62021CJ0554_RES
Spojené veci C‑554/21, C‑622/21 a C‑727/21
Financijska agencija
proti
Hann‑Invest d.o.o._Mineral‑Sekuline d.o.o.aUdruga KHL Medveščak Zagreb
(návrh na začatie prejudiciálneho konania_ktorý podal Visoki trgovački sud Republike Hrvatske)
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 11. júla 2024
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ – Účinná súdna ochrana v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie – Nezávislosť sudcov – Súd vopred zriadený zákonom – Spravodlivý proces – Oddelenie registrácie súdnych rozhodnutí – Vnútroštátna právna úprava stanovujúca zriadenie registrového sudcu na druhostupňových súdoch, ktorý má v praxi právomoc pozastaviť vyhlásenie rozsudku, vydávať pokyny rozhodovacím zloženiam a požiadať o zvolanie zasadnutia kolégií – Vnútroštátna právna úprava, ktorá na účely zasadnutí kolégií alebo všetkých sudcov súdu stanovuje právomoc vydávať záväzné ‚právne stanoviská‘ vrátane vecí, o ktorých už bolo rozhodnuté“
Prejudiciálne otázky – Právomoc Súdneho dvora – Obmedzenia – Povinnosť členských štátov stanoviť opravné prostriedky potrebné na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany – Otázky týkajúce sa vnútroštátneho súdu, ktorý môže rozhodnúť o otázkach týkajúcich sa výkladu alebo uplatňovania práva Únie – Zahrnutie
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ; článok 267 ZFEÚ)
(pozri body 35 – 38)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie prostriedkov nápravy potrebných na zabezpečenie účinnej právnej ochrany – Dodržiavanie zásady nezávislosti sudcov – Právo na nezávislý a nestranný súd vopred zriadený zákonom – Vnútroštátne pravidlá týkajúce sa zloženia rozhodovacích zložení – Podmienky
(Článok 2 a článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47 druhý odsek a článok 52 ods. 3)
(pozri body 44 – 59)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie prostriedkov nápravy potrebných na zabezpečenie účinnej právnej ochrany – Vnútorný mechanizmus vnútroštátneho súdu, ktorý podmieňuje zaslanie súdneho rozhodnutia účastníkom konania schválením jeho obsahu sudcom, ktorý nie je členom rozhodovacieho zloženia – Neprípustnosť
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ)
(pozri body 61 – 69, 81 a výrok)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie prostriedkov nápravy potrebných na zabezpečenie účinnej právnej ochrany – Vnútorný mechanizmus vnútroštátneho súdu, ktorý stanovuje právomoc zvolať zasadnutie sudcov súdu s cieľom prinútiť senát, aby zmenil obsah už prijatého súdneho rozhodnutia – Neprípustnosť
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ)
(pozri body 70 – 79, 81 a výrok)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie prostriedkov nápravy potrebných na zabezpečenie účinnej právnej ochrany – Dodržiavanie zásady nezávislosti sudcov – Právo na nezávislý a nestranný súd vopred zriadený zákonom – Vnútroštátne opatrenia, ktorých cieľom je vyhnúť sa rozporom v judikatúre alebo ich napraviť – Procesný mechanizmus umožňujúci sudcovi vnútroštátneho súdu, ktorý nie je členom rozhodovacieho zloženia, postúpiť vec rozšírenému rozhodovaciemu zloženiu tohto súdu – Prípustnosť – Podmienky
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ)
(pozri bod 80)
Zhrnutie
Veľká komora Súdneho dvora považovala vnútorný mechanizmus vnútroštátneho súdu, ktorý stanovuje zásah iných sudcov dotknutého súdu do rozhodovacieho procesu rozhodovacieho zloženia, ktoré rozhoduje vo veci, s cieľom zabezpečiť koherenciu jeho judikatúry za nezlučiteľný s požiadavkami vyplývajúcimi z práva na účinnú súdnu ochranu, ako aj na spravodlivý proces.
Visoki trgovački sud (Vyšší obchodný súd, Chorvátsko), ktorý rozhodoval o troch odvolaniach proti uzneseniam vydaným v rámci konkurzného konania, položil Súdnemu dvoru v tejto súvislosti otázku. Vnútroštátny súd zasadajúci v senátoch pozostávajúcich z troch sudcov preskúmal tieto tri odvolania a jednomyseľne ich zamietol, čím potvrdil prvostupňové rozhodnutia. Sudcovia tohto súdu podpísali svoje rozsudky a následne ich postúpili oddeleniu registrácie súdnych rozhodnutí tohto súdu. (
1
)
Sudca oddelenia registrácie (ďalej len „registrový sudca“) však odmietol zaregistrovať tieto súdne rozhodnutia a vrátil ich príslušným rozhodovacím zloženiam spolu s listom, v ktorom uviedol, že nesúhlasí s riešeniami prijatými v týchto rozhodnutiach. V dvoch z týchto vecí (C-554/21 a C-622/21) tento sudca poukázal na iné rozhodnutia vnútroštátneho súdu, ktoré prijali iné riešenia, ako sú tie, ktoré boli prijaté vo veciach samých. V tretej veci (C-727/21) vyjadril svoj nesúhlas s právnym výkladom, ktorý zvolilo rozhodovacie zloženie, pričom sa však neodvolával na nijaké súdne rozhodnutie.
