UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (yhdeksäs jaosto)
23 päivänä lokakuuta 2025
(*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Asetus (EU) 2021/2115 – Strategiasuunnitelmien tuki – Asetus (EU) N:o 1307/2013 – Viljelijöille myönnettävät suorat tuet – Viljelijöiden käytössä olevat alat – Kyseisten alojen käyttämisen oikeudellinen perusta – Kyseisen oikeudellisen perustan kirjaamista koskevat yksityiskohdat – Alat, jotka on ilmoitettu tukijärjestelmissä suuremmiksi kuin alat, joiden käyttämisen oikeudellinen perusta on kirjattu – Hallinnolliset seuraamukset tapauksissa, joissa alat on ilmoitettu liian suuriksi – Asetuksen (EU) N:o 640/2014 19 a artiklan mukaiset seuraamukset – 19 a artikla – Seuraamukset – Kyseisen artiklan sovellettavuus asetuksen N:o 640/2014 kumoamisen jälkeen
Asiassa C‑466/24 [Venshova](i),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Administrativen sad – Varna (Varnan hallintotuomioistuin, Bulgaria) on esittänyt 18.6.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 2.7.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
LQ
vastaan
Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond ”Zemedelie”,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (yhdeksäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Condinanzi (esittelevä tuomari) sekä tuomarit N. Jääskinen ja R. Frendo,
julkisasiamies: A. Rantos,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        Euroopan komissio, asiamiehinään A. C. Becker, G. Koleva ja M. Salyková,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee seuraavien säännösten ja määräysten tulkintaa:
–        jäsenvaltioiden yhteisen maatalouspolitiikan nojalla laadittavien, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) rahoitettavien strategiasuunnitelmien (YMP:n strategiasuunnitelmat) tukea koskevista säännöistä sekä asetusten (EU) N:o 1305/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 kumoamisesta 2.12.2021 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/2115 (EUVL 2021, L 435, s. 1) 4 artiklan 4 kohta
–        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten, varainhoidon, tilien tarkastamisen ja hyväksymisen, tarkastuksia koskevien sääntöjen, vakuuksien ja avoimuuden osalta 6.8.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 908/2014 (EUVL 2014, L 255, s. 59) 28 artikla
–        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä suoriin tukiin, maaseudun kehittämistukeen ja täydentäviin ehtoihin sovellettavien maksujen epäämis- ja perumisedellytysten sekä hallinnollisten seuraamusten osalta 11.3.2014 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014 (EUVL 2014, L 181, s. 48), sellaisena kuin se on muutettuna 4.5.2016 annetulla komission delegoiduilla asetuksella (EU) 2016/1393 (EUVL 2016, L 225, s. 41; jäljempänä delegoitu asetus N:o 640/2014), 18, 19 ja 19 a artikla
–        Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 49 artiklan 1 kohta.
2        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat luonnollinen henkilö LQ ja Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond ”Zemedelie” (kansallisen maatalousrahaston varatoimitusjohtaja, Bulgaria; jäljempänä kansallinen maatalousrahasto) ja jossa on kyse kansallisen maatalousrahaston päätöksestä vähentää LQ:n markkinointivuonna 2021 pinta-alaperusteisia suoria tukia koskevan useamman tukijärjestelmän ja toimenpiteen yhteydessä hakeman tuen määrää ja määrätä hänelle seuraamuksia alojen liian suuriksi ilmoittamisen johdosta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus (EU) N:o 1306/2013
3        Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549) kumottiin 1.1.2023 alkaen yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta sekä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 kumoamisesta 2.12.2021 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/2116 (EUVL 2021, L 435, s. 187). On kuitenkin niin, että asetuksen 2021/2116 104 artiklan nojalla asetuksen N:o 1306/2013 59, 63, 64, 67, 68, 74 ja 77 artiklaa sovelletaan edelleen yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 608) mukaisille tukijärjestelmille kalenterivuodelta 2022 ja sitä edeltäviltä vuosilta aiheutuneisiin menoihin ja suoritettuihin maksuihin. Koska pääasiassa kyseessä oleva tukihakemus koskee markkinointivuotta 2021, asetusta N:o 1306/2013 sovelletaan nyt käsiteltävässä asiassa.
4        Asetuksen N:o 1306/2013 59 artiklan, jonka otsikko on ”Tarkastusten yleiset periaatteet”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jollei toisin säädetä, jäsenvaltioiden – – perustamaan järjestelmään on sisällyttävä kaikille tukihakemuksille ja maksupyynnöille järjestelmällisesti tehtävät hallinnolliset tarkastukset. Tätä järjestelmää täydennetään paikalla tehtävillä tarkastuksilla.”
