Predbežné znenie
ROZSUDOK
VŠEOBECNÉHO
SÚDU
(tretia
komora)
zo
6. mája
2026(*)
„ Hospodárska
súťaž – Obmedzujúce
postupy – Trh s odevmi a doplnkami
pre
mužov,
ženy a deti s licenciou
značky
Pierre
Cardin – Rozhodnutie,
ktorým
sa
konštatuje
porušenie
článku 101 ZFEÚ – Pokuta – Nesprávne
právne
posúdenie – Primeranosť – Neobmedzená
súdna
právomoc “
Vo
veci T‑87/25,
Westfälisches Textilwerk Adolf
Ahlers Stiftung & Co.
KG,
so
sídlom v Herforde (Nemecko), v zastúpení:
U. Itzen,
N. Andree,
A. Pliego Selie a S. Prüfer,
advokáti,
žalobkyňa,
proti
Európskej
komisii, v zastúpení: M. Domecq,
A. Keidel a I. Naglis,
splnomocnení
zástupcovia,
žalovanej,
VŠEOBECNÝ
SÚD
(tretia
komora),
v zložení:
predsedníčka
komory
K. Kowalik‑Bańczyk,
sudcovia
R. da
Silva Passos (spravodajca) a H. Cassagnabère,
tajomník:
I. Kurme,
referentka,
so
zreteľom
na
písomnú
časť
konania,
po
pojednávaní z 11. decembra
2025,
vyhlásil
tento
Rozsudok
1        Svojou
žalobou
podanou
na
základe
článku 263 ZFEÚ
sa
žalobkyňa,
spoločnosť
Westfälisches Textilwerk Adolf
Ahlers Stiftung & Co.
KG, v podstate
domáha
zrušenia
článku 2
prvého
odseku písm. b) a článku 3
rozhodnutia
Komisie
C(2024) 8150
final z 28. novembra
2024
týkajúceho
sa
konania
začatého
podľa
článku 101 ZFEÚ a článku 53
Dohody o EHP
(AT.40642 – Pierre
Cardin)
(ďalej
len
„napadnuté
rozhodnutie“) a subsidiárne
zníženia
výšky
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená.
Okolnosti predchádzajúce sporu
2        V nadväznosti
na
sťažnosť
podanú
25. marca 2019
Európska
komisia
na
základe
článku 7
nariadenia
Rady
(ES)
č. 1/2003
zo
16. decembra
2002 o vykonávaní
pravidiel
hospodárskej
súťaže
stanovených v článkoch
[101 a 102 ZFEÚ]
(Ú. v. ES L 1,
2003,
s. 1;
Mim.
vyd.
08/002,
s. 205) v napadnutom
rozhodnutí
konštatovala,
že v období
od
1. januára
2008
do
31. marca 2021
(ďalej
len
„obdobie
porušenia“)
sa
spoločnosti
Pierre
Cardin Evolution a Société
de
Gestion Pierre
Cardin (ďalej
len
„spoločnosti
Pierre
Cardin“),
ako
aj
žalobkyňa,
podieľali
na
obmedzujúcich
postupoch
alebo
zosúladených
postupoch
týkajúcich
sa
uvádzania
výrobkov
značky
Pierre
Cardin na
trh.
3        Počas
obdobia
porušenia
bola
žalobkyňa
materskou
spoločnosťou
skupiny
podnikov
(ďalej
len
„skupina
Ahlers“), a teda
nepriamo
vlastnila
väčšinu
základného
imania
spoločnosti
Ahlers AG,
vrátane
jej
dcérskych
spoločností
(ďalej
len
„Ahlers AG“), s hlasovacím
právom.
Táto
posledná
uvedená
spoločnosť
vlastnila
počas
uvedeného
obdobia
väčšinu
základného
imania
viacerých
dcérskych
spoločností.
4        Hlavnou
činnosťou
skupiny
Ahlers bola
počas
obdobia
porušenia
výroba a distribúcia
odevov v Európe,
najmä
pod
ochrannou
známkou
Pierre
Cardin.
5        Koncom
apríla
2023
Ahlers AG
požiadala o začatie
konkurzného
konania a vymenovaní
boli
dočasní
správcovia
konkurznej
podstaty.
6        Dňa
15. júla
2023
sa
začalo
formálne
konkurzné
konanie
týkajúce
sa
spoločnosti
Ahlers AG a kontrola
platobne
neschopných
subjektov
tak
bola
prenesená
na
správcov
konkurznej
podstaty. V ten
istý
deň
správcovia
konkurznej
podstaty
predali
obchodné
činnosti
spoločnosti
Ahlers AG a nezvratne
ich
previedli
na
nezávislého
tretieho
investora.
7        Na
základe
komunikácie
medzi
správcami
konkurznej
podstaty a útvarmi
Komisie
informovali
tieto
útvary
uvedených
správcov
listom z 18. júla
2023 o svojom
zámere
neuložiť
prípadnú
pokutu
nadobúdateľovi
spoločnosti
Ahlers AG,
ktorý
je
jej
hospodárskym
nástupcom.
Uvedené
útvary
však
uviedli,
že v tejto
fáze
vyšetrovania
nemá
toto
oznámenie
pre
Komisiu
žiadny
formálny
ani
záväzný
charakter.
8        Dňa
18. marca 2024
podala
žalobkyňa
žiadosť o zníženie
výšky
pokuty,
ktorú
jej
Komisia
predtým
oznámila.
Na
podporu
tejto
žiadosti
sa
žalobkyňa
odvolávala
na
bod 35
usmernení k metóde
stanovenia
pokút
uložených
podľa
článku 23
ods. 2 písm. a)
nariadenia
č. 1/2003
(Ú. v. EÚ 2006,
C
210,
s. 2),
pričom
poukázala
na
svoju
platobnú
neschopnosť.
9        Na
základe
tejto
žiadosti
Komisia v odôvodneniach
508
až
519
napadnutého
rozhodnutia v podstate
konštatovala,
že
obrat,
ktorý
je
potrebné
zohľadniť
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty
podľa
článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003,
je
konsolidovaný
obrat
žalobkyne
za
posledný
obchodný
rok
predchádzajúci
prijatiu
napadnutého
rozhodnutia,
ktorý
trval
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023.
Obrat,
ktorý
Komisia
použila
na
výpočet
hornej
hranice,
teda
zahŕňal
nielen
obrat
dosiahnutý
žalobkyňou
počas
tohto
obdobia,
ale
aj
obrat
dosiahnutý
spoločnosťou
Ahlers AG
do
15. júla
2023.
10      V napadnutom
rozhodnutí
Komisia
následne v odôvodnení
531
uviedla:
„Na
základe
dôkazov
opísaných v prílohe I a s cieľom
vyhnúť
sa
uloženiu
pokuty,
ktorá
by
vážne
ohrozila
ekonomickú
životaschopnosť
spoločnosti
Ahlers,
by
sa
konečná
suma,
ktorá
sa
má
uložiť
[žalobkyni],
mala
znížiť
na
3 500 000 eur
podľa
bodu 35
usmernení k metóde
stanovenia
pokút.
