61983CJ0124_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved beslutning af 30 . juni 1983, indgaaet til Domstolen den 4 . juli s.aa ., har OEstre Landsret i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af visse bestemmelser i Kommissionens forordning nr . 232/75 af 30 . januar 1975 om salg til nedsat pris af smoer beregnet til fremstilling af konditorvarer og konsumis ( EFT L 24, s . 45 ).
2 Spoergsmaalene er stillet som led i en tvist mellem Direktoratet for Markedsordningerne, Koebenhavn, og selskabet Corman, som ved licitation i henhold til ovennaevnte forordning nr . 232/75 havde koebt smoer til nedsat pris .
3 For at fremme afsaetningen af smoer, der er oplagret som foelge af interventioner paa smoermarkedet, er der ved forordning nr . 232/75 indfoert en ordning, hvorefter interventionsorganerne ved loebende licitation kan saelge smoer til nedsat pris til fremstilling af konditorvarer og konsumis . I henhold til forordningens artikel 6, stk . 1, kan en virksomhed kun deltage i ordningen, hvis den skriftligt forpligter sig til at lade smoerret forarbejde til smoerfedt ( litra a ), at iblande visse stoffer ( litra b ), udelukkende at lade det forarbejde til visse naermere angivne produkter ( litra c ) inden for en frist paa seks maaneder fra overtagelsesdatoen ( litra d ), at foere lagerregnskaber ( litra e ) ogat drage omsorg for, at de samme forpligtelser, som er anfoert under litra c ) og litra d ), optages i koebekontrakterne i hvert enkelt tilfaelde af senere videresalg af smoerfedtet ( litra f ).
4 For at sikre, at smoerret ikke anvendes til andet end de foreskrevne formaal, skal der i henhold til forordningen stilles en saakaldt »forarbejdningssikkerhed«, ligesom smoerret skal undergives kontrol fra det tidspunkt, hvor det forlader lageret, og indtil det er endeligt forarbejdet . Bortset fra tilfaelde af force majeure frigives sikkerheden kun for de maengder, med hensyn til hvilke licitationskoeberen har foert bevis for, at de i artikel 6 naevnte betingelser er overholdt . Beviset forudsaettes som hovedregel foert ved fremlaeggelse af det saakaldte T5-kontroleksemplar, jfr . Kommissionens forordning nr . 2315/69 af 19 . november 1969 om benyttelse af faellesskabsforsendelsesdokumenterne ved gennemfoerelse af faellesskabsforanstaltninger, der medfoerer kontrol med varernes anvendelse og/eller bestemmelse ( EFT 1969 II, s . 502 ).
5 Selskabet Corman koebte det naevnte smoer af Direktoratet for Markedsordningerne . Da smoerret blev forarbejdet til smoerfedt i Belgien, stillede selskabet forarbejdningssikkerheden over for det belgiske interventionsorgan, Office belge de l ' économie et de l ' agriculture ( OBEA ). Selskabet solgte herefter smoerret til den vesttyske virksomhed Sahne-Heinrich, der videresolgte det til virksomheden Scheunemann, som igen afsatte det til forskellige koebere .
6 Forarbejdningssikkerheden blev frigivet af OBEA paa grundlag af T5-kontroleksemplarer, som var forsynet med de vesttyske toldmyndigheders paategning om, at smoerret var anvendt til det formaal, hvortil det var bestemt .
7 Ved en efterfoelgende kontrol konstateredes det, at smoerret var anvendt i strid med formaalet . Paategningen paa T5-kontroleksemplarerne viste sig saaledes at vaere indholdsmaessigt urigtig .
8 Herefter anlagde Direktoratet for Markedsordningerne ved staevning af 18 . januar 1980 sag ved OEstre Landsret med paastand om, at selskabet Corman tilpligtes til sagsoegeren at betale et beloeb med saedvanlig procesrente svarende til forskellen mellem den af Corman betalte koebesum og interventionsprisen paa den dag, hvor Corman afgav sit tilbud . Sagsoegeren har principalt gjort gaeldende, at forpligtelsen til at betale beloebet foelger direkte af den indgaaede aftales bestemmelser, subsidiaert, at beloebet udgoer erstatning for tab som foelge af misligholdelse af de i kontrakten anfoerte betingelser .