Následne vo veci C-727/21 zasadalo rozhodovacie zloženie, aby opätovne rozhodlo vo veci. Po preskúmaní odvolania a stanoviska registrového sudcu rozhodlo, že svoje predchádzajúce riešenie nezmení. Vydalo teda nové súdne rozhodnutie a postúpilo ho súdnemu registru.
Keďže registrový sudca uprednostňoval iné právne riešenie, postúpil uvedenú vec vo veci samej kolégiu pre obchodné spory a iné spory vnútroštátneho súdu. Toto kolégium na svojom zasadnutí prijalo „právne stanovisko“, v ktorom prijalo riešenie uprednostňované registrovým sudcom. V dôsledku toho bola tá istá vec vrátená dotknutému rozhodovaciemu zloženiu, aby rozhodlo v súlade s týmto „právnym stanoviskom“.
Keďže vnútroštátny súd mal pochybnosti o súlade mechanizmu, ktorý stanovuje zásah registrového súdu a iných sudcov súdu prijatím „právnych stanovísk“, s právom Únie, rozhodol obrátiť sa na Súdny dvor s návrhom na začatie prejudiciálneho konania.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor zdôraznil, že každé vnútroštátne opatrenie alebo prax, ktorých cieľom je vyhnúť sa rozporom v judikatúre, alebo ich napraviť a zabezpečiť tak právnu istotu vyplývajúcu zo zásady právneho štátu, musí byť v súlade s požiadavkami vyplývajúcimi z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ.
V prvom rade s prihliadnutím na tieto požiadavky preskúmal prax, podľa ktorej súdne rozhodnutie prijaté rozhodovacím zložením rozhodujúcim o veci možno považovať za konečné a zaslané účastníkom konania len vtedy, ak jeho obsah schválil registrový sudca, ktorý nie je súčasťou tohto rozhodovacieho zloženia.
V tejto súvislosti poznamenal, že hoci registrový sudca nemôže nahradiť svojím posúdením posúdenie rozhodovacieho zloženia, ktoré rozhoduje vo veci, môže v skutočnosti blokovať zaregistrovanie prijatého súdneho rozhodnutia, a tak brániť ukončeniu rozhodovacieho procesu a oznámeniu tohto rozhodnutia účastníkom konania. Môže teda vec vrátiť tomuto rozhodovaciemu zloženiu na opätovné preskúmanie uvedeného rozhodnutia s prihliadnutím na jeho vlastné právne pripomienky, a v prípade pretrvávania nezhody s uvedeným rozhodovacím zložením môže vyzvať predsedu dotknutého kolégia, aby zvolal zasadnutie kolégia na účely prijatia „právneho stanoviska“, ktoré bude záväzné najmä pre to isté rozhodovacie zloženie. Takýto postup má za následok umožnenie zásahu registrového sudcu do predmetnej veci, pričom tento zásah môže viesť k tomu, že tento sudca ovplyvní konečné rozhodnutie, ktoré bude prijaté v tejto veci.
Po prvé vnútroštátna právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, však zrejme nestanovuje takýto zásah registrového súdu. Po druhé k tomuto zásahu dochádza po tom, čo rozhodovacie zloženie, ktorému bola dotknutá vec pridelená, prijalo na záver svojich rozhodnutí svoje súdne rozhodnutie, hoci tento sudca nepatrí do tohto rozhodovacieho zloženia, a teda sa nezúčastnil na predchádzajúcich štádiách konania, ktoré viedlo k tomuto prijatiu rozhodnutia. Po tretie právomoc registrového sudcu bola ohraničená jasne vymedzenými objektívnymi kritériami odrážajúcimi osobitné odôvodnenie, ktoré by bolo vhodné na vyhnutie sa výkonu diskrečnej právomoci.
Vzhľadom na tieto okolnosti Súdny dvor rozhodol, že zásah tohto súdu do registra nie je zlučiteľný s požiadavkami vyplývajúcimi z práva na účinnú súdnu ochranu.
