UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)
z 27. marca 2007
Vec F‑87/06
Thierry Manté
proti
Rade Európskej únie
„Úradníci – Odmena – Príspevok na usídlenie – Vyslaný národný expert vymenovaný za úradníka – Vymáhanie plnenia poskytnutého bez právneho dôvodu – Zjavná neprípustnosť“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou T. Manté, bývalý vyslaný národný expert, ktorý sa stal úradníkom
Európskych spoločenstiev, navrhuje jednak zrušenie rozhodnutia menovacieho orgánu z 22. augusta 2005, ktorým sa mu zamieta
priznanie príspevku na usídlenie a nariaďuje sa vrátenie sumy vyplatenej z tohto dôvodu, prijatého spolu s rozhodnutiami toho
istého orgánu 17. októbra 2005, ktorými sa zamieta žiadosť o opätovné posúdenie uvedeného rozhodnutia z 22. augusta 2005 a 10. mája
2006 zamietajúce jeho sťažnosť, a jednak náhradu škody, ktorá mu podľa jeho názoru vznikla
Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná. Rada znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania
T. Mantého.
Abstrakt
Konanie – Rozhodnutie prijaté odôvodneným uznesením – Podmienky – Zjavne neprípustná žaloba alebo žaloba zjavne bez právneho
základu
(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 111; Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91; rozhodnutie Rady 2004/752,
článok 3 ods. 4)
V prípade zjavne neprípustnej žaloby možnosť bez pokračovania v konaní rozhodnúť odôvodneným uznesením, stanovená v článku 111
Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, sa neuplatňuje iba na prípady, v ktorých je nedodržanie pravidiel v oblasti prípustnosti
tak zjavné a očividné, že nie je možné uviesť nijaký závažný argument na podporu prípustnosti, ale aj na prípady, v ktorých
sa rozhodovacie zloženie po prečítaní spisu považuje za dostatočne oboznámené s vecou prostredníctvom písomností spisu a je
úplne presvedčené o neprípustnosti žaloby, najmä z dôvodu, že táto nerešpektuje požiadavky stanovené ustálenou judikatúrou,
a navyše sa domnieva, že pojednávanie by nemohlo priniesť v tejto súvislosti nijaký nový prvok. V takom prípade zamietnutie
žaloby odôvodneným uznesením nielen prispieva k úspornosti konania, ale tiež šetrí výdavky účastníkom konania spojené s uskutočnením
pojednávania.
Tak je to vtedy, keď žalobca, nerešpektujúc ustálenú judikatúru, podľa ktorej úradník v prípade aktu spôsobujúceho mu ujmu
musí použiť konanie o sťažnosti stanovené v článku 90 ods. 2 služobného poriadku, podá jednoduchú žiadosť o preskúmanie aktu,
ktorý zjavne predstavuje akt spôsobujúci ujmu a následne sťažnosť na odpoveď administratívy na túto žiadosť, pričom nedodrží
lehoty na podanie sťažnosti a žaloby stanovené v článkoch 90 a 91 služobného poriadku.
Navyše údaj obsiahnutý v rozhodnutí o zamietnutí žiadosti, ktorú žalobca podal proti aktu spôsobujúcemu ujmu, podľa ktorého
mohlo byť toto rozhodnutie predmetom sťažnosti, nemôže spôsobiť, že sa umožní uplatnenie judikatúry o ospravedlniteľnom omyle
v prospech žalobcu, keďže podmienka uplatnenia tejto judikatúry týkajúca sa požiadavky pochopiteľného zmätku úradníka, ktorý
preukázal všetku náležitú starostlivosť vyžadovanú od bežne informovanej osoby, nie je v tomto prípade splnená; žalobca sa
totiž rozhodol reagovať na akt spôsobujúci mu ujmu prostredníctvom podania žiadosti na základe vlastnej vôle a nie na základe
konania inštitúcie spôsobilého uviesť ho do omylu; za takých okolností sa žalobca môže dovolávať judikatúry o ospravedlniteľnom
omyle len vtedy, keď žalobca preukazujúci pochybnosti, pokiaľ ide o riadny priebeh konania začatého podaním žiadosti, je pripravený
podať sťažnosť v riadnej lehote troch mesiacov od aktu spôsobujúceho ujmu, ustúpil od tohto úmyslu z dôvodu, že ho uvedený
údaj presvedčil o riadnom priebehu pôvodného postupu.
(pozri body 15, 16, 19, 20 a 23 – 26)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: 7. júna 1991, Weyrich/Komisia, T‑14/91, Zb. s. II‑235, body 32 a 34; 1. apríla 2003, Mascetti/Komisia,
T‑11/01, Zb. VS s. I‑A‑117 a II‑579, bod 33
Súd pre verejnú službu: 28. júna 2006, Le Maire/Komisia, F‑27/05, Zb. VS s. I‑A‑1‑47 a II‑A‑1‑159, bod 36