62024TJ0656
RETTENS DOM (Afdelingen for Præjudicielle Sager)
4. marts 2026 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – lufttransport – kompensation til passagerer i tilfælde af en væsentlig forsinkelse eller aflysning af en flyvning – fritagelse for forpligtelsen til at betale kompensation – artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 – usædvanlige omstændigheder – problemer med sikkerhedskontrollen i lufthavnen – luftfartsselskabets selvstændige beslutning om at vente på de passagerer, der endnu ikke har passeret sikkerhedskontrollen – flyrotation – omorganisering af de flyvninger, som efterfulgte den aflyste flyvning – årsagsforbindelse«
I sag T-656/24,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Landgericht Düsseldorf (den regionale appeldomstol i Düsseldorf, Tyskland) ved afgørelse af 20. november 2024, indgået til Domstolen den 6. december 2024, i sagen
NI,
HZ
mod
European Air Charter AG,
har
RETTEN (Afdelingen for Præjudicielle Sager),
sammensat under rådslagningen af afdelingsformanden, S. Papasavvas, og dommerne N. Półtorak, M. Sampol Pucurull (refererende dommer), D. Petrlík og W. Valasidis,
generaladvokat: J. Martín y Pérez de Nanclares,
justitssekretær: fuldmægtig S. Jund,
på grundlag af Domstolens fremsendelse af anmodningen om præjudiciel afgørelse til Retten den 19. december 2024 i henhold til artikel 50b, stk. 3, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol,
henset til det sagsområde, der er omhandlet i artikel 50b, stk. 1, litra e), i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, og til den omstændighed, at der ikke foreligger et selvstændigt spørgsmål vedrørende fortolkningen som omhandlet i nævnte statuts artikel 50b, stk. 2,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter retsmødet den 17. oktober 2025,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
European Air Charter ved Rechtsanwälte P. Kauffmann og K. Witt,
–
den nederlandske regering ved K. Bulterman og A. Hanje, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved G. von Rintelen og N. Yerrell, som befuldmægtigede,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 26. november 2025,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).
2
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem på den ene side NI og HZ, der er to flypassagerer, og på den anden side luftfartsselskabet European Air Charter AG vedrørende sidstnævntes afvisning af at betale kompensation til disse passagerer for den lange forsinkelse af deres flyvning.
Retsforskrifter
EU-retten
3
I 1._14. og 15. betragtning til forordning nr. 261/2004 anføres følgende:
»(1)
Handling fra Fællesskabets side, når det drejer sig om lufttransport, bør bl.a. sigte på at sikre et højt beskyttelsesniveau for passagerer. Endvidere bør der fuldt ud tages hensyn til forbrugerbeskyttelseskrav generelt.
[...]
(14)
Ligesom under Montreal-konventionen bør de transporterende luftfartsselskabers forpligtelser begrænses eller bortfalde, hvis en begivenhed skyldes usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet. Sådanne omstændigheder kan navnlig indtræffe som følge af politisk ustabilitet, vejrforhold, der er uforenelige med gennemførelsen af den pågældende flyvning, sikkerhedsrisici, uforudsete sikkerhedsproblemer eller strejker, der berører det transporterende luftfartsselskabs drift.
(15)
Det betragtes som usædvanlige omstændigheder, hvis konsekvenserne af en beslutning, der træffes som led i lufttrafikstyringen for så vidt angår et bestemt fly en bestemt dag, medfører en lang forsinkelse, en forsinkelse natten over eller aflysning af en eller flere flyafgange, selv om det pågældende luftfartsselskab har truffet alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes.«
4
Følgende fremgår af artikel 5, stk. 1 og 3, i forordning nr. 261/2004:
»1.   Hvis en flyafgang aflyses, skal berørte passagerer:
[...]
c)
have ret til kompensation fra det transporterende luftfartsselskab i overensstemmelse med artikel 7, [medmindre de får meddelelse om aflysningen]:
[...]
