62023TJ1180_RES
Asia T‑1180/23
BW
vastaan
Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirastojaEuroopan unionin rikosoikeudellisen yhteistyön virasto
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25.2.2026
Jäsenvaltioiden poliisiviranomaisten ja muiden lainvalvontaviranomaisten yhteistyö – Sky ECC ‑salatut viestintäpalvelut – Väitetysti lainvastainen henkilötietojen käsittely – Kumoamiskanne – Toimi, johon ei voida hakea muutosta – Valmisteleva toimi – Tutkittavaksi ottaminen – Jäsenvaltioiden suorittama henkilötietojen käsittely ja siirto Europolille – Europolin suorittama henkilötietojen siirto jäsenvaltiolle – Eurojustin suorittama henkilötietojen siirto kolmannelle maalle – Sopimussuhteen ulkopuolinen unionin vastuu – Asetuksen (EU) 2016/794 50 artikla – Europolin ja jäsenvaltioiden yhteisvastuu lainvastaisesta henkilötietojen käsittelystä – Oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen – Vahingon tosiasiallisuus – Asetus (EU) 2018/1727 – Eurojust ei ole koordinoinut riittävästi rikosoikeudellisia menettelyjä jäsenvaltion ja kolmannen maan välillä – Asetuksen (EU) 2018/1725 71, 72, 89, 91 ja 92 artikla
Kumoamiskanne – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Vaatimus kumota kansallisten viranomaisten rikosoikeudellisten menettelyjen yhteydessä toteuttamat henkilötietojen käsittelyä koskevat toimet sekä toimet, jotka liittyvät siihen, että kyseiset viranomaiset toimittavat Europolille tai Eurojustille asiakirjoja ja tietoja – Ei kuulu unionin tuomioistuinten toimivaltaan
(SEUT 263 artikla)
(ks. 23–25 kohta)
Kumoamiskanne – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Vaatimus kumota yhteisen tutkintaryhmän perustamisesta tehty sopimus – Ei kuulu unionin tuomioistuimen toimivaltaan
(SEU 34 artikla; SEUT 263 artikla)
(ks. 26–31 kohta)
Vahingonkorvauskanne – Kohde – Henkilötietojen laittomasta käsittelystä aiheutuneen vahingon korvaaminen – Kanne, joka on nostettu Eurojustia vastaan jäsenvaltioiden tai Europolin menettelyn johdosta – Unionin tuomioistuinten toimivallan puuttuminen
(SEUT 268 ja SEUT 340 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus 2018/1727)
(ks. 33–35, 41 kohta)
Vahingonkorvauskanne – Kohde – Henkilötietojen laittomasta käsittelystä aiheutuneen vahingon korvaaminen – Kanne, joka on nostettu Europolia vastaan jäsenvaltioiden menettelyn johdosta – Unionin tuomioistuinten toimivalta – Raja – Toimivallan puuttuminen sellaisen vahingon osalta, joka on aiheutunut jäsenvaltioiden poliisin tai muiden lainvalvontaviranomaisten toteuttamien toimien yhteydessä
(SEUT 268, SEUT 276 ja SEUT 340 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2016/794 johdanto-osan 57 perustelukappale, 49 artiklan 3 ja 4 kohta sekä 50 artikla)
(ks. 37, 38, 42–46 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen unionin vastuu – Unionin ja jäsenvaltioiden yhteisvastuu – Asetus 2016/794 – Vastuu henkilötietojen laittomasta käsittelystä – Europolin ja kyseisen jäsenvaltion yhteisvastuu – Kriteerit – Todisteet siitä, että laiton tietojenkäsittely voidaan lukea Europolin tai asianomaisen jäsenvaltion syyksi
(SEUT 340 artiklan toinen kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2016/794 50 artiklan 1 kohta)
(ks. 93, 136 kohta)
Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Valmistelevat toimet – Ei kuulu unionin tuomioistuimen toimivaltaan – Europolin tai Eurojustin osallistuminen kokouksiin tai työryhmiin – Ei kuulu unionin tuomioistuimen toimivaltaan
(SEUT 263 artikla)
(ks. 108–110 kohta)