Táto
suma
predstavuje
zníženie
približne o 66,09 %.“
11      V článku 1
napadnutého
rozhodnutia
Komisia
konštatovala,
že
žalobkyňa a spoločnosti
Pierre
Cardin porušili
článok 101
ods. 1 ZFEÚ a článok 53
Dohody o EHP
tým,
že
sa
podieľali
na
jedinom a trvajúcom
porušení,
ktoré
sa
týkalo
celého
Európskeho
hospodárskeho
priestoru
(EHP) a spočívalo v obmedzujúcich
postupoch
alebo
zosúladených
postupoch,
ktorých
cieľom
bolo
narušiť
hospodársku
súťaž
na
vnútornom
trhu.
12      V článku 2
prvom
odseku písm. b)
napadnutého
rozhodnutia
Komisia
uložila
žalobkyni
vzhľadom
na
zistené
porušenie
pokutu
vo
výške
3 500 000
eur.
13      Listom
priloženým k napadnutému
rozhodnutiu
Komisia
odpovedala
na
žiadosť o zníženie
pokuty
(pozri
bod 8
vyššie). V článku 3
napadnutého
rozhodnutia
preto
rozhodla,
že
žalobkyňa
môže
pokutu
uhradiť v splátkach pod
podmienkou,
že
suma
250 000
eur
bude
uhradená
do
troch
mesiacov
odo
dňa
vydania
rozhodnutia.
Zostávajúca
suma
mala
byť
uhradená v troch
ročných
splátkach, a to
750 000
eur
najneskôr
do
30. júna
2026,
1 000 000
eur
najneskôr
do
30. júna
2027 a 1 500 000
eur
najneskôr
do
30. júna
2028,
vrátane
úrokov
vypočítaných z nezaplatených
súm
za
obdobie
do
dňa
platby
pre
každú z uvedených
splátok.
14      Podľa
článku 5
napadnutého
rozhodnutia
boli
adresátmi
uvedeného
rozhodnutia
iba
žalobkyňa a spoločnosti
Pierre
Cardin.
Naopak,
rozhodnutie
nebolo
adresované
spoločnosti
Ahlers AG.
Návrhy účastníkov konania
15      Žalobkyňa
navrhuje,
aby
Všeobecný
súd:
–        v prvom
rade v podstate
zrušil
článok 2
prvý
odsek písm. b) a článok 3
napadnutého
rozhodnutia,
–        subsidiárne
znížil
výšku
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená,
–        uložil
Komisii
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
16      Komisia
navrhuje,
aby
Všeobecný
súd:
–        v prvom
rade
zamietol
žalobu,
–        subsidiárne
stanovil
výšku
pokuty
uloženej
žalobkyni
na
sumu,
ktorú
považuje
za
primeranú,
–        uložil
žalobkyni
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
Právny stav
17      Na
úvod
treba
spresniť,
že
žalobkyňa
svojou
žalobou
nespochybňuje
závery
Komisie
uvedené v napadnutom
rozhodnutí,
podľa
ktorých
jej
správanie
predstavuje
porušenie
pravidiel
práva
Európskej
únie v oblasti
hospodárskej
súťaže.
Nespochybňuje
ani
posúdenie
Komisie
týkajúce
sa
jej
platobnej
neschopnosti
uvedené v liste
pripojenom k napadnutému
rozhodnutiu
(pozri
body
8 a 13 vyššie).
18      Touto
žalobou
sa
žalobkyňa v skutočnosti
domáha
len
zrušenia
napadnutého
rozhodnutia,
pokiaľ
ide o výšku
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená,
ako
je
stanovená v článku 2
prvom
odseku písm. b) a článku 3
tohto
rozhodnutia.
Žalobkyňa
sa
tak
domáha
čiastočného
zrušenia
napadnutého
rozhodnutia
alebo
subsidiárne,
aby
Všeobecný
súd v rámci
výkonu
svojej
neobmedzenej
súdnej
právomoci
znížil
výšku
pokuty
tak,
aby
pokuta
nepresiahla
10 % obratu,
ktorý
žalobkyňa
dosiahla
počas
svojho
posledného
celého
hospodárskeho
roku
predchádzajúceho
prijatiu
napadnutého
rozhodnutia.
O hlavných návrhoch
19      Na
podporu
svojej
žaloby
žalobkyňa
uvádza
jediný
žalobný
dôvod
založený
na
tom,
že
Komisia
sa
dopustila
nesprávneho
právneho
posúdenia a nesprávneho
posúdenia a porušila
článok 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003
tým,
že
pri
stanovení
výšky
pokuty
nesprávne
uplatnila
hornú
hranicu
10 % ročného
obratu. V prvej
výhrade v podstate
tvrdí,
že
Komisia
nezohľadnila
skutočnosť,
že
horná
hranica
pokuty
zodpovedajúca
10 % obratu
sa
uplatňovala
individuálne
na
odlišné
hospodárske
jednotky. V druhej
výhrade
tvrdí,
že v čase
prijatia
napadnutého
rozhodnutia
Ahlers AG
nebola
súčasťou
tej
istej
hospodárskej
jednotky
ako
ona. V tretej
výhrade
tvrdí,
že
Komisia
sa v napadnutom
rozhodnutí
dopustila
pochybenia,
keď
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená,
zohľadnila
obrat
dosiahnutý
spoločnosťou
Ahlers AG. V rámci
štvrtej
výhrady
tvrdí,
že
judikatúra
citovaná v napadnutom
rozhodnutí
nepodporuje
prístup
Komisie, a v piatej
výhrade
tvrdí,
že
prístup
Komisie
vedie k neprimeranému
výsledku,
keďže
takýto
prístup
má
za
následok neprimeranú
výšku
pokuty,
ktorá
nemôže
byť
odôvodnená
úvahami
týkajúcimi
sa
potreby
zabezpečiť
účinnosť
sankcií v oblasti
hospodárskej
súťaže.
O prvých štyroch výhradách jediného žalobného dôvodu založených na pochybeniach, ktorých sa dopustila Komisia tým, keď sa na jednej strane domnievala, že žalobkyňa a Ahlers AG patrili k jednej hospodárskej jednotke na účely výpočtu hornej hranice uloženej pokuty, a na druhej strane tým, že pri výpočte uvedenej hornej hranice zohľadnila obrat dosiahnutý spoločnosťou Ahlers AG
20      Prvými
štyrmi
výhradami
jediného
žalobného
dôvodu,
ktoré
treba
preskúmať
spoločne,
žalobkyňa v podstate
vytýka
Komisii,
že
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená,
nezohľadnila
skutočnosť,
že v čase
prijatia
napadnutého
rozhodnutia
Ahlers AG a žalobkyňa
už
neboli
súčasťou
tej
istej
hospodárskej
jednotky.
Komisia
sa
tak
dopustila
nesprávneho
právneho
posúdenia,
keď
pri
výpočte
uvedenej
hornej
hranice
zohľadnila
konsolidovaný
obrat
žalobkyne, a v dôsledku
toho
zohľadnila
obrat
dosiahnutý
spoločnosťou
Ahlers AG
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty
stanovenej v článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003.
