Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 30 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Intelektinė nuosavybė – Autorių teisės ir gretutinės teisės – Direktyva 2001/29/EB – 3 straipsnio 1 dalis – Viešas paskelbimas – Sąvoka – Signalo retransliavimas senelių globos namams priklausančiu kabeliniu tinklu – Specialus techninis būdas – Nauja visuomenė “
Byloje C‑127/24
dėl Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) 2024 m. vasario 8 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. vasario 15 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
prieš
VHC 2 Seniorenresidenz und Pflegeheim gGmbH
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen, pirmosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas T. von Danwitz ir teisėja I. Ziemele (pranešėja),
generalinis advokatas M. Szpunar,
posėdžio sekretorė R. Şereş, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. balandžio 2 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA), atstovaujamos Rechtsanwalt T. Winter,
–        VHC 2 Seniorenresidenz und Pflegeheim gGmbH, atstovaujamos Rechtsanwälte A. Conrad, R. Grzybowska, T. Schubert ir W. Spoerr,
–        Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos R. Bénard, P. Boccanfuso, B. Dourthe, B. Fodda ir E. Timmermans,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos J. Samnadda ir G. von Rintelen,
susipažinęs su 2025 m. rugsėjo 4 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230) 3 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant kolektyvinio autorių teisių administravimo organizacijos Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (toliau – GEMA) ir
VHC 2 Seniorenresidenz und Pflegeheim gGmbH (toliau – VHC 2) ginčą dėl tariamos pareigos turėti licenciją radijo ir televizijos programų retransliavimui senelių globos namuose.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Direktyvos 2001/29 4, 9, 10 ir 23 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(4)      Suderinta teisinė autorių teisių ir gretutinių teisių sistema, padidindama teisinį aiškumą ir nustatydama aukštą intelektinės nuosavybės apsaugos lygį, skatins esmines investicijas į kūrybingumą ir novatoriškumą <...> ir savo ruožtu padės Europos pramonės augimui ir padidėjusiam konkurencingumui <...>
<...>
(9)      Kiekvienas autorių teisių ir gretutinių teisių derinimas turi būti grindžiamas aukšto lygio apsauga, nes tokios teisės yra labai svarbios intelektinei kūrybai. Jų apsauga padeda užtikrinti kūrybingumo palaikymą ir plėtojimą autorių, atlikėjų, prodiuserių, vartotojų, kultūros, pramonės ir apskritai visuomenės labui. Dėl to intelektinė nuosavybė yra pripažinta sudedamąja nuosavybės dalimi.
(10)      Kad autoriai ar atlikėjai galėtų tęsti kūrybinį ir meninį darbą, už savo darbo naudojimą jie turi gauti teisingą atlyginimą; jį turi gauti ir prodiuseriai, kad galėtų finansuoti šį darbą. Investicijos, kurių reikia tokiems produktams, kaip fonogramos, filmai ar daugialypės terpės kūriniai sukurti ir užsakomosioms paslaugoms („on-demand“) tiekti, yra didelės. Tinkama teisinė intelektinės nuosavybės teisių apsauga yra būtina, kad būtų galima garantuoti galimybes gauti tokį atlyginimą ir patenkinamą investicijų grąžą.
<...>
(23)      Ši direktyva turėtų dar labiau suderinti autoriaus teisę viešai paskelbti kūrinį. Ši teisė turėtų būti suprantama plačiai, kaip apimanti bet kokį viešą paskelbimą visuomenės nariams, nesantiems toje vietoje, iš kurios skelbiama. Ši teisė turėtų apimti bet kokį [viešą] kūrinio transliavimą ar retransliavimą laidais ar bevielėmis priemonėmis, įskaitant transliavimą per radiją ar televiziją. Ši teisė neturėtų būti taikoma jokiems kitiems veiksmams.“
4        Šios direktyvos 3 straipsnio „Teisė viešai paskelbti kūrinius ir teisė kitus objektus padaryti viešai prieinamus“ 1 ir 3 dalyse nurodyta:
„1.      Valstybės narės nustato autoriams išimtinę teisę leisti arba uždrausti bet kokį savo kūrinių viešą skelbimą laidais ar bevielėmis ryšio priemonėmis, įskaitant savo kūrinių padarymą viešai prieinamais tokiu būdu, kad visuomenės nariai galėtų juos pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku.
