62008CC0333
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
JÁN MAZÁK
prednesené 8. septembra 2009 (
1
)
Vec C-333/08
Európska komisia
proti
Francúzskej republike
„Nesplnenie povinnosti členským štátom — Voľný pohyb tovaru — Články 28 ES a 30 ES — Množstevné obmedzenia dovozu — Opatrenie s rovnakým účinkom — Systém predchádzajúceho povolenia — Pomocné technologické látky a potraviny, na ktorých prípravu sa použili pomocné technologické látky pochádzajúce z iných členských štátov, kde sú legálne vyrábané a/alebo uvádzané na trh — Konanie umožňujúce hospodárskym subjektom dosiahnuť zápis takých látok do ‚kladného zoznamu‘ — Ustanovenie o vzájomnom uznávaní — Vnútroštátna právna úprava spôsobujúca stav právnej neistoty hospodárskym subjektom“
1.
Komisia Európskych spoločenstiev sa svojou žalobou domáha, aby Súdny dvor určil, že Francúzska republika si zavedením systému predchádzajúceho povolenia pre pomocné technologické látky a potraviny, na ktorých prípravu sa použili pomocné technologické látky pochádzajúce z iných členských štátov, kde sú legálne vyrábané a/alebo uvádzané na trh, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ES.
I — Právny rámec
A — Právo Spoločenstva
2.
Pomocné technologické látky nie sú ako také predmetom horizontálnej harmonizácie na úrovni Spoločenstva. Právo Spoločenstva harmonizuje len určité kategórie pomocných technologických látok (
2
) a použitie pomocných technologických látok pri výrobe určitých potravín (
3
).
3.
Vnútroštátna právna úprava pomocných technologických látok je súčasťou potravinového práva a v dôsledku toho musí spĺňať požiadavky vyplývajúce z nariadenia (ES) č. 178/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (
4
). Toto nariadenie medzi všeobecnými zásadami potravinového práva uvádza zásadu analýzy rizika a zásadu preventívnosti.
B — Francúzska právna úprava pomocných technologických látok
4.
Právny režim týkajúci sa pomocných technologických látok bol zavedený dekrétom z 15. apríla 1912 o vyhláške verejnej správy na vykonanie zákona z o boji proti podvodom pri predaji tovaru a falšovaniu potravín, zmeneným a doplneným dekrétom č. 73-138 z a dekrétom č. 99-242 z (ďalej len „dekrét z roku 1912“).
5.
Dekrét z roku 1912 spočíva na systéme predchádzajúceho povolenia. To znamená, že uvádzanie na trh tovarov a potravín určených na ľudskú spotrebu bolo zakázané, ak k nim boli pridávané chemické prípravky (
5
) alebo ak chemické prípravky boli použité pri ich príprave. Tento zákaz sa netýka chemických prípravkov, ktorých použitie vyhlásené za povolené výnosmi prijatými na vykonanie dekrétu z roku 1912.
6.
Na vykonanie dekrétu z roku 1912 bol prijatý celý rad výnosov. Tieto výnosy vo všeobecnosti určujú povolenú látku, ako aj použitie a potraviny, pre ktoré je povolená. Uvádzajú kritériá čistoty a iné vlastnosti, ktoré musia pomocné technologické látky spĺňať, a určujú, okrem podmienok použitia predmetných pomocných látok vo výrobnom procese, maximálne povolené hodnoty zvyškového obsahu pomocných technologických látok použitých v hotových potravinách. Iba štyri z týchto výnosov obsahujú ustanovenie o vzájomnom uznávaní.
7.
Dekrét z roku 1912 bol zrušený dekrétom č. 2001-725 z 31. júla 2001 o pomocných technologických látkach, ktoré môžu byť použité pri výrobe potravín určených na ľudskú spotrebu (ďalej len „dekrét z roku 2001“), ktorý však nadobudol účinnosť až .
8.
Článok 1 dekrétu z roku 2001 obsahuje definíciu „pomocných technologických látok“ a určuje vecnú pôsobnosť uvedeného dekrétu. Podľa tejto definície sa za pomocnú technologickú látku považuje:
„akákoľvek látka, ktorá sa nekonzumuje ako potravinárska prísada ako taká a bola použitá pri spracovaní surovín, potravín či ich zložiek zámerne tak, aby sa splnil určitý technologický účel pri ošetrovaní či spracovaní a ktoré môžu mať za následok neúmyselnú, ale technicky neodvrátiteľnú prítomnosť rezíduí týchto látok alebo ich derivátov v konečnom výrobku za predpokladu, že nepredstavujú žiadne zdravotné riziko, ani nemajú technologický vplyv na konečný výrobok“.
9.
