus Bank of America Corporation un Merrill Lynch International (turpmāk tekstā kopā – “BofA”), Crédit agricole, Credit Suisse un citām bankām.
28
Laikā no 2016. gada 21. līdz 24. novembrim Komisija veica pieteiktas pārbaudes BofA un Credit Suisse telpās Londonā (Apvienotā Karaliste).
29
2018. gada 20. un 21. decembrī Komisija, pirmkārt, uzsāka procedūru, lai pieņemtu lēmumu, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 III nodaļu, saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 773/2004 (2004. gada 7. aprīlis) par lietas izskatīšanu saskaņā ar [LESD 101. un 102.] pantu, ko vada Komisija (OV 2004, L 123, 18. lpp.), 2. panta 1. punktu un 10. panta 1. punktu, un, otrkārt, nosūtīja Deutsche Bank, Credit Suisse, Crédit agricole un BofA paziņojumu par iebildumiem (turpmāk tekstā – “paziņojums par iebildumiem”).
30
Visām paziņojuma par iebildumiem adresātēm tika piešķirta piekļuve Komisijas izmeklēšanas lietas materiāliem. Saskaņā ar Regulas Nr. 773/2004 10. panta 2. punktu visas iesniedza rakstveida apsvērumus par šo paziņojumu. Tās arī izklāstīja savus argumentus uzklausīšanā, kas notika 2019. gada 10. un 11. jūlijā.
31
2020. gada 6. novembrī Komisija katrai no paziņojuma par iebildumiem adresātēm nosūtīja vēstuli ar papildu paskaidrojumiem par Komisijas piedāvāto metodi pārdevumu vērtības aizstājējvērtības noteikšanai (proxy for the value of sales), lai aprēķinātu tām uzliktā naudas soda apmēru (turpmāk tekstā – “vēstule par naudas sodiem”). Atbildot uz to, Deutsche Bank iesniedza savus apsvērumus 2020. gada 4. decembrī, bet Crédit agricole, Credit Suisse, kā arī BofA – 2021. gada 8. janvārī.
C. Par apstrīdēto lēmumu
1.
Par strīdīgā pārkāpuma konstatēšanu
32
Apstrīdētajā lēmumā Komisija norāda uz daudzām diskusijām starp attiecīgo banku tirgotājiem, izmantojot pastāvīgas vai nepastāvīgas tērzētavas internetā, kā arī izmantojot divpusējas sarunas elektroniski vai pa telefonu, laikposmā no 2010. gada 19. janvāra līdz 2015. gada 24. martam (apstrīdētā lēmuma 90.–92. apsvērums).
33
Šajā kontekstā Komisija uzskatīja, ka attiecīgo tirgotāju sadarbības vispārējais mērķis bija iegūt konkurences priekšrocības attiecībā pret saviem klientiem un konkurentiem, koordinējot savas cenas un tirdzniecības darbības, kā arī apmainoties ar komerciāli sensitīvu tirgus informāciju par savām tirdzniecības darbībām, cenām un tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām SSA obligāciju nozarē (apstrīdētā lēmuma 102. un 638. apsvērums).
34
Komisija no tā secināja, ka attiecīgās bankas savstarpēju praktisku sadarbību apzināti aizstāja ar konkurences riskiem, kaitējot citiem tirgus dalībniekiem un to klientiem. Šī iestāde uzskata, ka attiecīgās diskusiju virknes var tikt iedalītas piecās nolīgumu vai saskaņotu darbību kategorijās, kuras ir cieši saistītas un daļēji pārklājas (apstrīdētā lēmuma 613., 638., 643. un 758. apsvērums).
35
Kā izriet no apstrīdētā lēmuma 103. un 613. apsvēruma, šīs piecas kategorijas attiecīgi ietver:
–
pirmkārt, darījumu partneriem piedāvāto cenu koordinēšanu (turpmāk tekstā – “1. kategorija”);
–
otrkārt, vispārīgi tirgū norādīto cenu koordinēšanu (turpmāk tekstā – “2. kategorija”);
–
treškārt, apmaiņu ar aktuālo vai uz nākotni vērsto komerciāli sensitīvo informāciju par savām tirdzniecības darbībām un tirdzniecības plūsmām sekundārajā (turpmāk tekstā – “3. kategorija”);
–
ceturtkārt, apmaiņu ar tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām, to apstiprināšana un saskaņošana (turpmāk tekstā – “4. kategorija”);
–
piektkārt, to tirdzniecības darbību koordinēšana (turpmāk tekstā – “5. kategorija”).
36
Attiecībā uz aplūkotās rīcības juridisko kvalifikāciju Komisija secināja, ka tā ir pretrunā LESD 101. panta 1. punktam, jo to veido nolīgumi vai saskaņotas darbības, kuru mērķis ir ierobežot vai izkropļot konkurenci SSA obligāciju nozarē Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ), kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 1. panta.
37
Lai nonāktu pie šāda secinājuma, pirmkārt, Komisija izvēlējās uzskatīt, ka aplūkotajai rīcībai piemīt visas nolīgumu vai saskaņotu darbību pazīmes LESD 101. panta 1. punkta izpratnē (skat. apstrīdētā lēmuma 5.2.1. iedaļu un it īpaši 620. un 621. apsvērumu).
38
Otrkārt, Komisija uzskatīja, ka, ņemot vērā aplūkotās rīcības saturu, mērķus, kā arī ekonomisko vai juridisko kontekstu, kādā tā tika veikta, šīs rīcības mērķis bija ierobežot vai izkropļot konkurenci, saskaņojot cenas, sadalot klientus, sadalot tirgus un apmainoties ar komerciāli sensitīvu informāciju, tādējādi samazinot tirgū pastāvošo nenoteiktību. Šajā ziņā Komisija arī uzskatīja, ka šī pašti rīcība arī izkropļoja konkurenci, radot informācijas asimetriju starp tirgus dalībniekiem, piešķirot attiecīgajām bankām konkurētspējas priekšrocību, kas ir vēl jo nozīmīgāka tāpēc, ka tā attiecās uz ārpusbiržas tirgu, kuru raksturo būtiska nenoteiktība (skat. apstrīdētā lēmuma 5.2.2. iedaļu un it īpaši 739., 741. un 742. apsvērumu).
39
Treškārt, Komisija uzskatīja, ka aplūkotā rīcība ir vienots un turpināts pārkāpums, jo tā ir daļa no vispārējā plāna, kuram ir viens un tas pats pretkonkurences mērķis. Šajā ziņā Komisija it īpaši norādīja, ka šī rīcība attiecās uz homogēniem un līdzīgi apspriestiem produktiem, ka ieviestais mehānisms bija viens un tas pats, ka attiecīgās bankas parasti bija tās pašas un mainījās tikai tad, ja viens no tirgotājiem, kurš piedalījās aplūkotajā rīcībā, pārgāja no vienas bankas uz citu (skat. apstrīdētā lēmuma 5.2.3.2. iedaļu un it īpaši 757.–763. apsvērumu).
40
Ceturtkārt, aplūkotā rīcība attiecās uz EEZ reģistrētu iestāžu un institūciju emitētām SSA obligācijām, un ar to tika veikts ievērojams darījumu apjoms starp dalībvalstīm, kā arī starp Eiropas Savienību un EEZ dalībvalstīm. Līdz ar to, pēc Komisijas domām, šī rīcība varēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un EEZ līgumslēdzējām pusēm (OV 1994, L 1, 3. lpp.) (skat. apstrīdētā lēmuma 5.2.4.2. iedaļu).
41
Piektkārt, Komisija uzskatīja, ka LESD 101. panta 3. punkts un EEZ līguma 53. panta 3. punkts šajā lietā nav piemērojami. (skat. apstrīdētā lēmuma 5.3. iedaļu).
2.
Par naudas sodu uzlikšanu
42
Komisija norādīja, ka uzlikto naudas sodu apmēru tā noteica saskaņā ar Pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.; turpmāk tekstā – “Pamatnostādnes”) (skat. apstrīdētā lēmuma 8.2. iedaļu). Tomēr, ņemot vērā finanšu nozares īpatnības un it īpaši to, ka tādi finanšu produkti kā SSA obligācijas nerada pārdevumus šī jēdziena parastajā izpratnē, Komisija tā vietā, lai naudas soda aprēķināšanas sākumpunkta noteikšanai izmantotu “pārdevumu vērtību”, kas saistīta ar SSA obligāciju tirdzniecību, drīzāk uzskatīja par lietderīgu noteikt pārdevumu vērtības aizstājējvērtību (turpmāk tekstā – “aizstājējvērtība”), pamatojoties uz to SSA obligāciju nosacīto apjomu, kas tika tirgotas attiecīgajos aplūkoto banku dalības laikposmos strīdīgajā pārkāpumā, no vienas puses, un uz starpību starp šīm SSA obligāciju pirkšanas piedāvājuma un pārdošanas cenām, no otras puses(skat. apstrīdētā lēmuma 8.2.3. iedaļu).
43
Attiecībā uz pārējo Komisija katrai aplūkotajai bankai uzliktā naudas soda apmēru noteica, paredzot pamatsummu, kas aprēķināta atkarībā no pārkāpuma smaguma un ilguma, un koriģējot šo pamatsummu atbilstoši katrai bankai raksturīgajiem parametriem.
3.
Par rezolutīvo daļu
44
Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa ir šāda:
“1. pants
Šādi uzņēmumi ir pārkāpuši [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, norādītajos laikposmos piedaloties vienotā un turpinātā pārkāpumā saistībā ar [SSA obligācijām], kas attiecās uz visu EEZ un ko veidoja nolīgumi un/vai saskaņotas darbības, kuru mērķis bija ierobežot un/vai izkropļot konkurenci [SSA obligāciju] nozarē:
a)
DB Group Services (UK) Ltd un Deutsche Bank AG piedalījās no 2010. gada 19. janvāra līdz 2014. gada 28. martam; šajā laikposmā Deutsche Securities Inc. piedalījās no 2010. gada 22. marta līdz 2013. gada 25. februārim.
b)
[BofA] pirmo reizi piedalījās no 2010. gada 19. janvāra līdz 2012. gada 23. oktobrim; un vēlreiz no 2014. gada 22. jūlija līdz 2015. gada 27. janvārim;
c)
[Crédit agricole] piedalījās no 2013. gada 10. janvāra līdz 2015. gada 24. martam;
d)
[Credit Suisse] piedalījās no 2010. gada 21. jūnija līdz 2015. gada 24. martam;
2. pants
Par 1. pantā minēto pārkāpumu uzliek šādus naudas sodus:
a)
[Deutsche Bank]: 0 EUR
b)
[BofA]: 12642000 EUR
c)
[Crédit agricole]: 3993000 EUR
d)
[Credit Suisse]: 11859000 EUR
[..]
3. pants
1. pantā uzskaitītie uzņēmumi nekavējoties izbeidz minētajā pantā minētos pārkāpumus, ja tie to vēl nav izdarījuši.
Tiem jāatturas no jebkādas turpmākās darbības vai rīcības, kas 1. pantā ir norādīta kā pārkāpums, un jebkādas citas darbības ar līdzīgu mērķi vai iedarbību.
[..]” [Neoficiāls tulkojums]
II. Lietas dalībnieku prasījumi
45
Lietā T‑386/21 Crédit agricole prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu, it īpaši šī lēmuma 1. pantu, vai, pakārtoti, atcelt noteiktas minētā lēmuma daļas saskaņā ar LESD 263. pantu;
–
atcelt naudas sodu vai, pakārtoti, samazināt naudas soda apmēru, tostarp samazināt naudas sodu līdz nullei saskaņā ar LESD 261. pantu;
–
uzdot Komisijai veikt nepieciešamos pasākumus, lai pildītu Vispārējās tiesas spriedumu, kā paredzēts LESD 266. pantā;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
46
Lietā T‑406/21 Credit Suisse prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
pilnīgi vai daļēji atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta d) punktu;
–
pakārtoti, daļēji atcelt šī lēmuma 1. panta d) punktu, ciktāl tajā ir noteikts, ka paziņojumi par cenu noteikšanu ierobežo konkurenci mērķa dēļ vai ka Credit Suisse ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā visā šajā pantā norādītajā laikposmā;
–
atcelt šī paša lēmuma 2. panta d) punktu;
–
pakārtoti, daļēji atcelt apstrīdētā lēmuma 2. panta d) punktu;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai, pakārtoti – pienācīgu šo izdevumu daļu.
47
Lietā T‑386/21 un lietā T‑406/21 Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
pilnībā noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
III. Juridiskais pamatojums
48
Pēc lietas dalībnieku uzklausīšanas Vispārējā tiesa saskaņā ar tās Reglamenta 68. panta 1. punktu nolemj apvienot lietas T‑386/21 un T‑406/21 šī sprieduma taisīšanai.
A. Par lūgumiem par noteiktu datu nepubliskošanu
49
Tiesvedības laikā Crédit agricole, Credit Suisse un Komisija, piemērojot Reglamenta 66. un 66.a pantu, būtībā lūdza, lai šajā spriedumā netiktu publiskoti noteikti dati.
50
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka, saskaņojot tiesas nolēmumu publicēšanu un tiesības uz personas datu un komercnoslēpumu aizsardzību, tiesai katras lietas apstākļos ir jāmeklē taisnīgs līdzsvars, ņemot vērā arī sabiedrības tiesības saskaņā ar LESD 15. pantā noteiktajiem principiem piekļūt tiesu nolēmumiem (skat. spriedumu, 2022. gada 27. aprīlis, Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii/Komisija, T‑4/20, EU:T:2022:242, 29. punkts un tajā minētā judikatūra).
51
Turklāt lietas materiālos esošā elementa konfidencialitāte nav attaisnojama, piemēram, gadījumā, kad informācija jau ir publiski pieejama vai tai var piekļūt plaša sabiedrības daļa vai atsevišķas specializētas aprindas, kad informācija ir ietverta arī citās lietas materiālu rindkopās vai dokumentos, attiecībā uz kuriem lietas dalībnieks, kas vēlas saglabāt attiecīgās informācijas konfidencialitāti, šajā ziņā nav iesniedzis attiecīgu lūgumu, kad informācija nav pietiekami specifiska vai precīza, lai atklātu konfidenciālus datus, vai arī tad, ja informācija lielā mērā izriet vai var tikt izsecināta no citas informācijas, kas likumīgi ir pieejama ieinteresētajām personām (skat. rīkojumu, 2022. gada 14. marts, Bulgarian EnergyHolding u.c./Komisija, T‑136/19, EU:T:2022:149, 9. punkts un tajā minētā judikatūra).
52
Turklāt informācija, kas bija slepena vai konfidenciāla, bet kas ir piecus vai vairāk gadus veca, principā ir jāuzskata, ievērojot pagājušo laiku, par vēsturisku un par tādu, kas šī iemesla dēļ ir zaudējusi savu slepeno vai konfidenciālo raksturu, ja vien izņēmuma kārtā lietas dalībnieks, kurš atsaucas uz šādu raksturu, pierāda, ka, neraugoties uz šīs informācijas vecumu, tā joprojām satur būtiskas ziņas par tā vai attiecīgo trešo personu komerciālo stāvokli (skat. spriedumu, 2018. gada 19. jūnijs, Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, 54. punkts un tajā minētā judikatūra).
53
Ņemot vērā iepriekš minēto, Vispārējā tiesa šajā lietā attiecībā uz šī sprieduma publisko versiju nolemj anonimizēt apstrīdētajā lēmumā minēto fizisko personu vārdus. Vispārējā tiesa arī nolemj izlaist atsevišķus datus par korekcijas faktoru, ko Komisija noteikusi attiecībā uz Crédit agricole un Credit Suisse, aprēķinot tām uzlikto naudas sodu apmēru, un kurus Komisija apstrīdētajā lēmumā ir aizklājusi gan attiecībā uz bankām, kas piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, gan attiecībā uz sabiedrību.
54
Savukārt šī sprieduma pamatojuma saprotamība, pagājušais laiks, stereotipisks pamatojums pieprasījumiem par noteiktu datu nepubliskošanu, sabiedrībai jau pieejama informācija, kā arī būtiskas izmaiņas, kas notikušas pēc 2015. gada marta Crédit agricole un Credit Suisse darbībā saistībā ar SSA obligāciju nozari, pamato to, ka Vispārējā tiesa sabiedrībai atklāj noteiktus datus par šo banku kritiku un it īpaši par Komisijas izmantoto metodoloģiju šīm bankām uzlikto naudas sodu aprēķināšanai.
55
Tādējādi, pirmkārt, Vispārējā tiesa tostarp nolemj šī sprieduma publiskajā versijā neaizklāt apstrīdētā lēmuma pielikuma 2.–4. tabulā ietverto informāciju, kas tika paziņota Crédit agricole, kā arī noteiktu informāciju šī pielikuma 5. tabulā.
56
Otrkārt, attiecībā uz Credit Suisse Vispārējā tiesa tostarp nolemj šī sprieduma publiskajā versijā neaizklāt informāciju, kas ietverta šai bankai nosūtītā apstrīdētā lēmuma pielikuma 5. tabulā, vidējo laikposmu, kas nošķir tās ikdienas pirkšanas un pārdošanas darījumus no “daļēji līdzsvarotiem” darījumiem, “daļēji līdzsvarotu” vai “pilnībā līdzsvarotu” darījumu procentuālo attiecību pret kopējo šīs bankas veikto darījumu skaitu un likviditātes pirkšanas darījumu procentuālo attiecību pret kopējo šīs bankas veikto darījumu skaitu.
B. Par Crédit agricole un Credit Suisse prasību priekšmetu
1.
Par Crédit agricole prasību
57
Vispirms ir jāatgādina, ka lēmums, kas, pamatojoties uz LESD 101. pantu, ir pieņemts attiecībā uz vairākiem uzņēmumiem, lai gan tas ir izstrādāts un publicēts vienota lēmuma formā, ir jāanalizē kā individuālu lēmumu sērija, ar ko attiecībā uz katru uzņēmumu adresātu tiek konstatēts tam inkriminējamais pārkāpums vai pārkāpumi un attiecīgajā gadījumā tam uzlikts naudas sods (spriedums, 2013. gada 16. septembris, Galp Energia España u.c./Komisija, T‑462/07, nav publicēts, EU:T:2013:459, 90. punkts).
58
No tā izriet, ka, ceļot prasību atcelt šādu lēmumu, katrs tā adresāts var vērsties Savienības tiesā tikai par tiem lēmuma elementiem, kas attiecas uz to, savukārt elementi, kas attiecas uz citiem adresātiem, principā nevar ietilpt strīda, kas jāizlemj Savienības tiesai, priekšmetā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 15. jūlijs, Emesa‑Trefilería un Industrias Galycas/Komisija, T‑406/10, EU:T:2015:499, 117. punkts).
59
Tomēr šajā judikatūrā visiem šāda lēmuma adresātiem netiek atņemta iespēja savās attiecīgajās prasībās apstrīdēt visus faktiskos apstākļus, uz kuriem Komisija ir balstījusies, īpaši, lai secinātu, ka attiecīgā rīcība ir jākvalificē kā “vienots un turpināts pārkāpums” vai “ierobežojums mērķa dēļ”, neraugoties uz to, ka adresāts, kurš to apstrīd, tajā nav piedalījies.
60
Līdz ar to Crédit agricole nav tiesīga prasīt apstrīdētā lēmuma 1. un 2. panta pilnīgu atcelšanu. Tā, lielākais, var lūgt atcelt tās šo pantu daļas, kas uz to attiecas.
61
Līdz ar to prasība atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu vai prasība atcelt naudas sodu ir jāsaprot tādējādi, ka tā attiecas vienīgi uz minētā lēmuma 1. panta c) punktu un 2. panta c) punktu.
62
Turpinājumā Crédit agricole ar savu pirmo un otro prasījumu daļu, kā tās interpretētas iepriekšējā punktā, būtībā lūdz Vispārējo tiesu atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta c) punktu un 2. panta c) punktu, kā arī, pakārtoti, samazināt pēdējā minētajā pantā paredzēto naudas soda apmēru.
63
Līdz ar to Vispārējai tiesai saskaņā ar LESD 263. pantu ir jāizvērtē apstrīdētā lēmuma tiesiskums, ciktāl tas attiecas uz Crédit agricole – pirmkārt, attiecībā uz konstatējumu par apstrīdētā lēmuma 1. panta c) punkta pārkāpumu attiecībā uz minēto iestādi un, otrkārt, attiecībā uz naudas sodu, kas tai uzlikts šī lēmuma 2. panta c) punktā, – kā arī īstenot neierobežoto kompetenci, kas minētajai tiesai ir atzīta saskaņā ar LESD 261. pantu un Regulas Nr. 1/2003 31. pantu attiecībā uz šai bankai uzliktā naudas soda apmēru.
64
Visbeidzot, ar savu trešo prasījumu daļu Crédit agricole arī lūdz Vispārējo tiesu uzdot Komisijai veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu gaidāmo Vispārējās tiesas spriedumu saskaņā ar LESD 266. pantu.
65
Taču tiesiskuma pārbaudes, kas balstīta uz LESD 263. pantu, ietvaros Vispārējās tiesas kompetencē nav izdot rīkojumus Savienības iestādēm un struktūrām, pat ja tie attiecas uz tās spriedumu izpildes kārtību (rīkojumi, 2016. gada 22. septembris, Gaki/Komisija, C‑130/16 P, nav publicēts, EU:C:2016:731, 14. punkts, un 2016. gada 19. jūlijs, Trajektna luka Split/Komisija, T‑169/16, nav publicēts, EU:T:2016:441, 13. punkts). Tas pats attiecas uz gadījumu, kad Vispārējā tiesa īsteno savu neierobežoto kompetenci.
66
No tā izriet, ka Crédit agricole trešā prasījumu daļa jau tagad ir jānoraida kompetences neesamības dēļ.
2.
Par Credit Suisse prasību
67
Ar pirmo un otro, trešo un ceturto prasījumu daļu, kas formulētas, pamatojoties vienīgi uz LESD 263. pantu, Credit Suisse būtībā lūdz pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta d) punktu, kā arī pilnībā vai pakārtoti daļēji “atcelt” naudas sodu, kas tai uzlikts ar šī lēmuma 2. panta d) punktu.
68
Atbildot uz procesa organizatorisko pasākumu, Credit Suisse skaidri apstiprināja, ka tā nelūdz Vispārējo tiesu īstenot savu neierobežoto kompetenci, kas paredzēta LESD 261. pantā un Regulas Nr. 1/2003 31. pantā, un ka attiecībā uz tai uzlikto naudas sodu tā saskaņā ar LESD 263. pantu vienīgi lūdz Vispārējo tiesu pārbaudīt tā atsevišķu elementu tiesiskumu, kā arī tā pamatā esošo aprēķina metodi.
69
Līdz ar to attiecībā uz Credit Suisse Vispārējai tiesai ir jāizvērtē vienīgi apstrīdētā lēmuma tiesiskums atbilstoši LESD 263. pantam, tostarp attiecībā uz tajā uzlikto naudas sodu.
C. Par apstrīdētajā lēmumā konstatētā pārkāpuma priekšmetu
70
Pirmajā un otrajā pamatā, kas attiecas uz kļūdām, kvalificējot aplūkoto rīcību attiecīgi kā “ierobežojumu mērķa dēļ” un “vienotu un turpinātu pārkāpumu”, Crédit agricole vairākkārt apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma 1. pantā Komisija ir konstatējusi vienotu un turpinātu pārkāpumu, ko veido pieci “autonomi” pārkāpumi, kuri atbilst šī lēmuma 103. un 613. apsvērumā minētajām piecām rīcības kategorijām (skat. šī sprieduma 35. punktu).
71
Crédit agricole no tā secina, ka apstrīdētajā lēmumā Komisijai bija jāpierāda, ka “katra no piecām apgalvotās rīcības kategorijām veido pārkāpumu mērķa dēļ” un ka, “ja viena no piecām rīcības kategorijām attiecībā uz [to] nav pierādīta, Komisijas noteiktais vienotais un turpinātais pārkāpums ir jāuzskata par neesošu”.
72
Komisija apstrīd šo apstrīdētā lēmuma interpretāciju, galvenokārt pamatojoties uz to, ka tā tajā ir konstatējusi vienu “vienotu un turpinātu pārkāpumu”, iepriekš vai vienlaikus neidentificējot atsevišķus pārkāpumus, kas atbilst rīcībai, kura ietilpst vienā vai otrā no piecām šī lēmuma 103. un 613. apsvērumā minētajām kategorijām.
73
Jānorāda, ka apstrīdētajā lēmumā konstatēto pārkāpumu apmēra un skaita precīza noteikšana ir būtiska, lai novērtētu šī lēmuma tiesiskumu. Tas tā ir arī tādēļ, lai noteiktu dažu Crédit agricole izvirzīto argumentu efektivitāti, it īpaši to argumentu, kas attiecas uz kļūdām noteiktas rīcības klasifikācijā vienā vai otrā no minētā lēmuma 103. un 613. apsvērumā minētajām kategorijām, vai arī kļūdām, kvalificējot vienotu un turpinātu pārkāpumu un šai bankai piedaloties pārkāpumā, kā arī kļūdām, vienu vai otru no šīm piecām kategorijām kvalificējot kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
74
Šajā ziņā Tiesa ir nospriedusi, ka, lai gan rīcības kopums var tikt kvalificēts kā “vienots un turpināts pārkāpums”, no tā nevar secināt, ka katra šāda rīcība pati par sevi, aplūkojot to atsevišķi, noteikti būtu jākvalificē kā atsevišķs pārkāpums. Tā tas var būt tikai tad, ja aplūkotajā lēmumā Komisija ir izvēlējusies kā tādu identificēt un kvalificēt katru minēto rīcību un pēc tam sniegt pierādījumus par attiecīgā uzņēmuma, kurš tajā tiek vainots, iesaistīšanos (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 16. jūnijs, Sony Corporation un Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 67. punkts).
75
Turklāt, interpretējot aplūkoto lēmumu, Vispārējai tiesai ir jāraugās, lai jēdziens “rīcība” netiktu sajaukts ar jēdzienu “pārkāpums”, jo pretējā gadījumā tiktu pieļauta tiesību kļūda (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 16. jūnijs, Sony Corporation un Sony Electronics/Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 78. punkts).
76
Šajā gadījumā tātad ir jānosaka, vai apstrīdētajā lēmumā Komisija ir konstatējusi viena vienota un turpināta pārkāpuma esamību, kuram ir pretkonkurences mērķis, vai, gluži pretēji, kā apgalvo Crédit agricole, tāda vienota un turpināta pārkāpuma esamību, ko veido pieci atsevišķi un autonomi pārkāpumi, no kuriem katram ir šāds priekšmets.
77
Šajā ziņā ir taisnība, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija vispirms ir novērtējusi aplūkotās rīcības vai to aplūkotas rīcības kategoriju pretkonkurences mērķi, kas norādītas 103. un 613. apsvērumā (622.–749. apsvērums), lai tikai pēc tam konstatētu vienota un turpināta pārkāpuma esamību (750.–828. apsvērums).
78
Šādi rīkojoties, vispirms novērtējot aplūkotās rīcības vai aplūkotās rīcības kategoriju pretkonkurences mērķi, Komisija ir definējusi pārkāpuma pierādīšanas noteikumus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63. un 104. punkts), pat pirms šī pārkāpuma kontūru noteikšanas.
79
Šāda apstrīdētā lēmuma struktūra var likt domāt, ka Komisija ir vēlējusies iepriekš un atsevišķi izvērtēt katras aplūkotās rīcības vai katras aplūkotās rīcības kategorijas kaitīgumu konkurencei un līdz ar to konstatēt tik daudz ierobežojumu mērķa dēļ esamību, cik ir identificētās rīcības veidu vai kategoriju, un tas tā ir pat pirms vienota un turpināta pārkāpuma konstatēšanas.
80
Tomēr apstrīdētā lēmuma interpretācija kopumā nevar pamatot šādu secinājumu.
81
Proti, pirmkārt, apstrīdētā lēmuma 1. pantā attiecībā uz Crédit agricole ir vienīgi konstatēts, ka šī banka “ir pārkāpusi [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, norādītajos laikposmos piedaloties vienotā un turpinātā pārkāpumā saistībā ar [SSA obligācijām], kas attiecās uz visu EEZ un ko veidoja nolīgumi un/vai saskaņotas darbības, kuru mērķis bija ierobežot un/vai izkropļot konkurenci [SSA obligāciju] nozarē”.
82
Tādējādi atšķirībā no 1. panta apstrīdētajā lēmumā lietā, par kuru tika pasludināts 2022. gada 16. jūnija spriedums Sony Corporation un Sony Electronics/Komisija (C‑697/19 P, EU:C:2022:478), kurā bija runa par vienotu un turpinātu pārkāpumu, ko veido vairāki atsevišķi pārkāpumi, apstrīdētā lēmuma 1. pantā nav minēts neviens cits pārkāpums, kas varētu atbilst rīcību veidiem, kuri ir identificēti šā lēmuma 103. un 613. apsvērumā norādītajās piecās rīcības kategorijās un minēti šī sprieduma 35. punktā.
83
Otrkārt, šādu apstrīdētā lēmuma 1. panta formulējuma interpretāciju apstiprina šī lēmuma motīvi, kuru gaismā vajadzības gadījumā ir jāinterpretē tā rezolutīvā daļa (spriedums, 1997. gada 15. maijs, TWD/Komisija, C‑355/95 P, EU:C:1997:241, 21. punkts).
84
Tādējādi apstrīdētā lēmuma 827. apsvērumā ir vienīgi noteikts, ka “visas koluzīvās rīcības starp pusēm ir vienots un turpināts [LESD] 101. panta 1. punkta pārkāpums, par kuru katra puse tiek saukta pie atbildības”.
85
Līdz ar to šajā apsvērumā nav paredzēts, ka rīcība, kas ietilpst vienā vai otrā no piecām apstrīdētā lēmuma 103. un 613. apsvērumā minētajām kategorijām, arī atsevišķi un autonomi varētu tikt kvalificēta kā LESD 101. panta 1. punkta pārkāpums, ko turklāt apstiprina šī lēmuma 757.–827. apsvērums.
86
Turklāt apstrīdētā lēmuma 104. apsvērumā Komisija ir skaidri norādījusi, ka dažādās rīcības kategorijas, kuras tā ir izmantojusi, ir aprakstītas analītiskiem mērķiem un ir saistītas un bieži pārklājas.
87
Tādējādi Crédit agricole arguments par to, ka Komisija esot konstatējusi piecu “autonomu” pārkāpumu esamību, kas atbilst piecām rīcības kategorijām, kuras minētas apstrīdētā lēmuma 103. un 613. apsvērumā un kuras kvalificējamas kā “ierobežojums mērķa dēļ”, izriet no kļūdainas šī lēmuma interpretācijas. Tādēļ šis arguments ir jānoraida.
88
Tas pats attiecas uz Crédit agricole kritiku par to, ka šajā prasībā Komisija esot mēģinājusi atkārtoti interpretēt savu lēmumu, lai Vispārējā tiesa konstatētu, ka tā nav autonomi izvērtējusi piecas rīcību kategorijas, kas minētas apstrīdētā lēmuma 103. un 613. apsvērumā.
89
No šīs kļūdainās apstrīdētā lēmuma interpretācijas arī izriet, ka Crédit agricole izvirzītie iebildumi, kas attiecas uz kļūdām, klasificējot aplūkotās rīcības veidus vienā vai otrā no piecām rīcības kategorijām, kuras minētas apstrīdētā lēmuma 103. un 613. apsvērumā, kā arī to sekām uz aplūkotās rīcības kvalificēšanu par “vienotu un turpinātu pārkāpumu” un “ierobežojumu mērķa dēļ”, vai kas attiecas uz kļūdām, kvalificējot vienu vai otru no šīm piecām rīcības kategorijām par “ierobežojumu mērķa dēļ”, ir neefektīvi un tādējādi ir jānoraida.
90
Tomēr Crédit agricole izvirzītie argumenti pret konkrētām diskusijām tiks ņemti vērā vēlāk, lai noteiktu, vai Komisija varēja, nepieļaujot kļūdu, kvalificēt attiecīgās diskusijas kopumā kā vienotu un turpinātu pārkāpumu ar pretkonkurences mērķi.
D. Par tādas kritikas pieņemamību, kas vērsta pret apstrīdētajā lēmumā analizēto diskusiju interpretāciju
91
Apstrīdētā lēmuma 4.2. iedaļā un, precīzāk, tā 112.–577. apsvērumā Komisija sniedza notikumu hronoloģisko izklāstu, pamatojoties uz tās rīcībā esošajiem pierādījumiem. Šī prezentācija bija veidota kā vairāk nekā 120 diskusiju, kas notikušas starp attiecīgo banku tirgotājiem no 2010. gada janvāra līdz 2015. gada martam, galvenokārt Bloomberg platformas tērzētavās, stenogrammu analīze un interpretācija. Pamatojoties uz šo analīzi un šo interpretāciju, Komisija vēlāk izvērtēja nolīgumu vai saskaņotu darbību esamību, konkurences ierobežojuma esamību un vienota un turpināta pārkāpuma esamību, kā arī tā pretkonkurences mērķi.
92
Šajā lietā Komisija būtībā apgalvo, ka daži attiecīgi Crédit agricole un Credit Suisse formulētie iebildumi nav pieņemami, jo šie iebildumi neattiecas uz tās apstrīdētajā lēmumā minēto precīzo diskusiju satura interpretāciju, bet gan uz diskusijām, kas ir aplūkotas vispārīgi un kas nav konkrēti kritizētas. Tāpat arī neesot pieņemami iebildumi, kas vērsti pret diskusijām, kuras ir identificētas vai aplūkotas šo abu banku iesniegto procesuālo rakstu pielikumos. Visbeidzot, esot jāuzskata par pierādītiem faktiskie apstākļi un pierādījumi, kurus šīs divas bankas neapstrīd vai pamatoti neapstrīd.
93
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 21. pantu un Reglamenta 76. panta d) punktu prasības pieteikumā ir jānorāda strīda priekšmets un kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem.
94
Saskaņā ar iedibināto judikatūru šai informācijai ir jābūt pietiekami skaidrai un precīzai, lai ļautu atbildētājai sagatavot savu aizstāvību un Vispārējai tiesai lemt par prasību (skat. spriedumu, 2018. gada 25. janvāris, BSCA/Komisija, T‑818/14, EU:T:2018:33, 95. punkts un tajā minētā judikatūra).
95
Tādējādi, lai Vispārējā tiesā celta prasība un iesniegtais pamats, iebildums vai arguments būtu pieņemams, ir nepieciešams, lai visi būtiskie faktiskie un tiesiskie apstākļi, uz kuriem prasītājs pamatojas, izrietētu – vismaz kopsavilkuma veidā un tomēr saskaņoti un saprotami – no paša prasības pieteikuma teksta. Lai gan ir taisnība, ka atsevišķos jautājumos prasības pieteikuma pamattekstu var pamatot un papildināt, atsaucoties uz tam pievienotajiem materiāliem, vispārēja atsauce uz citiem dokumentiem, pat ja tie ir pievienoti prasības pieteikumam, nevar kompensēt galveno juridisko argumentu, kam atbilstoši šī sprieduma 93. punktā minētajām tiesību normām ir jābūt ietvertiem prasības pieteikumā, neesamību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 13. jūnijs, Versalis/Komisija, C‑511/11 P, EU:C:2013:386, 115. punkts).
96
Tādējādi pielikumi var tikt ņemti vērā tikai tiktāl, ciktāl tie pamato vai papildina pamatus, iebildumus vai argumentus, kurus prasītājs ir skaidri izklāstījis savu procesuālo rakstu pamattekstā, un ciktāl ir iespējams precīzi noteikt, kuri šajos pielikumos ietvertie elementi pamato vai papildina minētos pamatus, iebildumus vai argumentus (skat. spriedumu, 2015. gada 9. septembris, Samsung SDI u.c./Komisija, T‑84/13, nav publicēts, EU:T:2015:611, 33. punkts un tajā minētā judikatūra). Vispārējai tiesai turklāt nav pienākuma pielikumos meklēt un identificēt pamatus, iebildumus un argumentus, ko tā varētu uzskatīt par tādiem, kuri veido prasības pamatojumu, jo pielikumi izmantojami vienīgi pierādīšanas un tehniskos nolūkos (skat. spriedumu, 2007. gada 17. septembris, Microsoft/Komisija, T‑201/04, EU:T:2007:289, 94. punkts un tajā minētā judikatūra).
97
Tādējādi šī sprieduma 93.–96. punktā atgādinātie principi izslēdz iespēju, ka saistībā ar prasību, kas celta par Komisijas lēmumu, kurš pieņemts, pamatojoties uz LESD 101. pantu, un kurā šī iestāde inkriminē uzņēmumiem noteiktu precīzu un identificētu rīcības veidu skaitu, šie uzņēmumi savu procesuālo rakstu pamattekstā konkrēti un pamatoti apstrīd tikai dažus no tiem, attiecībā uz pārējiem šo rīcību veidiem vai nu ļaujot Vispārējai tiesai no saviem secinājumiem par pirmajiem rīcību veidiem izdarīt secinājumus par šo pārējo rīcību, pat ja tā ir norādīta vai minēta pielikumā, vai arī vēršot Vispārējās tiesas uzmanību uz pielikumu, kurā to iebildumi ir pausti pirmo reizi.
98
Proti, iebildumi, kas ir formulēti tikai vienā pielikumā un attiecas uz rīcību, kura nav nedz minēta, nedz a fortiori kritizēta prasītāja procesuālajos rakstos, nevar tikt uzskatīta par argumentiem, kurus minētais lietas dalībnieks ir izvirzījis šo pašu procesuālo rakstu pamattekstā.
99
Ņemot vērā šos apsvērumus, ir jāizvērtē Komisijas izvirzītās iebildes par nepieņemamību attiecīgi saistībā ar Crédit agricole un Credit Suisse kritiku.
1.
Par iebildēm par nepieņemamību saistībā ar Crédit agricole iebildumiem
100
Pirmajā pamatā, kas skar attiecīgo rīcību kvalificēšanu par “ierobežojumu mērķa dēļ”, Crédit agricole norāda, ka tā apstrīd visu diskusiju, kas uzskaitītas šī sprieduma 35. punktā minētajās piecās kategorijās, pretkonkurences mērķi. Šajā ziņā Crédit agricole kā “piemērus” min vienpadsmit dažādas diskusijas, proti, vienu diskusiju attiecībā uz 1. kategoriju (2015. gada 12. martā), četras diskusijas 2. kategorijā (2013. gada 31. janvārī, 15. februārī, 21. martā un 10. jūlijā), trīs diskusijas 3. kategorijā (2013. gada 19. martā, 24. maijā un 25. jūlijā), trīs diskusijas 4. kategorijā (2013. gada 19. martā un 3. jūnijā un 2014. gada 6. augustā) un trīs diskusijas 5. kategorijā (2013. gada 18. janvārī un 10. jūlijā un 2015. gada 12. martā).
101
Trešajā pamatā Crédit agricole arī pārmet Komisijai, ka tā ir kļūdaini pieņēmusi, ka Crédit agricole bija zināma informācija, ar kuru notikusi apmaiņa attiecīgajās tērzētavās, lai aplūkoto rīcību kvalificētu kā “vienotu un turpinātu pārkāpumu”. Savas argumentācijas pamatojumam šī banka kā “piemērus” norāda trīs diskusijas, proti, tās, kas notika 2013. gada 10. un 31. janvārī, kā arī 11. oktobrī.
102
Komisija uzskata, ka Crédit agricole nav apstrīdējusi lielāko daļu citu tai inkriminēto diskusiju, ko šī banka atspēko savā replikā. Šajā ziņā minētā banka atsaucas uz savu atbildi uz prasības pieteikumam pievienoto paziņojumu par iebildumiem. Komisija iebilst, ka šī vispārējā atsauce nav pieņemama.
103
Šajā ziņā, runājot par Crédit agricole izvirzīto pirmo un trešo pamatu, no šī sprieduma 93.–98. punktā izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka, tā kā prasības pieteikumā pat kopsavilkuma veidā nav formulēti specifiski un pamatoti iebildumi, šīs bankas izteiktie iebildumi par diskusijām, kas nav minētas šī sprieduma 100. un 101. punktā un kas nav ietvertas tās procesuālo rakstu tekstā, ir jāatzīst par nepieņemamu. Turklāt šo prasības pieteikuma trūkumu nevar novērst ar vispārējo atsauci, ko Crédit agricole ir sniegusi replikā uz savu atbildi uz prasības pieteikumam pievienoto paziņojumu par iebildumiem.
104
Pretēji tam, ko apgalvo Crédit agricole, ar šādu vērtējumu netiek pārkāptas šīs bankas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, ko garantē Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants, jo pēc būtības tai bija pienākums apstrīdēt tikai dažas no attiecīgajām diskusijām, ņemot vērā tās procesuālajiem rakstiem Vispārējā tiesā piemērojamās apjoma prasības.
105
Proti, nav šaubu, ka no Reglamenta izpildes praktisko noteikumu 105. punkta izriet, ka tiešajās prasībās, kas celtas, pamatojoties uz LESD 263. pantu, maksimālais procesuālo rakstu lappušu skaits ir 50 lappuses prasības pieteikumam un 25 lappuses – replikai. Tomēr ir jākonstatē, ka Crédit agricole prasības pieteikumā ir mazāk kā 43 lappušu un ka šī banka nekādi nav lūgusi pārsniegt šo maksimālo apmēru, ko tomēr pieļauj Reglamenta izpildes praktisko noteikumu 106. punkts.
106
No iepriekš minētā izriet, ka vērtējums, ko Komisija apstrīdētajā lēmumā veikusi attiecībā uz Crédit agricole apstrīdētajām diskusijām, pamatojoties uz vispārīgiem un nepamatotiem apsvērumiem, vai diskusijām, ko šī banka apstrīd, atsaucoties uz savu atbildi uz paziņojumu par iebildumiem, ir jāuzskata par pierādītu un tātad par galīgu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2019. gada 7. novembris, Campine un CampineRecycling/Komisija, T‑240/17, nav publicēts, EU:T:2019:778, 105. punkts).
107
Savukārt pietiekami specifiski un pamatoti iebildumi, kas izteikti par šī sprieduma 100. un 101. punktā minētajām diskusijām, ir pieņemami un tiks analizēti, pamatojoties uz laika zīmogu, kas norādīts Crédit agricole vai Komisijas iesniegtajās šo diskusiju stenogrammās.
2.
Par iebildēm par nepieņemamību saistībā ar Credit Suisse iebildumiem
108
Sava pirmā pamata otrajā daļā Credit Suisse uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 101. pantu, secinot, ka “paziņojumi par cenu noteikšanu” ierobežo konkurenci mērķa dēļ. Šajā kontekstā tā tikai norāda, ka šis jēdziens attiecas uz “paziņojumiem, tostarp informāciju par i) obligācijas patieso vērtību, ii) darījumu partneru tirdzniecības stratēģiju, iii) tirgus uzturētāju inventarizācijas pozīcijām un iv) pasūtījumu plūsmām”.
109
Atbildot uz iebildi par nepieņemamību, kurā Komisija apgalvoja, ka vārdu “paziņojumi par cenu noteikšanu” neprecizitātes dēļ Credit Suisse pirmā pamata otrā daļa esot jāuzskata par nepieņemamu, šī banka replikas pielikumā nosūtīja tabulu, kurā ir uzskaitītas 25 diskusijas, kas attiecas uz to, ko tā kvalificē kā “paziņojumus par cenu noteikšanu”. Šajā tabulā ir precizēts katras šīs diskusijas datums, apstrīdētā lēmuma apsvērums, kurā uz to ir norāde, un atsauce uz to Komisijas lietas materiālos.
110
Šajā ziņā no šī sprieduma 93.–98. punktā izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka, tā kā prasības pieteikumā vai pat replikā un tās pielikumā nav ietverta pamatoti un specifiski iebildumi, tad iebildumi, kurus šī banka uzskata par formulētiem attiecībā uz Komisijas veikto šī sprieduma 109. punktā minēto 25 diskusiju satura interpretāciju, ir jāatzīst par nepieņemamiem.
111
No iepriekš minētā izriet, ka vērtējums, ko Komisija apstrīdētajā lēmumā veikusi attiecībā uz Crédit Suisse apstrīdētajām diskusijām, pamatojoties uz vispārīgiem un nepamatotiem apsvērumiem vai diskusijām, ko šī banka apstrīd, pamatojoties uz atsauci uz replikas pielikumu, ir jāuzskata par pierādītu un tātad par galīgu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2019. gada 7. novembris, Campine un CampineRecycling/Komisija, T‑240/17, nav publicēts, EU:T:2019:778, 105. punkts).
112
Savukārt pietiekami specifiski un pamatoti iebildumi, kas izteikti citās pamatu daļās vai pamatos un vērsta pret Komisijas apstrīdētajā lēmumā analizēto diskusiju satura interpretāciju, ir pieņemami un tiks analizēta, pamatojoties uz laika zīmogu, kas ietverts Credit Suisse vai Komisijas iesniegtajās šo diskusiju stenogrammās.
113
Tā tas ir attiecībā uz iebildumiem, kas skar noteiktu diskusiju pretkonkurences raksturu, un, precīzāk, uz iebildumiem, kas vērsti pret 2010. gada 28. septembra, 2012. gada 8. februāra un 2013. gada 10. janvāra diskusiju satura interpretāciju, kas īsi minēta pirmā pamata pirmajā daļā, un pret 2015. gada 12. marta diskusiju un 2015. gada 24. marta elektroniskā pasta vēstules satura interpretāciju, kura minēta otrā pamata ceturtajā daļā. Tā tas ir arī attiecībā uz otrā pamata otrajā daļā izteiktajiem iebildumiem, kas neattiecas uz atsevišķu diskusiju pretkonkurences raksturu, bet gan ir vērsti pret apstrīdētā lēmuma 808. apsvērumā veiktajiem vērtējumiem par Credit Suisse informētību par pretkonkurences rīcību, pamatojoties uz 2013. gada 25. jūlija un 22. oktobra, kā arī 2014. gada 9. janvāra diskusiju saturu.
E. Par Crédit agricole un Credit Suisse atcelšanas prasījumiem
114
Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza pamatus, kas lielā mērā pārklājas un ir jāizvērtē kopā, vienlaikus cenšoties atbildēt uz katras no tām izvirzītajiem konkrētajiem argumentiem.
115
Būtībā to pamati ir saistīti ar trim iebildumu kategorijām, kas ir jāpārbauda secīgi un kas attiecas, pirmkārt, uz kļūdām, kvalificējot aplūkotās rīcības kā “vienotu un turpinātu pārkāpumu”, kā arī to dalības apmēru šajā pārkāpumā (Crédit agricole un Credit Suisse otrie pamati), otrkārt, kļūdām minētā vienotā un turpinātā pārkāpuma kvalificēšanā par “ierobežojumu mērķa dēļ” (Crédit agricole un Credit Suisse pirmie pamati) un, treškārt, kļūdām to attiecīgā naudas soda apmēra noteikšanā (Crédit agricole ceturtais pamats un Credit Suisse trešais pamats).
116
Tomēr vispirms ir jāizvērtē Crédit agricole trešais pamats, kas attiecas uz nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu, ciktāl Komisija esot kļūdaini pieņēmusi, ka attiecīgo banku tirgotāji zināja par informāciju, ar kuru notika apmaiņa tērzētavās, vienkārši tāpēc, ka viņi tiem bija pieslēgušies.
1.
Par Crédit agricole trešo pamatu, kas attiecas uz nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu
117
Ar trešo pamatu Crédit agricole pārmet, Komisijai, ka tā, lai kvalificētu attiecīgās rīcības atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam, esot pieņēmusi, ka “[iesaistītie tirgotāji un it īpaši viņas pašas tirgotājs] zināja visu informāciju, ar kuru apmainījās tērzētavā, lai gan attiecīgais tirgotājs nepiedalījās ne diskusiju grupā, ne informācijas apmaiņā”.
118
Šī pamata atbalstam Crédit agricole atsaucas uz 2016. gada 21. janvāra spriedumu Eturas u.c. (C‑74/14, EU:C:2016:42, 45. un 50. punkts), saskaņā ar kuru “nevainīguma prezumpcijai ir pretrunā tas, ka [..] šī paziņojuma nosūtīšana vien var būt pietiekams pierādījums tam, ka tā adresātiem noteikti bija jāzina par tā saturu”, un saskaņā ar kuru, ja nevar pierādīt, ka uzņēmums ir zinājis par paziņojumu, ir jābūt “citām objektīvam un saskaņotam norādēm, ka [tas] klusējot būtu piekrit[is]usi pret konkurenci vērstām darbībām”. Turklāt šī banka apgalvo, ka judikatūra par informācijas apmaiņu klātienes sanāksmēs nav attiecināma uz informācijas apmaiņu tērzētavās.
119
Līdz ar to šajā lietā Komisija neesot varējusi pamatoti uzskatīt, ka informācijas paziņošana “neaktīviem dalībniekiem” tērzētavā bija pietiekama, lai uzskatītu, ka viņi to bija saņēmuši un zināja par to, it īpaši apstrīdētā lēmuma 587. apsvērumā norādītā iemesla dēļ, ka tiem bija iespēja atgriezties iepriekšējās diskusijās. Tas izrietot arī no fakta, ka Crédit agricole tirgotājs bija vairāk nekā 100 tērzētavu dalībnieks un guva informāciju no ļoti daudziem citiem avotiem, kas viņam parādījās sešos līdz astoņos ekrānos.
120
It īpaši Komisija nevarot uzskatīt par tieši inkriminējošām 2013. gada 10. un 31. janvāra, kā arī 2013. gada 11. oktobra diskusijas, pamatojoties uz to, ka pirmajā diskusijā Crédit agricole tirgotājs esot pievienojies attiecīgajai tērzētavai tikai pēc Komisijas norādītās informācijas apmaiņas un pēdējās minētajās –lai gan viņš bija pievienojies attiecīgajai tērzētavai, viņš neesot aktīvi piedalījies inkriminētajās informācijas apmaiņās.
121
Turklāt Komisija neesot pierādījusi, ka Crédit agricole tirgotājam būtu bijusi interese meklēt attiecīgo informāciju vai ka viņš būtu rīkojies, pamatojoties uz šo informāciju. Šīs informācijas nezināšana esot arī liegusi Crédit agricole tirgotājam publiski no tās norobežoties.
122
Komisija uzskata, ka Crédit agricole argumenti nav pamatoti un ka iebildumi, kas vērsti pret 2013. gada 10. un 31. janvāra, kā arī 2013. gada 11. oktobra diskusijām, ir neefektīvi, jo šī banka nav apstrīdējusi pārējās tai pārmestās diskusijas.
123
Vispirms ir jānoraida Komisijas izteiktais apgalvojums par neefektivitāti attiecībā uz iebildumiem, kas vērsti pret 2013. gada 10. un 31. janvāra, kā arī 2013. gada 11. oktobra diskusijām.
124
Proti, lai gan, kā norādīts šī sprieduma 103. punktā, nevar uzskatīt, ka Crédit agricole savā trešajā pamatā būtu pieņemamā veidā iebildusi pret citām diskusijām, kas nav šīs trīs diskusijas, tas, ka lielākā daļa Komisijas inkriminēto rīcību nav pienācīgi apstrīdētas, tomēr nevar izraisīt to, ka automātiski un bez individuālas apstrīdēto diskusiju analīzes tiktu nospriests, ka Komisijas konstatētie rīcības veidi, skatīti kopumā, ir pamatoti kvalificēti kā vienots un turpināts pārkāpums ar pretkonkurences mērķi.
125
Attiecībā uz lietas būtību ir jānorāda, ka Crédit agricole paustie iebildumi rada divus atšķirīgus jautājumus.
126
Pirmkārt, attiecībā uz jautājumu, vai Komisija kā pretkonkurences rīcības pierādījumu var izmantot diskusijas, kas notikušas tērzētavā, kurai attiecīgais uzņēmums bija pieslēdzies, bet kurās tas nav aktīvi piedalījies, ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pasīvie dalības pārkāpumā veidi, tādi kā uzņēmuma klātbūtne apspriedēs, kurās noslēgti nolīgumi, kuriem ir pretkonkurences mērķis, atklāti pret to neiebilstot, ir līdzdalība, kas uzņēmumam var radīt atbildību atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam, jo pretlikumīga pasākuma netieša apstiprināšana, publiski nepaziņojot par norobežošanos no apspriedēs nolemtā vai to neizpaužot administratīvām iestādēm, veicina pārkāpuma turpināšanos un kavē tā atklāšanu (skat. spriedumu, 2015. gada 22. oktobris, AC‑Treuhand/Komisija, C‑194/14 P, EU:C:2015:717, 31. punkts un tajā minētā judikatūra).
127
Protams, šī judikatūra ir izstrādāta attiecībā uz sanāksmēm, kas notikušas, klātesot attiecīgo uzņēmumu pārstāvjiem. Tomēr nekas neļauj uzskatīt, ka tā nav jāpiemēro pēc analoģijas diskusijām, kas notikušas interneta tērzētavās, kurām uzņēmums ir pieslēdzies.
128
Šādu secinājumu nevar atspēkot ar 2016. gada 21. janvāra sprieduma Eturas u.c. (C‑74/14, EU:C:2016:42) 45. un 50. punktu, uz kuriem atsaucas Crédit agricole.
129
Proti, 2016. gada 21. janvāra spriedums Eturas u.c. (C‑74/14, EU:C:2016:42) neattiecās, kā tas ir šajā lietā, uz pastāvīgu tērzētavu, kurā dalībnieku ziņojumi reāllaikā tiek piegādāti visām personām, kuras tai ir pieslēgušās un kuras ar tiem iepazīstas vai vismaz var ar tiem iepazīties uzreiz. Kā tas skaidri izriet no minētā sprieduma 7. punkta, tas attiecās uz sistēmu, kas darbojās tādā pašā veidā kā elektroniskā pasta vēstule, kur vēstules tiek piegādātas kā elektroniskā pasta vēstules un attiecībā uz kuru bija jāpieņem, ka, lai tās izlasītu, adresāts tās iepriekš atvērs, un tādējādi tam noteikti bija jāveic aktīvas darbības, lai faktiski iepazītos ar tam adresētā ziņojuma saturu.
130
Līdz ar to tas, ka Tiesa 2016. gada 21. janvāra sprieduma Eturas u.c. (C‑74/14, EU:C:2016:42) kontekstā būtībā ir nospriedusi, ka ar elektroniskā pasta vēstulei līdzīga instrumenta palīdzību nosūtītas ziņas satura apzināšanās nevar tikt secināta tikai no tā vien, ka šis ziņojums ir nosūtīts, nenozīmē, ka saistībā ar ziņojumiem, kas nosūtīti pastāvīgā tērzētavā un kas tiek piegādāti reāllaikā visām personām, kuras ar to ir saistītas, Komisijai ir jāpierāda, ka uzņēmumam adresēto ziņojumu faktiski ir izlasījis šī uzņēmuma darbinieks.
131
Tādējādi šajā lietā Komisijai bija tiesības uzskatīt, ka Crédit agricole bija informēta par diskusijām, kas notika pastāvīgajās tērzētavās, kurām tās tirgotājs bija pieslēdzies, pat ja viņš neesot aktīvi piedalījies šajās diskusijās, vai arī tad, ja viņa rīcībā būtu bijuši vairāki citi vienlaicīgi informācijas avoti.
132
Citādi varētu būt tikai tad, ja Crédit agricole ar noteiktiem un precīzi laikapzīmogotiem pierādījumiem būtu pierādījusi, ka tās tirgotājs faktiski nav iepazinies ar inkriminēto ziņojumu vai ziņojumiem.
133
Tomēr Crédit agricole nav iesniegusi šādus pierādījumus, it īpaši attiecībā uz diskusiju, kas 2013. gada 31. janvārī no plkst. 11:02:08 līdz plkst. 11:05:38 notika tērzētavā PCHAT‑0x2000001313671, kurai šīs bankas tirgotājs bija pieslēdzies jau tās pašas dienas plkst. 7:16. Var arī atzīmēt, ka šis pats tirgotājs, lai gan aktīvi nepiedalījās diskusijā, plkst. 11:29:08 reaģēja uz attiecīgo diskusiju ziņojumā, kas parādījās četras rindiņas pēc ziņojuma, kas bija nosūtīts plkst. 11:05:38.
134
Tas pats attiecas uz diskusiju, kas notika 2013. gada 11. oktobrī no plkst. 09:18:25 līdz plkst. 09:19:15, izmantojot CHAT‑fs:5257AB6D 02E00121 tērzētavu, kurai šīs bankas tirgotājs bija pieslēdzies kopš tās pašas dienas plkst. 08:44:58.
135
Otrkārt, attiecībā uz atsevišķo jautājumu par to, vai Komisija kā pierādījumu Crédit agricole pretkonkurences rīcībai, kas iezīmē tās dalības strīdīgajā pārkāpumā sākumu, varēja uzskatīt 2013. gada 10. janvāra diskusiju, kas notika pastāvīgajā tērzētavā brīdī, kad šīs bankas tirgotājs vēl nekad nebija pievienojies ar minētās bankas identifikatoriem, Komisija apsvērumos, kas tika iesniegti pēc procesa organizatoriskā pasākuma, norādīja, ka tā nebalstījās uz faktu, ka pēc ienākšanas forumā šīs pašas bankas tirgotājs zināja vai varēja uzzināt par pretkonkurences diskusiju, kas bija notikusi iepriekš šajā dienā, pārskatot diskusiju vēsturi.
136
Šajā ziņā Komisija precizēja sekojošo:
“Crédit agricole ir saukta pie atbildības par visu vienoto un turpināto pārkāpumu par visu tās dalības laikposmu, jo tā aktīvi piedalījās visos rīcības veidos, kas ietilpst vienotajā un turpinātajā pārkāpumā [..]. Pat ja Komisijai bija jāpierāda Crédit agricole apzināšanās (quod non), tai nav jāpierāda, ka [šī banka] zināja par katru informāciju, ar kuru notika apmaiņa, nedz arī, ka tās tirgotājs faktiski bija izlasījis visu informācijas apmaiņu tērzētavā. Pietiek ar to, ka Komisija pierāda, ka Crédit agricole zināja par pārkāpjošo rīcību, kuru pārējie aizliegtās vienošanās dalībnieki plānoja vai īstenoja kopējā mērķa sasniegšanai, vai ka tā varēja to saprātīgi paredzēt un bija gatava uzņemties risku.”
137
Ja tajā pašā dienā un pēc Crédit agricole tirgotāja pirmās pieslēgšanās attiecīgajai tērzētavai nav notikusi pretkonkurences informācijas apmaiņa, šī pirmā pieslēgšanās pati par sevi nav pietiekama, lai noteiktu šīs bankas dalības strīdīgajā pārkāpumā sākumpunktu 2013. gada 10. janvārī, pat ja, ņemot vērā viņa agrākās darba attiecības ar BofA, šim tirgotājam būtu bijis zināms, ka ar viņu notikusī informācijas apmaiņa varēja būt ar pretkonkurences raksturu.
138
Pirmkārt, it īpaši no apstrīdētā lēmuma 43. un 662. apsvēruma izriet, ka tērzētavu izveide un dalība tajos pati par sevi nav vērsta pret konkurenci. Šajā ziņā Komisija nevērsās pret dalībniekiem par diskusijām, kas notika šādās tērzētavās, kurām bija sociāli mērķi vai kuru mērķis bija izpētīt divpusējo darījumu iespējamību vai arī apmainīties ar informāciju par tirgus stāvokli, kas visiem jau bija zināms, lai gan šīs diskusijas notika pārkāpuma laikposmā.
139
Tādējādi Komisijas inkriminēto diskusiju pretkonkurences raksturs ir saistīts tikai ar to priekšmetu, nevis ar kontekstu, kurā tās ir notikušas.
140
Otrkārt, 2013. gada 10. janvāra diskusija ir pirmā pretkonkurences diskusija, kas attiecināta uz Crédit agricole, un ar to Komisija iezīmē šīs bankas dalības strīdīgajā pārkāpumā sākumu.
141
Lai uzskatītu, ka 2013. gada 10. janvāris ir datums, kad sākās Crédit agricole dalība strīdīgajā pārkāpumā, Komisija nevarēja vienīgi atsaukties uz to, ka šī banka – ar tās tirgotāja starpniecību – bija pieslēgusies attiecīgajai tērzētavai, pilnībā apzinoties, ka iepriekš šajā tērzētavā ir notikušas pretkonkurences diskusijas, ar nolūku turpināt piedalīties šādās diskusijās, kā Komisija to liek saprast apstrīdētā lēmuma 891. zemsvītras piezīmē.
142
Šai iestādei vēl bija jāpierāda, ka 2013. gada 10. janvārī, pēc Crédit agricole tirgotāja pirmās pieslēgšanās strīdīgajai tērzētavai, šī banka aktīvi piedalījās vai vismaz pasīvi palīdzēja pretkonkurences diskusijās, tādējādi, ka tā varēja nodot vai iegūt komerciāli sensitīvu informāciju, kas vai nu varēja ietekmēt pašreizējā vai potenciālā konkurenta rīcību tirgū, vai arī atklāt šādam konkurentam rīcību, kādu Crédit agricole bija nolēmusi īstenot tirgū vai ko Crédit agricole plānoja tajā īstenot (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 26. janvāris, Duravit u.c./Komisija, C‑609/13 P, EU:C:2017:46, 72. punkts).
143
Taču šajā lietā ne no apstrīdētā lēmuma, ne no Vispārējās tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem neizriet, ka 2013. gada 10. janvārī attiecīgajā tērzētavā apmaiņa ar pretkonkurences paziņojumiem būtu notikusi pēc Crédit agricole tirgotāja pirmās pieslēgšanās šai tērzētavai.
144
Līdz ar to Komisija nevarēja, nepieļaujot kļūdu un it īpaši nepārkāpjot nevainīguma prezumpcijas principu, kas piemērojams LESD 101. panta īstenošanas procedūrām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 21. janvāris, Eturas u.c., C‑74/14, EU:C:2016:42, 38. punkts un tajā minētā judikatūra), uzskatīt, ka 2013. gada 10. janvārīCrédit agricole bija piedalījusies pretkonkurences rīcībā, tikai tādēļ, ka tā bija pieslēgusies attiecīgajai tērzētavai, un uzskatīt, ka šis datums bija jānosaka par šīs bankas dalības pārkāpumā sākuma brīdi.
145
Ņemot vērā iepriekš minēto, Crédit agricole trešais pamats ir jāapmierina, ciktāl tas attiecas uz 2013. gada 10. janvāra diskusiju, un pārējā daļā tas ir jānoraida kā nepamatots.
146
Tomēr Komisijas kļūdas saistībā ar šo 2013. gada 10. janvāra apspriedi ietekme uz apstrīdētā lēmuma tiesiskumu tiks izvērtēta turpmāk 550. un 551., kā arī 981.–986. punktā, izvērtējot Crédit agricole pārmestā pārkāpuma ilgumu, un saistībā ar šai bankai uzliktā naudas soda aprēķināšanu.
2.
Par Crédit agricole otro pamatu un Credit Suisse otro pamatu, kas attiecas uz kļūdām, kvalificējot aplūkoto rīcību kā vienotu un turpinātu pārkāpumu
a)
Ievada apsvērumi
147
Strīda gadījumā par to, vai pastāv konkurences tiesību normu pārkāpums, Komisijai ir jāsniedz pierādījumi par tās konstatētajiem pārkāpumiem un ar būtisku, precīzu un saskaņotu norāžu kopumu juridiski pietiekami jāpierāda pārkāpumu veidojošo faktu esamība (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1993. gada 31. marts, Ahlström Osakeyhtiö u.c./Komisija, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 un C‑125/85 līdz C‑129/85, EU:C:1993:120, 126. un 127. punkts; 1998. gada 17. decembris, Baustahlgewebe/Komisija, C‑185/95 P, EU:C:1998:608, 58. punkts, un 2004. gada 6. janvāris, BAI un Komisija/Bayer, C‑2/01 P un C‑3/01 P, EU:C:2004:2, 62. punkts).
148
Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai LESD 101. panta 1. punkta pārkāpums var izrietēt ne tikai no atsevišķas darbības, bet arī no virknes darbību vai turpinātas rīcības, pat ja viens vai vairāki šīs darbību virknes vai turpinātās rīcības elementi paši, aplūkojot atsevišķi, var būt minētās normas pārkāpums. Tādēļ, ja dažādas darbības ietilpst “kopējā plānā”, tad to identiskā mērķa dēļ – kropļot konkurenci iekšējā tirgū – Komisija var saukt pie atbildības par šīm darbībām atbilstoši dalībai kopējā pārkāpumā (skat. spriedumu, 2012. gada 6. decembris, Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
149
Uzņēmums, kas ir piedalījies šādā vienotā un turpinātā pārkāpumā, veicot patstāvīgu rīcību, kura atbilst priekšstatam par nolīgumu vai saskaņotām darbībām, kas vērstas pret konkurenci LESD 101. panta 1. punkta izpratnē un kas veicina pārkāpuma īstenošanu kopumā, var tādējādi arī būt atbildīgs par rīcību, kuru veikuši citi uzņēmumi saistībā ar šo pārkāpumu, par visu pārkāpumā piedalīšanās laiku. Tā tas ir gadījumā, ja tiek pierādīts, ka minētais uzņēmums ir centies ar savu rīcību veicināt kopīgo mērķu, uz kuriem tiecās visi dalībnieki, sasniegšanu un ka tas zināja par pārkāpjošo rīcību, ko bija iecerējuši vai īstenojuši citi uzņēmumi, lai sasniegtu tos pašus mērķus, vai ka tas varēja paredzēt šādu rīcību un ka tas bija gatavs uzņemties risku (skat. spriedumu, 2012. gada 6. decembris, Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 42. punkts un tajā minētā judikatūra; šajā nozīmē skat. arī spriedumu, 2011. gada 16. jūnijs, Team Relocations u.c./Komisija, T‑204/08 un T‑212/08, EU:T:2011:286, 36. un 37. punkts).