5        Kyseisen asetuksen 63 artiklan, jonka otsikko on ”Aiheettomasti suoritetut maksut ja hallinnolliset seuraamukset”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jos todetaan, ettei tuensaaja täytä alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä säädettyjä tukikelpoisuusperusteita, tuen tai palkkion myöntämisen edellytyksiin liittyviä sitoumuksia tai muita velvoitteita, tukea ei makseta tai tuki peruutetaan kokonaan tai osittain, ja tapauksen mukaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 21 artiklassa tarkoitettuja vastaavia tukioikeuksia ei myönnetä tai ne peruutetaan.
2.      Lisäksi, jos alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä niin säädetään, jäsenvaltioiden on määrättävä myös hallinnollisia seuraamuksia 64 ja 77 artiklassa säädettyjen sääntöjen mukaisesti. – –”
6        Asetuksen N:o 1306/2013 64 artiklan, jonka otsikko on ”Hallinnollisten seuraamusten soveltaminen”, 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Hallinnollisen seuraamuksen muoto voi olla jokin seuraavista:
a)      maksettavan tuen tai palkkion määrän vähentäminen suhteessa tukihakemukseen tai maksupyyntöön, johon noudattamatta jättäminen liittyy, tai suhteessa myöhempiin hakemuksiin; maaseudun kehittämistuen osalta tällä ei kuitenkaan rajoiteta mahdollisuutta keskeyttää palkkio, jos voidaan odottaa, että tuensaaja korjaa noudattamatta jättämisen tilanteen kohtuullisessa ajassa;
b)      sellaisen määrän maksaminen, joka on laskettu sen määrän ja/tai ajan perusteella, jota noudattamatta jättäminen koskee;
c)      hyväksynnän, tunnustamisen tai luvan keskeyttäminen tai peruuttaminen tilapäisesti tai pysyvästi;
d)      tukijärjestelmään, tukitoimenpiteeseen tai muuhun toimenpiteeseen osallistumista taikka tukijärjestelmästä, tukitoimenpiteestä tai muusta toimenpiteestä hyötymistä koskevan oikeuden peruuttaminen.”
7        Kyseisen asetuksen V osaston
II luku, jonka otsikko on ”Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä”, sisältää 67 artiklan 1 ja 2 kohdan, joissa säädetään seuraavaa:
”1.      Kunkin jäsenvaltion on perustettava yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä, jäljempänä ’yhdennetty järjestelmä’, ja ylläpidettävä sitä.
2.      Yhdennettyä järjestelmää sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltuihin tukijärjestelmiin – –”
8        Asetuksen N:o 1306/2013 68 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Yhdennetyn järjestelmän on sisällettävä seuraavat osat:
a)      sähköinen tietokanta;
b)      viljelylohkojen tunnistusjärjestelmä;
c)      tukioikeuksien tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmä;
d)      tukihakemukset ja maksupyynnöt;
e)      yhdennetty valvontajärjestelmä;
f)      yhtenäinen järjestelmä, johon kirjataan kunkin 67 artiklan 2 kohdan mukaista tukea saavan, tukihakemuksen tai maksupyynnön jättävän tunnistetiedot.”
9        Kyseisen asetuksen 72 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Edellä 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tuen saajan on toimitettava joka vuosi suoria tukia koskeva hakemus tai kyseessä oleviin pinta-aloihin ja eläimiin liittyvien maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta maksupyyntö, jossa on ilmoitettava tapauksen mukaan
a)      kaikki tilan viljelylohkot sekä muussa kuin maatalouskäytössä oleva pinta-ala, jolle 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tukea haetaan;
b)      aktivoitaviksi ilmoitetut tukioikeudet;
c)      kaikki muut tässä asetuksessa säädetyt tai asiaa koskevan alakohtaisen maatalouslainsäädännön täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tai asianomaisen jäsenvaltion edellyttämät tiedot.
– –”
10      Kyseisen asetuksen 74 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Edellä olevan 59 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on tukikelpoisuusedellytysten todentamiseksi tarkastettava tukihakemukset hallinnollisilla tarkastuksilla maksajavirastojen tai niiden valtuuttamien elinten kautta. Näitä tarkastuksia on täydennettävä paikalla tehtävillä tarkastuksilla.”
11      Mainitun asetuksen 77 artiklassa, jonka otsikko on ”Hallinnollisten seuraamusten soveltaminen”, säädetään seuraavaa:
”1.      Mitä tulee 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin hallinnollisiin seuraamuksiin, tätä artiklaa sovelletaan silloin, kun tukikelpoisuusperusteita, sitoumuksia tai muita velvoitteita, jotka johtuvat 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tukisääntöjen soveltamisesta, ei ole noudatettu.
