62003CJ0170_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑170/03
dėl Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandai) 2003 m. balandžio 11 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2003 m. balandžio 14 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Staatssecretaris van Financiën
prieš
J. H. M. Feron,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr (pranešėjas) ir K. Schiemann,
generalinis advokatas M. Poiares Maduro,
posėdžio sekretorė M.‑F. Contet, vyriausioji administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2004 m. kovo 18 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
– Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos S. Terstal,
– Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos R. Lyal ir H. van Vliet,
susipažinęs su 2004 m. gegužės 19 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1983 m. kovo 28 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 918/83, nustatančio Bendrijos atleidimo nuo muitų sistemą (OL L 105, p. 1), 1 straipsnio 2 dalies c punkto ir 3 straipsnio pirmosios pastraipos a punkto išaiškinimu.
2. Šis prašymas buvo pateiktas byloje J. H. M. Feron prieš Staatssecretaris van Financiën
dėl to, kad pastarasis atsisakė atleisti nuo mokesčių automobilį, kurį jo darbdavys jam perdavė naudoti.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
3. Remiantis sprendimu dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, J. H. M. Feron dirbo Océ Österreich GmbH
(toliau – darbdavys) Austrijoje. Nuo 1996 m. spalio 18 d. iki 1997 m. gruodžio 14 d. darbdavys išimties tvarka perdavė jam automobilį naudoti asmeniškai bei vykdant su darbu pas minėtą darbdavį susijusią veiklą. Šiuo laikotarpiu automobilio savininkas buvo darbdavys. Tačiau kai J. H. M. Feron persikėlė į Nyderlandus, pasinaudodamas perdavimo naudotis metu jam suteikta pirmumo teise įsigyti šį automobilį, 1997 m. gruodžio 15 d. jis nupirko jį iš savo darbdavio. 1998 m. sausio mėn. J. H. M. Feron išvyko iš savo gyvenamosios vietos Austrijoje ir 1998 m. vasario 10 d. įsiregistravo kaip gyventojas Venlo komunoje (Nyderlandai). Nyderlandų valdžios institucijos neatleido šio automobilio nuo privačių automobilių ir motociklų mokesčio (belasting van personenauto’s en motorrijwielen, toliau – BPM). Gerechtshof te ‘s Hertogenbosch, gavęs apeliacinį skundą, panaikino šį sprendimą neatleisti nuo mokesčio ir J. H. M. Feron atleido nuo BPM. Staatssecretaris van Financiën
padavė kasacinį skundą Hoge Raad der Nederlanden.
4. Hoge Raad der Nederlanden pareiškė, kad pagal 1992 m. gruodžio 24 d. Įstatymo dėl privačių automobilių ir motociklų mokesčio (Wet op de belasting van personenauto’s en motorrijwielen) 1 straipsnio 2 dalį, remiantis 1994 m. Kelių transporto eismo įstatymu (Wegenverkeerswet), įregistruojant privačių automobilių ar motociklų numerius registre reikia sumokėti BPM. Iš šio įstatymo 14 straipsnio ir 1992 m. gruodžio 24 d. Įgyvendinimo nutarimo dėl privačių automobilių ir motociklų mokesčio (Uitvoeringsbesluit belasting van personenauto’s en motorrijwielen), iš dalies pakeisto 1997 m. lapkričio 14 d. nutarimu, 2 straipsnio 2 dalies bei 4 straipsnio 1 ir 4 dalių nuostatų išplaukia, kad privatūs automobiliai ir motociklai, įvežti iš užsienio, be kita ko, iš kitos valstybės narės, atleidžiami nuo mokesčio registruojant tuo atveju, jei pateikimo į laisvą apyvartą metu ši transporto priemonė galėjo būti atleista nuo muitų pagal Reglamentą Nr. 918/83.
5. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal šio reglamento 2 straipsnį nuo BMP atleidžiamos privačios motorinės transporto priemonės to paties reglamento 1 straipsnio 2 dalies c punkto prasme, importuotos iš užsienio fizinio asmens, kuris perkelia savo įprastinę gyvenamąją vietą į Nyderlandus, jei pagal Reglamento Nr. 918/83 3 straipsnio a punktą atitinkamas asmuo šį automobilį turėjo bei naudojo mažiausiai šešis mėnesius iki palikdamas savo įprastinę gyvenamąją vietą išvykimo šalyje ir jei pagal to paties reglamento 3 straipsnio b punktą automobilis skirtas naudoti tuo pačiu tikslu atitinkamo asmens naujoje gyvenamojoje vietoje.
6. Hoge Raad der Nederlanden nuomone, iš Reglamento Nr. 918/83 2 ir 3 straipsnių matyti, kad nuo importo muitų yra atleidžiamas tik tas turtas, kurį atitinkamas asmuo valdė kaip asmeninę nuosavybę ne mažiau kaip šešis mėnesius.
7. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visų pirma klausia, ar nuosavybė, naudojama tuo pačiu metu ir asmeniniais, ir darbo tikslais, gali būti laikoma asmenine nuosavybe.
