62015TO0522_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje T‑522/15 R
CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC,
įsteigta Emilijos Redže (Italija),
Coopbox group SpA,
įsteigta Emilijos Redže,
Poliemme Srl,
įsteigta Emilijos Redže,
Coopbox Hispania, SL,
įsteigta Lorkoje (Ispanija),
Coopbox Eastern s.r.o.,
įsteigta Nove Meste prie Váho (Slovakija),
atstovaujamos advokatų S. Bariatti ir E. Cucchiara,
ieškovės,
prieš
Europos Komisiją, iš pradžių atstovaujamą F. Jimeno Fernandez, A. Biolan ir P. Rossi, vėliau – F. Jimeno Fernandez, P. Rossi ir L. Malferrari,
atsakovę,
dėl prašymo sustabdyti 2015 m. birželio 24 d. Komisijos sprendimo C (2015) 4336 final dėl bylos nagrinėjimo pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (Byla AT.39563 – Mažmeninei prekybai maistu skirtos pakuotės) vykdymą tiek, kiek juo ieškovėms nustatoma pareiga pateikti banko garantiją arba laikinai sumokėti paskirtų baudų sumą, kaip sąlyga, kad ši suma nebūtų išieškota nedelsiant,
BENDROJO TEISMO PIRMININKAS
priima šią
Sprendimo motyvai
Nutartį (1)
Ginčo aplinkybės
1. Ši kartelių byla yra susijusi su maisto produktų pakavimo į polistireno ir polipropileno padėklus, naudojamus mažmeninei prekybai skirtam šviežiam maistui, kaip antai mėsai, paukštienai ir žuviai pakuoti, sektoriumi. Geografinėms zonoms, kuriose buvo įgyvendinami karteliai, visų pirma priklausė Italija, Pietvakarių Europa, Vidurio ir Rytų Europa. Pagrindiniai antikonkurencinių susitarimų tikslai buvo išlaikyti aukštas kainas, suderintą poveikį dėl išaugusių žaliavų kainų ir status quo, susijusį su jau anksčiau pasidalytais klientais ir rinkomis. Europos Komisija kaltina ieškoves CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Poliemme Srl, Coopbox Hispania, SL ir Coopbox Eastern s.r.o.
dalyvavus šiuose karteliuose.
2. Savo 2015 m. birželio 24 d. sprendime C (2015) 4336 final dėl bylos nagrinėjimo pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.39563 – Mažmeninei prekybai maistu skirtos pakuotės, toliau – ginčijamas sprendimas), apie kurį buvo pranešta 2015 m. liepos 1 d., Komisija nurodė, kad ieškovės priklausė Coopbox grupei, kurios patronuojančioji bendrovė kontroliavo bendroves, priklausančias CCPL grupės šviežių maisto produktų pakavimo padaliniui; CCPL – tai iš dešimties kooperatyvų sudarytas konsorciumas, kuris savo ruožtu turėjo kitų įvairių bendrovių akcijų ir veikė keliuose skirtinguose sektoriuose, tokiuose kaip šviežių maisto produktų pakavimo, atliekamo Coopbox, statybinių medžiagų, verslo paslaugų, energijos ir nekilnojamojo turto sektoriai. Komisija teigia, kad CCPL yra CCPL grupei vadovaujanti bendrovė. Ieškovėms skirtos baudos bendrai sudarė 33 694 000 EUR sumą, t. y. 22 137 000 EUR už Italijoje padarytą pažeidimą, 10 955 000 EUR už Pietvakarių Europoje ir 602 000 EUR už Vidurio ir Rytų Europoje padarytus pažeidimus.
3. Pritaikius baudų sumažinimo priemonę pagal Komisijos pranešimą dėl atleidimo nuo baudų ir baudų sumažinimo kartelių bylose (OL C 298, 2006, p. 17) ieškovėms skirtinos baudos už Italijoje padarytą pažeidimą dydis buvo sumažintas 20 %, o joms skirtinų baudų už pažeidimus, padarytus Pietvakarių, Vidurio ir Rytų Europoje, dydis sumažintas 30 %, t. y. maždaug 14 mln. EUR. Be to, remdamasi Pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies a punktą skirtų baudų apskaičiavimo gairių (OL C 210, 2006, p. 2, toliau – 2006 m. gairės) 35 punktu, Komisija iš dalies patenkino ieškovių prašymą, grindžiamą nepajėgumu sumokėti baudą, ir galutinį baudų, kurias ji turėjo joms skirti, dydį sumažino (konfidencialu) (2), o tai atitinka maždaug (konfidencialu) .
4. Ginčijamo sprendimo 2 straipsnio paskutinėje dalyje numatyta, kad baudos turi būti sumokėtos per tris mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos ir kad po šio termino automatiškai nuo pirmos mėnesio, kurį buvo priimtas šis sprendimas, dienos yra skaičiuojamos palūkanos pagal Europos Centrinio Banko (ECB) jo pagrindinėms refinansavimo operacijoms taikomą normą, padidintą 3,5 procentinio punkto. Tuo atveju, kai nubausta bendrovė pareiškia ieškinį, ji gali padengti baudą iki termino pabaigos laikinai ją sumokėdama arba pateikdama banko garantiją.
