62023CC0414
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 12. detsembril 2024 (
1
)
Kohtuasi C‑414/23
Metsä Fibre Oy,
menetluses osales:
Energiavirasto
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Helsingin hallinto-oikeus (Helsingi halduskohus, Soome))
Eelotsusemenetlus – Kasvuhoonegaaside heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem – Liidu register – Määrus (EL) nr 389/2013 – Tagastamise kanne liidu registris – Tagastamine sätte alusel, mille Euroopa Kohus hiljem tühistas – Võimatus tagasi nõuda lubatud heitkoguse ühikuid, mis on juba tagastatud
1.
Direktiivi 2003/87/EÜ (
2
) kohaselt eraldatakse teatavaid käitisi käitavatele ettevõtjatele kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikud. (
3
) Iga niisugune ettevõtja peab igal aastal tühistamise eesmärgil tagastama talle eraldatud lubatud heitkoguse ühikud, mille hulk vastab eelnenud kalendriaasta jooksul tema käitises asuvatest allikatest atmosfääri eraldunud gaaside koguheitmetele.
2.
Direktiivi 2003/87 rakendamiseks ja selle täiendamiseks võttis komisjon vastu määruse (EL) nr 601/2012. (
4
) Selles oli märgitud, et tagastamiskohustus hõlmab lubja põletamise käitisest pärinevatele CO2 heitkogustele vastavaid koguseid, isegi kui CO2 oli üle kantud teisele käitisele sadestatud kaltsiumkarbonaadi (PCC) tootmiseks.
3.
Soomes asuv ettevõtja (
5
), kes käitas käitist, millele olid eraldatud lubatud heitkoguse ühikud, järgis aastatel 2013–2017 direktiivis 2003/87 ette nähtud korda, mida täiendati määrusega nr 601/2012. Selle korra kohaselt lisas ta igal aastal tühistamise eesmärgil tagastatavate heitkoguste ühikute hulka kõnealuse käitise heitkogustele vastavad kogused.
4.
Euroopa Kohus otsustas 2017. aastal (
6
), et „määruse nr 601/2012 artikli 49 lõike 1 teise lause ja IV lisa punkti 10 alapunkti B sätted on kehtetud osas, milles nende kohaselt kuulub lubja põletamise käitise heitkoguse hulka süstemaatiliselt süsinikdioksiid, mis on sadestatud kaltsiumkarbonaadi tootmiseks üle kantud teisele käitisele, olenemata sellest, kas süsinikdioksiidi atmosfääri eraldub või mitte“.
5.
Käesoleva eelotsusetaotluse aluseks olev vaidlus puudutab just sellest kehtetuks tunnistamisest tulenevaid tagajärgi.
I. Õiguslik raamistik
A.
Liidu õigus
1. Direktiiv 2003/87
6.
Artiklis 2 („Reguleerimisala“) on sätestatud, et direktiivi kohaldatakse I lisas loetletud tegevusaladest tulenevate heitkoguste ja II lisas loetletud kasvuhoonegaaside suhtes.
7.
Artikli 12 („Saastekvootide üleandmine, tagastamine ja kehtetuks tunnistamine“) lõige 3 sätestab:
„Liikmesriigid tagavad, et iga käitise käitaja tagastab iga aasta 30. aprilliks kõnealuse käitise kooskõlas artikliga 15 tõendatud eelnenud kalendriaasta koguheitmetele vastava hulga saastekvoote, välja arvatud II peatüki alusel välja antud saastekvoodid, mis seejärel kehtetuks tunnistatakse.“
8.
Artiklis 19 („Registrid“) on ette nähtud:
„1.   Alates 1. jaanuarist 2012 eraldatud saastekvootide kohta peetakse ühenduse registrit liikmesriikides avatud kontode pidamisega seotud protsesside läbiviimiseks ning kvootide eraldamiseks, tagastamiseks ja kehtetuks tunnistamiseks lõikes 3 osutatud komisjoni määruse kohaselt.
[…]
3.   Käesoleva direktiivi rakendamiseks võtab komisjon vastu määruse registrite standarditud ja turvatud süsteemi kohta, mis luuakse standarditud elektrooniliste andmebaaside kujul, mis sisaldavad ühiseid andmeelemente saastekvootide väljaandmise, valdamise, üleandmise ja kehtetuks tunnistamise jälgimiseks, et tagada vajadust mööda üldsuse juurdepääs ja süsteemi konfidentsiaalsus ning kindlustada, et Kyoto protokollist tulenevaid kohustusi eiravaid üleandmisi ei toimuks. […]
[…]“.
2. Määrus (EL) nr 389/2013 (
7
)
9.
Põhjenduses 8 on märgitud:
„Kuna [lubatud heitkoguse ühikud] ja Kyoto ühikud eksisteerivad ainult immateriaalses vormis ja on asendatavad, siis tuleks õigus [lubatud heitkoguse ühikule] või Kyoto ühikule määrata nende olemasolu järgi liidu registri kontol, millel neid hoitakse. Lisaks sellele on registrisse sisestatud tehingu tagasipööramise ja selle tagajärjel tekkida võiva süsteemi- ja turuhäirega seotud riskide vähendamiseks vajalik tagada, et [lubatud heitkoguse ühikud] ja Kyoto ühikud oleksid täielikult asendatavad. Eelkõige ei tohi tehinguid tagasi pöörata, tühistada ega likvideerida muul viisil, kui on kindlaks määratud registri eeskirjades, ega hiljem kui eeskirjades sätestatud hetkel. Käesolevas määruses sätestatu ei tohiks takistada kontoomanikku ega kolmandat isikut kasutamast seadusjärgseid õigusi või esitamast nõudeid seoses tagasisaamise või tagasiandmisega aluseks oleva tehingu tagajärjel süsteemi sisestatud tehingu suhtes, näiteks pettuse või tehnilise vea korral, kui see ei põhjusta tehingu tagasipööramist, tühistamist või likvideerimist. Lisaks sellele tuleks kaitsta [lubatud heitkoguse ühiku] või Kyoto ühiku heas usus omandamist.“
10.