150
Tādējādi uzņēmums var būt tiešā veidā piedalījies visos pretkonkurences rīcības veidos, kuri veido kopēju un turpinātu pārkāpumu, un šādā gadījumā Komisijai ir tiesības to vainot par visu pretkonkurences rīcību un tādējādi – par minēto pārkāpumu kopumā. Uzņēmums var arī būt tieši piedalījies tikai vienotu un turpinātu pārkāpumu veidojošās pretkonkurences rīcības daļā, bet tas var būt zinājis par visu pārējo pārkāpjošo rīcību, ko iecerējuši vai īstenojuši pārējie aizliegtās vienošanās dalībnieki to pašu mērķu labā, vai arī tas ir varējis to saprātīgi paredzēt un ir bijis gatavs uzņemties risku. Šādā gadījumā Komisijai ir arī tiesības šo uzņēmumu saukt pie atbildības par visu pretkonkurences rīcību, kas veido šo pārkāpumu, un tādējādi – par šo pārkāpumu kopumā (spriedumi, 2012. gada 6. decembris, Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 43. punkts, un 2015. gada 24. jūnijs, Fresh Del Monte Produce/Komisija un Komisija/Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P un C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 158. punkts).
151
Turpretim, ja uzņēmums ir tiešā veidā piedalījies vienā vai vairākos pretkonkurences rīcības veidos, kuri veido vienotu un turpinātu pārkāpumu, bet, ja nav pierādīts, ka ar savu rīcību šis uzņēmums bija vēlējies piedalīties pārējo aizliegtās vienošanās dalībnieku iecerēto mērķu īstenošanā un ka tam bija zināmas pārējās minēto dalībnieku iecerētā vai īstenotā pretkonkurences rīcība minēto mērķu īstenošanai, vai ka tas ir varējis to saprātīgi paredzēt un ir bijis gatavs uzņemties risku, Komisijai ir tiesības to vainot tikai par rīcību, kurā tas ir piedalījies tiešā veidā, un par pārējo minēto dalībnieku iecerēto vai īstenoto pretkonkurences rīcību minēto mērķu īstenošanai, ja ir pierādīts, ka tas ir varējis to saprātīgi paredzēt un ir bijis gatavs uzņemties risku (spriedumi, 2012. gada 6. decembris, Komisija/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 44. punkts, un 2015. gada 24. jūnijs, Fresh Del Monte Produce/Komisija un Komisija/Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P un C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 159. punkts).
152
No tā izriet, ka vienota un turpināta pārkāpuma esamības konstatējums atšķiras no jautājuma par to, vai atbildība par šo pārkāpumu kopumā ir attiecināma uz uzņēmumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 26. septembris, Infineon Technologies/Komisija, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, 174. punkts).
153
Precīzāk sakot, kā izriet no šī sprieduma 148. un 151. punktā minētās judikatūras, trīs elementi ir noteicoši, lai secinātu, ka uzņēmums ir piedalījies vienotā un turpinātā pārkāpumā. Pirmais attiecas uz pašu vienota un turpināta pārkāpuma esamību, proti, – dažādajiem aplūkotās rīcības veidiem ir jāietilpst “kopējā plānā”, kam ir vienots pretkonkurences mērķis. Otrais un trešais elements attiecas uz uzņēmuma vainojamību vienotā un turpinātā pārkāpumā. Šajā ziņā, pirmkārt, šim uzņēmumam ir jābūt nodomam ar savu rīcību veicināt visu dalībnieku kopīgo mērķu sasniegšanu. Otrkārt, tam ir jābūt informētam par citu uzņēmumu iecerēto vai veikto prettiesisko rīcību, īstenojot šos pašus mērķus, vai tam vajadzēja saprātīgi to paredzēt un būt gatavam uzņemties ar to saistīto risku.
154
Šajā lietā ar otro pamatu Crédit agricole apgalvo, ka Komisija “nav sniegusi pierādījumus vai pietiekamu pamatojumu tam, ka Crédit agricole ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā”. Savā otrā pamata pirmajā daļā minētā banka apgalvo, ka tā “neesot sniegusi ieguldījumu kopējā plānā”. Ar šī pamata otro daļu Crédit agricole atsaucas uz konstatētā pārkāpuma turpinātības neesamību.
155
Šajā ziņā, pirmkārt, ciktāl Crédit agricole vienīgajā otrā pamata nosaukumā pārmet Komisijai, ka tā nav sniegusi “pietiekamu” pamatojumu, ir jāuzsver, ka apstrīdētā lēmuma 750.–828. apsvēruma analīze, kas ir veltīta vienota un turpināta pārkāpuma, kurā esot piedalījusies šī banka, esamības pierādīšanai, un kuros tostarp ir ietvertas atsauces uz citiem minētā lēmuma apsvērumiem, kā arī atbildēm uz iesaistīto banku argumentiem, ļāva minētajai bankai uzzināt veiktā pasākuma pamatojumu, lai aizstāvētu savas tiesības, un ļāva Vispārējai tiesai veikt apstrīdētā lēmuma tiesiskuma pārbaudi. Turklāt apstrīdētajā lēmumā ietvertā pamatojuma precizitāte tiks izvērtēta, atbildot uz dažādiem šīs bankas izvirzītajiem argumentiem, kuru mērķis ir apstrīdēt Komisijas vērtējumu pamatotību.
156
Otrkārt, no Crédit agricole izvirzītā otrā pamata pirmās daļas formulējuma izriet, ka šajā daļā, kā tiesas sēdē apgalvoja Komisija, Crédit agricole neapstrīd, ka pastāv kopējs plāns ar vienotu pretkonkurences mērķi, bet vienīgi apstrīd tās dalību šajā kopējā plānā un tātad savu dalību konstatētajā vienotajā un turpinātajā pārkāpumā.
157
Attiecībā uz Credit Suisse šī banka sava otrā pamata pirmajā un trešajā daļā apstrīd vienota un turpināta pārkāpuma esamību. Turklāt ar šī paša pamata otro un ceturto daļu šī banka apstrīd savu atbildību par šo pārkāpumu apstrīdētajā lēmumā norādītajā laikposmā.
158
Ņemot vērā šī sprieduma 148.–153. punktā minētos apsvērumus, ir jāizvērtē Crédit agricole un Credit Suisse argumenti, nošķirot tos, kas vērsti pret konstatējumu par vienota un turpināta pārkāpuma esamību, no vienas puses, no tiem, kas ir vērsti pret konstatējumu, ka tās ir atbildīgas par šo pārkāpumu noteiktā laikposmā, no otras puses.
159
Tomēr ir jānorāda, ka savās attiecīgajās prasībās Crédit agricole un Credit Suisse izveido saiknes starp to otrajos pamatos izvirzītajiem jautājumiem un to pirmajos pamatos izvirzītajiem argumentiem, kas būtībā attiecas uz LESD 101. panta pārkāpumu, ko pieļāvusi Komisija, secinot, ka pastāv ierobežojums “mērķa dēļ”.
160
Līdz ar to, pirms tiek izvērtēti šī sprieduma 158. punktā minētie argumenti, ir jāanalizē daži Komisijas konstatētie fakti un atsevišķi vērtējumi, kas ir saistīti ar tādu apstrīdētā lēmuma 593.–621. apsvērumā minēto nolīgumu un/vai saskaņotu darbību pastāvēšanu, kurām ir pretkonkurences raksturs. Proti, šie konstatējumi un vērtējumi var ietekmēt to Komisijas secinājumu pamatotību, kuri attiecas, pirmkārt, uz vienota un turpināta pārkāpuma esamību un, otrkārt, uz atbildības par minēto pārkāpumu attiecināšanu uz Crédit agricole un Credit Suisse.
b)
Par tādu nolīgumu un/vai saskaņotu darbību pastāvēšanu, kam ir pretkonkurences raksturs
161
Izvērtējot tās konstatētās rīcības pretkonkurences raksturu, Komisija ir iesniegusi un interpretējusi vairāk nekā simts diskusiju saturu. Tomēr Credit Suisse un Crédit agricole ir pamatoti apstrīdējušas tikai atsevišķas ar tām saistītas diskusijas, kas nozīmē, ka diskusijas, kas nav pienācīgi apstrīdētas, ir jāuzskata par pierādītām un tātad galīgām, gluži kā Komisijas sniegto interpretāciju (skat. šī sprieduma 91.–113. punktu).
162
Tādējādi attiecībā uz Crédit agricole, ņemot vērā tās pirmajā pamatā ietvertos specifiskos, precīzos un pamatotos iebildumus, ir jākonstatē, ka šī banka ir tiesīga apstrīdēt tikai 2013. gada 18. un 31. janvāra, 2013. gada 15. februāra, 2013. gada 19. un 21. marta, 2013. gada 24. maija, 2013. gada 3. jūnija, 2013. gada 10. un 25. jūlija, 2014. gada 6. augusta un 2015. gada 12. marta diskusiju pretkonkurences raksturu (skat. šī sprieduma 103. punktu).
163
Attiecībā uz Credit Suisse, ņemot vērā tās pirmā pamata pirmajā daļā un otrā pamata ceturtajā daļā ietvertos specifiskos, precīzos un pamatotos iebildumus, ir jākonstatē, ka šī banka ir tiesīga apstrīdēt tikai 2010. gada 28. septembra, 2012. gada 8. februāra, 2013. gada 10. janvāra un 2015. gada 12. marta diskusiju, kā arī tās tirgotāja 2015. gada 24. martāCrédit agricole tirgotājam nosūtītās elektroniskā pasta vēstules pretkonkurences raksturu (skat. šī sprieduma 112. un 113. punktu).
164
Tā kā, lai pārbaudītu vienota un turpināta pārkāpuma esamību, kā arī ierobežojuma mērķa dēļ esamību, ir jāņem vērā Komisijas konstatētās rīcības pretkonkurences raksturs un, precīzāk, apstrīdētajā lēmumā analizēto diskusiju satura interpretācija, vispirms ir jāatgādina to diskusiju saturs, kuru pretkonkurences raksturs ir galīgi pierādīts, un, otrkārt, jāizvērtē diskusiju, kuras Crédit agricole un Credit Suisse ir tiesīgas apstrīdēt, pretkonkurences raksturs, ņemot vērā, ka šīs abas bankas neapstrīd ne apstrīdētajā lēmumā analizēto diskusiju esamību, ne šo diskusiju saturu un it īpaši tirgotāju izmantoto valodu.
1) Par diskusijām, kuru pretkonkurences raksturs ir pierādīts
165
Apstrīdētā lēmuma 613. apsvērumā Komisija analītiskiem nolūkiem ir identificējusi piecas šī sprieduma 35. punktā atgādinātās rīcības veidu kategorijas, un atspoguļojusi aplūkoto rīcību tostarp šī lēmuma 614.–616. apsvērumā.
166
Apstrīdētā lēmuma 614. apsvērumā Komisija ir atsaukusies uz vairākām diskusijām, kurās dalībnieki par savām cenām ir izteikušies šādi: “gonna show the same..fck him” (2010. gada 1. februāra diskusija, kas minēta 127. apsvērumā); “ok i will [s]how [him] the same” (2010. gada 8. februāra un 2012. gada 23. februāra diskusijas, kas minētas attiecīgi 129. un 377. apsvērumā); “yeah cool I am going 28/25 in libl” (2010. gada 24. februāra diskusija, kas minēta 131. apsvērumā); “lets both bid same level” (2010. gada 10. marta diskusija, kas minēta 143. apsvērumā); “where shall we show[?]” (2010. gada 11. marta diskusija, kas minēta 148. apsvērumā); “I will bid the same” (2010. gada 25. marta, 2011. gada 1. un 14. jūnija diskusijas, kas minētas attiecīgi 157., 298. un 301. apsvērumā); “where you want to bid/show?” (2010. gada 6. aprīļa un 2012. gada 25. aprīļa diskusijas, kas minētas attiecīgi 169. un 403. apsvērumā); “lets both bid 41?... and split the trade?” (2010. gada 6. aprīļa diskusija, kas minēta 173. apsvērumā); “being asked to offer 20 mm… you might see it in a sec so lets sh[]ow at the same level… 50?” (2010. gada 19. aprīļa diskusija, kas minēta 174. apsvērumā); “ok cool will show same level... and wont improve” (2010. gada 2. jūnija diskusija, kas minēta 190. apsvērumā); “just seen the same effing enquiry... I’ll bid 44 tooo (2010. gada 12. augusta diskusija, kas minēta 215. apsvērumā); “Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another” (2010. gada 13. oktobra lēmums, kas minēts 236. apsvērumā); “140 fine man... will show that” (2011. gada 25. janvāra diskusija, kas minēta 271. apsvērumā); “will offer to miss” (2011. gada 11. februāra diskusija, kas minēta 277. apsvērumā); “shall we switch prices etc at the same level?” (2011. gada 9. marta diskusija, kas minēta 283. apsvērumā); “in case he comes to [you].. maybe worth showing same level.. so we can max the dough” (2011. gada 19. maija diskusija, kas minēta 294. apsvērumā); “tell him you see them like 20/17 or something” (2011. gada 15. jūlija diskusija, kas minēta 309. apsvērumā); “perfect... I’ll show the same” (2011. gada 6. oktobra diskusija, kas minēta 337. apsvērumā); “will show a worse price” (2012. gada 25. aprīļa diskusija, kas minēta 403. apsvērumā); “lets leave it up there for 100 mm?”, “then move it back a bps after that” (2012. gada 31. maija diskusija, kas minēta 418. apsvērumā).
167
Citi apstrīdētā lēmuma apsvērumi arī liecina par to, ka dalībnieki ir šādi izteikušies par savām cenām: “show them cheaper or whatever” (2013. gada 25. septembra telefonsaruna, kas minēta 528. apsvērumā); “hey mate... I’m showing some 7–10yr ideas out to someone so was just that up. Where u wanna show out? 39 your level?” (2014. gada 5. februāra diskusija, kas minēta 539. apsvērumā).
168
Apstrīdētā lēmuma 615. apsvērumā Komisija ir minējusi vairākas diskusijas, kurās dalībnieki apmainījās ar informāciju šādos formulējumos: “just got an order from custy to sell 100 mm germs... where do you see correct bidside”, “what the right bidside”, “where [you] got them marked?” (2010. gada 19. janvāra diskusijas, kas minētas 116., 121. un 124. apsvērumā); “where u buy cades 10/14... i was aske those” (2010. gada 24. februāra diskusija, kas minēta 131. apsvērumā); “being asked to offer 20 mm eib 2.75 15... where are these things at?” (2010. gada 6. aprīļa diskusija, kas minēta 165. apsvērumā); “where you show? i have those as well” (2010. gada 19. maija diskusija, kas minēta 185. apsvērumā); “that’s what client is telling me they’ve seen away” (2010. gada 27. augusta diskusija, kas minēta 222. apsvērumā); “where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?” (2010. gada 31. augusta diskusija, kas minēta 228. apsvērumā); “where you bidding the spain? seeing ti now as well” (2011. gada 7. jūlija diskusija, kas minēta 304. apsvērumā); “i think they must be sellers” (2012. gada 18. janvāra diskusija, kas minēta 351. apsvērumā); “is he the one that hit you[?]” (2012. gada 7. marta diskusija, kas minēta 388. apsvērumā); “where [you] guys marking these now?” (2012. gada 25. aprīļa diskusija, kas minēta 400. apsvērumā); “oh yeah...that scumbag. Cool, thks for headsup” (2012. gada 28. augusta diskusija, kas minēta 434. apsvērumā); “where would u bid that just out of interest” (2013. gada 12. jūlija diskusija, kas minēta 507. apsvērumā); “i showed 70, but he’s looking for 71” (2014. gada 14. marta diskusija, kas minēta 547. apsvērumā).
169
Citi apstrīdētā lēmuma apsvērumi arī liecina par to, ka dalībnieki apmainījās ar informāciju šādos formulējumos: “what level these pups trading at [?]” (2013. gada 11. janvāra diskusija, kas minēta apstrīdētā lēmuma 452. apsvērumā); “where you marking cades 04/17?”, “I am close to buying 200 mm eib 06/18... got a buyer already in the wings... and they were trading at lib+ 5... a short while back still only at lib+ 18... can easily come in another 5‑7 bps... guy wants 33.5… for 275 mm... hes also thinking about selling me 250mm eib 03/18... but wants 23.5 for them”, “that my bid in the cades 01/18... in icap... and cantors... so going cheaper offer aint gonna help!”, “i just sold 73 mm eib 03/20 in cantors... on a no post at 44.5”, “i just traded eib 03/20 at 44.5... now they going up at 44... and guy might even pay 43.5... must have been a retail bu[y]er i guess” (2013. gada 2. jūlija diskusija, kas minēta apstrīdētā lēmuma 495. apsvērumā); “we showed that switch out to them earlier...can’t believe they’re comping us..lol”, “i bid + 12 and getting chiselled... showd nibs out at –1” (2013. gada 9. augusta diskusija, kas minēta apstrīdētā lēmuma 515. apsvērumā).
170
Visbeidzot, apstrīdētā lēmuma 616. apsvērumā Komisija ir atsaukusies uz vairākām diskusijām, kurās dalībnieki par savām tirdzniecības darbībām ir izteikušies šādi: “I’ll remove my offer” (2010. gada 24. februāra diskusija, kas minēta 131. apsvērumā); “i’m gonna show this 215 bid a 200 offer if that doesn’t get in the way of what you’re doing” (2010. gada 12. augusta diskusija, kas minēta 211. apsvērumā); “you want me to kill the bid?” (2010. gada 26. augusta diskusija, kas minēta 216. apsvērumā); “ok I will show the same” (2010. gada 8. februāra diskusija, kas minēta 129. apsvērumā); “where you want me to show” (2010. gada 8. marta diskusija, kas minēta 139. apsvērumā); “shall i kill me 144 offer” (2010. gada 24. septembra diskusija, kas minēta 230. apsvērumā); “take it out for now man... don’t want [to] have to pay 15!” (2010. gada 20. oktobra diskusija, kas minēta 243. apsvērumā); “can i lift them first and cover my short?”“no worries... let me know when you’re done” (2010. gada 9. novembra diskusija, kas minēta 248. apsvērumā); “ill stay out of it for a while until u’re done” (2010. gada 30. novembra diskusija, kas minēta 260. apsvērumā); “don’t worry man i#ll look after your posis while away” (2010. gada 13. decembra diskusija, kas minēta 262. apsvērumā); “can show them tighter if it helps” (2011. gada 21. septembra diskusija, kas minēta 322. apsvērumā); “i can kill it if u want” (2011. gada 2. novembra diskusija, kas minēta 341. apsvērumā); “want me to show cheaper?” (2012. gada 19. janvāra diskusija, kas minēta 356. apsvērumā); “cn u do me a favour and kill the bid if possible” (2012. gada 12. marta diskusija, kas minēta 392. apsvērumā); “i told him I’d sell once you’re out the way” (2012. gada 17. jūlija diskusija, kas minēta 430. apsvērumā); “can [you] kill that bid in the 08/15 pls” (2012. gada 28. augusta diskusija, kas minēta 434. apsvērumā); “kill it for now if you can... just while i get the bid in” (2012. gada 15. oktobra diskusija, kas minēta 440. apsvērumā); “can you just stay out of it for the moment... as in don’t bid them up and i will add your 5 mm wherever i get mine back?...cool?” (2013. gada 23. janvāra diskusija, kas minēta 461. apsvērumā); “get yours down to a managable position and then i’ll worry about mine” (2013. gada 13. marta diskusija, kas minēta 475. apsvērumā); “I can kill the offer if u like” (2013. gada 14. augusta diskusija, kas minēta 519. apsvērumā); “let me kill offer” (2014. gada 4. marta diskusija, kas minēta 541. apsvērumā).
171
Citi apstrīdētā lēmuma apsvērumi arī liecina par to, ka dalībnieki ir izteikušies šādi attiecībā uz savām tirdzniecības darbībām: “[yo]u short kfw 10/22? i am short aswell. but told icap to give you all of them as i am not that keen to [co]ver them” (2013. gada 11. janvāra diskusija, kas minēta 452. apsvērumā); “sorry I didnt realised kbn 19 in tullets was you... i went better bid... can kill it if you wanty... we are short 10 mm” (2014. gada 22. jūlija diskusija, kas minēta 558. apsvērumā).
172
Šajā lietā, pirmkārt, Crédit agricole un Credit Suisse neapstrīd Komisijas secinājumu, ka šīs diskusijas pierāda tādu darbību esamību, kurām piemīt visas nolīguma un/vai saskaņotu darbību iezīmes LESD 101. panta 1. punkta izpratnē.
173
Otrkārt, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Līguma konkurences tiesību normām ir raksturīgs, ka ikvienam saimnieciskās darbības subjektam ir autonomi jānosaka politika, ko tas plāno īstenot iekšējā tirgū (skat. spriedumu, 2006. gada 23. novembris, Asnef‑Equifax un Administración del Estado, C‑238/05, EU:C:2006:734, 52. punkts un tajā minētā judikatūra).
174
Lai gan šī patstāvības prasība neizslēdz saimnieciskās darbības subjektu tiesības saprātīgi piemēroties konstatētai vai sagaidāmai to konkurentu rīcībai, tomēr tā strikti iestājas pret jebkādu tiešu vai netiešu kontaktu nodibināšanu starp saimnieciskās darbības subjektiem, lai to rezultātā vai nu ietekmētu faktiska vai potenciāla konkurenta rīcību tirgū, vai nu to informētu par savu paša īstenošanai paredzēto vai ieplānoto rīcību tirgū, ja šo kontaktu mērķis vai sekas ir konkurences nosacījumu rašanās, kas, ņemot vērā sniegto preču vai pakalpojumu raksturu, uzņēmumu lielumu un skaitu un minētā tirgus apmēru, neatbilst normāliem attiecīgā tirgus nosacījumiem (skat. spriedumu, 2015. gada 19. marts, Dole Food un Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, 120. punkts un tajā minētā judikatūra).
175
Taču, pirmkārt, attiecīgo tirgotāju starpā notikušo diskusiju saturs liecina, ka viņi saskaņoja savas cenas (skat. šī sprieduma 166. un 167. punktu). Proti, kā izriet no tādiem citātiem kā “gonna show the same”, “ok I will [s]how the same” vai “lets both bid same level”, dalībnieki vienojās par cenām saviem piedāvājumiem konkrētiem klientiem, kā arī par cenām, kas paziņotas tirgum attiecībā uz konkrētu SSA obligāciju.
176
Attiecīgo banku tirgotāju starpā notikušo diskusiju saturs liecina arī par to, ka viņi koordinēja savas tirdzniecības darbības (skat. šī sprieduma 170. un 171. punktu). Konkrētāk, kā tas izriet no tādiem citātiem kā “I’ll remove my offer”; “I’ll stay out for a while” vai “i can kill it if u want”, tirgotāji vienojās atturēties no vairāksolīšanas, vienojās par piedāvājuma izteikšanu vai arī piedāvājuma atsaukšanu no tirgus un, konkrētāk, no kādas brokera platformas, ja šāds piedāvājums būtu kaitējis vienam vai otram no minētajiem dalībniekiem. Pēc tam šī rīcība varēja izraisīt attiecīgo obligāciju sadalīšanu (split) starp tirgotājiem.
177
Līdz ar to cenu saskaņošana attiecībā uz konkrētiem klientiem vai tirgu, kā arī tirdzniecības darbību saskaņošana liedza attiecīgo banku tirgotājiem autonomi noteikt politiku, kādu viņi plānoja īstenot tirgū. Tieši, ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija pamatoti uzskatīja, ka sadarbība starp attiecīgajiem tirgotājiem un pārējo tirgotāju interešu ievērošana dažkārt bija tik cieša, ka viņi rīkojās tā, it kā tirgotu vienu un to pašu obligāciju portfeli viena un tā paša uzņēmuma vārdā.
178
Otrkārt, no šī sprieduma 168. un 169. punktā izklāstītajiem izvilkumiem, kā arī no citām diskusijām, kas hronoloģiski izvērtētas apstrīdētā lēmuma 4. sadaļā, izriet, ka tirgotāji savās diskusijās pēc savas iniciatīvas vai pēc pieprasījuma izpauda komerciāli sensitīvu informāciju, ko citi tirgotāji varēja izmantot, lai veiktu savas tirdzniecības darbības vai noteiktu savu tirdzniecības vai cenu noteikšanas stratēģiju.
179
Konkrētāk, dalībnieki apmainījās ar informāciju par savām tirdzniecības darbībām vai nākotnes stratēģiju, piemēram, pirmkārt, par darījumiem, kurus tie tikko bija veikuši, kurus tie veica vai kurus tie bija iecerējuši īstenot, otrkārt, par viņu personīgo obligāciju cenu kotēšanu (“where do you see correct bidside”, “where [you] got them marked?”, “where you show?”), treškārt, to sarunu pozīciju, ceturtkārt, to inventāra stāvokli, kā arī, piektkārt, to klientu vārdus, kuri pie tiem vērsās, klientu izteiktos pieprasījumus un tiem piedāvātās cenas. Tādējādi informācija, ar kuru notika apmaiņa, bija specifiska iesaistītajām bankām, publiski nepieejama un skaidri identificējama, kas to padarīja sensitīvu. Minētās informācijas sensitīvo raksturu it īpaši apstiprina 2011. gada 15. novembra diskusija, kas minēta apstrīdētā lēmuma 343. apsvērumā, starp trim galvenajiem iesaistītajiem tirgotājiem proti, tolaik Deutsche Bank tirgotāju, BofA tirgotāju, un Credit Suisse tirgotāju. Šīs diskusijas laikā viens no tiem paskaidroja: “this has to stay between us”.
180
Turklāt šī informācijas apmaiņa notika tikai ierobežotā tirgotāju lokā, kuri viens otru pazina. Šī apmaiņa ļāva attiecīgajiem tirgotājiem oportūnistiskā veidā koordinēt savu rīcību attiecībā uz cenām un tirdzniecības nosacījumiem un izvairīties no pārdošanas par zemāku cenu vai labāka piedāvājuma sniegšanas nekā pārējie iesaistītie tirgotāji. Tādējādi šīs informācijas apmaiņas rezultātā radās labvēlīgas informācijas asimetrija, palielinot pārredzamību attiecīgo tirgotāju starpā un tiem par labu ievērojami samazinot tirgum raksturīgo normālo nenoteiktību, kā rezultātā tika radītas priekšrocības attiecībā pret to klientiem un konkurējošajiem tirgotājiem. Tādēļ šai informācijas apmaiņai bija diskriminējoša dimensija.
181
Turklāt, ņemot vērā tās mērķi, informācija, ar kuru bija apmainījušies dalībnieki, ļāva katram no tiem precīzi iepazīties ar savu konkurentu tirdzniecības darbībām un cenu noteikšanas vai tirdzniecības stratēģijām attiecībā uz konkrētu klientu vai konkrētu obligāciju.
182
Visbeidzot, Komisijas konstatētā informācijas apmaiņa attiecās uz nesenu, aktuālu vai nākotnē paredzamu informāciju, piemēram, par tikko notikušiem darījumiem, kas bija spēkā vai bija paredzēti īstermiņā.
183
Komisijas konstatētā informācijas apmaiņa šajā lietā tātad nebija līdzīga tai, kas tika aplūkota lietā, kurā tika pasludināts 2006. gada 23. novembra spriedums Asnef‑Equifax un Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), kas lika Tiesai uzskatīt, ka tādas informācijas apmaiņas starp finanšu iestādēm kā datu bāze par klientu maksātspēju, kurā ir ietverta anonimizēta un nediskriminējošā veidā pieejama informācija visiem tirgū aktīvajiem tirgus dalībniekiem, sekas principā nebija konkurences ierobežošana LESD 101. panta 1. punkta izpratnē.
184
Proti, attiecīgā informācijas apmaiņa šajā lietā ir palielinājusi pārskatāmību vienīgi strīdīgā pārkāpuma dalībnieku starpā. Līdz ar to šī informācijas apmaiņa samazināja tirgū pastāvošo nenoteiktību, ko Credit Suisse tiesas sēdē atzina, vienlaikus apgalvojot, ka SSA obligāciju tirgus netipiskajā kontekstā šādai apmaiņai nebija tipiskas aktuālās komerciāli sensitīvās informācijas apmaiņas ietekmes. Nenoteiktības samazināšanās, ko izraisīja Komisijas konstatētā informācijas apmaiņa, sniedza labumu attiecīgajām bankām, it īpaši tādēļ, ka tās varēja paredzēt citu dalībnieku rīcību, kaitējot it īpaši to klientiem un citiem konkurējošajiem tirgotājiem.
185
Līdz ar to diskusiju, kuru interpretācija ir galīga un pierādīta, pretkonkurences raksturs ir jāņem vērā, izvērtējot Crédit agricole un Credit Suisse izvirzītos otros pamatus, kas saistīti ar vienota un turpināta pārkāpuma esamību, kā arī, izvērtējot pirmos šo banku izvirzītos pamatus, kas saistīti ar ierobežojuma mērķa dēļ esamību.
2) Par diskusiju, kuras Crédit agricole un Credit Suisse ir tiesīgas apstrīdēt, pretkonkurences raksturu
186
No judikatūras izriet, ka, ja Komisija, konstatējot LESD 101. panta pārkāpumu, balstās uz dokumentāriem pierādījumiem, attiecīgajiem uzņēmumiem ne tikai ir jāsniedz ticama Komisijas tēzes alternatīva, bet arī jānorāda uz apstrīdētajā lēmumā pārkāpuma noteikšanai izmantoto pierādījumu nepietiekamību. Tāpat, ja Komisija balstās uz tiešiem pierādījumiem, attiecīgajiem uzņēmumiem ir jāpierāda, ka šie pierādījumi nav pietiekami (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 8. septembris, Goldfish u.c./Komisija, T‑54/14, EU:T:2016:455, 91. punkts un tajā minētā judikatūra).
187
Diskusijas, kuras Crédit agricole un Credit Suisse ir tiesīgas apstrīdēt. Ir secīgi jāizvērtē, ņemot vērā šos apsvērumus.
i) Par diskusijām, kuras Crédit agricole ir tiesīga apstrīdēt
– Par 2013. gada 18. janvāra diskusiju
188
Attiecībā uz 2013. gada 18. janvāra diskusiju, kas klasificēta 3., 4. un 5. kategorijā un kas ir minēta apstrīdētā lēmuma 456.–460. apsvērumā, pēc tam – 674., 678., 686. un 746. apsvērumā, Crédit agricole neizvirza nevienu konkrētu un precīzu argumentu, kas būtu saistīts ar šīs diskusijas saturu un pretkonkurences raksturu. Turpretī Crédit agricole apgalvo, ka tā esot sniegusi tikai tādu ieguldījumu, kas nav saistīts ar inkriminēto informācijas apmaiņu.
189
Šajā ziņā no attiecīgās diskusijas, kurā piedalījās Deutsche Bank, Crédit agricole un Credit Suisse tirgotāji, stenogrammas izriet, ka laikā no plkst. 8:10:06. līdz plkst. 8:11:01 Credit Suisse tirgotājs atklāja konkrētus darījumus, ko viņš bija veicis vai nebija veicis iepriekšējā vakarā, un, konkrētāk, obligācijas un apjomus, ko viņš bija tirgojis (“saw some biz last night….seller of 50mm bng 17s, 25mm bng 23s and bought 50mm KfW 19s and sold 25mm…missed the bng 17s”). Turklāt, atbildot uz Crédit agricole tirgotāja jautājumu (“nice what kind of a/c..all US?”), Credit Suisse tirgotājs atklāja klientu izcelsmi (“US seller of bng, Asian buyer of kfw”). Pēc tam Crédit agricole tirgotājs pateicās.
190
Tā Crédit agricole tirgotājs, kurš tērzētavā ienāca plkst. 7:12:08, no Credit Suisse tirgotāja laikā no plkst. 8:10:06 līdz plkst. 8:11:01 saņēma informāciju par neseniem darījumiem saistībā ar konkrētām SSA obligācijām, to apjomu un klientu ģeogrāfisko izcelsmi.
191
Tādējādi Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 456.–460. un 746. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 18. janvāra diskusija ļāva Deutsche Bank, Crédit agricole un Credit Suisse tirgotājiem apmainīties ar informāciju par darījumiem un klientiem, un ka tādējādi tā bija vērsta pret konkurenci.
192
Dažas minūtes vēlāk, no plkst. 8:18:16 līdz plkst. 8:46:58, Credit Suisse tirgotājs un Deutsche Bank tirgotājs apmainījās ar informāciju, it īpaši par to, kādus piedāvājumus viņi bija izteikuši par konkrētu obligāciju (BNG 17s). Pēc tam Credit Suisse ļāva Deutsche Bank tirgotājam pārdot obligācijas (“you wanna hit the bid?”, “nah, crack on man”).
193
Šajā ziņā fakts, ka Crédit agricole tirgotājs aktīvi nepiedalījās šajā informācijas apmaiņā, nav tāds, lai tai atņemtu pretkonkurences raksturu, ko turklāt šī banka neapstrīd.
194
Turklāt Crédit agricole neapgalvo un nekas lietas materiālos neliecina, ka tās tirgotājs būtu pametis tērzētavu laikā, kad notika informācijas apmaiņa starp Credit Suisse tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju, ka viņš nebūtu piedalījies diskusijās starp šiem diviem citiem tirgotājiem vai ka viņš citiem tirgotājiem būtu norādījis, ka piedalās diskusijā ar citu nostāju. Ņemot vērā šī sprieduma 126. punktā atgādināto judikatūru, Crédit agricole tirgotāja klātbūtne 2013. gada 18. janvāra diskusijas otrajā daļā tādējādi ir uzskatāma par līdzdalību, kas var izraisīt viņa atbildību saskaņā ar LESD 101. panta 1. punktu.
195
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 456.–460. apsvērumā un pēc tam 674., 678., 686. un 746. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 18. janvāra diskusijas rezultātā bankas, kas tajā piedalījās, īstenoja pretkonkurences rīcības.
– Par 2013. gada 31. janvāra diskusiju
196
Attiecībā uz 2013. gada 31. janvāra diskusiju, kas klasificēta 2., 3. un 4. kategorijā un minēta apstrīdētā lēmuma 464.–467. apsvērumā un pēc tam – 655., 674. un 678. apsvērumā, Crédit agricole neiesniedz nekādus konkrētus un precīzus argumentus par Credit Suisse tirgotāja un Deutsche Bank tirgotāja veiktās informācijas apmaiņas saturu vai par šīs apmaiņas pretkonkurences raksturu. Crédit agricole savukārt apgalvo, ka tā tajā nepiedalījās.
197
Šajā ziņā no attiecīgās diskusijas stenogrammas ir skaidrs, ka laikā no plkst. 11:02:08 līdz plkst. 11:05:38 Deutsche Bank un Credit Suisse tirgotāji apmainījās ar informāciju par cenām un saskaņoja savas cenas konkrētai obligācijai (eib 09/20), kas tika parādīta brokera ekrānā (“i just went 41 offered eib 09/20…i am still short…but these look too tight i think…icap told me you were about to stick up a 41 offer aswell”, “i just pt it up at the same time…i’m flat, but same thing...i think they look wrong”, “they gone 47 bid…will go 42 offered…I am still short…but just see whats out there “, “cool...would offer there too...lets see what they say”).
198
Turklāt no attiecīgās diskusijas stenogrammas izriet, ka Crédit agricole tirgotājs, kurš pievienojās tērzētavai plkst. 7:16, bija klāt inkriminētās informācijas apmaiņas laikā un varēja iepazīties ar informāciju, ar kuru notika apmaiņa. Papildus, Crédit agricole tirgotājs uz šo informācijas apmaiņu reaģēja plkst. 11:29:08, proti, kā Komisija norādīja apstrīdētā lēmuma 467. apsvērumā, mazāk nekā divas minūtes pēc Deutsche Bank tirgotāja pēdējām piezīmēm par obligācijām, kas bija par iemeslu inkriminētajai rīcībai.
199
Arī Crédit agricole arguments, saskaņā ar kuru Komisija esot prezumējusi, ka šī banka zināja par informāciju, ar kuru notika apmaiņa 2013. gada 31. janvāra diskusijā, ir jānoraida to pašu iemeslu dēļ, kas minēti šī sprieduma 133. punktā.
200
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 464.–467. apsvērumā un pēc tam 655., 674. un 678. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 31. janvāra diskusija ļāva Deutsche Bank un Credit Suisse tirgotājiem apmainīties ar komerciāli sensitīvu informāciju un saskaņot savas cenas attiecībā uz obligācijām EIB 09/20, klātesot Crédit agricole tirgotājam, un ka līdz ar to šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2013. gada 15. februāra diskusiju
201
Attiecībā uz 2013. gada 15. februāra diskusiju, kas klasificēta 2., 3. un 4. kategorijā un kas ir minēta apstrīdētā lēmuma 468.–472. apsvērumā, pēc tam 655., 674., 678. un 746. apsvērumā, Crédit agricole apgalvo, ka tā neietvēra saskaņošanu, jo attiecās uz Deutsche Bank veiktu CADES 01/18 obligāciju iegādi, pusi no kurām tā pārdeva Crédit agricole.
202
Šajā ziņā no attiecīgās diskusijas stenogrammas izriet, ka sākotnēji Deutsche Bank tirgotājs jautāja Crédit agricole tirgotājam, vai pēdējais vēlas viņam pārdot CADES 01/18 obligācijas (“you wann sell any cades 01/18?”). Crédit agricole tirgotājs bija atvērts pārdošanai, bet alternatīvi piedāvāja koordinēt kopīgu pirkumu (“u want me to sell mine?... or go with you on buyside?”), kas izpaudās tā, ka Deutche Bank tirgotājs veic sākotnējo darījumu un pēc tam daļu no nopirktā apjoma pārdod atpakaļ Crédit agricole tirgotājam (“i'll take whatever u don't want”). Panākuši principiālu vienošanos, abi tirgotāji pēc tam rakstiski un telefonsarunas laikā vienojās par cenu (“ok do it”; “ok lifted 65”), apjomu (“50mm each… yeah?”) un labāko laiku (“lets wit a bit”; “[o]k”; “like 10 mins or so”), lai iegādātos attiecīgās obligācijas.
203
Pirmkārt, kā apgalvo Crédit agricole, pēc 2013. gada 15. februāra diskusijas starp Deutsche Bank un Crédit agricole tirgotājiem noteikti ir noticis darījums. Tomēr, kā Komisija ir konstatējusi apstrīdētā lēmuma 471. apsvērumā un kā Crédit agricole ir apstiprinājusi pēc būtības, šis darījums izriet no pirkumu saskaņošanas starp abām bankām, kā rezultātā abi tirgotāji palīdzēja viens otram to darbībās un sadalīja rezultātu. Attiecīgās diskusijas rezultātā Crédit agricole tirgotājs neiesniedza konkurējošu piedāvājumu, un tādējādi abi tirgotāji rīkojās kā viens tirgotājs, iegādājoties obligācijas par savstarpēji saskaņotu cenu.
204
Lai gan šāds darījums var izrādīties abu attiecīgo banku interesēs, tas tomēr nenozīmē, ka tas neatbilst prasībai, saskaņā ar kuru katram saimnieciskās darbības subjektam ir autonomi jānosaka politika, ko tas plāno īstenot iekšējā tirgū (skat. spriedumu, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 78. punkts un tajā minētā judikatūra), kā to būtībā ir norādījusi Komisija apstrīdētā lēmuma 472. apsvērumā.
205
Otrkārt, tā kā Crédit agricole atsaucas uz līdzīgu 2013. gada 23. maija diskusiju, kas neesot tikusi attiecināta uz trešo banku, šis arguments nevar tikt atbalstīts.
206
Proti, pirmkārt, ja uzņēmums ar savu rīcību ir pārkāpis LESD 101. pantu, tas nevar apšaubīt šāda pārkāpuma konstatējumu, atsaucoties uz apstākli, ka cits saimnieciskās darbības subjekts nav bijis lēmuma, ar kuru konstatēts tas pats pārkāpums, adresāts (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 25. marts, Xellia Pharmaceuticals un Alpharma/Komisija, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, 166. punkts un tajā minētā judikatūra).
207
Otrkārt, izņemot vienu 2013. gada 23. maija diskusiju un 2013. gada 30. maija diskusiju (skat. šī sprieduma 242. punktu), Crédit agricole nesniedz nevienu citu pierādījumu, kas varētu pierādīt, ka tās situācija bija līdzīga trešās bankas situācijai, kas minēta šī sprieduma 205. punktā, ņemot vērā strīdīgo vienoto un turpināto pārkāpumu.
208
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 468.–472. un pēc tam – 655., 674., 678. un 746. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 15. februāra diskusija ļāva Deutsche Bank un Crédit agricole tirgotājiem saskaņot savu tirdzniecības stratēģiju, tostarp cenu līmeni un piedāvājumu iesniegšanas brīdi, un ka līdz ar to šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2013. gada 19. marta diskusiju
209
Attiecībā uz 2013. gada 19. marta diskusiju, kas klasificēta 3. un 4. kategorijā un minēta apstrīdētā lēmuma 477.–479. un 674. un 678. apsvērumā, no šīs diskusijas stenogrammas izriet, ka dažu stundu laikā Crédit agricole tirgotājs un Credit Suisse tirgotājs apsprieda vairākas obligācijas.
210
Šī informācijas apmaiņa attiecās, pirmkārt, uz kbn/03/18s obligācijām (“just bid on kbn 03/18… 25‑50mm… bid +38 and missed”; “I just got hit in 10mm at 38 on the system… and then got hit at 38.5 in gfi”), otrkārt, uz EIB 04/16s obligāciju (“I covered up some shorts today… was short 100mm of these eib 04/16… bought most back… got some at 19 just now”) un, treškārt, uz KFW 16s obligāciju (“decent purchase. I covered some kfw 16s… smallish at 17”).
211
Tās pašas apmaiņas laikā tirgotāji atklāja arī cenu, par kādu viņi novērtēja Nīderlandes 09/15 obligāciju (“getting checked nther 09/15 seller”; “where u marking 8/4?”; “i had them marked at 6”; “ok i showed 8/4 2 way indiction to the guy... not come back [yet]”) un COE 04/17 obligāciju (“got hit in a few COE bits btw… coe 04/17 and coe 02/15… in case u short”; “small long 4/17s… where u got them marked?... i like that bond… have them +53 bid here”; “got them 51 middle.. so yeah same area”).
212
No 2013. gada 19. martā notikušās informācijas apmaiņas izriet, ka tirgotāji apmainījās ar informāciju par savām piedāvājumu cenām attiecībā uz konkrētām obligācijām, par attiecīgajiem apjomiem, par savām inventāra pozīcijām un par cenām, par kādām viņi novērtēja obligācijas.
213
Informācija, ar kuru notika apmaiņa, attiecās uz nesen veiktiem darījumiem un nesenām cenām vai uz obligāciju cenas personisko un pašreizējo novērtējumu salīdzinājumu, kas nebija publiski pieejami.
214
Nekas neliecina par to, ka tirgotāji būtu izskatījuši iespēju kopīgi noslēgt darījumu. Turklāt attiecībā uz konkrētu obligāciju veidu (COE 04/17) tirgotāji apmainījās ar informāciju par šo obligāciju cenām (“have them + 53 bid here”; “got them 51 middle”), neraugoties uz to, ka viņi zināja, ka darījums starp viņiem nenotiks, jo ikviens atrodas garā stāvoklī un tādējādi tiem šādas obligācijas jau bija (“got hit in a few COE bits btw..coe 04/17 and coe 02/15… in case u short”; “small long 04/17s”).
215
No tā izriet, ka šī informācijas apmaiņa attiecās uz komerciāli sensitīvu informāciju, veicināja lielāku pārredzamību tirgotāju starpā un mazināja tirgū pastāvošo nenoteiktību. Tādējādi šī apmaiņa ļāva dalībniekiem pielāgot savas attiecīgās stratēģijas.
216
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 477.–479. apsvērumā un pēc tam 674. un 678. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 19. marta diskusija bija pretkonkurences, jo tā ļāva Deutsche Bank tirgotājiem un Crédit agricole apmainīties ar konfidenciālu, aktuālu vai uz nākotni vērstu komercinformāciju par viņu tirdzniecības darbībām un apmainīties ar informāciju par savām tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām.
– Par 2013. gada 21. marta diskusiju
217
Attiecībā uz 2013. gada 21. marta diskusiju, kas klasificēta 2., 3. un 4. kategorijā un minēta apstrīdētā lēmuma 480.–487. apsvērumā un pēc tam 674. un 678. apsvērumā, Komisija identificēja četras informācijas apmaiņas, kas notika dažādos dienas laikos (no plkst. 08:08:22 līdz plkst. 08:18:40, no plkst. 11:29:22 līdz plkst. 12:26:04, no plkst. 14:43:55 līdz plkst. 14:51:28 un no plkst. 15:25:38 līdz plkst. 15:34:26).
218
Crédit agricole apgalvo, ka informācija, ar kuru notika apmaiņa šajā diskusijā, bija leģitīma. Turklāt tā apstrīd faktu, ka Komisija 2013. gada 21. marta diskusiju ir ierindojusi 2. kategorijā. Šajā ziņā tā precīzāk un piemēra veidā norāda pirmo un ceturto informācijas apmaiņu.
219
Šajā ziņā, pirmkārt, ir jāuzsver, ka pretēji tam, ko liek domāt Crédit agricole argumentācija, no apstrīdētā lēmuma neizriet, ka Komisija uzskatīja, ka pirmā, trešā un ceturtā informācijas apmaiņa, kas minēta apstrīdētā lēmuma 480., 484. un 485. apsvērumā, ir saskaņošanas pierādījums. No apstrīdētā lēmuma 674. un 678. apsvēruma izriet, ka Komisija ir uzskatījusi, ka šī trīs informācijas apmaiņas ir uzskatāmas par informācijas apmaiņām, kurām ir pretkonkurences raksturs.
220
Otrkārt, attiecībā uz otro informācijas apmaiņu, kas notika 2013. gada 21. martā un izklāstīta apstrīdētā lēmuma 482. apsvērumā, no šī paša lēmuma 655. apsvēruma izriet, ka Komisija šo apmaiņu klasificēja kā vienu no cenu saskaņošanas gadījumiem tirgū kopumā.
221
Šajā apmaiņā Crédit agricole tirgotājs jautāja Deutsche Bank tirgotājam, vai dokuments, ko viņš bija saņēmis citādā veidā, patiešām ir minētā Deutsche Bank tirgotāja interešu saraksts (“axe sheet”) (“is that [your] axe sheet?”), proti, saraksts, kurā tirgotājs sniedz informāciju par cenām un obligāciju daudzumu, par kuru viņš vēlas vienoties. Deutsche Bank tirgotājs atbildēja, ka šis interešu saraksts patiešām ir viņa interešu saraksts. Pēc tam abi tirgotāji apsprieda, kā Crédit agricole ieguva šo dokumentu. Crédit agricole tirgotājs atsaucās uz nosūtīšanu kļūdas dēļ, pieminot, ka viņa vadītājs bija sašutis un šī nosūtīšana bija radījusi haosu (“he sent the sheet by mistake [...] what a mess”). Deutsche Bank tirgotājs atbildēja, ka viņš runās ar savu pārdošanas nodaļu (“will speak to my sales”). Pēc tam tirgotāji vērsās pie personas, kas esot pieļāvusi attiecīgo kļūdu, un Crédit agricole tirgotājs smejoties paskaidroja, ka “viņam” nevajadzēja uztraukties, jo katrā ziņā viņš zinot Deutsche Bank tirgotāja intereses (“he shouldnt have bothered as i know your axes any[way] lol”), uz ko pēdējais smejoties atbildēja, ka tas tā ir (“lol… yeah exactly”).
222
Šajā ziņā ir taisnība, ka pretēji tam, kas ir norādīts apstrīdētā lēmuma 655. apsvērumā, šī informācijas apmaiņa, kas ietilpst 2. kategorijā, neatspoguļo saskaņošanu attiecībā uz paziņotajām cenām tirgū kopumā. Proti, no šīs apmaiņas izriet, ka Deutsche Bank tirgotāja interešu saraksta nosūtīšana Crédit agricole notika Deutsche Bank darbinieka kļūdas dēļ.
223
Tomēr otrā informācijas apmaiņa 2013. gada 21. marta diskusijas laikā pierāda, ka Deutsche Bank darbinieks nosūtīja viena šīs bankas tirgotāju interešu sarakstu citai bankai, proti, Crédit agricole. Turklāt šī otrā apmaiņa liecina, ka attiecīgie tirgotāji apmainījās ar sensitīvu informāciju, kā rezultātā Crédit agricole tirgotājs “katrā ziņā” zināja par Deutsche Bank tirgotāja interesēm. No tā izriet, ka šī otrā apmaiņa apstiprina Komisijas vērtējumu, saskaņā ar kuru 2013. gada 21. marta diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
224
Treškārt, Komisijas pieļautā kļūda vērtējumā attiecībā uz 2013. gada 21. marta diskusijas klasifikāciju 2. kategorijā nevar likt apšaubīt konstatējumu, ka šai diskusijai kopumā bija pretkonkurences raksturs un ka tajā piedalījās Crédit agricole tirgotājs.
225
Pirmajā informācijas apmaiņā, kas notika 2013. gada 21. martā, abi tirgotāji apmainījās ar informāciju par darījumu cenām, kuras viņi tieši bija īstenojuši saistībā ar KFW obligāciju (“just bought 35 mm kfw 04/16 and sold 100 mm kfw 01/14”, “i am showing them at + 2”, “sold them... 100.89”, “i sold at 100.9125”) un par klienta identitāti (“this is a [central bank] u delaing with right”). Trešajā apmaiņā, kas notika tajā pašā dienā, attiecīgie tirgotāji saistībā ar obligāciju EIB 03/20 arī apmainījās ar informāciju par savu pozīciju (“long 75 mm”), cenu (“where u marking”, “38/35”, “i bid 41”) un Crédit agricole tirgotāja klientu (“[Central bank] seller?”, “No [Asset Manager]”). Savukārt ceturtā informācijas apmaiņa attiecās uz CDC 09/13 obligāciju, un tirgotāji apmainījās ar informāciju par savu tirdzniecības pozīciju (“you need any cdc 09/13?.. got 3 mm”, “nah scrappy long myself”) un par cenām (“where you marking these cdc?”, “100.40/50”, “perfect… sold my cdc… at 100.40…in canotrs… made a 100.40”).
226
Tādējādi, ņemot vērā pirmās, trešās un ceturtās informācijas apmaiņas, kas notika 2013. gada 21. martā, saturu, Komisija apstrīdētā lēmuma 487. apsvērumā pamatoti secināja, ka šīs diskusijas laikā Crédit agricole tirgotājs un Deutsche Bank tirgotājs apmainījās ar informāciju par nesenajiem darījumiem, noteiktu klientu identitāti, to pašreizējām pozīcijām un pašreizējo obligāciju cenu, un šī informācija varēja palīdzēt tirgotājiem samazināt nenoteiktību tirgū un izvērtēt viņu nodomus cenu noteikšanas jomā attiecībā uz dažādām obligācijām.
227
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 480.–487. apsvērumā un pēc tam 674. un 678. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 21. marta diskusija bija vērsta pret konkurenci, jo tā ļāva Deutsche Bank un Crédit agricole tirgotājiem apmainīties ar konfidenciālu, aktuālu vai uz nākotni vērstu komercinformāciju par viņu tirdzniecības darbībām un apmainīties ar informāciju par savām tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām.
– Par 2013. gada 24. maija diskusiju
228
Attiecībā uz 2013. gada 24. maija diskusiju, kas klasificēta 3. kategorijā un kas ir minēta apstrīdētā lēmuma 488.–491. un pēc tam 674. apsvērumā, Crédit agricole būtībā apgalvo, ka, ņemot vērā tirgus ātrumu, tās nav vērsta pret konkurenci.
229
Tomēr šīs diskusijas stenogramma liecina, ka Crédit agricole tirgotājs un Credit Suisse tirgotājs apmainījās ar komerciāli sensitīvu informāciju par piedāvājumiem, ko viņi dažas minūtes iepriekš bija izteikuši klientam, kas pazīstams kā “the sprayer”, par EIB 08/16 obligācijām (“just bid eib 08/16…50mm… sprayer”; “ditto… i bid 99.80”; “s[a]me… he got.82 away”).
230
Līdz ar to Komisija pamatoti uzskatīja, ka tirgotāji nebija saskaņojuši savus sākotnējos piedāvājumus, bet gan apmainījušies ar nesenu vai aktuālu informāciju par savām cenām saistībā ar to attiecīgo mijiedarbību ar vienu un to pašu klientu par vienu un to pašu obligāciju. Šī informācijas apmaiņa palīdzēja palielināt pārredzamību un tādējādi samazināt nenoteiktību tirgotāju starpā, kā rezultātā viņi varētu ņemt vērā informāciju, ar kuru notikusi apmaiņa, ja attiecīgais klients īstermiņā atgrieztos pie viņiem.
231
Turklāt apstrīdētā lēmuma 659. un 716. apsvērumā Komisija paskaidroja iemeslus, kādēļ informācija par jaunākajiem darījumiem varētu būt svarīga tirgotājiem, un šo vērtējumu apstiprina Crédit agricole paskaidrojumi, kas sniegti tās prasības pieteikuma 2.15. punktā, saskaņā ar kuriem “lai tirgotājs būtu konkurētspējīgs, tam [...] ir jāsaprot, kā cenas ir mainījušās pagātnē, lai zinātu, kas viņam jādara, lai noslēgtu darījumus”.
232
Tādēļ Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 488.–491. un pēc tam 674. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 24. maija diskusijas rezultātā notika apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju un ka līdz ar to šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2013. gada 3. jūnija diskusiju
233
Attiecībā uz 2013. gada 3. jūnija diskusiju, kas klasificēta 4. kategorijā un minēta apstrīdētā lēmuma 492.–494. un pēc tam 678. apsvērumā, Crédit agricole pēc būtības apgalvo, ka Komisija esot kļūdaini noraidījusi tās interpretāciju, ka Deutsche Bank jautājusi savam tirgotājam, kāds ir viņa obligāciju novērtējums, iespējams, nolūkā uzsākt “back‑to‑back negociation”, t.i., tirdzniecības sarunas, kurās viens no diviem tirgotājiem vienojās iegādāties obligācijas no trešās personas, un vēlāk daļu no minētajām obligācijām pārdod tālāk otram tirgotājam. Tādējādi Komisija esot kļūdaini noraidījusi iespēju, ka Deutsche Bank esot mēģinājusi iegūt likviditāti.
234
Šajā ziņā ir jāuzsver, ka Crédit agricole piedāvāto interpretāciju šī banka pati ir raksturojusi kā vienkāršu “iespējamību”. Turklāt no attiecīgās diskusijas stenogrammas izriet, ka pēc Deutsche Bank tirgotāja iniciatīvas (“where you marking kfw 08/21? ”) pēdējais minētais un Crédit agricole tirgotājs apmainījās ar savu personīgo obligācijas cenas novērtējumu un apmierināti konstatēja to līdzību (“sec...ct10‑1/–5”, “yeah per[f]ect... i quoted + 1/–4”). Visbeidzot, no šīs diskusijas izrietēja, ka Deutsche Bank tirgotājs veica sarunas ar trešo personu, kad tas lūdza Crédit agricole tirgotāja novērtējumu (“not a regular guy”). Šajā diskusijā nav paredzēti nekādi turpmāki darījumi ar Crédit agricole tirgotāju. Turpretī Crédit agricole tirgotājs saņēma informāciju par Deutsche Bank tirgotāja novērtējumu, ko viņš varēja izmantot, ja attiecīgā trešā persona nolemtu vērsties pie viņa.
235
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 492.–494. un 678. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 3. jūnija diskusijas rezultātā notika apmaiņa ar konfidenciālu komercinformāciju par tirgotāja cenām notiekošajās sarunās, kā rezultātā tika palielināta pārskatāmība un mazināta nenoteiktība tirgū, tādēļ šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2013. gada 10. jūlija diskusiju
236
Attiecībā uz 2013. gada 10. jūlija diskusiju, kas ir klasificēta 2., 3., 4. un 5. kategorijā un kas ir minēta apstrīdētā lēmuma 501.–506., pēc tam 655., 674., 678., 686. un 715. apsvērumā, Crédit agricole apgalvo, ka netiek apšaubīts, ka šīs diskusijas rezultātā tās tirgotājs ir licis norādīt Deutsche Bank tirgotājam, ka viņš grasās izteikt piedāvājumu par tādu pašu cenu, kādu viņš tam bija iepriekš paziņojis attiecībā uz ASIA 10/18 obligāciju. Tomēr Deutsche Bank tirgotājs neesot saglabājis šo piedāvājumu un esot samazinājis savu piedāvājumu, kas izslēdzot jebkādu koordināciju. Turklāt šī diskusija pierādot, ka Crédit agricole ir neliels tirgus dalībnieks, kura rīcība nevar ietekmēt tirgu.
237
Šādi rīkojoties, Crédit agricole kritizē tikai apstrīdētā lēmuma 501.–503. apsvērumā minētās diskusijas pirmo daļu (no plkst. 10:30:22 līdz plkst. 10:36:35), nevis otro daļu, kas minēta tā 504.–506. apsvērumā (no plkst. 10:52:39 līdz plkst. 10:58:13).
238
Attiecībā uz kritizēto diskusijas daļu jāatzīmē, ka, pirms Crédit agricole tirgotājs uzzināja, ka Deutsche Bank tirgotājs ir samazinājis sava piedāvājuma cenu, Crédit agricole tirgotājs jautāja Deutsche Bank tirgotājam, vai viņu uztrauc piedāvājuma cena, ko šis Crédit agricole tirgotājs apsvēra izteikt, pamatojoties uz informāciju, ko tikko bija saņēmis no tā paša tirgotāja (“gonna go 23 offered? do u mind..dont want to do in your face”). Deutsche Bank tirgotājs atbildēja noliedzoši (“nah its cool… i am 24 offered in cantors”).
239
No šīs diskusijas izriet, ka Crédit agricole tirgotājs pieprasīja un saņēma Deutsche Bank tirgotāja atļauju formulēt piedāvājumu par konkrētu cenu attiecībā uz konkrēto obligāciju. Tādējādi Crédit agricole tirgotājs nepieņēma lēmumu piedāvāt cenu, pamatojoties uz individuālu un autonomu novērtējumu. Abi tirgotāji kopīgi noteica piedāvājuma cenu, kuru noformulēja viens no tiem. Tādējādi šī diskusija atklāj tirgotāju rīcību saskaņošanu jautājumā, kas būtu bijis jāizvērtē individuāli.
240
Turklāt un katrā ziņā attiecībā uz Crédit agricole argumentu par to, ka Deutsche Bank tirgotājs galu galā samazināja sava piedāvājuma cenu, Vispārējai tiesai jau ir bijusi iespēja nospriest, ka tas, konkrēts dalībnieks ir paveicis izolētus krāpšanās vai aizliegtās vienošanās nepiemērošanas gadījumus, it īpaši, ja tie attiecas uz ilgu aizliegto vienošanos, pats par sevi nevar pierādīt, ka šis dalībnieks nav īstenojis aizliegto vienošanos vai ka tas ir īstenojis konkurējošu rīcību (spriedums, 2013. gada 13. septembris, Total Raffinage Marketing/Komisija, T‑566/08, EU:T:2013:423, 254. punkts).
241
Turklāt fakts, ka Crédit agricole bija tikai neliels SSA obligāciju tirgus dalībnieks, nevarēja likt apšaubīt attiecīgās diskusijas pretkonkurences raksturu.
242
Visbeidzot, arguments par to, ka Komisija neesot līdzīgi izturējusies pret trešo banku, ņemot vērā 2013. gada 30. maija diskusiju, kurā pēdējā minētā piedalījās, ir jānoraida šī sprieduma 206. un 207. punktā minēto iemeslu dēļ.
243
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 501.–506. un pēc tam 655., 674., 678., 686. un 715. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 10. jūlija diskusijas rezultātā notika apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju un cenu saskaņošana, un ka līdz ar to šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs, neraugoties uz to, ka Deutsche Bank tirgotājs galu galā bija pazeminājis savu piedāvājumu.
– Par 2013. gada 25. jūlija diskusiju
244
Attiecībā uz 2013. gada 25. jūlija diskusiju, kas ir klasificēta 3. un 4. kategorijā un ir minēta apstrīdētā lēmuma 510.–514., pēc tam 674. un 678. apsvērumā, Crédit agricole apgalvo, ka šī diskusija neattiecas uz nākotni vērstu informāciju.
245
Šajā ziņā no šīs diskusijas stenogrammas izriet, ka diskusijas laikā Crédit agricole un Deutsche Bank tirgotāji atklāja darījumu apjomu, ko viņi bija veikuši saistībā ar KFW obligāciju jauno emisiju tajā rītā. Crédit agricole tirgotājs norādīja, ka viņa piedāvājums pārdot šīs obligācijas tika noraidīts 50 miljonu apjomā (“got lifted in the new one this morn… 50 mm”). Deutsche Bank tirgotājs atbildēja, ka viņš ir pārdevis tās pašas obligācijas 500 miljonu apmērā (“i sold 500 mm of them this morning”). Turklāt Deutsche Bank tirgotājs atklāja pircēja veidu (“asia”), kuram viņš bija pārdevis minētās obligācijas par summu 500 miljonu apmērā, un pārdošanas cenu šim pircējam (“+10”). Crédit agricole un Deutsche Bank tirgotāji arī apmainījās ar informāciju par savu pašreizējo pozīciju. Šajā ziņā Crédit agricole tirgotājs norādīja: “had 100 on the book”; “still got 50”. Savukārt Deutsche Bank tirgotājs paskaidroja, ka kopš pārdošanas, ko viņš bija veicis tajā rītā, viņam bija izdevies atgūt savu īso pozīciju, iegādājoties atpakaļ obligācijas no dažādiem avotiem par vienotu cenu (“i had zero… on the book”; “i lifted 14.5 everywhere… i got 150mm in creditex… on a no post… 100mm in icao… about 50mm in cantors… and rest in house”).
246
Dažas minūtes vēlāk, tajā pašā dienā, Deutsche Bank tirgotājs jautāja Crédit agricole tirgotājam, kādā līmenī viņš varētu novērtēt CADES 18 obligāciju cenu (“where are those cades 18?... seen anything in them?”). Tad abi tirgotāji atklāja savas attiecīgās pašreizējās pozīcijas, proti, ka tie bija “flat”, t.i., neitrālā vai nulles pozīcijā. Visbeidzot, atbildot uz citu Deutsche Bank tirgotāja jautājumu (“but i am mean where are they now”), Crédit agricole tirgotājs sniedza savu pašreizējo novērtējumu par šīs obligācijas cenu (“50/48 probs”).
247
Šādi 2013. gada 25. jūlijā notikušās diskusijas laikā Crédit agricole tirgotājs un Deutsche Bank tirgotājs apmainījās ar informāciju, kas attiecas uz apjomu, cenu un klienta izcelsmi saistībā ar nesenu darījumu. Turklāt divos gadījumos minētie tirgotāji apmainījās ar informāciju par sava inventāra pozīcijām saistībā ar konkrētām obligācijām. Visbeidzot minētie tirgotāji apspriedās par viena no viņiem veikto obligāciju (proti, CADES 18 obligācijas) cenas pašreizējo novērtējumu.
248
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 510.–514. un pēc tam 674. un 678. apsvērumā uzskatot, ka 2013. gada 25. jūlija diskusijā ir notikusi apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju par nesen veiktajām tirdzniecības darbībām un dalībnieku pašreizējām cenām un pozīcijām, un ka tādējādi šai diskusijai ir bijis pretkonkurences raksturs.
– Par 2014. gada 6. augusta diskusiju
249
Attiecībā uz 2014. gada 6. augusta diskusiju, kas klasificēta 4. kategorijā un ir minēta apstrīdētā lēmuma 563. un 564. apsvērumā, un pēc tam 678. apsvērumā, Crédit agricole būtībā apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini noraidījusi ideju, ka runa var būt par leģitīmu cenu pieprasījumu likviditātes meklēšanas kontekstā.
250
Šajā ziņā no šīs sarunas stenogrammas izriet, ka sarunas laikā BofA tirgotājs jautāja Crédit agricole tirgotājam, cik augstu viņš vērtē KBN 03/18 obligāciju (“where [you] marking kbn 03.18?”). Pēdējais minētais norādīja “48–45”, uz ko BofA tirgotājs atbildēja: “sounds about right”.
251
Tādējādi 2014. gada 6. augusta diskusijas laikā tirgotāji apmainījās ar precīzu informāciju par savu pašreizējo obligācijas cenas novērtējumu, kas varēja mazināt viņu nenoteiktību.
252
Crédit agricole interpretācija, saskaņā ar kuru būtībā runa ir par leģitīmu cenu pieprasījumu likviditātes meklēšanas kontekstā, nav ticama un šī banka nepierāda, ka tiešie pierādījumi, kas bija Komisijas rīcībā saistībā ar 2014. gada 6. augusta diskusiju, nebija pietiekami.
