61995CJ0009_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Yhdistetyissä asioissa C-9/95, C-23/95 ja C-156/95,
Belgian kuningaskunta, asiamiehenään ulkoasiain-, ulkomaankaupan- ja kehitysyhteistyöministeriön hallintojohtaja J. Devadder, prosessiosoite Luxemburgissa Belgian suurlähetystö, 4 rue des Girondins
kantajana asioissa C-9/95 ja C-156/95,
ja
Saksan liittotasavalta, asiamiehenään liittovaltion talousministeriön Ministerialrat E. Röder, D-53107 Bonn,
kantajana asiassa C-23/95,
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään
- asioissa C-9/95 ja C-156/95, oikeudellinen neuvonantaja T. van Rijn,
- asiassa C-23/95, oikeudellinen neuvonantaja D. Booß ja oikeudellisen yksikön virkamies K.-D. Borchardt,
prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,
vastaajana,
jota tukevat
asioissa C-9/95, C-23/95 ja C-156/95
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, asiamiehenään S. Braviner, Treasury Solicitor's Department, avustajanaan barrister D. Anderson, prosessiosoite Luxemburgissa Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähetystö, 14 boulevard Roosevelt,
ja asiassa C-156/95
Ranskan tasavalta, asiamiehinään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston apulaisjohtaja C. de Salins ja saman osaston hallintoavustaja F. Pascal, prosessiosoite Luxemburgissa Ranskan suurlähetystö, 9 boulevard du Prince Henri,
väliintulijoina,
joissa kantajat vaativat,
- asioissa C-9/95 ja C-23/95 banaanien tuontia koskevan vuoden 1994 tariffikiintiön lisämäärän poikkeuksellisesta myöntämisestä hirmumyrsky Debbien johdosta 16 päivänä marraskuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2791/94 (EYVL L 296, s. 33) kumoamista, ja
- asiassa C-156/95 banaanien tuontia koskevan tariffikiintiön lisämäärän poikkeuksellisesta myöntämisestä vuoden 1995 ensimmäiseksi neljännekseksi hirmumyrsky Debbien johdosta 7 päivänä maaliskuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 510/95 (EYVL L 51, s. 8) kumoamista,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida (esittelevä tuomari) ja J. L. Murray sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann ja H. Ragnemalm,
julkisasiamies: M. B. Elmer,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Belgian hallituksen, asiamiehenään ulkoasiain-, ulkomaankauppa- ja kehitysyhteistyöministeriön oikeudellisen osaston apulaisneuvonantaja A. De Ridder, Saksan hallituksen, asiamiehenään liittovaltion talousministeriön Oberregierungsrat B. Kloke, komission, asiamiehinään T. van Rijn ja D. Booß, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen, asiamiehenään D. Anderson, ja Ranskan hallituksen, asiamiehenään F. Pascal, esittämät suulliset huomautukset 9.7.1996 pidetyssä istunnossa,
kuultuaan julkisasiamiehen 15.10.1996 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Belgian kuningaskunta on yhteisöjen tuomioistuimeen 16.1.1995 asiassa C-9/95 ja 17.5.1995 asiassa C-156/95 toimittamallaan kanteella vaatinut EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla banaanien tuontia koskevan vuoden 1994 tariffikiintiön lisämäärän poikkeuksellisesta myöntämisestä hirmumyrsky Debbien johdosta 16 päivänä marraskuuta 1994 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2791/94 (EYVL L 296, s. 33) ja banaanien tuontia koskevan tariffikiintiön lisämäärän poikkeuksellisesta myöntämisestä vuoden 1995 ensimmäiseksi neljännekseksi hirmumyrsky Debbien johdosta 7 päivänä maaliskuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 510/95 (EYVL L 51, s. 8) (jäljempänä riidanalaiset asetukset) kumoamista. Saksan liittotasavalta on yhteisöjen tuomioistuimeen 2.2.1995 asiassa C-23/95 toimittamallaan kanteella vaatinut EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla asetuksen N:o 2791/94
1 artiklan 2 kohdan ja 2 artiklan kumoamista.