Artiklis 40 („[Lubatud heitkoguse ühikute] ja Kyoto ühikute olemus ja tehingute lõplikkus“) on sätestatud:
„1.   [Lubatud heitkoguse ühik] või Kyoto ühik on turul kaubeldav asendatav ja immateriaalne vahend.
2.   [Lubatud heitkoguse ühiku] ja Kyoto ühiku immateriaalsus tähendab, et liidu registri kanne on prima facie ja piisav tõend [lubatud heitkoguse ühiku] või Kyoto ühiku või mis tahes muu sellise eseme omamise kohta, mida käesoleva määruse kohaselt tuleb või on lubatud liidu registrisse kanda.
3.   [Lubatud heitkoguse ühiku] ja Kyoto ühiku asendatavus tähendab, et kõiki [lubatud heitkoguse ühikuga] või Kyoto ühikuga seotud tagasisaamis- või tagasiandmiskohustusi, mis võivad tuleneda siseriiklikust õigusest, kohaldatakse ainult sama liiki [lubatud heitkoguse ühikute] või Kyoto ühikute suhtes.
Kui artiklist 70 ja artikliga 103 ettenähtud kooskõlastusprotsessist ei tulene teisiti, muutub tehing lõplikuks ja pöördumatuks selle lõpetamisel artikli 104 kohaselt. Ilma et see mõjutaks siseriikliku õiguse mis tahes sätet või siseriikliku õigusega ettenähtud edasikaebamisõigust, millest võib tuleneda mingi nõue või käsk sooritada liidu registris uus tehing, ei tohiks ükski lepingute või tehingute peatamist käsitlev õigusnorm, eeskiri ega tava viia kõnealuses registris sooritatud tehingu likvideerimiseni, mis on käesoleva määruse kohaselt lõplikuks ja pöördumatuks muutunud.
Kontoomanikku ega kolmandat isikut ei takistata kasutamast aluseks olevast tehingust tulenevaid seadusjärgseid õigusi või esitamast nõudeid, sealhulgas tagasisaamiseks, tagasiandmiseks või kahju eest seoses liidu registris lõplikuks muutunud tehinguga, näiteks pettuse või tehnilise vea korral, kui see ei põhjusta tehingu tagasipööramist, tühistamist või likvideerimist liidu registris.
4.   Heas usus tegutsev [lubatud heitkoguse ühiku] või Kyoto ühiku ostja ja omanik omandab ülekandjalt [lubatud heitkoguse ühiku] või Kyoto ühiku ilma omandiõiguse puudusteta.“
11.
Artiklis 70 („Ekslikult algatatud lõpetatud protsesside tagasipööramine“) on sätestatud:
„1.   Kui kontoomanik või kontoomaniku nimel tegutsev riiklik haldaja on tahtmatult või ekslikult algatanud ühe lõikes 2 osutatud tehingutest, võib kontoomanik esitada oma konto haldajale kirjaliku taotluse lõpetatud tehingu tagasipööramiseks. Taotlusele kirjutavad nõuetekohaselt alla kontoomaniku volitatud esindaja või esindajad, kes on volitatud algatama seda liiki tehingut, mille tagasipööramist taotletakse, ning taotlus saadetakse viie tööpäeva jooksul alates protsessi lõpetamisest. Taotlus sisaldab kinnitust selle kohta, et tehing algatati ekslikult või tahtmatult.
2.   Kontoomanikud võivad taotleda järgmiste tehingute tagasipööramist:
a)
[lubatud heitkoguse ühikute] tagastamine;
b)
[lubatud heitkoguse ühikute] kustutamine;
c)
rahvusvaheliste ühikute vahetamine.
3.   Kui konto haldaja teeb kindlaks, et taotlus vastab lõikes 1 sätestatud tingimustele, ning haldaja on taotlusega nõus, võib ta taotleda tehingu tagasipööramist liidu registris.
4.   Kui riiklik haldaja on tahtmatult või ekslikult algatanud ühe lõikes 5 osutatud tehingutest, võib ta esitada põhihaldajale kirjaliku taotluse lõpetatud tehingu tagasipööramiseks. Taotlus sisaldab kinnitust selle kohta, et tehing algatati ekslikult või tahtmatult.
5.   Riiklik haldaja võib taotleda järgmiste tehingute tagasipööramist:
a)
üldiste [lubatud heitkoguse ühikute] eraldamine;
b)
lennunduse [lubatud heitkoguse ühikute] eraldamine.