3.   Et transporterende luftfartsselskab har ikke pligt til at udbetale kompensation i henhold til artikel 7, hvis det kan godtgøre, at aflysningen skyldes usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet.«
5
Følgende fremgår af artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 261/2004:
»Når der henvises til denne artikel modtager passageren en fast kompensation som følger:
[...]
b)
400 EUR for alle flyvninger inden for Fællesskabet på mere end 1500 km og for alle andre flyvninger på mellem 1500 og 3500 km
[...]«
Tysk ret
6
§ 2 i Luftsicherheitsgesetz (lov om luftfartssikkerhed) af 11. januar 2005 (BGBl. 2005 I, s. 78), som ændret ved Gesetz zur Verbesserung der Rahmenbedingungen luftsicherheitsrechtlicher Zuverlässigkeitsüberprüfungen (lov om forbedring af de almindelige betingelser for kontrol af luftfartssikkerheden) af 22. april 2020 (BGBl. 2020 I, s. 840) (herefter »lov om luftfartssikkerhed«), med overskriften »Opgaver« fastsætter følgende:
»Luftfartssikkerhedsmyndigheden har til opgave at forebygge trusler mod luftfartssikkerheden som omhandlet i § 1. Med henblik herpå skal den bl.a.:
1. kontrollere passagererne og deres bagage i overensstemmelse med § 5
[...]«
7
§ 5 i lov om luftfartssikkerhed med overskriften »Særlige beføjelser for de myndigheder, der er ansvarlige for luftfartssikkerheden«, fastsætter i stk. 1, at »[d]en myndighed, der er ansvarlig for luftfartssikkerheden, kan undersøge eller på enhver anden passende måde kontrollere de personer, der er trådt ind i eller ønsker at træde ind i lufthavnens sikkerhedsområde, og kan undersøge eller på enhver anden passende måde kontrollere de genstande, som er blevet bragt ind i eller påtænkes bragt ind i disse områder«.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
8
NI og HZ havde hver især en reservation til en flyvning, der blev udført af European Air Charter den 23. juli 2022, med planlagt afgang fra Düsseldorf (Tyskland) kl. 15.00 og planlagt ankomst samme dag til Varna (Bulgarien) kl. 17.50 (herefter »den i hovedsagen omhandlede flyvning«).
9
Den i hovedsagen omhandlede flyvning skulle gennemføres af et fly tilhørende European Air Charter, som blev anvendt i en rotation. Ifølge den oprindelige plan skulle den første flyvning i denne rotation afgå fra Köln/Bonn lufthavn (Tyskland) den 23. juli 2022 kl. 7.40 og ankomme til Varna kl. 10.30. Den anden flyvning i rotationen skulle afgå fra Varna kl. 11.20 og ankomme til Düsseldorf kl. 14.10. Den tredje flyvning i rotationen var den i hovedsagen omhandlede flyvning.
10
Efter ekstraordinært lang ventetid ved sikkerhedskontrollen i Köln/Bonn-lufthavn som følge af en stor arbejdsbelastning hos det personale, der udfører sikkerhedskontrollerne, den 23. juli 2022, blev alle passagererne på den første flyvning i rotationen imidlertid forsinket ved boardingen. European Air Charter besluttede at vente på de passagerer på den nævnte flyvning, der befandt sig i sikkerhedskontrollen, og den første flyvning i rotationen afgik derfor med en forsinkelse på mere end fem timer.
11
For at passagererne på den pågældende rotation ikke skulle udsættes for uforholdsmæssig lang ventetid, besluttede European Air Charter desuden at omorganisere de flyvninger, der efterfulgte den første flyvning i rotationen, og omlagde disse flyvninger til et andet fly. Den anden flyvning i rotationen blev således gennemført med et erstatningsfly, der som følge af en landingstilladelse, der først skulle indhentes i ankomstlufthavnen, ikke kunne afgå før kl. 14.10 fra Varna og ankom til Düsseldorf kl. 17.33. Den i hovedsagen omhandlede flyvning blev gennemført med dette erstatningsfly og afgik kl. 18.39. NI og HZ ankom til deres bestemmelsessted kl. 21.12, dvs. med en forsinkelse på mere end tre timer i forhold til det oprindeligt planlagte ankomsttidspunkt.
12
NI og HZ anlagde sag ved Amtsgericht Düsseldorf (byretten i Düsseldorf, Tyskland), som ved dom af 19. februar 2024 ikke gav medhold i deres påstand om, at European Air Charter betalte en kompensation på hver 400 EUR for forsinkelsen af deres flyvning.
13
NI og HZ har iværksat appel til prøvelse af denne dom ved Landgericht Düsseldorf (den regionale appeldomstol i Düsseldorf, Tyskland), som er den forelæggende ret.
14
Ifølge den forelæggende ret kan den pludselige og betydelige personalemangel i sikkerhedskontrollen principielt udgøre en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, eftersom sikkerhedskontrollen med flypassagerer udgør en opgave, der i henhold til § 2, stk. 1, og § 5 i lov om luftfartssikkerhed ikke er overdraget til luftfartsselskaberne. Personalemanglen i sikkerhedskontrollen og de efterfølgende forsinkelser er dermed omstændigheder, som ligger uden for luftfartsselskabets risikosfære, og som ikke kan kontrolleres af dette.