5. Šiuo klausimu pranešime apie ginčijamą sprendimą nurodyta, kad pasibaigus mokėjimo terminui Komisija pradės skolos išieškojimą, o palūkanos bus skaičiuojamos automatiškai nuo kitos dienos, kai baigėsi minėtas terminas, iki galutinio šios sumos sumokėjimo dienos, įskaičiuojant ir šią dieną. Palūkanos skaičiuojamos taikant 0,05 % bazinę normą, padidintą 3,5 punkto, vadinasi 3,55 % normą. Tuo atveju, jei ieškovės pareiškia ieškinį, jos privalo užtikrinti baudos padengimą iki termino pabaigos laikinai ją sumokėdamos arba pateikdamos Komisijos apskaitos pareigūnui priimtiną finansinę garantiją. Jei pateikiama finansinė garantija, nuo baudos sumos skaičiuojamos 1,55 % dydžio palūkanos. Uždelsus sumokėti arba pateikti finansinę garantiją taikomi delspinigiai už praleistą terminą, jie apskaičiuojami pagal minėtą bazinę normą, padidintą 3,5 procentinio punkto.
Procesas ir šalių reikalavimai
6. Pareiškimu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2015 m. rugsėjo 10 d.) ieškovės pareiškė ieškinį dėl joms ginčijamu sprendimu skirtų baudų panaikinimo ir subsidiariai dėl šių baudų sumažinimo. Grįsdamos savo ieškinį jos, be kita ko, rėmėsi proporcingumo ir tinkamumo principų nustatant skiriamų baudų dydžius pažeidimu.
7. Atskiru dokumentu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2015 m. rugsėjo 29 d.) ieškovės pateikė šį prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kuriame Bendrojo Teismo pirmininko iš esmės prašo:
– sustabdyti ginčijamo sprendimo vykdymą, kiek šiuo sprendimu jos įpareigojamos pateikti banko garantiją arba laikinai sumokėti paskirtų baudų sumą, kaip sąlygą, kad ši suma nebūtų išieškota nedelsiant;
– priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
8. Savo pastabose, kurias Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2015 m. spalio 15 d., Komisija Bendrojo Teismo pirmininko prašo:
– atmesti prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones,
– priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
9. 2015 m. spalio 28 d. dokumentu ieškovės atsakė į Komisijos pastabas. 2015 m. lapkričio 6 d. Komisija į tai atsakė pateikdama savo poziciją, o 2015 m. lapkričio 18, 23 ir 30 d. bei gruodžio 3 d. buvo pasikeista laiškais.
Dėl teisės
Bendros pastabos
(Praleista)
14. Šios bylos aplinkybėmis pirmiausia reikia išnagrinėti, ar įvykdyta fumus boni juris sąlyga. Iš konkrečios šio nagrinėjimo aprėpties matyti, kad, atsižvelgiant į ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ir į pranešimą apie šį sprendimą (žr. šio sprendimo 4 ir 5 punktus), prašymu taikyti laikinąsias apsaugos priemones siekiama, kad būtų atleista nuo pareigos pateikti banko garantiją, kuri yra būtina sąlyga, kad Komisija šių baudų neišieškotų nedelsiant, nors tai laikoma pigesne priemone nei laikinas paskirtų baudų sumokėjimas (šiuo klausimu žr. 2009 m. spalio 29 d. Nutarties Novácke chemické závody / Komisija, T‑352/09 R, EU:T:2009:422, 19 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Dėl „fumus boni juris“
(Praleista)
16. Nagrinėjamu atveju grįsdamos pagrindinėje byloje subsidiariai pateiktą reikalavimą sumažinti joms paskirtų baudų dydį ieškovės kaltina Komisiją tuo, kad ši visų pirma nepakankamai atsižvelgė į CCPL grupės, kuriai jos priklauso, nepajėgumą sumokėti baudas. Pripažindama, kad finansų krizė padarė labai didelį poveikį šiai grupei, Komisija atsisakė daugiau sumažinti ieškovėms skirtų baudų dydį, nors nuo to galėtų priklausyti jų ekonominis išlikimas.
17. Ieškovės primena, kad šiuo metu CCPL grupė patiria labai didelę finansų krizę, todėl jai teko parengti restruktūrizavimo planą, apie kurį Komisijai buvo pranešta per administracinę procedūrą. Svarbiausi šio plano uždaviniai – tai akcijų portfelio racionalizavimas, įskaitant racionalizavimą tam tikruose sektoriuose (išskyrus maisto produktų pakavimą) ir turimų akcijų pardavimas. Pagal šį planą 2014 m. rugpjūčio 8 d. CCPL su bankais kreditoriais sudarė „standstill“ susitarimą, kuris galiojo iki 2015 m. birželio 30 d. ir buvo susijęs su kapitalo dalių išpirkimo moratoriumu bei su įsipareigojimu neatšaukti suteiktų paskolų. Šiuo „standstill“ susitarimu buvo siekiama, kad ieškovės tęstų restruktūrizavimo plano įgyvendinimą ir jį užbaigtų. Ieškovės teigia, kad už numatytus pardavimus gautų pajamų nepakaks, kad būtų galima grąžinti visas CCPL grupės skolas bankui, kurias sudaro (konfidencialu), todėl reikia iš naujo derėtis su bankais kreditoriais tam, kad šios skolos būtų refinansuojamos ir grąžinamos pasibaigus restruktūrizavimo plane numatytam laikotarpiui. Nors bankai kreditoriai dar nepatvirtino restruktūrizavimo plano, ieškovės nurodo, kad CCPL grupė neturi plane nenumatytų finansinių išteklių, kad galėtų sumokėti ginčijamu sprendimu skirtas baudas.
