TEISINGUMO TEISMO SPRENDIMAS1974 m. birželio 21 d.(*)„Įsisteigimo teisė“Byloje 2/74_dėl Belgijos Conseil d'Etat
pagal EEB sutarties 177 straipsnį Teisingumo Teismui pateikto
prašymo priimti prejudicinį sprendimą dėl EEB sutarties 52 ir
55 straipsnių išaiškinimo, atsižvelgiant į 1970 m. rugpjūčio
24 d. Karališkąjį sprendimą, nustatantį Teismų kodekso
428 straipsnyje dėl pripažinimo advokatu ir vertimosi advokato
veikla numatytos pilietybės sąlygos išimtį, šio teismo nagrinėjamoje
byloje tarp Jean Reyners, teisės mokslų daktaro, įmonių administratoriaus, gyvenančio Woluwe-Saint-Lambert (Briuselis)irBelgijos valstybės, atstovaujamos Teisingumo ministro_dalyvaujant l'Ordre national des avocats de Belgique, įstojusiai į bylą šaliai_TEISINGUMO TEISMAS_kurį
sudaro pirmininkas R. Lecourt, kolegijų pirmininkai
A. M. Donner ir M. Sørensen, teisėjai R. Monaco,
J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore (pranešėjas),
H. Kutscher, C. Ó Dálaigh ir
A. J. Mackenzie Stuart_generalinis advokatas H. Mayras_kancleris A. Van Houtte_priima šįSprendimą1        1973 m.
gruodžio 21 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismo kanceliarija gavo
1974 m. sausio 9 d., Belgijos Conseil d'Etat pagal
EEB sutarties 177 straipsnį pateikė du klausimus dėl
EEB sutarties 52 ir 55 straipsnių dėl įsisteigimo teisės
išaiškinimo vertimosi advokato veikla atžvilgiu.2        Šie
klausimai buvo iškelti nagrinėjant ieškinį, kurį pareiškė Nyderlandų
pilietis, turintis teisės mokslų diplomą, suteikiantį teisę Belgijoje
verstis advokato veikla, tačiau negalintis ja verstis dėl savo
pilietybės pagal 1970 m. rugpjūčio 24 d. Karališkąjį sprendimą
dėl pripažinimo advokatu ir vertimosi advokato veikla (Moniteur belge,
1970 m., p. 9060).  Dėl EEB sutarties 52 straipsnio išaiškinimo3        Conseil d'Etat
klausia, ar pasibaigus pereinamajam laikotarpiui EEB sutarties
52 straipsnis yra „tiesiogiai taikoma nuostata“, nepaisant to, kad
nepriimtos direktyvos, numatytos Sutarties 54 straipsnio
2 dalyje ir 57 straipsnio 1 dalyje.4        Belgijos
ir Airijos vyriausybės dėl labai panašių motyvų pareiškė, kad toks
poveikis 52 straipsniui negali būti pripažintas.5        Atsižvelgiant
į skyriaus „Įsisteigimo teisė“, į kurį aiškiai daroma nuoroda žodžiais
„toliau išdėstytomis nuostatomis“, kontekstą, šis straipsnis dėl dalyko
sudėtingumo tik išreiškia paprastą principą, kurio įgyvendinimas būtinai
priklauso nuo papildomų – tiek Bendrijos, tiek ir nacionalinių –
nuostatų, numatytų 54 ir 57 straipsniuose, visumos.6        Sutartyje
pasirinkta šių įgyvendinimo aktų forma – „bendroji programa“, kuri savo
ruožtu įgyvendinama priimant keletą direktyvų, – patvirtina tai, jog
52 straipsnis neveikia tiesiogiai.7        Teisėjas
neturėtų imtis vykdyti savo nuožiūra įgaliojimų, priskirtų Bendrijos ir
valstybių narių įstatymų leidybos institucijoms.8        Šiuos
argumentus iš esmės parėmė Didžiosios Britanijos bei Liuksemburgo
vyriausybės ir Belgijos l'Ordre national des avocats – įstojusi į pagrindinę bylą šalis.9        Ieškovas
pagrindinėje byloje pastebi, jog jo atveju ginčijama tik diskriminacija
dėl pilietybės, nes jam taikomos tos pripažinimo advokatu sąlygos,
kurios netaikomos Belgijos piliečiams.10      Šiuo
požiūriu 52 straipsnis, jo manymu, yra aiški ir išsami nuostata,
