62001CC0416_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
I Johdanto
1. Tribunal Supremo (Espanja) on pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimelta ratkaisua siihen, onko sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevan yhteisön lainsäädännön mukaista, että jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset päättävät, että kiintiöiden siirto tai uudelleenjakaminen suoritetaan vastiketta vastaan julkisessa huutokauppamenettelyssä silloin, kun mainitun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat kansallisen kilpailuoikeuden nojalla katsoneet, että sokerintuotantoyritysten sulautumisen hyväksymisen ehdoksi on asetettava se, että fuusion seurauksena syntyneen yrityksen sokerikiintiöistä osa jaetaan uudelleen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneiden sokerintuotantoyritysten kesken.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Yhteisön lainsäädäntö
2. Pääasian tosiseikaston tapahtuma-aikana sovellettavina yhteisön oikeuden säädöksinä olivat sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1981 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1785/81(2) ja sokerialan kiintiöiden siirtoja koskevista yleisistä säännöistä 26 päivänä tammikuuta 1982 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 193/82.(3)
3. Sittemmin on hyväksytty uusia säännöksiä, ja tällä hetkellä voimassa on sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä kesäkuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2001.(4)
4. Sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn olennaisena osana on kiintiöjärjestelmä. Yhteisön lainsäädännössä tehdään ero kahden kiintiölajin ja kolmen sokerilajin välillä. A-kiintiöön kuuluva sokeri on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kulutukseen, sitä voidaan vapaasti markkinoida yhteisössä, ja sen myynti taataan interventiohinnalla. B-kiintiö käsittää A-kiintiön ylittävän sokerintuotannon määrän, mutta se ei kuitenkaan saa ylittää asetuksessa säädettyä
" suurinta mahdollista kiintiötä" . B-kiintiöön kuuluvaa sokeria voidaan myös vapaasti markkinoida yhteismarkkinoilla, mutta sitä varten ei ole taattu interventiohintaa, tai sitä voidaan viedä kolmansiin maihin, jolloin vientiä varten myönnetään vientitukea. C-kiintiö käsittää A- ja B-kiintiön yhteismäärän ylittävän tuotannon, eikä siihen kuuluvan sokerin vientiä varten myönnetä vientitukea. Käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse ainoastaan A- ja B-kiintiöistä, enkä katso, että niiden välille on tarpeen tehdä eroa esitettyihin kysymyksiin vastaamiseksi.
5. Asetuksen N:o 1785/81
24 artiklan 1 kohdan (josta on tullut asetuksen N:o 1260/2001
11 artiklan 1 kohta) mukaan
" jäsenvaltioiden on myönnettävä tässä osastossa säädetyin edellytyksin A-kiintiö ja B-kiintiö jokaiselle [─ ─] sokerin- [─ ─] tuotantoyritykselle, jolla oli [─ ─] peruskiintiö, sellaisena kuin se on määritelty [─ ─] asetuksella (ETY) N:o 3330/70 tai asetuksella (ETY) N:o 1111/77 [─ ─]" .
6. Kiintiöiden siirron osalta asetuksen N:o 1785/81
14. perustelukappaleessa säädetään, että jäsenvaltioilla on
" erityisten yhteisön sääntöjen ja perusteiden mukaisesti sen lisäksi, että niillä on toimivalta myöntää yrityskohtaisia kiintiöitä [─ ─], toimivalta muuttaa olemassa olevien yritysten kiintiöitä myöhemmin [─ ─] ja myöntää poistetut kiintiömäärät uudelleen muille yrityksille", jotta voidaan tarvittaessa vastata
" juurikkaanviljely- ja ruo ' onviljely- sekä sokerintuotanto- ja isoglukoosintuotantoalan rakenneuudistuksen"
tarpeisiin. Mainitun asetuksen 15. perustelukappaleen mukaan
" yrityksille myönnetyt tuotantokiintiöt takaavat tuottajille yhteisön hinnat ja tuotannon myynnin, joten kiintiöitä siirrettäessä on otettava huomioon kaikkien kyseisten osapuolien edut ja erityisesti sokerijuurikkaan tai sokeriruo ' on tuottajien edut" . Asetuksen N:o 1260/2001 18. ja 19. perustelukappale vastaavat sisällöltään kahta edellä mainittua asetuksen N:o 1785/81 perustelukappaletta.
7. Asetuksen N:o 1785/81
25 artiklassa (josta on tullut asetuksen N:o 1260/2001
12 artikla) säädetään seuraavaa:
" 1.
Jäsenvaltiot voivat siirtää A- ja B-kiintiöitä yritysten välillä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin ja ottaen huomioon kunkin kyseisen osapuolen edut, erityisesti juurikkaan tai sokeriruo ' on tuottajien edut.
2. Jäsenvaltiot voivat pienentää kunkin alueelleen sijoittautuneen sokerintuotantoyrityksen tai isoglukoosintuotantoyrityksen A- ja B-kiintiöitä kokonaismäärällä, joka on [─ ─] enintään 10 prosenttia tapauksen mukaan 24 artiklan mukaisesti määritetystä A-kiintiöstä tai B-kiintiöstä.
[─ ─]
3. Jäsenvaltioiden on myönnettävä peruutetut A- tai B-kiintiöiden määrät sellaisenaan yhdelle tai useammalle yritykselle, jolla on tai ei ole kiintiöitä ja joka on sijoittautunut samalle [─ ─] alueelle kuin yritykset, joilta nämä määrät on peruutettu.
[─ ─]
"
8. Siitä, mitä kiintiöille tapahtuu sokerintuotantoyritysten sulautuessa tai niitä luovutettaessa, säädetään asetuksen N:o 193/82
2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa (josta on tullut asetuksen N:o 1260/2001 liitteessä IV olevan II.1 kohdan a alakohta) seuraavaa:
" Jäsenvaltion on myönnettävä sulautumisen tuloksena syntyvälle yritykselle A-kiintiö ja B-kiintiö, jotka ovat vastaavasti saman suuruiset kuin yhteen sulautuneille sokerintuotantoyrityksille ennen niiden sulautumista myönnetyt A-kiintiöt ja B-kiintiöt yhteensä."
9. Mainitun artiklan 2 kohdan (josta on tullut asetuksen N:o 1260/2001 liitteessä IV oleva II.2 kohta) sanamuodon mukaan
" jos osa jonkun 1 kohdassa tarkoitettujen toimintojen vaikutuksesta suoraan kärsivistä juurikkaan- tai sokeriruo ' ontuottajista nimenomaan julkituo halunsa toimittaa juurikkaansa tai sokeriruokonsa sellaiselle sokerintuotantoyritykselle, joka ei ole ollut näissä toimissa osallisena, jäsenvaltio voi toteuttaa myöntämisen sen perusteella, millaisen määrän tuotannosta se yritys, jolle tuottajat aikovat juurikkaansa tai sokeriruokonsa toimittaa, ottaa hoidettavakseen."
10. Asetuksen N:o 193/82
4 artiklan (josta on tullut asetuksen N:o 1260/2001 liitteessä IV oleva IV kohta) mukaan
" [─ ─] 2 ja 3 artiklan nojalla toteutettavat toimenpiteet voidaan sallia ainoastaan, jos:
a) jokaisen asianomaisen osapuolen etu otetaan huomioon,
ja
b) jos ne ovat kyseisen jäsenvaltion mielestä omiaan parantamaan juurikkaantuotantoalan, sokeriruo ' ontuotantoalan tai sokerinvalmistusalan rakenteita,
ja
c) jos ne koskevat asetuksen (ETY) N:o 1785/81
24 artiklan 2 kohdan mukaisesti samalle alueelle sijoittautuneita yrityksiä
" .
B Kansallinen oikeus
11. Pääasiassa riidanalaisena oleva toimenpide, jolla Consejo de Ministros (Espanjan valtioneuvosto) on hyväksynyt Ebro Agrícolas, Compañía de Alimentación, SA:n ja Sociedad General Azucarera de España, SA:n välisen sulautumisen, on tehty kilpailun turvaamisesta 17.7.1989 annetun Espanjan lain nro 16/89 (BOE nro 170, 18.7.1989, s. 22747) nojalla, jossa säännellään erityisesti yritysten keskittymistä koskevien toimien valvontaa.
III Tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset
12. Pääasiassa käsiteltävänä olevan riita-asian perustana olevien tosiseikkojen tapahtumahetkellä Espanjassa toimi neljä sokeriyritystä. Espanjalle myönnetty sokerin enimmäistuotantokiintiö, joka oli 1 000 000 tonnia (tn), oli jaettu niiden kesken A- ja B-kiintiöiden osalta seuraavalla tavalla:
─ Ebro Agrícolas, Compañía de Alimentación, SA:lle, joka oli toinen fuusiossa sulautuneista yrityksistä, oli myönnetty 540 786 tn. Tällä yrityksellä oli 10 sokeritehdasta (Espanjassa kaiken kaikkiaan toiminnassa olevista 19 sokerinjalostuslaitoksesta)
─ Sociedad General Azucarera de España, SA:lle, joka oli toinen fuusiossa sulautuneista yrityksistä, oli myönnetty 241 688 tn. Tällä yrityksellä oli viisi sokerijuurikkaan jalostuslaitosta ja yksi sokeriruo ' on jalostuslaitos
─ Sociedad Cooperativa General Agropecuarialle (jäljempänä ACOR), oli myönnetty 147 797 tn. Tällä yrityksellä oli kaksi pohjoisessa sijaitsevaa tehdasta
─ Azucareras Reunidas de Jaén, SA:lle (jäljempänä ARJ), oli myönnetty 69 732 tn (66 900 tn A-kiintiöstä ja 2 832 tn B-kiintiöstä). Tällä yrityksellä oli ainoastaan yksi etelässä sijaitseva tehdas.
13. Consejo de Ministros hyväksyi 25.9.1998 lain nro 16/89 mukaisesti Ebro Agrícolas, Compañía de Alimentación, SA:n ja Sociedad General Azucarera de España, SA:n välistä sulautumista koskevat toimet. Koska uuden yhtiön Azucarera Ebro Agrícolas SA:n (jäljempänä Azucarera Ebro) markkinaosuus Espanjalle myönnetystä A- ja B-sokerista oli tämän fuusion seurauksena 78,23 prosenttia, minkä lisäksi se hallitsi varsin suurta osaa A- ja B-kiintiöön kuuluvan kotimaisen juurikkaan ostoista, Espanjan hallitus asetti fuusion edellytykseksi tiettyjen ehtojen noudattamisen syistä, jotka liittyivät toimivan kilpailun turvaamiseen sokerimarkkinoilla. Mainituista ehdoista toisessa määrätään, että
" kilpailumahdollisuuksien lisäämiseksi markkinoilla maatalous-, kalastus- ja elintarvikeministeri myöntää neuvoston asetuksessa N:o 1785/81 säädetyn mukaisesti aikanaan vastiketta vastaan enintään 30 000 tn Espanjalle myönnetystä sokerintuotantokiintiöstä Espanjaan sijoittautuneille yrityksille. Jotta mainittu kiintiöiden uudelleenjakaminen suoritettaisiin markkinamekanismien mukaisesti, siirrettävän kiintiön hinnasta ja kiintiön jakamisesta päätetään julkisessa huutokaupassa enintään 30 000 tonnin ─ ─ kiintiöstä, joka oli myönnetty Azucarera Ebrolle."
