62022TJ0142_RES
Kohtuasi T‑142/22
(avaldatud väljavõtetena)
Landesbank Baden-Württemberg
versus
Ühtne Kriisilahendusnõukogu
Üldkohtu (kaheksas koda laiendatud koosseisus) 17. juuli 2024. aasta otsus
Majandus- ja rahaliit – Pangandusliit – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Ühtne kriisilahendusfond – Ühtse Kriisilahendusnõukogu otsus 2017. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta – Põhjendamiskohustus – Tõhus kohtulik kaitse – Võrdne kohtlemine – Proportsionaalsuse põhimõte – Kriisilahendusnõukogu kaalutlusruum – Õigusvastasuse vastuväide – Komisjoni kaalutlusruum – Kohtuotsuse tagajärgede ajaline piiramine
Euroopa Liidu institutsioonid – Pädevuse teostamine – Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks komisjonile antud pädevus – Ulatus – Keerulised arvamused ja hinnangud – Suur kaalutlusruum – Ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate ex ante osamaksete arvutamise meetodi kindlaksmääramine – Nende osamaksete korrigeerimise kriteeriumide kindlaksmääramine – Kohtulik kontroll – Piirid
(ELTL artikkel 290; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, põhjendus 41; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59, põhjendused 105–107 ja artikli 103 lõige 7)
(vt punktid 34, 36, 41)
Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Õiguskindlus – Liidu õigusnormid – Selguse ja ootuspärasuse nõue – Kriisilahendusrahastutesse tehtavaid ex ante osamakseid reguleerivad sätted – Kriisilahendusnõukogule kaalutlusruumi andmine meetodi suhtes, mida ta ex ante osamaksete arvutamisel kasutab – Tingimused – Selle pädevuse ulatuse ja kasutamise korra piisavalt selgelt määratlemine
(ELTL artikli 296 teine lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014; komisjoni määrus 2015/63, artiklid 4–7 ja artikkel 9 ning I lisa; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59)
(vt punktid 78–81, 84)
Institutsioonide aktid – Põhjendused – Kohustus – Ulatus – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus, millega määratakse kindlaks ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Selles otsuses osamaksete arvutamise õigsuse kontrollimist võimaldavate kõigi andmete esitamise vajaduse puudumine – Põhjendamiskohustuse tasakaalustamine finantsinstitutsioonide ärisaladuse kaitse üldpõhimõttega – Nende sätete õiguspärasus, mis käsitlevad kriisilahendusfondi tehtavate ex ante osamaksete arvutamise meetodit – Ärisaladuse kaitse järgimise põhimõte – Kriisilahendusnõukogu kohustus avaldada ja edastada asjasse puutuvatele finantsinstitutsioonidele kokku koondatud ja anonüümistatud teave finantsinstitutsioonide kohta, et nad saaksid ex ante osamakse arvutada
(ELTL artikli 296 teine lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014; komisjoni määrus 2015/63, artiklid 4–7 ja artikkel 9 ning I lisa; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59)
(vt punktid 210–221, 278, 280)
Institutsioonide aktid – Põhjendused – Kohustus – Ulatus – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus, millega määratakse kindlaks ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Selles otsuses osamaksete arvutamise õigsuse kontrollimist võimaldavate kõigi andmete esitamise vajaduse puudumine – Põhjendamiskohustuse tasakaalustamine finantsinstitutsioonide ärisaladuse kaitse üldpõhimõttega – Rohkem kui viis aastat vanad andmed, mis sisaldavad olulist teavet teiste krediidiasutuste äripositsiooni kohta – Neid andmeid puudutava ärisaladuse hoidmine – Tingimused – Selle teabe ajakohasus puudutatud finantsinstitutsioonide äripositsiooni osas
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59)
(vt punktid 242–250)
Institutsioonide aktid – Põhjendused – Kohustus – Ulatus – Vastuvõtja poolt akti põhjenduste selgitamine liidu kohtu menetluses – Tingimused – Vastuolude puudumine nende selgituste ja põhjenduste vahel ning nõue, et need oleksid kokkulangevad
(ELTL artikli 296 teine lõik)
(vt punkt 281)
Institutsioonide aktid – Põhjendused – Kohustus – Ulatus – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus, millega määratakse kindlaks ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Kriisilahendusnõukogu kohustus edastada asjasse puutuvatele finantsinstitutsioonidele nende osamaksete arvutamise ja aasta sihttaseme summa kindlaksmääramise meetod