253
Proti, vispirms, nekas no diskusijas, kas notika 2014. gada 6. augustā, visas dienas garumā, laikā no plkst. 6:53:53 līdz plkst. 16:30:05, neliecina par to, ka BofA tirgotāja lūgumu būtu motivējusi vēlme noslēgt darījumu ar Crédit agricole tirgotāju.
254
Turpinājumā, ja BofA tirgotājs būtu apsvēris darījumu ar Crédit agricole tirgotāju, viņš nebūtu lūdzis nediferencētu kotāciju (“where [you] marking kbn 03.18?”), bet būtu precizējis, ka viņa lūgums attiecās uz izsoles cenu vai piedāvājuma cenu.
255
Visbeidzot, kā izriet no apstrīdētā lēmuma 723. apsvērumā minētajām diskusijām, pirms 2014. gada 6. augusta diskusijas notika citas tāda paša veida diskusijas, kuras Crédit agricole nav pamatoti apstrīdējusi un kuras liecina, ka šāda veida diskusijas notika sarunās starp tirgotājiem un trešo personu, un bija vērstas uz to, lai pārbaudītu, vai šajās sarunās paredzētais novērtējums ir pareizs.
256
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 563. un 564. un pēc tam 678. apsvērumā uzskatot, ka 2014. gada 6. augusta diskusijas rezultātā notika informācijas apmaiņa par stratēģiju cenu jomā un ka līdz ar to šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2015. gada 12. marta diskusiju
257
Attiecībā uz 2015. gada 12. marta diskusiju, kas klasificēta 1., 3., 4. un 5. kategorijā un minēta apstrīdētā lēmuma 573.–575., pēc tam 674., 678., 686., 715., 746. un 848. apsvērumā, Crédit agricole atzīst, ka ir notikusi informācijas apmaiņa, taču izslēdz, ka šī diskusija varētu atbilst 1. un 5. kategorijai, jo esot “ticams”, ka šīs diskusijas mērķis bija pārbaudīt, vai Crédit agricole tirgotājs var iegādāties BNG 23 obligācijas no Credit Suisse tirgotāja. Tā kā šāda interpretācija esot ticama, Komisija tātad neesot varējusi kvalificēt 2015. gada 12. marta apspriedi kā koluzīvu un līdz ar to par “ierobežojumu mērķa dēļ”.
258
Saskaņā ar šīs diskusijas stenogrammu Crédit agricole tirgotājs jautāja Credit Suisse tirgotājam, vai viņam joprojām ir BNG 23 obligācijas (“u still got bng 23”). Credit Suisse tirgotājs atbildēja apstiprinoši, taču uzsvēra, ka viņam arī esot lūgts izteikt piedāvājumu (“yeah... but being asked to price up too”). Credit Suisse tirgotājs precizēja, ka, viņaprāt, tas bija tas pats klients (“same guy i think”). Tajā pašā laikā viņš nosūtīja Crédit agricole tirgotājam izrakstu no tikko notikušās informācijas apmaiņas ar šo klientu, kurā bija norādīts klientam piedāvātais apjoms un cena (“14:14:36 50mm BNG 2.5 JAN23 @ ct7 +34.5”). Crédit agricole tirgotājs reaģēja, sakot, ka klients meklē izdevīgāko piedāvājumu (“man this dude gets arou[dn] lol”). Viņš piebilda, ka nav problēmu un ka viņš atstāj klientu Credit Suisse tirgotājam (“[no problem] man u crack on”). Pēc četrdesmit minūtēm Crédit agricole tirgotājs jautāja Credit Suisse tirgotājam, vai viņš ir noslēdzis darījumu (“u get lifted?”).
259
Tādējādi, pirmkārt, šī diskusija skaidri parāda ļoti precīzu un aktuālu informācijas apmaiņu par cenu un piedāvājuma apjomu, kas tiek piedāvāts identificētam klientam tirdzniecības sarunās, kas noris ar šo klientu. Līdz ar to šīs diskusijas rezultātā notika komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņa un apmaiņa par tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģiju. Šī informācijas apmaiņa ir palielinājusi pārredzamību tirgotāju starpā un mazinājusi viņu nenoteiktību.
260
Otrkārt, no šīs apspriedes arī izriet, ka pēc šīs informācijas apmaiņas Crédit agricole tirgotājs atturējās no piedāvājuma iesniegšanas klientam, kurš ar viņu sazinājās un kurš bija sazinājies arī ar Credit Suisse tirgotāju (“[no problem] man u crack on”).
261
Apjoms un cena, ko Credit Suisse tirgotājs galu galā piedāvāja attiecīgajam klientam, kā arī tas, ka tikai šis tirgotājs izteica priekšlikumu attiecīgajam klientam, tātad nav abu tirgotāju neatkarīgas izvēles rezultāts, bet gan saskaņošanas rezultāts, kuru bija iespējams panākt attiecīgās diskusijas rezultātā. Šīs diskusijas rezultātā kopīgi tika noteikts tirgotājs, kurš gatavojās izteikt attiecīgo piedāvājumu par dalībniekiem zināmu cenu. Tādējādi Crédit agricole tirgotājs atturējās no piedāvājuma izteikšanas konkrētam klientam un atstāja klientu Credit Suisse tirgotāja ziņā. Šo interpretāciju apstiprina tas, ka dažus desmitus minūšu vēlāk Crédit agricole tirgotājs jautāja savam sarunu biedram, vai viņš ir veicis darījumu.
262
Šo Komisijas izmantoto interpretāciju neatspēko Crédit agricole piedāvātā interpretācija, saskaņā ar kuru šī diskusija patiesībā esot leģitīmas informācijas apmaiņas mēģinājums, kas neizdevās.
263
Saskaņā ar pašu Crédit agricole argumentācijas vēstuli 2015. gada 12. marta diskusijas mērķis tikai “ticami” esot bijis domāts tam, lai pārbaudītu, vai Crédit agricole tirgotājs varēja iegādāties attiecīgās SSA obligācijas, lai viņa rīcībā būtu pietiekami krājumi, lai šīs SSA obligācijas pēc tam pārdotu trešai personai, ko viņš varēja darīt tikai tad, ja viņš varēja iegādāties minētās SSA obligācijas. Tādējādi Crédit agricole argumentācija pierāda, ka pat šī banka nevar droši noteikt tās piedāvātās alternatīvās interpretācijas patiesumu.
264
Turklāt informācijas apmaiņa starp tirgotājiem ievērojami pārsniedza to, kas bija nepieciešams, lai novērtētu, vai Credit Suisse tirgotājam bija likviditāte un vai apgalvotais darījums starp abiem tirgotājiem varēja notikt. Credit Suisse tirgotājs precizēja, ka runa ir par vienu un to pašu klientu, un norādīja piedāvājuma apjomu un cenu, ko viņš bija iesniedzis šim klientam notiekošo sarunu ietvaros.
265
Visbeidzot, ņemot vērā iepriekšējo apmaiņu saturu, ziņu “[no problem] man u crack on” nevar pamatoti saprast kā tādu, kas izsaka neiespējamību Crédit agricole tirgotājam iesniegt piedāvājumu vai piedāvāt labāku cenu par Credit Suisse tirgotāja piedāvāto, turklāt tādu cenu, par kuru viņam nebija jāzina. Crédit agricole tirgotāja atteikšanās no piedāvājuma sniegšanas notika tikai dažas sekundes pēc tam, kad Credit Suisse tirgotājs tam atklāja savu piedāvājumu attiecīgajam klientam. Tātad Crédit agricole tirgotājs necentās, kā tas būtu noticis parastos konkurences apstākļos, atrast alternatīvu risinājumu, lai varētu izteikt piedāvājumu attiecīgajam klientam. Tomēr četrdesmit minūtes vēlāk viņš jautāja Credit Suisse tirgotājam, vai viņš ir veicis darījumu.
266
Tādējādi Crédit agricole piedāvātā interpretācija nav ticama un katrā ziņā neatbilst pierādījumu līmenim, kas nepieciešams, lai apstrīdētu Komisijas interpretāciju, kā to prasa šī sprieduma 186. punktā minētā judikatūra.
267
Līdz ar to Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 573.–575., pēc tam 674., 678., 686., 715., 746. un 848. apsvērumā uzskatīdama, ka 2015. gada 12. marta diskusijas rezultātā notika apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju, kā arī tika saskaņotas cenas un tirdzniecības darbības, un ka līdz ar to šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
268
No tā izriet, ka ir jānoraida Crédit agricole izvirzītie argumenti, lai pierādītu, ka 2013. gada 18. un 31. janvāra, 2013. gada 15. februāra, 2013. gada 19. un 21. marta, 2013. gada 24. maija, 2013. gada 3. jūnija, 2013. gada 10. un 25. jūlija, 2014. gada 6. augusta un 2015. gada 12. marta diskusijām nav pretkonkurences rakstura.
ii) Par diskusijām, kuras Crédit agricole ir tiesīga apstrīdēt
– Par 2010. gada 28. septembra diskusiju
269
Attiecībā uz 2010. gada 28. septembra diskusiju, kas klasificēta 3., 4. un 5. kategorijā un minēta apstrīdētā lēmuma 232.–235. apsvērumā un pēc tam 674., 678., 686. un 746. apsvērumā, Credit Suisse apgalvo, ka šīs diskusijas laikā tās tirgotājs ierosināja atsaukt brokera ekrānā redzamo cenu, lai tās vietā veiktu darījumu ar Deutsche Bank tirgotāju par tādu pašu cenu, kāda bija redzama brokera ekrānā.
270
Šajā ziņā ir jānorāda, ka Credit Suisse apstrīd tikai 2010. gada 28. septembra diskusiju pirmo daļu, proti, informācijas apmaiņu, kas notika laikā no plkst. 5:46:31 līdz plkst. 5:48:17. Proti, tā neapstrīd šīs diskusijas otro daļu, kura notika laikā no plkst. 11:23:57 līdz plkst. 11:29:54 un kura, pēc Komisijas domām, izpaudās kā tirgus informācijas (market intelligence) apvienošana (pooling) par tirdzniecības preferencēm un konkrēta klienta, kas ir zināms dalībniekiem, nākotnes darbību.
271
Šīs diskusijas pirmajā daļā, kā Komisija norādījusi apstrīdētā lēmuma 233. apsvērumā, bija “ticams”, ka Deutsche Bank tirgotājs jautāja Credit Suisse tirgotājam, vai viņš ir Itālijas obligāciju 09/13 pircējs vai pārdevējs (“wahts you better way ITALY 09/13”). Šajā kontekstāDeutsche Bank tirgotājs precizēja, ka viņš mēģina veikt sarunas ar trešo personu (“trying to get a block out”). Atbildot uz to, Credit Suisse tirgotājs paskaidroja, ka viņš tikko bija parādījis divvirzienu cenu BGC brokera ekrānā, un jautāja Deutsche Bank tirgotājam, vai viņam būtu šī cenu jāatsauc (“cool…I’ve just gone 146/143 in bgc… shall i kill it?”). Credit Suisse tirgotājs precizēja, ka viņš strādājas pie “switch trade” ar “kādu, kuru viņš zināja” (“i'm working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who”). Nesaņēmis atbildi no Deutsche Bank tirgotāja, Credit Suisse tirgotājs vēlreiz jautāja Deutsche Bank tirgotājam, vai viņam būtu jāatsauc sava cena (“so will need to buy at 146ish to print it… shall i kill price?”). Deutsche Bank tirgotājs tad būtībā atbildēja, ka tas nav nepieciešams, ka viņš nav pārliecināts, vai viņa potenciālais klients pārdos, un ka viņš izmēģinās savu veiksmi (“nah its cool…not sure if this guy will sell or not... but trying him now”).
272
Tādējādi, pirmām kārtām, no strīdīgās diskusijas stenogrammas izriet, ka šīs diskusijas laikā Credit Suisse tirgotājs ierosināja atsaukt savu cenu no tirgus pēc tam, kad uzzināja, ka Deutsche Bank tirgotājs ved sarunas ar trešo personu. Šis priekšlikums būtu izraisījis konkurences ar Deutsche Bank tirgotāju neesamību un tādējādi būtu palielinājis iespējamību, ka trešā persona veiks sarunas ar Deutsche Bank tirgotāju.
273
Otrām kārtām, veiktajā apmaiņā nav nekā tāda, kas pamatotu apgalvojumu, kā to dara Credit Suisse, ka tās tirgotājs piedāvāja atsaukt brokera ekrānā redzamo cenu, lai tā vietā veiktu darījumu ar Deutsche Bank tirgotāju par to pašu cenu, kas redzama brokera ekrānā.
274
Šajā ziņā nav ticama Credit Suisse interpretācija, ka Deutsche Bank tirgotājs centās iegūt likviditāti no Credit Suisse tirgotāja, lai pēc tam izpildītu lielāku klienta pasūtījumu par šo obligāciju. Turklāt šī banka nepierāda, ka tiešie pierādījumi, kas bija Komisijas rīcībā saistībā ar 2010. gada 28. septembra diskusiju, nebija pietiekami.
275
Credit Suisse tirgotājs paziņoja Deutsche Bank tirgotājam divpusējo cenu, ko viņš tikko bija parādījis BGC brokera ekrānā, un arī informēja viņu, ka viņš ved sarunas par pārdevumu, lai pārdotu attiecīgās Itālijas obligācijas identificētai trešai personai (“i'm working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who”).
276
Ņemot vērā to, ka Credit Suisse tirgotājs jau bija sarunu procesā par Itālijas obligāciju pārdošanu trešai personai, ir mazticams, ka Credit Suisse tirgotāja priekšlikums atsaukt savu cenu no brokera ekrāna bija motivēts ar nodomu noslēgt darījumu ar Deutsche Bank tirgotāju.
277
Visticamākā interpretācija ir tāda, ka Credit Suisse tirgotājs piedāvāja atsaukt savu cenu no BGC brokera ekrāna, lai ierobežotu iespējamās konkurences apmēru un izvairītos no riska, ka šī cena varētu traucēt Deutsche Bank tirgotāja vēlmei veikt pārdošanu kopumā trešai personai. Šādu interpretāciju apstiprina arī diskusija, ko Credit Suisse īpaši nav apstrīdējusi, un kas notika dažas dienas iepriekš, proti, 2010. gada 24. septembrī, kuras laikā Deutsche Bank tirgotājs ierosināja atsaukt savu piedāvājumu no brokera Tullets ekrāna, lai netraucētu Credit Suisse tirgotāja tirdzniecības stratēģijai (skat. apstrīdētā lēmuma 230. apsvērumu).
278
Līdz ar to Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 232.–235. apsvērumā un pēc tam 674., 678., 686. un 746. apsvērumā konstatējot, ka 2010. gada 28. septembra diskusija ir izraisījusi komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņu, apmaiņu saistībā ar tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām, kā arī tirdzniecības darbību saskaņošanu, un ka tādējādi šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2012. gada 8. februāra diskusiju
279
Credit Suisse apgalvo, ka informācijas apmaiņa par tirgus uzturētāju saraksta pozīcijām ļauj vieglāk atrast darījumu iespējas tirgotāju starpā. Piemēram, tā norāda uz 2012. gada 8. februāra diskusiju, kas ir klasificēta 3. un 4. kategorijā un ir minēta apstrīdētā lēmuma 367.–376. apsvērumā, pēc tam 674. un 678. apsvērumā.
280
Šajā ziņā ir jāuzsver, ka Credit Suisse atsaucas tikai uz pirmo daļu diskusijā, kas starp Deutsche Bank un BofA tirgotājiem notika 2012. gada 8. februārī no plkst. 2:58:05 līdz plkst. 3:10:51. Proti, Credit Suisse nav izvirzījusi nevienu konkrētu argumentu pret citām šīs diskusijas daļām, kuras notika vēlāk dienas laikā un kurās, pēc Komisijas domām, notika viedokļu apmaiņa par klientu pieprasījumiem un notiekošajiem darījumiem.
281
Attiecībā uz 2012. gada 8. februārī notikušās diskusijas pirmo daļu no šīs diskusijas stenogrammas izriet, ka Deutsche Bank tirgotājs un BofA tirgotājs secīgi apsprieda darījumus, kurus viņi veica vai plānoja veikt ar vienu un to pašu klientu saistībā ar vairākām obligācijām.
282
Šo informācijas apmaiņu laikā tirgotāji apsprieda notiekošās sarunas par BNG 10/16 obligācijām (“just about to lose 50mm bng 10/16”; “getting [check]ed on that too”; “just sold them… 50mm”). Pēc tam BofA tirgotājs atklāja cenu, ko viņš bija parādījis klientam par BNG 10/16 obligācijām (“i showed +127 fyi”), un Deutsche Bank tirgotājs atbildēja, ka tā bija cena, par kuru viņš tikko bija noslēdzis darījumu ar šo klientu (“same… thats where i have been lifted”).
283
Turklāt tirgotāji apmainījās ar informāciju par klienta rīcību attiecībā uz citām obligācijām (“same guy checking me on 100mm new neds”; “anyone got any ned 06/16”; “flat”; “i have some but about to get lifted”; “same guy?”; “y[ea]h”; “hes lifting all the cheap names… think he [might] lift me in 100mm coe17”).
284
Tādējādi 2012. gada 8. februāra diskusiju pirmajā daļā neietilpst tikai informācijas apmaiņa par tirgotāju inventāra pozīcijām. Tirgotāji apmainījās ar publiski neizpaužamu informāciju par konkrētu obligāciju apjomiem, ko viņi bija pārdevuši vai plānoja pārdot vienam un tam pašam identificētajam klientam. Turklāt it īpaši attiecībā uz vienu obligāciju veidu tirgotāji apmainījās ar informāciju par cenu, par kādu viņi bija pārdevuši vai plānoja pārdot minēto obligāciju. Līdz ar to aplūkotajā diskusijā ir atspoguļoti reāllaika komentāri par tirgotāju darbībām, kas izraisīja komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņu.
285
Credit Suisse tātad nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka 2012. gada 8. februāra diskusiju pirmā daļa bija informācijas apkopošana, kas tirgotājiem ļāva spriest par identificēta klienta nodomiem un pašreizējām sarunām, un attiecīgi rīkoties tirgū ar mazāku nenoteiktību.
286
Līdz ar to Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 367.–376. apsvērumā un pēc tam 674. un 678. apsvērumā konstatējot, ka 2010. gada 28. septembra diskusija ir izraisījusi komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņu un apmaiņu saistībā ar tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām, kā arī tirdzniecības darbību saskaņošanu, un ka tādējādi šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2013. gada 10. janvāra diskusiju
287
Apstrīdētā lēmuma 446.–450. un pēc tam 674., 678. un 686. apsvērumā minētajā 2013. gada 10. janvāra diskusijā, kas klasificēta 3., 4. un 5. kategorijā, Credit Suisse tirgotājs jautāja, vai piedāvājums, ko viņš redzēja (iespējams, viena vai vairāku brokeru ekrānā) par KFW obligācijām, bija Deutsche Bank tirgotāja piedāvājums (“is that your bid in KFW 4.375 18?”), uz ko pēdējais atbildēja apstiprinoši. Pēc tam Credit Suisse tirgotājs paskaidroja, ka viņš veic sarunas ar trešo personu par “switch trade”, saskaņā ar kuru viņš pirktu šīs KFW un vienlaikus pārdotu cita veida obligācijas (“I’m being checked on these vs the kommun”). Tad Deutsche Bank tirgotājs atbildēja, ka viņš atrodas īsā pozīcijā, ka viņam ir vajadzīgas šīs obligācijas un ka viņš ir gatavs maksāt jebkādu cenu (“i am short 50mm… badly need them… will pay whatever”). Turpinājumā viņš jautāja Credit Suisse tirgotājam, pirmkārt, vai viņš vēlas atsaukt savu piedāvājumu, kas redzams uz brokera ekrāna (“you want me to kill the bid?”) un, otrkārt, vai pēdējais minētais varētu iegūt obligācijas priekš viņa (“if you can get these for me will pay whatever man”). Credit Suisse tirgotājs atbildēja noliedzoši, precizējot, ka darīs visu iespējamo, bet ka tā varētu būt laika izšķiešana (“nah, thats cool... i'll do my best, but could be just time wasting”). Tas pats tirgotājs arī uzsvēra, ka viņam nav daudz darījumu ar šo klientu un ka viņš nav īsti pārliecināts, vai spēs noslēgt darījumu (“guy who we dont do anything with, so not really sure”). Pēc tam Deutsche Bank tirgotājs vēlreiz ierosināja izņemt savu piedāvājumu no brokera ekrāna (“you want me to kill the bid?), uz ko Credit Suisse tirgotājs atbildēja, ka klients nemeklē labāko piedāvājumu (“not shopping it around ”).
288
Credit Suisse apgalvo, ka šīs diskusijas laikā Deutsche Bank tirgotājs ierosināja “nogalināt” savu piedāvājumu, jo viņš cerēja, ka Credit Suisse tirgotājs veiks sarunas viņa vietā, tādējādi viņam nebija nepieciešams nosegt savu īso pozīciju brokera ekrānā. Credit Suisse tirgotāja atbilde, proti “nē, ir labi... es darīšu, ko varu, bet tā varētu būt laika izšķiešana” nozīmējot, ka Deutsche Bank tirgotājam nebija jāatceļ savs piedāvājums, jo sarunas par darījumu ar trešo personu nebija pietiekami pavirzījušās uz priekšu, lai viņš uz to varētu paļauties un atteikties no obligāciju meklēšanas brokera ekrānā.
289
Tomēr Credit Suisse interpretācija nav ticama, ņemot vērā 2013. gada 10. janvāra diskusijās paustos viedokļus, un šī banka nepierāda, ka tiešie pierādījumi, kas bija Komisijas rīcībā saistībā ar šo diskusiju, nebija pietiekami.
290
Tas, ka Credit Suisse tirgotājs neprasīja atsaukt Deutsche Bank tirgotāja piedāvājumu, pamatojoties uz to, ka viņš neuzskatīja, ka klients “meklē labāko piedāvājumu”, liecina, ka Credit Suisse tirgotājs priekšlikumu atsaukt piedāvājumu interpretēja kā Deutsche Bank tirgotāja vēlmi neizsludināt konkurējošu piedāvājumu un tādējādi netraucēt Credit Suisse tirgotāja notiekošajām sarunām. Papildus, neatkarīgs konkurents, kuram tāpat kā Deutsche Bank tirgotājam bija vajadzīgas obligācijas tādā mērā, ka viņš bija gatavs maksāt jebkādu cenu, būtu mēģinājis palielināt savas iespējas atrast pārdevēju, izmantojot dažādus kanālus, un tādējādi nebūtu piedāvājis atsaukt savu pirkuma piedāvājumu brokera ekrānā.
291
Tātad vienīgais ticamais izskaidrojums Deutsche Bank tirgotāja izteiktajam priekšlikumam atsaukt savu pirkuma piedāvājumu ir vēlme palīdzēt Credit Suisse tirgotājam sarunās ar trešo personu.
292
Katrā ziņā ir jāuzsver, ka, lai gan Deutsche Bank tirgotājs galu galā neatsauca savu piedāvājumu, abi tirgotāji izrādīja kopīgu vēlmi saskaņot savu rīcību un pēc tam kopīgi nolēma, ka Deutsche Bank piedāvājumu var saglabāt brokera ekrānā.
293
Tomēr, kā norāda Komisija, tas, ka Deutsche Bank tirgotājs varētu būt ieinteresēts vēlākā darījumā ar Credit Suisse tirgotāju, ja tas noslēgtu darījumu ar trešo personu, neattaisno šādu saskaņošanu starp konkurentiem, katram no kuriem ir jāiesniedz neatkarīgs konkurējošs piedāvājums, lai noslēgtu darījumu ar trešo personu.
294
Turklāt 2013. gada 10. janvāra diskusijā notika apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju par iespējamu darījumu, kas varētu interesēt abus tirgotājus, un it īpaši par kāda klienta rīcību. Arī Deutsche Bank tirgotājs sniedza informāciju par savu situāciju. Šī informācija nostiprināja Credit Suisse tirgotāja pārliecību, ka viņam būs pircējs, kas būs gatavs maksāt jebkādu summu par obligācijām, kuras viņš iegādāsies no sava klienta, un šo faktoru Credit Suisse tirgotājs varēja ņemt vērā, formulējot cenu klientam.
295
Līdz ar to Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 446.–450. apsvērumā un 674., 678. un 686. apsvērumā konstatējot, ka 2013. gada 10. janvāra diskusija ir izraisījusi komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņu, apmaiņu saistībā ar tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām, kā arī tirdzniecības darbību saskaņošanu, un ka tādējādi šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2015. gada 12. marta diskusiju
296
Attiecībā uz divpusējo diskusiju, kas notika starp Credit Suisse tirgotāju un Crédit agricole tirgotāju 2015. gada 12. martā, ko arī Crédit agricole nesekmīgi apstrīdēja un kas minēta šī sprieduma 257.–267. punktā, Credit Suisse izvirzītie argumenti nevar likt apšaubīt novērtējumu, ka minētajai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
297
Proti, pirmkārt, 2015. gada 12. martā notikusī diskusija atklāj ne tikai ļoti precīzu un aktuālu informācijas apmaiņu par piedāvājumu, kas klientam tiek piedāvāts notiekošajās sarunās. Šajā diskusijā tika atklāta arī rīcības saskaņošana, kuras rezultātā Crédit agricole tirgotājs pēc vienošanās ar Credit Suisse tirgotāju neiesniedza piedāvājumu potenciālajam klientam, kurš ar viņu bija sazinājies (skat. šī sprieduma 259.–261. punktu).
298
Otrkārt, Credit Suisse izvirzītā alternatīva, ka Crédit agricole tirgotājs mēģināja iegūt likviditāti no Credit Suisse tirgotāja, nav ticama, un Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisijas rīcībā esošie tiešie pierādījumi nebija pietiekami šī sprieduma 186. punktā minētās judikatūras izpratnē.
299
Ja, kā apgalvo Credit Suisse, Crédit agricole tirgotājs būtu centies iegūt likviditāti, tad nebūtu bijis lietderīgi, ka abi tirgotāji apmainās ar komerciāli sensitīvu informāciju par klienta stratēģiju, šī klienta identitāti un cenu piedāvājumu, ko Credit Suisse izteica šim klientam. Būtu pieticis ar to, ka Credit Suisse tirgotājs jau sākotnēji būtu paskaidrojis Crédit agricole tirgotājam, ka nevar ar viņu veikt sarunas par obligācijām vai sniegt viņam kotāciju.
300
Līdz ar to Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 573.–575., pēc tam 674., 678., 686., 715., 746. un 848. apsvērumā uzskatīdama, ka 2015. gada 12. marta diskusijas rezultātā notika apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju, kā arī tika saskaņotas cenas un tirdzniecības darbības, un ka līdz ar to šai diskusijai bija pretkonkurences raksturs.
– Par 2015. gada 24. marta elektroniskā pasta vēstuli
301
Attiecībā uz Credit Suisse tirgotāja 2015. gada 24. marta elektroniskā pasta vēstuli, kuras adresāts bija Crédit agricole tirgotājs, kura klasificēta 4. kategorijā un minēta apstrīdētā lēmuma 576. un 577. un pēc tam 678. apsvērumā, Credit Suisse apgalvo, ka tā atvieglo tirdzniecības iespēju apzināšanu starp tirgotājiem, kas ir īpaši svarīgi mēneša un ceturkšņa beigās, kad tirgus uzturētājiem ir jāizlīdzina savi portfeļi.
302
Šajā ziņā jānorāda, ka attiecīgo elektroniskā pasta vēstuli Credit Suisse tirgotājs nosūtīja Crédit agricole tirgotājam kā slēpto kopiju un tās nosaukums bija “CS US$ SSA BID AXES – month end: offer side bids”. Šajā elektroniskā pasta vēstulē bija ietverts interešu saraksts, t.i., saraksts, kurā šis tirgotājs sniedza informāciju par to obligāciju cenām un daudzumiem, par kuriem viņš ir gatavs veikt sarunas.
303
No apstrīdētā lēmuma 53. apsvēruma izriet, ka interešu saraksts parāda bankas tirgotāja interesi pirkt vai pārdot noteiktas obligācijas tirgū un tā adresāts ir minētās bankas pārdošanas birojs vai brokeris.
304
Tādējādi, nosūtot šādu sarakstu tieši konkurējošam tirgotājam, Credit Suisse tirgotājs informēja konkurējošo tirgotāju, proti, Crédit agricole tirgotāju, par cenām, ko viņš piedāvā saviem klientiem par virkni obligāciju.
305
Šāda informācija ir komerciāli sensitīva informācija. Šo komerciāli sensitīvo raksturu neliek apšaubīt tas, ka saraksts esot attiecies tikai uz ierobežotu obligāciju skaitu vai ka cenas esot bijušas tikai indikatīvas.
306
Turklāt Credit Suisse neiesniedza nekādus pierādījumus, kas apliecinātu, ka tās tirgotājs būtu mēģinājis izmantot šādi paziņoto interešu sarakstu, lai noslēgtu darījumu ar Crédit agricole tirgotāju un tādējādi “izlīdzinātu viņa portfeli”. Credit Suisse arī nav iesniegusi nekādus pierādījumus, kas apliecinātu, ka Crédit agricole tirgotājs būtu mēģinājis iegūt likviditāti no Credit Suisse attiecībā uz kādu no 21 obligācijām, kas minētas aplūkotajā sarakstā.
307
To, ka šādu sarakstu nav paredzēts nosūtīt konkurējošam tirgotājam, apstiprina 2013. gada 21. marta diskusija starp Crédit agricole tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju, kas aplūkota šī sprieduma 220.–223. punktā. No šīs diskusijas izriet, ka, pirmām kārtām, Deutsche Bank locekļa interešu saraksta nosūtīšana Crédit agricole tirgotājam tiek kvalificēta kā kļūda un, otrām kārtām, ka šāda nosūtīšana izraisīja “haosu”Crédit agricole.
308
Līdz ar to Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 576. un 577. un pēc tam 678. apsvērumā uzskatot, ka 2015. gada 24. marta elektroniskā pasta vēstulei bija pretkonkurences raksturs.
309
No tā izriet, ka tiek noraidīti Credit Suisse izvirzītie argumenti, lai pierādītu, ka 2010. gada 28. septembra, 2012. gada 8. februāra, 2013. gada 10. janvāra un 2015. gada 12. marta diskusijām, kā arī 2015. gada 24. marta elektroniskā pasta vēstulei nav pretkonkurences rakstura.
3) Secinājumi par apstrīdētajā lēmumā analizētajām diskusijām
310
No visa iepriekš minētā izriet, ka Crédit agricole un Credit Suisse nav pierādījušas, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka tās analizētās diskusijas pierādīja, ka pastāv pret konkurenci vērsti nolīgumi un/vai saskaņotas darbības LESD 101. panta izpratnē un, konkrētāk, ka pastāv, pirmkārt, pret konkurenci vērsta cenu un tirdzniecības darbību saskaņošana un, otrkārt, apmaiņa ar komerciāli sensitīvu informāciju.
311
Tomēr šī sprieduma 310. punktā izklāstītais secinājums neietekmē atbildi, kas būtu jāsniedz uz Crédit agricole un Credit Suisse attiecīgi izvirzītajiem pirmajiem pamatiem, kuros tās pēc būtības apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 101. pantu, uzskatot, ka konstatētie nolīgumi vai saskaņotās darbības ierobežo konkurenci “mērķa dēļ”. Proti, šīs rīcības pretkonkurences raksturs obligāti nenozīmē, ka šī rīcība automātiski ir ierobežojums “mērķa dēļ”.
312
Lai ierobežojums būtu konkurences ierobežojums “mērķa dēļ”, tam ir jābūt ne tikai pretkonkurences raksturam, bet arī ir jābūt pietiekami kaitīgam konkurencei (skat. spriedumu, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 67. punkts un tajā minētā judikatūra).
313
Crédit agricole un Credit Suisse argumenti, ar kuriem tiek apstrīdēta ierobežojuma “mērķa dēļ” esamība, tiks izvērtēti vēlāk, atbildot uz to attiecīgajiem pirmajiem pamatiem.
c)
Par vienota un turpināta pārkāpuma esamību
314
Ar otrā pamata otro daļu Crédit agricole apstrīd Komisijas konstatētā pārkāpuma turpināto raksturu.
315
Savukārt otrajā pamatā Credit Suisse būtībā atsaucas uz pierādījumu trūkumu un nepietiekamu pamatojumu, pirmkārt, attiecībā uz Komisijas konstatētā pārkāpuma vienoto raksturu (pirmais pamats) un, otrkārt, attiecībā uz šī pārkāpuma turpināto raksturu (trešais pamats). Kā tika konstatēts tiesas sēdes mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai protokolā, Credit Suisse atteicās no sava apgalvojuma, kas sākotnēji tika izvirzīts tās otrajā pamatā, par strīdīgā pārkāpuma vienotā un turpinātā rakstura nepietiekamu pamatojumu.
316
Crédit agricole un Credit Suisse argumenti ir jāizvērtē, nošķirot, pirmkārt, tos, ar kuriem tiek apšaubīts Komisijas konstatētā pārkāpuma vienotais raksturs (Credit Suisse otrā pamata pirmā daļa), un, otrkārt, tos, ar kuriem tiek apšaubīts tā turpinātais raksturs (Crédit agricole otrā pamata otrā daļa un Credit Suisse otrā pamata trešā daļa).
1) Par konstatētā pārkāpuma vienoto raksturu
317
Apstrīdētā lēmuma 757. un 758. apsvērumā Komisija ir uzskatījusi, ka tās iepriekš identificētās nolīgumu un/vai saskaņoto darbību virknes ir daļa no kopējā plāna, kuram ir kopīgs pretkonkurences mērķis. Šis attiecīgo banku mērķis esot bijis palielināt savus ieņēmumus, vienlaikus ierobežojot zaudējumus, kas varēja rasties no nenoteiktības, kas saistīta ar citu tirgotāju rīcību, saskaņojot cenas un tirdzniecības darbības, un apmainoties ar komerciāli sensitīvu informāciju saistībā ar SSA obligācijām, kas tiek tirgotas sekundārajā tirgū. Tādējādi attiecīgās bankas esot mēģinājušas ierobežot vai izkropļot konkurenci, aizstājot konkurenci savā starpā ar savstarpējo palīdzību, lai uzlabotu savus ieņēmumus, kas gūti no SSA obligāciju tirdzniecības šajā tirgū, līdz ar to dažkārt situācija esot bijusi tāda, ka attiecīgo banku tirgotāji varēja šķist kā tādi, kas veic sarunas viena vienīga uzņēmuma vārdā, nevis kā konkurenti.
318
Turklāt apstrīdētā lēmuma 759.–764. apsvērumā Komisija būtībā ir izklāstījusi četrus “objektīvus elementus”, kuri, pēc tās domām, apstiprinot, ka “attiecīgie koluzīvie kontakti bija saistīti un papildinoši”.
319
Pirmkārt, attiecīgās preces, proti, SSA obligācijas, esot bijušas viendabīgas un tirgotas vienādi (760. apsvērums). Otrkārt, esot bijis vienāds tirgotāju izmantotais mehānisms, proti, pastāvīga saziņa tiem paredzētajās tērzētavās(761. apsvērums). Treškārt, esot bijuši vieni un tie paši iesaistītie uzņēmumi, proti, Deutsche Bank, BofA, Credit Suisse un Crédit agricole, un izmaiņas esot konstatētas tikai tad, kad kāds no iesaistītajiem tirgotājiem (kas laika gaitā izveidoja ciešu grupu, kurā bija vieni un tie paši cilvēki) nomainīja darba devēju (762. apsvērums). Ceturtkārt, aplūkotajai rīcībai esot bijusi viena un tā pati “shēma”. Konkrēti, attiecīgo banku tirgotāji esot ikdienā sazinājušies noteiktos laikposmos un visu dienu uzturējuši atvērtus saziņas kanālus. Tie esot brīvi apmainījušies ar informāciju par to uzsāktajām tirdzniecības darbībām reāllaikā notiekošo notikumu komentāru veidā, kas tiem esot ļāvis identificēt un izmantot iespējas savu rīcību koordinēšanai (763. un 764. apsvērums).
320
Ar otrā pamata pirmo daļu Credit Suisse apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi, ka pastāvētu kopējs plāns ar vienotu pretkonkurences mērķi, kas saista rīcību pirms un pēc 2013. gada februāra.
321
Nepastāvot nepieciešamībai noskaidrot Credit Suisse apstrīdēšanas precīzo apjomu un, precīzāk, jautājumu par to, vai šī banka ir apstrīdējusi kopēja plāna ar vienotu pretkonkurences mērķi esamību visā laikposmā, uz kuru attiecas Komisijas konstatētais pārkāpums, un, precīzāk, pirms 2013. gada februāra un tā laikā, kas skaidri neizriet no prasības pieteikuma, ir jāizvērtē, vai Komisija ir pierādījusi, pirmkārt, šāda kopējā plāna esamību pirms 2013. gada februāra un tā laikā, un, otrkārt, šī kopējā plāna turpināšanu pēc 2013. gada februāra.
i) Par tāda kopēja plāna esamību, kuram ir vienots pretkonkurences mērķis pirms 2013. gada februāra un tā laikā
322
Kā izriet no diskusijām, kas notikušas pirms 2013. gada februāra un tā laikā un ir minētas šī sprieduma 166., 168.–171., 188.–208. un 269.–295. punktā, Komisijas šajā lietā veiktie konstatējumi ir ļāvuši pierādīt, ka šajā laikposmā dalībnieku rīcības mērķis, proti, komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņa, kā arī to cenu un tirdzniecības darbību saskaņošana, bija vērsts pret konkurenci.
323
Precīzāk, no Komisijas konstatējumiem izriet, ka attiecīgo banku tirgotāju īstenoto darbību mērķis bija apmainīties ar komerciāli sensitīvu informāciju un gūt labumu no rīcības saskaņošanas iespējām, kad bija tāda iespēja, un it īpaši tad, ja dalībnieki izrādīja kopēju interesi par vienu vai vairākām konkrētām SSA obligācijām vai ja pie tiem bija vērsies viens un tas pats klients attiecībā uz vienu un to pašu SSA obligāciju. Šāda rīcība, ar kuru parastie konkurences apstākļi tika aizstāti ar savstarpēju palīdzību, palielināja pārredzamību un līdz ar to samazināja nenoteiktību un risku, un izraisīja to, ka dažkārt dalībnieku attiecīgie portfeļi tika pārvaldīti tā, it kā tas būtu vienots portfelis. Tādējādi dalībnieki varēja gūt labumu no savas pretkonkurences rīcības attiecībā pret klientiem un konkurentiem.
324
Tādējādi Komisija ir pamatoti uzskatījusi, ka attiecīgo banku rīcības vienotais pretkonkurences mērķis bija palielināt savus ienākumus, vienlaikus ierobežojot savus zaudējumus.
325
Šis mērķis tostarp ir atspoguļots dažos skaidros komentāros, kas izteikti šī sprieduma 166., 168. un 170. punktā minētajās diskusijās, piemēram, “ok cool will show same level... and wont improve” (2010. gada 2. jūnija diskusija, kas minēta 190. apsvērumā); “where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?” (2010. gada 31. augusta diskusija, kas minēta 228. apsvērumā); “Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another” (2010. gada 13. oktobra diskusija, kas minēta 236. apsvērumā); “take it out for now man... don’t want [to] have to pay 15!” (2010. gada 20. oktobra diskusija, kas minēta 243. apsvērumā); “in case he comes to [you]... maybe worth showing same level... so we can max the dough” (2011. gada 19. maija diskusija, kas minēta 294. apsvērumā).
326
Turklāt diskusijas, kas notika pirms 2013. gada februāra un tā laikā un ir minētas šī sprieduma 166., 168.–170., 188.–208. un 269.–295. punktā, apstiprina apstrīdētajā lēmumā izdarītos vērtējumus, ka pirms 2013. gada februāra un tā laikā citi objektīvi elementi apstiprināja, ka dalībnieku īstenotā pretkonkurences rīcība bija savstarpēji saistīta un papildinoša pēc būtības un ka, savstarpēji mijiedarbojoties, šī rīcība veicināja kopējo plānu Komisijas aprakstītā pretkonkurences mērķa sasniegšanai.
327
Pirmkārt, visa Komisijas identificētā pretkonkurences rīcība attiecās uz SSA obligācijām, kuras, neraugoties uz to dažādību, vieni un tie paši tirgotāji vienās un tajās pašās attiecīgo banku tirdzniecības vietās tirgoja vienādi. Šo vērtējumu ilustrē vairākas diskusijas, kuras Komisija ir analizējusi apstrīdētajā lēmumā un no kurām izriet, ka vienā un tajā pašā dienā vieni un tie paši tirgotāji apmainījās ar informāciju vai saskaņoja savu rīcību attiecībā uz dažādām SSA obligācijām (skat., piemēram, 2012. gada 8. februāra diskusiju, kas minēta šī sprieduma 279.–286. punktā, kā arī 2013. gada 18. janvāra diskusiju, kas minēta šī sprieduma 188.–195. punktā).
328
Otrkārt, attiecīgā rīcība notika saskaņā ar vienu un to pašu mehānismu, proti, no 2010. gada sākuma notika regulāras diskusijas pastāvīgās daudzpusējās tērzētavās, ko papildināja divpusējas diskusijas. Šīs diskusijas notika nelielā, ciešā tirgotāju grupā, kas visas dienas garumā apmainījās ar viedokļiem par dažādām SSA obligācijām (skat., piemēram, 2010. gada 28. septembra diskusiju, kas minēta šī sprieduma 269.–278. punktā, kā arī 2013. gada 31. janvāra diskusiju, kas minēta šī sprieduma 196.–200. punktā).
329
Treškārt, šajā rīcībā bija iesaistīta stabila uzņēmumu grupa, proti, Deutsche Bank, BofA un Credit Suisse. Šī uzņēmumu grupa mainījās tikai tad, kad 2013. gada janvārī BofA tirgotājs nomainīja darba devēju un sāka pildīt savus pienākumus Crédit agricole, kā rezultātā tika iesaistīta šī banka.
330
Ceturtkārt, aplūkotā rīcība atbilda vienai un tai pašai shēmai, kas izpaudās kā informācijas apkopošana vai atklātas diskusijas par nesenu, aktuālu vai nākotnes rīcību, kas ļāva attiecīgo banku tirgotājiem izmantot saskaņošanas vai informācijas apmaiņas iespējas un tādējādi īstenot vienotu pretkonkurences mērķi, kas minēts šī sprieduma 317. punktā.
331
To, ka pastāv kopējs plāns ar vienotu pretkonkurences mērķi pirms 2013. gada februāra un tā laikā, apstiprina arī citi Komisijas savāktie lietas materiāli.
332
Proti, 2010. gada 2. jūnija diskusijā, kas minēta apstrīdētā lēmuma 190. apsvērumā, BofA tirgotājs informēja Deutsche Bank tirgotāju par cenu, par kādu viņš bija pārdevis obligācijas konkrētam klientam. Pēc tam Deutsche Bank tirgotājs tam pašam klientam piedāvāja tādu pašu cenu un norādīja BofA tirgotājam, ka viņš ir pārdevis šīs pašas obligācijas un ka tas ir izdevies pavisam viegli (“worked out a dream”).
333
Tāpat apstrīdētā lēmuma 810. apsvērumā Komisija min diskusijas, no kurām izriet, ka katrs no trim galvenokārt iesaistītajiem tirgotājiem paši atzina, ka ir daļa no diskrēta “club” (“telling you man… just like you, me and [Credit Suisse’s trader] have a chatroom… all these accounts mst be in one chatroom as well”; “we should defo include him in the club….”).
334
Visbeidzot, tad, kad viens no tirgotājiem, kurš bija iesaistīts attiecīgajā Komisijas pārbaudītajā rīcībā, bija beidzis pildīt savus amata pienākumus BofA un stājās darbā Crédit agricole, viņš 2013. gada 10. janvārī lūdza viņu atjaunot savā lokā (“to be added back in the house!”), proti, pastāvīgajā forumā, kura locekļi bija Deutsche Bank tirgotājs un Credit Suisse tirgotājs.
335
Tādējādi, ciktāl tās rīcībā bija pietiekama informācija, lai secinātu, ka pirms 2013. gada februāra un tā laikā pastāvēja kopējs plāns ar vienotu pretkonkurences mērķi, pretēji tam, ko apgalvo Credit Suisse, Komisijai nebija jāpierāda, ka dalībnieki bija iepriekš skaidri vienojušies par vispārēju nolīgumu, kurā bija definēta to rīcība tirgū, vai, vispārīgāk, ka tie iepriekš bija formalizējuši savu nodomu īstenot pretkonkurences rīcību.
336
Ņemot vērā iepriekš minēto un pieņemot, ka tā vēlējās apstrīdēt kopējā plāna esamību laikposmā no 2010. gada janvāra līdz 2013. gada februārim, Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka attiecīgo banku tirgotāju rīcība šajā laikposmā iekļaujas kopējā plānā, kuram ir vienots pretkonkurences mērķis, kā tas būtībā ir definēts šī sprieduma 317. punktā atgādinātajā formulējumā.
ii) Par kopējā plāna ar vienotu pretkonkurences mērķi turpināšanu pēc 2013. gada februāra
337
Kā izriet no apstrīdētā lēmuma 94., 766., 767., 822., 823. un 847. apsvēruma, Deutsche Bank 2013. gada februāra beigās aizliedza saviem tirgotājiem izmantot pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas (“persistent multilateral chatrooms”).
338
Credit Suisse apgalvo, ka šis aizliegums ir “būtisks fakts”, kas padarīja neiespējamas diskusijas šādās tērzētavās, kā rezultātā diskusijas starp attiecīgo banku tirgotājiem esot kļuvušas retākas vai neregulāras. Šīs apstākļu maiņas rezultātā tirgotāju īstenotā rīcība pēc 2013. gada februāra vairs neesot balstīta uz vienu un to pašu “mehānismu” un tā vairs neesot ievērojusi vienu un to pašu “shēmu”. Šādos apstākļos pēc 2013. gada februāra vairs neesot bijis iespējams īstenot Komisijas definēto vienoto pretkonkurences mērķi.
339
Komisija atzīst relatīvu pretkonkurences diskusiju biežuma samazināšanos saistībā ar šī sprieduma 337. punktā minēto aizliegumu, vienlaikus noraidot Credit Suisse apgalvojumu, ka šis samazinājums esot bijis būtisks un pēkšņs.
340
Šajā lietā ir jāuzsver, ka Deutsche Bank noteiktais aizliegums tās tirgotājiem izmantot pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas, nevar likt apšaubīt Komisijas konstatējumus par tāda kopēja plāna esamību, kuram ir vienots pretkonkurences mērķis.
341
Pirmkārt, ir jānorāda, ka Credit Suisse neapstrīd objektīvos elementus, kas atgādināti šī sprieduma 319. punktā un kas ir saistīti, pirmām kārtām, ar attiecīgo preču, proti, SSA obligāciju, viendabīgo raksturu un, otrām kārtām, ar to, ka bija iesaistītas tās pašas attiecīgās bankas, izņemot gadījumus, kad viens no tirgotājiem nomainīja banku.
342
Otrkārt, šī sprieduma 337. punktā minētais aizliegums izraisīja Deutsche Bank tirgotāju reakciju, kuru ilustrē diskusija, kas 2013. gada 25. februārī notika starp diviem šīs bankas tirgotājiem un kas ir minēta apstrīdētā lēmuma 473. un 761. apsvērumā.
343
Šīs diskusijas laikā Deutsche Bank tirgotājs, kurš bija iesaistīts strīdīgajā pārkāpumā, vienam no saviem kolēģiem šajā pašā bankā apstiprināja, ka minētais aizliegums patiešām viņiem traucēs (“that’s gonna really hinder us”), jo viņi vairs nezināja par informācijas apmaiņu starp Crédit agricole un Credit Suisse tirgotājiem (“we not gonna know what flows are going on with [Crédit agricole’s trader] and [Credit Suisse’s trader]”).
344
Tad otrs Deutsche Bank tirgotājs paskaidroja: “what i do with [another trader] is we open a new room every day.. as long as its not permanent chat, its ok”, uz ko viņa sarunu biedrs, kas bija iesaistīts strīdīgajā pārkāpumā, atbildēja: “ah ok.. gonna have to do that then”.
345
Tādējādi pēc Deutsche Bank noteiktā aizlieguma tās tirgotājiem izmantot pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas, strīdīgajā pārkāpumā iesaistīto banku tirgotāji savas diskusijas pastāvīgajās daudzpusējas tērzētavās aizstāja ar diskusijām nepastāvīgās divpusējās tērzētavās.
346
Šajā ziņā, pirmkārt, netiek apstrīdēts, ka līdz 2013. gada augustam Credit Suisse un Crédit agricole tirgotāji turpināja divpusēji apspriesties vienā un tajā pašā pastāvīgajā daudzpusējā forumā, kas tika izmantots kopā ar Deutsche Bank tirgotāju pirms 2013. gada februāra un tā laikā, proti, tērzētavā PCHAT‑0x2000001313671 ar nosaukumu “DB/CA/CS $ CHAT”. Otrkārt, kā skaidri izriet no 2013. gada 25. februāra diskusijas, kas minēta šī sprieduma 344. punktā, pastāvīgu daudzpusēju tērzētavu aizliegums neliedza Deutsche Bank tirgotājiem izmantot nepastāvīgas divpusējas tērzētavas.
347
Turklāt attiecīgo banku tirgotāji bija pieraduši rīkot arī divpusējas diskusijas, jo viņiem bija šādas diskusijas pirms 2013. gada februāra un tā laikā, papildus izmantojot minētās daudzpusējās tērzētavas, kas netiek apstrīdēts.
348
Tādējādi attiecīgo banku tirgotāji centās novērst Deutsche Bank tirgotājiem noteikto aizliegumu izmantot daudzpusējās tērzētavas, lietojot divpusēju diskusiju tīklu. Šis apstāklis pierāda nodomu pēc 2013. gada februāra turpināt pretkonkurences mērķi, kas tika īstenots kopš 2010. gada janvāra.
349
Treškārt, sarunas starp attiecīgo banku tirgotājiem faktiski turpinājās pēc 2013. gada februāra. Pēc 2013. gada februāra notikušo diskusiju pārbaude liecina, ka minētajām diskusijām bija pretkonkurences saturs, kas bija līdzīgs diskusijām pirms 2013. gada februāra.
350
Pirmkārt, tirgotāji turpināja saskaņot savas cenas, par ko liecina, piemēram, šī sprieduma 167. punktā minētie izvilkumi no divpusējām diskusijām pēc 2013. gada februāra, kā arī 2013. gada 10. jūlija (skat. šī sprieduma 236.–243. punktu) un 2015. gada 12. marta divpusējās diskusijas (skat. šī sprieduma 257.–267., pēc tam 296.–300. punktu), un 2015. gada 24. marta elektroniskā pasta vēstule (skat. šī sprieduma 301.–308. punktu).
351
Pēc tam tirgotāji pēc savas iniciatīvas vai pēc pieprasījuma turpināja izpaust informāciju, kuru citi tirgotāji varēja izmantot, lai veiktu savas tirdzniecības darbības vai definētu savu tirdzniecības vai cenu noteikšanas stratēģiju, par ko liecina, piemēram, šī sprieduma 168. punktā minētie izvilkumi no divpusējām diskusijām pēc 2013. gada februāra, kā arī 2013. gada 19. un 21. marta (skat. šī sprieduma 209.–216. un 217.–227. punktu), 2013. gada 24. maija (skat. šī sprieduma 228.–232. punktu), 2013. gada 25. jūlija (skat. šī sprieduma 244.–248. punktu) un 2015. gada 12. marta divpusējās diskusijas (skat. šī sprieduma 257.–267. punktu un 296.‑300. punktu).
352
Visbeidzot, tirgotāji turpināja koordinēt savas tirdzniecības darbības, par ko liecina, piemēram, izvilkumi no divpusējām diskusijām pēc 2013. gada februāra, kas minēti šī sprieduma 170. un 171. punktā, kā arī 2013. gada 10. jūlija (skat. šī sprieduma 236.–243. punktu) un 2015. gada 12. marta divpusējās diskusijas (skat. šī sprieduma 257.–268., pēc tam 296.–300. punktu).
353
Līdz ar to pēc 2013. gada februāra attiecīgo banku tirgotāji bija iesaistīti viena un tā paša veida saskaņošanā, apmainījās ar tāda paša veida komerciāli sensitīvu informāciju un īstenoja pretkonkurences mērķi, kas bija identisks tam, kāds bija izvirzīts pirms šī datuma.
354
Ceturtkārt, Credit Suisse argumentācija par to, ka Deutsche Bank tirgotājiem noteiktais aizliegums izmantot pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas ir izraisījis būtiskas izmaiņas apgalvotā vienotā pārkāpuma “mehānismā” un “shēmā”, neļauj apšaubīt konstatējumu, ka kopējā plāna pretkonkurences mērķis tika saglabāts pēc 2013. gada februāra.
355
Pārkāpuma vienotais raksturs izriet no aizliegtās vienošanās dalībnieku izvirzītā mērķa vienotības, nevis no šīs aizliegtās vienošanās piemērošanas kārtības (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2000. gada 15. marts, Cimenteries CBR u.c./Komisija, T‑25/95, T‑26/95, no T‑30/95 līdz T‑32/95, no T‑34/95 līdz T‑39/95, no T‑42/95 līdz T‑46/95, T‑48/95, no T‑50/95 līdz T‑65/95, no T‑68/95 līdz T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 un T‑104/95, EU:T:2000:77, 4127. punkts, un 2008. gada 8. jūlijs, Lafarge/Komisija, T‑54/03, nav publicēts, EU:T:2008:255, 482. punkts).
356
Tāpat ir ticis nospriests, ka, tā kā pret konkurenci vērsto darbību mērķis paliek tāds pats, tas, ka ir mainījušās dažas šo darbību iezīmes vai intensitāte, nav izšķiroši (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 24. marts, Aalberts Industries u.c./Komisija, T‑385/06, EU:T:2011:114, 105. punkts).
357
Turklāt apstrīdētajā lēmumā konstatētais vienotais pretkonkurences mērķis, pretēji tam, ko liek noprast Credit Suisse, nebija atkarīgs no ikdienas diskusiju organizēšanas. Kā izriet no apstrīdētā lēmuma 607.–611. un 763. apsvēruma, attiecīgo banku tirgotāji centās sasniegt šo mērķi, brīvi apmainoties ar informāciju par savu notiekošo tirdzniecības darbību. Šī informācijas apmaiņa izpaudās kā reāllaika komentārs par pasākumiem to īstenošanas laikā, kas tiem ļāva identificēt un izmantot koordinācijas iespējas. Tādējādi šie tirgotāji centās sasniegt šo mērķi pretkonkurences diskusijās par konkrētām sarunām vai, augstākais, saistībā ar atbilstošo informāciju par konkrētiem laikposmiem. Tātad, lai sasniegtu attiecīgo pretkonkurences mērķi, nebija nepieciešamas pastāvīgas vai ikdienas diskusijas.
358
Turklāt pat attiecībā uz laikposmu pirms 2013. gada februāra pretkonkurences diskusijas ne vienmēr bija ikdienas diskusijas, kā tas izriet no notikumu hronoloģijas, kas izklāstīta apstrīdētā lēmuma 4.2. iedaļā.
359
Visbeidzot, ir taisnība, ka pastāvīgu daudzpusēju tērzētavu aizliegums attiecīgo banku tirgotājiem varēja apgrūtināt iespēju noteikšanu, lai saskaņotu vai apmainītos ar komerciāli sensitīvu informāciju, it īpaši tādēļ, ka viņiem bija grūtāk saglabāt “komentāru reāllaikā”.
360
Tomēr Credit Suisse neapstrīd, ka nepastāvīgās divpusējās tērzētavas darbojās tāpat kā pastāvīgās daudzpusējās tērzētavas. Tāpat kā pastāvīgās daudzpusējās tērzētavas, arī nepastāvīgās divpusējās tērzētavas ļāva saistītajiem tirgotājiem apmainīties ar informāciju, nosūtot tūlītējus ziņojumus. Turklāt, tāpat kā pastāvīgās daudzpusējās tērzētavas, arī nepastāvīgās tērzētavas ļāva saistītajiem tirgotājiem visas dienas laikā un reāllaikā komentēt īstenotos notikumus. Patiesībā atšķirība starp šo divu veidu tērzētavām galvenokārt bija saistīta ar dalībnieku skaitu un nepieciešamību katru dienu atvērt jaunu tērzētavu.
361
Līdz ar to, nepastāvot vajadzībai izvērtēt citus pamatojumus, ko Komisija izvirzījusi apstrīdētajā lēmumā, atbildot uz iesaistīto banku argumentiem, lai izskaidrotu pretkonkurences diskusiju biežuma relatīvo samazināšanos, nevar piekrist Credit Suisse argumentācijai par to, ka pēc 2013. gada februāra vairs nebija iespējams sasniegt apstrīdētajā lēmumā definēto vienoto pretkonkurences mērķi.
362
Tādējādi Credit Suisse otrā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
363
Savukārt, ciktāl Crédit agricole netieši un izkliedēti apšauba strīdīgā pārkāpuma vienoto raksturu, arī šīs bankas apgalvojumi ir jānoraida.
364
Pirmkārt, Crédit agricole sava pirmā pamata beigās un otrā pamata ievaddaļā nav pamati apgalvojusi, ka “vienota un turpināta pārkāpuma” kvalifikācija būtu nepareiza gadījumā, ja Vispārējā tiesa konstatētu, ka Komisija vienu no pieciem atsevišķiem nolīgumiem vai saskaņotām darbībām ir kļūdaini kvalificējusi kā pārkāpumu “mērķa dēļ”. Šī argumentācija ir balstīta uz kļūdainu pieņēmumu, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā esot identificējusi piecus atsevišķus pārkāpumus (skat. šī sprieduma 70.–89. punktu).
365
Otrkārt, Crédit agricole nav arī pamata otrā pamata pirmajā daļā, kas attiecas uz ieguldījuma kopējā plānā neesamību, ierosināt, ka Komisijas identificētais vienotais pretkonkurences mērķis saistībā ar aplūkoto vienoto un turpināto pārkāpumu esot ticis definēts pārāk vispārīgi, jo ikviena banka mēģinot samazināt savus zaudējumus. Lai gan ir taisnība, ka Komisijas izklāstītais vienotais pretkonkurences mērķis ietver mērķi maksimāli palielināt ieņēmumus un samazināt zaudējumus, piedaloties strīdīgajā pārkāpumā, no šī sprieduma 317. punkta izriet, ka Komisija ir arī precizējusi, ka attiecīgās bankas ir mēģinājušas sasniegt šo mērķi, koordinējot savu rīcību attiecībā uz cenām un to tirdzniecības darbībām, kā arī, apmainoties ar komerciāli sensitīvu informāciju par SSA obligācijām, kas tiek tirgotas sekundārajā tirgū. Tādējādi iesaistītās bankas ar savstarpēju palīdzību un tātad, izmantojot praksi, kas neatbilst normāliem konkurences apstākļiem, centās vēl vairāk palielināt savus ieņēmumus un samazināt zaudējumus, nekā bankas, kuras nebija iesaistītas attiecīgajā rīcībā.
2) Par konstatētā pārkāpuma nepārtraukto raksturu
366
Apstrīdētā lēmuma 789. apsvērumā “Pārkāpuma turpinātība” Komisija uzskatīja, ka tās lēmuma 4. iedaļā aprakstīts rīcība ir daļa no nepārtraukta procesa, ievērojot kopēju plānu, un ka šī rīcība nav atsevišķi vai neregulāri notikumi. Komisija uzskata, ka dažādie pārkāpuma elementi, kuriem bija viens un tas pats pretkonkurences mērķis, tika izstrādāti saistībā ar daudzām un biežām diskusijām starp attiecīgo banku tirgotājiem.
367
Ar otrā pamata otro daļu Crédit agricole atsaucas uz “turpināta pārkāpuma neesamību”. Atbildot uz Vispārējās tiesas jautājumu tiesas sēdē, Crédit agricole norādīja, ka šīs daļas 3.16.–3.31. punktā tā apstrīdēja savas dalības pārkāpumā turpināto raksturu, tomēr arī tās un citu banku dalības pārtraukumiem būtu jāietekmē strīdīgā pārkāpuma turpinātais raksturs kopumā.
368
Ar otrā pamata trešo daļu Credit Suisse apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi strīdīgā pārkāpuma turpinātību pēc 2013. gada februāra.
369
Ir secīgi jāizvērtē Credit Suisse izvirzītā otrā pamata trešā daļa un Crédit agricole izvirzītā otrā pamata otrā daļa, ciktāl šīs otrās daļas mērķis ir pierādīt, ka strīdīgais pārkāpums nav turpināts.
i) Par Credit Suisse otrā pamata trešo daļu, kas attiecas uz pierādījumu neesamību par strīdīgā pārkāpuma turpinātību pēc 2013. gada februāra
370
Ar otrā pamata trešo daļu Credit Suisse apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi, ka strīdīgais pārkāpums bija turpināts pēc 2013. gada februāra, kad šis pārkāpums esot būtiski mainījies.
371
Vispirms Credit Suisse apgalvo, ka šajā lietā saziņas kanāls starp attiecīgajiem tirgotājiem nebija slepens un ka informācijas apmaiņa bija pilnībā uzskaitīta, līdz ar to pierādījumu par saziņu noteiktā laikā neesamība ir faktisks pierādījums tam, ka rīcība šajā laikposmā tika pārtraukta. Tādējādi Komisija kļūdaini mēģinot apgalvot, ka tās pierādījumu vājumu pamatā esot fragmentāri un nepilnīgi pierādījumi.
372
Credit Suisse uzskata, ka, ņemot vērā konkrētā tirgus dinamiku un faktu hronoloģiju pēc 2013. gada februāra, Komisijai vajadzējis iesniegt pierādījumus par faktiem, kas ir pietiekami tuvi laika ziņā. Tomēr pēc 2013. gada februāra bija vērojami daudzi gari intervāli, tostarp intervāli, kas svārstījās no 49 līdz 82 dienām. Ņemot vērā divpusējās diskusijas starp tirgotājiem, kas nav Credit Suisse tirgotāji, esot bijuši desmit bezdarbības laikposmi, kas ilga 28 dienas vai vairāk.
373
Šajā kontekstā Credit Suisse vispirms apgalvo, ka ar to, ka attiecīgo banku rīcībai bija kopējs mērķis, nepietiek, lai pierādītu turpinātu pārkāpumu, ja ir pierādījumi vai norādes par šī pārkāpuma pārtraukšanu. Šie argumenti labākajā gadījumā ļaujot pamatot vienota un “atkārtota” pārkāpuma esamību. Tāpat Komisija esot vienkārši izdarījusi secinājumus, pamatojoties uz visu pierādījumu kopumu, kas juridiski pietiekami nepierādot turpinātu pārkāpumu.
374
Pēc tam Credit Suisse uzsver, ka Komisija nav paskaidrojusi, kā šī sprieduma 372. punktā minētie intervāli varētu būt saistīti, lai gan informācija, ar kuru notika apmaiņa, ātri novecoja, un šī iestāde mēģināja pagarināt dažu neregulāru diskusiju, kas tika identificētas pēc 2013. gada februāra, sekas.
375
Visbeidzot, Credit Suisse uzskata, ka lietas apstākļiem un tirgus darbībai patiesībā esot bijuši nepieciešami “pozitīvi pasākumi” un ka diskusijas norisinājās ar zināmu regularitāti un relatīvi tuviem laika intervāliem. Komisijai neesot izdevies atspēkot šo argumentu.
376
Šajā ziņā vispirms ir jānoraida Credit Suisse arguments, saskaņā ar kuru saziņas kanāls starp attiecīgo banku tirgotājiem nebija slepens un ka informācijas apmaiņa ir pilnībā uzskaitīta, līdz ar to pierādījumu par saziņu konkrētā laikposma neesamība ir faktisks pierādījums tam, ka rīcība šajā laikposmā tika pārtraukta.
377
Pirmkārt, šo argumentu atspēko atsevišķi apstrīdētajā lēmumā ietvertie paskaidrojumi. Proti, šī lēmuma 777. apsvērumā Komisija ir norādījusi, ka ir normāli, ka pēc tam, kad Deutsche Bank bija aizliegusi izmantot pastāvīgās daudzpusējas tērzētavas, divpusējo apspriežu pierādījumi bija vairāk izkliedēti, kad tirgotāji uzzināja, ka viņiem ir jāpārtrauc izmantot daudzpusējās tērzētavas un ka viņiem līdz ar to bija “jāslēpj diskusijas no iekšējās atbilstības kontroles”. Turklāt šī paša lēmuma 82. un 778. apsvērumā Komisija paskaidroja, ka izmeklēšanas laikā tā bija informēta par to, ka BofA tirgotāja telefonsarunu audioieraksti par laikposmu no 2014. gada 29. novembra līdz 2015. gada 3. septembrim ir dzēsti un ka vienīgā tās rīcībā esošā informācija, proti, izejošo zvanu saraksts, pierādot, ka laikposmā no 2014. gada novembra līdz 2015. gada martam starp BofA tirgotāju un Crédit agricole tirgotāju bija notikuši četrpadsmit zvani. Komisija piebilda, ka Crédit agricole sistēmā ir iekļauts tikai viens no tiem, proti, 2014. gada 10. decembra zvans.