8. Šis teismas nurodo, kad taip pat reikia atsakyti į klausimą, ką reiškia „valdymo“ sąvoka Reglamento Nr. 918/83 3 straipsnio pirmosios pastraipos a punkto prasme. Jis, be kita ko, klausia, ar ši sąvoka apima atvejį, kai galima disponuoti atitinkama nuosavybe remiantis teisiniais santykiais su kitu asmeniu, kuris yra tos nuosavybės savininkas ir kuris ją perdavė naudoti įmonės darbo tikslais, kartu leisdamas ją naudoti asmeniniais tikslais.
Prejudiciniai klausimai
9. 2003 m. balandžio 11 d. nutartimi Hoge Raad der Nederlanden
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1. Ar Reglamento < ... > Nr. 918/83 < ... > 1 straipsnio 2 dalies c punkto prasme privatus automobilis, kurį darbdavys perdavė fiziniam asmeniui naudoti ir kurį šis asmuo naudoja darbo ir asmeniniais tikslais, gali būti laikomas „asmenine nuosavybe“?
2. Ar šio reglamento 3 straipsnio pirmosios pastraipos a punkto nuostatą, numatančią, jog atitinkamas asmuo nuosavybę turėjo valdyti mažiausiai šešis mėnesius iki palikdamas savo įprastinę gyvenamąją vietą išvykimo trečiojoje šalyje, reikia aiškinti taip, kad atitinkamas asmuo, kuris atlygintinai arba neatlygintinai naudojosi nuosavybe darbo tikslais šios nuosavybės savininko naudai, turi valdymo teisę nurodytos nuostatos prasme?
3. Ar atsakymui į antrą klausimą turi reikšmės tai, kad atitinkamas asmuo visą šešių mėnesių laikotarpį turėjo galimybę nusipirkti šį privatų automobilį?“
Dėl prejudicinių klausimų
10. Pateiktuose klausimuose minimas Reglamentas Nr. 918/83 susijęs su atleidimu nuo Bendrijos muitų importuojant iš trečiųjų šalių ir pagrindinėje byloje tiesiogiai netaikomas. Iš tikrųjų šiame ginče šio reglamento nuostatos taikomos tik tada, kai Nyderlandų teisės nuostatos daro nuorodą į Bendrijos teisę.
11. Šiuo atžvilgiu pakanka priminti, jog Teisingumo Teismas ne kartą pareiškė, kad yra kompetentingas priimti prejudicinius sprendimus dėl Bendrijos nuostatų tais atvejais, kai pagrindinės bylos aplinkybėmis netaikoma Bendrijos teisė, bet šios Bendrijos teisės nuostatos taikytinos remiantis nacionaline teise (žr., be kita ko, 1997 m. liepos 17 d. Sprendimo Leur-Bloem, C-28/95, Rink. p. I-4161, 27 punktą; 1997 m. liepos 17 d. Sprendimo Giloy,
C-130/95, Rink. p. I-4291, 23 punktą ir 1998 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Schoonbroodt, C-247/97, Rink. p. I-8095, 14 punktą).
12. Taigi į pateiktus klausimus reikia atsakyti.
13. Hoge Raad der Nederlanden
savo trimis klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, klausia, ar remiantis Reglamento Nr. 918/83 1 straipsnio 2 dalies c punktu toks privatus automobilis, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, gali būti laikomas asmenine nuosavybe, kuri gali būti atleista nuo muitų pagal šio reglamento 2 ir 3 straipsnius.
14. Šiuo atžvilgiu reikia patikslinti, kad šias nuostatas nagrinėjant kartu, matyti, jog tam, kad asmeninė nuosavybė būtų atleista nuo pirmiau nurodytų muitų, paprastai ją turėjęs atitinkamas asmuo turėjo ją būti naudojęs kaip asmeninę nuosavybę mažiausiai šešis mėnesius iki palikdamas savo įprastinę gyvenamąją vietą išvykimo šalyje. Be to, asmeninė nuosavybė turi būti skirta naudoti tuo pačiu tikslu atitinkamo asmens naujoje gyvenamojoje vietoje.
15. Pagal Reglamento Nr. 918/83 1 straipsnio 2 dalies c punktą „asmeninė nuosavybė“ – tai bet kuri nuosavybė, skirta atitinkamų asmenų asmeniniam naudojimui arba jų buitiniams poreikiams tenkinti.
16. Nagrinėjamu atveju nuo 1996 m. spalio 18 d. iki 1997 m. gruodžio 14 d. J. H. M. Feron darbdavys perdavė jam automobilį asmeniniam naudojimui ir darbdavio naudai atliekamai veiklai.
17. Reglamentas Nr. 918/83 aiškiai neatsako į klausimą, ar šiais dviem tikslais naudota nuosavybė šešių mėnesių laikotarpiu, iki J. H. M. Feron pakeitė gyvenamąją vietą, gali būti laikoma asmenine nuosavybe.