Mainituista ehdoista kuudennen mukaan
" [─ ─] kiintiötä aikanaan jaettaessa, mikä suoritetaan huutokauppamenettelyssä, [─ ─], hallituksen on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin sokerijuurikkaan kotimaisina tuottajina toimiville maanviljelijöille mahdollisesti koituvien negatiivisten seurausten välttämiseksi" .
14. Saatuaan tiedon tästä sopimuksesta komission yksiköt päättivät turvautua jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan menettelyyn. Eräs niistä kohdista, joihin komissio puuttui, oli julkisessa huutokauppamenettelyssä suoritettavaa sokerintuotantokiintiöiden siirtoa koskeva toinen ehto. Espanjan viranomaiset ilmoittivat tällöin olevansa valmiita luopumaan julkisessa huutokauppamenettelyssä suoritettavaa myyntiä koskevasta ehdosta, eikä komission vireillepanema menettely tuolloin enää jatkunut. Koska Espanjan viranomaiset eivät kuitenkaan vahvistaneet mainittua luopumistaan kirjallisesti, komission yksiköt ilmoittivat niille, että komissio pidättää itsellään oikeuden turvautua välittömästi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan menettelyyn, jos mainittua toista ehtoa päätettäisiin soveltaa käytäntöön.
15. ACOR valitti 25.9.1998 tehdystä Consejo de Ministrosin päätöksestä Tribunal Supremoon 1.12.1998 sillä perusteella, että kiintiöiden uudelleenjakaminen vastiketta vastaan, eikä siis ilmaiseksi, on ristiriidassa sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevan yhteisön lainsäädännön kanssa.
16. Tässä yhteydessä Tribunal Supremo on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle kolme ennakkoratkaisukysymystä.
IV Oikeudellinen arviointi
A Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
17. Ensimmäisen kysymyksen sanamuoto on seuraava:
" Jos jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen yritysten sulautumista hallinnollisesti valvoessaan katsoo kilpailun turvaamisen kannalta tarpeelliseksi jakaa uudelleen sokerin tuotantokiintiöt alueelleen sijoittautuneille yrityksille,
a) onko se, että kyseinen viranomainen määrää tällaisten kiintiöiden siirron tai uudelleenjakamisen vastikkeelliseksi ja näin ollen se, että mainittu viranomainen asettaa yritykselle tai yrityksille, jolle tai joille kiintiöt siirretään, velvollisuuden suorittaa taloudellisen vastikkeen, ristiriidassa 30.6.1981 annetun neuvoston asetuksen N:o 1785/81 ja 26.1.1982 annetun neuvoston asetuksen N:o 193/82 säännösten kanssa?
"
18. Ennen oman kantani muodostamista tarkastelen väitteitä, jotka pääasian kantaja on esittänyt mainittujen kiintiöiden myöntämisen vastikkeellisuutta vastaan, sekä niistä jokaisen kohdalla komission, Azucarera Ebron ja Espanjan hallituksen esittämiä huomautuksia.
1. Jäsenvaltioiden toimivallan rajat kansallisten kilpailusäännösten soveltamisessa maatalouspolitiikan alalla
a) Yhteisöjen tuomioistuimessa esitetyt huomautukset
19. ACOR, jota tuki suullisessa käsittelyssä ARJ, huomauttaa, että Espanjan hallituksen esillä olevassa asiassa määräämän vastiketta vastaan suoritettavan kiintiöiden uudelleenjakamisen pääasiallisena tavoitteena on parantaa mahdollisuuksia toimivaan kilpailuun Espanjan markkinoilla ja että se merkitsee kilpailusääntöjen soveltamista yhteisen maatalouspolitiikan sääntelemälle alalle.
20. Silloin kun maatalousmarkkinoiden ehtoja koskeva sääntely saattaa, kuten käsiteltävänä olevan asian osalta pääasiassa, ristiriitaan senkaltaiset säännökset kuten sokerialan yhteiseen markkinajärjestelyyn sovellettavat säännökset ja kilpailuoikeuden säännökset, on ACOR:n mukaan kuitenkin annettava etusija yhteistä markkinajärjestelyä sääntelevien asetusten erityissäännöksille.Tiettyjen kilpailusääntöjen soveltamisesta maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan 4 päivänä huhtikuuta 1962 annetussa neuvoston asetuksessa N:o 26,(5) joka on EY:n perustamissopimuksen 42 artiklan (josta on tullut EY 36 artikla) soveltamissäännös, säädetään ACOR:n mukaan, että kilpailusääntöjä sovelletaan maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan ainoastaan neuvoston määräämiltä osin EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan (josta on tullut EY 33 artikla) mukaiset maatalouspolitiikan tavoitteet huomioon ottaen. Erityisesti mainitun asetuksen kolmannessa perustelukappaleessa lausutaan ACOR:n mukaan, että jos kilpailusääntöjä on tosiasiallisesti sovellettava maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan, näin menetellään ainoastaan
" jollei niiden soveltaminen estä [─ ─] maatalouden markkinointijärjestelmien toimintaa tai vaaranna yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden toteuttamista" .
21. Etusijan antaminen yhteiselle maatalouspolitiikalle suhteessa kilpailun turvaamista koskevilla oikeussäännöksillä tavoiteltaviin päämääriin on ACOR:n mukaan nimenomaisesti vahvistettu myös yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä.(6) Yhteisöjen tuomioistuin on ACOR:n mukaan lausunut konkreettisesti sokerimarkkinoiden osalta, että jäsenvaltiot eivät vapaudu yhteistä maatalouspolitiikkaa ohjaavien yleisten periaatteiden ja sääntöjen noudattamisesta, vaikka yhteisön oikeudessa ei asetettaisi esteitä kansallisesta kartelleja koskevasta sääntelystä johtuvan tavarantoimittajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltamiselle silloin, kun ei ole yhteisiä säännöksiä sellaisten sokerijuurikasmäärien jakotavasta myyjien kesken, jotka valmistaja tarjoutuu ostamaan A- ja B-kiintiöiden rajoissa.(7)
22. ACOR ja ARJ huomauttavat lisäksi, että siitä lähtien kun yhteisö käyttää EY 34 artiklassa sille annettua valtaa toteuttaa yhteinen markkinajärjestely, tämä syrjäyttää kansalliset järjestelmät eikä jäsenvaltioilla tämän jälkeen ole toimivaltaa säännellä kyseisiä markkinoita, jollei asetuksella nimenomaisesti toisin säädetä.(8) Jos tällaisia säännöksiä ei ole, jäsenvaltioilla on ACOR:n ja ARJ:n mukaan korvaava toimivalta, jota käytettäessä on noudatettava EY:n perustamissopimuksen 10 artiklaa (josta on muutettuna tullut EY 24 artikla) sekä asiaan sovellettavan johdetun oikeuden säännöksiä. Tämä periaate on ACOR:n ja ARJ:n mukaan vahvistettu yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä.(9)
23. Tästä seuraa mainittujen tahojen mukaan, että sellaisella alalla, jolla on toteutettu yhteinen markkinajärjestely, jäsenvaltioiden toimivalta on rajoitettu. Missään tapauksessa jäsenvaltiot eivät voi yksipuolisilla kansallisilla säännöksillä säännellä yhteisestä markkinajärjestelystä johtuvia rakenteita(10) eivätkä toteuttaa toimenpiteitä, jotka saattaisivat estää yhteisen markkinajärjestelyn toiminnan. Sitä vastoin niillä on velvollisuus toimia yhteistä markkinajärjestelyä ohjaavien periaatteiden sekä yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden mukaisesti.
24. Koska sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä ohjaava yhteisön lainsäädäntö on aukoton, Espanjan hallituksella ei ACOR:n ja ARJ:n mukaan ole toimivaltaa toteuttaa toimenpiteitä eikä hyväksyä säännöksiä sellaisella alalla, jota mainittu yhteinen markkinajärjestely koskee, sellaista toimivaltaa lukuun ottamatta, joka jäsenvaltioille on nimenomaisesti myönnetty niillä säännöksillä, joilla mainittu yhteinen markkinajärjestely on toteutettu.
25. ACOR toteaa lisäksi, että vaikka mainittu lainsäädäntö olisi katsottava aukolliseksi, jäsenvaltioilla olisi siitä huolimatta velvollisuus noudattaa sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä ohjaavia periaatteita.(11)
26. Komissio puolestaan korostaa, että sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn alalla, joka muodostaa aukottoman järjestelmän erityisesti interventiohinnan, yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa suoritettavaa vaihdantaa koskevan järjestelmän sekä sokerijuurikkaiden myyjien ja ostajien välisten suhteiden sääntelyn osalta, sokerintuotantokiintiöiden myöntämistä koskeva toimivalta on siirretty jäsenvaltioille yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen sääntöjen ja perusteiden rajoissa.
27. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut,
" silloin kun voidaan katsoa, että yhteistä markkinajärjestelyä koskeva lainsäädäntö muodostaa aukottoman järjestelmän, jäsenvaltioilla ei ole enää tällä alalla toimivaltaa, jollei yhteisön oikeudessa nimenomaisesti toisin säädetä" .(12)
28. Komissio katsoo, että periaatteellinen päätös 30 000 tn:n suuruisen sekä A- että B-kiintiöstä koostuvan Azucarera Ebrolle myönnetyn enimmäissokerimäärän uudelleenjakamisesta muille tuottajille voi perustua ainoastaan asetuksen N:o 1785/81
25 artiklassa jäsenvaltioille siirrettyyn toimivaltaan.
