61998CJ0041_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-41/98,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved E. de March, som befuldmægtiget, bistået af avvocato A. Dal Ferro, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøger,
mod
Tecnologie Vetroresina SpA (TVR), Rom (Italien), ved avvocato G. Merla,
sagsøgt,
angående et søgsmål, som Kommissionen har anlagt i medfør af EF-traktatens artikel 181 (nu artikel 238 EF) med påstand om, at Tecnologie Vetroresina SpA tilpligtes dels at tilbagebetale et beløb på 77 558,80 ECU, som er betalt forskudsvist af Kommissionen i forbindelse med kontrakt nr. BREU-0114-I (A), med renter i henhold til kontrakten beregnet fra den 1. februar 1990, dels at betale et beløb på 7 700 ECU i erstatning for det tab, som Kommissionen har lidt,
har
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann (refererende dommer), og dommerne J.-P. Puissochet og R. Schintgen,
generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer
justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl,
på grundlag af retsmøderapporten,
efter at parterne har afgivet mundtlige indlæg i retsmødet den 11. maj 2000,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 15. juni 2000,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 18. februar 1998 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af en voldgiftsbestemmelse på grundlag af EF-traktatens artikel 181 (nu artikel 238 EF) anlagt sag mod selskabet Tecnologie Vetroresina SpA (herefter »TVR«) med påstand om, at dette tilpligtes dels at tilbagebetale et beløb på 77 558,80 ECU, som er betalt forskudsvist af Kommissionen i forbindelse med kontrakt nr. BREU-0114-I (A) (herefter »kontrakten«), med renter i henhold til kontrakten, nemlig 24,97 ECU pr. dag, fra den 1. februar 1990, dels at betale et beløb på 7 700 ECU i erstatning for det tab, som Kommissionen har lidt.
2 Kontrakten blev indgået den 21. december 1989 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab ved Kommissionen og TVR inden for rammerne af en finansiel støtte i henhold til særprogrammet for forskning og teknologisk udvikling i Fællesskabet inden for industrielle produktionsteknologier og anvendelse af avancerede materialer (1989-1992) (Brite/Euram-programmet) vedtaget ved Rådets beslutning 89/237/EØF af 14. marts 1989 (EFT L 98, s. 18).
3 I kontrakten, der blev indgået for 36 måneder fra den 1. januar 1990, forpligtede TVR sig til at udføre det forskningsprojekt, der var nærmere beskrevet i et bilag til kontrakten, mod, at Det Europæiske Økonomiske Fællesskab ydede finansiel støtte.
4 I overensstemmelse med kontraktens artikel 1, stk. 3, og artikel 10, stk. 2, indgik TVR henholdsvis den 21. maj 1990 med Imperial College of Science and Technology and Medicine (herefter »ICSTM«) og den 30. maj 1990 med DSM Limburg BV (herefter »DSM«) to samarbejdsaftaler med henblik på gennemførelse af en del af projektet.
5 I henhold til artikel 3, stk. 2, i bilag II til kontrakten blev TVR ved indgåelse af samarbejdsaftaler ikke fritaget for sine forpligtelser og sit ansvar over for Kommissionen med hensyn til opfyldelsen af kontrakten.
6 Kontraktens artikel 6, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i bilag II til kontrakten forpligtede TVR til at tilstille Kommissionen halvårlige rapporter om, hvorledes arbejdet skred frem, samt en foreløbig rapport ved slutningen af de første femten måneder af kontraktens opfyldelse; rapporten skulle fremsendes inden for en frist på en måned efter udløbet af de pågældende perioder. Desuden skulle TVR tilsende Kommissionen en endelig videnskabelig rapport inden for en frist på to måneder fra færdiggørelsen, afbrydelsen eller ophøret af de arbejder, som var finansieret af Kommissionen.