Dekrét z roku 2001 je založený, rovnako ako dekrét z roku 1912, na systéme predchádzajúceho povolenia pomocných technologických látok. Z článku 2 dekrétu z roku 2001 vyplýva, že ministri pre rezorty ochrany spotrebiteľa, poľnohospodárstva, zdravotníctva a priemyslu vydajú výnos, ktorý určí, po prvé zoznam pomocných technologických látok, ktorých použitie je povolené a prípadne podmienky ich použitia, ako aj maximálne povolené hodnoty prípustných rezíduí, po druhé kritériá zhody a čistoty, ktoré musia spĺňať, a po tretie pravidlá týkajúce sa látok použitých ako podporné či riediace prípravky.
10.
Článok 3 dekrétu z roku 2001 sa týka možnosti zmeny a doplnenia výnosu upraveného v jeho článku 2. Článok 3 znie takto:
„Žiadosti o zmenu alebo doplnenie ustanovení výnosu upraveného v článku 2 môže podať akákoľvek fyzická alebo právnická osoba. Tieto žiadosti sa podávajú na generálnom riaditeľstve pre hospodársku súťaž, ochranu spotrebiteľa a boj proti podvodom, doložené spisovým materiálom nevyhnutným na ich preskúmanie, aby mohli byť postúpené francúzskej Agentúre pre zdravotnú bezpečnosť potravín.
Výnos ministrov pre rezorty ochrany spotrebiteľa, poľnohospodárstva, zdravotníctva a priemyslu stanoví pravidlá na založenie spisu.
Akonáhle je spisový materiál úplný, generálne riaditeľstvo pre hospodársku súťaž, ochranu spotrebiteľa a boj proti podvodom potvrdí jeho prijatie a zabezpečí jeho postúpenie francúzskej Agentúre pre zdravotnú bezpečnosť potravín. Agentúra má lehotu štyroch mesiacov od doručenia žiadosti na vydanie stanoviska.
Generálne riaditeľstvo pre hospodársku súťaž, ochranu spotrebiteľa a boj proti podvodom doručí navrhovateľovi stanovisko uvedenej agentúry, ako aj odôvodnené rozhodnutie ministra prijaté v nadväznosti na toto stanovisko. Toto doručenie sa uskutoční nasledujúci mesiac po prijatí stanoviska.“
11.
Článok 6 dekrétu z roku 2001 stanovuje, že je zakázané držať alebo vystavovať s cieľom predaja, ponúkať na predaj, predávať alebo bezplatne distribuovať pomocné technologické látky nezodpovedajúce ustanoveniam článku 2 dekrétu z roku 2001 a potraviny určené na ľudskú spotrebu, pri príprave ktorých boli použité pomocné technologické látky nezodpovedajúce ustanoveniam článku 2 dekrétu z roku 2001.
12.
Článok 6 dekrétu z roku 2001 však obsahuje ustanovenie o vzájomnom uznávaní, ktoré znie takto:
„Tieto ustanovenia však nepredstavujú prekážku zásade voľného pohybu:
a)
potravín uvedených v bode 1 tohto článku pochádzajúcich z iných členských štátov Európskeho spoločenstva alebo z iných zmluvných štátov Dohody o Európskom hospodárskom priestore, ak tieto štáty zaviedli postup vyhodnotenia rizika, ktoré použitie pomocných technologických látok predstavuje, umožňujúci zabezpečiť rovnakú úroveň bezpečnosti, ako je úroveň zaručená týmto dekrétom;
b)
pomocných technologických látok pochádzajúcich z iných členských štátov Európskeho spoločenstva alebo z iných zmluvných štátov Dohody o Európskom hospodárskom priestore, zodpovedajúcich odlišným kritériám čistoty než sú kritériá určené výnosom uvedeným v článku 2, ak boli tieto kritériá určené jedným z týchto štátov alebo boli predmetom kladného stanoviska príslušného orgánu jedného z týchto štátov, ktoré bolo úradne uverejnené.“
13.
Dekrét z roku 2001 podľa jeho článku 7 nadobúda účinnosť dňom uverejnenia výnosu upraveného v jeho článku 2. Vzhľadom na to, že tento výnos, t. j. výnos o použití pomocných technologických látok pri výrobe niektorých potravín (ďalej len „výnos z roku 2006“), bol prijatý 19. októbra 2006 a uverejnený v Úradnom vestníku Francúzskej republiky, dekrét z roku 2001 nadobudol účinnosť .
II — Konanie pred podaním žaloby a návrhy účastníkov konania
14.
Komisia dospela k názoru, že Francúzska republika si zavedením systému predchádzajúceho povolenia pre pomocné technologické látky a potraviny, vo výrobnom procese ktorých boli použité pomocné technologické látky pochádzajúce z iných členských štátov, kde sú legálne vyrábané a/alebo uvádzané na trh, a subsidiárne nezavedením dostatočne jasného, ľahko dostupného, transparentného a požiadavkám právnej istoty zodpovedajúceho povoľovacieho konania pre pomocné technologické látky, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ES, a zaslala 18. októbra 2005 Francúzskej republike (
6
) výzvu podľa článku 226 ES.
15.
