62023CC0560
GENERALINIO ADVOKATO
JEAN RICHARD DE LA TOUR IŠVADA,
pateikta 2025 m. gegužės 8 d. (
1
)
Byla C‑560/23 (Tang) (
i
)
H (ved DRC Dansk Flygtningehjælp)
prieš
Udlændingestyrelsen
(Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija, Danija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (ES) Nr. 604/2013 – Valstybės narės, atsakingos už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai – 29 straipsnio 1 dalis – Perdavimo terminas – Šešių mėnesių termino nuo galutinio sprendimo priėmimo skaičiavimo pradžios datos nustatymas – Teisminės institucijos, kurioje nagrinėjamas skundas dėl sprendimo dėl perdavimo, sužinota nauja aplinkybė – Nacionalinės teisės aktai, kuriais teisminei institucijai leidžiama sugrąžinti sprendimą dėl perdavimo kompetentingai administracinei institucijai nagrinėti iš naujo“
I. Įvadas
1.
Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismui yra dar viena galimybė išaiškinti Reglamento (ES) Nr. 604/2013 (
2
) 29 straipsnio 1 dalies nuostatas, susijusias su perdavimo terminų skaičiavimu, pagal kurias tarptautinės apsaugos prašytojo perdavimas iš prašančiosios valstybės narės atsakingai valstybei narei turi įvykti ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo galutinio sprendimo dėl skundo ar peržiūrėjimo priėmimo, jei sprendimo vykdymas buvo sustabdytas (
3
).
2.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant H, tarptautinės apsaugos prašytojo iš Afganistano, ir Udlændingestyrelsen (Užsieniečių reikalų tarnyba, Danija) ginčą dėl tos tarnybos priimto sprendimo perduoti H Rumunijai, nes ši valstybė narė sutiko jį atsiimti pagal reglamentą „Dublinas III“. Nagrinėdama skundą dėl šio sprendimo dėl perdavimo panaikinimo, Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija, Danija) sužinojo, kad Rumunija sustabdė perduodamų asmenų priėmimą dėl padidėjusio pabėgėlių srauto į šalį. Todėl ji grąžino bylą Užsieniečių reikalų tarnybai pakartotinai svarstyti, o ši priėmė naują sprendimą dėl perdavimo, kurio teisėtumą Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) patvirtino nagrinėdama naują skundą.
3.
Šioje byloje Teisingumo Teismo prašoma išaiškinti, nuo kurio momento sprendimas dėl skundo tampa „galutinis“, kaip tai suprantama pagal reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalį, nacionalinės procesinės teisės sistemoje, kurioje po reikšmingo aplinkybių pasikeitimo, įvykusio priėmus sprendimą dėl perdavimo, teisminei institucijai, nagrinėjančiai skundą dėl šio sprendimo, leidžiama jį panaikinti nepriimant sprendimo dėl jo pagrįstumo ir grąžinti jį iš naujo nagrinėti kompetentingai administracinei institucijai, turinčiai priimti naują sprendimą dėl perdavimo, o dėl šio naujo sprendimo pateikiamas naujas skundas, turintis stabdomąjį poveikį.
4.
Šioje išvadoje paaiškinsiu priežastis, dėl kurių manau, kad pagal tokią procesinės teisės sistemą reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalyje nurodytas šešių mėnesių laikotarpis, suteiktas prašančiajai valstybei narei prašytojui perduoti, turi būti skaičiuojamas nuo tada, kai teisminė institucija, nagrinėjanti skundą dėl peržiūros procedūros pabaigoje priimto sprendimo dėl perdavimo panaikinimo, priima galutinį sprendimą dėl šio sprendimo teisėtumo ir užbaigia su sprendimu dėl perdavimo susijusią procedūrą arba jį panaikindama, arba leisdama jį vykdyti.
5.
Vis dėlto noriu pažymėti, kad būtent ši valstybė narė turi pritaikyti savo nacionalinę teisę taip, kad, perdavus bylą kompetentingai administracinei institucijai nagrinėti iš naujo, naujas sprendimas dėl perdavimo ir galutinis sprendimas dėl skundo, paduoto dėl naujo sprendimo dėl perdavimo, būtų priimti per trumpą laiką, siekiant užtikrinti, kad tarptautinės apsaugos prašymas būtų išnagrinėtas greitai.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
6.
Kaip nurodyta reglamento „Dublinas III“ 1 straipsnyje, jame išdėstyti valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai. Šiuo klausimu šio reglamento 4, 5 ir 19 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(4)
[1999 m. spalio 15 ir 16 d.] Tamperėje įvykusio [specialaus Europos Vadovų Tarybos susitikimo] išvadose taip pat konstatuojama, kad [bendrai Europos prieglobsčio sistemai (BEPS)] artimiausiu metu turėtų būti priskirtas aiškus ir veiksmingas valstybės narės, atsakingos už prieglobsčio prašymo nagrinėjimą, nustatymo būdas;
(5)
Toks būdas ir valstybėms narėms, ir atitinkamiems asmenims turėtų būti grindžiamas objektyviais bei teisingais kriterijais. Jis pirmiausia turėtų padėti greitai nustatyti atsakingą valstybę narę, kad būtų galima garantuoti veiksmingą galimybę pradėti tarptautinės apsaugos suteikimo procedūras ir netrukdyti siekiui greitai išnagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus;
<…>
(19)
siekiant užtikrinti veiksmingą atitinkamų asmenų teisių apsaugą, reikėtų įtvirtinti teisines garantijas ir teisę į veiksmingą teisės gynimo priemonę, kai priimami sprendimai dėl perdavimo atsakingai valstybei narei, laikantis, visų pirma, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos[ (
4
)] 47 straipsnio. Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi tarptautinės teisės normų, veiksminga teisės gynimo nuo tokių sprendimų priemonė turėtų apimti tiek šio reglamento taikymo, tiek teisinių ir faktinių aplinkybių, susiklosčiusių valstybėje narėje, kuriai perduodamas prašytojas, vertinimą.“
7.
Reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 3 ir 4 dalyse nustatyta:
„3.   Sprendimų dėl perdavimo apskundimo arba peržiūrėjimo tikslais, valstybės narės savo nacionalinėje teisėje nustato, kad:
a)
skundas arba sprendimo peržiūrėjimas suteikia atitinkamam asmeniui teisę likti atitinkamoje valstybėje narėje, kol bus gauti skundo ar peržiūrėjimo rezultatai, arba
b)
perdavimo vykdymas automatiškai sustabdomas ir toks sustabdymas pasibaigia po tam tikro pagrįsto laikotarpio, per kurį teismas po atidaus ir nuodugnaus nagrinėjimo yra priėmęs sprendimą dėl skundžiamo arba peržiūrimo sprendimo vykdymo sustabdymo, arba
c)
atitinkamam asmeniui suteikiama galimybė per pagrįstą laikotarpį prašyti teismo sustabdyti sprendimo dėl perdavimo vykdymą, kol nagrinėjamas jo skundas ar peržiūrimas sprendimas. Valstybės narės užtikrina, kad būtų taikoma veiksminga teisių gynimo priemonė, sustabdydamos perdavimo vykdymą, kol bus priimtas sprendimas dėl pirmo sustabdymo prašymo. Sprendimas dėl sprendimo dėl perdavimo vykdymo sustabdymo priimamas per pagrįstą laikotarpį, tuo pačiu leidžiant atlikti atidų ir nuodugnų sustabdymo prašymo nagrinėjimą. Sprendime nesustabdyti sprendimo dėl perdavimo vykdymo išdėstomi jį pagrindžiantys motyvai.
4.   Valstybės narės gali numatyti, kad kompetentingos institucijos gali ex officio nuspręsti sustabdyti sprendimo dėl perdavimo vykdymą, kol nagrinėjamas jo [dėl jo pateiktas] skundas ar peržiūrimas sprendimas.“
8.
Šio reglamento 29 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa ir 2 dalis suformuluotos taip:
„1.   Prašytojas <…> iš prašančiosios valstybės narės atsakingai valstybei narei perduodamas pagal prašančiosios valstybės narės nacionalinę teisę, atitinkamoms valstybėms narėms pasikonsultavus, kiek praktiškai įmanoma greičiau, bet ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo kitos valstybės narės prašymo atitinkamą asmenį perimti savo žinion arba atsiimti gavimo [nuo kitos valstybės narės sutikimo patenkinti prašymą atitinkamą asmenį perimti savo žinion arba atsiimti] arba nuo galutinio sprendimo dėl skundo ar peržiūrėjimo priėmimo, jei sprendimo vykdymas buvo sustabdytas pagal 27 straipsnio 3 dalį.
<…>
2.   Tais atvejais, kai perdavimas per šešis mėnesius neįvyksta, atsakinga valstybė narė atleidžiama nuo pareigų atitinkamą asmenį perimti savo žinion arba atsiimti, o atsakomybė pereina prašančiajai valstybei narei. Šis terminas gali būti pratęstas ne ilgiau kaip iki vienų metų, jei perdavimas negalėjo įvykti dėl atitinkamo asmens įkalinimo, arba ne ilgiau kaip iki aštuoniolikos mėnesių, jei atitinkamas asmuo slapstosi.“
B.
Danijos teisė
1. Ypatingas Danijos Karalystės statusas, susijęs su BEPS įgyvendinimu
9.
Kalbant apie SESV trečiosios dalies V antraštinę dalį, kuri, be kita ko, apima sienų kontrolės, prieglobsčio ir imigracijos politiką, Danijos Karalystė pagal prie ES sutarties ir ESV sutarties pridėtą Protokolą (Nr. 22) dėl Danijos pozicijos turi specialų statusą, kuriuo skiriasi nuo kitų valstybių narių. Taigi ši valstybė narė nedalyvauja BEPS, nes jai nėra privalomos direktyvos 2011/95/ES (
5
) ir 2013/32/ES (
6
). Tačiau ji pagal 2005 m. kovo 13 d. su Europos Sąjunga pasirašytą tarptautinį susitarimą taiko reglamentą „Dublinas III“ (
7
).
2. Užsieniečių įstatymas
10.
Udlændingeloven (Užsieniečių įstatymas) (
8
) 53–56 straipsniuose yra nuostatų, kuriomis reglamentuojama Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija).
11.
Pagal šio įstatymo 53a straipsnį Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) nuolat veikia kaip institucija, nagrinėjanti administracinius skundus dėl Užsieniečių reikalų tarnybos, kaip pirmos grandies institucijos, priimtų administracinių sprendimų dėl prieglobsčio.
12.
Pagal šio įstatymo 56 straipsnio 8 dalį Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) sprendimai yra galutiniai ir negali būti ginčijami jokioje kitoje administracinėje institucijoje.
13.
Iš sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodyto teisinio pagrindo matyti, kad pagal Danijos administracinę teisę skundų nagrinėjimo institucija gali kreiptis į kompetentingą administracinę instituciją dėl peržiūros trimis atvejais: 1) jei prieš priimant sprendimą pirmos grandies institucijoje byla nebuvo pakankamai išnagrinėta; 2) jei nagrinėjant bylą pirmos grandies institucijoje buvo padaryta reikšmingų klaidų arba 3) jei paaiškėja naujos informacijos, svarbios pirminiam sprendimui.
14.
Pagal Danijos administracinę teisę grąžinimas nagrinėti iš naujo reiškia, kad institucijos bylą vis dar nagrinėja ir kad pirmos grandies institucijoje priimtą naują sprendimą galima apskųsti.
III. Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės ir prejudicinis klausimas
15.
Afganistano pilietis H 2021 m. balandžio 25 d. atvyko į Danijos teritoriją ir tą pačią dieną ten pateikė tarptautinės apsaugos prašymą. Remiantis sistemos EURODAC informacija, H jau 2021 m. kovo 5 d. buvo įregistruotas kaip tarptautinės apsaugos prašytojas Rumunijoje.
16.