7 Ifølge kontraktens artikel 5, stk. 1 og 2, og artikel 36, stk. 1, i bilag II til kontrakten skulle TVR fremsende årlige opgørelser over udgifter til Kommissionen inden en måned efter udløbet af de pågældende perioder, samt en fuldstændig oversigt over afholdte udgifter inden for en frist på tre måneder fra færdiggørelsen, afbrydelsen eller ophøret af de arbejder, som var finansieret af Kommissionen. Ifølge kontraktens artikel 5, stk. 4, skulle en opgørelse over udgifter tillige fremsendes til Kommissionen af hver enkelt samarbejdspartner med TVR som mellemled.
8 I henhold til kontraktens artikel 4 bestod Kommissionens samlede finansielle bidrag af et forskudsbeløb på 460 000 ECU efterfulgt af regelmæssige betalinger inden for to måneder efter godkendelsen af de halvårlige rapporter om, hvorledes arbejdet skred frem, og godkendelsen af opgørelsen over udgifter. I overensstemmelse med artikel 39 i bilag II til kontrakten kunne opgørelserne over udgifter ikke desto mindre efterprøves, endog efter at Kommissionen havde refunderet dem, i indtil to år efter ophævelsen eller opfyldelsen af kontrakten.
9 Artikel 8, stk. 2, litra d), i bilag II til kontrakten fastslog, at Kommissionen kunne ophæve kontrakten, hvis medkontrahenten ikke overholdt en af de kontraktmæssige forpligtelser, medmindre misholdelsen var berettiget af rimelige tekniske eller økonomiske årsager. Ophævelsen fik virkning ved meddelelse herom, fremsendt ved rekommanderet skrivelse med modtagelsesbevis, medmindre forpligtelsen blev opfyldt senest en måned herefter.
I a10 I artikel 8, stk. 4, første afsnit, i samme bilag bestemtes det, at ved anvendelse af ovennævnte artikel 8, stk. 2, litra d), kunne Kommissionen kræve tilbagebetaling af hele eller en del af det beløb, der var udbetalt i form af finansielt bidrag, i det omfang det var retfærdigt og rimeligt under hensyn til det udførte arbejdes art, resultat og nytteværdi for Kommissionen.
11 Ifølge artikel 8, stk. 4, andet afsnit, i samme bilag kunne der pålægges rente fra det tidspunkt, hvor medkontrahenten modtog de pågældende beløb, med den sats, der anvendes af Den Europæiske Fond for Monetært Samarbejde på fondens transaktioner i ecu, forhøjet med 2%; denne sats offentliggøres den første hverdag i hver måned i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
12 I henhold til artikel 12 i bilag II til kontrakten har Domstolen kompetence til at afgøre tvister vedrørende kontrakten, som i henhold til sin artikel 11 er undergivet italiensk ret.
13 Den 21. december 1989 udbetalte Kommissionen et forskudsbeløb på 460 000 ECU til TVR.
14 Den 22. juli 1991 udbetalte Kommissionen, uanset den oprindelige forsinkelse med udførelsen af projektet grundet ICSTM's interne problemer, et beløb på 128 418,20 ECU på grundlag af de fremsendte rapporter vedrørende perioden fra den 1. januar til den 31. december 1990.
15 Den 13. november 1991 tilstillede TVR Kommissionen en rapport om, hvorledes arbejdet skred frem, for så vidt angik perioden fra 1. januar til 31. oktober 1991.
16 Ved skrivelse af 2. december 1991 meddelte Kommissionen TVR, at den tredje halvårlige rapport skulle omhandle perioden fra 1. januar til 30. juni 1991. Kommissionen erindrede ligeledes TVR om, at selskabet ikke måtte undlade at fremsende den foreløbige rapport.
17 Ved skrivelse af 20. januar 1992 gjorde Kommissionen TVR opmærksom på, at selv om tidspunktet for fremlæggelse af den foreløbige rapport var blevet udsat til september 1991 på grund af problemer opstået i den første fase af projektet, havde Kommissionen endnu ikke modtaget rapporten. Kommissionen opfordrede derfor TVR til straks at træffe de nødvendige foranstaltninger for at undgå, at projektet blev udsat for alvorlige problemer på det videnskabelige og finansielle plan.
