62019CC0056
GENERALINIO ADVOKATO
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,
pateikta 2020 m. liepos 9 d. (
1
)
Byla C‑56/19 P
RFA International, LP
prieš
Europos Komisiją
„Apeliacinis skundas – Dempingas – Rusijos kilmės ferosicilio importas – Reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 – 11 straipsnio 9 ir 10 dalys – Prašymų grąžinti sumokėtus antidempingo muitus atmetimas – Tyrimo metodas – Aplinkybių pasikeitimas, palyginti su pradiniu tyrimu arba tarpiniais grąžinimo ir tarpinės peržiūros tyrimais – Apskaičiuota eksporto kaina – Sumokėtų antidempingo muitų atskaitymas – Įtikinamas įrodymas“
1.
2008 m. Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 172/2008 (
2
), nustatantį galutinį antidempingo muitą, taikomą importuojamam, inter alia, Rusijos kilmės ferosiliciui (lydinys, naudojamas gaminant geležį ir plieną) (
3
).
2.
Šiame reglamente yra nustatytas antidempingo muitas (22,7 %), taikomas produktų, pagamintų dviejų Rusijoje įsteigtų bendrovių (
4
), su kuriomis susijusi RFA International, LP (toliau – RFA), grynajai kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą (
5
).
3.
Bendrovės, kurioms taikomos pradiniame reglamente numatytos antidempingo priemonės, vieną po kitos pradėjo procedūras, kad pateiktų prašymą šias priemones iš dalies panaikinti, peržiūrėti ar grąžinti jau sumokėtus antidempingo muitus.
4.
Konkrečiai kalbant, RFA prašė grąžinti antidempingo muitų sumas, sumokėtas nuo 2010 m. spalio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d.
5.
2014 m. gruodžio 18 d. Komisija sprendimais C(2014) 9805 final, C(2014) 9806 final, C(2014) 9807 final, C(2014) 9808 final, C(2014) 9811 final, C(2014) 9812 final ir C(2014) 9816 final (toliau – ginčijami sprendimai) atmetė šį prašymą grąžinti atitinkamas sumas.
6.
2015 m. kovo 4 d. RFA Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį dėl šių sprendimų panaikinimo; ji nurodė, kad pažeistos įvairios Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 (
6
) nuostatos.
7.
Bendrasis Teismas RFA ieškinį atmetė 2018 m. lapkričio 15 d. sprendimu (
7
); dėl to sprendimo pateiktas šis apeliacinis skundas.
I. Teisinis pagrindas. Reglamentas Nr. 1225/2009
8.
11 straipsnyje nustatyta:
„<…>
8.   Nepažeisdamas 2 dalies nuostatų importuotojas gali prašyti, kad jam būtų grąžinti jo sumokėti muitai, įrodęs, kad dempingo skirtumas, kurio pagrindu buvo sumokėti muitai, buvo pašalintas arba sumažintas tiek, kad tapo mažesnis už galiojantį muitą.
Importuotojo prašymas grąžinti jo sumokėtus antidempingo muitus pateikiamas Komisijai. Toks prašymas pateikiamas per valstybę narę, kurios teritorijoje produktai išleisti į laisvą apyvartą per šešis mėnesius nuo tos dienos, kada kompetentingų valdžios institucijų buvo apskaičiuota privalomų mokėti galutinių muitų suma arba kada buvo galutinai priimtas sprendimas surinkti garantijomis užtikrintas laikinųjų muitų sumas. Valstybės narės nedels[damos] perduoda tokį prašymą Komisijai.
Prašymas dėl sumokėto muito grąžinimo laikomas tinkamai pagrįstas įrodymais tik tuo atveju, jeigu jame pateikiama tiksli informacija apie prašomą grąžinti sumokėtų antidempingo muitų sumą ir visi muitinės dokumentai, susiję su tokios sumos skaičiavimu ir mokėjimu. Prašyme taip pat turi būti pateikti įrodymai apie eksportuotojo ar gamintojo, kuriam taikomas tas muitas, produkto normaliąją vertę ir eksporto į Bendriją kainą nustatytu atitinkamu laikotarpiu. Jeigu importuotojas nėra susijęs su nagrinėjamu eksportuotoju ar gamintoju ir tokios informacijos neįmanoma gauti nedelsiant arba jeigu eksportuotojas ar gamintojas nenori jos atskleisti importuotojui, prašyme pateikiamas eksportuotojo ar gamintojo pareiškimas, kad dempingo skirtumas buvo sumažintas arba pašalintas, kaip nurodyta šiame straipsnyje, ir kad atitinkami patvirtinantys tai įrodymai bus pateikti Komisijai. Jeigu tokių įrodymų negaunama iš eksportuotojo ar gamintojo per pagrįstai nustatytą laiką, prašymas atmetamas.
Komisija, pasikonsultavusi su Patariamuoju komitetu, nusprendžia, ar patenkinti prašymą ir kurią muito dalį grąžinti, taip pat gali bet kada nuspręsti pradėti tarpinę peržiūrą pagal tokioms peržiūroms taikomas nuostatas, o atlikusi tokią peržiūrą, Komisija remiasi gauta informacija ir išsiaiškintais faktais spręsdama, ar reikia grąžinti muitą ir kurią jo dalį. <…>
9.   Jei aplinkybės nepasikeitė, Komisija, pagal šį straipsnį atlikdama bet kuriuos peržiūrų ar muito grąžinimo tyrimus, taiko tą pačią metodiką, kuri buvo taikoma atliekant tyrimus, kurių pagrindu nustatytas muitas, tačiau atitinkamai atsižvelgia į 2 straipsnį, o ypač į jo 11 ir 12 dalis, bei į 17 straipsnį.
10.   Atlikdama tyrimus pagal šį straipsnį, Komisija pagal 2 straipsnį išnagrinėja eksporto kainų patikimumą. Tačiau kai yra nuspręsta apskaičiuoti eksporto kainą pagal 2 straipsnio 9 dalį, Komisija apskaičiuoja ją neatimdama sumokėtų antidempingo muitų sumos, kai pateikiami galutiniai [įtikinami] įrodymai, kad šis muitas deramai atsispindi perpardavimo kainose ir tolesnio pardavimo Bendrijoje kainose.“
II. Ginčo aplinkybės
9.
Norint geriau suprasti, kaip klostėsi faktinės aplinkybės, reikia priminti įvairius procesinius veiksmus, kuriuos vykdydama RFA (arba su ja susijusios bendrovės) pateikė reikalavimus dėl šių antidempingo muitų; ir Bendrasis Teismas, ir Teisingumo Teismas turėjo tinkamai reaguoti į tokius veiksmus.
A. (Pirmasis) ieškinys dėl panaikinimo
10.
2008 m. priėmus pradinį reglamentą CHEMK ir KF Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį ir prašė pripažinti šį reglamentą iš dalies negaliojančiu.
11.
Bendrasis Teismas šį ieškinį atmetė 2011 m. spalio 25 d. sprendimu (
8
); bendrovės ieškovės dėl to sprendimo pateikė apeliacinį skundą.
12.
Teisingumo Teismas apeliacinį skundą atmetė 2013 m. lapkričio 28 d. sprendimu (
9
).
B. Pirmoji peržiūros procedūra ir (antrasis) ieškinys dėl panaikinimo
13.
2009 m. lapkričio 30 d. CHEMK ir KF paprašė atlikti tarpinę pradinio reglamento peržiūrą.
14.
Baigus šią procedūrą priimtas Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 60/2012 (
10
), juo patvirtinta pradinė antidempingo priemonė.
15.
CHEMK ir KF Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį ir paprašė pripažinti Įgyvendinimo reglamentą Nr. 60/2012 iš dalies negaliojančiu.
16.
Bendrasis Teismas šį ieškinį atmetė 2015 m. balandžio 28 d. sprendimu (
11
); bendrovės ieškovės dėl to sprendimo pateikė apeliacinį skundą.
17.
Teisingumo Teismas šį apeliacinį skundą atmetė 2016 m. birželio 9 d. nutartimi (
12
).
C. Viena po kitos vykdytos grąžinimo procedūros
1.
Pirmasis ir antrasis grąžinimo tyrimo laikotarpiai ir (trečiasis) ieškinys dėl panaikinimo
18.
2009 m. liepos 30 d.–2010 m. gruodžio 10 d. CHEMK ir KF pateikė kelis prašymus grąžinti antidempingo muitus, sumokėtus 2009 m. sausio 7 d.–2010 m. gruodžio 10 d.
19.