Vzhľadom na to, že Komisia nebola spokojná s pripomienkami predloženými Francúzskou republikou v jej odpovedi zo 16. februára 2006, (
7
) zaslala jej odôvodnené stanovisko zo, v ktorom vyzvala francúzske orgány, aby v lehote dvoch mesiacov prijali potrebné opatrenia.
16.
Napriek tvrdeniam francúzskych orgánov uvedeným v ich odpovedi na odôvodnené stanovisko z 8. septembra 2006 Komisia podala túto žalobu, ktorou sa domáha, aby Súdny dvor určil, že Francúzska republika si tým, že pre pomocné technologické látky a potraviny, na ktorých prípravu sa použili pomocné technologické látky pochádzajúce z iných členských štátov, kde sú legálne vyrábané a/alebo uvádzané na trh, zaviedla systém predchádzajúceho povolenia, ktorý nedodržuje zásadu proporcionality, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ES, a zaviazal Francúzsku republiku na náhradu trov konania.
17.
Francúzska republika na základe tvrdení uvedených v jej vyjadrení k žalobe a v jej replike navrhuje, aby Súdny dvor žalobu zamietol a zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
III — Analýza
A — Systém predchádzajúceho povolenia ako opatrenie s rovnakým účinkom ako množstevné obmedzenia
18.
V danom prípade skutočnosť, že systém predchádzajúceho povolenia pomocných technologických látok, stanovený tak dekrétom z roku 1912, ako aj dekrétom z roku 2001, predstavuje sám osebe opatrenie s rovnakým účinkom ako množstevné obmedzenia, nie je spochybňovaná.
19.
Súdny dvor už mal možnosť skúmať systém predchádzajúceho povolenia zavedený dekrétom z roku 1912 v súvislosti s vitamínmi a minerálnymi látkami. V rozsudku z 5. februára 2004, Komisia/Francúzsko (
8
), Súdny dvor rozhodol, že právna úprava, ktorý vyžaduje, aby uvádzanie potravín obohatených o vitamíny a minerálne látky na trh podliehalo predchádzajúcemu zápisu týchto výživových látok do „kladného zoznamu“, sťažuje a zvyšuje náklady na uvádzanie týchto potravín na trh, a v dôsledku toho predstavuje opatrenie s rovnakým účinkom ako množstevné obmedzenia v zmysle článku 30 Zmluvy.
20.
V rozsudku z 19. júna 2008, Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers a Andibel (
9
), Súdny dvor potvrdil a zovšeobecnil túto judikatúru pripustením, že právna úprava, v zmysle ktorej sa požaduje, aby uvádzanie niektorých výrobkov na trh podliehalo ich predchádzajúcemu zápisu do „kladného zoznamu“, sťažuje a zvyšuje náklady ich uvádzania na trh a v dôsledku toho zabraňuje obchodu medzi členskými štátmi.
21.
Táto judikatúra sa mi zdá byť uplatniteľná na túto vec. Tak dekrét z roku 1912, ako aj dekrét z roku 2001 je založený na systéme predchádzajúceho povolenia pomocných technologických látok, ktorý tým, že vyžaduje, aby uvádzanie na trh pomocných technologických látok a potravín, na ktorých prípravu sa použili pomocné technologické látky, podliehalo predchádzajúcemu zápisu pomocných technologických látok do „kladného zoznamu“, sťažuje a zvyšuje náklady na uvádzanie na trh pomocných technologických látok a potravín, na ktorých prípravu sa použili pomocné technologické látky pochádzajúce z iných členských štátov, kde sú legálne vyrábané a/alebo uvádzané na trh, a v dôsledku toho narúša obchod medzi členskými štátmi.
22.
Zastávam názor, že takéto konštatovanie by bolo vylúčené, ak by systém predchádzajúceho povolenia obsahoval ustanovenie o vzájomnom uznávaní odstraňujúce nepriaznivé účinky uvedeného systému, pokiaľ ide o uvádzanie na trh pomocných technologických látok a potravín, na ktorých prípravu sa použili pomocné technologické látky pochádzajúce z iných členských štátov, kde sú legálne vyrábané a/alebo uvádzané na trh. V danej veci to však tak nie je.
23.
Pokiaľ ide o dekrét z roku 1912, ustanovenie o vzájomnom uznávaní obsahovali len štyri výnosy prijaté na jeho vykonanie. Čo sa týka dekrétu z roku 2001, nepochybne obsahuje ustanovenie o vzájomnom uznávaní. Ako však vyplýva z jeho znenia, obmedzuje sa na zaručenie voľného pohybu pomocných technologických látok a potravín, na ktorých prípravu sa použili pomocné technologické látky pochádzajúce výlučne zo štátov, ktoré zabezpečujú rovnakú úroveň bezpečnosti, ako je úroveň zaručovaná francúzskou právnou úpravou.
B — Odôvodnenie systému predchádzajúceho povolenia
24.