2 Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.7.1995 (C-9/95 ja C-23/95) ja 9.1.1996 (C-156/95) antamilla määräyksillä Yhdistynyt kuningaskunta sai luvan tulla väliintulijaksi komission vaatimusten tueksi.
3 Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.9.1995 antamalla määräyksellä Ranskan tasavalta sai luvan tulla asiassa C-156/95 väliintulijaksi komission vaatimusten tueksi.
4 Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 14.6.1996 antamalla määräyksellä nämä kolme asiaa on yhdistetty suullista käsittelyä ja tuomion antamista varten.
5 Banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/93 (EYVL L 47, s. 1, jäljempänä neuvoston asetus) IV osastolla eri kansalliset järjestelmät on korvattu kolmansien maiden kanssa käytävään kauppaan sovellettavalla yhteisellä järjestelmällä.
6 Tämän asetuksen 18 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna maatalousalalla Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyjen sopimusten täytäntöönpanemiseksi tarvittavista mukautuksista ja siirtymäjärjestelyistä 22 päivänä joulukuuta 1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 3290/94 (EYVL L 349, s. 105), säädetään, että kolmansien maiden banaanien ja muiden kuin perinteisten AKT-banaanien tuonnin vuoden 1994 tariffikiintiöksi vahvistetaan 2,1 miljoonaa tonnia (nettopaino) ja seuraavien vuosien tariffikiintiöksi vahvistetaan 2,2 miljoonaa tonnia (nettopaino).
7 Neuvoston asetuksen 19 artiklan 1 kohdassa jaetaan tariffikiintiö, joka on 66,5 prosenttia sellaisten toimijoiden luokalle, jotka ovat pitäneet kaupan kolmansien maiden banaaneja tai muita kuin perinteisiä AKT-banaaneja, 30 prosenttia sellaisten toimijoiden luokalle, jotka ovat pitäneet kaupan yhteisön banaaneja tai perinteisiä AKT-banaaneja ja 3,5 prosenttia sellaisten yhteisöön sijoittautuneiden toimijoiden luokalle, jotka ovat alkaneet pitää kaupan vuodesta 1992 alkaen muita kuin yhteisön banaaneja tai muita kuin perinteisiä AKT-banaaneja.
Asetuksen 19 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Jos tariffikiintiötä korotetaan, käytettävissä oleva lisämäärä jaetaan edellä 1 kohdassa tarkoitetuille toimijoiden luokille - - "
8 Neuvoston asetuksen 16 artiklan 1 kohdassa säädetään yhteisön tuotantoa ja kulutusta sekä tuontia ja vientiä koskevan vuosittaisen arvion laatimisesta.
Tämän asetuksen 16 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Arviota voidaan tarkistaa markkinointivuoden aikana tarvittaessa ja erityisesti tuotanto- tai tuontiedellytyksiin vaikuttavien erityisolojen vaikutusten huomioon ottamiseksi. Tässä tapauksessa 18 artiklassa säädettyä tariffikiintiötä mukautetaan 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."
9 Neuvoston asetuksen 18 artiklan 1 kohdan viimeisessä alakohdassa säädetään vuosittaisen kiintiön korottamisesta, jos arvion perusteella määritetty yhteisön kysyntä kasvaa, ja siinä viitataan yksityiskohtaisten sääntöjen osalta 27 artiklassa säädettyyn menettelyyn.
10 Neuvoston asetuksen 20 artiklassa myönnetään komissiolle toimivalta antaa ja tarkistaa 16 artiklassa tarkoitettu arvio ja antaa yksityiskohtaiset säännöt IV osaston soveltamisesta; nämä yksityiskohtaiset säännöt voivat koskea erityisesti lupien antamista, niiden voimassaoloaikaa ja siirrettävyyden edellytyksiä koskevia lisätoimenpiteitä.