18. Tokia galimybė neprieštarauja šio reglamento bendrai struktūrai ir tikslams.
19. Pirma, Reglamento Nr. 918/83 1 straipsnio 2 dalies c punktas aiškiai numato, kad atitinkama nuosavybė, reikalinga asmens amatui ar profesinei veiklai, gali būti laikoma asmenine nuosavybe.
20. Antra, pagal tą pačią nuostatą svarbiausia, jog nei savo pobūdžiu, nei kiekiu asmeninė nuosavybė neturi kelti įtarimo, kad ji yra importuojama komerciniais tikslais.
21. Nesant jokios aiškios nuostatos šiuo klausimu, išimtinai asmeninis naudojimas neturi būti visais atvejais laikomas būtina sąlyga, kad nuosavybė būtų laikoma asmenine nuosavybe Reglamento Nr. 918/83 prasme.
22. Tokį privatų automobilį, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, naudojamą darbo ir asmeniniais tikslais, taip pat turėtų būti galima laikyti asmenine nuosavybe.
23. Be to, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad 1997 m. gruodžio 15 d. pagrindinėje byloje nagrinėjamą privatų automobilį J. H. M. Feron nupirko iš darbdavio ir, šį automobilį importavus į šio asmens naują gyvenamosios vietos valstybę, jį naudojo išimtinai asmeniniais tikslais.
24. Iš to darytina išvada, kad toks privatus automobilis, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, turi būti laikomas asmenine nuosavybe, kurią atitinkamas asmuo naudojo mažiausiai šešis mėnesius iki palikdamas savo įprastinę gyvenamąją vietą išvykimo šalyje ir kuri skirta naudoti tuo pačiu tikslu atitinkamo asmens naujoje gyvenamojoje vietoje Reglamento Nr. 918/83 prasme.
25. Reikia nustatyti, ar galima konstatuoti, kad tokį automobilį, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, atitinkamas asmuo valdė pirmiau nurodytu šešių mėnesių laikotarpiu.
26. Šiuo požiūriu būtina priminti, kad tiek iš vienodo Bendrijos teisės taikymo, tiek iš lygybės principo išplaukia, kad Bendrijos teisės nuostatos sąvokos, kurios siekiant nustatyti jų prasmę ir reikšmę aiškiai nenurodo valstybių narių teisės, paprastai turi būti aiškinamos autonomiškai ir vienodai visoje Bendrijoje (1984 m. sausio 18 d. Sprendimo Ekro, 327/82, Rink. p. 107, 11 punktas; 2000 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Linster, C-287/98, Rink. p. I-6917, 43 punktas ir 2000 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Yiadom, C-357/98, Rink. p. I-9265, 26 punktas).
27. Iš to darytina išvada, kad Reglamento Nr. 918/83 3 straipsnyje įtvirtinta „valdymo“ sąvoka turi būti aiškinama autonomiškai.
28. Kaip savo išvados 81 punkte teigia generalinis advokatas, minėta sąvoka skirtingose teisinėse sistemose pasižymi būtent asmens daikto atžvilgiu vykdoma kontrole, nepaisant to, ar šis asmuo yra savininkas.
29. Šios sąvokos vartojimas Reglamente Nr. 918/83 reiškia, kad atleidimas nuo mokesčių neturi būti taikomas tik tai nuosavybei, kuri buvo atitinkamo asmens turto dalis šešių mėnesių laikotarpiu iki gyvenamosios vietos pakeitimo, bet ir tai, kurią jis tuo pačiu laikotarpiu veiksmingai ir realiai valdė.
30. Šiuo atveju darbdavys perdavė nagrinėjamą privatų automobilį visiškai ir išimtinai J. H. M. Feron disponuoti bei suteikė jam pirmumo teisę įsigyti šį automobilį.
31. Atsižvelgiant į šias aplinkybes, atrodo, jog J. H. M. Feron veiksmingai ir realiai valdė šį automobilį ir kad jis jį turėjo mažiausiai šešis mėnesius iki palikdamas savo įprastinę gyvenamąją vietą išvykimo šalyje.
32. Atsižvelgiant į tai, kas pirmiau pasakyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip, kad toks privatus automobilis, koks yra nagrinėjamas pagrindinėje byloje, Reglamento Nr. 918/83 1 straipsnio 2 dalies c punkto prasme laikomas asmenine nuosavybe, kuri gali būti atleista nuo muitų pagal šio reglamento 2 ir 3 straipsnius.
33. Atsižvelgiant į atsakymą į pateiktus klausimus, nėra būtina nagrinėti Komisijos nurodytos 1983 m. kovo 28 d. Tarybos direktyvos 83/183/EEB dėl mokesčių netaikymo asmeniniam turtui, kurį asmenys iš valstybės narės įsiveža visam laikui (OL L 105, p. 64), taikymo.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
34. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
Toks privatus automobilis, koks yra nagrinėjamas pagrindinėje byloje, 1983 m. kovo 28 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 918/83, nustatančio Bendrijos atleidimo nuo muitų sistemą, 1 straipsnio 2 dalies c punkto prasme yra laikomas asmenine nuosavybe, kuri gali būti atleista nuo muitų pagal šio reglamento 2 ir 3 straipsnius.