6.   Põhihaldaja tagab, et liidu register võtab lõigete 1 ja 4 kohaselt tehtud tagasipööramise taotluse vastu, blokeerib ühikud, mis tuleb tehingu tagasipööramisega üle kanda ning edastab taotluse põhihaldajale eeldusel, et täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
[lubatud heitkoguse ühikute] tagastamise või kustutamise tehing, mille tagasipööramist taotletakse, on lõpetatud kuni 30 tööpäeva enne konto haldaja kooskõlas lõikega 3 esitatud taotlust;
b)
ükski käitaja ei osutu tagasipööramise tulemusel varasema aasta osas nõuetele mittevastavaks;
c)
tagasipööratava tehingu sihtkontol on endiselt vajalik kogus seda liiki ühikuid, mis on seotud tagasipööratava tehinguga;
d)
üldiste [lubatud heitkoguse ühikute] eraldamine, mille tagasipööramist taotletakse, toimus pärast käitise loa kehtivusaja lõppu.
7.   Põhihaldaja tagab, et liidu register sooritab tagasipööramise samasse ühiku liiki kuuluvate ühikutega, mis on tagasipööratava tehingu sihtkontol.“
B.
Liikmesriigi õigus. Lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise seadus (
8
)
12.
Lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise seaduse § 46 lõike 1 kohaselt tegutseb lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise üle järelevalvet tegev asutus registrihaldurina, kes vastutab direktiivi 2003/87 artiklis 19 osutatud riikliku registri toimimise eest, et tagada täpne arvestus lubatud heitkoguse ühikute iga-aastase registreerimise, hoidmise, ülekandmise ja tühistamise kohta. Kõnealuse paragrahvi lõike 3 kohaselt järgitakse registri loomise ja pidamise ning registri funktsioonide küsimustes komisjoni määrust nr 389/2013.
13.
Sama seaduse § 48 kohaselt reguleerib lubatud heitkoguse ühikute iga-aastast registreerimist ning hoidmist, ülekandmist ja tühistamist, samuti üldsuse õigust tutvuda registris sisalduvate andmetega ja teabe konfidentsiaalsust komisjoni määrus nr 389/2013.
II. Asjaolud, vaidlus ja eelotsuse küsimused
14.
Ajavahemikul 2013–2017 tagastas Metsä Fibre talle Äänekoski käitise osas lubatud heitkoguse ühikud, et need tühistada.
15.
Energiavirasto (energiaturuamet, Soome; edaspidi „amet“) korrigeeris 26. aprillil 2022 Äänekoski käitise CO2-heite üldkogust aastatel 2013–2017.
16.
Ümberhindamine toimus seetõttu, et amet leidis, et kohtuotsusest Schaefer Kalk tulenevalt oli Äänekoski käitise poolt selle perioodi kohta esitatud aastane heitkogus suurem kui see, mis oli ette nähtud, ja seega ei olnud see kooskõlas määrusega nr 601/2012. Seega korrigeeris amet aastase heitkoguse taset allapoole, nii et Äänekoski käitise nõuetele vastavuse kontol oli positiivne tulemus. (
9
)
17.
Amet leidis siiski, et käitise kontole ei tule üle kanda kogust, mis on võrdne Metsä Fibre poolt tagastatud ülemääraste kogustega. Ta väitis, et seda takistab määruse nr 389/2013 artiklis 70 ning otsustes nr 280/2004/EÜ (
10
) ja nr 406/2009/EÜ (
11
) ette nähtud ekslikult tehtud registreerimistehingu tagasipööramise tähtaegade kord.
18.
Ameti arvates ei reguleeri määrus nr 389/2013 olukorda, kus lubatud heitkoguse ühikuid vähendatakse hiljem kehtetuks tunnistatud sätete alusel. Samuti ei ole ette nähtud võimalust kanda Metsä Fibre ühe käitise nõuetele vastavuse konto positiivne saldo üle teisele käitisele.
19.
Metsä Fibre esitas ameti otsuse peale tühistamiskaebuse Helsingin hallinto-oikeusele (Helsingi halduskohus, Soome). Selles kaebuses ta:
–
vaidlustab asjaolu, et käitise heitkoguste korrigeerimine ajavahemikul 2013–2017 piirdus käitise nõuetele vastavuse seisundi soovitusliku saldoga liidu registris, ilma et amet oleks käitise kontole tagasi kandnud lubatud heitkoguse ühikuid summas, mis vastab sellele korrigeerimisele;
–
palub ameti otsuse tühistada, et Metsä Fibre „saaks ekslikult tagastatud lubatud heitkoguse ühikud Äänekoski käitise kontole tagasi ja võiks neid vabalt käsutada“. (
12
)
20.
Niisuguses kontekstis esitab see kohus Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused, mille pakkusid välja Metsä Fibre ja amet:
„1.
Kas määruse [nr 389/2013] artiklite 70 ja 40 sätted, mis käsitlevad tehingute tagasipööramise tähtaegu ning tehingute lõplikkust ja pöördumatust, on kehtetud, arvestades Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 17 tagatud õigust omandile ja muid hartas kaitstud õigusi, kuivõrd need sätted takistavad lubatud heitkoguse ühikute tagastamist Metsä Fibre Oy‑le olukorras, kus ülemääraste lubatud heitkoguse ühikute tagastamine liidu registrile põhines kohtuotsusega Schaefer Kalk kehtetuks tunnistatud sätete kohaldamisel ja kõnealune äriühing ei saa nõuetele vastavuse konto positiivset saldot Äänekoski käitise praeguse madala heitkoguse taseme tõttu kasutada?
2.
Kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt: kas määruse [nr 389/2013] artiklite 70 ja 40 sätted on üldse kohaldatavad olukorras, kus ülemääraste lubatud heitkoguse ühikute tagastamine liidu registrile põhines kohtuotsusega Schaefer Kalk kehtetuks tunnistatud sätete kohaldamisel, mitte aga kontoomaniku või riikliku haldaja poolt kontoomaniku nimel tahtmatult või ekslikult algatatud tehingul?