Kumoamiskanne – Kannekelpoiset toimet – Käsite – Toimet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia – Se, että unionin virasto siirtää Sky ECC ‑palvelusta peräisin olevia henkilötietoja – Jäsenvaltioon siirtäminen – Ei kuulu käsitteen alaan – Kolmanteen maahan siirtäminen – Kuuluu käsitteen alaan – Edellytys
(SEUT 263 artikla)
(ks. 111–123 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen unionin vastuu – Edellytykset – Asetus 2016/794 – Vastuu henkilötietojen laittomasta käsittelystä – Kyseisen vastuun luonne – Europolin ja kyseisen jäsenvaltion yhteisvastuu – Ulottuvuus – Jäsenvaltioiden muiden toimien tai menettelyjen kuin jäsenvaltioiden poliisin tai muiden lainvalvontaviranomaisten toteuttamien toimien yhteydessä suoritetun tietojen keräämisen lainmukaisuuden arviointi – Arviointi unionin oikeuden tai kansallisen oikeuden perusteella
(SEUT 268 ja SEUT 276 artikla sekä SEUT 340 artiklan toinen kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2016/794 50 artiklan 1 kohta)
(ks. 141, 142, 162–164 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kumoamis- ja vahingonkorvauskanteen, jonka BW oli nostanut Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirastoa (Europol) ja Euroopan unionin rikosoikeudellisen yhteistyön virastoa (Eurojust) vastaan useamman jäsenvaltion välisen poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön asiayhteydessä ja täsmentää ensimmäistä kertaa sitten tuomion Kočner v. Europol (
1
) yhteisvastuujärjestelmän ulottuvuutta erityisesti SEUT 276 artiklasta johtuvien rajojen kannalta. Unionin yleinen tuomioistuin totesi myös, että se, että Eurojust siirtää henkilötietoja jäsenvaltioon, ei ole SEUT 263 artiklassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi, mutta myönsi sitä vastoin tällaisten tietojen kolmanteen maahan siirtämisen kannekelpoisuuden muun tehokkaan tuomioistuinvalvonnan puuttuessa.
Kantaja BW on Serbian kansalainen, joka on ollut toukokuusta 2023 lähtien rikosoikeudellisen menettelyn kohteena ja vangittuna Alankomaissa kokaiinin maahantuonnin vuoksi ja joka on myös ollut syksystä 2023 lähtien rikosoikeudellisen menettelyn kohteena Serbiassa muun muassa laittoman huumausainekaupan vuoksi.
Alankomaiden ja Serbian viranomaisten rikosoikeudellisten menettelyjen taustalla olivat Belgian, Alankomaiden ja Ranskan viranomaisten vuoden 2010 lopulla aloittamat tutkintatoimet, jotka koskivat ”Sky ECC ‑organisaatiota”, jossa ”ECC” merkitsee ”Elliptic Curve Cryptographya” (elliptisen käyrän salaus) ja jota epäiltiin sellaisten salattujen viestintätuotteiden ja ‑palveluiden myynnistä, jotka oli tarkoitettu erityisesti helpottamaan rikosten tekemistä.
Näiden tutkintatoimenpiteiden jälkeen Belgia ja Alankomaat tekivät vuoden 2018 lopussa yhteistä tutkintaa koskevia päätöksiä, joissa vaadittiin Ranskaa kuvantamaan Sky ECC ‑palvelun käyttämät ja Ranskassa sijaitsevat palvelimet. Ranska vastasi pyyntöön toteuttamalla väliintulohyökkäyksen, jonka avulla se kohdisti telekuuntelua näille palvelimille saapuviin ja niiltä lähteviin salattuihin viesteihin sekä tallensi ja purki nämä viestit, mukaan lukien BW:tä koskevat tiedot.
Vuonna 2019 Belgian, Ranskan ja Alankomaiden viranomaiset perustivat yhteisen tutkintaryhmän kyseisten jäsenvaltioiden välisellä tutkintayhteistyösopimuksella (
2
). Telekuuntelun yhteydessä saadut raakatiedot, jotka oli seuraavaksi analysoitava, sekä tämän analyysin tulokset jaettiin yhteisessä tutkintaryhmässä Europolin ja asianomaisten kolmen jäsenvaltion välillä.