29. Asetuksen N:o 193/82
2 artiklassa säädetään, että sokerintuotantoyritysten sulautuessa jäsenvaltion on myönnettävä fuusion seurauksena syntyvälle yhtiölle sulautuneille yhtiöille myönnettyjen kiintiöiden yhteismäärää vastaava määrä. Yhteisöjen tuomioistuin on tarkastellut kysymystä mainitun säännöksen ja asetuksen N:o 1785/81
25 artiklan välisestä suhteesta ja lausunut seuraavaa:
" Asetuksen N:o 1785/81
25 artiklassa jäsenmaille annettua ohjaamista koskevaa toimivaltaa saadaan käyttää samaan aikaan, kun kiintiöitä muutetaan asetuksen N:o 193/82
2 artiklan nojalla [─ ─], jos näiden molempien säännösten soveltamista koskevia edellytyksiä noudatetaan" .(13)
30. Käsiteltävänä olevassa asiassa Espanjan viranomaiset ovat käyttäneet asetuksen N:o 1785/81
25 artiklassa siirrettyä toimivaltaa muuhun kuin tässä säännöksessä säädettyihin tarkoituksiin. Sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn alalla on säädetty mahdollisuudesta tehdä tuotantokiintiöiden myöntämistä koskevia muutoksia, jotta voidaan vastata juurikkaan viljelyn ja sokerin tuotantoalan rakenteellista sopeuttamista koskeviin tarpeisiin.(14) Kansalliset viranomaiset ovat sitä vastoin säätäneet mahdollisuudesta muuttaa sulautumisen seurauksena syntyneelle yritykselle myönnettyjä kiintiöitä tarkoituksenaan kilpailun turvaaminen.
31. Komissio korostaa, että kun jäsenvaltio soveltaa kansallisia kilpailusäännöksiä sellaisella maatalouden alalla, jota koskee yhteinen markkinajärjestely, sen toimintavaltaa rajoittavat mainitun yhteisen markkinajärjestelyn säännökset.
32. Myös Azucarera Ebro viittaa asiassa Mörlins annettuun tuomioon(15) painottaen kuitenkin eri kohtaa. Yhtiö väittää, että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy kollusiivisia menettelyjä koskevan kansallisen oikeuden rinnakkaisen soveltamisen sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevan yhteisön lainsäädännön kanssa, koska
" yhteisön säännösten tai toimialojen välisen sopimuksen yhteydessä tehtyjen sopimusten puuttuessa jäsenvaltioilla on oikeus suorittaa mainitunlainen uudelleenjakaminen oman kansallisen oikeutensa säännösten mukaan. Tästä seuraa, ettei asetus N:o 1785/81 estä kartelleja ja yrityksiä koskevan kansallisen lainsäädännön soveltamista sokerijuurikasmäärien uudelleenjakamiseen niiden myyjien kesken A- ja B-kiintiöiden rajoissa. [─ ─]" .
33. Espanjan hallitus väittää, ettei yhteisön oikeudessa ole nimenomaista säännöstä, jossa kiellettäisiin sokerikiintiöiden uudelleenjakaminen vastiketta vastaan, ja että mainittuun menettelyyn on siten mahdollista ryhtyä kilpailun turvaamista koskevista syistä.
b) Asian arviointi
34. On kiistatonta, että ACOR:n, ARJ:n ja komission siteeraamasta oikeuskäytännöstä seuraa, ettei jäsenvaltioilla ole valtuuksia ryhtyä yhteisen markkinajärjestelyn alaan kuuluvia rakenteita koskeviin yksipuolisiin toimenpiteisiin. Niiden toimintavaltuudet rajoittuvat kahdenlaisiin tilanteisiin: niille on joko nimenomaisesti siirretty erityinen toimivalta tai niille jää lainsäädännön ekonomian tai aukollisuuden vuoksi osittainen toimivalta. Kummassakaan tapauksessa
" jäsenvaltiot eivät vapaudu yhteistä maatalouspolitiikkaa ohjaavien yleisten periaatteiden ja sääntöjen noudattamisesta eivätkä varsinkaan niiden, jotka säätelevät kyseistä markkinajärjestelyä" .(16)
35. Kuinka on asianlaita käsiteltävänä olevassa asiassa?
36. Eräästä edellä lainatusta komission esittämien kirjallisten huomautusten kohdasta ilmenee, että Espanjan viranomaiset ovat komission mukaan tosin käyttäneet asetuksen N:o 1785/81
25 artiklassa jäsenvaltioille siirrettyä toimivaltaa, mutta ne ovat käyttäneet sitä muuhun kuin tässä säännöksessä säädettyyn tarkoitukseen.
37. Onko näin ollen katsottava, että kiintiöiden uudelleenjakaminen kilpailun säilyttämiseksi toimivampana on asetuksen N:o 1785/81 vastaista? Mielestäni ei.
38. Asetuksen N:o 193/82
2 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan
" sokerintuotantoyritysten sulautuessa jäsenvaltion on myönnettävä sulautumisen tuloksena syntyvälle yritykselle A-kiintiö ja B-kiintiö, jotka ovat vastaavasti saman suuruiset kuin yhteen sulautuneille sokerintuotantoyrityksille ennen niiden sulautumista myönnetyt A-kiintiöt ja B-kiintiöt yhteensä" .
39. Mainitun artiklan 2 kohdassa säädetään kuitenkin, että
" jos osa jonkun 1 kohdassa tarkoitettujen toimintojen vaikutuksesta suoraan kärsivistä juurikkaan- tai sokeriruo ' ontuottajista nimenomaan julkituo halunsa toimittaa juurikkaansa tai sokeriruokonsa sellaiselle sokerintuotantoyritykselle, joka ei ole ollut näissä toimissa osallisena, jäsenvaltio voi toteuttaa myöntämisen sen perusteella, millaisen määrän tuotannosta se yritys, jolle tuottajat aikovat juurikkaansa tai sokeriruokonsa toimittaa, ottaa hoidettavakseen" .
40. Vaikka viimeksi mainittu säännös ei koske pääasiassa käsiteltävänä olevaa riita-asiaa, lainauksen esittäminen siitä on silti aiheellista, koska säännös osoittaa, ettei fuusiossa sulautuvien yritysten kaikkien kiintiöiden myöntäminen fuusion tuloksena syntyvälle yritykselle ole ehdoton sääntö.
41. Asetuksen N:o 1785/81
25 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että
" jäsenvaltiot voivat pienentää kunkin alueelleen sijoittautuneen sokerintuotantoyrityksen tai isoglukoosintuotantoyrityksen A- ja B-kiintiöitä kokonaismäärällä, joka on 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna aikana enintään 10 prosenttia tapauksen mukaan 24 artiklan mukaisesti määritetystä A-kiintiöstä tai B-kiintiöstä" .
42. Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa, jäsenvaltioilla oleva toimivalta siirtää A- ja B-kiintiöitä yritysten välillä on myönnetty
" [─ ─] tässä artiklassa säädetyin edellytyksin ja ottaen huomioon kunkin kyseisen osapuolen edut, erityisesti juurikkaan tai sokeriruo ' on tuottajien edut"
(asetuksen N:o 1785/81
25 artiklan 1 kohta; sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13.9.1999 annetun asetuksen N:o 2038/99(17)
30 artiklan 1 kohta ja asetuksen N:o 1260/2001
12 artiklan 1 kohta). Ainoat mainitut ehdot liittyvät siirtoa seuraavaa kiintiöiden pienentämistä koskeviin rajoituksiin (asetuksen N:o 1785/81
25 artiklan 2 kohta; asetuksen N:o 2038/99
30 artiklan 2 kohta ja asetuksen N:o 1260/2001
12 artiklan 2 kohta), velvoitteeseen antaa viipymättä komissiolle tiedoksi rakenneuudistussuunnitelmat ja niistä johtuvat A- ja B-kiintiöihin vaikuttavat toimenpiteet (edellä mainittujen kohtien viimeiset alakohdat) sekä jäsenvaltioille asetettuun velvoitteeseen myöntää peruutetut A- tai B-kiintiöiden määrät sellaisenaan yhdelle tai useammalle yritykselle, jolla on tai ei ole kiintiöitä ja joka on sijoittautunut samalle alueelle kuin yritykset, joilta nämä määrät on peruutettu (edellä mainittujen artiklojen 3 kohta).
43. Yhteisöjen tuomioistuin on myöntänyt asiassa Cavarzere Produzioni Industriali ym. annetussa tuomiossa,(18) että
" asetuksen N:o 1785/81 25 artiklassa jäsenmaille annettua ohjaamista koskevaa toimivaltaa saadaan käyttää samaan aikaan kun kiintiöitä muutetaan asetuksen N:o 193/82 2 artiklan nojalla yritysten tai tuotantotehtaiden luovutuksen jälkeen, jos näiden molempien säännösten soveltamista koskevia edellytyksiä noudatetaan" . Mielestäni tämän säännöksen täytyy koskea myös yritysten sulautumista.
44. Käsiteltävänä olevassa asiassa sulautuneiden yritysten A- ja B-kiintiöiden yhteismäärä on 782 474 tn. Kymmenen prosentin suuruinen vähennys olisi siten 78 247,4 tn. Todellinen vähennys on kuitenkin 30 000 tn.
45. Mitä tulee niihin syihin, joiden vuoksi jäsenvaltio ryhtyy kiintiöiden uudelleenjakamiseen, en ymmärrä miksei toimivaltaisten viranomaisten määräämillä ehdoilla toteutettava fuusio voisi vastata asetuksen N:o 1785/81
14. perustelukappaleen sanamuodon mukaisiin
" juurikkaan viljelyn ja sokerin tuotantoalan rakenteellista sopeuttamista koskeviin tarpeisiin" .
46. Tässä yhteydessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että
" Viranomaisen mielestä tapauksessa [─ ─] on esillä useita seikkoja, jotka puoltavat sitä, ettei sulautumista vastusteta mutta että sille asetetaan tiettyjä ehtoja (ne, jotka on asetettu Consejo de Ministrosin tekemässä päätöksessä). Lyhyesti esitettynä katsotaan, että keskittyminen voisi osaltaan tehostaa sokerin tuotanto- ja markkinointijärjestelmiä sekä Espanjan sokeriteollisuuden kansainvälistä kilpailukykyä, jos toimella onnistuttaisiin toteuttamaan toimialan kokonaisvaltainen rakennemuutos ja muuttamaan sulautuvien yritysten teollinen tuotantosuunta ja jos siitä koituisi riittävästi hyötyä kuluttajille ja käyttäjille."
47. Komissio on itse myöntänyt sulautumisen yhteensopivuutta yhteismarkkinoiden ja ETA-sopimuksen kanssa koskevan 20.12.2001 tehdyn päätöksen (asia nro OMP/M.2530 ─ Südzucker/Saint-Louis Sucre)(19) yhteydessä, että kilpailuun liittyvät seikat olivat sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä esillä. Mainittua päätöstä koskevasta lehdistötiedotteesta on luettavissa seuraavaa:
" Tällä huomattavan tarkasti säännellyllä alueella on sokerin ostajina olevien asiakkaiden ja viime sijassa kuluttajan kannalta äärimmäisen tärkeää, että kaikki jäljellä oleva kilpailu säilytetään. [─ ─] Vieläkin tärkeämpää on potentiaalisen kilpailun säilyttäminen, koska tarkkaan säännellyillä markkinoilla kilpailu on luonnostaan heikkoa ja asiakkaat varsin riippuvaisia rajallisesta joukosta tavarantoimittajia."
Komissio on siten määrännyt Südzucker AG:n (jäljempänä Südzucker) noudatettavaksi ehtoja, joihin on palattava tässä ratkaisuehdotuksessa jäljempänä.
