62023TJ0435_RES
Veci T‑435/23 a T‑224/24
YL
proti
Rade Európskej únie a Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo
Rozsudok Všeobecného súdu (stredne veľká komora) z 10. septembra 2025
„Verejná služba – Dočasní zamestnanci – Rozhodnutie správnej rady EUIPO nepredložiť Rade návrh na predĺženie mandátu žalobcu – Rozhodnutie Rady nepredĺžiť mandát žalobcu – Právo byť vypočutý – Povinnosť odôvodnenia – Zjavne nesprávne posúdenie – Zodpovednosť“
Žaloby úradníkov – Právomoc súdu Únie – Pôvod sporu nachádzajúci sa v služobnom pomere spájajúcom úradníka s dotknutou inštitúciou – Nepredĺženie mandátu výkonného riaditeľa Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo – Pozastavenie výkonu niektorých z jeho delegovaných právomocí ako výkonného riaditeľa – Prípustnosť
[Články 270 a 340 ZFEÚ; Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001, článok 143 ods. 1, článok 153 ods. 1 písm. h), článok 153 ods. 2 a článok 158 ods. 1 a 3]
(pozri body 52 – 62, 66, 67)
Žaloby úradníkov – Podmienky prípustnosti – Rešpektovanie predchádzajúceho administratívneho konania
(Článok 270 ZFEÚ; Služobný poriadok úradníkov, článok 90 ods. 2 a článok 91 ods. 2)
(pozri body 68 – 76)
Žaloby úradníkov – Akt spôsobujúci ujmu – Pojem – Rozhodnutie správnej rady Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo nenavrhnúť predĺženie mandátu výkonného riaditeľa úradu – Prípravný akt – Vylúčenie
(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001, článok 158 ods. 3 a 4)
(pozri body 83 – 90)
Úradníci – Dočasní zamestnanci – Prijímanie do zamestnania – Nepredĺženie mandátu výkonného riaditeľa Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo – Právo dotknutej osoby byť vypočutá – Obsah – Porušenie – Dôsledky
[Charta základných práv Európskej únie, článok 41 ods. 2 písm. a)]
(pozri body 105 – 123)
Žaloby úradníkov – Akt spôsobujúci ujmu – Pojem – Akty so záväznými právnymi účinkami – Rozhodnutie o pozastavení delegovania právomocí menovacieho orgánu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo na výkonného riaditeľa – Zahrnutie
(Služobný poriadok úradníkov, článok 91 ods. 1)
(pozri body 130 – 132)
Žaloba o neplatnosť – Záujem na konaní – Pojem – Žaloba, ktorá môže priniesť žalobcovi prospech – Záujem, ktorý musí pretrvávať až do vyhlásenia súdneho rozhodnutia – Napadnutý akt, ktorý prestal vyvolávať právne účinky vo vzťahu k žalobcovi – Návrhy na náhradu škody čiastočne založené na protiprávnosti napadnutého aktu – Zachovanie záujmu na konaní
(Článok 263 ZEÚ)
(pozri body 135 – 137)
Úradníci – Organizácia služieb – Pozastavenie delegovania právomocí menovacieho orgánu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo na výkonného riaditeľa – Podmienka – Výnimočné okolnosti – Voľná úvaha administratívy – Súdne preskúmanie – Hranice
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001, článok 153 ods. 2)
(pozri body 145 – 161)
Úradníci – Rozhodnutie spôsobujúce ujmu – Pozastavenie delegovania právomocí menovacieho orgánu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo na výkonného riaditeľa – Povinnosť odôvodnenia – Náprava nedostatku odôvodnenia počas sporového konania – Podmienka – Výnimočné okolnosti
(Článok 296 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 163 – 170)