11 Tämän asetuksen 30 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Jos heinäkuusta 1993 alkaen on tarpeen helpottaa erityistoimenpiteillä siirtymistä ennen tämän asetuksen voimaantuloa olevista järjestelmistä tämän asetuksen järjestelmään, erityisesti merkittävien vaikeuksien voittamiseksi, komissio toteuttaa kaikki tarpeellisina pitämänsä siirtymätoimenpiteet 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."
12 Neuvoston asetuksen 27 artiklassa, johon erityisesti 16, 18 ja 30 artiklassa viitataan, valtuutetaan komissio päättämään täytäntöönpanotoimenpiteistä ns. hallintokomiteamenettelyn mukaisesti. Tässä säännöksessä säädetään erityisesti, että komitea antaa lausuntonsa toteutettavista toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan, ja että komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi.
13 Asetuksen 12 artiklassa, joka kuuluu tukijärjestelmiä koskevaan III osastoon, säädetään yhteisön banaanintuottajille mahdollisen tulojen menetyksen perusteella myönnettävää tasaustukea koskevasta mekanismista.
14 Neuvoston asetuksen täytäntöönpanemiseksi komissio antoi banaanien tuontia yhteisöön koskevan järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 10 päivänä kesäkuuta 1993 asetuksen (ETY) N:o 1442/93 (EYVL L 142, s. 6), jossa noudatetaan tämän tuomion 7 kohdassa mainittua taloudellisten toimijoiden jakoa kolmeen luokkaan, joiden mukaan toimijat jaetaan A-, B- ja C-luokkaan.
15 Asetusten N:o 2791/94 ja N:o 510/95 antamista perustellaan toisessa perustelukappaleessa seuraavasti:
"trooppinen hirmumyrsky Debbie aiheutti 10 päivänä syyskuuta 1994 huomattavia vahinkoja banaaniviljelmillä yhteisön alueella Martiniquessa ja Guadeloupessa sekä AKT-valtioissa Saint Luciassa ja Dominicassa; näiden poikkeuksellisten olosuhteiden vaikutukset tuntuvat vahingoittuneiden alueiden tuotannossa heinäkuuhun 1995 saakka, ja ne vaikuttavat huomattavasti yhteisön tuontiin ja yhteisön markkinoiden hankintatilanteeseen vuoden 1995 ensimmäisen neljänneksen aikana; tästä saattaa olla seurauksena markkinahintojen huomattava nousu tietyillä yhteisön alueilla".
16 Riidanalaiset asetukset perustuvat neuvoston asetukseen, erityisesti sen 16 artiklan 3 kohtaan ja 20 ja 30 artiklaan sekä asetukseen N:o 1442/93.
17 Neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohdan osalta komissio on todennut asetuksen N:o 2791/94 ja asetuksen N:o 510/95 neljännessä perustelukappaleessa seuraavaa:
"tariffikiintiön mukauttamisen avulla olisi voitava varmistaa riittävät toimitukset yhteisön markkinoille vuoden 1994 loppuun [asetuksessa N:o 2791/94; vuoden 1995 ensimmäisen neljänneksen aikana, asetuksessa N:o 510/95] ja maksaa korvaus toimijoille, jotka edustavat ryhmittymänä tai suoraan vahinkoja kärsineitä banaanintuottajia, ja jotka kaiken lisäksi ovat vaarassa menettää pysyvästi perinteiset markkinansa yhteisön markkinoilla, jos asianmukaisia toimenpiteitä ei toteuteta".
18 Riidanalaisissa asetuksissa vahvistetaan Martiniquesta, Guadeloupesta, Saint Luciasta ja Dominicasta yhteisöön banaaneja hankkiville toimijoille 53 400 tonnin ja 45 500 tonnin suuruinen lisämäärä.
19 Asetusta N:o 2791/94 edeltäneen, yhteisön banaanien tuotantoa ja kulutusta sekä tuontia ja vientiä vuonna 1994 koskevasta arviosta 29 päivänä syyskuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/654/EY (EYVL L 254, s. 90) toisessa perustelukappaleessa todetaan, että arviota on tarkasteltava uudelleen "trooppisen hirmumyrsky Debbien Martiniquen ja Guadeloupen ja tiettyjen AKT-valtioiden tuotannolle aiheuttamien seurausten huomioon ottamiseksi".