<...>
3.      Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytos teisės nebus išnaudotos jokiu šiame straipsnyje nustatytu viešo paskelbimo ar padarymo viešai prieinamą veiksmu.“
Vokietijos teisė
5        Pagal pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 1965 m. rugsėjo 9 d.
Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte – Urheberrechtsgesetz (Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymas) (BGBl. 1965 I, p. 1273) (toliau – UrhG) 15 straipsnio 2 dalies 3 punktą išimtinė autoriaus teisė savo kūrinį paskelbti viešai, kaip tai suprantama pagal UrhG 15 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, apima transliavimo teisę, t. y., kaip numatyta UrhG 20 straipsnyje, teisę transliuojant, pavyzdžiui, radijo, televizijos, palydoviniu ar kabeliniu ryšiu arba kitomis techninėmis priemonėmis, kūrinį padaryti prieinamą visuomenei.
6        Pagal UrhG 20b straipsnio 1 dalies pirmą sakinį transliavimo teisė apima kabelinės retransliacijos teisę, t. y.
teisę transliuojamą kūrinį retransliuoti tolesnio vienalaikio, visos apimties ir tikslaus programos perdavimo kabelių arba mikrobangų sistemomis forma.
7        Pagal UrhG 15 straipsnio 3 dalies pirmą sakinį paskelbimas yra viešas, kai jis skirtas dideliam visuomenės narių skaičiui. Pagal UrhG 15 straipsnio 3 dalies antrą sakinį visuomenei priklauso bet kuris asmuo, kuris nėra asmeniniais ryšiais susijęs su asmeniu, administruojančiu kūrinį, arba su kitais asmenimis, kuriems kūrinys prieinamas arba kurie prie jo turi prieigą nematerialia forma.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
8        GEMA yra kolektyvinio autorių teisių administravimo muzikos srityje organizacija.
9        VHC 2 yra senelių globos namų (juose nuolat gyvena 89 seneliai, kuriems reikalinga priežiūra) valdytoja. Šioje įstaigoje yra keturiose gyvenamosiose zonose išdėstyti 88 vienviečiai ir trys dviviečiai kambariai, be to, joje taip pat įrengta įvairių bendrų zonų, kaip antai valgomieji ir poilsio patalpos.
10      VHC 2 nuosavu palydoviniu imtuvu priima radijo ir televizijos programas ir savo kabeliniu tinklu jas retransliuoja
(ši retransliacija yra vienalaikė, visos apimties ir tiksli) į gyventojų bei slaugos kambariuose įrengtas jungtis.
11      Manydama, kad tų programų retransliavimui reikalinga licencija, GEMA pareiškė ieškinį VHC 2;
juo paprašė nutraukti jos repertuare esančių muzikos kūrinių transliavimą. Landgericht Frankenthal (Frankentalio apygardos teismas, Vokietija) patenkino šį ieškinį.
12      Išnagrinėjęs dėl to sprendimo VHC 2 pateiktą apeliacinį skundą,
Oberlandesgericht Zweibrücken (Cveibriukeno aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija) minėtą sprendimą panaikino ir atmetė GEMA ieškinį, motyvuodamas tuo, kad VHC 2 vykdytas retransliavimas nebuvo „viešas paskelbimas“. Tas teismas iš esmės nusprendė, kad nors paskelbimo neabejotinai būta, jis buvo skirtas ne visuomenės nariams, o nedideliam atitinkamos įstaigos gyventojų ratui, sudarančiam struktūriškai labai vienalytę grupę, kuriai priklausė joje nuolat gyvenantys asmenys ir kurios narių skaičius buvo gana stabilus. Taigi, to teismo teigimu, aptariamas paskelbimas buvo skirtas tik konkretiems asmenims, priklausantiems privačiai grupei.