Napriek tomu, že systém predchádzajúceho povolenia predstavuje opatrenie s rovnakým účinkom, z ustálenej judikatúry vyplýva, že vnútroštátna právna úprava narúšajúca voľný pohyb tovaru nie je nevyhnutne v rozpore s právom Spoločenstva, ak môže byť odôvodnená niektorým z dôvodov všeobecného záujmu vymenovaných v článku 30 ES alebo niektorou z naliehavých požiadaviek. (
10
)
25.
Vzhľadom na to, že systém predchádzajúceho povolenia na použitie pomocných technologických látok má podľa francúzskej vlády svoje odôvodnenie v požiadavke ochrany verejného zdravia, ktorá je výslovne uvedená v článku 30 ES, treba preskúmať, či sú splnené podmienky umožňujúce výnimku z všeobecného pravidla stanoveného článkom 28 ES.
26.
V tejto súvislosti Komisia zastáva názor, že všeobecný systém predchádzajúceho povolenia na použitie pomocných technologických látok nemôže byť odôvodnený cieľom ochrany verejného zdravia, pretože je neprimeraný vzhľadom na prípadné riziká, ktoré pomocné technologické látky môžu predstavovať pre ľudské zdravie. V zásade nevylučuje, že niektoré kategórie pomocných technologických látok by mohli podliehať predchádzajúcemu povoleniu, avšak za podmienky, že uplatnenie takého systému by bolo cielené a presne odôvodnené na vedeckom základe pre každú dotknutú kategóriu pomocných technologických látok.
27.
Francúzska vláda na svoju obranu uvádza, že pomocné technologické látky môžu predstavovať prípadné riziko pre verejné zdravie vzhľadom na prítomnosť rezíduí samotných pomocných technologických látok a/alebo novotvarých produktov v hotových výrobkoch. Na podporu svojho tvrdenia sa odvoláva po prvé na správu francúzskej Agentúry pre zdravotnú bezpečnosť potravín (Agence française de sécurité sanitaire des aliments, ďalej len „AFSSA“) z 13. augusta 2008, v ktorej zhrnula svoje osemročné zhodnotenie posudzovania žiadostí o vydanie povolenia na použitie pomocných technologických látok používaných v poľnohospodársko–potravinárskom priemysle, a po druhé na štúdiu AFSSA o dopade výrobných procesov potravín na vznik novotvarých produktov z apríla 2007.
28.
Francúzska vláda zdôrazňuje, že v súlade so zásadou obozretnosti, pokiaľ pretrvávajú pochybnosti v súvislosti s existenciou či dosahom rizika na zdravie osôb, je možné prijať ochranné opatrenia bez toho, aby sa čakalo na to, až sa skutočnosť a závažnosť tohto rizika úplne preukáže. Vyvodzuje z toho, že na odôvodnenie svojho systému predchádzajúceho povolenia požiadavkami verejného zdravia vláda nemusí presne a vedecky preukázať existenciu rizika, ktoré pomocné technologické látky predstavujú. Naopak jej prislúcha preukázať riziko, ktoré môže ich použitie predstavovať.
29.
Komisia v tejto súvislosti nepopiera, že systém predchádzajúceho povolenia je spôsobilý chrániť verejné zdravie. Otázkou je, či je taká ochrana zdravia nevyhnutná, alebo inými slovami, či pomocné technologické látky ako celok predstavujú také riziko pre verejné zdravie, že je nevyhnutné dbať na jeho ochranu systémom predchádzajúceho povolenia.
30.
Pred začatím skúmania, či riziko pomocných technologických látok pre verejné zdravie bolo preukázané, chcem zdôrazniť, že je nevyhnutné rozlišovať medzi skúmaním proporcionality systému predchádzajúceho povolenia pomocných technologických látok, ako v danom prípade, a skúmaním proporcionality konkrétnych rozhodnutí prijatých v rámci uplatňovania tohto systému, ktoré zakazujú uvádzanie určitého tovaru na trh, ako napríklad vo veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 5. februára 2004, Komisia/Francúzsko (
11
). Posudzovanie dôkazu existencie rizika pre verejné zdravie musí byť totiž rozdielne v týchto dvoch prípadoch.
31.
Treba tiež uviesť, že žaloba Komisie sa netýka rozhodnutí prijatých v rámci uplatňovania systému predchádzajúceho povolenia, ktorých predmetom bol zákaz uvádzania určitého konkrétneho tovaru na trh. Táto žaloba sa naopak týka iba samotného systému predchádzajúceho povolenia.
32.
Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, členským štátom prislúcha, aby v prípade neexistencie harmonizácie a v rozsahu, v akom pretrvávajú pochybnosti za súčasného stavu vedeckého výskumu, rozhodli o úrovni ochrany zdravia a života ľudí a o požiadavke predchádzajúceho povolenia na uvádzanie potravín na trh, a to pri súčasnom zohľadnení požiadavky voľného pohybu tovaru v rámci Spoločenstva. (
12
)
33.