Atliekant grąžinimo tyrimą daugiausia dėmesio skirta 2008 m. spalio 1 d.–2010 m. rugsėjo 30 d. laikotarpiui, kurį Komisija padalijo į du atskirus laikotarpius: „pirmasis grąžinimo tyrimo laikotarpis“ apima 2008 m. spalio 1 d.–2009 m. rugsėjo 30 d., o „antrasis grąžinimo tyrimo laikotarpis“ – 2009 m. spalio 1 d.–2010 m. rugsėjo 30 d.
20.
2012 m. rugpjūčio 10 d. Komisija priėmė sprendimus C(2012) 5577 final, C(2012) 5585 final, C(2012) 5588 final, C(2012) 5595 final, C(2012) 5596 final, C(2012) 5598 final ir C(2012) 5611 final; šiais sprendimais ji patenkino su pirmuoju grąžinimo tyrimo laikotarpiu susijusius prašymus dėl grąžinimo ir atmetė prašymus dėl antrojo laikotarpio.
21.
RFA šiuos sprendimus užginčijo Bendrajame Teisme; šis atmetė jos ieškinį 2015 m. kovo 17 d. sprendimu (
13
).
22.
RFA dėl 2015 m. kovo 17 d. Bendrojo Teismo sprendimo pateikė apeliacinį skundą. Teisingumo Teismas apeliacinį skundą atmetė 2017 m. gegužės 4 d. sprendimu (
14
).
2.
Trečiasis ir ketvirtasis grąžinimo tyrimo laikotarpiai ir (ketvirtasis) ieškinys dėl panaikinimo
23.
2011 m. kovo 1 d.–2013 m. birželio 26 d. RFA pateikė naujų prašymų grąžinti antidempingo muitus už laikotarpį nuo 2010 m. spalio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d.
24.
Komisija, išskyrusi du atskirus laikotarpius („trečiasis grąžinimo tyrimo laikotarpis“ apima 2010 m. spalio 1 d. – 2011 m. gruodžio 31 d., „ketvirtasis grąžinimo tyrimo laikotarpis“ – 2012 m. sausio 1 d.–gruodžio 31 d.“), RFA prašymus atmetė ginčijamais sprendimais.
25.
2015 m. kovo 4 d. RFA Bendrajame Teisme pareiškė (ketvirtąjį) ieškinį dėl panaikinimo ir užginčijo tuos sprendimus. 2018 m. lapkričio 15 d. sprendimu RFA reikalavimai buvo atmesti ir ji dėl to sprendimo pateikė šį apeliacinį skundą.
D. Antroji peržiūros procedūra ir (penktasis) ieškinys dėl panaikinimo
26.
Pasibaigus pradiniame reglamente nustatytų antidempingo priemonių galiojimo terminui, Komisija pradėjo galiojimo termino peržiūros procedūrą; ją baigus buvo priimtas Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 360/2014 (
15
), jame paliktas pradiniame reglamente nustatytas 22,7 % antidempingo muitas.
27.
CHEMK ir KF Įgyvendinimo reglamentą Nr. 360/2014 užginčijo Bendrajame Teisme; 2018 m. lapkričio 15 d. sprendimu (
16
) Bendrasis Teismas ieškinį atmetė. Šis sprendimas įsiteisėjo.
III. Procesas Bendrajame Teisme
28.
2015 m. kovo 4 d. RFA pareikštame ieškinyje dėl ginčijamų sprendimų panaikinimo buvo pateikti trys pagrindai, iš kurių nagrinėjamu atveju svarbus yra tik antrasis; jame nurodyta, kad šiais sprendimais pažeistos pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 ir 10 dalys.
29.
Vertindamas RFA ir Komisijos argumentus dėl šio pagrindo remiuosi skundžiamo sprendimo 58–68 punktais, kuriuose Bendrasis Teismas apibendrino abiejų šalių argumentus.
30.
Taigi tik pakartosiu skundžiamo sprendimo 69–75 ir 77–79 punktus; juose Bendrasis Teismas aiškina, kodėl atmetė šį panaikinimo pagrindą. Bendrojo Teismo aiškinimas yra toks:
„69
Šiuo klausimu iš pradžių reikia pabrėžti, kad, kiek tai susiję su pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalies taikymu, nuo tyrimo laikotarpio, į kurį atsižvelgta anksčiau, iki naujo tyrimo laikotarpio labai pasikeitus nagrinėjamų produktų gamybos sąnaudoms Komisija, nustatydama, ar antidempingo muitai tinkamai įtraukti į tų produktų perpardavimo Sąjungoje kainas pastaruoju laikotarpiu, pagrįstai atsižvelgia ne į perpardavimo kainas, taikytas pirmuoju laikotarpiu, o į sąnaudas, nustatytas nauju tyrimo laikotarpiu. Priešingai, nei ginčijamuose sprendimuose iš esmės teigia Komisija (tai nurodyta šio sprendimo 22 punkte), šie argumentai galioja net jeigu galima pripažinti, kad pasikeitė metodas, palyginti su tuo, kuris taikytas atliekant ankstesnį tyrimą, kaip yra nagrinėjamoje byloje.
70
Tokios praktikos tikslas – užtikrinti analizės patikimumą lyginant ekonominiu požiūriu sudėtingas situacijas; taip siekiama ne tik pateisinti priimtų priemonių pagrindimą pagal antidempingo teisės aktus, bet ir užtikrinti, kad būtų paisoma bendrojo Sąjungos teisės principo, t. y. vienodo vertinimo principo, kiek tai susiję su veiklos vykdytojais, kuriems gali būti taikomos tokios priemonės. Vis dėlto, nors siekis atliekant ekonominę analizę užtikrinti situacijos palyginimo dviem laikotarpiais patikimumą iš esmės pateisina to paties metodo taikymą, taip nėra tuo atveju, kai atitinkami kriterijai pakankamai pasikeitė ir ankstesnio metodo taikymas nebūtų tinkamas norint pasiekti patikimų rezultatų, pavyzdžiui, įvertinti, ar antidempingo muitai buvo deramai įtraukti į perpardavimo kainą ir paskesnes pardavimo Sąjungoje kainas (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2014 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Valimar, C‑374/12, EU:C:2014:2231, 50 ir 59 punktus). Kaip teigia Komisija, jeigu dviejų lyginamų laikotarpių gamybos sąnaudos labai išaugo, net ir tai, kad perpardavimo kainos Sąjungoje labai padidėjo, nebūtinai reiškia, kad nustatant šias kainas antidempingo muitai buvo tinkamai, t. y. visiškai, į jas įtraukti. Gamybos sąnaudos gali padidėti daugiau negu kainos. Šiuo atveju, net jeigu naujos kainos yra aukštesnės [didesnės] už ankstesnes kainas (įskaitant antidempingo muitus), suinteresuotieji asmenys tinkamai neįtraukia antidempingo muitų atsižvelgiant į gamybos sąnaudų pokytį.
71
Šios analizės negalima paneigti nagrinėjamoje byloje ieškovės pateiktais argumentais. Visų pirma, priešingai, nei iš esmės teigia ieškovė, pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalis (tiek, kiek ji susijusi su klausimu, ar „muitas yra tinkamai įtrauktas į perpardavimo kainą“) visiškai nereiškia, kad, be anksčiau taikytos perpardavimo kainos, į naują perpardavimo kainą turi būti įtrauktas tik antidempingo muitų atitikmuo, siekiant pateikti teigiamą atsakymą. Papildomas muitas, palyginti su paprastai patiriamomis sąnaudomis, „tinkamai įtraukiamas“ tik tuomet, kai jis pridedamas prie šių kitų sąnaudų. Taigi, jeigu kitos sąnaudos padidėja, bet perpardavimo kaina padidėja mažiau, iš tiesų muitas yra tik iš dalies pridedamas prie kitų sąnaudų arba iš viso nepridedamas, net jeigu muito atitikmuo ir pridedamas prie anksčiau taikytos perpardavimo kainos. Šio sprendimo 58 punkte nurodyta Komisijos pranešimo dėl antidempingo muitų grąžinimo nuostata, kuria remiasi ieškovė, visiškai neprieštarauja tokiai analizei. Tas pats pasakytina apie ieškovės minimą 2015 m. lapkričio 18 d. Sprendimą Einhell Germany ir kt. / Komisija (T‑73/12, EU:T:2015:865). Konkrečiai kalbant, šio sprendimo 155 punkte, aiškinamame atsižvelgiant į jo kontekstą, nurodoma, kad kitas metodas, t. y. ne Sąjungoje taikomų perpardavimo kainų iki ir po antidempingo muitų įvedimo palyginimas, gali būti tinkamas siekiant nustatyti, ar šie muitai įtraukti į naujas perpardavimo Sąjungoje kainas.