13      Šiomis aplinkybėmis Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuriam GEMA pateikė kasacinį skundą, siekia išsiaiškinti, pirma, ar tokių senelių globos namų, kokius valdo VHC 2, gyventojai laikytini neapibrėžtu potencialių adresatų skaičiumi, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, susijusią su Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalyje vartojama „viešo paskelbimo“
sąvoka, ar, kaip nusprendė Oberlandesgericht Zweibrücken (Cveibriukeno aukštesnysis apygardos teismas), jie yra privati ir ribota konkrečių asmenų grupė.
14      Antra, nors nagrinėjamu atveju paskelbimas vykdomas taikant specialų techninį būdą, tam teismui kyla abejonių, ar nustatant, jog veiksmas laikytinas „viešu paskelbimu“, apskritai yra svarbu atsižvelgti į tai, koks transliavimo būdas naudojamas. Iš tiesų 2017 m. kovo 16 d. Sprendime
AKM (C‑138/16, EU:C:2017:218, 26–30 punktai) Teisingumo Teismas neatsižvelgė į tai, kad byloje, kurioje priimtas šis sprendimas, nagrinėtas transliavimo būdas skyrėsi nuo pradiniam paskelbimui naudoto būdo (t. y., kaip ir šiuo atveju, tai buvo paprastas vienalaikis, visos apimties ir tikslus antžeminio signalo tolesnis perdavimas kabeliais), o rėmėsi „naujos visuomenės“ kriterijumi, kuris buvo lemiamas siekiant nustatyti, ar buvo „viešas paskelbimas“.
15      Be to, 2006 m. gruodžio 7 d. Sprendime SGAE (C‑306/05, EU:C:2006:764, 37–47 punktai), 2011 m. spalio 4 d. Sprendime Football Association Premier League ir kt. (C‑403/08 ir C‑429/08, EU:C:2011:631, 197–199 punktai), 2014 m. vasario 27 d. Sprendime OSA (C‑351/12, EU:C:2014:110, 27–33 punktai) ir 2016 m. gegužės 31 d. Sprendime Reha Training (C‑117/15, EU:C:2016:379, 57 punktas) Teisingumo Teismas vertino tik „naujos visuomenės“ kriterijų, neatsižvelgdamas į naudotą techninį transliavimo būdą.
16      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, remiantis doktrinoje pateiktu aiškinimu, iš šios Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog pripažinti
viešo paskelbimo buvimą
remiantis tuo, kad taikytas specialus techninis būdas, galima tik tais atvejais, kai iš pradžių antžeminiu, palydoviniu arba kabeliniu ryšiu priimtas turinys toliau perduodamas internetu.
17      Trečia, tam teismui kyla klausimas, ar tokia retransliacija, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, atitinka sąlygą, susijusią su „naujos visuomenės“ kriterijumi. Jis taip pat siekia išsiaiškinti, kokią reikšmę šiuo klausimu galėtų turėti aplinkybė, kad aptariamos įstaigos gyventojai turi galimybę, nepriklausomai nuo šios retransliacijos, savo kambariuose patys antžeminiu ryšiu priimti radijo ir televizijos programas, taip pat tai, kad teisių turėtojai jau yra gavę atlygį už pirminę transliaciją.
18      Šiomis aplinkybėmis Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikė Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar komerciniais pagrindais valdomų senelių globos namų gyventojai, kurių kambariuose yra televizijos ir radijo jungtys, per kurias senelių globos namų valdytojas savo kabeliniu tinklu retransliuoja palydoviniu imtuvu priimtas televizijos ir radijo programas, kai ši retransliacija vienalaikė, visos apimties ir tiksli, yra „neapibrėžtas potencialių adresatų skaičius“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos [2001/29] 3 straipsnio 1 dalyje vartojamos sąvokos „viešas paskelbimas“ apibrėžtį?