18. Ieškovės pabrėžia, kad taikydama 2006 m. gairių 35 punktą (žr. šio sprendimo 3 punktą) pati Komisija ginčijamo sprendimo IV priede pripažįsta joms gresiantį priverstinio likvidavimo pavojų. Todėl joms visiškai nesuprantama, kodėl Komisija mano, kad iki 2015 m. spalio 1 d. jos galėjo sumokėti baudas, kurių bendra suma viršija 33 mln. EUR, nors šiuo tikslu jos negalėjo pasinaudoti nė vienu iš ginčijamo sprendimo IV priede Komisijos nurodytų finansavimo šaltinių.
19. Iš tikrųjų, kadangi Komisija priekaištauja Coopbox dėl to, kad restruktūrizavimo plane buvo numatytos (konfidencialu) pajamos, tačiau tik (konfidencialu) suma skiriama baudoms sumokėti, nors šiuo tikslu 2013 m. biudžete Coopbox buvo atidėjusi (konfidencialu), ieškovės pažymi, kad (konfidencialu) dydžio atidėjinio įtraukimas savaime nereiškia, jog ginčijamo sprendimo priėmimo momentu jos disponavo lėšomis, reikalingomis galimai baudai sumokėti. Jos pakartoja, kad vieninteliai ištekliai, kuriuos CCPL grupė gali turėti, priklauso nuo restruktūrizavimo plano įgyvendinimo. Tik bankai kreditoriai šio plano dar nepatvirtino. Bet kuriuo atveju pajamų, gautų iš numatytų pardavimų, nepakaktų bankų skoloms, kurių suma siekia (konfidencialu), grąžinti.
20. Be to, šiuo atveju ne pačios ieškovės „pasirinko“ skirti tik (konfidencialu) baudoms mokėti – toks pasirinkimas priklausė nuo restruktūrizavimo plane bankų kreditorių nustatytos [finansinio] gyvybingumo ribos. Iš tikrųjų, šie bankai yra pasirengę pritarti planui su sąlyga, kad baudos suma neviršija (konfidencialu) . Savo ruožtu siekdamos išvengti bankroto ieškovės neturi jokio kito pasirinkimo kaip tik pritarti šiam planui pagal bankų kreditorių nustatytas sąlygas.
21. Nors Komisija mano, kad CCPL grupė galėtų gauti papildomų minėtame plane nenumatytų išteklių, visų pirma parduodama finansinius mažumos akcijų paketus, kuriuos turi tokiose bendrovėse kaip Refincoop SpA, Erzelli Energia Srl, Smec Srl, Sagif SpA ir Athenia Net Srl, arba priimdama galimą finansinę paramą iš savo partnerių, pavyzdžiui, kooperatyvų CMB SC ar CCFS SC, tačiau ieškovės tvirtina, kad, viena vertus, jei už parduotas akcijas gautas pajamas jos grupė panaudotų baudų sumokėjimui, o ne skolų grąžinimui, jai grėstų priverstinis likvidavimas. Vadinasi, net darant prielaidą, kad pardavus šias akcijas būtų gauta pajamų, jos pirmiausia turėtų būti panaudotos skoloms padengti. Kita vertus, (konfidencialu) .
(Praleista)
26. Dėl galimybės gauti papildomų išteklių priimant finansinę paramą iš CCPL partnerių ieškovės primena, kad keturi CCPL nariai, t. y. kooperatyvai Coopsette SC, Unieco SC, Open Co SC ir CEAP SC, yra kritinėje finansinėje padėtyje. Dėl kitų kooperatyvų, būtent CMB ir CCFS, jos nurodo, kad, pirma, CMB priklauso mažiau nei 20 % CCPL akcijų ir šios akcijos yra visiškai institucinio pobūdžio. Iš tikrųjų, CCPL yra pirmojo lygmens kooperatyvų konsorciumas, kurio pagrindinis tikslas – skatinti partnerių tarpusavio pagalbą. Taigi, būtų sunku nustatyti konkretų ekonominio ar pramoninio pobūdžio CMB interesą, kuris pagrįstų jos finansinį įsipareigojimą paremti CCPL. Antra, siekiant išvengti didelės rizikos koncentracijos vienintelėje bendrovėje, vidaus nuostatuose, kuriuose reglamentuojama finansinė CCFS veikla, nustatytos didžiausios kiekvieno partnerio galimos atsakomybės ribos, t. y. būtent šeštadalis grynojo turto balansinės vertės, nustatytos paskutiniame patvirtintame bendrovės balanse. Taigi, atsižvelgiant į CCPL grynąjį turtą, drastiškai sumažėjusį dėl 2013 ir 2014 m. patirtų nuostolių, negalėjo būti nė kalbos, kad CCFS patenkins jos prašymą suteikti kreditą.
(Praleista)
32. Šiuo klausimu pirmiausia reikia pažymėti, jog bendro pobūdžio ir principinis Komisijos argumentas, kad nustatydama baudą ji nėra įpareigota atsižvelgti į sunkią atitinkamos bendrovės finansinę padėtį, nes priešingu atveju prasčiausiai prie rinkos sąlygų prisitaikiusioms bendrovėms būtų suteikiamas nepagrįstas konkurencinis pranašumas, šioje byloje yra nereikšmingas. Iš tiesų nustatyta, kad taikydama 2006 m. gairių 35 punktą ginčijamo sprendimo IV priede Komisija iš tikrųjų atsižvelgė į sunkią ieškovių finansinę padėtį.