72
Dėl konkrečių nagrinėjamos bylos aplinkybių, susijusių su ketvirtuoju grąžinimo tyrimo laikotarpiu, t. y. 2012 m., pažymėtina, kad ginčijamuose sprendimuose, pavyzdžiui, Sprendimo C(2014) 9805 final 85 konstatuojamojoje dalyje, Komisija nurodė, jog gamybos sąnaudos labai (109 %) padidėjo, palyginti su pradiniu tyrimo laikotarpiu; ieškovė to iš esmės nepaneigė, visų pirma šiame ieškinyje. Tokiomis aplinkybėmis Komisija, siekdama nustatyti, ar antidempingo muitai tinkamai įtraukti į perpardavimo Sąjungoje kainas, kurias ieškovė CHEMK ir KF sąskaita taikė ketvirtuoju grąžinimo tyrimo laikotarpiu, pagrįstai atsižvelgė į 2012 m. nustatytas gamybos sąnaudas, o ne į perpardavimo kainas, taikytas pradinio tyrimo laikotarpiu.
73
Taigi esant tokiai situacijai, kai, kaip Komisija pažymėjo ginčijamuose sprendimuose (pavyzdžiui, Sprendimo C(2014) 9805 final 84 konstatuojamojoje dalyje), perpardavimo kainos tik 1 % atvejų padengia produktų sąnaudas, įskaitant antidempingo muitus, anaiptol nėra įrodyta, kad šie muitai iš tiesų buvo deramai įtraukti.
74
Net jei nuo pradinio tyrimo iki ketvirtojo grąžinimo tyrimo laikotarpio perpardavimo kainos padidėjo daugiau negu 100 %, kaip nurodo ieškovė, šiomis aplinkybėmis to neužtenka siekiant įrodyti, kad antruoju laikotarpiu antidempingo muitai buvo visiškai įskaičiuoti. Iš tiesų pakanka, kad, kaip iš esmės pažymima šio sprendimo 70 punkte, gamybos sąnaudos padidėtų daugiau nei taikomos kainos, kad atsižvelgiant į gamybos sąnaudų pokytį antidempingo muitai nebūtų tinkamai įtraukti į taikomas kainas. Tai a priori įrodo Komisijos pateikta aplinkybė, kad 99 % atvejų 2012 m. perpardavimo Sąjungoje kainos nepadengė produktų sąnaudų, įskaitant antidempingo muitus.
75
Taigi Komisija pagrįstai atskaitė antidempingo muitą iš perpardavimo kainos, taikytos perparduodant produktus pirmajam Sąjungoje įsisteigusiam nepriklausomam pirkėjui, kad nustatytų apskaičiuojamą eksporto kainą, susijusią su ketvirtuoju grąžinimo tyrimo laikotarpiu, nes nebuvo įrodyta, jog antidempingo muitas tinkamai įtrauktas į pirmąją kainą.
<…>
77
Vis dėlto ginčijamuose sprendimuose, pavyzdžiui, Sprendimo C(2014) 9805 final 78 konstatuojamojoje dalyje, Komisija teisingai pažymi, kad siekiant nustatyti, kokiu mastu antidempingo muitai įtraukti į perpardavimo Sąjungoje kainas, šias kainas reikia analizuoti paskesniu prekybos lygiu, kai tie muitai jau sumokėti, – paprastai tai yra toks prekybos lygis, kuriuo į kainą įskaičiuojamos papildomos sąnaudos, palyginti su sąnaudomis, vertinamomis „gamintojo kainos“ arba CIF kainos (CIF: Cost, Insurance and Freight – kaina, draudimas ir frachtas) lygiu. Šiuo klausimu pažymėtina, kad nors pagrindiniame reglamente numatyta, jog tam tikros kainos koreguojamos ne jų taikymo, o kitu prekybos lygiu, tai nustatyta siekiant užtikrinti, kad kainos, iš kurių nebūtinai matyti, jog teikiamos tos pačios paslaugos, būtų lyginamos teisingai. Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies d punkte (dabar tai Reglamento (ES) 2016/1036[ (
17
)] 2 straipsnio 10 dalies d punktas) numatyta, kad norint teisingai palyginti eksporto kainą ir normaliąją vertę gali prireikti koregavimo, o atliekant šį koregavimą atsižvelgiama į įvairius prekybos lygius, kuriais tos kainos taikytos. Vis dėlto koregavimo nereikia, kai vertinamos tik perpardavimo Sąjungoje kainos pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalį, kurioje toks koregavimas nenumatytas. Kita vertus, kadangi tam tikrais atvejais (kaip antai nagrinėjamu atveju) Komisija, siekdama taikyti tą nuostatą, perpardavimo kainas pagrįstai analizuoja atsižvelgdama į visas iki minėto perpardavimo patirtas sąnaudas, kaip nurodyta šio sprendimo 69 punkte, būtų nenuoseklu analizuoti „gamintojo“ arba CIF kainų lygiu nustatytas kainas, net jeigu prie jų dirbtinai būtų pridėti antidempingo muitai (ieškovė teigia, kad jie buvo pridėti), t. y. analizuoti neatsižvelgiant į tam tikras sąnaudas, patirtas iki šio perpardavimo. Be to, tokiais atvejais neturi būti lyginamos perpardavimo Sąjungoje kainos, taikytos nuo vieno iki kito paeiliui ėjusių laikotarpių, – šiam palyginimui neigiamą poveikį gali turėti tai, kad, kaip ir nagrinėjamoje byloje, prekybos lygiai, kuriais atitinkamų produktų importuotojai išrašė sąskaitas pirmiesiems nepriklausomiems pirkėjams Sąjungoje, yra nevienalaikiai. Vis dėlto būtina patikrinti, ar iš atitinkamo importuotojo pateiktos informacijos matyti, kad antidempingo muitai tinkamai įtraukti į nagrinėjamu laikotarpiu šių pirkėjų faktiškai sumokėtą kainą. Šiuo klausimu ginčijamuose sprendimuose pažymima, kad nurodytu laikotarpiu ieškovė prekes daugiausia pardavė už kainą, atitinkančią sąlygą „pristatyta, muitas sumokėtas“, t. y. kainą, apimančią visas prieš perduodant prekes patirtas sąnaudas, ir ieškovė to neužginčijo, todėl galima lengviau atlikti pirma nurodytą patikrinimą.
78
Taigi ieškovė, siekdama pagrįsti, kad trečiuoju grąžinimo tyrimo laikotarpiu buvo įtraukusi antidempingo muitus į perpardavimo Sąjungoje kainas, negalėjo remtis tuo, kad pakito „gamintojo“ arba CIF kainų lygiu taikytos kainos, net ir pridėjus prie jų antidempingo muitus. Ieškovė turėjo pateikti įrodymų, kad nurodytu laikotarpiu taikytos kainos, mokėtos pagal sąlygą „pristatyta, muitas sumokėtas“, apėmė visas šiuo lygiu patirtas sąnaudas, susijusias su atitinkamomis prekėmis, įskaitant antidempingo muitus; ji to nepadarė. Taigi Komisija pagrįstai atskaitė antidempingo muitą iš perpardavimo kainos, taikytos perparduodant produktus pirmajam Sąjungoje įsisteigusiam nepriklausomam pirkėjui, kad nustatytų apskaičiuojamą eksporto kainą, susijusią su trečiuoju grąžinimo tyrimo laikotarpiu, nes nebuvo įrodyta, jog į pirmąją kainą buvo tinkamai įtrauktas antidempingo muitas. Vadinasi, nereikia nagrinėti šalių argumentų dėl šių „gamintojo“ arba CIF kainų apskaičiavimo būdo. Dėl dublike pateikto ieškovės argumento, kad net palyginus perpardavimo kainas tuo etapu, kai prekės „pristatytos, muitas sumokėtas“, būtų gauti rezultatai, dėl kurių turėtų būti grąžinta dalis muitų, pažymėtina, jog bet kuriuo atveju šis argumentas nepakankamai pagrįstas, kad būtų galima į jį atsižvelgti atliekant ginčijamų sprendimų teisėtumo kontrolę (šiuo klausimu žr. 2015 m. kovo 17 d. Sprendimo RFA International / Komisija, T‑466/12, EU:T:2015:151, 44 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
79
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad antrasis ieškovės pagrindas, grindžiamas pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 ir 10 dalių pažeidimu apskaičiuojant eksporto kainą, taip pat yra nepagrįstas.“
IV. Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai
31.
Teisingumo Teismo kanceliarija apeliacinį skundą gavo 2019 m. sausio 25 d.