2.      Ar iki šiol Teisingumo Teismo taikoma apibrėžtis, pagal kurią tam, kad paskelbimas būtų laikomas „viešu paskelbimu“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos [2001/29] 3 straipsnio 1 dalį, „saugomas kūrinys turi būti paskelbtas taikant specialų techninį būdą, kuris skirtųsi nuo naudotų iki šiol, arba, jei nesiskiria, jis turi būti paskelbtas [naujai visuomenei], t. y. visuomenei, į kurią autorių teisių turėtojas dar neatsižvelgė, kai leido pradinį viešą savo kūrinio paskelbimą“, ir toliau bendrai taikytina, o gal taikytas techninis būdas tebeturi reikšmės tik tais atvejais, kai iš pradžių antžeminiu, palydoviniu arba kabeliniu ryšiu priimtas turinys toliau perduodamas internetu?
3.      Ar yra „nauja visuomenė“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos [2001/29] 3 straipsnio 1 dalyje vartojamos sąvokos „viešas paskelbimas“ apibrėžtį, kai komerciniais tikslais veikiantis senelių globos namų valdytojas palydoviniu imtuvu priimtas televizijos ir radijo programas savo kabeliniu tinklu retransliuoja per globos namų gyventojų kambariuose esančias televizijos ir radijo jungtis, kai ši retransliacija yra vienalaikė, visos apimties ir tiksli? Ar šiam vertinimui turi reikšmės tai, ar gyventojai, nepriklausomai nuo kabelinės transliacijos, turi galimybę televizijos ir radijo programas savo kambariuose priimti antžeminiu ryšiu? Ar šiam vertinimui turi reikšmės ir tai, ar teisių turėtojai jau gauna atlygį už pirminės transliacijos leidimą?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo ir trečiojo klausimų
19      Antruoju ir trečiuoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu ir pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad šioje nuostatoje vartojama sąvoka „viešas paskelbimas“ apima senelių globos namų valdytojo vykdomą vienalaikę, visos apimties ir tikslią televizijos ir radijo programų retransliaciją, kai tos programos priimamos palydoviniu imtuvu, kuris globos namuose įrengtu kabeliniu tinklu sujungtas su gyventojų kambariuose esančiomis televizijos ir radijo jungtimis.
20      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konkrečiai siekia išsiaiškinti, ar tokia retransliacija patenka į „viešo paskelbimo“ sąvoką arba kaip paskelbimas taikant „specialų techninį būdą“, arba kaip paskelbimas „naujai visuomenei“.
21      Šiuo klausimu primintina, kad pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį valstybės narės nustato autoriams išimtinę teisę leisti arba uždrausti bet kokį savo kūrinių viešą skelbimą laidais ar bevielėmis ryšio priemonėmis, įskaitant savo kūrinių padarymą viešai prieinamais tokiu būdu, kad visuomenės nariai galėtų juos pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku.
22      Kaip ne kartą yra nusprendęs Teisingumo Teismas, pagal šią nuostatą autoriai turi prevencinio pobūdžio teisę, kuri jiems suteikia galimybę įsiterpti tarp galimų jų kūrinio naudotojų ir viešo paskelbimo, kurį šie naudotojai gali ketinti atlikti, siekiant jį uždrausti (2012 m. kovo 15 d. Sprendimo SCF, C‑135/10, EU:C:2012:140, 75 punktas ir 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo GEMA, C‑135/23, EU:C:2024:526, 17 punktas).
23      Kiek tai susiję su sąvokos „viešas paskelbimas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį, turiniu, kaip pabrėžta šios direktyvos 23 konstatuojamojoje dalyje, ji turi būti suvokiama plačiai, kaip apimanti bet kokį kūrinio transliavimą ar retransliavimą laidais ar bevielėmis priemonėmis, įskaitant transliavimą per radiją ar televiziją, visuomenės nariams, nesantiems toje vietoje, iš kurios skelbiama. Iš tos direktyvos 4, 9 ir 10 konstatuojamųjų dalių matyti, kad jos pagrindinis tikslas yra nustatyti aukšto lygio autorių apsaugą, leidžiančią jiems gauti teisingą atlygį už kūrinių naudojimą, visų pirma kai jie viešai paskelbiami (šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 7 d. Sprendimo SGAE, C‑306/05, EU:C:2006:764, 36 punktą ir 2024 m. balandžio 11 d. Sprendimo Citadines, C‑723/22, EU:C:2024:289, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
24      Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją sąvoka „viešas paskelbimas“, kaip ji suprantama pagal šio 3 straipsnio 1 dalį, apima du kumuliacinius elementus, t. y. kūrinio „paskelbimo veiksmą“ ir šio kūrinio paskelbimą „viešai“, o tai reiškia individualų vertinimą (2021 m. birželio 22 d. Sprendimo YouTube ir Cyando, C‑682/18 ir C‑683/18, EU:C:2021:503, 66 punktas ir 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo GEMA, C‑135/23, EU:C:2024:526, 21 punktas).
