62024TJ0032_EXT
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)
24 päivänä syyskuuta 2025 (
*1
)
EU-tavaramerkki – Menettämismenettely – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Kahdeksaa alaspäin osoittavaa mustaa V‑kuviota esittävä kuviomerkki – Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö – Asetuksen (EU) 2017/1001 18 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 58 artiklan 1 kohdan a alakohta – Tavaramerkin käytön luonne – Muoto, jossa on poikkeavia osatekijöitä, jotka eivät vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn – Liitännäiskanne – Kanteen kohde – Oikeussuojan tarve – Tutkittavaksi ottaminen
Asiassa T‑32/24,
Barry’s Bootcamp Holdings LLC, kotipaikka Miami, Florida (Yhdysvallat), edustajinaan asianajajat M. Hawkins, T. Dolde ja C. Zimmer,
kantajana,
vastaan
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), asiamiehenään R. Raponi,
vastaajana,
jossa muuna osapuolena EUIPO:n valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä oli ja väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa on
Hummel Holding A/S, kotipaikka Århus (Tanska), edustajanaan asianajaja S. Pedersen,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien päätösharkinnassa kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Marcoulli sekä tuomarit J. Schwarcz (esittelevä tuomari) ja L. Spangsberg Grønfeldt,
kirjaaja: hallintovirkamies G. Mitrev,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon 9.1.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion (
1
)
1
Kantajana oleva Barry’s Bootcamp Holdings LLC vaatii SEUT 263 artiklaan perustuvalla kanteellaan kumoamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 7.11.2023 tekemän päätöksen (yhdistetyt asiat R 1415/2022-2 ja R 1421/2022-2) (jäljempänä riidanalainen päätös).
I Asian tausta
[– –]
8
Väliintulija teki 1.8.2022 EUIPO:lle numerolla R 1415/2022-2 kirjatun valituksen mitättömyysosaston päätöksestä siltä osin kuin siinä julistettiin väliintulijan oikeudet riidanalaiseen kansainväliseen rekisteröintiin menetetyiksi luokkaan 18 kuuluvien ”urheilukassien” ja luokkaan 25 kuuluvien ”kenkien”, ”lenkkitossujen” ja ”vapaa-ajan jalkineiden” osalta.
9
Kantaja teki samana päivänä EUIPO:lle numerolla R 1421/2022-2 kirjatun valituksen mitättömyysosaston päätöksestä siltä osin kuin siinä hylättiin menettämisvaatimus kyseessä olevien tavaroiden osalta.
10
Valituslautakunta yhdisti riidanalaisella päätöksellä asioissa R 1415/2022-2 ja R 1421/2022-2 tehdyt valitukset asetuksen (EU) 2017/1001 täydentämisestä ja delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 kumoamisesta 5.3.2018 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 (EUVL 2018, L 104, s. 1) 35 artiklan 5 kohdan nojalla sillä perusteella, että kyseiset valitukset kohdistuivat samaan mitättömyysosaston päätökseen. Valituslautakunta vahvisti lisäksi mitättömyysosaston päätöksen ja hylkäsi näin ollen asioissa R 1415/2022-2 ja R 1421/2022-2 tehdyt valitukset sekä velvoitti kantajan ja väliintulijan kummankin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
[– –]
II Asianosaisten vaatimukset
12
Kantaja vaatii lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä hylätään kantajan tekemä valitus mitättömyysosaston 1.6.2022 tekemästä päätöksestä
–
hylkää liitännäiskanteen
–
velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja
–
velvoittaa väliintulijan korvaamaan liitännäiskanteesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
13
EUIPO vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää pääkanteen ja liitännäiskanteen kokonaisuudessaan ja
–
velvoittaa kantajan korvaamaan pääkanteesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja väliintulijan korvaamaan liitännäiskanteesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, jos asiassa pidetään istunto.
14
Väliintulija vaatii lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää pääkanteen kokonaisuudessaan
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä hylätään väliintulijan tekemä valitus mitättömyysosaston 1.6.2022 tekemästä päätöksestä ja
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asian käsittelystä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.
III Oikeudellinen arviointi
[– –]
B
Liitännäiskanne
1. Liitännäiskanteen tutkittavaksi ottaminen
101
Kantaja esitti unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 130 artiklan 1 kohdan nojalla liitännäiskannetta koskevan oikeudenkäyntiväitteen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 3.6.2024 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla. Kantaja väittää tältä osin ensinnäkin, että työjärjestyksen 184 artiklan mukaan unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettu liitännäiskanne voidaan ottaa tutkittavaksi ainoastaan, jos se kohdistuu samaan päätökseen kuin pääkanteen yhteydessä riitautettu päätös. Kantajan mukaan valituslautakunta ratkaisi kuitenkin riidanalaisella päätöksellä kaksi erillistä valitusta, jotka oli kirjattu numeroilla R 1415/2022-2 ja R 1421/2022-2 ja jotka oli yhdistetty hallinnollisista syistä. Kantaja katsoo siten, että koska unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetulla pääkanteella vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista siltä osin kuin siinä hylättiin numerolla R 1421/2022-2 kirjattu valitus, väliintulijalla on oikeus nostaa liitännäiskanne ainoastaan kyseistä valitusta koskevasta päätöksestä. Kantaja väittää toiseksi, että koska asiassa R 1421/2022-2 tehdyssä riidanalaisessa päätöksessä asia ratkaistiin väliintulijan hyväksi, väliintulijalla ei missään tapauksessa ole oikeussuojan tarvetta kyseisen päätöksen osalta.