33. Taigi, minėtame priede Komisija nusprendė, kad (konfidencialu) . Komisijos nuomone, (konfidencialu) tokia padėtis iš esmės susidarė dėl (konfidencialu), o tai labai paveikė Coopbox
įsiskolinimą, (konfidencialu) . Pasak Komisijos, atsižvelgiant į esamą Coopbox
padėtį, nėra pagrindo manyti, kad egzistuoja (konfidencialu) . Komisijos nuomone, (konfidencialu) .
34. Taigi, šioje byloje reikia išspręsti ne Komisijos iškeltus pagrindinius klausimus, o išnagrinėti, ar dėl Coopbox
nepajėgumo sumokėti baudą jai pritaikiusi tik (konfidencialu) baudos dydžio sumažinimą Komisija pakankamai atsižvelgė į finansų krizę, kurią ginčijamo sprendimo priėmimo momentu patyrė CCPL grupė. Šiomis aplinkybėmis esama daug įrodymų, leidžiančių manyti, kad ginčijamame sprendime Komisija iš tikrųjų nepakankamai įvertino ieškovių nuostolingos finansinės padėties, vertinamos kartu su CCPL grupės, kuriai pastarosios priklauso, padėtimi, sunkumą.
35. Taigi, pirma, bendrovei Coopbox pritaikiusi tik (konfidencialu) baudos dydžio sumažinimą Komisija veikiausiai negalėjo tinkamai įvertinti CCPL grupės finansinio pajėgumo. Šiuo klausimu pažymėtina, kad per šią laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūrą šalys sutaria dėl to, kad, kaip patvirtina bylos medžiaga, dėl CCPL grupės patiriamos finansų krizės atsirado poreikis parengti restruktūrizavimo planą – jo pradinė 2014 m. redakcija buvo susieta su „standstill“ susitarimu su grupės kreditoriais bankais, jis atnaujintas 2015 m. balandžio mėn. Pagrindiniai plano uždaviniai – CCPL grupės skolų restruktūrizavimas ir konkrečių bendrovių akcijų pardavimas, taip pat iš šio pardavimo gautų pajamų panaudojimas šios grupės ekonominei veiklai atnaujinti ir jos banko skoloms grąžinti.
36. Neprieštaraujant Komisijai ieškovės atkreipia dėmesį į būtinybę veiksmingai įgyvendinti restruktūrizavimo planą, kuris, pasirodo, turi lemiamą reikšmę finansiniam grupės išlikimui, o nestabili šios grupės padėtis dar gali pablogėti ir dėl to, kad bankai kreditoriai dar galutinai nepatvirtino minėto plano, nes, kaip teigia šie bankai, ieškovėms buvo skirtos didelės baudos. Nors Komisija pareiškė skeptišką nuomonę šiuo klausimu, prima facie neatrodo keista, jog šie bankai primygtinai siekia, kad CCPL grupė suteiktų pirmenybę iki ginčijamo sprendimo priėmimo atsiradusių skolų bankams grąžinimui, o plane, kuris taip pat buvo parengtas iki šio sprendimo priėmimo, numatytų, kad nuo to priklausys būsimos baudos sumokėjimas. Tai, kad šiuo tikslu buvo planuojama skirti tik (konfidencialu), atspindi netikrumą dėl pajamų, kurių tikimasi gauti restruktūrizavus grupę, visų pirma pardavus turtą; bankai pagrįstai baiminasi, kad šių pajamų gali nepakakti net ir toms skoloms, kurioms teikiama pirmenybė, grąžinti.
(Praleista)
39. Trečia, teigdama, kad ieškovės gali padengti joms skirtas baudas pasinaudodamos tam tikrų CCPL akcininkų kooperatyvų, visų pirma CMB ir CCFS, ištekliais, Komisija, atrodo, neatsižvelgia į CCPL grupės kooperatyvo struktūrą. Iš tikrųjų, priešingai nei ekonominė grupė, veikianti pagal vertikaliąją integruotų bendrovių struktūrą ir valdoma patronuojančiosios bendrovės, kuri nustato verslo strategiją ir visų grupės narių bendrus tikslus, o to pasekmė – tarpusavio finansinė atsakomybė, kooperatyvo akcininkai paprastai išlaiko didesnį ekonominį ir finansinį savarankiškumą. Pagal bendradarbiavimo principą įkurtas kooperatyvas siekia tik patenkinti savo akcininkų interesus, visų pirma jiems teikdamas paslaugas, organizuodamas centralizuotą jų produktų pardavimą, bendrai pirkdamas žaliavas arba užtikrindamas darbo galimybes. Vadinasi, to paties kooperatyvo akcininkas objektyviai nebus labai suinteresuotas finansiškai paremti kitą akcininką. Kilus priverstinio likvidavimo pavojui akcininko suinteresuotumas užtikrinti „savo“ kooperatyvo finansinį išlikimą taip pat bus ribotas ir priklausys nuo apčiuopiamos narystės naudos, nuo galimybių prisijungti prie kito kooperatyvo, kuris prireikus naujai įsteigiamas po to, kai panaikinamas ankstesnis kooperatyvas, ir nuo išlaidų, atsirasiančių dėl tokios naujos narystės.