21      Na
úvod
žalobkyňa
zdôrazňuje,
že z judikatúry
vyplýva,
že
cieľom
stanovenia
hornej
hranice
pokuty
vo
výške
10 % obratu
je
zabrániť
tomu,
aby
pokuta
bola
neprimeraná
vzhľadom
na
význam
sankcionovaného
podniku,
čím
sa
má
zabrániť
závažnému
ovplyvneniu
jeho
hospodárskej
životaschopnosti,
ktoré
by
mohlo
viesť k jeho
vytlačeniu z trhu.
22      Po
prvé
zo
znenia
článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003
bez
toho,
aby
Komisia v tejto
súvislosti
disponovala
voľnou
úvahou,
taktiež
vyplýva,
že
horná
hranica
pokuty
vo
výške
10 % obratu
sa
musí
vypočítať
individuálne
pre
každý
dotknutý
podnik,
pokiaľ
ide o hospodársku
jednotku,
tak
ako
sa
javí v čase
prijatia
rozhodnutia o uložení
pokuty.
Opierajúc
sa
najmä o rozsudky z 26. novembra
2013,
Kendrion/Komisia
(C‑50/12 P,
EU:C:2013:771), a z 25. novembra
2020,
Komisia/GEA
Group
(C‑823/18 P,
EU:C:2020:955),
žalobkyňa
tvrdí,
že
ak
sa
pred
prijatím
rozhodnutia o uložení
pokuty
zmenila
predtým
existujúca
hospodárska
jednotka,
horná
hranica
pokuty
by
sa
mala
uplatňovať
individuálne
na
každú
hospodársku
jednotku a mala
by
sa
vypočítať v závislosti
od
obratu,
ktorý
každá z nich
dosiahla.
Tak
je
to v prejednávanej veci,
keďže
15. júla
2023,
teda
pred
prijatím
napadnutého
rozhodnutia,
bolo
začaté
formálne
konkurzné
konanie a v ten
istý
deň
boli
obchodné
činnosti
spoločnosti
Ahlers AG
prevedené
na
tretiu
osobu. V dôsledku
toho
napadnuté
rozhodnutie
tým,
že
pri
stanovení
uvedenej
hornej
hranice
zohľadnilo
nesprávnu
výšku
obratu,
porušilo
článok 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003.
23      Po
druhé
žalobkyňa
tvrdí,
že
podľa
nemeckého
konkurzného
práva
nemala
ako
akcionár
spoločnosti
Ahlers AG
právomoc
ovplyvňovať
konkurzné
konanie a proces
predaja.
Podľa
žalobkyne
správcovia
konkurznej
podstaty
musia
predať
majetok
spoločnosti,
aby
uspokojili
jej
veriteľov.
Podľa
tvrdení
žalobkyne v prejednávanej veci
veritelia
spoločnosti
Ahlers AG
nebudú
úplne
uspokojení,
takže
nevznikne
žiadny
prebytok,
ktorý
by
jej
mohol
byť
vyplatený
ako
akcionárke
spoločnosti
Ahlers AG.
Okrem
toho
bola
Komisia
úzko
zapojená
do
procesu
predaja
spoločnosti
Ahlers AG,
pričom
potvrdila,
že
na
prevedené
aktíva
ani
na
ich
nadobúdateľa
nebude
prenesená
žiadna
zodpovednosť v súvislosti s pokutou.
24      Po
tretie
žalobkyňa
tvrdí,
že z judikatúry
vyplýva,
že
predaj
dcérskej
spoločnosti
materskou
spoločnosťou
môže
narušiť
doterajšiu
hospodársku
jednotu
medzi
nimi. V tejto
súvislosti
tvrdí,
že
hoci v prejednávanej veci
došlo k predaju
formou
kombinovaného
prevodu
majetku a akcií a hoci
spoločnosť
Ahlers AG
ako
spoločnosť v likvidácii
naďalej
právne
existuje,
treba
konštatovať,
že
majetok a akcie,
ktoré
vlastnila v tejto
spoločnosti,
ako
aj
jej podiely v dcérskych spoločnostiach,
ktoré
neboli v konkurze, a teda
aj
obchodné
činnosti
spoločnosti
Ahlers AG
boli
definitívne
prevedené
na
nadobúdateľa,
čím
sa
ich
spoločnosť
Ahlers AG
nezvratne
zbavila.
25      Po
štvrté
žalobkyňa
tvrdí,
že
judikatúra
citovaná v bode 10.3.5
napadnutého
rozhodnutia,
najmä
rozsudok z 22. októbra
2020,
Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia
(C‑702/19 P,
EU:C:2020:857),
nie
je v prejednávanej veci
uplatniteľná,
pretože
sa
týka
len
určenia
obchodného
roka
relevantného
na
účely
výpočtu
hornej
hranice
pokuty.
Žalobkyňa
tvrdí,
že
Komisia
sa
tak
dopustila
nesprávneho
posúdenia,
keď
sa
opierala o uvedenú
judikatúru,
aby
nesprávne
odôvodnila
zohľadnenie
obratu
dosiahnutého
samostatnou
hospodárskou
jednotkou,
spoločnosťou
Ahlers AG,
na
účely
výpočtu
hornej
hranice
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená.
Inými
slovami,
podľa
žalobkyne
by
sa
horná
hranica
10 % mala
určiť
jednak v závislosti
od
relevantnej
hospodárskej
jednotky a jednak v závislosti
od
relevantného
referenčného
roka
vzťahujúceho
sa
na
túto
hospodársku
jednotku.
Judikatúra
nepovoľuje
zlúčenie
týchto
dvoch
po
sebe
nasledujúcich
etáp,
pretože
by
to
bolo v rozpore s ustanoveniami
článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003.
26      Komisia
tieto
tvrdenia
spochybňuje.
27      Treba
konštatovať,
že
prvými
štyrmi
výhradami
jediného
žalobného
dôvodu
žalobkyňa v podstate
napáda
skutočnosť,
že
Komisia v napadnutom
rozhodnutí
nevypočítala
hornú
hranicu
10 % obratu
dosiahnutého
jednotlivo
každou
zo
spoločností
skupiny,
ale
urobila
tak v závislosti
od
konsolidovaného
obratu
skupiny,
ktorý
zahŕňal
obrat
dosiahnutý
spoločnosťou
Ahlers AG,
zatiaľ
čo v čase
prijatia
napadnutého
rozhodnutia
tieto
dva
podniky
už
neboli
súčasťou
tej
istej
hospodárskej
jednotky.
Tvrdí
teda,
že
Komisia
sa
tým,
že
sa
domnievala,
že
relevantným
„predchádzajúcim
obchodným
rokom“ v zmysle
článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003
bolo
obdobie,
ktoré
trvalo
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023,
dopustila
nesprávneho
posúdenia
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty,
ktorá
žalobkyni
bola
uložená.
Mala
totiž
zohľadniť
len
obrat
žalobkyne
dosiahnutý
počas
uvedeného
obdobia
bez
toho,
aby
doň
zahrnula
obrat
dosiahnutý
spoločnosťou
Ahlers AG.