9 Heroverfor har selskabet Corman navnlig gjort gaeldende, at det har handlet i overensstemmelse med EF-forordningerne, og at det var i god tro . Selskabet har desuden anfoert, at der foreligger force majeure, jfr . artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75, idet de tyske myndigheders manglende kontrol har gjort det faktisk umuligt for selskabet at foere enhver form for bevis .
10 Med henblik paa afgoerelsen af denne tvist har OEstre Landsret udsat sagen og forelagt Domstolen en anmodning om praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal :
1 ) Foelger det af EF-rettens regler, navnlig Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 232/75 af 30 . januar 1975, at en koeber af smoer, der har forpligtet sig til at opfylde betingelserne i den naevnte forordnings artikel 6 stk . 1 c formel A, er frigjort for sine forpligtelser, naar den af ham stillede forarbejdningssikkerhed er frigivet paa grundlag af et kontrol-eksemplar, der er udformet i overensstemmelse med forordningens artikel 18, stk . 2, men som senere viser sig indholdsmaessigt urigtigt?
2 ) Er det af betydning for besvarelsen af spoergsmaal 1, saafremt det urigtige indhold af kontroleksemplaret beror paa, at toldmyndighederne har undladt at foretage kontrol hos de senere led i omsaetningen?
3 ) Er det af betydning for besvarelsen, saafremt den virksomhed, der koebte smoerret af interventionsorganet, var i god tro med hensyn til smoerrets forskriftsmaessige anvendelse paa det tidspunkt, da forarbejdningssikkerheden blev frigivet?
4 ) Er det af betydning for besvarelsen, at en koeber tidligere i forbindelse med videresalg af smoer har faaet frigivet forarbejdningssikkerheder paa grundlag af indholdsmaessigt urigtige kontroleksemplarer?
5 ) Er de i spoergsmaal 1-4 naevnte omstaendigheder af betydning for force majeure indsigelsen i forordning nr . 232/75, artikel 18, stk.2?
6 ) Hvis svarene paa de foregaaende spoergsmaal foerer til, at koeberen ikke er frigjort for sine forpligtelser, skal en medlemsstat da kraeve, at koeberen til interventionsorganet betaler forskellen mellem den tidligere erlagte koebesum og interventionsprisen paa den dag, da koeberen afgav sit tilbud?
7 ) Saafremt spoergsmaal 6 ikke besvares bekraeftende, er det da i strid med EF-rettens regler, saafremt medlemsstatens nationale koeberetlige regler medfoerer den retsvirkning, der er naevnt i spoergsmaal 6?
8 ) Saafremt det antages, at koeberen ikke er frigjort for sine forpligtelser, spoerges, om det foelger af EF-rettens regler, derunder retssikkerhedssynspunkter, at selve den omstaendighed, at forarbejdningssikkerheden er frigivet, afskaerer krav mod koeberen?
9 ) Naar frigivelse af forarbejdningssikkerhed er sket paa grundlag af et indholdsmaessigt urigtigt kontroldokument under omstaendigheder som foran anfoert, indeholder EF-retten da regler om, hvem der har bevisbyrden for, om det koebte smoer er anvendt forskriftsmaessigt?«
Spoergsmaal 1-5
11 De fem foerste spoergsmaal vil blive behandlet under ét, idet de i realiteten alle drejer sig om, hvorvidt det ansvar for, at smoerret forarbejdes til visse naermere angivne produkter, som paahviler den, der har koebt det til nedsat pris ( herefter benaevnt »licitationskoeberen« ), bestaar efter frigivelsen af den af ham stillede forarbejdningssikkerhed, eller om frigivelsen af sikkerheden indebaerer, at han frigoeres for sine forpligtelser .
12 Med disse spoergsmaal oenskes det ligeledes oplyst, om det har betydning for besvarelsen af det netop formulerede spoergsmaal, eller om der foreligger force majeure, jfr . artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75,
, saafremt sikkerheden er frigivet, efter at en medlemsstats myndigheder har udstedt et kontroldokument, som senere viser sig at vaere indholdsmaessigt urigtigt, og denne fejl skyldes, at toldmyndighederne har undladt at foretage kontrol hos de senere led i omsaetningen ;
, saafremt licitationskoeberen var i god tro med hensyn til smoerrets forskriftsmaessige anvendelse paa det tidspunkt, da sikkerheden blev frigivet, og saafremt han tidligere af myndighederne har faaet frigivet forarbejdningssikkerheder paa grundlag af indholdsmaessigt urigtige kontroleksemplarer .