18 Ved skrivelse af 23. januar 1992 anmodede Kommissionen - efter at den havde fastslået forsinkelser med fremsendelsen af de i kontraktens artikel 6, stk. 1, omhandlede periodiske rapporter om, hvorledes arbejdet skred frem - TVR om at fremsende rapporterne snarest muligt, idet den gjorde opmærksom på, at i henhold til artikel 8, stk. 2, litra d), i bilag II til kontrakten, kunne Kommissionen ophæve kontrakten, hvis en medkontrahent ikke overholdt en af de kontraktmæssige forpligtelser.
19 Den 30. januar 1992 fremsendte TVR en række dokumenter, herunder den foreløbige rapport, til Kommissionen.
20 Kommissionen udnævnte en ekstern sagkyndig, professor Goedel, til at udføre en efterprøvelse af det arbejde, som TVR havde udført. I sit evalueringsskema af 6. februar 1992 fremsatte den sagkyndige en negativ udtalelse vedrørende de resultater, der var opnået på dette tidspunkt.
21 Ved skrivelse af 25. marts 1992 meddelte Kommissionen TVR, at den havde til hensigt at ophæve kontrakten, blandt andet på grund af den fuldstændige mangel på koordination mellem parterne, ubegrundede forsinkelser med udførelsen af arbejderne og mangel på godtgjorte resultater ved mødet, der skulle evaluere projektet midtvejs.
22 Ved skrivelse af 15. april 1992 til Kommissionen anførte TVR, at betingelserne for at ophæve kontrakten ikke var opfyldt. TVR gjorde især opmærksom på, at det havde udført forskningsarbejdet i overensstemmelse med den ændrede tidsplan.
23 Ved skrivelse af 10. juni 1992 forlangte Kommissionen, at TVR forelagde en fuldstændig oversigt over de udgifter, der var afholdt af alle samarbejdspartnerne i 1991 og i perioden fra 1. januar til 31. maj 1992, som der endnu ikke var modtaget betaling for. Kommissionen gjorde TVR opmærksom på, at i henhold til artikel 8, stk. 2, litra d), i bilag II til kontrakten, fandt artikel 8, stk. 4, i samme bilag anvendelse, hvis kravet ikke blev imødekommet.
24 I september 1992 godkendte Kommissionen blandt andet en fuldstændig oversigt over de afholdte udgifter, som TVR havde fremsendt den 2. juli 1992. Den 23. marts 1993 fremsendte Kommissionen imidlertid til sagsøgeren en regnskabsnote, der nedsatte beløbene angivet i ovennævnte regnskabsdokument vedrørende perioden 1. januar til 31. maj 1992 væsentligt. Kommissionen krævede således trods TVR's protester tilbagebetaling af et beløb på 109 444,80 ECU, svarende til forskellen mellem det beløb, der allerede var udbetalt til sagsøgeren, og halvdelen af de godkendte udgifter. Kommissionen overtog derved 50% af de støtteberettigede udgifter i overensstemmelse med kontraktens artikel 3, stk. 2.
25 I august 1993 anmodede Kommissionen selskabet Reconta Ernst & Young om at foretage en revision af det pågældende projekt for perioden fra den 1. januar 1990 til den 31. december 1992. Det konstateredes i revisionsrapporten af 8. september 1994, at de udgifter, der var bogført af TVR, med visse undtagelser var i overensstemmelse med regnskabsreglerne og kontraktbestemmelserne. For så vidt angik udgifter til arbejdskraft, var disse endda lavere end de faktisk afholdte udgifter.
26 Ved skrivelse af 6. juni 1995 meddelte Kommissionen TVR, at den havde nedsat det beløb, som den krævede tilbagebetalt, til 77 558,80 ECU.
