62019CC0815
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JEAN RICHARD DE LA TOUR
9 päivänä joulukuuta 2020 (
1
)
Asia C-815/19
Natumi GmbH
vastaan
Land Nordrhein-Westfalen,
muuna osapuolena
Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
(Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesverwaltungsgericht (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin, Saksa))
Ennakkoratkaisupyyntö – Asetus (EY) N:o 834/2007 – Asetus (EY) N:o 889/2008 – Luonnonmukainen tuotanto ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnät – Muiden kuin luonnonmukaisten, maatalousperäisten ainesosien käyttö elintarvikkeiden jalostuksessa – Lithothamnium-levä (Lithothamnium calcareum) – Kalsiumia koskeva maininta
I Johdanto
1.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta 28.6.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 (
2
) ja luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä luonnonmukaisen tuotannon, merkintöjen ja valvonnan osalta 5.9.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 889/2008 (
3
) tulkintaa.
2.
Ennakkoratkaisupyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Natumi GmbH ja Land Nordrhein-Westfalen (Nordrhein-Westfalenin osavaltio, Saksa), jota edustaa Landesamt für Natur, Umwelt und Verbraucherschutz Nordrhein-Westfalen (Nordrhein-Westfalenin osavaltion luonnon-, ympäristön- ja kuluttajansuojeluvirasto, Saksa), ja jossa on kyse muun kuin luonnonmukaisen tuotteen, käsiteltävässä asiassa lithothamnium-levän (Lithothamnium calcareum), riitautetusta käytöstä elintarvikkeen jalostamisessa sekä luonnonmukaiseen tuotantotapaan ja kalsiumin sisältymiseen viittaavien ilmausten käytöstä kyseisen näin jalostetun elintarvikkeen pakkausmerkinnöissä.
3.
Unionin tuomioistuin saa tätä asiaa käsitellessään tilaisuuden pohtia, onko jalostetuissa luonnonmukaisissa elintarvikkeissa mahdollista käyttää ainetta, joka kylläkin kuuluu tässä tarkoituksessa sallittujen, muiden kuin luonnonmukaisten maatalousperäisten ainesosien tyhjentävään luetteloon mutta jota käytetään sellaisen kivennäis- tai mikroravintoaineen lähteenä, jota ei ole sallittu unionin lainsäädännössä tai sen mukaisessa jäsenvaltion lainsäädännössä. Siinä on kiteytettynä unionin tuomioistuimelle esitetty kysymys.
4.
Ehdotan tässä ratkaisuehdotuksessa, että unionin tuomioistuin vastaisi kysymykseen kieltävästi.
II Unionin oikeus
A
Asetus N:o 834/2007
5.
Asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 3, 5, 20, 22 ja 25 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(3)
Luonnonmukaista tuotantoa koskevan [unionin] sääntelykehyksen tavoitteena olisi oltava luonnonmukaisten tuotteiden rehellisen kilpailun ja sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistaminen sekä kuluttajien luonnonmukaisiksi merkittyjä tuotteita kohtaan osoittaman luottamuksen säilyttäminen ja osoittaminen perustelluksi. – –
– –
(5)
Sen vuoksi on aiheellista selkeyttää luonnonmukaisen tuotannon tavoitteita, periaatteita ja sääntöjä avoimuuden ja kuluttajien luottamuksen lisäämiseksi sekä luonnonmukaista tuotantoa koskevan yhtenäisen näkemyksen aikaansaamiseksi.
– –
(20)
Jalostetut elintarvikkeet tulisi merkitä luonnonmukaisiksi vain silloin, kun niiden kaikki tai lähes kaikki maatalousperäiset ainesosat ovat luonnonmukaisia. Olisi kuitenkin hyväksyttävä erityisiä merkintää koskevia säännöksiä niiden jalostettujen elintarvikkeiden osalta, jotka sisältävät sellaisia maatalousperäisiä ainesosia, joita ei ole saatavilla luonnonmukaisesti tuotettuina. Tämä koskee esimerkiksi metsästyksestä ja kalastuksesta saatavia tuotteita. – –
– –
(22)
Kuluttajien luonnonmukaisia tuotteita kohtaan tunteman luottamuksen säilyttäminen on tärkeää. Luonnonmukaiseen tuotantoon sovellettaviin vaatimuksiin myönnettävät poikkeukset olisi rajoitettava tarkasti tapauksiin, joissa poikkeussääntöjen soveltaminen katsotaan perustelluksi.
– –
(25)
On aiheellista rajoittaa [luonnonmukaista tuotantoa koskevan unionin] tunnuksen käyttö tuotteisiin, jotka sisältävät ainoastaan tai lähes ainoastaan luonnonmukaisia ainesosia, jotta kuluttajille ei annettaisi harhaanjohtavaa kuvaa koko tuotteen luonnonmukaisuudesta. [Unionin] tunnusta ei näin ollen saisi käyttää siirtymävaiheessa olevissa tuotteissa eikä elintarvikejalosteissa, joiden maatalousperäisistä ainesosista alle 95 prosenttia on luonnonmukaisia. ”
6.
Kyseisen asetuksen 1 artiklassa, jonka otsikkona on ”Tarkoitus ja soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä asetuksessa säädetään perusta luonnonmukaisen tuotannon kestävälle kehittämiselle ja varmistetaan samalla sisämarkkinoiden tehokas toiminta, kilpailun rehellisyys, kuluttajien luottamus ja kuluttajien edun suojaaminen.
Siinä asetetaan tämän asetuksen nojalla annettujen sääntöjen tukemiseksi yhteiset tavoitteet ja periaatteet, jotka koskevat:
a)
luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden tuotannon, valmistuksen ja jakelun kaikkia vaiheita ja näitä tuotteita koskevaa valvontaa;
b)
luonnonmukaiseen tuotantoon viittaavien merkintöjen käyttöä pakkausmerkinnöissä ja mainonnassa.
2.   Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin maataloudesta, myös vesiviljelystä, peräisin oleviin tuotteisiin, jos ne on saatettu tai tarkoitettu saatettavaksi markkinoille:
a)
elävät tai jalostamattomat maataloustuotteet;
b)
elintarvikkeina käytettävät jalostetut maataloustuotteet;
c)
rehut;
– –
4.   Tämän asetuksen soveltaminen ei rajoita [unionin] muiden säännösten eikä sellaisten kansallisten säännösten soveltamista, jotka ovat tässä artiklassa tarkoitettuja tuotteita koskevan [unionin] lainsäädännön mukaiset. Näitä ovat esimerkiksi tuotantoa, valmistusta, markkinoille saattamista, merkintää ja valvontaa koskevat säännökset, elintarvikkeita ja eläinten ruokintaa koskeva lainsäädäntö mukaan luettuna.”
7.
Asetuksen N:o 834/2007 6 artiklassa, jonka otsikkona on ”Luonnonmukaisten elintarvikkeiden jalostukseen sovellettavat erityiset periaatteet”, säädetään seuraavaa:
”Luonnonmukaisten jalostettujen elintarvikkeiden tuotanto perustuu – – seuraaviin erityisiin periaatteisiin:
a)
luonnonmukaisten elintarvikkeiden tuottaminen luonnonmukaisista maatalousperäisistä ainesosista, paitsi jos tiettyä ainesosaa ei ole markkinoilla saatavilla luonnonmukaisessa muodossa;
b)
elintarvikkeiden lisäaineiden, muiden kuin luonnonmukaisten ainesosien, joilla on pääasiassa teknologisia ja aistinvaraisia käyttötarkoituksia, sekä mikroravintoaineiden ja valmistuksen apuaineiden käytön rajoittaminen niin, että niitä käytetään mahdollisimman vähän ja vain teknisesti välttämättömiin tai erityisiin ravitsemustarkoituksiin;
c)
sellaisten aineiden ja jalostusmenetelmien pois sulkeminen, jotka voivat antaa kuluttajalle väärän käsityksen tuotteen todellisesta luonteesta;
d)
elintarvikkeiden huolellinen jalostaminen, mieluiten käyttämällä biologisia, mekaanisia ja fysikaalisia menetelmiä.”
8.
Kyseisen asetuksen 13 artiklassa, jonka otsikkona on ”Merilevien tuotantosäännöt”, säädetään seuraavaa:
”1.   Meressä luontaisesti kasvavien luonnonvaraisten merilevien ja niiden osien keruuta pidetään luonnonmukaisena tuotantomenetelmänä, jos:
a)
kasvualueiden ekologinen laatu on erinomainen – –, eivätkä ne ole terveysnäkökohdat huomioon ottaen soveltumattomia. Siihen saakka, kun yksityiskohtaisempia sääntöjä otetaan käyttöön täytäntöönpanolainsäädännössä, luonnonvaraisia syötäviä merileviä ei saa kerätä alueilla, jotka eivät täytä – – asetuksen (EY) N:o 854/2004[ (
4
)] II liitteessä määriteltyjen A- tai B-luokan alueiden vaatimuksia;
– –”
9.