3.
Kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt ja teisele küsimusele jaatavalt: kas on olemas mõni muu liidu õigusega kooskõlas olev viis, et seada Metsä Fibre Oy seoses lubatud heitkoguse ühikute kasutamisega olukorda, milles ta oleks, kui kohtuotsuses Schaefer Kalk kehtetuks tunnistatud sätteid ei oleks eksisteerinud ja sellest tulenevalt ei oleks kõnealune äriühing ülemääraseid lubatud heitkoguse ühikuid tagastanud?“
III. Menetlus Euroopa Kohtus
21.
Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtu kantseleis 6. juulil 2023.
22.
Kirjalikud seisukohad esitasid Metsä Fibre, amet, Soome valitsus ja Euroopa Komisjon. Nad kõik osalesid kohtuistungil, mis toimus 17. oktoobril 2024.
IV. Analüüs
A.
Sissejuhatavad märkused
23.
Käesoleva vaidluse aluseks on asjaolu, et kohtuotsusega Schaefer Kalk tunnistati kehtetuks mitu määruse nr 601/2012 sätet, mida aastaid varem kohaldati Metsä Fibre kui Äänekoski käitise käitaja suhtes.
24.
Nagu juba märgitud, tagastas Metsä Fibre ajavahemikul 2013–2017 tühistamise eesmärgil rohkem heitkoguse ühikuid kui oleks pidanud, kusjuures „pidanud“ tähendab neid, mis tulenevad kohtuotsuses Schaefer Kalk tuvastatud kehtetusest.
25.
Olles selle asjaolu kindlaks teinud (mis ei ole omistatav ettevõtjale, kes oli enne määruse nr 601/2012 osalist tühistamist üksnes järginud selles kehtestatud tingimusi), korrigeeris amet 2022. aastal Äänekoski käitise CO2-heitkogustega seotud arvandmeid allapoole. Uue arvutuse kohaselt tagastas selle käitise käitaja Metsä Fibre registrist kustutamise eesmärgil ülemäärase hulga heitkoguse ühikuid.
26.
Amet leidis siiski, et Metsä Fibre ei saa ülemääraselt tagastatud heitkoguse ühikuid tagasi nõuda. Ta väitis, et määruses nr 389/2013 ette nähtud ekslikult registreeritud tehingu tagasipööramise tähtajad on möödunud.
27.
Ameti sõnul taanduksid Metsä Fibre võimalused saada tagastatud lubatud heitkoguse ühikud tagasi põhimõtteliselt kahele võimalusele: kas lubatud heitkoguse ühikute (algne) tagastamistehing pööratakse tagasi või kasutatakse ülemääraseid heitkoguse ühikuid tulevikus.
28.
Amet leiab siiski, et kumbki neist variantidest ei ole võimalik:
–
esimese lahenduse välistab määruse nr 389/2013 artikkel 70, mis käsitleb üksnes hüpoteesi, et tehingud, mis on tehtud tahtmatult või ekslikult, pööratakse tagasi viie tööpäeva jooksul. Sama määruse artikli 40 kohaselt on tehingud lõplikud ja pöördumatud; (
13
)
–
teine lahendus on praktikas teostamatu, kuna Äänekoski käitis vajaks oma praeguse aastase heitkoguste taseme juures kuus kuni seitse tuhat aastat, et kasutada ära ülemäärased lubatud heitkoguse ühikud. (
14
) Lisaks ei näe määrus nr 389/2013 ette ühe käitise ülemääraste lubatud heitkoguse ühikute seisu ülekandmist teise käitise kontole. (
15
)
29.
Sellega seoses soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus kokkuvõttes teada: a) kas määruse nr 389/2013 artiklid 40 ja 70 on kehtetud, b) kas juhul, kui need on kehtivad, siis kas need reguleerivad käesolevas kohtuasjas vaidluse all olevat olukorda ja c) kas liidu õiguses on mõni muu võimalus, mis paneks Metsä Fibre „olukorda, milles ta oleks olnud siis, kui kohtuotsuses Schaefer Kalk kehtetuks tunnistatud sätteid ei oleks olnud, ning äriühing ei oleks sel põhjusel ülemääraseid lubatud heitkoguse ühikuid tagastanud“.
B.
Esimene ja teine eelotsuse küsimus
30.
Esimesele ja teisele eelotsuse küsimusele võib minu arvates anda ühise vastuse. Mõlemad tõstatavad küsimuse määruses nr 389/2013 sätestatud tähtaegade korra kehtivusest ja selle kohaldamisest vaidlusele.
31.
Peaaegu kõik pooled on ühel meelel selles, et määrus nr 389/2013 ei võimalda kanda Metsä Fibrele Äänekoski käitise kontole tagasi heitkoguse ühikuid, mille ta aastatel 2013–2017 ülemääraselt tagastas ja mis seetõttu sel ajal tühistati. (
16
)
32.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul takistab selline võimatus kohtuotsuse Schaefer Kalk tagajärgede rakendamist. See asjaolu võib tingida määruse nr 389/2013 tähtaegu puudutavate sätete kehtetuse, kuivõrd need ei võimalda hüvitada nimetatud kohtuotsusega tühistatud õigusnormidest tulenevaid tagajärgi.
33.