25      Atliekant tokį vertinimą svarbu atsižvelgti į kelis papildomus, nesavarankiškus ir tarpusavyje susijusius kriterijus. Šiuos kriterijus reikia taikyti tiek atskirai, tiek atsižvelgiant į jų tarpusavio sąveiką, nes įvairiose konkrečiose situacijose jų intensyvumas gali labai skirtis (2016 m. gegužės 31 d. Sprendimo Reha Training, C‑117/15, EU:C:2016:379, 35 punktas ir 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo GEMA, C‑135/23, EU:C:2024:526, 22 punktas).
26      Kalbant apie šiuos kriterijus, iš suformuotos jurisprudencijos matyti: tam, kad būtų laikomas „viešai paskelbtu“, saugomas kūrinys turi būti paskelbtas taikant specialų techninį būdą, kuris skirtųsi nuo naudotų iki šiol arba, jei taip nėra, naujai visuomenei, t. y.
visuomenei, į kurią dar neatsižvelgė autorių teisių turėtojai, kai leido pradinį viešą savo kūrinio paskelbimą (2016 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo GS Media, C‑160/15, EU:C:2016:644, 37 punktas ir 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo GEMA, C‑135/23, EU:C:2024:526, 43 punktas).
27      Nagrinėjamu atveju reikia nurodyti, pirma, kad, kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, jį pateikusio teismo klausimai grindžiami prielaida, jog programų retransliacija, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, yra vykdoma taikant specialų techninį būdą, kuris skiriasi nuo taikomo atliekant pradinį paskelbimą.
28      Vis dėlto reikia pažymėti, kad siekdamas nustatyti šio kriterijaus svarbą vertinant, ar operatoriaus veiksmas laikytinas „viešu paskelbimu“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį, Teisingumo Teismas, be kita ko, rėmėsi šios direktyvos 3 straipsnio 3 dalimi, iš kurios matyti, kad leidus saugomus kūrinius įtraukti į viešą skelbimą, tuo neišnaudojama teisė leisti ar drausti kitu būdu viešai skelbti šiuos kūrinius (šiuo klausimu žr. 2013 m. kovo 7 d. Sprendimo
ITV Broadcasting ir kt., C‑607/11, EU:C:2013:147, 23 punktą).
29      Jis padarė išvadą, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas, reglamentuodamas atvejus, kada tam tikras kūrinys daug kartų naudojamas, siekė, kad kiekvieną kartą kūrinį transliuojant ar retransliuojant „specialiu techniniu būdu“ šio kūrinio autorius duotų atskirą leidimą (šiuo klausimu žr. 2013 m. kovo 7 d. Sprendimo ITV Broadcasting ir kt., C‑607/11, EU:C:2013:147, 24 punktą).
30      Tuo remdamasis Teisingumo Teismas nusprendė, kad turi būti atskiriamos, pirma, situacijos, kai operatorius, žinodamas visas aplinkybes, savo veiksmais padaro prieinamą saugomus kūrinius apimančią transliaciją naujai visuomenei, kurios tų kūrinių autoriai neįskaitė suteikdami aptariamos transliacijos leidimą ir, antra, situacijos, kai dvi transliacijos atliekamos specialiomis techninėmis sąlygomis, taikant skirtingą transliavimo būdą, ir kiekviena jų yra skirta visuomenei (šiuo klausimu žr. 2013 m. kovo 7 d. Sprendimo ITV Broadcasting ir kt., C‑607/11, EU:C:2013:147, 38 ir 39 punktus).