Žaloby úradníkov – Návrh na náhradu škody zameraný na odškodnenie ujmy spôsobenej konaním, ktoré nemalo charakter rozhodnutia – Absencia konania pred podaním žaloby podľa služobného poriadku – Neprípustnosť
(Článok 270 ZFEÚ; Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)
(pozri body 176, 177, 179, 184 – 186, 190, 206)
Žaloby úradníkov – Žaloba o náhradu škody – Zrušenie napadnutého nezákonného aktu – Primeraná náhrada nemajetkovej ujmy
(Služobný poriadok úradníkov, článok 91)
(pozri body 188, 189, 208)
Žaloby úradníkov – Neobmedzená právomoc – Náhrada majetkovej ujmy spojenej so stratou príležitosti – Hodnotenie – Kritériá
(Služobný poriadok úradníkov, článok 91 ods. 1)
(pozri body 194 – 203)
Zhrnutie
Všeobecný súd, na ktorý podal YL dve žaloby, zrušil z dôvodu porušenia práva žalobcu byť vypočutý rozhodnutie Rady Európskej únie nepredĺžiť jeho mandát výkonného riaditeľa Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO). Pri tejto príležitosti konštatoval, že Radu treba považovať za orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy (ďalej len „OOUPZ“) výkonného riaditeľa EUIPO, pokiaľ ide o postup predĺženia jeho mandátu, v dôsledku čoho žaloba o zrušenie rozhodnutia o nepredĺžení uvedeného mandátu musí byť založená na článku 270 ZFEÚ.
Dňa 18. septembra 2018 bol žalobca vymenovaný podľa článku 158 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/1001 o ochrannej známke Európskej únie za výkonného riaditeľa EUIPO na obdobie piatich rokov od 1. októbra 2018 do 30. septembra 2023. (
1
)
Po tom, čo YL potvrdil svoju disponibilitu a vôľu pokračovať vo výkone svojej funkcie v rámci EUIPO, predseda správnej rady vyzval v správe z 31. októbra 2022 členov tej istej rady, aby prijali rozhodnutie o predĺžení mandátu žalobcu, ktoré sa malo navrhnúť Rade.
Správna rada napriek kladnému stanovisku, ktoré vyjadril jej predseda v uvedenej správe, na svojom zasadnutí 22. novembra 2022 rozhodla, že Rade nenavrhne predĺženie uvedeného mandátu vzhľadom na preskúmanie hodnotenia výkonov žalobcu počas jeho prvého mandátu, ako aj budúce úlohy a výzvy EUIPO, a že začne výberové konanie s cieľom nájsť nástupcu YL. V marci 2023 správna rada tiež rozhodla o pozastavení delegovania právomocí menovacieho orgánu (ďalej len „MO“) na žalobcu.
Listom doručeným EUIPO 30. mája 2023 Rada po zohľadnení preskúmania vykonaného správnou radou zamietla žiadosť o predĺženie mandátu žalobcu.
Keďže jeho sťažnosti proti rozhodnutiam správnej rady týkajúcim sa nenavrhnutia predĺženia jeho mandátu, výberového konania na nového výkonného riaditeľa a pozastavenia delegovania právomocí menovacieho orgánu boli zamietnuté, žalobca podal prvú žalobu vo veci T‑435/23, ktorou sa domáhal ich zrušenia, ako aj zrušenia rozhodnutia o nepredĺžení jeho mandátu, ako je uvedené v liste doručenom EUIPO 30. mája 2023. Po zamietnutí jeho následnej sťažnosti proti tomuto poslednému uvedenému rozhodnutiu podal na Všeobecný súd druhú žalobu vo veci T‑224/24, ktorou sa domáhal zrušenia tohto rozhodnutia.
V rámci oboch žalôb sa žalobca domáhal aj náhrady spôsobenej vecnej škody a nemajetkovej ujmy, ktorú mal utrpieť.
Posúdenie Všeobecným súdom
Na úvod Všeobecný súd vyhlásil, že má právomoc rozhodovať o žalobách podaných žalobcom na základe článku 270 ZFEÚ.