28      Pokiaľ
ide
po
prvé o zodpovednosť
žalobkyne
za
porušenie
článku 101
ods. 1 ZFEÚ a článku 53
Dohody o EHP,
za
ktoré
bola
sankcionovaná
napadnutým
rozhodnutím,
treba
pripomenúť,
že
článok 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003
stanovuje,
že
Komisia
môže
uložiť
pokuty
podnikom,
ktoré
sa
dopustili
porušenia
článku 101 ZFEÚ,
za
predpokladu,
že
pokuta
uložená
každému
podniku
zúčastnenému
na
porušení
nepresiahne
10 % jeho
celkového
obratu v predchádzajúcom
obchodnom
roku.
29      Ani
článok 23
ods. 2 písm. a)
nariadenia
č. 1/2003,
ani
judikatúra
však
nevymedzujú,
ktorú
právnickú
alebo
fyzickú
osobu
má
Komisia
považovať
za
zodpovednú
za
porušenie a sankcionovať
uložením
pokuty
(pozri
rozsudok z 27. apríla
2017,
Akzo Nobel a i./Komisia, C‑516/15 P,
EU:C:2017:314,
bod 51 a citovanú
judikatúru).
30      Podľa
ustálenej
judikatúry
protiprávne
správanie
dcérskej
spoločnosti
môže
byť
pripísané
materskej
spoločnosti
najmä
vtedy,
keď
dcérska
spoločnosť
napriek
tomu,
že
má
vlastnú
právnu
subjektivitu,
neurčuje
svoje
správanie
na
trhu
nezávisle,
ale v podstate
vykonáva
pokyny,
ktoré
jej
dala
materská
spoločnosť, s prihliadnutím
najmä
na
hospodárske,
organizačné a právne
väzby
medzi
týmito
dvoma
právnymi
subjektmi.
Je
to
tak
preto,
lebo v takejto
situácii
sú
materská
spoločnosť a jej
dcérska
spoločnosť
súčasťou
tej
istej
hospodárskej
jednotky,
čiže
tvoria
jeden
podnik v zmysle
práva
hospodárskej
súťaže
Únie
(pozri
rozsudok z 27. apríla
2017,
Akzo Nobel a i./Komisia, C‑516/15 P,
EU:C:2017:314,
body 52 a 53 a citovanú
judikatúru).
31      Okrem
toho
podľa
ustálenej
judikatúry
materská
spoločnosť,
ktorej
bolo
pripísané
protiprávne
správanie
jej
dcérskej
spoločnosti,
je
osobne
potrestaná
za
porušenie
pravidiel
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže,
ktorého
sa
sama
dopustila z dôvodu
rozhodujúceho
vplyvu,
ktorý
uplatňovala
na
dcérsku
spoločnosť a ktorý
jej
umožnil
určiť
jej
správanie
na
trhu
(pozri
rozsudok z 27. apríla
2017,
Akzo Nobel a i./Komisia, C‑516/15 P,
EU:C:2017:314,
bod 56 a citovanú
judikatúru).
32      Právo
únie v oblasti
hospodárskej
súťaže
je v skutočnosti
založené
na
zásade
osobnej
zodpovednosti
hospodárskej
jednotky,
ktorá
sa
dopustila
porušenia.
Ak
je
teda
materská
spoločnosť
súčasťou
tejto
hospodárskej
jednotky,
považuje
sa s ostatnými
právnickými
osobami
tvoriacimi
túto
jednotku
za
osobne a solidárne
zodpovednú
za
porušenie,
ku
ktorému
došlo
(pozri
rozsudok z 27. apríla
2017,
Akzo Nobel a i./Komisia, C‑516/15 P,
EU:C:2017:314,
bod 57 a citovanú
judikatúru).
33      Z judikatúry
tiež
vyplýva,
že
ak
existuje
viacero
fyzických
alebo
právnických
osôb,
ako
sú
materská
spoločnosť a dcérska
spoločnosť,
ktoré
možno
považovať
za
zodpovedné
za
protiprávne
správanie
predmetného
podniku,
Komisia
sa
môže
slobodne
rozhodnúť,
že
uvedené
správanie
pripíše
jednej
alebo
každej z nich
súčasne
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 25. októbra
2011,
Uralita/Komisia, T‑349/08,
neuverejnený,
EU:T:2011:622,
body 58
až
60 a citovanú
judikatúru).
34      V prejednávanej veci
treba
pripomenúť,
že v odôvodnení
474
napadnutého
rozhodnutia
sa
Komisia
bez
toho,
aby
jej
žalobkyňa
odporovala,
domnievala,
že
Ahlers AG,
ako
aj
ďalší
podnik
nerozhodli
nezávisle o svojom
správaní
vo
veciach
týkajúcich
sa
výrobkov
značky
Pierre
Cardin,
ale
vo
všetkých
podstatných
aspektoch
vykonali
pokyny
prijaté
od
žalobkyne.
Podľa
Komisie
uvedené
podniky
tvorili
rovnakú
hospodársku
jednotku
so
žalobkyňou
na
účely
uplatnenia
článku 101
ods. 1 ZFEÚ a článku 53
Dohody o EHP.
35      Treba
teda
konštatovať,
že
žalobkyňa
sa
na
jednej
strane
podieľala
na
porušení
článku 101
ods. 1 ZFEÚ a článku 53
Dohody o EHP,
za
ktoré
bola
sankcionovaná v napadnutom
rozhodnutí
(pozri
bod
2 vyššie), a na
druhej
strane
že
počas
celého
obdobia
porušenia a aj
počas
časti
obchodného
roka,
ktoré
Komisia
zohľadnila
pri
výpočte
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená,
t. j. od
1. decembra
2022
do
15. júla
2023,
bola
žalobkyňa
materskou
spoločnosťou
skupiny
Ahlers, a teda
nepriamo
vlastnila
väčšinu
základného
imania
spoločnosti
Ahlers AG
(pozri
body
3 a 9 vyššie).
36      V tejto
súvislosti
žalobkyňa
nespochybňuje,
že
začatie
formálneho
konkurzného
konania
voči
spoločnosti
Ahlers AG a prevod
jej
obchodných
činností
na
tretiu
osobu
15. júla
2023
(pozri
bod
6 vyššie)
nezbavujú
žalobkyňu
zodpovednosti
za
porušenie,
ktoré
bolo
konštatované a sankcionované v napadnutom
rozhodnutí.
37      V skutočnosti a bez
ohľadu
na
začatie
konkurzného
konania,
ako
aj
na
následný
prevod
obchodných
činností,
ktoré
mali
za
následok,
že v čase
prijatia
napadnutého
rozhodnutia
už
žalobkyňa a Ahlers AG
neboli
súčasťou
tej
istej
hospodárskej
jednotky,
žalobkyňa
nespochybňuje
skutočnosť,
že
Komisia
ju v napadnutom
rozhodnutí
považovala
za
zodpovednú
za
konštatované
porušenie
bez
toho,
aby
ju
však
vyhlásila
za
solidárne
zodpovednú
so
spoločnosťou
Ahlers AG.