Taigi, 2021 m. birželio 24 d. Užsieniečių reikalų tarnyba paprašė Rumunijos valdžios institucijų jį atsiimti pagal reglamento „Dublinas III“ 18 straipsnio 1 dalies c punktą, o šios per nustatytą terminą, 2021 m. liepos 7 d., sutiko tai padaryti.
17.
2021 m. liepos 19 d. Užsieniečių reikalų tarnyba, remdamasis šia nuostata, nusprendė perduoti H Rumunijai (toliau – pirmasis sprendimas dėl perdavimo). Tą pačią dieną H apskundė šį sprendimą Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija). Pagal reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 3 dalies a punktą šis skundas turėjo stabdomąjį poveikį.
18.
Šio skundo nagrinėjimo laikotarpiu Rumunija 2022 m. vasario 28 d. informavo visas valstybes nares, kad nuo 2022 m. kovo 1 d. dėl konflikto Ukrainoje ir padidėjusio pabėgėlių srauto į Rumuniją ji sustabdė visų perduodamų asmenų priėmimą į savo teritoriją pagal reglamentą „Dublinas III“.
19.
Taigi, 2022 m. kovo 15 d.Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) nusprendė grąžinti bylą Užsieniečių reikalų tarnybai, kad ši ją išnagrinėtų dar kartą ir nuspręstų, kokį poveikį toks pranešimas turi konkrečiam sprendimui perduoti H Rumunijai. Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad toks grąžinimas dėl peržiūros nulėmė 2021 m. liepos 19 d. sprendimo panaikinimą.
20.
2022 m. balandžio 8 d. Užsieniečių reikalų tarnyba dar kartą nusprendė perduoti užsienietį Rumunijai pagal reglamento „Dublinas III“ 18 straipsnio 1 dalies c punktą (toliau – antrasis sprendimas dėl perdavimo). Tą pačią dieną užsienietis Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) pateikė skundą dėl šio sprendimo. Pagal reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 3 dalies a punktą šis skundas turėjo stabdomąjį poveikį.
21.
2022 m. gegužės 24 d. Rumunija informavo visas valstybes nares, kad pagal reglamentą „Dublinas III“ perduodamų asmenų priėmimo sustabdymas panaikintas.
22.
2022 m. gruodžio 2 d. galutiniu sprendimu Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) patvirtino antrąjį sprendimą dėl perdavimo.
23.
2023 m. vasario 2 d. H paprašė atnaujinti bylos nagrinėjimą, motyvuodamas tuo, kad, priėmus antrąjį sprendimą dėl perdavimo, baigėsi reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalyje numatytas šešių mėnesių nuo sutikimo patenkinti prašymą atsiimti terminas ir nuo to momento Danijos Karalystė buvo atsakinga už jo tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą pagal šio reglamento 29 straipsnio 2 dalį.
24.
Atnaujinus bylos nagrinėjimą, Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) 2023 m. balandžio 19 d. sprendimu patvirtino antrąjį sprendimą dėl perdavimo. Iš šio sprendimo, kurio dalis turinio pateikta sprendime pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, matyti, kad ji laikėsi nuomonės, jog reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalyje numatytas perdavimo terminas prasidėjo tik nuo jos galutinio 2022 m. gruodžio 2 d. sprendimo priėmimo ir taip yra dėl dviejų priežasčių. Viena vertus, sprendimas grąžinti bylą nagrinėti iš naujo reiškė, kad byla vis dar buvo nagrinėjama Užsieniečių reikalų tarnyboje, todėl H nebuvo įmanoma perduoti Rumunijai. Kita vertus, antrojo sprendimo dėl perdavimo vykdymas buvo sustabdytas, šiai tarnybai nagrinėjant skundą, iki galutinio sprendimo priėmimo 2022 m. gruodžio 2 d.
25.
2023 m. gegužės 4 d., gavusi H atstovaujančios nevyriausybinės organizacijos DRC Dansk Flygtningehjælp (Pagalba pabėgėliams, Danija) prašymą, Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) nusprendė dar kartą atnaujinti procesą, kad pakartotinai išnagrinėtų reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 ir 2 dalyse, siejamose su šio reglamento 27 straipsniu, nustatytų perdavimo laikotarpių taisyklių išaiškinimą. Prašyme atnaujinti procesą pabėgėlių advokatas visų pirma rėmėsi Sprendimu Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui) ir teigė, kad pagal reglamentą „Dublinas III“ atsakomybė už H tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą buvo perėjusi Danijai antrojo sprendimo dėl perdavimo priėmimo momentu.
26.
Šiomis aplinkybėmis Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [reglamento „Dublinas III“] 29 straipsnio 1 ir 2 dalyse įtvirtintos taisyklės dėl termino turi būti aiškinamos taip, kad šio reglamento 29 straipsnio 1 dalyje nustatytas šešių mėnesių terminas joje numatytu antruoju atveju pradedamas skaičiuoti nuo išnagrinėjus bylą iš esmės priimto galutinio sprendimo tuo atveju, kai prašančiosios valstybės narės skundus nagrinėjanti institucija, nurodyta šio reglamento 27 straipsnyje, grąžino bylą dėl perdavimo kompetentingai pirmos grandies institucijai, o ši praėjus daugiau nei šešiems mėnesiams nuo atsakingos valstybės narės sutikimo atsiimti atitinkamą asmenį priėmė naują sprendimą dėl perdavimo (visų pirma jei byla grąžinta motyvuojant tuo, kad atsakinga valstybė narė, iš pradžių sutikusi su perdavimu, vėliau priėmė sprendimą apskritai sustabdyti perduodamų asmenų priėmimą pagal Dublino reglamentą) ir kai buvo nuspręsta sustabdyti atitinkamo užsieniečio išsiuntimo priemonės vykdymą?“
27.
Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) paprašė, kad šis prašymas būtų nagrinėjamas taikant prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, numatytą Teisingumo Teismo procedūros reglamento 105 straipsnyje. 2023 m. gruodžio 15 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu (
9
) šis prašymas buvo atmestas.
28.