32.
RFA prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą ir priimti galutinį sprendimą byloje, jeigu nuspręstų, kad jį reikia priimti. Nepatenkinus šio reikalavimo, ji prašo grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą. Bet kuriuo atveju RFA prašo priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
33.
Komisija Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir iš RFA priteisti bylinėjimosi išlaidas.
34.
2020 m. kovo 25 d. numatytas teismo posėdis buvo pakeistas Teisingumo Teismo klausimais šalims; į juos jos turėjo pateikti rašytinius atsakymus.
V. Apeliacinio skundo nagrinėjimas
A. Pirminės pastabos
35.
Iš bylos faktinių aplinkybių aiškinimo matyti, kad nuo tada, kai pradiniu reglamentu buvo nustatyti antidempingo muitai, dėl jų imtasi įvairių veiksmų (ieškiniai dėl teisės aktų pripažinimo negaliojančiais, prašymai grąžinti surinktus muitus ir peržiūros (tiek tarpinės, tiek galiojimo termino peržiūros) tyrimai); nagrinėjant šį apeliacinį skundą negalima tų veiksmų nepaisyti.
36.
Atsižvelgdamas į šią aplinkybę pagrįstai galiu, prieš pradėdamas nagrinėti apeliacinio skundo pagrindus, priminti, kaip apskritai pagal pagrindinio reglamento nuostatas galima atlikti šių muitų peržiūrą arba prašyti grąžinti patvirtintus antidempingo muitus.
37.
Dėl peržiūros Teisingumo Teismas 2014 m. rugsėjo 18 d. sprendime (
18
) pateikė tokį vertinimą: „<…> kiek tai susiję su priemonių, kurių galiojimas baigiasi, peržiūra pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį, iš esmės reikia įvertinti, ar panaikinus pradinę antidempingo priemonę tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos. <…> [K]albant apie tarpinę peržiūrą pagal šio reglamento 11 straipsnio 3 dalį, pasakytina, kad Komisija gali, be kita ko, išnagrinėti, ar su dempingu ir žala susijusios aplinkybės labai pasikeitė ir ar taikomomis priemonėmis pasiekta norimų rezultatų bei pašalinta anksčiau nustatyta žala, kad galėtų pasiūlyti panaikinti, pakeisti ar palikti galioti po pradinio tyrimo nustatytą antidempingo muitą“.
38.
Nors grąžinimo procedūra yra panaši į tarpinės peržiūros procedūrą (iš tiesų pagrindinio reglamento 11 straipsnio 8 dalies ketvirtoje pastraipoje leidžiama jas sujungti), ją vykdant galima nagrinėti faktinį dempingo skirtumą, o ne persvarstyti bendrą žalos klausimą.
39.
Bendri peržiūros ir surinktų muitų grąžinimo procedūrų aspektai yra nurodyti pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 ir 10 dalyse (RFA mano, kad būtent šias dalis pažeidė Bendrasis Teismas):
–
9 dalis susijusi su metodu, taikytinu atliekant peržiūros ir grąžinimo tyrimus. Taisyklė yra tokia, kad atliekant šiuos tyrimus naudojamas tas pats metodas, „taik[ytas] atliekant tyrimus, kurių pagrindu nustatytas muitas“, nebent būtų pasikeitusios aplinkybės,
–
10 dalyje reglamentuojama apskaičiuota eksporto kaina. Kiek tai svarbu nagrinėjamu atveju, joje numatyta, kad ši kaina negali būti nustatoma „neatim[ant] sumokėtų antidempingo muitų sumos“ pagal sąlygas, kurias nurodysiu toliau.
B. Apeliacinio skundo pagrindai
40.
RFA pažymi, kad apeliaciniame skunde „ginčijamos tik Bendrojo Teismo išvados dėl antrojo pagrindo, kuriuo ieškovė rėmėsi pirmojoje instancijoje, konkrečiai kalbant, skundžiamo sprendimo 69–75 ir 77–79 punktai“ (
19
).
1.
Pirmasis pagrindas: „Bendrasis Teismas klaidingai išaiškino pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį bei reikšmingą jurisprudenciją ir pateikė materialiniu požiūriu netikslius faktinių aplinkybių vertinimus“
41.
Pagrindą sudaro dvi dalys.
a)
Pirmoji dalis: nepakankamas motyvavimas
1) Apeliantės ir Komisijos argumentai
42.
RFA argumentas dėl tariamai nepakankamo motyvavimo yra lakoniškas. Ji tik nurodo, kad „Bendrasis Teismas nenagrinėjo ieškovės argumento dėl pasikeitusių aplinkybių nebuvimo“ (
20
).
43.
Komisija pažymi, kad Bendrasis Teismas neprivalo išsamiai atsakyti į kiekvieną ieškovo argumentą, užtenka motyvavimo, netiesiogiai pateikto sprendimo pagrinduose.
2) Vertinimas
44.
RFA kaltinimą šiuo klausimu nelengva suprasti, nes ji pripažino, kad „Bendrasis Teismas nusprendė, jog gamybos sąnaudų padidėjimas yra aplinkybių pasikeitimas, dėl kurio pagrįstai pakeistas eksporto kainos apskaičiavimo metodas pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį“ (
21
).
45.
Iš tiesų skundžiamo sprendimo pagrinduose Bendrasis Teismas paaiškina, kodėl mano, kad buvo pakankamai priežasčių, dėl kurių Komisija pagrįstai pakeitė apskaičiavimo metodą.
46.
Konkrečiai kalbant, to sprendimo 70 punkte pažymima, kad to paties metodo galima netaikyti, „kai atitinkami kriterijai pakankamai pasikeitė ir ankstesnio metodo taikymas nebūtų tinkamas norint pasiekti patikimų rezultatų“.
47.
Remdamasis šia prielaida Bendrasis Teismas pabrėžia, kad toje byloje šie kriterijai, visų pirma gamybos sąnaudos, pasikeitė. Žinoma (ir dėl to gali kilti tam tikros painiavos), toks gamybos sąnaudų pokytis yra bendras veiksnys vertinant antidempingo muitų panaikinimą tuo atveju, kai eksporto kaina apskaičiuojama taikant pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalį. Vis dėlto tai netrukdo Bendrojo Teismo argumentuose šį gamybos sąnaudų padidėjimą materialiniu požiūriu laikyti veiksniu, lemiančiu aplinkybių pasikeitimą, pateisinantį taikyto metodo pakeitimą.
48.
Atsižvelgiant į tai Bendrojo Teismo sprendime nėra motyvavimo trūkumo, kuriuo remiantis būtų galima pateikti apeliacinį skundą dėl skundžiamo sprendimo. Pateiktas motyvavimas, net jei ir būtų klaidingas, yra ir jo užtenka, kad apeliantė suprastų turinį, dėl kurio esmės prieštarauja.
49.
Be to, reikia atsižvelgti į tai, kad Komisija ginčijamuose sprendimuose atkreipė dėmesį į visus faktinių aplinkybių pasikeitimus ir svarbius pokyčius, įvykusius atliekant tyrimą (palyginti su pradiniu tyrimu) ir pateisinusius metodo pakeitimą.
50.
Bendrasis Teismas atsižvelgė į vieną iš tokių pasikeitimų – gamybos sąnaudų padidėjimą; tai logiška, nes RFA savo ieškinyje taip pat nurodė šią aplinkybę, nors buvo susiklosčiusios ir kitos (
22
).
51.
Galiausiai, kadangi Teisingumo Teismas 2017 m. gegužės 4 d. sprendime (
23
) turėjo progą pateikti savo poziciją dėl argumento, panašaus į tą, kuriuo remiasi RFA, užtenka pažymėti, kad nagrinėjant apeliacinį skundą Teisingumo Teismo kontrolės tikslas yra patikrinti tik tai, ar Bendrasis Teismas pateikė pakankamą atsakymą į visus apelianto nurodytus argumentus. Nagrinėjamoje byloje jis tokį atsakymą pateikė.
52.
Bet kuriuo atveju turiu pridurti, kad jeigu aiškinant kurią nors skundžiamo sprendimo 69 ir 78 punktų nuostatą iš pirmo žvilgsnio būtų galima manyti, kad Bendrasis Teismas pateikė platesnius argumentus nei Komisija, dėl to jis nepakeitė skundžiamų sprendimų motyvavimo (o tik jį papildė). Taigi RFA pirmajame savo apeliacinio skundo pagrinde pagrįstai nenurodo šio tariamo motyvų pakeitimo.
b)
Antroji dalis: tariamos teisės klaidos ir materialiniu požiūriu netikslios išvados dėl faktinių aplinkybių
1) Apeliantės ir Komisijos argumentai
53.