20 Päätöksen 94/654/EY muuttamisesta 18 päivänä marraskuuta 1994 tehdyssä komission päätöksessä 94/752/EY (EYVL L 298, s. 48), joka on tehty asetuksen N:o 2791/94 antamisen jälkeen, vahvistettiin tarkistettu arvio hirmumyrsky Debbiestä kärsineiden yhteisön tiettyjen tuotantoalueiden sekä tiettyjen AKT-valtioiden banaanien tuotannolle ja saatavuudelle aiheutuneiden vahinkojen tarkastelun ja luotettavan arvioinnin perusteella.
Ensimmäinen kanneperuste
21 Belgian kuningaskunta ja Saksan liittotasavalta väittävät, että neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohdassa, 20 artiklassa tai 30 artiklassa ei sallita tariffikiintiön lisäämisen yhteydessä poikkeamista 19 artiklan 1 kohdan jakamisperusteesta. Näin ollen nämä säännökset eivät voi olla riidanalaisten asetusten perustana.
22 Yhteisöjen tuomioistuin on todennut neuvoston asetuksen 30 artiklan osalta, että tällä säännöksellä on tarkoitus selviytyä sisämarkkinoiden häiriöistä, joita erilaisten kansallisten järjestelmien korvaaminen yhteisellä markkinajärjestelyllä saattaa aiheuttaa, kuten asetuksen 22. perustelukappaleesta ilmenee. Näin ollen tässä asetuksessa velvoitetaan komissio toteuttamaan kaikki tarpeellisiksi todetut siirtymätoimenpiteet (asia C-280/93 R, Saksa v. neuvosto, määräys 29.6.1993, Kok. 1993, s. I-3667, 46 ja 47 kohta ja asia C-68/95, T. Port, tuomio 26.11.1996, 34 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
23 Asetuksen 30 artiklaa sovelletaan sillä edellytyksellä, että erityistoimenpiteillä, jotka komission on toteutettava, pyritään helpottamaan siirtymistä kansallisista järjestelmistä yhteiseen markkinajärjestelyyn ja että toimenpiteet ovat tähän tarkoitukseen tarpeellisia (em. asia T. Port, tuomion 35 kohta).
24 Näillä siirtymätoimenpiteillä on pystyttävä ratkaisemaan yhteisen markkinajärjestelyn käyttöön ottamisen jälkeen ilmenneet vaikeudet, joiden syynä on kuitenkin kansallisten markkinoiden tila ennen riidanalaisten asetusten voimaantuloa (em. asia T. Port, tuomion 36 kohta).
25 Ilmastolliset ongelmat, jotka ovat olleet syynä riidanalaisten asetusten antamiseen, eivät kuitenkaan kuulu 30 artiklassa tarkoitettujen vaikeuksien luokkaan, joten tätä säännöstä ei voida käyttää perustana riidanalaisten asetusten antamiselle.
26 Neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohdan osalta on todettava, että tässä säännöksessä annetaan komissiolle yleisesti toimivalta mukauttaa 27 artiklan mukaista menettelyä noudattaen kiintiö tuotanto- tai tuontiedellytyksiin vaikuttavissa poikkeuksellisissa olosuhteissa.
27 Tältä osin on todettava, että ainakin kahdessa jäsenvaltiossa eli Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa oli olemassa mekanismit, joiden nojalla oli mahdollista toteuttaa luonnonkatastrofitapauksissa välttämättömät toimenpiteet. Neuvosto ei itse ole säätänyt asetuksessa N:o 404/93 tuotanto- tai tuontiedellytyksiin liittyviä poikkeuksellisia olosuhteita koskevia sääntöjä, vaan se on katsonut parhaaksi antaa komissiolle tai varata itselleen toimivallan mukauttaa tariffikiintiötä kunkin tapauksen vaatimusten mukaisesti 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
28 Belgian kuningaskunnan väitettä, jonka mukaan neuvoston asetuksen 12 artiklassa säädetty tasaustuki olisi asianmukainen keino luonnonkatastrofien aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi, ei voida hyväksyä.