V tejto súvislosti Všeobecný súd pripomenul, že podľa tohto ustanovenia má právomoc rozhodovať všetky spory medzi Európskou úniou a jej zamestnancami v medziach a za podmienok stanovených služobným poriadkom, ako aj podmienkami zamestnávania ostatných zamestnancov Únie (ďalej len „PZOZ“) a že v tomto rámci je pojem „spor medzi Úniou a jej zamestnancami“ v judikatúre chápaný široko.
Pokiaľ ide po prvé o právomoc ratione personae podľa článku 270 ZFEÚ, článok 91 ods. 1 služobného poriadku spresňuje, že Súdny dvor má právomoc rozhodnúť v každom spore medzi Úniou a „ktoroukoľvek osobou, na ktorú sa vzťahuje služobný poriadok“.
Z článku 158 ods. 1 nariadenia 2017/1001 pritom vyplýva, že výkonný riaditeľ EUIPO je zamestnaný ako dočasný zamestnanec v súlade s článkom 2 písm. a) PZOZ, čo je navyše výslovne uvedené v pracovnej zmluve podpísanej medzi EUIPO a žalobcom. Výkonný riaditeľ je navyše zamestnancom EUIPO, na ktorého sa vzťahuje služobný poriadok, PZOZ a ich vykonávacie predpisy, zatiaľ čo správna rada je podľa článku 6 prvého odseku PZOZ určená OOUPZ výkonného riaditeľa, pokiaľ ide o spôsoby výkonu jeho právomocí na účely fungovania EUIPO.
Žalobca chcel preto podať svoje žaloby ako zamestnanec Únie v zmysle článku 270 ZFEÚ a ako osoba, na ktorú sa vzťahuje služobný poriadok v zmysle jeho článkov 90 a 91.
Pokiaľ ide po druhé o príslušnosť ratione materiae, na každý spor medzi úradníkom a inštitúciou, ku ktorej patrí, sa vzťahuje článok 270 ZFEÚ, ak má tento spor svoj pôvod v služobnom pomere medzi úradníkom a inštitúciou, ku ktorej patrí.
V tejto súvislosti Všeobecný súd poznamenal, že rozhodnutie o pozastavení delegovania právomocí MO prijíma správna rada a jeho cieľom je pozastaviť výkon právomoci MO, ktoré uvedená rada delegovala na žalobcu ako výkonného riaditeľa. V rozsahu, v akom sa spor týka uvedeného rozhodnutia, sa teda týka služobného pomeru medzi žalobcom a EUIPO.
To isté platí pre spor týkajúci sa nepredĺženia mandátu žalobcu. Počas postupu predĺženia mandátu výkonného riaditeľa totiž správna rada preskúmava výkony uvedeného riaditeľa, ako aj budúce úlohy a výzvy EUIPO, zatiaľ čo Rada môže predĺžiť uvedené funkčné obdobie s prihliadnutím na toto preskúmanie. Hoci výkonný riaditeľ nemá formálny pracovnoprávny vzťah s Radou, z tohto hľadiska to nič nemení na tom, že táto inštitúcia prijíma rozhodnutie, ktoré bez ohľadu na svoj obsah má dôsledky na služobný pomer medzi výkonným riaditeľom a jeho zamestnávateľom, EUIPO, a teda na jeho zamestnanie ako dočasného zamestnanca. Rada sa teda musí považovať za OOUPZ vo vzťahu k výkonnému riaditeľovi, pokiaľ ide o postup predĺženia jeho mandátu.
Okrem toho sa Všeobecný súd zaoberal prípustnosťou návrhu na zrušenie rozhodnutia nenavrhnúť predĺženie mandátu žalobcu.
V tejto súvislosti pripomenul, že aktmi, ktoré môžu byť predmetom žaloby o neplatnosť, sú všetky akty prijaté inštitúciami, orgánmi, úradmi alebo agentúrami Únie, ktoré majú vyvolávať záväzné právne účinky spôsobilé ovplyvniť záujmy žalobcu. Ak k prijatiu aktov alebo rozhodnutí dochádza na konci konania, ktoré zahŕňa viacero prípravných fáz, napadnuteľnými aktmi sú len opatrenia, ktoré vyjadrujú konečné stanovisko inštitúcie, pričom nimi nie sú dočasné opatrenia, ktoré im predchádzali a ktorých cieľom bolo ich pripraviť.
