Vec T‑556/23
Swissgrid AG
proti
Agentúre Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky
Rozsudok Všeobecného súdu (tretia rozšírená komora) z 8. októbra 2025
„ Energetika – Vnútorný trh s elektrickou energiou – Usmernenie o zabezpečovaní rovnováhy v elektrizačnej sústave – Článok 1 nariadenia (EÚ) 2017/2195 – Európska platforma pre postup imbalance netting – Neúčasť švajčiarskeho prevádzkovateľa prenosovej sústavy – Rozhodnutie agentúry ACER, ktorým sa mení vykonávací rámec platformy – Odvolanie podané na odvolaciu radu agentúry ACER – Osobitné podmienky a spôsoby odvolania – Článok 28 nariadenia (EÚ) 2019/942 – Neprípustnosť z dôvodu nedostatku aktívnej legitimácie pred odvolacou radou – Priama a osobná dotknutosť “
1.      Energetika – Vyrovnávanie elektrickej sústavy – Nariadenie 2017/2195 – Európska platforma pre postup imbalance netting – Pôsobnosť – Švajčiarski prevádzkovatelia prenosových sústav – Vylúčenie – Výnimky
(Nariadenie Komisie 2017/2195, článok 1 ods. 2, 6 a 7)
(pozri body 24 – 39)
2.      Agentúry Európskej únie – Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER) – Opravné prostriedky – Odvolanie podané na odvolaciu radu agentúry ACER – Podmienky prípustnosti – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Rozhodnutie agentúry ACER, ktorým sa mení vykonávací rámec Európskej platformy pre postup imbalance netting – Zmena, ktorou sa švajčiarskym prevádzkovateľom prenosových sústav odníma právo zúčastňovať sa na tejto platforme na základe dohôd uzavretých pred prijatím uvedeného rozhodnutia – Rozhodnutie, ktoré má účinky na právne postavenie uvedených správcov – Prípustnosť
(Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2019/942, článok 28)
(pozri body 55 – 73)
Zhrnutie
Všeobecný súd svojím rozsudkom zrušil rozhodnutie odvolacej rady Agentúry Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER), ktorým bolo zamietnuté ako neprípustné odvolanie podané švajčiarskym prevádzkovateľom prenosovej sústavy pre elektrickú energiu (ďalej len „PPS“) proti rozhodnutiu agentúry ACER, ktorým bola vylúčená jeho účasť na európskej platforme pre postup imbalance netting (kompenzácia nerovnováh, ďalej len „platforma IN“) podľa nariadenia 2017/2195(1). Všeobecný súd sa tak vyjadril k pôsobnosti tohto nariadenia, ako aj k aktívnej legitimácii takéhoto prevádzkovateľa podať žalobu proti rozhodnutiu agentúry ACER, ktoré mu nie je určené.
Žalobkyňa, spoločnosť Swissgrid AG, sa ako jediný PPS vo Švajčiarsku od roku 2012 zúčastňovala na International Grid Control Cooperation (IGCC), čo je štruktúra spolupráce medzi PPS, ktorej cieľom je optimalizovať automatizované riadenie frekvenčných rezerv prostredníctvom postupu kompenzácie nerovnováhy (imbalance netting).
Dňa 2. augusta 2017 Európska komisia prijala nariadenie 2017/2195, ktoré vo svojom článku 22 stanovuje vytvorenie európskej platformy pre postup imbalance netting.
Na základe tohto ustanovenia ACER prijala rozhodnutie 13/2020 o vytvorení platformy IN, ktorá v prílohe obsahuje vykonávací rámec uvedenej platformy (ďalej len „vykonávací rámec“).
ACER prijala 30. septembra 2022 rozhodnutie 16/2022, ktorým sa mení určenie subjektov, ktoré budú vykonávať funkcie stanovené vo vykonávacom rámci. V tejto súvislosti bola zmenená definícia „členského PPS“, ktorým bol predtým „každý PPS, ktorý sa pripojil k platforme IN, vrátane PPS v oblastiach [riadenia frekvencie výkonu] prevádzkovaných viacerými PPS z rôznych členských štátov alebo tretích krajín“ tak, že odvtedy sa vzťahovala na „každého PPS, na ktorého sa vzťahuje nariadenie 2017/2195 a ktorý sa pripojil k platforme IN, vrátane PPS z oblastí [riadenia frekvencie výkonu] multi‑PPS“.