Z judikatúry Súdneho dvora tiež vyplýva, že vnútroštátnym orgánom, ktoré sa odvolávajú na článok 30 ES, prislúcha, aby v každom jednotlivom prípade s prihliadnutím na vnútroštátne stravovacie návyky a so zreteľom na výsledky medzinárodného vedeckého výskumu preukázali, že ich právna úprava je nevyhnutná na účinnú ochranu záujmov, ktorých sa týka, a najmä, že uvádzanie predmetných tovarov na trh predstavuje skutočné riziko pre verejné zdravie. (
13
)
34.
Mohlo by sa zdať, že medzi zásadami judikatúry uvedenými vyššie existuje určitý nesúlad. Zatiaľ čo na jednej strane na účely skúmania predchádzajúceho povolenia na uvádzanie potravín na trh stačí preukázať pretrvávajúce pochybnosti za súčasného stavu vedeckého výskumu, je na druhej strane potrebné preukázať v každom jednotlivom prípade so zreteľom na výsledky medzinárodného vedeckého výskumu, že uvádzanie predmetných tovarov na trh predstavuje skutočné riziko pre verejné zdravie.
35.
V tomto kontexte treba rozlišovať medzi systémom predchádzajúceho povolenia a konkrétnymi rozhodnutiami prijatými v rámci uplatňovania tohto systému, ktoré zakazujú uvádzanie určitého tovaru na trh. Podľa môjho názoru v prípade systému predchádzajúceho povolenia stačí preukázať pretrvávajúce pochybnosti za súčasného stavu vedeckého výskumu, zatiaľ čo v prípade konkrétnych rozhodnutí zakazujúcich uvádzanie tovaru na trh treba preukázať v každom jednotlivom prípade so zreteľom na výsledky medzinárodného vedeckého výskumu, že uvádzanie predmetných tovarov na trh predstavuje skutočné riziko pre verejné zdravie.
36.
Domnievam sa teda, že francúzska vláda splnila požadované dôkazné bremeno. Správa AFSSA z 13. augusta 2008 a štúdia AFSSA z apríla 2007 predstavujú dostatočné dôkazy. Uvedené podklady preukazujú, že za súčasného stavu vedeckého výskumu nie je isté, že pomocné technologické látky sú neškodné pre verejné zdravie.
37.
Pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, podľa ktorého iba niektoré kategórie pomocných technologických látok môžu podliehať predchádzajúcemu povoleniu za podmienky, že uplatnenie takého systému by bolo cielené a presne odôvodnené na vedeckom základe pre každú dotknutú kategóriu pomocných technologických látok, súhlasím s tvrdením francúzskej vlády, podľa ktorého je vzhľadom na neustály vývoj výrobných procesov ťažké vopred rozhodnúť, ktoré látky môžu byť použité ako pomocné technologické látky a vopred určiť kategórie pomocných technologických látok, ktoré sú neškodné.
38.
Dospel som tak k záveru, že systém predchádzajúceho povolenia pomocných technologických látok je odôvodnený ochranou verejného zdravia.
C — Konanie umožňujúce zmeniť a doplniť kladný zoznam povolených pomocných technologických látok
39.
Komisia vytýka systému predchádzajúceho povolenia na použitie pomocných technologických látok, že nespĺňa požiadavky stanovené judikatúrou Súdneho dvora v tejto oblasti, podľa ktorých konanie umožňujúce hospodárskym subjektom dosiahnuť zápis pomocných technologických látok do vnútroštátneho zoznamu povolených pomocných technologických látok musí byť ľahko dostupné, musí byť ukončené v primeranej lehote a ak vedie k zamietnutiu, rozhodnutie o zamietnutí môže byť predmetom súdneho preskúmania.
40.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora právna úprava, ktorá požaduje, aby uvádzanie niektorých tovarov na trh podliehalo ich predchádzajúcemu zápisu do „kladného zoznamu“, je v súlade s právom Spoločenstva len ak sú splnené viaceré podmienky. (
14
) Jedna z týchto podmienok stanovuje, že táto právna úprava musí stanovovať konanie umožňujúce hospodárskym subjektom získať zápis tovaru do vnútroštátneho kladného zoznamu povolených tovarov. Toto konanie musí byť ľahko dostupné, čo predpokladá, že by malo byť výslovne upravené všeobecne platným aktom a musí byť ukončené v primeranej lehote, a ak toto konanie vedie k zamietnutiu zápisu, ktoré je potrebné odôvodniť, musí byť možné jeho súdne preskúmanie. (
15
)
41.
Podľa môjho názoru vyššie uvedené podmienky spadajú pod kritériá umožňujúce posúdiť proporcionalitu predmetnej vnútroštátnej právnej úpravy.
42.
Ako som už uviedol v bode 19 týchto návrhov, Súdny dvor už mal možnosť skúmať systém predchádzajúceho povolenia zavedený dekrétom z roku 1912. V rozsudku z 5. februára 2004, Komisia/Francúzsko (
16
), Súdny dvor rozhodol, že pokiaľ ide o dekrét z roku 1912, konanie umožňujúce hospodárskym subjektom získať zápis tovaru do vnútroštátneho kladného zoznamu povolených tovarov nespĺňa podmienky uvedené v bode 35 týchto návrhov.