Soome valitsus pakkus välja alternatiivse lahenduse. Määruse nr 389/2013 artikkel 40 ei tohiks tema arvates takistada Metsä Fibre taotluse rahuldamist, (
17
) st nõustumist heitkoguse ühikute tagastamisega ettevõtja vara hulka tema käitise konto kaudu. Nii saavutatakse heitkogustega kauplemise süsteemi eesmärk (ärgitada käitajaid oma heitkoguseid vähendama).
34.
Mulle näib siiski, et selline alternatiiv ei ole teostatav. Määruse nr 389/2013 artiklitest 40 ja 70 nähtub, et tehingud, mida ei ole kindlaksmääratud tähtaegade jooksul teatavail põhjustel tagasi pööratud, on pöördumatud. Nende põhjuste hulgas ei ole siin esitatud põhjendust (selliste õigusnormide kohaldamine, mis on tühistatud pärast nende kohaldamist).
35.
Tegelikult on määruse nr 389/2013 artiklitega 40 ja 70 vastuolus vaidlusaluste heitkoguse ühikute tagasikandmine, mida mõistetakse kui esialgse tagastamise (mis viis nende heitkoguse ühikute tühistamiseni) tagasipööramist ja selle asendamist uue elektroonilise kande (
18
) tegemisega liidu registris oleval kontol.
36.
Euroopa Kohus on korduvalt märkinud, et „[d]irektiivi 2003/87 üldine ülesehitus põhineb seega väljaantud, omatud, üleantud ja kehtetuks tunnistatud kvootide rangel arvestamisel, mille raamistik on kehtestatud selle direktiivi artiklis 19 ja milleks on vaja, et komisjon võtaks eraldi määrusega vastu registrite standarditud süsteemi“. (
19
)
37.
Määrusega nr 389/2013 kehtestati väga range kehtetuks tunnistamise kord selle „range arvestuse“ huvides ja selleks, et vähendada registreeritud tehingute tagasipööramise ja sellest tulenevate süsteemi ja turu häiretega seotud riske. Selle korra kohaselt on tagatud tehingute pöördumatus (artikkel 40), välja arvatud juhul, kui need pööratakse viie päeva jooksul tagasi tahtmatu või eksliku algatamise alusel (artikkel 70).
38.
Nagu rõhutas komisjon, on määruse nr 389/2013 artiklitega 40 ja 70 kehtestatud täpsed piirmäärad olulised selleks, et teada saada süsteemis kasutada olevate heitkoguse ühikute arvu ja täita direktiivist 2003/87 tulenevaid kohustusi ning tagada liidu deklaratsioonide õigsus Kyoto protokolli raames. (
20
)
39.
Ma ei arva, et selles ranges õiguslikus korras, mis hõlmab lühiajaliste tehingute pöördumatust pärast nende kandmist liidu registrisse, sisalduks viga, mis toob kaasa selle korra tühisuse.
40.
Minu arvates ei saa küsimust esitada komisjoni soovitatud sõnastuses, nimelt et niivõrd ainulaadne ja peaaegu kordumatu olukord, nagu on kõne all käesolevas asjas, ei ole piisav põhjus kohaldatavate sätete tühisuse tuvastamiseks. Komisjoni arvates ei saa see erand muutuda argumendiks, et tuvastada määruse nr 389/2013 artiklite 40 ja 70 kehtetus.
41.
Olen komisjoniga küll nõus, et nende kahe sätte erga omnes tühistamine võib avaldada negatiivset mõju turu toimimisele ja eelkõige deklaratsioonidele, mis käsitlevad Kyoto protokolli teist perioodi (2013–2020), mille puhul oli liidu deklaratsioonide esitamise tähtpäev 24. oktoober 2023. (
21
)
42.
Siiski tuleb küsida, kas määruse nr 389/2013 artiklid 40 ja 70 võivad iseenesest riivata ka omandiõigust, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab, kui ta tugineb harta artiklile 17, ja takistada kohtuotsusega Schaefer Kalk tühistatud normide tekitatud tagajärgede hüvitamist.
43.
Selline lähenemine nõuaks dialektilistel eesmärkidel möönmist, et tasuta eraldatud heitkoguse ühikute kui kaubeldavate finantsvarade puhul on olemas tegelikud omandiõigused (
22
). Sellest lähtuvalt oleks muu lahendus kui nende õiguste (elektrooniliste kannetena) tagasikandmine käitise kontole kooskõlas harta artikliga 17, kui nende omanik saaks talle tekitatud kahju hüvitamiseks kohast hüvitist. Ma tulen selle juurde hiljem tagasi.
44.
Minu arvates ei takista määruse nr 389/2013 artiklid 40 ja 70 kohtuotsusega Schaefer Kalk tuvastatud tühisuse olemuslike õiguslike tagajärgede tekkimist.
45.
On loogiline eeldada, et väljaspool käesolevat konkreetset kohtuasja tõi kohtuotsuse Schaefer Kalk kohaldamine võimaluse korral kaasa nende heitkoguste läbivaatamise, mis toona arvutati hiljem tühistatud sätete alusel. Kui see oleks nii, ei oleks määrus nr 389/2013 takistanud nendele isikutele ebasoodsate tagajärgede hüvitamist, kes tagastasid need heitkoguse ühikud sätete alusel, mis hiljem tühistati.
46.
Samuti tuleb eeldada, et hüvitamine ei toimunud tühistatud õigusnormide kohaselt arvutatud heitkoguse ühikute tagastamise tagasipööramise teel. (
23
) Pigem on võetud muud liiki meetmeid, näiteks ülemääraste ühikute kirjendamine asjaomaste käitiste raamatupidamisarvestuses, et neid edaspidi kasutada. (
24
)
47.