(ELTL artikli 296 teine lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014; nõukogu määrus 2015/81, artikkel 4; komisjoni määrus 2015/63, artiklid 4–7 ja artikkel 9 ning I lisa; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59)
(vt punktid 283, 284)
Institutsioonide aktid – Põhjendused – Kohustus – Ulatus – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus, millega määratakse kindlaks ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Põhjendus, milles tuginetakse ainult muudele õigusaktidele, nagu vaheotsused, täpsustades ja täiendades nimetatud osamaksete kindlaksmääramise teatud elemente – Finantsinstitutsioonidele nende teiste õigusaktide avaldamata ja edastamata jätmine – Õigusvastasus
(ELTL artikli 296 teine lõik)
(vt punktid 388, 389)
Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Kaitseõigused – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Ulatus – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus, millega määratakse kindlaks ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Võistlevuse põhimõte – Erandid – Ärisaladuse kaitse üldpõhimõte – Kaalumine – Lubatavus
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014; komisjoni määrus 2015/63, artiklid 4–7 ja 9 ning I lisa; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59)
(vt punktid 401–406, 410–414)
Kokkuvõte
Üldkohus, kellele esitati tühistamishagi, rahuldas selle hagi ja tühistas Ühtse Kriisilahendusnõukogu (edaspidi „kriisilahendusnõukogu“) otsuse ühtsesse kriisilahendusfondi (edaspidi „kriisilahendusfond“) hageja Landesbank Baden-Württembergi poolt tehtavate 2017. aasta ex ante osamaksete kindlaksmääramise kohta, sest kriisilahendusnõukogu oli rikkunud oma põhjendamiskohustust seoses aasta sihttaseme kindlaksmääramisega.
Üldkohus selgitas oma kohtuotsuses seda, kuidas kaaluda kriisilahendusnõukogu põhjendamiskohustust tema kohustusega hoida asjasse puutuvate finantsinstitutsioonide ärisaladust seoses andmetega, mis olid ex ante osamaksete kindlaksmääramise otsuse tegemise ajal rohkem kui viis aastat vanad.
Hageja on Saksamaal asutatud avalik-õiguslik krediidiasutus. Ta on ühinenud Sparkassen-Finanzgruppe (hoiukassade ühendus, Saksamaa) finantsinstitutsioonide kaitseskeemiga (edaspidi „kaitseskeem“).
Kriisilahendusnõukogu võttis 15. detsembril 2021 vastu otsuse (
1
), milles ta määras kindlaks (
2
) hagejat puudutavad 2017. aasta ex ante osamaksed kriisilahendusfondi (edaspidi „vaidlustatud otsus“). Selle otsusega kõrvaldas kriisilahendusnõukogu vormilised vead, mis tuvastati 15. juuli 2021. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg ja kriisilahendusnõukogu (
3
), mille tulemusel tühistati hagejat puudutavas osas otsus (
4
) kriisilahendusfondi tehtavate 2017. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta.
Üldkohtu hinnang
Esiteks tuletas Üldkohus meelde, et ex ante osamaksete arvutamise meetodi põhimõte (
5
) ise eeldab, et kriisilahendusnõukogu kasutab ärisaladusega kaitstud andmeid, mida ei saa ex ante osamaksete kindlaksmääramise otsuse põhjendustes korrata.
Sellega seoses märkis ta, et vaidlustatud otsuses on esitatud põhjused, miks on 2017. aasta ex ante osamaksete arvutamisel arvesse võetud finantsinstitutsioonide andmed hõlmatud ärisaladusega. Täpsemalt märkis kriisilahendusnõukogu vaidlustatud otsuses, et finantsinstitutsioonide ärisaladused loetakse konfidentsiaalseks teabeks. Ex ante osamaksete arvutamisel käsitati ärisaladusena teavet, mille finantsinstitutsioonid esitasid enda aruandlusvormides, millele kriisilahendusnõukogu nende ex ante osamaksete arvutamisel tugineb.
Veel märkis kriisilahendusnõukogu vaidlustatud otsuses, et tal on keelatud avaldada finantsinstitutsiooni individuaalseid andmeid, mis on selles otsuses tehtud arvutuste aluseks, samas võib ta avaldada koondatud ja ühiseid andmeid, kui need on kokku liidetud. Samas oli selle otsuse kohaselt finantsinstitutsioonide jaoks täielikult läbipaistev see osa, mis puudutas nende aasta baasosamakse ja nende korrigeerimise kordaja arvutamist selle osamakse arvutamise sammude kaupa, ning neil oli võimalik saada ühiseid andmeid, mida kriisilahendusnõukogu kasutas vahet tegemata kõigi finantsinstitutsioonide puhul, kohandatuna nende riskiprofiiliga arvutamise sammudes, nagu „näitajate diskretiseerimine“, „määratud märgi arvessevõtmine“ ja „aasta osamaksete arvutamine“.