13 Sagsoegeren i hovedsagen har gjort gaeldende, at licitationskoeberens forpligtelser med hensyn til smoerrets forskriftsmaessige anvendelse bestaar, selv om sikkerheden er frigivet paa grundlag af et kontroldokument i henhold til artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75 . Sagsoegeren har desuden anfoert, at ingen af de i spoergsmaalene 2, 3 og 4 naevnte omstaendigheder medfoerer en aendring af licitationskoeberens forpligtelser eller udgoer et tilfaelde af force majeure i artikel 18, stk . 2 ' s forstand .
14 Sagsoegte i hovedsagen har gjort gaeldende, at forordning nr . 232/75 ikke indeholder nogen anden sanktion end fortabelse af sikkerheden, saafremt smoerret anvendes til andre formaal end de forudsatte . At medlemsstaterne selv maa baere hele risikoen for en tilsidesaettelse af forarbejdningsforpligtelsen, som konstateres, efter at sikkerheden forskriftsmaessigt er frigivet, foelger ogsaa af retssikkerhedshensyn og af hensynet til licitationskoebernes berettigede forventning om, at medlemsstaterne overholder deres kontrolforpligtelser . Hvis forarbejdningssikkerheden kun skulle opfattes som sikkerhed for en anden oekonomisk sanktion, maatte dette udtrykkeligt vaere foreskrevet i forordning nr . 232/75, og undtagelserne for force majeure maatte ogsaa gaelde for de oevrige sanktioner og ikke kun for forarbejdningssikker heden . Er smoerret blevet anvendt i strid med formaalet, men dette paa grund af fejl i de fremlagte bevisdokumenter, som skyldes mangelfuld kontrol, foerst opdages efter, at sikkerheden er frigivet, foreligger der klart force majeure for licitationskoeberen.Ifoelge sagsoegte er de i artikel 18, stk . 2, naevnte bevismidler desuden af absolut karakter . Naar saadanne i formel henseende gyldige bevismidler er fremlagt i henhold til artikel 18, stk . 2, kan det interventionsorgan, over for hvilket sikkerheden er stillet, ikke af egen drift undersoege, om smoerret er blevet anvendt inden for den fastsatte frist og efter formaalet, men er forpligtet til at frigive sikkerheden . Det interventionsorgan, der har solgt smoerret, i dette tilfaelde sagsoegeren, boer heller ikke kunne foere modbevis .
15 Sagsoegte har ligeledes anfoert, at saafremt en medlemsstat har udstedt bestemmelser som hjemlet i artikel 18, stk . 3, i forordning nr . 232/75, kan der anlaegges sag direkte mod de endelige brugere . I betragtning af den betydelige risiko, licitationskoeberen loeber, saafremt artikel 18, stk . 3, ikke finder anvendelse, idet han i saa fald ogsaa haefter for senere erhververes handlinger, maa han med rimelighed kunne stole paa, at toldkontrollen er effektiv . Licitationskoeberen maa blandt andet kunne gaa ud fra, at hans kontraktsmaessige ansvar bortfalder, naar det i artikel 18, stk . 2, naevnte bevis er foert . Det er kun, saafremt licitationskoeberen er i aabenbar ond tro, men ikke saafremt der er tale om forsoemmelser fra den kontrolfoerende toldmyndigheds side, at interventionsorga nernes interesser kan gaa forud for licitationskoeberens, og et soegsmaal mod denne derfor er berettiget . Hverken i henhold til ovennaevnte forordnings artikel 15 eller til de tyske gennemfoerelsesbestemmelser skal der ske en efterfoelgende kontrol .
16 Den nederlandske regering er i det vaesentlige af samme opfattelse som sagsoegte . Den har i sit skriftlige indlaeg anfoert, at hvis koeberen har fremlagt de dokumenter, som attesterer, at produktet er blevet anvendt paa den rette maade, har han opfyldt betingelserne i forordningens artikel 18 og er derfor frigjort fra sine hovedforpligtelser .
17 Forbundsrepublikken Tysklands regering og Kommissionen er i det store og hele af samme opfattelse som sagsoegeren i hovedsagen .
18 Inden de forelagte spoergsmaal besvares, er der grund til at redegoere for den kontrolordning, der blev indfoert ved forordning nr . 232/75 for at sikre, at smoerret anvendes til fremstilling af konditorvarer og konsumis .