V prejednávanej veci postup predĺženia mandátu výkonného riaditeľa prebieha v dvoch etapách, z ktorých prvá spočíva vo vykonaní preskúmania správnou radou a druhá v prijatí rozhodnutia Rady o prípadnom predĺžení, ktoré zohľadňuje uvedené preskúmanie, pričom ním Rada nie je viazaná. Keďže konečné rozhodnutie prijíma Rada, rozhodnutie nepredložiť návrh na predĺženie mandátu žalobcu je prípravným aktom, keďže nemá žiadny záväzný právny účinok, ktorý by mohol mať vplyv na záujmy žalobcu, a nemôže ovplyvniť slobodnú voľbu Rady, pokiaľ ide o toto predĺženie. V dôsledku toho je návrh na zrušenie tohto posledného uvedeného rozhodnutia neprípustný.
Všeobecný súd naopak považoval návrh na zrušenie rozhodnutia Rady o nepredĺžení mandátu žalobcu za prípustný. Po preskúmaní týchto záverov z vecného hľadiska sa zaoberal výhradou žalobcu založenou na porušení práva byť vypočutý.
Začal pripomenutím, že toto právo sa uplatňuje na každé konanie začaté proti osobe, ktoré môže nepriaznivo ovplyvniť jej záujmy, aj keď to príslušná právna úprava nestanovuje. V prejednávanej veci žalobca pred rozhodnutím o nepredĺžení svojho mandátu výslovne potvrdil svoju disponibilitu a vôľu pokračovať na svojom pracovnom mieste v EUIPO. Toto posledné uvedené rozhodnutie sa teda musí považovať za prijaté v nadväznosti na jeho žiadosť o predĺženie mandátu. Vzhľadom na to, že rozhodnutie o nepredĺžení vedie nevyhnutne k neobnoveniu jeho zmluvy ako dočasného zamestnanca EUIPO, toto rozhodnutie sa ho nepriaznivo dotýka a má za následok, že v čase jeho prijatia sa uplatňuje právo byť vypočutý. V tejto súvislosti je irelevantné, či sa na postup vymenovania výkonného riaditeľa a postup predĺženia jeho funkčného obdobia vzťahuje služobný poriadok a PZOZ.
Všeobecný súd ďalej konštatoval, že záujem žalobcu byť vypočutý sa prejavil najmä vtedy, keď sa na konci zasadnutia správnej rady 22. novembra 2022 ukázalo, že v uvedenej rade nebola dosiahnutá väčšina v prospech predĺženia jeho mandátu. Predtým totiž žalobca vedel len o správe z 31. októbra 2022, ktorá mala voči nemu pozitívny obsah a obsahovala odporúčanie predsedu správnej rady predĺžiť jeho mandát. Rada tak mala umožniť žalobcovi, aby účinne uplatnil svoje právo byť vypočutý vo vhodnom čase medzi zasadnutím správnej rady 22. novembra 2022 a prijatím rozhodnutia o nepredĺžení mandátu.
Keďže Rada neumožnila žalobcovi, aby tak urobil, hoci konanie mohlo viesť k inému výsledku, Všeobecný súd zrušil rozhodnutie o nepredĺžení jeho mandátu z dôvodu porušenia práva byť vypočutý. Okrem toho priznal paušálnu náhradu škody vo výške 25000 eur ako náhradu majetkovej ujmy vyplývajúcej zo straty príležitosti žalobcu na predĺženie mandátu.
Všeobecný súd tiež zrušil rozhodnutie o pozastavení delegovania právomocí MO na žalobcu, keďže správna rada nepreukázala existenciu výnimočných okolností, ktoré by mohli odôvodniť toto rozhodnutie.
(
1
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1).