– –
4.      Hallinnollisen seuraamuksen muoto voi olla jokin seuraavista:
a)      maksetun tai maksettavan tuen tai palkkion määrän vähentäminen suhteessa tukihakemuksiin tai maksupyyntöihin, joihin noudattamatta jättäminen liittyy, ja/tai suhteessa edellisten tai seuraavien vuosien tukihakemuksiin tai maksupyyntöihin;
b)      sellaisen määrän maksaminen, joka on laskettu sen määrän tai ajan perusteella, jota noudattamatta jättäminen koskee;
c)      kyseiseen tukijärjestelmään tai tukitoimenpiteeseen osallistumista koskevan oikeuden peruuttaminen.
– –”
Asetus N:o 1307/2013
12      Asetus N:o 1307/2013 kumottiin 1.1.2023 alkaen asetuksella 2021/2115. Asetuksen 2021/2115 154 artiklan 2 kohdan nojalla asetusta N:o 1307/2013 sovelletaan kuitenkin edelleen tukihakemuksiin, jotka liittyvät ennen 1.1.2023 alkaneisiin hakuvuosiin. Koska pääasiassa kyseessä oleva tukihakemus koskee markkinointivuotta 2021, asetusta N:o 1307/2013 sovelletaan nyt käsiteltävässä asiassa.
13      Asetuksen N:o 1307/2013 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Yksi yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen perustavoitteista ja keskeisistä vaatimuksista on hallinnollisen taakan keventäminen. – –”
14      Kyseisen asetuksen 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Asetusta (EU) N:o 1306/2013 ja sen nojalla annettuja säännöksiä on sovellettava tässä asetuksessa säädettyihin järjestelmiin.”
15      Asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Viljelijälle myönnetään perustukijärjestelmässä tukea 33 artiklan 1 kohdan mukaisella ilmoituksella, kun tukikelpoisiin hehtaareihin liittyvät tukioikeudet on aktivoitu tukioikeudet myöntäneessä jäsenvaltiossa. – –
2.      Tässä osastossa 'tukikelpoisella hehtaarilla' tarkoitetaan
a)      tilan maatalousmaata, mukaan lukien maa, joka ei ollut 30 päivänä kesäkuuta 2003 hyvässä maatalouskunnossa niissä unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneissä jäsenvaltioissa, jotka päättivät liittymisestä alkaen soveltaa yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää, jota käytetään maataloustoimintaan tai silloin kun maata käytetään myös muuhun kuin maataloustoimintaan, sitä käytetään valtaosin maataloustoimintaan; tai
– –
4.      Alat ovat tukikelpoisia vain, jos ne ovat tukikelpoisen hehtaarin määritelmän mukaisia koko kalenterivuoden ajan, jollei kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet.
– –”
16      Kyseisen asetuksen 33 artiklan, jonka otsikko on ”Tukikelpoisten hehtaarien ilmoittaminen”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Viljelijän on 32 artiklan 1 kohdan mukaisten tukioikeuksien aktivoimiseksi ilmoitettava viljelylohkot, jotka vastaavat johonkin tukioikeuteen liittyvää tukikelpoista hehtaaria. Jollei kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet, ilmoitettujen viljelylohkojen on oltava lohkoja, jotka ovat viljelijän käytössä jäsenvaltion vahvistamana päivänä, joka ei saa olla myöhempi kuin kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistettu määräpäivä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tukihakemuksen muuttamiselle.”
17      Asetuksen N:o 1307/2013 36 artiklan, joka sisältää erityisesti yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää koskevia säännöksiä, 2 ja 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2.      Yhtenäistä pinta-alatukea myönnetään vuosittain kutakin jäsenvaltion asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ilmoittamaa tukikelpoista hehtaaria kohden. – –
– –
5.      Jollei kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet, edellä 2 kohdassa tarkoitettujen hehtaarien on oltava viljelijän käytössä jäsenvaltion vahvistamana päivänä, joka ei saa olla myöhempi kuin kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistettu määräpäivä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tukihakemuksen muuttamiselle.”
18      Asetuksen N:o 1307/2013 48 artiklassa, jossa vahvistetaan luonnonhaitta-alueiden tukea koskevat yleiset säännöt, säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltio voi myöntää tukea viljelijälle, jolla on oikeus tukeen 1 luvussa tarkoitetun perustukijärjestelmän tai yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän mukaisesti ja jonka tila sijaitsee kokonaan tai osittain jäsenvaltion – – nimeämillä luonnonhaitta-alueilla – –
– –
3.      Luonnonhaitta-alueiden tukea – – myönnetään vuosittain sellaisilla alueilla sijaitsevaa tukikelpoista hehtaaria kohden, joille jäsenvaltio on päättänyt myöntää tukea tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti. Se maksetaan, kun asianomainen viljelijä aktivoi kyseisiin hehtaareihin liittyvät tukioikeudet, tai tämän asetuksen 36 artiklaa soveltavissa jäsenvaltioissa kun asianomainen viljelijä on ilmoittanut kyseiset tukikelpoiset hehtaarit.