Asetuksen N:o 834/2007 14 artiklan 1 kohdan d alakohdan iv alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Luonnonmukaiseen kotieläintuotantoon sovelletaan – – seuraavia sääntöjä:
– –
d)
rehut:
– –
iv)
muita kuin luonnonmukaisia kasviperäisiä rehuaineita, eläin- ja kivennäisperäisiä rehuaineita, rehun lisäaineita, eräitä eläinten ruokinnassa käytettyjä tuotteita ja valmistuksen apuaineita saa käyttää vain, jos niiden käyttö luonnonmukaisessa tuotannossa on sallittu 16 artiklan nojalla”
10.
Saman asetuksen 19 artiklan, jonka otsikkona on ”Jalostettujen elintarvikkeiden yleiset tuotantosäännöt”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Luonnonmukaisesti tuotettujen jalostettujen elintarvikkeiden koostumukseen sovelletaan seuraavia vaatimuksia:
a)
tuotteen on oltava tuotettu pääosin maatalousperäisistä ainesosista; määritettäessä sitä, onko tuote tuotettu pääosin maatalousperäisistä ainesosista, lisättyä vettä ja keittosuolaa ei oteta huomioon;
b)
lisäaineita, valmistuksen apuaineita, aromiaineita, vettä, suolaa, mikro-organismi- ja entsyymivalmisteita, kivennäisaineita, hivenaineita, vitamiineja sekä erityisravinnoksi tarkoitetuissa elintarvikkeissa olevia aminohappoja ja muita mikroravintoaineita saa käyttää vain, jos niiden käyttö luonnonmukaisessa tuotannossa on sallittu 21 artiklan mukaisesti;
c)
muita kuin luonnonmukaisia maatalousperäisiä ainesosia saa käyttää vain, jos niiden käyttö luonnonmukaisessa tuotannossa on sallittu 21 artiklan mukaisesti tai jos jäsenvaltio on tilapäisesti antanut siihen luvan;
– –”
11.
Saman asetuksen 21 artiklassa, jonka otsikkona on ”Eräiden tuotteiden ja aineiden käyttöä jalostuksessa koskevat vaatimukset”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tuotteiden ja aineiden käyttö luonnonmukaisessa tuotannossa ja niiden sisällyttäminen 19 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuun tuotteiden ja aineiden rajoitettuun luetteloon voidaan sallia edellyttäen, että ne ovat II osastossa säädettyjen tavoitteiden ja periaatteiden sekä seuraavien kokonaisuutena arvioitavien vaatimusten mukaiset:
i)
tämän luvun mukaisesti sallittuja vaihtoehtoja ei ole saatavilla;
ii)
ilman niiden käyttöä olisi mahdotonta tuottaa tai säilyttää elintarviketta tai täyttää [unionin] lainsäädännön perusteella säädettyjä tiettyjä ravitsemuksellisia vaatimuksia.
– –
2.   [Euroopan] komissio päättää 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tuotteiden ja aineiden sallimisesta ja niiden sisällyttämisestä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun rajoitettuun luetteloon ja asettaa niiden käyttöä sekä tarvittaessa tuotteiden luettelosta poistamista koskevat erityisedellytykset ja ‑rajoitukset.
– –”
12.
Asetuksen N:o 834/2007 23 artiklassa, jonka otsikkona on ”Luonnonmukaiseen tuotantoon viittaavien ilmausten käyttö”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä asetuksessa tuotteessa katsotaan olevan luonnonmukaiseen tuotantotapaan viittaavia ilmauksia, jos pakkausmerkinnöissä, mainonnassa tai kaupallisissa asiakirjoissa tuotetta, sen ainesosia tai rehuaineita kuvaillaan ilmauksilla, joilla ostajan annetaan ymmärtää, että tuote, sen ainesosat tai rehuaineet on tuotettu tässä asetuksessa annettujen sääntöjen mukaisesti. Erityisesti liitteessä lueteltuja ilmauksia sekä niiden johdoksia tai lyhenteitä, kuten ”bio” tai ”eko”, saa käyttää yksin tai yhdistettyinä kaikkialla [Euroopan unionissa] ja millä tahansa [unionin] kielellä sellaisen tuotteen pakkausmerkinnöissä ja mainonnassa, joka täyttää tässä asetuksessa säädetyt tai tämän asetuksen nojalla asetetut vaatimukset.
Elävien tai jalostamattomien maataloustuotteiden pakkausmerkinnöissä ja mainonnassa saa käyttää ilmauksia, jotka viittaavat luonnonmukaiseen tuotantotapaan ainoastaan, jos tämän lisäksi myös kaikki kyseisen tuotteen ainesosat on tuotettu tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten mukaisesti.
2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja ilmauksia ei saa käyttää missään osassa [unionia] millään [unionin] kielellä sellaisen tuotteen merkitsemiseen, mainostamiseen tai kaupallisten asiakirjojen yhteydessä, joka ei vastaa tässä asetuksessa säädettyjä vaatimuksia, paitsi jos niitä ei käytetä elintarvikkeessa tai rehussa olevista maataloustuotteista tai niillä ei selvästikään ole yhteyttä luonnonmukaiseen tuotantoon.
Lisäksi merkinnöissä ja mainonnassa ei saa käyttää ilmauksia, tavaramerkeissä käytetyt ilmaukset mukaan luettuina, eikä harjoittaa käytäntöjä, jotka voivat johtaa kuluttajaa tai käyttäjää harhaan antamalla ymmärtää, että tuote tai sen ainesosat vastaavat tässä asetuksessa säädettyjä vaatimuksia.
– –
4.   Jalostettujen elintarvikkeiden osalta 1 kohdassa tarkoitettuja ilmauksia voidaan käyttää:
a)
myyntinimityksessä edellyttäen, että:
i)
jalostettu elintarvike on 19 artiklan mukainen;
ii)
vähintään 95 prosenttia sen maatalousperäisten ainesosien painosta on luonnonmukaisesti tuotettua;
b)
vain ainesosaluettelossa edellyttäen, että elintarvike on 19 artiklan 1 kohdan sekä 19 artiklan 2 kohdan a, b ja d alakohdan mukainen;
– –”
B
Asetus N:o 889/2008
13.
Asetuksen N:o 889/2008 johdanto-osan 20 ja 21 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(20)
Tiettyjä muita kuin luonnonmukaisia tuotteita ja aineita tarvitaan tiettyjen jalostettujen luonnonmukaisten elintarvikkeiden ja rehujen tuotannossa. Viinivalmistusta koskevien [unionin] sääntöjen yhdenmukaistamiseen tarvitaan enemmän aikaa. Tästä syystä edellä mainitut tuotteet olisi suljettava pois viinivalmistuksesta, kunnes asiaa koskevat erityissäännöt vahvistetaan myöhemmin.
(21)
Neuvoston asetuksella (ETY) N: N:o 2092/91[ (
5
)] sallittiin tiettyjen muiden kuin maatalousperäisten ainesosien, tiettyjen elintarvikkeiden valmistuksen apuaineiden ja tiettyjen muiden kuin luonnonmukaisten maatalousperäisten ainesosien käyttö luonnonmukaisten elintarvikkeiden jalostuksessa tarkkaan määritellyin edellytyksin. Luonnonmukaisen maatalouden jatkuvuuden varmistamiseksi kyseisiä tuotteita ja aineita olisi asetuksen – – N:o 834/2007 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti voitava käyttää edelleen. Lisäksi selkeyden vuoksi on aiheellista luetella tämän asetuksen liitteissä asetuksen – – N:o 2092/91 mukaisesti sallitut tuotteet ja aineet. Tulevaisuudessa näihin luetteloihin voidaan lisätä muita tuotteita ja aineita eri oikeusperustan eli asetuksen – – N:o 834/2007 21 artiklan 2 kohdan nojalla. Tästä syystä on aiheellista ilmoittaa kunkin luettelossa olevan tuote- ja aineluokan asema tunnuksen avulla.”
14.
Asetuksen N:o 889/2008 II osaston, 1 a luvun, joka koskee merilevien tuotantoa, 6 a artiklassa, jonka otsikkona on ”Soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”Tässä luvussa vahvistetaan merilevien tuotantoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
Tämän luvun soveltamiseksi ’merileviin’ katsotaan kuuluvan monisoluiset merilevät, kasviplankton ja mikrolevät.”
15.
Saman asetuksen 22 artiklan d alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Asetuksen – – N:o 834/2007 14 artiklan 1 kohdan d alakohdan iv alakohdan soveltamiseksi luonnonmukaisten rehujen jalostuksessa ja luonnonmukaisten eläinten ruokinnassa saa käyttää ainoastaan seuraavia aineita:
– –
d)
liitteessä V olevassa 1 jaksossa luetellut kivennäisperäiset rehuaineet”
16.