galinti veikti tiesiogiai.11      Vokietijos
vyriausybė, iš esmės palaikoma Nyderlandų vyriausybės, primindama
1966 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo priimtą sprendimą
byloje 57/65, Lütticke (1966 m. rinkinys, p. 293),
mano, kad nuostatos, nustatančios valstybėms narėms pareigą, kurią jos
privalo įvykdyti per nustatytą laikotarpį, tampa tiesiogiai taikomomis,
jeigu pasibaigus šiam laikotarpiui pareiga nebuvo įvykdyta.12      Taigi
pasibaigus pereinamajam laikotarpiui valstybės narės neturėtų galimybės
ir toliau taikyti įsisteigimo laisvės apribojimų, nes nuo to laiko
52 straipsnis tampa išsami ir teisiškai nepriekaištinga nuostata. 13      Šiomis
sąlygomis „bendroji programa“ ir 54 straipsnyje numatytos
direktyvos yra svarbios tik pereinamuoju laikotarpiu, nes įsisteigimo
laisvė visiškai įgyvendinama laikotarpio pabaigoje.14      Komisija,
nors ir turėdama abejonių dėl aiškinamos nuostatos tiesioginio veikimo –
tiek dėl Sutartyje padarytos nuorodos į „bendrąją programą“ ir taikymo
direktyvas, tiek ir dėl kai kurių jau priimtų liberalizavimo direktyvų,
kurios ne visais aspektais atitinka nepriekaištingą vienodą požiūrį,
turinio – vis dėlto mano, kad 52 straipsnis veikia bent jau iš
dalies tiesiogiai, tiek, kiek jis draudžia diskriminaciją dėl
pilietybės.15      Sutarties
7 straipsnyje, kuris yra Bendrijos „principų“ dalis, nustatyta,
kad šios Sutarties taikymo srityje, nepažeidžiant joje esančių specialių
nuostatų, „draudžiama bet kokia diskriminacija dėl pilietybės“.16      52 straipsnis
užtikrina šios bendros nuostatos įgyvendinimą konkrečioje įsisteigimo
teisės srityje.17      Žodžiais
„toliau išdėstytomis nuostatomis“ jame daroma nuoroda į visą skyrių
„Įsisteigimo teisė“, ir todėl jį reikia aiškinti atsižvelgiant į šį
bendrąjį kontekstą.18      Nurodęs,
jog „vienos valstybės narės nacionalinių subjektų įsisteigimo laisvės
kitos valstybės narės teritorijoje apribojimai pereinamuoju laikotarpiu
palaipsniui panaikinami“, 52 straipsnis išreiškia pagrindinį šios
srities principą, nustatantį, kad įsisteigimo laisvė apima ir teisę
imtis savarankiškai dirbančių asmenų veiklos bei ja verstis „tomis
pačiomis sąlygomis, kurios įsisteigimo šalies teisės aktuose yra
nustatytos jos pačios subjektams“.19      Siekiant
pereinamuoju laikotarpiu palaipsniui įgyvendinti šį tikslą,
54 straipsnyje numatyta, jog Taryba sudaro „bendrąją programą“ ir,
įgyvendindama šią programą, leidžia direktyvas, kad būtų pasiekta
įsisteigimo laisvė tam tikros rūšies veikloje.20      Be
šių liberalizavimo priemonių 57 straipsnyje numatytos direktyvos
dėl diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialių kvalifikacijos įrodymo
dokumentų abipusiško pripažinimo ir direktyvos, skirtos bendrai
koordinuoti teisės aktų nuostatas įsisteigimo ir vertimosi savarankiškai
dirbančių asmenų veikla srityje.21      Iš
pirmiau pateiktų argumentų matyti, jog skyriaus „Įsisteigimo teisė“
kontekste Sutartyje numatyta „bendroji programa“ ir direktyvos skirtos
dviem užduotims įgyvendinti: pirma – pereinamuoju laikotarpiu panaikinti
kliūtis, kurios trukdo įgyvendinti įsisteigimo laisvę, antra –
integruoti į valstybių narių teisės aktus nuostatų, skirtų palengvinti
veiksmingą šios laisvės įgyvendinimą, visumą, siekiant skatinti
ekonominę ir socialinę tarpusavio sąveiką Bendrijoje savarankiško darbo
