61994CJ0022_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-22/94,
jonka High Court of Ireland on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Irish Farmers Association ym.
vastaan
Minister for Agriculture, Food and Forestry, Ireland ja Attorney General
ennakkoratkaisun yhtäältä maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (EYVL L 148, s. 13) 5 c artiklan 3 kohdan g alakohdan pätevyydestä, sellaisena kuin se on maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta 31 päivänä maaliskuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 816/92 (EYVL L 86, s. 83) 1 artiklan 3 kohdalla lisättynä, ja toisaalta maito- maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (EYVL L 405, s. 1) 3 artiklan pätevyydestä, sellaisena kuin se on maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/92 muuttamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1560/93 (EYVL L 154, s. 30) 1 artiklassa,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä hoitava neljännen jaoston puheenjohtaja J. L. Murray sekä tuomarit C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn, G. Hirsch (esittelevä tuomari) ja H. Ragnemalm,
julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Irish Farmers Association ym., edustajinaan James O'Reilly, SC, ja barrister John Gleeson, asianajotoimisto John J. O'Hare & Co:n valtuuttamina,
- Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään oikeudellinen neuvonantaja Arthur Brautigam ja oikeudellisen yksikön virkamies Michael Bishop,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellisen yksikön virkamies Xavier Lewis,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Irish Farmers Association ym:iden, edustajinaan James O'Reilly ja John Gleeson; Irlannin Minister for Agriculture, Food and Forestryn ja Attorney Generalin, edustajanaan barrister Carroll Moran; neuvoston, asiamiehenään Arthur Brautigam, ja komission, asiamiehinään oikeudellinen neuvonantaja Gérard Rozet ja Xavier Lewis, 27.6.1996 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 11.7.1996 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 High Court of Ireland on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 12.11.1993 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 24.1.1994, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä yhtäältä maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (EYVL L 148, s. 13) 5 c artiklan 3 kohdan g alakohdan pätevyydestä, sellaisena kuin se on maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta 31 päivänä maaliskuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 816/92 (EYVL L 86, s. 83) 1 artiklan 3 kohdalla lisättynä, ja toisaalta maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (EYVL L 405, s. 1) 3 artiklan pätevyydestä, sellaisena kuin se on maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/92 muuttamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1560/93 (EYVL L 154, s. 30) 1 artiklassa.
2 Nämä kysymykset liittyvät Irish Farmers Associationin ja neljän maidontuottajan sekä Irlannin Minister for Agriculture, Food and Forestryn (maa- ja metsätalous- sekä elintarvikeministeriö, jäljempänä ministeriö) ja Attorney Generalin väliseen riita-asiaan, joka koskee asetuksen (ETY) N:o 804/68
5 c artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen viitemäärien väliaikaisesta pidättämisestä 16 päivänä maaliskuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 775/87 (EYVL L 78, s. 5) mukaisesti viitemääristä väliaikaisesti tehtyä 4,5 prosentin pidättämistä, joka muutettiin viitemäärien lopulliseksi alentamiseksi maksamatta hyvitystä asianomaisille maidontuottajille.
3 Maitomarkkinoiden rakenteellisten ylijäämien hallitsemiseksi asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta 31 päivänä maaliskuuta 1984 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 856/84 (EYVL L 90, s. 10) säädettiin lisämaksu toimitetuista maitomääristä, jotka menettelyn B mukaan ylittävät jokaiselle ostajalle määritettävän viitemäärän, joka on määritetty kullekin jäsenvaltiolle vahvistetun taatun kokonaismäärän rajoissa. Asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 artiklan c kohdassa tarkoitetun lisämaksun soveltamista maito- ja maitotuotealalla koskevista yleissäännöistä 31 päivänä maaliskuuta 1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13) 2 artiklan 1 kohdan mukaan viitemäärä ilman lisämaksua vastaa sitä määrää maitoa tai maitoa vastaavia tuotteita, jotka ostaja on ostanut jäsenvaltioiden viitekaudelta 1981-1983 viitevuodeksi valitseman vuoden aikana.