Leian, et see abinõu ei ole vastuolus direktiivi 2003/87, Kyoto protokolli ja otsusega nr 406/2009 kehtestatud liidu lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi olemuse ja toimimisega. Üks selle korra võtmetähtsusega osi on – nagu ma juba märkisin – registreerimismehhanism, mis tagab tehingute täpse raamatupidamisarvestuse.
48.
Määrus nr 389/2013 ei takista seega kohtuotsuse Schaefer Kalk nõuetekohast täitmist üldiselt. Võimalik on lahendus, mis on sisuliselt samaväärne sellega, mis eeldaks ülemääraste heitkoguse ühikute käitisele tagasikandmist.
49.
Võimaluse korral määrab heitkoguse ühikute lisamine asjaomaste käitiste kontole nende tulevaseks kasutamiseks, et nende käitiste käitajad ei kanna heitkoguse ühikutega kauplemise turul mingit kahju.
50.
Tuleb veel selgitada, mis juhtub, kui käitise konkreetsete asjaolude tõttu (
25
) ei ole selline tagasikandmine võimalik. Selline on lõppkokkuvõttes vaidluse tõeline probleem. Ja nagu ma juba märkisin, leian ma, et asjaomase ettevõtja käsutuses on vahendid, et saada kohast hüvitist, mis võimaldab tekkinud kahju hüvitada.
51.
Kokkuvõttes ei näe ma põhjuseid, mis sunniks mind väitma, et määruse nr 389/2013 artiklid 40 ja 70 on kehtetud, ning seega tuleb neid kohtuasjas kohaldada.
C.
Kolmas eelotsuse küsimus
52.
Esimesele kahele eelotsuse küsimusele eitava vastuse andmisel tekib küsimus, kas on olemas „muu viis“, mis võimaldab Metsä Fibre nõuet rahuldada, nagu küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus.
53.
Komisjon sai taotluse tühistada Metsä Fibre teatatud heitkoguse ühikud ajavahemiku 2013–2017 kohta (ametilt) kätte 12. veebruaril 2021. Kohtuotsuse Schaefer Kalk avaldamisest oli seega möödunud üle nelja aasta. (
26
)
54.
Nendel asjaoludel olen juba kinnitanud, et:
–
registri parandamine tagasiulatuvalt oli võimatu, kuna sellel võib olla negatiivne mõju turu toimimisele, mis põhineb selle arvepidamise põhjalikkusel;
–
lahendus, mis on
sisuliselt samaväärne sellega, millele ma viitasin, ei olnud samuti teostatav, arvestades Äänekoski käitise erilist olukorda (
27
), mis kujutas endast erandjuhtu.
55.
Määruse nr 389/2013 artiklite 40 ja 70 analüüsimisel tuleb aga arvestada tagajärgi, mis tulenevad kohtuotsusest Schaefer Kalk, mis on üldkohaldatav ja puudutab seega põhimõtteliselt ka „üksikjuhtumeid“.
56.
Käesolevas asjas käsitletavas „üksikjuhtumis“ seondub sellele tuginemine – kordan – omandiõiguse (eeldatava) rikkumisega isiku suhtes, kes tegutses heas usus, tuginedes nende sätete kehtivusele, mille Euroopa Kohus hiljem tühistas. (
28
)
57.
Peaaegu kõik pooled on ühel meelel selles, et määruse nr 389/2013 artiklis 70 nimetatud tagasipööramisalused piirduvad tehingute tahtmatu algatamise või eksimusega, millele tuleb tugineda kindlaksmääratud tähtaegade jooksul ja need ei saa jääda avatuks sine die.
58.
Amet juhtis siiski tähelepanu määruse nr 389/2013 artikli 40 lõike 3 kolmandas lõigus ette nähtud võimalustele. Selles sättes on:
–
mööndud, et kontoomanikku ei takistata kasutamast „aluseks olevast tehingust tulenevaid seadusjärgseid õigusi või esitamast nõudeid, sealhulgas tagasisaamiseks, tagasiandmiseks või kahju eest seoses liidu registris lõplikuks muutunud tehinguga, näiteks pettuse või tehnilise vea korral […]“;
–
vältimatu tingimusena sätestatud, et selliste võimalike õiguste või nõuete kasutamine „ei põhjusta tehingu tagasipööramist, tühistamist või likvideerimist liidu registris“.
59.
Minu arvates võib Äänekoski käitise erandlik olukord leida sellest sättest lahenduse, mis võimaldab rahuldada nii selle omaniku huve kui ka säilitada liidu registri nõuetekohane toimimine.
60.
Mis puutub liidu registrisse, siis on tagatud, et vaidlusalust tehingut ei tule tagasi pöörata, tühistada ega registrist likvideerida, välistades nii kõik turu toimimise häired.
61.
Mis puudutab asjaomase konto omanikku, siis on tal võimalik nõuda sellise kahju hüvitamist, mis on tekitatud tehinguga, mis hiljem osutus ülemääraseks, kuid mida ei saa enam tagasi pöörata, sest see on pöördumatu ja lõplik.
62.
Määruse nr 389/2013 artikli 40 lõike 3 kolmas lõik on piisavalt avatud, et kohaldada ameti pakutud lahendust. Pettust või tehnilist viga on selles sättes mainitud kui mitteammendavat näidet põhjustest, mis võivad õigustada „õiguste või nõuete“ kasutamist, mille hulgas on ka „kahju hüvitamise“ nõue.
63.