19 Det fremgaar af forordningens artikel 10, stk . 5, hvorefter »de med licitationen forbundne rettigheder og forpligtelser [ikke] kan overdrages«, som fortolket af Domstolen i dommen af 3 . juli 1985 ( De Jong, 20/84, Sml . 1985, s . 2061 ), at licitationskoeberen er ansvarlig for smoerrets endelige anvendelse og haefter for senere erhververes adfaerd .
20 Denne forpligtelse paahviler licitationskoeberen, selv om han har solgt smoerret . Forpligtelsen er ledsaget af visse sanktioner, herunder fortabelse af forarbejdningssikkerheden, som skal tilskynde licitationskoeberen til i egen interesse at paase, at hans forpligtelse med hensyn til smoerrets endelige anvendelse overholdes . Saaledes bestemmes det i forordningens artikel 6, stk . 1, litra f ), at licitationskoeberen i hvert enkelt tilfaelde af videresalg af produktet skal drage omsorg for, at forpligtelsen til at forarbejde produktet til konditorvarer og konsumis optages i koebekontrakten . Den kontrol, licitationskoeberen herefter kan foretage med hensyn til overholdelsen af forpligtelsen, sker i hans egen interesse og er uden betydning for hans ansvar over for det saelgende interventionsorgan .
21 Derudover er medlemsstaterne blevet paalagt en pligt til kontrol med henblik paa at forhindre svig . Denne pligt udgoer imidlertid en forpligtelse over for Faellesskabet, og kun faellesskabsmyndighederne kan tage stilling til foelgerne af en eventuel tilsidesaettelse . Kontrollen har hverken til formaal eller til foelge, at licitationskoeberen fritages for nogen del af det ansvar, han har paataget sig ved licitationen .
22 Den tvungne sikkerhedsstillelse i henhold til forordning nr . 232/75 skal sikre, at licitationskoeberen overholder de hovedforpligtelser, han frivilligt har paataget sig . Kravet om sikkerhed er imidlertid en saerskilt forpligtelse, og frigivelse af sikkerheden bevirker ikke, at han frigoeres for sine hovedforpligtelser .
23 Den omstaendighed, at licitationskoeber haefter for smoerrets endelige anvendelse, bevirker desuden, at han, saafremt senere erhververe ikke maatte have overholdt bestemmelserne herom, hverken kan goere gaeldende, at han var i god tro, at han faestede lid til kontroldokumenter udstedt af de kompetente myndigheder, eller at der foreligger force majeure som foelge af de senere erhververes adfaerd .
24 De fem foerste spoergsmaal maa herefter besvares saaledes :
, en koeber af smoer, som har forpligtet sig til at overholde de betingelser, der er opstillet i artikel 6, stk . 1, litra c ), i Kommissionens forordning nr . 232/75 ( licitationskoeberen ), frigoeres ikke fra sine forpligtelser alene derved, at forarbejdningssikkerheden er frigivet paa grundlag af et af de i forordningens artikel 18, stk . 2, angivne kontroleksemplarer ;
, licitationskoeberen kan hverken under henvisning til toldmyndighedernes manglende kontrol, sin egen gode tro eller tidligere forvaltningspraksis frigoere sig fra sine forpligtelser ; disse omstaendigheder udgoer ikke force majeure i den i artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75 forudsatte betydning .
Spoergsmaal 6
25 Dette spoergsmaal drejer sig om, hvorvidt licitationskoeberen, saafremt smoerret ikke er blevet anvendt forskriftsmaessigt, i henhold til faellesskabsretten er forpligtet til at betale forskellen mellem den erlagte koebesum og interventionsprisen paa den dag, da han afgav sit tilbud, samt om medlemsstaterne i bekraeftende fald har pligt til at inddrive dette beloeb .
26 Sagsoegeren har hertil bemaerket, at naar en oekonomisk fordel viser sig at vaere ydet med urette af faellesskabsmidler, kan, og skal, der ske regulering heraf, medmindre der foreligger ganske saerlige omstaendigheder . Til stoette herfor har sagsoegeren henvist dels til artikel 8 i Raadets forordning nr . 729/70 af 21 . april 1970 om finansiering af den faelles landbrugspolitik ( EFT 1970 I, s . 196 ), hvorefter medlemsstaterne har pligt til at gennemfoere tilbagebetaling af beloeb, der er udbetalt med urette paa grund af uregelmaessigheder eller forsoemmelser, dels til Domstolens praksis .