srityje.22      Kaip
tik šiam antrajam tikslui skirtos kai kurios 54 straipsnio
3 dalies nuostatos dėl valstybių narių kompetentingų institucijų
bendradarbiavimo ir administracinių procedūrų bei praktikos pritaikymo,
taip pat visos 57 straipsnio nuostatos.23      52 straipsnio nuostatų veikimas turi būti nustatytas atsižvelgiant į šią sistemą.24      Nacionalinio režimo taisyklė yra viena iš pagrindinių Bendrijos teisės nuostatų.25      Dėl
nuorodos į įsisteigimo šalies teisės aktų nuostatas, taikomas jos
pačios subjektams, šia taisykle iš esmės gali tiesiogiai remtis visų
kitų valstybių narių piliečiai. 26      Numatydamas
įsisteigimo laisvės įgyvendinimą pereinamojo laikotarpio pabaigoje,
52 straipsnis nustato ir pareigą pasiekti konkretų rezultatą, ir
laipsniškų priemonių programos įgyvendinimas turėjo palengvinti šios
pareigos vykdymą, tačiau neturėjo būti jos vykdymo sąlyga.27      Nesilaikius
šio laipsniškumo, pareiga išlieka ir pasibaigus nustatytam jos įvykdymo
terminui.28      Šis
aiškinimas atitinka Sutarties 8 straipsnio 7 dalį, pagal
kurią pereinamojo laikotarpio pabaiga yra galutinė data, iki kurios turi
įsigalioti visos Sutartyje nustatytos taisyklės ir turi būti
įgyvendintos visos su bendrosios rinkos kūrimu susijusios priemonės.29      Prieš
tokį poveikį negalima remtis aplinkybe, kad Taryba nepriėmė 54 ir
57 straipsniuose numatytų direktyvų, arba tuo faktu, kad kai kurios
faktiškai priimtos direktyvos ne visiškai įgyvendino
52 straipsnyje nurodytą nediskriminavimo principą.30      Iš
tiesų pasibaigus pereinamajam laikotarpiui direktyvos, numatytos
skyriuje „Įsisteigimo teisė“, tapo nereikalingos nacionalinio režimo
taisyklei įgyvendinti, nes jos tiesioginį veikimą nuo to momento numato
pati Sutartis.31      Vis
dėlto šios direktyvos neprarado visos prasmės, nes jos dar plačiai
taikomos priemonių, skirtų skatinti laisvo įsisteigimo teisės veiksmingą
įgyvendinimą, srityje.32      Todėl
į pateiktą klausimą reikėtų atsakyti taip: pasibaigus pereinamajam
laikotarpiui Sutarties 52 straipsnis yra tiesiogiai taikoma
nuostata, nors atitinkamoje srityje ir nebuvo priimtos direktyvos,
numatytos Sutarties 54 straipsnio 2 dalyje ir
57 straipsnio 1 dalyje. Dėl EEB sutarties 55 straipsnio pirmosios pastraipos išaiškinimo33      Conseil d'Etat
prašo, be kita ko, patikslinti, ką 55 straipsnio pirmojoje
pastraipoje reiškia „veikla, kuri bet kurioje valstybėje yra susijusi,
nors ir laikinai, su viešosios valdžios funkcijų vykdymu“.34      Konkrečiau
kalbant, norima sužinoti, ar tokios profesijos kaip advokato atveju
skyrius „Įsisteigimo teisė“ netaikomas tik tokiai šiai profesijai
būdingai veiklai, kuri yra susijusi su viešosios valdžios funkcijų
vykdymu, ar visai šiai profesijai, nes ji apima ir veiklą, susijusią su
viešosios valdžios funkcijų vykdymu. 35      Liuksemburgo vyriausybė ir Belgijos l'Ordre national des avocats
mano, jog advokato profesijai apskritai neturi būti taikomos Sutarties
taisyklės įsisteigimo teisės srityje, nes ji organiškai susijusi su
viešosios tarnybos teisingumo vykdymo srityje veikimu.36      Teigiama,
kad šią padėtį lemia tiek teisinė advokatūros organizacija, apimanti
griežtų pripažinimo advokatu ir drausmės sąlygų visumą, tiek ir advokato
vykdomos funkcijos teismo procese, kuriame jo dalyvavimas dažniausiai