43.
Čo sa týka systému predchádzajúceho povolenia na použitie pomocných technologických látok zavedeného dekrétom z roku 2001, Komisia kladie dôraz na skutočnosť, že hoci stanovuje konanie umožňujúce zmenu či doplnenie zoznamu povolených pomocných technologických látok, predmetné konanie nespĺňa z viacerých dôvodov požiadavky stanovené judikatúrou Súdneho dvora v tejto oblasti.
44.
Po prvé Komisia uvádza, že so žiadosťami o zápis nových látok do zoznamu povolených pomocných technologických látok sa zaobchádza rovnakým spôsobom bez ohľadu na skutočnosť, či ide o ešte nepovolenú tuzemskú látku alebo látku legálne vyrábanú a/alebo uvádzanú na trh ako pomocná technologická látka v inom členskom štáte. Túto skutočnosť francúzska vláda nespochybňovala. Uviedla však, že okolnosť, že určitá látka je uvádzaná v inom členskom štáte na trh, ju nemôže vyňať z posudzovania AFSSA a príslušných francúzskych orgánov.
45.
Nemyslím si, že preferenčné zaobchádzanie s novými látkami legálne vyrábanými a/alebo uvádzanými na trh ako pomocné technologické látky v inom členskom štáte v rámci povoľovacieho konania patrí medzi podmienky, ktoré sa majú dodržať, aby právna úprava podmieňujúca uvádzanie niektorých tovarov na trh predchádzajúcim povolením bola v súlade s právom Spoločenstva. V opačnom prípade by to smerovalo proti zmyslu samotného systém predchádzajúceho povolenia.
46.
Po druhé (
17
) Komisia upriamuje pozornosť na skutočnosť, že v rozpore s požiadavkou dostupnosti povoľovacieho konania, ešte stále nebol vydaný ministerský výnos, ktorý by upresňoval, čo má spisový materiál k žiadosti o zápis obsahovať. Francúzska vláda odpovedá, že AFSSA 2. júla 2003 uverejnila na svojej internetovej stránke dokument nazvaný „Usmernenia o obsahu spisového materiálu týkajúceho sa použitia pomocnej technologickej látky na ľudskú spotrebu“, ktorý slúži ako pomôcka pri predkladaní spisových materiálov v súvislosti s žiadosťou o vydanie povolenia.
47.
Úplne súhlasím s analýzou, podľa ktorej možnosť mať prístup k informáciám o tom, čo má spisový materiál k žiadosti o zápis obsahovať, má vplyv na dostupnosť povoľovacieho konania. Navyše lehota stanovená dekrétom z roku 2001 na rozhodnutie o žiadosti o zápis látky do zoznamu povolených pomocných technologických látok začína plynúť dňom, akonáhle je spisový materiál k žiadosti úplný.
48.
Bez toho, aby bolo potrebné analyzovať obsah „Usmernení o obsahu spisového materiálu týkajúceho sa použitia pomocnej technologickej látky na ľudskú spotrebu“, prikláňam sa k názoru Komisie, podľa ktorého uvedený dokument nemôže v žiadnom prípade nahrádzať ministerský výnos uvádzaný v článku 3 dekrétu z roku 2001, ktorý má stanovovať pravidlá týkajúce sa zloženia spisového materiálu predkladaného so žiadosťou.
49.
Žiadateľ o zápis látky do zoznamu povolených pomocných technologických látok nie je vo vzťahu s AFSSA, ktorá je autorom „Usmernení o obsahu spisového materiálu týkajúceho sa použitia pomocnej technologickej látky na ľudskú spotrebu“. Podľa článku 3 dekrétu z roku 2001 žiadateľ podáva svoju žiadosť na generálnom riaditeľstve pre hospodársku súťaž, ochranu spotrebiteľa a boj proti podvodom, ktoré rozhodne s konečnou platnosťou o tejto žiadosti. Z hľadiska žiadateľa AFSSA predstavuje len poradný orgán. Z tohto dôvodu dokument AFSSA nemá a nemôže mať záväzný účinok vo vzťahu k žiadateľom o zápis látky do zoznamu povolených pomocných technologických látok.
50.
Po tretie Komisia zastáva názor, že dĺžka trvania konania, ktorá je minimálne päť mesiacov, by mala byť výrazne kratšia v prípade látok pochádzajúcich z iných členských štátov, kde už boli povolené ako pomocné technologické látky. V každom prípade dĺžka trvania posudzovania spisu správnym orgánom je neodôvodnená. Podľa francúzskej vlády konanie s dĺžkou trvania približne päť mesiacov, z čoho štyri mesiace pripadajú na posudzovanie uskutočňované AFSSA, sa nezdá byť neprimerané.
51.
