62024CJ0643
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. lapkričio 27 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Teisė į gynybą – Reglamentas (EB) Nr. 805/2004 – Neginčytinų reikalavimų Europos vykdomasis raštas – 20 straipsnis – Vykdymo procesas – Vykdančiosios valstybės narės teismų jurisdikcija – 21 ir 23 straipsniai – Sprendimo vykdymo atsisakymo, sustabdymo ar apribojimo pagrindai – Reglamentas (EB) Nr. 1393/2007 – Teisminių ir neteisminių dokumentų įteikimas – 8 straipsnis – Atsisakymas priimti dokumentą – Vertimo į tą kalbą, kurią adresatas supranta, arba valstybės narės, į kurią kreipiamasi, oficialią kalbą, arba, atsižvelgiant į atvejį, vieną iš oficialių įteikimo vietos kalbų nebuvimas – Reglamento Nr. 1393/2007 II priede numatytos tipinės formos nepateikimas – Pasekmės – Kilmės valstybės narės teismų atliekamas vertinimas“
Byloje C‑643/24
dėl Supremo Tribunal de Justiça (Aukščiausiasis teismas, Portugalija) 2024 m. rugsėjo 4 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. rugsėjo 30 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Manuel Costa Filhos Lda.
prieš
OÜ Wine Port of Paldiski
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė O. Spineanu-Matei (pranešėja), teisėjai S. Rodin ir N. Fenger,
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
OÜ Wine Port of Paldiski, atstovaujamos advogados A. Brogueira ir P. Moreira,
–
Portugalijos vyriausybės, atstovaujamos P. Barros da Costa, S. Duarte Afonso ir M. J. Ramos,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos S. Noë ir B. Rechena,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 805/2004, sukuriančio neginčytinų reikalavimų Europos vykdomąjį raštą (OL L 143, 2004, p. 15; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 7 t., p. 38), 20 straipsnio 1 dalies ir 2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1393/2007 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse („dokumentų įteikimas“) ir panaikinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1348/2000 (OL L 324, 2007, p. 79), iš dalies pakeisto 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos reglamentu Nr. 517/2013 (OL L 158, 2013, p. 1), (toliau – Reglamentas Nr. 1393/2007) 8 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant bendrovės Manuel Costa Filhos Lda. (toliau – Manuel Costa), kurios buveinė yra Vizeloje (Portugalija), ir bendrovės OÜ Wine Port of Paldiski (toliau – Wine Port), kurios buveinė yra Taline (Estija), ginčą dėl Estijoje priimto ir Europos vykdomuoju raštu pripažinto teismo sprendimo vykdymo Portugalijoje.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas Nr. 805/2004
3
Reglamento 805/2004 8, 10–12, 14, 18 ir 21 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(8)
Tamperėje padarytose išvadose Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad galimybė vykdyti sprendimą kitoje valstybėje narėje nei toje, kurioje priimtas teismo sprendimas, turėtų būti pagreitinta ir supaprastinta, išsiverčiant be pereinamųjų priemonių, iki vykdymo valstybėje narėje, kurioje turi būti vykdomas sprendimas. Teismo sprendimas, kurį jį priėmęs teismas yra pripažinęs Europos vykdomuoju raštu, vykdant turėtų būti laikomas kaip paskelbtas toje valstybėje narėje, kurioje turi būti vykdomas. <…>
<…>
(10)
Kai skolininkui nedalyvaujant procese valstybės narės teismas priėmė sprendimą dėl neginčytino reikalavimo, bet kokių kliūčių panaikinimas valstybėje narėje, kurioje turi būti vykdomas sprendimas, yra neatsiejamas ir priklauso nuo pakankamos garantijos, kad laikomasi gynybos teisių.
(11)
Šiuo reglamentu siekiama remti pagrindines teises ir atsižvelgiama į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje [toliau – Chartija] pripažintus principus. Ypač juo siekiama užtikrinti visapusišką pagarbą teisei į teisingą teismo procesą, kaip pripažįstama Chartijos 47 straipsnyje.
(12)
Turėtų būti nustatyti minimalūs reikalavimai procesams, kuriuose priimami teismo sprendimai, siekiant užtikrinti, kad skolininkas būtų informuojamas apie su juo susijusius teismo veiksmus, reikalavimą aktyviai dalyvauti procese ieškiniui užginčyti ir su jo nedalyvavimu susijusias pasekmes. Apie tai skolininkui pranešama tinkamu laiku ir būdu, kad jis turėtų galimybę pasiruošti gynybai.
<…>
(14)
Visiems 13 ir 14 straipsniuose išvardytiems įteikimo būdams būdingas arba visiškas užtikrinimas (13 straipsnis), arba didelė tikimybė (14 straipsnis), kad dokumentai, kuriuos reikia įteikti, pasiekė adresatą. Kitoje kategorijoje teismo sprendimas pripažįstamas Europos vykdomuoju raštu tik tuo atveju, jei kilmės valstybė narė turi atitinkamą mechanizmą, leidžiantį skolininkui prašyti, kad būtų atliekama teismo sprendimo išsami peržiūra pagal 19 straipsnyje nustatytas sąlygas tais išimtiniais atvejais, kai, nepaisant, jog laikomasi [laikytasi] 14 straipsnio nuostatų, dokumentas nepasiekė adresato.
<…>
(18)
Abipusis pasitikėjimas vykdant teisingumą valstybėse narėse pateisina vienos valstybės narės teismo įvertinimą, kad visos sąlygos Europos vykdomajam raštui pripažinti yra įvykdytos ir visose kitose valstybėse narėse suteikia galimybę vykdyti teismo sprendimą, neatliekant teisinės minimalių procedūrinių reikalavimų tinkamo taikymo peržiūros valstybėje narėje, kurioje turi būti vykdomas teismo sprendimas.