102
Väliintulija vaatii oikeudenkäyntiväitteen hylkäämistä. Kun EUIPO:lta kysyttiin asiasta istunnossa, se ilmoitti jättävänsä asian unionin yleisen tuomioistuimen harkintaan.
103
Ensinnäkin on todettava, että työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdassa määrätään, että liitännäiskanteessa voidaan vaatia valituslautakunnan päätöksen kumoamista tai muuttamista sellaisen kohdan osalta, jota kanteessa ei ole esitetty.
104
Nyt käsiteltävässä asiassa on muistutettava, että kantaja ja väliintulija olivat tehneet mitättömyysosaston 1.6.2022 tekemästä päätöksestä kaksi erillistä valitusta, joiden viitenumerot olivat R 1415/2022-2 ja R 1421/2022-2.
105
Asetuksen 2017/1001 67 artiklan mukaan kantaja ja väliintulija olivat automaattisesti asianosaisia kahdessa rinnakkaisessa menettelyssä valituslautakunnassa.
106
Valituslautakunta käsitteli delegoidun asetuksen 2018/625 35 artiklan 5 kohdan mukaisesti asioissa R 1415/2022-2 ja R 1421/2022-2 tehdyt valitukset samassa menettelyssä, jonka päätteeksi se teki riidanalaisen päätöksen.
107
Valituslautakunta lausui siis riidanalaisessa päätöksessä asioissa R 1415/2022-2 ja R 1421/2022-2 tehdyistä valituksista, jotka kohdistuivat samaan mitättömyysosaston päätökseen ja joiden asianosaiset olivat samat.
108
Lisäksi kantaja vaatii pääkanteessaan unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin valituslautakunta hylkäsi asiassa R 1421/2022-2 tehdyn valituksen. Liitännäiskanteella puolestaan vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista siltä osin kuin valituslautakunta päätti siinä hylätä asiassa R 1415/2022-2 tehdyn valituksen.
109
Tästä seuraa, että liitännäiskanteessa vaaditaan työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla riidanalaisen päätöksen kumoamista sellaisen kohdan osalta, jota kannekirjelmässä ei ole esitetty.
110
Kantaja väittää näin ollen virheellisesti, että liitännäiskanne kohdistuu pääasiallisesti pääkanteessa riitautetusta päätöksestä erilliseen päätökseen edellä mainitun artiklan vastaisesti.
111
Toiseksi on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nostama kumoamiskanne voidaan tutkia vain siltä osin kuin tällä henkilöllä on intressi saada riidanalainen toimi kumotuksi. Tällainen intressi edellyttää, että riidanalaisen toimen kumoamisella voi itsessään olla oikeusvaikutuksia ja että kanne voi mahdollisesti tuloksellaan tuottaa kantajalle jotakin hyötyä (ks. tuomio 18.10.2018, Gul Ahmed Textile Mills v. neuvosto, C‑100/17 P, EU:C:2018:842, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
112
Liitännäiskanteella vaaditaan nyt käsiteltävässä asiassa riidanalaisen päätöksen kumoamista siltä osin kuin siinä hylättiin väliintulijan asiassa R 1415/2022-2 tekemä valitus ja näin ollen pysytettiin mitättömyysosaston päätös, jolla riidanalaisen kansainvälisen rekisteröinnin haltijan oikeudet julistettiin menetetyiksi muun muassa luokkaan 18 kuuluvien ”urheilukassien” ja luokkaan 25 kuuluvien ”kenkien”, ”lenkkitossujen” ja ”vapaa-ajan jalkineiden” osalta (ks. edellä 8 ja 10 kohta).
113
Siinä tapauksessa, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyy väliintulijan vaatimukset ja kumoaa riidanalaisen päätöksen, valituslautakunnan olisi siis lausuttava uudelleen väliintulijan asiassa R 1415/2022-2 tekemästä valituksesta ja se voisi tässä yhteydessä tehdä unionin yleisen tuomioistuimen kumoamasta päätöksestä poikkeavan päätöksen. Liitännäiskanne voi siis tuloksellaan tuottaa väliintulijalle etua.
114
Näin ollen on niin, että – toisin kuin kantaja väittää – sen seurauksena, että asia R 1421/2022-2 ratkaistiin väliintulijan eduksi, ei voi olla, että väliintulija menettää oikeussuojan tarpeensa riidanalaisen päätöksen osalta siltä osin kuin siinä hylättiin asiassa R 1415/2022-2 tehty valitus.
115
Edellä esitetyn perusteella on todettava, että oikeudenkäyntiväite on perusteeton ja että se on hylättävä.
[– –]
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Pääkanne ja liitännäiskanne hylätään.
2)
Barry’s Bootcamp Holdings LLC vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan pääkanteen yhteydessä Euroopan unionin teollisoikeuksien virastolle (EUIPO) aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
3)
Hummel Holding A/S vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan liitännäiskanteen yhteydessä EUIPO:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
Marcoulli
Schwarcz
Spangsberg Grønfeldt
Julistettiin Luxemburgissa 24 päivänä syyskuuta 2025.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.
(
1
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.