40. Tai pasakytina ir apie CCPL grupės struktūrą, kuria remdamosi ieškovės, neprieštaraujant Komisijai, iš esmės nurodo, kad ši grupė yra pirmojo lygmens kooperatyvų konsorciumas, kurio pagrindinis tikslas – skatinti kooperatyvų narių, be kita ko, visiškai institucinio pobūdžio akcijas turinčio CMB, tarpusavio pagalbą. Todėl galima daryti išvadą, kad CMB, privalanti pasirinkti, ar savo akivaizdžiai didelius išteklius (žr. šio sprendimo 28 punktą) panaudoti tam, kad būtų paremtas labai įsiskolinęs kooperatinis susijungimas, kuris dėl paskirtų baudų gali būti priverstinai likviduojamas, ar prireikus investuoti į naują kooperatinį susijungimą, objektyviai visiškai nėra suinteresuota suteikti didelę finansinę paramą vadovaujančiai bendrovei CCPL ar giminingiems kooperatyvams. Dėl tų pačių priežasčių labai nedidelį suinteresuotumą turi finansavimo kooperatyvas CCFS, kurio veiklai taip pat taikomos griežtos banko taisyklės ir kuris jau yra pats svarbiausias CCPL grupės bankas kreditorius; pažymėtina, kad pagal jo vidaus tvarką skola turėjo būti apdrausta suteikiant atitinkamas garantijas. Taigi, dėl sunkios finansinės padėties ši grupė neatrodo galinti CCFS suteikti papildomų garantijų, todėl, atrodo, kad prima facie nėra pagrįstos galimybės, jog CCFS finansuos ginčijamu sprendimu paskirtas baudas.
41. Taigi, ieškovių pateikti argumentai, kuriais siekiama įrodyti, kad Komisija nepakankamai įvertino CCPL grupės nuostolingą finansinę padėtį, iš pirmo žvilgsnio neatrodo neturintys pakankamai pagrindo. Bet kuriuo atveju laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui telieka konstatuoti, kad pagrindinę bylą iš esmės nagrinėjantis teismas turi nuodugniai išnagrinėti aptartus aspektus. Vadinasi, egzistuoja fumus boni juris, kiek tai susiję su didesnio, nei Komisijos nustatytas ginčijamame sprendime, ieškovėms skirtų baudų dydžio sumažinimo taikymu.
42. Reikėtų pridurti, kad pagal SESV 261 straipsnį ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101] ir [102] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 31 straipsnį Bendrasis Teismas turi neribotą kompetenciją nagrinėti ieškinius dėl sprendimų, kuriais Komisija yra nustačiusi vienkartinę ar periodinę baudą. Šioje byloje labai tikėtina, kad Bendrasis Teismas pasinaudos šia kompetencija priimdamas sprendimą pagrindinėje byloje ir dar labiau sumažins ieškovėms skirtų baudų dydį (šiuo klausimu žr. 2011 m. balandžio 13 d. Nutarties Westfälische Drahtindustrie ir kt. / Komisija, T‑393/10 R, Rink., EU:T:2011:178, 60 punktą). Iš tikrųjų, kai visišką jurisdikciją turintis teismas įgyvendina savo kompetenciją pakeisti baudos dydį, jis gali atsižvelgti į savo sprendimo priėmimo dieną susiklosčiusią teisinę ir faktinę padėtį (šiuo klausimu žr. 1974 m. kovo 6 d. Sprendimo Istituto Chemioterapico Italiano ir Commercial Solvents / Komisija, 6/73 ir 7/73, Rink., EU:C:1974:18, 51 ir 52 punktus; 1995 m. liepos 14 d. Sprendimo CB / Komisija, T‑275/94, Rink., EU:T:1995:141, 61 punktą ir 2011 m. spalio 5 d. Sprendimo Romana Tabacchi / Komisija, T‑11/06, Rink., EU:T:2011:560, 282–285 punktus). Taigi, kaip 2015 m. spalio 28 d. dokumento 3 ir 42 punktuose pažymėjo ieškovės, o Komisija tam neprieštaravo, CCPL grupės, ypač kooperatyvų Coopsette
ir Open,
ekonominė ir finansinė padėtis dar labiau suprastėjo per trečiąjį 2015 m. ketvirtį, palyginti su ta, į kurią buvo atsižvelgta ginčijamame sprendime.
43. Išnagrinėjęs fumus boni juris, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas taip pat mano, kad prima facie
yra pakankamai didelė tikimybė, jog bylą iš esmės nagrinėjantis teismas gerokai sumažins Komisijos ginčijamu sprendimu ieškovėms skirtų baudų dydį.
Dėl skubos
(Praleista)
48. Be to, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 2 straipsnio ir rašto, kuriuo buvo pranešta apie šį sprendimą (žr. šio sprendimo 4 ir 5 punktus), Komisija ieškovėms suteikė leidimą pasinaudoti banko garantija, joms leidžiančia laikinai įvykdyti pareigą sumokėti paskirtas baudas, neprivalant sumokėti tų reikalaujamų sumų, kurios tapo mokėtinos.