<…>
(21)
Kai dokumentas iš vienos valstybės narės perduodamas kitai valstybei narei, kad būtų joje įteiktas, šis reglamentas, ypač jame nustatytos įteikimo taisyklės, turėtų būti taikomas kartu su 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1348/2000 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse [(OL L 160, 2000, p. 37; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 1 t., p. 227)], ypač jo 14 straipsniu ir valstybių narių deklaracijomis, pareikštomis pagal jo 23 straipsnį.“
4
Šio reglamento 1 straipsnyje „Objektas“ nustatyta:
„Šio reglamento tikslas – sukurti Europos vykdomąjį raštą neginčytiniems reikalavimams, kad, nustačius minimalius reikalavimus, teismo sprendimai, susitarimai ir autentiški dokumentai galėtų laisvai judėti visose valstybėse narėse, iki pripažinimo ir sprendimo vykdymo neatliekant tarpinių procedūrų valstybėje narėje, kurioje turi būti vykdomas sprendimas.“
5
Minėto reglamento 5 straipsnyje „Exequatur panaikinimas“ numatyta:
„Kilmės valstybėje narėje Europos vykdomuoju raštu pripažintas teismo sprendimas kitose valstybėse narėse pripažįstamas ir vykdomas, nereikalaujant vykdomumo patvirtinimo ir nesuteikiant jokios galimybės nepritarti jo pripažinimui.“
6
To paties reglamento 10 straipsnio „Europos vykdomojo rašto pažymėjimo ištaisymas arba panaikinimas“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Kilmės teismui pateikus prašymą, Europos vykdomojo rašto pažymėjimas:
a)
ištaisomas, kai dėl esminės klaidos teismo sprendime ir pažymėjime yra neatitikimų;
b)
panaikinamas, kai jis, atsižvelgiant į šiame reglamente nustatytus reikalavimus, buvo aiškiai neteisėtai išduotas.
2.   Europos vykdomojo rašto pažymėjimui ištaisyti ar panaikinti taikomi kilmės valstybės narės teisės aktai.“
7
Reglamento Nr. 805/2004 III skyriuje „Minimalūs reikalavimai neginčytinų reikalavimų procedūroms“ esančio 13 straipsnio „Dokumento įteikimas skolininkui patvirtinant jo gavimą“ 1 dalyje nustatyta:
„Bylos iškėlimo arba lygiavertis dokumentas skolininkui gali būti įteikiamas šiais būdais:
a)
įteikiant asmeniškai, kai skolininkas gavimą patvirtina, įskaitant gavimo datą, ir pasirašo;
b)
įteikiant asmeniškai, kai šį įteikimą patvirtina dokumentą įteikusio kompetentingo asmens pasirašytas dokumentas, patvirtinantis, kad skolininkas gavo dokumentą arba be jokio teisinio pagrindo atsisakė jį gauti, ir kuriame įrašoma įteikimo data;
c)
įteikimas paštu, kai skolininkas patvirtina, jog gavo dokumentą, įrašo gavimo datą, jį pasirašo ir grąžina;
d)
įteikimas elektroninėmis priemonėmis, tokiomis kaip faksas arba e. paštas, kai skolininkas patvirtina, jog gavo dokumentą, įrašo gavimo datą, jį pasirašo ir grąžina.“
8
Minėto reglamento 14 straipsnyje „Dokumento įteikimas be skolininko patvirtinimo apie jo gavimą“ numatyta:
„1.   Bylos iškėlimo ar lygiavertis dokumentas arba šaukimas į teismo posėdį skolininkui taip pat gali būti įteikiami vienu iš toliau nurodytų būdų:
a)
skolininko asmeniniu adresu asmeniškai įteikiant asmenims, gyvenantiems tame pačiame namų ūkyje, kaip ir skolininkas, arba jame dirbantiems;
b)
kai skolininkas yra darbdavys arba juridinis asmuo: skolininko verslo patalpose asmeniškai įteikiant jam dirbantiems asmenims;
c)
paliekant skolininko pašto dėžutėje;
d)
dokumentą paliekant pašte arba kompetentingoje valdžios institucijoje ir į skolininko pašto dėžutę įdedant rašytinį pranešimą apie įstaigoje esantį dokumentą, jei raštiškas pranešimas aiškiai nurodo teisminį dokumento pobūdį arba, kad įteikiamas pranešimas turi teisinį poveikį ir pradeda skaičiuoti laiką iki nustatyto termino;
e)
įteikiant paštu be patvirtinimo pagal 3 dalį, kai skolininko adresas yra kilmės valstybėje narėje;
f)
elektroninėmis priemonėmis, automatiškai patvirtinančiomis apie išsiuntimą, jei skolininkas iš anksto aiškiai sutiko su šiuo įteikimo būdu.
2.   Šiame reglamente įteikimas pagal 1 dalies nuostatas yra neleistinas, jei skolininko adresas tiksliai nežinomas.
3.   Įteikimas pagal 1 dalies a–d punktus patvirtinamas:
a)
įteikimą atlikusio kompetentingo asmens pasirašytu dokumentu, nurodant:
i)
įteikimo būdą; ir
ii)
įteikimo datą; ir
iii)
kai dokumentas buvo įteiktas kitam, nei skolininkas, asmeniui: to asmens pavardė ir jo ryšys su skolininku,
arba
b)
dokumentą gavusio asmens patvirtinimu, kai įteikiama pagal 1 dalies a ir b punktus.“
9
Minėto reglamento III skyriuje esančiame 18 straipsnyje „Minimalių reikalavimų nesilaikymo atitaisymas“ nustatyta:
„1.   Jeigu teismo proceso metu kilmės valstybėje narėje nebuvo laikomasi 13–17 straipsniuose nustatytų procedūrinių reikalavimų, tai šis nesilaikymas atitaisomas, o teismo sprendimas gali būti patvirtinamas Europos vykdomuoju raštu, jeigu:
a)
teismo sprendimas skolininkui buvo įteiktas laikantis 13 ar 14 straipsnio reikalavimų; ir
b)
skolininkas turėjo galimybę užginčyti teismo sprendimą jį pilnai peržiūrint, o teismo sprendime arba kartu su juo skolininkui buvo pateikta atitinkama informacija apie šiam užginčijimui būtinus procedūrinius reikalavimus, įskaitant institucijos, kurioje jis turi būti pateiktas, pavadinimą ir adresą, ir, kai taikoma, tam skirtą laikotarpį; ir
c)
skolininkas pagal atitinkamus procedūrinius reikalavimus neužginčijo teismo sprendimo.