378
Otrkārt, strīdīgā pārkāpuma neizpaušanos noteiktā laikposmā nevar automātiski interpretēt kā šī pārkāpuma pārtraukumu šajā pašā laikposmā.
379
Pat ja aizliegtās vienošanās izpausmes nošķir lielāki vai mazāki laika posmi, Komisija, novērtējot pārkāpuma turpināto raksturu vairāku gadu garumā, var uzskatīt, ka šis pārkāpums nav ticis pārtraukts, pirmkārt, ja dažādajām darbībām, kas veido minēto pārkāpumu, ir viens mērķis un tās var ietilpt vienotā rakstura pārkāpumā, un, otrkārt, ja neviena norāde vai pierādījums nepierāda, ka pārkāpums šajos laikposmos nav turpinājies (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2021. gada 18. marts, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 112. un 114. punkts, un 2013. gada 17. maijs, Trelleborg Industrie un Trelleborg/Komisija, T‑147/09 un T‑148/09, EU:T:2013:259, 61. un 63. punkts).
380
Tiesiskās drošības princips tomēr paredz, ka Komisijai ir jāiesniedz vismaz tādi pierādījumi, kas attiecas uz faktiem, kuri ir pietiekami saistīti laikā, lai varētu saprātīgi pieņemt, ka šis pārkāpums ir veikts nepārtraukti no viena konkrēta datuma līdz otram konkrētam datumam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 29. septembris, Nichicon Corporation/Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, 365. punkts (nav publicēts) un tajā minētā judikatūra).
381
Lai arī laikposms, kas šķir divas prettiesiskas rīcības izpausmes, ir atbilstošs kritērijs, lai pierādītu, ka pārkāpums ir turpinājies, tomēr jautājums, vai minētais laikposms ir vai nav pietiekami ilgs, lai veidotu pārtraukumu pārkāpumā, nevar tikt izskatīts abstrakti. Tieši pretēji, tas ir jāizvērtē, ņemot vērā attiecīgās aizliegtās vienošanās darbību (skat. spriedumu, 2021. gada 29. septembris, Nichicon Corporation/Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, 366. punkts (nav publicēts) un tajā minētā judikatūra).
382
Šajā lietā, pirmkārt, no šī sprieduma 317.–362. punkta izriet, ka visā pārkāpuma laikposmā dalībnieku rīcība ietilpa kopējā plānā, kuram bija vienots pretkonkurences mērķis.
383
No tā izriet, ka Komisija varēja uzskatīt, ka strīdīgais pārkāpums ir turpinājies visā apstrīdētajā lēmumā norādītajā pārkāpuma laikposmā, ja vien netiek konstatēts minētā pārkāpuma pārtraukums (skat. šī sprieduma 379.–381. punktu).
384
Otrkārt, pretkonkurences mērķis bija palielināt attiecīgo banku ienākumus, vienlaikus ierobežojot to zaudējumus, kas varēja rasties saistībā ar nenoteiktību par veidu, kādā rīkosies citi tirgotāji. Īstenotā rīcība attiecās uz dažādām SSA obligācijām un neietvēra tikai cenu saskaņošanu vai informācijas apmaiņu par cenām. Proti, šī rīcība plašākā nozīmē skāra attiecīgo banku tirdzniecības darbības.
385
Kā izriet no šī sprieduma 323. un 357. punkta, apstrīdētajā lēmumā konstatētā vienotā pretkonkurences mērķa sasniegšana, pretēji tam, ko apgalvo Credit Suisse, nebija atkarīga no ikdienas diskusiju organizēšanas. Attiecīgo tirgotāju diskusiju mērķis bija identificēt un izmantot iespējas koordinēties vai apmainīties ar komerciāli sensitīvu informāciju.
386
Turklāt, ņemot vērā iepriekš minēto, ļoti bieža dalība koluzīvajā saziņā nebija nepieciešama strīdīgā pārkāpuma funkcionēšanai, jo SSA obligāciju pārdošana notika neatkarīgi. Proti, attiecīgās koluzīvās saziņas iespējamie panākumi nebija atkarīgi no dalības virknē kontaktu saistībā ar citām sarunām.
387
Visbeidzot, pēc 2013. gada februāra notikušajās diskusijās bija iesaistīti tie paši tirgotāji, kuri 2010. gadā bija izveidojuši pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas. Šie tirgotāji bieži tikās sociālos pasākumos un veidoja saliedētu grupu, kas bija labi pazīstama Londonas finanšu rajona (City) tirgotāju vidū.
388
Treškārt, Komisija ir balstījusies uz pierādījumiem, kas attiecas uz faktiem, kuri ir pietiekami tuvi laikā, un intervāli, uz kuriem atsaucas Credit Suisse, starp divām pārkāpuma izpausmēm vai starp divām diskusijām, par kurām Komisija var iesniegt pierādījumus, neļauj uzskatīt, ka minētais pārkāpums būtu pārtraukts laikposmā pēc 2013. gada februāra.
389
Šajā ziņā, pirmkārt, ir jāuzsver, ka Credit Suisse neatsaucas uz pārkāpuma pārtraukumu pirms 2013. gada februāra, lai gan pirms šī datuma, precīzāk, 2012. gadā, var konstatēt vairākus intervālus starp atsevišķām diskusijām vairāk nekā viena mēneša garumā.
390
Otrkārt, apstrīdētā lēmuma 534. apsvērumā Komisija min vairākus dokumentus, no kuriem izriet, ka tirgotāji 2014. un 2015. gadā uztvēra SSA obligāciju tirgu kā arvien sarežģītāku un mazāk ienesīgu (“no money in SSA anymore”, “no flows in SSA”, “no money in SSA”, “SSA is dead”). Šī parādība izskaidroja, ka attiecīgie tirgotāji arvien vairāk veica sarunas par citiem finanšu instrumentiem, lai kompensētu darbības samazināšanos šajā tirgū. Šī darbības samazināšana, kas nav atkarīga no vienotā pārkāpuma dalībnieku gribas, ir veicinājusi iespēju koordinēties vai apmainīties ar komerciāli sensitīvu informāciju samazināšanos.
391
Treškārt, no, pirmkārt, diskusiju, kas notika pirms Credit Suisse minētajiem intervāliem, un, otrkārt, diskusiju, kas sekoja minētajiem intervāliem, izvērtējuma izriet, ka šajās diskusijās nav ietverts neviens elements, kas pierādītu, ka attiecīgo banku tirgotāji, pirmām kārtām, būtu izteikuši vēlmi izbeigt vienoto pārkāpumu un, otrām kārtām, būtu vēlējušies to īstenot no jauna. Gluži pretēji, tirgotāju izmantotais tonis ir īpaši brīvs un diskusijas ir spontānas. It īpaši pretkonkurences diskusijās, kas sekoja Credit Suisse minētajiem intervāliem, nav nekādu ievada piezīmju, kas liecinātu par nepieciešamību atjaunot kontaktu vai pat uzticību, kas iepriekš būtu tikusi pārtraukta starp dalībniekiem. Tādējādi šīs diskusijas pierāda pastāvīgu un konstantu iesaistīto tirgotāju vēlmi īstenot rīcību, kas sekmēja tāda kopējā plāna īstenošanu, kuram ir vienots pretkonkurences mērķis, kā to Komisija ir definējusi apstrīdētajā lēmumā.
392
Konkrētāk, attiecībā uz 64 dienu intervālu starp Crédit agricole tirgotāja un Deutsche Bank tirgotāja 2013. gada 21. marta diskusiju, no vienas puses, un Crédit agricole tirgotāja un Credit Suisse tirgotāja 2013. gada 24. maija diskusiju, no otras puses, jānorāda, ka, lai gan obligācijas, uz kurām attiecas šīs diskusijas, bija atšķirīgas, diskusiju saturs bija vienāds. Attiecīgie tirgotāji apmainījās ar komerciāli sensitīvu informāciju par notiekošajām vai tikko notikušajām tirdzniecības darbībām un it īpaši par savām cenām un klientiem (skat. šī sprieduma 217.–227. punktu un 228.–232. punktu). Turklāt šajās diskusijās paustie komentāri ir īpaši brīvi un tirgotāju rīcība ir dabiska. Šajās diskusijās nav minēts neviens elements, kas liecinātu par to, ka tirgotāju vēlme īstenot pārkāpumu būtu beigusies šo divu tā izpausmju starplaikā.
393
Attiecībā uz 60 dienu intervālu starp divām 2013. gada 11. oktobrī un 2013. gada 10. decembrī notikušajām diskusijām starp Credit Suisse tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju ir jānorāda, ka šīs divas diskusijas bija saistītas ar dažādām obligācijām, taču to saturs bija līdzīgs. Pirmās no šīm diskusijām laikā Credit Suisse tirgotājs atsauca pārdošanas rīkojumu no brokera platformas (“killed it”) pēc tam, kad Deutsche Bank tirgotājs ierosināja šo atsaukšanu savas garās pozīcijas dēļ (“i am long bro...if ok to scarp it that would be better”). Otrajā no šīm diskusijām Deutsche Bank tirgotājs ierosināja atsaukt savu pirkšanas piedāvājumu (bid) (“ah sorry bro… will kill it”) pēc tam, kad bija uzzinājis par Credit Suisse tirgotāja īso pozīciju (“i’m small short”). Tas, ka Deutsche Bank tirgotājs galu galā atsauca savu piedāvājumu pēc tam, kad bija saņēmis Credit Suisse tirgotāja viedokli, neatspēko vērtējumu, ka minētās diskusijas liecina par to satura nepārtrauktību un zināmu savstarpīgumu laika gaitā attiecībā uz piedāvājuma atsaukšanu un priekšlikumu atsaukt piedāvājumu, kas varētu kaitēt citam aizliegtās vienošanās dalībniekam. Turklāt šajās diskusijās nav minēts neviens elements, kas liecinātu par to, ka tirgotāju vēlme īstenot pārkāpumu būtu beigusies šo divu tā izpausmju starplaikā. Pirmā no šīm diskusijām, proti, 2013. gada 11. oktobra diskusija, kurā piedalījās triju iesaistīto banku tirgotāji, turklāt liecina par vēlmi nākamajā nedēļā plānot sociāla rakstura tikšanos komandējuma laikā uz Ņujorku (Amerikas Savienotās Valstis).
394
Attiecībā uz 55 dienu intervālu starp divām 2013. gada 10. decembrī un 2014. gada 3. februārī notikušajām diskusijām starp Credit Suisse tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju ir jānorāda, ka šīs divas diskusijas bija saistītas ar dažādām obligācijām, taču minēto diskusiju saturs bija līdzīgs. Pirmās no šīm diskusijām laikā Deutsche Bank tirgotājs ierosināja atsaukt savu piedāvājumu pēc tam, kad bija uzzinājis par Credit Suisse tirgotāja īso pozīciju (skat. šī sprieduma 393. punktu). Otrās no šīm diskusijām laikā Deutsche Bank tirgotājs atturējās no Credit Suisse iesniegtā piedāvājuma ievadīšanas brokera platformā un tādējādi no obligāciju pārdošanas viņam pēc abu tirgotāju informācijas apmaiņas. Abas diskusijas ir tiešas un spontānas, un tajās nav minēts neviens apstāklis, kas liecinātu par to, ka abu tirgotāju vēlme piedalīties strīdīgajā pārkāpumā būtu beigusies šo divu pārkāpuma izpausmju starplaikā.
395
Attiecībā uz 82 dienu intervālu starp 2014. gada 1. maija diskusiju starp Crédit agricole tirgotāju un Credit Suisse tirgotāju, no vienas puses, un 2014. gada 22. jūlija diskusiju starp Credit Suisse tirgotāju un BofA tirgotāju, no otras puses, ir jāuzsver, ka pirmajā no šīm diskusijām Crédit agricole tirgotājs un Credit Suisse tirgotājs apsprieda konkrētas obligācijas cenu (KFW 5 1/8 03/16). Crédit agricole tirgotājs jautāja: “where u ma[rk]ing that sh1t [?]”. Credit Suisse tirgotājs paskaidroja, ka “got them marked +2 on the bid (2/-2)”, uz ko Crédit agricole tirgotājs atbildēja “perfect”. Šī apmaiņa šādi ļāva Crédit agricole tirgotājam pārbaudīt savas cenas pie Credit Suisse tirgotāja. Otrās no šīm diskusijām laikā BofA tirgotājs, kurš iepriekš, strādājot Deutsche Bank, bija piedalījies diskusijās ar citiem tirgotājiem, piedāvāja Credit Suisse tirgotājam atsaukt savu piedāvājumu par citu obligāciju. BofA tirgotājs arī pieminēja savu tirdzniecības pozīciju (“sorry I didn’t realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10mm…”).
396
Šā 82 dienu intervāla laikā šis bijušais Deutsche Bank tirgotājs kopš 1. aprīļa atradās atvaļinājumā, gatavojoties 2014. gada jūnijā atstāt šo banku un pievienoties BofA. Šis notikums nepārtrauca pārkāpumu, jo 2014. gada 1. maijāCrédit agricole tirgotājs un Credit Suisse tirgotājs apsprieda obligācijas cenu (skat. šī sprieduma 395. punktu). Turpretī Deutsche Bank tirgotāja atvaļinājums pirms viņa darba devēja maiņas veicināja to, ka uz laiku samazinājās iespējas veikt saskaņošanu vai apmainīties ar komerciāli sensitīvu informāciju starp trim galvenokārt iesaistītajiem tirgotājiem.
397
Tad bijušais Deutsche Bank tirgotājs 2014. gada 16. jūlijā stājās darbā BofA. Tas, ka minētais tirgotājs sešas dienas vēlāk, proti, 2014. gada 22. jūlijā, rīkoja divpusēju diskusiju ar Credit Suisse tirgotāju, lai ierosinātu atsaukt piedāvājumu (“can kill it if you wanty”) un izklāstītu savu tirdzniecības pozīciju (“we are short 10 mm”), liecina par nepārtrauktu vēlmi iesaistīties rīcībā, kas ietilpst kopējā plānā ar mērķi sasniegt vienotu Komisijas definētu pretkonkurences mērķi. Šo nepārtraukto gribu apliecina arī abu dalībnieku izmantotais tiešais tonis un informācijas apmaiņas spontanitāte.
398
Attiecībā uz Credit Suisse norādīto 67 dienu intervālu starp apgalvoto 2014. gada 24. augusta diskusiju un 2014. gada 29. oktobra diskusiju ir jāuzsver, ka arguments, ko Credit Suisse mēģina no tā izsecināt, nav pamatots, jo 2014. gada 24. augustā nekādas divpusējas diskusijas netika konstatētas. Credit Suisse minētā diskusija faktiski ir datēta ar 2014. gada 24. septembri, un tādējādi intervāls, uz kuru atsaucas prasītāja, ir 37 dienas. Katrā ziņā šīs sarunas neliecina par pārkāpuma pārtraukumu un, gluži pretēji, pierāda, ka šajos divos gadījumos Crédit agricole tirgotājs un BofA tirgotājs turpināja apmainīties ar informāciju par savu cenu stratēģiju un tādējādi demonstrēja noturīgu un pastāvīgu gribu tikt ietvertiem apstrīdētajā lēmumā Komisijas konstatētā vienotā pārkāpuma tvērumā.
399
Attiecībā uz 70 dienu intervālu starp Crédit agricole tirgotāja un BofA tirgotāja 2014. gada 29. oktobra diskusiju, no vienas puses, un Crédit agricole tirgotāja un Credit Suisse tirgotāja 2015. gada 7. janvāra diskusiju, no otras puses, pirmā no šīm diskusijām saturiski nekādi neliecina par to, ka tās dalībnieki būtu vēlējušies pārtraukt strīdīgo pārkāpumu, savukārt otrā no šīm diskusijām saturiski nekādi neliecina, ka tie būtu vēlējušies atkārtoti īstenot pārkāpumu, kas esot bijis pārtraukts. Šīs divas diskusijas pierāda informācijas apmaiņu par cenām. Tādējādi šīs diskusijas liecina par kopīgu un neatlaidīgu vēlmi turpināt īstenot kopējo plānu, ko Komisija noteikusi apstrīdētajā lēmumā.
400
Visbeidzot, attiecībā uz 45 dienu intervālu starp 2015. gada 27. janvāra diskusiju starp BofA tirgotāju un Crédit agricole tirgotāju, no vienas puses, un 2015. gada 12. marta diskusiju starp Crédit agricole tirgotāju un Credit Suisse tirgotāju, no otras puses, ir svarīgi norādīt, ka 2015. gada 27. janvāra diskusijas saturs liecina par informācijas apmaiņu par konkrētas obligācijas cenām. Šīs diskusijas laikā BofA tirgotājs jautāja savam sarunu biedram, kā viņš vērtē šo obligāciju, un Crédit agricole tirgotājs atbildēja. Šajā diskusijā nav nekādu norāžu, ka BofA un Crédit agricole tirgotāji būtu apsvēruši iespēju nākotnē pārtraukt savu aplūkoto rīcību.
401
Šajā ziņā tas, ka 2015. gada 27. janvāra diskusija bija pēdējā uz BofA attiecinātā pretkonkurences diskusija un ka ar to beidzās šīs bankas dalība strīdīgajā pārkāpumā, nevar tikt interpretēts kā vienota pārkāpuma pārtraukums, ko īstenoja pārējie divi iesaistītie tirgotāji, proti, Crédit agricole tirgotājs un Credit Suisse tirgotājs. Crédit agricole tirgotāja un Credit Suisse tirgotāja 2015. gada 12. marta diskusijas saturs liecina ne tikai par ļoti precīzas un aktuālas informācijas apmaiņu par klientam izteikto piedāvājumu, bet arī par tirgotāju cenu un tirdzniecības darbību saskaņošanu (skat. šī sprieduma 257.–267., pēc tam 296.–300. punktu). Pirms šīs informācijas apmaiņas un saskaņošanas nav nekādu ievada piezīmju, kas liecinātu, ka vienotais pārkāpums iepriekš būtu ticis pārtraukts. Gluži pretēji, informācijas apmaiņa un saskaņošana notika dažas sekundes pēc dalībnieku iesaistīšanās nepastāvīgajā tērzētavā.
402
Šī sprieduma 391. punktā izklāstītie vērtējumi attiecas arī uz citiem Credit Suisse konstatētajiem intervāliem, kas nodala citas diskusijas, kuras notika pēc 2013. gada februāra.
403
No iepriekš minētā izriet, ka konstatētās aizliegtās vienošanās, kas laikā no 2010. gada 19. janvāra līdz 2015. gada 24. martam ilga aptuveni piecus gadus un divus mēnešus, darbības konteksts ļauj pamatot secinājumu, ka vienotais pārkāpums tika turpināts, neraugoties uz Credit Suisse norādītajiem intervāliem.
404
Pirmkārt, attiecīgo banku tirgotāji, brīvi apmainoties ar informāciju par savām notiekošajām tirdzniecības darbībām, esot īstenojuši pretkonkurences mērķi, ko Komisija konstatēja apstrīdētajā lēmumā. Šī informācijas apmaiņa notika nepārtraukta, reāllaika notikumu apraksta veidā, kas ļāva tiem noteikt un izmantot iespējas koordinēties un apmainīties ar komerciāli sensitīvu informāciju, kad bija tāda iespēja, un jo īpaši tad, kad iesaistītie tirgotāji izrādīja kopīgu interesi par vienu vai vairākām konkrētām SSA obligācijām. Tādējādi minētie tirgotāji mēģināja sasniegt šo pretkonkurences mērķi saistībā ar pretkonkurences informācijas apmaiņu par konkrētām sarunām, kuras bija viena no otras neatkarīgas, vai pat saistībā ar pretkonkurences informācijas apmaiņu par informāciju, kura attiecas uz konkrētiem laikposmiem. Tātad, lai sasniegtu attiecīgo pretkonkurences mērķi, nebija nepieciešamas pastāvīgas vai ikdienas diskusijas.
405
Otrkārt, vairāki notikumi, kas norisinājās, sākot no 2013. gada februāra, varēja ietekmēt visu iesaistīto tirgotāju vēlmi ievērot kopējo plānu, kas paredzēja vienotu pretkonkurences mērķi, proti, pirmām kārtām, aizliegums Deutsche Bank tirgotājiem izmantot pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas pastiprinātas uzraudzības kontekstā ieguldījumu banku nozarē, otrām kārtām, vairāku mēnešu atvaļinājums, ko Deutsche Bank tirgotājs izmantoja pirms stāšanās darbā BofA, un, trešām kārtām, aktivitātes samazināšanās SSA obligāciju tirgū.
406
Tomēr, neraugoties uz šiem notikumiem, Komisijas konstatētajās diskusijās nav konstatēta nekāda aizliegtās vienošanās apšaubīšana un it īpaši iesaistīto tirgotāju šaubas par savu vēlmi turpināt pretkonkurences rīcības. Faktiski attiecīgo banku tirgotāji, lai arī retāk, tomēr regulāri turpināja savas pretkonkurences diskusijas par konkrētām sarunām, kas bija viena no otras neatkarīgas.
407
Šo tirgotāju reakciju var izskaidrot ar to, ka to īstenotais pretkonkurences mērķis balstījās uz tiem kopīgo izpratni, ka tie sniedz viens otram savstarpēju palīdzību, lai laika gaitā gūtu savstarpēju labumu. Tādējādi, pamatojoties uz to, tirgotājs varēja atturēties no konkrēta darījuma veikšanas vai dalīties darījumā ar citu tirgotāju, tādējādi atsakoties no tūlītējas peļņas. Tirgotājs varēja apmainīties ar informāciju arī ar citiem tirgotājiem, t.i., saviem konkurentiem, tādējādi atsakoties vienatnē uzreiz gūt labumu no šīs informācijas. Faktiski tirgotājs atturējās no darbības, dalījās darījumā vai apmainījās ar komerciāli sensitīvu informāciju, sagaidot, ka citi tirgotāji nākotnē rīkosies tāpat. Attiecīgās aizliegtās vienošanās darbības kontekstā Komisijas konstatētā rīcība un, vispārīgāk, kopējais plāns, kurā tika veikta šī rīcība, tātad bija balstīta uz abpusējām cerībām, kuras veicināja katra pretkonkurences diskusija un kuru mērķis bija no tās gūt ilgstošas priekšrocības attiecībā pret klientiem un konkurējošiem tirgotājiem, un galu galā palielināt iesaistīto tirgotāju ienākumus, vienlaikus ierobežojot savus zaudējumus (šajā nozīmē skat. apstrīdētā lēmuma 643., 744., 746., 781. un 810. punktu).
408
Šādos apstākļos īsais laika posms, kurā informācija, ar kuru notikusi apmaiņa, bija novecojusi, uz ko atsaucās Credit Suisse, neliek Komisijai paskaidrot, kā tika aizpildīti konstatētie intervāli starp divām pārkāpuma izpausmēm. Turklāt šis īsums nav tāds, lai liktu apšaubīt Komisijas secinājumu, ka aplūkotais vienotais pārkāpums bija turpināts.
409
Ņemot vērā iepriekš minēto, nevar piekrist Credit Suisse argumentiem, kas būtībā balstās uz to, ka Komisija nav iesniegusi pierādījumus par faktiem, kas būtu pietiekami tuvi laikā, lai konstatētu, ka pastāv turpināts pārkāpums.
410
Šo secinājumu neatspēko 2017. gada 10. novembra spriedums Icap u.c./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795), uz kuru atsaucas Credit Suisse.
411
Vispirms ir jāuzsver, ka lietā, kurā tika pasludināts 2017. gada 10. novembra spriedums Icap u.c./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795), Vispārējā tiesa vērtēja konkrēta uzņēmuma dalības turpinātību, nevis pārkāpuma turpinātību kopumā.
412
Turklāt aizliegtās vienošanās priekšmets un tās darbība atšķīrās no strīdīgā pārkāpuma mērķa un darbības. Proti, 2017. gada 10. novembra spriedumā Icap u.c./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795) Vispārējā tiesa saistībā ar attiecīgo pārkāpumu darbības kontekstu ņēma vērā JPY LIBOR likmju noteikšanas ikdienas raksturu, proti, atsauces procentu likmju kopumu, kas tika izmantots daudziem Japānas jenās izteiktiem finanšu produktiem. Šajā kontekstā tā uzskatīja, ka Komisijai bija jāuzsver pozitīvie pasākumi, kas tika noteikti, ja ne katru dienu, tad vismaz pietiekami ierobežotā laikā.
413
Salīdzinājumam šajā lietā, ņemot vērā aizliegtās vienošanās darbības kontekstu un, precīzāk, to, ka šī aizliegtā vienošanās bija balstīta uz atkārtotu sadarbību saistībā ar konkrētām SSA obligācijām, Komisijai nebija jāuzsver “pozitīvie pasākumi”, kurus aizliegtās vienošanās dalībnieki būtu veikuši tikpat bieži kā lietā, kurā tika pasludināts 2017. gada 10. novembra spriedums Icap u.c./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795).
414
Katrā ziņā ir jānorāda, ka strīdīgā pārkāpuma dalībnieku situāciju nevar salīdzināt ar Icap situāciju lietā, kurā tika pasludināts 2017. gada 10. novembra spriedums Icap u.c./Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795). Faktiski Icap pildīja banku aizliegtās vienošanās “veicinātāja” lomu, un tās saimnieciskā darbība nebija tāda pati kā minēto banku saimnieciskā darbība. Konkrētāk, Vispārējā tiesa norādīja, ka Komisija ir balstījusies uz to, ka Icap ir īstenojusi pārkāpumus, par kuriem lēmumu katru reizi ir pieņēmušas divas bankas, un ka aizliegtās vienošanās darbība ir apgrūtinājusi iespēju Komisijai pierādīt, ka Icap būtu vajadzējis pamatoti secināt, ka vienas bankas tai iesniegtie pieprasījumi ir daļa no kolūzijas ar citu banku. Šajā gadījumā Komisija konstatēja, ka iesaistītās bankas ir tieši piedalījušās vismaz dažos vienotā pārkāpuma aspektos.
415
Tāpat, ņemot vērā atšķirības, kas raksturo strīdīgā pārkāpuma darbības kontekstu un aizliegtās vienošanās darbības kontekstu, par kuru bija runa lietā, kurā tika pasludināts 2019. gada 7. novembra spriedums Campine un CampineRecycling/Komisija (T‑240/17, EU:T:2019:778, nav publicēts), it īpaši saistībā ar attiecīgo produktu un cenas faktora nozīmi, Vispārējās tiesas veiktos vērtējumus attiecīgajā lietā nevar pārņemt šajā lietā.
416
Visbeidzot, ciktāl Credit Suisse atsaucas uz 2021. gada 14. janvāra spriedumu Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10) un ģenerāladvokāta Dž. Pitrucellas [G. Pitruzzella] secinājumiem lietā Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2020:698), ir jānorāda, ka minētajā spriedumā tika mēģināts noteikt vienota un turpināta pārkāpuma beigu datumu, lai ļautu valsts tiesai, kas izskata pamatlietu, noteikt noilguma termiņa sākumu. Tātad lieta, kurā tika taisīts šis pats spriedums, neattiecās uz iespējamu vienota pārkāpuma pagaidu pārtraukšanu un minētā pārkāpuma turpinātības izvērtēšanu. Turklāt no šī sprieduma 379.–381. punktā minētās judikatūras, kas it īpaši attiecas uz aizliegtās vienošanās darbības kontekstu, neizriet, ka aizsargātās tiesiskās intereses, kā, pamatojoties uz 2021. gada 14. janvāra spriedumu Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10), apgalvo Credit Suisse, būtu jāņem vērā, lai izvērtētu, vai ir notikusi vienota pārkāpuma pagaidu apturēšana.
417
Tātad Credit Suisse otrā pamata trešā daļa tiek noraidīta.
ii) Par Crédit agricole otrā pamata otro daļu, ciktāl tās mērķis ir pierādīt konstatētā pārkāpuma turpinātības neesamību
418
Crédit agricole apgalvo, ka Komisija nav pienācīgi ņēmusi vērā izmaiņas diskusiju raksturā un biežumā 2013. gada beigās un 2014. gada sākumā. Komisija esot mēģinājusi to izskaidrot, atsaucoties uz SSA obligāciju tirgus rentabilitātes samazināšanos un pastāvīgo daudzpusējo tērzētavu aizstāšanu ar divpusējām diskusijām, kas izskaidrojot, kāpēc ir mazāk pieejamo pierādījumu. Tomēr, pēc Crédit agricole domām, šādai aizstāšanai, iespējams, būtu bijis jārada vairāk pierādījumu, ņemot vērā to, ka viena daudzpusēja tērzētava tika aizstāta ar vairākām divpusējām tērzētavām. Turklāt attiecīgās bankas, izņemot pieteikuma par atbrīvojumu no naudas soda iesniedzēju, bija iesniegušas arī vienlaicīgus dokumentārus pierādījumus, tādējādi pierādījumu apjoma samazinājums vienkārši atspoguļoja neto diskusiju skaita samazinājumu, sākot no 2013. gada oktobra. Šis samazinājums it īpaši izrietot no ilgas Deutsche Bank tirgotāja prombūtnes, pēc kuras esot bijis tikai viens “saskaņošanas” gadījums 2015. gada 12. martā, kuru turklāt Komisija esot nepareizi interpretējusi kā informācijas apmaiņu, kurā bija iesaistīta Credit Suisse.
419
Iesākumam šī sprieduma 376.–381. punktā izklāstīto iemeslu dēļ vispirms ir jānoraida Crédit agricole arguments, ka intervāli starp pretkonkurences diskusijām ir laikposmi, kuros attiecīgā rīcība nenotika.
420
Pirmkārt, attiecībā uz pārkāpuma turpināto raksturu jānorāda, ka, iespējams, izņemot argumentus, kas noraidīti šī sprieduma 363. un 364. punktā, Crédit agricole nav apstrīdējusi Komisijas konstatējumu par kopēja plāna ar vienotu pretkonkurences mērķi esamību.
421
Turklāt Crédit agricole neapšaubāmi ir atzinusi, ka pēc 2013. gada oktobra pretkonkurences diskusijas bija vēl retākas, it īpaši tāpēc, ka Deutsche Bank bija aizliegusi izmantot pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas. Tomēr Crédit agricole neapgalvo, ka šis apstāklis būtu bijis pamats apšaubīt aplūkoto kopējo plānu vai objektīvos elementus, kas pamato šī plāna pastāvēšanu.
422
Katrā ziņā šis aizliegumu un pāreja uz divpusēju diskusiju tīklu nav likusi apšaubīt pretkonkurences diskusijām, kas attiecas uz strīdīgo pārkāpumu, kopīgo mehānismu un shēmu (skat. šī sprieduma 357.–360. punktu).
423
Vispārīgāk runājot, Komisija nav pieļāvusi kļūdas attiecībā uz kopēja plāna, ar kuru līdz 2015. gada martam tika īstenots vienots pretkonkurences mērķis, pastāvēšanu, un piecu rīcības kategoriju noteikšana nevar likt apšaubīt šā kopējā plāna pastāvēšanu (skat. šī sprieduma 70.–89. un 364. punktu).
424
No tā izriet, ka Komisija varēja uzskatīt, ka strīdīgais pārkāpums ir turpinājies visā apstrīdētajā lēmumā norādītajā pārkāpuma laikposmā, izņemot, ja vien netiek konstatēts minētā pārkāpuma pārtraukums (skat. šī sprieduma 379.–381. punktu).
425
Otrkārt, attiecībā uz citiem starp lietas dalībniekiem apspriestajiem elementiem ir jānorāda, ka, lai gan Crédit agricole atsaucās uz Komisijas pamatojumu, kas balstīts uz SSA obligāciju tirgus rentabilitātes samazināšanos, kas it īpaši izklāstīts apstrīdētā lēmuma 534. apsvērumā, lai apstrīdētu tā nozīmību, šī banka nav apstrīdējusi šī apstākļa patiesumu. Turklāt, lai gan Crédit agricole atsaucas uz Deutsche Bank tirgotāja samazināto dalību noteiktā laikposmā, tā neapstrīd, ka tas izrietēja no viņa “garden leave”, proti, laikposma, kurā pirms pievienošanās BofA šis tirgotājs joprojām bija nodarbināts Deutsche Bank, tomēr nestrādāja. Crédit agricole nav arī apstrīdējusi to, ka minētais tirgotājs neilgi pēc pievienošanās BofA atsāka piedalīties pretkonkurences diskusijās (skat. šī sprieduma 396. un 397. punktu, kā arī apstrīdētā lēmuma 534., 557. un 558. apsvērumu).
426
Ņemot vērā iepriekš minēto, un, tā kā nav pierādījumu vai norāžu par pretējo, lai gan ir iespējams, ka strīdīgais pārkāpums bija mazāk intensīvs, Crédit agricole norādītie pierādījumi nav tādi, kas varētu ietekmēt šī pārkāpuma turpināto raksturu, un tādējādi neļauj secināt, ka strīdīgā pārkāpuma izdarīšana tika pārtraukta.
427
Apstrīdētā lēmuma apsvērumi par “pastāvīgo saziņu” (95., 96. un 761. apsvērums) to neliek apšaubīt. Pirmām kārtām, nav apstrīdēts, ka attiecīgo banku tirgotāji bija salīdzinoši tuvi personīgā līmenī un ka viņi bieži sarunājās, neatkarīgi no tā, vai šīm diskusijām bija vai nebija pretkonkurences rakstura. Otrām kārtām, Crédit agricole nenoliedz, ka vismaz atsevišķos laikposmos pirms 2013. gada oktobra bieži notika pretkonkurences diskusijas.
428
Treškārt, pārējie Crédit agricole izvirzītie argumenti nevar likt apšaubīt Komisijas konstatētā vienotā pārkāpuma turpināto raksturu.
429
Pirmkārt, pārējie Crédit agricole argumenti ir balstīti uz tās personisko situāciju. Konkrētāk, pārējā šīs bankas argumentācija ir balstīta uz laikposmu ilgumu starp diskusijām, kurās tā piedalījās, un kuras Komisija uzskatīja par vērstām pret konkurenci vai kuras Crédit agricole šīs argumentācijas daļas vajadzībām atzīst par vērstām pret konkurenci.
430
Tādējādi Crédit agricole izstrādātajā argumentācijā lielā mērā netiek ņemtas vērā diskusijas, kas, pēc Komisijas domām, ietilpst vienotajā pārkāpumā un kurās bija iesaistīti pārējo divu attiecīgo banku tirgotāji. Konkrētāk, Crédit agricole norādītajos intervālos starp divām pārkāpuma izpausmēm netiek ņemta vērā citu dalībnieku rīcība.
431
Tātad Crédit agricole nav pierādījusi, ka tās nepiedalīšanās vienotajā pārkāpumā atsevišķos laikposmos varētu likt apšaubīt minētā pārkāpuma turpinātību kopumā.
432
Līdz ar to Crédit agricole argumentācija, ciktāl tā ir balstīta uz laikposmu ilgumu starp diskusijām, kurās tā piedalījās, nevar likt apšaubīt Komisijas secinājumu, ka apstrīdētajā lēmumā konstatētais vienotais pārkāpums bija turpināts. Turpretī šī pati argumentācija var pierādīt Crédit agricole“dalības” pārtraukumu šajā vienotajā pārkāpumā, un tāpēc tieši šādā kontekstā minētā argumentācija tiks vēlāk izskatīta.
433
Tādējādi Crédit agricole otrā pamata otrā daļa tiek noraidīta tiktāl, ciktāl ar to tiek mēģināts pierādīt, ka Komisijas konstatētais vienotais pārkāpums nebija turpināts.
d)
Par Crédit agricole un Credit Suisse dalību konstatētajā vienotajā un turpinātajā pārkāpumā
434
Jāatgādina, ka konstatējums par vienota un turpināta pārkāpuma esamību atšķiras no jautājuma, vai atbildība par šo pārkāpumu kopumā ir nosakāma vienam uzņēmumam. Turklāt uzņēmuma saukšana pie atbildības par vienotu un turpinātu pārkāpumu kopumā ir jāvērtē, ņemot vērā divus faktorus, proti, pirmkārt, šī uzņēmuma apzinātu ieguldījumu visu dalībnieku kopīgo mērķu sasniegšanā un, otrkārt, tā zināšanas par citu uzņēmumu paredzēto vai īstenoto rīcību, kas vērsta uz to pašu mērķu sasniegšanu, vai arī to, ka tas varēja to saprātīgi paredzēt un bija gatavs uzņemties šo risku (skat. šī sprieduma 148.–153. punktu).
435
Apstrīdētā lēmuma 780.–787. apsvērumā Komisija izklāstīja iemeslus, kādēļ tā uzskatīja, ka attiecīgās bankas ir apzināti sniegušas ieguldījumu kopējā plāna īstenošanā. Konkrētāk, tā paskaidroja, ka no pierādījumiem, kas sniegti apstrīdētā lēmuma 4.2. iedaļā, kura ir veltīta vairāk nekā 200 diskusiju, kas notikušas laikā no 2010. gada 19. janvāra līdz 2015. gada 12. martam, hronoloģiskai atspoguļošanai, skaidri izriet, ka katra no attiecīgajām bankām ir apzināti sniegusi ieguldījumu kopējā plāna, kuram ir vienots pretkonkurences mērķis, īstenošanā, izmantojot savu darbinieku rīcību vienā vai vairākos attiecīgajos laikposmos.
436
Apstrīdētā lēmuma 807.–826. apsvērumā Komisija ir izklāstījusi iemeslus, kādēļ tā uzskatīja, ka katrai no attiecīgajām bankām bija zināms par citu banku pretkonkurences rīcību. It īpaši attiecībā uz laikposmu pēc 2013. gada februāra, proti, pēc tam, kad Deutsche Bank bija aizliegusi saviem tirgotājiem izmantot pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas, Komisija pēc būtības norādīja, ka attiecīgo banku tirgotāji turpināja viens otru informēt, izmantojot divpusējo tērzētavu tīklu, kurā konkrēto divpusējo diskusiju ietvaros divi klātesošie attiecīgo banku tirgotāji paziņoja informāciju, kas tika iegūta no trešā tirgotāja, kurš atradās prombūtnē. Tā piebilda, ka minētā informācija attiecās uz tāda paša veida elementiem kā tie, ar kuriem notika apmaiņa daudzpusējās tērzētavās.
437
Crédit agricole izvirzītā otrā pamata pirmā daļa formāli ir balstīta uz to, ka Crédit agricole nav sniegusi savu ieguldījumu kopējā plānā.
438
Savukārt Credit Suisse sava otrā pamata otrajā daļā apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi, ka tā būtu bijusi tieši iesaistīta divpusējās diskusijās starp pārējām bankām pēc 2013. gada februāra vai ka tā būtu par tām zinājusi vai būtu varējusi tās saprātīgi paredzēt.
1) Par Crédit agricole izvirzītā otrā pamata pirmo daļu, kas formāli attiecas uz to, ka Crédit agricole nav sniegusi ieguldījumu kopējā plānā
439
Crédit agricole izvirzītā otrā pamata pirmā daļa formāli ir balstīta uz to, ka Crédit agricole nav sniegusi savu ieguldījumu kopējā plānā. Tomēr šajā daļā tā atsaucas arī uz to, ka tā nav zinājusi par noteiktu citu attiecīgo banku īstenoto rīcību.
440
Crédit agricole argumenti ir jāizskata, nošķirot tās apzinātu ieguldījumu kopējā plānā, no vienas puses, un tās zināšanas par visu citu attiecīgo banku īstenoto vai paredzēto rīcību, no otras puses.
i) Par Crédit agricole tīšu ieguldījumu kopējā plānā
441
Pirmkārt, Crédit agricole apstrīd, ka tā bija iecerējusi sniegt ieguldījumu kopējā plānā ar kopīgu mērķi, jo tā esot centusies nevis palielināt savus ieņēmumus, bet gan nostiprināt reputāciju SSA obligāciju sekundārajā tirgū.
442
Otrkārt, Crédit agricole apgalvo, ka, ciktāl tā nepiedalījās atsevišķās rīcības kategorijās, kas veidoja vienotu un turpinātu pārkāpumu, Komisijai bijis jāpierāda, ka tā zināja vai tai bija jāzina, ka tās dalība citās kategorijās bija daļa no plašāka plāna. Pēc Crédit agricole domām, diskusijas, ko uz to ir attiecinājusi Komisija, patiesībā liecina par leģitīmiem mēģinājumiem atrast likviditāti, meklēt cenas un veikt darījumus. Šajā ziņā Crédit agricole atsaucas uz argumentiem, ko tā izvirzīja savā pirmajā pamatā. Crédit agricole piebilst, ka, pat ja tā piekristu “saskaņošanas diskusiju” kvalifikācijai, Komisija nav pierādījusi, ka tā būtu piedalījusies pirmajā saskaņošanas kategorijā, proti, konkrētiem klientiem piedāvāto cenu saskaņošanā.
443
Šajā ziņā, pirmkārt, ir jāatzīmē, ka Crédit agricole nav paskaidrojusi, kā izpaudās tās mērķis izveidot savu “reputāciju”" SSA obligāciju sekundārajā tirgū, nedz arī to, kādā veidā šis mērķis nebūtu bijis saderīgs ar citu attiecīgo banku tirgotāju mērķi samazināt nenoteiktību saistībā ar to, kā tie attiecīgi rīkosies konkrētās sarunās, izmantojot saskaņošanu un informācijas apmaiņu (apstrīdētā lēmuma 757. apsvērums).
444
Turklāt jākonstatē, ka Crédit agricole nav apstrīdējusi apstrīdētā lēmuma 780. un 781. apsvērumā izdarītos secinājumus par attiecīgo banku nodomu sniegt ieguldījumu kopējā plāna īstenošanā, it īpaši secinājumus par šo banku tirgotāju aktīvu dalību daudzpusējās un divpusējās tērzētavās. Crédit agricole nav apstrīdējusi arī to, ka tās tirgotājs iesaistījās daudzpusējā tērzētavā neilgi pēc tam, kad viņš ieradās šajā bankā pēc darba attiecību izbeigšanas BofA (apstrīdētā lēmuma 784. apsvērums un 891. zemsvītras piezīme).
445
Otrkārt, Crédit agricole argumentācija vispirms ir neefektīva, ciktāl tās mērķis esot apstrīdēt tās tīšu ieguldījumu, pamatojoties uz kļūdainu pieņēmumu, ka Komisija esot konstatējusi piecus atsevišķus pārkāpumus, kas atbilst piecām rīcības kategorijām, kuras Komisija ir identificējusi apstrīdētajā lēmumā (skat. šī sprieduma 87. un 89. punktu).
446
Turklāt Komisijai bija tiesības uzskatīt, ka Crédit agricole bija zināms par 2013. gada 31. janvāra un 11. oktobra diskusijām, kas notika tās klātbūtnē un kurās tā tādējādi piedalījās (skat. šī sprieduma 133.–134. punktu un 196.–200. punktu). Savukārt Komisija nevarēja pamatoti izmantot 2013. gada 10. janvāra diskusiju pret šo banku (skat. šī sprieduma 145. punktu).
447
Visbeidzot, no diskusijām, kuras Crédit agricole nav tiesīga apstrīdēt, no vienas puses, un no diskusijām, kuras šī banka ir tiesīga apstrīdēt un kuras ir aplūkotas šī sprieduma 188.–268. punktā, no otras puses, izriet, ka tās tirgotājs laikā no 2013. gada 11. janvāra līdz 2015. gada 24. martam ir piedalījies aptuveni trīsdesmit pretkonkurences diskusijās, īpaši 2015. gada 12. marta diskusijā, kurā ir konstatēta pirmās kategorijas rīcības esamība, proti, saskaņošana attiecībā uz cenām, kas paziņotas konkrētiem darījumu partneriem.
448
Treškārt, Crédit agricole tirgotāja ieguldījums pretkonkurences mērķa sasniegšanā, ko īstenoja visi dalībnieki, bija tīšs. Pretkonkurences rīcība, kurās piedalījās Crédit agricole tirgotājs, izpaudās kā cenu un tirdzniecības darbību saskaņošana. Šajā kontekstā viņš sniedza palīdzību konkurējošiem tirgotājiem vai saņēma palīdzību no attiecīgajiem tirgotājiem visu dalībnieku kopējās interesēs.
449
Turklāt Crédit agricole tirgotājs piedalījās pretkonkurences informācijas apmaiņā. Šajā ziņā Crédit agricole tirgotājs noteikti apzinājās, ka normālu komercdarījumu kontekstā informācijas izpaušana konkurējošiem tirgotājiem par cenām, klientiem vai notiekošajām sarunām varētu vājināt tā pozīciju. Tomēr šajā lietā attiecīgajam tirgotājam bija pārliecība, ka informācija, ko viņš paziņoja citiem tirgotājiem, netiks izmantota viņam par ļaunu un ka informācijas apmaiņa, kurā viņš piedalījās, dos viņam priekšrocības un ļaus koordinēt savas darbības ar citiem tirgotājiem.
450
Līdz ar to Crédit agricole nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka šīs bankas tirgotājs ir tīši veicinājis tāda vienota pretkonkurences mērķa sasniegšanu, uz kuru tiecās visi dalībnieki, un ka minētās diskusijas aptvēra visas Komisijas norādītās rīcības kategorijas.
ii) Par to, vai Crédit agricole zināja par visu citu attiecīgo banku īstenoto vai iecerēto rīcību
451
Crédit agricole norāda, ka tā nevarēja zināt par rīcību, kas ietilpst 1. kategorijā. Lai pierādītu, ka tai bija zināms par šīs kategorijas rīcību, Komisija esot iesniegusi tikai vispārīgus apgalvojumus, ka attiecīgo banku tirgotāji viens otru pazina un tāpēc viņiem bija jāzina par šo rīcību.
452
Turklāt daži izkliedēti fragmenti Crédit agricole dokumentos ļauj secināt, ka tā vispārīgi apstrīd, ka tai būtu bijis zināms par citu attiecīgo banku īstenoto rīcību un to, ka tā to būtu varējusi saprātīgi paredzēt, it īpaši pēc tam, kad Deutsche Bank tirgotāji 2013. gada februārī atteicās no pastāvīgo daudzpusējo tērzētavu izmantošanas.
453
Šajā ziņā, pirmām kārtām, attiecībā uz Crédit agricole apgalvojumu, ka tā neesot zinājusi par 1. kategorijā ietilpstošās rīcības esamību, pamatojoties uz to, ka šī rīcība esot nošķirama no pārējās aplūkotajās rīcībās, ir pietiekami norādīt, ka Komisija nekonstatēja piecus atsevišķus pārkāpumus, kas atbilstu katrai no piecām apstrīdētajā lēmumā noteiktajām rīcības kategorijām (skat. šī sprieduma 70.–89. punktu).
454
Līdz ar to Komisijai nebija jānosaka, vai Crédit agricole bija precīzi zināms par katru no piecām rīcības kategorijām atsevišķi.
455
Katrā ziņā no šī sprieduma 257.–268. punktā minētā izriet, ka Crédit agricole tirgotājs ir tieši piedalījies 2015. gada 12. marta diskusijā, kurā ir pierādīta 1. kategorijā ietilpstošās rīcības esamība, proti, saskaņošana attiecībā uz cenām, kas paziņotas konkrētiem darījuma partneriem.
456
Otrām kārtām, pieņemot, ka Crédit agricole ar saviem argumentiem apstrīdēja, ka tā būtu zinājusi vai varējusi saprātīgi paredzēt visu citu attiecīgo banku rīcību, kas it īpaši ietilpst 1. kategorijā, ir nepieciešams izdarīt šādus konstatējumus.
457
Pirmkārt, pildot savus pienākumus Crédit agricole, šīs bankas tirgotājs tieši piedalījās pretkonkurences diskusijās, kas notika starp diviem vai trim tirgotājiem pastāvīgās daudzpusējās tērzētavās 2013. gada 11., 18., 23. un 31. janvārī, kā arī 2013. gada 15. februārī. Šīs diskusijas ietvēra rīcību, kas, pēc Komisijas, domām, ietilpst 2., 3., 4. un 5. kategorijā. Taču Crédit agricole kritika par Komisijas vērtējumu attiecībā uz 2013. gada 18. un 31. janvāra diskusijām, kā arī 2013. gada 15. februāra diskusiju, tika noraidīta šī sprieduma 188.–208. punktā. Turklāt Komisijas vērtējumi, ka Crédit agricole piedalījās vairākās citās pretkonkurences diskusijās, ir jāuzskata par galīgiem, ciktāl šī banka minētās diskusijas nav pienācīgi apstrīdējusi.
458
Otrkārt, Crédit agricole neapstrīd, ka tai bija zināms, ka tas, ka Deutsche Bank tirgotāji bija pārtraukuši izmantot pastāvīgās daudzpusējās tērzētavas, izrietēja no viņu darba devēja noteiktā aizlieguma 2013. gada februārī.
459
Treškārt, Crédit agricole pēc 2013. gada februāra tieši piedalījās divpusējā pretkonkurences informācijas apmaiņā ar citām attiecīgajām bankām. Šī informācijas apmaiņa aptvēra visu Komisijas konstatēto rīcību un jo īpaši 1. kategorijas rīcību.
460
Pirmām kārtām, Crédit agricole tirgotājs 2013. gada 21. martā, 3. jūnijā, 2., 10., 12. un 25. jūlijā un 4. septembrī, 2014. gada 6. augustā, 24. septembrī un 29. oktobrī, kā arī 2015. gada 7. un 27. janvārī piedalījās divpusējās pretkonkurences diskusijās ar Deutsche Bank tirgotāju un pēc tam ar BofA tirgotāju.
461
Otrām kārtām, Crédit agricole tirgotājs 2013. gada 19. martā, 24. maijā, 9. un 14. augustā, 2014. gada 4., 7. un 14. martā, 1. maijā un 4. augustā, kā arī 2015. gada 12. un 24. martā piedalījās divpusējās pretkonkurences diskusijās ar Credit Suisse tirgotāju. Līdz 2013. gada augustam Crédit agricole un Credit Suisse tirgotāji turpināja izmantot pastāvīgo daudzpusējo tērzētavu, ko pirms 2013. gada februāra un tā laikā izmantoja visas attiecīgās bankas. Visbeidzot, 2015. gada 24. martāCrédit agricole tirgotājs saņēma no Credit Suisse tirgotāja interešu sarakstu.
462
Ceturtkārt, 2013. gada 11. oktobrīDeutsche Bank tirgotājs nosūtīja Crédit agricole tirgotājam uzaicinājumu uz tērzētavu, kurā piedalījās šis Deutsche Bank tirgotājs un Credit Suisse tirgotājs. Veicot informācijas apmaiņu, kurā piedalījās Crédit agricole tirgotājs, Credit Suisse tirgotājs atsauca brokerim (broker) iesniegto pārdošanas piedāvājumu (sale order) pēc tam, kad Deutsche Bank tirgotājs viņam bija ieteicis to darīt (“i am long bro…if ok to scarp it that would be better”).
463
Tomēr, kā izriet no šī sprieduma 134. punkta, Crédit agricole nav pierādījusi, ka tās tirgotājs nebūtu zinājis par attiecīgajām pretkonkurences diskusijām, kas 2013. gada 11. oktobrī no plkst. 9:18:25 līdz plkst. 9:19:15 notika tērzētavā CHAT‑fs:5257AB6D 02E00121, kurai šīs bankas tirgotājs bija pieslēdzies kopš tās pašas dienas plkst. 8:44:58.
464
Piektkārt, citas Komisijas apstrīdētajā lēmumā minētās diskusijas pierāda, ka Crédit agricole tirgotājs zināja par Deutsche Bank tirgotāja un Credit Suisse tirgotāja diskusijām un par to, ka šīs diskusijas jo īpaši attiecās uz viņu attiecīgajām tirdzniecības darbībām.
465
2013. gada 10. jūlija diskusijas laikā Deutsche Bank tirgotājs informēja Crédit agricole tirgotāju par Credit Suisse tirgotāja situāciju (“[Credit Suisse’s trader] also been hit”) (apstrīdētā lēmuma 501. apsvērums).
466
Tāpat arī apstrīdētā lēmuma 823. apsvērumā minētās 2013. gada 22. oktobra diskusijas laikā Crédit agricole tirgotājs jautāja Deutsche Bank tirgotājam, vai viņam vēl ir kādas “ifc 18” obligācijas (“u got any ifc 18 left”). Deutsche Bank tirgotājs atbildēja noliedzoši, precizējot, ka viņš pēdējo daļu ir pārdevis Credit Suisse tirgotājam, kuram tās vēl varētu būt (“nope… all sold…sold last piece to [Credit Suisse’s trader]… he might still have them”). Crédit agricole tirgotājs tad atbildēja, ka viņš pajautās (“ok will ask him”).
467
Tādējādi, ņemot vērā tās dalību pastāvīgajās daudzpusējās tērzētavās pirms 2013. gada 25. februāra, Crédit agricole zināja, ka pirms šī datuma Deutsche Bank un Credit Suisse tirgotāji bija savstarpēji vienojušies. Turklāt, ņemot vērā to, ka pēc šī datuma Crédit agricole tirgotājs piedalījās divpusējās pretkonkurences diskusijās ar katru no šiem diviem tirgotājiem un ka Komisijas rīcībā bija pierādījumi, kas pierādīja, ka pēc 2013. gada 25. februāra pastāvēja divpusējo diskusiju tīkls, kurā šie trīs tirgotāji turpināja apspriest savas tirdzniecības darbības, ir jāuzskata, ka minētais Crédit agricole tirgotājs vismaz varēja saprātīgi paredzēt, ka pārējie divi tirgotāji bija iesaistīti divpusējās diskusijās, kam bija pretkonkurences raksturs.
468
Secinājumu, ka Crédit agricole varēja vismaz saprātīgi paredzēt pārējo banku rīcību un jo īpaši to cenu saskaņošanu, kas tika paziņotas dažiem darījumu partneriem, apstiprina arī citi pierādījumi.
469
Pirmkārt, vispirms ir jāatgādina, ka darbinieks savus amata pienākumus pilda uzņēmuma, kurā viņš strādā, labā un tā vadībā un tādējādi tiek uzskatīts par ietilpstošu ekonomiskajā vienībā, kas veido šo uzņēmumu (skat. spriedumu, 2016. gada 21. jūlijs, VM Remonts u.c., C‑542/14, EU:C:2016:578, 23. punkts un tajā minētā judikatūra).
470
Tāpēc zināšanas, ko darbinieks ir ieguvis pirms stāšanās darbā jaunā uzņēmumā un kuras viņš faktiski dara pieejamas šim jaunajam darba devējam, var uzskatīt par zināšanām, kuras ir viņa jaunajam darba devējam.
471
Turklāt saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Komisija var atsaukties uz kontaktiem pirms vai pēc pārkāpuma laikposma, lai veidotu kopainu un parādītu aizliegtās vienošanās sagatavošanās posmus, kā arī, lai apstiprinātu noteiktu pierādījumu interpretāciju (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2008. gada 8. jūlijs, Lafarge/Komisija, T‑54/03, nav publicēts, EU:T:2008:255, 428. punkts; 2012. gada 2. februāris, Denki Kagaku Kogyo un Denka Chemicals/Komisija, T‑83/08, nav publicēts, EU:T:2012:48, 188. punkts, un 2012. gada 27. jūnijs, Coats Holdings/Komisija, T‑439/07, EU:T:2012:320, 60. punkts).
472
Līdz ar to Komisija ir tiesīga izmantot zināšanas, kuras darbinieks ir ieguvis pirms viņa stāšanās darbā jaunā uzņēmumā un kuras viņš faktiski nodod šim jaunajam darba devējam, ja šīs zināšanas apstiprina citu tam pieejamo informāciju.
473
Šajā gadījumā pirms stāšanās darbā Crédit agricole šīs bankas tirgotājs, būdams BofA tirgotājs, tieši piedalījās rīcībā, kas notika pastāvīgās daudzpusējās tērzētavās un divpusējās diskusijās. Turklāt Crédit agricole tirgotāja rīcība, ko viņš veica, pildot iepriekšējos pienākumus, atbilst visām Komisijas noteiktajām kategorijām un it īpaši 1. kategorijai, kas attiecas uz cenu saskaņošanu, kuras tika paziņotas konkrētiem darījumu partneriem.
474
Tādējādi zināšanas, ko Crédit agricole tirgotājs ieguva, pildot savus iepriekšējos pienākumus, var apstiprināt citus elementus, kurus Komisija saglabāja, lai secinātu, ka Crédit agricole varēja vismaz saprātīgi paredzēt pārējo banku rīcību.
475
Otrkārt, Komisija konstatēja, ka Crédit agricole tirgotājs ietilpa nelielā tirgotāju lokā, kas bija īpaši iesaistīti strīdīgajā pārkāpumā. Šie tirgotāji bija profesionāli un personīgi pazīstami, un viņus uzskatīja par grupu (skat. apstrīdētā lēmuma 425., 807., 809. un 810. apsvērumu).
476
Treškārt, kā Komisija ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 809. apsvērumā un 931. zemsvītras piezīmē, no divām 2013. gada 23. maija vienlaicīgajām diskusijām, kuras Komisija uzrādīja, izpildot pierādījumu savākšanas pasākumu, un kas notika starp Crédit agricole tirgotāju un Credit Suisse tirgotāju, no vienas puses, un Credit Suisse tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju, no otras puses, izriet, ka attiecīgo banku tirgotāji tika uztverti kā “gang [grupa]”, tostarp pēc 2013. gada februāra.
477
Proti, sarunā ar Crédit agricole tirgotāju Credit Suisse tirgotājs stāstīja, ka bija saticis personu, kura viņam jautāja, vai viņš ir “gang [grupas]” dalībnieks, uz ko viņš ironiski atbildēja, ka Deutsche Bank un Crédit agricole tirgotājiem viņš neko nestāsta (“met that […] girl last night… told her we should chat/help each other out etc. She turned around and said “but your part of the ‘gang’, can I trust you?” she says, everyone talks about [our tight‑knit group]… lol… I told her, I don’t tell [Deutsche Bank’s trader] or [Crédit agricole’s trader] anything…trust me!! ”). Crédit agricole tirgotājs atbildēja ar smiekliem.
478
Dažas minūtes vēlāk, vienlaicīgi veicot sarunu ar Deutsche Bank tirgotāju, Credit Suisse tirgotājs paskaidroja, ka tikko runājis ar Crédit agricole tirgotāju, un atstāstīja ziņojuma saturu, ko viņš bija nosūtījis pēdējam minētajam par savu iepriekšējās dienas tikšanos. Deutsche Bank tirgotājs atbildēja ar smiekliem.
479
Tādējādi Komisija pamatoti uzskatīja, ka Crédit agricole vismaz varēja saprātīgi paredzēt pārējo attiecīgo banku īstenoto vai paredzēto rīcību un it īpaši to, ka šī rīcība attiecās uz visām Komisijas apstrīdētajā lēmumā aprakstītajām rīcības kategorijām. Konkrētāk, Komisija pamatoti uzskatīja, ka Crédit agricole varēja vismaz saprātīgi paredzēt 2013. gada 25. septembra un 2014. gada 5. februāra divpusējās diskusijas, kurās piedalījās bankas, kas nav Crédit agricole, proti, Credit Suisse un Deutsche Bank, kas ietilpst 1. kategorijā (skat. apstrīdētā lēmuma 528., 529., kā arī 539. un 540. apsvērumu).
480
Līdz ar to Crédit agricole nevar pamatoti apgalvot, ka tā nevarēja saprātīgi paredzēt pārējo tirgotāju rīcību.
481
Tātad Crédit agricole izvirzītā otrā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
2) Par Credit Suisse otrā pamata otro daļu attiecībā uz kļūdām tās informētībā par divpusējām diskusijām starp pārējo banku tirgotājiem vai attiecībā uz to, ka tā varēja šīs diskusijas saprātīgi paredzēt
482
Credit Suisse apstrīd Komisijas secinājumu par tās atbildību, ciktāl šīs atbildības pamatā esot, pirmkārt, šīs bankas tieša dalība visos rīcības veidos, kas veido strīdīgo pārkāpumu, un, otrkārt, tas, ka minētā banka zināja par divpusējām diskusijām, kurās bija iesaistīti pārējo banku tirgotāji, vai arī tā varēja tās saprātīgi paredzēt un bija gatava uzņemties risku. Šie divi pieņēmumi esot kļūdaini.
483
Pirmkārt, Credit Suisse apgalvo, ka, pat ja tiktu pierādīts, ka tā ir piedalījusies katrā no rīcību “veidiem”, ar to nepietiktu, lai pierādītu tās dalību katrā pretkonkurences diskusijā, nedz arī, lai to sauktu pie atbildības par diskusijām, kurās tā nebija tieši iesaistīta.
484
Otrkārt, ņemot vērā to, ka divpusējām diskusijām pēc 2013. gada februāra, pēc Credit Suisse domām, nevarēja būt tāds pats kopīgais mērķis kā diskusijām pirms šī datuma, esot nepareizi uzskatīt, ka šī banka varēja zināt vai varēja pamatoti paredzēt, ka pārējās attiecīgās bankas turpinās “to pašu” pārkāpumu. Turklāt tā tas būtu arī tad, ja tiktu uzskatīts, ka šīs vēlākās diskusijas bija daļa no viena un tā paša kopējā plāna un tām bija tāds pats kopīgais mērķis kā iepriekšējām diskusijām.
485
Pēc Credit Suisse domām, nav šaubu, ka apstrīdētajā lēmumā Komisijas norādītie iemesli ļaujot pierādīt, ka tās tirgotājs zināja par to, ka pārējie iesaistītie tirgotāji, kuru personiskā tuvība bija labi zināma, turpināja savas diskusijas. Turpretī šie iemesli nekādā veidā nepierādot, ka Credit Suisse varēja zināt par attiecīgo banku pārējo tirgotāju divpusējo sarunu pretkonkurences raksturu vai mērķi.
486
Vispirms jāatgādina, ka Credit Suisse argumenti, kuru pamatā bija tāda kopējā plāna neesamība, kas būtu vērsts uz vienota pretkonkurences mērķa sasniegšanu, tika noraidīti šī sprieduma 322.–362. punktā. Tādējādi Credit Suisse argumentācijai nevar piekrist, ciktāl tā ir balstīta uz kopējā plāna neesamību, jo īpaši pēc 2013. gada februāra.
487
Attiecībā uz pārējo Credit Suisse argumentāciju, pirmkārt, ir jānorāda, ka šī banka neapstrīd, ka tā ir tieši piedalījusies daudzās diskusijās, kuras Komisija izskatīja apstrīdētajā lēmumā un kuras notika pastāvīgajās daudzpusējās tērzētavās no 2010. gada jūnija līdz 2013. gada februārim.
488
Otrkārt, vispirms no šī sprieduma 110. punkta izriet, ka iebildumi, ko Credit Suisse, kā tā uzskata, esot izteikusi par replikai pievienotajā tabulā minētajām 25 diskusijām, nav pieņemami attiecībā uz pirmā pamata otro daļu par LESD 101. panta pārkāpumu, ko Komisija esot pieļāvusi, uzskatot, ka “paziņojumi par cenu noteikšanu” ir “ierobežojums mērķa dēļ”.
489
Turklāt Credit Suisse argumenti, kuru mērķis bija pierādīt, ka 2010. gada 28. septembra, 2012. gada 8. februāra un 2013. gada 10. janvāra diskusijām nebija pretkonkurences rakstura, tika noraidīti šī sprieduma 269.–295. punktā.
490
Treškārt, ir pierādīts, ka Credit Suisse pirms 2013. gada februāra bija tieši iesaistīta divpusējā pretkonkurences informācijas apmaiņā vai vismaz zināja par to. Komisija norāda uz divpusējām pretkonkurences diskusijām, kas nepastāvīgās tērzētavās notika starp Credit Suisse tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju 2011. gada 19. un 20. maijā (294. un 297. apsvērums), kā arī 2012. gada 17. decembrī (444. apsvērums), un to saturu Credit Suisse neapstrīd.
491
Ceturtkārt, Credit Suisse neapstrīd, ka tai bija zināms, ka Deutsche Bank tirgotāji pārtrauca izmantot pastāvīgās daudzpusējās tērzētavas, jo 2013. gada februārī viņu darba devējs aizliedza izmantot šādas tērzētavas, nevis Deutsche Bank tirgotāju nodoma dēļ pārtraukt dalību pārkāpumā (it īpaši skat. 94., 766., 767., 822., 823. un 847. apsvērumu).
492
Piektkārt, Crédit Suisse pēc 2013. gada februāra tieši piedalījās divpusējā pretkonkurences informācijas apmaiņā ar pārējām attiecīgajām bankām.
493
Vispirms Credit Suisse tirgotājs 2013. gada 13. martā, 27. augustā, 25. septembrī un 10. decembrī, kā arī 2014. gada 3. un 5. februārī, 28. martā un 22. jūlijā piedalījās divpusējās pretkonkurences diskusijās ar Deutsche Bank tirgotāju un pēc tam ar BofA tirgotāju.
494
Pēc tam Credit Suisse tirgotājs piedalījās divpusējās pretkonkurences diskusijās ar Crédit agricole tirgotāju 2013. gada 19. martā, 24. maijā, 9. un 14. augustā, kā arī 2014. gada 4., 7. un 14. martā, 1. maijā un 4. augustā. Kā izriet no šī sprieduma 296.–308. punkta, Credit Suisse tirgotājs piedalījās pretkonkurences informācijas apmaiņā ar Crédit agricole tirgotāju arī 2015. gada 12. un 24. martā. Līdz 2013. gada augustam Credit Suisse un Crédit agricole tirgotāji savām diskusijām turpināja izmantot pastāvīgo daudzpusējo tērzētavu, kuru līdz 2013. gada februārim bija izmantojuši visi dalībnieki.