27 TVR har ikke tilbagebetalt noget beløb.
Formaliteten
28 TVR har gjort gældende, at Kommissionens søgsmål, der tilsigter at opnå delvis tilbagebetaling af forskudsbeløbet med renter i henhold til kontrakten og erstatning for skaden, ikke kan antages til realitetsbehandling. Kommissionen har nemlig ikke nedlagt påstand om, at Domstolen skulle ophæve kontrakten som følge af misligholdelse. Kontrakten må således stadig anses for at bestå og have retsvirkning. Som følge heraf kan Kommissionen ikke påberåbe sig tilbagebetalingsvirkninger som omhandlet i artikel 1458 i den italienske codice civile, især da den af Kommissionen indledte ophævelsesprocedure i henhold til kontrakten ikke er afsluttet.
29 Kommissionen har gjort gældende, at dens påstand om tilbagebetaling og erstatning beror på, at kontrakten i henhold til ophævelsesklausulen i artikel 8, stk. 2, litra d), i bilag II til kontrakten er blevet ophævet. Under disse omstændigheder er påstanden om, at det fastslås, at kontrakten er ophævet, stiltiende indeholdt i påstanden om tilbagebetaling af det finansierede beløb og erstatningspåstanden.
30 Det bemærkes indledningsvis, at da retsreglerne og kontrakten fastslår, at medkontrahenterne har mulighed for at ophæve kontrakten ensidigt i tilfælde af misligholdelse af en kontraktmæssig forpligtelse, kan alle de kontraktparter, der har henholdt sig til denne mulighed, i givet fald opnå en dom, hvorved det fastslås, at ophævelsen uden videre er indtrådt (jf. i denne retning domme afsagt af Corte Suprema di cassazione den 12.12.1979, nr. 6489, Mass. Foro it. 1979, s. 1309, og den 5.4.1990, nr. 2802, Mass. Foro it. 1990, s. 406).
31 Det bemærkes endvidere, at Corte Suprema di cassazione anerkender, at en påstand, der ikke er nedlagt, kan anses for fremsat stiltiende og faktisk indeholdt i søgsmålet, i det omfang den nødvendigvis er forbundet med sagens genstand og søgsmålets grundlag (jf. bl.a. dom afsagt af Corte Suprema di cassazione den 14.6.1991, nr. 6727, Mass. Foro it. 1991, s. 582).
32 I denne sag har Kommissionen i stævningen anført, at den gør ophævelsesklausulen i artikel 8, stk. 2, litra d), i bilag II til kontrakten gældende på grund af TVR's misligholdelse af kontrakten, og at TVR har fremsendt en række endelige dokumenter, herunder en opgørelse over samtlige udgifter, som i henhold til kontrakten skulle have været fremsendt inden for en frist på tre måneder fra afbrydelsen af de arbejder, som var finansieret af Kommissionen. Kommissionen gør opmærksom på, at da den ikke har godkendt alle de beløb, der var angivet af TVR, har den derefter krævet, at TVR tilbagebetalte en del af det beløb, der var blevet udbetalt forskudsvis med henblik på kontaktens opfyldelse. På denne baggrund har Kommissionen for Domstolen bl.a. nedlagt påstand om, at TVR i medfør af artikel 8, stk. 4, første afsnit, i bilag II til kontrakten tilpligtes delvis at tilbagebetale de beløb, der er modtaget som finansielle bidrag.
33 Da Kommissionen har påberåbt sig tilbagebetalingsvirkninger i henhold til artikel 8, stk. 4, første afsnit, i bilag II til kontrakten som følge af en ophævelse, der hævdes at være indtrådt efter gennemførelsen af ophævelsesproceduren i artikel 8, stk. 2, litra d), i bilag II til kontrakten, forudsætter Kommissionens påstand nødvendigvis, at Domstolen fastslår, at ophævelsen faktisk har fundet sted.
34 Som følge heraf må det i denne sag antages, at Kommissionen stiltiende har nedlagt påstand om, at det fastslås, at ophævelsen uden videre er indtrådt ved anvendelse af den nævnte ophævelsesprocedure.