31      Taigi iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, ir konkrečiai – iš 2013 m. kovo 7 d. Sprendimo ITV Broadcasting ir kt.
(C‑607/11, EU:C:2013:147), matyti, kad tik tuo atveju, jei tam tikro techninio būdo naudojimas reiškia naują programų transliaciją ar retransliaciją, kuri nepriklauso nuo pradinio paskelbimo, toks veiksmas gali būti laikomas atliktu taikant „specialų techninį būdą“, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 26 punkte nurodytą jurisprudenciją.
32      Kaip matyti ir iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, taip yra būtent tuo atveju, kai internete retransliuojama antžeminės televizijos transliacija (šiuo klausimu žr. 2013 m. kovo 7 d. Sprendimo ITV Broadcasting ir kt., C‑607/11, EU:C:2013:147, 26 punktą ir 2017 m. lapkričio 29 d. Sprendimo VCAST, C‑265/16, EU:C:2017:913, 14, 46 ir 48 punktus). Tačiau Teisingumo Teismas nusprendė, kad situacija, dėl kurios priimtas 2006 m. gruodžio 7 d. Sprendimas SGAE (C‑306/05, EU:C:2006:764), t. y. kai signalas platinamas viešbučio klientams per viešbučio kambariuose įrengtus televizorius, siejama ne su tokiu atveju, o su šio sprendimo 30 punkte nurodyta pirmąja situacija (šiuo klausimu žr. 2013 m. kovo 7 d. Sprendimo ITV Broadcasting ir kt., C‑607/11, EU:C:2013:147, 37 ir 38 punktus).
33      Kaip pažymėta generalinio advokato išvados 20 punkte, situacija, susijusi su signalo platinimu viešbučio klientams, yra analogiška pagrindinėje byloje nagrinėjamai situacijai, kai, kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, senelių globos namų valdytoja (taip pat kaip ir viešbučio valdytojas) savo patalpose įrengta kabeline sistema perduoda jai priklausančios palydovinės antenos priimtą signalą į įvairias šių patalpų zonas.
34      Darytina išvada, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama programų retransliacija negali būti laikoma atlikta taikant „specialų techninį būdą“, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 26 punkte nurodytą jurisprudenciją.
35      Antra, remiantis šia jurisprudencija, reikia patikrinti, ar nagrinėjama retransliacija yra skirta „naujai visuomenei“, t. y. kitai visuomenei nei ta, kuriai skirtos pirminės transliacijos.
36      Šiuo klausimu reikia priminti, kad autorius, leisdamas transliuoti savo kūrinį, turi omenyje tik tiesioginius vartotojus, t. y. televizorius turinčius asmenis, kurie individualiai arba privačiai ar šeimoje priima programas (šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 7 d. Sprendimo SGAE, C‑306/05, EU:C:2006:764, 41 punktą ir 2011 m. spalio 4 d. Sprendimo Football Association Premier League ir kt., C‑403/08 ir C‑429/08, EU:C:2011:631, 198 punktą).
37      Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad viešbučio ar kavinės-restorano klientai, taip pat SPA įstaigos ar reabilitacijos centro pacientai ir daugiabutyje esančių butų, nuomojamų trumpam laikui (be kita ko, turistų apgyvendinimo tikslais), nuomininkai yra laikomi tokia nauja visuomene (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2006 m. gruodžio 7 d. Sprendimo SGAE, C‑306/05, EU:C:2006:764, 42 punktą, 2011 m. spalio 4 d. Sprendimo Football Association Premier League ir kt., C‑403/08 ir C‑429/08, EU:C:2011:631, 199 punktą, 2014 m. vasario 27 d. Sprendimo OSA, C‑351/12, EU:C:2014:110, 32 punktą, 2016 m. gegužės 31 d. Sprendimo Reha Training, C‑117/15, EU:C:2016:379, 61 punktą ir 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo GEMA, C‑135/23, EU:C:2024:526, 44 punktą).