Ameti seisukohtade kohaselt ei piirdu määruse nr 389/2013 artikli 40 lõike 3 kolmas lõik riigisiseste õiguskaitsevahenditega (ainsad, millele siiski osutavad sama artikli lõike 3 esimene ja teine lõik), vaid see viitab üldiselt seadusjärgsetele õigustele ja nõuetele, mis kontoomanikul või kolmandal isikul võivad olla. (
29
)
64.
Seega võimaldavad määruse nr 389/2013 sätted koos käsitletuna hüvitada tagajärjed, mis on põhjustatud nende sätete väärast kohaldamisest, mille Euroopa Kohus kohtuotsusega Schaefer Kalk tühistas. Mõnel juhul saab seda teha, kasutades ülemääraselt tagastatud heitkoguse ühikuid tulevastel aastatel. Teistes olukordades, näiteks käesolevas asjas käsitletava käitise puhul, saab seda teha tekitatud majandusliku kahju eest hüvitise määramisega.
65.
Lõpuks ei kohusta määruse nr 389/2013 sätted niisugusel juhul nagu käesolevas asjas ilma edasikaebevõimaluseta ohverdama heitkoguse ühikute turuga seotud majanduslikke õigusi ja huve.
66.
Eelkõige, kui sellise lahendusega nõustuda, ei rikutaks Metsä Fibre (võimalikku) omandiõigust lubatud heitkoguse ühikutele, mis talle eraldati ja mille ta ülemääraselt tagastas. Teda ei koheldaks diskrimineerivalt ka võrreldes teiste käitiste käitajatega. Lisaks ei mõjuta pakutud lahendus turu terviklikkust ja nõuetekohast toimimist.
V. Ettepanek
67.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Helsingin hallinto-oikeusele (Helsingi halduskohus, Soome) järgmiselt:
1.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimuste analüüsimisel ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis võiks mõjutada komisjoni 2. mai 2013. aasta määruse (EL) nr 389/2013, millega luuakse liidu register vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/87/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsustele nr 280/2004/EÜ ja nr 406/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni määrused (EL) nr 920/2010 ja nr 1193/2011, artiklite 40 ja 70 kehtivust.
Määruse nr 389/2013 artiklid 40 ja 70 ei muuda korvamatuks nende sätete kohaldamise tagajärgi, mille Euroopa Kohus tunnistas kehtetuks 19. jaanuari 2017. aasta kohtuotsuses Schaefer Kalk (C‑460/15, EU:C:2017:29).
2.
Olukorras, kus ülemääraselt tagastatud kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute tegelik tagasiandmine ei ole teostatav, võib asjaomase käitise käitaja kasutada määruse nr 389/2013 artikli 40 lõike 3 kolmandas lõigus osutatud õiguseid või esitada nõudeid, sealhulgas õigust saada hüvitist tekitatud kahju eest.
(
1
)	Algkeel: hispaania.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiiv, millega luuakse liidus kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (ELT 2003; L 275, lk 32; ELT eriväljaanne 15/07, lk 631), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ (ELT 2009, L 140, lk 63).
(
3
)	„Lubatud heitkoguse ühik“ on õigus paisata kindlaksmääratud aja jooksul atmosfääri ühe tonni süsinikdioksiidi (CO2) ekvivalentkogus.
(
4
)	Komisjoni 21. juuni 2012. aasta määrus Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ kohase kasvuhoonegaaside heite seire ja aruandluse kohta (ELT 2012, L 181, lk 30).
(
5
)	Ettevõtja nimi on Metsä Fibre Oy ja tema käitis on Metsä Fibre Äänekoski (edaspidi „Äänekoski käitis“).
(
6
)	19. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Schaefer Kalk (C‑460/15, EU:C:2017:29; edaspidi „kohtuotsus Schaefer Kalk“).
(
7
)	Komisjoni 2. mai 2013. aasta määrus, millega luuakse liidu register vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/87/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsustele nr 280/2004/EÜ ja nr 406/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni määrused (EL) nr 920/2010 ja nr 1193/2011 (ELT 2013, L 122, lk 1).
(
8
)	Päästökauppalaki nr 311, 8.4.2011 (lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise seadus).
(
9
)	Ameti andmetel oli nende lubatud heitkoguse ühikute koguarv, mille Metsä Fibre liidu registrile ülemääraselt tagastas, 115312 LHÜd.
(
10
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta otsus ühenduse kasvuhoonegaaside heitmete järelevalve ja Kyoto protokolli rakendamise süsteemi kohta (ELT 2004, L 49, lk 1; ELT eriväljaanne 15/08, lk 57).
(
11
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta otsus, milles käsitletakse liikmesriikide jõupingutusi kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks, et täita ühenduse kohustust vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid aastaks 2020 (ELT 2009, L 140, lk 136).
(
12
)	Eelotsusetaotluse punkt 7. Metsä Fibre märgib oma kirjalikes seisukohtades (punkt 8), et võimalus neid ühikuid vabalt käsutada võimaldaks tal „neid müüa ülejäägina vastavalt lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemile ja loogikale“. Ta lisab, et see võimalus on tema jaoks välistatud seetõttu, et „[ameti tehtud] korrektsiooni raames lubatud heitkoguse ühikuid ei ole tegelikult olemas, kui neid ei ole [liidu] keskregistrisse kantud“.
