62020CJ0556_RES
Mål C‑556/20
Schneider Electric SE m.fl.
mot
Premier ministreochMinistre de l’Economie, des Finances et de la Relance
(begäran om förhandsavgörande från Conseil d’État (Högsta förvaltningsdomstolen, Frankrike))
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 12 maj 2022
”Begäran om förhandsavgörande – Tillnärmning av lagstiftning – Direktiv 90/435/EEG – Gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater – Artikel 4 och artikel 7.2 – Undvikande av dubbelbeskattning av utdelning”
Tillnärmning av lagstiftning – Gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater – Direktiv 90/435 – Undvikande av ekonomisk dubbelbeskattning – Undantag för moderbolaget från skatteplikt för erhållen utdelning – Skatteåtgärd som antagits av den medlemsstat där moderbolaget är hemmahörande och som föreskriver att en förskottsskatt ska tas ut när detta bolag vidareutdelar utdelning som inte har varit föremål för bolagsskatt enligt allmän skattesats – Skatt som överstiger den övre gräns på 5 procent som föreskrivs i direktiv 90/435 – Otillåtlighet – Möjlighet för moderbolaget att komma i åtnjutande av en skattereduktion – Saknar betydelse
(Rådets direktiv 90/435, artikel 4)
(se punkterna 41–49, 52–54, 58–65 och 88 samt domslutet)
Tillnärmning av lagstiftning – Gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater – Direktiv 90/435 – Undantag för moderbolaget från skatteplikt för erhållen utdelning – Undantag för nationella eller avtalsgrundade bestämmelser utformade för att förhindra eller minska ekonomisk dubbelbeskattning av utdelning – Skatteåtgärd som antagits av den medlemsstat där moderbolaget är hemmahörande och som föreskriver att en förskottsskatt ska tas ut när detta bolag vidareutdelar utdelning som inte har varit föremål för bolagsskatt enligt allmän skattesats – Omfattas inte
(Rådets direktiv 90/435, artikel 7.2)
(se punkterna 67–88 samt domslutet)
Resumé
Schneider Electric SE och andra bolag, vilka alla hade skatterättslig hemvist i Frankrike, vidaredelade under perioden 2000–2004 utdelning till sina aktieägare från dotterbolag hemmahörande i andra medlemsstater.
På grund av denna vidareutdelning blev dessa bolag skyldiga att betala en förskottsskatt på lös egendom som angavs i administrativa kommentarer. Bolagen ansåg att dessa kommentarer upprepade bestämmelser i den nationella lagstiftningen (
1
) som var oförenliga med direktiv 90/435 (
2
) och väckte därför talan vid Conseil d’État (Högsta förvaltningsdomstolen, Frankrike) och yrkade att dessa skulle ogiltigförklaras. Enligt den nationella lagstiftningen skulle nämligen förskottsskatten på lös egendom betalas vid utdelning av vinst som ger rätt till skattereduktion, när denna vinst inte har varit föremål för bolagsskatt på moderbolagsnivå enligt allmän skattesats. Conseil d’État drog av domen Accor (
3
) slutsatsen att det bolag som erhåller utdelningen har rätt till ett skattetillgodohavande som gör det möjligt att säkerställa samma skattemässiga behandling av utdelning från bolag hemmahörande i Frankrike som från bolag hemmahörande i en annan medlemsstat, vilket avräknas från förskottsskatten på lös egendom.
Som svar på begäran om förhandsavgörande slår EU-domstolen fast att direktiv 90/435 (
4
) utgör hinder för en sådan nationell lagstiftning som föreskriver att ett moderbolag är skyldigt att erlägga förskottsskatt vid vidareutdelning till sina aktieägare av vinst som erhållits från dess dotterbolag, när denna vinst inte har blivit föremål för bolagsskatt enligt den allmänna skattesatsen, om de belopp som ska betalas i form av förskottsskatt överstiger den övre gräns på 5 procent som föreskrivs i direktivet. En sådan förskottsskatt omfattas inte heller av direktivets bestämmelse enligt vilken direktivet inte ska påverka tillämpningen av nationella eller avtalsgrundade bestämmelser som syftar till att förhindra eller minska ekonomisk dubbelbeskattning av utdelning (
5
).