RFA savo argumentus apibendrina taip: „<…> Vertindama antidempingo muitų poveikį perpardavimo kainoms Komisija analizę atliko atsižvelgdama ne į perpardavimo kainą, nustatytą atliekant tyrimą, dėl kurio priimtas pradinis reglamentas, o į einamąsias gamybos sąnaudas Rusijoje. Tai yra metodikos pakeitimas, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Komisija nurodė, kad nuo tada, kai buvo atliktas pradinis tyrimas, aplinkybės labai pasikeitė, konkrečiai kalbant, Rusijos eksportuotojų gamybos sąnaudos padidėjo beveik 100 %. Taigi sąnaudos buvo padidėjusios ir apie tai jau žinota grąžinimo tyrimo laikotarpiais, apimančiais 2008–2010 m.“
54.
Komisija, teigdama, kad vienintelis tinkamas atskaitos taškas yra pradinis reglamentas, nes „jo pagrindu nustatytas muitas“, remiasi 11 straipsnio 9 dalies formuluote.
2) Vertinimas
55.
Kaip jau minėta, pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje yra nurodyti, pirma, „tyrim[ai], kurių pagrindu nustatytas muitas“, ir, antra, peržiūrų ir muito grąžinimo tyrimai. Atliekant pastaruosius tyrimus turi būti taikomas tas pats metodas kaip ir taikytas vykdant pirmąjį tyrimą, nebent būtų pasikeitusios aplinkybės.
56.
Taigi pagal tariamai pažeistą nuostatą „tą pačią metodiką, kuri buvo taikoma atliekant tyrimus, kurių pagrindu nustatytas muitas“, privaloma taikyti tik vėliau. Kadangi nagrinėjamu atveju antidempingo muitas nustatytas pradiniu reglamentu, pagal teisės aktą kaip referencinis pagrindas yra naudojamas metodas, taikytas per pradinį tyrimą, o ne bet kuriuo kitu laiku.
57.
Remiantis šia prielaida (kaip savo triplike nurodo Komisija, RFA jai pritarė vėlai – savo dubliko 9 punkte; atrodo, kad tokia išvada darytina remiantis RFA apeliacinio skundo 25 punktu), antrosios pirmojo apeliacinio skundo pagrindo dalies vertinti nereikia.
58.
RFA savo apeliaciniame skunde teigė, kad Komisija turėjo taikyti tą patį metodą kaip ir per kitus vėlesnius tyrimus, nesusijusius su tyrimu, kurį atlikus 2008 m. nustatyti antidempingo muitai. Konkrečiai kalbant, ji kaltino Komisiją (ir jos argumentą patvirtinusį Bendrąjį Teismą), kad ji netaikė metodo, kuris jau buvo taikomas sprendžiant su kitais ankstesniais laikotarpiais susijusių antidempingo muitų grąžinimo klausimą (
24
).
59.
Negalima atmesti prielaidos, kad RFA argumentas galėtų būtų grindžiamas ne jos pačios pasirinktu teisiniu pagrindu (pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies pažeidimas), o tam tikru kitu pagrindu. Vis dėlto vienintelė teisės norma, kuri apeliaciniame skunde (į jį Teisingumas Teismas turi atsižvelgti) laikoma pažeista, yra minėta pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis; RFA kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad jis neteisingai išaiškino šią dalį.
60.
Tokiomis aplinkybėmis pirmasis apeliacinio skundo pagrindas turi būti atmestas, nes, kartoju, RFA siūlomas aiškinimas, priešingai nei Bendrojo Teismo aiškinimas, neatitinka minėtos teisės normos.
61.
Bet kuriuo atveju, kaip pabrėžia Bendrasis Teismas, atliekant ankstesnius tyrimus netaikytas naujas metodas būtų taikomas pagrįstai, jeigu būtų nuspręsta, kad pasikeitė aplinkybės. Ši galimybė nurodoma skundžiamo sprendimo 70 punkte: „nors siekis atliekant ekonominę analizę užtikrinti situacijos palyginimo dviem laikotarpiais patikimumą iš esmės pateisina to paties metodo taikymą, taip nėra tuo atveju, kai atitinkami kriterijai pakankamai pasikeitė ir ankstesnio metodo taikymas nebūtų tinkamas norint pasiekti patikimų rezultatų“. Bendrasis Teismas šiame punkte patvirtina tai, ką Teisingumo Teismas jau yra nurodęs Sprendime Valimar.
62.
Taigi nustatant, ar aplinkybės pasikeitė de facto, atliekamas vertinimas, kuris, kaip ir likusios tariamos „materialiniu požiūriu netikslios išvados dėl faktinių aplinkybių“ (dėl jų RFA kaltina Bendrąjį Teismą), negali būti apeliacinio skundo pagrindas – šiame skunde pateikiami tik teisės, o ne fakto klausimai.
63.
Iš tiesų pagal suformuotą jurisprudenciją Teisingumo Teismas nėra kompetentingas nuspręsti dėl faktinių aplinkybių arba iš esmės vertinti įrodymus, kuriais Bendrasis Teismas rėmėsi šioms aplinkybėms pagrįsti (
25
). Taigi negalima teikti apeliacinio skundo dėl skundžiamame sprendime pateikto faktinių aplinkybių vertinimo, nebent nurodoma, kad iškraipyti įrodymai, ir toks iškraipymas akivaizdžiai matyti iš byloje esančių dokumentų; nagrinėjamu atveju taip nėra.
64.
Bet kuriuo atveju, kadangi ginčas susijęs su vėlesniu antidempingo muitų poveikiu (iš tiesų šis poveikis yra pagrindinis ginčijamas klausimas), pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis nėra tinkama nuostata siekiant jį išspręsti. Atliekant pradinį tyrimą nereikia nuspręsti dėl metodo, tinkamo siekiant nustatyti antidempingo muitų poveikį ar jo nebuvimą: neabejotinai bet kuris pradinis tyrimas, skirtas būtent antidempingo muitui nustatyti, tokios informacijos neapima.
65.
Kadangi taip yra, paprastai negalima kalbėti apie tą patį metodą, taikomą ir per pradinį, ir per paskesnius grąžinimo tyrimus, kiek tai susiję su antidempingo muitų poveikiu prekių perpardavimo Sąjungoje kainai. Taip pat negalima kalbėti apie metodo pakeitimą, nes, kartoju, atliekant pradinius tyrimus nėra paties metodo, skirto patikrinti, kokį poveikį perpardavimo kainoms turi iki tol neegzistavęs antidempingo muitas.
66.
Taigi šiais atvejais pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje nustatytas kriterijus, pagal kurį metodo keisti negalima (nebent būtų pasikeitusios aplinkybės), yra netaikomas.
2.
Antrasis apeliacinio skundo pagrindas
67.
RFA antrąjį apeliacinio skundo pagrindą apibendrina taip: „Bendrasis Teismas klaidingai išaiškino pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalį, nes taikė klaidingą teisinį vertinimą. Pagal Bendrojo Teismo teisinį vertinimą antidempingo muitų įtraukimas į eksporto kainas turi būti įrodytas tik remiantis DDP kainų duomenimis, patvirtinus, kad naujas kainas sudaro ne tik antidempingo muitai, bet ir visos patirtos gamybos sąnaudos. Tokio reikalavimo nėra nei pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalyje, nei Komisijos pranešime dėl antidempingo muitų grąžinimo (
26
) <…>“.
a)
Pirmoji dalis: apskaičiuojant eksporto kainą įtraukiami ne tik antidempingo muitai, bet ir gamybos sąnaudos
1) Apeliantės ir Komisijos argumentai
68.
RFA kritikuoja skundžiamo sprendimo 72–75 punktų turinį ir teigia, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalyje reikalaujama tik to, kad gamintojas pateiktų galutinius įrodymus, jog muitas buvo tinkamai įtrauktas į pardavimo Sąjungoje kainas.
69.
RFA teigimu, užtenka, kad perpardavimo kainos būtų pakankamai padidėjusios, palyginti su kainomis, nustatytomis atliekant pradinį tyrimą. Jeigu šiuo tikslu būtų svarbu atsižvelgti į gamybos sąnaudas, Komisija turėtų įgyvendinti savo Pranešimo dėl antidempingo muitų grąžinimo (
27
) 4.1 straipsnio b punktą, kad šios sąnaudos būtų įtrauktos į kainą.
70.
Komisija tvirtina, kad apeliantė turi pagrįsti ne tik perpardavimo kainų padidėjimą, bet ir tai, kad muitas „tinkamai įtrauktas“ į tas kainas.