38      Tokiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas iš esmės nustatė, kad paskelbimo adresatai yra „nauja visuomenė“, nes iš principo saugomu kūriniu naudojasi tik dėl to, kad atitinkamos įstaigos valdytojas, labai gerai žinodamas savo elgesio pasekmes, įsikiša ir, adresatams esant kūrinio transliacijos aprėpties zonoje, suteikia jiems prieigą prie to kūrinio.
39      Vis dėlto Teisingumo Teismas nusprendė, kad taip nėra tuo atveju, kai kalbama apie daugiabutyje esančių butų ilgalaikius nuomininkus, kurie negali būti laikomi „nauja visuomene“, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 26 punkte nurodytą jurisprudenciją (šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo GEMA, C‑135/23, EU:C:2024:526, 45 punktą).
40      Ši situacija yra panaši į pagrindinėje byloje nagrinėjamą situaciją, kai, kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, senelių globos namų gyventojai juose nuolat gyvena. Todėl reikia manyti, kad tokie gyventojai nėra minėta „nauja visuomenė“.
41      Šios išvados nepaneigia argumentas, kad, skirtingai nei nuomojamo būsto savininkas, senelių globos namų valdytojas teikia jų gyventojams įvairias paslaugas, nes pastarieji yra mažiau savarankiški. Iš tiesų, kaip iš esmės pažymėta generalinio advokato išvados 37–39 punktuose, abiem atvejais atitinkamų programų retransliavimo adresatai, kaip šias programas privačioje aplinkoje priimantys imtuvų turėtojai, priklauso visuomenei, į kurią autorių teisių turėtojai atsižvelgė, kai suteikė leidimą jų kūrinių pradiniam viešam paskelbimui transliacijos forma.
42      Vadinasi, reikia konstatuoti, kad kabeline sistema į senelių globos namų kambarius retransliuodamas palydovine antena priimtas televizijos ir radijo programas, tokių globos namų valdytojas neatlieka „viešo paskelbimo“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį.
43      Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyta aplinkybė dėl tokio valdytojo veiklos komercinio pobūdžio nėra lemiama. Iš tiesų šis komercinis pobūdis, nors ir nėra nereikšmingas, vis dėlto nebūtinai yra sąlyga, dėl kurios galima konstatuoti tokio paskelbimo buvimą (šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo GEMA, C‑135/23, EU:C:2024:526, 24 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
44      Galiausiai reikia pridurti, kad toks aiškinimas nepažeidžia Direktyvos 2001/29 tikslų, nurodytų šio sprendimo 23 punkte. Iš tiesų, kaip iš esmės pažymėta generalinio advokato išvados 35 punkte, pripažinus, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamomis aplinkybėmis buvo „viešas paskelbimas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį, autorių teisių turėtojams būtų suteiktas nepagrįstas atlyginimas, nors Direktyvos 2001/29 10 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nurodyta, kad pagal šią direktyvą jiems tik turėtų būti užtikrintas teisingas atlyginimas už jų kūrinių naudojimą (šiuo klausimu žr. 2011 m. spalio 4 d. Sprendimo Football Association Premier League ir kt., C‑403/08 ir C‑429/08, EU:C:2011:631, 108 punktą).
45      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį ir trečiąjį klausimus reikia atsakyti: Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad šioje nuostatoje vartojama sąvoka „viešas paskelbimas“ neapima senelių globos namų valdytojo vykdomos vienalaikės, visos apimties ir tikslios televizijos ir radijo programų retransliacijos, kai tos programos priimamos palydoviniu imtuvu, kuris globos namuose įrengtu kabeliniu tinklu sujungtas su gyventojų kambariuose esančiomis televizijos ir radijo jungtimis.
Dėl pirmojo klausimo
46      Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į antrąjį ir trečiąjį klausimus, į pirmąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
47      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 3 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
šioje nuostatoje vartojama sąvoka „viešas paskelbimas“ neapima senelių globos namų valdytojo vykdomos vienalaikės, visos apimties ir tikslios televizijos ir radijo programų retransliacijos, kai tos programos priimamos palydoviniu imtuvu, kuris globos namuose įrengtu kabeliniu tinklu sujungtas su gyventojų kambariuose esančiomis televizijos ir radijo jungtimis.
Parašai.
*      Proceso kalba: vokiečių.