4 Maidon jatkuvan ylituotannon vuoksi yhteisö joutui toistuvasti vähentämään jäsenvaltioille alun perin taattua kokonaismäärää. Erilaisten vähennysten aikaansaamiseksi tuottajakohtaisesti yhteisö toteutti lisämaksujärjestelmän puitteissa useita toimenpiteitä, kuten ohjelmia maitotuotteiden tuotannon lopettamiseksi kokonaan tai ohjelmia alun perin myönnetyn viitemäärän pakolliseksi pienentämiseksi, tai jopa eri ohjelmien yhdistelmiä.
5 Yksi näiden maitotuotteiden tuotannon vähentämiseen tähtäävistä ohjelmista ja toimenpiteistä oli asetus N:o 775/87, jolla säädettiin väliaikaisesti 4 prosentin pidättämisestä (suspension) jokaisesta viitemäärästä viitekaudella 1987/1988 ja 5,5 prosentin pidättämisestä viitekaudella 1988/1989. Vastineeksi tästä väliaikaisesta pidättämisestä säädettiin hyvityksestä, joka oli 10 ecua 100:aa kiloa kohti kumpanakin viitekautena.
6 Lisämaksujärjestelmän voimassaoloa jatkettiin kolmella vuodella asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta 25 päivänä huhtikuuta 1988 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1109/88 (EYVL L 110, s. 27), toisin sanoen 31.3.1992 asti, ja samalla asetuksen (ETY) N:o 775/87 muuttamisesta 25 päivänä huhtikuuta 1988 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1111/88 (EYVL L 110, s. 30) pidettiin voimassa 5,5 prosentin väliaikainen pidättäminen kolmen markkinointivuoden ajan, eli 1989/1990, 1990/1991 ja 1991/1992, muuttaen kuitenkin korvauksen luonnetta. Korvaus maksettiin tästä lähtien alenevan hyvityksen muodossa suoraan tuottajalle. Asetuksen (ETY) N:o 775/87 muuttamisesta 11 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3882/89 (EYVL L 378, s. 6) alennettiin tämän jälkeen tilapäisesti pidätettyjen viitemäärien prosentuaalista osuutta 4,5 prosenttiin ja korotettiin samalla asetuksen N:o 1111/88 mukaisen hyvityksen määrää. Hyvitys säilyi kuitenkin luonteeltaan alenevana.
7 Tämän sääntelyn nojalla Irlannissa maksettiin hyvitystä niiden seurausten korvaamiseksi, joita aiheutui viitemäärien väliaikaisesta pidättämisestä 1.4.1987-31.3.1992. Samoin pääasian kantajina olevat maidontuottajat (jäljempänä pääasian kantajat) saivat hyvitystä, joka oli 44,5 ecua 100:aa maitokiloa kohti siltä viitekaudelta, jolloin väliaikainen pidätys oli 4,5 prosenttia.
8 Seuraavaa viitekautta eli 1.4.1992-31.3.1993 varten asetuksella N:o 816/92 liitettiin asetuksen N:o 804/68
5 c artiklan 3 kohtaan g alakohta seuraavasti:
"g) kokonaismäärä tuhansina tonneina ilmaistuna 1 päivän huhtikuuta 1992 ja 31 päivän maaliskuuta 1993 väliseksi viitekaudeksi vahvistetaan seuraavasti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen toisessa alakohdassa tarkoitettujen määrien alentamista yhdellä prosentilla kyseisen viitekauden aikana ja ottaen huomioon komission ehdotukset yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen mukaisesti:
- -
Irlanti
4 725, 600
- -
Neuvosto päättää lopullisesti mainittujen määrien vastaisesta käsittelystä yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen mukaisesti".
Asetuksen N:o 816/92 toisessa perustelukappaleessa todetaan väliaikaisesti pidätettyjen määrien osalta, että "ylijäämäisenä pysyvä markkinatilanne edellyttää, että 4,5 prosenttia toimitusten viitemääristä jätetään kokonaismäärien ulkopuolelle yhdeksännellä viitekaudella; yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen mukaisesti neuvosto päättää lopullisesti mainittujen määrien tulevaisuudesta - - ".