– –”
Delegoitu asetus N:o 640/2014
19      Delegoitu asetus N:o 640/2014 kumottiin 1.1.2023 alkaen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/2116 täydentämisestä yhteisen maatalouspolitiikan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä ehdollisuuden hallinnollisten seuraamusten soveltamisen ja laskennan osalta 4.5.2022 annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) 2022/1172 (EUVL 2022, L 183, s. 12). Delegoidun asetuksen 2022/1172 13 artiklan mukaan delegoitua asetusta N:o 640/2014 sovelletaan kuitenkin edelleen ennen 1.1.2023 jätettyihin suorien tukien hakemuksiin. Pääasian tosiseikkojen tapahtuma-ajan perusteella nyt käsiteltävässä asiassa sovelletaan delegoitua asetusta N:o 640/2014.
20      Delegoidun asetuksen N:o 640/2014 johdanto-osan 2 ja 19 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(2)      Erityisesti olisi vahvistettava säännöt, joilla täydennetään tiettyjä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 muita kuin olennaisia osia seuraavilta osin: yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, jäljempänä ’yhdennetty järjestelmä’, toimivuus, tukihakemusten tai maksupyyntöjen jättämiselle asetetut määräajat, suoran tuen osittaisen tai täydellisen epäämisen ja aiheettomasti maksetun suoran tuen tai maaseudun kehittämistuen osittaisen tai täydellisen perumisen ehdot, – – asetuksella (EU) N:o 1307/2013 – – käyttöön otettujen tukijärjestelmien mukaisen tuen saantiedellytyksiä – – koskeviin sääntöjenvastaisuuksiin liittyvien hallinnollisten seuraamusten määrittäminen – –
– –
(19)      Varoittavuus- ja suhteellisuusperiaatteen sekä ylivoimaisiin esteisiin ja poikkeuksellisiin olosuhteisiin liittyvien erityisongelmien huomioon ottamiseksi olisi säädettävä hallinnollisista seuraamuksista. Hallinnollisten seuraamusten olisi oltava eriasteisia säännösten noudattamatta jättämisen vakavuuden mukaan, ja ankarimmillaan tuensaaja pitäisi sulkea kokonaan pois yhdestä tai useammasta pinta-alaan liittyvästä tukijärjestelmästä tai pinta-alaan liittyvästä tukitoimenpiteestä tietyksi ajaksi. Niissä olisi otettava huomioon eri tukijärjestelmien tai tukitoimenpiteiden ominaispiirteet tukikelpoisuusedellytysten, sitoumusten ja muitten velvoitteiden osalta tai sen mahdollisuuden osalta, ettei tuensaaja mahdollisesti ilmoita kaikkia pinta-alojaan luodakseen keinotekoisesti edellytykset viherryttämisvelvoitteista vapautumiseksi. Tämän asetuksen mukaisten hallinnollisten seuraamusten olisi katsottava olevan riittävän varoittavia niin, että niillä ehkäistään tahallinen sääntöjen noudattamatta jättäminen.”
21      Delegoidun asetuksen N:o 640/2014 19 a artiklassa, jonka otsikko on ”Hallinnolliset seuraamukset tapauksissa, joissa pinta-alat on ilmoitettu liian suuriksi perustukijärjestelmän, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän, uudelleenjakotuen, nuorten viljelijöiden tuen, luonnonhaitta-alueiden tuen, pienviljelijäjärjestelmän, Natura 2000
‑tukien, vesipuitedirektiivin mukaisten tukien ja alueille, joilla on luonnonoloista johtuvia tai muita erityisrajoitteita, myönnettävien tukien osalta”, säädetään seuraavaa:
”1.      Jos jonkin 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun viljelykasviryhmän ilmoitettu ala asetuksen (EU) N:o 1307/2013 III osastossa olevassa 1, 2, 4 tai 5 ja V osastossa säädetyssä tukijärjestelmässä ja [Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston] asetuksen (EU) N:o 1305/2013 [(EUVL 2013, L 347, s. 487)] 30 ja 31 artiklassa tarkoitetussa tukitoimenpiteessä ylittää tämän asetuksen 18 artiklan mukaisesti määritetyn pinta‑alan, tuen laskentaperusteena käytetään määritettyä pinta-alaa, josta vähennetään todettu ero 1,5‑kertaisena, jos ero on joko yli kolme prosenttia määritetystä pinta-alasta tai yli kaksi hehtaaria.