(
13
)	Eelotsusetaotluse punkti 20 kohaselt suhtles amet komisjoniga, kes oli seisukohal, et tingimused lubatud heitkoguse ühikute tagastamise tagasipööramiseks ei olnud määruse nr 389/2013 artiklis 70 sätestatud tähtaegade ületamise tõttu täidetud. Selle lahenduse teostamatust kinnitas seega komisjon ise, kelle poole amet korduvalt pöördus, et saada teada tema seisukoht kohaldatavate eeskirjade tõlgendamise kohta.
(
14
)	Sellele lisandub asjaolu, et direktiivi 2003/87 (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. mai 2023. aasta direktiiviga (EL) 2023/959 (ELT 2023, L 130, lk 134)) I lisa punkti 1 kohaselt jääb Äänekoski käitis alates 1. jaanuarist 2026 lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi kohaldamisalast välja.
(
15
)	Määruse nr 389/2013 artikli 16 lõike 2 kohaselt vastavad käitaja arvelduskontod igale konkreetsele käitisele. Hüpoteetiliselt võiks Äänekoski käitise kontolt tagastatud heitkoguse ühikud kanda tagasi samale kontole, kuid mitte Metsä Fibre teise käitise kontole.
(
16
)	Kohtuistungil selgus, et komisjon algatas seadusandliku menetluse, et võimaldada tulevikus selliste olukordade hüvitamist nagu Metsä Fibre olukord. See lahendus, kui see peaks lõpuks realiseeruma, ei oleks käesoleva vaidluse suhtes kohaldatav, välja arvatud juhul, kui sellel oleks sõnaselge tagasiulatuv jõud.
(
17
)	Soome valitsuse kirjalike seisukohtade punkt 20.
(
18
)	Lubatud heitkoguse ühikud, mis on oma laadilt asendatavad, eksisteerivad ainult elektroonilisel kujul, raamatupidamiskannetena.
(
19
)	17. oktoobri 2013. aasta kohtuotsus Billerud Karlsborg ja Billerud Skärblacka (C‑203/12, EU:C:2013:664, punkt 27). Mina omalt poolt väitsin kohtuasjas ArcelorMittal (C‑321/15, EU:C:2016:516) esitatud ettepaneku punktis 65, et „[h]ool saastekvootide täpse koguse ja asjaolude suhtes vastab liidu püüdlusele parandada turu toimimist, vältides mis tahes moonutusi, mis on tingitud ebakindlusest kvootide maksvuse ja kehtivuse suhtes, arvestades nende rolli turu enda vahetusühikuna […]“.
(
20
)	Komisjoni kirjalike seisukohtade punktid 29 ja 30.
(
21
)	Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 33.
(
22
)	Viitan oma ettepaneku punktidele 2, 5, 80, 85 ja 94–98 kohtuasjas ArcelorMittal (C‑321/15, EU:C:2016:516). Analüüsisin seal, kas liidu õiguse seisukohast võib heitkoguse ühikuid käsitada varana või pigem halduslike lubadena. Sama ettepaneku 11. joonealuses märkuses tõin esile, et riiklike lahenduste heterogeensus lubatud heitkoguse ühikute õigusliku laadi osas vastab nende nimetuste mitmekesisusele, mida kasutatakse direktiivi 2003/87 eri keeleversioonides, et neile viidata. Kui näiteks hispaania- ja hollandikeelses versioonis on kasutatud vastavalt väljendeid „derechos de emisión“ ja „emissierecht“, siis itaalia- ja prantsuskeelse versiooni terminid on vastavalt „quotta di emissioni“ ja „quota“, ingliskeelne verisoon eelistab sõna „allowance“, saksakeelne sõna „Zertifikat“ ja portugalikeelne lõpuks väljendit „licença de emissão“. Selles kohtuasjas tekkis eelotsusetaotluse esitanud kohtul küsimus heitkoguse ühikute õigusliku kvalifitseerimise kohta varana, mille suhtes võib kohaldada sundvõõrandamist.
(
23
)	Kui komisjonile kohtuistungil selle kohta küsimusi esitati, kinnitas ta, et pärast kohtuotsust Schaefer Kalk ei ole tehingute tagasipööramise juhtumeid talle teada.
(
24
)	Nagu väidab komisjon (kirjalike seisukohtade 12. joonealune märkus), tõi kohtuotsusega Schaefer Kalk kehtetuks tunnistatud sätete tühistamine Soomes kaasa tagastamised seitsmele käitisele. Komisjon lisab, et „amet korrigeeris kuue käitise heitkoguste tasemeid, viie puhul on heitkoguste tasemed käitisele antud lubatud heitkoguse ühikute tagastamisel täies ulatuses tagastatavad, samas kui ühe käitise puhul ei ole umbes viiendikku korrigeeritud lubatud heitkoguste tasemetest veel tagastatud“. Metsä Fibre viitab ka nendele käitistele, et rõhutada talle osaks langenud erinevat kohtlemist.
(
25
)	Vt punkt 28 ja joonealused märkused 13–15. Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab oma esimeses eelotsuse küsimuses, et Metsä Fibre „ei saa nõuetele vastavuse konto positiivset saldot Äänekoski käitise praeguse madala heitkoguse taseme tõttu kasutada“.
(
26
)	Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 25.
(
27
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 48.
(
28
)	Metsä Fibre tugineb lisaks võrdsuse põhimõtte rikkumisele (võrreldes käitiste käitajatega, kellele tagastatud heitkoguse ühikud on alusetult tagasi kantud) ja heitkoguse ühikutega kauplemist käsitlevate õigusnormide eesmärkide eiramisele.
(
29
)	Ameti kirjalike seisukohtade punkt 33.