Tämän yhteistyön yhteydessä Europol tallensi tiedot tietojärjestelmäänsä, suoritti ristiintarkastuksia, esitti tiedusteluraportteja, laati tietojen visualisointiin liittyvää grafiikkaa ja tulkitsi monikielisiä tietoaineistoja. Eurojust puolestaan avusti ja neuvoi oikeudellista yhteistyötä koskevien mahdollisuuksien osalta, järjesti useita koordinointikokouksia asianomaisten kansallisten viranomaisten sekä Europolin välillä ja helpotti oikeudellista yhteistyötä yhtäältä Serbian sekä toisaalta Alankomaiden ja Ranskan välillä.
BW vaati tässä yhteydessä unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan tutkintayhteistyösopimuksen, Europolin ja Eurojustin tämän sopimuksen perusteella toteuttamat toimet sekä Sky ECC ‑palvelimen häntä koskevien tietojen käsittelyä, analysointia ja jakamista koskevat Europolin, Eurojustin ja kyseisten jäsenvaltioiden toimet. BW vaati lisäksi, että Europol ja Eurojust velvoitetaan maksamaan hänelle korvausta henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta, jota hän arvioi itselleen aiheutuneen.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi aluksi toimivaltakysymyksen osalta, ettei se ollut ensinnäkään toimivaltainen tutkimaan SEUT 263 artiklan nojalla sitä, että ranskalainen tuomioistuin antoi luvan Ranskan viranomaisten suorittamille telekuuntelutoimille, näiden toimien kulkua, sitä, että Ranskan viranomaiset siirsivät Europolille näiden toimien yhteydessä saamiaan asiakirjoja ja tietoja, sitä, että Ranskan viranomaiset siirsivät Eurojustille ja Serbian viranomaisille Serbian viranomaisten oikeusapupyyntöjen yhteydessä pyytämiä asiakirjoja ja tietoja, eikä serbialaisissa tuomioistuimissa käydyn rikosoikeudellisen menettelyn ja tutkintayhteistyösopimuksen sääntöjenmukaisuutta.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi tarkemmin tutkintayhteistyösopimuksesta, että unionin tuomioistuimet eivät olleet toimivaltaisia tutkimaan suoraan SEUT-sopimuksen 263 artiklan nojalla kyseisen sopimuksen lainmukaisuutta, koska kyseessä ei ole unionin toimi. Tutkintayhteistyösopimus on nimittäin allekirjoitettu ja näin ollen tehty vain kolmen jäsenvaltion välillä. Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa yhtäältä sillä, että tutkintayhteistyösopimus perustuu yleissopimukseen, jonka kyseiset jäsenvaltiot ovat tehneet SEU 34 artiklan nojalla, ja Euroopan unionin neuvoston puitepäätökseen, eikä sillä, että kyseinen yhteinen tutkintaryhmä perustettiin Europolin tai Eurojustin aloitteesta, eikä myöskään sillä, että Belgia, Ranska ja Alankomaat päättivät tutkintayhteistyösopimuksen nojalla Europolin ja Eurojustin ”osallistumisesta” yhteiseen tutkintaryhmään. Unionin yleinen tuomioistuin täsmensi tässä yhteydessä, että Europolille ja Eurojustille annettu mahdollisuus (
3