38      Komisia
tak v článku 1
napadnutého
rozhodnutia
konštatovala,
že
žalobkyňa a ďalšie
dve
spoločnosti, a to
spoločnosti
Pierre
Cardin,
porušili
článok 101
ods. 1 ZFEÚ a článok 53
Dohody o EHP, a teda
považovala
žalobkyňu
za
zodpovednú
za
porušenie
bez
toho,
aby
do
tohto
vyhlásenia o zodpovednosti
zahrnula
spoločnosť
Ahlers AG.
Okrem
toho
treba
konštatovať,
že
žalobkyňa
touto
žalobou
nespochybňuje
ani
svoju
zodpovednosť
za
predmetné
porušenie, a teda
nenavrhuje
zrušenie
článku 1
napadnutého
rozhodnutia,
ani
skutočnosť,
že
Ahlers AG
nebola
uvedená v uvedenom
článku
napadnutého
rozhodnutia a nebola
adresátom
tohto
rozhodnutia
(pozri
body
17 a 18 vyššie).
39      Po
druhé
vznikajú
otázky,
či
Komisia v prvom
rade v napadnutom
rozhodnutí
správne
zohľadnila
ako
relevantný
„predchádzajúci
obchodný
rok“ v zmysle
článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003
obchodný
rok
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023 a v druhom
rade
či
Komisia
mala
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty
zohľadniť
len
obrat
žalobkyne
počas
uvedeného
obdobia
alebo,
ako
to
urobila v napadnutom
rozhodnutí,
aj
obrat
spoločnosti
Ahlers AG.
40      V tejto
súvislosti
treba
na
jednej
strane
konštatovať,
že v odôvodnení
515
napadnutého
rozhodnutia
Komisia
poukázala
na
to,
že
počas
obdobia
porušenia
žalobkyňa,
Ahlers AG a ďalší
podnik
tvorili
jednu
hospodársku
jednotku a že
počas
obchodného
roka
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023
Ahlers AG
dosiahla
väčšinu
obratu
žalobkyne.
Komisia
dospela k záveru,
že
na
účely
uplatnenia
hranice
10 % obratu
mohlo
zohľadnenie
obratu
spoločnosti
Ahlers AG
do
15. júla
2023,
teda
do
dátumu
prevodu
jej
obchodných
činností
na
tretiu
osobu,
zabezpečiť
primeranosť
pokuty
vzhľadom
na
hospodársku
situáciu
žalobkyne
počas
obdobia
porušenia. V tejto
súvislosti
Komisia
okrem
toho
poznamenala,
že
nižší
obrat
dosiahnutý
inými
podnikmi
než
spoločnosťou
Ahlers AG,
teda
najmä
žalobkyňou
od
16. júla
2023
po
prevode
obchodných
činností
spoločnosti
Ahlers AG
na
tretiu
osobu,
odzrkadľoval
hospodársku
situáciu
žalobkyne
počas
zostávajúcich
mesiacov
obchodného
roka
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023,
ale
neodrážal
verne
situáciu
žalobkyne
počas
celého
uvedeného
obchodného
roka
ani
počas
obdobia
porušenia.
Komisia
tiež
konštatovala,
že
ak
by
bol
celý
ročný
obrat
spoločnosti
Ahlers AG
za
rok
2023
vylúčený z výpočtu
pokuty,
viedlo
by
to k stanoveniu
výšky
pokuty
na
neprimerane
nízkej
úrovni,
čím
by
bola
táto
pokuta
zbavená
akéhokoľvek
odstrašujúceho
účinku.
41      Na
druhej
strane,
pokiaľ
ide o obrat,
ktorý
sa
má
zohľadniť
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty
uloženej
žalobkyni, z judikatúry
vyplýva,
že
horná
hranica
výšky
pokuty
stanovená v článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003,
ktorého
obsah
je
pripomenutý v bode
28 vyššie,
má
za
cieľ
zabrániť
uloženiu
pokút,
pri
ktorých
je
zrejmé,
že
podniky
vzhľadom
na
svoju
veľkosť
určenú
ich
celkovým
obratom,
hoci
len
približným a neúplným
spôsobom,
ich
nebudú
schopné
uhradiť.
Ide
teda o hranicu
jednotne
uplatňovanú
na
všetky
podniky a premenlivú v závislosti
od
veľkosti
každého z nich,
ktorá
smeruje k vylúčeniu
pokút
nadmernej a neprimeranej
výšky
(pozri
rozsudok z 26. novembra
2013,
Groupe
Gascogne/Komisia, C‑58/12 P,
EU:C:2013:770,
bod 48 a citovanú
judikatúru).
42      Tento
účel
však
treba
skĺbiť s potrebou
zabezpečiť
dostatočný
odstrašujúci
účinok
pokuty,
čo
odôvodňuje
zohľadnenie
veľkosti a hospodárskej
sily
dotknutého
podniku,
to
znamená
celkových
príjmov
porušiteľa
(pozri
rozsudok z 26. novembra
2013,
Groupe
Gascogne/Komisia, C‑58/12 P,
EU:C:2013:770,
bod 49 a citovanú
judikatúru).
43      Práve
zamýšľaný
účinok
na
príslušný
podnik
odôvodňuje
zohľadnenie
veľkosti a celkových
zdrojov
tohto
podniku s cieľom
zabezpečiť
dostatočný
odstrašujúci
účinok
pokuty,
pričom
sankcia
nemôže
byť
zanedbateľná
najmä s ohľadom
na
finančnú
silu
tohto
podniku
(pozri
rozsudok z 26. novembra
2013,
Groupe
Gascogne/Komisia, C‑58/12 P,
EU:C:2013:770,
bod 50 a citovanú
judikatúru). Pokiaľ
teda
ide o vyhodnotenie
finančných
zdrojov
podniku,
ktorému
je
pripísané
porušenie
pravidiel
hospodárskej
súťaže
Únie,
sa
zdá
opodstatnené
zohľadniť
obrat
všetkých
spoločností,
na
ktoré
môže
príslušný
podnik
vykonávať
rozhodujúci
vplyv
(pozri
rozsudok z 26. novembra
2013,
Groupe
Gascogne/Komisia, C‑58/12 P,
EU:C:2013:770,
bod 51 a citovanú
judikatúru). Okrem
toho,
ako
tvrdí
Komisia,
pri
stanovení
výšky
pokuty
nie
je
povinná
zohľadniť
nestabilnú
finančnú
situáciu
podniku,
keďže
uznanie
takejto
povinnosti
by
znamenalo,
že
podniky
menej
prispôsobené
podmienkam
trhu
by
získali
neodôvodnenú
výhodu
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 28. júna
2005,
Dansk Rørindustri a i./Komisia, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P až C‑208/02 P a C‑213/02 P,
EU:C:2005:408,
body 327 a citovanú
judikatúru).