Asetuksen N:o 889/2008 27 artiklan 21 kohdan f alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Asetuksen – – N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamiseksi luonnonmukaisten elintarvikkeiden – lukuun ottamatta viinialan tuotteita, joihin sovelletaan 3 a luvun säännöksiä – jalostuksessa voidaan käyttää ainoastaan seuraavia aineita:
– –
f)
kivennäisaineet (mukaan lukien hivenaineet), vitamiinit, aminohapot ja mikroravintoaineet, edellyttäen, että
i)
unionin lainsäädännön säännöksissä tai unionin lainsäädännön mukaisissa kansallisissa säännöksissä ’oikeudellisesti suoraan velvoitetaan’ käyttämään niitä tavanomaiseen käyttöön tarkoitetuissa elintarvikkeissa sillä seurauksella, että elintarviketta ei voida lainkaan saattaa markkinoille tavanomaiseen käyttöön tarkoitettuna elintarvikkeena ilman kyseisten kivennäisaineen, vitamiinin, aminohapon tai mikroravintoaineen lisäämistä; tai
ii)
niiden elintarvikkeiden osalta, jotka saatetaan markkinoille tiettyjä terveys- tai ravinto-ominaisuuksia tai ‑vaikutuksia omaavina tai tiettyjen kuluttajaryhmien tarpeisiin:
–
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 609/2013[ (
6
)] 1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tuotteissa niiden käyttö asianomaisia varten sallitaan mainitulla asetuksella ja kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan perusteella hyväksytyillä säädöksillä,
–
tuotteissa, joihin sovelletaan komission direktiiviä 2006/125/EY[ (
7
)], niiden käyttö sallitaan mainitulla direktiivillä, tai
–
tuotteissa, joihin sovelletaan komission direktiiviä 2006/141/EY[ (
8
)], niiden käyttö sallitaan mainitulla direktiivillä.”
17.
Asetuksen N:o 889/2008 28 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Asetuksen – – N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan c alakohdan soveltamiseksi tämän asetuksen liitteessä IX lueteltuja muita kuin luonnonmukaisia maatalousperäisiä ainesosia saa käyttää luonnonmukaisia elintarvikkeita jalostettaessa.”
18.
Asetuksen N:o 889/2008 liitteen V otsikkona on ”Asetuksen 22 artiklan d alakohdassa, 24 artiklan 2 kohdassa ja 25 m artiklan 1 kohdassa tarkoitetut rehuaineet”. Sen 1 jakso sisältää kivennäisperäisten rehuaineiden luettelon, jossa esiintyvät muun muassa kalkkipitoiset merieläinten kuoret, kalkkipitoinen merilevä (maerl), lithothamne, kalsiumglukonaatti ja kalsiumkarbonaatti.
19.
Kyseisen asetuksen liitteessä VIII olevassa A jaksossa, jonka kanssa 27 artikla on luettava, täsmennetään, että kalsiumkarbonaattia (E 170) ei saa käyttää tuotteiden väriaineena eikä kalsiumlisänä.
20.
Saman asetuksen liite IX, jonka otsikkona on ”Asetuksen 28 artiklassa tarkoitetut maatalousperäiset ainesosat, joita ei ole tuotettu luonnonmukaisesti”, sisältää 1 jakson, jonka otsikkona on ”Jalostamattomat kasvituotteet ja niistä eri menetelmillä saadut tuotteet”. Sen 1.3 kohdassa mainitaan ”Muiden kuin luonnonmukaisten elintarvikkeiden valmistuksessa sallitut levät, mukaan luettuna merilevä”.
C
Asetus (EY) N:o 1925/2006
21.
Vitamiinien, kivennäisaineiden ja eräiden muiden aineiden lisäämisestä elintarvikkeisiin 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1925/2006 (
9
) 3 artiklassa, jonka otsikkona on ”Vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämistä koskevat vaatimukset”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Elintarvikkeisiin saa lisätä vain liitteessä I lueteltuja vitamiineja ja/tai kivennäisaineita liitteessä II luetelluissa muodoissa tämän asetuksen sääntöjä noudattaen.”
22.
Asetuksen (EY) N:o 1925/2006 liitteessä I, jonka otsikkona on ”Vitamiinit ja kivennäisaineet, joita elintarvikkeisiin voidaan lisätä”, olevassa 2 kohdassa, jossa luetellaan kivennäisaineet, mainitaan muun muassa kalsium.
23.
Kyseisen asetuksen liitteessä II, jonka otsikkona on ”Vitamiiniformulaatiot ja kivennäisaineet, joita elintarvikkeisiin voidaan lisätä”, olevassa 2 kohdassa, jossa luetellaan kivennäisaineet, mainitaan muun muassa kalsiumkarbonaatti, kalsiumkloridi, kalsiumsitraattimalaatti, sitruunahapon kalsiumsuolat, kalsiumglukonaatti, kalsiumglyserofosfaatti, kalsiumlaktaatti, ortofosforihapon kalsiumsuolat, kalsiumhydroksidi, kalsiummalaatti, kalsiumoksidi, kalsiumsulfaatti ja kalsiumfosforyylin oligosakkaridit.
D
Asetus (EU) N:o 1169/2011
24.
Asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (
10
) 2 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaan ”ainesosalla” tarkoitetaan ”elintarvikkeen tuotannossa tai valmistuksessa käytettyä ainetta tai tuotetta, aromit, elintarvikelisäaineet ja elintarvike-entsyymit sekä koostetun ainesosan osat mukaan lukien, joka on mukana valmiissa tuotteessa sellaisenaan tai jossakin muussa muodossa; jäämiä ei pidetä ainesosina”.
25.
Kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan s alakohdan mukaan ”ravintoaineella” tarkoitetaan ”proteiinia, hiilihydraattia, rasvaa, ravintokuitua, natriumia, vitamiineja ja kivennäisaineita, jotka luetellaan tämän asetuksen liitteessä XIII olevan A osan 1 kohdassa, sekä aineita, jotka kuuluvat näihin ravintoaineryhmiin tai ovat niiden osia”.
III Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset
26.
Pääasian kantaja Natumi valmistaa soija- ja riisijuomia, jotka se saattaa myyntiin valmiiksi pakattuina. Se lisää juomiinsa jauhemuodossa korallimaista punalevää lithothamniumia, jota saadaan kyseisen kuolleen levän puhdistetuista, kuivatuista ja jauhetuista kerrostumista. Levä sisältää pääasiassa kalsium- ja magnesiumkarbonaattia.
27.
Natumi myy muun muassa ”Soja-Drink-Calcium”-nimistä tuotettaan, joka on varustettu ”bio”-merkinnällä ja seuraavilla maininnoilla: ”kalsium”, ”sisältää kalsiumpitoista merilevää” ja ”sisältää laadukasta kalsiumia lithothamnium-merilevästä”.
28.
Pääasian vastaaja, Nordrhein-Westfalenin osavaltio, huomautti Natumille 16.2.2005 päivätyllä kirjeellään, että kalsiumkarbonaatin käyttö kivennäisaineena luonnonmukaisissa tuotteissa oli kiellettyä, täsmentäen, että näin oli myös siinä tapauksessa, että kyseisiä tuotteita täydennetään kalsiumilla lisäämällä niihin levää.
29.
Pääasian vastaaja pani Natumia vastaan vireille rahamääräisiä seuraamuksia koskevan menettelyn, jonka seurauksena tämä nosti 14.7.2005 vahvistuskanteen Verwaltungsgericht Düsseldorfissa (Düsseldorfin hallintotuomioistuin, Saksa).
30.
Kyseisen tuomioistuimen hylättyä kanteen Natumi teki valituksen Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfaleniin (Nordrhein-Westfalenin osavaltion ylempi hallintotuomioistuin, Saksa). Menettely keskeytettiin kummankin asianosaisen hakemuksesta odotettaessa uusien unionin asetusten antamista.
31.
Kyseinen tuomioistuin hylkäsi Natumin valituksen 19.5.2016 antamallaan tuomiolla, jossa se katsoi, että sillä välin voimaan tulleiden unionin sääntöjen mukaan lithothamnium-levän lisääminen luonnonmukaiseen elintarvikkeeseen ei ole sallittua. Kansallisen tuomioistuimen mukaan asetuksen N:o 889/2008 liitteessä IX oleva 1.3 kohta koskee ainoastaan syötäviä leviä. Vaikka mainituissa säännöksissä ei suoranaisesti viitata levien syöntikelpoisuuteen, kansallinen tuomioistuin esittää tulkintansa tueksi, että kyseisen asetuksen liitteessä IX olevissa 1.1. ja 1.2 kohdassa tarkoitettujen muiden aineiden on sovelluttava syötäviksi, samoin kuin asetuksen N:o 834/2007 13 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen levien. Sen mielestä lithothamnium-levä ei kuitenkaan sille ominaisten soluseinien kalkkikertymien vuoksi sovellu syötäväksi. Kansallinen tuomioistuin katsoo joka tapauksessa, että lithothamnium-levän kuoltua jäljelle jääneet, kalkkeutuneet osat eivät ole maatalousperäisiä ainesosia vaan kivennäisaineita, jollaisten lisääminen luonnonmukaisiin tuotteisiin ei lähtökohtaisesti ole sallittua.
