62018CO0292
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kahdeksas jaosto)
6 päivänä joulukuuta 2018 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Liikenne – Asetus (EY) N:o 261/2004 – Oikeus korvaukseen lennon peruuttamisen johdosta – 3 artiklan 5 kohta – Soveltamisala – 2 artiklan a alakohta – Lentoliikenteen harjoittajan käsite – Yritys, jolla ei ole vielä liikennelupaa lennon aiottuna suorittamisajankohtana – Kysymys, joka ei anna aihetta perustellulle epäilykselle
Asiassa C‑292/18,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Amtsgericht Kassel (Kasselin alioikeus, Saksa) on esittänyt 23.3.2018 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 27.4.2018, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Petra Breyer ja
Heiko Breyer
vastaan
Sundair GmbH,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Biltgen sekä tuomarit J. Malenovský (esittelevä tuomari) ja L. S. Rossi,
julkisasiamies: Y. Bot,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian perustellulla määräyksellä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1) 2 artiklan a alakohdan, 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Petra ja Heiko Breyer sekä Sundair GmbH ja jossa on kyse siitä, onko viimeksi mainitulla velvollisuus maksaa Breyereille korvausta heidän lentonsa peruuttamisen johdosta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Asetus N:o 261/2004
3
Asetuksen N:o 261/2004 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’lentoliikenteen harjoittajalla’ lentoliikenneyritystä, jolla on voimassa oleva liikennelupa;
b)
’lennosta vastaavalla lentoliikenteen harjoittajalla’ lentoliikenteen harjoittajaa, joka suorittaa tai aikoo suorittaa lennon joko matkustajan kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti tai sellaisen toisen oikeushenkilön tai luonnollisen henkilön puolesta, joka on tehnyt matkustajan kanssa sopimuksen;
c)
’yhteisön lentoliikenteen harjoittajalla’ lentoliikenteen harjoittajaa, jolla on voimassa oleva liikennelupa, jonka jäsenvaltio on myöntänyt yhteisön lentoliikenteen harjoittajien toimiluvista 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2407/92 [(EYVL 1992, L 240, s. 1)] säännösten mukaisesti;
– –”
4
Asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 5 ja 6 kohdassa säädetään seuraavaa:
”5.   Tätä asetusta sovelletaan lennosta vastaaviin lentoliikenteen harjoittajiin, jotka suorittavat 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen matkustajien kuljetusta. Kun lennosta vastaava lentoliikenteen harjoittaja, jolla ei ole sopimusta matkustajan kanssa, suorittaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia velvollisuuksia, sen katsotaan toimivan sen henkilön lukuun, joka on tehnyt kyseisen matkustajan kanssa sopimuksen.
6.   Tämä asetus ei vaikuta [matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annetun neuvoston] direktiivin 90/314/ETY [(EYVL 1990, L 158, s. 59)] mukaisiin matkustajien oikeuksiin. – –”
5
Kyseisen asetuksen 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos lento peruutetaan:
– –
c)
matkustajalla on oikeus saada lennosta vastaavalta lentoliikenteen harjoittajalta korvaus 7 artiklan mukaisesti, paitsi jos
– –
iii)
matkustajalle on ilmoitettu peruutuksesta alle seitsemän päivää ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa ja tarjottu uudelleenreititystä, jonka mukaan hänen olisi lähdettävä korkeintaan tuntia ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa tai hän saapuisi määräpaikkaan alle kaksi tuntia aikataulun mukaista saapumisaikaa myöhemmin.”
6
Mainitun asetuksen 7 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos tähän artiklaan viitataan, matkustajan on saatava seuraavan suuruinen korvaus:
a)
250 euroa lentojen osalta, joiden pituus on enintään 1500 kilometriä;
– –
Lennon pituutta määriteltäessä on perusteena käytettävä viimeistä määräpaikkaa, johon matkustaja saapuu myöhässä aikataulun mukaisesta saapumisajasta siksi, että lennolle pääsy on evätty tai lento on peruutettu.”
Direktiivi 90/314
7
Direktiivin 90/314 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sopimuksen osapuolena oleva matkanjärjestäjä tai välittäjä vastaa suhteessa kuluttajaan sopimuksen mukaisten velvoitteiden asianmukaisesta täyttämisestä siitä riippumatta, kuuluuko niiden täyttäminen järjestäjälle, välittäjälle tai muulle palvelun suorittajalle, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta matkanjärjestäjän tai välittäjän oikeutta vaatia korvausta muilta palvelujen suorittajilta.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
8
Breyerit varasivat vuoden 2017 helmikuussa TUI Deutschland GmbH ‑nimiseltä matkanjärjestäjältä matkapaketin.