44      Na
určenie
„predchádzajúceho
obchodného
roka“ v zmysle
článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003
tak
musí
Komisia v každom
jednotlivom
prípade a vzhľadom
na
jeho
kontext a ciele
režimu
sankcií
zavedeného
nariadením
č. 1/2003
posúdiť
sledovaný
dosah
na
dotknutý
podnik,
najmä
tým,
že
zohľadní
obrat,
ktorý
odráža
jeho
skutočnú
hospodársku
situáciu
počas
doby,
keď
dochádzalo k porušeniu
(pozri
rozsudok z 22. októbra
2020,
Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia, C‑702/19 P,
EU:C:2020:857,
bod 102 a citovanú
judikatúru).
45      Pokiaľ
ide v prvom
rade o relevantný
„predchádzajúci
obchodný
rok“ v zmysle
článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003 a jeho
určenie
medzi
1. decembrom
2022 a 30. novembrom
2023
(prvá
otázka
uvedená v bode
39 vyššie), v prejednávanej veci
treba
uviesť,
že v poznámke
pod
čiarou
827
napadnutého
rozhodnutia
Komisia
uviedla,
že
toto
referenčné
obdobie
zodpovedá
obchodnému
roku
spoločnosti
Ahlers AG a žalobkyne,
čo
navyše
ani
sama
nespochybňuje.
46      Keďže
však
napadnuté
rozhodnutie
bolo
prijaté
28. novembra
2024,
treba
konštatovať,
že
Komisia v odôvodnení
511
napadnutého
rozhodnutia
správne
uviedla,
že
„predchádzajúci
obchodný
rok“ v zmysle
článku 23
ods. 2
nariadenia
č. 1/2003
trval
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023.
Okrem
toho
samotná
žalobkyňa
potvrdzuje,
že
rozhodnutie
Komisie
zohľadniť
tento
rok
ako
referenčný
rok
na
účely
uplatnenia
hornej
hranice
10 % obratu
nie
je v prejednávanej veci
spochybnené.
47      Pokiaľ
ide v druhom
rade o otázku,
či
Komisia
mala
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty
zohľadniť
len
obrat
žalobkyne
alebo,
ako
to
urobila v napadnutom
rozhodnutí,
aj
obrat
spoločnosti
Ahlers AG
(druhá
otázka
uvedená v bode
39 vyššie),
treba
konštatovať,
že
žalobkyňa
nespochybňuje
výšku
obratov
uvedených v napadnutom
rozhodnutí,
ale
len
skutočnosť,
že
Komisia
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty
zohľadnila
jej
konsolidovaný
obrat,
ktorý
zahŕňal
obrat
dosiahnutý
spoločnosťou
Ahlers AG
od
1. decembra
2022
do
15. júla
2023, a nevychádzala
výlučne z jej
obratu.
48      Okrem
toho
treba
pripomenúť,
že – ako
Komisia
uviedla v odôvodneniach
511 a 512
napadnutého
rozhodnutia
bez
toho,
aby
jej
žalobkyňa
odporovala – v období
od
1. decembra
2022
do
15. júla
2023,
teda
do
dátumu
prevodu
obchodných
činností
spoločnosti
Ahlers AG
na
tretiu
osobu,
bol
obrat
dosiahnutý
spoločnosťou
Ahlers AG
súčasťou
konsolidovaného
obratu
žalobkyne.
49      V tejto
súvislosti
pravidlá
účtovnej
konsolidácie
platné v práve
Únie
majú
za
cieľ
poskytnúť
verný
obraz o majetku,
finančnej
situácii,
ako
aj o výsledkoch
všetkých
spoločností,
ktoré
patria
do
skupiny.
Článok 22
ods. 1 písm. a)
až
c)
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2013/34/EÚ z 26. júna
2013 o ročných
účtovných
závierkach,
konsolidovaných
účtovných
závierkach a súvisiacich
správach
určitých
druhov
podnikov,
ktorou
sa
mení
smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
2006/43/ES a zrušujú
smernice
Rady
78/660/EHS a 83/349/EHS
(Ú. v. EÚ L 182,
2013,
s. 19),
tak
ukladá
povinnosť
zostaviť
účtovné
závierky
každého
materského
podniku,
ktorý
má
väčšinu
hlasovacích
práv v dcérskom
podniku
alebo
má
právo
vymenúvať
alebo
odvolávať
väčšinu
členov
riadiaceho
alebo
dozorného
orgánu
takéhoto
podniku
alebo
má
právo
vykonávať
„rozhodujúci
vplyv“
na
takýto
podnik
(pozri
analogicky
rozsudok z 26. novembra
2013,
Groupe
Gascogne/Komisia, C‑58/12 P,
EU:C:2013:770,
bod 54).
50      Z toho
vyplýva,
že
keďže
Komisia
dostatočne
preukázala
zodpovednosť
za
porušenie
spoločnosti,
ktorá
sa
nachádzala
na
čele
skupiny,
tak
ako
je
to v prejednávanej veci,
môže
na
účely
vyhodnotenia
finančnej
sily
tejto
spoločnosti
zohľadniť
konsolidované
účty
tejto
spoločnosti v rozsahu, v akom
možno
tieto
účty
považovať
za
relevantný
faktor
pre
posúdenie
(rozsudok z 26. novembra
2013,
Groupe
Gascogne/Komisia, C‑58/12 P,
EU:C:2013:770,
bod 55).
51      Okrem
toho
treba
pripomenúť,
že
podľa
ustálenej
judikatúry
ak
by
sa
pripustilo,
že
podnik,
ktorý
by
porušil
pravidlá
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže,
by
mohol
prostredníctvom
prevodu
časti
svojich
činností
na
tretiu
osobu
pred
prijatím
rozhodnutia,
ktorým
sa
mu
ukladá
pokuta,
citeľne
znížiť
hornú
hranicu,
ktorú
táto
pokuta
nesmie v žiadnom
prípade
prekročiť,
bola
by
vážne
ohrozená
účinnosť
sankcií
stanovených v nariadení
č. 1/2003
(rozsudok z 22. októbra
2020,
Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia, C‑702/19 P,
EU:C:2020:857,
bod 104).
52      V prejednávanej veci
vzhľadom
na
to,
že
podľa
judikatúry
uvedenej v bode
44 vyššie
musí
obrat
dosiahnutý v predchádzajúcom
obchodnom
roku v zmysle
článku 23
ods. 2
druhého
pododseku nariadenia
č. 1/2003
odrážať
skutočnú
hospodársku
situáciu
podniku
počas
obdobia, v ktorom
došlo k porušeniu,
Komisii
nemožno
vytýkať,
že
zohľadnila
konsolidovaný
obrat
žalobkyne
ako
materskej
spoločnosti,
ktorý
teda
zahŕňal
obrat
jej
dcérskej
spoločnosti
Ahlers AG
od
1. decembra
2022
do
15. júla
2023.
Žalobkyňa
totiž
nespochybňuje,
že
počas
obdobia
porušenia a až
do
tohto
dátumu
tvorila
jednu
hospodársku
jednotku
so
spoločnosťou
Ahlers AG,
na
ktorú
mala
rozhodujúci
vplyv.