Teiseks lükkas Üldkohus tagasi argumendi, mille kohaselt ei ole need selgitused piisavad, sest vaidlustatud otsuse vastuvõtmise kuupäeval olid teiste finantsinstitutsioonide andmed kuus aastat vanad ja seetõttu ei kuulunud need enam ärisaladuse alla, kuid sellele vaatamata ei esitanud kriisilahendusnõukogu põhjuseid, miks neid andmeid ei avalikustatud.
Üldkohus tuletas meelde, et kui teave, mis võis olla käsitatav ärisaladusena teatud ajavahemikul, on vähemalt viis aastat vana, loetakse see põhimõtteliselt aja möödumise tõttu vananenuks ja seepärast oma konfidentsiaalse laadi kaotanuks, välja arvatud juhul, kui niisugusele laadile tuginev isik tõendab erandkorras, et vaatamata teabe vanusele on see tema või mõne kolmanda isiku äripositsiooni oluline komponent.
Üldkohus rõhutas, et kuigi kõnealused finantsinstitutsioonide individuaalsed andmed, millele on vaidlustatud otsuses tuginetud, olid enam kui viis aastat vanad, võib finantsinstitutsiooni suhteline positsioon võrreldes tema konkurentidega jääda pangandussektori majanduslikus tegelikkuses samaks või sarnaseks pikema aja jooksul, st kauem kui viis aastat. Nimelt on teatavad asjaolud, nagu ärimudel või sellise finantsinstitutsiooni tegevus, lühikeses ja keskpikas perspektiivis stabiilsed, mistõttu võib rohkem kui viis aastat vanade andmete põhjal kõrge riskiprofiiliga finantsinstitutsioon olla sellise profiiliga ka esialgse perioodi lõpus. Seega on see teave vaatamata oma vanusele endiselt krediidiasutuste äripositsiooni oluline komponent. Kui sellised olulised andmed avaldataks niisugustel asjaoludel vaidlustatud otsuse põhjenduste kaudu, võiksid pangandussektoris tegutsevad ettevõtjad neile tuginedes tuletada neist finantsinstitutsiooni praeguse äripositsiooni.
Üldkohus lükkas tagasi ka hageja argumendi, mille kohaselt peab kriisilahendusnõukogu oma põhjendamiskohustuse täitmiseks esitama talle loetelu kõikide anonüümseks muudetud andmetega, mille on esitanud kõik temaga samasse rühma kuuluvad finantsinstitutsioonid. Nimelt läheks ühelt poolt kriisilahendusnõukogule sellise nõude kehtestamine kaugemale nõuetest, mis tulenevad kohtupraktikast, milles käsitletakse ex ante osamakseid kindlaksmääravate kriisilahendusnõukogu otsuste põhjendamist, ja teiselt poolt võib isegi loetelu konkreetse rühma anonüümseks muudetud andmetega võimaldada pangandusvaldkonnas tegutsevatel ettevõtjatel, kes on informeeritud ettevõtjad, saada teada teatavate finantsinstitutsioonide ärisaladusi. Selline oht esineb eelkõige suurte finantsinstitutsioonide ja ka nende finantsinstitutsioonide puhul, kes asuvad liikmesriikides, kus on väike arv finantsinstitutsioone, kes peavad ex ante osamakset tasuma. Nimelt ei ole välistatud, et sellistel juhtudel saab informeeritud ettevõtja järeldada, kes need finantsinstitutsioonid on, isegi kui nende nimed on anonüümseks muudetud.
Seetõttu leidis Üldkohus, et kriisilahendusnõukogu ei pidanud vaidlustatud otsuse põhjenduses avalikustama teiste finantsinstitutsioonide individuaalseid andmeid, mis võimaldavad kontrollida hageja ex ante osamakse arvutamist, sest kuigi need andmed on kuus aastat vanad, on need endiselt nende finantsinstitutsioonide äripositsiooni olulised komponendid.
(
1
)	Ühtse Kriisilahendusnõukogu 15. detsembri 2021. aasta otsus SRB/ES/SRF/2021/82 ühtsesse kriisilahendusfondi Landesbank Baden-Württembergi poolt tehtavate 2017. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta.
(
2
)	Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määruse (EL) nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1), artikli 70 lõikele 2.
(
3
)	15. juuli 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg ja kriisilahendusnõukogu (C‑584/20 P ja C‑621/20 P, EU:C:2021:601).
(
4
)	Ühtse Kriisilahendusnõukogu 11. aprilli 2017. aasta otsus SRB/ES/2021/05 ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate 2017. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta.
(
5
)	Nagu see tuleneb määrusest nr 806/2014 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivist 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 (ELT 2014, L 173, lk 190).