62022CJ0260_RES
Byla C‑260/22
Seven.One Entertainment Group GmbH
prieš
Corint Media GmbH
Landgericht Erfurt prašymas priimti prejudicinį sprendimą
2023 m. lapkričio 23 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas – Direktyva 2001/29/EB – 2 straipsnio e punktas – Transliuojančiosios organizacijos – Teisė atgaminti transliacijų įrašus – 5 straipsnio 2 dalies b punktas – Kopijavimo asmeniniam naudojimui išimtis – Teisinga kompensacija – Transliuojančiosioms organizacijoms padaryta žala – Vienodas požiūris – Nacionalinės teisės aktas, pagal kurį transliuojančiosioms organizacijoms nesuteikiama teisė į teisingą kompensaciją“
Teisės aktų derinimas – Autorių teisės ir gretutinės teisės – Direktyva 2001/29 – Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas – Atgaminimo teisė – Kopijavimui asmeniniam naudojimui taikoma išimtis – Teisinga kompensacija – Transliuojančiosios organizacijos – Įtraukimas
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29 2 straipsnio e punktas ir 5 straipsnio 2 dalies b punktas)
(žr. 23–34 punktus)
Teisės aktų derinimas – Autorių teisės ir gretutinės teisės – Direktyva 2001/29 – Autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimas – Atgaminimo teisė – Kopijavimui asmeniniam naudojimui taikoma išimtis – Teisinga kompensacija – Valstybių narių galimybė numatyti atleidimą nuo mokėjimo už atgaminimą, dėl kurio transliuojančiosios organizacijos patiria tik minimalią žalą – Valstybių narių kompetencija nustatyti žalos ribą – Ribos – Vienodo požiūrio principo paisymas – Patikrinimas, kurį turi atlikti nacionalinis teismas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29 35 konstatuojamoji dalis, 2 straipsnio d ir e punktai ir 5 straipsnio 2 dalies b punktas)
(žr. 38–50, 53 punktus ir rezoliucinę dalį)
Santrauka
Corint Media yra kolektyvinio teisių administravimo organizacija, administruojanti, be kita ko, Vokietijos rinkoje privačių televizijos ir radijo transliuotojų autorių teises ir gretutines teises. Ji transliuojančiosioms organizacijoms pervedė pajamas, gautas iš „tuščių laikmenų“ mokesčio, ir buvo sudariusi išimtinę autorių teisių administravimo sutartį su transliuojančiąja organizacija Seven.One, kuri kuria ir Vokietijoje transliuoja privatų, iš reklamos finansuojamą televizijos kanalą.
Taigi Seven.One paprašė Corint Media, kad ši sumokėtų jai kompensaciją, gautą dėl minėto mokesčio. Tačiau Corint Media negalėjo patenkinti šio reikalavimo, nes pagal nacionalinės teisės aktus (
1
) transliuojančiosios organizacijos neturi teisės į teisingą kompensaciją.
Landgericht Erfurt (Erfurto apygardos teismas, Vokietija), į kurį kreipėsi Seven.One, Teisingumo Teismui pateikė klausimą, ar transliuojančiosioms organizacijoms, kurių transliuojamų laidų įrašus fiziniai asmenys atgamina asmeniniam naudojimui ir nekomerciniais tikslais, gali būti nesuteikta Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punkte numatyta teisė į teisingą kompensaciją (
2
).
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymėjo, kad pagal šią nuostatą nenumatyta, jog teisinga kompensacija apribojama tam tikrų teisių turėtojų nenaudai. Todėl minėtam teismui kilo abejonių dėl nacionalinės teisės aktų suderinamumo su Direktyva 2001/29 ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 20 straipsnyje įtvirtintu vienodo požiūrio principu.
Šiame sprendime Teisingumo Teismas nagrinėjo klausimą, ar valstybė narė, kuri įgyvendino Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą išimtinės teisės atgaminti asmeniniam naudojimui išimtį, gali pagrįstai visų kategorijų transliuojančiosioms organizacijoms nesuteikti tame pačiame straipsnyje numatytos teisės į teisingą kompensaciją.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, Teisingumo Teismas nurodė, kad, viena vertus, pagal Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktą valstybės narės gali nustatyti atgaminimo teisės išimtis arba apribojimus, kai atgaminama asmeniniam naudojimui bet kurioje laikmenoje ir atgaminantys fiziniai asmenys nesiekia tiesioginių ar netiesioginių komercinių tikslų, su sąlyga, kad šios išimtinės teisės teisių turėtojai gautų teisingą kompensaciją. Kita vertus, iš šios direktyvos 2 straipsnio e punkto aiškiai matyti, kad transliuojančiosios organizacijos, kaip ir kiti šio straipsnio kituose punktuose nurodyti teisių turėtojai, turi išimtinę teisę „leisti arba uždrausti tiesiogiai ar netiesiogiai, laikinai ar nuolat bet kuriuo būdu ir bet kuria forma atgaminti“ jų transliacijų įrašus, neatsižvelgiant į tai, ar jie perduodami laidais ar bevielėmis priemonėmis, įskaitant kabelį ar palydovinį perdavimą.