Domstolens bedömning
Domstolen noterar inledningsvis att direktiv 90/435 syftar till att säkerställa skattemässig neutralitet vad gäller vinstutdelning från ett dotterbolag hemmahörande i en medlemsstat till dess moderbolag hemmahörande i en annan medlemsstat. För att uppnå detta syfte avser direktivet att undvika en ekonomisk dubbelbeskattning av denna vinst, det vill säga att undvika att skatt på den utdelade vinsten tas ut en första gång hos dotterbolaget och en andra gång hos moderbolaget. (
6
) Domstolen har i detta avseende preciserat att det enligt nämnda direktiv inte är tillåtet för medlemsstaterna att beskatta moderbolaget för vinst som dotterbolaget delar ut till sitt moderbolag, utan att därvid göra någon åtskillnad beroende på om den beskattningsgrundande händelsen är mottagandet av vinsten eller vidareutdelningen av densamma.
Domstolen konstaterar vidare att en beskattning hos moderbolaget av vinst som ett dotterbolag delar ut till sitt moderbolag av den medlemsstat där moderbolaget är hemmahörande i samband med vidareutdelningen, vilket skulle leda till att vinsten blev föremål för en beskattning som översteg den övre gräns på 5 procent som föreskrivs i direktiv 90/435, (
7
) skulle leda till dubbelbeskattning på moderbolagsnivå som strider mot detta direktiv. Domstolen påpekar i detta avseende att tillämpningen av förskottsskatten, som motsvarade det skattetillgodohavande som var knutet till den utdelning som moderbolaget vidareutdelade till sina aktieägare, gjorde det möjligt att låta denna utdelning omfattas av beskattning som översteg den övre gränsen på 5 procent, i strid med direktiv 90/435.
Slutligen utesluter domstolen att ett skattetillgodohavande till förmån för moderbolag som erhållit utdelning från ett dotterbolag hemmahörande i en annan medlemsstat, vilket beviljats för att avhjälpa den nationella lagstiftningens oförenlighet med unionsrätten, kan avhjälpa verkningarna av en nationell lagstiftning som är oförenlig med direktiv 90/435. I ett sådant fall är nämligen erhållandet av skattetillgodohavandet beroende av att administrativa och rättsliga förfaranden inleds och att den skattskyldige lägger fram bevis, medan det enligt direktivet inte är tillåtet att föreskriva sådana villkor. Beaktandet av skattetillgodohavandet leder dessutom till att en avräkningsmetod tillämpas på utdelningarna, trots att medlemsstaten har valt metoden att avstå från att beskatta sådan utdelning, och utesluter inte att en kvarvarande del av förskottsskatten kan bestå.
När det gäller frågan huruvida förskottsskatten omfattas av artikel 7.2 i direktiv 90/435, erinrar domstolen om att denna bestämmelse endast gör det möjligt att upprätthålla tillämpningen av nationella eller avtalsgrundade system som är förenliga med direktivets syfte och som är avsedda att avskaffa eller minska den ekonomiska dubbelbeskattningen av utdelning. Med hänsyn till detta syfte skulle ett skatteuttag kunna omfattas av tillämpningsområdet för denna bestämmelse om dess tillämpning inte undanröjde verkningarna av nationella eller avtalsgrundade bestämmelser som syftar till att avskaffa eller minska denna dubbelbeskattning.
Domstolen har i detta avseende påpekat att även om förskottsskatten på lös egendom ingår i de nationella bestämmelser som syftar till att undvika ekonomisk dubbelbeskattning av utdelning på nationell nivå, kunde tillämpningen av nämnda förskottsskatt leda till att vinster som ett moderbolag uppbär från sina dotterbolag hemmahörande i en annan medlemsstat dubbelbeskattas när de vidareutdelas. Domstolen tillägger att tillämpningen av en nationell lagstiftning som leder till en sådan dubbelbeskattning inte kan vara förenlig med syftet med direktiv 90/435, även om verkningarna av denna dubbelbeskattning eventuellt mildras genom en senare begäran om återbetalning av felaktigt utbetalda belopp i form av en skattereduktion som beviljats genom rättspraxis.
(
1
)	Artikel 223 sexies i den franska Code général des impôts (allmänna skattelagen), i den lydelse som är tillämplig på omständigheterna i det nationella målet.
(
2
)	Rådets direktiv 90/435/EU av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater (EUT L 225, 1990, s. 6).
(
3
)	Dom av den 15 september 2011, Accor (C-310/09, EU:C:2011:581).
(
4
)	Artikel 4.1 i direktiv 90/435.
(
5
)	Artikel 7.2 i direktiv 90/435.
(
6
)	Artikel 4.1 första strecksatsen i direktiv 90/435.
(
7
)	Artikel 4.2 i direktiv 90/435.