49. Šiuo klausimu reikia priminti, kad galimybė reikalauti pateikti finansinę garantiją atitinka bendro ir tinkamo Komisijos elgesio taisykles, todėl tik esant ypatingoms aplinkybėms ieškovės gali būti atleistos nuo pareigos pateikti prašomą banko garantiją, kaip sąlygą, kad paskirtos baudos nebūtų išieškotos nedelsiant (šiuo klausimu žr. 2001 m. kovo 23 d. Nutarties FEG / Komisija, C‑7/01 P(R), Rink., EU:C:2001:183, 44 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką ir 46 punkte minėtos Nutarties Fapricela / Komisija, EU:T:2011:395, 22 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
50. Siekiant nustatyti tokių ypatingų aplinkybių buvimą šalims iš esmės privaloma įrodyti, kad dėl objektyvių priežasčių tokios garantijos pateikti negali arba kad ją pateikus kiltų grėsmė jų egzistavimui (šiuo klausimu žr. 42 punkte minėtos Nutarties Westfälische Drahtindustrie ir kt. / Komisija EU:T:2011:178, 23 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką ir 46 punkte minėtos Nutarties Fapricela / Komisija
EU:T:2011:395, 23 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
51. Šios dvi ypatingos aplinkybės yra alternatyvios, o ne kumuliacinės. Todėl jei ieškovės turi pakankamai teisinių įrodymų, kad dėl objektyvių priežasčių jos negali pateikti banko garantijos dėl joms skirtų baudų sumokėjimo, remiantis pirmesniame punkte minėta teismo praktika, reikia pripažinti prašomo vykdymo sustabdymo skubą.
(Praleista)
56. Nagrinėjamu atveju iš bylos medžiagos matyti, kad 2015 m. liepos mėn. CCPL grupė kreipėsi į 13 finansų įstaigų – Unicredit, Intesa SanPaolo, Monte dei Paschi di Siena, Banca Nazionale del Lavoro, Unipol Banca, Banca Popolare di Milano, Banco Popolare, BPER, Cariparma, Carige, CCFS, Coopfond ir Carisbo, siekdama banko garantijos, skirtos tam, kad būtų padengtos ginčijamu sprendimu ieškovėms skirtos baudos. Visi šie prašymai suteikti garantiją buvo atmesti.
(Praleista)
61. Remiantis šiais dokumentais, reikia konstatuoti, kad didelė dauguma prašymą gavusių finansų įstaigų pateisino savo atsisakymą pateikdamos išsamius argumentus, susijusius su neužtikrinta CCPL grupės ekonomine ir finansine situacija, kuri joms neleidžia suteikti prašomos banko garantijos. Priimdamos tokį sprendimą jos visų pirma rėmėsi atitinkamais CCPL grupės finansiniais ir turto apskaitos dokumentais, šios grupės restruktūrizavimo planu ir skirtų baudų dydžiu.
62. Kalbant apie aplinkybes, kurioms esant buvo pateikti atitinkami prašymai suteikti banko garantiją, iš bylos medžiagos matyti, kad 2015 m. liepos pradžioje CCPL grupei atstovaujantis strateginio konsultavimo kabinetas elektroniniu paštu susisiekė su prašymą gavusiomis finansų įstaigomis, įskaitant CCPL grupės kreditoriais pripažintus bankus, ir su įvairiais advokatais. Minėtas kabinetas jiems pateikė dokumentą, kuriame buvo išdėstytos grupės „alternatyvių pasirinkimų prielaidos“ ir nurodytos dvi alternatyvios galimybės, t. y. ieškinio dėl ginčijamo sprendimo pareiškimas, įskaitant banko garantijos suteikimą, ir restruktūrizavimo susitarimo dėl grupės skolų pateikimas tam, kad būtų išvengta bankroto, arba likviduojamojo pobūdžio bankroto procedūros pradėjimas. Šiame dokumente visų pirma nurodomi restruktūrizavimo su skiriama banko garantija pranašumai, atsižvelgiant į likvidacinę turto vertę ir skolų išieškojimą, palyginti su susitarimo galimybe. Šiomis aplinkybėmis buvo pasiūlyta banko garantijos dalių paskirstymo bankams tvarka, pagal kurią aštuoni bankai, įskaitant kreditoriais pripažintus bankus, turėtų suteikti dalines garantijas, kurių kiekviena individualiai atitiktų konkretų grupės įsipareigojimą bankui.
63. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teismas neturi pagrįstų priežasčių abejoti tuo, kad minėtas dokumentas, kurį Komisija laiko paprastu diskusijų su bankais kreditoriais parengiamuoju dokumentu, iš tikrųjų buvo vienas iš elementų, kuriuo prašymus gavusios finansų įstaigos pagrindė savo atsisakymą suteikti prašytą banko garantiją. Todėl taip pat buvo atmesta galimybė garantiją paskirstyti dalimis.
64. Vadinasi, ieškovės, kaip CCPL grupės narės, laiku ir atsakingai bandė gauti joms paskirtas baudas padengiančią banko garantiją. Šios pastangos buvo bevaisės, nes finansų įstaigos, į kurias buvo kreiptasi, atsisakė suteikti garantiją po to, kai išsamiai išnagrinėjo CCPL grupės finansinę ir ekonominę padėtį; iš beveik visų jų atsisakymo raštų matyti, kad šioms įstaigoms buvo puikiai žinoma visos grupės padėtis. Šiomis aplinkybėmis neturi reikšmės tai, kad vienintelė bendrovė Unipol Banca pateisino savo atsisakymą glaustai pateikdama „nuodugnų prašymo vertinimą“.