48. Tässä vaiheessa totean näin ollen, että fuusiossa sulautuneen yrityksen kiintiöiden vähentäminen ja niiden uudelleenjakaminen yhdelle tai useammalle muulle yritykselle ei ole
periaatteellisessa
ristiriidassa sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä ohjaavien periaatteiden kanssa.
49. Vielä on selvitettävä, vaikuttaako sokerikiintiöiden uudelleenjakaminen
vastikkeellisesti
yhteisen markkinajärjestelyn mekanismeihin ja onko sitä siten pidettävä yhteisön oikeuden vastaisena. Tätä on tarkasteltava seuraavaksi.
2. Onko kiintiöiden siirron suorittaminen vastiketta vastaan sopusoinnussa kiintiöiden oikeudellisen luonteen kanssa?
a) Yhteisöjen tuomioistuimessa esitetyt huomautukset
50. ACOR:n ja ARJ:n mukaan sokerintuotantokiintiöiden oikeudellinen luonne estää pitämästä niitä varallisuutena, joka kuuluisi olennaisena osana sen yrityksen pääomaan, jolle ne on myönnetty. Kiintiöt muodostavat yhteisen markkinajärjestelyn toimintamekanismin, joka on suunniteltu säätelemään ja ohjaamaan sokerintuotantomarkkinoita. Yhteisö antaa kiintiöiden jakamisen sokerintuotantoyritysten kesken jäsenvaltioiden huolehdittavaksi, mutta kiintiöt eivät kuulu jäsenvaltioille eivätkä varsinkaan yrityksille.
51. Tuotantokiintiöt ovat ACOR:n ja ARJ:n mukaan luonteeltaan pikemminkin julkisen vallan käyttöä sisältävä toimenpide, lupa toimia markkinoilla kannattavalla tavalla ja tuottaa määrätty määrä sokeria taattuun hintaan. Ne myönnetään yrityskohtaisesti tosiasiallisen tuottavuuden perusteella määrätyn viiteajanjakson aikana. Tavoitteena on sopeuttaa tuotanto vastaamaan mahdollisimman tarkasti kunkin jäsenvaltion sisäistä kulutusta. Kiintiöllä ei siten sellaisenaan ole itsenäistä pääoma-arvoa eikä taloudellista arvoa.
52. ACOR:n ja ARJ:n mukaan edellä mainitun vahvistavat asetuksen N:o 193/82 säännökset, joissa mainitaan kaikki mahdolliset kiintiöiden siirrot yritysten välillä: yritysten sulautuminen tai luovuttaminen, tehtaiden luovuttaminen, yhden tai useamman tehtaan toiminnan lakkauttaminen, tehtaan vuokraaminen sekä tilanne, jossa sokerintuotantoyritys ei enää pysty varmistamaan velvoitteidensa täyttämistä juurikkaan- tai sokeriruo ' on tuottajia kohtaan. Lisäksi asetuksen N:o 1785/81
25 artiklassa myönnetään jäsenvaltioille laaja ohjaamista koskeva toimivalta kiintiöiden siirtojen toteuttamista varten, erityisesti toimialan rakenneuudistusten yhteydessä, jos ne pitävät sitä asianmukaisena markkinoiden ohjauskeinona.
53. Mainituissa säännöksissä ei missään kohdin viitata siihen, että kiintiön vastaanottavalla yrityksellä olisi velvollisuus suorittaa rahallinen vastike sille yritykselle, jolle kiintiö aiemmin kuului. Jos yhteisön lainsäätäjä olisi katsonut, että yritykselle aiheutuu kiintiön
" riistämisen"
vuoksi jonkinlaista taloudellista vahinkoa, se olisi säätänyt tasausjärjestelmästä mahdollisten omaisuusvahinkojen korvaamiseksi. Sikäli kuin eräät mainituista tilanteista antavat aihetta rahallisen vastikkeen suorittamiseen, tämä liittyy siihen, että siirron kohteena on yritysvarallisuutta (kuten tehtaan tai yrityksen luovutustapauksessa). Se että tehtaan tai yrityksen mieltäminen tietyn tuotantokiintiön kanssa yhteenkuuluvaksi nostaa sen arvoa, ei kuitenkaan merkitse, että kiintiöllä itsellään olisi tietty arvo.
54. Jos mitään varallisuutta ei siirretä vaan ainoastaan kiintiö, siirto ei perusta vastaanottavalle yritykselle velvollisuutta suorittaa korvaukseksi minkäänlaista vastiketta.
55. ACOR ja ARJ huomauttavat, että näin on tähän saakka meneteltykin edellisten Espanjassa toteutettujen kiintiöiden siirtojen osalta: 19.2.1991 tehdyllä ministeriön päätöksellä toteutettiin kiintiön siirto ACOR:n hyväksi sen sulautumisen seurauksena, jonka tuloksena Azucarera Ebro syntyi, sekä kahdella myöhemmin tehdyllä ministeriön päätöksellä toteutettiin kaksi kiintiöiden siirtoa vastikkeetta.
56. ACOR ja ARJ viittaavat tämän jälkeen maitokiintiöitä koskevaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön ja korostavat, että yhteisöjen tuomioistuin on selkeästi todennut kiintiöiden markkinoinnin olevan ristiriidassa maitokiintiöiden siirtoa koskevan yhteisön lainsäädännön kanssa. ACOR huomauttaa yhteisöjen tuomioistuimen todenneen samoin myös asiassa Von Deetzen(20) ja asiassa Bostock(21) annetuissa tuomioissa, joissa se on todennut, että
" yhteisön oikeusjärjestyksessä taattu omistusoikeus ei käsitä oikeutta sellaisen edun markkinointiin, jollaisia yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä myönnetyt viitemäärät ovat ja joka ei ole asianomaisen oman omaisuuden eikä yritystoiminnan tuottoa" .
57. ACOR:n ja ARJ:n mukaan äskeinen päättely voidaan siirtää koskemaan sokerintuotantokiintiöitä, jotka eivät myöskään kuulu sokerintuotantoyrityksille, koska ne eivät ole mainittujen yritysten oman omaisuuden eivätkä niiden yritystoiminnan tuottoa. Jos näin ei olisi, toisin sanoen jos mahdollisuus sokerikiintiöiden markkinointiin hyväksyttäisiin, tästä seuraisi lukuisia ongelmia kuten se, että olisi vaarana syntyä kiintiömarkkinat, jolloin kiintiöt eivät enää olisi sidoksissa suoraan ja tosiasialliseen sokerintuotantoon.
58. Komissio esittää seuraavat kaksi huomautusta. Ensinnäkin sokerintuotantokiintiöiden uudelleenjakaminen myymällä ne julkisessa huutokauppamenettelyssä ylittää yhteisön lainsäädännössä jäsenvaltioille myönnetyt valtuudet, joihin kuuluu ainoastaan sokerintuotantokiintiöiden myöntäminen tuotantoyrityksille. Missään tapauksessa yhteisön lainsäätäjä ei ole myöntänyt jäsenvaltioille valtuuksia laittaa mainittuja kiintiöitä myyntiin. Sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevissa asetuksissa ei tehdä mitään merkityseroa asetuksen N:o 1785/81
24 artiklan perusteella suoritettavan kiintiöiden
" myöntämisen", asetuksen N:o 1785/81
25 artiklan perusteella suoritettavan poistettujen kiintiömäärien
" myöntämisen"
ja asetuksen N:o 193/82
2 artiklan mukaisesti tapahtuvan vastaavien kiintiöiden
" myöntämisen"
välillä. Vaikka mainittujen kiintiöiden myöntämistä koskevien toimenpiteiden erityiset tavoitteet saattavat vaihdella, niiden kaikkien yleisenä tavoitteena on tuottajien etu.
59. Lopuksi voidaan todeta, että asetuksessa N:o 1785/81 ja asetuksessa N:o 193/82 viitataan jäsenvaltioiden suorittamaan sokerintuotantokiintiöiden myöntämiseen, mutta mainitussa lainsäädännössä ei ole mitään sellaista, minkä perusteella voitaisiin katsoa, että tarkoituksena oli myöntää jäsenvaltioille myös valtuudet luopua vastiketta vastaan sellaisen markkinamekanismin hyväksikäytöstä, jonka tarkoituksena on taata tuottajille yhteisön hinnat ja tuotannon myynti.
60. Toiseksi on todettava, että jäsenvaltion suorittama kiintiöiden myöntäminen niitä myymällä ei ole ainoastaan tarpeetonta vaan merkitsee komission mukaan koko kiintiöjärjestelmän luonteen muuttumista, mikä saattaa aiheuttaa häiriöitä, jolloin olisi vaarana aiheutua vahinkoa yhteisön lainsäädäntöjärjestelmän ulottuvuudelle ja tehokkuudelle. On huomautettava, ettei mikään kohta edellä mainitussa yhteisön lainsäädännössä mahdollista sitä, että kiintiöillä katsottaisiin olevan erilainen oikeudellinen asema riippuen siitä, minkä säännöksen perusteella ne on myönnetty. Julkisessa huutokauppamenettelyssä suoritettava myynti saattaisi sitä vastoin muuttaa mainittujen kiintiöiden oikeudellista asemaa perustaessaan niitä hallussaan pitävälle taholle sellaisen subjektiivisen oikeuden, joka ei perustu lakiin.
61. Komissio mainitsee asiassa Eridania ja Società italiana per l ' industria degli zuccheri annetun tuomion,(22) jossa yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että kiintiöt osoittavat ne yrityksille yhteisen markkinajärjestelyn yhteydessä taatut sokerimäärät, joita tuottajille annetut hinta- ja myyntitakuut koskevat, eikä tietyn yrityksen tiettynä ajankohtana niiden johdosta saavuttamia etuja voida missään tapauksessa katsoa saavutetuiksi oikeuksiksi. Komissio huomauttaa, että rahamääräisen arvon myöntämisestä sokerintuotantokiintiöille saattaisi kuitenkin olla seurauksena, että huutokaupassa myytäviä kiintiömääriä hankkivat yritykset pitäisivät niitä saavutettuna oikeutena, joka kuuluu olennaisena osana niiden pääomaan.
62. Mainitunlainen muutos kyseessä olevan sokerimäärän oikeudellisessa asemassa saattaisi komission mukaan lisäksi heikentää jäsenvaltion kykyä tarkistaa kiintiöiden myöntämistä koskevaa päätöstään myöhemmin edellä mainituista yleiseen etuun liittyvistä syistä. Uudelleenjakamisen johdosta vahinkoa kärsinyt yhtiö voisi tässä tapauksessa vaatia kansallisilta viranomaisilta vahingonkorvausta. Näin ollen päätös kiintiöiden myöntämisestä vastiketta vastaan käsiteltävänä olevassa asiassa saattaisi johtaa siihen, että toinen yritys, joka katsoisi kärsineensä kiintiöiden uudelleenjakamisen vuoksi vahinkoa, vaatisi taloudellista korvausta.