35 Heraf følger, at formalitetsindsigelsen ikke kan tages til følge.
Ophævelse af kontrakten
36 Kommissionen har gjort gældende, at den uden videre har ophævet kontrakten bl.a. som følge af, at TVR havde udvist en væsentlig forsinkelse med udførelsen af arbejdet og havde vist sig ude af stand til på tilfredsstillende måde at udøve sin rolle som hovedmedkontrahent. Kommissionen har anført, at den ved skrivelse af 23. januar 1992 først fremsendte et påkrav til TVR og derefter ophævede kontrakten ved rekommanderet skrivelse af 25. marts 1992 som følge af TVR's passivitet. Kommissionen har tilføjet, at selv såfremt den sidstnævnte skrivelse skal anses for det egentlige påkrav, er ophævelsen i henhold til artikel 8, stk. 2, litra d), i bilag II til kontrakten samt artikel 1454 og 1456 i den italienske codice civile indtrådt med retsvirkning efter udløbet af fristen på en måned efter denne skrivelse, således at et sagsanlæg med påstand om, at ophævelsen fastslås, ville være overflødig. Under retsmødet gav Kommissionen afkald på at gøre gældende, at skrivelsen af 23. januar 1992 udgjorde et påkrav og anførte, at ophævelsen fik retsvirkning på grund af TVR's passivitet efter påkravet meddelt ved skrivelse af 25. marts 1992.
37 TVR har herefter anført, at påkravsskrivelsen, som TVR besvarede ved skrivelse af 15. april 1992, hvori selskabet punkt for punkt tilbageviste de af Kommissionen påståede misligholdelser, ikke blev opfulgt af en formel skrivelse, der ophævede kontrakten. Da kontrakten således aldrig er blevet ophævet ved en formel erklæring herom, vil Domstolen ikke kunne fastslå, at kontrakten er ophævet.
38 TVR's argumenter kan ikke tiltrædes.
39 Det bemærkes, at påkravsskrivelsen af 25. marts 1992 under alle omstændigheder blev opfulgt af en skrivelse, hvoraf det tydeligt fremgår, at Kommissionen anså kontrakten for ophævet. Ved skrivelse af 10. juni 1992 meddelte Kommissionen TVR, at den ved skrivelse af 25. marts 1992 havde underrettet TVR om, at den ophævede kontrakten. Desuden forlangte Kommissionen, at TVR fremlagde en fuldstændig oversigt over udgifter, der var afholdt af alle samarbejdspartnerne i perioden 1. januar 1991 til 31. maj 1992. I henhold til kontraktens artikel 5, stk. 2 og 4, skulle disse oversigter fremsendes til Kommissionen inden for en frist på tre måneder fra færdiggørelsen, afbrydelsen eller ophøret af de arbejder, som var finansieret af Kommissionen.
40 Det fremgår desuden af sagen, at det på trods af påkravsskrivelsen af 25. marts 1992 ikke lykkedes TVR at udføre visse arbejder, der i henhold til kontrakten allerede skulle have været udført, inden for den fastsatte frist på en måned. TVR indrømmede således i sin skrivelse af 15. april 1992, der er nævnt i denne doms præmis 37, at konstruktionen af prototypen til præcisionsopviklingsudstyr stadig ikke var afsluttet. Ifølge kontrakten skulle prototypen imidlertid have været færdig inden udløbet af kontraktens 24. måned, det vil sige den 31. december 1991. I denne forbindelse er det vigtigt at bemærke, at en forsinkelse på flere måneder med opfyldelsen af kontraktens hovedformål må anses for væsentlig, så meget desto mere som TVR i strid med kontraktens artikel 2, stk. 2, ikke gav meddelelse til Kommissionen om forsinkelsen.
41 De processuelle og materielle betingelser for at ophæve kontrakten er derfor opfyldt.
42 Under hensyn til det ovenfor anførte må det fastslås, at kontrakten er ophævet senest den dag, hvor TVR modtog Kommissionens skrivelse af 10. juni 1992.