2023 m. lapkričio 27 d. Teisingumo Teismas nusiuntė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui prašymą pateikti informaciją apie jo, kaip „teismo“, statusą, kaip tai suprantama pagal SESV 267 straipsnį, ir į jį šis teismas atsakė.
29.
Rašytines pastabas pateikė H, Danijos, Prancūzijos, Austrijos ir Šveicarijos vyriausybės bei Europos Komisija. Per 2025 m. vasario 6 d. įvykusį posėdį H, Danijos ir Prancūzijos vyriausybės bei Komisija buvo išklausyti ir, be kita ko, paprašyti žodžiu atsakyti į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus.
IV. Analizė
30.
Savo prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia Teisingumo Teismo, ar nacionalinės procesinės teisės sistemoje, kurioje po reikšmingo aplinkybių pasikeitimo, įvykusio priėmus sprendimą dėl perdavimo, teisminei institucijai, nagrinėjančiai skundą dėl šio sprendimo panaikinimo, leidžiama jį panaikinti nepriimant sprendimo dėl jo pagrįstumo ir grąžinti jį iš naujo nagrinėti kompetentingai administracinei institucijai, turinčiai priimti naują sprendimą dėl perdavimo, o dėl šio naujo sprendimo pateikiamas naujas skundas, turintis stabdomąjį poveikį, reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad šešių mėnesių perdavimo terminas pradedamas skaičiuoti nuo momento, kai teisminė institucija priima galutinį sprendimą dėl pastarojo sprendimo teisėtumo.
31.
Siekiant atsakyti į šį klausimą, visų pirma reikia priminti, kad reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnyje apibrėžtos sąlygos ir terminai, kuriems galiojant prašančioji valstybė narė, siekdama, kad tarptautinės apsaugos prašytojas būtų perimtas arba atsiimtas, turi perduoti jį atsakingai valstybei narei.
32.
Šio reglamento 29 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatyta, kad perdavimas vykdomas pagal prašančiosios valstybės narės nacionalinę teisę, atitinkamoms valstybėms narėms pasikonsultavus, kiek praktiškai įmanoma greičiau, bet ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo atsakingos valstybės narės sutikimo patenkinti prašymą atitinkamą asmenį perimti savo žinion arba atsiimti arba nuo galutinio sprendimo dėl skundo ar peržiūrėjimo priėmimo, jei sprendimo vykdymas buvo sustabdytas pagal minėto reglamento 27 straipsnio 3 dalį.
33.
Remdamasis Sprendimo Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui) 29 punktu, H teigia, kad, po 2022 m. kovo 15 d. sprendimo, kuriuo Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) panaikino pirmąjį sprendimą dėl perdavimo ir grąžino bylą Užsieniečių reikalų tarnybai pakartotinai nagrinėti, nebebuvo sprendimo dėl perdavimo, kurio vykdymą būtų galima atidėti, ir kad perdavimo laikotarpis atgaline data prasidėjo 2021 m. liepos 7 d., t. y. tą dieną, kai Rumunija patenkino prašymą jį atsiimti (
10
).
34.
Vis dėlto pažymiu, pirma, kad toks požiūris prieštarautų reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalies, iš kurios matyti, kad abu momentai, nuo kurių gali būti pradedamas skaičiuoti perdavimo terminas, turi būti suprantami kaip alternatyvūs, formuluotei ir logikai.
35.
Taigi, pirmuoju atveju sprendimas dėl perdavimo neskundžiamas arba, jei toks skundas pateikiamas, jis neturi stabdomojo poveikio. Taigi, perdavimo laikotarpis pradedamas skaičiuoti nuo dienos, kai atsakinga valstybė narė sutinka patenkinti prašymą perimti arba atsiimti atitinkamą asmenį. Antruoju atveju sprendimas dėl perdavimo apskundžiamas ir skundas turi stabdomąjį poveikį. Taigi, terminas pradedamas skaičiuoti nuo galutinio sprendimo dėl šio skundo priėmimo, išnaudojus atitinkamos valstybės narės teisės sistemoje numatytas teisių gynimo priemones (
11
).
36.
Kitoks vertinimas prieštarautų Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintam veiksmingos teisminės gynybos tikslui. Iš tikrųjų abiem reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatytais atvejais leidžiama visiškai įsigalioti sprendimo dėl perdavimo vykdymo sustabdymui, numatytam šio reglamento 27 straipsnio 3 dalyje. Jeigu nagrinėjant skundą dėl sprendimo dėl perdavimo šio sprendimo vykdymas būtų sustabdytas, bet perdavimo terminas būtų skaičiuojamas toliau, nebūtų galima užtikrinti šalių lygiateisiškumo ir skundo procedūrų veiksmingumo, garantuojant, kad šis terminas nesibaigs, nors sprendimo dėl perdavimo vykdymas tapo neįmanomas šį sprendimą apskundus (
12
).
37.
Antra, pažymiu, kad šios bylos faktinės aplinkybės skiriasi nuo bylos, kurioje priimtas Sprendimas Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui), faktinių aplinkybių. Toje byloje Teisingumo Teismo buvo klausiama, ar apeliacinio skundo dėl teismo sprendimo, kuriuo panaikintas sprendimas dėl perdavimo, stabdomasis poveikis turėjo įtakos perdavimo terminui. Teisingumo Teismas nusprendė, kad, viena vertus, reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 3 dalimi nereglamentuojamos laikinosios priemonės, kurios gali būti priimtos kompetentingoms institucijoms pateikus apeliacinį skundą dėl sprendimo, kuriuo panaikintas sprendimas dėl perdavimo, ir, kita vertus, laikinoji priemonė, kuria sustabdomas perdavimo terminas, kol bus išnagrinėtas šis apeliacinis skundas, gali būti priimta tik tuo atveju, kai sprendimo dėl perdavimo vykdymas buvo sustabdytas, kol skundas buvo nagrinėjamas pirmojoje instancijoje (
13
).
38.
