61982CJ0090_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 16 . marts 1982, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Den franske Republik ved at fastsaette detailsalgspriserne for forarbejdet tobak paa et andet niveau end det, der er fastsat af fabrikanter og importoerer, har undladt at opfylde de forpligtelser, der paahviler den i medfoer af EOEF-traktaten og isaer i medfoer af Raadets direktiv 72/464 af 19 . december 1972 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak, bortset fra omsaetningsafgift ( JO L 303, s . 1 ).
Sagens baggrund
2 Ved lov nr . 76-448 af 24 . maj 1976 om tilpasning af monopolet for forarbejdet tobak ( JORF, s . 3083 ) indfoerte Den franske Republik en raekke bestemmelser med henblik paa at efterkomme de forpligtelser, der foelger af EOEF-traktatens artikel 37 vedroerende tilpasning af de statslige handelsmonopoler . Gennemfoerelsen af loven skete ved anordning nr . 76-1324 af 31 . december 1976 om forhandling og beskatning af forarbejdet tobak i de franske kontinentale departementer ( JORF, s . 189 ).
3 I henhold til disse bestemmelser blev import og engros-forhandling af forarbejdet tobak fra Faellesskabets medlemsstater frigivet, hvorimod import og engros-forhandling af forarbejdet tobak fra tredjelande, saavel som fremstilling og detailsalg af forarbejdet tobak, fortsat var forbeholdt den franske stat . Monopolet vedroerende import og engros-forhandling af forarbejdet tobak fra tredjelande samt fremstillingsmonopolet varetages af Service
d ' exploitation industrielle des tabacs et allumettes ( SEITA ), mens monopolet vedroerende detailsalg varetages af skatte- og afgiftsmyndighederne, som administrerer det ved hjaelp af detailhandlere, der er udpeget som dets forhandlere .
4 I henhold til artikel 6 i lov nr . 76-448 gaelder der for hvert enkelt produkt en faellesspris i hele landet . Denne pris fastsaettes i henhold til bestemmelser, som udstedes ved anordning . I medfoer af artikel 10 i anordning nr . 76-1324 fastsaettes detailsalgspriserne for tobak ved bekendtgoerelse fra oekonomi- og finansministeren .
5 Efter at disse bestemmelser var blevet gennemfoert, og efter at en raekke bekendtgoerelser om fastsaettelse af salgspriserne for tobak var blevet udstedt i henhold til disse bestemmelser, henledte Kommissionen de franske myndigheders opmaerksomhed paa, at den ovenfor beskrevne ordning ikke var forenelig med princippet om, at de maksimale detailsalgspriser fastsaettes frit af fabrikanter og importoerer, som bestemt i artikel 5, stk . 1, i direktiv 72/464 . Da denne henvendelse ikke blev besvaret af de franske myndigheder, tilsendte Kommissionen den 7 . juni 1979 den franske regering en skrivelse, hvori den anfoerte, at de offentlige myndigheders fastsaettelse af en anden pris for importeret tobak end den, som fabrikanterne og importoererne havde fastsat, udgjorde en overtraedelse af de forpligtelser, som paahviler Den franske Republik i henhold til EOEF-traktaten og isaer direktiv 72/464 .
6 Ved skrivelse af 16 . juli 1979 meddelte den franske regering Kommissionen, at den var af den opfattelse, at dens lovgivning og den paa grundlag heraf udviklede administrative praksis var i overensstemmelse med det anfoerte direktiv, idet den gjorde gaeldende, at princippet om, at fabrikanter og importoerer frit fastsaetter priserne, begraenses af artikel 5, stk . 1, andet punktum, som tager forbehold vedroerende anvendelsen af nationale lovgivninger om kontrol med prisniveauet eller overholdelse af fastsatte priser . I samme skrivelse anfoerte den franske regering, at den franske lovgivning var blevet gennemfoert, for at de offentlige myndigheder kunne inddrage prisudviklingen for tobak under de almindelige maal for den oekonomiske politik og navnlig under programmet vedroerende kontrol med prisstigninger for varer og tjenesteydelser . Regeringen anfoerte, at disse retsregler i praksis blev anvendt saerdeles smidigt, samt at anmodninger om fastsaettelse af priser for
varer, som blev markedsfoert for foerste gang, blev »imoedekommet systematisk« .