Hallinnollinen seuraamus ei voi ylittää sataa prosenttia ilmoitettuun alaan perustuvista määristä.
2.      Jos tuensaajalle ei ole vielä määrätty 1 kohdan nojalla hallinnollista seuraamusta alan liian suureksi ilmoittamisesta asianomaisessa tukijärjestelmässä tai tukitoimenpiteessä, kyseisessä kohdassa tarkoitettua hallinnollista seuraamusta alennetaan 50 prosentilla, jos ilmoitetun alan ja määritellyn alan välinen ero on enintään kymmenen prosenttia määritellystä alasta.
3.      Jos tuensaajalle määrättyä hallinnollista seuraamusta on alennettu 2 kohdan mukaisesti ja tälle on seuraavan hakuvuoden osalta määrättävä toinen asianomaiseen tukijärjestelmään tai tukitoimenpiteeseen liittyvä tässä artiklassa ja 21 artiklassa tarkoitettu hallinnollinen seuraamus, tuensaajan on maksettava kyseisen seuraavan hakuvuoden hallinnollinen seuraamus täysimääräisenä sekä määrä, jolla 1 kohdan mukaisesti laskettua hallinnollista seuraamusta on alennettu 2 kohdan mukaisesti.
4.      Jos 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti laskettua määrää ei voida sitä kalenterivuotta, jona havainto tehdään, seuraavien kolmen kalenterivuoden aikana täysin vähentää täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 908/2014 28 artiklan mukaisesti, jäännöksen maksaminen peruutetaan.”
Asetus 2021/2115
22      Asetuksen 2021/2115 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Suorien tukien muodossa olevissa interventiotyypeissä ’tukikelpoinen hehtaari’ on määritettävä niin, että se kattaa alat, jotka ovat viljelijän hallinnassa ja jotka käsittävät
a)      tilan maatalousmaan, jota käytetään maataloustoimintaan sinä vuonna, jolle haetaan tukea, tai jos aluetta käytetään myös muuhun kuin maataloustoimintaan, sitä käytetään pääasiassa maataloustoimintaan – –”
Bulgarian oikeus
ZPZP
23      Viljelijöiden tukemisesta annetun lain (Zakon za podpomagane na zemedelskite proizvoditeli; DV nro 58, 22.5.1998), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä ZPZP), 41 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)      Edellä 7 §:n mukaisesti rekisteröidyt viljelijät voivat hakea tukea 38a §:n 1 momentissa tarkoitetuista järjestelmistä jättämällä 32 §:n 1 momentin mukaisesti tukihakemuksen kyseiselle kalenterivuodelle.
– –
(3)      Tukihakemuksessa tarkoitetun maatalousmaan on oltava viljelijöiden käytössä kyseisen kalenterivuoden 31 päivänä toukokuuta asetuksen (EU) N:o 1307/2013 36 artiklan 5 kohdan mukaisesti, mikä varmennetaan [maatalousmaan omistusoikeudesta ja käytöstä annetun lain (Zakon za sobstvenostta i polzvaneto na zemedelskite zemi)] nojalla kirjatulla käyttämisen oikeudellisella perustalla.
(4)      Maatalousmaan käyttämisen oikeudellinen perusta on kirjattava maatalous-, elintarvike- ja metsäasioista vastaavan ministeriön hallinnoimalla erityisohjelmistolla sen paikkakunnan kunnallisessa maatalousvirastossa, jossa maatalousmaa sijaitsee. Kirjaaminen on tehtävä 32 §:n 5 momentissa tarkoitetussa asetuksessa tukihakemuksen tekemiselle ja sen muuttamiselle säädettyjen määräaikojen päättymiseen mennessä.
(5)      Maatalous-, elintarvike- ja metsäasioista vastaava ministeriö luokittelee maatalousmaan käyttämistä varten kirjattuja oikeudellisia perustoja koskevat tiedot, laatii niistä yhteenvedon ja toimittaa ne maksajavirastolle joko yhdessä erässä tai vaiheittain. – –
(6)      Kun tukihakemus jätetään yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän kautta, maksajaviraston on tarkistettava hakemuksessa olevat tiedot ja verrattava niitä 5 momentissa tarkoitettuihin tietoihin. Järjestelmän on annettava virheilmoitus, jos viljelijä on sisällyttänyt tukihakemukseensa maatalousmaata, joka sijaitsee niiden alojen ulkopuolella, joiden osalta on olemassa oikeudellinen perusta, tai sellaisessa laajuudessa, joka ylittää kirjatun oikeudellisen perustan. Virheilmoitus on toimitettava viljelijän allekirjoitettavaksi.