15
Den forelæggende ret er imidlertid af den opfattelse, at afgørelsen af den tvist, som den skal behandle, afhænger af, om der foreligger en årsagsforbindelse mellem den pludselige og betydelige personalemangel i sikkerhedskontrollen i Köln/Bonn-lufthavn som en usædvanlig omstændighed og forsinkelsen ved ankomsten af den i hovedsagen omhandlede flyvning.
16
I henhold til dens egen faste retspraksis og Domstolens relevante retspraksis er den forelæggende ret af den opfattelse, at det muligvis kan lægges til grund, at den direkte årsag til forsinkelsen ved ankomsten af den i hovedsagen omhandlede flyvning i Varna ikke var forsinkelserne i sikkerhedskontrollen i Köln/Bonn-lufthavn, men European Air Charters selvstændige beslutning om at vente på de passagerer, der befandt sig i denne kontrol, og som følge heraf chartre et erstatningsfly med henblik på gennemførelsen af den i hovedsagen omhandlede flyvning.
17
Den forelæggende ret har dog anført, at det kan forholde sig anderledes, hvis den direkte årsag til aflysningen af en flyvning eller den lange forsinkelse af denne flyvning ved ankomsten skal vurderes på grundlag af en afvejning af interesserne for forskellige passagergrupper i forbindelse med den samme rotation. I tilfælde af en omlægning af flyveplanerne, der tager hensyn til forskellige passagergruppers interesser på samme måde i forbindelse med den samme rotation, kan en »simpel« årsagssammenhæng således være tilstrækkelig til at skabe årsagsforbindelse mellem den usædvanlige omstændighed og aflysningen af flyvningen eller den lange forsinkelse af denne flyvning ved ankomsten.
18
Under disse omstændigheder har Landgericht Düsseldorf (den regionale appeldomstol i Düsseldorf) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Beror forsinkelsen på mindst tre timer ved ankomsten af en flyvning fortsat direkte på en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning [nr. 261/2004], når det transporterende luftfartsselskab på en foregående flyvning samme dag på grund af betydelige forsinkelser i sikkerhedskontrollen har valgt at vente på passagerer, der endnu ikke har passeret sikkerhedskontrollen, og den deraf følgende forsinkelse ikke kan indhentes igen inden den omtvistede flyvning?
2)
Såfremt svaret på det første spørgsmål afhænger af, [...] hvor mange passagerer der mødte frem til boarding på den forsinkede foregående flyvning: Fra hvilken andel af de passagerer, der havde reservation og faktisk mødte frem til flyvningen, beror den (yderligere) forsinkelse af den foregående flyvning ikke længere på usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, men på en selvstændig beslutning truffet af luftfartsselskabet, som alene ligger inden for dettes kontrol?«
De præjudicielle spørgsmål
Det første spørgsmål
19
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om et luftfartsselskabs selvstændige beslutning om at vente på de passagerer på en flyvning, der endnu ikke har passeret sikkerhedskontrollen, som følge af en stor arbejdsbelastning hos det personale, der udfører sikkerhedskontrollerne, er egnet til at ophæve den årsagsforbindelse mellem den usædvanlige omstændighed, som dette problem med sikkerhedskontrollen udgør, og forsinkelsen ved ankomsten af en efterfølgende flyvning, der er planlagt samme dag med det samme fly.
20
Det skal indledningsvis bemærkes, at den forelæggende ret har taget udgangspunkt i den forudsætning, at der var tale om et generelt problem med sikkerhedskontrollen i den pågældende lufthavn, og at den således udgjorde en usædvanlig omstændighed, således at den kun er i tvivl om årsagsforbindelsen mellem den usædvanlige omstændighed, der har berørt den første flyvning i rotationen, og forsinkelsen ved ankomsten af den i hovedsagen omhandlede flyvning.
21
Det skal indledningsvis bemærkes, at passagerer på forsinkede flyafgange kan sidestilles med passagerer på aflyste flyafgange i forhold til anvendelsen af retten til kompensation, og de kan således påberåbe sig kompensationsretten i artikel 7 i forordning nr. 261/2004, når de som følge af en forsinket flyafgang lider et tab af tid på tre timer eller mere, dvs. når de ankommer til deres endelige bestemmelsessted tre timer eller mere efter det ankomsttidspunkt, som oprindeligt er planlagt af luftfartsselskabet (jf. dom af 13.6.2024, D. (Konstruktionsfejl ved motor), C-411/23, EU:C:2024:498, præmis 24 og den deri nævnte retspraksis).