7 Den 31 . oktober 1980 tilstillede Kommissionen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 den franske regering en begrundet udtalelse, hvori den gav udtryk for den opfattelse, at de af den franske regering fremsatte bemaerkninger ikke var fyldestgoerende, da de ikke gav fabrikanter og importoerer den fornoedne retlige garanti for, at de frit kunne udoeve retten til at fastsaette salgspriserne for deres produkter . Kommissionen stillede derfor krav om, at den franske lovgivning blev aendret, saaledes at den udtrykkeligt anerkendte tobaksfabrikanters og -importoerers ret til frit at fastsaette salgsprisen for deres produkter . Den opfordrede afslutningsvis Den franske Republik til at gennemfoere de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme den begrundede udtalelse senest en maaned efter dens meddelelse .
8 Da den franske regering afviste at efterkomme disse henstillinger, anlagde Kommissionen sag den 16 . marts 1982 .
Sagens realitet
9 Kommissionen har gjort gaeldende, at de franske lovbestemmelser, for saa vidt som de forbeholder regeringen retten til bindende at fastsaette prisen for importeret tobak, hvilket i visse tilfaelde indebaerer aendringer af de af fabrikanter eller importoerer fastsatte priser, er i strid med direktiv 72/464, saaledes som dette skal fortolkes i lyset af traktatens artikel 30 og 37 samt i henhold til Domstolens praksis vedroerende disse bestemmelser . Ifoelge Kommissionen tilsigter direktiv 72/464 at forhindre, at afgiftsordningen for tobak virker fordrejende paa konkurrencen i denne sektor eller hindrer den fri bevaegelighed for disse varer inden for Faellesskabet .
10 De to saetninger i artikel 5, stk . 1, skal ifoelge Kommissionen fortolkes saaledes, at de ikke kommer i indbyrdes modstrid, men gensidigt supplerer hinanden . Kommissionen bestrider for saa vidt ikke medlemsstaternes ret til at bringe de generelle foranstaltninger med henblik paa kontrol med prisstigningerne i anvendelse paa tobak ; men uden for disse foranstaltningers omraade
skal fabrikanters og importoerers frihed til at fastsaette deres salgspriser imidlertid bestaa uindskraenket . Kommissionen har i denne forbindelse henvist til Domstolens praksis vedroerende priskontrol, saaledes som den navnlig er kommet til udtryk i dommene af 23 . januar 1975 ( Galli, sag 31/74, Sml ., s . 47 ), 26 . februar 1976 ( Tasca, sag 65/75, Sml ., s . 291, og Sadam, sagerne 88-90/75, Sml ., s . 323 ) og 24 . januar 1978 ( Van Tiggele, sag 82/77, Sml ., s . 25 ). I disse domme har Domstolen fastslaaet, at enhver foranstaltning er uforenelig med traktaten, naar den har til formaal at fastsaette priserne paa et saadant niveau, at det umuliggoer, eller dog vanskeliggoer, afsaetningen af importerede produkter i forhold til indenlandske varer . En saadan virkning kan dels skyldes, at der fastsaettes en maksimalpris paa et saa lavt niveau, at det forhindrer importoererne i at afsaette deres varer uden tab, dels at der fastsaettes en mindstepris paa et saa hoejt niveau, at det udligner det konkurrenceforspring, som foelger af en lavere kostpris for det importerede produkt .