Keďže sa žalobkyňa domnievala, že táto zmena by mala za následok vylúčenie jej účasti na platforme IN, podala proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na odvolaciu radu agentúry ACER, ktorá ho zamietla ako neprípustné na základe článku 28 ods. 1 nariadenia 2019/942(2). Podľa tejto odvolacej rady je účasť na platforme IN vyhradená PPS z Únie, v dôsledku čoho zmena vykonávacieho rámca tejto platformy nemala vplyv na právne postavenie žalobkyne ako švajčiarskeho PPS.
V tomto kontexte sa žalobkyňa obrátila na Všeobecný súd s cieľom zrušiť rozhodnutie odvolacej rady.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd začal preskúmaním záveru odvolacej rady, podľa ktorého nariadenie 2017/2195 v zásade obmedzuje účasť na platformách, ktoré upravuje, len na PPS z Únie, a preto vylučuje švajčiarskych PPS z platformy IN.
Všeobecný súd pri doslovnom a kontextuálnom výklade nariadenia 2017/2195 uviedol, že hoci článok 1 ods. 2 tohto nariadenia výslovne neodkazuje len na PPS z Únie na účely určenia jeho pôsobnosti, možnosť priznaná Komisii podľa odsekov 6 a 7 toho istého článku súhlasiť s účasťou švajčiarskych PPS len na určitých platformách a len za určitých podmienok sa má vykladať ako výnimka, ktorá svedčí o tom, že chýba zásadné pravidlo zahŕňajúce účasť PPS mimo Únie na platformách stanovených v nariadení 2017/2195, vrátane platformy IN.
Tento záver je posilnený teleologickým výkladom nariadenia 2017/2195, keďže jeho cieľom je vytvorenie plne funkčného a prepojeného vnútorného trhu s energiou, založeného na spoločných spravodlivých pravidlách. V prejednávanej veci vzhľadom na skutočnosť, že Švajčiarska konfederácia sa nezačlenila do vnútorného trhu Únie a že švajčiarski PPS v dôsledku toho nepodliehajú rovnakým pravidlám, ako sú pravidlá uplatňujúce sa na PPS z členských štátov Únie, ich vylúčenie z účasti na platformách stanovených v nariadení 2017/2195, najmä s výhradou alternatívnej dvojstrannej dohody, ktorá je stále možná, je plne odôvodnené vzhľadom na cieľ sledovaný uvedeným nariadením.
Z toho vyplýva, že odvolacia rada nevychádzala z nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnievala, že účasť švajčiarskych PPS je okrem prípadov uvedených v článku 1 ods. 6 a 7 nariadenia 2017/2195 vylúčená.
Naproti tomu táto odvolacia rada porušila článok 28 ods. 1 nariadenia 2019/942, keď uviedla, že rozhodnutie 16/2022 podstatným spôsobom nemení právne postavenie žalobkyne a v dôsledku toho zamietla jej odvolanie ako neprípustné.
Podľa tohto ustanovenia sa každá fyzická alebo právnická osoba môže odvolať proti rozhodnutiu agentúry ACER, ktoré je jej určené, alebo proti rozhodnutiu, ktoré sa jej priamo a osobne týka. Všeobecný súd pri výklade tohto ustanovenia s prihliadnutím na judikatúru týkajúcu sa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, ktorou je inšpirované, pripomenul, že iné fyzické alebo právnické osoby než tie, ktorým je akt určený, môžu tvrdiť, že sa ich príslušný akt osobne dotýka iba vtedy, keď sa ich dotýka na základe ich určitých osobitných vlastností alebo na základe okolnosti, ktorá ich charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, a tým ich individualizuje obdobným spôsobom ako osobu, ktorej je akt určený.
Vzhľadom na tieto objasnenia Všeobecný súd najskôr spresnil, že dôvod rozhodnutia odvolacej rady založený na tom, že právne postavenie žalobkyne bolo priamo upravené nariadením 2017/2195, a nie rozhodnutiami 13/2020 a 16/2022, nebol spôsobilý odôvodniť záver o neprípustnosti odvolania, ktoré jej bolo predložené. Keďže totiž rozhodnutie 16/2022 bolo založené na článku 22 ods. 1 nariadenia 2017/2195, žalobkyňa bola oprávnená napadnúť jeho zákonnosť bez ohľadu na pôsobnosť uvedeného nariadenia. Okolnosť, že nariadenie 2017/2195 nestanovuje účasť žalobkyne na platforme IN, tak predstavovala relevantnú úvahu pre vecné preskúmanie odvolania, a nie pre posúdenie jeho prípustnosti.