2.   Jeigu teismo proceso metu kilmės valstybėje narėje nebuvo laikomasi 13 arba 14 straipsniuose nustatytų procedūrinių reikalavimų, tai šis nesilaikymas atitaisomas, jeigu skolininkas savo elgesiu teismo procese įrodo, kad jis asmeniškai gavo dokumentą, kuris buvo įteiktas tinkamu laiku, kad būtų galima pasiruošti gynybai.“
10
To paties reglamento 20 straipsnio „Vykdymo tvarka“ 1 dalyje numatyta:
„Nepažeidžiant šio skyriaus nuostatų, vykdymo procedūros atliekamos vadovaujantis valstybės narės, kurioje vykdomas teismo sprendimas, teisės aktais.
Europos vykdomuoju raštu pripažintas teismo sprendimas yra vykdomas tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir teismo sprendimas, priimtas valstybėje narėje, kurioje vykdytinas teismo sprendimas.“
11
Reglamento Nr. 805/2004 21 straipsnyje „Atsisakymas vykdyti teismo sprendimą“ numatyta:
„1.   Skolininko prašymu, valstybės narės, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, kompetentingas teismas atsisako vykdyti teismo sprendimą, jei Europos vykdomuoju raštu patvirtintas teismo sprendimas yra nesutaikomas [nesuderinamas] su bet kurioje valstybėje narėje ar trečiojoje šalyje anksčiau priimtu teismo sprendimu, jeigu:
a)
ankstesnis teismo sprendimas buvo susijęs su ta pačia veiksmo priežastimi ir tomis pačiomis šalimis [buvo priimtas byloje tuo pačiu pagrindu ir tarp tų pačių šalių]; ir
b)
ankstesnis teismo sprendimas buvo priimtas valstybėje narėje, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, arba patenkina sąlygas, būtinas jam pripažinti valstybėje narėje, kurioje vykdytinas teismo sprendimas; ir
c)
kilmės valstybėje narėje teismo proceso metu dėl nesutaikomumo [nesuderinamumo] nebuvo ir negalėjo būti prieštaraujama.
2.   Valstybėje narėje, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, dėl jokių priežasčių teismo sprendimas ar jo patvirtinimas [pripažinimas] Europos vykdomuoju raštu negali būti peržiūrimi dėl jų esmės.“
12
Šio reglamento 23 straipsnyje „Teismo sprendimo vykdymo atidėjimas [sustabdymas] arba apribojimas“ nurodyta:
„Kai skolininkas:
–
užginčijo Europos vykdomuoju raštu patvirtintą teismo sprendimą, įskaitant prašymą peržiūrai kaip apibrėžta 19 straipsnyje, arba
–
kreipėsi dėl Europos vykdomojo rašto pažymėjimo ištaisymo ar panaikinimo pagal 10 straipsnio nuostatas,
valstybės narės, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, kompetentingas teismas ar institucija gali, remdamasi skolininko prašymu:
a)
apriboti vykdymo procesą iki apsaugos priemonių [apriboti vykdymo procesą ir nustatyti tik apsaugos priemones]; arba
b)
teismo sprendimo vykdymą paskelbti sąlyginiu su tokia saugumo sąlyga, kokią jis nustato [nustatyti sąlygą, kad sprendimas vykdomas tik pateikus nustatytą garantiją]; arba
c)
esant nepaprastoms aplinkybėms – sustabdyti teismo sprendimo vykdymo procesą.“
13
Minėto reglamento 28 straipsnyje „Ryšys su Reglamentu (EB) Nr. 1348/2000“ nustatyta:
„Šis reglamentas neturi poveikio taikant Reglamentą (EB) Nr. 1348/2000.“
Reglamentas Nr. 1393/2007
14
Reglamentas Nr. 1393/2007 buvo panaikintas 2020 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2020/1784 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse (dokumentų įteikimas) (OL L 405, 2020, p. 40), taikomu nuo 2022 m. liepos 1 d. Vis dėlto, turint omenyje pagrindinės bylos faktinių aplinkybių susiklostymo datą, prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į Reglamentą Nr. 1393/2007.
15
Reglamento Nr. 1393/2007 8 straipsnio „Atsisakymas priimti dokumentą“ 1 dalyje nustatyta:
„Gaunančioji agentūra, naudodama II priede pateiktą tipinę formą, informuoja adresatą, kad jis gali atsisakyti priimti įteikiamą dokumentą arba grąžinti dokumentą gaunančiajai agentūrai per vieną savaitę, jeigu jis nėra parengtas viena iš šių kalbų arba nėra pridėtas jo vertimas į bet kurią iš šių kalbų:
a)
kalba, kurią supranta adresatas; arba
b)
valstybės narės, į kurią kreipiamasi, oficialia kalba arba jei yra keletas oficialių kalbų toje valstybėje narėje – oficialia kalba ar viena iš oficialių įteikimo vietos kalbų.“
16
Šio reglamento II priede esančioje tipinėje formoje „Adresato informavimas apie teisę atsisakyti priimti dokumentą“ yra, be kita ko, ši dokumento adresatui skirta informacija:
„Galite atsisakyti priimti šį dokumentą, jeigu jis nėra parengtas kalba, kurią suprantate, ar įteikimo vietos oficialia kalba arba viena iš oficialių kalbų, arba nėra pridėta vertimo į kalbą, kurią suprantate, ar į įteikimo vietos oficialią kalbą arba vieną iš oficialių kalbų.