9
Heille luovutetuissa varausasiakirjoissa todettiin menolennon osalta, että kone lähtee 9.7.2017 Kassel-Caldenista (Saksa) kello 6 ja laskeutuu Palma de Mallorcaan (Espanja) kello 8.30. Paluulennon osalta ilmoitettiin, että koneen oli tarkoitus lähteä 16.7.2017 kello 10.20. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole ilmoittanut, mihin aikaan kyseisen koneen oli aikataulun mukaan tarkoitus laskeutua. Mainittujen asiakirjojen mukaan Sundairin oli tarkoitus suorittaa kumpikin lento.
10
Näiden kummankin lennon suunniteltuina suorittamisajankohtina Sundair oli tosin hakenut liikennelupaa Luftfahrtbundesamtilta (liittotasavallan ilmailuviranomainen, Saksa) mutta kyseistä lupaa ei ollut vielä myönnetty sille. Liikennelupa myönnettiin vasta 27.9.2017 eli paluulennon suunnitellun suorittamisajankohdan jälkeen.
11
Viisi päivää ennen matkan alkua Breyereille ilmoitettiin, että heidät kuljetettaisiin toisella lennolla, jonka suorittaisi Cobrex Trans ‑niminen lentoliikenneyritys. Kyseinen lento saapui määräpaikkaan 13 tuntia ja 30 minuuttia sitä saapumisaikaa myöhemmin, jolloin sen olisi aikataulun mukaan pitänyt saapua ennen varauksen muuttamista. Heille ilmoitettiin myös siitä, että heidät siirrettäisiin paluulennon osalta Air Europa ‑nimisen lentoliikenteen harjoittajan lennolle. Kyseinen lento lähti 16.7.2017 kello 6.40 eli 3 tuntia ja 40 minuuttia ennen alkuperäistä aikataulun mukaista lähtöaikaa.
12
Breyerit nostivat tämän johdosta Amtsgericht Kasselissa (Kasselin alioikeus, Saksa) kanteen, jossa he vaativat Sundairia maksamaan asetuksen N:o 261/2004 5 ja 7 artiklan nojalla heille kummallekin 500 euron suuruisen korvauksen, josta oli vähennettävä heille jo maksettu yhteensä 190,40 euron suuruinen summa.
13
Vaikka asetuksen N:o 261/2004 2 artiklan a alakohdan mukaan käsitteellä ”lentoliikenteen harjoittaja” tarkoitetaan ”lentoliikenneyritystä, jolla on voimassa oleva liikennelupa”, ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on epäilyjä siitä, sovelletaanko kyseisen asetuksen 5 ja 7 artiklaa yritykseen, joka on kyseessä olevaa lentoa varattaessa tosin hakenut liikennelupaa, mutta joka on saanut luvan vasta kyseisen lennon suunnitellun suorittamisajankohdan jälkeen. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin näet pohtii, olisiko sen mainitulla asetuksella tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, jona on toteuttaa matkustajien suojelun korkea taso, mainittua käsitettä tulkittava siten, että sitä sovelletaan myös yrityksiin, jotka ovat hakeneet liikennelupaa ja jotka ovat sen jälkeen tarjonneet lentoja ennen kuin kyseinen lupa on myönnetty niille.
14
Tässä tilanteessa Amtsgericht Kassel päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 7 artiklan 1 kohtaa ja 2 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että niitä on sovellettava myös lentoliikenteen harjoittajaan, jolla ei ole asetuksen (EY) N:o 261/2004 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettua liikennelupaa vielä lennon aiottuna suorittamisajankohtana ja joka on jo tehnyt liikennelupaa koskevan hakemuksen ennen lennon aiottua suorittamista ja jolle kyseinen lupa myönnetään vasta myöhemmin (lennon suunnitellun suorittamisajankohdan jälkeen)?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
15
Pääasiassa matkustajat, joiden lennot on peruutettu, vaativat asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla saman asetuksen 7 artiklan mukaisesti lasketun määrän mukaista korvausta lentoliikenneyritykseltä, joka oli kyseisten lentojen suunniteltuina suorittamisajankohtina hakenut liikennelupaa, jota sille ei ollut vielä kuitenkaan myönnetty.
16
Tässä tilanteessa mahdollinen oikeus korvaukseen riippuu siihen alustavaan kysymykseen annettavasta vastauksesta, voidaanko pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen yrityksen katsoa kuuluvan asetuksen N:o 261/2004 ja etenkin sen 3 artiklan 5 kohdan, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan a alakohdan kanssa, soveltamisalaan.
17
Esitetty kysymys on siis ymmärrettävä siten, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 5 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan a alakohdan kanssa, tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen yritys, joka on hakenut liikennelupaa, jota sille ei ollut kuitenkaan vielä myönnetty ajankohtina, jolloin suunnitellut lennot oli tarkoitus suorittaa, voi kuulua mainitun asetuksen soveltamisalaan, ja jos tähän vastataan myöntävästi, onko asianomaisilla matkustajilla oikeus saada saman asetuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohtaan ja 7 artiklan 1 kohtaan perustuva korvaus.