9 Asetuksella N:o 3950/92 otetaan uudelleen käyttöön 1.4.1993 lähtien seitsemän peräkkäisen vuoden ajaksi lisämaksujärjestelmä. Vahvistettaessa viitekaudelle 1993/1994 asetuksen N:o 3950/92
3 artiklan mukaisia taattuja kokonaismääriä asetuksen (ETY) N:o 3950/92 muuttamisesta 17 päivänä maaliskuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 748/93 (EYVL L 77, s. 16) väliaikaisesti pidätettyjä määriä ei asetuksen N:o 816/92 tavoin oteta huomioon.
10 Lopulta asetuksessa N:o 1560/93 säädetään taatuista kokonaismääristä korvaamalla 3 artikla uudella säännöksellä. Väliaikaisen pidättämisen osalta asetuksen N:o 1560/93 toisessa perustelukappaleessa todetaan, että "asetuksessa (ETY) N:o 816/92, jolla pidennetään asetuksen (ETY) N:o 804/68
5 c artiklassa vahvistettua lisämaksujärjestelmää yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta koskevaa päätöstä odottaen, ei huomioida yhdeksännelle viitekaudelle vahvistettujen kokonaismäärien osalta aiemmin [pidätettyjä] määriä ottaen huomioon jatkuva ylijäämätilanne, jonka vuoksi toimitusten viitemääristä 4,5 prosenttia keskeytettiin, mikä olisi sisällytettävä kokonaismäärien lopulliseen alentamiseen; asetuksissa, joita on sovellettu maito- ja maitotuotealalla yhteisen maatalouspolitiikan uudistusten täytäntöönpanemiseksi - - kyseisiä määriä ei oteta huomioon".
11 Tämän 1.4.1993 voimaantulleen uuden lisämaksujärjestelmän nojalla pääasian kantajat pyysivät 28.4.1993 päiväämällään kirjeellä ministeriötä ensisijaisesti palauttamaan niiden lopullisista viitemääristä väliaikaisesti 1.4.1987-31.3.1992 pidätetyt 4,5 prosenttia ja toissijaisesti korvaamaan niiden kärsimät tappiot ja vahingot, jotka ovat aiheutuneet siitä, että niiden viitemääristä on pidätetty tämä summa lopullisesti.
12 Kun ministeriö oli hylännyt pääasian kantajien hakemuksen asetusten N:o 3950/92 ja N:o 748/93 perusteella, pääasian kantajat saattoivat asian vireille 10.5.1993 High Courtissa. Ne riitauttivat erityisesti asetusten N:o 3950/92 ja N:o 1560/93 pätevyyden, joista asetus N:o 1560/93 oli annettu sen jälkeen, kun asia oli saatettu vireille kansallisessa tuomioistuimessa.
13 High Court päätti lykätä ratkaisun antamista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kaksi ennakkoratkaisukysymystä:
"1) Onko maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68
5 c artiklan 3 kohdan g alakohta, sellaisena kuin se on lisättynä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 816/92
1 artiklan 3 kohdalla, pätemätön ja yhteisön oikeuden vastainen siltä osin kuin viitekaudelle 1992-1993 myönnetyissä viitemäärissä ei ole otettu huomioon neuvoston asetuksen (ETY) N:o 775/87, sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisesti väliaikaisesti viitemääristä tehtyä 4,5 prosentin pidättämistä eikä tästä ole maksettu tuottajille hyvitystä?
2) Onko neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92
3 artikla, sellaisena kuin se on lisättynä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1560/93
1 artiklalla, pätemätön ja yhteisön oikeuden vastainen siltä osin kuin myönnetyissä viitemäärissä ei ole otettu huomioon neuvoston asetuksen (ETY) N:o 775/87, sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisesti aikaisemmin väliaikaisesti viitemääristä tehtyä 4,5 prosentin pidättämistä eikä tästä ole maksettu tuottajille hyvitystä?"