Nagrinėjamoje byloje Užsieniečių reikalų tarnybos priimto pirmojo sprendimo dėl H perdavimo vykdymas buvo sustabdytas pirmosios instancijos teisme pagal reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 3 dalies a punktą. Be to, nors Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) panaikino šį pirmąjį sprendimą, byla buvo grąžinta šiai tarnybai, kad ji iš naujo išnagrinėtų jo perdavimo klausimą, ir ši institucija priėmė antrąjį sprendimą dėl perdavimo, o dėl jo suinteresuotasis asmuo savo ruožtu pateikė skundą, turintį stabdomąjį poveikį.
39.
Vadinasi, iš tikrųjų buvo priimtas sprendimas dėl perdavimo (antrasis sprendimas dėl perdavimo), kurio vykdymas buvo sustabdytas atsižvelgiant į dėl jo pateiktą apeliacinį skundą. Taigi, pagal reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalį perdavimo terminas buvo pradėtas skaičiuoti nuo galutinio sprendimo dėl šio skundo priėmimo.
40.
Šiame 29 straipsnyje nenustatytos konkrečios taisyklės dėl terminų skaičiavimo, kai po sprendimo dėl perdavimo priėmimo iš esmės pasikeitus aplinkybėms teisminė institucija panaikina sprendimą, neįvertinusi jo pagrįstumo, ir perduoda jį iš naujo nagrinėti kompetentingai administracinei institucijai, kuri privalo priimti naują sprendimą dėl perdavimo, o dėl šio pateikiamas naujas skundas.
41.
Kaip paaiškėjo nagrinėjant bylą teismo posėdyje, ypač sunku nustatyti momentą, nuo kurio sprendimas dėl skundo tampa „galutinis“, kaip tai suprantama pagal reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalį. Iš tikrųjų galutiniu laikomas arba sprendimas, kuriuo teisminė institucija, nagrinėjanti skundą dėl pirmojo sprendimo dėl perdavimo panaikinimo, panaikino šį sprendimą, nevertindama jo pagrįstumo, arba sprendimas, kurį ši institucija, nagrinėjanti naują skundą dėl antrojo sprendimo dėl perdavimo panaikinimo, priima dėl šio sprendimo teisėtumo (
14
).
42.
Manau, kad pagal Danijos vyriausybės pastabose aprašytą procesinę tvarką reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalyje numatytas šešių mėnesių perdavimo terminas turi būti skaičiuojamas nuo tada, kai priimamas galutinis sprendimas dėl skundo dėl antrojo sprendimo dėl perdavimo, kurio negalima apskųsti įprasta tvarka.
43.
Pirma, taip aiškinant galima atsižvelgti į Danijos procesinės teisės sistemos ypatumus, pagal kuriuos bylos nagrinėjamos dviem lygmenimis, nes teisminio proceso lygmeniu yra nustatyta procedūra, kai grąžinimas nagrinėti iš naujo kompetentingai administracinei institucijai vykdomas pasirodžius „naujai informacijai, svarbiai“ (
15
) tam tikram sprendimui, kaip antai sprendimui dėl perdavimo, vykdyti.
44.
Tiesa, yra priimti du sprendimai dėl perdavimo, dėl kurių buvo pateikti du atskiri skundai. Vis dėlto šiais sprendimais siekiama to paties tikslo (prašytojo perdavimas), jie buvo priimti dėl to paties prašytojo, po to paties įvykio (atsakingos valstybės narės sutikimo jį atsiimti) ir tos pačios administracinės institucijos, taigi, ši procedūra turi būti suprantama kaip vienos pakopos procedūra. Vadinasi, sprendimas, kuriuo teisminė institucija panaikino pirmąjį sprendimą dėl perdavimo, net nepriėmusi sprendimo dėl jo esmės, ir grąžino jį administracinei institucijai nagrinėti iš naujo, yra tarpinis sprendimas, padedantis kompetentingai administracinei institucijai įvertinti naujų ir svarbių faktinių aplinkybių pasekmes atitinkamo asmens perdavimo procedūrai ir prireikus priimti kitokį jos vertinimą.
45.
Primenu, kad, vertindamas Reglamento (EB) Nr. 343/2003 (
16
), kuris buvo panaikintas reglamentu „Dublinas III“, aiškinimą, Teisingumo Teismas nusprendė, kad perdavimo terminas turi būti skaičiuojamas ne nuo laikinojo teismo sprendimo, kuriuo sustabdomas perdavimo procedūros vykdymas, o tik nuo teismo sprendimo dėl procedūros pagrįstumo, kuris daugiau nesudaro kliūčių perduoti, priėmimo (
17
). Vadinasi, lemiamą reikšmę turi tai, kad galutiniu sprendimu dėl skundo nusprendžiama dėl sprendimo perduoti teisėtumo. Nustatydamas, kad perdavimo terminas skaičiuojamas nuo galutinio sprendimo, priimto dėl skundo dėl sprendimo dėl perdavimo, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekia, kad galutiniu sprendimu dėl bylos esmės būtų užbaigta procedūra, susijusi su sprendimu dėl perdavimo, arba jį panaikinant, arba leidžiant jį vykdyti.
46.
Antra, pasirinkus šį sprendinį galima atsižvelgti į principus ir reikalavimus, kylančius iš būtinybės užtikrinti veiksmingą teisminę kontrolę pagal reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnį ir Chartijos 47 straipsnį. Teisingumo Teismas nuosekliai laikosi nuomonės, kad nors Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė paskatinti greitą sprendimų dėl perdavimo vykdymą, jis neketino paaukoti tarptautinės apsaugos prašytojų teisminės gynybos dėl reikalavimo, kad jų prašymai būtų išnagrinėti greitai (
18
).
47.
Reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad asmuo, dėl kurio priimamas sprendimas dėl perdavimo, turi teisę į veiksmingą teisės gynimo priemonę ir gali pateikti teismui skundą dėl šio sprendimo faktinių ir teisinių pagrindų arba prašyti jį peržiūrėti (
19
). Šios teisės gynimo priemonės taikymo sritis tiksliai apibrėžta šio reglamento 19 konstatuojamojoje dalyje. Joje nurodyta, jog, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi tarptautinės teisės normų, Reglamente Nr. 604/2013 įtvirtinta veiksminga teisės gynimo priemonė turi apimti, pirma, to paties reglamento taikymo nagrinėjimą ir, antra, teisinių ir faktinių aplinkybių, esančių valstybėje narėje, kuriai perduodamas prašytojas, vertinimą (
20
).