29 Kuten komissio on perustellusti todennut, tasaustukea myönnetään yhteisön markkinoilla markkinoille saatetuille banaaneille, ja se lasketaan aina tietyn tuotantoalueen keskimääräisen tuotantotulon perusteella. Niissä tapauksissa, joissa hirmumyrsky on tuhonnut banaanisadon, ei tämän hirmumyrskyn vaikutuksista kärsineeltä alueelta peräisin olevia banaaneja kuitenkaan pidetä kaupan, ja alueen keskimääräisen tuotantotulon ja yhteisön keskimääräisen tuotantotulon välinen ero ei ole sellainen, että sen perusteella voitaisiin korvata tällaisen luonnonkatastrofin aiheuttamat vahingot. Lisäksi vain yhteisön tuottajat voivat saada 12 artiklassa säädettyä tukea.
30 Sen arvioimiseksi, onko neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohdan perusteella tehdyn tariffikiintiön muuttamisen yhteydessä noudatettava 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua jakoperustetta, on viitattava tämän säännöksen sekä 19 artiklan 4 kohdan sanamuotoon ja asiayhteyteen.
31 Tältä osin on todettava, että neuvoston asetuksen 19 artiklan 4 kohtaa on tarkasteltava yhdessä tämän asetuksen 18 artiklan 1 kohdan neljännen alakohdan kanssa, jossa säädetään tariffikiintiön korottamisesta tulevaa markkinointivuotta varten kuluvaa markkinointivuotta koskevan yhteisön kulutusarvion perusteella määritellyn yhteisön kysynnän lisääntymisen seurauksena.
32 Sitä vastoin neuvoston asetuksen IV osastossa 18 ja 19 artiklaa edeltävä 16 artiklan 3 kohta ei koske kiintiön vuosittaista ja säännöllistä korottamista vaan tämän kiintiön mukauttamista markkinointivuoden aikana välttämättömissä tapauksissa, erityisesti tuotanto- tai tuontiedellytyksiä koskevien poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi, jollainen on riidanalaisten asetusten antamisen syynä ollut luonnonkatastrofi. Neuvoston asetuksen yhdeksännessä perustelukappaleessa todetaan nimenomaisesti, että vuosittain laadittavaa arviota on voitava tarkistaa vuoden aikana olojen, erityisesti ilmasto-olojen, perusteella.
33 Neuvoston asetuksen 19 artiklan 1 kohdassa säädetyn jakoperusteen soveltamisessa 16 artiklan 3 kohdan mukaiseen tariffikiintiön mukautukseen ei kuitenkaan oteta huomioon tätä tavoitetta, koska se johtaa ylimääräisten tuontioikeuksien myöntämiseen sellaisille taloudellisille toimijoille, jotka eivät ole kärsineet poikkeuksellisista olosuhteista, eikä se auta näistä tapahtumista kärsineiden toimijoiden erityistä tilannetta.
34 Edellä esitetyistä seikoista johtuu, että neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohdassa sallitaan tariffikiintiötä välttämättömyyssyistä markkinointivuoden aikana mukautettaessa, että neuvoston asetuksen 19 artiklan 1 kohdan mukaisesta jakamisperusteesta poiketaan mukautetun määrän osalta.
35 Neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohdassa komissiolle näin myönnetty toimivalta ei ole laajempi kuin mitä sille voidaan EY:n perustamissopimuksen 155 artiklan neljännen luetelmakohdan mukaan myöntää.