14 Ennakkoratkaisupyynnössään High Court toteaa, että pääasian kantajat eivät todennäköisesti odottaneet viitekautena 1992-1993 pidätetyn viitemäärän palauttamista, vaan hyvitystä, mikäli kyseinen viitemäärä pidätettäisiin lopullisesti. High Court arvioi, että taloudellisesti irlantilaiset maidontuottajat eivät ole todennäköisesti kärsineet tappiota, koska kiintiöiden vähentäminen viitemääristä tehdyn 4,5 prosentin lopullisen pidättämisen vuoksi nosti hintoja. Lisäksi kansallinen tuomioistuin toteaa, että maahan sidonnaisia kiintiöitä koskevilla markkinoilla hinta on 2 Irlannin puntaa gallonaa kohti, eikä se todennäköisesti ole alentunut kiintiöiden vähentämisen vuoksi.
15 Näillä edellytyksillä High Court pyrkii selvittämään kahdella kysymyksellään, jotka on tarkoituksenmukaista käsitellä yhdessä, ovatko yhtäältä asetuksen N:o 804/68
5 c artiklan 3 kohdan g alakohta, sellaisena kuin se on asetuksella N:o 816/92 lisättynä, ja toisaalta asetuksen N:o 3950/92
3 artikla, sellaisena kuin se on asetuksella N:o 1560/93 muutettuna, pätemättömiä, siltä osin kuin niissä jätetään viitemäärän osalta lopullisesti huomioon ottamatta 1.4.1993 alkaen määrä, joka vastaa tähän saakka vain tilapäisesti pidätettyä 4,5 prosentin määrää, ilman että tuottajille maksetaan hyvitystä.
16 Pääasian kantajat esittävät näiden säännösten pätevyyttä vastaan väitteitä, jotka perustuvat yleisiin oikeusperiaatteisiin ja perusoikeuksiin, jotka yhteisöjen tuomioistuin on katsonut kuuluviksi yhteisön oikeuteen ja joiden noudattamista se valvoo (ks. asia 5/88, Wachauf, tuomio 13.7.1989, Kok. 1989, s. 2609 ja asia C-2/92, Bostock, tuomio 24.3.1994, Kok. 1994, s. I-955).
Luottamuksensuojan periaate
17 Pääasian kantajat vetoavat ensiksi yhteisön oikeuden yleisistä periaatteista luottamuksensuojan periaatteeseen, jota ne katsovat loukatun. Ne väittävät, että ne saattoivat odottaa asetuksen N:o 775/87 sanamuodon ja sisällön perusteella sekä sitä muuttavien asetusten perusteella, jotka koskevat maaliskuun 1993 lopussa päättyvää viitekautta, että kysymyksessä oleva pidättäminen jää väliaikaiseksi. Kaikkiin niihin toimenpiteisiin, joko lopulliseen alentamiseen tai väliaikaiseen pidättämiseen, joista on säädetty niiden ohjelmien yhteydessä, joiden tarkoituksena on vähentää viitemääriä lisää, liittyy hyvitys. Siten pääasian kantajat saattoivat perustellusti odottaa, että jos väliaikainen pidättäminen muutettaisiin lopulliseksi alentamiseksi, pidätetyt määrät palautettaisiin tai niiden lopullinen menettäminen hyvitettäisiin.
18 Näitä luottamuksensuojan periaatteen loukkaamista koskevia väitteitä ei voida hyväksyä.
19 Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan taloudelliset toimijat eivät voi luottaa perustellusti siihen, etteivät markkinapolitiikasta tai rakennepolitiikasta johtuvat mahdolliset rajoitukset koske niitä yhteisten markkinajärjestelyjen alalla, joiden tavoitteena on jatkuva sopeutuminen muuttuviin taloudellisiin tilanteisiin. Luottamuksensuojan periaatteeseen voidaan vedota yhteisön säännöksiä ja määräyksiä vastaan vain silloin, kun yhteisö on itse luonut tilanteen, johon perusteltu luottamus perustuu (ks. asia C-177/90, Kühn, tuomio 10.1.1992, Kok. 1992, s. I-35, 13 ja 14 kohta ja asia C-63/93, Duff ym., tuomio 15.2.1996, Kok. 1996, s. I-569, 20 kohta).