Taigi valstybėse narėse, kurios įgyvendino išimtį dėl kopijavimo asmeniniam naudojimui, transliuojančioms organizacijoms (
3
) iš esmės turi būti pripažinta teisė į teisingą kompensaciją, kaip ir kitiems teisių turėtojams.
Toks aiškinimas išplaukia ne tik iš kartu siejamų Direktyvos 2001/29 2 straipsnio e punkto ir 5 straipsnio 2 dalies b punkto, bet ir iš jų konteksto, jais siekiamų tikslų ir šios direktyvos genezės.
Antra, Teisingumo Teismas konstatavo, kad neturi reikšmės aplinkybė, jog kai kurios transliuojančiosios organizacijos, kurios taip pat yra filmų gamintojos, šiuo pagrindu jau gauna teisingą kompensaciją. Iš tiesų, viena vertus, šių skirtingų teisių turėtojų išimtinės atgaminimo teisės objektas nėra tapatus. Konkrečiau kalbant, filmų pirmųjų įrašų gamintojai (
4
) turi išimtinę teisę leisti atgaminti jų filmų originalus ir kopijas, o jų organizaciniai ir ekonominiai veiklos rezultatai yra saugomi. Tačiau transliuojančiosios organizacijos turi išimtinę teisę atgaminti jų transliacijų įrašus ir jos naudojasi transliaciją sudarančio techninio veiklos rezultato apsauga. Darytina išvada, kad šiems teisių turėtojams dėl kopijavimo asmeniniam naudojimui padaryta žala taip pat nesutampa. Kita vertus, transliuojančiųjų organizacijų, kaip filmų gamintojų, statusas gali būti įvairus, atsižvelgiant į tai, ar jos pačios kuria laidas, naudodamos savo įrangą ir personalo išteklius, ar transliuoja laidas, kurias pagal užsakymą kuria sutartiniai partneriai, arba transliuoja laidas, kurias pagal licenciją kuria trečiosios šalys.
Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad sistema, kuria grindžiama teisinga kompensacija, ir šios kompensacijos dydis turi būti siejami su žala, kurią teisių turėtojai patiria dėl kopijavimo asmeniniam naudojimui, ir turi atitikti Chartijos 20 straipsnyje įtvirtintą vienodo požiūrio principą. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas patikslino, kad žalos, kurią dėl transliacijų įrašų kopijavimo asmeniniam naudojimui patiria transliuojančiosios organizacijos, nebuvimas arba jos „minimalus“ dydis yra toks objektyvus ir protingas kriterijus, kuris neviršija to, kas būtina siekiant išlaikyti teisingą pusiausvyrą tarp teisių turėtojų ir saugomų objektų naudotojų. Vis dėlto nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į objektyvius kriterijus, turi, pirma, įsitikinti, kad transliuojančiosios organizacijos, skirtingai nei kitų kategorijų teisių turėtojai, dėl neteisėto jų transliacijų įrašų atgaminimo patiria tik žalą, kuri gali būti laikoma „minimalia“. Antra, taip pat remdamasis objektyviais kriterijais, nacionalinis teismas turi patikrinti, ar transliuojančiųjų organizacijų kategorijai priklausančių visų šių transliuojančiųjų organizacijų padėtis yra panaši, be kita ko, atsižvelgiant į jų patiriamą žalą, o tai pateisina teisės į teisingą kompensaciją netaikymą visoms šioms transliuojančiosioms organizacijoms.
(
1
)	1965 m. rugsėjo 9 d.Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte – Urheberrechtsgesetz (Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymas; BGBl. 1965 I, p. 1273) 87 straipsnio 4 dalis.
(
2
)	2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230).
(
3
)	Transliuojančiosios organizacijos nurodytos Direktyvos 2001/29 2 straipsnio e punkte.
(
4
)	Direktyvos 2001/29 2 straipsnio d punktas.