Zdá sa mi, že požiadavka skrátenia dĺžky trvania povoľovacieho konania v prípade nových látok legálne vyrábaných a/alebo uvádzaných na trh ako pomocné technologické látky v inom členskom štáte je, podobne ako požiadavka preferenčného zaobchádzania s takýmito látkami, nedôvodná.
52.
Treba však preskúmať, či dĺžka trvania povoľovacieho konania môže byť považovaná za „primeranú lehotu“ v zmysle judikatúry Súdneho dvora. (
18
)
53.
Podľa článku 3 dekrétu z roku 2001 povoľovacie konanie môže byť v najlepšom prípade skončené v lehote do piatich mesiacov. Znenie tohto článku a najmä spôsob výpočtu lehoty však nevylučujú prekročenie tejto lehoty.
54.
Okrem toho táto lehota začína plynúť dňom, keď je spis žiadosti o vydanie povolenia skompletizovaný. Vzhľadom na pochybnosti o tom, čo má tvoriť obsah tohto spisu, začiatok plynutia lehoty sa javí byť neurčitý.
55.
Po štvrté Komisia zdôrazňuje, že opravné prostriedky v prípade vydania rozhodnutia, ktorým sa zápis zamieta, nie sú dekrétom z roku 2001 upravené. Francúzska vláda to nepopiera. Tvrdí však, že rozhodnutie, ktorým sa zápis zamieta, môže byť predmetom žaloby, aj keď opravné prostriedky proti takémuto rozhodnutiu dekrét z roku 2001 nezmieňuje. Navyše vo francúzskom práve existuje všeobecná povinnosť informovania osôb podliehajúcich súdnej právomoci pokiaľ ide o prípustné opravné prostriedky, ako aj podmienky ich uplatnenia.
56.
V tomto bode súhlasím s tvrdením francúzskej vlády, podľa ktorého požiadavka možnosti opravného prostriedku proti rozhodnutiu zamietajúcemu zápis neznamená, že opravné prostriedky proti takému rozhodnutiu mali byť upravené dekrétom z roku 2001. Francúzska vláda preukázala existenciu všeobecnej úpravy, a to Správneho súdneho poriadku, ktorý všeobecným spôsobom zaručuje možnosť podania opravného prostriedku proti akémukoľvek správnemu rozhodnutiu.
57.
Dospel som teda napokon k záveru, že dekrét z roku 2001 tým, že nestanovuje ľahko dostupné konanie umožňujúce hospodárskym subjektom dosiahnuť zápis pomocných technologických látok do vnútroštátneho kladného zoznamu povolených pomocných technologických látok, ktoré by bolo ukončené v primeranej lehote, a tým, že podmieňuje uvádzanie pomocných technologických látok na trh predchádzajúcim povolením, nie je v súlade s právom Spoločenstva.
58.
Vzhľadom na skutočnosť, že tak dekrét z roku 1912, ako aj dekrét z roku 2001 nestanovujú podľa môjho názoru konanie dodržujúce zásadu proporcionality, nie je dôležité určenie dekrétu uplatniteľného k relevantnému dátumu, t. j. ku dňu uplynutia lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku. Zastávam však názor, že stanovisko francúzskych orgánov podnikom potravinárskeho odvetvia uverejnené v Úradnom vestníku Francúzskej republiky19. januára 2002 uvádzajúce, že dňom jeho uverejnenia neexistuje prekážka uplatňovania ustanovení dekrétu z roku 2001 týkajúcich sa predkladania spisov a zásady voľného pohybu, nemôže mať záväzné účinky voči tretím osobám. V opačnom prípade by to bolo v rozpore so zásadou právnej istoty, ktorá je súčasťou zásady právneho štátu.
D — Systém predchádzajúceho povolenia a ustanovenie o vzájomnom uznávaní
59.
Táto žaloba sa týka otázky, či si právo Spoločenstva vyžaduje zahrnutie ustanovení o vzájomnom uznávaní do vnútroštátnej právnej úpravy.
60.
V rozsudku z 10. februára 2009, Komisia/Taliansko (
19
), Súdny dvor opäť jednoznačne upresnil, že článok 28 ES odzrkadľuje povinnosť dodržiavať zásady zákazu diskriminácie a vzájomného uznávania výrobkov legálne vyrábaných a uvádzaných na trh v iných členských štátoch, ako aj povinnosť zaručiť výrobkom Spoločenstva voľný prístup na vnútroštátne trhy. Z toho vyplýva, že ustanovenie o vzájomnom uznávaní predstavuje jeden zo spôsobov splnenia povinnosti vyplývajúcej z článku 28 ES.
61.
Článok 30 ES však povoľuje niekoľko výnimiek z povinnosti vyplývajúcej z článku 28 ES. To znamená, že vnútroštátna právna úprava stanovujúca opatrenie s rovnakým účinkom nemusí obsahovať ustanovenie o vzájomnom uznávaní, ak táto prekážka môže byť odôvodnená jedným z dôvodov všeobecného záujmu vymenovaných v článku 30 ES. Ak predmetná právna úprava obsahuje ustanovenie o vzájomnom uznávaní, nepredstavuje opatrenie s rovnakým účinkom.