63. Pääasiassa väliintulijana esiintynyt Azucarera Ebro sitä vastoin katsoo, ettei yhteisön lainsäädännössä ole estettä sille, että jäsenvaltion asettaessa kilpailun turvaamiseen liittyvistä syistä yrityskeskittymän edellytykseksi, että osa kiintiöistä jaetaan uudelleen, mainittu uudelleenjakaminen suoritetaan vastikkeellisesti huutokauppamenettelyssä. Azucarera Ebro vetoaa tältä osin päätelmiin, jotka seuraavat yrityskeskittymien valvontaa koskevan lainsäädännön ja sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn välisestä sopusoinnusta, sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevien yhteisön säännösten sanamuodosta, päämääristä ja periaatteista, yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ja komission käytännöstä sokerintuotantoyritysten yhteisönlaajuisten keskittymien alalla.
64. Azucarera Ebro huomauttaa aluksi, ettei kiintiöiden vastikkeellista uudelleenjakamista koskevaa ehtoa olekaan asetettu yhteisön lainsäädännön perusteella, jonka mukaan kiintiöiden uudelleenjakamisesta säätämisen tarkoituksena on taata toimivaa tuotantoa koskevan periaatteen toteutuminen. Riidanalainen ehto on Azucarera Ebron mukaan syntynyt kilpailun turvaamista koskevan kansallisen lainsäädännön nojalla toteutetun yritysten keskittymistä koskevien toimenpiteiden valvonnan seurauksena.
65. Tältä osin Azucarera Ebro katsoo viitaten yhteisön lainsäädäntöön (asetuksen N:o 1785/81
25 artiklan 1 ja 3 kohtaan) sekä uudelleen asiassa Mörlins annettuun tuomioon,(23) että koska niissä ei konkreettisesti viitata tapaan, jolla kiintiöt olisi jaettava tai jaettava uudelleen siten, että jokaisen osapuolen etu tulisi otetuksi huomioon, kansallinen valvontaviranomainen voi määrätä sokerintuottajien välisen kiintiöiden siirron suoritettavaksi vastikkeellisesti.
66. Azucarera Ebro väittää viitaten asiassa Südzucker/Saint-Louis tehtyyn päätökseen,(24) ettei ole epäilystäkään siitä, että Südzuckerille kuuluvan Belgian sokerintuotantokiintiön siirto tullaan suorittamaan vastikkeellisesti. Mainittu väliintulija huomauttaa, että vaikka asiassa on kyse sokerintuotantoyritysten tuotantokiintiöistä, komissio ei ole vaatinut ─ mikä on poikkeuksellista ─ mainittujen siirtojen suorittamista vastikkeetta.
67. Azucarera Ebro toteaa, että mainittu Euroopan yhteisöjen komission antama ennakkoratkaisu ja Espanjan viranomaisten noudattama keskittymien valvontaa koskeva menettely, joka on meneillään olevan ennakkoratkaisumenettelyn perustana, vastaavat hämmästyttävässä määrin toisiaan. Kummassakin tapauksessa kyseessä on keskittymä, joka rajoittaa toimivaa kilpailua markkinoilla, minkä vuoksi toimenpide voidaan hyväksyä vain sillä edellytyksellä, että sulautumisen tuloksena syntyvä yrityskokonaisuus luopuu osasta sokerintuotantokiintiötään. Kummassakaan tapauksessa valvontaviranomaiset eivät ole määränneet kiintiöiden siirtoa suoritettavaksi vastikkeetta.
68. Mainittu asianosainen jatkaa, että mainitussa yrityskeskittymän valvontaa koskevassa asiassa annettu komission ennakkoratkaisu osoittaa, että kun kyseessä on keskittymän valvontaa koskeva kansallinen menettely ja kun jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on asetettava hyväksyntänsä edellytykseksi tiettyjä ehtoja, ei ole estettä sille, että mainittu viranomainen määrää, että omaisuuden siirtäminen pois yritykseltä, oli sitten kyse tuotantokiintiöistä tai muusta varallisuudesta, suoritetaan vastikkeellisesti. Mainitunlaiset vastikkeelliset tuotantokiintiöiden siirrot eivät ole vastoin sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä sääntelevän yhteisön lainsäädännön sanamuotoa, tarkoitusta eivätkä periaatteita.
69. Azucarera Ebro viittaa lisäksi asiassa Cavarzere Produzioni Industriali ym. annettuun tuomioon,(25) josta se katsoo voitavan päätellä, että jäsenvaltioille asetuksen N:o 1785/81
25 artiklassa myönnettyä ohjaamista koskevaa toimivaltaa on tulkittava laajasti. Vaikka mainittu tuomio ei suoraan koske käsiteltävänä olevassa asiassa esillä olevia ongelmia, vaikuttaa Azucarera Ebron mukaan siltä, että siinä vastataan myöntävästi kysymykseen siitä, onko jäsenvaltioiden mahdollista määrätä kiintiöiden uudelleenjakaminen suoritettavaksi vastikkeellisesti.
70. Espanjan hallituksen mukaan sokerikiintiöiden uudelleenjakaminen vastiketta vastaan ja kilpailun turvaamiseen liittyvillä perusteilla on yhteisön oikeuden mukaista.
71. Myös Espanjan hallitus katsoo, että Saint-Louis Sucre SA:n ja Südzucker AG:n välistä keskittymää koskeva komission päätös on ennakkotapaus, joka oikeuttaa suorittamaan kiintiöiden siirron vastiketta vastaan käsiteltävänä olevassa asiassa.
72. Espanjan hallitus väittää vielä, että kiintiöiden uudelleenjakamisen vastikkeellisuus takaisi sen, että mainittu uudelleenjakaminen tapahtuisi markkinamekanismien ja rationaalisten taloudellisten valintaperusteiden mukaisesti.
b)
Asian arviointi
73. Ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy ACOR:n, ARJ:n ja komission esittämät yhtenevät kannat, joita ei tässä ole enää tarpeen toistaa.
74. Azucarera Ebron ja Espanjan hallituksen esittämät vastaväitteet eivät ole vakuuttavia.
75. Totean ensinnäkin, että asiassa Südzucker/Saint-Louis tehty päätös ei ole käsiteltävänä olevaa asiaa koskeva ennakkoratkaisu.
76. Mainitussa päätöksessä asetettiin Südzucker AG:n ja Saint-Louis Sucre SA:n väliselle sulautumiselle kaksi ehtoa.
77. Ensinnäkin Südzuckerin oli myytävä 68 prosentin osuus belgialaisessa Suikerfabriek van Veurne SA. -nimisessä yrityksessä ja huolehdittava siitä, että kiintiö säilyy tällä yrityksellä. Kyse ei siten missään tapauksessa ole itsenäisestä vastiketta vastaan suoritettavasta kiintiöiden siirrosta.
78. Toiseksi Südzucker oli velvollinen myymään ─ ei kiintiötä vaan tehtaissaan jo tuotetun 90 000 tn:n vuosittaisen sokerimäärän ─ itsenäiselle kaupalliselle yritykselle sellaiseen hintaan,(26) että mainittu ostaja pystyy tätä sokeria jälleenmyydessään kilpailemaan Südzuckerin kanssa (päätöksen liitteessä II oleva B.11 kohta). Mainittua 90 000 tn:n määrää vastaavaa kiintiötä ei siten siirretty vastikkeellisesti, vaan se jäi Südzuckerin haltuun.
79. Asiassa Mörlins annettuun tuomioon(27) ei myöskään voida tässä yhteydessä tehokkaasti vedota. Yhteisöjen tuomioistuin toteaa siinä ensinnäkin, että yhteisön lainsäätäjällä on toimivalta säätää niiden sokerijuurikasmäärien jakotavasta myyjien kesken, jotka valmistaja tarjoutuu ostamaan, mutta se ei ole vielä hyv äksynyt asiaa koskevia säännöksiä.
80. Tämän jälkeen yhteisöjen tuomioistuin tarkentaa, että asiaa koskevien asetusten mukaan jäsenvaltioilla on oikeus ryhtyä mainitunlaiseen jakoon oman kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti silloin, kun asiaa koskevia yhteisön säännöksiä tai toimialojen välisen sopimuksen perusteella tehtyjä sopimuksia ei ole.
81. Yhteisöjen tuomioistuin toteaa tämän perusteella, ettei asetus N:o 1785/81 estä kansallisen kartelli- ja yhtiöoikeuden soveltamista sokerijuurikasmäärien jakamiseen niiden myyjien kesken A- ja B-kiintiöiden rajoissa. Yhteisöjen tuomioistuin lisää, että vaikka jäsenvaltioilla on oikeus soveltaa kansallista oikeuttaan, ne eivät vapaudu yhteistä maatalouspolitiikkaa ohjaavien periaatteiden ja sääntöjen noudattamisesta.
82. Asiaa koskevissa säännöksissä ei ole tarkennettu, että kiintiöiden vähentämisestä olisi maksettava taloudellinen korvaus. Jos lainsäätäjä olisi lähtenyt siitä, että tällainen korvaus on suoritettava, siitä olisi nimenomaiset säännökset. ACOR, ARJ ja komissio ovat osoittaneet mielestäni vakuuttavasti, että korvauksen suorittaminen olisi ristiriidassa sokerikiintiön käsitteen oikeudellisen luonteen kanssa. Koska yhteisöjen tuomioistuin toteaa asiassa Mörlins annetussa tuomiossa,(28) että jäsenvaltiot eivät kansallista oikeutta soveltaessaan vapaudu yhteistä maatalouspolitiikkaa ohjaavien periaatteiden ja sääntöjen noudattamisesta, mainittuun tuomioon ei näin ollen voida vedota sulautuneille yrityksille suoritettavan taloudellisen korvauksen perusteena.
83. Asiassa Cavarzere Produzioni Industriali ym. annetun tuomion(29) osalta ─ johon Azucarera Ebro myös on vedonnut ─ on todettava, että siinä ainoastaan vahvistetaan asetuksen N:o 1785/81
25 artiklassa jäsenvaltioille myönnetty laaja
" ohjaamista koskeva toimivalta", mutta siitä ei voida johtaa mitään, mikä koskisi mahdollisuutta siirtää kiintiöitä vastikkeellisesti.
84. Vielä on käsiteltävä Espanjan hallituksen esittämää väitettä, jonka mukaan kaikki kiintiöiden uudelleenjakamista koskevat toimenpiteet on suoritettava markkinamekanismien ja rationaalisten taloudellisten valintaperusteiden mukaisesti.