495
Visbeidzot, pēc 2013. gada februāra notikušo divpusējo sarunu starp Credit Suisse tirgotāju un pārējo attiecīgo banku tirgotājiem analīze liecina, ka šī banka ir piedalījusies dažāda veida rīcībā, kas veido vienotu un turpinātu pārkāpumu.
496
Sestkārt, kā Credit Suisse apstiprināja tiesas sēdē, šī banka neapstrīd, ka tās tirgotājs zināja un apzinājās, ka pastāv vienlaicīgas diskusijas starp Deutsche Bank un Crédit agricole tirgotājiem. Turpretī Credit Suisse apstrīd, ka tās tirgotājs būtu zinājis par abu pārējo tirgotāju diskusiju pretkonkurences raksturu.
497
Šajā ziņā attiecībā uz apstrīdētā lēmuma 808. un 823. apsvērumā minētajām 2013. gada 25. jūlija un 22. oktobra, kā arī 2014. gada 9. janvāra diskusijām, ir taisnība, kā apgalvo Credit Suisse, ka šīs diskusijas pašas par sevi neļauj pierādīt, ka tā ar sava tirgotāja starpniecību būtu zinājusi par Crédit agricole un Deutsche Bank tirgotāju un pēc tam BofA tirgotāja divpusējās informācijas apmaiņas pretkonkurences raksturu.
498
Tomēr šīs diskusijas apstiprina apstrīdētā lēmuma 808. apsvērumā ietverto vērtējumu, ka saistībā ar Deutsche Bank tirgotājiem noteikto aizliegumu izmantot pastāvīgas daudzpusējas tērzētavas tirgotāji turpināja viens otru informēt, izmantojot divpusēju tērzētavu tīklu, un turpināja divpusēji izpaust no trešā tirgotāja iegūto informāciju par atsevišķiem aspektiem, kas parasti tika aplūkoti daudzpusējās tērzētavās.
499
2013. gada 25. jūlijā notikušās divpusējās diskusijas laikā Credit Suisse tirgotājs informēja Deutsche Bank tirgotāju, ka Crédit agricole tirgotājs “got lifted this am too”. Tādējādi Credit Suisse tirgotājs savas divpusējās diskusijas ar Deutsche Bank tirgotāju ietvaros atklāja informāciju, ko viņš bija ieguvis atsevišķā divpusējā diskusijā ar Crédit agricole tirgotāju par pēdējā minētā tirdzniecības darbību. Šī atklāsme notika diskusijas kontekstā, kuras laikā Deutsche Bank tirgotājs norādīja: “i sold some kfw 09/15 aswell”, pēc tam “thats me lifting 14.5 and 15 this morning” un “still looking for those if you see any”. No savas puses Credit Suisse tirgotājs paskaidroja Deutsche Bank tirgotājam: “i shorted those kfw 15s this am to my syndicate actually. probably a bit stupid for a short date, but should be ok”, tad atklāja Crédit agricole tirgotāja veikto darījumu. No sarunas spontānā, dabiskā un atklātā rakstura izriet, ka gan Credit Suisse tirgotājam, gan Deutsche Bank tirgotājam bija normāli apmainīties ar precīzu un aktuālu informāciju ne tikai par sevi, bet arī par Crédit agricole tirgotāju. Credit Suisse tirgotāja rīcība 2013. gada 25. jūlija diskusijas laikā liecina par savstarpējas uzticēšanās gaisotni starp Deutsche Bank, Crédit agricole un Credit Suisse tirgotājiem. Tādēļ šī rīcība apstiprina apstrīdētā lēmuma 808. apsvērumā ietverto vērtējumu par divpusēju diskusiju tīkla pastāvēšanu, kurā trīs tirgotāji apsprieda savas tirdzniecības darbības, un līdz ar to apstiprina faktu, ka Credit Suisse tirgotājs varēja pamatoti paredzēt, ka pārējie divi tirgotāji apmainījās ar sensitīvu informāciju, it īpaši attiecībā uz viņu attiecīgajām tirdzniecības darbībām.
500
Turklāt tas, ka Deutsche Bank tirgotājs identisku informāciju saņēma no paša Crédit agricole tirgotāja vēlākas divpusējās diskusijas laikā tajā pašā dienā, proti, 2013. gada 25. jūlijā, neliek apšaubīt šo vērtējumu un apstiprina konstatējumu, ka attiecīgo banku tirgotāji vienlaicīgās divpusējās diskusijās apmainījās ar informāciju par vienām un tām pašām obligācijām un par vieniem un tiem pašiem jautājumiem.
501
Saistībā ar 2014. gada 9. janvāra diskusiju, kuras laikā Credit Suisse tirgotājs informēja Crédit agricole tirgotāju, ka viņš tikko sarunājies ar Deutsche Bank tirgotāju (“[was] just chatting to [Deutsche Bank’s trader]”), tā faktiski neattiecas ne uz divpusējām sarunām par tirdzniecības darbībām, ne a fortiori uz sarunām par komerciāli sensitīvu informāciju vai, vispārīgāk, uz šādu sarunu pretkonkurences raksturu. Tomēr tā apstiprina, ka Credit Suisse tirgotājs bez vilcināšanās atklāja vienam no tirgotājiem, ka viņam bija kontakti ar trešo tirgotāju.
502
Attiecībā uz šī sprieduma 466. punktā minēto Crédit agricole tirgotāja un Deutsche Bank tirgotāja 2013. gada 22. oktobrī notikušo divpusējo diskusiju ir taisnība, ka nav pierādījumu, kas liecinātu, ka Crédit agricole tirgotājs pēc šīs diskusijas būtu vērsies pie Credit Suisse tirgotāja. Tomēr pēc sarunas ar Deutsche Bank tirgotāju Crédit agricole tirgotājs rakstīja: “ok will ask him”. Tādējādi 2013. gada 22. oktobra diskusija liecina, ka informācijas izpaušana attiecībā uz trešo tirgotāju, šajā gadījumā Credit Suisse tirgotāju, bija tikpat dabiska starp šiem diviem citiem tirgotājiem, kā tas bija starp Credit Suisse tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju, kā norādīts šī sprieduma 499. punktā. Tādēļ šī diskusija apstiprina apstrīdētā lēmuma 808. apsvērumā ietverto vērtējumu par divpusēja diskusiju tīkla pastāvēšanu.
503
Septītkārt, ir jānorāda, ka 2013. gada 11. oktobrīCredit Suisse bija pretkonkurences diskusija ar Deutsche Bank tirgotāju, kurā “piedalījās”Crédit agricole tirgotājs (skat. šī sprieduma 462. un 463. punktu). Šī diskusija, ko Credit Suisse raksturoja kā “daudzpusēju” un kurā piedalījās abi pārējie tirgotāji, ir vēl viens pierādījums tam, ka Credit Suisse tirgotājs varēja iedomāties, ka starp abiem pārējiem tirgotājiem pastāv divpusējas pretkonkurences diskusijas.
504
Tādējādi, ņemot vērā tās dalību pastāvīgajās daudzpusējās tērzētavās pirms 2013. gada 25. februāra, Credit Suisse zināja, ka pirms šī datuma Deutsche Bank un Credit agricole tirgotāji savstarpēji vienojās. Turklāt, ņemot vērā to, ka pirms un pēc šī datuma Credit Suisse tirgotājs piedalījās divpusējās pretkonkurences sarunās ar katru no šiem diviem tirgotājiem un ka Komisijas rīcībā bija pierādījumi, kas liecināja par to, ka pēc 2013. gada 25. februāra pastāvēja divpusējo diskusiju tīkls, kurā šie trīs tirgotāji turpināja apspriest savas tirdzniecības darbības, ir jāuzskata, ka Credit Suisse tirgotājs vismaz varēja saprātīgi paredzēt, ka pārējie divi tirgotāji iesaistījās divpusējās diskusijās, kam bija pretkonkurences raksturs.
505
Šajā ziņā ne tas, ka Credit Suisse nebija detalizēti informēta par diskusijām, kurās tās tirgotājs nebija piedalījies, ne arī tas, ka tā nezināja par dažu no šīm diskusijām esamību, nebija tāds apstāklis, kas varētu atspēkot Komisijas konstatējumu, ka tā bija piedalījusies vienotā pārkāpumā un var tikt saukta pie atbildības par to kopumā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2006. gada 14. decembris, Raiffeisen Zentralbank Österreich u.c./Komisija, T‑259/02 līdz T‑264/02 un T‑271/02, EU:T:2006:396, 193. punkts).
506
Konstatējumu, ka Credit Suisse vismaz varēja saprātīgi paredzēt visu pārējo banku rīcību, apstiprina arī citi pierādījumi.
507
Vispirms Komisija konstatēja, ka Credit Suisse tirgotājs ietilpa nelielā tirgotāju lokā, kas bija īpaši iesaistīts strīdīgajā pārkāpumā. Šie tirgotāji arī pēc 2013. gada februāra bija profesionāli un personīgi pazīstami un tika uzskatīti par grupu (skat. apstrīdētā lēmuma 425., 807., 809. un 810. apsvērumu).
508
Šajā ziņā Crédit agricole tirgotāja un Credit Suisse tirgotāja 2013. gada 8. marta divpusējā diskusija, kuras esamību un saturu Credit Suisse neapstrīd, pierāda, ka šie tirgotāji un Deutsche Bank tirgotājs turpināja uzturēt regulārus kontaktus un organizēja sociāla rakstura tikšanās.
509
Tāpat arī 2013. gada 23. maija diskusija starp Credit Suisse tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju liecina par to, ka pārējie tirgotāji pārkāpumā iesaistīto attiecīgo banku tirgotājus uztvēra kā “gang [grupu]” (skat. šī sprieduma 478. punktu).
510
Visbeidzot, 2013. gada 11. oktobraCredit Suisse tirgotāju un Deutsche Bank tirgotāju (530. apsvērums), kurā piedalījās Crédit agricole tirgotājs, pierāda, ka trīs tirgotāji bija plānojuši tikties nākamās nedēļas komandējumu laikā uz Ņujorku (skat. šī sprieduma 393. punktu).
511
Visu pierādījumu analīzes kontekstā šis apstāklis ir būtisks, lai pierādītu, vai Credit Suisse zināja vai varēja saprātīgi paredzēt divpusējo diskusiju, kas notika pēc 2013. gada februāra un līdz tās dalības beigām apstrīdētajā pārkāpumā, proti, 2015. gada 24. martam, pretkonkurences saturu.
512
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, Credit Suisse nevar pamatoti apgalvot, ka “Komisijas savāktie pierādījumi nav pietiekami, lai secinātu, ka kādam no tirgotājiem [būtu] bijusi pietiekama informācija par tās saziņas saturu, kurā viņš nepiedalījās, [un] pakārtoti, ka to nevar uzskatīt par atbildīgu par pārējo divu tirgotāju divpusējām diskusijām pēc 2013. gada februāra”.
513
Tātad Credit Suisse otrā pamata otrā daļa ir jānoraida.
e)
Par Crédit agricole un Credit Suisse dalības strīdīgajā vienotajā un turpinātajā pārkāpumā ilgumu
514
Otrā pamata otrajā daļā Crédit agricole apstrīd savas dalības strīdīgajā vienotajā pārkāpumā turpināto raksturu (skat. šī sprieduma 428.–432. punktu).
515
Ar otrā pamata ceturto daļu Credit Suisse norāda uz kļūdām saistībā ar tās dalību pārkāpumā pēc 2014. gada augusta.
1) Par Crédit agricole otrā pamata otro daļu, ciktāl tās mērķis ir pierādīt, ka tās dalībai konstatētajā pārkāpumā nav turpināta rakstura
516
Apstrīdētā lēmuma 790. apsvērumā Komisija uzskatīja, ka attiecīgās bankas ir saucamas pie atbildības par visu vienoto un turpināto pārkāpumu par attiecīgajiem laikposmiem, kuros tās bija iesaistītas tajā. Minētā lēmuma 842. apsvērumā Komisija konstatēja, ka Crédit agricole ir piedalījusies pārkāpumā no 2013. gada 10. janvāra līdz 2015. gada 24. martam, proti, 804 dienas jeb 2,20 gadus.
517
Crédit agricole apgalvo, ka Komisija, lai pierādītu turpinātu pārkāpumu 26 mēnešu laikā, proti, no 2013. gada janvāra līdz 2015. gada martam, balstās tikai uz 31 diskusiju, kurās tā piedalījās, pieņemot, ka divas trešdaļas no šīm diskusijām notika šī laikposma pirmajos desmit mēnešos, proti, no 2013. gada janvāra līdz oktobrim. Šie apstākļi liekot apšaubīt secinājumu, ka, pirmkārt, diskusijas starp Crédit agricole tirgotāju un pārējo attiecīgo banku tirgotājiem bija “pastāvīgas” un, otrkārt, ka šī banka bija piedalījusies turpinātā pārkāpumā, vismaz attiecībā uz laikposmu pēc 2013. gada oktobra.
518
Konkrētāk, pirmām kārtām, Crédit agricole norāda, ka tikai viena diskusija apstiprina apgalvojumu, ka tā ir piedalījusies 1. kategorijas rīcībā. Crédit agricole uzskata, ka šī viena diskusija nav pietiekama, lai pierādītu konkrētiem darījumu partneriem piedāvāto cenu saskaņošanu vairāk nekā divu gadu laikā. Tāpat attiecībā uz 2. kategorijā ietilpstošo rīcību Komisija balstījās tikai uz četrām diskusijām, lai pierādītu, ka ir noticis pārkāpums, kas ilga vairāk nekā divus gadus.
519
Otrām kārtām, apgalvotajā Crédit agricole dalībā laika gaitā esot vērojami būtiski intervāli, pat, ja tiktu ņemts vērā 31 Komisijas identificēto diskusiju kopums.
520
Ņemot vērā tērzētavu izmantošanu Bloomberg platformā un līdz ar to pierādījumu pieejamību, šie intervāli neizbēgami nozīmējot intervālus bez pārkāpumu veidojošas rīcības, nevis laikposmus, par kuriem Komisijai nav pierādījumu.
521
Tāpat, pirmkārt, Komisija centās pārnest pierādīšanas pienākumu, pamatojoties uz to, ka Crédit agricole nav publiski distancējusies no attiecīgās rīcības. Otrkārt, Komisija esot kļūdaini balstījusies uz šīs bankas zināšanām par pārējo attiecīgo banku rīcību, ko minētā banka apstrīd ar citu pamatu.
522
Šajā ziņā no Crédit agricole argumentācijas izriet, ka galvenais elements, ko tā izvirza, lai pamatotu savu apgalvojumu, ir intervālu ilgums starp diskusijām, kurās piedalījās tās tirgotājs, konkrētāk, ka dažas no šīm diskusijām neesot jāņem vērā.
523
Pirmām kārtām, vispirms jānorāda, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu attiecībā uz to, ka pastāv kopējs plāns, kas vērsts uz vienota pretkonkurences mērķa sasniegšanu. Turklāt piecu rīcības kategoriju noteikšana apstrīdētajā lēmumā nevar likt apšaubīt minētā kopējā plāna esamību (skat. šī sprieduma 364. punktu).
524
Līdz ar to nevar piekrist Crédit agricole, kura, lai konstatētu apgalvoto tās dalības strīdīgajā pārkāpumā pārtraukumu, nošķir Komisijas apstrīdētajā lēmumā norādītās rīcības kategorijas un izvēlas neņemt vērā noteiktas diskusijas.
525
Citiem vārdiem sakot, Crédit agricole dalības vienotajā strīdīgajā pārkāpumā turpināto raksturu nevar novērtēt, atbilstoši katrai kategorijai izvērtējot rīcību, ko Komisija uz to ir attiecinājusi. Šis turpinātais raksturs ir jāvērtē, ņemot vērā visu aplūkoto rīcību, kurā piedalījās šīs bankas tirgotājs, par kuru viņš zināja vai kuru viņš varēja saprātīgi paredzēt, neatkarīgi no tā, kurā kategorijā šī rīcība ietilpst. Tādējādi, pieņemot, ka tā ir pierādīta, kas nav noticis, tas, ka Crédit agricole nav turpināti piedalījusies rīcībā, kas ietilpst tikai 1. vai 2. kategorijā, vai tas, ka tā nav zinājusi par citu dalībnieku rīcību, kas ietilpst šajās kategorijās, pats par sevi nevar likt apšaubīt Komisijas secinājumu par tās turpināto dalību pārkāpumā.
526
Turklāt Crédit agricole nav pamata atsaukties uz intervāliem, balstoties uz to, ka būtu jāapmierina tās trešais pamats. Crédit agricole izvirzītais trešais pamats tika apmierināts tikai attiecībā uz 2013. gada 10. janvāra diskusiju, proti, hronoloģiski pirmo diskusiju, ko Komisija ir attiecinājusi uz to.
527
Visbeidzot, ciktāl Crédit agricole apgalvo, ka, lai aprēķinātu intervālus starp divām strīdīgā pārkāpuma izpausmēm, neesot jāņem vērā diskusijas, kas ietilpst dažās no piecām rīcības kategorijām, pamatojoties uz to, ka šīs kategorijas neietilpstot “ierobežojumā mērķa dēļ”, vai tāpēc, ka atsevišķas diskusijas esot bijušas “leģitīmas” darbības, no šī sprieduma 165.–268. punkta izriet, ka, neskarot jautājumu par to, vai tā ir uzskatāma par ierobežojumu mērķa dēļ, visai rīcībai, ko Komisija iedalījusi piecās kategorijās, kurā piedalījās Crédit agricole, bija pretkonkurences raksturs. Konkrēti, Crédit agricole pamatoti vērstie iebildumi pret dažām diskusijām, kurās tā piedalījās un kuras ietilpst Komisijas noteiktajās piecās kategorijās, tika noraidīti šī sprieduma 188.–268. punktā.
528
No tā izriet, ka, lai novērtētu, vai intervāli starp divām Crédit agricole pārkāpuma izpausmēm var liecināt par šīs bankas dalības pārtraukumu pārkāpumā, nevar izslēgt nevienu no diskusijām, kas uz to ir attiecinātas un kurās tā tieši piedalījās, izņemot 2013. gada 10. janvāra diskusiju.
529
Otrkārt, ciktāl Crédit agricole apgalvo, ka pierādījumos ir piecu mēnešu intervāls – no 2013. gada septembra līdz 2014. gada martam –, jāuzsver, ka šajā intervālā nav ņemta vērā tās tirgotāja klātbūtne 2013. gada 11. oktobra diskusijā un līdz ar to viņa dalība tajā (skat. šī sprieduma 134. punktu).
530
Tādējādi, kā atzīst Komisija, maksimālais intervāls starp divām Crédit agricole tirgotāja tiešajām dalībām strīdīgajā pārkāpumā ir aptuveni četrarpus mēneši, no 2013. gada 11. oktobra līdz 2014. gada 4. martam.
531
Šajā ziņā, pirmkārt, ir svarīgi atgādināt, ka jautājums par to, vai šo intervālu ilgums ir pietiekami ilgs, lai to uzskatītu par pārtraukumu, ir jāizvērtē strīdīgā pārkāpuma funkcionēšanas kontekstā (skat. šī sprieduma 381. punktu).
532
Taču šajā gadījumā ļoti bieža dalība koluzīvajā saziņā nebija nepieciešama strīdīgā pārkāpuma funkcionēšanai, jo sarunas par SSA obligācijām bija neatkarīgas. Attiecīgās koluzīvās saziņas iespējamie panākumi nebija atkarīgi no dalības virknē kontaktu saistībā ar citām sarunām (skat. šī sprieduma 384.–386. punktu).
533
Otrkārt, 2014. un 2015. gadam bija raksturīgs SSA obligāciju tirgus aktivitātes samazinājums, ko strīdīgā vienotā pārkāpuma dalībnieki nevarēja ietekmēt, un tas veicināja to, ka samazinājās iespējas saskaņot savu rīcību vai apmainīties ar komerciāli sensitīvu informāciju (skat. šī sprieduma 390. punktu).
534
Treškārt, no 2013. gada 11. oktobra diskusijas un 2014. gada 4. marta diskusijas vērtējuma izriet, ka tajās nav ietverts neviens elements, kas varētu pierādīt, ka Crédit agricole tirgotājs sākotnēji būtu paudis vēlmi izbeigt savu dalību vienotā un turpinātā pārkāpumā un pēc tam būtu paudis vēlmi no jauna piedalīties šajā pārkāpumā. Konkrētāk, 2014. gada 4. marta diskusijas tonis un spontanitāte liecina par Crédit agricole tirgotāja pastāvīgu vēlmi turpināt iesaistīties rīcībā, kas sekmē kopējo plānu, kuram ir vienots pretkonkurences mērķis, kā to apstrīdētajā lēmumā definējusi Komisija.
535
Līdzīgu vērtējumu var izdarīt attiecībā uz diskusijām, kas notika pirms katra no Crédit agricole tirgotāja dalības intervāliem, un par diskusijām, kas sekoja šie intervāliem.
536
Ceturtkārt, arī viena no trim galvenajiem pārkāpumā iesaistītajiem tirgotājiem darba devēja maiņa varēja veicināt noteiktus intervālus starp divām Crédit agricole tirgotāja dalības strīdīgajā pārkāpumā izpausmēm (skat. šī sprieduma 396. punktu).
537
Piektkārt, kā tas izriet no šī sprieduma 451.–481. punktā minētā, Crédit agricole tirgotājs vismaz varēja saprātīgi paredzēt, ka starp abiem pārējiem tirgotājiem notiek pretkonkurences diskusijas, pat ja viņš tajās tieši nepiedalījās.
538
Tādējādi, vispirms intervāli starp divām Crédit agricole dalības izpausmēm strīdīgajā pārkāpumā neļauj secināt, ka šāda dalība būtu bijusi pārtraukta.
539
Turklāt Crédit agricole neapstrīd, ka tā nav publiski distancējusies no aizliegtās vienošanās.
540
Visbeidzot, Crédit agricole nenorāda nekādus citus apstākļus, kas varētu pierādīt tās dalības strīdīgajā pārkāpumā pārtraukumu, piemēram, tirgotāja, kurš piedalījās pretkonkurences rīcībā, darba pienākumu izbeigšanu pirms intervāla starp divām šīs bankas dalības izpausmēm šajā pārkāpumā, un jauna tirgotāja, kurš atkal būtu piedalījies pārkāpumā, darba pienākumu uzņemšanos laikposmā pēc šī intervāla.
541
Līdz ar to, ņemot vērā, pirmkārt, Crédit agricole dalības kopējo ilgumu, kas pārsniedz divus gadus, otrkārt, informāciju, kas bija šīs bankas rīcībā saistībā ar aizliegtās vienošanās funkcionēšanas kontekstu, un intervālus, kas nošķīra Crédit agricole tirgotāja dalības konstatētajā pārkāpumā divas izpausmes, treškārt, to, ka Crédit agricole nebija publiski norobežojusies, un, ceturtkārt, to, ka šī banka neatsaucas uz citiem apstākļiem, lai pierādītu tās dalības pārtraukšanu strīdīgajā pārkāpumā, Komisija, nepārnesot pierādīšanas pienākumu, ir pamatoti konstatējusi, ka Crédit agricole dalība nebija pārtraukta no 2013. gada 11. janvāra – dienas, kuras diskusiju šī banka nav pienācīgi apstrīdējusi, – līdz 2015. gada 24. martam (šī sprieduma 144. un 447. punkts).
542
Tātad Crédit agricole otrā pamata otrā daļa ir jānoraida, ciktāl tās mērķis ir pierādīt, ka tās dalībai konstatētajā vienotajā pārkāpumā nav turpināta rakstura.
2) Par Credit Suisse otrā pamata ceturto daļu, kas attiecas uz to, ka Komisija nav pierādījusi tās dalību jebkādā prettiesiskā rīcībā pēc 2014. gada augusta
543
Apstrīdētā lēmuma 842. apsvērumā Komisija ir konstatējusi, ka Credit Suisse ir piedalījusies strīdīgajā vienotajā un turpinātajā pārkāpumā laikposmā no 2010. gada 21. jūnija līdz 2015. gada 24. martam, proti, 1738 dienas jeb 4,75 gadus. Turklāt apstrīdētā lēmuma 846.–849. apsvērumā Komisija noraidīja Credit Suisse argumentu, ka tā neesot pierādījusi, ka šī banka būtu piedalījusies pārkāpumā no 2014. gada augusta līdz 2015. gada martam.
544
Savā otrā pamata ceturtajā daļā Credit Suisse apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi, ka tā būtu piedalījusies strīdīgajā pārkāpumā pēc 2014. gada augusta. Šajā ziņā apstrīdētajā lēmumā ir atsauces tikai uz sešām diskusijām pēc minētā datuma un tās esot izmantotas, lai pagarinātu šo dalību līdz 2015. gada 24. martam. Credit Suisse neesot piedalījusies pirmajās četrās diskusijās, un šī banka apstrīd pēdējo divu diskusiju, proti, 2015. gada 12. marta diskusijas starp tās tirgotāju un Crédit agricole tirgotāju, un tās tirgotāja 2015. gada 24. martāCrédit agricole tirgotājam nosūtītās elektroniskā pasta vēstules pretkonkurences raksturu.
545
Šajā ziņā, pirmām kārtām, šī sprieduma 482.–513. punktā tika noraidīta Credit Suisse argumentācija, ar kuru šī banka apstrīdēja savu informētību vai to, ka tā būtu varējusi saprātīgi paredzēt divpusējās pretkonkurences diskusijas, kurās bija iesaistītas citas bankas pēc 2013. gada februāra un līdz tās dalības apstrīdētajā lēmumā konstatētajā pārkāpumā laikposma beigām.
546
Otrām kārtām, un, kas ir vēl svarīgāk, no šī sprieduma 296.–308. punktā minētā izriet, ka Credit Suisse nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka 2015. gada 12. marta diskusijām un 2015. gada 24. marta elektroniskā pasta vēstulei ir pretkonkurences raksturs.
547
Tātad Credit Suisse nevar pamatoti apgalvot, ka Komisija nav pierādījusi tās dalību strīdīgajā pārkāpumā pēc 2014. gada augusta.
548
Tātad Credit Suisse otrā pamata ceturtā daļa tiek noraidīta.
f)
Secinājumi par Crédit agricole otro pamatu un Credit Suisse otro pamatu
549
Ņemot vērā iepriekš minēto, Credit Suisse otrais pamats tiek noraidīts.
550
Attiecībā uz Crédit agricole, izvērtējot šīs bankas izvirzīto otro pamatu, ir skaidrs, ka tā nav pierādījusi, ka Komisija būtu pieļāvusi kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka tā līdz 2015. gada 24. martam ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā. Turpretī ir jāatgādina, ka Komisija nevarēja pamatoti attiecināt uz Crédit agricole2013. gada 10. janvāra diskusiju, kas notika pirms tās tirgotāja pirmās pieslēgšanās attiecīgajai tērzētavai.
551
No tā izriet, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, apstrīdētā lēmuma 1. panta c) punktā uzskatot, ka Crédit agricole ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā, sākot no 2013. gada 10. janvāra, nevis no 2013. gada 11. janvāra. Tātad šīs bankas izvirzītais otrais pamats ir jāapmierina tikai šajā ziņā.
3.
Par Crédit agricole pirmo pamatu un Credit Suisse pirmo pamatu, kas attiecas uz kļūdām, kvalificējot attiecīgo rīcību kā ierobežojumu mērķa dēļ
552
Apstrīdētā lēmuma 739.–749. apsvērumā Komisija secināja, ka attiecīgajai rīcībai ir pretkonkurences mērķis, īpaši uzsverot:
“(747)
Ar visām iepriekš minētajām darbībām iesaistītie tirgotāji apzināti aizstāja normālu konkurenci ar kolūziju, jo tie dažkārt rīkojās tā, it kā tie tirgotu vienas un tās pašas pozīcijas vai vienu un to pašu “portfeli”. Tomēr neatkarīgi no tā, kāda formu kolūzijai varēja būt konkrētajā gadījumā, to galvenais mērķis bija palielināt savus ienākumus. Tirgotāji centās sasniegt šo mērķi, saskaņojot cenas, apmainoties ar sensitīvu informāciju par tirdzniecības darbībām, saskaņojot savas tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijas un koordinējot savas tirdzniecības darbības. Šādi rīkojoties, tie samazināja nenoteiktību un risku, veica darījumus ar tiem izdevīgiem nosacījumiem, sadalīja tirgus un klientus, kā arī saglabāja konkurences priekšrocību attiecībā pret klientiem un citiem tirgus dalībniekiem.
(748)
Iesaistītie tirgotāji darbojās tirgū ([SSA obligāciju] tirgū), kuram, tāpat kā citiem sarežģītiem parāda vērtspapīru tirgiem, parasti vajadzētu būt raksturīgām konkurējošām cenām un citiem tirdzniecības nosacījumiem. Iesaistītās bankas bija atzīti tirgus dalībnieki nozarē, kuras mērķis ir veicināt efektīvu un konkurējošu parāda kapitāla emisiju un tirdzniecību.
(749)
Līdz ar to tiek secināts, ka 4.2. iedaļā aprakstīto nolīgumu un/vai saskaņoto darbību mērķis ir konkurences ierobežošana un/vai izkropļošana [LESD] 101. panta 1. punkta un EEZ līguma 53. panta 1. punkta izpratnē.”
553
Savos attiecīgajos pirmajos pamatos Crédit agricole un Credit Suisse pārmet Komisijai, ka tā ir kļūdaini kvalificējusi attiecīgo rīcību kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
a)
Ievada apsvērumi par prasītāju iebildumu priekšmetu un pamatojumu
1) Par Crédit agricole iebildumiem
554
Savā pirmajā pamatā, kas ir sadalīts divās daļās, Crédit agricole apgalvo, ka Komisija neesot sniegusi pietiekamus pierādījumus un pamatojumu tās dalībai ierobežojumā mērķa dēļ.
555
Pirmajā daļā Crédit agricole atsaucas uz “tiesību kļūdām un kļūdām faktos, konstatējot, ka kategorijas saistībā ar informācijas apmaiņu ir ierobežojumi mērķa dēļ, kas var ietilpt [konstatētā] vienotā un turpinātā pārkāpumā”.
556
Šajā ziņā tā apgalvo, pirmkārt, ka informācijas apmaiņa, kas ietilpst 3. kategorijā (“Apmaiņa ar aktuālo vai uz nākotni vērsto komerciāli sensitīvo informāciju par savām tirdzniecības darbībām un tirdzniecības plūsmām sekundārajā tirgū”), neradīja pietiekamu kaitējuma pakāpi konkurencei, lai to varētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, un, otrkārt, ka 4. kategorijā (“Apmaiņa ar tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām, to apstiprināšana un saskaņošana”) ietvertā rīcība nebija tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģiju apmaiņa, to apstiprināšana un saskaņošana, bet gan faktiski informācijas apmaiņa, kurai arī nebija pietiekama kaitējuma pakāpes.
557
Savā pirmā pamata otrajā daļā Crédit agricole pārmet Komisijai, ka tā “neesot veikusi analīzi, kas nepieciešama, lai pamatotu secinājumu par ierobežojumu mērķa dēļ attiecībā uz kādu no [konstatētajām] koordinācijas rīcības kategorijām”, proti, 1. kategoriju (“Cenu koordinēšana darījumos ar konkrētiem darījumu partneriem”), 2. kategoriju (“Vispārīgi tirgū norādīto cenu koordinēšana”) un 5. kategoriju (“Tirdzniecības darbību koordinēšana”).
558
Vispirms ir jānorāda, ka Crédit agricole argumentācija par vienota un turpinātu pārkāpuma neesamību, kā arī tās nepiedalīšanos tajā, tika noraidīta šī sprieduma 550. punktā, ņemot vērā pārkāpuma sākuma datumu, un tādēļ tā nav jāizskata šī pamata ietvaros.
559
Turklāt ir jāatzīmē, ka argumentācijā, kas apkopota šī sprieduma 555. un 557. punktā, Crédit agricole pārmet Komisijai, ka tā ir konstatējusi, ka katra no piecām apstrīdētā lēmuma 613. apsvērumā minētajām kategorijām bija jākvalificē kā “ierobežojums mērķa dēļ”, lai gan 3. un 4. kategorijā minētā rīcība nebija pietiekami kaitīga konkurencei, un ka attiecībā uz 1., 2. un 5. kategorijā minētajām rīcībām tā neesot veikusi nepieciešamo analīzi.
560
Tomēr šī sprieduma 87. punktā jau tika konstatēts, ka šī argumentācija izriet no kļūdainas apstrīdētā lēmuma interpretācijas, un tādēļ ir noraidāma kā nepamatota.
561
Turklāt šī sprieduma 106. un 107. punktā tika konstatēts, ka savā pirmajā pamatā Crédit agricole konkrēti, precīzi un pamatoti apstrīdēja tikai 2013. gada 18. un 31. janvāra, 15. februāra, 19. un 21. februāra, 24. maija, 3. jūnija, 10. un 25. jūlija, kā arī 2014. gada 6. augusta un 2015. gada 12. marta diskusijas, un ka tādējādi Komisijas vērtējumi par citām diskusijām, izņemot šīs, ir galīgi pierādīti.
562
Tomēr, ņemot vērā, ka Vispārējā tiesa nevar aprobežoties ar lietas dalībnieku izvirzīto argumentu pārbaudi tikai pamata, daļas vai iebilduma, kura atbalstam tie formāli tika izvirzīti, ietvaros, bet tai tie ir jāizvērtē arī cita pamata, citas daļas vai cita iebilduma atbalstam, ja arī šiem argumentiem ir nozīme to atbalstam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 21. septembris, Fachverband Spielhallen un LM/Komisija, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, 46.–49. punkts), Crédit agricole pirmais pamats ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, Komisija neesot izvērtējusi strīdīgā pārkāpuma ekonomisko kontekstu kopumā vai esot veikusi tā kļūdainu vērtējumu, un, otrkārt, ka Komisija esot kļūdaini secinājusi, ka šī sprieduma 561. punktā minētās vienpadsmit diskusijas varēja pamatot secinājumu, ka šīs iestādes konstatētajam vienotajam un turpinātajam pārkāpumam bija pretkonkurences mērķis.
2) Par Credit Suisse iebildumiem
563
Pirmajā pamatā, kas ir sadalīts trīs daļās, Credit Suisse apgalvo, ka “Komisija esot pārkāpusi LESD 101. pantu un nepietiekami pamatojusi savu secinājumu, ka šī banka esot rīkojusies ar mērķi ierobežot vai izkropļot konkurenci”.
564
Pirmā pamata pirmajā daļā, kas ir iesniegts galvenokārt un kuru veido četri punkti, Credit Suisse pārmet Komisijai, ka, vērtējot diskusijas kopumā, šī iestāde “nav pietiekami ņēmusi vērā SSA obligāciju tirgus faktisko un tiesisko kontekstu un [nav izpildījusi] pienākumu pierādīt, ka attiecīgā rīcība ierobežoja konkurenci mērķa dēļ”.
565
Pirmā pamata otrajā daļā, kas tika iesniegta pakārtoti un kuru veido 24 punkti, Credit Suisse kritizēja Komisiju par to, ka tā ir “secinājusi [..], ka saziņa par cenu noteikšanu ierobežo konkurenci mērķa dēļ”, galvenokārt pamatojoties uz to, ka šāda saziņa “[varētu] būt labvēlīga konkurencei”.
566
Pirmā pamata trešajā daļā Credit Suisse apgalvo, ka, pārbaudot šīs cenu noteikšanas saziņas konkurenci veicinošo ietekmi, Komisija esot pārkāpusi noteikumus par pierādījumiem un tās tiesības uz aizstāvību, attiecīgajai rīcībai piemērojot nevis noteikumus, kas piemērojami, lai pierādītu rīcības pretkonkurences mērķi, bet gan noteikumus, kas piemērojami ierobežojuma aksesuārā rakstura pierādīšanai 2014. gada 11. septembra sprieduma MasterCard u.c./Komisija (C‑382/12 P, EU:C:2014:2201) 89. punkta izpratnē.
567
Ņemot vērā šo argumentāciju, ir jāatgādina, pirmkārt, ka apstrīdētā lēmuma 749. apsvērumā Komisija konstatēja, ka attiecīgā rīcība, kas aprakstīta šī lēmuma 4.2. iedaļā, ir jākvalificē kā “ierobežojums mērķa dēļ”, pēc tam, kad tā 104. apsvērumā bija konstatējusi, ka dažādās rīcības kategorijas, kuras tā ir izmantojusi, ir aprakstītas vienīgi analītiskiem mērķiem, ir saistītas un bieži pārklājas.
568
Tādējādi šī kvalifikācija netika izmantota ne attiecībā uz katru no minētajām kategorijām, ne attiecībā uz katru no attiecīgajiem rīcības veidiem. Līdz ar to nav nepieciešams to darīt attiecībā uz 25 diskusijām, kas ir sagrupētas kategorijā, kuru Credit Suisse ir norādījusi zem virsraksta “saziņa par cenu noteikšanu”, un kuru datumi ir minēti šīs bankas replikas C.1. pielikumā.
569
Otrkārt, kā izriet no šī sprieduma 110. punkta, tā kā tie prasības pieteikumā vai replikā nav formulēti pat kopsavilkuma veidā, iebildumi, kas vērsti tieši pret 25 diskusijām, kuras Credit Suisse sagrupējusi šajā kategorijā “saziņa par cenu noteikšanu”, nav pieņemami.
570
No tā izriet, ka ir jānoraida Credit Suisse pirmā pamata otrā daļa, kas izriet no kļūdainas saziņas par cenu noteikšanu kvalificēšanas par “ierobežojumu mērķa dēļ”.
571
Tomēr Credit Suisse argumenti, kurus tā izvirzīja, pamatojot sava pirmā prasības pamata otro daļu, un kas attiecas uz diskusiju par cenu noteikšanu iespējamo konkurenci veicinošo ietekmi pirmā prasības pamata pirmās daļas kontekstā, ir jāizvērtē tiktāl, ciktāl tie pamato tās iebildumus par Komisijas pieļautajām kļūdām, kvalificējot attiecīgo rīcību kopumā kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, jo īpaši tādēļ, ka nav pietiekami ņemts vērā strīdīgā pārkāpuma tiesiskais un ekonomiskais konteksts.
572
Šādi rīkojoties, ir jāņem vērā argumenti, kas var likt apšaubīt attiecīgās rīcības kvalificēšanu par “ierobežojumu mērķa dēļ”, lai gan tie, protams, formāli tika izvirzīti, lai pamatotu pirmā pamata otro daļu, kas tika noraidīta, bet tiem ir tikpat liela nozīme, vērtējot šī pamata pirmo daļu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2023. gada 21. septembris, Fachverband Spielhallen un LM/Komisija, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, 48. punkts).
b)
Par aplūkotās rīcības kvalificēšanu par “ierobežojumu mērķa dēļ”
1) Ievada apsvērumi
573
Ir jāatgādina, ka, lai būtu piemērojams LESD 101. panta 1. punktā paredzētais principiālais aizliegums, koluzīvas darbības “mērķim vai sekām” ir jābūt būtiskai konkurences nepieļaušanai, ierobežošanai vai traucēšanai iekšējā tirgū (spriedums, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 62. punkts).
574
No tā izriet, ka šajā tiesību normā, kā to ir interpretējusi Tiesa, skaidri ir nošķirts jēdziens “ierobežojums mērķa dēļ” un jēdziens “ierobežojums seku dēļ”, jo uz katru attiecas atšķirīgi pierādīšanas noteikumi (spriedums, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63. punkts).
575
Tādējādi, runājot par darbībām, kas ir kvalificētas kā “ierobežojumi mērķa dēļ”, nav jācenšas ne noskaidrot, ne arī a fortiori pierādīt sekas uz konkurenci, lai šīs darbības kvalificētu kā “konkurences ierobežojumu” LESD 101. panta 1. punkta izpratnē, ciktāl pieredze rāda, ka šāda rīcība izraisa ražošanas samazināšanos un cenas palielināšanos, kas rada nepareizu līdzekļu sadali, it īpaši kaitējot patērētājiem Runājot par šīm darbībām, ir prasīts tikai pierādīt, ka tās faktiski ir kvalificējamas kā “ierobežojums mērķa dēļ”, un šajā ziņā tomēr nepietiek ar vienkāršiem nepierādītiem apgalvojumiem (spriedums, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 64. un 65. punkts).
576
Savukārt, ja nolīguma, uzņēmumu apvienību lēmuma vai saskaņotu darbību pretkonkurences mērķis nav pierādīts, ir jāpārbauda to sekas, lai sniegtu pierādījumus, ka konkurence faktiski tikusi vai nu būtiski nepieļauta, vai ierobežota, vai arī izkropļota (skat. spriedumu, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 66. punkts un tajā minētā judikatūra).
577
No Tiesas judikatūras, kas būtībā atgādināta apstrīdētā lēmuma 623.–626. apsvērumā, arī izriet, ka jēdziens “ierobežojums mērķa dēļ” ir interpretējams šauri un var tikt piemērots tikai dažām uzņēmumu saskaņotām darbībām, kuras pašas par sevi un, ņemot vērā to īstenošanas saturu, atbilst tām izvirzītajiem mērķiem, un kurām, ņemot vērā ekonomisko un juridisko kontekstu, kādā tās iekļaujas, ir pietiekami kaitīga ietekme uz konkurenci, lai varētu uzskatīt, ka to seku pārbaude nav vajadzīga, jo dažas uzņēmumu sadarbības formas to rakstura dēļ var uzskatīt par nelabvēlīgām normālai konkurences darbībai. Vērtējot minēto kontekstu, ir vienlīdz jāņem vērā ietekmēto preču vai pakalpojumu raksturs, kā arī faktiskie attiecīgā tirgus vai tirgu darbības un struktūras apstākļi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 67. un 68. punkts un tajos minētā judikatūra).
2) Par kaitējuma konkurencei pakāpi, kas nepieciešama, lai rīcību varētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”
578
Crédit agricole uzskata, ka judikatūrā ir noteikts “ārkārtīgi augsts slieksnis”, lai secinātu, ka informācijas apmaiņu var kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, ko apstiprinot Pamatnostādņu par [LESD] 101. panta piemērojamību horizontālās sadarbības nolīgumiem (OV 2011, C 11, 1. lpp.) 72.–74. punkts, kā arī 2019. gada 24. septembra spriedums HSBC Holdings u.c./Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675, 184. punkts).
579
Credit Suisse arī ļauj noprast, ka rīcības kvalifikācija par “ierobežojumu mērķa dēļ” ir pieļaujama tikai tad, ja iegūtā pieredze un ekonomikas teorija “skaidri” liecina, ka šī rīcība kaitē konkurencei.
580
Šajā ziņā no šī sprieduma 573.–577. punktā minētā izriet, ka, lai aplūkoto rīcību kvalificētu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, Komisijai bija jāpierāda, ka šī rīcība – neatkarīgi no tā, vai tā izpaužas kā informācijas apmaiņa vai cita veida pretkonkurences rīcība – rada nevis “ārkārtīgi augstu slieksni” attiecībā uz kaitīgumu konkurencei, kā apgalvo Crédit agricole, bet tikai pietiekamu kaitējuma pakāpi konkurencei, kā Tiesa atgādinājusi 2023. gada 12. janvāra spriedumā lietā HSBC Holdings u.c./Komisija (C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 106. punkts).
581
Šo secinājumu, ka Komisijai nav jāpierāda “ārkārtīgi augsts slieksnis” attiecībā uz kaitīgumu konkurencei, lai kvalificētu rīcību kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, nevar atspēkot ar Pamatnostādņu par [LESD] 101. panta piemērojamību horizontālās sadarbības nolīgumiem 72.–74. punktu.
582
Tas, ka šajās pamatnostādnēs ir norādīts, ka “ir maz ticams, ka informācijas apmaiņa par nākotnes plāniem notiek, lai vairāk veicinātu konkurenci, nekā faktisku datu apmaiņu”, noteikti varētu likt secināt, ka informācijas apmaiņa par turpmākajām rīcībām a priori ir problemātiskāka nekā informācijas apmaiņa par faktiskiem datiem. Tomēr nekādos apstākļos no minētajām pamatnostādnēm nevar secināt, ka pašreizējā informācijas apmaiņa nevar tikt kvalificēta kā “ierobežojums mērķa dēļ” vai ka šādai kvalifikācijai būtu nepieciešams augstāks pierādījumu līmenis par tās kaitīgumu konkurencei nekā tas, kas saglabāts šī sprieduma 580. punktā atgādinātajā judikatūrā.
583
Tāpat Credit Suisse kļūdās, apgalvojot, ka gūtajai pieredzei un ekonomikas teorijai esot “skaidri” jāpierāda kaitīgums konkurencei un līdz ar to rīcības, kuru Komisija kvalificē kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, pretkonkurences raksturs.
584
Pirmām kārtām, neraugoties uz 2020. gada 2. aprīļa sprieduma Budapest Bank u.c. (C‑228/18, EU:C:2020:265) 76. punktu, Tiesa pēc šī sprieduma pasludināšanas skaidri norādīja, ka nav prasības, ka tāda paša veida rīcībai, kāda Komisijai ir jākvalificē konkrētajā lietā, jau ir jābūt tās nosodītai, lai to varētu uzskatīt par konkurences ierobežojumu mērķa dēļ (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 25. marts, Xellia Pharmaceuticals un Alpharma/Komisija, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, 119. punkts).
585
Otrām kārtām, attiecībā uz argumentu, kas balstīts uz ekonomikas teoriju, jākonstatē, ka Credit Suisse nesniedz nekādus pierādījumus, lai pamatotu šo argumentu, kā arī nenosaka precīzu tā piemērojamību. Turklāt savā replikā tā norādīja, ka tā neapgalvo, ka ekonomikas literatūras apgalvojumi būtu bijuši izšķiroši brīdī, kad tika noteikts, vai rīcībai bija pretkonkurences mērķis, ne arī centās uzlikt Komisijai pienākumu iegūt ekonomikas literatūru, kas ļautu secināt, ka rīcība ierobežo konkurenci mērķa dēļ.
586
Turklāt judikatūrā nekas neliecina par to, kā apgalvo Crédit agricole, ka rīcības pietiekamā kaitīguma pakāpe attiecībā uz konkurenci, lai to varētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, būtu jāvērtē individuāli un atsevišķi attiecībā uz katru uzņēmumu, kas piedalās šajā rīcībā.
587
Gluži pretēji, šis vērtējums, kas nosaka pierādīšanas noteikumus, kas piemērojami aplūkotajai rīcībai kopumā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 30. janvāris, Generics (UK) u.c., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63. punkts), ir jāveic, ievērojot šīs rīcības objektīvās īpašības, un, neņemot vērā katra uzņēmuma, kas tajā piedalījies, īpašo situāciju.
588
Tādējādi, kā Crédit agricole atzina tiesas sēdē, uzņēmuma nenozīmīgā loma aizliegtās vienošanās ietvaros nevar ietekmēt tās kvalifikāciju par “ierobežojumu mērķa dēļ” attiecībā uz visiem uzņēmumiem, kas tajā piedalījušies.
589
Šo pašu iemeslu dēļ Crédit agricole, lai apstrīdētu aplūkotās rīcības kvalifikāciju par “ierobežojumu mērķa dēļ”, nevar lietderīgi atsaukties uz faktu, ka tā nav piedalījusies dažās diskusijās, piemēram, 2013. gada 18. vai 31. janvāra diskusijās, vai arī uz to, ka Komisija attiecībā uz to esot atsaukusies tikai uz vienu tādas diskusijas piemēru, kas ietilpst 1. kategorijā.
3) Par Komisijas veikto attiecīgās rīcības novērtējumu
590
Kā izriet no šī sprieduma 554.–557. un 563.–566. punkta, Crédit agricole un Credit Suisse būtībā pārmet Komisijai kļūdas, novērtējot attiecīgās rīcības ekonomisko kontekstu, novērtējot to kaitīgumu konkurencei, kā arī novērtējot, vai tā bija “pamatota” pēc būtības.
i) Par iebildumiem saistībā ar Komisijas veikto aplūkotās rīcības ekonomiskā konteksta vērtējumu
591
Kritizējot aplūkotās rīcības kļūdainu kvalificēšanu par “ierobežojumu mērķa dēļ”, Crédit agricole un Credit Suisse, gan atsevišķi, gan kopā, pārmet Komisijai gan pamatojuma neesamību, gan kļūdainu apstrīdētā lēmuma pamatojumu saistībā ar strīdīgā pārkāpuma ekonomiskā konteksta ņemšanu vērā.
– Par Crédit agricole iebildumiem, kas attiecas uz strīdīgā pārkāpuma ekonomiskā konteksta novērtējuma neesamību
592
Ar pirmā pamata otro daļu Crédit agricole tostarp pārmet Komisijai, ka tā “nav veikusi analīzi, kas nepieciešama, lai pamatotu konstatējumu par pārkāpumu mērķa dēļ”.
593
Šī argumentācija, kas ir jāsaprot tādējādi, ka ar to Komisijai tiek pārmests, ka tā nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz strīdīgā pārkāpuma ekonomisko kontekstu, nav pamatota.
594
No apstrīdētā lēmuma 3.–65. apsvēruma izriet, ka Komisija ir sīki izklāstījusi SSA obligāciju sekundārā tirgus attiecīgās preces, dalībniekus un darbību, kā arī tirdzniecības praksi šajā tirgū. It īpaši šī lēmuma 19. apsvērumā tā ir izklāstījusi tirgus uzturētāju īpašo lomu, atgādinot to funkcijas.
595
Turklāt, atbildot uz attiecīgo banku administratīvā procesa laikā izvirzītajiem argumentiem, Komisija apstrīdētā lēmuma 690.–734. apsvērumā norādīja iemeslus, kādēļ ne šo banku brīvprātīgi īstenotā tirgus uzturētāja funkcija, ne cenu atklāšanas (price discovery) lietderība neliek apšaubīt tās vērtējumu par attiecīgās rīcības pretkonkurences mērķi.
596
Šajā ziņā Komisija apstrīdētā lēmuma 690.–703. apsvērumā norādīja, ka attiecīgajām bankām bija nozīmīga tirgus uzturēšanas funkcija, kas pamatoja to, ka tā nepārmet tām diskusijas, kas bija paredzētas vienīgi divpusēju darījumu apspriešanai un izpildei un risku kompensācijai starptirgotāju tirgū, kā tā ir norādījusi šī lēmuma 662. apsvērumā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2019. gada 24. septembris, HSBC Holdings u.c./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 152. punkts).
597
Tomēr Komisija ir pamatoti noraidījusi argumentus par šīs tirgus uzturētāja funkcijas īstenošanu, apstrīdētā lēmuma 695. apsvērumā norādot, ka bija acīmredzams, ka attiecīgo banku sarunu vedēja loma nebija vienkārši “veicināt likviditāti, lai atbalstītu savus klientus, kuri vēlējās tirgot SSA obligācijas”, kā to administratīvajā procesā apgalvoja prasītājas. Tikpat pamatotā veidā tā norādīja, ka attiecīgās diskusijas pārsniedza leģitīmu likviditātes meklēšanu risku mazināšanas nolūkā, it īpaši tāpēc, ka to rezultātā tirgotāji vienojās, klientiem to nezinot, kas samazināja pēdējo minēto iespējas gūt labumu no autonomā un konkurences ceļā definētām cenām. Tāpat tirgotāji, savstarpēji apmainoties ar zināšanām par to klientu pieeju, sadarbojās, lai ar tiem veiktu darījumus, kas atbilst viņu savstarpējām interesēm (apstrīdētā lēmuma 703. apsvērums).
598
Apstrīdētā lēmuma 704.–713. apsvērumā Komisija arī izskaidroja iemeslus, kuru dēļ ir jānoraida argumenti par cenu atklāšanas nepieciešamību, kas izriet no informācijas asimetrijas par labu noteiktiem ieguldītājiem un par sliktu attiecīgajām bankām. Tādējādi tā apstrīdētā lēmuma 709. apsvērumā norādīja, ka SSA obligāciju tirgotāji bija specializējušies vērtspapīru kategorijā un ka bija iespējams sagaidīt, ka viņi būs labi informēti par atbilstošajiem ārējiem notikumiem. Šī lēmuma 710. apsvērumā tā arī norādīja, ka attiecīgie tirgotāji ir ne tikai apmainījušies ar informāciju, lai atturētu “informētos” klientus (smart‑money clients), bet ir apmainījušies ar komerciāli sensitīvu informāciju par visu veidu klientiem. Turklāt Komisija paskaidroja iemeslus, kuru dēļ tā atteicās apmierināt apgalvojumu par aplūkotās informācijas apmaiņas konkurenci veicinošo ietekmi (apstrīdētā lēmuma 713. apsvērums).
599
Apstrīdētā lēmuma 714.–719. apsvērumā Komisija visbeidzot noraidīja Crédit agricole argumentu, ka dati, ar kuriem notikusi apmaiņa, esot bijuši publiski vai ātri novecojuši, it īpaši norādot uz informācijas par nesen veiktajiem darījumiem lietderību, lai novērtētu tirgus tendences un nākotnes tirdzniecības iespējas.
600
Ņemot vērā iepriekš minēto, Crédit agricole nevar pamatoti apgalvot, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz strīdīgā pārkāpuma ekonomiskā konteksta aprakstu.
601
Tādējādi tās pirmā pamata otrā daļa ir jānoraida kā nepamatota.
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par kļūdainu strīdīgā pārkāpuma ekonomiskā konteksta vērtējumu
602
Savu pirmo pamatu pirmajā daļā Crédit agricole un Credit Suisse, pirmkārt, pārmet Komisijai, ka tā nepietiekami ņēmusi vērā SSA obligāciju tirgus īpatnības. Konkrētāk, Komisija neesot pārbaudījusi šī tirgus oligopolistisko vai, gluži pretēji, atomisko raksturu, lai gan attiecīgā tirgus koncentrācija ir būtisks elements, novērtējot informācijas apmaiņas kaitīgumu konkurencei.
603
Otrkārt, Komisija esot kļūdaini novērtējusi SSA obligāciju sekundārā tirgus darbību, galvenokārt tādēļ, ka tā neesot pienācīgi ņēmusi vērā attiecīgo banku tirgus uzturētāja funkciju, kas tai esot kļūdaini licis uzskatīt, ka dažus no attiecīgās rīcības veidiem var uzskatīt par tādiem, kas apstiprina strīdīgā vienotā un turpinātā pārkāpuma pretkonkurences mērķi.
604
Tādējādi Komisija neesot pareizi ņēmusi vērā to, ka tirgus uzturētāju tiešu pakalpojumu sniegšana nozīmēja, ka tie veic sarunas savā starpā un pastāvīgi un padziļināti meklē cenas (“tirgus stāvoklis”) un likviditātes avotus, kā arī to, ka starp tiem pastāvēja zināma sadarbības pakāpe, kā arī regulāras sensitīvas komercinformācijas plūsmas. Šajā ziņā Crédit agricole apgalvo, ka “tirgotājiem ir jāsaprot, kā cenas ir mainījušās pagātnē, lai zinātu, kas tiem jādara, lai noslēgtu darījumus”.
605
Treškārt, Credit Suisse uzskata, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu pierādīt, ka īpaši apstākļi nevar radīt šaubas par attiecīgā nolīguma iespējamo kaitīgumu, kā tas ir prasīts ģenerāladvokāta M. Bobeka [M. Bobek] secinājumu lietā Budapest Bank u.c. (C‑228/18, EU:C:2019:678) 48. punktā.
606
Pirmām kārtām, attiecībā uz kritiku par nepietiekamo SSA obligāciju tirgus īpašību ņemšanu vērā Komisija norāda, ka Tiesai jau ir bijusi iespēja nospriest, ka attiecībā uz nolīgumiem, kas ir uzskatāmi par īpaši smagiem konkurences pārkāpumiem, rīcības saimnieciski tiesiskā konteksta analīze var ietvert tikai to, kas absolūti nepieciešams, lai konstatētu, ka pastāv konkurences ierobežojums mērķa dēļ (skat. spriedumu, 2017. gada 27. aprīlis, FSL u.c./Komisija, C‑469/15 P, EU:C:2017:308, 107. punkts un tajā minētā judikatūra).
607
Tomēr visu šī sprieduma 577. punktā minēto apstākļu izvērtējumā katrā ziņā ir jāatspoguļo konkrētie iemesli, kuru dēļ attiecīgajai rīcībai ir pietiekama kaitējuma konkurencei pakāpe, kas pamato secinājumu, ka tās mērķis ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2014. gada 11. septembris, CB/Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 69. punkts, un 2023. gada 21. decembris, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 168. punkts).
608
Turklāt tādā kontekstā kā SSA obligāciju tirgus konteksts Komisija nevar atsaukties uz šī sprieduma 606. punktā atgādināto judikatūru.
609
Tas it īpaši ir saistīts ar to, ka tik sarežģītā tirgū, kāds aplūkots šajā lietā, kuru raksturo pastāvīga un nozīmīga informācijas plūsma starp dažādiem iesaistītajiem dalībniekiem, attiecīgo rīcību kaitīguma pietiekamības pakāpes noteikšanai ir nepieciešama detalizēta attiecīgo banku tirgotāju savstarpējo diskusiju analīze. Šajā ziņā Komisija pati apstrīdētā lēmuma 46. un 662. apsvērumā ir atzinusi, ka šis lēmums neattiecas uz noteiktām diskusijām – ar sociāliem mērķiem vai ar mērķi izpētīt divpusēju darījumu iespējamību vai arī apmainīties ar informāciju par visiem jau zināmu tirgus stāvokli.
610
Turklāt ir jākonstatē, kā tas ir norādīts šī sprieduma 594.–599. punktā, ka Komisija ir ņēmusi vērā tostarp aplūkoto preču raksturu, kā arī attiecīgo banku veiktās funkcijas.
611
Šī iemesla dēļ pretēji tam, ko apgalvo Credit Suisse, šī iestāde, atsaucoties uz informācijas apmaiņu citos tirgos vai finanšu tirgos, kas nav SSA obligāciju tirgus, nav aprobežojusies ar pieņēmumu, ka attiecīgā rīcība ievērojami samazina parasto SSA obligāciju tirgus nenoteiktību par labu attiecīgajām bankām un par sliktu citiem tirgus dalībniekiem.
612
Lai gan ir taisnība, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija nav tieši ņēmusi vērā SSA tirgus koncentrāciju, šādu bezdarbību tai nevar pamatoti pārmest.
613
Papildus tam, ka prasītājas nav norādījušas, ka administratīvajā procesā tās būtu norādījušas uz nepieciešamību ņemt vērā šo apstākli, lai attiecīgo rīcību kvalificētu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, iebildumi par šo SSA obligāciju tirgus koncentrācijas analīzes neesamību galvenokārt ir balstīti uz vispārējām atsaucēm uz agrāko judikatūru un tādējādi nepierāda nozīmi, kāda šajā lietā būtu bijusi šādai analīzei.
614
Tādējādi prasītājas nav pierādījušas, kādā mērā šī analīze būtu bijusi nozīmīga attiecībā uz tām pārmesto rīcību, proti, cenu saskaņošanu, tirgus vai klientu sadali vai arī apmaiņu ar komerciāli sensitīvu informāciju.
615
Attiecībā uz šiem pēdējiem minētajiem rīcības veidiem turklāt ir jānorāda, ka, pat ja Tiesa sākotnēji varēja ņemt vērā tirgus, kurā notika komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņa, oligopolistisko raksturu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1998. gada 28. maijs, Deere/Komisija, C‑7/95 P, EU:C:1998:256, 75. un 88.–90. punkts), it īpaši no 2015. gada 19. marta sprieduma Dole Food un Dole Fresh Fruit Europe/Komisija (C‑286/13 P, EU:C:2015:184) izriet, ka Savienības tiesa ir varējusi atzīt šādas informācijas apmaiņas pretkonkurences mērķi, neņemot vērā to, ka preču tirgum, kurā tā ir notikusi, ir oligopols raksturs (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 29. septembris, Nichicon Corporation/Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, 105.–112. punkts (nav publicēti)), pat nepastāvot šādai tirgus koncentrācijai (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 14. marts, Dole Food un Dole Germany/Komisija, T‑588/08, EU:T:2013:130, 334. punkts).
616
Otrām kārtām, attiecībā uz iebildumiem par SSA obligāciju tirgus darbības kļūdainu vērtējumu, pirmkārt, ir jānorāda, ka Crédit agricole un Credit Suisse izvirzītie argumenti neļauj apšaubīt Komisijas apstrīdētā lēmuma 19., kā arī 690.–697. apsvērumā izdarītos konstatējumus, saskaņā ar kuriem attiecīgās bankas tirgus uzturētāja funkciju veica brīvprātīgi un tām nebija saistoši iecelto tirgus uzturētāji pienākumi, un to loma nebija tikai veicināt likviditāti, lai atbalstītu savus klientus, kuri vēlējās tirgot SSA obligācijas.
617
No sešām diskusijām, kuras Komisija ir minējusi šo konstatējumu atbalstam (apstrīdētā lēmuma 693. un 696. apsvērums) un kuras prasītājas nav apstrīdējušas, izriet, ka, lai gan šīs bankas, protams, veica tirgus uzturētāja funkciju, to tirdzniecības darbība neaprobežojās tikai ar šo funkciju un tās mērķis bija arī palielināt peļņu.
618
Otrkārt, neraugoties uz to, ka attiecīgajām bankām nebija oficiāli uzticētas tirgus uzturētāja funkcijas, Komisija apstrīdētajā lēmumā tomēr rūpējās par to, lai tiktu ņemta vērā šīs funkcijas izpilde.
619
Tādējādi Komisija nošķīra tirdzniecības darbības starp tirgus uzturētājiem un gala ieguldītājiem (end‑investors) no tām, kas tiek veiktas starp tirgus uzturētājiem, it īpaši, meklējot likviditāti (liquidity sourcing).
620
Šajā ziņā tā apstrīdētā lēmuma 42. un 43. apsvērumā ir norādījusi, ka šī lieta neattiecas uz diskusijām starp attiecīgajiem tirgus dalībniekiem to parastās darbības gaitā par tādiem jautājumiem kā nepieciešamās informācijas sniegšana, kas paredzēta, lai izpētītu darījuma iespējas starp tiem kā potenciālajiem darījumu partneriem vai kā potenciālajiem klientiem, vai komentāriem par tirgus stāvokli, ko tā ir apstiprinājusi apstrīdētā lēmuma 661.–663. un 699. apsvērumā, norādot, ka tā nav apšaubījusi informāciju, ar kuru attiecīgo banku tirgotāji ir apmainījušies, veicot sarunas līguma noslēgšanai.
621
Līdz ar to Komisija, it īpaši apstrīdētā lēmuma 649. un 650. apsvērumā, pamatoti varēja uzskatīt, ka Crédit agricole un Credit Suisse nevarēja lietderīgi atsaukties uz savu tirgus uzturētāja funkciju, jo to rīcība pārsniedza to, kas parasti bija sagaidāms no šādiem tirgus uzturētājiem.
622
Treškārt, attiecībā uz ģenerāladvokāta M. Bobeka secinājumu lietā Budapest Bank u.c. (C‑228/18, EU:C:2019:678) 48. punkta kritiku ir jākonstatē, kā tas izriet it īpaši no šī sprieduma 616.–621. punkta, ka Komisija katrā ziņā ir pamatoti noraidījusi prasītāju argumentus par SSA obligāciju tirgus īpašajiem apstākļiem un it īpaši attiecīgo banku tirgus uzturētāju funkcijām.
623
Līdz ar to Crédit agricole un Credit Suisse argumenti par SSA obligāciju tirgus kļūdainu vērtējumu un it īpaši par to tirgus uzturētāju funkciju ir jānoraida kā nepamatoti.
624
Tomēr, neraugoties uz to, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija nav konstatējusi tik daudz pārkāpumu, cik ir apstrīdētā lēmuma 103. un 613. apsvērumā minēto kategoriju (šī sprieduma 87., 364. un 445. punkts), šis secinājums neietekmē to, ka attiecībā uz katru attiecīgās rīcības veidu vai pat katru kritizēto diskusiju Komisija varēja kļūdaini novērtēt to pietiekami kaitīgo raksturu attiecībā uz konkurenci, lai veicinātu aplūkotās rīcības kvalificēšanu par “ierobežojumu mērķa dēļ” kopumā, kas ir jāpārbauda turpmāk.
ii) Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par attiecīgās rīcības nepietiekami kaitīgo raksturu attiecībā uz konkurenci
625
Saistībā ar iebildumiem par attiecīgās rīcības kļūdainu kvalifikāciju par “ierobežojumu mērķa dēļ”Crédit agricole un Credit Suisse pārmet Komisijai, ka tā ir kļūdaini uzskatījusi, ka tā ir pietiekami kaitīga konkurencei, lai to varētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
626
Crédit agricole uzskata, ka 3. un 4. kategorijas informācijas apmaiņa neattiecas uz nākotnes cenām vai uz nākotni vērstu informāciju, bet gan uz iepriekšējām cenām, iespējamiem darījumiem vai ar cenām nesaistītām bažām saistībā ar konkrētiem klientiem. Turklāt tā neietilpstot sistemātiskā informācijas apmaiņā. Šāda informācijas apmaiņa – kāda notika, piemēram, 2013. gada 19. martā, 24. maijā un 25. jūlijā, un kas ietilpst 3. kategorijā, un informācijas apmaiņa, kas notika 2013. gada 19. martā un 3. jūnijā, kā arī 2014. gada 6. augustā, un ietilpst 4. kategorijā – tātad nevarot tikt ņemta vērā, lai attiecīgo rīcību kvalificētu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, jo “pastāv cita, acīmredzami ticama, nevis Komisijas interpretācija”. Turklāt Komisijas norādītajam faktam, ka attiecīgā informācijas apmaiņa radīja informācijas asimetriju par labu attiecīgajām bankām, neesot nozīmes, jo SSA obligāciju tirgus pēc savas iedabas ciešot no informācijas asimetrijas. Visbeidzot, Komisija neesot pārbaudījusi, vai informācijas apmaiņa ir ļāvusi mazināt vai novērst nenoteiktības pakāpi attiecībā uz SSA obligāciju tirgus funkcionēšanu.