(Praleista)
66. Kadangi iš viso dvylika finansų įstaigų atsisakė ieškovėms suteikti banko garantiją, šį atsisakymą pagrįsdamos pirmiau nurodytais motyvais, ieškovės pateikė pakankamai teisinių įrodymų, kad dėl objektyvių priežasčių jos negalėjo gauti šios garantijos, juo labiau jog dėl panašių situacijų teismo praktikoje buvo nuspręsta, kad pakanka dviejų ar trijų atsisakymų (2006 m. liepos 13 d. Nutarties Romana Tabacchi / Komisija, T‑11/06 R, Rink., EU:T:2006:217, 102 ir 103 punktus ir 44 punkte minėtos Nutarties 1. garantovaná / Komisija
EU:T:2011:63, 56 punktą).
67. Negalima pritarti nė vienam Komisijos argumentui, kuriuo teigiama, kad yra priešingai.
68. Pirma, Komisija kaltina ieškoves tuo, kad jos pakankamai neišnaudojo CCPL grupės išteklių, nes nesikreipė į CCPL akcininkus kooperatyvus, visų pirma į CMB ar CCFS, kurių kiekvienas turi 19,42 % jos kapitalo ir pakankamai išteklių (žr. šio sprendimo 28 punktą), kad galėtų gauti finansinę paramą, kuria remiantis ateityje būtų prašoma banko garantijų.
69. Šiuo klausimu reikia priminti, kad atsižvelgimas į grupės, kuriai priklauso laikinųjų apsaugos priemonių prašanti šalis, pajėgumą grindžiamas idėja, kad tikrų šios šalies interesų negalima atskirti nuo ją kontroliuojančių asmenų arba tos pačios grupės narių interesų; reikia patikslinti, kad, atsižvelgiant į grupės akcininkų struktūrą, tokio požiūrio laikomasi, net kai kontrolinio paketo neturintys akcininkai turi 50 %, 40 % ar net 30 % nagrinėjamos bendrovės kapitalo (šiuo klausimu žr. 42 punkte minėtos Nutarties Westfälische Drahtindustrie ir kt. / Komisija, EU:T:2011:178, 38 punktą, 2011 m. birželio 21 d. Nutarties MB System / Komisija, T‑209/11 R, EU:T:2011:297, 35 punktą ir 2013 m. rugsėjo 26 d. Nutarties Tilly‑Sabco / Komisija, T‑397/13 R, EU:T:2013:502, 41 punktą).
70. Vis dėlto, kaip nurodyta šio sprendimo 39 ir 40 punktuose, CCPL grupėje nėra pakankamai sutampančių interesų, viena vertus, tarp kooperatyvų CMB ir CCFS ir, kita vertus, tarp ieškovių, vadovaujančiosios bendrovės ir giminingų kooperatyvų. Kadangi šio sprendimo 69 punkte nurodyta grupės koncepcija negali būti taikoma kooperatyvui, šiuo atveju neturi būti atsižvelgiama į CMB ir CCFS finansinius išteklius. Šiomis aplinkybėmis nebūtina nustatyti, ar nekontrolinis akcijų paketas, kurį sudaro tik 19,42 % kapitalo, gali būti laikomas pakankamai reikšmingu, kad galėtų būti pritaikyta grupės koncepcija.
(Praleista)
75. Iš viso to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ieškovės pateikė pakankamai teisinių įrodymų, patvirtinančių prašomų laikinųjų apsaugos priemonių skubumą.
Dėl interesų palyginimo
(Praleista)
77. Nagrinėjamu atveju pateikusios įrodymų, kad dėl objektyvių priežasčių jos negali gauti banko garantijos, kuri padengtų jų baudas, ieškovės įrodė ne tik prašomų laikinųjų apsaugos priemonių skubumą, bet ir subsidiaraus prašymo sumažinti šių baudų dydį fumus boni juris . Todėl reikia pripažinti, kad jos turi pagrįstą interesą, jog joms nustatytos pareigos pateikti baudų dydžio banko garantiją vykdymas būtų sustabdytas (šiuo klausimu žr. 42 punkte minėtos Nutarties Westfälische Drahtindustrie ir kt. / Komisija EU:T:2011:178, 63 punktą). Iš tiesų, jei jų prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones nebus patenkintas, Komisija galės nedelsdama pradėti baudų išieškojimą ir, tikėtina, dėl to bus pradėta ieškovių priverstinio likvidavimo procedūra, kurios, kaip Komisija pati nurodė ginčijamo sprendimo IV priede, reikėtų vengti. Be to, kaip žinoma, šiuo metu CCPL grupėje dirba 822 darbuotojai, iš kurių 647 dirba šviežių maisto produktų pakavimo sektoriuje. Taigi, kaip Komisija aiškiai pripažino ginčijamo sprendimo IV priede, nedarbo lygis išaugtų dėl priverstinio likvidavimo.