11 Kommissionen har endvidere henvist til dommen af 13 . marts 1979 ( Hansen, sag 91/78, Sml ., s . 935 ), hvori Domstolen fastslog, at artikel 37 fortsat finder anvendelse, selv efter at den tilpasning af monopolerne, der er foreskrevet i traktaten, har fundet sted, saafremt et statsligt monopol udoever sine enerettigheder paa en saadan maade, at det medfoerer en ved bestemmelsen forbudt forskelsbehandling eller restriktion . Kommissionen har anfoert, at Domstolen i denne dom fastslog, at artikel 37 har til formaal at underkaste et statsligt monopols afsaetningspolitik vilkaarene for frie varebevaegelser og kravet om de lige chancer, som produkter importeret fra andre medlemsstater skal sikres . Ifoelge Kommissionen forringes disse afsaetningsmuligheder, naar den myndighed, som administrerer monopolet, fastsaetter alle tobakspriser, ikke alene de priser, som er omfattet af monopolet, men ogsaa konkurrenternes priser, afhaengig af den salgspolitik, den anser for at begunstige afsaetningen af monopolets egne produkter . Kommissionen har i denne forbindelse henvist til, at de lovbestemmelser, i medfoer af hvilke tobakspriserne er fastsat, herunder priserne for importeret tobak, henhoerer under den saerlige nationale monopollovgivning og ikke under den almindelige lovgivning vedroerende priskontrol .
12 Kommissionen har under retsforhandlingerne henvist til en raekke klager, som den har modtaget fra importoererne, og hvoraf det haevdes at fremgaa, at
de af fabrikanter og importoerer foreslaaede salgspriser alt efter de skiftende hensyn bag den af den franske regering fulgte politik snart er blevet nedsat, snart er blevet forhoejet paa en maade, som efter de paagaeldendes opfattelse har forringet deres konkurrencemaessige stilling i forhold til tobak omfattet af det franske monopol .
13 Den franske regering har gjort den indsigelse gaeldende, at udtrykket »kontrol med prisniveauet« i artikel 5, stk . 1, i direktiv 72/464 ikke alene betyder at konstatere, men ogsaa i givet fald at »styre« prisniveauet . Den har anfoert, at de af Kommissionen kritiserede bestemmelser alene indebaerer, at tobaksomsaetningen undergives principperne i anordning nr . 45-1483 af 30 . juni 1945 vedroerende priserne, som bemyndiger regeringen til at fastsaette produktionspriserne eller at fastsaette maksimalpriser herfor samt i givet fald for alle afsaetningstrin, bl.a . ved at bestemme prisen selv eller ved at foreskrive en forhoejelse eller en nedsaettelse . Eftersom disse bestemmelser ikke finder anvendelse paa »monopolprodukter«, var det noedvendigt at gennemfoere dertil svarende bestemmelser i lovgivningen om tilpasning af tobaksmonopolet .
14 Ifoelge den franske regering forfoelger ordningen med fastsaettelse af priserne for forabejdet tobak, som haevdes at blive administreret med stor smidighed af myndighederne, et tredobbelt maal, nemlig bekaempelse af inflationaere tendenser, sikring af det offentliges indtaegter samt bekaempelse af tobaksmisbrug .
15 Den franske regering har ogsaa henvist til de domme, som Kommissionen har anfoert, idet den har gjort gaeldende, at disse i princippet anerkender, at nationale foranstaltninger vedroerende priskontrol er forenelige med faellesskabsretten .
16 Det bemaerkes, at spoergsmaalet om, hvorvidt de franske bestemmelser om fastsaettelse af prisen for forarbejdet tobak er i overensstemmelse med faellesskabsretten, som udtrykt ved forskrifterne i artikel 5, stk . 1, i direktiv 72/464, skal vurderes i lyset af direktivets system og maalsaetning og tilsvarende, for saa vidt angaar traktatens artikler 30 og 37 .