(7)      Kun 32 §:n 5 momentissa tarkoitetussa asetuksessa säädetyt määräajat tukihakemuksen jättämiselle ja sen muuttamiselle ovat päättyneet, maksajaviraston on suoritettava hallinnollinen tarkastus kaikkien niiden jätettyjen tukihakemusten osalta, joista järjestelmä on antanut virheilmoituksen. Tarkastuksessa tukihakemuksiin sisältyviä tietoja on verrattava 5 momentissa tarkoitettuihin tietoihin, jotka koskevat 3 ja 4 momentissa tarkoitettujen edellytysten täyttymistä.
(8)      Jos 7 momentissa tarkoitetussa tarkastuksessa havaitaan maatalousmaata, jonka osalta on haettu tukea ilman sen käyttämistä koskevaa oikeudellista perustaa, maksajaviraston on määritettävä kyseisen maan pinta-ala ja sijainti maantieteellisesti. Tässä tapauksessa maatalous-, elintarvike- ja metsäasioista vastaavan ministeriön on toimitettava maksajavirastolle lisätietoja.
(9)      Jos 7 ja 8 momentin mukaisesti suoritetussa tarkastuksessa ei ilmene 4 momentissa tarkoitettua kirjattua oikeudellista perustaa, maksajaviraston on sovellettava 43 §:n 3 momentin säännöksiä.”
24      ZPZP:n 43 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)      Maksajaviraston on maksattava suorat tuet jätettyjen hakemusten osalta, jos se toteaa, että
1.      hakija käyttää hakemuksessa ilmoitettua maatalousmaata ja harjoittaa siellä maataloustoimintaa
– –
4.      tukea varten ilmoitettuja aloja pidetään tukikelpoisina 37 §:n 3 ja 4 momentissa tarkoitetuissa tarkastuksissa.
– –
(3)      Maksajaviraston on vähennettävä suorien tukien järjestelmästä maksettavan tuen määrää tai evättävä tuki, jos
– –
4.      hakija on ilmoittanut aloja, joita hän ei käytä tai jotka eivät täytä 40 §:ssä tarkoitetussa asetuksessa määriteltyjä tukikelpoisuusperusteita
5.      samasta alasta on jätetty kaksi tai useampaa hakemusta eikä päällekkäisiä aloja ole poistettu
– –
7.      tuen hakija ei ole ilmoitetun maatalousmaan käyttäjä
– –
10.      tukea varten ilmoitetut alat todetaan 37 §:n 3 ja 4 momentin mukaisesti tehdyissä tarkastuksissa tukikelvottomiksi.
(4)      Maksajaviraston on vähennettävä 3 momentissa tarkoitetun tuen määrää tai evättävä tällainen tuki Euroopan unionin lainsäädännössä vahvistettujen perusteiden mukaisesti.”
27.2.2009 annettu asetus nro 5
25      Suorien tukien järjestelmiä ja toimenpiteitä koskevien hakemusten jättämisen edellytyksistä ja yksityiskohtaisista säännöistä 27.2.2009 annetun asetuksen nro 5 (naredba no 5 za usloviyata i reda za podavane na zayavlenia po shemi i merki za direktni plashtania; DV nro 22/2009), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)      Edellä 1 §:ssä tarkoitettujen järjestelmien ja toimenpiteiden mukaista tukea voivat saada viljelijät, jotka viljelevät maatalousmaata ja/tai kasvattavat eläimiä ja jotka täyttävät [ZPZP:n] 41 §:n vaatimukset.
(2)      Edellä 1 momentissa tarkoitettujen henkilöiden on haettava 1 §:ssä tarkoitettujen järjestelmien ja toimenpiteiden mukaista tukea lomakkeella, jonka [kansallinen maatalousrahasto] – maksajavirasto (Razplashtatelna agentsia – RA) hyväksyy vuosittain. Kun 1 momentissa tarkoitetut henkilöt hakevat tukea ensimmäistä kertaa, niiden on myös täytettävä rekisteröintihakemus.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
26      LQ jätti markkinointivuotta 2021 koskevan tukihakemuksen Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto), Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) ja Bulgarian tasavallan talousarviosta rahoitettujen pinta-alaperusteisia suoria tukia koskevan useamman tukijärjestelmän ja toimenpiteen puitteissa.