627
Arī 1., 2. un 5. kategorijā klasificēto rīcību nevarot uzskatīt par tādu, kura būtu pietiekami kaitīga konkurencei, lai to varētu ņemt vērā, kvalificējot attiecīgo rīcību kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, jo 2013. gada 18. un 31. janvāra, 15. februāra, 21. marta un 10. jūlija, kā arī 2015. gada 12. marta diskusijas neatklājot saskaņošanu attiecīgo banku starpā.
628
Credit Suisse uzskata, ka neesot kritizējami, ka tirgus uzturētāji “atsauc” uz brokera ekrāna parādītu cenu, lai tieši veiktu darījumus savā starpā, kā tas notika 2010. gada 28. septembra un 2013. gada 10. janvāra diskusiju laikā. Kā izrietot no 2019. gada 24. septembra sprieduma HSBC Holdings u.c./Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675) 178. punkta, neesot kritizējams arī tas, ka tirgus uzturētāji apmainās ar informāciju par inventāra pozīcijām (garās vai īsas), jo tas ļaujot vieglāk atrast darījumu iespējas starp tirgotājiem.
629
Vispirms ir jānorāda, ka Vispārējā tiesa šī sprieduma 185.–310. punktā jau ir konstatējusi, ka Komisija ir pamatoti konstatējusi, ka šai rīcībai bija pretkonkurences raksturs.
630
Attiecīgi, pārbaudot prasītāju iebildumus, kas minēti šī sprieduma 626.–628. punktā, ir vienīgi jāizvērtē, vai šī rīcība pietiekami kaitē konkurencei, lai to kopumā varētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
631
Šajā ziņā ir jāatgādina, pirmkārt, ka Komisija ir pārmetusi attiecīgajām bankām vienotu un turpinātu pārkāpumu, kas sastāv no vairāk nekā 200 diskusijām, kuras ir minētas paziņojuma par iebildumiem 1. pielikumā, uz kuru ir atsauce apstrīdētā lēmuma 118. zemsvītras piezīmē, un no kurām vairāk nekā 120 ir analizētas šī lēmuma tekstā un no kurām savukārt savā pirmajā pamatā attiecīgi Crédit agricole ir pamatoti apstrīdējusi tikai vienpadsmit (skat. šī sprieduma 100.–107., 625. un 627. punktu), bet Credit Suisse – trīs (skat. šī sprieduma 108.–113. un 628. punktu).
632
Otrkārt, Komisija šīs diskusijas kopumā kvalificēja kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, neņemot vērā šo kvalifikāciju ne attiecībā uz katru no šīm diskusijām, ne attiecībā uz katru no piecām kategorijām, kurās tās tika klasificētas.
633
Apstrīdētā lēmuma 614.–616. apsvērumā Komisija tomēr ilustrācijai uzskatīja, ka 1. un 2. kategorijā klasificētās diskusijas atklāja “cenu saskaņošanu” starp attiecīgajām bankām, ka 3. un 4. kategorijā klasificētās diskusijas atklāja “sensitīvas informācijas izpaušanu pēc pašu tirgotāju iniciatīvas vai pēc pieprasījuma, lai citi tirgotāji to varētu izmantot kā informāciju par tirdzniecības darbībām un tirdzniecības un cenu noteikšanas stratēģijām”, un ka 5. kategorijā klasificētās diskusijas atklāja “tirdzniecības darbību koordinēšanu [saskaņošanu]”.
634
No tā izriet, ka ir jānosaka, vai Crédit agricole un Credit Suisse iebildumi, kas izvērtēti kopā ar četrpadsmit to pamatoti kritizētajām diskusijām, ir tādi, kas var likt apšaubīt Komisijas veikto kvalifikāciju par “ierobežojumu mērķa dēļ”, kuru turpmāk pamato vērtējumi par vairāk nekā 120 diskusijām, kurus šīs bankas nav apstrīdējušas vai nav pamatoti apstrīdējušas, un kuri šī iemesla dēļ ir jāuzskata par galīgi pierādītiem, tāpat kā Komisijas no tiem izdarītie secinājumi.
635
Vispirms ir jāuzsver, kā tas jau norādīts šī sprieduma 186. punktā, ka tad, ja Komisija, pierādot LESD 101. panta pārkāpumu, balstās uz dokumentāriem pierādījumiem, attiecīgajiem uzņēmumiem ne tikai ir jāsniedz ticama alternatīva Komisijas tēzei, bet arī jānorāda uz apstrīdētajā lēmumā pārkāpuma noteikšanai izmantoto pierādījumu nepietiekamību.
636
Pirmkārt, attiecībā uz cenu saskaņošanas rīcību – neatkarīgi no tā, vai tā tiek veikta attiecībā uz konkrētiem darījuma partneriem vai tirgu kopumā – kā arī tirdzniecības darbību saskaņošanas rīcību, no pastāvīgās judikatūras izriet, ka šāda rīcība ir pietiekami kaitīga konkurencei, lai to pēc savas būtības varētu uzskatīt par tādu, kas kaitē normālas konkurences pienācīgai darbībai.
637
Pirmā veida rīcība, kas minēta iepriekšējā punktā, ir analizējama kā horizontālu cenu noteikšana starp konkurentiem, kas var tikt uzskatīta par tik ļoti kaitējošu, it īpaši cenām, preču un pakalpojumu daudzumam vai kvalitātei, ka LESD 101. panta 1. punkta piemērošanas nolūkā nav jāpierāda to konkrētā ietekme tirgū (skat. spriedumu, 2020. gada 2. aprīlis, Budapest Bank u.c., C‑228/18, EU:C:2020:265, 36. punkts un tajā minētā judikatūra).
638
Kā Komisija pamatoti norādījusi apstrīdētā lēmuma 645., 648. un 653. apsvērumā, attiecīgās bankas tādējādi vienojās par cenām, ko katra no tām piedāvās klientam, vai nu nosakot identiskas cenas šim klientam, vai arī vienojoties, ka viena no tām piedāvās konkurētspējīgāku cenu nekā otra. Tās arī kopīgi apsprieda un formulēja savas cenas obligācijām, kuras tās piedāvās tirgū ar savu pārdošanas biroju vai brokeru starpniecību, kas izpaudās kā pirkšanas vai pārdošanas piedāvājumu iesniegšana brokeriem par saskaņotām cenām vai interešu sarakstu vai salīdzinošo sarakstu (“comps lists”) t.i., sarakstu, ko tirgotājs sagatavojis saistībā ar jaunu obligāciju emisiju, norādot cenas līdzīgām obligācijām ar īpašībām (dzēšanas termiņš, ienesīgums), kas salīdzināmas ar jauno emisiju, nosūtīšanu (apstrīdētā lēmuma 54. apsvērums) to attiecīgajiem pārdošanas birojiem ar saskaņotām cenām.
639
Kā Komisija būtībā ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 646. un 681. apsvērumā, šī sprieduma 636. punktā minētā otrā veida rīcība ir uzskatāma par tirgus vai klientu sadales rīcību, kurai pašai par sevi ir konkurenci ierobežojošs mērķis (spriedums, 2013. gada 19. decembris, Siemens u.c./Komisija, C‑239/11 P, C‑489/11 P un C‑498/11 P, nav publicēts, EU:C:2013:866, 218. punkts).
640
Šāda rīcība lika attiecīgajām bankām atturēties no pirkšanas vai pārdošanas piedāvājumu iesniegšanas, atsaukt (kill) pirkšanas vai pārdošanas piedāvājumus no tirgus, ja pastāvēja risks, ka tās varētu konkurēt vai traucēt viena otrai, vai sadalīt darījumus un apvienot vai samazināt savas attiecīgās pozīcijas, lai apmierinātu kāda konkrēta klienta pieprasījumu (tam to savstarpēji atklājot), kas it īpaši ierobežoja šo banku klientu sarunu veikšanas iespējas, kā to Komisija pēc būtības norādīja apstrīdētā lēmuma 703. apsvērumā.
641
Turklāt Crédit agricole un Credit Suisse nevar pamatoti apgalvot, ka 2010. gada 28. septembra, 2013. gada 10., 18. un 31. janvāra, 2013. gada 15. februāra, 21. marta un 10. jūlija, kā arī 2015. gada 12. marta diskusijas ir kļūdaini ņemtas vērā, lai attiecīgo rīcību kopumā kvalificētu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
642
Attiecībā uz 2013. gada 18. un 31. janvāra diskusijām 188.–200. punktā jau ir norādīts, ka Komisija nav pieļāvusi nevienu kļūdu attiecībā uz šīs informācijas apmaiņas pretkonkurences raksturu. Turklāt Crédit agricole izvirzītie argumenti būtībā neattiecas uz vērtējumu par attiecīgās rīcības īpašo kaitīgumu konkurencei.
643
Attiecībā uz 2010. gada 28. septembra, kā arī 2013. gada 10. janvāra diskusijām, kā tas izriet no šī sprieduma 269.–278. un 287.–295. punkta, tās vismaz liecina par Credit Suisse un Deutsche Bank tirgotāju tirdzniecības darījumu saskaņošanu – ciktāl viens no tiem ir piedāvājis otram atsaukt cenu, kas norādīta uz brokera ekrāna, lai gan brokeris veda veica sarunas ar trešo personu, – un šīs bankas nevar pierādīt, ka Komisijas iesniegtie pierādījumi par šo diskusiju pretkonkurences raksturu nav bijuši pietiekami.
644
Attiecībā uz 2013. gada 15. februāra diskusiju un kā izriet no šī sprieduma 201.–208. punkta, tā atklāj vismaz cenu saskaņošanu, kuru Crédit agricole un Deutsche Bank kopīgi apsprieda un formulēja savas cenas par obligācijām, kuras tās piedāvāja klientam, neraugoties uz to, ka diskusija, ko Crédit agricole uzskata par līdzīgu, netiekot pārmesta trešai bankai.
645
Attiecībā uz 2013. gada 21. marta diskusiju, kā tas izriet no šī sprieduma 217.–227. punkta, to, protams, nevar uzskatīt par tādu, kas atspoguļo cenu saskaņošanu. Tomēr ir jākonstatē, ka Crédit agricole nedz atsaucas, nedz a fortiori pierāda, ka šīs diskusijas laikā notikusī informācijas apmaiņa būtu kļūdaini uzskatīta par apmaiņu ar komerciāli sensitīvu informāciju, kurai ir pietiekama kaitīguma konkurencei pakāpe, lai attiecīgo rīcību varētu kvalificēt par “ierobežojumu mērķa dēļ” (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2023. gada 12. janvāris, HSBC Holdings u.c./Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 151. punkts).
646
Attiecībā uz 2013. gada 10. jūlija diskusiju un kā tas izriet no šī sprieduma 236.–243. punktā minētā, tā atklāj vismaz Crédit agricole un Deutsche Bank cenu saskaņošanu, kā arī tirdzniecības darbību saskaņošanu, kas lika šīs pirmās bankas tirgotājam norādīt šīs otrās bankas tirgotājam, ka viņš izteiks piedāvājumu par tādu pašu cenu, kādu pēdējais minētais tam bija paziņojis iepriekš.
647
Visbeidzot, runājot par 2015. gada 12. marta diskusiju un kā tas izriet no šī sprieduma 257.–267. punkta, tā vismaz norāda uz tirgus sadales rīcību, jo Crédit agricole tirgotājs nav iesniedzis piedāvājumu klientam, kurš ar viņu bija sazinājies un kurš arī bija sazinājies ar Credit Suisse tirgotāju. Turklāt šo konstatējumu nevar likt apšaubīt Crédit agricole arguments, ka šī Credit Suisse tirgotāja uzsāktā diskusija “ticamāk, bija pamatota ar to, ka tas pats klients jau iepriekš bija lūdzis [Crédit agricole] tirgotājam obligāciju cenu”, kā tas izriet no šī sprieduma 186. punktā atgādinātās judikatūras.
648
Otrkārt, attiecībā uz aplūkoto informācijas apmaiņu vispirms ir jākonstatē, ka tā attiecas uz informāciju, kas, pirmām kārtām, nav pieejama sabiedrībai un, otrām kārtām, ir komerciāli sensitīva, pretēji tam, ko Crédit agricole apgalvo ad hoc un nepamatoti.
649
To, ka šī informācija nav publiski pieejama, Komisija ir juridiski pietiekami pierādījusi apstrīdētā lēmuma 714.–719. apsvērumā, saskaņā ar kuriem tikai daļu no minētās informācijas varēja daļēji noteikt (discernible), izmantojot tirgotāju ekrānus vai brokeru platformas, bet katrā ziņā tas tika darīts, neļaujot noteikt galīgo darījumu partneru identitāti.
650
Saskaņā ar Crédit agricole apgalvojumu tirgotāji “pastāvīgi un rūpīgi pēta cenas un likviditātes avotus, [lai] zinātu, kur un par kādu cenu viņi var pirkt un pārdot obligācijas”, kas pamato attiecīgo informācijas apmaiņu. Pirmkārt, kā Komisija pamatoti ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 43. un 663. apsvērumā, informācija, ar kuru lietas dalībnieki ir apmainījušies attiecībā uz pašlaik piedāvātajām vai paredzētajām cenām, ievērojami pārsniedz to, kas ir nepieciešams cenu atklāšanai, lai vienotos par divpusējiem darījumiem, un, otrkārt, ja informācija, ar kuru ir notikusi apmaiņa, būtu faktiski pieejama sabiedrībai, tās apmaiņa būtu nelietderīga.
651
Šajā ziņā attiecībā uz Crédit agricole minēto 2013. gada 10. jūlija diskusiju ir jānorāda, ka šī banka neiesniedz nekādus pierādījumus – izņemot vienkāršu apgalvojumu –, lai atspēkotu konstatējumu, ka informācija, ar kuru apmainījās šajā diskusijā – kuras laikā Crédit agricole tirgotājs Deutsche Bank tirgotājam norādīja, ka viņš gatavojas piedāvāt obligāciju par tādu pašu cenu, kādu viņam iepriekš paziņoja Deutsche Bank tirgotājs –, nebija publiska.
652
Informācijas, ar kuru notika apmaiņa, komerciāli sensitīvo raksturu Komisija ir arī juridiski pietiekami pierādījusi attiecībā uz informāciju gan par pašreizējām un turpmākajām sarunām, gan par nesenajām sarunām. Šajā ziņā Komisija apstrīdētā lēmuma 658. un 663. apsvērumā tostarp norādīja, ka informācija, ar kuru notika apmaiņa, attiecās uz to klientu darbībām, kuri darbojas tirgū konkrētā dienā, to interesēm un vēlmēm tirdzniecības jomā, kas tika izteiktas katrai no attiecīgajām bankām, tostarp par obligācijām, kas var būt klienta rīcībā, vai kuras tas var meklēt, un to apmēru (volume), jautājumu par to, vai klients var turpināt pirkt vai pārdot, un cenu līmeni, par kādu tas vēlētos izpildīt vai ir noslēdzis nesenus darījumus.
653
Attiecībā uz informāciju par nesenajām sarunām Komisija apstrīdētā lēmuma 716. apsvērumā arī norādīja, ka tā var būt noderīga, lai novērtētu tirgus tendences un uzņēmējdarbības iespējas nākotnē, jo zināšanas par iepriekšējiem rezultātiem tirgotājiem ir ļoti svarīgas gan uzraudzības, gan nākotnes līgumu perspektīvā, atsaucoties uz 2019. gada 12. jūlija sprieduma Sony un Sony Electronics/Komisija (T‑762/15, EU:T:2019:515) 127. punktu (nav publicēts).
654
Lai gan, ņemot vērā SSA obligāciju nozares specifiku, atsaukšanās uz lietu, kas notikusi nozarē, kura ar to nav saistīta, izrādās maznozīmīga, tomēr Komisija apstrīdētajā lēmumā, it īpaši tā 659. apsvērumā, ir pilnībā norādījusi, ka informācija par nesenajām sarunām bija komerciāli sensitīva, pretēji tam, ko apgalvo Crédit agricole.
655
Turklāt šo komerciāli sensitīvo raksturu apstiprina gan Compass Lexecon2019. gada 29. marta ziņojums “The Economic Context of Price Discussions and the Exchange of 'Sensitive Commercial Information' between Market Makers in SSA Bonds” (Diskusiju par cenām un “komerciāli sensitīvas informācijas” apmaiņas starp tirgus uzturētājiem SSA obligāciju lietā ekonomiskais konteksts; turpmāk tekstā – “pirmais Compass Lexecon ziņojums”), ko sagatavojusi Credit Suisse un kas ir minēts apstrīdētā lēmuma 705. apsvērumā, gan Crédit agricole savos dokumentos. Šajā ziņā pēdējā minētā banka skaidri norāda, ka, “lai tirgotājs būtu konkurētspējīgs, tam [...] ir jāsaprot, kā cenas ir mainījušās pagātnē, lai zinātu, kas viņam jādara, lai noslēgtu darījumus”.
656
Šajā ziņā Credit Suisse nevar lietderīgi atsaukties uz 2019. gada 24. septembra sprieduma HSBC Holdings u.c./Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675) 185.–191. punktu, kuros Vispārējā tiesa ir noliegusi, ka diskusija par tirdzniecības pozīcijām starp diviem tirgotājiem, kuri darbojas euro procentu likmju atvasināto instrumentu tirgū, būtu kvalificējama kā “ierobežojums mērķa dēļ”.
657
No šiem punktiem skaidri izriet, ka iemesls, kura dēļ Vispārējā tiesa atteicās atzīt diskusijas par tirdzniecības pozīcijām pretkonkurences mērķi, nav tāds, ka šāda diskusija principā nav pietiekami kaitīga konkurencei, lai to varētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, bet gan, ka šajā lietā Komisija nebija juridiski pietiekami pierādījusi, ka minētā diskusija tirgotājiem būtu sniegusi priekšrocību informācijas jomā, kas viņiem ļautu atbilstoši pielāgot savas tirdzniecības stratēģijas.
658
Šajā lietā no šī sprieduma 653.–655. punkta izriet, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir sniegusi šādu pierādījumu.
659
Turklāt ir jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma 665. apsvērumā Komisija rūpīgi nošķīra informācijas apmaiņu, kas attiecas uz informāciju par nesen notikušajām sarunām, no “mazāk vērtīgas” informācijas, kas attiecas uz vēsturiskāku informāciju.
660
Otrkārt, ne Crédit agricole, ne Credit Suisse neapstrīd, ka attiecīgā informācijas apmaiņa notika starp ierobežotu SSA obligāciju tirgus dalībnieku skaitu.
661
Šajā ziņā Credit Suisse savos procesuālajos rakstos turklāt ir norādījusi, ka vienīgā aplūkotās rīcības priekšrocība attiecīgajām bankām bija tāda, ka tā notika “slēgtā grupā”, kas šīm bankām ļāva “piedāvāt mazākas starpības nekā tās, ko tās piedāvātu citiem tirgus uzturētājiem, sagaidot uzticības atlīdzības savstarpīgumu”.
662
Līdz ar to, kā Komisija pamatoti ir norādījusi it īpaši apstrīdētā lēmuma 658., 659., 668.–670., 672., 680. un 740.–742. apsvērumā, attiecīgā informācijas apmaiņa izraisīja tirgus nenoteiktības samazināšanos par labu attiecīgajām bankām un šī iemesla dēļ – informācijas asimetriju, kas tām ļauj gūt “daudz vairāk informācijas [par to], ko tās parasti būtu varējušas iegūt”.
663
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru informācijas apmaiņa, kas var samazināt vai novērst neskaidrības iesaistīto pušu apziņā par to, kad, cik lielā mērā un kādā veidā attiecīgajiem uzņēmumiem jāpielāgo sava rīcība tirgū, ir pietiekami kaitīga konkurencei, lai pamatotu secinājumu, ka nav nepieciešams noteikt tās ietekmi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 12. janvāris, HSBC Holdings u.c./Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 115. un 116. punkts un tajos minētā judikatūra).
664
Šajā ziņā no šī sprieduma 279.–286., 209.–216., 228.–232., 233.–235., 244.–248. un 249.–256. punkta izriet, ka diskusijām, kādas notika 2012. gada 8. februārī, 19. marta, 24. maijā, 3. jūnijā un 25. jūlijā, kā arī 2014. gada 6. augustā, šādas iezīmes piemīt.
665
Turklāt Tiesa ir nospriedusi, ka informācijas apmaiņa, kas var novērst neskaidrības ieinteresēto pušu apziņā par to, kad, cik lielā mērā un kādā veidā attiecīgajiem uzņēmumiem jāpielāgo sava rīcība tirgū, ir uzskatāma par tādu, kas pietiekami kaitē konkurencei, neatkarīgi no tās tiešās ietekmes uz galapatērētāju maksājamām cenām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 12. janvāris, HSBC Holdings u.c./Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 203. un 204. punkts).
666
Līdz ar to Komisija pamatoti uzskatīja, ka SSA obligāciju tirgū komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņa starp attiecīgajām bankām bija pietiekami kaitīga konkurencei, lai attiecīgo rīcību kopumā kvalificētu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
667
Šāds secinājums it īpaši ir attiecināms uz to, ka apstrīdētā lēmuma 661. apsvērumā un 740. zemsvītras piezīmē Komisija ir norādījusi, ka SSA obligāciju tirgus ir tirgus, kurā riska un nenoteiktības pārvaldība ir viens no galvenajiem konkurences parametriem, ko prasītājas nav apstrīdējušas, un pamatoti ir atsaukusies uz to, ka informācijas apmaiņa starp konkurentiem attiecībā uz datiem, kuriem ir nozīme cenu noteikšanā un kuriem nav publiska rakstura, ir vēl jo sensitīvāka no konkurences viedokļa, ja tā notiek starp tirgotājiem, kas darbojas kā “tirgus uzturētāji”. (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 24. septembris, HSBC Holdings u.c./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 145. punkts).
668
Turklāt pretēji tam, ko apgalvo Crédit agricole, konstatējums par komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņas pietiekami kaitējošo raksturu attiecībā uz konkurenci nav atkarīgs no tās “sistemātiskā” rakstura, kā tas izriet no šī sprieduma 663. punktā atgādinātās judikatūras.
669
Tāpat nevar piekrist Crédit agricole apgalvojumam, kas būtībā attiecas uz to, ka SSA obligāciju tirgus esot tirgus, kurā pastāv būtiska informācijas asimetrija starp tirgus uzturētājiem, kas nozīmē, ka šīs iepriekš pastāvošās asimetrijas pieaugums attiecīgās informācijas apmaiņas dēļ neesot pietiekami kaitējošs konkurencei.
670
SSA obligāciju tirgus relatīvā nepārredzamība, kas noved pie tā, ka tirgus uzturētājiem var būt grūtības noteikt pareizu obligāciju cenu, nenozīmē, ka starp šiem tirgus uzturētājiem pastāv informācijas asimetrija, jo tie visi saskaras ar šo nepārredzamība. Katrā ziņā, pieņemot, ka šāda informācijas asimetrija pastāv, Crédit agricole argumentācija ir pretrunā lietderīgajai iedarbībai, kas jāgarantē jēdzienam “ierobežojums mērķa dēļ” un plašāk LESD 101. pantam, jo tās rezultātā rīcības objektīvais smagums tiek relativizēts pat tad, ja tā iejaucas tirgū, kas ir īpaši jutīgs pret tādu uzņēmumu rīcību, kuri autonomi nenosaka politiku, kādu tie plāno īstenot tirgū.
671
Visbeidzot, Credit Suisse nevar lietderīgi atsaukties uz 2006. gada 23. novembra spriedumu Asnef‑Equifax un Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), lai liegtu Komisijai iespēju ņemt vērā aplūkoto komerciāli sensitīvās informācijas apmaiņu, lai aplūkoto rīcību kopumā kvalificētu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
672
Proti, kā jau tika norādīts šī sprieduma 183. punktā, informācijas apmaiņa, kas bija pamatā 2006. gada 23. novembra spriedumam Asnef‑Equifax un Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), būtiski atšķīrās no informācijas apmaiņas, kas tika konstatēta un sodīta apstrīdētajā lēmumā, it īpaši tāpēc, ka tā attiecās uz anonimizētu informāciju, kas nediskriminējošā veidā bija pieejama visiem tirgū aktīvajiem tirgus dalībniekiem.
673
Ņemot vērā iepriekš minēto, Crédit agricole un Credit Suisse kļūdaini pārmet Komisijai, ka tā ir nepareizi novērtējusi attiecīgās rīcības kaitīgumu, lai secinātu, ka tā varēja veicināt aplūkotās rīcības kopumā kvalificēšanu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
iii) Par iebildumiem saistībā ar aplūkotās rīcības būtībā “pamatoto” raksturu
674
No iepriekš minētā izriet, ka aplūkotajai rīcībai kopumā ir pietiekama kaitējuma konkurencei pakāpe, kas ļauj Komisijai to kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
675
Tomēr ir jāpārbauda, vai šo konstatējumu var atspēkot Crédit agricole un Credit Suisse argumenti par attiecīgās rīcības “pamatoto” raksturu.
676
Šajā ziņā ir jānorāda, ka Crédit agricole nediferencētā veidā apgalvo, ka tai pārmestās diskusijas bija “nepieciešamas”, “leģitīmas”, “konkurenci veicinošas” vai arī “raksturīgas un būtiskas pareizai tirgus darbībai un plašākai klientu apkalpošanai”.
677
Savukārt, lai pamatotu savu apgalvojumu par kļūdainu strīdīgā pārkāpuma ekonomiskā konteksta vērtējumu, Credit Suisse nediferencētā veidā apgalvo, ka attiecīgās diskusijas bija “leģitīmas” vai “konkurenci veicinošas”.
678
Ņemot vērā šo abu banku neviennozīmīgos formulējumus, Vispārējā tiesa procesa organizatorisko pasākumu ietvaros tās aicināja precizēt, vai to argumentācija ir balstīta uz 2020. gada 30. janvāra sprieduma Generics (UK) u.c. (C‑307/18, EU:C:2020:52) 103. punktu, un pretējā gadījumā precizēt to argumentācijas konceptuālo vai judikatūras pamatu.
679
Savā atbildē Crédit agricole norādīja, ka tās “pamatargumentācija nepamatojas uz [šo] [103.] punktu”, jo “Komisijas pienākumu neizpilde pārsniedz konkurenci veicinošas ietekmes neņemšanu vērā”. Tomēr “tās tirgotāja rīcībām [...] bija pozitīva ietekme, tostarp konkurenci veicinoša ietekme, kas Komisijai būtu bijusi jāņem vērā”.
680
Savā atbildē Credit Suisse norādīja, ka tās arguments par to, ka attiecīgās diskusijas nav pietiekami kaitīgas konkurencei, lai tās varētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, “ir pamatots ar Tiesas apsvērumiem, kas sniegti [šajā] 103. punktā [..], tomēr tas nav balstīts uz to”. Tomēr tiesas sēdē, atbildot uz Vispārējās tiesas jautājumu, Credit Suisse norādīja, ka tā patiešām balstījās uz minēto 103. punktu.
681
Šajā kontekstā Crédit agricole un Credit Suisse argumentācija ir jāsaprot tādējādi, ka tā galvenokārt attiecas uz aplūkotās rīcības konkurenci veicinošo raksturu un, pakārtoti, uz tās “nepieciešamo”, “leģitīmo”, “pozitīvo” vai “raksturīgo un būtisko” raksturu.
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par aplūkotās rīcības konkurenci veicinošo ietekmi
682
Iebildumos par aplūkotās rīcības konkurenci veicinošo ietekmi Credit Suisse apgalvo, ka privileģētās attiecības starp banku tirgotājiem, kuri piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, ļāva tiem ne tikai uzlabot tās informācijas kvalitāti, ar kuru tie apmainījās, bet arī viņiem, kā arī to klientiem iegūt likvīdus līdzekļus par labāku cenu.
683
Savas argumentācijas pamatojumam Credit Suisse atsaucas uz pirmo Compass Lexecon ziņojumu, saskaņā ar kuru paziņojumi par cenu noteikšanu pastiprina konkurenci starp tirgus uzturētājiem un tirgotājiem, mudinot viņus parādīt labākas cenas, lai piesaistītu pasūtījumu plūsmas un pēc tam samazinātu darījumu izmaksas un kotācijas starpības.
684
No tā izrietot, ka Komisija apstrīdētā lēmuma 155., 376., 381., 603., 619., 658., 659. un 660. apsvērumā nevarēja pamatoti uzskatīt, ka paziņojumi par cenu noteikšanu ļāva attiecīgajām bankām novērtēt savu cenu konkurētspēju vai pat novērtēt, vai tās pareizi uztver tirgu, jo palielinājās tirgus pārredzamība un samazinājās neskaidrības par to. Tāpat tā nevarēja pamatoti uzskatīt, ka šī saziņa būtu ļāvušas tiem savās interesēs pielāgot un noteikt savu stratēģiju attiecībā uz tirgu un citiem tirgotājiem, kā arī radīt asimetriju tirgū.
685
Līdz ar to Credit Suisse uzskata, ka Komisija nevarēja secināt, ka paziņojumi par cenu noteikšanu pēc savas būtības bija ar spēcīgu pretkonkurences ietekmi, ne arī, in fine, ka attiecīgā rīcība bija kvalificējama kā “ierobežojums mērķa dēļ”, it īpaši tāpēc, ka attiecīgajām bankām piederēja nelielas apvienotās tirgus daļas un SSA obligāciju tirgū bija liela konkurence.
686
Crédit agricole arī atsaucās uz attiecīgās rīcības konkurenci veicinošo ietekmi. Šajā ziņā tā prasības pieteikuma 2.16. punktā ir vienīgi norādījusi, ka “Komisija nav [..] atzinusi, ka tirgotāju starpā nodotā informācija rada virkni priekšrocību, atvieglojot darījumus ar partneriem, nodrošinot likviditāti un ļaujot noteikt labākas (konkurētspējīgākas) cenas, it īpaši par labu klientiem”.
687
Attiecībā uz apgalvotās konkurenci veicinošās rīcības ietekmes apsvēršanu no 1966. gada 30. jūnija sprieduma LTM (56/65, EU:C:1966:38, 359. lpp.) un 2015. gada 26. novembra sprieduma Maxima Latvija (C‑345/14, EU:C:2015:784, 16. un 17. punkts) izriet, ka, izvērtējot attiecīgās rīcības ekonomisko un juridisko kontekstu, nekādā ziņā nav jāpārbauda un vēl jo vairāk jāpierāda šīs rīcības ietekme uz konkurenci neatkarīgi no tā, vai tā ir reāla vai iespējama un negatīva vai pozitīva (spriedums, 2023. gada 21. decembris, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 166. punkts).
688
No tā izriet, ka prasītāju apgalvotā konkurenci veicinošā ietekme pati par sevi nav jāņem vērā posmā, kad aplūkotā rīcība tiek kvalificēta kā “ierobežojums mērķa dēļ”.
689
Katrā ziņā, pieņemot, ka apgalvotās šīs rīcības “labvēlīgās” sekas var ņemt vērā vai tās tā vai citādi ir jāņem vērā, lai to kvalificētu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, ir jānorāda sekojošais.
690
Atsaucoties tikai uz šī sprieduma 686. punktā minēto argumentu, nesniedzot citus precizējumus, Crédit agricole nevar novērst to, ka attiecīgā rīcībā tiek kvalificēta par “ierobežojumu mērķa dēļ”.
691
Tāpat Credit Suisse nevar pamatoti apgalvot, pirmkārt, ka tā varēja vienīgi pierādīt, ka “pirmšķietami ir iespējamas” tās rīcības “labvēlīgas” sekas, un, otrkārt, ka Komisija esot pārkāpusi tās tiesības uz aizstāvību, tai piemērojot nepiemērotus pierādīšanas noteikumus.
692
Attiecībā uz Credit Suisse apgalvoto “labvēlīgo” seku nozīmīgumu ir jākonstatē, ka šī banka atsaucas uz “labvēlīgām” sekām, kas vienīgi vai galvenokārt ir saistītas ar 25 diskusijām par cenu noteikšanu, par kurām jau šī sprieduma 110. un 569. punktā tika atgādināts, ka apstrīdēšana nav pamatota un tātad nav pieņemama.
693
Līdz ar to ir jāpārbauda, vai, pieņemot, ka tās ir pierādītas, šādu diskusiju “labvēlīgās” sekas ir tādas, kas liedz kvalificēt visu aplūkoto rīcību kā “ierobežojumu mērķa dēļ”, attiecībā uz kuru no apstrīdētā lēmuma izriet, ka tā izpaudās kā komerciāli sensitīvas informācijas apmaiņa, kā arī cenu saskaņošana un tirdzniecības darbību saskaņošana (apstrīdētā lēmuma 614. un 616. apsvērums).
694
Šajā ziņā nevar piekrist Credit Suisse argumentācijai, kas būtībā ir balstīta uz pirmo Compass Lexecon ziņojumu, kuru šī banka iesniedza administratīvā procesa laikā.
695
Pirmkārt, ir jānorāda, ka saskaņā ar 2022. gada 14. septembra sprieduma Google un Alphabet/Komisija (GoogleAndroid) (T‑604/18, pārsūdzēts apelācijas instancē, EU:T:2022:541) 96. punktu paziņojumu vai ziņojumu, kas iesniegti pēc lietas dalībnieka lūguma, lai pamatotu savus apgalvojumus, kurus ir sniegusi trešā persona, kas atsaucas uz eksperta statusu, pierādījuma spēks ir vērtējams vairākos aspektos. Pirmām kārtām, to autoram ir jānodrošina savas kvalifikācijas un pieredzes izklāsts un jāpaskaidro, kādā veidā šai kvalifikācijai un pieredzei ir nozīme atzinuma sniegšanā par pārbaudīto jautājumu. Otrām kārtām, šajā atzinumā ir jāatspoguļo iemesli, kādēļ tas ir vērā ņemams gan attiecībā uz izmantotās metodoloģijas ticamību, gan uz to, kāda nozīme ir uz šo jautājumu sniegtajai atbildei šīs lietas vajadzībām. Vispārējā tiesa šajā lietā ir pārbaudījusi šos dokumentus, ņemot vērā šos principus un lietas dalībnieku šajā ziņā paustos apsvērumus.
696
Attiecībā uz otro no šiem nosacījumiem ir jākonstatē, ka, neraugoties uz Vispārējās tiesas aicinājumu Credit Suisse norādīt iemeslus, kuru dēļ pirmais Compass Lexecon ziņojums būtu jāņem vērā, šī banka nav sniegusi precizējumus.
697
Turklāt var norādīt, ka SSA obligāciju nozares apraksts šī ziņojuma 3.4.–3.24. punktā nav papildināts gandrīz ne ar vienu norādi uz dokumentiem, kas varētu pamatot šī apraksta pamatotību. Tāpat, runājot par tirgus uzturētāja lomas aprakstu, šī ziņojuma 3.32. un 3.33. punktā ir minēta to centrālā loma, par piemēru ņemot uzņēmumu obligāciju tirgu (corporate bonds) un norādot uz Komisijas tekstu, kurā ir skaidri uzsvērta atšķirība starp uzņēmumu obligāciju un SSA obligāciju tirgu.
698
Otrkārt, secinājumi, kas panākti Compass Lexecon pirmajā ziņojumā, nav tādi, ar kuriem varētu pierādīt saziņas par cenu noteikšanu konstatētās “labvēlīgās” sekas vai a fortiori visas aplūkotās rīcības konstatētās “labvēlīgās” sekas, kas neaprobežojas ar šādu saziņu.
699
Šajā ziņojumā nekādi nav secināts, ka saziņai par cenu noteikšanu būtu konstatētas “labvēlīgas” sekas.
700
Tieši pretēji, no minētā ziņojuma 4.1. un 4.4. punkta izriet, ka, lai gan tajā ir konstatēts, ka šī saziņa var novest pie cenu saskaņošanas, tajā ir tikai norādīts, ka, “ļaujot tirgus uzturētājiem efektīvāk noteikt obligāciju cenu, diskusijas par cenām un “komerciāli sensitīvas informācijas” apmaiņa starp tirgus uzturētājiem var būt neitrāla no konkurences viedokļa vai pat labvēlīga konkurencei”.
701
Turklāt pirmā Compass Lexecon ziņojuma 4.27. un 4.47. punktā, kā arī šī ziņojuma A.39. punktā ir noteikts, ka saziņas par cenu noteikšanu iespējamās neitrālās vai “labvēlīgās” sekas ir atkarīgas no tā, vai “tirgus dalībniekiem ir līdzīga piekļuve informācijai par faktiskajiem tirgus apstākļiem” un vai “tirgū ir pietiekami daudz informētu tirgus dalībnieku”.
702
Būtībā pirmajā Compass Lexecon ziņojumā ir norādīts uz iespējamām saziņas par cenu noteikšanu neitrālām vai “labvēlīgām” sekām (atšķirībā no tām, kuru mērķis ir saskaņot rīcību) tikai tad, ja šāda saziņa padara tirgu pārskatāmu vai pārskatāmāku vismaz pietiekamam skaitam SSA obligāciju tirgus dalībnieku.
703
Šajā gadījumā, kā Komisija pamatoti ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 742. apsvērumā, attiecīgā rīcība ir radījusi būtisku informācijas asimetriju starp četrām strīdīgajā pārkāpumā iesaistītajām bankām, no vienas puses, un pārējām bankām, kas darbojas SSA obligāciju tirgū, no otras puses. Tādējādi tā konstatēja asimetriju, ko radīja tas, ka katra no bankām, uz kurām attiecās strīdīgais pārkāpums, zināja par citu attiecīgo banku piedāvātajām cenām, kā arī par komerciālajām plūsmām un klientu īpašajām vēlmēm, par kurām to konkurējošās bankas, kuras neskar strīdīgais pārkāpums, vispār nezināja.
704
Šo konstatējumu, kas nozīmē, ka nav pierādītas saziņas par cenu noteikšanu “labvēlīgas” sekas, galu galā apstiprina arī pašas Crédit agricole un Credit Suisse.
705
Proti, atsaucoties uz to, ka strīdīgajā pārkāpumā iesaistītās bankas pārstāvēja tikai nelielu daļu no SSA obligāciju tirgū aktīvajiem tirgus uzturētājiem, tās netieši atzīst, ka pirmajā Compass Lexecon ziņojumā prasītie nosacījumi, lai paziņojumi par cenu noteikšanu, iespējams, varētu radīt neitrālas vai “labvēlīgas” sekas, šajā gadījumā nav izpildīti.
706
Tā kā šo paziņojumu “labvēlīgā” sekas nav konstatētas, tas pats attiecas uz pārējās aplūkotās rīcības “labvēlīgām” sekām, kuras Crédit agricole un Credit Suisse nav norādījušas pamatoti, līdz ar to nepierādot, ka tai būtu šādas sekas.
707
Šādos apstākļos ir jākonstatē, ka Credit Suisse – un a fortiori
Crédit agricole – nav pierādījusi, ka attiecīgajai rīcībai kopumā, ne arī tai, kas attiecas tikai uz “paziņojumiem par cenu noteikšanu”, būtu bijušas tādas “labvēlīgas” sekas, kas liktu apšaubīt kvalifikāciju par “ierobežojumu mērķa dēļ”.
708
Tātad apstrīdētā lēmuma 713. apsvērumā Komisija ir pamatoti noraidījusi argumentāciju par attiecīgās rīcības konkurenci veicinošo vai labvēlīgo ietekmi.
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par attiecīgās rīcības “nepieciešamo”, “leģitīmo”, “pozitīvo” vai “raksturīgo un būtisko” raksturu
709
Kā tika norādīts šī sprieduma 678. punktā, Crédit agricole un Credit Suisse procesa organizatorisko pasākumu ietvaros tika aicinātas precizēt to apgalvojumu konceptuālo vai judikatūras pamatu, kas it īpaši skāra attiecīgās rīcības “nepieciešamo”, “leģitīmo”, “pozitīvo” vai “raksturīgo un būtisko” raksturu.
710
Ne atbildes uz šiem procesa organizatoriskajiem pasākumiem, ne arī tiesas sēdes neļāva Vispārējai tiesai precīzi noteikt konkrētus šo iebildumu pamatus.
711
Šādā kontekstā ir jāizvērtē Crédit agricole un Credit Suisse argumenti gadījumā, ja tie ļautu apšaubīt attiecīgās rīcības kvalifikāciju kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
712
Ciktāl Crédit agricole un Credit Suisse atsaucas uz attiecīgās rīcības “nepieciešamo” raksturu un tātad, visticamāk, uz galvenā darījuma aksesuāru ierobežojumu (ancillary restraints) izņēmumu, ir jāatgādina, ka, ja konkrētam darījumam vai darbībai to neitralitātes vai pozitīvas ietekmes uz konkurenci dēļ netiek piemērots LESD 101. panta 1. punktā paredzētais aizlieguma princips, minētais aizlieguma princips tāpat nav piemērojams viena vai vairāku šī darījuma vai darbības dalībnieku komerciālas autonomijas ierobežojumam, ja šis ierobežojums ir objektīvi nepieciešams minētā darījuma vai darbības īstenošanai un ir samērīgs ar šī darījuma vai darbības mērķiem (skat. spriedumu, 2014. gada 11. septembris, MasterCard u.c./Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 89. punkts un tajā minētā judikatūra).
713
Tādējādi vispirms ir jāpārbauda, vai aplūkotās darbības īstenošana attiecīgā ierobežojuma neesamības gadījumā nebūtu iespējama (spriedums, 2014. gada 11. septembris, MasterCard u.c./Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 91. punkts).
714
Šajā gadījumā Crédit agricole un Credit Suisse nekādi nav pierādījušas, ka SSA obligāciju tirdzniecības darbība vai pat SSA obligāciju tirgus uzturētāja darbība nebūtu bijusi iespējama, ja nebūtu aplūkotās rīcības (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2019. gada 24. septembris, HSBC Holdings u.c./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 155. punkts).
715
Šis konstatējums nevar tikt atspēkots ar vienkāršu Credit Suisse apgalvojumu, ka, ņemot vērā SSA obligāciju tirgus nelikvīdo un nepārredzamo raksturu, tūlītējas pieejamības pakalpojumu sniegšana ir saistīta ar zināmu sadarbības pakāpi un regulāru sensitīvas komerciālas informācijas plūsmu starp tirgus uzturētājiem.
716
Gluži pretēji, pirmkārt, Credit Suisse pati atzīst, ka tostarp informācijas apmaiņa par tirgus uzturētāju inventarizācijas pozīcijām ļauj “vieglāk” atrast darījumu iespējas starp tirgotājiem, kas pierāda, ka vismaz attiecībā uz šāda veida rīcību informācijas apmaiņa nebija objektīvi nepieciešama banku darbībai SSA obligāciju nozarē.
717
Šajā ziņā ir svarīgi arī atgādināt, ka faktu, ka šo darbību vienkārši būs grūtāk īstenot, vai tā būtu mazāk ienesīga attiecīgā ierobežojuma neesamības gadījumā, nebūtu jāuzskata par tādu, kas šim ierobežojumam piešķir “objektīvi nepieciešamu” raksturu, kurš vajadzīgs, lai to varētu kvalificēt par aksesuāru (spriedums, 2014. gada 11. septembris, MasterCard u.c./Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 91. punkts).
718
Otrkārt, kā jau tika norādīts šī sprieduma 703.–705. punktā, attiecīgo rīcību veica ierobežots skaits banku, kas darbojas SSA obligāciju nozarē, un tas ļauj pietiekami droši secināt, ka visas bankas, kas darbojas šajā nozarē, varēja veikt savu darbību, neīstenojot šādu rīcību.
719
Ciktāl Crédit agricole un Credit Suisse atsaucas uz “leģitīmo”, “pozitīvu” vai “tirgus pienācīgas darbības un plašākas klientu apkalpošanas raksturīgu un būtisku” raksturu, ir jānorāda, ka, pat ja šis arguments ir jānošķir no argumenta, kas balstās uz “labvēlīgām” vai nepieciešamām sekām, kas izriet no visām vai daļas aplūkotās rīcības, šķiet, ka to var saprast kā atsauci uz Tiesas 2002. gada 19. februāra spriedumā lietā C‑309/99Wouters u.c. (EU:C:2002:98, 97. punkts) pieņemto risinājumu.
720
Crédit agricole nesniedz pierādījumus tam, ka minētajā spriedumā izklāstītā argumentācija būtu jāattiecina uz šo lietu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2020. gada 27. februāris, Komisija/Beļģija (Grāmatveži), C‑384/18, EU:C:2020:124, 49. punkts).
721
Šajā ziņā Credit Suisse norādītais un Komisijas apstrīdētā lēmuma 707.–713. apsvērumā noraidītais fakts, ka SSA obligāciju nelikvīdā un nepārredzamā tirgū attiecīgās bankas bija sistemātiski nelabvēlīgākā situācijā no informatīvā viedokļa salīdzinājumā ar darījuma partneriem, kas nebija pastāvīgi pārstāvēti tirgū (smart money klienti), un ka tādēļ tām bija jākompensē šis informācijas trūkums, meklējot informāciju no vairākiem avotiem, jo īpaši no citu banku tirgotājiem, nav tāds, lai to nevarētu kvalificēt kā “ierobežojumu pēc mērķa”, pat ja tas tiktu pierādīts.
722
Proti, kā izriet no 2021. gada 25. marta sprieduma Lundbeck/Komisija (C‑591/16 P, EU:C:2021:243) 124., 127. un 128. punkta un kā būtībā ir norādīts apstrīdētā lēmuma 737. apsvērumā, nevar piekrist tam, ka uzņēmumi cenšas mazināt faktisku situāciju, kuras tie uzskata par pārmērīgi nelabvēlīgām, sekas (piemēram, iespējamās risku asimetrijas, kas pastāv starp tirgus dalībniekiem) ar koluzīvām darbībām, kuru mērķis ir novērst šos nelabvēlīgos apstākļus. Proti, šādas faktiskās situācijas nevar leģitimēt LESD 101. panta pārkāpumu un vēl jo mazāk rīcību, attiecībā uz kuru ir konstatēts, ka tā ir pietiekami kaitējoša konkurencei, lai varētu tikt kvalificēta kā “ierobežojums mērķa dēļ”.
723
Tas tā vēl jo vairāk ir šajā lietā, jo, pirmkārt, attiecīgā rīcība ir veikta, kaitējot visu veidu attiecīgo banku klientiem, ne tikai “informētajiem” klientiem (smart‑money
clients), kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 710. apsvēruma, un Credit Suisse to nav apstrīdējusi.
724
Otrkārt, kā Komisija norāda apstrīdētā lēmuma 709. punktā, un Credit Suisse to neapstrīd, ārējie faktori, kas ietekmē SSA obligāciju cenu, ir politiski un ekonomiski notikumi, kas ietekmē kredītrisku, kurš attiecas uz valsti, reģionu vai nozari, kā arī iespējamība, ka tas pats emitents no jauna emitēs obligācijas. Turklāt nav iemesla, kāpēc pašreizējā tūlītējās informācijas un elektronisko sakaru sniegšanas laikā īpašai ieguldītāju grupai būtu labāka piekļuve šai informācijai. Visbeidzot, lielākā daļa ieguldītāju pārvalda aktīvu klāstu, tostarp akcijas, obligācijas un valūtas, savukārt SSA obligāciju tirgotāji specializējas vērtspapīru kategorijā un tiek uzskatīti par labi informētiem par atbilstošajiem ārējiem notikumiem.
725
Treškārt, attiecīgās bankas nerīkojās SSA obligāciju tirgū tikai kā tirgus uzturētājas un bija skaidrs, ka to sarunu vedēju loma bija ne tikai “veicināt likviditāti, lai atbalstītu savus klientus, kuri vēlējās vest sarunas par SSA obligācijām”, kā Komisija to pamatoti konstatēja apstrīdētā lēmuma 690.–697. apsvērumā.
726
Šis pēdējais minētais iemesls, skatīts kopā ar apstrīdētā lēmuma 19. apsvērumā konstatēto faktu, ka SSA obligāciju tirgū nebija oficiāli noteiktu tirgus uzturētāju un ka tādējādi attiecīgās bankas šo darbību veica brīvprātīgi, nebūdamas pakļautas pienākumam kotēt divvirzienu cenas un vest sarunas ar darījuma partneriem, pamato arī to, ka attiecīgās bankas nevar atsaukties uz to kā tirgus uzturētāja lomu un ar to saistīto risku, lai liktu šķēršļus kvalifikācijai par “ierobežojumu mērķa dēļ”, kā Komisija to pamatoti ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 712. un 713. apsvērumā.
727
Turklāt šī sprieduma 719. punktā minētā judikatūra nav piemērojama tādas rīcības gadījumā, kuras “sekas” ne tikai ir, vismaz potenciāli, ierobežot konkurenci, ierobežojot noteiktu uzņēmumu rīcības brīvību, bet gan kurai attiecībā uz šo konkurenci ir tāda kaitējuma pakāpe, kas attaisno uzskatu, ka tās “mērķis” ir pat nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci. Tādējādi vienīgi tad, ja, izvērtējot rīcību, kas tiek aplūkota konkrētajā lietā, izrādās, ka šīs rīcības mērķis nav nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci, ir jānosaka, vai uz to var attiekties šī judikatūra (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2013. gada 28. februāris, Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, C‑1/12, EU:C:2013:127, 69. punkts; 2014. gada 4. septembris__ API u.c., no C‑184/13 līdz C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 un C‑208/13, EU:C:2014:2147, 49. punkts; 2017. gada 23. novembris, CHEZ Elektro Bulgaria un FrontEx International, C‑427/16 un C‑428/16, EU:C:2017:890, 51., 53., 56. un 57. punkts, un 2023. gada 21. decembris, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 186. punkts).
728
Šis konstatējums nevar tikt atspēkots ar Credit Suisse izdarīto atsauci bez papildu paskaidrojumiem uz visu 1993. gada 31. marta spriedumu Ahlström Osakeyhtiö u.c./Komisija (C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 un no C‑125/85 līdz C‑129/85, EU:C:1993:120) vai arī uz 2014. gada 12. decembra sprieduma Eni/Komisija (T‑558/08, EU:T:2014:1080) 137. punktu.
729
Līdz ar to Credit Suisse nevar lietderīgi atsaukties uz to, ka aplūkotās rīcības mērķis esot bijis ļaut četrām bankām, kas ir apstrīdētā lēmuma adresātes, kā arī to klientiem iegūt likviditāti par labāku cenu.
730
Šajā ziņā ir arī jāatgādina, ka līdzīgi pārējām Līgumā iekļautajām konkurences tiesību normām – LESD 101. panta mērķis ir ne vien aizsargāt konkurentu vai patērētāju tiešās intereses, bet arī aizsargāt tirgus struktūru un tādējādi konkurenci pašu par sevi (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2015. gada 19. marts, Dole Food un Dole Fresh Fruit Europe/Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, 125. punkts un tajā minētā judikatūra).
731
Šajā gadījumā, kā Komisija būtībā ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 742. apsvērumā, nav nekādu šaubu, ka, lai gan četrām bankām, kas ir apstrīdētā lēmuma adresātes, un (ar to starpniecību) to klientiem bija labi saprotama interese par attiecīgo rīcību, tā kaitē ne tikai attiecīgo banku konkurentiem SSA obligāciju tirgū un to klientiem, bet arī konkurencei kā tādai.
732
Līdz ar to apstrīdētā lēmuma 704.–713., kā arī 735.–737. apsvērumā Komisija pamatoti noraidīja Crédit agricole un Credit Suisse argumentus par attiecīgās rīcības “nepieciešamo”, “leģitīmo”, “pozitīvo” vai “raksturīgo un būtisko” raksturu, lai to nevarētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”.
4) Secinājums par attiecīgās rīcības kvalificēšanu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”
733
Izvērtējot attiecīgo rīcību, pienācīgi ņemot vērā tās saturu, mērķus, uz kuriem tā vērsta, un ekonomisko kontekstu, kurā tā iekļaujas, Komisija apstrīdētā lēmuma 749. apsvērumā ir pamatoti konstatējusi, ka apstrīdētā lēmuma 4.2. iedaļā aprakstītie nolīgumi un/vai saskaņotās darbības ir jākvalificē kā “ierobežojums mērķa dēļ”, un tai tātad nav jāpierāda pretkonkurences sekas, it īpaši tās, kas attiecas uz SSA obligāciju tirgū pastāvošās nenoteiktības pakāpi un kas izriet no aplūkotās komerciāli sensitīvās informācijas apmaiņas.
734
Līdz ar to Crédit agricole pirmais pamats un Credit Suisse pirmais pamats ir jānoraida kā daļēji nepieņemami un daļēji nepamatoti.
4.
Par Crédit agricole ceturto pamatu un Credit Suisse trešo pamatu, kas attiecas uz nepietiekamu pamatojumu un kļūdām to attiecīgā naudas soda apmēra noteikšanā
735
Nosakot katrai no attiecīgajām bankām uzliktā naudas sodu apmēru, Komisija, pirmkārt, norāda, ka šīs bankas apzināti vai vismaz aiz neuzmanības ir pārkāpušas LESD 101. pantu, kas ļāva šai iestādei tām uzlikt naudas sodu, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu (apstrīdētā lēmuma 874.–886. apsvērums).
736
Otrkārt, piemērojot Pamatnostādnes un, konkrētāk, nosakot pārdevumu vērtību, kas ir atskaites punkts naudas soda pamatsummas aprēķināšanā (Pamatnostādņu 13.–18. punkts), Komisija konstatēja – un prasītājas to šajā jautājumā nav apstrīdējušas –, ka tādi finanšu produkti kā SSA obligācijas nerada pārdevumus šī jēdziena parastajā nozīmē un ka līdz ar to šajā lietā bija atbilstoši aprēķināt pārdevumu vērtības aizstājējvērtību (apstrīdētā lēmuma 889. un 890. apsvērums).
737
Treškārt, Komisija katrai attiecīgajai bankai tai uzliktā naudas soda pamatsummu aprēķināja vispirms 16 % apmērā no to attiecīgās aizstājējvērtības saistībā ar strīdīgā pārkāpuma smagumu (turpmāk tekstā – “smaguma reizināšanas koeficients”) (Pamatnostādņu 1.–23. punkts) (8.2.4.1. iedaļa; apstrīdētā lēmuma 939.–949. apsvērums), pēc tam to reizinot ar katrai no tām atbilstošu ilguma koeficientu (turpmāk tekstā – “ilguma reizināšanas koeficients”) (Pamatnostādņu 24. punkts) (8.2.4.2. iedaļa; 950. un 951. apsvērums), un, visbeidzot, tiem pieskaitot papildu summu 16 % apmērā preventīvos nolūkos (Pamatnostādņu 24. punkts) (8.2.4.3. iedaļa; 952.–954. apsvērums).
738
Ceturtkārt, Komisija pielāgoja katrai attiecīgajai bankai aprēķināto pamatsummu (Pamatnostādņu 27.–35. punkts). Šajā ziņā tā nekonstatēja atbildību pastiprinošus vai atbildību mīkstinošus apstākļus attiecībā uz kādu no šīm bankām. Turpretī BofA un Crédit agricole pamatsummu tā reizināja ar īpašu preventīvās iedarbības koeficientu attiecīgi 1,3 un 1,2 (turpmāk tekstā – “īpašais preventīvais koeficients”) (Pamatnostādņu 30. un 31. punkts) (apstrīdētā lēmuma 955.–966. apsvērums).
739
Crédit agricole ceturtā pamata pirmajā, trešajā, ceturtajā un piektajā daļā un Credit Suisse trešajā pamatā, kas sastāv no četrām daļām, prasītājas apstrīd tām uzlikto naudas sodu pamatsummu, būtībā pamatojoties uz pieciem pamatiem.
740
Pirmkārt, saistībā ar trešā pamata pirmo daļu Credit Suisse pārmet Komisijai, ka tā nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz datiem, kas izmantoti aizstājējvērtības aprēķināšanai.
741
Otrkārt, Crédit agricole ceturtā pamata trešajā daļā un Credit Suisse trešā pamata otrajā daļā prasītājas pārmet Komisijai Pamatnostādņu pārkāpumu attiecībā uz aizstājējvērtības noteikšanas kārtību.
742
Treškārt, ceturtā pamata pirmajā daļā Crédit agricole pārmet Komisijai, ka tā ir pārkāpusi Pamatnostādņu 13. punktu, labas pārvaldības principu, kā arī pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā ir izvēlējusies par atskaites periodu aizstājējvērtības aprēķināšanai neizmantot 2014. gadu, kas ir pēdējais pilnais gads, kurā šī banka piedalījās strīdīgajā pārkāpumā.
743
Ceturtkārt, Crédit agricole ceturtā pamata ceturtajā daļā un Credit Suisse trešā pamata trešajā daļā prasītājas pārmet Komisijai, ka tā ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, nosakot smaguma reizināšanas koeficientu.
744
Piektkārt, Crédit agricole ceturtā pamata piektajā daļā un Credit Suisse trešā pamata ceturtajā daļā prasītājas pārmet Komisijai, ka tā ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, nosakot ilguma reizināšanas koeficientu.
745
Turklāt ceturtā pamata otrajā un ceturtajā daļā Crédit agricole apstrīd Komisijas veiktās korekcijas attiecībā uz tai uzliktā naudas soda pamatsummu.
746
Precīzāk, tā pārmet Komisijai, ka tā ir pieļāvusi, pirmkārt, vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, nosakot īpašo preventīvās iedarbības koeficientu, un, otrkārt, kļūdas vērtējumā, izvērtējot atbildību mīkstinošus apstākļus, kas tai būtu bijuši jāpiemēro.
747
Šie iebildumi tiks izskatīti secīgi un noteiktā secībā, kas norādīta šī sprieduma 739.–746. punktā un kas atbilst Pamatnostādnēs definētajai metodoloģijai. Tādējādi vispirms tiks pārbaudīta naudas soda pamatsummas noteikšana un pēc tam – tās korekcijas.
a)
Par iebildumiem saistībā ar Crédit agricole un Credit Suisse uzlikto naudas sodu pamatsummu
1) Par iebildumiem attiecībā uz aizstājējvērtības apmēru
748
Kā atgādināts šī sprieduma 736. punktā, Komisija uzskatīja, ka, lai noteiktu naudas soda apmēru katrai no attiecīgajām bankām, bija atbilstoši aprēķināt aizstājējvērtību.
749
Ņemot vērā SSA obligāciju specifisko raksturu, Komisija apstrīdētā lēmuma 892. apsvērumā ir norādījusi, ka par aizstājējvērtības aprēķina sākumpunktu ir jāizmanto SSA obligāciju apjoms un nosacītā vērtība (turpmāk tekstā – “nosacītās summas”), ar kuru attiecīgās bankas tirgojās to individuālās dalības strīdīgajā pārkāpumā laikposmā.
750
Šim nolūkam Komisija izmantoja SSA obligāciju nosacītās summas gadā, par kurām katra attiecīgā banka ir vienojusies ar darījuma partneriem, kas atrodas EEZ, tās dalības laikposmā attiecīgajā pārkāpumā, saskaņā ar šādu metodi: “[n]osacītās summas, par kurām ir panākta vienošanās individuālās dalības aizliegtas vienošanās ietvaros laikposmā, tiek aprēķinātas ar faktoru, kas tiek aprēķināts atkarībā no individuālās dalības ilguma, dalot to kopējo summu ar visu mēnešu skaitu, kuru gaitā tā piedalījusies pārkāpumā, un pēc tam šo vidējo mēnesi reizinot ar 12”. Tādējādi tā nolēma neņemt vērā nosacītās summas katras attiecīgās bankas dalības strīdīgajā pārkāpumā pēdējā pilnajā gadā un atkāpās no Pamatnostādņu 13. punkta (apstrīdētā lēmuma 893. un 894. apsvērums).
751
Apstrīdētā lēmuma 896. apsvērumā Komisija turpinājumā norādīja, ka sekundārajā tirgū notika tirdzniecība ar SSA obligācijām par cenu, kas izteikta procentos no to nosacītās summas. Tā secināja, ka ienākumi no šiem darījumiem atspoguļojās starpībā starp katras OSS obligācijas, ko tirgotāji iegādājās un pēc tam pārdeva tālāk, pirkšanas cenu un pārdošanas cenu (bid-ask spread; pirkšanas un pārdošanas cenu starpība), un ka šī starpība bija jāņem vērā, aprēķinot aizstājējvērtību.
752
Šajā nolūkā Komisija uzskatīja, ka katrai attiecīgajai bankai noteiktās ikgadējās nosacītās summas ir jāreizina ar faktoru, kas balstīts uz šo kotācijas starpību (turpmāk tekstā – “korekcijas koeficients”), proti, katrai bankai raksturīgo vidējo cenu starpību, kas samazināta uz pusi, lai ņemtu vērā to, ka katrs bankas veiktais pirkšanas vai pārdošanas darījums veido tikai pusi no visa SSA obligāciju pirkšanas/pārdošanas darījuma (apstrīdētā lēmuma 897.–899. apsvērums).
753
Lai izveidotu katrai bankai raksturīgo korekcijas koeficientu, Komisija, pirmkārt, izvēlējās izmantot 33 reprezentatīvas SSA obligāciju kategorijas, ko emitēja astoņi emitenti un kas bija sadalītas piecās termiņu grupās (no 0 līdz 3 gadiem, no 3 līdz 5 gadiem, no 5 līdz 7 gadiem, no 7 līdz 10 gadiem un vairāk nekā 10 gadiem), ņemot vērā apsvērumus, ko attiecīgās bankas iesniedza, pamatojoties uz vēstuli par naudas sodiem (apstrīdētā lēmuma 902. un 931. apsvērums).
754
Otrkārt, Komisija katrai bankai un katrai dienai, kad tā piedalījās pārkāpumā, rekonstruēja dienas kotācijas starpību, izmantojot apstrīdētā lēmuma 901. apsvērumā izklāstīto metodi, kā norādīta turpmāk:
755
Tādējādi šī dienas kotācijas starpība attiecībā uz katru attiecīgo banku bija vidējā dienas starpība katrai no 33 izvēlētajām SSA obligāciju kategorijām, kas svērta atbilstoši nosacītajām summām, kuras šī banka tirgoja atbilstoši emitentam un dzēšanas termiņam.
756
Lai noteiktu katras reprezentatīvās SSA obligāciju kategorijas kotācijas starpību, Komisija izmantoja publiskus datus no Bloomberg platformas, kurus tā uzskatīja par piemērotiem un pārbaudāmiem (apstrīdētā lēmuma 903., 926. un 927. apsvērums).
757
Šī platforma attiecībā uz katru no reprezentatīvajām SSA obligāciju kategorijām ļauj uzzināt vidējo kotācijas starpību katras dienas beigās (end‑of‑day spread), kas aprēķināta no “Bloomberg
BGN composite price source” (turpmāk tekstā – “BGN dati”), kuras pamatā ir vairāku brokeru izpildāmās un indikatīvās kotācijas (apstrīdētā lēmuma 903. apsvērums un 1060. zemsvītras piezīme).
758
Treškārt, Komisija katrai attiecīgajai bankai aprēķināja galīgo kotācijas starpību, izmantojot vidējo dienas kotāciju starpību, kas atbilst dienām, kurās attiecīgā banka piedalījās strīdīgajā pārkāpumā (804 dienas jeb 574 darba dienas Crédit agricole un 1738 dienas jeb 1242 darba dienas Credit Suisse), saskaņā ar apstrīdētā lēmuma 900. apsvērumā izklāstīto metodi, proti:
759
Tādējādi apstrīdētā lēmuma 904. un 905. apsvērumā Komisija attiecībā uz Crédit agricole noteica galīgās kotācijas starpību [0,120 % –0,140 %] apmērā un arī korekcijas koeficientu – [0,060 % –0,070 %] (samazināts uz pusi)), noapaļojot līdz trešajam ciparam aiz komata, kas atbilst aizstājējvērtībai 6501321 EUR apmērā. Attiecībā uz Credit Suisse tā noteica galīgās kotācijas starpību [0,190 % –0,210 %] apmērā un arī korekcijas koeficientu [0,095 % –0,105 %] (samazināts uz pusi)], noapaļojot to līdz trešajam ciparam aiz komata, kas atbilst aizstājējvērtībai 12890852 EUR apmērā.
760
Sīkāka informācija par šiem aprēķiniem ir izklāstīta konfidenciālajā apstrīdētā lēmuma pielikumā, kas attiecas uz katru attiecīgo banku un ir paziņots tikai tai.