27 Sagsoegte har principalt anfoert, at der ved bestemmelserne i forordning nr . 232/75 om forarbejdningssikkerhed og dennes fortabelse er indfoert et isoleret sanktionssystem udelukkende baseret paa faellesskabsretten, der ikke paa nogen maade indeholder hjemmel for et tilsikret betalingskrav . Saaledes indebaerer et afkald paa sikkerheden, at der definitivt gives afkald paa at kraeve andre beloeb . Subsidiaert har sagsoegte anfoert, at det saelgende interventionsorgan kun kan afkraeve licitationskoeberen forskellen mellem koebesummen og interventionsprisen, efter at det interventionsorgan, der har frigivet forarbejdningssikkerheden, har tilbagekaldt sin afgoerelse om frigivelse .
28 Den tyske regering har anfoert, at hvis forarbejdningsforpligtelsen ikke opfyldes, maa licitationskoeberen baere de retlige foelger af den manglende opfyldelse af koebekontrakten . Saafremt forarbejdningssikkerheden, som har til formaal at daekke forskellen mellem den nedsatte pris og markedsprisen, ikke laengere kan indkasseres, maa medlemsstaterne kunne kraeve, at licitationskoeberne betaler det naevnte forskelsbeloeb .
29 Den nederlandske regering har derimod anfoert, at der ikke findes faellesskabsbestemmelser om tilbagesoegning af fejlagtigt udbetalte beloeb .
30 Ifoelge Kommissionen foelger det af ovennaevnte artikel 8 i forordning nr . 729/70, at medlemsstaterne har pligt til at traeffe de noedvendige foranstaltninger med henblik paa, at enhver oekonomisk fordel, der er tildelt i henhold til faellesskabslovgivningen og finansieret af Faellesskabet inden for rammerne af den faelles landbrugspolitik, i den foreliggende sag koeb af smoer til nedsat pris, kan kraeves tilbagebetalt, saafremt de hermed forbundne forpligtelser ikke overholdes . Det saelgende interventionsorgan har saaledes pligt til at rejse krav mod licitationskoeberen, og dette krav behandles efter nationale retsregler .
31 I henhold til forordning nr . 232/75 er licitationskoeberens overholdelse af forpligtelsen til at anvende smoerret efter formaalet blandt andet sikretderved, at han inden overtagelsen af hvert kvantum smoer skal stille en sikkerhed, som ifoelge artikel 9, stk . 2, fastsaettes pr . 100 kg »under hensyntagen til smoerrets markedspris og mindstesalgsprisen« .
32 Som det er anfoert ovenfor, indebaerer den omstaendighed, at sikkerheden frigives, ikke, at licitationskoeberen er frigjort for de hovedforpligtelser, han frivilligt har paataget sig . Disse kontraktsmaessige forpligtelser er selvstaendige og bortfalder ikke, medmindre koebekontrakten haeves . Den licitationskoeber, som ikke har kunnet overholde sine kontraktlige forpligtelser, har derfor ikke ret til prisnedsaettelsen, som alene er foretaget for at fremme afsaetningen af smoer .
33 Denne loesning svarer til formaalene med og systemet i forordning nr . 232/75, idet sikkerheden i henhold til forordningens artikel 9, stk . 2, skal fastsaettes paa en saadan maade, at den svarer til forskellen mellem den for hver enkelt licitation fastsatte mindstesalgspris og smoerrets markedspris .
34 Heraf foelger, at licitationskoeberen haefter for forskellen mellem den af ham betalte pris og markedsprisen, saafremt det smoer, der er solgt til nedsat pris, ikke er anvendt til det foreskrevne formaal . Haeftelsen bestaar ogsaa, selv om sikkerheden er frigivet .
35 Endelig bemaerkes, at medlemsstaterne i henhold til ovennaevnte artikel 8, stk . 1, i forordning nr . 729/70 har pligt til, i overensstemmelse med de nationale administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, at forhindre og forfoelge uregelmaessigheder og at gennemfoere tilbagebetaling af beloeb, der er udbetalt med urette paa grund af uregelmaessigheder eller forsoemmelser .