78. Kadangi Komisija remiasi viešuoju interesu užtikrinti Europos Sąjungos konkurencijos taisyklių veiksmingumą ir savo paskirtų baudų atgrasomąjį poveikį, reikia konstatuoti, kad šis interesas iš esmės neprieštarauja net ir reikšmingam jos paskirtų baudų dydžio sumažinimo principui. Iš tikrųjų, taip pat iš 2006 m. gairių 35 punkto akivaizdžiai matyti, kad Komisija pasilieka teisę sumažinti baudą, kad atsižvelgtų į atitinkamų bendrovių nepajėgumą ją sumokėti. Taigi, teisė atleisti nuo pareigos pateikti banko garantiją neturi būti atimama iš laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo, kurio prašoma rasti pusiausvyrą tarp atgrasomojo paskirtos baudos poveikio ir nubaustos bendrovės finansinės situacijos, kol nagrinėjama pagrindinė byla.
(Praleista)
80. Iš viso to, kas išdėstyta, darytina išvada, kad, atsižvelgiant į ypatingas aplinkybes, apibūdinančias teisinę ir faktinę ieškovių padėtį, t. y. į tai, kad šiuo metu dėl objektyvių priežasčių jos negali pateikti banko garantijos, kuri padengtų joms skirtas baudas, pirmenybę reikia teikti ieškovių, o ne Komisijos nurodytiems interesams.
81. Reikia pažymėti, kad, pirma, fumus boni juris buvo pripažintas tik dėl subsidiaraus reikalavimo sumažinti paskirtų baudų dydį ir, antra, 2015 m. spalio 28 d. ir lapkričio 18 ir 30 d. pateiktuose rašytiniuose dokumentuose ieškovės nurodė, kad jos yra pasirengusios baudas mokėti dalimis. Šiuo klausimu jos priminė, kad pagal CCPL grupės restruktūrizavimo planą, pateiktą bankams kreditoriams tvirtinti, šiuo metu leidžiama skirti (konfidencialu) sumą baudoms sumokėti. Be to, jos pareiškė, kad jei bus gautas tų pačių bankų patvirtinimas, jos galės tam skirti (konfidencialu) arba didesnes pajamas, kurias planuojama gauti pardavus bendrovių Refincoop, Erzelli Energia
ir Smec akcijas.
82. 2015 m. lapkričio 30 d. rašytiniame dokumente ieškovės taip pat teigė, kad, kai bendrovių Refincoop, Erzelli Energia
ir Smec akcijos bus perleistos, vienintelis jai likęs turtas bus (konfidencialu) akcijos. Tam, kad Komisija nesiimtų ginčijamo sprendimo įgyvendinimo aktų jų atžvilgiu ir kad būtų padengta visa paskirtų baudų suma, ieškovės planuoja tretiesiems asmenims perleisti (konfidencialu), kurios balansinė vertė yra daugiau nei (konfidencialu) . Šiuo atveju neįmanoma iš anksto nuspėti šio perleidimo dienos ir laikotarpio, per kurį už tai gautos pajamos galės būti panaudotos baudoms sumokėti. Be to, galimybė ieškovėms pradėti (konfidencialu) perleidimą priklauso nuo to, ar bus gautas bankų kreditorių patvirtinimas.
(Praleista)
85. Šiomis aplinkybėmis, siekiant atsižvelgti į Sąjungos finansinius interesus ir į atgrasomąjį skirtų baudų poveikį, prašoma išimtis taikoma su sąlyga, kad ieškovės:
– kas ketvirtį teiks Komisijai reguliarią ir išsamią informaciją apie CCPL grupės restruktūrizavimo plano įgyvendinimą ir apie gaunamų pajamų dydį, kai turtas parduodamas tiek laikantis šio plano, tiek ne pagal planą;
– perves Komisijai:
– 5 mln. EUR sumą, kai tik ją gaus už minėtą pardavimą,
– visas pajamas, kurias planuojama gauti pardavus bendrovių Refincoop, Erzelli Energia ir Smec akcijas, kai tik jos bus gautos.
(Praleista)
(1) .
(1)  –	Pateikiami tik tie šios nutarties punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.
(2)  – Konfidencialūs duomenys neskelbiami.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais,
BENDROJO TEISMO PIRMININKAS
nutaria:
1. Sustabdyti ieškovių CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Poliemme Srl, Coopbox Hispania, SL ir Coopbox Eastern s.r.o. pareigos pateikti Europos Komisijai banko garantiją, kad nedelsiant nebūtų išieškotos joms pagal 2015 m. birželio 24 d. Komisijos sprendimo C (2015) 4336 final
dėl bylos nagrinėjimo pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.39563 – Mažmeninei prekybai maistu skirtos pakuotės) 2 straipsnį skirtos baudos, vykdymą su sąlyga, jog:
– per vieną mėnesį nuo pranešimo apie šią nutartį dienos, o paskui kas tris mėnesius iki galutinio sprendimo pagrindinėje byloje priėmimo ir kiekvieną kartą, kai tai gali turėti įtakos ieškovių galimybei sumokėti skirtas baudas ateityje, ieškovės raštu pateiks Komisijai išsamią ataskaitą dėl CCPL grupės restruktūrizavimo plano įgyvendinimo ir gaunamų pajamų dydžio, kai turtas parduodamas tiek laikantis šio plano, tiek ne pagal planą;
– ieškovės perves Komisijai 5 mln. EUR sumą, kai tik ją gaus už minėtą pardavimą, ir visas pajamas, kurias planuojama gauti pardavus bendrovių Refincoop SpA, Erzelli Energia Srl ir Smec Srl
akcijas, kai tik šios pajamos bus gautos .
2. Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Priimta 2015 m. gruodžio 15 d. Liuksemburge.