2) Vertinimas
71.
Pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 8 dalies pirmą pastraipą grąžinimo procedūros grindžiamos įrodymais, kad dempingo skirtumas, kurio pagrindu buvo sumokėti muitai, buvo pašalintas arba sumažintas tiek, kad tapo mažesnis už galiojantį muitą.
72.
Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalyje leidžiama neatimti sumokėtų antidempingo muitų sumos siekiant apskaičiuoti eksporto kainą pagal 2 straipsnio 9 dalį. Vis dėlto ši galimybė suteikiama tik tada, „kai pateikiami galutiniai [įtikinami] įrodymai, kad šis muitas deramai atsispindi perpardavimo kainose ir tolesnio pardavimo Bendrijoje kainose“.
73.
Apeliaciniame skunde nurodomą su šia dalimi susijusią problemą reikia nagrinėti atliekant bendrą analizę, nes ši problema gali turėti poveikį kitiems aspektams, ir paskui atsižvelgti konkrečiai į šios bylos aplinkybes.
i) Perpardavimo kainos nustatymas: galima nagrinėti tik aplinkybę, ar antidempingo muitai turėjo poveikį?
74.
RFA teigia (ir tai ne kartą pakartoja), kad, kai pateikus įtikinamų įrodymų tikrinama, ar antidempingo muitai buvo įskaičiuoti (arba įtraukti) į perpardavimo kainas, negalima vertinti kitų veiksnių poveikio, kaip pripažįsta Bendrasis Teismas, laikydamasis Komisijos rekomendacijų. Taigi užtenka to, kad naujos kainos būtų didesnės už ankstesnių kainų sumą, prie kurios pridėtas antidempingo muitas, siekiant pripažinti, kad šis muitas įtrauktas į naujas kainas.
75.
Nepritariu šiam teiginiui. Manau, kad logiškiau yra teigti, jog perpardavimo Sąjungoje kainų padidėjimas, palyginti su pradinėmis kainomis, automatiškai nereiškia, kad antidempingo muitai buvo tinkamai ir visiškai įtraukti į galutines kainas, – toks teiginys labiau atitinka visą nurodytos teisės normos aiškinimą.
76.
Iš tiesų galima daryti išvadą, kad antidempingo muitai nėra tinkamai įtraukti (t. y. įskaičiuoti) į naujas kainas, net jeigu jos didesnės už ankstesnes kainas, jeigu: a) tarpiniu laikotarpiu nuo pradinio iki galutinio momento gamybos sąnaudos labai padidėjo; ir b) atsižvelgiant į naujas perpardavimo kainas tokio sąnaudų padidėjimo nematyti.
77.
Iš esmės būtent tokius argumentus (jų teisingumu neabejoju) pateikia Bendrasis Teismas: „Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalis tiek, kiek ji susijusi su klausimu, ar „muitas yra tinkamai įtrauktas į perpardavimo kainą“, visiškai nereiškia, kad, be anksčiau taikytos perpardavimo kainos, į naują perpardavimo kainą turi būti įtrauktas tik antidempingo muitų atitikmuo, siekiant pateikti teigiamą atsakymą. Papildomas muitas, palyginti su paprastai patiriamomis sąnaudomis, „tinkamai įtraukiamas“ tik tuomet, kai jis pridedamas prie šių kitų sąnaudų. Taigi, jeigu kitos sąnaudos padidėja, bet perpardavimo kaina padidėja mažiau, iš tiesų muitas yra tik iš dalies pridedamas prie kitų sąnaudų arba iš viso nepridedamas, net jeigu muito atitikmuo ir pridedamas prie anksčiau taikytos perpardavimo kainos“ (
28
).
78.
Pridursiu, kad, kaip teisingai pažymi Komisija, bet kuriuo atveju taikant šios institucijos administracinę praktiką negalima iš dalies keisti Sąjungos institucijų priimtų privalomų teisės aktų.
ii) Šio kriterijaus taikymas skundžiamame sprendime
79.
Bendrasis Teismas pateikė argumentų, kodėl apeliantei neužtenka remtis tuo, kad nuo pradinio tyrimo laikotarpio iki ketvirtojo grąžinimo tyrimo laikotarpio perpardavimo kainos padidėjo daugiau kaip 100 %, siekiant įrodyti, jog antidempingo muitai visiškai įtraukti į šias kainas.
80.
Bendrojo Teismo teigimu, „pakanka, kad <…> gamybos sąnaudos padidėtų daugiau nei taikomos kainos, kad atsižvelgiant į gamybos sąnaudų pokytį antidempingo muitai nebūtų tinkamai įtraukti į taikomas kainas. Tai a priori įrodo Komisijos pateikta aplinkybė, kad 99 % atvejų 2012 m. perpardavimo Sąjungoje kainos nepadengė produktų sąnaudų, įskaitant antidempingo muitus“ (
29
).
81.
Bendrasis Teismas paneigė, kad RFA pateikė „įtikinamų įrodymų“, jog antidempingo muitas įtrauktas į perpardavimo kainą, todėl nereikia atskaityti sumokėtos antidempingo muitų sumos. Kaip patikslinsiu toliau, nekyla ginčas dėl to, kad siekiant neatskaityti šios sumos privalomo įrodinėjimo pareiga tenka ekonominės veiklos vykdytojui, o ne Komisijai, kurios pareiga – vertinti galimybę atmesti šio veiklos vykdytojo pateiktus įrodymus.
82.
Dar kartą turiu pabrėžti, kad Bendrojo Teismo pateiktą faktinių aplinkybių įrodymų vertinimą galima peržiūrėti ne nagrinėjant apeliacinį skundą, o taikant pirma nurodytas ribotas priemones (
30
). Be to, nagrinėjamoje byloje iš apeliantės buvo reikalaujama labai patikimų įrodymų: ji turėjo pateikti tokių įrodymų, kuriais remiantis būtų nepaneigiamai patvirtintos nagrinėjamos faktinės aplinkybės.
83.
Jeigu atsižvelgdamas į šį reikalavimą Bendrasis Teismas pagrįstai paaiškino, kodėl mano, kad RFA nepavyko įrodyti tokių faktinių aplinkybių, tai Teisingumo Teismui būtų labai sunku peržiūrėti šį vertinimą nagrinėjant apeliacinį skundą. Nagrinėjamu atveju nėra susiklostęs joks išimtinis pagrindas (akivaizdus faktinių aplinkybių iškraipymas, kuris matyti iš tai patvirtinančių bylos dokumentų).
84.
Be to, reikia atsižvelgti į tai, kad tikrindamas Komisijos įvertintus aspektus Bendrasis Teismas turi paisyti kriterijaus, pagal kurį „bendros prekybos politikos srityje, ypač kiek tai susiję su prekybos apsaugos priemonėmis, Sąjungos institucijos dėl ekonominių, politinių ir teisinių aplinkybių, kurias jos privalo išnagrinėti, sudėtingumo turi didelę diskreciją“ (
31
).
85.
Kadangi šis kriterijus taikomas nagrinėjamai bylai, turi būti patvirtinta Komisijos pozicija ir apeliantei perkelta net dar didesnė įrodinėjimo pareiga siekiant paneigti ginčijamų sprendimų pagrindus (
32
).
86.
Galiausiai negalima pamiršti, kad ketvirtasis grąžinimo tyrimo laikotarpis sutampa su laikotarpiu, numatytu atliekant galiojimo termino peržiūros tyrimą, lėmusį Įgyvendinimo reglamento Nr. 360/2014 priėmimą. Kaip jau nurodžiau, CHEMK ir KF (su RFA susijusios bendrovės) pateiktas apeliacinis skundas dėl šio reglamento buvo atmestas įsiteisėjusiu 2018 m. lapkričio 15 d. Bendrojo Teismo sprendimu (
33
).
87.
Nagrinėjant tą apeliacinį skundą taip pat buvo analizuojamas metodo pakeitimas, palyginti su tarpinės peržiūros tyrimu, be to, buvo atsižvelgiama į gamybos sąnaudų padidėjimą, kaip lemiamą veiksnį siekiant atskaityti antidempingo muitus apskaičiuojant eksporto kainą, ir patvirtintos tos pačios išvados kaip dabar skundžiamame sprendime. Panašumas su šia byla yra daugiau nei akivaizdus ir Bendrojo Teismo padarytos išvados sutampa su mano atsakymu į šią apeliacinio skundo antrojo pagrindo dalį.
b)
Antroji dalis: su DDP kainomis susijusių duomenų priėmimas išimties tvarka kaip įrodymo, kad antidempingo muitai įtraukti į eksporto kainas
1) Apeliantės ir Komisijos argumentai
88.