36 Spoergsmaal 6 maa derfor besvares saaledes, at saafremt smoer, der er solgt til nedsat pris, anvendes til et formaal, der ikke er i overensstemmelse med forordning nr . 232/75, har medlemsstaterne, selv efter frigivelse af sikkerheden, pligt til at kraeve, at licitationskoeberen betaler forskellen mellem den erlagte nedsatte pris og markedsprisen .
Spoergsmaal 7
37 Som foelge af svaret paa spoergsmaal 6 er der ikke anledning til at besvare dette spoergsmaal .
Spoergsmaal 8
38 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at som foelge af omfanget af licitationskoeberens haeftelse er retssikkerhedshensyn ikke til hinder for, at der rejses krav mod ham, idet han med rimelighed maa forvente sanktioner i tilfaelde af senere erhververes tilsidesaettelse af de faellesskabsretlige bestemmelser .
39 Sagsoegte har derimod anfoert, at det er i strid med retssikkerhedsprincippet, at der rejses krav mod licitationskoeberen efter frigivelse af den stillede sikkerhed .
40 Ifoelge den nederlandske regering er faellesskabsretten ikke til hinder for, at den nationale domstol bygger sin afgoerelse paa retssikkerhedssynspunkter . Det er dog en betingelse, at udoevelsen af de af faellesskabsretten skabte rettigheder ikke herved i praksis umuliggoeres .
41 Forbundsrepublikken Tysklands regering har samme synspunkt som sagsoegeren .
42 Kommissionen er af den opfattelse, at forordning nr . 232/75 er til hinder for anvendelsen af nationale bestemmelser eller grundsaetninger om retssikkerhed . Der er i forordningen allerede taget stilling til dette problem ved at det paalaegges licitationskoeberen kontraktsmaessigt at sikre sig over for senere erhververe af de paagaeldende produkter .
43 Forordning nr . 232/75 paalaegger licitationskoeberen en personlig haeftelse, og hverken frigivelsen af sikkerheden eller de oevrige saerlige forhold i sagen kan bevirke, at han er fritaget for sine forpligtelser . Under disse omstaendigheder kan han ikke under paaberaabelse af retssikkerhedsprincippet og af, at sikkerheden er frigivet, undgaa at betale et beloeb, der skal udligne en uretmaessigt ydet fordel .
44 Spoergsmaal 8 maa derfor besvares saaledes, at retssikkerhedshensyn ikke er til hinder for, at der, efter at sikkerheden er frigivet, rejses krav mod licitationskoeberen for tilsidesaettelse af hans forpligtelser .
Spoergsmaal 9
45 Sagsoegeren har foreslaaet, at spoergsmaalet besvares saaledes, at har interventionsmyndighederne paavist, at toldmyndighedens erklaering om forskriftsmaessig anvendelse af smoerret byggede paa et urigtigt grundlag, paahviler det licitationskoeberen at fremlaegge fuldstaendig dokumentation for, at smoerret alligevel er anvendt til det kraevede formaal, for at han kan fritages for sine forpligtelser . Dette foelger af den absolutte bevisbyrde, som licitationskoeberen baerer ifoelge forordningens hovedregel om hans personlige ansvar og af det forhold, at der, naar senere erhververe ikke har overholdt forpligtelsen til at foere lagerregnskaber, ikke kan foeres bevis for smoerrets endelige anvendelse . Dette maa komme licitationskoeberen til skade . Ifoelge Direktoratet for Markedsordningerne er det et alment anerkendt princip i medlemsstaternes retsordener, at bevisbyrden paalaegges den, der har raadighed over bevismidlerne, eller som i hvert fald burde have sikret sig bevis .
46 Sagsoegte har gjort gaeldende, at licitationskoeberen i henhold til forordning nr . 232/75 baerer den materielle bevisbyrde, indtil forarbejdningssikkerheden er frigivet paa grundlag af myndighedernes paategning af T5-kontroleksemplaret . Derimod er forordning nr . 232/75 tavs for saa vidt angaar tiden efter frigivelsen . Ifoelge sagsoegte kan der dog af Domstolens dom af 9 . juni 1964 ( Bernusset, forenede sager 94 og 96/63, Sml . 1954-1964, s . 493 ) udledes en gene-rel grundsaetning om, at en myndighed, der traeffer bebyrdende forholdsregler eller tilbagekalder en afgoerelse, der er begunstigende, selv skal baere bevisbyrden . Under alle omstaendigheder har interventionsorganet den fulde bevisbyrde for, at de i artikel 6 angivne forarbejdningsbetingelser ikke er opfyldt, og det isaer i det foreliggende tilfaelde, hvor den kontrolfoerende myndighed ved ikke at gennemfoere kontrollen frem til den, hos hvem den endelige forarbejdning fandt sted, har beroevet licitationskoeberen det eneste bevismiddel, der er anerkendt efter artikel 18, stk . 2 .