18
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artiklan mukaan on niin, että jos ennakkoratkaisukysymykseen annettavasta vastauksesta ei ole perusteltua epäilystä, unionin tuomioistuin voi esittelevän tuomarin ehdotuksesta ja julkisasiamiestä kuultuaan milloin tahansa päättää ratkaista asian perustellulla määräyksellä.
19
Tilanne on tällainen nyt käsiteltävässä asiassa, joten kyseistä määräystä on sovellettava.
20
Aluksi on huomautettava, että asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan, jossa määritetään kyseisen asetuksen soveltamisala, 5 kohdassa säädetään, että kyseistä asetusta sovelletaan lennosta vastaaviin lentoliikenteen harjoittajiin, jotka suorittavat kyseisen artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen matkustajien kuljetusta.
21
Tältä osin on korostettava, että asetuksen N:o 261/2004 2 artiklan a alakohdan mukaan käsitteellä ”lentoliikenteen harjoittaja” tarkoitetaan lentoliikenneyritystä, jolla on voimassa oleva liikennelupa.
22
Laajemmassa asiayhteydessä lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä 24.9.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 (EUVL 2008, L 293, s. 3), jolla on korvattu asetus N:o 2407/92, johon asetuksen N:o 261/2004 2 artiklan c alakohdassa viitataan, 3 artiklan 1 kohdassa säädetään lisäksi muun muassa, että Euroopan unioniin sijoittautuneet yritykset eivät saa kuljettaa lentoteitse matkustajia korvausta ja/tai vuokraa vastaan, ellei niille ole myönnetty asianmukaista liikennelupaa.
23
Tästä seuraa epäilemättä, että yritys, jolle ei ole vielä myönnetty liikennelupaa, ei saa suorittaa mitään lentoa.
24
Yrityksen, jolla ei asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 5 kohdassa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan a alakohdan kanssa, asetetuista vaatimuksista huolimatta – ja kun pidetään myös mielessä, ettei liikennelupaa ole mahdollista saada automaattisesti – ollut tällaista lupaa ajankohtina, jolloin suunnitellut lennot oli tarkoitus suorittaa, ei voida katsoa kuuluvan kyseisten säännösten eikä siis koko mainitun asetuksen soveltamisalaan.
25
Se, ettei mainittu yritys suorita suunniteltuja lentoja pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, ei siis voi saada aikaan asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 1 kohdan c alakohdassa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 kohdassa, säädettyjä peruuttamisen vaikutuksia.
26
Kun otetaan huomioon pääasiaan liittyvät erityispiirteet, on vielä todettava, että se, että asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 5 kohta, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan a alakohdan kanssa, tekee mahdottomaksi sen, että asianomaiset matkustajat voisivat saada korvausta mainitun asetuksen nojalla, ei ole esteenä sille, että kyseiset matkustajat voivat pyrkiä saamaan korvausta muilla perusteilla, joihin kuuluu – kuten saman asetuksen 3 artiklan 6 kohdassa säädetään – direktiivi 90/314, jonka 5 artiklan 1 kohdassa muun muassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sopimuksen osapuolena oleva matkanjärjestäjä tai välittäjä vastaa suhteessa kuluttajaan sopimuksen mukaisten velvoitteiden asianmukaisesta täyttämisestä siitä riippumatta, kuuluuko niiden täyttäminen järjestäjälle, välittäjälle tai muulle palvelun suorittajalle, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta matkanjärjestäjän tai välittäjän oikeutta vaatia korvausta muilta palvelujen suorittajilta.
27
Lisäksi on vielä todettava, että kun otetaan huomioon se, että unionin politiikoissa on varmistettava kuluttajansuojan korkea taso, tämän määräyksen 24 ja 25 kohdassa vahvistettu ratkaisu ei vaikuta oikeuksiin, joita pääasian kantajien kaltaisilla kuluttajilla voi olla elinkeinonharjoittajiin nähden muiden unionin oikeuden säädösten, kuten sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL 2005, L 149, s. 22), nojalla.
28
Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 261/2004 3 artiklan 5 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen yritys, joka on hakenut liikennelupaa, jota sille ei ollut kuitenkaan vielä myönnetty ajankohtina, jolloin suunnitellut lennot oli tarkoitus suorittaa, ei voi kuulua mainitun asetuksen soveltamisalaan, joten asianomaisilla matkustajilla ei ole oikeutta korvaukseen saman asetuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan nojalla.
Oikeudenkäyntikulut
29
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 3 artiklan 5 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen yritys, joka on hakenut liikennelupaa, jota sille ei ollut kuitenkaan vielä myönnetty ajankohtina, jolloin suunnitellut lennot oli tarkoitus suorittaa, ei voi kuulua mainitun asetuksen soveltamisalaan, joten asianomaisilla matkustajilla ei ole oikeutta korvaukseen saman asetuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan nojalla.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.