Tilbagebetaling af forskuddet
43 Artikel 8, stk. 4, første afsnit, i bilag II til kontrakten bestemmer, at såfremt Kommissionen ophæver kontrakten på grund af en medkontrahents misligholdelse af sine forpligtelser, kan Kommissionen kræve tilbagebetaling af hele eller en del af de beløb, som Kommissionen har udbetalt i form af finansielt bidrag, i det omfang det er retfærdigt og rimeligt under hensyn til det udførte arbejdes art, resultat og nytteværdi for Kommissionen.
44 Kommissionen har anført, at under hensyn til de bevisdokumenter, der er tilvejebragt af TVR, og revisionsrapporten udarbejdet af selskabet Reconta Ernst & Young skal TVR tilbagebetale et beløb på 77 558,80 ECU. Kommissionen har gjort opmærksom på, at den har vurderet det arbejde, som TVR har udført, på to niveauer: Kommissionen overdrog den finansielle vurdering til selskabet Reconta Ernst & Young og den tekniske vurdering til professor Goedel. Kommissionen har understreget, at revisionsselskabet kun har kunnet foretage en finansiel kontrol, der adskilte sig fra en teknisk vurdering. En revision gør det med andre ord muligt at vurdere omkostningerne ved en arbejdstime pr. person, men ikke at fastslå, hvorvidt det er teknisk rimeligt at anvende ti timer på et foretagende, der kun kræver to timer. Derfor skulle den finansielle vurdering ledsages af en teknisk vurdering, der i dette tilfælde blev udført af professor Goedel, der afgav en negativ udtalelse.
45 TVR har gjort gældende, at Kommissionen har modsagt sig selv, idet den først har godkendt en fuldstændig oversigt over de afholdte udgifter, hvorefter den har krævet tilbagebetaling af et beløb på 109 444,80 ECU. Kommissionens inkonsekvens er så meget desto værre, som den derefter nedsætter sit tilbagebetalingskrav til et beløb på 77 558,80 ECU på trods af, at det af resultatet af den af selskabet Reconta Ernst & Young udfærdigede revisionsrapport fremgår, at TVR højst skylder 22 000 000 ITL. TVR har desuden anført, at Kommissionen ikke har fremlagt noget som helst bevis for, at antallet af arbejdstimer, der reelt er anvendt til projektet, er overvurderet. For så vidt angår den tekniske vurdering, har professor Goedel, efter TVR's mening, ikke behandlet spørgsmålet om arbejdstimer.
46 Indledningsvis må TVR's anbringende om, at Kommissionen har udvist en modstridende adfærd ved først at godkende oversigten over samtlige udgifter for senere at rejse indvendinger, afvises. Artikel 39 i bilag II til kontrakten bestemmer, at opgørelser over afholdte udgifter kan efterprøves, selv efter at Kommissionen har betalt dem, i indtil to år efter ophævelsen eller opfyldelsen af kontrakten. Kommissionen kan således i det foreliggende tilfælde ændre sin tidligere fastsættelse af udgifter inden for den angivne tidsfrist. Dette er præcist, hvad Kommissionen har gjort i denne sag.
47 Endvidere kan TVR's anbringende om, at Kommissionen har udvist inkonsekvens ved stadig at kræve tilbagebetaling af et beløb på 77 558,80 ECU i strid med revisionsrapportens resultater, heller ikke tiltrædes. Revisionsrapportens opgave består i hovedtræk i at efterprøve forholdet mellem fakturerede udgifter og de udgifter, som den berørte virksomhed faktisk har afholdt, således som det fremgår af dens regnskabsbilag. Selv i det tilfælde, hvor det godtgøres, at de fakturerede udgifter fuldstændig svarer til de udgifter, som den berørte virksomhed faktisk har afholdt, er det ikke til hinder for en teknisk vurdering af, hvorvidt de fakturerede omkostninger står i rimeligt forhold til de kontraktmæssige ydelser udført af den pågældende virksomhed.
48 Tilbage er derfor at undersøge, hvorvidt der i sagens akter er beviser, der kan drage den af Kommissionen påberåbte ret til tilbagebetaling i tvivl.