Jeigu norite pasinaudoti šia teise, turite atsisakyti priimti dokumentą iš tiesiogiai jį įteikiančio asmens įteikimo metu arba nusiųsti dokumentą per savaitę nuo tos dienos, kurią atsisakėte jį priimti, toliau nurodytu adresu.“
Portugalijos teisė
17
Código de Processo Civil (Civilinio proceso kodeksas; toliau – CPC) 191 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Nepažeidžiant 188 straipsnio, dokumentų įteikimas yra negaliojantis, jeigu nesilaikoma teisės aktuose nustatytų formalių reikalavimų.“
18
CPC 696 straipsnyje, kiek tai susiję su vykdymo procesu, numatyta:
„Galutinis teismo sprendimas gali būti peržiūrėtas tik tuo atveju, jeigu:
<…>
e)
teismas bylą išnagrinėjo už akių, atsakovui visiškai nedalyvavus, ir įrodyta, kad:
i)
atsakovui nebuvo įteikti bylos dokumentai arba jų įteikimas negalioja;
ii)
atsakovas apie įteikimą nežinojo dėl nuo jo valios nepriklausančių aplinkybių;
iii)
atsakovas negalėjo pateikti atsiliepimo į ieškinį dėl force majeure;
<…>“
19
CPC 729 straipsnyje nustatyta:
„Per teismo sprendimo vykdymo procesą prieštaravimas gali būti pateiktas tik vienu iš toliau nurodytų pagrindų:
<…>
d)
atsakovas iš esmės nagrinėjamoje byloje nedalyvavo vienu iš CPC 696 straipsnio e punkte numatytų atvejų.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
20
Wine Port Portugalijoje pradėjo priverstinio vykdymo procesą prieš Manuel Costa, remdamasi 2022 m. balandžio 12 d.Harju Maakohtu Tallinna kohtumaja (Harju pirmosios instancijos teismas, posėdžiaujantis Taline, Estija) sprendimu, kuris pagal Reglamentą Nr. 805/2004 pripažintas Europos vykdomuoju raštu ir kuriuo Manuel Costa buvo įpareigota sumokėti Wine Port38732_84 EUR kompensaciją ir 2418,97 EUR bylinėjimosi išlaidas bei delspinigius.
21
Manuel Costa pateikė prieštaravimą dėl šio vykdymo proceso, motyvuodama tuo, kad jai nebuvo įteikti bylos, kurioje priimtas minėtas sprendimas, dokumentai, kad apie šį sprendimą sužinojo tik jo vykdymo momentu ir kad dėl to negalėjo jo apskųsti.
22
Wine Port užginčijo šiuos teiginius, tvirtindama, kad bylos iškėlimo dokumentas ir bylinėjimosi išlaidų apskaičiavimas buvo tinkamai įteikti Manuel Costa jos buveinėje ir kad jos teisinis atstovas kiekvieną kartą įteikus pasirašė atitinkamus gavimo patvirtinimo dokumentus ir nurodė jų gavimo datą, o ši bendrovė neužginčijo skolinio reikalavimo buvimo, galiojimo ar mokėtinumo.
23
Konkrečiai kalbant, įteikus bylos iškėlimo dokumentą Estijos teismas paragino Manuel Costa pateikti galimus prieštaravimus per 28 dienas nuo šio dokumento, parengto 2022 m. sausio 21 d. ir pasirašyto šios bendrovės teisinio atstovo, gavimo dienos.
24
2022 m. kovo 24 d. tas teismas taip pat įteikė Manuel Costa bylinėjimosi išlaidų apskaičiavimą ir nurodė, kad ji turi penkias dienas pastaboms pateikti arba šioms išlaidoms užginčyti. Šis pranešimas taip pat buvo gautas šios bendrovės buveinėje, tačiau bendrovė nepateikė savo nuomonės šiuo klausimu.
25
2022 m. birželio 22 d. minėtai bendrovei registruotu laišku buvo pranešta, kad 2022 m. balandžio 12 d. sprendimas tapo vykdomuoju dokumentu.
26
Visi šie įteikti dokumentai buvo parengti estų kalba ir prie jų nebuvo pridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma.
27
Per priverstinio vykdymo procesą Portugalijos pirmosios instancijos teismas patenkino Manuel Costa pateiktą prieštaravimą ir nurodė sustabdyti vykdymą, manydamas, kad ieškinio, pareikšto Estijoje iš esmės nagrinėjamoje byloje, įteikimas bendrovei Manuel Costa yra negaliojantis, kaip tai suprantama pagal CPC 191 straipsnio 1 dalį. Jis nusprendė, kad šis įteikimas neatitinka Reglamento Nr. 1393/2007 8 straipsnio 1 dalyje nustatytų reikalavimų, nes minėtai bendrovei įteikti dokumentai nebuvo parengti portugalų kalba ir prie jų nebuvo pridėta šio reglamento II priede pateikta tipinė forma, leidžianti nustatyti, kad bendrovė yra informuota apie savo teisę atsisakyti priimti minėtus dokumentus.
28
Wine Port apskundė pirmosios instancijos teismo sprendimą Tribunal da Relação do Porto (Porto apeliacinis teismas, Portugalija), šis 2024 m. balandžio 11 d. sprendimu jį patenkino ir nurodė tęsti vykdymo procesą. Šiuo klausimu tas teismas nusprendė, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, visų pirma iš 2015 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo Alpha Bank Cyprus (C‑519/13, EU:C:2015:603), 2017 m. kovo 2 d. Sprendimo Henderson (C‑354/15, EU:C:2017:157) ir 2022 m. gegužės 5 d. Nutarties ING Luxembourg (C‑346/21, EU:C:2022:368), matyti, jog tai, kad prie registruotu laišku su gavimo patvirtinimu įteiktų dokumentų nėra pridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede numatyta forma, nereiškia, kad įteikimas yra negaliojantis.
29
Manuel Costa pateikė Supremo Tribunal de Justiça (Aukščiausiasis teismas, Portugalija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kasacinį skundą dėl apeliacinės instancijos teismo sprendimo.