48.
Sprendime État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) Teisingumo Teismas iš to padarė išvadą, kad skundas dėl sprendimo dėl perdavimo panaikinimo, kurį nagrinėdamas teismas negali atsižvelgti į aplinkybes, susiklosčiusias priėmus tokį sprendimą ir turinčias lemiamą reikšmę tinkamam reglamento „Dublinas III“ taikymui, nepadeda užtikrinti veiksmingos teisių gynimo priemonės ir pakankamos teisminės gynybos atsižvelgiant į šio reglamento 27 straipsnyje ir Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintas teises (
21
).
49.
Vis dėlto Teisingumo Teismas pripažino, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas suderino tik tam tikras procesines nuostatas, susijusias su sprendimo dėl perdavimo apskundimu, kuriomis pasinaudoti galėtų atitinkamas asmuo, ir kad, įgyvendinant reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnį, valstybės narės nebūtinai turi savo teisių gynimo sistemą organizuoti taip, kad reikalavimas atsižvelgti į lemiamą reikšmę turinčias aplinkybes, susiklosčiusias priėmus sprendimą dėl perdavimo, būtų įvykdytas nagrinėjant skundą, kuriuo ginčijamas sprendimo dėl perdavimo teisėtumas (
22
). Teisingumo Teismo teigimu, kai dėl aplinkybės, susiklosčiusios priėmus sprendimą dėl perdavimo, asmens perdavimas atsakingai valstybei narei gali būti kvestionuojamas, pagal šią nuostatą valstybės narės turi nustatyti, kokiu mastu teisminė institucija gali atsižvelgti į šią aplinkybę vertindama sprendimo dėl perdavimo teisėtumą išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo atžvilgiu arba ar reikia užtikrinti šią teisminę gynybą kitomis formomis, pavyzdžiui, nustatant konkrečią teisių gynimo priemonę arba kitą procesinę taisyklę (
23
).
50.
Suprantu, kad Danijos procesinės teisės sistema veikia būtent tokiomis aplinkybėmis, todėl šios valstybės narės negalima kritikuoti už tai, kad ji į skundo dėl panaikinimo, pareikšto dėl sprendimo dėl perdavimo, procedūrą įtraukė grąžinimo nagrinėti iš naujo procedūrą, per kurią atsižvelgiama į reikšmingą aplinkybių pasikeitimą, atsakingoje valstybėje narėje įvykusį jau priėmus šį sprendimą. Jei būtų laikomasi nuomonės, kad dėl šio grąžinimo nagrinėti iš naujo atsakomybė už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą pereina šiai valstybei narei, tai reikštų, kad tokioje sistemoje ji negali atsižvelgti į šias naujas aplinkybes, kurios vis dėlto yra lemiamos vertinant perdavimo procedūros teisėtumą ir galimybę ją įvykdyti.
51.
Turėdamas tai omenyje, pridursiu, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, jei nėra konkrečią sritį reglamentuojančių Sąjungos nuostatų, pagal procesinės autonomijos principą kiekvienos valstybės narės vidaus teisės sistemoje turi būti reglamentuotos ieškinių ir skundų, skirtų teisės subjektų teisėms užtikrinti, procesinės taisyklės su sąlyga, kad jos nėra mažiau palankios nei taisyklės, reglamentuojančios panašias situacijas, kurioms taikoma vidaus teisė (lygiavertiškumo principas), ir kad dėl jų netampa praktiškai neįmanoma ar pernelyg sudėtinga pasinaudoti Sąjungos teisės suteikiamomis teisėmis (veiksmingumo principas) (
24
).
52.
Pagal suformuotą jurisprudenciją, remiantis lygiavertiškumo principu, reikalaujama, kad visos ieškiniams ir skundams taikytinos teisės normos būtų vienodai taikomos tiek Sąjungos teisės pažeidimu grindžiamiems ieškiniams ir skundams, tiek panašiems nacionalinės teisės pažeidimu grindžiamiems ieškiniams ir skundams (
25
).
53.
Antra, veiksmingumo principas reikalauja, kad vykdant tokią procedūrą, kokia nagrinėjama šioje byloje, kompetentinga teisminė institucija nepagrįstai nedelsdama priimtų galutinį sprendimą dėl sprendimo dėl perdavimo, kurį iš naujo išnagrinėjo kompetentinga administracinė institucija, teisėtumo, kad būtų galima garantuoti veiksmingą galimybę pradėti tarptautinės apsaugos suteikimo procedūras ir greitą tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimą pagal reglamento „Dublinas III“ 5 konstatuojamąją dalį (
26
). Tai reiškia, kad visa šios procedūros trukmė neturėtų viršyti laikotarpio, kuris yra griežtai būtinas atsižvelgiant į tikslus, kurių siekiant peržiūra buvo pradėta.
54.
Vadinasi, tokioje situacijoje, kokia nagrinėjama šioje byloje, kiekviena valstybė narė turi pritaikyti savo nacionalinę teisę taip, kad, panaikinus pirminį sprendimą ir bylą grąžinus kompetentingai administracinei institucijai dėl naujų aplinkybių, turinčių lemiamą reikšmę perdavimo procedūrai, per trumpą laiką ši institucija priimtų naują sprendimą ir prireikus būtų priimtas teisminės institucijos sprendimas (
27
).
55.