RFA kaltina Bendrąjį Teismą dėl to, kad skundžiamo sprendimo 77 ir 78 punktuose jis pritarė tam, kad kaip įrodymą, jog antidempingo muitai įtraukti į perpardavimo kainą, galima pateikti tik DDP kainas.
89.
Šiuo klausimu ji remiasi Komisijos pranešimo dėl antidempingo muitų grąžinimo 4.1 straipsnio b punktu ir priduria, kad jokioje taikomoje teisės nuostatoje nereglamentuojamas klausimas, ar turi būti pateiktos DDP kainos, ar reikia remtis EXW arba CIF kainomis, apimančiomis antidempingo muitus.
90.
Komisija šiai pozicijai prieštarauja ir teigia, kad pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalį taikoma taisyklė, jog apskaičiuojant eksporto kainą atskaitomas muitas, o siekiant jį atskaityti turi būti pateikta įtikinamų įrodymų, kad muitas įtrauktas į perpardavimo kainas.
91.
Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas ne apribojo apeliantės įrodymus, o naudojosi jos pateiktais įrodymais. Be to, ji pakartoja, kad neužtenka perpardavimo kainų pasikeitimo, – turi būti įrodyta, kad antidempingo muitas įtrauktas į perpardavimo kainas.
2) Vertinimas
92.
Dėl RFA argumentų pažymėtina, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas neapribojo apeliantės turimų įrodymų. Priešingai, jis laikėsi kriterijaus, jau įtvirtinto Sprendime Einhell Germany ir kt. / Komisija: „įrodymas, jeigu jis yra „galutinis“ [įtikinamas], kad antidempingo muitas deramai atsispindi perpardavimo kainose ir tolesnio pardavimo Sąjungoje kainose, gali būti pateiktas naudojantis bet kokiomis priemonėmis“ (
34
).
93.
Kartoju, skundžiamame sprendime nenustatytas įrodymų, kuriuos turėjo pateikti RFA, apribojimas. Jame tik pagrindžiama, kodėl šios bendrovės pateikti įrodymai nagrinėjamu atveju buvo netinkami siekiant patvirtinti, kad antidempingo muito įtraukimą į perpardavimo kainas pagrindžiantys įrodymai yra įtikinami.
94.
Tai faktinė situacija, kuri turi būti nagrinėjama atsižvelgiant į kiekvieno konkretaus atvejo aplinkybes. Komisija pateikė argumentų, iš kurių matyti, kaip per ankstesnius tyrimus ji galėjo padaryti tokias išvadas dėl surinktų įrodymų, įskaitant perpardavimo kainų pokyčio analizę, ir iš karto paaiškino įvairius duomenis, dėl kurių nusprendė, kad pateikta informacija nepatikima.
95.
Tam tikromis aplinkybėmis priimtas sprendimas nereiškia, kad kitomis aplinkybėmis turi būti nuspręsta taip pat. Taigi daugiausia dėmesio turėjo būti (ir buvo) skiriama aplinkybėms, susijusioms su naujais grąžinimo tyrimo laikotarpiais.
96.
RFA kaip įrodymą pateikė lentelę, kurioje įvertintos jos vidutinės svertinės EXW ir CIF kainos nuo pradinio tyrimo iki ketvirtojo tyrimo laikotarpio; taip ji siekė įrodyti, kad perpardavimo kainos apėmė antidempingo muitus.
97.
Ginčijamuose sprendimuose pateikta įvairių argumentų ir juose Komisija nurodė, kad šie RFA duomenys nepatikimi. Ieškiniu dėl panaikinimo buvo siekiama, kad būtų patvirtinti iš esmės tokie patys apeliantės argumentai, o Komisija juos neigė.
98.
Patikrinęs įrodymus Bendrasis Teismas (jis turėjo juos vertinti taip, kaip nurodžiau pirma) patvirtino Komisijos pateiktą įrodymų vertinimą; kaip taip pat minėjau, dėl šios skundžiamo sprendimo išvados negalima teikti apeliacinio skundo, nebent tik tuo atveju, jeigu iškraipomos įrodytomis laikomos faktinės aplinkybės, o nagrinėjamoje byloje jos nebuvo iškraipytos.
3) Papildomas vertinimas
99.
Priešingai nei Bendrajame Teisme (
35
), apeliaciniame skunde RFA nepateikia kaltinimo, kad Komisija per patikros apsilankymus arba kuo greičiau turėjo informuoti apie tai, jog tam tikra informacija apie sąnaudas nepatikima, jeigu ją tokia laikė, kad informacija būtų ištaisyta.
100.
Kadangi apeliaciniame skunde tokio kaltinimo nėra, logiška, kad Teisingumo Teismas neturi jo nagrinėti.
101.
Vis dėlto siekiant išsklaidyti bet kokias abejones šiuo klausimu verta priminti, kad pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalį Komisija privalo ne imtis veiksmų savo iniciatyva, o tik patikrinti subjekto, prašančio atlikti grąžinimo tyrimą, jai pateiktus įtikinamus įrodymus (
36
). Norint įrodyti, kad muitas tinkamai įtrauktas į perpardavimo kainas, įrodinėjimo pareiga, kuriai dėl būdvardžio „įtikinami“ taikomi dideli reikalavimai, tenka šiam subjektui, o ne Komisijai.
102.
Vadinasi, nereikia pritarti antrajam apeliacinio skundo pagrindui. Kadangi ir pirmasis pagrindas buvo atmestas, turi būti atmestas visas apeliacinis skundas.
103.
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį Teisingumo Teismas turi priteisti iš RFA bylinėjimosi išlaidas.
VI. Išvada
104.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismui siūlau:
1)
atmesti apeliacinį skundą;
2)
priteisti iš RFA International, LP bylinėjimosi išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: ispanų.
(
2
)	2008 m. vasario 25 d. Tarybos reglamentas, nustatantis galutinį antidempingo muitą ir galutinai surenkantis laikinąjį muitą, nustatytą importuojamam Kinijos Liaudies Respublikos, Egipto, Kazachstano, Buvusiosios Jugoslavijos Respublikos Makedonijos ir Rusijos kilmės ferosiliciui (OL L 55, 2008, p. 6; toliau – pradinis reglamentas).
(
3
)	Procedūra pradėta gavus 2008 m. vasario 25 d. Geležies lydinių pramonės ryšių komiteto (Euroalliages) skundą.
(
4
)	Tai bendrovės Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (toliau – CHEMK) ir Kuzneckie Ferrsplavy OAO (toliau – KF).
(
5
)	RFA turi padalinį Šveicarijoje, atsakingą už CHEMK ir KF pardavimus eksportuoti, visų pirma į Europos Sąjungą.
(
6
)	2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentas dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 343, 2009, p. 51; klaidų ištaisymas OL L 7, 2010 1 12, p. 22, OL L 219, 2015 8 20, p. 20, OL L 44, 2016 2 19, p. 20; toliau – pagrindinis reglamentas).
(
7
)	Sprendimas RFA International / Komisija (T‑113/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:783; toliau – skundžiamas sprendimas).
(
8
)	Sprendimas CHEMK ir KF / Taryba (T‑190/08, EU:T:2011:618).
(
9
)	Sprendimas CHEMK ir KF / Taryba (C‑13/12 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:780).
(
10
)	2012 m. sausio 16 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas, kuriuo baigiama importuojamam, inter alia, Rusijos kilmės ferosiliciui taikomų antidempingo priemonių dalinė tarpinė peržiūra pagal Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 11 straipsnio 3 dalį (OL L 22, 2012, p. 1).
(
11
)	Sprendimas CHEMK ir KF / Taryba (T‑169/12, EU:T:2015:231).
(
12
)	Nutartis CHEMK ir KF / Taryba (C‑345/15 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2016:433).
(
13
)	Sprendimas RFA International / Komisija (T‑466/12, EU:T:2015:151).
(
14
)	Sprendimas RFA International / Komisija (C‑239/15 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2017:337).
(
15
)	2014 m. balandžio 9 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas, kuriuo, pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 11 straipsnio 2 dalį atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą, importuojamam Kinijos Liaudies Respublikos ir Rusijos kilmės ferosiliciui nustatomas galutinis antidempingo muitas (OL L 107, 2014, p. 13).
(
16
)	Sprendimas CHEMK ir KF / Komisija (T‑487/14, EU:T:2018:792).
(
17
)	2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (OL L 176, 2016, p. 21).