22
Artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, sammenholdt med 14. og 15. betragtning til denne forordning, fritager luftfartsselskabet fra denne forpligtelse til at udbetale kompensation, hvis det kan godtgøre, at en aflysning eller forsinkelse på tre timer eller mere i forhold til ankomsttidspunktet skyldes »usædvanlige omstændigheder«, som ikke kunne have været undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet (jf. dom af 13.6.2024, D. (Konstruktionsfejl ved motor), C-411/23, EU:C:2024:498, præmis 25 og den deri nævnte retspraksis).
23
Domstolen har allerede fastslået, at et transporterende luftfartsselskab for at blive fritaget for sin forpligtelse til at betale kompensation til passagerer i tilfælde af en væsentlig forsinkelse eller aflysning af en flyvning dermed skal kunne påberåbe sig en »usædvanlig omstændighed«, der påvirkede en forudgående flyvning, som dette selskab selv gennemførte med samme luftfartøj i forbindelse med den tredjesidste flyvning i dette luftfartøjs flyrotation (jf. dom af 22.4.2021, Austrian Airlines, C-826/19, EU:C:2021:318, præmis 55 og den deri nævnte retspraksis).
24
Henset til ikke alene det formål, der er nævnt i første betragtning til forordning nr. 261/2004, om at sikre et højt beskyttelsesniveau for passagerer, men ligeledes til ordlyden af denne forordnings artikel 5, stk. 3, forudsætter påberåbelsen af en sådan usædvanlig omstændighed dermed, at der er direkte årsagsforbindelse mellem indtrædelsen af den omstændighed, der påvirkede en forudgående flyvning, og den senere flyafgangs forsinkelse eller aflysning (jf. dom af 22.4.2021, Austrian Airlines, C-826/19, EU:C:2021:318, præmis 56 og den deri nævnte retspraksis).
25
Det skal imidlertid bemærkes, at hverken artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 eller nogen anden bestemmelse i denne forordning præciserer de betingelser, der er knyttet til den direkte karakter af årsagsforbindelse mellem den usædvanlige omstændighed og forsinkelsen eller aflysningen af en flyafgang. Under disse omstændigheder og med henblik på at sikre en ensartet fortolkning af EU-retten skal der analogt henvises til kriterierne om årsagsforbindelse på området for Unionens ansvar uden for kontraktforhold, som er kendetegnet ved en sammenlignelig ordning, for så vidt som denne ordning gør ansvaret betinget af, at der er årsagsforbindelse mellem den påberåbte begivenhed og den hævdede skade.
26
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at det blotte forhold, at en ulovlig adfærd udgjorde en nødvendig betingelse (betingelse sine qua non) for en skades indtræden i den forstand, at skaden ikke ville være opstået uden denne adfærd, ikke er tilstrækkeligt til at fastslå en tilstrækkelig direkte årsagsforbindelse som omhandlet i Unionens retspraksis (jf. dom af 23.5.2019, Remag Metallhandel og Jaschinsky mod Kommissionen, T-631/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2019:352, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis).
27
Hvad dette angår fremgår det af retspraksis, at betingelsen om årsagsforbindelse kræver, at denne forbindelse er tilstrækkelig direkte, således at den foreholdte adfærd skal være den afgørende årsag til tabet (jf. i denne retning dom af 13.12.2018, Den Europæiske Union mod Gascogne Sack Deutschland og Gascogne, C-138/17 P og C-146/17 P, EU:C:2018:1013, præmis 22, og af 5.9.2019, Den Europæiske Union mod Guardian Europe og Guardian Europe mod Den Europæiske Union, C-447/17 P og C-479/17 P, EU:C:2019:672, præmis 32).
28
Årsagsforbindelsen kan i øvrigt navnlig ophæves ved en handling, der sker mellem den foreholdte adfærd og det hævdede tab, eftersom denne handling udgør den afgørende årsag til dette tab. En sådan handling kan bl.a. bestå i en afgørelse, forudsat at denne afgørelse ikke blev påtvunget den person, der har truffet den (jf. i denne retning og analogt dom af 18.12.2025, WS m.fl. mod Frontex (Fælles tilbagesendelsesoperation), C-679/23 P, EU:C:2025:976, præmis 151 og 152 og den deri nævnte retspraksis).