30
Minėtas teismas patikslino, jog iš šio sprendimo 28 punkte nurodytos jurisprudencijos matyti, kad Reglamento Nr. 1393/2007 II priede nurodytos tipinės formos nepateikimas nelemia šio įteikimo negaliojimo, o tik sukelia pareigą pašalinti trūkumus. Vis dėlto jis pažymėjo, kad bylose, kuriose buvo suformuota tokia jurisprudencija, šios formos nebuvimas buvo konstatuotas nagrinėjant bylą iš esmės, kai dar buvo galima ištaisyti šį trūkumą, pateikiant suinteresuotajam asmeniui minėtą formą. Tačiau nagrinėjamu atveju tuo, kad šios formos nėra, remtasi po to, kai byla buvo išnagrinėta iš esmės, todėl ištaisyti šio trūkumo jau nebuvo įmanoma.
31
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar tokiu atveju, atsižvelgiant į būtinybę paisyti teisės į gynybą, įtvirtintos Chartijos 47 straipsnio 2 dalyje ir 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnio 1 dalyje, pagal Reglamento Nr. 1393/2007 8 straipsnio 1 dalį draudžiama pripažinti, jog įteikimas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu yra negaliojantis dėl to, kad prie jo nebuvo pridėta šio reglamento II priede pateikta tipinė forma.
32
Minėtam teismui taip pat kyla klausimas dėl Reglamento Nr. 805/2004 20 straipsnio 1 dalies aiškinimo, šiuo aspektu pažymint, jog iš šios nuostatos matyti, kad Europos vykdomuoju raštu pripažintas teismo sprendimas yra vykdomas tomis pačiomis sąlygomis kaip ir vykdančiojoje valstybėje narėje priimtas teismo sprendimas.
33
Jis patikslina, jog nacionalinėje jurisprudencijoje ši nuostata buvo aiškinama taip, kad, kai vykdymas grindžiamas Europos vykdomuoju raštu, skolininkas gali prieštarauti tokiam vykdymui remdamasis tais pačiais pagrindais kaip ir tuo atveju, kai vykdomas teismo sprendimas, priimtas valstybėje narėje, kurioje jis vykdytinas. Tačiau pagal CPC 729 straipsnio d punktą, siejamą su šio kodekso 696 straipsnio e punktu, skolininkas gali prieštarauti vykdymui, remdamasis tuo, kad nedalyvavo nagrinėjant bylą iš esmės ir kad dokumentų įteikimas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu yra negaliojantis, nes prie tų dokumentų nepridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma.
34
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar toks aiškinimas suderinamas su Reglamento Nr. 805/2004 1 straipsnyje nurodytu tikslu ir būtiniausiais įteikimo reikalavimais, kurie numatyti šio reglamento 13 ir 14 straipsniuose, siejamuose su jo 14 konstatuojamąja dalimi, ir yra privalomi byloje, kurioje priimtas Europos vykdomuoju raštu pripažintas teismo sprendimas.
35
Šiomis aplinkybėmis Supremo Tribunal de Justiça (Aukščiausiasis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar tuo atveju, kai, vertinant proceso požiūriu, negalima ištaisyti situacijos, susidariusios dėl [Reglamento Nr. 1393/2007] II priede pateiktos tipinės formos neišsiuntimo, nes išnagrinėjus bylą iš esmės jau priimtas galutinis sprendimas priteisti skolą, šio reglamento 8 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias dokumentų įteikimas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu laikomas negaliojančiu, jeigu prie tų dokumentų nepridėta minėta tipinė forma, atsižvelgiant į to dokumento adresato teisę į gynybą ir laikantis teisingo bylos nagrinėjimo reikalavimų, įtvirtintų [Chartijos] 47 straipsnio antroje pastraipoje ir 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnio 1 dalyje?
2.
Ar [Reglamento Nr. 805/2004] 20 straipsnio 1 dalis, kurioje numatyta, kad „Europos vykdomuoju raštu pripažintas teismo sprendimas yra vykdomas tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir teismo sprendimas, priimtas valstybėje narėje, kurioje vykdytinas teismo sprendimas“, turi būti aiškinama taip, kad per Europos vykdomojo rašto vykdymo procesą skolininkas gali prieštarauti tokiam vykdymui remdamasis tais pačiais pagrindais, kaip ir tuo atveju, kai vykdomas teismo sprendimas, priimtas valstybėje narėje, kurioje jis vykdytinas, visų pirma remdamasis tuo, kad jis nedalyvavo nagrinėjant bylą iš esmės ir kad dokumentų įteikimas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu buvo negaliojantis, nes prie tų dokumentų nepridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma?
3.
Ar, atsižvelgiant į tikslus, dėl kurių buvo sukurtas Europos vykdomasis raštas (Reglamento Nr. 805/2004 1 straipsnis), ir būtiniausius įteikimo reikalavimus, privalomus byloje, kurioje priimtas Europos vykdomuoju raštu pripažintas teismo sprendimas (šio reglamento 13 ir 14 straipsniai), t. y. reikalavimus, kuriems pagal reglamento 14 konstatuojamąją dalį būdingas visiškas užtikrinimas (13 straipsnis) arba didelė tikimybė (14 straipsnis), kad įteikti dokumentai pasiekė adresatą, pagal Reglamentą Nr. 805/2004 yra draudžiamos nacionalinės teisės normos (kaip antai numatytosios CPC 729 straipsnio d punkte, siejamame su [šio kodekso] 696 straipsnio e punkto i papunkčiu), iš kurių matyti, kad skolininkas gali prieštarauti vykdymui, remdamasis tuo, kad jis nedalyvavo nagrinėjant bylą iš esmės ir kad dokumentų įteikimas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu buvo negaliojantis, nes prie tų dokumentų nepridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo ir trečiojo klausimų
36
Antruoju ir trečiuoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu ir pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 805/2004 20 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos vykdančiosios valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias vykdant kilmės valstybėje narėje priimtą ir Europos vykdomuoju raštu pripažintą teismo sprendimą skolininkas gali prieštarauti tokiam vykdymui, remdamasis tuo, kad vykstant procesui, per kurį buvo priimtas šis sprendimas, bylos iškėlimo dokumentas jam buvo įteiktas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu, tačiau jis nebuvo parengtas šiai šaliai suprantama kalba ar oficialiąja vykdančiosios valstybės narės kalba arba, atsižvelgiant į atvejį, vietovės, kurioje šis dokumentas turi būti įteiktas, viena iš oficialiųjų kalbų, arba prie jo nebuvo pridėta vertimo į šias kalbas, ir prie jo nebuvo pridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma, leidžianti informuoti minėtą šalį apie jos turimą teisę atsisakyti priimti įteiktiną dokumentą.