Pokiaľ ide o priamu a osobnú dotknutosť rozhodnutia 16/2022 týkajúceho sa žalobkyne, Všeobecný súd po prvé poznamenal, že žalobkyňa je zmluvnou stranou (hlavnej) dohody týkajúcej sa vyrovnávacích platforiem uzavretej s inými PPS, ale od marca 2012 je tiež „zúčastneným členom“ dohody o spolupráci týkajúcej sa IGCC, že IGCC je vykonávacím projektom, ktorý sa vyvinul na platformu IN, a že prijatie vykonávacieho rámca platformy IN neznamenalo stratu relevantnosti zmlúv, ktorých zmluvnou stranou je žalobkyňa, keďže tieto zmluvy naďalej upravujú fungovanie uvedenej platformy v nadväznosti na jej vykonávací rámec.
Po druhé z vykonávacieho rámca pripojeného k rozhodnutiu 13/2020 jasne nevyplýva, že žalobkyňa si nemohla zachovať svoju účasť na platforme IN na základe svojich zmluvných práv. Tento vykonávací rámec vtedy definoval „členské PPS“ tým, že sa pripojili k platforme IN a výslovne do nej zahrnul „PPS oblastí [riadenia frekvencie výkonu] prevádzkovaných viacerými PPS z rôznych členských štátov alebo tretích krajín“.
Ani výklad relevantných ustanovení uvedeného vykonávacieho rámca v súlade s nariadením 2017/2195 nemožno považovať za taký, ktorý by mohol odstrániť akékoľvek pochybnosti, pokiaľ ide o možnosť žalobkyne pokračovať v účasti na platforme IN na základe jej zmluvných práv. Na jednej strane teda článok 1 nariadenia 2017/2195 nebol v tom čase predmetom výkladu súdu Únie. Na druhej strane spôsob, akým je toto nariadenie koncipované, mohol viesť k domnienke žalobkyne, že mala možnosť zachovať si účasť na platforme IN, najmä vzhľadom na neexistenciu odkazu len na PPS z Únie pri vymedzení jeho pôsobnosti v článku 1 ods. 2 tohto nariadenia.
Vzhľadom na tieto spresnenia Všeobecný súd konštatoval, že ACER prijala formálne stanovisko, ktoré výslovne vylučuje účasť žalobkyne na platforme IN, až prijatím rozhodnutia 16/2022, ktorým sa mení definícia „členského PPS“ uvedená vo vykonávacom rámci tak, aby sa odvtedy vzťahovala len na PPS, na ktorých sa uplatňuje nariadenie 2017/2195.
V dôsledku zmeny vykonanej rozhodnutím 16/2022 si teda žalobkyňa už nemohla zachovať účasť na platforme IN na základe dohôd, ktorých bola zmluvnou stranou, v dôsledku čoho toto rozhodnutie treba považovať za rozhodnutie, ktoré ju zbavuje výkonu jej zmluvných práv, a teda má priame účinky na jej právne postavenie. Rovnako treba žalobkyňu považovať za dotknutú rozhodnutím 16/2022 z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú pre ňu osobitné, alebo na základe okolnosti, ktorá ju charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe.
Keďže je totiž IGCC podľa samotného vykonávacieho rámca projektom, ktorý sa vyvinul na platformu IN, žalobkyňa ako účastník tejto platformy sa od roku 2012 nachádza v odlišnej situácii v porovnaní s inými PPS z tretích krajín, ktorí z takejto účasti nemali prospech. Okrem toho sa ako jediný švajčiarsky PPS vzhľadom na cieľ nariadenia 2017/2195 nachádza v odlišnej situácii ako PPS z iných tretích krajín, keďže Švajčiarsko má geografickú osobitosť, že je de facto
obklopené členskými štátmi Únie.
Vzhľadom na vyššie uvedené Všeobecný súd zrušil rozhodnutie odvolacej rady.
1      Nariadenie Komisie (EÚ) 2017/2195 z 23. novembra 2017, ktorým sa stanovuje usmernenie o zabezpečovaní rovnováhy v elektrizačnej sústave (Ú. v. EÚ L 312, 2017, s. 6).
2      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/942 z 5. júna 2019, ktorým sa zriaďuje Agentúra Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (Ú. v. EÚ L 158, 2019, s. 22).