761
Šādā kontekstā, pirmkārt, Credit Suisse pārmet Komisijai, ka tā nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, tai nesniedzot informāciju, kas tai ļautu novērtēt, vai naudas soda aprēķina metodē ir pieļauta kļūda, un, otrkārt, Crédit agricole un Credit Suisse būtībā pārmet Komisijai, ka tā ir pārkāpusi Pamatnostādnes, jo šīs iestādes izmantotie dati nebija “labākā pieejamā informācija” Pamatnostādņu 15. punkta izpratnē un tātad neatspoguļoja strīdīgā pārkāpuma ekonomisko nozīmi.
i) Par Credit Suisse iebildumiem par naudas soda aprēķina pamatojuma neesamību
762
Trešā pamata pirmajā daļā Credit Suisse pārmet Komisijai, ka tā nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo “[tai] apstrīdētajā lēmumā nav sniegta pietiekama informācija, lai atspoguļotu korekcijas koeficienta aprēķinu”.
763
Šī iestāde, pirmkārt, tai neesot nosūtījusi BGN datus par izvēlētajām reprezentatīvajām SSA obligācijām un, otrkārt, neesot atjauninājusi šo SSA obligāciju International Securities Identification Number (ISIN) atsauces, kas tika grozītas pēc vēstules par naudas sodiem nosūtīšanas.
764
Turklāt Credit Suisse apgalvo, ka tā ir mēģinājusi atkārtot Komisijas aprēķinus un noteikusi korekcijas koeficientu nevis [0,095 % – 0,105 %], kā to ir konstatējusi Komisija, bet gan [0,095 % – 0,105 %] apmērā] [starpība mazāka par vienu tūkstošdaļu procenta punktu].
765
Ar šo pirmo daļu Credit Suisse būtībā pārmet Komisijai, ka tā nav sniegusi nepieciešamos datus, lai tā varētu pārbaudīt, vai apstrīdētajā lēmumā – un it īpaši tā daļā, kas attiecas uz korekcijas koeficienta aprēķinu, – nav pieļauta kļūda, kas varētu apdraudēt tai uzliktā naudas soda aprēķina spēkā esamību.
766
Pirmkārt, attiecībā uz Credit Suisse apgalvojumu par to, ka apstrīdētajā lēmumā nav minētas atjauninātās ISIN atsauces, vispirms ir jānorāda, ka Komisija nevar pamatoti apgalvot, ka “judikatūrā [proti,] spriedumā, 2021. gada 15. jūlijs, Komisija/Landesbank Baden‑Württemberg un VNV (C‑584/20 P un C‑621/20 P, EU:C:2021:601, 105. punkts) – nav prasīts, lai apstrīdētajā lēmumā būtu ietverta informācija, kas Credit Suisse ļautu atkārtot [tās] aprēķinus”.
767
Proti, papildus tam, ka 2021. gada 15. jūlija sprieduma Komisija/Landesbank Baden‑Württemberg un VNV (C‑584/20 P un C‑621/20 P, EU:C:2021:601) 105. punkts ir niansētāks, nekā to ierosina Komisija, Tiesa vairākkārt ir nospriedusi, ka, lai gan šai iestādei nav jānorāda visi skaitliskie elementi, kas attiecas uz katru atbilstoši LESD 101. pantam uzliktā naudas soda aprēķināšanas veida starpposmu, tai tomēr ir jāpaskaidro, kā tā ir līdzsvarojusi un novērtējusi vērā ņemtos elementus (skat. spriedumu, 2019. gada 10. jūlijs, Komisija/Icap u.c., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 31. punkts un tajā minētā judikatūra).
768
Šajā ziņā līdzīgos apstākļos kā šajā lietā Vispārējā tiesa nosprieda, ka ir būtiski, lai apstrīdētā lēmuma pamatojums ļautu prasītājam pārbaudīt, vai Komisijas izvēlētā aizstājējvērtība, iespējams, nav kļūdaina, kas ļautu apstrīdēt tās spēkā esamību (spriedums, 2019. gada 24. septembris, HSBC Holdings u.c./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 346. punkts).
769
Tomēr ir jākonstatē, ka apstrīdētajā lēmumā un it īpaši tā pielikumā Komisija ļāva Credit Suisse precīzi identificēt korekcijas koeficienta aprēķinā vērā ņemtās reprezentatīvās SSA obligācijas, lai arī tā nebija minējusi atjauninātās ISIN atsauces uz šīm SSA obligācijām.
770
No apstrīdētā lēmuma pielikuma “Annex to Decision AT.40346 SSA bonds (Credit Suisse) (confidential data)” skaidri izriet, ka Komisija ir devusi Credit Suisse iespēju pārbaudīt savu aprēķinu pamatotību, papildus šīs bankas darījumu ikgadējai nosacītajai summai (1. tabula) norādot korekcijas koeficientu veidojošos elementus, proti, katra emitenta svērumu (2. tabula), katra termiņa svērumu (3. tabula), kā arī svēruma matricu (4. tabula).
771
Turklāt attiecībā uz Credit Suisse korekcijas koeficienta aprēķināšanai izmantoto reprezentatīvo obligāciju noteikšanu Komisija iesniedza tabulu par katru no 33 attiecīgajām SSA obligāciju kategorijām (5.–12. tabula), kas attēlotas šādi:
772
Attiecībā uz katru no šīm 33 SSA obligāciju kategorijām Komisija tajā identificēja vairākas konkrētas SSA obligācijas, kas attiecās uz dažādiem strīdīgā pārkāpuma laikposmiem, kā rezultātā, kā to norāda Credit Suisse, tā identificēja 88 konkrētas SSA obligācijas.
773
Kā pamatoti ir norādījusi Komisija, šāda prezentācija ļauj pietiekami precīzi noteikt attiecīgo SSA obligācijas emitentu, kupona likmi un beigu datumu attiecībā uz katru strīdīgā pārkāpuma laikposmu, kas identificēts ar tā sākuma un beigu datumu, ko turklāt expressis verbis ir atzinusi Credit Suisse savas replikas 82. punktā.
774
Līdz ar to Komisijai nevar pamatoti pārmest, ka tā nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, apstrīdētajā lēmumā neminot vai neaktualizējot reprezentatīvo SSA obligāciju ISIN atsauces, kas izmantotas korekcijas koeficienta aprēķināšanai.
775
Turklāt var norādīt, ka Compass Lexecon2021. gada 7. jūlija ziņojumā, kas pievienots Credit Suisse prasības pieteikumam un kura nosaukums ir “Economic report on the calculation of Credit Suisse’s bid‑ask spread adjustement factor” (Ekonomiskais ziņojums par Credit Suisse kotācijas starpības korekcijas koeficienta aprēķināšanu), ir redzams, ka ar apstrīdēto lēmumu un tā pielikumu vai vēstuli par naudas sodiem šī banka varēja droši identificēt ISIN atsauces 85 no 88 reprezentatīvajām SSA obligācijām, kas izmantotas korekcijas koeficienta aprēķināšanai.
776
Attiecībā uz trim atlikušajām reprezentatīvajām SSA obligācijām Credit Suisse tajā pašā ziņojumā norāda, ka katra no tām var iegūt divus ISIN identifikatorus. Tomēr tā norāda, ka “katrā no tām bija tikai ISIN atsauce, kas atbilda obligācijai, par kuru informācija par pirkuma un pārdošanas cenu bija pieejama BGN”.
777
No tā izriet, ka Credit Suisse bez grūtībām varēja saprast, ka Komisija, kura bija norādījusi, ka datus, kas izmantoti, lai aprēķinātu korekcijas koeficientu, ir ieguvusi no BGN datiem, ir izmantojusi SSA obligācijas, par kurām dati bija pieejami.
778
Turklāt no Compass Lexecon2022. gada 11. februāra ziņojuma “The inability to replicate the calculation of Credit Suisse’s bid‑ask spread adjustement factor” (Neiespējamība atkārtot Credit Suisse kotācijas starpības korekcijas koeficienta aprēķinu) izriet, ka “neatkarīgi no tā, kāda būtu šīm reprezentatīvajām obligācijām izmantoto ISIN kombinācija, kopējā vidējā mūsu aprēķinātā kotācijas starpība joprojām ir [tā pati]”.
779
Līdz ar to, neraugoties uz iespējamām neprecizitātēm apstrīdētajā lēmumā un tā pielikumā vai vēstulē par naudas sodiem, attiecībā uz kuriem Credit Suisse pati atzīst, ka tie nemaina tās aprēķina rezultātu, šai bankai bija iespēja identificēt visas Komisijas izmantotās reprezentatīvās SSA obligācijas, lai aprēķinātu korekcijas koeficientu un pārbaudītu tā precizitāti, kā arī pamatotību.
780
Otrkārt, attiecībā uz Credit Suisse apgalvojumu par to, ka apstrīdētajā lēmumā nav datu, kas ņemti vērā, aprēķinot korekcijas koeficientu, proti, reprezentatīvo SSA obligāciju BGN datu, kas izmantoti šī faktora aprēķināšanai, šis fakts arī neļauj secināt, ka Komisija nebūtu izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu apstrīdētajā lēmumā.
781
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka netiek prasīts, lai Savienības tiesību akta pamatojumā tiktu konkretizēti visi nozīmīgie faktiskie un tiesiskie apstākļi, jo, pirmkārt, pamatojuma pietiekamība ir jāvērtē, ņemot vērā ne tikai tā formulējumu, bet arī tā kontekstu un attiecīgo jomu reglamentējošo tiesību normu kopumu, un, otrkārt, tas, ka nelabvēlīgais akts ir pieņemts kontekstā, kas ir zināms tā adresātam, ir pienācīgi jāņem vērā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 15. jūlijs, Komisija/Landesbank Baden‑Württemberg un VNV, C‑584/20 P un C‑621/20 P, EU:C:2021:601, 104. punkts un tajā minētā judikatūra).
782
Šajā gadījumā šī sprieduma 774. punktā jau ir konstatēts, ka apstrīdētajā lēmumā ir pietiekami precīzi identificētas reprezentatīvās SSA obligācijas, kas ņemtas vērā, aprēķinot korekcijas koeficientu.
783
Turklāt, kā izriet no apstrīdētā lēmuma 927. apsvēruma un Credit Suisse to nav apstrīdējusi, BGN dati ir publiski dati un līdz ar to ir pieejami Credit Suisse.
784
Tātad Komisijai apstrīdētajā lēmumā nebija jānorāda visi BGN dienas dati par visām reprezentatīvajām SSA obligācijām, kas izmantoti korekcijas koeficienta aprēķināšanai.
785
Turklāt tas, ka Credit Suisse nav spējusi atkārtot Komisijas aprēķinu par korekcijas faktoru, šajā gadījumā nevar pierādīt, ka apstrīdētais lēmums šajā ziņā nebūtu pietiekami pamatots.
786
Atbildē uz repliku, ko Credit Suisse tiesas sēdē neapstrīdēja, Komisija ļoti detalizēti norādīja, ka šīs bankas iegūtais atšķirīgais rezultāts izriet no divām tās aprēķina kļūdām, kas saistītas ar apstrīdētā lēmuma pielikuma 5. un 8. tabulas kļūdainu piemērošanu attiecībā uz SSA obligāciju kategorijām, kuras emitējušas attiecīgi EIB un BNG.
787
Visbeidzot, pieņemot, ka gan trešā pamata pirmās daļas virsrakstā, gan tekstā Credit Suisse atsaucas uz to, ka Komisija administratīvajā procesā tai nav nosūtījusi korekcijas koeficienta aprēķināšanai izmantotos reprezentatīvo SSA obligāciju BGN datus, kā arī to atjauninātās ISIN atsauces, šādi iebildumi nav saistīti ar apstrīdētā lēmuma pamatojuma neesamību, kas ir apgalvota šajā daļā.
788
Ņemot vērā iepriekš minēto, Credit Suisse trešā pamata pirmā daļa ir jānoraida kā nepamatota.
ii) Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par pamatnostādņu pārkāpumiem
789
Saistībā ar Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par Pamatnostādņu pārkāpumiem, nosakot aizstājējvērtību, šīs divas bankas, kopā vai atsevišķi, pārmet Komisijai, pirmkārt, ka tā ir balstījusies uz reprezentatīvu SSA obligāciju apriti un tādējādi nav izmantojusi kotācijas starpības aprēķināšanas metodoloģiju, kas balstīta uz datiem par to pašu darījumiem (Crédit agricole ceturtā pamata trešās daļas otrais arguments un Credit Suisse trešā pamata otrās daļas otrais arguments); pēc tam tā esot izmantojusi fiksētu SSA obligāciju svērumu visam pārkāpuma laikposmam un visām attiecīgajām bankām, lai aprēķinātu galīgo starpību katrai no šīm bankām (Crédit agricole ceturtā pamata trešās daļas pirmais arguments), un, visbeidzot, tā esot izmantojusi BGN datus, ar kuriem esot pārspīlētas SSA obligāciju kotācijas starpības (Crédit agricole ceturtā pamata trešās daļas trešais arguments un Credit Suisse trešā pamata otrās daļas pirmais arguments). Pakārtoti, Credit Suisse pārmet Komisijai, ka tā uz to ir attiecinājusi citu banku nosacītās summas (tās trešā pamata otrās daļas trešais arguments).
790
Šie četri iebildumi tiks izskatīti secīgi.
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par Komisijas atteikumu izmantot kotācijas starpības aprēķināšanas metodoloģiju, kas balstīta uz datiem par to pašu darījumiem
791
Vispirms ir jāatgādina, kā tas jau ir norādīts šī sprieduma 748.–760. punktā, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir uzskatījusi par lietderīgu naudas soda pamatsummas noteikšanai izmantot aizstājējvērtību, ko nosaka, reizinot SSA obligāciju nosacītās gada summas, ar kurām katra attiecīgā banka tirgojusies laikposmā, kurā tā piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, ar korekcijas koeficientu, kas aprēķināts, katrai no šīm bankām izmantojot 50 % no galīgā kotācijas starpības, ko aprēķina, ņemot vidējo svērto dienas kotācijas starpību 33 reprezentatīvām SSA obligāciju kategorijām, kas tika tirgotas šīs bankas dalības pārkāpumā laikā.
792
No apstrīdētā lēmuma 902. apsvēruma, lasot to kopā ar Crédit agricole, kā arī Credit Suisse adresēto vēstuļu par naudas sodiem 18.–22. punktu, uz kuriem ir atsauce šajā apsvērumā, izriet, ka Komisija ir atlasījusi 33 SSA obligāciju kategorijas, kuras emitējuši astoņi emitenti, kas ir starp pirmajiem desmit emitentiem par nosacītām summām, kuras tirgo vismaz trīs bankas, un kuras ir sadalītas piecās termiņu daļās. Tā izskaidro šo izvēli ar iemesliem, kas saistīti ar lielo SSA obligāciju emitentu skaitu tirgū, no kuriem dažu nozīme ir ļoti ierobežota, un pamatojoties uz praktiskiem iemesliem, vienlaikus norādot, ka attiecībā uz katru pārkāpuma laikposma dienu atlasītās reprezentatīvās SSA obligācijas ir vienas un tās pašas visām bankām un ir iegūtas no banku iesniegtā tirgoto nosacīto summu sadalījuma pēc termiņa un emitenta.
793
Apstrīdētā lēmuma 930. un 931. apsvērumā Komisija arī norādīja, ka tā ir pielāgojusi atlasīto emitentu un termiņu svērumu salīdzinājumā ar katrā vēstulē par naudas sodiem sākotnēji norādīto svērumu, lai ņemtu vērā BofA, Crédit agricole un Credit Suisse par šīm vēstulēm izteiktos apsvērumus.
794
Šajā ziņā attiecībā uz Crédit agricole Komisija norādīja, ka tā ir ņēmusi vērā šai bankai piederošo SSA obligāciju sadalījumu pēc emitentiem un termiņiem, kā to ir paziņojusi šī banka. Šis sadalījums ir ietverts apstrīdētā lēmuma pielikuma 2. un 3. tabulā, ko šī banka ir norādījusi nevis prasības pieteikuma pielikumā, bet gan Komisija sava iebildumu raksta pielikumā. Šīs divas tabulas ar nosaukumu “Weight per issuer (Crédit agricole)” un “Weight per maturity (Crédit agricole)” ir atspoguļotas šādi:
795
Šajā 2. un 3. tabulā ietvertos datus Komisija salīdzināja, lai izstrādātu savu korekcijas koeficienta aprēķināšanas matricu, kas norādīta apstrīdētā lēmuma pielikuma 4. tabulā un kurai tika piemēroti BGN dati par katru Crédit agricole dalības strīdīgajā pārkāpumā dienu.
796
Turklāt Komisija apstrīdētā lēmuma pielikumā ir norādījusi, ka tā izlasē nav ietvērusi Agence Française de Développement (AFD) emitētās SSA obligācijas, kas ir viena no desmit lielākajiem emitentiem vienīgi Crédit agricole, nevis citu dalībnieku gadījumā.
797
Attiecībā uz Credit Suisse Komisija ir sniegusi līdzīgus precizējumus tiem, kas minēti šī sprieduma 794. un 795. punktā, tomēr šī banka tos savā prasībā neapstrīd.
798
Ceturtā pamata trešās daļas otrajā argumentā Crédit agricole apgalvo, ka Komisija ir atkāpusies no Pamatnostādņu 15. punkta, jo tā nav izmantojusi “labākos pieejamos datus”, atsaucoties uz 33 SSA obligāciju kategoriju izlasi, ko tā uzskata par reprezentatīvu, bet attiecībā uz kuru tā nepaskaidro SSA obligāciju, kuras šī banka ir tirgojusi, faktiski reprezentatīvo raksturu.
799
Tādējādi saskaņā ar Crédit agricole apgalvojumu gandrīz 99 % no Komisijas izraudzītajām SSA obligācijām “ [šī banka] netirgoja nevienu brīdi tās dalības apgalvotajā pārkāpumā laikposmā vai arī netirgoja dienā, kurā tās tiek uzskatītas par reprezentatīvām”, tādējādi SSA obligācijas, kas ņemtas vērā attiecībā uz šo banku, neatspoguļojot tās faktisko tirdzniecības darbību.
800
Līdz ar to Komisijai esot bijušas jāizmanto SSA obligācijas, kuras Crédit agricole faktiski tirgoja laikposmā, kad tā piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, vēl jo vairāk tāpēc, ka tās rīcībā bija detalizēta informācija par tām un ka šādai rīcībai nebūtu nepieciešams veikt daudz vairāk aprēķinu. Alternatīvi Komisija būtu varējusi vienkārši izvēlēties obligācijas, kuras Crédit agricole visbiežāk tirgoja tās dalības laikposmā apstrīdētajā pārkāpumā, kas arī būtu prasījis salīdzinoši maz papildu darba un būtu devis daudz reprezentatīvāku rezultātu.
801
Tāpat Credit Suisse sava trešā pamata otrās daļas otrajā argumentā apgalvo, ka Komisijai tās galīgās kotācijas starpības aprēķinā bija jābalstās uz pašas Credit Suisse veikto darījumu datiem saskaņā ar alternatīvo metodoloģiju, kas ietverta Compass Lexecon2021. gada 8. janvāra ziņojumā “Economic response to the EC’s Letter” (Ekonomikas atbilde uz Komisijas vēstuli; turpmāk tekstā – “otrais Compass Lexecon ziņojums”), ko šī banka iesniedza administratīvajā procesā un sava prasības pieteikuma pielikumā.
802
Šī metodoloģija, kuru Komisija ir noraidījusi apstrīdētā lēmuma 923. un 924. apsvērumā, atspoguļojot SSA obligāciju tirgus ārpusbiržas raksturu, kā arī to, ka Credit Suisse kotācijas starpības būtu mazākas nekā tās, kas iegūtas no BGN datiem.
803
Credit Suisse piedāvātā alternatīvā metodoloģija esot balstīta uz datiem par šīs bankas darījumiem, kuri konkrētā laikposmā ir bijuši vismaz viena pirkuma un pārdošanas priekšmets, proti, vai nu “pilnīgi līdzsvaroti” darījumi, ja pirkšanas un pārdošanas darījumu teorētiskās summas bija tādas pašas, vai arī “daļēji līdzsvaroti” darījumi, ja šīs summas bija atšķirīgas. Izmantojot šos datus, Credit Suisse attiecībā uz katru SSA obligāciju un katru laikposmu aprēķināja vidējo pirkšanas cenu un vidējo pārdošanas cenu, pamatojoties uz visu pilnīgi vai daļēji līdzsvaroto darījumu vidējo svērto cenu. Turklāt tā ņēma vērā atšķirību starp vidējām pirkšanas un pārdošanas cenām, lai novērtētu kotācijas starpību, ko tā faktiski būtu varējusi iegūt.
804
Turklāt Credit Suisse uzskata, ka tās alternatīvajā metodoloģijā nebija nepilnību, ko Komisija minējusi apstrīdētā lēmuma 923. un 924. apsvērumā. Pirmkārt, vidējais 107 minūšu laikposms starp “daļēji līdzsvarotiem” ikdienas pirkšanas un pārdošanas darījumiem neesot pietiekams, lai tās aprēķināšanas metodoloģiju padarītu mazāk piemērotu par Komisijas metodoloģiju. Otrkārt, tas, ka “daļēji līdzsvaroti” darījumi neattiecas uz tām pašām summām, neradot sagrozītu mērījumu. Tas ir tāpēc, ka starpības starp “līdzsvarotiem” un “daļēji līdzsvarotiem” darījumiem esot ļoti līdzīgas, radot nelielus izkropļojumus. Treškārt, Komisijas apgalvojums, ka “līdzsvaroti darījumi” neveido reprezentatīvu izlasi, neesot pareizs, ņemot vērā iepriekšējā teikumā minēto kotācijas starpību līdzību, un tam neesot nozīmes, jo “no BGN datiem iegūtās mediānās cenas ir ļoti tuvas no Credit Suisse faktisko darījumu datiem izrietošajām mediānajām cenām”. Ceturtkārt, savā iepriekšējā lēmumu pieņemšanas praksē Komisija jau esot izmantojusi datus par faktiskajiem pārdevumiem, dodot priekšroku publiski pieejamiem datiem.
805
Ar visiem šī sprieduma 798.–804. punktā izklāstītajiem argumentiem Crédit agricole un Credit Suisse būtībā pārmet Komisijai principu izmantot SSA obligāciju izlasi kā atsauci, lai aprēķinātu apstrīdētajā lēmumā uzlikto naudas sodu korekcijas koeficientu, kā arī attiecībā uz Crédit agricole – 33 SSA obligāciju kategoriju izlases, ko izmantojusi šī iestāde, nepamatoto un nepiemēroto raksturu.
806
Šajā ziņā vispirms ir jānorāda, ka Pamatnostādņu 15. punktā Komisijai ir noteikts pienākums izmantot “labākos pieejamos datus”, lai noteiktu uzņēmuma īstenoto pārdevumu vērtību, kā tā ir definēta šo pamatnostādņu 13. punktā un ievērojot minēto pamatnostādņu 16. punktu.
807
Līdz ar to šīs lietas kontekstā, kurā Komisija izvēlējās atkāpties no Pamatnostādņu 13. punkta un tātad atteicās noteikt naudas soda pamatsummu, izmantojot pārkāpumā tieši vai netieši iesaistīto uzņēmuma preču vai pakalpojumu pārdevumu vērtību, šo pamatnostādņu 15. punkts nevar būt tieši piemērojams.
808
Turklāt saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Komisijai ir piešķirta plaša novērtējuma brīvība saistībā ar metodi, pēc kuras tiek aprēķināts naudas sods par Savienības noteikumu pārkāpumu konkurences jomā (spriedums, 2019. gada 10. jūlijs, Komisija/Icap u.c., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 25. punkts).
809
Lai gan, protams, Komisija pati ierobežoja savu rīcības brīvību, pieņemot Pamatnostādnes, tai ir iespēja no tām atkāpties, ar nosacījumu, ka tā norāda iemeslus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 10. jūlijs, Komisija/Icap u.c., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 29. punkts un tajā minētā judikatūra).
810
Šajā ziņā Tiesa ir nospriedusi, ka Pamatnostādnēs aprakstītā metode, kuras pamatā ir pārkāpumā iesaistīto preču pārdevumu vērtības ņemšana vērā, lai noteiktu uzliekamā naudas soda pamatsummu, dažkārt var izrādīties nepiemērota konkrētajiem lietas apstākļiem un ka šāda veida situācijā Komisija ir tiesīga izmantot citu aprēķina metodi, nevis pamatnostādnēs aprakstīto (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 10. jūlijs, Komisija/Icap u.c., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 27. punkts).
811
No tā izriet, ka ar nosacījumu, ka tā attaisno, bet arī juridiski pietiekami pamato savu izvēli, Komisijai nevar liegt iespēju, nosakot naudas soda pamatsummu, izmantot metodi, kurā ņem vērā paraugus, kas raksturo attiecīgo uzņēmumu darbību.
812
Tas, ka no šiem reprezentatīvajiem paraugiem iegūtie dati nav identiski datiem, kas izriet no viņu pašu darījumu analīzes, ir raksturīgs izmantotajai metodei un nevar liegt Komisijai izmantot šādu aprēķina metodi, ja vērā ņemtie paraugi faktiski izrādās reprezentatīvi.
813
Šajā ziņā ir jānorāda, ka judikatūrā ir atzīts, ka Pamatnostādņu 13. punktā paredzētā pārdevumu vērtība nav un arī tai nav jāveido pilnīgi precīzs attiecīgā pārkāpuma nozīmīguma priekšstats, kas tādā pašā veidā attiecas uz pārdevumu vērtības aizstājējvērtību.
814
Apstiprinot Komisijas Pamatnostādņu 13. punktā noteikto metodoloģiju, Tiesa atzīst, pirmkārt, ka apgrozījuma daļa, ko veido preces vai pakalpojumi, kas ir pārkāpuma priekšmets, var vienīgi sniegt norādi par pārkāpuma mērogu un atspoguļot šī pārkāpuma ekonomisko nozīmi, un, otrkārt, ka tai nav jāpiešķir nesamērīga nozīme (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2009. gada 19. marts, Archer Daniels Midland/Komisija, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, 74. un 76. punkts un tajos minētā judikatūra).
815
Šajā pašā ziņā Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka naudas soda noteikšana, piemērojot LESD 101. pantu, nav precīzs aritmētikas uzdevums (spriedumi, 2011. gada 5. oktobris, Romana Tabacchi/Komisija, T‑11/06, EU:T:2011:560, 266. punkts, un 2015. gada 15. jūlijs, SLM un Ori Martin/Komisija, T‑389/10 un T‑419/10, EU:T:2015:513, 436. punkts).
816
Tomēr, ja Komisija, īstenojot savu plašo rīcības brīvību attiecībā uz naudas soda aprēķināšanas metodoloģiju, ir izvēlējusies atkāpties no Pamatnostādnēm nevis kopumā – kā tas ir atļauts šo pamatnostādņu 37. punktā –, bet tikai, kā tas ir šajā lietā, no to 13. punkta, tā nevar atkāpties no pamatprincipiem, kā arī no minēto pamatnostādņu pamatā esošās loģikas (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 24. septembris, HSBC Holdings u.c./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324. un 345. punkts), un, konkrētāk, no to 15. punktā izklāstītā principa.
817
Tādējādi, īstenojot tajā noteikto metodoloģiju, tai jo īpaši jānodrošina, ka tā ņem vērā labākos pieejamos datus, kurus Savienības tiesa rūpīgi pārbauda gan juridiski, gan faktiski (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 8. decembris, Chalkor/Komisija, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, 62. punkts, un 2019. gada 24. septembris, HSBC Holdings u.c./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 348. punkts).
818
Tieši šajā kontekstā ir jāizvērtē, vai Komisija ir juridiski pietiekami pamatojusi un attaisnojusi to, ka tā ir noraidījusi Pamatnostādņu 13. punktā paredzēto metodoloģiju, lai aizstātu to ar metodoloģiju, kuras rezultātā tā ir aprēķinājusi aizstājējvērtību, reizinot katras attiecīgās bankas nosacītās gada summas ar korekcijas koeficientu, kas aprēķināts, pamatojoties uz 33 SSA obligāciju kategoriju izlasi, kura ir aprakstīta apstrīdētā lēmuma 902. apsvērumā.
819
Šajā ziņā, pirmām kārtām, ir jākonstatē, ka apstrīdētā lēmuma 887.–890. apsvērumā Komisija ir paskaidrojusi – un prasītājas to nav apstrīdējušas – iemeslus, kuru dēļ tā ir izmantojusi aizstājējvērtību kā naudas soda pamatsummas noteikšanas sākumpunktu.
820
Attiecībā uz 33 SSA obligāciju kategoriju izlasi, ko emitējuši astoņi emitenti, kuri minēti apstrīdētā lēmuma 902. apsvērumā, no iepriekš 792.–796. punkta izriet, ka Komisija ir izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu attiecībā uz iemesliem, kuru dēļ tā ir izvēlējusies šos astoņus SSA obligāciju emitentus un noraidījusi noteiktus citus emitentus, kas tostarp norādīti Crédit agricole pirmajā desmitniekā, kā arī iemeslus, kuru dēļ tā ir izvēlējusies šo astoņu emitentu emitēto SSA obligāciju dzēšanas termiņus.
821
Otrām kārtām, attiecībā uz Komisijas izvēlēto 33 SSA obligāciju kategoriju izvēles pamatotību, balstoties uz to reprezentativitāti, ir jānorāda, ka Credit Suisse to neapstrīd. Crédit agricole, savukārt, neapstrīd šīs izlases reprezentativitāti attiecībā uz visām bankām, kas iesaistītas strīdīgajā pārkāpumā, bet apgalvo, ka šī izlase neatspoguļo tās pašas darbību.
822
Pirmkārt, no apstrīdētā lēmuma pielikuma 2. tabulas slejas “Selected Issuers”, kas iekļauta šī sprieduma 794. punktā un ko Crédit agricole nav apstrīdējusi, izriet, ka Komisijas izraudzītie emitenti atbilst 78,8 % no SSA obligāciju emitentiem, kas bija pārstāvēti šīs bankas portfelī.
823
Otrkārt, ir jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma pielikuma 3. un 4. tabula, kas ir atspoguļotas šī sprieduma 794. un 795. punktā un ko Crédit agricole arī neapstrīd, parāda, ka Komisijas izvēlētā aprēķina matrica astoņiem SSA obligāciju emitentiem, kas izraudzīti attiecībā uz visām attiecīgajām bankām, lika tai piemērot katrai no šīm bankām maksājumu svērumu, kas tika noteikts atkarībā no datiem, kurus minētās bankas bija iesniegušas administratīvā procesa laikā.
824
Līdz ar to Komisijas izvēlētā 33 SSA obligāciju kategoriju izlase ir pietiekami reprezentatīva, it īpaši attiecībā uz Crédit agricole darbību, vēl jo vairāk tāpēc, ka citās naudas soda aprēķināšanas stadijās Komisija vēl ir individualizējusi katrai bankai izmantoto aizstājējvērtību.
825
Proti, katrai bankai noteiktais korekcijas koeficients tiek reizināts ar katrai bankai raksturīgajām nosacītajām gada summām, kas ietver visas SSA obligācijas, ar kurām tās tirgojās, nevis tikai 33 reprezentatīvo SSA obligāciju kategoriju nosacītās summas, kuras Komisija ir izmantojusi, lai aprēķinātu korekcijas koeficientu.
826
Turklāt konstatējums par Komisijas izmantoto 33 SSA obligāciju kategoriju pietiekamo reprezentativitāti netiek atspēkots ar Crédit agricole apgalvojumu, saskaņā ar kuru gandrīz 99 % no šīm SSA obligācijām “[šī banka] netirgoja nevienu brīdi tās dalības apgalvotajā pārkāpumā laikposmā vai arī netirgoja dienā, kurā tās tiek uzskatītas par reprezentatīvām”.
827
Ir jākonstatē, ka šis apgalvojums nav pamatots ne ar vienu pierādījumu, it īpaši skaitliskiem pierādījumiem, kas ļautu Vispārējai tiesai izvērtēt tā pamatotību.
828
Ja ar šo argumentu Crédit agricole atsaucas uz apstākli, kas nav pierādīts, ka tā tā netirgoja vai veica tikai ierobežotu tirdzniecību ar katru no 86, nevis, ciktāl tas attiecas uz to, 88 specifiskām SSA obligācijām, kas ņemtas vērā katrā no 33 reprezentatīvo SSA obligāciju kategorijām, kā izklāstīts šī sprieduma 771. un 772. punktā, jānorāda, ka šī banka nepierāda, kā katrā no šīm 33 reprezentatīvo SSA obligāciju kategorijām izvēlēto dažādo konkrēto SSA obligāciju pirkšanas vai pārdošanas cenas atšķirtos no citu tā paša emitenta emitēto SSA obligāciju ar tādu pašu termiņu, kāds ir katrai no šajās 33 kategorijās izvēlētajām SSA obligācijām, pirkšanas vai pārdošanas cenas.
829
Turklāt, ņemot vērā Vispārējās tiesas rīcībā esošo informāciju un it īpaši apstrīdētā lēmuma pielikuma 2.–4. tabulu, kas tika izstrādātas, pamatojoties uz skaitliskajiem datiem, kurus administratīvajā procesā bija iesniegusi pati Crédit agricole, un ko šī banka neapstrīd, Crédit agricole iebildumu pamatotība vēl jo mazāk ir pierādīta, jo SSA obligāciju reprezentatīvais raksturs nozīmē, ka banka varēja tirgot citas SSA obligācijas, nekritizējot Komisijas izmantoto metodoloģiju.
830
Treškārt, attiecībā uz Crédit agricole un Credit Suisse piedāvātajām alternatīvajām aprēķina metodēm ir jākonstatē, ka šīs abas bankas kritizē Komisiju par to, ka tā nav izmantojusi korekcijas koeficienta aprēķināšanas metodoloģiju, kas balstīta uz pašas Crédit agricole darījumiem, un ka, pakārtoti, Crédit agricole pārmet šai iestādei, ka tā nav izmantojusi metodoloģiju, kas balstīta uz SSA obligācijām, kuras šī banka visbiežāk ir tirgojusi laikposmā, kad tā piedalījās strīdīgajā pārkāpumā.
831
Pirmkārt, metodoloģija, kas balstīta uz Crédit agricole un Credit Suisse darījumiem, liktu Komisijai, kā tā pamatoti ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 923. apsvērumā, aprēķināt vidējās kotācijas starpību, izmantojot vismaz divos aspektos nesalīdzināmus pirkšanas un pārdošanas vai pārdošanas un pirkšanas darījumus.
832
No otrā Compass Lexecon ziņojuma 2.10. un 2.12. punkta izriet, ka Credit Suisse piedāvātās alternatīvās metodoloģijas pamatā galvenokārt ir daļēji līdzsvaroti darījumi (partially balanced trades), kas ir definēti kā darījumi ar obligācijām, kuras Credit Suisse tirgotāji ir nopirkuši un pārdevuši noteiktā laikposmā (vienā dienā, nedēļā vai vienā mēnesī).
833
Taču, pirmām kārtām, Credit Suisse pati savā argumentācijā par to, ka Komisija izmanto BGN datus, atzīst, ka esot svarīgi ņemt vērā pārdotos apjomus, kas var ietekmēt tirgoto SSA obligāciju kotācijas starpību.
834
Līdz ar to dažādu summu pirkšanas pārdošanas darījumu salīdzinājums var izkropļot kotācijas starpības aprēķinu, tomēr šāda trūkuma nav Komisijas metodoloģijā, kuru piemērojot, tā salīdzina Bloomberg platformas apkopotās summas, kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 1084. zemsvītras piezīmes.
835
Otrām kārtām, kā Komisija būtībā norāda apstrīdētā lēmuma 923. apsvērumā, ņemot vērā SSA obligāciju kursu svārstīgumu, ko atzinusi Credit Suisse, SSA obligāciju kursu salīdzinājums, ko var nodalīt “dienas, nedēļas vai viena mēneša laikā” (saskaņā ar otrajā Compass Lexecon ziņojumā sniegto daļēji līdzsvaroto darbību definīciju), var izkropļot kotācijas starpības aprēķinu.
836
Šajā ziņā Credit Suisse uzsvērtais fakts, ka vidējais laiks starp daļēji līdzsvarotiem ikdienas pirkšanas un pārdošanas darījumiem esot 107 minūtes, nav pietiekams, lai kompensētu šo trūkumu.
837
Tas neļauj noteikt ne vidējo termiņu iknedēļas vai ikmēneša darījumiem, kas arī tiek ņemti vērā daļēji līdzsvarotos darījumos, ne arī to, kāda ir to ikdienas darījumu proporcija, kas ir daļēji līdzsvaroti attiecībā pret iknedēļas un ikmēneša darījumiem, kuri ir daļēji līdzsvaroti.
838
Tomēr arī Komisijas metodoloģijā šāda trūkuma nav. Proti, tās rezultātā tiek salīdzinātas summas saistībā ar SSA obligāciju pirkšanas un pārdošanas cenām, kuras apkopojusi platforma Bloomberg un kuras aprēķinātas vienā un tajā pašā brīdī, proti, dienas beigās, kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 921. apsvēruma, un Credit Suisse to nav apstrīdējusi.
839
Otrkārt, Crédit agricole un Credit Suisse piedāvātā metodoloģija, kas balstīta uz pašu darījumiem, liktu Komisijai balstīties uz darījumu izlasi, kuras reprezentativitāte nav pierādīta.
840
No pašas Crédit agricole apgalvojumiem, kas izklāstīti apstrīdētā lēmuma 926. apsvērumā, izriet, ka šī banka nespēja iesniegt visu tās darījumu cenu. Administratīvajā procesā tā tādējādi atsaucās uz to, ka, “nepastāvot faktiskai darījuma cenai, kas ļautu aprēķināt kotācijas starpību, ir jāizmanto indeksu cenu atšķirības (piemēram, BGN), kas ir gan specifiskas obligācijām, gan specifiskas konkrētam laikposmam”.
841
Tāpat no otrā Compass Lexecon ziņojuma 2.12. punkta izriet, ka atkarībā no laikposmiem Credit Suisse daļēji līdzsvarotie darījumi, kas izmantoti kā atsauce šī ziņojuma sagatavošanai, veido tikai no 14,2 % līdz 59,2 % no šīs bankas darījumiem, ņemot vērā, ka pilnībā līdzsvaroti darījumi veido tikai no 1 % līdz 2 %.
842
Taču Credit Suisse nevar pamatoti atsaukties uz alternatīvu aprēķina metodoloģiju, kas ir balstīta uz datiem, kuri noteiktos tās dalības strīdīgajā pārkāpumā brīžos attiecas uz darījumiem, kas ir reprezentatīvi tikai aptuveni 15 % apmērā no visiem šīs bankas darījumiem.
843
Credit Suisse arī nav pamata secināt, ka tad, ja daļēji līdzsvaroti darījumi aptver ievērojamu visu darījumu daļu (“no 14,2 % līdz 59,2 %” saskaņā ar otrā Compass Lexecon ziņojuma 2.27. punktu), tā var pieņemt, ka visi darījumi, kuriem kuriem ir aprēķinātas starpības, ir reprezentatīvi attiecībā uz visiem attiecīgajiem darījumiem.
844
Šajā jautājumā, gluži pretēji, Komisijas metodoloģijā šis trūkums nepastāv, jo, kā izriet no apstrīdētā lēmuma 903. apsvēruma, tā ir atlasījusi SSA obligāciju izlasi, kas reprezentē katras bankas portfeli gan attiecībā uz to emitentiem, gan termiņiem. Tādējādi šī metodoloģija atspoguļo visu sodīto banku darbību, nevis tikai to daļēji līdzsvarotus darījumus.
845
Treškārt, metodoloģija, kas balstīta uz Crédit agricole un Credit Suisse darījumu datiem, liegtu Komisijai iespēju saglabāt vienotības koeficientu tās aizstājējvērtības aprēķināšanas metodei starp visām attiecīgajām bankām – proti, 33 reprezentatīvo SSA obligāciju kategoriju izlasei, kas piemērojama visām šīm bankām bez izšķirības –, lai gan naudas soda pamatsummai ir jāatspoguļo ne tikai strīdīgā pārkāpuma ekonomiskais nozīmīgums, bet arī katra attiecīgā pārkāpumā iesaistītā uzņēmuma relatīvā nozīme, kā tas izriet no Pamatnostādņu 6. punkta.
846
Ceturtkārt, metodoloģija, kas balstīta uz attiecīgo banku darījumu datiem, nozīmētu arī veikt daudz sarežģītākus aprēķinus nekā šajā lietā jau veiktie, lai gan izvēlēto SSA obligāciju reprezentatīvs raksturs, kas konstatēts šī sprieduma 824. punktā, tieši garantē, ka vērā ņemtajiem datiem saglabājas nozīme naudas soda aprēķināšanā un tie ļauj atspoguļot strīdīgā pārkāpuma ekonomisko nozīmīgumu ar šī sprieduma 813. punktā atgādinātajā judikatūrā prasīto precizitātes pakāpi.
847
Proti, metodoloģija, kas balstīta uz attiecīgo banku darījumu datiem, nozīmētu uzlikt Komisijai pienākumu katrai attiecīgajai bankai individuāli identificēt un piemērot pašu ienesīguma starpību katram darījumam, kas noteikts par katru šīs bankas dalības strīdīgajā pārkāpumā dienu, kā to apliecina Crédit agricole priekšlikums saglabāt “metodoloģiju, kuras pamatā ir dati par [šīs bankas] darījumiem saistībā ar obligācijām, kas konkrētā laikposmā ir bijušas vismaz vienas pirkšanas un pārdošanas priekšmets”.
848
Turklāt tas liktu Komisijai attiecībā uz katru no attiecīgajām bankām un katru darījumu identificēt atbilstošos pirkšanas un pārdošanas darījumus, kas tai ļautu aprēķināt reprezentatīvu kotācijas starpību kontekstā, kurā, kā tas ir norādīts šī sprieduma 833. un 835. punktā, darījumu summa ietekmē to cenu un kurā SSA obligāciju cenu dienas ietvaros notikušās svārstības padara sarežģītu vai pat neiespējamu jebkādu atbilstību starp darījumiem, kas notiek dažādos brīžos.
849
Šāda metodoloģija – ja vien tā nepadarītu korekcijas koeficienta aprēķināšanu pārmērīgi sarežģītu vai pat neiespējamu – radītu nesamērīgu administratīvo slogu Komisijai (pēc analoģijas skat. ģenerāladvokātes J. Kokotes [J. Kokott] secinājumus lietā Pilkington Group u.c./Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:258, 37. punkts).
850
Piektkārt, tas, ka lietā, kurā tika pieņemts Lēmums C(2016) 8530 final (2016. gada 7. decembris) par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39914 – Euro procentu likmju atvasinātie instrumenti (EIRD)), Komisija varēja izmantot attiecīgo banku datus, nevar tai likt tos izmantot apstrīdētajā lēmumā. Papildus atšķirībām, kas pastāv starp abām lietām un ko Komisija ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 924. apsvērumā, no pastāvīgās judikatūras izriet, ka šai iestādei nav saistoša tās iepriekšējā administratīvā prakse (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2009. gada 19. marts, Archer Daniels Midland/Komisija, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, 82. punkts un tajā minētā judikatūra).
851
Attiecībā uz Crédit agricole piedāvāto pakārtoto metodi ir jānorāda, ka tā balstās uz SSA obligāciju atlasi, kas, pēc pašas Crédit agricole domām, pārkāpjot Pamatnostādņu 15. punktu. Turklāt papildus tam, ka Crédit agricole neidentificē SSA obligācijas, kuras tā uzskatītu par reprezentatīvām, šai metodei esot tādi paši trūkumi kā tie, kas minēti šī sprieduma 831.–850. punktā.
852
Līdz ar to, izvēloties apstrīdētā lēmuma 902. apsvērumā minēto 33 reprezentatīvo SSA obligāciju kategoriju izlasi, lai noteiktu aizstājējvērtību, kas kalpo par pamatu attiecīgajām bankām uzlikto naudas sodu aprēķināšanai, Komisija nav pārsniegusi rīcības brīvību, kas tai bija piešķirta, lai noteiktu naudas sodu aprēķināšanas metodi, situācijā, kurā – ko prasītājas nav apstrīdējušas – pārdevumu vērtība nebija atbilstošs rādītājs minētās pamatsummas aprēķināšanai.
853
Kā Komisija pamatoti norādīja apstrīdētā lēmuma 933. apsvērumā, apstrīdētā lēmuma 889.–905. apsvērumā aprakstītā metodoloģija ir skaidra un konsekventa un ļauj pārredzami un realizējami noteikt aizstājējvērtību. To var konsekventi piemērot visām pusēm, un katram elementam piemītošais detalizācijas līmenis ir atbilstošs, lai aizstājējvērtība tiktu aprēķināta efektīvi, ticami un saprotami.
854
Turklāt, kā tā ir arī pamatoti norādījusi apstrīdētā lēmuma 936. apsvērumā, Crédit agricole un Credit Suisse piedāvātās alternatīvās metodoloģijas nevar izrādīties piemērotākas par to, kuru Komisija ir izmantojusi apstrīdētajā lēmumā.
855
Ņemot vērā iepriekš minēto, Crédit agricole ceturtā pamata trešās daļas otrais arguments un Credit Suisse trešā pamata otrās daļas otrais arguments ir jānoraida kā nepamatoti.
– Par Crédit agricole iebildumiem par to, ka attiecībā uz visu pārkāpuma laikposmu un visām attiecīgajām bankām tika izmantoti fiksēti SSA obligāciju svērumi, lai aprēķinātu galīgo kotācijas starpību attiecībā uz katru no šīm bankām
856
Ceturtā pamata trešās daļas pirmajā argumentā, kas izriet no Crédit agricole prasības pieteikuma, tā pārmet Komisijai, ka tā “ir aprēķinājusi [galīgo] kotācijas starpību, izmantojot fiksētus svērumus visos attiecīgajos periodos visām bankām, nevis tikai atbilstošajā laikposmā, kas piemērojams [Crédit agricole]”, un ka “tāpēc tā nav ņēmusi vērā darījuma modeļa izmaiņas ne vispārīgi, ne attiecībā uz pašas [Crédit agricole] darījumiem”.
857
Šie Crédit agricole iebildumi, kas būtībā vērsti pret apstrīdētā lēmuma 933. apsvērumu, izriet no nepareizas Komisijas izmantotās un piemērotās metodoloģijas, kas it īpaši izriet no apstrīdētā lēmuma 902. un 903. apsvēruma, izpratnes.
858
Kā izriet no apstrīdētā lēmuma 903. apsvēruma, protams, ir taisnība, ka Komisija izmantoja vienu un to pašu paraugu, ko veido 33 reprezentatīvas SSA obligāciju kategorijas, lai aprēķinātu aizstājējvērtību visām attiecīgajām bankām, un ka SSA obligāciju sadalījums pēc emitenta un termiņa vienai un tai pašai bankai visā laikposmā, kurā tā piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, palika tāds pats. Tomēr no tā paša 903. apsvēruma izriet, ka attiecībā uz katru to attiecīgā pārkāpuma laikposma daļu un katru darba dienu Komisija aprēķināja ikdienas kotācijas starpību, pamatojoties uz šo 33 reprezentatīvo SSA obligāciju kategoriju vidējo svērto vērtību.
859
It īpaši attiecībā uz Crédit agricole šis konstatējums skaidri izriet arī no apstrīdētā lēmuma pielikuma 2. tabulas kolonnas “Rescaled weights”, lasot to kopā ar šī paša pielikuma 3. un 4. tabulu, kas atspoguļotas šī sprieduma 794. un 795. punktā.
860
Šajās tabulās ir uzsvērts, ka, lai gan atsauces SSA obligācijas visā pārkāpuma laikposmā bija vienādas attiecībā uz visām attiecīgajām bankām un lai gan SSA obligāciju sadalījums pēc emitenta un termiņa vienai un tai pašai bankai bija tāds pats attiecībā uz visu tās dalības laikposmu strīdīgajā pārkāpumā, šis sadalījums bija raksturīgs katrai bankai un tā rezultātā tika noteikta dienas kotācijas starpība, kas arī tai bija raksturīga un kurā līdz ar to tika ņemtas vērā tās tirdzniecības darbības īpatnības.
861
Turklāt, ciktāl savā replikā Crédit agricole norāda, ka tās argumentācijas mērķis bija kritizēt to, ka Komisija nav ņēmusi vērā “ikdienas svērumu”, ir jākonstatē, ka šis arguments – pieņemot, ka to var uzskatīt par pieņemamu, neraugoties uz tā novēlotu iesniegšanu, – nevar tikt atbalstīts.
862
Proti, šīs argumentācijas ietvaros Crédit agricole, pamatojoties uz piemēru, kurš – saskaņā ar pašas šīs bankas vārdiem – ir “hipotētisks”, tikai norāda, ka gadījumā, ja dienas laikā ir būtiski mainījusies bankas tirdzniecības intensitāte, Komisijas izmantotajai metodei esot tendence pārāk augstu novērtēt banku darbību. Tomēr minētā banka nav iesniegusi nevienu pierādījumu tam, ka tās darbībai laikposmā, kad tā piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, būtu piemitušas šādas iezīmes.
863
Ņemot vērā iepriekš minēto, Crédit agricole ceturtā pamata trešās daļas pirmais arguments ir jānoraida kā nepamatots.
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem saistībā ar BGN datu izmantošanu
864
Apstrīdētā lēmuma 903. apsvērumā un 1060. zemsvītras piezīmē, uz kuru tajā ir atsauce, Komisija ir norādījusi, ka “dati par kotācijas starpībām [..] 33 reprezentatīvo obligāciju [kategorijās] tika iegūti no salikto cenu avota Bloomberg
BGN [, kas bija norādīta] kā saliktā cena par uzņēmumu un valsts obligācijām reāllaikā”.
865
Apstrīdētā lēmuma 918. apsvērumā Komisija BGN datu izmantošanu pamatoja šādi:
“Attiecībā uz informācijas avotu par [kotācijas] starpībām vēstulē [par naudas sodiem] ir paskaidrots, ka pēc analīzes “dokumentos iekļautie dati nav uzskatāmi par paraugu, kas pats par sevi būtu pietiekams, lai nodrošinātu, ka visi termiņi un attiecīgie emitenti, kurus puses ir norādījušas savās atbildēs uz Komisijas informācijas pieprasījumiem, ir proporcionāli pārstāvēti” un ka tādējādi Komisija ir savākusi datus par starpībām starp pircēja un pārdevēja cenām no salikto cenu avota Bloomberg
BGN par katru dienu attiecībā uz reprezentatīvajām obligācijām. Citiem vārdiem sakot, tā kā Komisija provizoriski bija paredzējusi izmantot gan tās lietas datus, gan publiskos datus un konstatējusi, ka lietas materiāli nav pietiekami reprezentatīvi, tā izvēlējās vispiemērotāko datu avotu, lai aprēķinātu piemērojamās kotācijas starpības”.
866
Apstrīdētā lēmuma 921. apsvēruma 1084. zemsvītras piezīmē Komisija ir norādījusi, ka, “lai gan attiecībā uz pašreizējām cenām Bloomberg
BGN cenas ir reāllaika cenas un tiek aprēķinātas ik dienu, kad notiek jaunas kotācijas [..], vēsturiskajām cenām ir pieejama tikai pirkuma cena un pārdošanas cena dienas beigās”.
867
Apstrīdētā lēmuma tā paša apsvēruma 1085. zemsvītras piezīmē Komisija piebilda:
“Lai aprēķinātu dienas kotācijas starpības, Komisija izmantoja tikai Bloomberg
BGN pirkšanas un pārdošanas kursus. Bloomberg
BGN pirkšanas un pārdošanas kursi tiek aprēķināti vienā un tajā pašā laikā (dienas beigās). Līdz ar to tās kotācijas starpības aprēķins, kas īstenots, atņemot Bloomberg
BGN pirkšanas kursa no Bloomberg
BGN pārdošanas kursa, nav pakļauts laika nobīdei, kas varētu izkropļot rezultātu. Tomēr šo dienas beigu kotācijas starpību nevar piemērot tekošās dienas cenām [..]. Savukārt Komisijas pieeja ir izmantot konkrētas reprezentatīvas obligācijas vidējo dienas beigu kotācijas starpību visā dalības pārkāpumā laikposmā un to piemērot nosacītajām summām, par kurām notika tirdzniecība.”
868
Crédit agricole ceturtā pamata trešās daļas trešajā argumentā un Credit Suisse trešā pamata otrās daļas pirmajā argumentā prasītājas pārmet Komisijai, ka tā ir izmantojusi BGN datus, kas neesot atbilstoši aizstājējvērtības aprēķināšanai. Šie dati palielinot cenu, par kādu attiecīgās bankas faktiski veica darījumus, un līdz ar to korekcijas koeficientu, kas aprēķināts, pamatojoties uz šiem darījumiem.
869
Šajā ziņā Crédit agricole it īpaši norāda, ka darījumu “ierobežotā izlasē” faktiski iegūtās kotācijas starpības ir aptuveni četras reizes mazākas par starpībām dienas beigās veiktajā kotācijā, kas izriet no BGN datiem. Tas esot pierādījums tam, ka šīs kotācijas starpības esot mākslīgi lielākas nekā faktiskās kotācijas starpības. Šādos apstākļos Komisijai vajadzējis ņemt vērā šos “labākos pieejamos datus”, pat ja tos varēja izmantot tikai orientējoši, tostarp “samazinot galīgo kotācijas starpību atbilstoši piemērotam faktoram”.
870
Credit Suisse savukārt kritizē Komisiju par to, ka tā ir izmantojusi BGN datus, kuru pamatā esot “ekskluzīvā metodoloģija”, kas nav precizēta un nav pārredzama. Turklāt šķiet, ka šie dati drīzāk atspoguļo sākotnējās kotācijas un cenu aplēses, nevis veikto darījumu starpības, kas, kā tas izrietot no otrā Compass Lexecon ziņojuma, ļaujot vienīgi norādīt maksimālās starpības, kuras šī banka var cerēt iegūt, veicot sarunas ar klientiem. BGN dati arī esot nepilnīgi, jo tajos neesot ņemti vērā potenciālo darījumu apjomi, kas var ietekmēt kotācijas starpības. Turklāt ar tiem esot pārvērtētas iegūtās starpības, Credit Suisse veicot darījumus ar citiem tirgus uzturētājiem, kā tas izrietot arī no otrā Compass Lexecon ziņojuma. Credit Suisse arī uzskata, ka Komisija nevar neņemt vērā vispiemērotāko datu avotu, pamatojoties uz to, ka cits aizliegtās vienošanās dalībnieks nevar iesniegt tos pašus datus.
871
Kā norādīts šī sprieduma 807. punktā, Pamatnostādņu 15. punkts šajā lietā nav tieši piemērojams, jo Komisija ir atkāpusies no šo pamatnostādņu 13. punktā paredzētās naudas sodu aprēķināšanas metodes.
872
Tomēr, ja Komisija, īstenojot savu plašo rīcības brīvību attiecībā uz naudas soda aprēķināšanas metodi, šajā gadījumā pamatoti ir noteikusi naudas sodu aprēķināšanas metodi, kas ir alternatīva šo pamatnostādņu 13. punktā paredzētajai metodei, tai tomēr, piemērojot šo metodoloģiju, ir jāraugās, lai tiktu ņemti vērā labākie pieejamie dati.
873
Tātad ir jānosaka, vai BGN dati, kurus Komisija izmantoja, lai noteiktu galīgo kotācijas starpību, bija labākie pieejamie dati tās definētās metodoloģijas īstenošanā.
874
Šajā kontekstā un ņemot vērā pamatojumu, ko Komisija izklāstījusi apstrīdētajā lēmumā (903. un 918. apsvērums), īpaši to, ar kuru tā noraidīja argumentus, uz kuriem attiecīgās bankas atsaucās administratīvā procesa laikā (919.–929. apsvērums), pēdējās minētās nevar vienīgi apgalvot, ka Komisijas izmantotajos datos ir viena vai vairākas nepilnības, bet, tieši pretēji, tām ir jāpierāda, ka šīs iestādes likumīgi noteiktās metodoloģijas ietvaros faktiski pastāv labāki dati nekā tie, kurus ir izmantojusi šī iestāde, un ka tie faktiski ir pieejami (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2019. gada 24. septembris, HSBC Holdings u.c./Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324. punkts).
875
Šajā ziņā ir jānorāda, ka Crédit agricole galvenokārt apgalvo, ka, ņemot vērā pētījumu, kuru tā pati nav iesniegusi Vispārējā tiesā un attiecībā uz kuru tā pati atzīst, ka tas attiecas uz darījumu “ierobežotu izlasi”, Komisijai vajadzējis dot priekšroku nevis BGN datiem, bet gan faktiskajām starpībām, saistībā ar kurām šī banka veica darījumus un kuras esot bijis jāaprēķina, “orientējot” uz iepriekš minēto “ierobežoto izlasi”, lai noteiktu “atbilstīgas” kotācijas starpības samazinājuma koeficientu.
876
Ar šādiem neprecīziem un nepietiekami pamatotiem elementiem nevar pierādīt ne to, ka bija pieejama pilnīga un saskanīga datu kopa, kas atšķiras no tās, ko veido Komisijas izmantotie BGN dati, ne arī a fortiori to, ka tā bija labāka par šiem BGN datiem.
877
Gluži pretēji, tas, ka Crédit agricole savu kritiku ir balstījusi tikai uz datu “ierobežotu izlasi”, pierāda, ka tā – un a fortiori Komisija – nevarēja precīzi identificēt un dokumentēt darījumus, kurus tā pati ir veikusi.
878
Šajā ziņā Vispārējā tiesa nevar nenorādīt, kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 926. apsvēruma, ka administratīvā procesa laikā Crédit agricole turklāt norādīja, ka, “ja nav faktiskas darījumu cenas, kas ļautu aprēķināt kotācijas starpību, ir jāizmanto indeksu cenu atšķirības (piemēram, BGN), kas ir gan specifiskas obligācijai, gan specifiskas konkrētam laikposmam”, ka “piemērots šo datu avots ir datu sniedzējs Bloomberg, kas par katru obligāciju un par katru dienu nosaka pirkšanas kursu un dienas beigu kursu”, un ka “starpība starp šiem pārdošanas un pirkšanas kursiem par katru obligāciju un katru dienu sniedz katrai obligācijai atbilstošu dienas beigu kotācijas starpību”, ko šī banka neapstrīd.
879
Turklāt, lai gan pētījums, uz kuru atsaucas Crédit agricole, sakrīt ar argumentiem, kurus šī banka izvirzīja administratīvajā procesā, no apstrīdētā lēmuma 925. apsvēruma izriet, ka Komisija tos pamatoti noraidīja galvenokārt tādēļ, ka šīs bankas piedāvātās metodoloģijas ietvaros aplūkotās dienas cenu svārstīguma dēļ obligācijas pirkuma cenu nevar salīdzināt ar pretēja darījuma, kas izpildīts tajā pašā dienā, pirkuma cenu.
880
Visbeidzot, lai gan Crédit agricole vēlējās pamatot savu argumentāciju ar ekonomikas pētījumu, kas pievienots tās prasības pieteikuma A.10 pielikumā, tai bija jāatsaucas uz precīziem šī argumenta punktiem, nevis tikai jānorāda uz to, ka tās prasības pieteikuma ievadā ir iekļauta sadaļa “Prasības pieteikuma saturs”, un jānorāda uz to savā replikā saistībā ar iebildumiem par Komisijas kļūdu attiecībā uz atsauces laikposmu, kas ņemts vērā, aprēķinot tai uzlikto naudas sodu (tās ceturtā pamata pirmā daļa).
881
Credit Suisse, tāpat kā Crédit agricole, apgalvo, ka, lai noteiktu tās korekcijas koeficientu, Komisijai esot vajadzējis izmantot nevis BGN datus, bet gan faktiskās starpības, saistībā ar kurām šī banka veica darījumus.
882
Sava apgalvojuma pamatojumam Credit Suisse izvirza dažādus iebildumus par BGN datiem, kuri ir jāizvērtē secīgi.
883
Vispirms ir jānoraida iebildumi par to, ka Komisija esot noraidījusi faktiskās starpības, saistībā ar kurām šī banka veica darījumus, par labu BGN datiem, pamatojoties uz to, ka cits aizliegtās vienošanās dalībnieks nevarēja iesniegt tos pašus datus.
884
Šie iebildumi izriet no kļūdainas apstrīdētā lēmuma 918. apsvēruma interpretācijas. Šajā apsvērumā ir noteikts, ka BGN datu izmantošana ir pamatota ar to, ka Komisijas lietas materiālos iekļautie dati nesniedz paraugu, kas pats par sevi būtu pietiekams, lai nodrošinātu, ka ir proporcionāli pārstāvēti visi termiņi un attiecīgie emitenti, kurus puses ir norādījušas savās atbildēs uz Komisijas informācijas pieprasījumiem.
885
Tāpat ir jānoraida Credit Suisse iebildumi par BGN datu izstrādes veida nezināmo raksturu, kas padara neskaidru to tvērumu.
886
Protams, ir taisnība, kā norāda Credit Suisse un kā tas izriet no Bloomberg platformas sagatavotajiem dokumentiem, ka BGN datu izstrādes veids ir daļēji nezināms. Tomēr šāds apstāklis nevar liegt Komisijai iespēju izmantot šos datus šajā lietā.
887
Pirmkārt, kā izriet no apstrīdētā lēmuma 33., 220. vai 725. apsvēruma, šīs platformas sniegtie dati ir dati, kuriem tirgotāji piešķir ievērojamu uzticību, jo, kā norāda Credit Suisse, tādas platformas kā Bloomberg vāc tirgus informāciju, lai pēc tam to nodotu visiem tirgus dalībniekiem.
888
Otrkārt, kā izriet no apstrīdētā lēmuma 1060. zemsvītras piezīmes, kas attiecas uz Bloomberg platformas izstrādātu dokumentu, BGN dati ir avots, kas ir balstīts uz vairāku tirgus dalībnieku izpildāmām un orientējošām cenām un kurā ir norādītas pieejamās cenas, lai panāktu vienprātību, un kuru, kā norāda Komisija, izstrādā persona, kas ir trešā persona attiecībā pret procedūru
889
Līdz ar to nevar pamatoti apgalvot, ka tādēļ, ka to izstrādes veids ir daļēji nezināms, Komisija nevar izmantot atsauces datus, kas ir BGN dati, it īpaši tad, ja Credit Suisse nekādi nav norādījusi tirgus platformas, kas sniegtu precīzāku vai atbilstošāku informāciju nekā Bloomberg platforma.
890
Ir jānoraida arī Credit Suisse iebildumi, kas balstās uz otrā Compass Lexecon ziņojuma 1.8. punkta formulējumu un saskaņā ar kuru BGN dati “šķiet, atspoguļo sākotnējās kotācijas un cenu aplēses vairāk nekā darījumu kotācijas starpības”.
891
Proti, no šī ziņojuma ar pietiekamu pārliecību neizriet, ka BGN datu patiesais mērķis būtu tas, uz kuru ir atsaukušies šī ziņojuma autori, it īpaši bez bibliogrāfiskas atsauces un pretēji definīcijai, ko Komisija ir izmantojusi, atsaucoties uz Bloomberg platformas izstrādāto dokumentu.
892
Turklāt ir jānorāda, ka apgalvojumam, ko Credit Suisse ir pārņēmusi minētajā ziņojumā, ir šāda redakcionāla piesardzība: “as such, we understand that”, kas būtiski ierobežo šī apgalvojuma pierādījuma spēku, kas citādi nav pamatots.
893
Visbeidzot, attiecībā uz iebildumiem par to, ka BGN datos neesot ņemta vērā tirgoto apjomu ietekme uz SSA obligāciju cenām vai arī esot pārvērtētas Credit Suisse iegūtās starpības, tai veicot darījumus ar citiem tirgus uzturētājiem, ir jākonstatē, ka minētie iebildumi nešķiet nepamatota.
894
Tomēr šis konstatējums šajā lietā nevar liegt Komisijai iespēju izmantot BGN datus un līdz ar to padarīt par spēkā neesošu korekcijas koeficienta summu, kas aprēķināta, izmantojot šos datus.
895
Proti, pirmkārt, Komisijai nevar pārmest to, ka tā ir izmantojusi datus, kas precīzi neatspoguļo faktiskās starpības, saskaņā ar kurām Credit Suisse ir veikusi darījumus, ja šīs iestādes rīcībā tieši nebija precīzu pietiekami reprezentatīvu datu, kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 918. apsvēruma un ko Credit Suisse nav apstrīdējusi, un ka līdz ar to tai bija pienākums izmantot metodoloģiju, balstoties uz alternatīviem datiem, kuri noteikti ir mazāk precīzi, lai rekonstruētu aizstājējvērtību.
896
Turklāt tieši šajā nozīmē Pamatnostādņu 16. punktā ir paredzēts, ka, “[j]a uzņēmuma sniegtie dati ir nepilnīgi vai nav uzticami, Komisija var noteikt minētā uzņēmuma pārdošanas apjomu [pārdevumu vērtību], balstoties uz daļējiem datiem, ko tā ieguvusi, un/vai visu pārējo informāciju, ko tā uzskata par piemērotu vai atbilstošu”.
897
Otrkārt, no šī sprieduma 831.–850., kā arī 854. punkta izriet, ka metodoloģija, kas balstīta uz attiecīgo banku darījumu datiem, nevar izrādīties piemērotāka par to, ko Komisija izmantojusi apstrīdētajā lēmumā.