37
Dėl Sąjungos teisės nuostatos išaiškinimo reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją reikia atsižvelgti ne tik į šios nuostatos tekstą, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (1983 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12 punktas ir 2022 m. liepos 7 d. Sprendimo LKW WALTER, C‑7/21, EU:C:2022:527, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
38
Pirma, kaip matyti iš Reglamento Nr. 805/2004 20 straipsnio 1 dalies formuluotės, šioje nuostatoje numatyta, kad, nepažeidžiant šio reglamento IV skyriaus nuostatų, įskaitant jo 21 ir 23 straipsnius, kuriuose išdėstyti Europos vykdomuoju raštu pripažinto teismo sprendimo vykdymo atsisakymo, sustabdymo ar apribojimo pagrindai, toks sprendimas vykdomas tomis pačiomis sąlygomis kaip ir teismo sprendimas, priimtas vykdančiojoje valstybėje narėje.
39
Iš šių nuostatų formuluotės matyti, kad vykdymo procedūrą reglamentuoja vykdančiosios valstybės narės teisė ir kad šios valstybės narės teismai turi teisę atsisakyti vykdyti Europos vykdomuoju raštu pripažintą teismo sprendimą, sustabdyti arba apriboti jo vykdymą, remdamiesi šiame reglamente numatytais pagrindais.
40
Antra, reikia pažymėti, kad, atsižvelgiant į minėto reglamento struktūrą, jame aiškiai įtvirtintas kilmės valstybės narės ir vykdančiosios valstybės narės teismų ir institucijų kompetencijos pasidalijimas, nustatant reikalavimus, kurių reikia laikytis tiek vykstant procesui, per kurį priimamas sprendimas dėl neginčytino reikalavimo, tiek vykdant tokį sprendimą. Šis kompetencijos pasidalijimas atsiranda dėl to, kad reikalavimas ir jį patvirtinantis Europos vykdomasis raštas nustatomi remiantis kilmės valstybės narės teise, o pagal minėtą nuostatą vykdymo procesas reglamentuojamas vadovaujantis vykdančiosios valstybės narės teise (šiuo klausimu žr. 2023 m. vasario 16 d. Sprendimo Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, 38 punktą).
41
Kilmės valstybėje narėje teismo sprendimo dėl neginčytino reikalavimo pripažinimas Europos vykdomuoju raštu siejamas su Reglamento Nr. 805/2004 III skyriuje numatytų būtiniausių reikalavimų laikymusi. Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal šio reglamento 18 straipsnį tų reikalavimų nesilaikymo trūkumas gali būti ištaisytas tik tos valstybės teismuose ar institucijose (2023 m. vasario 16 d. Sprendimo Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, 39 punktas).
42
Šie būtiniausi reikalavimai atspindi Europos Sąjungos teisės aktų leidėjo siekį užtikrinti, kad vykstant procesams, kai priimami teismo sprendimai dėl neginčytinų reikalavimų, būtų pakankamai garantijų, kurios užtikrintų teisę į veiksmingą teisminę gynybą kilmės valstybėje narėje, atsižvelgiant į kontrolės nebuvimo šiuo klausimu vykdančiojoje valstybėje narėje principą (2018 m. vasario 28 d. Sprendimo Collect Inkasso ir kt., C‑289/17, EU:C:2018:133, 36 punktas), o būtiniausiais reikalavimais, kaip nurodyta minėto reglamento 12 konstatuojamojoje dalyje, siekiama užtikrinti, kad skolininkas laiku būtų informuotas apie jam teisme pareikštą ieškinį ir būtinybę aktyviai dalyvauti procese siekiant užginčyti atitinkamą reikalavimą, taip pat apie jo nedalyvavimo procese padarinius, ir taip, kad turėtų galimybę tinkamai pasiruošti gynybai.
43
Šio informavimo tikslais, kai dokumentas turi būti perduotas iš vienos valstybės narės kitai valstybei narei, iš Reglamento Nr. 805/2004 28 straipsnio, siejamo su jo 21 konstatuojamąja dalimi, matyti, kad šis reglamentas neturi įtakos Reglamento Nr. 1348/2000, galiojusio prieš Reglamentą Nr. 1393/2007, taikymui. Taigi šio dokumento įteikimas turi atitikti pastarojo reglamento 8 straipsnio 1 dalyje numatytas sąlygas, todėl prie jo turi būti pridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma, skirta informuoti adresatą apie jo turimą teisę atsisakyti priimti įteiktiną dokumentą, kai jis nėra parengtas adresatui suprantama kalba ar oficialiąja valstybės narės, į kurią kreipiamasi, kalba arba, atsižvelgiant į atvejį, vietovės, kurioje šis dokumentas turi būti įteiktas, viena iš oficialiųjų kalbų.
44
Taigi svarbu užtikrinti ne tik tai, kad skolininkas būtų tinkamai informuotas apie užsienyje jam pareikštą ieškinį bei jo turinį ir kad galėtų veiksmingai ir išsamiai sužinoti bei suprasti šio ieškinio prasmę ir apimtį, bet ir tai, kad, nesilaikant šių reikalavimų, kilmės valstybėje narėje būtų galima pasinaudoti tinkama teisių gynimo priemone.