85. On kuitenkin todettava, että sokerin
" markkinajärjestely"
on jo käsitteenä varsin kaukana vapaan markkinatalouden
" markkinamekanismeista" . Sen tarkoituksena on suurelta osin juurikkaiden tuottajien ja sokeriyritysten suojeleminen kovilta markkinavoimilta. Kuten asetuksen N:o 1785/81
15. perustelukappaleesta seuraa,
" yrityksille myönnetyt tuotantokiintiöt takaavat tuottajille yhteisön hinnat"
(jotka ovat korkeampia kuin ne hinnat, jotka tuottajat saisivat, jos markkinavoimien annettaisiin vaikuttaa vapaasti)
" ja tuotannon myynnin"
(joka ilman yhteistä markkinajärjestelyä epäilemättä tapahtuisi kannattamattomaan hintaan).
86. Näin ollen mainitun perustelukappaleen mukaan
" kiintiöitä siirrettäessä on otettava huomioon kaikkien kyseisten osapuolien edut ja erityisesti sokerijuurikkaan tai sokeriruo ' on tuottajien edut"
(tämä virke toistetaan asetuksen N:o 1785/81
25 artiklan 1 kohdassa). Samoin asetuksen N:o 193/82
1 artiklan (josta on tullut asetuksen N:o 1260/2001 liitteessä IV oleva I kohta) mukaan
" jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeellisina pitämänsä toimenpiteet juurikkaantuottajien ja sokeriruo ' ontuottajien etujen huomioon ottamiseksi myönnettäessä kiintiöitä sellaiselle sokerintuotantoyritykselle, jolla on useita tehtaita" . Mainitun asetuksen 4 artiklan mukaan tämän asetuksen 2 ja 3 artiklan nojalla toteutettavat toimenpiteet voidaan sallia ainoastaan, jos
" jokaisen asianomaisen osapuolen etu otetaan huomioon"
ja jos
" ne ovat kyseisen jäsenvaltion mielestä omiaan parantamaan juurikkaantuotantoalan, sokeriruo ' ontuotantoalan tai sokerinvalmistusalan rakenteita" .
87. Katson näin ollen kuten komissio,
" että myytäessä sokerintuotantokiintiöt tarjouskilpailumenettelyssä eniten tarjoavalle, toisin sanoen yksinomaan rahamääräisin perustein, ei oteta huomioon edellä tarkoitettuja yhteisön lainsäädännössä määriteltyjä yleiseen etuun liittyviä tavoitteita, erityisesti sokerijuurikkaan- ja sokeriruo ' ontuottajien etujen turvaamista. Tämä järjestelmä ei siten anna kansallisille viranomaisille mahdollisuutta taata mainittuja etuja edellä kuvatuissa olosuhteissa. Tuomioistuimessa riitautetun sopimuksen tarkka tarkastelu johtaa päätelmään, jonka mukaan mainitussa sopimuksessa ei kuudennessa ehdossa olevasta varaumasta(30) huolimatta turvata riittävässä määrin sokerijuurikkaan tuottajien etuja.
"
88. Korostan vielä, että kiintiöiden jakamisessa ei varsinaisesti ole kyse luovutuksesta (kiintiöt eivät perusta käyttöoikeutta tiettyyn hyödykkeeseen määrätyksi ajanjaksoksi), ne eivät osoita omistusoikeutta eivätkä käyttöoikeutta esineisiin, niillä ei ole arvopaperiluonnetta eivätkä ne ole käyttöomaisuutta.
89. Kiintiöiden saajilla ei ole käyttöoikeutta abstraktiin arvoon, joka olisi rajattomasti ja ehdoitta siirtokelpoinen ja jonka muuttumattomat parametrit voitaisiin milloin hyvänsä arvioida markkinoiden tavanomaisten arviointiperusteiden mukaan. Kiintiöt on sen sijaan tarkoitettu vaihtelemaan ajallisesti. Julkiset viranomaiset voivat muuttaa tai jopa lakkauttaa niitä yhteisen maatalouspolitiikan tarpeiden mukaan. Niitä ei ole missään tapauksessa tarkoitettu abstraktin vaihdannan kohteeksi markkinoille, jolloin
" haltija"
olisi tietämätön kyseisten toimijoiden ominaisuuksista ja valtuuksista.
90. Sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn yleiset periaatteet ja ekonomia, yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö sekä komission päätöksistä ilmenevä käytäntö johtavat yhdessä päätelmään, jonka mukaan
kiintiöiden oikeudellinen luonne
estää sen, että jäsenvaltiolla olisi mahdollisuus säätää ─ kuten Espanjan hallitus on tehnyt ─ että sokerikiintiöiden siirto suoritetaan vastiketta vastaan.
3. Onko sokerikiintiöiden uudelleenjakaminen vastiketta vastaan sopusoinnussa sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn perusrakenteiden kanssa?
a) Yhteisöjen tuomioistuimessa esitetyt huomautukset
91. ACOR, jonka kantaan ARJ yhtyi suullisen käsittelyn aikana, väittää vielä, että sokerintuotantokiintiön vastikkeellista siirtämistä koskeva järjestelmä on vastoin sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevia säännöksiä, koska sillä on kielteinen vaikutus kiintiöitä ja interventiohintoja koskevan järjestelmän toimintaan.
92. ACOR huomauttaa, että kiintiön uudelleenjakaminen siten, että sille on vahvistettu hinta, merkitsee sitä, että kyseessä on myynti, mikä edellyttää lisähinnan tai -kustannuksen lisäämistä sen yrityksen tuottaman sokerin tuotantoketjuun, joka kiintiön viimeiseksi saa. Tämän hinnan maksamisella olisi kielteinen vaikutus hyödykkeen lopullisen hinnan muodostumisen mekanismiin.
93. ACOR korostaa, että komissio laskee sokerille interventiohinnan jokaista markkinointivuotta varten tiettyjen yhteistä markkinajärjestelyä koskevassa lainsäädännössä säädettyjen perusteiden mukaan (yritysten kannettaviksi jäävät maksut, juurikkaan jalostuskustannukset, poistot ym., kun taas juurikkaan perushinta lasketaan interventiohinnan perusteella). Lainsäädännössä on tarkat säännökset myös johdettujen interventiohintojen (joita sovelletaan alijäämäalueilla) laskentatavasta. Sokerintuotantokiintiöiden myöntämiseen liittyvän maksun mahdollisuutta ei missään kohdin tunnusteta eikä edes mainita.
94. Tästä syystä se, että kiintiöiden myöntämiseen sovellettavaa järjestelmää muutettaisiin ja siten luotaisiin lisämaksu juurikkaantuottajayrityksille ja -tuottajille, vääristäisi hinnanmuodostusmekanismia kokonaisuudessaan ja olisi vakavassa määrin vastoin yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita ja periaatteita ja lisäksi ristiriidassa yhteisen markkinajärjestelyn luonteen ja itse sen perusolemuksen kanssa. Yhteiseen markkinajärjestelyyn itseensä sisältyy siten sekä kiintiöiden myöntämisen että niiden siirron suorittaminen vastikkeetta.
95. ACOR mainitsee tältä osin vilja-alan yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyvässä asiassa komissio vastaan Kreikka annetun tuomion:(31)
" [─ ─] yhteiset markkinajärjestelyt perustuvat markkinoiden avoimuuden periaatteelle, jolloin jokaisella tuottajalla on vapaa pääsy markkinoille toimivan kilpailun olosuhteissa ja markkinoiden toimintaa säännellään ainoastaan mainittujen järjestelyjen yhteydessä luoduilla välineillä. Erityisesti niillä aloilla, joita koskee yhteinen markkinajärjestely, ja sitä suuremmalla syyllä silloin, kun mainittu järjestely perustuu ─ kuten käsiteltävänä olevassa asiassa ─ yhteiseen hintajärjestelmään, jäsenvaltiot eivät enää voi säätää hinnan muodostumisen mekanismia ─ sellaisena kuin se seuraa yhteisestä järjestelystä ─ koskevia yksipuolisia kansallisia säännöksiä (asia C-35/88, komissio vastaan Kreikka, tuomio 12.7.1990, Kok. 1990, s. I-3125, 29 kohta)."
96. ACOR lisää, että Espanjan hallituksella olisi sen ohella, että kiintiöiden siirto olisi yksinkertaisesti toteutettu vastikkeetta, ollut käytettävissään muitakin mahdollisuuksia, jotka eivät olisi olleet niin pakottavia ja jotka olisivat vaikuttaneet lieventävästi sulautumisen tuloksena syntyneen uuden yrityksen saaman määräävän aseman vahvistumiseen ja jotka olisivat lisäksi lisänneet toimivan kilpailun mahdollisuuksia Espanjan markkinoilla rikkomatta sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä ohjaavia säännöksiä.
97. ACOR mainitsee tältä osin useita vaihtoehtoja, erityisesti yhden tai useamman fuusiossa sulautuneille yrityksille kuuluneen tehtaan luovuttamisen, mistä seuraisi tehtaalle kuuluvan kiintiön siirtyminen uudelle omistajalle, sekä mahdollisuuden antaa itsenäisen tukkukauppiaan haltuun tietty määrä valmiiksi jalostettua sokeria interventiohintaan, kuten niissä ehdoissa, jotka komissio määräsi Südzuckerin ja Saint-Louis ' n välisen keskittymän muodostamisen osalta.(32)
98. Komission mukaan kiintiöiden siirto vastiketta vastaan saattaa aiheuttaa häiriöitä, jolloin olisi vaarana aiheutua vahinkoa yhteisön lainsäädäntöjärjestelmän ulottuvuudelle ja tehokkuudelle.
99. Azucarera Ebro väittää, että myytäessä tehtaita tai yrityksiä sokerintuottajien välillä kansallisella viranomaisella on velvollisuus siirtää kiintiöt välittömästi ja ettei yhteisen markkinajärjestelyn periaatteissa eikä tavoitteissa ole mitään sellaista, mikä estäisi jäsenvaltiota määräämästä, että siirto suoritetaan vastiketta vastaan.
100. Espanjan hallitus puolestaan katsoo, ettei kiintiöiden uudelleenjakaminen vastiketta vastaan aiheuta mitään vahinkoa yhteisen markkinajärjestelyn asianmukaiselle toiminnalle.
b) Asian arviointi
101. Siltä osin kuin ACOR korostaa esittämässään päättelyssä, että kiintiöiden myöntäminen vastiketta vastaan vaikuttaa sokerin ja sokerijuurikkaiden hinnanmuodostukseen, se koskettaa uskoakseni erästä esillä olevan ongelman keskeisistä kohdista. Hinnanmuodostusta koskevat säännökset muodostavat sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn ydinalueen.
102. Kuten ACOR:n siteeraama oikeuskäytäntö vahvistaa, hinnanmuodostustapaan puuttuessaan jäsenvaltio asettaa samalla kyseenalaiseksi koko yhteismarkkinoita koskevan järjestelmän perusolemuksen.
103. Tämän vuoksi totean, että kiintiöiden myöntäminen vastiketta vastaan on myös vastoin sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn perusrakenteita.