yra būtinas.37      Ši
veikla, dėl kurios advokatas tampa būtina teisingumo vykdymo dalimi,
sudaro nuoseklią visumą, kurios dalys negalėtų būti atskirtos.38      Ieškovas
pagrindinėje byloje savo ruožtu pabrėžia, kad tik tam tikros advokato
profesijos veiklos sritys yra susijusios su viešosios valdžios funkcijų
vykdymu, ir todėl tik joms taikytina įsisteigimo laisvės principo
išimtis, numatyta 55 straipsnyje.39      Vokietijos,
Belgijos, Didžiosios Britanijos, Airijos ir Nyderlandų vyriausybių,
taip pat ir Komisijos nuomone, 55 straipsnyje numatyta išimtis
taikoma tik toms įvairių atitinkamų profesijų veiklos sritims, kurios iš
tiesų susijusios su viešosios valdžios funkcijų vykdymu, su sąlyga, kad
jas būtų galima atskirti nuo įprasto profesinės veiklos vykdymo.40      Vis
dėlto minėtos vyriausybės nesutaria dėl veiklos, kuriai dėl minėtos
priežasties taikoma įsisteigimo laisvės principo išimtis, pobūdžio, nes
įvairiose valstybėse narėse advokato profesija organizuojama skirtingai.41      Vokietijos
vyriausybė būtent mano, jog dėl privalomo advokato dalyvavimo tam
tikruose teismo procesuose, pavyzdžiui, baudžiamosiose ar viešosios
teisės bylose, advokato profesija ir teisingumo vykdymas yra taip
artimai susiję, kad daugeliui šios profesijos sričių liberalizavimas
netaikytinas.42      Pagal
55 straipsnio pirmąją pastraipą veiklai, kuri bet kurioje
valstybėje yra susijusi, nors ir laikinai, su viešosios valdžios
funkcijų vykdymu, skyriaus „Įsisteigimo teisė“ nuostatos netaikomos.43      Atsižvelgiant
į įsisteigimo laisvės ir nacionalinio režimo taisyklės esminę reikšmę
Sutarties sistemoje, 55 straipsnio pirmosios pastraipos leidžiančių
nukrypti nuostatų taikymas neturi viršyti tikslo, dėl kurio ši išimtis
buvo įterpta.44      55 straipsnio
pirmoji pastraipa turi leisti valstybėms narėms uždrausti kitų šalių
piliečiams verstis viešosios valdžios funkcijų vykdymą apimančia veikla,
susijusia su 52 straipsnyje numatyta savarankiškai dirbančių
asmenų veikla.45      Šis
poreikis visiškai patenkinamas tada, kai šiems piliečiams draudžiama
verstis tik tokia veikla, kuri pati savaime yra tiesiogiai ir ypatingai
susijusi su viešosios valdžios funkcijų vykdymu.46      55 straipsnyje
leidžiamos išimties taikymas visai profesijai būtų priimtinas tik tais
atvejais, kai taip apibūdinta veikla būtų susijusi su šia profesija
taip, kad įsisteigimo liberalizavimas įpareigotų atitinkamą valstybę
narę net ir laikinai leisti kitos valstybės piliečiams verstis veikla,
susijusia su viešosios valdžios funkcijų vykdymu.47      Priešingai,
neleistina taip išplėsti išimties taikymo, kai nepriklausomos
profesijos veiklos sritį, susijusią su viešosios valdžios funkcijų
vykdymu, galima atskirti nuo aptariamos profesinės veiklos visumos.48      Nesant
jokios remiantis 57 straipsniu priimtos direktyvos, skirtos
suderinti nacionalinės teisės aktus, nagrinėjamu atveju
reglamentuojančius advokato profesiją, vertimąsi šia veikla ir toliau
reglamentuoja skirtingų valstybių narių teisės aktai.49      Todėl
55 straipsnio pirmojoje pastraipoje numatytų įsisteigimo laisvės
apribojimų taikymas turi būti vertinamas atskirai kiekvienai valstybei
narei, atsižvelgiant į nacionalines nuostatas, taikomas šios profesijos
organizavimui ir praktikai.50      Vis