29
Det følger heraf, at den blotte omstændighed, at en usædvanlig omstændighed har berørt en flyvning, der går forud for den pågældende flyvning, ikke er tilstrækkelig til at fritage luftfartsselskabet for dets forpligtelse til at betale kompensation. Det kræves også, at denne usædvanlige omstændighed har været den afgørende årsag til forsinkelsen af den pågældende flyvning.
30
I det foreliggende tilfælde skal det bemærkes, at luftfartsselskabet i hovedsagen som følge af et problem med sikkerhedskontrollen traf en beslutning om at vente på de passagerer på den første flyvning, der endnu ikke havde passeret sikkerhedskontrollen, selv om flyet var parat til at afgå rettidigt.
31
Det følger heraf, at denne beslutning hos luftfartsselskabet om at vente på passagererne på den første flyvning skete mellem den usædvanlige omstændigheds indtræden og forsinkelsen af den i hovedsagen omhandlede flyvning. Denne beslutning er egnet til at ophæve den direkte årsagsforbindelse mellem disse to begivenheder, hvis den udgør den afgørende årsag til forsinkelsen af den i hovedsagen omhandlede flyvning, og under forudsætning af at den nævnte beslutning ikke blev påtvunget det pågældende luftfartsselskab, navnlig med hensyn til en juridisk forpligtelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
32
Det skal præciseres, at en sådan undersøgelse ikke kræver, at der tages hensyn til formålet med forordning nr. 261/2004 om at sikre et højt beskyttelsesniveau for visse passagerer. Som anført af generaladvokaten i punkt 70 i forslaget til afgørelse, indebærer det nævnte formål således ikke, at luftfartsselskabet foretager en afvejning af forskellige passagergruppers interesser i forbindelse med den samme rotation.
33
Domstolen har desuden allerede fastslået, at det ikke kan antages, at et luftfartsselskab ved at påberåbe sig andre passagerers interesse i at blive transporteret inden for en rimelig frist kan udvide de tilfælde, hvor det er berettiget til med føje at afvise en passager, betydeligt. Dette ville nødvendigvis betyde, at en sådan passager fratages enhver beskyttelse, hvilket ville stride mod formålet med forordning nr. 261/2004 (dom af 4.10.2012, Finnair, C-22/11, EU:C:2012:604, præmis 34).
34
Et luftfartsselskab kan nemlig ikke ved at påberåbe sig interessen hos de passagerer, der er direkte berørt af en usædvanlige omstændighed, i at blive transporteret inden for en rimelig frist, udvide de tilfælde, hvor det kan fritages for sin forpligtelse til at betale kompensation. Som generaladvokaten har anført i punkt 73 i forslaget til afgørelse, ville det derfor indebære, at der blev tilføjet en yderligere bestemmelse om fritagelse fra kompensationsforpligtelsen i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, hvis et luftfartsselskab fik mulighed for at påberåbe sig afvejningen af interesserne for forskellige grupper af passagerer, som er berørt af en rotation, for således at unddrage sig sin forpligtelse til at udbetale erstatning til en af disse grupper.
35
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det første spørgsmål besvares med, at artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at et transporterende luftfartsselskabs selvstændige beslutning om at vente på de passagerer på en flyvning, der endnu ikke har passeret sikkerhedskontrollen, som følge af et problem med denne kontrol er egnet til at ophæve den direkte årsagsforbindelse mellem den usædvanlige omstændighed, som dette problem udgør, og forsinkelsen på mindst tre timer ved ankomsten af en efterfølgende flyvning, der er planlagt samme dag med det samme fly, hvis denne beslutning udgør den afgørende årsag til forsinkelsen.
Det andet spørgsmål
36
Henset til besvarelsen af det første spørgsmål er det ufornødent at besvare det andet spørgsmål.
Sagsomkostninger
37
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Retten, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender
RETTEN (Afdelingen for Præjudicielle Sager)
for ret:
Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91
skal fortolkes således, at
et transporterende luftfartsselskabs selvstændige beslutning om at vente på de passagerer på en flyvning, der endnu ikke har passeret sikkerhedskontrollen, som følge af et problem med denne kontrol er egnet til at ophæve den direkte årsagsforbindelse mellem den usædvanlige omstændighed, som dette problem udgør, og forsinkelsen på mindst tre timer ved ankomsten af en efterfølgende flyvning, der er planlagt samme dag med det samme fly, hvis denne beslutning udgør den afgørende årsag til forsinkelsen.
Papasavvas
Półtorak
Sampol Pucurull
Petrlík
Valasidis
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 4. marts 2026.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: tysk.