32.
Natumi teki valituksestaan annetusta tuomiosta Revision-valituksen Bundesverwaltungsgerichtiin (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin, Saksa).
33.
Bundesverwaltungsgericht toteaa ensinnäkin, että nyt käsiteltävän asian ratkaisu riippuu siitä, onko katsottava, että asetuksen (EY) N:o 889/2008 28 artiklassa, luettuna yhdessä saman asetuksen liitteessä IX olevan 1.3 kohdan kanssa, sallitaan elävän ja/tai kuolleen lithothamnium-levän käyttö ainesosana luonnonmukaisten elintarvikkeiden valmistuksessa.
34.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan kyseinen 1.3 kohta ei sisällä minkäänlaista levien syöntikelpoisuutta koskevaa rajoitusta, vaan riittävää on levän käyttö ainesosana. Natumin esittämää, 30.3.2015 päivättyä komission lausuntoa on sen mielestä tulkittava näin.
35.
Kansallinen tuomioistuin on sitä vastoin epävarma siitä, täyttävätkö levät asetuksen N:o 834/2007 21 artiklan 1 kohdan ii alakohdassa mainitut vaatimukset, koska ei näyttäisi olevan mahdotonta tuottaa tai säilyttää elintarvikkeita tai täyttää unionin oikeudessa säädettyjä tiettyjä ravitsemuksellisia vaatimuksia ilman tällaisten levien lisäämistä.
36.
Kansallinen tuomioistuin katsoo kuitenkin, että myös kuollut levä on kalsiumpitoisuudestaan riippumatta edelleen maatalousperäinen ainesosa ja että lithothamniumin luokitteleminen kivennäisperäiseksi rehuaineeksi asetuksen N:o 889/2008 liitteessä V, joka koskee rehuja, ei sellaisenaan ole sovellettavissa elintarvikkeiden tuotantoon.
37.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsookin, että lithothamnium-levän ja erityisesti kyseisen kuolleen levän korjatuista, kuivatuista ja jauhetuista kerrostumista saatavan jauheen käyttö ainesosana luonnonmukaisten elintarvikkeiden tuotannossa on sallittua asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla, luettuna yhdessä asetuksen N:o 889/2008 28 artiklan ja saman asetuksen liitteessä IX olevan 1.3 kohdan kanssa.
38.
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, saako tällaisen ainesosan sisältävän tuotteen pakkausmerkintä sisältää viittauksen kalsiumiin, joka on kivennäisaine.
39.
Kansallinen tuomioistuin muistuttaa, että asetuksen N:o 834/2007 23 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen virkkeen nojalla ilmauksia kuten ”luonnonmukainen” ja ”bio” saa käyttää vain, jos tuote täyttää kyseisessä asetuksessa säädetyt tai sen nojalla asetetut vaatimukset. Asetuksen N:o 834/2007 19 artiklassa asetetaankin lisäaineiden, kuten kivennäis- ja hivenaineiden (kyseisen asetuksen 19 artiklan 2 kohdan b alakohta) sekä muiden kuin luonnonmukaisten maatalousperäisten ainesosien (saman asetuksen 19 artiklan 2 kohdan c alakohta) käytön edellytykseksi, että se on sallittua saman asetuksen 21 artiklan mukaisesti. Niiden sallimisesta päättää komissio.
40.
Asetuksen N:o 834/2007 täytäntöön panevan asetuksen N:o 889/2008 27 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädetään, että kivennäisaineita on lähtökohtaisesti sallittua käyttää vain rajoitetuin edellytyksin, erityisesti silloin, kun niiden käyttöön oikeudellisesti suoraan velvoitetaan tavanomaiseen käyttöön tarkoitetuissa elintarvikkeissa. Asetuksen N:o 889/2008 28 artiklan nojalla muita kuin luonnonmukaisia maatalousperäisiä ainesosia saa käyttää, jos ne on lueteltu kyseisen asetuksen liitteessä IX.
41.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että vaikka viittausta kalsiumin kaltaiseen kivennäisaineeseen voidaan lähtökohtaisesti pitää harhaanjohtavana ottaen huomioon asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan b alakohta, luettuna yhdessä asetuksen N:o 899/2008 27 artiklan 1 kohdan f alakohdan kanssa, jonka mukaan kivennäisaineiden käyttö on sallittua vain tiukkojen edellytysten täyttyessä, tilanne on toinen silloin, kun kalsium on peräisin ainesosasta, jonka kalsiumpitoisuus on luontaisesti korkea, kunhan sen käyttö on sallittua.
42.
Bundesverwaltungsgericht päätti näin ollen lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko asetuksen N:o 889/2008 28 artiklaa, luettuna yhdessä liitteessä IX olevan 1.3 kohdan kanssa, tulkittava siten, että luonnonmukaisten elintarvikkeiden jalostuksessa saadaan käyttää ainesosana lithothamnium calcareum -levää?
2)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko myös kuolleen levän käyttäminen sallittua?
3)
Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko sallittua käyttää ilmauksia ”sisältää kalsiumia”, ”sisältää kalsiumpitoista merilevää” tai ”sisältää laadukasta kalsiumia lithothamnium-merilevästä” tuotteessa, jonka yhtenä ainesosana on (kuollut) lithothamnium calcareum -levä ja jossa on merkintä ”bio”?”
43.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Natumi, Nordrhein-Westfalenin osavaltio, Kreikan ja Italian hallitukset sekä Euroopan komissio. Nämä asianosaiset ja osapuolet, Italian hallitusta lukuun ottamatta, ovat vastanneet määräajassa unionin tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin, jotka edellyttivät kirjallisia vastauksia.
IV Asian tarkastelu
44.
Ennakkoratkaisupyynnön esittäneelle tuomioistuimelle on selvää, että lithothamnium on levä ja että kysymystä luonnonmukainen-merkinnän säilyttämisestä luonnonmukaisella elintarvikkeella, johon kyseistä levää tiettävästi on lisätty, on tarkasteltava muun kuin luonnonmukaisen maatalousperäisen ainesosan lisäämisen kannalta. Katson kuitenkin komission tavoin, että kysymystä on lähestyttävä näkökulmasta, joka koskee kivennäisaineiden lisäämistä luonnonmukaiseen elintarvikkeeseen.
45.
Tarkastelenkin sovellettavaa lainsäädäntöä siltä kannalta, että lisätty tuote on luokiteltu joko kivennäisaineeksi tai muuksi kuin luonnonmukaiseksi maatalousperäiseksi ainesosaksi, ja pohdin sitten, onko lithothamnium kyseisen lainsäädännön mukaan kivennäis- vai kasviperäinen.
46.
Huomioon ottaen elävän tai kuolleen lithothamnium-levän lähes samanlainen koostumus näyttäisi alustavasti siltä, että ensimmäistä ja toista unionin tuomioistuimelle esitettyä kysymystä on käsiteltävä yhdessä ja että niihin annettavan vastauksen ollessa kieltävä kolmanteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
A
Lainsäädäntö, jota sovelletaan muiden kuin luonnonmukaisten tuotteiden tai aineiden lisäämiseen jalostettuihin luonnonmukaisiin elintarvikkeisiin
47.
Palautan mieleen, että elintarvikkeiden varustamisesta luonnonmukainen-merkinnällä säädetään asetuksella N:o 834/2007 ja sen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetulla asetuksella N:o 889/2008.
48.