20 Neuvosto ja komissio eivät kuitenkaan ole luoneet tilannetta, jonka perusteella maidontuottajat voisivat perustellusti odottaa väliaikaisesti pidätettyjen viitemäärien palauttamista tai hyvitystä, mikäli viitemääriä alennettaisiin lopullisesti 4,5 prosentilla.
21 Tietenkään ei voi olla ensi näkemältä poissuljettua, että asetuksen N:o 775/87 mukaisen pidättämisen nimittäminen väliaikaiseksi olisi viitannut siihen, että pidätetty määrä palautettaisiin. Kuitenkin oli tiedossa, että väliaikaista pidättämistä koskevan järjestelmän voimassaolo päättyisi alun perin asetuksen N:o 775/87 nojalla kahden viitekauden päätyttyä ja järjestelmän voimassaolon pidentämisen jälkeen asetuksen N:o 1111/88 nojalla kolmen muun viitejakson päätyttyä, jolloin myös viitemääriä koskevan järjestelmän voimassaolon on määrä päättyä. Siten väliaikaista pidättämistä koskevan järjestelmän voimassaolo oli voimaantulonsa ja uudistamisensa jälkeen olennaisesti yhteydessä lisämaksujärjestelmän voimassaoloon.
22 Maidontuottajat eivät voineet olettaa, että tuolloin kyseiseen ajankohtaan asti pidätetyt määrät palautettaisiin tai niiden lopullinen menettäminen hyvitettäisiin. Ennen sitä ajankohtaa, jolloin asetuksen N:o 775/87 mukaisen pidättämistä koskevan järjestelmän voimassaolon oli määrä päättyä, lisämaksujärjestelmän voimassaolon pidentämisen yhteydessä myös pidättämistä koskevan järjestelmän voimassaoloa pidennettiin asetuksella N:o 1111/88. Lopuksi sillä hetkellä, kuin näin pidennettyjen järjestelmien voimassaolo päättyi, eli 31.3.1992, irlantilaiset maidontuottajat eivät voineet olla tuntematta maitotuotteiden tuotannon jatkuvaa ylijäämää tai siten myöskään tarvetta pitää voimassa lisämaksujärjestelmä.
23 Vaikka asetusta N:o 816/92 edeltävässä yhteisön sääntelyssä ei säännelty maidon jatkuvan ylijäämäisen markkinatilanteen vuoksi maidon lisämaksua koskevan järjestelmän voimassaolon päättymisen seurauksista yleisesti eikä väliaikaista pidättämistä koskevan järjestelmän voimassaolon päättymisen seurauksista erityisesti, on todettava, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskeva keskustelu oli alkanut ennen järjestelmien voimassaolon päättymistä ja että komissio oli antanut 11.11.1991 yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevissa ehdotuksissaan asetusehdotuksen 91/C 337/04, jolla vahvistettaisiin maito- ja maitotuotealan lisämaksu (EYVL C 337, s. 35). Erityisesti kyseisen ehdotuksen neljännessä perustelukappaleessa todetaan, että jatkuva ylijäämätilanne edellyttää, että toimitusten viitemääristä 4,5 prosenttia pidätetään, mikä olisi sisällytettävä taattujen kokonaismäärien lopulliseen alentamiseen.
24 Erityisesti sen hyvityksen osalta, jota tuottajat saattoivat odottaa lopullisen alentamisen yhteydessä, on todettava, että kuten asetuksen N:o 775/87 ensimmäisestä perustelukappaleesta käy ilmi, hyvitys oli suhteessa maidontuottajilta vaadittuun lisäponnistukseen. Jos asetuksen N:o 1111/88 mukaisen väliaikaisen pidättämisen vaikutusten korvaamiseksi maksetun hyvityksen aleneva luonne on kuitenkin ilmausta siitä seikasta, että tuottajilta pidättämisen yhteydessä vaadittu ponnistus pienenee ajan kuluessa, asianomaisten tuottajien on oltava tietoisia siitä seikasta, että kyseinen hyvitys poistettaisiin määrättynä ajankohtana, erityisesti koska tuotannon lopettaminen kokonaan toisi mukanaan ainoastaan ajallisesti rajoitetun hyvityksen.