) ehdottaa yhteisen tutkintaryhmän perustamista tai avustaa sen perustamisessa taikka niiden virkamiehille annettu mahdollisuus osallistua yhteiseen tutkintaryhmään ei anna näille virastoille ”sopimuspuolen” asemaa sopimuksessa, jolla mainitut kolme jäsenvaltiota ovat perustaneet kyseisen yhteisen tutkintaryhmän.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi toiseksi, ettei se ollut toimivaltainen tutkimaan kantajan vaatimusta todeta, että Eurojust on vastuussa Belgian, Ranskan ja Alankomaiden tai Serbian taikka Europolin puolesta. Kyseinen tuomioistuin päätyi tähän lopputulokseen erityisesti sen johdosta, että SEUT 268 ja SEUT 340 artiklaan perustuvaan unionin vastuuseen ei voida vedota unionin muun toimielimen, elimen tai laitoksen osalta kuin sen, jonka vastuun synnyttävää tekoa moititaan, ellei unionin lainsäätäjä ole nimenomaisesti säätänyt yhteisvastuuta koskevasta poikkeusjärjestelmästä joko tällaisen unionin toimielimen, elimen tai laitoksen ja yhden tai useamman jäsenvaltion taikka yhden tai useamman kolmannen maan välillä taikka useamman unionin toimielimen, elimen tai laitoksen välillä. Mainittu tuomioistuin totesi käsitellyssä asiassa, ettei missään säädöksessä säädetä yhteisvastuuta koskevasta poikkeusjärjestelmästä Eurojustin ja jäsenvaltioiden välillä tai Eurojustin ja Serbian välillä.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi kuitenkin olevansa toimivaltainen tutkimaan vaatimuksen, jossa vaaditaan toteamaan, että Eurojust on vastuussa omasta menettelystään ja että Europol on vastuussa menettelystä, joka on luettavissa sekä sen itsensä että Sky ECC ‑palvelua koskevaan yhteistyöhön osallistuneiden jäsenvaltioiden syyksi.
Unionin yleinen tuomioistuin täsmensi, että vaikka se on toimivaltainen tutkimaan vaatimuksen, joka koskee Europolin yhteisvastuun toteamista muun muassa Ranskan viranomaisten syyksi luettavasta menettelystä, sillä ei siis ole toimivaltaa tutkia kantajan väitteitä vahingoista, joita hänelle on aiheutunut hänen henkilötietoihinsa kohdistuneista telekuuntelutoimista kyseisten viranomaisten suorittamien poliisioperaatioiden yhteydessä. Kyseinen tuomioistuin totesi tältä osin, että Europol-asetuksessa säädetystä yhteisvastuujärjestelmästä huolimatta Europolin ei voida katsoa olevan yhteisvastuussa mahdollisesta vahingosta, joka aiheutuu luonnollisen henkilön henkilötietojen lainvastaisesta käsittelystä jäsenvaltion poliisin tai muiden lainvalvontaviranomaisten toteuttamien toimien yhteydessä, vaikka nämä toimet olisi toteutettu tähän asetukseen perustuvan yhteistyön yhteydessä. SEUT 276 artiklasta ilmenee nimittäin, että käyttäessään rikosoikeuden alalla tehtävään oikeudelliseen yhteistyöhön ja poliisiyhteistyöhön liittyviä toimivaltuuksiaan unionin tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa tutkia jäsenvaltion poliisiviranomaisen tai muiden lainvalvontaviranomaisten toteuttamien toimien pätevyyttä tai oikeasuhteisuutta.
Unionin yleinen tuomioistuin lausui seuraavaksi kumoamisvaatimusten tutkittavaksi ottamisesta ja totesi, että kantajan moittimat toimet eivät olleet kannekelpoisia lukuun ottamatta Eurojustin sellaisen Ranskan viranomaisten sähköpostin toimittamista Serbian viranomaisille, jossa oli linkki suojatulle lataussivustolle, joka sisälsi muun muassa kantajan tiettyjä Sky ECC ‑palvelusta peräisin olevia keskusteluja.