Asetuksessa N:o 834/2007 vahvistetaan erinäisiä periaatteita, joita sovelletaan kaikkiin niihin elintarvikkeisiin, joista voidaan käyttää luonnonmukainen-nimitystä:
–
kilpailun rehellisyyden takaaminen, kuluttajien luottamuksen säilyttäminen ja heidän etujensa suojaaminen (asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan kolmas perustelukappale ja 1 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta)
–
elintarvikkeiden lisäaineiden, muiden kuin luonnonmukaisten ainesosien, joilla on pääasiassa teknologisia ja aistinvaraisia käyttötarkoituksia, sekä mikroravintoaineiden ja valmistuksen apuaineiden käytön rajoittaminen niin, että niitä käytetään mahdollisimman vähän ja vain teknisesti välttämättömiin tai erityisiin ravitsemustarkoituksiin (asetuksen N:o 834/2007 6 artiklan b alakohta)
–
sen salliminen, että jalostettuihin luonnonmukaisiin elintarvikkeisiin lisätään yhtäältä muun muassa lisäaineita, kivennäisaineita ja erityisravinnoksi tarkoitetuissa elintarvikkeissa olevia muita mikroravintoaineita ja toisaalta muita kuin luonnonmukaisia maatalousperäisiä ainesosia ja että ne otetaan tuotteiden ja aineiden rajoitettuun luetteloon, jos luonnonmukaisen tuotannon alalla ei ole muita sallittuja vaihtoehtoja ja jos elintarvikkeita olisi mahdotonta tuottaa tai säilyttää ilman niiden käyttöä (asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 22 perustelukappale, 19 artiklan 2 kohdan b ja c alakohta sekä 21 artiklan 1 kohdan i ja ii alakohta), ja
–
sellaisten ilmausten käyttäminen, jotka viittaavat luonnonmukaiseen tuotantotapaan, on sallittu ainoastaan, jos tuotteen kaikki ainesosat on tuotettu asetuksessa N:o 834/2007 säädettyjen vaatimusten mukaisesti; erityisesti jalostettujen elintarvikkeiden osalta käytön edellytyksenä on 19 artiklan mukainen jalostus ja se, että niiden maatalousperäisistä ainesosista painoltaan vähintään 95 prosenttia on luonnonmukaisesti tuotettua (saman asetuksen johdanto-osan 20 ja 25 perustelukappale sekä 23 artiklan 1 kohta ja 4 kohdan a alakohta).
49.
Asetuksessa N:o 889/2008 täsmennetään asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa säädettyihin luetteloihin kirjaamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
1. Asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen lisä- ja kivennäisaineiden sekä muiden mikroravintoaineiden lisääminen
50.
Ensinnäkin on huomattava erityisesti asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen lisä-, kivennäis- ja muiden mikroravintoaineiden kohdalla, että asetuksen N:o 889/2008 27 artiklan 1 kohdan f alakohdan i alakohdan mukaan niiden käyttämiseen tavanomaiseen käyttöön tarkoitetuissa elintarvikkeissa on oikeudellisesti suoraan velvoitettava eli sitä on suoraan edellytettävä unionin lainsäädännön säännöksissä tai unionin lainsäädännön mukaisissa kansallisissa säännöksissä. Elintarvikkeita ei siksi voida lainkaan saattaa markkinoille tavanomaiseen käyttöön tarkoitettuina elintarvikkeina ilman kyseisten kivennäisaineiden, vitamiinien, aminohappojen tai mikroravintoaineiden lisäämistä niihin.
51.
Kyseisen asetuksen 27 artiklan 1 kohdan f alakohdan ii alakohdassa otetaan myös huomioon sellaiset elintarvikkeet, jotka saatetaan markkinoille tiettyjä terveys- tai ravinto-ominaisuuksia tai ‑vaikutuksia omaavina tai tiettyjen kuluttajaryhmien tarpeisiin ja joihin kivennäisaineiden, vitamiinien, aminohappojen tai mikroravintoaineiden lisääminen on mahdollista ainoastaan, jos se sallitaan johdetun oikeuden eri säännöksissä.
52.
Kuten täytäntöönpanoasetuksen 2018/1584 johdanto-osan toinen perustelukappaleesta ilmenee, 27 artiklan sanamuotoa on muutettu unionin tuomioistuimen 5.11.2014 antaman tuomion Herbaria Kräuterparadies (
11
) ottamiseksi huomioon. Kyseisessä tuomiossa suljetaan pois mahdollisuus luonnonmukainen-tunnuksen säilyttämiseen kivennäisaineiden tai muiden mikroravintoaineiden lisäämisen jälkeen, jos lisäystä ei edellytetä kansallisessa tai unionin lainsäädännössä, kun muistetaan, ettei se, että ravitsemus- ja terveysväitteen käyttäminen vaatii vaikkapa kivennäisaineiden lisäämistä, ole kansallisen tai unionin lainsäätäjän asettama sääntö.
53.
Unionin tuomioistuin päätyi tähän ratkaisuun tukeutumalla asetuksen N:o 834/2007 21 artiklan ja asetuksen N:o 889/2008 27 artiklan 1 kohdan f alakohdan teleologiseen ja systemaattiseen tulkintaan, joka vahvistaa, että kivennäisaineiden ja vitamiinien kaltaisia aineita voidaan käyttää luonnonmukaisten elintarvikkeiden jalostuksessa vain sillä edellytyksellä, että niiden käyttöä edellytetään suoraan unionin oikeuden tai sen mukaisessa kansallisen oikeuden säännössä, jotta näitä elintarvikkeita voidaan pitää kaupan. (
12
)
54.
Unionin tuomioistuin muistutti, että asetuksen N:o 834/2007 21 artiklassa komissio valtuutetaan sallimaan aineita ja sisällyttämään ne kyseisessä artiklassa tarkoitettuun rajoitettuun luetteloon vain tiukkojen edellytysten täyttyessä, eli silloin, kun näitä aineita ei voida korvata kyseisen asetuksen III osaston 4 luvun mukaisesti sallituilla muilla vaihtoehdoilla, ja jos niiden käyttöä on mahdotonta välttää. (
13
)
55.
Lisäksi unionin tuomioistuin esitti 5.11.2014 antamassaan tuomiossa Herbaria Kräuterparadies (
14
) sen periaatteen, että unionin oikeudessa ei taata, että taloudellinen toimija voisi pitää tuotteitaan kaupan kaikilla nimityksillä, joiden se katsoo olevan edullisia tuotteidensa myynnin edistämiseksi. (
15
)
56.
Voin siis tässä vaiheessa todeta, että unionin tuomioistuin on tulkinnut asetuksen (EY) N:o 899/2008 27 artiklan 1 kohdan f alakohtaa suppeasti juuri asetuksen N:o 834/2007 21 artiklan valossa.
2. Asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen muiden kuin luonnonmukaisten maatalousperäisten ainesosien lisääminen
57.
Toiseksi on huomattava, että muiden kuin luonnonmukaisten maatalousperäisten ainesosien lisäämisestä säädetään asetuksen N:o 899/2008 28 artiklassa, että ”asetuksen – – N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan c alakohdan soveltamiseksi [asetuksen N:o 899/2008] liitteessä IX lueteltuja muita kuin luonnonmukaisia maatalousperäisiä ainesosia saa käyttää luonnonmukaisia elintarvikkeita jalostettaessa”.
58.
Kyseisen asetuksen liitteessä IX olevassa 1.3 kohdassa mainitaan otsikon ”Muut” alla ”Muiden kuin luonnonmukaisten elintarvikkeiden valmistuksessa sallitut levät, mukaan luettuna merilevä”.
59.
Kun otetaan huomioon suppea tulkinta luonnonmukaiseen tuotantoon sovellettavasta lainsäädännöstä ja erityisesti asetuksen N:o 834/2007 21 artiklasta, johon tukeutuen unionin tuomioistuin esitti 5.11.2014 antamassaan tuomiossa Herbaria Kräuterparadies (
16
) suppean tulkintansa kivennäisaineiden lisäämisestä luonnonmukaisiin elintarvikkeisiin, voidaan kuitenkin pohtia, missä suhteessa toisiinsa ovat mainittu 21 artikla ja tuotteiden ja aineiden sisällyttäminen asetuksen N:o 899/2008 liitteessä IX olevan 1.3 kohdassa olevana tyhjentävään luetteloon.
60.
Asetuksen N:o 834/2007 21 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa todetaankin, että ”tuotteiden ja aineiden käyttö luonnonmukaisessa tuotannossa ja niiden sisällyttäminen 19 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuun tuotteiden ja aineiden rajoitettuun luetteloon voidaan sallia edellyttäen, että ne ovat II osastossa säädettyjen tavoitteiden ja periaatteiden sekä seuraavien kokonaisuutena arvioitavien vaatimusten mukaiset:
i)
tämän luvun mukaisesti sallittuja vaihtoehtoja ei ole saatavilla;
ii)
ilman niiden käyttöä olisi mahdotonta tuottaa tai säilyttää elintarviketta tai täyttää [unionin] lainsäädännön perusteella säädettyjä tiettyjä ravitsemuksellisia vaatimuksia”.
61.
Onko asetuksen N:o 834/2007 21 artiklan sanamuodosta pääteltävä, että pelkkä sisällyttäminen asetuksen N:o 899/2008 liitteessä IX olevaan luetteloon merkitsee kyseisen ainesosan käytön sallimista kaikissa tilanteissa ja kaikenlaisissa elintarvikkeissa vai että kyseisessä 21 artiklassa asetettujen vaatimusten arviointia on päinvastoin jokaisen elintarvikkeen kohdalla tarkasteltava tyhjentävään luetteloon otetun ainesosan käyttötarkoituksen mukaan?