53      Navyše
treba
uviesť,
že
za
okolností
prejednávanej veci a ako
je
uvedené v bode
40 vyššie,
ak
by
Komisia
vypočítala
výšku
pokuty
len
na
základe
obratu
dosiahnutého
žalobkyňou,
táto
suma
by
bola
zanedbateľná
vzhľadom
na
závažnosť
porušenia,
jeho
dĺžku
trvania a na
nezákonný
zisk
dosiahnutý
týmto
porušením
počas
celého
jeho
trvania.
54      V tejto
súvislosti a v každom
prípade
treba
konštatovať,
ako
tvrdí
Komisia,
že
ako
referenčné
obdobie
na
výpočet
hornej
hranice
pokuty
uloženej
žalobkyni
mohla
dokonca
použiť
účtovné
obdobie
od
1. decembra
2021
do
30. novembra
2022,
čo
by
pre
žalobkyňu
bolo
ešte
nevýhodnejšie.
Komisia
totiž
mohla
usúdiť,
ako
sa
uvádza v bode
44 vyššie,
že
tento
obchodný
rok
najlepšie
odrážal
skutočnú
hospodársku
situáciu
podniku v priebehu
obdobia
páchania
porušenia,
keďže
išlo o posledný
celý
obchodný
rok,
počas
ktorého
spoločnosť
Ahlers AG a žalobkyňa
tvorili
jednu
hospodársku
jednotku,
ako
to
bolo
počas
celého
obdobia
páchania
porušenia.
55      Okrem
toho
treba
zamietnuť
tvrdenia
žalobkyne,
vrátane
tvrdení
uvedených
na
pojednávaní,
podľa
ktorých
je v prejednávanej veci
výpočet
hornej
hranice
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená v napadnutom
rozhodnutí, v rozpore s judikatúrou
Súdneho
dvora
vyplývajúcou
najmä z rozsudkov z 26. novembra
2013,
Kendrion/Komisia
(C‑50/12 P,
EU:C:2013:771), a z 25. novembra
2020,
Komisia/GEA
Group
(C‑823/18 P,
EU:C:2020:955).
56      V bodoch 53,
57 a 58
rozsudku z 26. novembra
2013,
Kendrion/Komisia
(C‑50/12 P,
EU:C:2013:771),
totiž
Súdny
dvor
konštatoval,
že
za
predpokladu,
že
materská
spoločnosť a jej
dcérska
spoločnosť
už v čase
prijatia
rozhodnutia,
ktorým
im
bola
uložená
pokuta
za
porušenie
pravidiel
hospodárskej
súťaže,
netvorili
podnik v zmysle
článku 101 ZFEÚ,
každá z nich
má
právo,
aby
sa
na
ňu
jednotlivo
uplatnila
horná
hranica
10 % obratu, a že
za
týchto
podmienok
sa
materská
spoločnosť
nemôže
domáhať
uplatnenia
hornej
hranice,
ktorá
je
uplatniteľná
na
jej
bývalú
dcérsku
spoločnosť.
Súdny
dvor
tak
zamietol
tvrdenie,
podľa
ktorého z pojmu
solidárna
zodpovednosť
vyplýva,
že
materskej
spoločnosti
nemožno
uložiť
povinnosť
zaplatiť
vyššiu
pokutu,
než
je
pokuta
uložená
jej
dcérskej
spoločnosti.
57      Rovnako v bodoch 75,
77,
79 a 80
rozsudku z 25. novembra
2020,
Komisia/GEA
Group
(C‑823/18 P,
EU:C:2020:955),
Súdny
dvor,
opierajúc
sa
okrem
iného o judikatúru
vyplývajúcu z rozsudku z 26. novembra
2013,
Kendrion/Komisia
(C‑50/12 P,
EU:C:2013:771),
najprv
pripomenul,
že
ak
dve
odlišné
právnické
osoby,
ako
je
materská
spoločnosť a jej
dcérska
spoločnosť,
už v čase
prijatia
rozhodnutia,
ktorým
sa
im
ukladá
pokuta,
netvoria
podnik
podľa
článku 101 ZFEÚ,
majú
právo,
aby
sa
na
ne uplatnila
jednotlivo
horná
hranica
10 % obratu.
Súdny
dvor
následne
potvrdil
výpočet
uvedenej
hornej
hranice
pre
každú z týchto
dvoch
právnických
osôb,
ktorý
vykonala
Komisia
samostatne
na
základe
obratu
dosiahnutého v obchodnom
roku,
ktorý
predchádzal
prijatiu
sporného
rozhodnutia v tejto
veci a z ktorého
vyplývalo,
že
za
časť
uloženej
pokuty
bola
výlučne
zodpovedná
materská
spoločnosť.
58      Naopak, v prejednávanej veci
sa
okrem
spoločností
Pierre
Cardin za
porušiteľa
článku 101
ods. 1 ZFEÚ a článku 53
Dohody o EHP
považovala
len
materská
spoločnosť,
teda
žalobkyňa
(pozri
bod
11 vyššie). V napadnutom
rozhodnutí
bola
teda
pokuta
za
porušenie
pravidiel
hospodárskej
súťaže
Únie
uložená
iba
žalobkyni
ako
materskej
spoločnosti, s výnimkou
spoločnosti
Ahlers AG
ako
bývalej
dcérskej
spoločnosti, a toto
rozhodnutie
bolo
adresované
práve
jej
(pozri
body
12 a 14 vyššie).
59      Z vyššie
uvedeného
teda
vyplýva,
že
žalobkyňa
nemôže
tvrdiť,
že
Komisia
mala
pri
výpočte
obratu
dosiahnutého
od
1. decembra
2022
do
15. júla
2023
zohľadniť
len
obrat,
ktorý
dosiahla v tomto
období,
bez
toho,
aby
zohľadnila
obrat
dosiahnutý
jej
dcérskou
spoločnosťou
Ahlers AG.
60      Z toho
vyplýva,
že
Komisia
sa
nedopustila
nesprávneho
právneho
posúdenia,
keď
pri
výpočte
hornej
hranice
pokuty
uloženej
žalobkyni
zohľadnila
jej
konsolidovaný
obrat
za
obchodný
rok
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023,
ktorý
teda v súlade s judikatúrou
citovanou v bode
44 vyššie
zahŕňal
obrat
dosiahnutý
spoločnosťou
Ahlers AG
do
15. júla
2023,
teda
do
dátumu
prevodu
jej
obchodných
činností
na
tretiu
osobu
(pozri
bod
6 vyššie).
Tento
obrat
totiž
odrážal
skutočnú
hospodársku
situáciu
žalobkyne
počas
obdobia
porušenia.
61      Prvú,
druhú,
tretiu a štvrtú
výhradu
jediného
žalobného
dôvodu
treba
teda
zamietnuť.
O piatej výhrade jediného žalobného dôvodu založenej na neprimeranej povahe pokuty
62      Svojou
piatou
výhradou
jediného
žalobného
dôvodu
žalobkyňa
tvrdí,
že
prístup
Komisie v napadnutom
rozhodnutí
vedie k neprimeranej
výške
pokuty,
ktorá
nemôže
byť
odôvodnená
úvahami
týkajúcimi
sa
potreby
zabezpečiť
účinnosť
sankcií v oblasti
hospodárskej
súťaže.