Unionin yleinen tuomioistuin huomautti tästä toimittamisesta, että vaikka siitä, että Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) toimittaa jäsenvaltioille loppukertomuksia ja tietoja, koskevasta ja käsitellyssä asiassa analogisesti sovellettavasta oikeuskäytännöstä ilmenee, että tällainen toimittaminen ei ole kannekelpoinen toimi, unionin tuomioistuimella ja unionin yleisellä tuomioistuimella itsellään on kuitenkin ollut mahdollisuus OLAFin toteuttamien toimitusten kannekelpoisuuden hylkäämiseksi ottaa huomioon se, että kantajalla oli käytettävissään muita keinoja tällaisia toimituksia koskevien päätösten laillisuuden valvomiseksi, kuten ennakkoratkaisumenettely. Unionin yleinen tuomioistuin huomautti kuitenkin, että 24.6.2022 tehty siirto toteutettiin unionin viraston ja kolmannen maan, käsitellyssä asiassa Serbian tasavallan, viranomaisten välillä. Koska kyseisen siirron laillisuutta ei voitu riitauttaa käsitellyn kanteen yhteydessä, sitä ei voitu enää riitauttaa unionin oikeuden kannalta ja siihen sisältyviä henkilötietoja voitiin siis pitää laillisesti toimitettuina Serbian viranomaisille; kantaja ei voinut näin ollen pyytää kyseisen kolmannen maan tuomioistuimia arvioimaan tämän siirron pätevyyttä unionin oikeuden kannalta tai esittämään ennakkoratkaisupyyntöä unionin tuomioistuimelle sen pätevyyden arvioimiseksi. Näin ollen mainittu siirto muodosti päätöksen erityiselle menettelylle, jossa Eurojust siirtää kolmannen maan viranomaisille näiden pyynnöstä tietyn henkilön henkilötietoja.
Unionin yleinen tuomioistuin lisäsi, että ainoastaan tunnustamalla 24.6.2022 tehdyn siirron kannekelpoisuus voidaan taata se, että oikeusviranomainen tai muu riippumaton elin voi tehokkaasti valvoa telekuuntelutoimien yhteydessä saatujen henkilötietojen siirtoa ja niiden käyttöä muihin tarkoituksiin kuin sitä rikosoikeudellisesta menettelyä varten, jonka vuoksi tiedot alun perin kerättiin. Sillä, että kantaja voisi nostaa kanteen ranskalaisissa tuomioistuimissa tai saattaa asian Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltäväksi Serbian rikostuomioistuinten mahdollisen tuomion jälkeen, ei ole merkitystä. Yhtäältä on niin, ettei ranskalaisissa tuomioistuimissa voida nostaa kumoamiskannetta unionin viraston toimesta. Toisaalta on niin, että koska unioni ei ole liittynyt ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehtyyn yleissopimukseen, Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ei voi todeta, että unioni on jättänyt noudattamatta kyseistä yleissopimusta, varsinkaan kolmatta maata vastaan nostetun kanteen yhteydessä.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kuitenkin 24.6.2022 tehtyä siirtoa koskevat kumoamisvaatimukset perusteettomina, koska kantaja ei esittänyt perusteita sille, minkä vuoksi kyseinen siirto on johtanut hänen henkilötietojensa lainvastaiseen käsittelyyn.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi kolmanneksi kantajan korvausvaatimuksista, että ensimmäinen vahinkoperuste liittyy väitteisiin, jotka koskevat sekä Europolin että asianomaisten kolmen jäsenvaltion suorittamaa laitonta tietojenkäsittelyä, joka kuuluu Europol-asetuksessa (
4
) säädetyn yhteisvastuuta koskevan poikkeusjärjestelmän soveltamisalaan, ja otti siis huomioon paitsi Europolin toimet ja menettelyn Europolille kyseisen asetuksen nojalla kuuluvaa yleistä vastuuta koskevan järjestelmän (
5
) puitteissa myös asianomaisten kolmen jäsenvaltion toimet ja menettelyn mainitun yhteisvastuuta koskevan poikkeusjärjestelmän puitteissa.