17 Direktivet har til formaal at fastlaegge de almindelige principper for harmonisering af forbrugsbeskatning af tobak, som paa grund af sine saeregenheder er til hinder for den frie omsaetning af tobak samt for gennemfoerelsen af normale konkurrencevilkaar paa dette saerlige marked, saaledes som det fastslaas i praeamblens anden betragtning . Forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak er nemlig ifoelge denne betragtning »ikke . . . konkurrenceneutral og [udgoer] . . . en alvorlig hindring for en gensidig udnyttelse af markederne« . Det er derfor med henblik paa at skabe »en sund konkurrence« inden for det faelles marked ( foerste betragtning ), og for at fjerne fra de nugaeldende ordninger »de faktorer, der kan udgoere en hindring for de frie bevaegelser og virke fordrejende paa konkurrencevilkaarene nationalt saavel som paa faellesskabsplan« ( tredje betragtning ), samt for at opnaa »at medlemsstaternes nationale markeder . . . aabnes« ( femte betragtning ), at direktivet som grundlag for systemet saavel som for afgiftspaaligningen fastlaegger en ordning med »fri prisdannelse for alle grupper af forarbejdet tobak« ( ottende betragtning ).
18 I dette oejemed bestemmer artikel 5, stk . 1, foelgende : »Fabrikanter og importoerer fastsaetter frit de maksimale detailsalgspriser for hver enkelt af deres varer . Denne bestemmelse kan dog ikke hindre anvendelsen af nationale lovgivninger om kontrol med prisniveauet eller overholdelse af fastsatte priser« .
19 Spoergsmaalet, om den franske lovgivning om tilpasning af monopolet er forenelig med denne bestemmelse, afhaenger af hvilken raekkevidde, der skal tillaegges det dobbelte forbehold, som indeholdes i artikel 5, stk . 1, 2 . pkt ., vedroerende anvendelsen af nationale lovgivninger om kontrol med prisniveauet eller overholdelse af fastsatte priser .
20 Disse forbehold skal fortolkes saaledes, at deres indhold bringes i overensstemmelse med bestemmelsen om, at fabrikanten eller importoeren frit fastsaetter salgsprisen, for saa vidt som denne bestemmelse paa det af direktivet omhandlede omraade er et udtryk for princippet om frie varebevaegelser under normale konkurrencevilkaar, som anfoert i direktivets praeambel .
21 Ud fra dette synspunkt kan udtrykket »kontrol med prisniveauet« ikke fortolkes som et forbehold om, at medlemsstaterne har et frit skoen med hensyn til at fastsaette tobaksprisen, idet udoevelsen af en saa vid befoejelse i praksis ville ophaeve enhver tilsigtet virkning af princippet om den frie prisfastsaettelse som anfoert i artikel 5, stk . 1, foerste punktum .
22 Det foelger af den almindelige betydning af ordet »kontrol« saavel som af en sammenligning mellem de forskellige sproglige versioner af direktivet, hvoraf flere omtaler »prisniveauet«, at udtrykket »kontrol med prisniveauet« ikke kan sigte til andet end nationale lovgivninger af generel art, som har til formaal at bekaempe prisstigninger .
23 For saa vidt angaar udtrykket »overholdelse af fastsatte priser«, har Domstolen allerede i dommen af 16 . november 1977 ( INNO-ATAB, sag 13/77, Sml ., s . 2115 ) fastslaaet, at dette udtryk, naar det anvendes i forbindelse med en tobaksbeskatningsordning, skal forstaas som angivende en pris, som, naar den foerst er blevet fastsat af fabrikanten eller importoeren og er blevet godkendt af det offentlige, er paalagt som bindende maksimalpris og som saadan skal overholdes af alle led i forhandlerkaeden frem til salget til forbrugeren . Raekkevidden af denne ordning er saerlig klar, naar der anvendes banderoler med angivelse af salgsprisen, saaledes som det sker i flere medlemsstater .
24 Denne prisfastsaettelsesmetode har til formaal at forhindre tab af afgiftsindtaegter som foelge af afgivelser fra den fastsatte pris, og raekkevidden af det i direktivet anvendte udtryk skal fortolkes i lyset af dette formaal .