63      Po
prvé
žalobkyňa
tvrdí,
že
Komisia
stanovila
hornú
hranicu
pokuty
na
približne
10,4
milióna
eur v obchodnom
roku
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023,
hoci
dosiahla
obrat
približne
3,7
milióna
eur,
čo
odôvodňuje
pokutu s hornou
hranicu
vo
výške
menej
ako
400 000 eur.
Domnieva
sa,
že
horná
hranica
pokuty
stanovená
Komisiou
prekračuje
10 % jej
obratu a je
neprimeraná
vzhľadom
na
jej
veľkosť
ako
dotknutého
podniku v čase
prijatia
napadnutého
rozhodnutia.
64      Po
druhé
takýto
výsledok
podľa
žalobkyne
nemožno
odôvodniť
úvahami
týkajúcimi
sa
účinnosti
sankcií v oblasti
protisúťažných
postupov.
Žalobkyňa
tvrdí,
že
judikatúra
týkajúca
sa
referenčného
roka
relevantného
na
účely
uplatnenia
hornej
hranice
10 % má
za
cieľ
najmä
zabezpečiť
účinnosť
sankcií
ukladaných v súvislosti s protisúťažnými
postupmi, a to
konkrétne
zabrániť
tomu,
aby
dotknuté
podniky
mohli
svojvoľne
znížiť
hornú
hranicu
pokuty,
napríklad
prostredníctvom
zámernej
reštrukturalizácie
alebo
predaja
aktív
tretím
osobám.
Žalobkyňa
sa
však
domnieva,
že v prejednávanej veci
nevzniká
žiadny
problém s účinnosťou
tohto
typu,
keďže
na
jednej
strane
platobná
neschopnosť
spoločnosti
Ahlers AG
bola
spôsobená
rôznymi
faktormi,
ktoré
sú
mimo
vplyvu
týchto
podnikov, a nepriaznivými
trhovými
podmienkami a na
druhej
strane
predaj a prevod
obchodných
činností
spoločnosti
Ahlers AG
na
tretiu
osobu
sú
normálnym
dôsledkom
konkurzného
konania.
65      Komisia
tieto
tvrdenia
spochybňuje.
66      V tejto
súvislosti
treba
konštatovať,
že
piatou
výhradou
žalobkyňa v podstate
spochybňuje
primeranosť
pokuty,
ktorá
jej
bola
uložená,
pričom
sa v tejto
súvislosti
obmedzuje
na
tvrdenie,
že
jej
horná
hranica
bola
nesprávne
vypočítaná
na
základe
konsolidovaného
obratu,
ktorý
dosiahla
za
účtovné
obdobie
od
1. decembra
2022
do
30. novembra
2023
ako
materská
spoločnosť
spoločnosti
Ahlers AG
do
15. júla
2023,
keď
došlo k prevodu
obchodných
činností
tejto
spoločnosti
na
tretiu
osobu.
67      Treba
však
poznamenať,
že
za
týchto
okolností
nemožno
piatu
výhradu
inak
ako
zamietnuť
vzhľadom
na
to,
čo
bolo
uvedené v bodoch
27 až
61 vyššie.
68      Piatu
výhradu
jediného
žalobného
dôvodu
treba
teda
zamietnuť, a tým
aj
tento
žalobný
dôvod v celom
rozsahu.
O subsidiárnych návrhoch
69      Pokiaľ
ide o druhý
žalobný
návrh
žalobkyne
uvedený
subsidiárne
(pozri
bod
15 vyššie),
ktorého
cieľom
je
zníženie
pokuty,
treba
pripomenúť,
že
podľa
judikatúry
neobmedzená
súdna
právomoc
priznaná
súdu
Únie v článku 31
nariadenia
č. 1/2003 v súlade s článkom 261 ZFEÚ
oprávňuje
súd,
aby
nad
rámec
jednoduchého
preskúmania
zákonnosti
sankcie
nahradil
posúdenie
Komisie
svojím
vlastným
posúdením a v dôsledku
toho
zrušil,
znížil
alebo
zvýšil
uloženú
pokutu
alebo
penále
(pozri
rozsudok z 11. júla
2019,
Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia, T‑582/15,
neuverejnený,
EU:T:2019:497,
bod 361 a citovanú
judikatúru).
70      Okrem
toho
výkon
tejto
neobmedzenej
súdnej
právomoci
však
nezodpovedá
preskúmaniu
ex
offo a konanie
je
kontradiktórne. V zásade
žalobcovi
prináleží,
aby
uviedol
žalobné
dôvody
proti
spornému
rozhodnutiu a predložil
dôkazy
na
podporu
týchto
dôvodov (pozri
rozsudok z 11. júla
2019,
Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia, T‑582/15,
neuverejnený,
EU:T:2019:497,
bod 362 a citovanú
judikatúru).
71      V prejednávanej veci
treba
konštatovať,
že
pokiaľ
ide o výšku
pokuty,
žalobkyňa
sa
vo
svojom
druhom
žalobnom
návrhu
(pozri
bod
15 vyššie)
obmedzuje
na
podanie,
subsidiárne,
žiadosti o jej
zníženie,
pričom
však
neuvádza
žiadnu
konkrétnu
argumentáciu
na
podporu
tejto
žiadosti.
Za
týchto
podmienok
nie
je
žiadna z výhrad
uvedených
na
podporu
hlavných
návrhov
dôvodná a žalobkyňa
nespĺňa
požiadavku,
ako
je
pripomenuté v judikatúre
citovanej v bode
70 vyššie,
aby
predložila
dôvody a dôkazy
na
podporu
svojej
žiadosti.
72      Žiadosť o zníženie
pokuty,
ktorú
žalobkyňa
uviedla
vo
svojom
druhom
žalobnom
návrhu,
sa
preto
musí
zamietnuť.
73      Vzhľadom
na
to
je
potrebné
zamietnuť
žalobu v celom
rozsahu.
O trovách
74      Podľa
článku 134
ods. 1
Rokovacieho
poriadku
Všeobecného
súdu
účastník
konania,
ktorý
nemal
vo
veci
úspech,
je
povinný
nahradiť
trovy
konania,
ak
to
bolo v tomto
zmysle
navrhnuté.
Keďže
žalobkyňa
nemala
vo
veci
úspech,
je
opodstatnené
uložiť
jej
povinnosť
nahradiť
trovy
konania v súlade s návrhom
Komisie.
Z týchto
dôvodov
VŠEOBECNÝ
SÚD
(tretia
komora)
rozhodol
takto:
1.      Žaloba sa zamieta.
2.      Spoločnosť Westfälisches Textilwerk Adolf Ahlers Stiftung & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.
Kowalik‑Bańczyk
da
Silva Passos
Cassagnabère
Rozsudok
bol
vyhlásený
na
verejnom
pojednávaní v Luxemburgu
6. mája
2026.
Podpisy
*      Jazyk
konania:
angličtina.