62.
Toisin sanoen, onko asetuksen N:o 834/2007 21 artiklassa esitetyt vaatimukset eli se, että luonnonmukaisen tuotannon alalla ei ole muita sallittuja vaihtoehtoja, ja se, että ilman lisäämistä on mahdotonta tuottaa tai säilyttää elintarvikkeita tai täyttää ravitsemuksellisia vaatimuksia, arvioitava siinä vaiheessa, kun ainesosa merkitään rajoitettuun luetteloon, vai kunkin elintarvikkeen valmistushetkellä?
63.
Se, että sovellettavan säännön on elintarviketeollisuuden eri aloilla oltava ennakoitavissa, saattaisi johtaa siihen käsitykseen, että sisällyttäminen rajoitettuun luetteloon riittää vahvistamaan asetuksen N:o 834/2007 21 artiklassa esitettyjen vaatimusten täyttymisen.
64.
Luonnonmukainen-nimityksen perusperiaate on kuitenkin selvä: muiden kuin luonnonmukaisten aineiden lisäämisen on rajoituttava välttämättömimpään.
65.
Tämä suuntaviiva todetaan asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 3, 5, 20, 22 ja 25 perustelukappaleessa. Niissä esitetystä periaatteesta säädetään kyseisen asetuksen 6 artiklassa, jossa – palautan mieleen – todetaan ennen kaikkea, että jalostettujen luonnonmukaisten elintarvikkeiden tuotanto nojaa useisiin periaatteisiin, joista yksi, b alakohdassa täsmennetty, on elintarvikkeiden lisäaineiden, muiden kuin luonnonmukaisten ainesosien, joilla on pääasiassa teknologisia ja aistinvaraisia käyttötarkoituksia, sekä mikroravintoaineiden ja valmistuksen apuaineiden käytön rajoittaminen niin, että niitä käytetään mahdollisimman vähän ja vain teknisesti välttämättömiin tai erityisiin ravitsemustarkoituksiin.
66.
Asiassa Herbaria Kräuterparadies (
17
) antamansa ratkaisuehdotuksen 42 kohdassa julkisasiamies Sharpston vahvisti, että ”näiden säännösten sanamuodosta käy selvästi ilmi, että niitä on tarkoitus tulkita suppeasti – minkä vahvistaa asetuksen N:o 834/2007 johdanto-osan 22 perustelukappale, jonka mukaan kuluttajien luottamuksen säilyttämiseksi luonnonmukaiseen tuotantoon sovellettaviin vaatimuksiin myönnettävät poikkeukset olisi rajoitettava tarkasti perusteltuihin tapauksiin”. (
18
)
67.
Seikat, joihin julkisasiamies Sharpston tukeutui, ovat sovellettavissa myös muiden kuin luonnonmukaisten maatalousperäisten ainesosien lisäämisen tapauksessa, joten on ajateltavissa, että asetuksen N:o 899/2008 liitteessä IX olevaan tyhjentävään luetteloon sisältyvää ainesosaa voitaisiin käyttää tietyssä elintarvikkeessa ainoastaan, jos se kyseisen tietyn elintarvikkeen osalta täyttää asetuksen N:o 834/2007 21 artiklassa säädetyt edellytykset eli sillä ei ole luonnonmukaista vastinetta ja se on välttämätön elintarvikkeiden tuottamisen tai säilyttämisen kannalta.
68.
Tämän tarkastelun tavoitteena näyttäisi ennen muuta olevan asetuksen N:o 899/2008 liitteessä IX erotuksetta tarkoitettujen levien käytön ohjaaminen, mutta sen avulla olisi myös mahdollista välttää niiden tiukkojen sääntöjen kiertäminen, jotka koskevat tuotteiden tai aineiden lisäämistä luonnonmukaisessa tuotannossa käyttämällä leviä, joilla on merkittäviä teknisiä ominaisuuksia.
B
Lithothamniumin luokittelu
69.
Tässä asiassa kyseessä olevan tuotteen, lithothamniumin, joka tunnetaan myös nimellä Phymatolithon calcareum, (
19
) luokittelu unionin oikeudessa saattaa vaikuttaa epäselvältä.
70.
Luokittelu ”kivennäisaineeksi” tai ”muuksi kuin luonnonmukaiseksi maatalousperäiseksi ainesosaksi”, on – kuten edellä totesin – olennaista sen järjestelmän vahvistamiseksi, jota sovelletaan tuotteen lisäämiseen luonnonmukaiseen elintarvikkeeseen, nimenomaan siten, että luonnonmukainen-merkinnän käyttäminen joko on tai ei ole mahdollista.
71.
Jos kyseinen levä luokiteltaisiin asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuksi kivennäisaineeksi, asetuksen N:o 899/2008 27 artiklan 1 kohdan f alakohdan soveltamisella itse asiassa kiellettäisiin mahdollisuus luonnonmukainen-merkinnän säilyttämiseen lithothamniumin lisäämisen jälkeen, sillä kasviperäisen juoman täydentämistä kalsiumilla ei edellytetä yhdessäkään unionin tai kansallisen oikeuden säännöksessä.
72.
On päinvastoin niin, että jos lithothamnium katsottaisiin asetuksen N:o 899/2008 liitteessä IX tarkoitetuksi leväksi, sen lisääminen olisi mahdollista vaikuttamatta jalostetun elintarvikkeen luokitteluun luonnonmukaiseksi soveltamalla asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan c alakohtaa yhdessä asetuksen N:o 899/2008 28 artiklan kanssa, edellyttäen, että asetuksen N:o 834/2007 21 artiklassa esitetyt vaatimukset täyttyvät.
1. Luokitteluyritys yksinomaan asetusten N:o 834/2007 ja N:o 889/2008 perusteella
73.
Tarkastelun rajaaminen asetukseen N:o 889/2008 osoittaa, että lithothamnium mainitaan ainoastaan kyseisen asetuksen liitteessä V, jonka otsikkona on ”Asetuksen 22 artiklan d alakohdassa, 24 artiklan 2 kohdassa ja 25 m artiklan 1 kohdassa tarkoitetut rehuaineet”, (
20
) kivennäisaineena samalla tavoin kuin kalkkipitoinen merilevä (maerl) ja kalkkipitoiset merieläinten kuoret, (
21
) joskin kyseisen liitteen alkuperäisessä versiossa nämä aineet oli koottu kalsium-nimiseen luokkaan.
74.
Kuten edellä tämän ratkaisuehdotuksen 58 kohdassa jo mainittiin, kyseisen asetuksen liitteessä IX olevassa 1.3 kohdassa sitä vastoin mainitaan ainoastaan muiden kuin luonnonmukaisten elintarvikkeiden valmistuksessa sallitut levät, mukaan luettuna merilevä.
75.
Lithothamniumin luonteesta voidaankin esittää seuraavat kaksi mahdollista tulkintaa:
–
koska lithothamnium katsottiin kivennäisaineeksi, unionin lainsäätäjän mielestä tätä levää ei ollut tarpeen jättää pois asetuksen N:o 899/2008 liitteessä IX olevasta 1.3 kohdasta, joka koskee muita kuin luonnonmukaisia maatalousperäisiä ainesosia. Vastaavasti voidaan myös todeta yhtäältä, että kyseisen asetuksen liitteessä IX olevissa 1.1 ja 1.2 kohdassa täsmennetään, että kyseiset kohdat koskevat syötäviä tuotteita, ja toisaalta, että syötävät levät mainitaan nimenomaisesti asetuksen N:o 834/2007 13 artiklan 1 kohdan a alakohdassa. Tästä syystä lithothamniumia olisi pidettävä kivennäisaineena, tai
–
vastakkaisessa mielessä voidaan todeta, että vaikka unionin lainsäätäjä tunsikin lithothamniumin erityispiirteet, lithothamnium-levää ei voida sulkea pois sen perusteella, että kaikki levät, myös merilevät, sallitaan erotuksetta luonnonmukaisessa tuotannossa sillä ainoalla edellytyksellä, että ne ovat sallittuja muiden kuin luonnonmukaisten elintarvikkeiden valmistuksessa, vaan lithothamniumia olisi sen vuoksi pidettävä muuna kuin luonnonmukaisena maatalousperäisenä ainesosana.
76.
Näyttäisikin siltä, että lithothamniumin yhtä tai toista ominaisuutta puoltavat väitteet, jotka perustuvat ainoastaan asetusten N:o 834/2007 ja N:o 889/2008 sanamuotoon, ovat liian heikkoja salliakseen päätelmien tekemisen tyydyttävällä tavalla suuntaan tai toiseen.
2. Luokitteluyritys unionin oikeuden muiden säännösten perusteella
77.