V druhom rade Súdny dvor preskúmal vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá umožňuje zasadnutiu kolégia tohto súdu uložiť rozhodovaciemu zloženiu, ktoré rozhoduje o veci, prostredníctvom vydania „právneho stanoviska“ povinnosť zmeniť obsah súdneho rozhodnutia, ktoré predtým prijalo, hoci toto zasadnutie kolégia zahŕňa aj iných sudcov, než sú sudcovia tohto rozhodovacieho zloženia, ako aj prípadne osoby mimo dotknutého súdu, pred ktorými účastníci konania nemajú možnosť uplatniť svoje tvrdenia.
V tejto súvislosti uviedol, že zásah zasadnutia kolégia v skutočnosti umožňuje zásah všetkých sudcov zúčastnených na zasadnutí tohto kolégia do konečného riešenia veci, o ktorej sa predtým rokovalo a o ktorej rozhodlo príslušné rozhodovacie zloženie, ale ktorá ešte nebola zaregistrovaná a odoslaná. Perspektíva, že toto rozhodovacie zloženie bude v prípade zotrvania na právnom názore, ktorý je opačný ako názor registrového sudcu, vidieť svoje súdne rozhodnutie podliehajúce preskúmaniu zasadnutia kolégia, ako aj povinnosť uvedeného rozhodovacieho zloženia rešpektovať po už ukončených uzneseniach „právne stanovisko“, ktoré bolo definované týmto zasadnutím kolégia, totiž môže mať vplyv na konečný obsah tohto rozhodnutia.
Na jednej strane sa nezdá, že by právomoc kolégia zasiahnuť, o ktorú ide vo veci samej, bola dostatočne vymedzená objektívnymi a uplatňovanými kritériami. Konkrétne z ustanovenia upravujúceho zvolanie zasadnutie kolégia (
2
) nevyplýva, že toto zasadnutie možno zvolať, ako je to vo veci C-727/21, len z dôvodu, že registrový sudca sa nestotožnil s právnym názorom príslušného rozhodovacieho zloženia. Na druhej strane zvolanie zasadnutia kolégia a prijatie záväzného „právneho stanoviska“ týmto kolégiom najmä pre rozhodovacie zloženie, ktoré rozhoduje o tejto veci, nie sú účastníkom konania nikdy oznámené. Zdá sa teda, že títo účastníci konania nemajú možnosť uplatniť svoje procesné práva pred takýmto zasadnutím kolégia.
Vzhľadom na tieto skutočnosti Súdny dvor rozhodol, že predmetná vnútroštátna právna úprava nie je zlučiteľná s požiadavkami vyplývajúcimi z práva na účinnú súdnu ochranu, ako aj z práva na spravodlivý proces.
Súdny dvor ešte spresnil, že s cieľom vyhnúť sa rozdielom v judikatúre alebo ich napraviť a zabezpečiť tak právnu istotu, ktorá je vlastná zásade právneho štátu, procesný mechanizmus, ktorý umožňuje sudcovi vnútroštátneho súdu, ktorý nie je členom príslušného rozhodovacieho zloženia, postúpiť vec rozšírenému rozhodovaciemu zloženiu tohto súdu, nie je v rozpore s požiadavkami vyplývajúcimi z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ pod podmienkou, že vec ešte nebola prerokovaná pôvodne určeným rozhodovacím zložením, okolnosti, za ktorých môže byť takýto odkaz vykonaný, sú jasne uvedené v uplatniteľnej právnej úprave a že uvedený odkaz nezbavuje dotknuté osoby možnosti zúčastniť sa na konaní pred týmto rozšíreným rozhodovacím zložením. Okrem toho o takomto postúpení môže vždy rozhodnúť pôvodne určené rozhodovacie zloženie.
(
1
)	V súlade s článkom 177 ods. 3 Sudski poslovnik (Rokovací poriadok súdov), ktorý stanovuje: „Na súde druhého stupňa sa vec považuje za skončenú ku dňu odoslania rozhodnutia z kancelárie daného sudcu po vrátení tejto veci z oddelenia registrácie. Odo dňa prijatia dotknutého spisu je oddelenie registrácie povinné vrátiť ho kancelárii tohto sudcu v čo najkratšej lehote. Toto rozhodnutie sa následne odošle v novej lehote ôsmich dní“.
(
2
)	Článok 40 ods. 1 Zakon o sudovima (zákon o organizácii súdnictva) stanovuje, že zasadnutie kolégia alebo sudcov sa zvolá, ak sa zistí, že pri otázkach týkajúcich sa uplatňovania právneho poriadku existujú medzi oddeleniami, senátmi alebo sudcami rozdiely vo výklade, alebo ak sa senát alebo sudca príslušného oddelenia odchýli od predtým prijatého právneho stanoviska.