25 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy ilmi, että mahdollisuus vedota luottamuksensuojan periaatteeseen on avoinna jokaiselle taloudelliselle toimijalle, jolle yhteisön toimielin on aiheuttanut perusteltuja odotuksia. Lisäksi, jos huolellinen ja järkevä taloudellinen toimija voi ennakoida sellaisen yhteisön toimenpiteen toteuttamisen, joka voi vaikuttaa sen etuihin, se ei voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen, kun tällainen toimenpide toteutetaan (asia 265/85, Van den Bergh en Jurgens ja Van Dijk Food Products v. komissio, tuomio 11.3.1987, Kok. 1987, s. 1155, 44 kohta). Edellä esitetyn perusteella on todettava, että pääasian kantajilla oli riittävästi seikkoja tiedossaan, erityisesti ottaen huomioon markkinoiden jatkuva ylijäämätilanne, vähentämistä seuraavat muut toimenpiteet, hyvityksen aleneva luonne ja komission 11.11.1991 antama asetusehdotus, jotta ne saattoivat ennakoida asetuksissa N:o 816/92 ja N:o 1560/93 säädettyjen toimenpiteiden toteuttamisen.
Omaisuudensuoja
26 Pääasian kantajat katsovat, että niiden viitemääristä tehty 4,5 prosentin lopullinen pidättäminen ilman hyvitystä loukkaa omaisuudensuojaa.
27 Tällaista väitettä ei voida myöskään hyväksyä. Omaisuudensuoja kuuluu tietenkin niihin perusoikeuksiin, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo. Nämä oikeudet eivät ole kuitenkaan ehdottomia, vaan ne on otettava huomioon suhteessa niiden tehtävään yhteiskunnassa. Siten näiden oikeuksien käytölle voidaan asettaa rajoituksia erityisesti yhteisen markkinajärjestelyn nojalla sillä edellytyksellä, että nämä rajoitukset palvelevat todellisuudessa yleisen edun mukaisia yhteisön tavoitteita ja että ne eivät merkitse rajoitusten tavoite huomioon ottaen suhteetonta ja sietämätöntä puuttumista, jolla vahingoitettaisiin näin taattujen oikeuksien keskeistä sisältöä (em. asia Kühn, 16 kohta).
28 Nämä arviointiperusteet huomioon ottaen on ensiksi todettava, että nyt kysymyksessä oleva sääntely on osa järjestelmää, jonka tarkoituksena on korjata maitomarkkinoiden ylijäämätilanne, ja että tämä sääntely palvelee siten yleisen edun mukaisia yhteisön tavoitteita.
29 Toiseksi muutos viitemäärän lopulliseksi alentamiseksi ilman hyvitystä ei loukkaa tällaisen oikeuden keskeistä sisältöä, koska irlantilaiset tuottajat ovat voineet jatkaa toimintaansa maidontuottajina. Sitä paitsi maidontuotannon aleneminen on mahdollistanut maidon hintojen nousun, mikä on siten ainakin osittain korvannut kärsittyä tappiota.
Suhteellisuusperiaate
30 Vastoin pääasian kantajien väitteitä väliaikaisen pidättämisen, johon liittyi suhteutettu hyvitys, muuttaminen lopulliseksi alentamiseksi ilman hyvitystä ei ole loukannut suhteellisuusperiaatetta.