4. Sokerin ja sokerijuurikkaan tuottajien etu ─ Yhdenvertaisuusperiaate ja oikeusvarmuuden periaate
a) Yhteisöjen tuomioistuimessa esitetyt huomautukset
104. ACOR esittää joukon väitteitä, jotka perustuvat niihin varsin kielteisiin ja kalliiksi tulleisiin seurauksiin, jotka velvollisuus maksaa siirretystä sokerikiintiöstä aiheutti sokerintuotantoyrityksille, tuotantoalan muille yrityksille sekä sokerijuurikkaan tuottajille ja kuluttajille. ACOR huomauttaa, että seuraukset ovat vaarassa ulottua myös siihen hintaan, jonka sokeriyritykset maksavat sokerijuurikkaan tuottajille, jotka toimittavat niille tuotteensa, koska siten mainittujen tuottajien tulot vähenevät.
105. ACOR korostaa lisäksi, että silloin, kun kyseessä on vastikkeellinen hankinta, yrityksen pitäisi merkitä kiintiön hinta kirjanpitoonsa. Yrityshän on joutunut suorittamaan mainitusta kiintiöstä tietyn hinnan, mutta muut kiintiönsä se on sen sijaan saanut vastikkeetta.
106. Tähän saakka tuotantokiintiötä ei ole voitu kirjata yritysten taseeseen, koska kyse ei ole kirjanpitoon merkittävistä varoista. Mutta siinä tapauksessa, että myynti suoritettaisiin tarjouskilpailumenettelyssä huutokaupassa, pitäisi sen yrityksen, joka tällä tavoin saa osan kiintiötä, merkitä kirjanpitoa koskevien velvoitteidensa nojalla hankintatoimenpide ja maksettu hinta vuositileihinsä. Miten tässä tapauksessa on meneteltävä jäljelle jäävän kiintiön osan osalta, josta ei ole tarvinnut maksaa mitään?
107. Pitäisikö kaikille tuotantoalan yrityksille asettaa velvoite merkitä kirjanpitoonsa niillä olevan kiintiön osalta hallinnollisesti vahvistettu summa, joka suhteutettaisiin 30 000 tn:n määrästä maksettuun hintaan?
108. ACOR väittää lisäksi, että käytännön ongelmat eivät liity yksinomaan kirjanpitoon. Kiintiöiden uudelleenjakaminen vastiketta vastaan olisi lisäksi vaarassa luoda kiintiömarkkinat, jolloin kiintiötä ei välttämättä yhdistettäisi toimivaan ja todelliseen sokerintuotantoon. Tämä vaara uhkaisi saada jopa koko yhteisön laajuiset mittasuhteet. ACOR:n mukaan Espanjan hallitus saattaisi esimerkiksi pyrkiä yhdessä Ranskan hallituksen kanssa saamaan espanjalaiset yritykset ostamaan ranskalaisille yrityksille (jotka kaikki ovat tuotannoltaan ylijäämäisiä) myönnettyjä kiintiöitä, jotta Espanjan markkinoiden sokerialijäämä voitaisiin täyttää. Tästä aiheutuisi yhteisön sokerimarkkinoille vakava vääristymä, ja sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevat säännökset menettäisivät kaiken tehokkuutensa.
109. Ne seuraukset, jotka aiheutuisivat mahdollisuudesta siirtää sokerikiintiö vastiketta vastaan, heijastuisivat myös tulevaisuuteen. Tuotantokiintiöt ovat väliaikainen markkinoiden sääntelyn väline, jota muutetaan jatkuvasti uusilla säännöksillä. Jos kiintiöjärjestelmä tulevaisuudessa kumottaisiin, olisi ilmeistä, että kiintiöitä vastikkeellisesti hankkineille yrityksille aiheutuisi taloudellista vahinkoa.
110. Lisäksi sellaiset muihin Euroopan unionin maihin sijoittautuneet sokerialan yritykset, joilla on tuotantokiintiö, saisivat kilpailuedun suhteessa Espanjaan sijoittautuneisiin yrityksiin, jotka olisivat joutuneet ostamaan tuotantokiintiönsä. Tällöin loukattaisiin vakavasti tuottajien välistä yhdenvertaisuutta ja syyllistyttäisiin EY 34 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa kiellettyyn ilmeiseen syrjintään.
111. ACOR huomauttaa vielä, ettei syrjintä kohdistuisi ainoastaan tuottajiin vaan myös sokerijuurikkaan viljelijöihin itseensä. Kun otetaan huomioon, että yksi julkiseen huutokauppamenettelyyn hyväksytyistä urakkatarjouksentekijöistä on yhteistyötä tekevä yritys ACOR, jonka yhteistyökumppaneita sokerijuurikkaan viljelijät itse ovat, kaikki yhtiöön kohdistuva syrjintä vaikuttaisi kokonaisvaltaisesti ja välittömästi mainittuihin juurikkaan viljelijöihin.
112. Komission mukaan kansallisessa tuomioistuimessa riitautetun päätöksen tarkka tarkastelu johtaa päätelmään, jonka mukaan tässä päätöksessä ei sen kuudennessa ehdossa olevasta varaumasta huolimatta turvata riittävässä määrin sokerijuurikkaan tuottajien etuja. Kun otetaan lähtökohdaksi kolmen espanjalaisen sokerintuotantoryhmän ─ Azucarera Ebron, ACOR:n ja ARJ:n ─ tehtaiden sijainti, voidaan komission mukaan tehdä seuraavat päätelmät. Mahdollinen kiintiöiden siirto ACOR:n hyväksi ei loukkaisi sokerijuurikkaan tuottajien etuja, koska mainitun yrityksen molemmat tehtaat sijaitsevat eteläisellä tuotantoalueella, missä myös Azucarera Ebron tehtaat ovat. Sitä vastoin kiintiöiden siirto ARJ:n hyväksi saattaisi loukata juurikkaan tuottajien etuja, kun otetaan huomioon, että ARJ:n ainoa tehdas, joka sijaitsee Linaresissa Jaénen maakunnassa (eteläinen tuotantoalue), on melko kaukana ja erillään muista eteläisen alueen jalostamoista. Uusien sokerintuotantokiintiöiden myöntäminen ARJ:lle johtaisi väistämättä eteläiselle tuotantoalueelle sijoittautuneiden perinteisten viljelijöiden sokerijuurikkaan viljelyalan vähenemiseen ja juurikkaan viljelyn lisääntymiseen Linaresin ympäristössä.
113. ARJ piti mainittua tarkastelua vääränä suullisessa käsittelyssä ja väitti, että sillä on tehdas, joka jalostaa 49,62 prosenttia Keski-Espanjassa tuotetuista sokerijuurikkaista.
114. Azucarera Ebron mukaan asetuksen N:o 1785/81
25 artiklaa on tulkittava laajasti. Kun valtiot käyttävät siinä annettua toimivaltaa, niiden on noudatettava oikeusvarmuuden periaatetta sokerintuotantoyritysten hyväksi. Kiintiöiden jakamisessa on Azucarera Ebron mukaan kyse luovutuksesta ja niiden hallinta synnyttää sokerintuotantoyrityksille oikeudellisia intressejä, joita jäsenvaltioiden on kunnioitettava. Väliintulija vetoaa tältä osin asiassa Cavarzere Produzioni Industriali ym. annettuun tuomioon.(33)
b) Asian arviointi
115. On kiistatonta, että sokerintuotantokiintiöiden vastikkeellista uudelleenjakamista koskeva toimenpide vaikuttaa asianomaisen tai asianomaisten sokerintuottajien asemaan suhteessa muihin toimijoihin, joiden kirjanpitoa ei rasita kiintiöstä maksettu hinta. Samoin on vaarana käydä myös sokerijuurikkaan tuottajien osalta, jotka ovat riippuvaisia asianomaisesta sokerintuottajasta.
116. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan
" Perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukainen syrjintäkielto yhteistä maatalouspolitiikkaa toteutettaessa on vain ilmaus yleisestä yhdenvertaisuusperiaatteesta, joka edellyttää, että toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa ei menetellä eri tavalla ja että erilaisissa tilanteissa ei menetellä samalla tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella (asia 203/86, Espanja v. neuvosto, tuomio 20.9.1988, Kok. 1988, s. 4563, 25 kohta ja asia C-15/95, EARL de Kerlast, tuomio 17.4.1997, Kok. 1997, s. I-1961, 35 kohta)." (34)
117. Yhdenvertaisuusperiaate estää siten kaikissa tapauksissa sellaisen kansallisen viranomaisen toimenpiteen, joka kuten käsiteltävänä olevassa asiassa johtaa siihen, että toisiinsa rinnastettavassa asemassa olevien toimijoiden osalta menetellään eri tavalla.
118. Azucarera Ebron mainitseman oikeusvarmuuden osalta on jo edellä havaittu, että kiintiöitä ei voida pitää saavutettuina oikeuksina, joita toimijat voisivat käyttää hyödykseen, ja minkä vuoksi näin ei ole.
119. Julkisessa huutokauppamenettelyssä suoritettava myynti saattaisi johtaa kiintiöiden myöntämiseen sellaiselle yritykselle, joka sijaitsisi liian kaukana niistä sokerijuurikkaan tuottajista, joilla on ollut tapana toimittaa tuotantonsa toiselle fuusiossa sulautuneista yrityksistä. Tästä johtuu epäilemättä myös se, että asetuksen N:o 1785/81
25 artiklan 3 kohdassa ja asetuksen N:o 193/82
4 artiklassa säädetään, että peruutetut kiintiömäärät on jaettava yhdelle tai useammalle samalle alueelle sijoittautuneelle yritykselle.
5. Vastaus ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen
120. Ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle on siten vastattava, että se, että yritysten sulautumista koskevien toimenpiteiden hallinnollisesta valvonnasta vastaava jäsenvaltion viranomainen määrää tällaisen kiintiöiden siirron tai uudelleenjakamisen vastikkeelliseksi ja näin ollen se, että mainittu viranomainen asettaa yritykselle tai yrityksille, jolle tai joille kiintiöt siirretään, velvollisuuden suorittaa taloudellisen vastikkeen, on ristiriidassa asetuksen N:o 1785/81 ja asetuksen N:o 193/82 säännösten kanssa.
B Toinen ennakkoratkaisukysymys
121. Toisen kysymyksen sanamuoto on seuraava:
" b) Siinä tapauksessa, että vastaus kysymyksen ensimmäiseen osaan olisi kieltävä, onko se, että siirrettävän kiintiön hinnasta ja kyseisen kiintiön jakamisesta päätetään julkisessa huutokauppamenettelyssä, kuitenkin ristiriidassa edellä mainittujen säännösten kanssa? Onko tällainen julkinen huutokauppamenettely ristiriidassa näiden säännösten kanssa, kun on määrätty, että tällaisessa huutokauppamenettelyssä suoritettavassa kiintiöiden uudelleenjakamisessa on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin sokerijuurikkaan kotimaisina tuottajina toimiville maanviljelijöille mahdollisesti koituvien negatiivisten seurausten ehkäisemiseksi?"