47 Ifoelge den tyske regering indeholder faellesskabsretten ingen bevisbyrderegler, og national ret finder derfor anvendelse inden for de graenser, Domstolen har opstillet i dommen af 21 . september 1983 ( Deutsche Milchkontor, forenede sager 205-215/82, Sml . s . 2633 ).
48 Den nederlandske regering har anfoert, at det er de nationale regler om bevisbyrde, der finder anvendelse . Forordning nr . 232/75 henlaegger fuldt ud kontrollen til medlemsstaterne, og de nationale myndigheder er i foerste raekke selv ansvarlige, hvis de ikke opfylder denne forpligtelse . For private indeholder faellesskabsretten ingen forpligtelse ud over, at de skal fremlaegge de i henhold til forordningen kraevede bevisdokumenter .
49 Kommissionen har gjort gaeldende, at artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75, med hensyn til perioden inden frigivelsen af sikkerheden, ikke alene har fastlagt, hvem der har bevisbyrden, men ogsaa angivet formen for det bevis, der skal foeres, idet licitationskoeberen skal fremlaegge T5-kontroleksemplarerne . Med hensyn til perioden efter frigivelse af forarbejdningssikkerheden er Kommissionen af den opfattelse, at de nationale myndigheder, som rejser krav mod licitationskoeberen, maa godtgoere, at frigivelsen er sket med urette . Herefter paahviler det dog stadig licitationskoeberen at foere det positive bevis for, at produkterne er anvendt i overensstemmelse med forordningens krav, paa grundlag af oplysninger fra ham selv eller fra de senere erhververe .
50 Medens det i henhold til artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75 paahviler den licitationskoeber, der kraever sikkerheden frigivet, at foere bevis for, at smoerret er anvendt til det kraevede formaal ved fremlaeggelse af T5-dokumentet, er det de kompetente myndigheder, der goer gaeldende, at dokumentet er indholdsmaessigt urigtigt, som maa foere bevis herfor .
51 Spoergsmaal 9 maa herefter besvares saaledes, at naar forarbejdningssikkerheden er frigivet paa grundlag af et indholdsmaessigt urigtigt kontroldokument, er det de nationale myndigheder, der skal bevise fejlen og herunder godtgoere, at smoerret ikke er anvendt i overensstemmelse med formaalet .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
52 De udgifter, der er afholdt af den tyske og den nederlandske regering samt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, der har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt af OEstre Landsret ved beslutning af 30 . juni 1983, for ret :
1 ) En koeber af smoer, som har forpligtet sig til at overholde de betingelser, der er opstillet i artikel 6, stk . 1, litra c ), i Kommissionens forordning nr . 232/75 ( licitationskoeberen ), frigoeres ikke fra sine forpligtelser alene derved, at forarbejdningssikkerheden er frigivet paa grundlag af et af de i forordningens artikel 18, stk . 2, angivne kontroleksemplarer .
Licitationskoeberen kan hverken under henvisning til toldmyndighedernes manglende kontrol, sin egen gode tro eller tidligere forvaltningspraksis frigoere sig fra sine forpligtelser ; disse omstaendigheder udgoer ikke force majeure i den i artikel 18, stk . 2, i forordning nr . 232/75 forudsatte betydning .
2 ) Saafremt smoer, der er solgt til nedsat pris, anvendes til et formaal, der ikke er i overensstemmelse med forordning nr . 232/75, har medlemsstaterne, selv efter frigivelse af sikkerheden, pligt til at kraeve, at licitationskoeberen betaler forskellen mellem den erlagte nedsatte pris og markedsprisen .
3 ) Retssikkerhedshensyn er ikke til hinder for, at der, efter at sikkerheden er frigivet, rejses krav mod licitationskoeberen for tilsidesaettelse af hans forpligtelser .
4 ) Naar forarbejdningssikkerheden er frigivet paa grundlag af et indholdsmaessigt urigtigt kontroldokument, er det de nationale myndigheder, der skal bevise fejlen og herunder godtgoere, at smoerret ikke er anvendt i overensstemmelse med formaalet .