27      Kansallinen maatalousrahasto ilmoitti LQ:lle 13.1.2023 päivätyllä kirjeellä tuen hyväksymisestä ja sen maksamisesta markkinointivuodeksi 2021 ilmoitettujen alojen perusteella. Kirjeessä ilmoitettiin LQ:n luonnonhaitta-alueiden tuen järjestelmän, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän sekä ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisille maatalouskäytännöille myönnettävien tukien puitteissa hakemien tukimäärien vähentämisestä ja seuraamusten määräämisestä alojen liian suuriksi ilmoittamisen tähden.
28      LQ nosti Administrativen sad – Varnassa (Varnan hallintotuomioistuin, Bulgaria) kyseisestä kirjeestä kanteen, jossa hän väitti, että kirjettä ei ollut perusteltu, minkä johdosta ei ollut mahdollista ymmärtää, minkä tosiseikkojen perusteella kyseinen päätös oli tehty, ja että toimivaltainen viranomainen oli tehnyt oikeudellisen virheen.
29      Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenee, että päätös LQ:n hakemien tukien määrien vähentämisestä oli tehty pinta-alojen tukikelpoisuutta koskevassa hallinnollisessa tarkastuksessa, joka oli tehty asetuksen N:o 1306/2013 74 artiklan, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja täydentävien ehtojen osalta 17.7.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 809/2014 (EUVL 2014, L 227, s. 69) 28 ja 29 artiklan ja ZPZP:n 37 §:n 2 momentin nojalla, saatujen tulosten perusteella; kyseiset tulokset oli saatu vertailemalla yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän rekistereissä saatavilla olevia tietoja Bulgarian maatalous-, elintarvike- ja metsäasioista vastaavan ministeriön tietokannassa oleviin tietoihin.
30      Kyseisessä tarkastuksessa todettiin, että LQ:n markkinointivuotta 2021 koskevassa tukihakemuksessa ilmoitetut alat olivat suurempia kuin alat, joiden käyttämisen oikeudellinen perusta oli kirjattu kansallisen lainsäädännön nojalla.
31      LQ:lle määrättiin delegoidun asetuksen N:o 640/2014 19 a artiklan mukainen seuraamus niiden hänen tukihakemuksessa ilmoitettujen alojen osalta, joita ei pidetty tukikelpoisina tai joita pidettiin liian suuriksi ilmoitettuina.
32      LQ väittää, ettei tämän tuomion 27 kohdassa mainitussa 13.1.2023 päivätyssä kirjeessä ole minkäänlaista viittausta siihen, että hänen tukihakemuksessaan ilmoittamat tiedot eivät mahdollisesti vastanneet kansallisen maatalousrahaston tarkastuksissaan käyttämiä tietoja. LQ väittää erityisesti, ettei kyseisessä kirjeessä anneta mitään tietoja, joiden perusteella voitaisiin päätellä, että hallinnolliset tarkastukset oli tehty, eikä siinä myöskään mainita, miltä osin tukihakemuksen vaatimustenvastaisuus on todettu.
33      Kansallinen maatalousrahasto väittää, että ZPZP:n 41 §:n 3 momentin mukaan tukihakemuksessa ilmoitetun maatalousmaan on oltava viljelijöiden käytössä kyseessä olevan kalenterivuoden 31 päivänä toukokuuta, mikä voidaan osoittaa kirjaamalla kyseisen maatalousmaan käyttämisen oikeudellinen perusta.
34      Kansallinen maatalousrahasto väittää nyt käsiteltävässä asiassa päättäneensä vähentää LQ:lle myönnettyjen tukien määriä ja määrätä seuraamuksia kyseisen säännöksen mukaisesti, koska LQ oli ilmoittanut tukihakemuksessaan alan, joka oli suurempi kuin tehdyissä hallinnollisissa tarkastuksissa todettu ala. Kansallinen maatalousrahasto täsmentää tältä osin ilmoittaneensa 8.6.2023 päivätyllä kirjeellä LQ:lle aluksi, että viljelylohkon nro 78519‑1127‑22‑1, johon LQ oli viitannut luonnonhaitta-alueiden tuen järjestelmään liittyvässä tukihakemuksessa, käyttämisen oikeudellista perustaa koskevat tiedot puuttuivat. Kansallinen maatalousrahasto väittää yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmään liittyvän LQ:n tukihakemuksen osalta, että viljelylohkolla nro 001182‑8‑1‑1 ei ole asianmukaisia ominaispiirteitä asiaankuuluvan tuen myöntämiseksi. Kansallinen maatalousrahasto ilmoitti LQ:lle 30.10.2023 päivätyllä kirjeellä lopuksi, että päätös hallinnollisten seuraamusten määräämisestä oli tehty juuri sen vuoksi, että ilmoitetun alan ja tarkastuksissa todetun alan välillä oli havaittu ero.