dėlto šiame vertinime reikia atsižvelgti ir į 55 straipsnio
nustatytų įsisteigimo laisvės principo išimčių ribų Bendrijos pobūdį,
siekiant, kad Sutarties veiksmingumas nebūtų apribotas vienašalėmis
valstybių narių nuostatomis.51      Profesinės
paslaugos, net ir reguliariais bei organiškais ryšiais susijusios su
teismais, tarp jų ir dalyvavimas, nors ir privalomas, jų veikloje,
savaime nėra veikla, susijusi su viešosios valdžios funkcijų vykdymu.52      Konkrečiai
kalbant, tipinės advokato profesijos veiklos, pavyzdžiui, teisinių
konsultacijų ir teisinės pagalbos, taip pat atstovavimo šalims ir jų
gynimo teisme negalima laikyti veikla, susijusia su viešosios valdžios
funkcijų vykdymu, net jei advokato įsikišimas ar pagalba yra privalomi
arba yra įstatymo nustatyta išimtinė advokato teisė.53      Iš
tiesų šios veiklos vykdymas nedaro įtakos teismo diskrecijai ir laisvam
teismo valdžios vykdymui.54      Taigi
į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip: 55 straipsnio pirmojoje
pastraipoje numatyta įsisteigimo laisvės išimtis turi būti taikoma tik
toms 52 straipsnyje nurodytoms veiklos sritims, kurios pačios
savaime tiesiogiai ir ypatingai yra susijusios su viešosios valdžios
funkcijų vykdymu.55      Bet
kuriuo atveju negalima taip įvertinti tokios laisvai advokato
profesijai būdingos veiklos kaip teisinės konsultacijos ir teisinė
pagalba, arba atstovavimas šalims ir jų gynimas teisme, net jei šios
veiklos vykdymas yra įstatymo numatyta pareiga arba išimtinė advokato
teisė. Dėl bylinėjimosi išlaidų56      Belgijos
Karalystės vyriausybės, Vokietijos Federacinės Respublikos vyriausybės,
Airijos vyriausybės, Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės vyriausybės,
Nyderlandų Karalystės vyriausybės, Jungtinės Didžiosios Britanijos ir
Šiaurės Airijos Karalystės vyriausybės, taip pat Europos Bendrijų
Komisijos, kurios pateikė Teisingumo Teismui savo pastabas, išlaidos
nėra atlygintinos.57      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų Belgijos Conseil d'Etat nagrinėjamoje byloje, išlaidų klausimą turi spręsti Belgijos Conseil d'Etat.Remdamasis šiais motyvais_TEISINGUMO TEISMAS_atsakydamas į klausimus, kuriuos jam 1973 m. gruodžio 21 d. sprendimu pateikė Belgijos Conseil d'Etat administracinio skyriaus trečioji kolegija, nusprendžia:1.      Pasibaigus
pereinamajam laikotarpiui EEB sutarties 52 straipsnis yra
tiesiogiai taikoma nuostata, nors atitinkamoje srityje ir nebuvo
priimtos direktyvos, numatytos Sutarties 54 straipsnio
2 dalyje ir 57 straipsnio 1 dalyje.2.      EEB
sutarties 55 straipsnio pirmojoje pastraipoje numatyta įsisteigimo
laisvės išimtis turi būti taikoma tik toms 52 straipsnyje
nurodytoms veiklos sritims, kurios pačios savaime tiesiogiai ir
ypatingai yra susijusios su viešosios valdžios funkcijų vykdymu.
Negalima taip įvertinti tokios laisvai advokato profesijai būdingos
veiklos kaip teisinės konsultacijos ir teisinė pagalba arba atstovavimas
šalims ir jų gynimas teisme, net jei šios veiklos vykdymas yra įstatymo
numatyta pareiga arba išimtinė advokato teisė.LecourtDonnerSørensenMonacoMertens de WilmarsPescatoreKutscherÓ DálaighMackenzie StuartPaskelbta 1974 m. birželio 21 d. viešame posėdyje Liuksemburge.Kancleris       PirmininkasA. Van Houtte       R. Lecourt* Proceso kalba: prancūzų.