VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (ensimmäinen jaosto)
4 päivänä marraskuuta 2008
Asia F-18/07
Luigi Marcuccio
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Virkamiehet – Hakemus – Hiljaisen hylkäämisen jälkeen tiedoksi annettu nimenomainen hylkääminen – Puhtaasti vahvistava toimenpide – Liian myöhään tehty valitus – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen
Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa Marcuccio vaatii muun muassa komission 25.10.2005 tekemän sen päätöksen
kumoamista, jossa kieltäydyttiin toteamasta, että hän kärsi henkilöstösääntöjen 72 artiklassa ja Euroopan yhteisöjen virkamiesten
tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevissa määräyksissä tarkoitetusta vakavasta sairaudesta.
Ratkaisu: Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Komissio velvoitetaan korvaamaan
omien oikeudenkäyntikulujensa lisäksi yhden kolmanneksen kantajan oikeudenkäyntikuluista.
Tiivistelmä
1.      Virkamiehet – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Käsite – Kannetta edeltävän hallinnollisen valituksen nimenomainen hylkääminen,
joka annettiin tiedoksi sellaisen hiljaisen hylkäämispäätöksen jälkeen, josta oli tullut lainvoimainen – Vahvistava toimi
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
2.      Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulut – Korvaus – Erityiset syyt
(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta; virkamiestuomioistuimen
työjärjestyksen 122 artikla)
1.      Päätös, jolla nimenomaisesti hylätään kannetta edeltävä hallinnollinen valitus ja joka on annettu asianomaiselle virkamiehelle
tiedoksi sen jälkeen, kun hiljainen hylkäämispäätös, joka on tullut lainvoimaiseksi, on syntynyt, on jälkimmäisen päätöksen
puhtaasti vahvistava päätös, eikä sitä voida pitää virkamiehelle vastaisena päätöksenä, joka voi olla henkilöstösääntöjen
91 artiklan 1 kohdan mukaisen kumoamiskanteen kohteena.
(ks. 27 kohta)
2.      Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan, jota sovellettiin soveltuvin
osin virkamiestuomioistuimessa vireillä oleviin asioihin ennen sen oman työjärjestyksen voimaantuloa 1.11.2007, mukaisesti
virkamiestuomioistuin voi erityisistä syistä määrätä oikeudenkäyntikulut jaettaviksi.
Tältä osin tilanteessa, jossa kanne on hylätty sen vuoksi, että sitä edeltävä hallinnollinen valitus on tehty myöhässä, voidaan
erityisenä syynä, jonka perusteella kantajana olevan virkamiehen oikeudenkäyntikulut voidaan määrätä jaettaviksi kyseisen
toimielimen ja tämän virkamiehen kesken, pitää sitä, ettei hallintoviranomainen ilmoittanut asianomaiselle, että päätös, jota
valitus koski, oli puhtaasti vahvistava toimenpide, josta ei voida nostaa kumoamiskannetta, ja sitä, ettei hallintoviranomainen
myöskään viitannut siihen, että valitus oli mahdollisesti tehty liian myöhään, mistä virkamiehelle saattoi syntyä huolenpitovelvollisuuden
vastaisella tavalla virheellinen mielikuva, että jos virkamies päättäisi nostaa kanteen, se otettaisiin tutkittavaksi.
(ks. 35–39 kohta)