(
18
)	Sprendimo Valimar (C‑374/12, EU:C:2014:2231; toliau – Sprendimas Valimar) 52 ir 55 punktai. Dėl Komisijos atliekamos kontrolės, susijusios su tarpine peržiūra, Teisingumo Teismas pridūrė, kad Komisija „gali <…> atlikti ne tik padėties raidos retrospektyviąją analizę nuo pradinio galutinės priemonės nustatymo, kad įvertintų, ar reikia palikti ją galioti, ar pakeisti, kad būtų pašalintas žalą darantis dempingas, bet ir padėties galimos raidos perspektyvų analizę, pradedant nuo per peržiūros procedūrą priimtos priemonės, kad galėtų įvertinti galimą galutinės priemonės panaikinimo ar pakeitimo įtaką“.
(
19
)	Apeliacinio skundo 16 punktas.
(
20
)	Ten pat, 28 punktas.
(
21
)	Ten pat, 22 punktas.
(
22
)	Sprendimo C(2014) 9805 final (Bendrasis Teismas juo remiasi skundžiamame sprendime) 19 punkte, susijusiame su 21 punktu, nurodoma, kad abiejų eksportuojančių Rusijos gamintojų sąnaudos labai padidėjo (apie 100 %), palyginti su pradiniu tyrimu, ir kad: i) grupės vidaus pardavimų struktūra buvo peržiūrėta praėjus nedaug laiko nuo pradinio tyrimo pabaigos; ii) pasikeitė eksportuojančių Rusijos gamintojų užsienio prekybos srautai; iii) atliekant pradinį tyrimą eksportuojantis gamintojas prekes iš esmės eksportavo pagal FOB sąlygas (Free On Board (franko laivo denis): pardavėjas prekes perduoda išsiuntimo uoste esančiame laive. Nuo tada visą riziką ir sąnaudas patiria pirkėjas) ir DDP sąlygas (Delivered Duty Paid (pristatyta, muitas sumokėtas): padengiamos visos išlaidos, patirtos iki to laiko, kai prekės pirkėjui perduodamos sutartoje importo šalies vietoje). Atlikus pradinį tyrimą buvo pradėta prekiauti taikant EXW sąlygas (EXW (Ex Works – iš įmonės) kaina: prekės perduodamos pardavėjo patalpose ir pirkėjas prisiima visą riziką (taip pat patiria sąnaudų), kol prekės pristatomos į paskirties vietą); iv) atliekant pradinį tyrimą prekės Sąjungos klientams buvo parduodamos taikant EXW ir CIF sąlygas (pardavėjas patiria draudimo ir frachto sąnaudų, o pirkėjas turi pasirūpinti prekėmis laive paskirties vietoje – nuo tada jis patiria riziką (ir sąnaudų)), taip pat DDP sąlygas. Atlikus pradinį tyrimą prekės daugiausia buvo perparduodamos taikant DDP sąlygas; v) apeliantė ir bendrovė Am General LLC — Mishawaka, USA (toliau – AMG) buvo įsteigtos atlikus pradinį tyrimą. Apeliantė tapo vienintele prekių pirkėja ir jas visų pirma eksportavo į Europos Sąjungą. AMG apeliantei teikė administracines paslaugas, pavyzdžiui, siuntė pirkimo ir pardavimo užsakymus, įskaitant pristatytų prekių logistiką, sandėlio administravimą ir sąskaitų išrašymą. Konkrečiai kalbant, šios užduotys apeliantės jai buvo pavestos vykdant grupės eksporto veiklą; vi) rinkos sąlygos, vyravusios atliekant pradinį tyrimą, taip pat labai pasikeitė.
(
23
)	Sprendimo RFA International / Komisija (C-239/15 P, EU:C:2017:337) 27 punktas.
(
24
)	Sprendime (įsiteisėjusiame), kuris byloje CHEMK ir KF / Komisija (T‑487/14, EU:T:2018:792) priimtas tą pačią dieną kaip ir skundžiamas sprendimas, Bendrasis Teismas atmetė panašų CHEMK ir KF reikalavimą dėl galutinio sprendimo dėl šių antidempingo muitų galiojimo termino peržiūros procedūros. Šio sprendimo 61 punkte nustatyta: „Vis dėlto šioje byloje ieškovės, atliekant priemonių galiojimo pabaigos peržiūros tyrimą, prašo taikyti ne tą pačią metodiką, kuri buvo taikoma pradiniame tyrime, bet metodiką, kuri buvo taikoma peržiūros tyrime, kurio pabaigoje priimtas tarpinis reglamentas. Iš tikrųjų šiuo atveju kyla klausimas dėl antidempingo muitų, kurie pradiniame tyrimo laikotarpyje iš esmės nebuvo įsigalioję, atspindėjimo [įtraukimo į perpardavimo kainą]“ (originale pasviruoju šriftu neišskirta).
(
25
)	Pavyzdžiui, žr. 2020 m. vasario 27 d. Sprendimą Lietuvos Respublika / Komisija (C‑79/19 P, EU:C:2020:129): „remiantis SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa, Teisingumo Teismas neturi kompetencijos nei konstatuoti faktinių aplinkybių, nei iš principo nagrinėti įrodymų, kuriuos Bendrasis Teismas pripažino tinkamais šioms faktinėms aplinkybėms pagrįsti. Jeigu šie įrodymai buvo gauti teisėtai ir buvo paisyta bendrųjų teisės principų ir procesinių normų, taikomų įrodinėjimo pareigai ir įrodymų tyrimui, tik Bendrasis Teismas turi nustatyti jam pateiktų įrodymų vertę. Todėl toks vertinimas pats savaime, išskyrus šių įrodymų iškraipymo atvejus, nėra teisės klausimas, kurį turi nagrinėti Teisingumo Teismas“.
(
26
)	OL C 164, 2014, p. 9.
(
27
)	Komisijos pranešimo dėl antidempingo muitų grąžinimo 4.1 straipsnio b punktas „Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 10 dalies įgyvendinimas“ suformuluotas taip: „Jei eksporto kaina apskaičiuojama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį, Komisija ją apskaičiuoja neatimdama sumokėtų antidempingo muitų sumos, kai pateikiami įtikinami įrodymai, jog muitas yra tinkamai jose atspindėtas [tinkamai įtrauktas į perpardavimo kainą ir paskesnes pardavimo Sąjungoje kainas]. Komisija išnagrinėja, ar per laikotarpį nuo pirminio tyrimo iki muitų grąžinimo tyrimo padidėjusiose pardavimo nepriklausomiems Sąjungos pirkėjams kainose jau įskaičiuoti antidempingo muitai“.
(
28
)	Skundžiamo sprendimo 71 punktas. Šis punktas sutampa su 2018 m. lapkričio 15 d. įsiteisėjusio Sprendimo CHEMK ir KF / Komisija (T‑487/14, EU:T:2018:792) 64 punktu.
(
29
)	Ten pat, 74 punktas.
(
30
)	Žr. 63 punktą ir jame nurodytą Teisingumo Teismo jurisprudenciją.
(
31
)	Sprendimo Valimar 51 punktas, kuriame nurodyti 2007 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo Ikea Wholesale (C‑351/04, EU:C:2007:547) 40 ir 41 punktai ir 2012 m. vasario 16 d. Sprendimo Taryba ir Komisija / Interpipe Niko Tube ir Interpipe NTRP (C‑191/09 P ir C‑200/09 P, EU:C:2012:78) 63 punktas.
(
32
)	Sprendime Valimar nustatyta, kad vykdant diskrecijos, kuria pasinaudojo institucijos, teisminę kontrolę „reikia tik patikrinti, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas ginčytinas pasirinkimas, ar nepadaryta akivaizdžios klaidos vertinant šias aplinkybes ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais“ (51 punktas).
(
33
)	Sprendimas CHEMK ir KF / Komisija (T‑487/14, EU:T:2018:792).
(
34
)	2015 m. lapkričio 18 d. sprendimo (T‑73/12, EU:T:2015:865) 155 punktas.
(
35
)	Ieškinio 94 punktas.
(
36
)	2012 m. kovo 22 d. Sprendimo GLS (C‑338/10, EU:C:2012:158) 32 punkte Teisingumo Teismas pripažino, kad „Komisija privalo savo iniciatyva ištirti visą prieinamą informaciją, nes per antidempingo tyrimą ji neatlieka arbitro vaidmens, kurio kompetencija apsiribotų sprendimo priėmimu tik pagal šalių pateiktus duomenis ir informaciją“. Šis sprendimas priimtas kitokiomis aplinkybės, nes buvo nagrinėjamas ginčas dėl normaliosios vertės nustatymo atliekant pradinį tyrimą.