61983CJ0174_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 16 . august 1983, har F . Amman og andre tjenestemaend ved generalsekretariatet for De europaeiske Faellesskabers Ministerraad anlagt sag, hvorunder de har paastaaet annullation af deres loensedler for december 1982, der indeholdt udregning af den loenefterbetaling, som skete i medfoer af Raadet for De europaeiske Faellesskabers forordning nr . 3139/82 af 22 . november 1982 ( EFT L 331 af 26.11.1982, s . 1 ), og om fornoedent af den udtrykkelige eller stiltiende afvisning af sagsoegernes klager indgivet i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Paastanden om annullation er begrundet med, at loenefterbetalingerne for perioden fra 1 . juli 1980, trods den i mellemtiden indtraadte forringelse af koebekraften, ikke var forhoejet med renter, som sagsoegerne kraever opgjort og udbetalt efter den saedvanligvis anvendte sats . Endvidere paastaas Raadet tilpligtet at betale erstatning som foelge af forringelsen af koebekraften .
2 Den 20 . januar 1981 vedtog Raadet paa grundlag af Kommissionens forslag af 9 . december 1980 forordning nr . 187/81 ( EFT L 21 af 24.1.1981, s . 18 ) om tilpas ning af vederlag og pensioner til tjenestemaend og oevrige ansatte i De europaeiske Faellesskaber samt om justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner .
3 Under henvisning til denne forordning vedtog Raadet den 10 . februar 1981 forordning nr . 397/81 ( EFT L 46 af 19.1.1981, s . 1 ) om fastsaettelse af loentabeller samt af oevrige loenelementer .
4 Den 16 . marts 1981 anlagde Kommissionen sag med paastand om annullation af forordning nr . 187/81 samt af artiklerne 1, afsnit a ), 2, afsnit a ), 2, afsnit b ), og artikel 11, 1 . afsnit, i forordning nr . 397/81 .
5 Ved dom af 6 . oktober 1982 ( Kommissionen mod Raadet, 59/81, Sml . s . 3329 ) annullerede Domstolen forordning nr . 187/81 samt de ovennaevnte bestemmelser i forordning nr . 397/81 .
6 Med henblik paa at opfylde dommen vedtog Raadet paa grundlag af Kommissionens forslag af 29 . oktober 1982 forordning nr . 3139/82 af 22 . november 1982 .
7 I sin egenskab af ansaettelsesmyndighed opgjorde og udbetalte Raadet derefter loenefterbetalingerne i medfoer af forordningen .
8 Hver enkelt af sagsoegerne indgav derefter en enslydende klage i henhold til tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk . 2, med krav om at der blev taget hensyn til forringelsen af koebekraften igennem den periode, der omfattes af efterbetalingerne i medfoer af Raadets forordning nr . 3139/82 ; sagsoegerne kraevede endvidere morarenter, som efter deres opfattelse skulle vaere betalt sammen med de skete loenefterbetalinger .
9 Efter at klagerne var blevet afvist udtrykkeligt eller stiltiende, anlagde sagsoegerne denne sag .
Formaliteten
10 Raadet har nedlagt paastand om afvisning, for saa vidt angaar en af sagsoegerne, Lisbet Hansen, under anbringende af, at hun har anlagt sag uden at have indgivet en forudgaaende klage i henhold til tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk . 2 .
11 Det fremgaar af sagen, at det i saa henseende forholder sig som anfoert af Raadet, og dettes paastand vil herefter vaere at tage til foelge .
12 Det bemaerkes dernaest, at Domstolen i dommen af 22 . oktober 1975 ( Meyer-Burckhardt mod Kommissionen, 9/75, Sml . s . 1171 ) udtalte, at en tvist, der vedroerer en tjenestemand og hans institution, og hidroerer fra det ansaettelsesforhold, som knytter den paagaeldende til institutionen, ogsaa naar den drejer sig om erstatning er omfattet af traktatens artikel 179 og vedtaegtens artikler 90 og 91 . Sagsoegerne har herefter adgang til paa samme tid at nedlaegge paastand om annullation og erstatning, om end under iagttagelse af tjenestemandsvedtaegtens betingelser herfor, der er de samme for de to soegsmaalsformer .
13 Det bemaerkes i saa henseende vedroerende det foreliggende tilfaelde, at sagsoegerne, som det fremgaar af sagen, i klagerne udelukkende kraevede morarenter, men ikke erstatning, hvilket de foerst nedlagde paastand om i den til Domstolen indgivne staevning . Soegsmaalet vil herefter vaere at afvise, for saa vidt angaar kravet om erstatning .
Realiteten
14 Det bemaerkes, at sagens realitet rejser en raekke spoergsmaal, hvis afgoerelse henhoerer under Domstolens plenum .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
15 Afgoerelsen om sagens omkostninger findes paa sagens indevaerende stade at burde udsaettes, bortset fra afgoerelsen for saa vidt angaar sagsoegeren L . Hansen, hvis soegsmaal afvises . I medfoer af procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de af dem afholdte udgifter i sager anlagt af ansatte i Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
foer den endelige paakendelse af realiteten
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( tredje afdeling )
1 ) Sagen afvises for saa vidt angaar sagsoegeren Lisbet Hansen .
2 ) Hvad angaar de oevrige sagsoegere, afvises sagen, for saa vidt angaar paastanden om erstatning .
3 ) Sagen henvises til Domstolens plenum med henblik paa paakendelse i realiteten af de oevrige paastande, der er nedlagt af de under punkt 2 omhandlede sagsoegere .
4 ) Den under punkt 1 omhandlede sagsoeger samt Raadet baerer hver sine omkostninger . I oevrigt udsaettes afgoerelsen om sagens omkostninger .