ROZSUDEK SOUDU
(první senát)
2. prosince 2008
Věc T-471/04
Georgios Karatzoglou
v.
Evropská agentura pro obnovu (EAO)
„Veřejná služba – Dočasný zaměstnanec – Vrácení věci Soudu po zrušení – Vypovězení smlouvy – Povinnost odůvodnění – Zneužití pravomoci – Zásada řádné správy“
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí EAO ze dne 26. února 2004, kterým byla ukončena smlouva žalobce.
Rozhodnutí: Žaloba se zamítá. Georgios Karatzoglou a Evropská agentura pro obnovu ponesou vlastní náklady vynaložené v řízení před Soudním
dvorem a Soudem.
Shrnutí
1.      Úředníci – Dočasní zaměstnanci – Odlišné režimy – Vypovězení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu neurčitou – Povinnost odůvodnění
– Neexistence
[Služební řád úředníků, čl. 25 druhý pododstavec; pracovní řád ostatních zaměstnanců, článek 11 a čl. 47 bod 2 písm. a)]
2.      Úředníci – Žaloba – Žalobní důvody – Zneužití pravomoci – Pojem
3.      Úředníci – Dočasní zaměstnanci – Vypovězení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu neurčitou – Návrh na převedení do jiné země
– Odmítnutí
1.      Jednostranné vypovězení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu neurčitou, výslovně stanovené v čl. 47 bodě 2 písm. a) pracovního
řádu ostatních zaměstnanců spadá do široké posuzovací pravomoci příslušného orgánu a je uznáno zaměstnancem v okamžiku jeho
přijetí. Nachází své odůvodnění v pracovní smlouvě a nemusí být tedy odůvodněno. Dočasný zaměstnanec, jehož přijetí je založeno
na smlouvě, která může být v souladu s platným právem jednostranně vypovězena bez udání důvodu, se v tomto ohledu zásadně
odlišuje od úředníka. Nemá výhodu zaručené stability zaměstnání, jako mají úředníci, neboť jeho funkce má být, ze své podstaty,
vykonávána pouze po omezenou dobu. Postavení dočasného zaměstnance se tedy odlišuje od postavení úředníka jmenovaného podle
služebního řádu, takže je vyloučeno obdobné použití čl. 25 druhého pododst. služebního řádu, který se týká povinnosti odůvodnění
rozhodnutí nepříznivě zasahujících do právního postavení, jež obecně stanoví článek 11 uvedeného služebního řádu.
(viz body 35 a 36)
Odkazy: Soudní dvůr, 18. října 1977, Schertzer v. Parlament, 25/68, Recueil, s. 1729, body 39 a 40; Soudní dvůr, 19. června
1992, V. v. Parlament, C‑18/91 P, Recueil, s. I‑3997, bod 39; Soud, 28. ledna 1992, Speybrouck v. Parlament, T‑45/90, Recueil,
s. II‑33, bod 93; Soud, 17. března 1994, Hoyer v. Komise, T‑51/91, Recueil FP, s. I‑A‑103 a II‑341, bod 27; Soud, 15. února
2005, Pyres v. Komise, T‑256/01, Sb. VS s. I‑A‑23 a II‑99, bod 43; Soud, 6. června 2006, Girardot v. Komise, T‑10/02, Sb.
VS s. I‑A‑2‑129 a II‑A‑2‑609, bod 72
2.       Pojem „zneužití pravomoci“ je vymezen velmi přesně a vztahuje se k situaci, kdy správní orgán využije své pravomoci na jiný
účel, než je ten, na který mu byly svěřeny. Rozhodnutí je stiženo zneužitím pravomoci pouze tehdy, pokud se na základě objektivních,
relevantních a shodujících se nepřímých důkazů jeví, že bylo přijato pro dosažení jiných než uvedených cílů. V tomto ohledu
nepostačuje dovolávat se určitých skutečností na podporu svých tvrzení, je třeba ještě poskytnout dostatečně přesné, objektivní
a shodující se nepřímé důkazy, které mohou podpořit jejich pravdivost nebo přinejmenším jejich pravděpodobnost, jinak nemůže
být zpochybněna věcná správnost tvrzení dotčeného orgánu.
(viz body 49 a 50)
Odkazy: Soud, 5. července 2000, Samper v. Parlament, T‑111/99, Recueil FP, s. I‑A‑135 a II‑611, bod 64; Soud, 19. září 2001,
E v. Komise, T‑152/00, Recueil FP, s. I‑A‑179 a II‑813, bod 69; Soud, 13. prosince 2005, Cwik v. Komise, T‑155/03, T‑157/03
a T‑331/03, Sb. VS s. I‑A‑411 a II‑1865, body 179 a 180
3.       Podle zásady řádné správy je správa při rozhodování o situaci úředníka povinna vzít v úvahu veškeré skutkové poznatky, které
mohou být určující pro jeho rozhodnutí, a přitom musí brát v úvahu nejen zájem služby, nýbrž i zájem dotyčného zaměstnance.
Správní orgán, který dočasnému zaměstnanci nabídl převedení do jiné země namísto vypovězení jeho smlouvy, bere při vypovězení
smlouvy zaměstnance, který takové převedení zamítl, nejen zájem služby, ale také zájem uvedeného zaměstnance.
(viz body 56 až 58)
Odkazy: Soud, 16. března 2004, Afari v. BCE, T‑11/03, Recueil FP, s. I‑A‑65 a II‑267, bod 42; Soud pro veřejnou službu, 13
prosince 2007, Sequeira Wandschneider v. Komise, F‑28/06, Sb. VS s. I-A-1-119 a II-A-1-451, bod 150