49 I sin foreløbige rapport af 30. januar 1992 og sin skrivelse af 15. april 1992 har TVR gjort opmærksom på, hvorledes det arbejde, som selskabet var forpligtet til at udføre i henhold til kontrakten, skred frem. Ved skrivelse af 29. marts 1993 opgjorde TVR omkostningerne i forhold til de forskellige arbejdsopgaver i henhold til kontrakten. Ved skrivelse af 6. juni 1995, hvori Kommissionen ændrede sin tidligere opgørelse over de omkostninger, der skulle tilbagebetales, har Kommissionen opgjort omkostningerne i samme rækkefølge som TVR.
50 Det fremgår imidlertid af disse dokumenter, at i alle de tilfælde, hvor Kommissionen kun delvist har anerkendt de af TVR bogførte udgifter, er arbejdet, som disse udgifter vedrører, ikke blev udført i overensstemmelse med kontrakten, eller også overskred det personale, der var ansat til at udføre opgaven, den tærskel, der var fastsat i kontrakten. I det ene tilfælde, hvor Kommissionen afviste samtlige udgifter, drejede det sig om udgifter til arbejde, der ikke skulle udføres af TVR, men af en af dets samarbejdspartnere, nemlig ICSTM.
51 Der er således intet i sagens akter, der kan drage den af Kommissionen påberåbte ret til tilbagebetaling i tvivl.
52 Der må således gives Kommissionen medhold i dens påstand om tilbagebetaling, og sagsøgeren bør tilpligtes at tilbagebetale 77 558,80 ECU til Kommissionen.
Rentekravet
53 Kommissionen har endvidere nedlagt påstand om, at TVR tilpligtes at betale renter i henhold til kontrakten af beløbet på 77 558,80 ECU fra den 1. februar 1990.
54 TVR har ikke fremført argumenter på dette punkt.
55 I henhold til artikel 8, stk. 4, andet afsnit, i bilag II til kontrakten skal den misligholdende part i det tilfælde, hvor Kommissionen ophæver kontrakten, ikke kun tilbagebetale de beløb, som er betalt forskudsvis af Kommissionen, men også betale renter af beløbet i henhold til kontrakten fra det tidspunkt, hvor parten modtog det pågældende beløb. Den rentesats, der finder anvendelse, er den sats, der anvendes af Den Europæiske Fond for Monetært Samarbejde på fondens transaktioner i ecu, som offentliggøres den første hverdag i hver måned, forhøjet med 2%.
56 Da TVR er forpligtet til at tilbagebetale til Kommissionen hovedfordringen med 77 558,80 ECU, er selskabet ligeledes accessorisk forpligtet til at betale renter af beløbet i henhold til kontrakten fra den 1. februar 1990, som er den ubestridte dato, hvor TVR modtog forskudsbeløbet på 460 000 ECU.
Erstatningskravet
57 Med henvisning til artikel 1453 i den italienske codice civile har Kommissionen endvidere nedlagt påstand om, at TVR tilpligtes at betale 7 700 ECU i erstatning for den skade, Kommissionen har lidt som følge af misligholdelse af kontrakten.
58 I denne forbindelse har Kommissionen for det første anført, at visse af dets tjenestemænd har brugt et væsentligt antal timer til at kontrollere TVR's aktiviteter og til adskillige gange at opfordre TVR til overholde de fastsatte frister for udfærdigelsen af de videnskabelige rapporter. For det andet har Kommissionen været nødsaget til at rette henvendelse til et revisionsselskab for at efterprøve den regnskabsmæssige side af TVR's arbejde. For det tredje har Kommissionen ikke været i stand til at drage nytte af de mulige fordele, som er omhandlet i artikel 19 i bilag II til kontrakten, og således udnytte den viden, der er erhvervet ved den forskning, som Kommissionen har finansieret, eller udnytte de patenter, som kunne være opnået ved denne lejlighed. For det fjerde har Kommissionens troværdighed lidt skade i forhold til alle personer, som måtte ønske at indgå kontrakter med den, ved, at Kommissionen har indgået en kontrakt med en person, der ikke har opfyldt sine forpligtelser.