31 Yhteisen maatalouspolitiikan alalla yhteisön lainsäätäjälle kuuluvan laajan harkintavallan puitteissa tehty viitemäärien väliaikaisen pidättämisen muuttaminen viiden vuoden voimassaolon jälkeen ei näytä epätarkoituksenmukaiselta maidon lisämaksua koskevan järjestelmän päämäärän toteuttamiseksi, joka on maidontuotannon lopullinen alentaminen. Tavoiteltuun tulokseen nähden tehty viitemäärän pidättämisen muuttaminen sen alentamiseksi ilman hyvitystä ei ole virheellisesti mitoitettu senkään vuoksi, että tuottajat eivät ole kärsineet olennaista vahinkoa viitemääriensä osalta ja ne ovat saaneet näiden viiden vuoden aikana hyvityksen, joka oli suhteutettu niiltä aikaisemmin edellytettyyn ponnistukseen mutta jonka voimassa pitämistä ei enää katsottu tarpeelliseksi.
Yhdenvertaisen kohtelun periaate
32 Pääasian kantajat väittävät joutuneensa syrjityiksi verrattuna yhtäältä niihin tuottajiin, jotka saavat hyvitystä maidontuotannon lopettamisesta, ja toisaalta toisten jäsenvaltioiden tuottajiin. Erotuksena pääasian kantajiin, lopettamisesta saadun hyvityksen edunsaajat saivat hyvitystä kaikkien viitemääriensä osalta mukaan luettuna väliaikaisesti viitemäärästä tehty 4,5 prosentin pidättäminen. Muiden jäsenvaltioiden tuottajien osalta pääasian kantajat vetoavat maitotuotteiden tuotannon tärkeyteen Irlannissa, missä, päinvastoin kuin Välimeren ympäristön jäsenvaltioissa, maitotuotteiden tuotanto on merkittävä osa koko maan maataloustuotannosta. Lisäksi pääasian kantajat huomauttavat, että joidenkin jäsenvaltioiden taattua kokonaismäärää korotettiin asetuksen N:o 1560/93 mukaisesti 10 prosentilla, kun taas Irlannille myönnettiin 0,6 prosentin korotus, vaikka yksi näistä jäsenvaltioista oli pannut asetukset N:o 856/84 ja N:o 857/84 täytäntöön myöhässä ja sittemmin hoitanut lisämaksujärjestelmää huonosti.
33 Näitä väitteitä ei voida hyväksyä.
34 On muistutettava, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY:n perustamissopimuksen 40 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukainen tuottajien tai kuluttajien syrjimisen kielto yhteisössä edellyttää, että toisiinsa verrattavissa olevissa tilanteissa ei menetellä eri tavalla ja erilaisissa tilanteissa ei menetellä samalla tavalla ainakaan, jos tällaista eroa ei voida objektiivisesti perustella (ks. asia 203/86, Espanja v. neuvosto, tuomio 20.9.1988, Kok. 1988, s. 4563, 25 kohta).
35 Verrattaessa maitotuotteiden tuotannon lopettamisohjelman edunsaajan asemaa ja toimintaansa jatkaneen tuottajan asemaa, jollaisia pääasian kantajat ovat, huomataan kuitenkin, että molemmille tuottajaryhmille maksetaan hyvitystä pidätetyistä määristä. Pidätetty määrä on otettu huomioon laskettaessa hyvityksen määrää lopettamisen yhteydessä, ja toimintaansa jatkanut tuottaja on saanut hyvityksen pidätetystä määrästä kahdeksannen viitekauden loppuun saakka.
36 Lisäksi neuvoston ja komission huomautuksista käy ilmi, että toisten jäsenvaltioiden tuottajiin verrattuna Irlannin erityistilanne oli otettu huomioon jo vahvistettaessa jäsenvaltion taattua kokonaismäärää.
37 Lopuksi pääasian kantajat eivät voi myöskään vedota joidenkin jäsenvaltioiden taatun kokonaismäärän suurempaan korottamiseen ainoastaan sillä perusteella, että tilanne ja kehitys näissä jäsenvaltioissa on erilainen kuin Irlannissa.
Perusteluvelvollisuus
38 Pääasian kantajien väitettä, jonka mukaan EY:n perustamissopimuksen 190 artiklan mukaista perusteluvelvollisuutta on rikottu, ei voida myöskään hyväksyä.