36 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen systematiikasta, jonka osa 155 artikla on, samoin kuin käytännön vaatimuksista seuraa, että täytäntöönpanon käsitettä on tulkittava laajasti. Koska ainoastaan komissio pystyy seuraamaan jatkuvasti ja tarkkaavaisesti maatalousmarkkinoiden kehitystä sekä toimimaan tilanteen vaatimalla ripeydellä, neuvosto voi joutua antamaan tällä alalla sille laajat valtuudet. Tästä seuraa, että näiden valtuuksien rajoja on arvioitava erityisesti markkinajärjestelyn kannalta tarpeellisten yleisten ja objektiivisten tavoitteiden perusteella (ks. asia 22/88, Vreugdenhil ym., tuomio 29.6.1989, Kok. 1989, s. 2049, 16 kohta ja siinä mainittu oikeuskäytäntö sekä asia C-478/93, Alankomaat v. komissio, tuomio 17.10.1995, Kok. 1995, s. I-3081, 30 kohta).
37 Tämän vuoksi yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että maataloutta koskevissa asioissa komissiolla on toimivalta antaa kaikki perussäädösten toteuttamisen kannalta välttämättömät tai hyödylliset soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt sillä edellytyksellä, että ne eivät ole ristiriidassa perussäädösten toteuttamisen tai soveltamista koskevien neuvoston säädösten kanssa (asia 121/83, Zuckerfabrik Franken, tuomio 15.5.1984, Kok. 1984, s. 2039, 13 kohta ja em. asia Alankomaat v. komissio, 31 kohta).
38 Neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti tariffikiintiötä mukautetaan 27 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
39 Kuten riidanalaisten asetusten viimeisestä perustelukappaleesta ilmenee, banaanien hallintokomitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa.
40 Näin ollen oli komission tehtävä toteuttaa tilanteen kiireellisyyden edellyttämät toimenpiteet.
41 Näin ollen on todettava, että komissio on oikeudellisesti perustellusti nojautunut neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohtaan antaessaan riidanalaiset asetukset.
42 Näin ollen ensimmäinen kumoamisperuste on hylättävä.
Toinen kanneperuste
43 Tässä kanneperusteessaan Saksan liittotasavalta väittää ensinnäkin, että asetuksessa N:o 2791/94 ei ole todettu mitään kärsityistä vahingoista. 29.9.1994 vahvistetussa arviossa ei ollut otettu huomioon hirmumyrsky Debbien vaikutuksia. Asetuksen N:o 2791/94 antamisen jälkeen 18.11.1994 laaditussa tarkistetussa arviossa tarkoitetaan koko yhteisön ja kaikkien AKT-valtioiden menetettyjä toimitusmahdollisuuksia. Vaikka asetuksessa N:o 2791/94 tarkoitettu 53 400 tonnin satovahinko hyväksyttiinkin, asetuksessa ei kuitenkaan ole mitään perustelua tappioiden ylikorvaamiselle, joka toteutuu, kun kolmansien maiden banaaneille myönnetään tuontilupia.
44 Tältä osin on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen 190 artiklan mukainen perusteluvelvollisuus määräytyy kyseisen säädöksen, päätöksen tai muun toimenpiteen luonteen mukaan. Siinä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmaistava yhteisön toimielimen tekemän toimen perustelut siten, että henkilöille, joita toimenpide koskee, selviää sen syyt ja että yhteisöjen tuomioistuin voi valvoa toimenpiteen laillisuutta. Lisäksi tästä oikeuskäytännöstä johtuu, että ei voida vaatia, että toimen perusteluissa esitettäisiin kaikki asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevat yksityiskohdat, koska kyseinen toimi kuuluu järjestelmälliseen kokonaisuuteen, josta se on osa (ks. asiat C-63/90 ja C-67/90, Portugali ja Espanja v. neuvosto, tuomio 13.10.1992, Kok. 1992, s. I-5073, 16 kohta ja asia C-353/92, Kreikka v. neuvosto, tuomio 14.7.1994, Kok. 1994, s. I-3411, 19 kohta).
45 Kuten tämän tuomion 15 kohdassa todetaan, komissio on perustellut riidanalaisten asetusten antamista trooppisilla hirmumyrskyillä, jotka ovat ravistelleet tiettyjä yhteisön alueita ja tiettyjä AKT-valtioita, näiden luonnonkatastrofien kyseisten alueiden tuotannolle aiheuttamilla vahingoilla ja niiden vaikutuksilla yhteismarkkinoiden hankinnoille; se on lisäksi vedonnut hintojen nousun vaaraan tietyillä yhteisön alueilla.