898
Līdz ar to saistībā ar Komisijas izstrādāto metodoloģiju, kuras tiesiskums ir apstiprināts šī sprieduma 852. punktā, BGN dati ir jāuzskata par labākajiem pieejamajiem datiem, it īpaši ņemot vērā Crédit agricole paziņojumus par šo datu ticamību korekcijas koeficienta aprēķināšanai, kas minēti apstrīdētā lēmuma 926. apsvērumā un atgādināti šī sprieduma 878. punktā.
899
Līdz ar to ir jānoraida Crédit agricole ceturtā pamata trešās daļas trešais arguments un Credit Suisse trešā pamata otrās daļas pirmais arguments.
– Par Credit Suisse iebildumiem par tās aizstājējvērtības pārvērtēšanu, jo attiecībā uz to ir ņemtas vērā citu banku nosacītās summas
900
Trešā pamata otrās daļas trešajā argumentā, kas izvirzīts pakārtoti gadījumam, ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka Komisijai bija tiesības izmantot BGN datus, Credit Suisse pārmet Komisijai, ka tā ir pārāk augstu novērtējusi nosacītās summas, kas tai tikušas noteiktas, uz to kļūdaini attiecinot summas, par kurām ir tirgojušās citas bankas, un apstrīdētā lēmuma 928. un 929. apsvērumā ir noraidījusi tās argumentus šajā ziņā.
901
Ja Credit Suisse nosacītajās summās tiktu iekļauti darījumi, ar kuriem šī banka pērk likviditāti (liquidity sourcing) (maksājot cenu citam tirgus uzturētājam), tai tiktu piedēvēti darījumi, no kuriem tā nevarēja gūt ienākumus. Proti, tirgus uzturētājs saņemtu maržu tikai par darījumu ar klientu. Šajā ziņā Credit Suisse norāda, ka cena, ko tālākpārdevējs ir samaksājis savam piegādātājam, pārdevuma vērtības aprēķinam netiek pieskaitīta.
902
Turklāt tas, ka tie tiktu ņemti vērā likvīdo līdzekļu iepirkšanas darījumu nosacītajās summās, kas veido 37,8–41 % no visiem Credit Suisse darījumiem, izraisītu to, ka gadījumā, ja darījumi tiktu veikti starp divām bankām, kuras ir piedalījušās strīdīgajā pārkāpumā, viens un tas pats darījums tiktu iegrāmatots divas reizes.
903
Ar šo argumentu Credit Suisse būtībā pārmet Komisijai, ka tā nosacītajās summās (nevis korekcijas koeficienta aprēķinā), kas tika izmantotas attiecībā uz to, ir iekļāvusi darījumus, kuri attiecas uz likviditātes iegādi un kuri, pēc tās domām, ir apgādes darījumi, kas nav jāņem vērā, aprēķinot pārdevumu vērtību.
904
Lai gan ir taisnība, ka, nosakot “pārdošanas apjomu [pārdevumu vērtību]” Pamatnostādņu 13. punkta izpratnē, naudas soda pamatsummas noteikšanā ir jāņem vērā tikai attiecīgā uzņēmuma pārdevumu vērtības un līdz ar to kopējā cena, ko šis uzņēmums ir iekasējis no saviem klientiem attiecīgajā preču vai pakalpojumu tirgū (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 1. februāris, Kühne + Nagel International u.c./Komisija, C‑261/16 P, nav publicēts, EU:C:2018:56, 66. un 67. punkts), tomēr šajā lietā tas tā nav, ņemot vērā Komisijas izmantoto metodoloģiju, lai noteiktu korekcijas koeficientu.
905
Komisijas izmantotās metodoloģijas ietvaros, kas atgādināta šī sprieduma 748.–759. punktā, šī iestāde noteica korekcijas faktoru, kas atbilst pusei no vidējās kotācijas starpības katrai bankai, lai ņemtu vērā faktu, ka katrs bankas veiktais pirkšanas vai pārdošanas darījums bija tikai puse no visa SSA obligācijas pirkšanas un tālākpārdošanas darījuma (apstrīdētā lēmuma 897.–899. apsvērums).
906
No tā izriet, kā īpaši jāsecina no vēstules par naudas sodiem 11. punkta un apstrīdētā lēmuma 1054. zemsvītras piezīmes, ka, ņemot vērā SSA obligāciju tirdzniecības īpatnības, Komisija ir vēlējusies noteikt aizstājējvērtību, nevis attiecībā uz pārdevēju izmantojot visu kotācijas starpību katrā SSA obligācijas pārdošanas darījumā – kas tai būtu liedzis attiecīgo banku nosacītajās summās iekļaut darījumus, kas saistīti ar SSA obligāciju pirkumiem –, bet piemērojot pusi no darījuma kotācijas starpības attiecībā uz pārdevēju un pusi no darījuma kotācijas starpības attiecībā uz pircēju.
907
Līdz ar to, piemērojot šādu metodoloģiju, kuras spēkā esamība ir konstatēta šī sprieduma 852. punktā, Komisijai nebija citas izvēles kā vien iekļaut katras attiecīgās bankas nosacītajās summās ne tikai savus pārdošanas darījumus, bet arī savus pirkšanas darījumus, tostarp darījumus, kuri turklāt lielākoties, ja ne visi, izraisīt vēlāka pārdošanas darījuma noslēgšanu.
908
Turklāt grāmatvedības līmenī tas, ka Komisija ir ieturējusi pusi no vidējās kotācijas starpības, kas piemērota darījuma kopējai summai, ir līdzvērtīgs vidējās kopējās kotācijas starpības, kas piemērota pusei no darījuma summas, ņemšanai vērā, kas izslēdz jebkādu šī darījuma nosacītās summas dubultu iegrāmatošanu, pirmkārt, pie pircēja un, otrkārt, pie pārdevēja.
909
Visbeidzot, ciktāl Credit Suisse apgalvo, ka likviditātes iegādes darījumi ar bankām, kuras piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, nebija jāņem vērā, paredzot tās nosacītās summas, ir jāatgādina, ka Pamatnostādņu kontekstā jēdziens “aizstājējvērtība”, tāpat kā jēdziens “pārdevumu vērtība”, ir vērsts uz to, lai uzņēmumam uzliktā naudas soda aprēķinā par sākumpunktu tiktu izmantota summa, kas atspoguļo strīdīgā pārkāpuma ekonomisko nozīmi un šī uzņēmuma nozīmi tajā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 9. jūlijs, InnoLux/Komisija, C‑231/14 P, EU:C:2015:451, 50. punkts un tajā minētā judikatūra).
910
No tā izriet, ka, lai noteiktu aizstājējvērtību, ir jāņem vērā visi darījumi, kas veikti tirgū, uz kuru attiecas pārkāpums, tāpat kā tas, kas prevalē pārdevumu vērtības noteikšanā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 1. februāris, Panalpina World Transport (Holding) u.c./Komisija, C‑271/16 P, nav publicēts, EU:C:2018:59, 30. punkts un tajā minētā judikatūra), un tas tā ir attiecībā uz katru uzņēmumu, kas ir piedalījies strīdīgajā pārkāpumā, kā tas izriet no Pamatnostādņu 10. punkta.
911
Ņemot vērā Komisijas izmantoto metodoloģiju, kas atgādināta šī sprieduma 748.–759. punktā un saskaņā ar kuru tā katrai attiecīgajai bankai noteica aizstājējvērtību, reizinot tās nosacītās summas ar tās korekcijas faktoru, kas noteikts, pamatojoties uz pusi no tās vidējās kotācijas starpības, ir loģiski, ka attiecībā uz likviditātes pirkšanu, ko veica banka, kura piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, citā bankā, kas arī piedalījās šajā pārkāpumā, Komisija ņēma vērā nosacītās summas, kas atbilst šim darījumam, attiecībā uz katru no šīm bankām, tāpat kā attiecībā uz jebkuru likviditātes pirkšanas darījumu, ko banka, kura piedalījās apstrīdētajā pārkāpumā, veica no citas bankas, kura nepiedalījās šajā pārkāpumā.
912
Šī metodoloģija, protams, liek ņemt vērā nosacīto summu, ar kuru konkrētajā likviditātes pirkšanas darījumā apmainījās gan attiecīgā SSA obligācijas pārdevējs, gan tās pircējs.
913
Tomēr šī dubultā ņemšana vērā izriet no tiem pašiem principiem, kas regulē naudas sodu noteikšanu, piemērojot Pamatnostādnes, un it īpaši to 10. punktu, kas tiek piemērots īpašajā lietas kontekstā, kurā Komisija ir noteikusi aizstājējvērtību, ņemot vērā ne tikai pārdošanas darījumus, bet arī pirkšanas darījumus.
914
Turklāt, ja no aizstājējvērtības aprēķina tiktu izslēgta daļa no darījumiem, kas neapstrīdami ietilpst pārmestās aizliegtās vienošanās piemērošanas jomā, tas mākslīgi samazinātu strīdīgā pārkāpuma ekonomisko nozīmi, tādējādi apdraudot LESD 101. panta pārkāpumu efektīvas izmeklēšanas un sodīšanas mērķi (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2013. gada 11. jūlijs, Team Relocations u.c./Komisija, C‑444/11 P, nav publicēts, EU:C:2013:464, 77. punkts).
915
Tātad apstrīdētā lēmuma 929. apsvērumā Komisija ir pamatoti uzskatījusi, ka tās likumīgi definētās metodoloģijas ietvaros, kuras mērķis bija noteikt attiecīgo banku, it īpaši Credit Suisse, darbībai raksturīgo aizstājējvērtību, Komisijai nosacītajās summās, kas noteiktas attiecībā uz šo banku, bija jāiekļauj darījumi, kas attiecas uz likviditātes iegādi, tostarp darījumi, kas veikti starp bankām, kuras ir piedalījušās strīdīgajā pārkāpumā.
916
Tādēļ Crédit Suisse trešā pamata otrās daļas trešais arguments ir jānoraida kā nepamatots.
2) Par Crédit agricole iebildumiem par Komisijas izvēli neizmantot 2014. gadu kā atsauces laikposmu aizstājējvērtības aprēķināšanai
917
Piemērojot Pamatnostādņu 13. punktu, “[l]ai noteiktu naudas soda pamatsummu, Komisija [..] parasti ņem vērā uzņēmuma pārdošanas rādītājus tā pēdējā pilnā gada laikā, kad uzņēmums bijis iesaistīts pārkāpumā”.
918
Tomēr apstrīdētā lēmuma 894. un 935. apsvērumā Komisija, lai aprēķinātu aizstājējvērtību, nolēma atkāpties no Pamatnostādņu 13. punkta.
919
Šajā ziņā tā norādīja, ka “piemērotāk [bija] balstīt gada aizstājējvērtību uz pārdevumu vērtību, ko [attiecīgās bankas] faktiski realizējušas mēnešos, kuri atbilst to attiecīgajai dalībai pārkāpumā”, un ka “tādējādi nosacītās summas, kuras apgrozītas to individuālās dalības aizliegtās vienošanās ietvaros laikā, [tika] aprēķinātas atbilstoši to attiecīgajam dalības ilgumam, dalot [nosacītās summas, par kurām banka tirgojusies laikposmā, kad tā piedalījās strīdīgajā pārkāpumā,] ar dalības pārkāpumā pilnu mēnešu skaitu un pēc tam reizinot šo vidējo mēneša rādītāju ar 12”.
920
Komisija pamatoja šo izvēli ar trim iemesliem, proti, ASV dolāros denominēto SSA obligāciju tirgus mainīgo lielumu, lielo kotācijas starpību svārstīgumu pārkāpuma laikposmā un dažādajiem laikposmiem, kuros attiecīgās bankas bija iesaistītas strīdīgajā pārkāpumā.
921
Turklāt apstrīdētā lēmuma 895. apsvērumā Komisija ir norādījusi, ka gada laikā apgrozītās nosacītās summas atspoguļo strīdīgā pārkāpuma ekonomisko nozīmi un katra uzņēmuma vainas īpatsvaru šajā pārkāpumā neatkarīgi no to individuālās dalības laikposma.
922
Sava ceturtā pamata pirmajā daļā Crédit agricole apgalvo, ka, izmantojot SSA obligāciju gada vidējo nosacīto summu, ko šī banka apgrozījusi laikposmā, kad tā piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, nevis tikai nosacītās summas, kuras minētā banka apgrozījusi 2014. gadā, kas ir pēdējais pilnais gads, kurā šī pati banka piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, Komisija ir pārkāpusi Pamatnostādņu 13. punktu, labas pārvaldības principu, kā arī nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.
923
Šīs daļas pamatojumam Crédit agricole savā prasības pieteikumā apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija nav precizējusi ne kotācijas starpību lielā svārstīguma raksturu, ne apmēru. Tā arī neesot paskaidrojusi, kādā veidā šajā lietā bija jāizmanto apgrozīto SSA obligāciju gada vidējās nosacītās summas, it īpaši attiecībā uz tās dalību, kas sākās pēc lielā svārstīguma laikposma 2011. gadā. Turklāt Crédit agricole uzskata, ka Komisijas minētais lielais kotācijas starpību svārstīgums neattaisnoja atkāpšanos no Pamatnostādņu 13. punkta. Vēl jo mazāk tas tā esot bijis tāpēc, ka Crédit agricole gadījumā starpība starp gada nosacītajām summām, no vienas puses, un nosacītajām summām, kuras tika apgrozītas 2014. gadā, no otras puses, esot bijusi tikai 10 %.
924
Savā replikā Crédit agricole piebilst, ka Komisijas pamatojums, kas balstīts uz dažādu attiecīgo banku dažādajiem dalības laikposmiem strīdīgajā pārkāpumā, ir absurds un pretrunā šīs iestādes lēmumu pieņemšanas praksei.
925
Vispirms attiecībā uz argumentu par apstrīdētā lēmuma pamatojuma neesamību saistībā ar Komisijas izvēli atkāpties no Pamatnostādņu 13. punkta ir jākonstatē, ka apstrīdētā lēmuma 894. un 935. apsvērumā, kuru būtība ir atgādināta šī sprieduma 918.–921. punktā, skaidri un nepārprotami ir norādīti šīs izvēles iemesli, tādējādi ļaujot attiecīgajām bankām uzzināt šīs izvēles pamatojumu un Vispārējai tiesai veikt pārbaudi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 23. novembris, Padome/Hamas, C‑833/19 P, EU:C:2021:950, 74. punkts un tajā minētā judikatūra).
926
Protams, ir taisnība, kā to apgalvo Crédit agricole, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija nav pamatojusi ne tās norādīto kotācijas starpību lielā svārstīguma raksturu, ne to apmēru.
927
Tomēr būtu pārmērīgi prasīt īpašu pamatojumu katram kvantitatīvajam elementam, uz kuru ir balstīta Komisijas argumentācija, jo, kā tas ir konstatēts šī sprieduma 765.–788. punktā, tā šķiet skaidra un nepārprotama (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2008. gada 1. jūlijs, Chronopost un La Poste/UFEX u.c., C‑341/06 P un C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 108. un 111. punkts un tajos minētā judikatūra).
928
Tas vēl jo vairāk attiecas uz izskatāmo lietu, jo, pirmām kārtām, Crédit agricole Vispārējā tiesā izvirzīja dažādus argumentus, apšaubot kotācijas starpību lielo svārstīgumu, uz kuru Komisija balstījās un kuru Komisija varēja pamatot šīs lietas izmeklēšanas gaitā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2008. gada 1. jūlijs, Chronopost un La Poste/UFEX u.c., C‑341/06 P un C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 110. punkts).
929
Otrām kārtām, nevar pamatoti uzskatīt, ka precizējumu par SSA obligāciju kotācijas starpību veidu un apmēru neesamība liedza Crédit agricole, SSA obligāciju tirgus dalībniecei, iespēju pašai izvērtēt, vai apstrīdētā lēmuma 894., 899. un 935. apsvērumā izdarītais objektīvais konstatējums par SSA obligāciju tirgus augsto svārstīgumu pārkāpuma laikposmā bija pierādīts vai, gluži pretēji, kļūdains.
930
Līdz ar to Crédit agricole nevar pamatoti atsaukties uz apstrīdētā lēmuma pamatojuma neesamību attiecībā uz iemesliem, kas pamatoja Komisijas izvēli atkāpties no Pamatnostādņu 13. punkta un izmantot nevis nosacītās summas, kuras šī banka ir apgrozījusi 2014. gadā, bet vidējās gada nosacītās summas, kuras minētā banka ir apgrozījusi visā dalības strīdīgajā pārkāpumā laikposmā.
931
Turpinājumā attiecībā uz Komisijas izdarītās izvēles pamatotību ir jāatgādina, ka Pamatnostādņu 13. punktā Komisijai ir atļauts atkāpties no noteikuma, saskaņā ar kuru, aprēķinot naudas soda apmēru, tiek ņemta vērā pārdevumi, kurus attiecīgais uzņēmums ir īstenojis pēdējā pilnajā gadā, kurā tas piedalījies strīdīgajā pārkāpumā, ar nosacījumu, ka šī iestāde juridiski pietiekami pamato šo atkāpi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 17. decembris, Pilkington Group u.c./Komisija, T‑72/09, nav publicēts, EU:T:2014:1094, 212. un 213. punkts un tajos minētā judikatūra).
932
Šajā gadījumā apstrīdētā lēmuma 894. un 935. apsvērumā Komisija savu izvēli atkāpties no Pamatnostādņu 13. punktā paredzētā noteikuma ir pamatojusi ar trīs iemesliem, kas atgādināti šī sprieduma 920. punktā.
933
Kā izriet no šī sprieduma 923. punkta, lai apstrīdētu atkāpes no Komisijas Pamatnostādņu 13. punkta pamatotību, Crédit agricole savā prasības pieteikumā vienīgi apstrīd Komisijas izvirzīto otro iemeslu, proti, to, kas attiecas uz SSA obligāciju kotācijas starpību lielo svārstīgumu pārkāpuma laikposmā.
934
No tā izriet, ka pirmais un trešais iemesls, kas attiecas uz SSA obligāciju tirgus lieluma variācijām pārkāpuma laikposmā un dažādajiem laikposmiem, kuros attiecīgās bankas piedalījās pārkāpumā, ir jāuzskata par galīgi pierādītiem un atbilstošiem, lai šajā lietā attaisnotu atkāpi no Pamatnostādņu 13. punkta.
935
Šajā ziņā ir jānorāda, ka Crédit agricole savā replikā, protams, ir apstrīdējusi Komisijas izvirzīto trešo iemeslu.
936
Tomēr, tā kā šāda argumentācija, kas nav sniegta prasības pieteikumā, ir jauna un nav balstīta uz faktiskiem vai tiesiskiem apstākļiem, kuri ir kļuvuši zināmi iztiesāšanas laikā, un nevar tikt saprasta kā tās argumentācijas par SSA obligāciju kotācijas starpību lielo svārstīgumu paplašinājums, ir novēlota un līdz ar to nepieņemama saskaņā ar Reglamenta 84. panta 1. punktu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 14. maijs, Commune de Fessenheim u.c./Komisija, T‑751/17, EU:T:2019:330, 60. punkts).
937
Ņemot vērā šos precizētos elementus, ir jākonstatē, ka no pierādījumiem, kurus Komisija iesniegusi pēc procesa organizatoriskā pasākuma un kuri attiecas uz SSA obligāciju (EIB un CADES) izlasi, kuru termiņš ir no 0 līdz 3 gadiem un no 7 līdz 10 gadiem, izriet, ka pārkāpuma laikposmā šīm SSA obligācijām faktiski bija lielas kotācijas starpības, it īpaši laikposmā no 2011. gada beigām līdz 2013. gada beigām.
938
Šis apstāklis, aplūkots kopā ar neapstrīdēto faktu, ka SSA obligāciju tirgus lielums pārkāpuma laikposmā mainījās, liecina par to, ka gada nosacīto summu – kuru rezultātā naudas soda pamatsummas aprēķināšanas nolūkā tika ņemts vērā viss katras attiecīgās bankas pārkāpuma laikposms – noteikšana bija nepieciešama, lai atspoguļotu šī pārkāpuma ekonomisko nozīmi, kā to norāda Komisija apstrīdētā lēmuma 895. apsvērumā.
939
Komisija, ņemot vērā tikai pēdējo gadu, kurā katra banka ir piedalījusies attiecīgajā pārkāpumā, būtu nepietiekami novērtējusi šī pārkāpuma ekonomisko nozīmi, jo tā nekādi nebūtu ņēmusi vērā 2012. un 2013. gadu, kuros šī pārkāpuma ietekme bija vislielākā, jo īpaši lielā kotācijas starpības svārstīguma dēļ.
940
Šādu secinājumu nevar atspēkot Crédit agricole arguments būtībā par to, ka tās dalība pārkāpumā, kas sākās 2013. gada 11. janvārī un beidzās 2015. gada 24. martā, notika laikposmā, kurā bija mazākas svārstības kotācijas starpībās, kā rezultātā Komisijai attiecībā uz to nebūtu bijis jāatkāpjas no Pamatnostādņu 13. punkta.
941
Nepakļaujot Crédit agricole tās gada nosacīto summu noteikšanai, Komisija neesot izmantojusi tādu pašu atsauces laikposmu, lai aprēķinātu tās naudas soda pamatsummu, kādu tā izmantoja pārējām attiecīgajām bankām, kas tai esot liedzis uzlikt naudas sodus, kuri atspoguļotu katras attiecīgās bankas relatīvo nozīmi strīdīgajā pārkāpumā, kā tas būtībā izriet no apstrīdētā lēmuma 895. apsvēruma.
942
Turklāt, ņemot vērā, ka 2013. gadā vai pat 2014. gada sākumā bija novērojamas kotācijas starpību svārstības, lai arī ievērojami mazākas nekā 2012. un 2013. gada svārstības, tomēr lielākas nekā laikposmā, kas sākās 2014. gada sākumā, Crédit agricole naudas soda pamatsummu, pamatojoties uz nosacītajām summām, kuras tā bija apgrozījusi tikai 2014. gadā, aprēķināšana būtu radījusi vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, kaitējot citām bankām, kas piedalījās strīdīgajā pārkāpumā.
943
Šādā gadījumā Crédit agricole būtu bijusi vienīgā banka, kuras naudas soda pamatsumma tiktu aprēķināta, pamatojoties uz gadu, kurā bija mazas kotācijas svārstības, lai gan tā piedalījās strīdīgajā pārkāpumā arī 2013. gadā, kam bija raksturīgas ievērojamas SSA obligāciju kotācijas starpību svārstības.
944
Visbeidzot, Crédit agricole nesniedz nevienu pierādījumu tam, ka tai raksturīgo iemeslu dēļ gada nosacītās summas neliecinātu ne par tās patieso lielumu un ekonomisko varu, ne arī par tās izdarītā pārkāpuma mērogu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 11. jūlijs, Esso u.c./Komisija, T‑540/08, EU:T:2014:630, 96. punkts un tajā minētā judikatūra).
945
Šajā ziņā nav pietiekams Crédit agricole uzsvērtais fakts, ka tai piemērotā aizstājējvērtība gadā atšķiras tikai par 10 % salīdzinājumā ar nosacītajām summām, kuras šī banka apgrozījusi 2014. gadā.
946
Līdz ar to Komisija, nepieļaujot kļūdu, šajā gadījumā varēja atkāpties no Pamatnostādņu 13. punkta, aprēķinot attiecīgajām bankām un it īpaši Crédit agricole uzlikto naudas sodu pamatsummu.
947
Visbeidzot, runājot par Crédit agricole apgalvoto labas pārvaldības principa pārkāpumu, ir jākonstatē, ka tas nav pamatots ar argumentiem, kas būtu autonomi tiem, kuri izvirzīti, lai kritizētu Komisijas izvēli neizmantot 2014. gadu kā atsauces laikposmu aizstājējvērtības aprēķināšanai, līdz ar to tas ir jānoraida to pašu iemeslu dēļ, kas norādīti šī sprieduma 931.–946. punktā.
948
Ņemot vērā iepriekš minēto, Crédit agricole ceturtā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
3) Par iebildumiem attiecībā uz smaguma reizināšanas koeficientu (Pamatnostādņu 20.–23. punkts)
949
Apstrīdētā lēmuma 940. un 941. apsvērumā Komisija ir piemērojusi pārkāpuma smaguma reizināšanas koeficientu 16 % apmērā.
950
Šo smaguma reizināšanas koeficientu tā pamatoja galvenokārt ar to, ka strīdīgais pārkāpums aptvēra visu EEZ un izpaudās kā nolīgumi par cenu noteikšanu, koluzīvu informācijas apmaiņu, tirgus sadali un klientu sadali, proti, ar rīcību, kas ir viens no vissmagākajiem konkurences ierobežojumiem.
951
Crédit agricole ceturtā pamata ceturtajā daļā un Credit Suisse trešā pamata trešajā daļā prasītājas apstrīd Komisijas piemēroto smaguma reizināšanas koeficientu 16 % apmērā.
952
Pirmkārt, attiecībā uz Crédit agricole šī banka apgalvo, ka Komisijai nebija tiesību piemērot smaguma koeficientu, kas bija kopīgs visām bankām, kuras piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, un ka tai attiecībā uz Crédit agricole bija jāpiemēro “piemērotāks” smaguma reizināšanas koeficients.
953
Crédit agricole uzskata, ka, lai ievērotu vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī lai izpildītu 1983. gada 7. jūnija spriedumu Musique Diffusion française u.c./Komisija (100/80 līdz 103/80, EU:C:1983:158, 129. punkts) un 1999. gada 8. jūlija spriedumu Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 90. punkts), bija jāpiemēro individualizēts un zemāks smaguma reizināšanas koeficients. Saskaņā ar šiem spriedumiem Komisijai, nosakot smaguma reizināšanas koeficientu, esot pienākums ņemt vērā strīdīgā pārkāpuma ilgumu, attiecīgo uzņēmumu iespējami nenozīmīgo rīcību, to lomu šī pārkāpuma konstatēšanā, to gūto peļņu un to attiecīgo lielumu.
954
Taču Crédit agricole esot piedalījusies pārkāpumā īsāku laikposmu nekā citas bankas un neesot piedalījusies tā izveidē. Turklāt tās tirgotājs esot bijis mazāk aktīvs nekā citu banku tirgotāji. Visbeidzot Crédit agricole esot tikai “ļoti mazs dalībnieks”SSA obligāciju tirgū, kurā šī banka esot ienākusi tikai 2012./2013. gadā.
955
Šajā ziņā vispirms ir jānorāda, ka Crédit agricole nevar lietderīgi atsaukties uz 1983. gada 7. jūnija spriedumu Musique Diffusion française u.c./Komisija (100/80 līdz 103/80, EU:C:1983:158, 129. punkts) un 1999. gada 8. jūlija spriedumu Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 90. punkts), jo tie nav tikuši pieņemti saistībā ar prasībām par lēmumiem, kas pieņemti laikā, kad uz LESD 101. panta pamata uzlikto naudas sodu aprēķināšanu reglamentēja pamatnostādnes, ar kurām Komisija pati ierobežojusi savas rīcības brīvības īstenošanu.
956
Kā skaidri izriet no 1983. gada 7. jūnija sprieduma Musique Diffusion française u.c./Komisija (100/80 līdz 103/80, EU:C:1983:158) un 1999. gada 8. jūlija sprieduma Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356), naudas sodi tika aprēķināti, pamatojoties uz 15. panta 2. punktu Regulā Nr. 17: Pirmā regula par [LESD 101.] un [102.] panta īstenošanu (OV 1962, 13, 204. lpp.) – kurš būtībā pārņemts Regulas Nr. 1/2003 23. pantā, – nevis pamatojoties uz Pamatnostādnēm, it īpaši to 20.–23. punktu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 16. jūnijs, Team Relocations u.c./Komisija, T‑204/08 un T‑212/08, EU:T:2011:286, 87. punkts).
957
No 1983. gada 7. jūnija sprieduma Musique Diffusion française u.c./Komisija (100/80 līdz 103/80, EU:C:1983:158) un 1999. gada 8. jūlija sprieduma Komisija/Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356) izriet, ka Komisijai, nosakot smaguma reizināšanas koeficientu (Pamatnostādņu 20.–23. punkts), nevar likt ņemt vērā citus apstākļus kā vien strīdus pārkāpumam piemītošo smagumu, ko katrā ziņā un atbilstoši judikatūrā paredzētajam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 16. jūnijs, Team Relocations u.c./Komisija, T‑204/08 un T‑212/08, EU:T:2011:286, 87. punkts) Komisija ir pienācīgi ņēmusi vērā citās šai bankai uzliktā naudas soda aprēķināšanas stadijās.
958
Turklāt ir jāatgādina, ka, lai gan, aprēķinot naudas sodus, kas uzlikti, pamatojoties uz LESD 101. pantu, Komisija nevar izvairīties no vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošanas (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1998. gada 14. maijs, BPB de Eendracht/Komisija, T‑311/94, EU:T:1998:93, 309. punkts), gan no Pamatnostādņu 22. punkta, gan no ar to saistītās judikatūras izriet, ka smaguma reizināšanas koeficients principā atspoguļo strīdīgā pārkāpuma smagumu, nevis katra attiecīgā uzņēmuma dalības šajā pārkāpumā relatīvo smagumu (šajā nozīmē, vadoties no Pamatnostādņu sodanaudas [naudas soda] noteikšanai, piemērojot Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu un [EOTKL] 65. panta 5. punktu (OV 1998, C 9, 3. lpp.), skatpunkta, skat. spriedumu, 2009. gada 12. novembris, Carbone‑Lorraine/Komisija, C‑554/08 P, nav publicēts, EU:C:2009:702, 27. un 29. punkts; vadoties no Pamatnostādņu skatpunkta, skat. spriedumus, 2012. gada 12. decembris, Novácke chemické závody/Komisija, T‑352/09, EU:T:2012:673, 58. punkts, un 2014. gada 14. maijs, Reagens/Komisija, T‑30/10, nav publicēts, EU:T:2014:253, 240. punkts).
959
Tādējādi individuālo apstākļu novērtēšana principā tiek veikta, nevis novērtējot pārkāpuma smagumu, proti, nosakot naudas soda pamatsummu, bet gan pielāgojot pamatsummu atkarībā no atbildību mīkstinošiem un pastiprinošiem apstākļiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 11. jūlijs, Team Relocations u.c./Komisija, C‑444/11 P, nav publicēts, EU:C:2013:464, 103. punkts).
960
Turklāt tieši šādā nozīmē Pamatnostādņu 19.–22. punktā ir paredzēta smaguma reizināšanas koeficienta noteikšana attiecīgajam pārkāpumam, nevis katram uzņēmumam, kas tajā piedalījies.
961
Šajā gadījumā smaguma reizināšanas koeficients 16 % apmērā par pārkāpumu, kāds konstatēts apstrīdētajā lēmumā, nevar tikt uzskatīts par neatbilstošu vai nesamērīgu.
962
Kā Komisija pamatoti ir norādījusi apstrīdētā lēmuma 939.–941. apsvērumā, strīdīgais pārkāpums aptvēra visu EEZ un izpaudās kā nolīgumi par cenu noteikšanu, koluzīvu informācijas apmaiņu, tirgus sadali un klientu sadali, proti, rīcība, kas ir viens no vissmagākajiem konkurences ierobežojumiem.
963
Turklāt smaguma reizināšanas koeficients 16 % apmērā ir daudz mazāks nekā Pamatnostādņu 21. un 23. punktā attiecībā uz konkurences ierobežojumiem šādā formā paredzētā diapazona augšējā robeža.
964
Pamatnostādņu 21. un 23. punktā Komisija ir norādījusi, ka tā parasti patur proporcionālu daļu, kas var sasniegt 30 % no pārdevumu vērtības, bet attiecībā uz tādiem pārkāpumiem kā horizontālas vienošanās par cenu noteikšanu un tirgus sadali – kvalifikācija, kas izmantota apstrīdētajā lēmumā – noteiktā daļa parasti būs “diapazona augšdaļā”.
965
Turklāt un pretēji tam, ko apgalvo Crédit agricole, tai piemērotais smaguma reizināšanas koeficients neatklāj nekādu vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.
966
Šīs bankas specifiskās īpašības, kā arī tās dalības strīdīgajā pārkāpumā atbilstošās iezīmes tika pienācīgi ņemtas vērā citās naudas soda aprēķināšanas stadijās saskaņā ar Komisijas pienākumu ņemt vērā attiecīgā uzņēmuma individuālo rīcību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 11. jūlijs, Team Relocations u.c./Komisija, C‑444/11 P, nav publicēts, EU:C:2013:464, 99., 100., 105. un 106. punkts).
967
Tādējādi tas, ka Crédit agricole strīdīgajā pārkāpumā piedalījās visīsāko laiku, tāpat kā tas, ka Crédit agricole nepiedalījās tā izveidošanā – elements, kas ir cieši saistīts ar tās dalības ilgumu šajā pārkāpumā, – lika Komisijai attiecībā uz Crédit agricole piemērot 2,20 gadu ilguma koeficientu, lai gan attiecībā uz BofA tas bija 3,28 gadi, attiecībā uz Credit Suisse – 4,75 gadi un attiecībā uz Deutsche Bank – 4,18 gadi, kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 951. apsvēruma.
968
Tāpat šīs bankas mazākais lielums tika ņemts vērā saistībā ar aizstājējvērtību, kas minētās bankas apgrozīto nosacīto summu mazākā apmēra dēļ izrādījās daudz mazāks nekā citām bankām, kā tas izriet no apstrīdētā lēmuma 905. apsvēruma.
969
Visbeidzot, šajā lietā Komisijai nebija jāņem vērā tas, ka strīdīgā pārkāpuma laikā Crédit agricole tirgotājs esot bijis mazāk aktīvs nekā pārējo banku tirgotāji.
970
Proti, papildus tam, ka Crédit agricole neapgalvo un a fortiori nepierāda, ka tā būtu izpildījusi Pamatnostādņu 29. punkta trešajā ievilkumā paredzētos nosacījumus, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pasīvie dalības pārkāpumā veidi, tādi kā uzņēmuma klātbūtne apspriedēs, kurās noslēgti nolīgumi, kam ir pretkonkurences mērķis, atklāti pret to neiebilstot, ir līdzdalība, kas uzņēmumam var radīt atbildību atbilstoši LESD 101. pantam, jo pretlikumīga pasākuma netieša apstiprināšana, publiski nepaziņojot par norobežošanos no apspriedēs nolemtā vai to neizpaužot administratīvām iestādēm, veicina pārkāpuma turpināšanos un kavē tā atklāšanu (skat. spriedumu, 2016. gada 21. janvāris, Eturas u.c., C‑74/14, EU:C:2016:42, 28. punkts un tajā minētā judikatūra).
971
Līdz ar to Komisija, nepieļaujot kļūdu, attiecībā uz Crédit agricole varēja piemērot smaguma reizināšanas koeficientu 16 % apmērā.
972
Šis secinājums attiecas arī uz Credit Suisse, un to neatspēko šīs bankas arguments, ar kuru tā tikai vienā prasības pieteikuma punktā apgalvo, ka “naudas sods, kas [tai] tika uzlikts, ievērojami pārspīlē pārkāpuma smagumu, [jo] Komisija nav pierādījusi, ka saziņai par cenu noteikšanu būtu pretkonkurences mērķis (pirmā pamata otrā daļa)”, “ka līdz 2013. gada februārim un pēc tam nebija kopēja plāna ar to pašu kopīgo mērķi” (otrā pamata pirmā daļa)”, ka “[tā] nezināja – un nevarēja saprātīgi paredzēt – par iespējamo pretkonkurences divpusējo saziņu, ko citas bankas veica pēc 2013. gada februāra (otrā pamata otrā daļa)”; un “[ka] Komisija nav pietiekami pierādījusi, ka rīcība pēc 2013. gada februāra bija turpināta (otrā pamata trešā daļa)".
973
Proti, šie četri iebildumi precīzi atbilst Credit Suisse izteiktajiem iebildumiem, ko Vispārējā tiesa ir noraidījusi pirmā pamata otrajā daļā, kā arī tās otrā pamata pirmajā, otrajā un trešajā daļā, uz kuriem šī banka turklāt tieši atsaucas.
974
No tā izriet, ka Crédit agricole ceturtā pamata ceturtā daļa un Credit Suisse trešā pamata trešā daļa ir jānoraida kā nepamatotas.
4) Par iebildumiem attiecībā uz ilguma reizināšanas koeficientu (Pamatnostādņu 24. punkts)
975
Apstrīdētā lēmuma 950. un 951. apsvērumā Komisija ir norādījusi, ka tā ir aprēķinājusi Pamatnostādņu 24. punktā paredzēto ilguma reizināšanas koeficientu, pamatojoties uz katras attiecīgās bankas dalības strīdīgajā pārkāpumā dienu skaitu, kā tas ir noteikts šī lēmuma 842. apsvērumā.
976
Tādējādi Komisija attiecībā uz Crédit agricole, pamatojoties uz tās dalības strīdīgajā pārkāpumā 804 dienu ilgumu, piemēroja ilgumu reizināšanas koeficientu 2,20 gadi un attiecībā uz Credit Suisse – ilguma reizināšanas koeficientu 4,75 gadi, ņemot vērā tās dalības strīdīgajā pārkāpumā ilgumu 1738 dienas.
977
Crédit agricole ceturtā pamata piektajā daļā un Credit Suisse trešā pamata ceturtajā daļā prasītājas apstrīd tām piemēroto ilguma reizināšanas koeficientu.
i) Par iebildumiem attiecībā uz Crédit agricole piemēroto reizināšanas koeficientu 2,20 gadi
978
Ar ceturtā pamata piekto daļu Crédit agricole pārmet Komisijai, ka tā ir piemērojusi reizināšanas koeficientu 2,20 gadi, jo šī banka esot piedalījusies strīdīgajā pārkāpumā no 2013. gada 10. janvāra līdz 2015. gada 24. martam.
979
Taču, kā tā esot pierādījusi savā pirmajā un otrajā pamatā, tās dalība strīdīgajā pārkāpumā pēc 2013. gada beigām vai, vēlākais, pēc 2014. gada sākuma neesot pierādīta.
980
Komisija esot ignorējusi vai atstājusi bez ievērības vairākus izšķirošus pierādījumus par pārkāpuma ilgumu. Pirmkārt, no 2013. gada oktobra beigām pieejamo pierādījumu skaita samazināšanās pierādot strīdīgā pārkāpuma izbeigšanu krietni pirms Komisijas norādītā datuma, ko apstiprinot tas, ka starp Crédit agricole tirgotāju un BofA tirgotāju nav notikušas diskusijas pēc tam, kad 2014. gada pirmajā pusgadā viņš pārgāja no Deutsche Bank uz BofA. Otrkārt, pārmestajai rīcībai vai vismaz informācijas apmaiņai neesot bijis pretkonkurences mērķis un starp tām esot bijusi pārāk lieli intervāli 2013. gadā un 2014. gada sākumā.
981
Šajā ziņā vispirms ir jānorāda, ka ilguma reizināšanas koeficientam, kas tiek izmantots, lai noteiktu atbilstoši LESD 101. pantam uzliktā naudas soda apmēru, nav nekādas saistības ar pārkāpuma, kas pamato šī naudas soda uzlikšanu, pretkonkurences raksturu mērķa vai seku dēļ.
982
Līdz ar to ir jānoraida Crédit agricole arguments par attiecīgās rīcības pretkonkurences mērķa neesamību – kas turklāt tika noraidīts iepriekš.
983
Turklāt ir jākonstatē, ka Crédit agricole argumenti par strīdīgā pārkāpuma turpinātības neesamību, kā arī Komisijas kļūdu attiecībā uz šīs bankas dalības minētajā pārkāpumā beigu datumu jau tika noraidīti atbildē uz tās otro pamatu.
984
Tomēr šī sprieduma 145. punktā tika konstatēts, ka Komisija nevarēja pamatoti balstīties uz 2013. gada 10. janvāra diskusiju un ka šī iemesla dēļ Crédit agricole dalības strīdīgajā pārkāpumā sākums bija jāpārliek uz 2013. gada 11. janvāri.
985
Ņemot vērā, ka Komisijas veiktā ilguma reizināšanas koeficienta aprēķināšanas rezultātā tika veikta noapaļošana līdz zemākajam otrajam ciparam aiz komata (it īpaši attiecībā uz Credit Suisse un Deutsche Bank) un ka Crédit agricole dalības strīdīgajā pārkāpumā ilguma samazināšana par vienu dienu – no 804 līdz 803 dienām – nozīmē tā samazinājumu no 2,20 līdz 2,19, ir jākonstatē kļūda šai bankai piemērotā ilguma reizināšanas koeficienta aprēķinā.
986
Līdz ar to Crédit agricole ceturtā pamata piektā daļa ir jāapmierina.
ii) Par iebildumiem attiecībā uz Crédit Suisse piemēroto reizināšanas koeficientu 4,75 gadi
987
Ar trešā pamata ceturto daļu Credit Suisse pārmet Komisijai, ka tā ir piemērojusi reizināšanas koeficientu 4,75 gadi, jo šī banka esot piedalījusies strīdīgajā pārkāpumā no 2010. gada 21. jūnija līdz 2015. gada 24. martam. Taču, kā tā to esot pierādījusi sava otrā pamata ceturtajā daļā, tās dalība pārkāpumā pēc 2014. gada augusta neesot pierādīta.
988
Tā kā Credit Suisse otrā pamata ceturtā daļa ir noraidīta, trešā pamata ceturtā daļa tāpat ir jānoraida.
b)
Par iebildumiem attiecībā uz Crédit agricole uzliktā naudas soda pamatsummas korekciju
989
Attiecībā uz Crédit agricole naudas soda pamatsummas korekciju, ko Komisija veica saskaņā ar Pamatnostādņu 2. iedaļu, šī banka attiecīgi ceturtā pamata ceturtās daļas un ceturtā pamata otrās daļas ietvaros pārmet Komisijai, ka tā, pirmkārt, ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, izvērtējot atbildību mīkstinošus apstākļus, un, otrkārt, ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, nosakot īpašo preventīvās iedarbības koeficientu, kas tai tika piemērots (Pamatnostādņu 30. punkts).
990
Tomēr ir jākonstatē, ka ceturtā pamata ceturtajā daļā Crédit agricole neizvirza nevienu argumentu, lai pamatotu apgalvojumu par kļūdām vērtējumā, izvērtējot atbildību mīkstinošus apstākļus, un vienīgi kritizē Komisijas vērtējumu par strīdīgā pārkāpuma smaguma reizināšanas koeficientu, kas norādīts šī lēmuma 941. apsvērumā.
991
Līdz ar to saskaņā ar Reglamenta 76. panta d) punktu šis arguments par kļūdām vērtējumā, izvērtējot atbildību mīkstinošus apstākļus, kas ir izklāstīts ceturtā pamata ceturtajā daļā, ir jānoraida kā nepieņemams.
992
Līdz ar to, apstrīdot naudas soda pamatsummas korekcijas, tiks pārbaudīti tikai Crédit agricole iebildumi par korekciju, kas veikta saistībā ar īpašo preventīvās iedarbības koeficientu (Pamatnostādņu 30. punkts) un kas attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.
993
Sava apgalvojuma pamatojumam Crédit agricole apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma 964. apsvērumā Komisija, nepārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu, nevarēja tai un BofA piemērot īpašo preventīvās iedarbības koeficientu – attiecīgi 1,2 un 1,3 – saskaņā ar Pamatnostādņu 30. punktu to apgrozījuma lieluma dēļ, kas attiecīgi ir aptuveni 55 un 73 miljardi EUR 2020. gadā –, vienlaikus atsakoties no tā Credit Suisse gadījumā, kurai tajā pašā gadā tomēr bija ievērojams apgrozījums aptuveni 21 miljarda EUR apmērā.
994
Šajā ziņā Tiesa jau ir nospriedusi, kā tas izriet no Pamatnostādņu, kura prettiesiskumu Crédit agricole turklāt neapgalvo, 30. punkta, ka tas, ka uzņēmuma apgrozījums ir īpaši augsts salīdzinājumā ar citu uzņēmumu, kas bija aizliegtās vienošanās dalībnieki, apgrozījumu, pamato naudas soda palielināšanu atkarībā no attiecīgā uzņēmuma ekonomiskās varas, lai nodrošinātu naudas soda preventīvo iedarbību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2010. gada 17. jūnijs, Lafarge/Komisija, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 102. punkts, un rīkojumu, 2012. gada 2. februāris, Elf Aquitaine/Komisija, C‑404/11 P, nav publicēts, EU:C:2012:56, 86. punkts un tajā minētā judikatūra).
995
Turklāt, lai gan konkrētā lēmumā Komisija nevar atkāpties no vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošanas, nosakot īpašos preventīvās iedarbības reizināšanas koeficientus. (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 13. decembris, Versalis un Eni/Komisija, T‑103/08, nav publicēts, EU:T:2012:686, 324. punkts), attiecīgie uzņēmumi tomēr nevar kritizēt šo koeficientu noteikšanu, jo starp tiem un dažādo attiecīgo uzņēmumu apgrozījumu nav precīzas proporcionalitātes (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2013. gada 18. jūlijs, Dow Chemical u.c./Komisija, C‑499/11 P, EU:C:2013:482, 88. un 91. punkts, un 2013. gada 19. decembris, Siemens u.c./Komisija, C‑239/11 P, C‑489/11 P un C‑498/11 P, nav publicēts, EU:C:2013:866, 302. un 303. punkts).
996
Šajā gadījumā no apstrīdētā lēmuma 964. apsvēruma skaidri izriet, ka īpašie preventīvās iedarbības reizināšanas koeficienti, kurus Komisija noteikusi attiecībā uz BofA un Crédit agricole, tika noteikti atkarībā no šo uzņēmumu apgrozījuma relatīvā lieluma.
997
Turklāt Crédit agricole neapstrīd, ka 2020. gadā Credit Suisse apgrozījums, kas, protams, nav minēts minētajā 964. apsvērumā, bet ko Crédit agricole ir norādījusi savā prasības pieteikumā, bija daudz mazāks gan par tās apgrozījumu, gan par BofA apgrozījumu.
998
Credit Suisse apgrozījums bija 3,38 reizes mazāks nekā BofA apgrozījums un 2,62 reizes mazāks nekā Crédit agricole apgrozījums, kas nozīmē, ka no visām bankām, kas piedalījās strīdīgajā pārkāpumā, Credit Suisse bija daudz mazāka ekonomiskā vara.
999
No tā izriet, ka, lai nodrošinātu naudas soda preventīvo iedarbību attiecībā uz BofA un Crédit agricole, Komisija pamatoti varēja tām piemērot īpašu preventīvās iedarbības koeficientu un, nepārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu, nepiemērot šādu koeficientu Credit Suisse.
1000
Līdz ar to Crédit agricole ceturtā pamata otrā daļa ir jānoraida kā nepamatota.
1001
Ņemot vērā iepriekš minēto, Crédit agricole ceturtais pamats un Credit Suisse trešais pamats ir jānoraida kā daļēji nepieņemami un daļēji nepamatoti.
5.
Secinājums par apstrīdētā lēmuma atcelšanas pamatiem
1002
No visa iepriekš minētā izriet, ka Crédit agricole lietā T‑386/21 izvirzītais pirmais atcelšanas pamats, kā arī visi Credit Suisse izvirzītie atcelšanas pamati lietā T‑406/21 ir noraidīti.
1003
Līdz ar to lietā T‑406/21 Credit Suisse pirmais un otrais prasījums, kas būtībā vērsts uz apstrīdētā lēmuma 1. panta d) punkta pilnīgu vai daļēju atcelšanu, kā arī uz naudas soda, kas tai uzlikts ar šī lēmuma 2. panta d) punktu, pilnīgu vai daļēju atcelšanu, ir jānoraida.
1004
Tā kā Credit Suisse nelūdz Vispārējo tiesu īstenot savu LESD 261. pantā un Regulas Nr. 1/2003 31. pantā paredzēto neierobežoto kompetenci (skat. šī sprieduma 46. un 67.–69. punktu), šīs bankas celtā prasība lietā T‑406/21 ir pilnībā jānoraida.
1005
Savukārt no Crédit agricole otrā un trešā pamata pārbaudes izriet, ka tās dalība apstrīdētajā lēmumā konstatētajā vienotajā un turpinātajā pārkāpumā ir pierādīta tikai no 2013. gada 11. janvāra un ka Komisija tātad ir pieļāvusi kļūdu, minētā lēmuma 1. panta c) punktā uzskatot, ka šis uzņēmums ir piedalījies vienotā un turpinātā pārkāpumā no 2013. gada 10. janvāra.
1006
Līdz ar to, kā tas izriet no ceturtā pamata pārbaudes, Komisija nav ievērojusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu, apstrīdētā lēmuma 2. panta c) punktā uzliktā naudas soda aprēķināšanai uzskatot, ka Crédit agricole izdarītais pārkāpums ilga 2,20 gadus.
1007
No tā izriet, ka Crédit agricole pirmais un otrais prasījums ir daļēji jāapmierina un ka, pirmkārt, apstrīdētā lēmuma 1. panta c) punkts ir jāatceļ, ciktāl šajā tiesību normā Komisija ir konstatējusi, ka Crédit agricole ir piedalījusies vienotā un turpinātā pārkāpumā no 2013. gada 10. janvāra, un, otrkārt, šī paša lēmuma 2. panta c) punkts ir jāatceļ, ciktāl tajā Crédit agricole ir noteikts naudas sods 3993000 EUR apmērā.
1008
Ciktāl lietā T‑386/21 konstatētie pārkāpumi ietekmē naudas soda apmēra noteikšanu un ciktāl Crédit agricole otrajā prasījumā lūdz samazināt tai uzliktā naudas soda apmēru, sekas, kas izriet no minētajiem pārkāpumiem, ir jāizvērtē Vispārējai tiesai, īstenojot savu neierobežoto kompetenci.
F. Par Crédit agricole prasījumiem saistībā ar neierobežoto kompetenci
1009
Ar savu prasījumu otro daļu, kas izvirzīta pakārtoti, Crédit agricole lūdz Vispārējo tiesu īstenot savu neierobežoto kompetenci, lai samazinātu tai uzliktā naudas soda apmēru.
1010
Tad, kad Savienības tiesa īsteno LESD 261. pantā un Regulas Nr. 1/2003 31. pantā paredzēto neierobežoto kompetenci, tā, nosakot šīs sankcijas apmēru, papildu vienkāršai sankcijas likumības pārbaudei ir tiesīga aizstāt ar savu vērtējumu Komisijas, kas ir šī tiesību akta autore, kurā šis apmērs sākotnēji tika noteikts, vērtējumu (skat. spriedumu, 2016. gada 21. janvāris, Galp Energía España u.c./Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 75. punkts un tajā minētā judikatūra) un līdz ar to atcelt, samazināt vai palielināt uzliktā naudas soda apmēru.
1011
Lai noteiktu uzņēmumam uzliktā naudas soda apmēru atbilstoši tās neierobežotajai kompetencei, Savienības tiesai pašai ir jāizvērtē lietas apstākļi un attiecīgā pārkāpuma veids. Šī kompetences īstenošana, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu, nozīmē, ka attiecībā uz katru sodīto uzņēmumu jāņem vērā konkrētā pārkāpuma smagums, kā arī tā ilgums, ievērojot it īpaši pamatojuma, samērīguma, sankciju individualitātes un vienlīdzīgas attieksmes principus, un Savienības tiesai nav saistoši indikatīvie noteikumi, ko Komisija ir paredzējusi savās pamatnostādnēs, pat ja Savienības tiesa var pēc tām vadīties (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 21. janvāris, Galp Energía España u.c./Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 89. un 90. punkts).
1012
Šajā ziņā ir jānorāda, ka Vispārējā tiesa šī sprieduma 145., 551., 984. un 1005. punktā konstatēja, ka Komisija kļūdaini bija izmantojusi 2013. gada 10. janvāri kā sākuma datumu Crédit agricole dalībai strīdīgajā pārkāpumā, kas nozīmēja, ka šis datums bija jāpārceļ uz 2013. gada 11. janvāri. Tomēr, neskarot šī konstatējuma ietekmi uz šīs bankas dalības ilgumu strīdīgajā pārkāpumā, kā arī uz tai piemēroto ilguma reizināšanas koeficientu, Vispārējā tiesa kā nepamatotu noraidīja minētās bankas izteiktos iebildumus, kas vērsti pret citiem apstākļiem saistībā ar tai uzliktā naudas soda apmēra noteikšanu, it īpaši tiem, kas attiecas uz strīdīgā pārkāpuma smagumu.
1013
Šajā kontekstā Vispārējā tiesa uzskata, ka, īstenojot savu neierobežoto kompetenci, tā var pārņemt Komisijas juridiski pamatotos vērtējumus apstrīdētā lēmuma 868.–949. un 952.–971. apsvērumā.
1014
Tomēr tai ir jānosaka, vai, ņemot vērā aizstājējvērtības aprēķināšanas metodoloģiju, Crédit agricole dalības strīdīgajā pārkāpumā ilguma samazināšana no 574 darba dienām līdz 573 darba dienām prasa grozīt šai bankai uzliktā naudas soda apmēru.
1015
Šis samazinājums prasa ne tikai samazināt Komisijas izmantotās gada nosacītās summas, bet arī novērtēt datu par 2013. gada 10. janvāri svītrošanas ietekmi uz šīs bankas galīgās kotācijas starpības aprēķinu, no kuras ir tieši atkarīgs attiecībā uz to noteiktais korekcijas koeficients.
1016
Vispārējai tiesai ir arī jāpārbauda, vai Crédit agricole piemērotajam ilguma reizināšanas koeficientam, kā tas ir paredzēts šī sprieduma 985. punktā, ir jāgroza šai bankai uzliktā naudas soda apmērs.
1017
Tomēr, ņemot vērā it īpaši noteikumu par noapaļošanu līdz trešajam zemākajam decimālajam skaitlim aiz komata, ko Komisija izmantojusi, lai aprēķinātu korekcijas koeficientu (skat. šī sprieduma 759. punktu), kā arī – pat nedaudz samazinātu – Crédit agricole dalības strīdīgajā pārkāpumā ilgumu un tā smagumu, Vispārējā tiesa uzskata, ka nav pamata grozīt šai bankai par vienotu un turpinātu pārkāpumu, kas minēts šī lēmuma 1. pantā, uzlikto naudas sodu par laikposmu no 2013. gada 11. janvāra līdz 2015. gada 24. martam.
1018
Līdz ar to Crédit agricole uzliktā naudas soda apmērs ir jānosaka 3993000 EUR apmērā.
IV. Par tiesāšanās izdevumiem
1019
Atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.
1020
Tā kā Crédit agricole spriedums gandrīz pilnībā ir nelabvēlīgs, tai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus lietā T‑386/21 saskaņā ar Komisijas prasījumiem.
1021
Tā kā Credit Suisse spriedums ir pilnībā nelabvēlīgs, tai ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus lietā T‑406/21 saskaņā ar Komisijas prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta paplašinātā sastāvā)
nospriež:
1)
Lietas T‑386/21 un T‑406/21 apvienot sprieduma taisīšanai.
2)
Lietā T‑386/21:
–
Atcelt Komisijas 2021. gada 28. aprīļa Lēmumu C(2021) 2871 final par lietas izskatīšanu saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.40346 – SSA Bonds) 1. panta c) punktu, ciktāl tajā ir konstatēts, ka Crédit agricole SA un Crédit agricole
Corporate and Investment Bank piedalījās pārkāpumā no 2013. gada 10. janvāra līdz 2015. gada 24. martam, nevis no 2013. gada 11. janvāra līdz 2015. gada 24. martam.
–
Atcelt Lēmuma C(2021) 2871 final 2. panta c) punktu, ciktāl tajā ir noteikts naudas sods, par kuru ir solidāri atbildīgas Crédit agricole
Corporate and Investment Bank un Crédit agricole, 3993000 EUR apmērā.
–
Noteikt Lēmuma C(2021) 2871 final 2. panta c) punktā Crédit agricole
Corporate
and Investment Bank un Crédit agricole uzlikto naudas sodu 3993000 EUR apmērā.
–
Pārējā daļā prasību noraidīt.
–
Crédit agricole un Crédit agricole
Corporate and Investment Bank atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
3)
Lietā T‑406/21:
–
Prasību noraidīt.
–
UBS Group AG un Credit Suisse
Securities (Europe) Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Svenningsen
Tomljenović
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2024. gada 6. novembrī.
[Paraksti]
Satura rādītājs
I. Tiesvedības priekšvēsture
A. Par SSA obligāciju nozari
1. SSA obligāciju cena sekundārajā tirgū
a) Cenas veidošanās sekundārajā tirgū
b) Tirgus uzturētāju piedāvātās divvirzienu cenas
2. Tirdzniecības pozīcijas un tirdzniecības risks
3. Tirdzniecība starp bankām, izmantojot brokerus
B. Par procedūru, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums
C. Par apstrīdēto lēmumu
1. Par strīdīgā pārkāpuma konstatēšanu
2. Par naudas sodu uzlikšanu
3. Par rezolutīvo daļu
II. Lietas dalībnieku prasījumi
III. Juridiskais pamatojums
A. Par lūgumiem par noteiktu datu nepubliskošanu
B. Par Crédit agricole un Credit Suisse prasību priekšmetu
1. Par Crédit agricole prasību
2. Par Credit Suisse prasību
C. Par apstrīdētajā lēmumā konstatētā pārkāpuma priekšmetu
D. Par tādas kritikas pieņemamību, kas vērsta pret apstrīdētajā lēmumā analizēto diskusiju interpretāciju
1. Par iebildēm par nepieņemamību saistībā ar Crédit agricole iebildumiem
2. Par iebildēm par nepieņemamību saistībā ar Credit Suisse iebildumiem
E. Par Crédit agricole un Credit Suisse atcelšanas prasījumiem
1. Par Crédit agricole trešo pamatu, kas attiecas uz nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu
2. Par Crédit agricole otro pamatu un Credit Suisse otro pamatu, kas attiecas uz kļūdām, kvalificējot aplūkoto rīcību kā vienotu un turpinātu pārkāpumu
a) Ievada apsvērumi
b) Par tādu nolīgumu un/vai saskaņotu darbību pastāvēšanu, kam ir pretkonkurences raksturs
1) Par diskusijām, kuru pretkonkurences raksturs ir pierādīts
2) Par diskusiju, kuras Crédit agricole un Credit Suisse ir tiesīgas apstrīdēt, pretkonkurences raksturu
i) Par diskusijām, kuras Crédit agricole ir tiesīga apstrīdēt
– Par 2013. gada 18. janvāra diskusiju
– Par 2013. gada 31. janvāra diskusiju
– Par 2013. gada 15. februāra diskusiju
– Par 2013. gada 19. marta diskusiju
– Par 2013. gada 21. marta diskusiju
– Par 2013. gada 24. maija diskusiju
– Par 2013. gada 3. jūnija diskusiju
– Par 2013. gada 10. jūlija diskusiju
– Par 2013. gada 25. jūlija diskusiju
– Par 2014. gada 6. augusta diskusiju
– Par 2015. gada 12. marta diskusiju
ii) Par diskusijām, kuras Crédit agricole ir tiesīga apstrīdēt
– Par 2010. gada 28. septembra diskusiju
– Par 2012. gada 8. februāra diskusiju
– Par 2013. gada 10. janvāra diskusiju
– Par 2015. gada 12. marta diskusiju
– Par 2015. gada 24. marta elektroniskā pasta vēstuli
3) Secinājumi par apstrīdētajā lēmumā analizētajām diskusijām
c) Par vienota un turpināta pārkāpuma esamību
1) Par konstatētā pārkāpuma vienoto raksturu
i) Par tāda kopēja plāna esamību, kuram ir vienots pretkonkurences mērķis pirms 2013. gada februāra un tā laikā
ii) Par kopējā plāna ar vienotu pretkonkurences mērķi turpināšanu pēc 2013. gada februāra
2) Par konstatētā pārkāpuma nepārtraukto raksturu
i) Par Credit Suisse otrā pamata trešo daļu, kas attiecas uz pierādījumu neesamību par strīdīgā pārkāpuma turpinātību pēc 2013. gada februāra
ii) Par Crédit agricole otrā pamata otro daļu, ciktāl tās mērķis ir pierādīt konstatētā pārkāpuma turpinātības neesamību
d) Par Crédit agricole un Credit Suisse dalību konstatētajā vienotajā un turpinātajā pārkāpumā
1) Par Crédit agricole izvirzītā otrā pamata pirmo daļu, kas formāli attiecas uz to, ka Crédit agricole nav sniegusi ieguldījumu kopējā plānā
i) Par Crédit agricole tīšu ieguldījumu kopējā plānā
ii) Par to, vai Crédit agricole zināja par visu citu attiecīgo banku īstenoto vai iecerēto rīcību
2) Par Credit Suisse otrā pamata otro daļu attiecībā uz kļūdām tās informētībā par divpusējām diskusijām starp pārējo banku tirgotājiem vai attiecībā uz to, ka tā varēja šīs diskusijas saprātīgi paredzēt
e) Par Crédit agricole un Credit Suisse dalības strīdīgajā vienotajā un turpinātajā pārkāpumā ilgumu
1) Par Crédit agricole otrā pamata otro daļu, ciktāl tās mērķis ir pierādīt, ka tās dalībai konstatētajā pārkāpumā nav turpināta rakstura
2) Par Credit Suisse otrā pamata ceturto daļu, kas attiecas uz to, ka Komisija nav pierādījusi tās dalību jebkādā prettiesiskā rīcībā pēc 2014. gada augusta
f) Secinājumi par Crédit agricole otro pamatu un Credit Suisse otro pamatu
3. Par Crédit agricole pirmo pamatu un Credit Suisse pirmo pamatu, kas attiecas uz kļūdām, kvalificējot attiecīgo rīcību kā ierobežojumu mērķa dēļ
a) Ievada apsvērumi par prasītāju iebildumu priekšmetu un pamatojumu
1) Par Crédit agricole iebildumiem
2) Par Credit Suisse iebildumiem
b) Par aplūkotās rīcības kvalificēšanu par “ierobežojumu mērķa dēļ”
1) Ievada apsvērumi
2) Par kaitējuma konkurencei pakāpi, kas nepieciešama, lai rīcību varētu kvalificēt kā “ierobežojumu mērķa dēļ”
3) Par Komisijas veikto attiecīgās rīcības novērtējumu
i) Par iebildumiem saistībā ar Komisijas veikto aplūkotās rīcības ekonomiskā konteksta vērtējumu
– Par Crédit agricole iebildumiem, kas attiecas uz strīdīgā pārkāpuma ekonomiskā konteksta novērtējuma neesamību
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par kļūdainu strīdīgā pārkāpuma ekonomiskā konteksta vērtējumu
ii) Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par attiecīgās rīcības nepietiekami kaitīgo raksturu attiecībā uz konkurenci
iii) Par iebildumiem saistībā ar aplūkotās rīcības būtībā “pamatoto” raksturu
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par aplūkotās rīcības konkurenci veicinošo ietekmi
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par attiecīgās rīcības “nepieciešamo”, “leģitīmo”, “pozitīvo” vai “raksturīgo un būtisko” raksturu
4) Secinājums par attiecīgās rīcības kvalificēšanu kā “ierobežojumu mērķa dēļ”
4. Par Crédit agricole ceturto pamatu un Credit Suisse trešo pamatu, kas attiecas uz nepietiekamu pamatojumu un kļūdām to attiecīgā naudas soda apmēra noteikšanā
a) Par iebildumiem saistībā ar Crédit agricole un Credit Suisse uzlikto naudas sodu pamatsummu
1) Par iebildumiem attiecībā uz aizstājējvērtības apmēru
i) Par Credit Suisse iebildumiem par naudas soda aprēķina pamatojuma neesamību
ii) Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par pamatnostādņu pārkāpumiem
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem par Komisijas atteikumu izmantot kotācijas starpības aprēķināšanas metodoloģiju, kas balstīta uz datiem par to pašu darījumiem
– Par Crédit agricole iebildumiem par to, ka attiecībā uz visu pārkāpuma laikposmu un visām attiecīgajām bankām tika izmantoti fiksēti SSA obligāciju svērumi, lai aprēķinātu galīgo kotācijas starpību attiecībā uz katru no šīm bankām
– Par Crédit agricole un Credit Suisse iebildumiem saistībā ar BGN datu izmantošanu
– Par Credit Suisse iebildumiem par tās aizstājējvērtības pārvērtēšanu, jo attiecībā uz to ir ņemtas vērā citu banku nosacītās summas
2) Par Crédit agricole iebildumiem par Komisijas izvēli neizmantot 2014. gadu kā atsauces laikposmu aizstājējvērtības aprēķināšanai
3) Par iebildumiem attiecībā uz smaguma reizināšanas koeficientu (Pamatnostādņu 20.–23. punkts)
4) Par iebildumiem attiecībā uz ilguma reizināšanas koeficientu (Pamatnostādņu 24. punkts)
i) Par iebildumiem attiecībā uz Crédit agricole piemēroto reizināšanas koeficientu 2,20 gadi
ii) Par iebildumiem attiecībā uz Crédit Suisse piemēroto reizināšanas koeficientu 4,75 gadi
b) Par iebildumiem attiecībā uz Crédit agricole uzliktā naudas soda pamatsummas korekciju
5. Secinājums par apstrīdētā lēmuma atcelšanas pamatiem
F. Par Crédit agricole prasījumiem saistībā ar neierobežoto kompetenci
IV. Par tiesāšanās izdevumiem
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.