39 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti perustamissopimuksen 190 artiklassa edellytetään, että perusteluissa on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmaistava toimielimen riidanalaisen toimenpiteen perustelut siten, että henkilölle, jota toimenpide koskee, selviävät sen syyt ja että yhteisöjen tuomioistuin voi valvoa toimenpiteen laillisuutta. Edellytyksenä ei kuitenkaan ole, että näissä perusteluissa esitetään kaikki asiaan liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat, koska tutkittaessa sitä, ovatko esitetyt perustelut 190 artiklan mukaisia, on otettava huomioon päätöksen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt (ks. asia C-478/93, Alankomaat v. komissio, tuomio 17.10.1995, Kok. 1995, s. I-3081, 48 ja 49 kohta).
40 Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 44 kohdassa, asetuksen N:o 1560/93 perustelukappaleet täyttävät yhteisöjen tuomioistuimen määrittelemät edellytykset siltä osin kuin asetuksen toisessa perustelukappaleessa esitetään selvästi ja yksiselitteisesti syyt ilman hyvitystä toteutettavalle lopulliselle alentamiselle.
41 Sitä vastoin, kun asetuksen N:o 816/92 toisessa perustelukappaleessa esitetään ainoastaan, että viitemääriä ei oteta huomioon taattuja kokonaismääriä määritettäessä, pelkästään asetuksen sanamuodosta ei voida päätellä selvästi toteutetun toimenpiteen perusteluja. Kuitenkin esillä olevan tuomion 39 kohdassa mainittujen edellä mainitussa asiassa Alankomaat vastaan komissio esitettyjen periaatteiden mukaisesti ne seikat, joihin asetus perustuu, eli hyvityksen aleneva luonne, vähentämisohjelmien nojalla maksettavien kaikkien hyvitysten ajallinen rajoittaminen ja lisämaksua koskevan järjestelmän uusimismahdollisuus komission 11.11.1991 antaman asetusehdotuksen mukaisin edellytyksin, mahdollistivat sen, että pääasian kantajat saattoivat tuntea syyt, joiden perusteella riidanalaiset toimenpiteet toteutettiin asetuksen N:o 816/92 nojalla.
42 Edellä esitetystä seuraa, että yhteisön oikeuden yleisistä periaatteista, kuten luottamuksensuojan periaatteesta, yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta, suhteellisuusperiaatteesta ja omaisuudensuojan periaatteesta, ei käy ilmi mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa yhtäältä asetuksen N:o 804/68
5 c artiklan 3 kohdan g alakohdan pätevyyteen, sellaisena kuin se on asetuksen N:o 816/92
1 artiklan 3 kohdalla lisättynä, ja toisaalta asetuksen N:o 3950/92
3 artiklan pätevyyteen, sellaisena kuin se on asetuksen N:o 1560/93
1 artiklalla muutettuna, siltä osin kuin näillä säännöksillä muutettiin asetuksen N:o 775/87 mukaisesti tehty viitemäärän prosentuaalinen pidättäminen lopulliseksi alentamiseksi ilman hyvitystä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
43 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Euroopan unionin neuvostolle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(kuudes jaosto)
on ratkaissut High Court of Irelandin 12.11.1993 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
Yhteisön oikeuden yleisistä periaatteista, kuten luottamuksensuojan periaatteesta, yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta, suhteellisuusperiaatteesta ja omaisuudensuojan periaatteesta, ei käy ilmi mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa yhtäältä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68
5 c artiklan 3 kohdan g alakohdan pätevyyteen, sellaisena kuin se on 31 päivänä maaliskuuta 1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 816/92 1 artiklan 3 kohdalla lisättynä, ja toisaalta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/92
3 artiklan pätevyyteen, sellaisena kuin se on 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun asetuksen (ETY) N:o 1560/93
1 artiklalla muutettuna, siltä osin kuin näillä säännöksillä muutettiin maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68
5 c artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen viitemäärien väliaikaisesta pidättämisestä 16 päivänä maaliskuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 775/87 mukaisesti tehty viitemäärän prosentuaalinen pidättäminen lopulliseksi alentamiseksi.