46 Komissio totesi myös, kuten tämän tuomion 17 kohdasta ilmenee, että neuvoston asetuksen 16 artiklan 3 kohdan nojalla tapahtuvan tariffikiintiön mukauttamisen tarkoituksena on varmistaa yhteisön riittävät hankinnat ja korvata luonnonkatastrofien kohteeksi joutuneiden toimijoiden vahinkoja.
47 Komissio vahvisti päätöksessään 94/654/EY banaanien tuotantoa, kulutusta sekä tuontia ja vientiä koskevan arvion yhteisössä vuodelle 1994 täsmentäen, että tätä arviota tarkasteltaisiin uudelleen tiettyjä yhteisön alueita ja tiettyjä AKT-valtioita ravistelleiden luonnonkatastrofien huomioon ottamiseksi.
48 Komissio julkaisi päätöksellään 94/752/EY arvion mukautuksen, joka perustui asetuksella N:o 2791/94 toteutettuun tariffikiintiön lisäykseen.
49 Asetuksen N:o 2791/94
1 artiklan 2 kohta sisältää lukuina ilmaistut toimitusmahdollisuuksien menetykset, jotka korvataan.
50 Saksan liittotasavalta arvostelee myös sitä, että komissio ei ole perustellut tarvetta myöntää kärsineille taloudellisille toimijoille kolmansien maiden banaanien tuontioikeuksia sekä näiden tuontitodistusten myöntämisellä toteutettua vahinkojen ylikorvaamista. Tämä arvostelu perustuu käsitykseen, jonka mukaan vahinkoa kärsineet toimijat olisivat voineet hankkia yhteisön banaaneja ja AKT-banaaneja ja että kolmansien maiden banaanien tuontitodistusten myöntäminen on heille suurempi taloudellinen etu kuin mitä yhteisön tai AKT-valtioiden vastaavan banaanimäärän kaupan pitämisestä saisi.
51 Tältä osin on ensin todettava, että yhteisön banaanituotannon menetysten ja perinteisten AKT-banaanien vientimahdollisuuksien vähenemisen täytyy johtaa siihen, että komissio myöntää enemmän kolmansien maiden banaanien tuontilupia varmistaakseen banaanien riittävän tarjonnan yhteisössä.
52 Sitten on todettava, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 35 kohdassa, että kyseisistä luonnonkatastrofeista kärsineiden taloudellisten toimijoiden olisi ollut vaikeaa hankkia yhteisön banaaneja tai perinteisiä AKT-banaaneja, koska juuri näiden banaanien tuotanto oli vähentynyt luonnonkatastrofien takia.
53 Komissio on todennut tuontilupien myyntimahdollisuuksien osalta istunnossa, että näistä luonnonkatastrofeista kärsineet tuottajat ovat todella käyttäneet näitä lupia ostaakseen kolmansien maiden banaaneja; tätä komission toteamusta ei ole kiistetty. Näin ollen ei ole näytetty toteen vahinkojen väitettyä ylikorvaamista, joka kantajan mukaan olisi vaatinut erityisiä perusteluja.
54 Näin ollen on todettava, että kun otetaan huomioon poikkeukselliset olosuhteet ja erityisesti asian kiireellisyyden, komissio on perustellut riittävästi asetusta N:o 2791/94, ja että Saksan liittotasavallan asiassa C-23/95 esittämä väite perustamissopimuksen 190 artiklan rikkomisesta on hylättävä.
55 Edellä mainittujen seikkojen vuoksi Belgian kuningaskunnan ja Saksan liittotasavallan kaikissa kolmessa asiassa nostamat kanteet on hylättävä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
56 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Belgian kuningaskunta ja Saksan liittotasavalta ovat hävinneet asiat, ne on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Työjärjestyksen 69 artiklan 4 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot ja toimielimet, jotka ovat asiassa väliintulijoina, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Kanteet hylätään.
2) Vastaajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
3) Väliintulijat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.