61995CJ0234_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-234/95,
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Hendrik van Lier, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoeger,
mod
Den Franske Republik ved sous-directeur Catherine de Salins og sécretaire des affaires étrangeres Philippe Martinet, begge Udenrigsministeriets direction des affaires juridiques, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg paa Den Franske Ambassade, 9, boulevard du Prince Henri,
sagsoegt,
angaaende en paastand om, at det fastslaas, at Den Franske Republik ikke har sat de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme Raadets direktiv 92/50/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1), subsidiaert, at den ikke straks har underrettet Kommissionen om saadanne bestemmelser, og at den saaledes har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet og navnlig dettes artikel 44,
har
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Edward, og dommerne J.-P. Puissochet, P. Jann (refererende dommer), L. Sevón og M. Wathelet,
generaladvokat: A. La Pergola
justitssekretaer: R. Grass,
paa grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 14. marts 1996,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved staevning registreret paa Domstolens Justitskontor den 5. juli 1995 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Franske Republik ikke har sat de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme Raadets direktiv 92/50/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1, herefter "direktivet"), subsidiaert, at den ikke straks har underrettet Kommissionen om saadanne bestemmelser, og at den saaledes har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet og navnlig dettes artikel 44.
2 I henhold til direktivets artikel 44, stk. 1, foerste afsnit, skulle medlemsstaterne saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet inden den 1. juli 1993 og straks underrette Kommissionen herom.
3 Da Kommissionen ikke havde modtaget underretning om de bestemmelser, Den Franske Republik havde udstedt for at efterkomme direktivet, tilstillede Kommissionen den 9. august 1993 den franske regering en aabningsskrivelse, hvori den anmodede regeringen om at fremkomme med sine bemaerkninger inden for en frist paa to maaneder.
4 Da aabningsskrivelsen ikke blev besvaret, fremsatte Kommissionen den 26. september 1994 en begrundet udtalelse over for den franske regering, hvori regeringen blev anmodet om at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme udtalelsen inden for en frist paa to maaneder.
5 Som svar paa den begrundede udtalelse meddelte den franske regering Kommissionen, at der var blevet fremsat et lovforslag i senatet som bl.a. vedroerte tjenesteydelsesaftaler. Da Kommissionen ikke havde andre oplysninger om den paagaeldende lovgivningsprocedure, anlagde den naervaerende sag.
6 Den franske regering har ikke bestridt traktatbruddet.
7 For saa vidt angaar private organer, der udfoerer opgaver i almenhedens interesse, og som er undergivet offentligt tilsyn, har regeringen imidlertid gjort gaeldende, at der er fremsat et lovforslag, hvis formaal navnlig er, at lov nr. 91-3 af 3. januar 1991 om gennemskuelighed og forskriftsmaessighed med hensyn til fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige aftaler ogsaa skal omfatte tjenesteydelsesaftaler, der indgaas af de paagaeldende organer. Den naevnte lov, hvorefter indgaaelsen af naermere angivne aftaler er undergivet regler om offentliggoerelse og om offentligt udbud, omfatter paa nuvaerende tidspunkt kun bygge- og anlaegskontrakter, der indgaas af de naevnte enheder. En udvidelse af disse procedurer til ogsaa at omfatte tjenesteydelsesaftaler skulle blive gennemfoert ved udstedelsen af et gennemfoerelsesdekret om aendring af dekret nr. 92-311 af 31. marts 1992.
8 Med hensyn til aftaler, der indgaas af staten og af lokale myndigheder, har den franske regering fremhaevet, at direktivet vil blive gennemfoert ved et dekret, som udstedes af Conseil d' État, og som for tiden er til behandling under et sidste faellesministerielt samraad.
9 Da direktivet ikke er blevet gennemfoert inden for den fastsatte frist, maa den paastand, Kommissionen har nedlagt paa dette punkt, tages til foelge.
10 Det maa herefter fastslaas, at Den Franske Republik ikke inden for den fastsatte frist har sat de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet og saaledes har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 44, stk. 1.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
11 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom. Kommissionen har nedlagt paastand om, at Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger. Da Den Franske Republik har tabt sagen, boer den betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
1) Den Franske Republik har ikke inden for den fastsatte frist sat de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme Raadets direktiv 92/50/EOEF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmaaderne ved indgaaelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler og har saaledes tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 44, stk. 1.
2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.