Unionin yleinen tuomioistuin lisäsi Europolin väittäneen virheellisesti, ettei sen voida katsoa olevan vastuussa jäsenvaltioiden toimista tai menettelyistä ja ettei unionin yleinen tuomioistuin voi arvioida niiden laillisuutta. Vaikka unionin tuomioistuimilla ei olekaan SEUT 276 artiklan mukaan toimivaltaa tutkia jäsenvaltion poliisiviranomaisen tai muiden lainvalvontaviranomaisten toteuttamien toimien pätevyyttä tai oikeasuhteisuutta myöskään SEUT 268 ja SEUT 340 artiklaan perustuvan kanteen yhteydessä, Europol-asetuksessa säädetystä yhteisvastuuta koskevasta poikkeusjärjestelmästä kuitenkin seuraa muiden kuin näiden erityisten toimien osalta implisiittisesti mutta väistämättä, että Europolin voidaan katsoa olevan vastuussa jäsenvaltioiden toimista tai menettelyistä. Tästä seuraa väistämättä myös, että kyseiseen poikkeusjärjestelmään perustuvien vahingonkorvauskanteiden yhteydessä unionin yleisellä tuomioistuimella on toimivalta arvioida jäsenvaltioiden muiden toimien tai menettelyjen laillisuutta kuin niiden, joita näiden jäsenvaltioiden poliisiviranomaiset tai muut lainvalvontaviranomaiset ovat toteuttaneet kyseisten tietojen keräämiseksi joko unionin oikeuden tai kyseisen jäsenvaltion kansallisen oikeuden nojalla.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi toisesta vahinkoperusteesta, joka perustui lähinnä ainoastaan oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaamiseen sillä perusteella, että Sky ECC ‑palvelusta peräisin olevien tietojen ”käyttökelpoisuutta” ei voitu tarkistaa kansallisissa rikosoikeudellisissa menettelyissä, jotka aloitettiin niiden tutkintojen johdosta, joihin Europol osallistui, että kantaja ei kiistä Europol-asetuksen 28 artiklassa tarkoitettua henkilötietojensa käsittelyn lainmukaisuutta, joka on ainoa argumentti, jonka nojalla kiistämisen voidaan katsoa kuuluvan kyseisessä asetuksessa säädetyn yhteisvastuuta koskevan poikkeusjärjestelmän soveltamisalaan. Kyseisen vahinkoperusteen tarkastelussa on näin ollen otettava huomioon ainoastaan Europolin toimet tai menettely kyseisen asetuksen mukaisen yleisen vastuujärjestelmän puitteissa.
Unionin yleinen tuomioistuin täsmensi kolmannesta vahinkoperusteesta, joka liittyi siihen, että Alankomaiden ja Serbian viranomaiset olivat väitetysti kohdistaneet häneen kaksi rikosoikeudellista menettelyä samoista teoista, että kantaja moittii kyseisellä vahinkoperusteella Europolia ainoastaan tutkintayhteistyösopimukseen perustuvien velvoitteidensa noudattamatta jättämisestä. Unionin yleinen tuomioistuin otti näin ollen tarkastelussa huomioon ainoastaan Europolin toimet tai menettelyn Europol-asetuksen mukaisen yleisen vastuujärjestelmän puitteissa.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kolme vahinkoperustetta perusteettomina.
(
1
)	Tuomio 5.3.2024, Kočner v. Europol (C‑755/21 P, EU:C:2024:202).
(
2
)	Kyseinen sopimus tehtiin keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä SEU 34 artiklan mukaisesti neuvoston tekemän yleissopimuksen (EYVL 2000, C 197, s. 1) 13 artiklan ja yhteisistä tutkintaryhmistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen (EYVL 2002, L 162, s. 1) nojalla.
(
3
)	Europolin osalta Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirastosta (Europol) sekä neuvoston päätösten 2009/371/YOS, 2009/934/YOS, 2009/935/YOS, 2009/936/YOS ja 2009/968/YOS korvaamisesta ja kumoamisesta 11.5.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/794 (EUVL 2016, L 135, s. 53; jäljempänä Europol-asetus) 5 artiklassa ja Eurojustin osalta Euroopan unionin rikosoikeudellisen yhteistyön virastosta (Eurojust) ja neuvoston päätöksen 2002/187/YOS korvaamisesta ja kumoamisesta 14.11.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1727 (EUVL 2018, L 295, s. 138) 8 artiklan 1 kohdan d alakohdassa.
(
4
)	Europol-asetuksen 50 artiklan 1 kohta.
(
5
)	Europol-asetuksen 49 artiklassa tarkoitettu Europolin yleinen vastuu.