45
Darytina išvada, kad, jeigu bylos iškėlimo ar lygiavertis dokumentas nebuvo įteiktas kartu su šia forma ir šis trūkumas nebuvo ištaisytas vykstant procesui kilmės valstybėje narėje, per šį procesą priimtas sprendimas negali atitikti Reglamento Nr. 805/2004 III skyriuje numatytų būtiniausių reikalavimų ir negali būti pripažintas Europos vykdomuoju raštu.
46
Taigi tokiomis aplinkybėmis išduotas pažymėjimas bus laikomas išduotu neteisėtai, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 805/2004 10 straipsnio 1 dalies b punktą, todėl kilmės valstybės narės teismui pareikalavus jis turėtų būti panaikintas.
47
Vykdančiosios valstybės narės teismai arba kompetentingos institucijos pagal jiems Reglamento Nr. 805/2004 20 straipsniu suteiktą kompetenciją turi teisę nagrinėti, ar yra aplinkybių, pateisinančių atsisakymą vykdyti teismo sprendimą, kaip nurodyta šio reglamento 21 straipsnio 1 dalyje, arba teismo sprendimo vykdymo apribojimą ar sustabdymą, kaip nurodyta minėto reglamento 23 straipsnyje (2023 m. vasario 16 d. Sprendimo Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, 40 punktas).
48
Darytina išvada, kad skolininkas gali prieštarauti vykdymui vykdančiojoje valstybėje narėje tik Reglamento Nr. 805/2004 21 straipsnyje, susijusiame su nesuderinamų sprendimų buvimu, ir šio reglamento 23 straipsnyje numatytais pagrindais, susijusiais su vykdymo sustabdymu ar apribojimu, kai kilmės valstybėje narėje procesas yra pradėtas.
49
Konkrečiai kalbant, pagal Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio c punktą tuo atveju, kai skolininkas užginčijo Europos vykdomuoju raštu pripažintą teismo sprendimą arba pateikė prašymą peržiūrėti tą sprendimą, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 19 straipsnį, arba kreipėsi dėl Europos vykdomojo rašto pažymėjimo ištaisymo arba panaikinimo pagal minėto reglamento 10 straipsnį, vykdančiosios valstybės narės teismas arba kompetentinga institucija, esant nepaprastosioms aplinkybėms, skolininko prašymu gali sustabdyti vykdymo procesą.
50
Šios galimybės pateikti skundą, prašymą atsiimti arba prašymą peržiūrėti kilmės valstybėje narėje užtikrina, kad tame pačiame reglamente numatytas kontrolės panaikinimas vykdančiojoje valstybėje narėje nebus vykdomas, jeigu nebus užtikrintos teisės į gynybą laikymosi garantijos.
51
Šiuo atveju, kaip matyti iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktos informacijos, aplinkybė, kad skolininkas nedalyvavo nagrinėjant bylą iš esmės, kuriai pasibaigus buvo priimtas Europos vykdomuoju raštu pripažintas teismo sprendimas, ir kad šioje byloje prie dokumento, kuris jam buvo įteiktas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu, nebuvo pridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma, nėra susijusi nė su vienu iš Reglamento Nr. 805/2004 21 ir 23 straipsniuose nurodytų pagrindų.
52
Tokia aplinkybė susijusi su procesu kilmės valstybėje narėje ir teismo sprendimo, priimto pasibaigus šiam procesui, pripažinimu Europos vykdomuoju raštu, todėl šie aspektai negali būti pateikti vykdančiosios valstybės narės teismams ar kompetentingoms institucijoms įvertinti (šiuo klausimu žr. 2023 m. vasario 16 d. Sprendimo Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, 41 punktą).
53
Trečia, reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 805/2004 20 straipsnio 1 dalies aiškinimas, kylantis iš šios nuostatos formuluotės ir konteksto, atitinka šiuo reglamentu siekiamą tikslą, kuriuo, kaip matyti iš kartu aiškinamų jo 1 ir 5 straipsnių, siejamų su jo 8, 10, 11 ir 18 konstatuojamosiomis dalimis, siekiama – laikantis tarpusavio pasitikėjimo vykdant teisingumą valstybėse narėse, kuriuo grindžiamas kompetencijos pasidalijimas tarp, viena vertus, kilmės valstybės narės ir, kita vertus, vykdančiosios valstybės narės teismų ir institucijų, – užtikrinti laisvą visų pirma teismo sprendimų dėl neginčytinų reikalavimų judėjimą, pagreitinti ir supaprastinti jų vykdymą, panaikinant procedūrą, kuria siekiama, kad šie sprendimai taptų vykdytini, kartu užtikrinant teisės į gynybą laikymąsi.
54
Nagrinėjamu atveju neatrodo, kad Estijoje iki šiol būtų buvę imtasi kokių nors veiksmų, pavyzdžiui, pateiktas prašymas panaikinti Europos vykdomojo rašto pažymėjimą. Vis dėlto, kaip matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nėra abejonių, jog Manuel Costa prieštarauja tam, kad Portugalijoje būtų vykdomas teismo sprendimas, pripažintas Europos vykdomuoju raštu Estijoje, nes vykstant procesui, per kurį buvo paskelbtas tas sprendimas, bylos iškėlimo dokumentas pagal Reglamento Nr. 1393/2007 8 straipsnio 1 dalį jai nebuvo įteiktas kalba, kurią ši šalis supranta, arba vykdančiosios valstybės narės oficialiąja kalba, ir prie jo nebuvo pridėta šio reglamento II priede pateikta tipinė forma, leidžianti ją informuoti apie jos teisę atsisakyti priimti įteiktiną dokumentą.
55
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad šis pagrindas nesusijęs su Reglamento Nr. 805/2004 21 ir 23 straipsniuose numatytais pagrindais, kuriais remiantis galima atsisakyti vykdyti teismo sprendimą, pripažintą Europos vykdomuoju raštu, sustabdyti arba apriboti jo vykdymą.