59 TVR har heroverfor anført, at Kommissionens påståede tab ikke er godtgjort.
60 Indledningsvis bemærkes, at i henhold til artikel 11 i bilag II til kontrakten skal der i tvister vedrørende kontrakten anvendes italiensk ret.
61 Selv hvis det antages, at artikel 1453 i den italienske codice civile, der tillægger en medkontrahent ret til at kræve erstatning af en misligholdende part, kun finder anvendelse i de tilfælde, hvor ophævelsen er opnået ad rettens vej, står det alligevel fast, at i henhold til artikel 1218 i den italienske codice civile, skal en debitor, som ikke fuldt ud leverer den skyldige ydelse, erstatte skaden, medmindre han beviser, at den manglende opfyldelse skyldes, at han ikke kan levere ydelsen på grund af en omstændighed, der ikke kan tilskrives ham.
62 Det skal herefter undersøges, hvorvidt Kommissionen har godtgjort, at den har lidt det påberåbte tab.
63 Hvad angår de udgifter, der påstås at være opstået på grund af det merarbejde, som Kommissionens tjenestemænd er blevet påført ved forvaltningen af kontrakten, bemærkes, at bestemmelserne i kontraktens artikel 4, stk. 3, sammenholdt med artikel 8, stk. 2, litra d), i bilag II til kontrakten giver Kommissionen mulighed for rettidigt at drage konsekvenserne af medkontrahentens manglende overholdelse af de indgåede forpligtelser og førtidigt og ensidigt at bringe kontraktforholdet til ophør (jf. i denne retning, dom af 10.6.1999, sag C-334/97, Kommissionen mod Montorio, Sml. I, s. 3387, præmis 53).
64 Da Kommissionen således gennem et vist tidsrum har accepteret TVR's misligholdelse af sine forpligtelser, før den ophævede kontrakten, er de ekstraomkostninger, der påføres kontraktens gennemførelse i denne periode, ikke en skade, der kan tilskrives TVR.
65 For så vidt angår det påståede tab som følge af påløbne revisionshonorarer må det fastslås, at Kommissionen ikke på noget tidspunkt har godtgjort en årsagsforbindelse mellem TVR's adfærd og behovet for en revision af regnskabet. Som følge heraf kan revisionshonorarerne under ingen omstændigheder pålægges TVR.
66 Med hensyn til de øvrige tab, som Kommissionen hævder at have lidt, har Kommissionen ikke ført tilstrækkeligt bevis for, at den faktisk har lidt sådanne tab.
67 Sagsøgte bør herefter frifindes for Kommissionens erstatningspåstand.
Modkravet
68 TVR har nedlagt påstand om, at det fastslås, at Kommissionen er forpligtet til at opfylde kontrakten, og som følge heraf, at Kommissionen tilpligtes at betale det nødvendige beløb for at føre kontrakten til ende.
69 Kommissionen har gjort gældende, at kontraktforholdet er blevet lovligt ophævet på grund af TVR's misligholdelse af sine kontraktmæssige forpligtelser, og Kommissionen har ikke længere nogen forpligtelser over for TVR.
70 Da der er givet Kommissionen medhold i dens påstand, kan TVR's modkrav ikke tages til følge.
71 I overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (EFT L 162, s. 1) skal henvisningen til ecuen erstattes af en henvisning til euroen i forholdet 1 EUR : 1 ECU.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
72 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at TVR tilpligtes at betale sagens omkostninger, og da TVR i det væsentlige har tabt sagen, bør det pålægges selskabet at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
1) Tecnologie Vetroresina SpA (TVR) betaler til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 77 558,80 EUR med renter i henhold til kontrakten fra den 1. februar 1990 til betaling sker.
2) I øvrigt frifindes Tecnologie Vetroresina SpA (TVR).
3) Kommissionen frifindes for Tecnologie Vetroresina SpA (TVR)'s modkrav.
4) Tecnologie Vetroresina SpA (TVR) betaler sagens omkostninger.