Silloin, kun lithothamniumiin viitataan unionin oikeuden muissa säännöksissä, se joko luokitellaan nimenomaan ”ainesosaksi” (
22
) tai se luokitellaan ”leväksi” (kasviksi) (
23
) taikka ”kivennäisaineeksi” (
24
).
78.
On kuitenkin huomattava, että juuri rehujen alalla lithothamnium luokitellaan kivennäisaineeksi, mutta kosmeettisten valmisteiden alalla sitä pidetään vain ainesosana, ja että ympäristöalalla se luokitellaan leväksi eli kasviksi. Erilaiset luokittelut saattavat selittyä sillä, että kullakin lainsäädännöllä pyritään eri tavoitteisiin.
79.
Näin ollen direktiivin 92/43 osalta lithothamnium on miellettävä eläin- tai kasvilajiksi, mutta rehujen osalta se huomioidaan ravintosisältönsä kannalta. Sen sijaan kosmeettisten valmisteiden alalla ei tuotteen luokittelulla kasvi- tai kivennäisperäiseksi ole juurikaan merkitystä, kunhan sitä voidaan käyttää ainesosana.
80.
Tällainen lithothamniumin moni-ilmeisyyden teleologinen arviointi vastaa sitä, jonka komissio esitti vastauksissaan unionin tuomioistuimen esittämiin kirjallisiin kysymyksiin.
81.
Komissio tukeutuu seuraavaan mikroravintoaineen määritelmään, joka perustuu Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) kyseiselle aineelle määrittämään tehtävään: ”Ravintoaine, jota elimistö tarvitsee hyvin pieninä määrinä normaalin kasvun ja kehityksen varmistamiseksi ja terveyden ylläpitämiseksi; esimerkiksi vitamiinit ja kivennäisaineet”.
82.
Muunlainen tarkastelu tarkoittaisi, että sallittaisiin luonnonmukaisten elintarvikkeiden täydentäminen kalsiumilla siten, että lisätään lithothamniumia, joka pääosin koostuu kalsiumkarbonaatista, vaikka asetuksen N:o 889/2008 liitteessä VIII, jonka otsikkona on ”Asetuksen 27 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 27 a artiklan a alakohdassa tarkoitetut eräät tuotteet ja aineet, joita käytetään luonnonmukaisesti tuotettujen jalostettujen elintarvikkeiden, hiivan ja hiivatuotteiden tuotannossa”, olevassa A jaksossa, jonka otsikkona on ”Elintarvikelisäaineet, kantaja-aineet mukaan luettuina”, säädetään, että kalsiumkarbonaattia ”ei saa käyttää tuotteiden väriaineena eikä kalsiumlisänä”.
83.
Natumin kannan epäselvyys ilmeneekin siinä, että se haluaa valmista tuotetta koskevissa ravitsemusväitteissään vedota kalsiumlisään kiistäen samalla lithothamniumin luonteen kivennäisaineena silloin, kun sitä lisätään elintarvikkeeseen.
84.
Muistutan, että asetuksen N:o 1925/2006 liitteessä II, jonka otsikkona on ”Vitamiiniformulaatiot ja kivennäisaineet, joita elintarvikkeisiin voidaan lisätä”, olevassa 2 kohdassa, jossa luetellaan ”kivennäisaineet”, mainitaan muun muassa kalsiumkarbonaatti, kalsiumkloridi, kalsiumsitraattimalaatti, sitruunahapon kalsiumsuolat, kalsiumglukonaatti, kalsiumglyserofosfaatti, kalsiumlaktaatti, ortofosforihapon kalsiumsuolat, kalsiumhydroksidi, kalsiummalaatti, kalsiumoksidi, kalsiumsulfaatti ja kalsiumfosforyylin oligosakkaridit. Elintarvikkeisiin voidaan siis lisätä kalsiumina ainoastaan edellä mainittuja kivennäisaineita, eikä lithothamnium kuulu niihin. Natumi ilmeisesti katsookin, että tällaisessa lisäyksessä on kyse kalsiumista kalsiumkarbonaatin muodossa.
85.
Yhteenvetona näyttäisi siltä, että luonnonmukainen-merkintää koskevan lainsäädännön puitteissa lithothamnium on katsottava kivennäisaineeksi, minkä vuoksi sen lisääminen luonnonmukaiseen elintarvikkeeseen ei ole mahdollista ilman luonnonmukainen-merkinnän menettämistä, sillä lithothamniumin lisäämistä ei edellytetä sen paremmin unionin kuin Saksankaan lainsäädännössä. Lithothamniumia voidaan itse asiassa käyttää, jopa kalsiumlisäämistarkoituksessa, muussa kuin luonnonmukaisessa ravinnossa.
3. Täydentäviä huomioita
86.
Yhtäältä on kiinnostavaa todeta tiedoksi, että eräästä tuotteesta, jonka Natumi mainitsee unionin tuomioistuimen kirjallisiin kysymyksiin antamassa vastauksessa ja sen liitteissä ja jota Marigot Ltd pitää kaupan nimellä AquaminTM F, on jätetty hakemus, joka koskee sen lisäämistä luonnonmukaisessa tuotannossa sallittujen aineiden luetteloon Amerikan yhdysvalloissa.
87.
National Organic Standards Board (NOSB) (luonnonmukaisen tuotannon standardien kansallinen neuvoa-antava elin, Amerikan yhdysvallat) vastaanotti 2.3.2007 hakemuksen, (
25
) joka koski Phymatolithon calcareumia eli Lithothamnium corallioidesia. Koska Marigotin täytyi perustella, että kyseinen tuote ”katsotaan yleisesti turvalliseksi” (Generally Recognized as Safe), se esitti hakemuksensa liitteessä 2 21.4.2000 päivätyn kirjeen Food and Drug Administrationilta (Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto), joka oli menettelyä varten muuttanut kyseisen tuotteen nimitystä, jotta se luokiteltaisiin koostumuksensa perusteella ”merilevästä peräisin olevaksi kalsiumiksi”, sillä virasto katsoi, että käytetty nimitys, ”kalkkeutunut merilevä”, ei kuvannut kyseessä olevaa ainetta riittävän hyvin, koska siinä annettiin virheellisesti ymmärtää, että aine on luonteenomaiselta ominaisuudeltaan paremminkin levää kuin kalsiumia. (
26
)
88.
Käsittelyn päätteeksi NOSB katsoi 19.11.2008, (
27
) että AquaminTM F:n lisääminen luonnonmukaisessa tuotannossa sallittujen tuotteiden luetteloon ei ollut tarpeen, sillä se oli jo mineraaliravinteiden luettelon mukaisesti sallittu tuote. (
28
)
89.
Näin ollen AquaminTM F on vuodesta 2008 lähtien ollut sallittu Yhdysvalloissa kivennäisaineena luonnonmukaisessa tuotannossa. Tämä vahvistaa käsitystä siitä, että lithothamniumin luokittelu kasviksi tai kivennäisaineeksi voi olla riippuvainen kulloisestakin lainsäädännöstä.
90.
Toisaalta on hyödyllistä mainita, että luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 kumoamisesta 30.5.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/848 (
29
) 24 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa toistetaan periaate sellaisesta järjestelystä, jonka mukaan komissio voi sallia eräiden tuotteiden ja aineiden käytön luonnonmukaisten jalostettujen elintarvikkeiden tuotannossa ja sisällyttää ne tyhjentäviin luetteloihin käytettäväksi elintarvikkeiden lisäaineina ja valmistuksen apuaineina tai luonnonmukaisten jalostettujen elintarvikkeiden tuotannossa käytettävinä muina kuin luonnonmukaisina maatalousperäisinä ainesosina. Saman artiklan 4 kohdassa toistetaan asetuksen N:o 834/2007 nykyiseen 21 artiklaan sisältyvät vaatimukset.
91.
Lokakuussa 2020 laaditussa luonnoksessa asetuksen 2018/848 24 artiklan 9 kohdan perusteella annettavaksi komission täytäntöönpanoasetukseksi, (
30
) joka annetaan lähiaikoina, (
31
) luetellaan kyseisen asetuksen liitteessä V olevassa B osassa sen nojalla sallitut tuotteet ja aineet, ja siihen sisältyy enää vain kaksi sellaista levälajia (arame ja hijiki), jotka mainitaan nimenomaisesti muina kuin luonnonmukaisina maatalousperäisinä ainesosina, joita voidaan lisätä luonnonmukaisiin elintarvikkeisiin. Natumi on esittänyt luonnoksen aiemmasta sanamuodosta (johon sisältyi kolme levälajia: wakame, arame ja hijiki).
92.