56
Vis dėlto reikia pažymėti, kad šis pagrindas susijęs su vykdytino sprendimo pripažinimo Europos vykdomuoju raštu galiojimu, o tai, kaip priminta šio sprendimo 41 ir 52 punktuose, gali būti ginčijama tik kilmės valstybės narės teismuose.
57
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį ir trečiąjį klausimus reikia atsakyti: Reglamento Nr. 805/2004 20 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos vykdančiosios valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias vykdant kilmės valstybėje narėje priimtą ir Europos vykdomuoju raštu pripažintą teismo sprendimą skolininkas gali prieštarauti tokiam vykdymui, remdamasis tuo, kad vykstant procesui, per kurį buvo priimtas šis sprendimas, bylos iškėlimo dokumentas jam buvo įteiktas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu, tačiau jis nebuvo parengtas šiai šaliai suprantama kalba ar oficialiąja vykdančiosios valstybės narės kalba arba, atsižvelgiant į atvejį, vietovės, kurioje šis dokumentas turi būti įteiktas, viena iš oficialiųjų kalbų, arba prie jo nebuvo pridėta vertimo į šias kalbas, ir prie jo nebuvo pridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma, leidžianti informuoti minėtą šalį apie jos turimą teisę atsisakyti priimti įteiktiną dokumentą.
Dėl pirmojo klausimo
58
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1393/2007 8 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias teisminio dokumento įteikimas registruotu paštu su gavimo patvirtinimu yra negaliojantis, jeigu įteiktinas dokumentas parengtas kita nei nurodyta šioje nuostatoje kalba ir prie šio dokumento nepridėta šio reglamento II priede pateikta tipinė forma, nors procesas, kuriam pasibaigus teismo sprendimas buvo pripažintas Europos vykdomuoju raštu, baigėsi, todėl nebegalima ištaisyti šio įteikimo trūkumų.
59
Visų pirma reikia priminti, kad atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prejudicinio klausimo galima tik jeigu akivaizdu, kad Sąjungos teisės nuostata, kuri pateikta Teisingumo Teismui išaiškinti, negali būti taikoma (2015 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo van der Lans, C‑257/14, EU:C:2015:618, 20 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
60
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš atsakymo į antrąjį ir trečiąjį klausimus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris nagrinėja prieštaravimą dėl teismo sprendimo, pripažinto Europos vykdomuoju raštu pagal Reglamentą Nr. 805/2004, vykdymo, turi jurisdikciją patikrinti, ar grindžiant šį prieštaravimą nurodyti pagrindai yra susiję su šio reglamento 21 straipsnyje numatytais atsisakymo vykdyti pagrindais arba prireikus su šio vykdymo sustabdymo ar apribojimo pagrindais, nurodytais minėto reglamento 23 straipsnyje.
61
Vis dėlto, kaip priminta šio sprendimo 41 ir 52 punktuose, teismo sprendimo pripažinimas Europos vykdomuoju raštu, įskaitant šio pripažinimo galiojimo vertinimą, priklauso išimtinei šį sprendimą priėmusio kilmės valstybės narės teismo, į kurį šiuo tikslu gali būti kreipiamasi su prašymu panaikinti neteisėtai išduotą pažymėjimą pagal Reglamento Nr. 805/2004 10 straipsnio 1 dalies b punktą, jurisdikciją.
62
Taigi, siekdamas patikrinti, ar Europos vykdomojo rašto pažymėjimas buvo išduotas neteisėtai, kilmės teismas turi išnagrinėti, ar teismo procesas kilmės valstybėje narėje, kurio pabaigoje buvo priimtas Europos vykdomuoju raštu pripažintas teismo sprendimas, atitiko Reglamento Nr. 805/2004 III skyriuje numatytus būtiniausius reikalavimus, ar (jei taip) įvykdytos šio reglamento 18 straipsnyje numatytos sąlygos, leidžiančios ištaisyti būtiniausių reikalavimų nesilaikymą.
63
Darytina išvada, jog konstatavimas, kad Europos vykdomojo rašto pažymėjimas buvo išduotas neteisėtai, nes bylos iškėlimo dokumentas nebuvo tinkamai įteiktas, kadangi nebuvo pridėta Reglamento Nr. 1393/2007 II priede pateikta tipinė forma ir šis dokumentas nebuvo parengtas viena iš šio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje numatytų kalbų, yra kilmės valstybės narės teisės ir išimtinės šios valstybės teismų jurisdikcijos klausimas.
64
Taigi, kadangi ši nuostata negali būti taikoma prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, į pirmąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
65
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 805/2004, sukuriančio neginčytinų reikalavimų Europos vykdomąjį raštą, 20 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
pagal ją draudžiamos vykdančiosios valstybės narės teisės nuostatos, pagal kurias vykdant kilmės valstybėje narėje priimtą ir Europos vykdomuoju raštu pripažintą teismo sprendimą skolininkas gali prieštarauti tokiam vykdymui, remdamasis tuo, kad vykstant procesui, per kurį buvo priimtas šis sprendimas, bylos iškėlimo dokumentas jam buvo įteiktas registruotu laišku su gavimo patvirtinimu, tačiau jis nebuvo parengtas šiai šaliai suprantama kalba ar oficialiąja vykdančiosios valstybės narės kalba arba, atsižvelgiant į atvejį, vietovės, kurioje šis dokumentas turi būti įteiktas, viena iš oficialiųjų kalbų, arba prie jo nebuvo pridėta vertimo į šias kalbas, ir prie jo nebuvo pridėta 2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1393/2007 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse (dokumentų įteikimas) ir panaikinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1348/2000, iš dalies pakeisto 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos reglamentu Nr. 517/2013, II priede pateikta tipinė forma, leidžianti informuoti minėtą šalį apie jos turimą teisę atsisakyti priimti įteiktiną dokumentą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: portugalų.