Taigi, dėl tokios tvarkos neturėtų susidaryti situacija, kai prašančioji valstybė narė galėtų išvengti atsakomybės, vengdama tapti atsakinga valstybe nare, neribotą laiką grąžindama bylą kompetentingai administracinei institucijai pakartotinai nagrinėti, o sprendimas dėl tarptautinės apsaugos suteikimo procedūros niekada nebūtų priimtas. Tokia tvarka galėtų nulemti situaciją, prieštaraujančią reglamento „Dublinas III“ tikslui, išreikštam jo 5 konstatuojamojoje dalyje, nes dėl jos būtų tiek pat nukeliamas perdavimo termino pradžios momentas ir atitinkamai tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo pradžios momentas, taigi iš prašytojo būtų atimta galimybė pasinaudoti su šios apsaugos suteikimu susijusiomis teisėmis. Kaip Teisingumo Teismas pažymėjo 2018 m. lapkričio 13 d. Sprendime X ir X (
28
), tokiu atveju būtų svarbu, kad tokį prašymą prireikus išnagrinėtų kita valstybė narė, o ne ta, kuri paskirta atsakinga pagal šio reglamento III skyriuje nustatytus kriterijus (
29
).
56.
Nagrinėjamu atveju jokia institucija dar nėra priėmusi sprendimo dėl H 2021 m. balandžio 25 d. pateikto tarptautinės apsaugos prašymo. Nuo 2021 m. liepos 7 d., t. y. nuo tos dienos, kai Rumunija sutiko jį atsiimti, kad išnagrinėtų jo prašymą, jis nebuvo perduotas ir nebuvo priimtas sprendimas dėl jo prašymo esmės. Dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamo proceso (į kurį neįtraukti du H ir vėliau Pabėgėlių tarybos pateikti prašymai atnaujinti bylos nagrinėjimą) pažymiu, kad nuo tada, kai Rumunija sutiko atsiimti H, iki galutinio sprendimo, kuriuo Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) patvirtino antrąjį sprendimą dėl perdavimo, praėjo beveik 17 mėnesių. Primenu, kad reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 2 dalyje numatyti tik du atvejai: kai perdavimo terminas gali būti pratęstas ne ilgiau kaip iki vienų metų, jei perdavimas negalėjo įvykti dėl atitinkamo asmens įkalinimo, arba ne ilgiau kaip iki aštuoniolikos mėnesių, jei atitinkamas asmuo slapstosi (
30
). Nors nagrinėjamu atveju aišku, kad Rumunijos sprendimas sustabdyti visų perduodamų asmenų priėmimą pagal reglamentą „Dublinas III“ neišvengiamai turėjo įtakos šios procedūros trukmei, nes buvo pradėta grąžinimo pakartotiniam nagrinėjimui procedūra, Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) prireikė beveik aštuonių mėnesių, kad priimtų sprendimą dėl antrojo sprendimo dėl perdavimo teisėtumo, nors, kaip minėta, šio sprendimo tikslas buvo tas pats, kaip ir pirmojo sprendimo, ir jis buvo priimtas dėl to paties prašytojo, po to paties įvykio ir tos pačios administracinės institucijos. Man atrodo, kad tokia trukmė sunkiai suderinama su būtinybe užtikrinti, kad tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo procedūra būtų sparti.
57.
Atsižvelgdamas į visus šiuos aspektus, manau, kad valstybės narės nacionalinės procesinės teisės sistemoje, kurioje po reikšmingo aplinkybių pasikeitimo, įvykusio priėmus sprendimą dėl perdavimo, teisminei institucijai, nagrinėjančiai skundą dėl šio sprendimo panaikinimo, leidžiama jį panaikinti nepriėmus sprendimo iš esmės ir grąžinti jį iš naujo nagrinėti kompetentingai administracinei institucijai, turinčiai priimti naują sprendimą dėl perdavimo, o dėl šio naujo sprendimo pateikiamas naujas skundas, turintis stabdomąjį poveikį, reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalis, siejama su šio reglamento 27 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad šešių mėnesių perdavimo terminas pradedamas skaičiuoti nuo teisminės institucijos galutinio sprendimo dėl bylos esmės, kuriuo ji užbaigia su sprendimu dėl perdavimo susijusį procesą arba jį panaikindama, arba leisdama jį vykdyti.
58.
Nagrinėjamu atveju kalbama apie 2022 m. gruodžio 2 d. sprendimą, kuriuo Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) galutinai nusprendė dėl antrojo sprendimo dėl perdavimo pagrįstumo. Kadangi H pateiktas antrasis skundas iš tikrųjų turėjo stabdomąjį poveikį pagal reglamento „Dublinas III“ 27 straipsnio 3 dalį, perdavimo terminas buvo pradėtas skaičiuoti nuo šios datos.
V. Išvada
59.
Atsižvelgdamas į visus pirmiau išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija, Danija) pateiktą prejudicinį klausimą:
2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai, 29 straipsnio 1 dalis, siejama su šio reglamento 27 straipsniu,
turi būti aiškinama taip:
–
valstybės narės procesinės teisės sistemoje, kurioje po reikšmingo aplinkybių pasikeitimo, įvykusio priėmus sprendimą dėl perdavimo, teisminei institucijai, nagrinėjančiai skundą dėl šio sprendimo panaikinimo, leidžiama jį panaikinti nepriėmus sprendimo iš esmės ir grąžinti jį iš naujo nagrinėti kompetentingai administracinei institucijai, turinčiai priimti naują sprendimą dėl perdavimo, o dėl šio naujo sprendimo pateikiamas naujas skundas, turintis stabdomąjį poveikį, šešių mėnesių perdavimo terminas pradedamas skaičiuoti nuo teisminės institucijos galutinio sprendimo dėl bylos esmės, kuriuo ji užbaigia su sprendimu dėl perdavimo susijusį procesą arba jį panaikindama, arba leisdama jį vykdyti;
–
ši valstybė narė turi pritaikyti savo nacionalinę teisę taip, kad, perdavus bylą pakartotinai nagrinėti kompetentingai administracinei institucijai, sprendimas dėl perdavimo ir galutinis sprendimas dėl skundo dėl jo panaikinimo būtų priimti per trumpą laiką, siekiant užtikrinti greitą tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo ar pavardės.
(
2
)	2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31) (toliau – reglamentas „Dublinas III“).