Lisäksi täytäntöönpanoasetusluonnoksen 7 artiklan toisessa kohdassa säädetään, että jalostettuihin luonnonmukaisiin elintarvikkeisiin tehtävän, muiden kuin luonnonmukaisten maatalousperäisten ainesosien lisäämisen salliminen ei tule kyseeseen, jos niitä käytetään elintarvikkeiden lisäaineina, valmistuksen apuaineina tai asetuksen N:o 2018/848 liitteessä II olevan IV jakson 2.2.2 kohdassa mainittuina tuotteina tai aineina, toisin sanoen erityisesti kivennäisaineina.
93.
Asetus N:o 2018/848 ja mainittu luonnos täytäntöönpanoasetukseksi, sen liitteet mukaan luettuina, eivät toki ole sovellettavissa nyt käsiteltävässä asiassa, mutta ne kertovat kehityksestä luonnonmukaisten elintarvikkeiden alalla siihen suuntaan, että muiden kuin luonnonmukaisten aineiden lisäämistä luonnonmukaisiin elintarvikkeisiin rajoitetaan mahdollisimman pitkälle. Lisäksi koska lithothamnium-levään ei enää viitata liitteessä muuna kuin luonnonmukaisena maatalousperäisenä ainesosana, sen käyttöä ei kyseisten uusien asetusten tultua voimaan enää sallita kasvisjuoman kaltaisessa luonnonmukaisessa elintarvikkeessa.
94.
Nämä täydentävät seikat vahvistavatkin entisestään näkemystäni siitä, että lithothamnium on elintarvikkeiden alalla luokiteltava asetuksen N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuksi kivennäisaineeksi ja että sen käyttämisestä jossain elintarvikkeessa seuraa, ettei kyseiseen elintarvikkeeseen enää saa liittää luonnonmukainen-merkintää, sillä lithothamniumin käyttöä ei edellytetä unionin lainsäädännön säännöksissä tai sen mukaisissa kansallisissa säännöksissä.
V Ratkaisuehdotus
95.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Bundesverwaltungsgerichtin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
Luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä luonnonmukaisen tuotannon, merkintöjen ja valvonnan osalta 5.9.2008 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 889/2008, sellaisena kuin se on muutettuna 8.3.2012 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 203/2012, 14.6.2012 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 505/2012, 8.4.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 354/2014, 29.4.2016 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2016/673 ja 22.10.2018 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/1584, olevaa 28 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen liitteessä IX olevan 1.3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että lithothamnium-levää (Lithothamnium calcareum) ei koostumuksensa vuoksi saa käyttää ainesosana luonnonmukaisten elintarvikkeiden jalostuksessa silloin, kun sen lisäämisen pääasiallisena tarkoituksena on täydentäminen kalsiumilla. Kyseinen levä on tässä tapauksessa luokiteltava luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta 28.6.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 19 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja asetuksen N:o 889/2008, sellaisena kuin se on muutettuna, 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi kivennäisaineeksi, joka ei ole sallittu kyseisen asetuksen 27 artiklan 1 kohdan f alakohdan nojalla.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	EUVL 2007, L 189, s. 1.
(
3
)	EUVL 2008, L 250, s. 1, sellaisena kuin asetus on muutettuna 8.3.2012 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 203/2012 (EUVL 2012, L 71, s. 42); 14.6.2012 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 505/2012 (EUVL 2012, L 154, s. 12); 8.4.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 354/2014 (EUVL 2014, L 106, s. 7); 29.4.2016 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2016/673 (EUVL 2016, L 116, s. 8); ja 22.10.2018 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/1584 (EUVL 2018, L 264, s. 1) (jäljempänä asetus N:o 889/2008).
(
4
)	Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2004, L 139, s. 206).
(
5
)	Maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24.6.1991 annettu neuvoston asetus (EYVL 1991, L 198, s. 1), joka on korvattu asetuksella N:o 834/2007 (ks. kyseisen asetuksen 39 artikla).
(
6
)	Imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuista ruoista, erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin tarkoitetuista elintarvikkeista ja painonhallintaan tarkoitetuista ruokavalionkorvikkeista ja neuvoston direktiivin 92/52/ETY, komission direktiivien 96/8/EY, 1999/21/EY, 2006/125/EY ja 2006/141/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/39/EY sekä komission asetusten (EY) N:o 41/2009 ja (EY) N:o 953/2009 kumoamisesta 12.6.2013 annettu asetus (EUVL 2013, L 181, s. 35).
(
7
)	Imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuista viljapohjaisista valmisruoista ja muista lastenruoista 5.12.2006 annettu direktiivi (EUVL 2006, L 339, s. 16).
(
8
)	Äidinmaidonkorvikkeista ja vieroitusvalmisteista ja direktiivin 1999/21/EY muuttamisesta 22.12.2006 annettu direktiivi (EUVL 2006, L 401, s. 1).
(
9
)	EUVL 2006, L 404, s. 26, sellaisena kuin asetus on muutettuna 30.11.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1170/2009 (EUVL 2009, L 314, s. 36) ja 5.7.2017 annetulla komission asetuksella (EU) 2017/1203 (EUVL 2017, L 173, s. 9) (jäljempänä asetus N:o 1925/2006).
(
10
)	Elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25.10.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2011, L 304, s. 18).
(
11
)	C-137/13, EU:C:2014:2335.
(
12
)	Tuomio 5.11.2014, Herbaria Kräuterparadies (C-137/13, EU:C:2014:2335, 41 kohta).
(
13
)	Tuomio 5.11.2014, Herbaria Kräuterparadies (C-137/13, EU:C:2014:2335, 43 kohta).
(
14
)	C-137/13, EU:C:2014:2335.
(
15
)	Tuomio 5.11.2014, Herbaria Kräuterparadies (C-137/13, EU:C:2014:2335, 46 kohta).
(
16
)	C-137/13, EU:C:2014:2335.
(
17
)	C-137/13, EU:C:2014:318.
(
18
)
(
19
)	Ks. viittaus ”11.1.5 Lithothamne” tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 24.
(
20
)	Liitettä muutettiin viimeksi täytäntöönpanoasetuksella N:o 354/2014.
(
21
)	1 jaksossa, jonka otsikkona on ”Kivennäisperäiset rehuaineet”.
(
22
)	Ks. ainesosien yleisten nimien luettelon laatimisesta käytettäväksi kosmeettisten valmisteiden merkinnöissä 5.4.2019 annetun komission päätöksen (EU) 2019/701 (EUVL 2019, L 121, s. 1) liite, jonka otsikkona on ”Ainesosien yleisten nimien luettelo” ja jossa esiintyvät 13532 Lithothamnion calcareum extract, 13533 Lithothamnion calcareum powder ja 18371 Phymatolithon calcareum extract.
(
23
)	Ks. luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7), sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY (EUVL 2006, L 363, s. 368) (jäljempänä direktiivi 92/43), liite V, jonka otsikkona on ”Yhteisön tärkeinä pitämät eläin- ja kasvilajit, joiden ottaminen luonnosta ja hyväksikäyttö voi vaatia hyödyntämisen sääntelyä” ja jonka b kohtaan, joka koskee kasveja, sisältyvät ”Algae”-luokassa Rhodophyta, Corallinaceae, Lithothamnium coralloides Crouan frat ja Phymatolithon calcareum (Poll.) Adey & McKibbin.
(
24
)	Ks. rehuaineluettelosta 16.1.2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 68/2013 (EUVL 2013, L 29, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 15.6.2017 annetulla komission asetuksella (EU) 2017/1017 (EUVL 2017, L 159, s. 48), liite, jonka otsikkona on ”Rehuaineluettelo”, jonka C osaan sisältyy ”Rehuaineluettelo”. Jälkimmäisen luettelon 11 kohta, jonka otsikkona on ”Kivennäiset ja niistä saatavat tuotteet”, sisältää kohdan 11.1.4 Maerl ja 11.1.5 Lithothamn.
(
25
)	Ks. hakemus, joka on saatavilla seuraavassa internetosoitteessa: https://www.ams.usda.gov/sites/default/files/media/Calcium%20Seaweed%20Petition.pdf.
(
26
)
(
27
)	Ks. NOSB:n vastaus, joka on saatavilla seuraavassa internetosoitteessa: https://www.ams.usda.gov/sites/default/files/media/Calcium%20Seaweed%20Final%20Rec.pdf
(
28
)
(
29
)	EUVL 2018, L 150, s. 1.
(
30
)	Ks. luonnos täytäntöönpanoasetukseksi ja sen liitteet (koodi D067068/03), jotka ovat saatavilla seuraavassa internetosoitteessa: https://ec.europa.eu/transparency/comitology-register/screen/documents/067068/3/consult
(
31
)	Ks. B.2 kohta Luonnonmukaisen tuotannon komitean 28. ja 29.10.2020 pidetyn kokouksen pöytäkirjassa, joka on saatavilla seuraavassa internetosoitteessa: https://ec.europa.eu/transparency/comitology-register/screen/documents/070018/1/consult