122. Koska ehdotan, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, toiseen kysymykseen ei siten mielestäni ole tarpeen vastata. Näin ollen käsittelen tältä osin esitettyjä huomautuksia ainoastaan toissijaisesti.
1. Yhteisöjen tuomioistuimessa esitetyt huomautukset
123. ACOR ja ARJ väittävät, että on selvää, että julkiseen huutokauppamenettelyyn sisältyy implisiittisesti tietyn lähtöhinnan vahvistaminen ja että kyseessä on siten vastikkeellinen menettely. ACOR katsoo ensimmäisen kysymyksen kohdalla esitettyjen väitteiden perusteella, että se, että siirrettävän kiintiön hinnasta ja kyseisen kiintiön jakamisesta päätetään julkisessa huutokauppamenettelyssä on ristiriidassa yhteisön oikeuden säännösten kanssa. ACOR:n mukaan kaikki vastikkeelliset menettelyt, oli sitten kyse julkisesta huutokauppamenettelystä tai muusta vastaavanlaisesta menettelystä, jossa vahvistetaan hinta, ovat ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa.
124. Azucarera Ebro katsoo, että kysymys siitä, voidaanko kiintiöiden siirto suorittaa julkisessa huutokauppamenettelyssä on täysin toisarvoinen, koska merkityksellistä ei ole tarjouskilpailun suorittamismenettely vaan kiintiöiden siirron perusta, toisin sanoen luovutettavat varat ja asianomaisten osapuolten edut kyseessä olevalla alueella.
125. Espanjan hallituksen mukaan kyseessä olevien sokerikiintiöiden jakaminen myymällä ne julkisesti olisi rationaalisten taloudellisten perusteiden mukaista. Myynnin suorittaminen huutokauppamenettelyssä varmistaisi sen, että kiintiön hinta tulisi vahvistetuksi markkinavoimien mukaan eikä hallinnollisen mielivallan perusteella.
126. Lisäksi mainittu kiintiöiden uudelleenjakamisen tapa ei Espanjan hallituksen mukaan ole ristiriidassa minkään yhteisön asetuksen säännösten kanssa.
127. Kuten jo edellä 87 kohdassa totesin, komissio katsoo, että myytäessä sokerintuotantokiintiöt tarjouskilpailumenettelyssä eniten tarjoavalle ei oteta huomioon yhteisön lainsäädännössä määriteltyjä yleiseen etuun liittyviä tavoitteita, erityisesti sokerijuurikkaan ja sokeriruo ' on tuottajien etujen turvaamista.
128. Kansallisessa tuomioistuimessa riitautetun päätöksen tarkka tarkastelu johtaa komission mukaan päätelmään, jonka mukaan mainitussa päätöksessä ei sen kuudennessa ehdossa olevasta varaumasta huolimatta turvata riittävässä määrin sokerijuurikkaan tuottajien etuja.
2. Asian arviointi
129. Julkisessa huutokauppamenettelyssä suoritettava myynti on ainoastaan yksi kiintiöiden vastikkeellisen uudelleenjakamisen muoto.
130. Vaikka oletettaisiin, että kaikkien juurikkaantuottajille aiheutuvien kielteisten seurausten välttämiseksi olisi käytettävissä tehokkaita toimenpiteitä, huutokaupassa suoritettavan myynnin estäisivät kuitenkin kaikki jakamisen vastikkeellisuutta vastaan edellä esittämäni periaatteelliset vastaväitteet. Kuten eri väliintulijat ovat korostaneet, mainittu jakamistapa merkitsisi koko kiintiövälineen luonteen muutosta, mikä aiheuttaisi häiriöitä, jotka vaarantaisivat yhteisön koko järjestelmän ulottuvuuden ja tehokkuuden.
131. Jos toiseen ennakkoratkaisukysymykseen olisi vastattava, ehdottaisin näin ollen, että yhteisöjen tuomioistuin toteaisi, että se, että siirrettävän kiintiön hinnasta ja kyseisen kiintiön jakamisesta päätetään julkisessa huutokauppamenettelyssä ja että tällainen julkinen huutokauppamenettely silloinkin, kun on määrätty, että tällaisessa huutokauppamenettelyssä suoritettavassa kiintiöiden uudelleenjakamisessa on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin sokerijuurikkaan kotimaisina tuottajina toimiville maanviljelijöille mahdollisesti koituvien negatiivisten seurausten ehkäisemiseksi, on ristiriidassa asetuksen N:o 1785/81 ja asetuksen N:o 193/82 säännösten kanssa.
C Kolmas ennakkoratkaisukysymys
132. Kolmas ennakkoratkaisukysymys on seuraava:
" c) Muuttaako sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä kesäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001, jolla kumotaan aiemmat asetukset, voimaantulo yhteisön lainsäädännön tulkintaa ja yhteisöjen tuomioistuimen vastauksia?"
133. Huomautuksia esittäneet asianosaiset katsovat yksimielisesti, ettei asetus N:o 1260/2001 aiheuta mitään muutoksia käsiteltävänä olevaa asiaa koskeviin yhteisön lainsäädännön säännöksiin.
134. Oma kantani on sama, ja ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa tähän ennakkoratkaisukysymykseen, että yhteisön lainsäädännön tulkinta on sama ja vastausten on oltava samoja myös silloin, kun kyse on asetuksesta N:o 1260/2001, jolla kumottiin edellä mainitut asetukset.
V Ratkaisuehdotus
135. Suorittamani tarkastelun perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ensimmäiseen ja kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
1) Jos jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen yritysten sulautumista hallinnollisesti valvoessaan katsoo kilpailun turvaamisen kannalta tarpeelliseksi jakaa uudelleen sokerin tuotantokiintiöt alueelleen sijoittautuneille yrityksille, on se, että kyseinen viranomainen määrää tällaisen kiintiöiden siirron tai uudelleenjakamisen vastikkeelliseksi ja näin ollen se, että se asettaa yritykselle tai yrityksille, jolle tai joille kiintiöt siirretään, velvollisuuden suorittaa taloudellisen vastikkeen, ristiriidassa sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81 ja sokerialan kiintiöiden siirtoja koskevista yleisistä säännöistä 26 päivänä tammikuuta 1982 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 193/82 säännösten kanssa.
2) Yhteisön lainsäädännön tulkinta on sama ja vastausten on oltava samoja myös silloin, kun kyse on sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä kesäkuuta 2001 annetusta neuvoston asetuksesta (EY) N:o 1260/2001, jolla kumottiin edellä mainitut asetukset.
(1) .
(2) EYVL L 177, s. 4.
(3) EYVL L 21, s. 3.
(4) EYVL L 178, s. 1.
(5) EYVL 1962, 30, s. 993.
(6) Ks. asia 139/79, Maizena v. neuvosto, tuomio 29.10.1980 (Kok. 1980, s. 3393, 23 kohta) ja asia C-280/93, Saksa v. neuvosto, tuomio 5.10.1994 (Kok. 1994, s. I-4973, Kok. Ep. XVI, s. I-173).
(7) Asia C-134/92, Mörlins, tuomio 17.11.1993 (Kok. 1993, s. I-6017, 17 kohta).
(8) Asia 16/83, Prantl, tuomio 13.3.1984 (Kok. 1984, s. 1299, Kok. Ep. VII, s. 529, 13 kohta).
(9) Ks. asia 51/74, Hulst, tuomio 23.1.1975 (Kok. 1975, s. 79, Kok. Ep. II, s. 437, 25 kohta); asia 111/76, Van den Hazel, tuomio 18.5.1977 (Kok. 1977, s. 901, 13 kohta); yhdistetyt asiat 47/83 ja 48/83, Midden-Nederland ja Van Miert, tuomio 28.3.1984 (Kok. 1984, s. 1721, 25 kohta) sekä edellä alaviitteessä 7 mainittu asia Mörlins, tuomion 17 kohta.
(10) Asia C-61/90, komissio v. Kreikka, tuomio 7.4.1992 (Kok. 1992, s. I-2407, 22 kohta).
(11) Asia 90/86, Zoni, tuomio 14.7.1988 (Kok. 1988, s. 4285) ja asia C-32/89, Kreikka v. komissio, tuomio 19.3.1991 (Kok. 1991, s. I-1321, 20 kohta).
(12) Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia Prantl, tuomion 13 kohta.
(13) Asia C-1/94, Cavarzere Produzioni Industriali ym., tuomio 11.8.1995 (Kok. 1995, s. I-2363, 33 ja 34 kohta).
(14) Ks. erityisesti edellä alaviitteessä 6 mainittu asiassa Maizena v. neuvosto annettu tuomio.
(15) Mainittu edellä alaviitteessä 7, tuomion 16 ja 17 kohta.
(16) Ks. edellä alaviitteessä 7 mainittu asia Mörlins, tuomion 16 ja 17 kohta.
(17) EYVL L 252, s. 1.
(18) Mainittu edellä alaviitteessä 13, tuomion 34 kohta.
(19) Julkaisematon päätös, jonka saksankielinen käännös ja lehdistötiedote ovat saatavilla komission palvelimella; ks. myös ennakkotiedote, EYVL 2001, C 211, s. 53.
(20) Asia C-44/89, tuomio 22.10.1991 (Kok. 1991, s. I-5119, 27 kohta).
(21) Asia C-2/92, tuomio 24.3.1994 (Kok. 1994, s. I-955, 19 kohta).
(22) Asia 230/78, tuomio 27.9.1979 (Kok. 1979, s. 2749, Kok. Ep. IV, s. 547, 21 ja 22 kohta).
(23) Mainittu edellä alaviitteessä 7.
(24) Mainittu edellä alaviitteessä 19.
(25) Mainittu edellä alaviitteessä 13.
(26) Interventiohinta, johon on lisätty tietyt tosiasialliset kustannukset.
(27) Mainittu edellä alaviitteessä 7.
(28) Mainittu edellä alaviitteessä 7.
(29) Mainittu edellä alaviitteessä 13.
(30) Jonka sanamuodon mukaan kiintiötä uudelleen jaettaessa, mikä suoritetaan huutokauppamenettelyssä, hallituksen on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin sokerijuurikkaan kotimaisina tuottajina toimiville maanviljelijöille mahdollisesti koituvien negatiivisten seurausten välttämiseksi.
(31) Mainittu edellä alaviitteessä 10, tuomion 22 kohta.
(32) Edellä alaviitteessä 19 mainittu päätös.
(33) Mainittu edellä alaviitteessä 13.
(34) Asia C-292/97, Karlsson ym., tuomio 13.4.2000 (Kok. 2000, s. I-2737, 39 kohta).