(
3
)	Visų pirma žr. 2023 m. kovo 30 d. Sprendimą Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui) (C‑556/21, toliau – Sprendimas Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui), EU:C:2023:272). Taip pat žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimą Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo terminas – Prašymų daugetas) (C‑323/21–C‑325/21, EU:C:2023:4) ir 2023 m. kovo 30 d. Sprendimą Staatssecretaris van Justiti en Veiligheid (Perdavimo terminas – Prekyba žmonėmis) (C‑338/21, EU:C:2023:269).
(
4
)	Toliau – Chartija.
(
5
)	2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų, vienodo statuso pabėgėliams arba papildomą apsaugą galintiems gauti asmenims ir suteikiamos apsaugos pobūdžio reikalavimų (OL L 337, 2011, p. 9).
(
6
)	2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (OL L 180, 2013, p. 60).
(
7
)	Europos bendrijos ir Danijos Karalystės susitarimas dėl valstybės narės, atsakingos už Danijoje ar kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje pateikto prieglobsčio prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijų ir mechanizmų ir „Eurodac“ sistemos, skirtos pirštų atspaudams lyginti, siekiant veiksmingai taikyti Dublino konvenciją (OL L 66, 2006, p. 38).
(
8
)	Įstatymas, konsoliduotas 2023 m. rugpjūčio 10 d.Lovbekendtgørelse nr. 1079 (Potvarkis dėl kodifikavimo Nr. 1079).
(
9
)	Žr. 2023 m. gruodžio 15 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartį Tang (C‑560/23, EU:C:2023:1035).
(
10
)	Vis dėlto atrodo, kad per teismo posėdį H atstovas atsisakė šio argumento, paaiškindamas, kad perdavimo terminas turėtų būti skaičiuojamas nuo tos dienos, kai Flygtningenævnet (Pabėgėlių komisija) nusprendė panaikinti pirmąjį sprendimą dėl perdavimo ir grąžinti bylą Užsieniečių reikalų tarnybai pakartotinai nagrinėti, t. y. nuo 2022 m. kovo 15 d.
(
11
)	Žr. Sprendimą Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui) (24 punktas).
(
12
)	Žr. Sprendimą Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui) (35 punktas).
(
13
)	Žr. Sprendimą Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui) (27 ir 34 punktai).
(
14
)	Danijos sistemos negalima prilyginti dviejų pakopų teismų sistemai, kurioje numatoma galimybė apeliacine tvarka apskųsti aukštesnės instancijos teismui pirmosios instancijos teismo sprendimą dėl administracinio akto teisėtumo; visa sistema yra vienos pakopos procedūra, pagal kurią tas pats sprendimas dėl perdavimo panaikinamas arba patvirtinamas.
(
15
)	Žr. šios išvados 13 punktą.
(
16
)	2003 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentas, nustatantis valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio vienoje iš valstybių narių pateikto prieglobsčio prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijus ir mechanizmus (OL L 50, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 109).
(
17
)	Žr. 2009 m. sausio 29 d. Sprendimą Petrosian (C‑19/08, EU:C:2009:41, 46 punktas).
(
18
)	Žr. 2023 m. kovo 30 d. Sprendimą Staatssecretaris van Justiti en Veiligheid (Perdavimo terminas – Prekyba žmonėmis) (C‑338/21, EU:C:2023:269, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), taip pat Sprendimą Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Perdavimo termino sustabdymas vykstant apeliaciniam procesui) (19 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
19
)	Žr. 2021 m. balandžio 15 d. Sprendimą État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) (C‑194/19, toliau – État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo), EU:C:2021:270, 32 punktas).
(
20
)	Žr. Sprendimą État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) (33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
21
)	Žr. Sprendimą État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) (49 punktas).
(
22
)	Žr. Sprendimą État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) (37 ir 38 punktai).
(
23
)	Žr. Sprendimą État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) (46–48 punktai).
(
24
)	Žr. Sprendimą État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) (42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2023 m. lapkričio 30 d. Sprendimą Ministero dell’Interno ir kt. (Bendra atmintinė – Netiesioginis grąžinimas) (C‑228/21, C‑254/21, C‑297/21, C‑315/21 ir C‑328/21, EU:C:2023:934, 113 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
25
)	Žr. Sprendimą État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) (44 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2024 m. spalio 4 d. Nutartį Komise pro rozhodování ve věcech pobytu cizinců (C‑761/23, EU:C:2024:879, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
26
)	Šiuo klausimu žr. 2018 m. lapkričio 13 d. Sprendimus X ir X (C‑47/17 ir C‑48/17, EU:C:2018:900, 69 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir État belge (Aplinkybės, susiklosčiusios po sprendimo dėl perdavimo priėmimo) (35 ir 36 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
(
27
)	Pagal analogiją žr. 2018 m. liepos 25 d. Sprendimą Alheto (C‑585/16, EU:C:2018:584, 148 punktas).
(
28
)	C‑47/17 ir C‑48/17, EU:C:2018:900.
(
29
)	Žr. 2018 m. lapkričio 13 d. Sprendimą X ir X (C‑47/17 ir C‑48/17, EU:C:2018:900, 70 punktas).
(
30
)	Sąvoka „įkalinimas“ buvo apibrėžta 2022 m. kovo 31 d. Sprendime Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl ir kt. (Prieglobsčio prašytojo hospitalizavimas gydymo įstaigos psichiatrijos skyriuje) (C‑231/21, EU:C:2022:237, 55 ir 58 punktai), o sąvoka „slapstymasis“ – 2019 m. kovo 19 d. Sprendime Jawo (C‑163/17, EU:C:2019:218, 56 ir 57 punktai). Išsamumo dėlei norėčiau priminti, kad pats Teisingumo Teismas yra patvirtinęs, jog dėl kitų aplinkybių, dėl kurių sprendimo dėl perdavimo iš esmės neįmanoma įgyvendinti, kaip antai dėl COVID‑19 pandemijos, reglamento „Dublinas III“ 29 straipsnio 1 dalyje numatyto perdavimo termino negalima nutraukti (2022 m. rugsėjo 22 d. Sprendimas Bundesrepublik Deutschland (Administracinis sprendimo dėl perdavimo sustabdymas) (C‑245/21 ir C‑248/21, EU:C:2022:709).