25 Der er saaledes ikke efter direktivets opbygning nogen modstrid mellem bestemmelsen om, at fabrikanten eller importoeren frit fastsaetter prisen, og den befoejelse med hensyn til at paase overholdelsen af bindende priser, som er forbeholdt medlemsstaterne, idet den sidstnaevnte pris, bortset fra, at den er
godkendt af staten og derfor binder enhver erhvervsdrivende, er den samme som den importpris, som er fastsat af fabrikanten eller importoeren .
26 Det fremgaar af det anfoerte vedroerende direktivets opbygning og formaal samt af fortolkningen af artikel 5, stk . 1, i lyset heraf, at den befoejelse, som den franske lovgivning har tildelt regeringen til at fastsaette priserne for forarbejdet tobak, er uforenelig med faellesskabsretten, for saa vidt som den, gennem aendring af de salgspriser, som er fastsat af fabrikanten eller importoeren, aabner mulighed for at gribe ind i konkurrenceforholdene mellem importeret tobak og tobak markedsfoert af det nationale monopol .
27 Udoevelsen af denne befoejelse er endvidere i strid med traktatens artikel 30, idet den goer det muligt for de offentlige myndigheder at begraense den fri indfoersel af tobak fra andre medlemsstater gennem selektive indgreb i tobakspriserne, saavel som med artikel 37, idet fastsaettelsen af en anden pris end den, som er fastsat af fabrikanten eller importoeren, indebaerer, at en saerbestemmelse, som er karakteristisk for det nationale monopol, bringes i anvendelse paa importeret tobak, til skade for afsaetningen af tobak, der er importeret under normale konkurrencevilkaar .
28 Det fremgaar saaledes, at selv om Den franske Republik frit kan begraense virkningen af princippet om, at fabrikanten og importoeren frit fastsaetter salgsprisen, idet den kan anvende enhver foranstaltning af generel beskaffenhed, som har til formaal at sikre kontrol med prisstigningerne, er det i strid med saavel direktiv 72/464 som med traktatens artikler 30 og 37 at anvende de bestemmelser vedroerende offentlig prisfastsaettelse for forarbejdet tobak, som den franske stat tog forbehold om i forbindelse med bestemmelserne om tilpasning af det statslige tobaksmonopol, paa importeret forarbejdet tobak .
29 De af den franske regering fremfoerte argumenter vedroerende beskyttelsen af dens skattemaessige interesser og noedvendigheden af at bekaempe tobaksmisbrug kan ikke aendre dette resultat . Medlemsstaterne har nemlig bevaret friheden til i overensstemmelse med direktivets bestemmelser at fastsaette
afgiftsniveauet for alle former for tobak . Den heraf foelgende beskyttelse af afgiftsprovenuet sikres, saaledes som direktivet er opbygget, ved hjaelp af ordningen med den »fastsatte pris«, forstaaet som en maksimalpris, hvis formaal netop er at forhindre en for lav ansaettelse af salgsprisen paa tidspunktet for betalingen af afgifterne . For saa vidt angaar afgiftsprovenuet, afhaenger dettes stoerrelse i det vaesentlige af afgiftsniveauet, og dette formaal kan ikke forfoelges ved en forhoejelse af prisen for importeret tobak . Det samme gaelder, for saa vidt angaar bekaempelsen af tobaksmisbrug, idet bestraebelserne herpaa, uanset at en forhoejesle af tobaksprisen er et egnet middel hertil, under ingen omstaendigheder kan tilgodeses ved alene at forhoeje priserne paa importeret tobak .
30 Det maa herefter fastslaas, at Den franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som paahviler den i medfoer af EOEF-traktaten, ved at fastsaette detailsalgspriserne for forarbejdet tobak paa et andet niveau end det, der er fastsat af fabrikanterne og importoererne .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
31 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegte har tabt sagen og doemmes derfor til at afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Den franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som paahviler den i medfoer af EOEF-traktaten, ved at fastsaette detailsalgspriserne for forarbejdet tobak paa et andet niveau end det, der er fastsat af fabrikanterne og importoererne .
2.Den franske Republik betaler sagens omkostninger .