62.
Porovnávaním rozsudku z 22. októbra 1998, Komisia/Francúzsko (
20
) s rozsudkom z, Komisia/Francúzsko (
21
), môžu vzniknúť určité pochybnosti. V oboch prípadoch Komisia vytýkala Francúzskej republike, že do svojej právnej úpravy predstavujúcej prekážku voľného pohybu tovaru nezahrnula ustanovenie o vzájomnom uznávaní. Kým v prvom prípade Súdny dvor určil nesplnenie povinnosti, v druhom prípade zamietol žalobný dôvod založený na nesplnení povinnosti. Uvedené veci sa však líšia skutočnosťou, že zatiaľ čo v druhom prípade Francúzska republika preukázala, že jej právna úprava narúšajúca voľný pohyb tovaru je odôvodnená ochranou verejného zdravia, v prvom prípade nebol uvedený žiaden dôvod týkajúci sa ochrany verejného zdravia.
IV — O trovách
63.
Podľa článku 69 ods. 2 prvého pododseku rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania a táto nemala úspech vo svojich dôvodoch, zastávam názor, že je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
V — Návrh
64.
Na základe vyššie uvedených skutočností navrhujem, aby Súdny dvor:
—
určil, že Francúzska republika si tým, že pre pomocné technologické látky a potraviny, na ktorých prípravu sa použili pomocné technologické látky pochádzajúce z iných členských štátov, kde sú legálne vyrábané a/alebo uvádzané na trh, zaviedla systém predchádzajúceho povolenia, ktorý neobsahuje konanie umožňujúce hospodárskym subjektom dosiahnuť zápis pomocných technologických látok pochádzajúcich z iných členských štátov, kde sú legálne vyrábané a/alebo uvádzané na trh, do vnútroštátneho kladného zoznamu povolených pomocných technologických látok, a dodržujúce zásadu proporcionality, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ES,
—
zaviazal Francúzsku republiku na náhradu trov konania.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Napríklad extrakčné rozpúšťadlá, ktoré sú harmonizované smernicou Rady 88/344/ES z 13. júna 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o extrakčných rozpúšťadlách používaných pri výrobe potravín a potravinárskych prísad (Ú. v. ES L 157, s. 28; Mim. vyd. 13/009, s. 222).
(
3
)	Napríklad vína, na ktoré sa vzťahuje nariadenie Rady (ES) č. 1493/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s vínom (Ú. v. ES L 179, s. 1; Mim. vyd. 03/026, s. 25).
(
4
)	Ú. v. ES L 31, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 463.
(
5
)	Výraz „chemické prípravky“ použitý v dekréte z roku 1912 sa vzťahuje na výraz „pomocné technologické látky“, ktorý v roku 1912 nebol známy.
(
6
)	Ide o dodatočnú výzvu, ktorá zrušila a nahradila výzvu z 3. júla 1996 a odôvodnené stanovisko z .
(
7
)	Komisia v súlade s návrhom francúzskych orgánov súhlasila s predĺžením lehoty na podanie odpovede na výzvu.
(
8
)	Rozsudok C-24/00, Zb. s. I-1277, bod 23.
(
9
)	Rozsudok C-219/07, Zb. s. I-4475, bod 23.
(
10
)	Pozri rozsudky z 20. februára 1979, Rewe-Zentral, 120/78, Zb. s. 649, bod 8; z, Komisia/Taliansko, C-420/01, Zb. s. I-6445, bod 29; z, Komisia/Taliansko, C-270/02, Zb. s. I-1559, bod 21, a z, Schwarz, C-366/04, Zb. s. I-10139, bod 30.
(
11
)	Rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 8, body 49 až 75.
(
12
)	Pozri rozsudok z 5. marca 2009, Komisia/Španielsko, C-88/07, Zb. s. I-1353, bod 86 a citovanú judikatúru.
(
13
)	Tamže, bod 89 a citovaná judikatúra.
(
14
)	Pozri rozsudky zo 16. júla 1992, Komisia/Francúzsko, C-344/90, Zb. s. I-4719, body 8 až 10 a citovanú judikatúru; z, Komisia/Francúzsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 8, bod 25, ako aj z, Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers a Andibel, už citovaný v poznámke pod čiarou 9, body 33 až 36.
(
15
)	Pozri rozsudok z 19. júna 2008, Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers a Andibel, už citovaný v poznámke pod čiarou 9, bod 35 a citovanú judikatúru.
(
16
)	Rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 8, body 36 až 42.
(
17
)	Pre lepšie pochopenie som zmenil poradie tvrdení Komisie.
(
18
)	Pozri judikatúru citovanú v poznámke pod čiarou 15.
(
19
)	Rozsudok C-110/05, Zb. s. I-519, bod 34 a citovaná judikatúra.
(
20
)	Rozsudok C-184/96, Zb. s. I-6197.
(
21
)	Rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 8.