35      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, sallitaanko unionin oikeudessa se, että ZPZP:n 41 §:n 3 ja 4 momentin kaltaisen kansallisen säännöksen tai toimivaltaisen kansallisen hallintoviranomaisen käytännön mukaan viljelijöiltä evätään tuki aloille, joiden käyttämisen oikeudellista perustaa viljelijät eivät ole kirjanneet tätä varten perustettuihin tietokantoihin kansallisessa oikeudessa säädetyissä määräajoissa.
36      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa delegoidun asetuksen N:o 640/2014 19 a artiklasta, jonka nojalla kansallinen maatalousrahasto määräsi LQ:lle seuraamuksia, että vaikka kyseinen delegoitu asetus kumottiin 1.1.2023 alkaen, sitä sovelletaan edelleen ennen kyseistä päivämäärää jätettyihin – kuten pääasiassa on tehty – suorien tukien hakemuksiin. Kyseinen tuomioistuin toteaa kuitenkin, ettei kyseisen delegoidun asetuksen konsolidoitu versio enää sisällä mainittua 19 a artiklaa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii näin ollen, onko mainitun artiklan katsottava olleen voimassa sinä päivänä, jona seuraamukset määrättiin LQ:lle, eli 13.1.2023.
37      Tässä tilanteessa Administrativen sad – Varna on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Sallitaanko [asetuksen 2021/2115] 4 artiklan 4 kohdan, [täytäntöönpanoasetuksen N:o 908/2014] 28 artiklan ja [delegoidun asetuksen N:o 640/2014] 18 ja 19 artiklan perusteella kansallinen säännöstö ja Bulgarian tasavallan maksajaviraston käytäntö, joka koskee kyseisen kansallisen säännöstön, eli [ZPZP:n] 41 §:n 3 ja 4 momentin, soveltamista ja joiden nojalla viljelijältä evätään oikeus tukeen pinta-aloista, joista hän on tehnyt käyttösopimuksen samalle vuodelle [kirjaamatta] kyseistä [käyttämisen] oikeudellista perustaa – – maatalousministeriön järjestelmään laissa säädetyssä määräajassa?
2)      Kun otetaan huomioon [perusoikeuskirjan] 49 artiklan 1 kohdan kolmas virke, onko viljelijälle määrättävä delegoidun asetuksen (EU) N:o 640/2014, joka on kumottu delegoidulla asetuksella (EU) N:o 2022/1172 – –, 19 a artiklan mukainen seuraamus, kun otetaan huomioon delegoidun asetuksen (EU) 2022/1172 johdanto-osan 16 perustelukappale, jonka mukaan ’delegoitu asetus (EU) N:o 640/2014 olisi selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi kumottava. Kyseistä [delegoitua] asetusta olisi kuitenkin sovellettava edelleen seuraavien osalta: ennen 1 päivää tammikuuta 2023 jätetyt suorien tukien hakemukset, asetuksen (EU) N:o 1305/2013 nojalla täytäntöönpantuihin tukitoimenpiteisiin liittyvät maksupyynnöt sekä täydentäviin ehtoihin liittyvät valvontajärjestelmä ja hallinnolliset seuraamukset’, kun mainittua 19 a artiklaa sovellettiin vuoden 2021 osalta, jos tiedoksiantokirjeen, jolla seuraamus määrättiin, antamisajankohtana eli 13.1.2023 kyseiseen [delegoituun] asetukseen (EU) N:o 640/2014, sellaisena kuin se on ollut voimassa 1.1.2023 alkaen, ei enää sisältynyt [kyseistä] 19 a artiklaa?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
Tutkittavaksi ottaminen
38      Euroopan komissio on epävarma siitä, voidaanko ensimmäinen kysymys ottaa tutkittavaksi, koska tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka ovat tarpeen, jotta unionin tuomioistuin voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyyn kysymykseen, eivät sen mukaan käy yksiselitteisesti ilmi ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä. Komission mukaan on näet niin, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole esittänyt tosiseikkoja selvästi eikä toistanut asian kannalta merkityksellistä kansallista oikeussääntöjä, kuten kansallisia säännöksiä, joissa säädetään velvollisuudesta kirjata maatalousmaan käyttämisen oikeudellinen perusta. Komissio väittää, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei myöskään täsmennä niitä syitä, joiden vuoksi se katsoo, että asetuksen 2021/2115 4 artiklan 4 kohdan, täytäntöönpanoasetuksen N:o 908/2014 28 artiklan ja asetuksen N:o 640/2014 18 ja 19 artiklan tulkinta on tarpeen.
39      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 267 artiklalla käyttöön otettu menettely on unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyön väline, jonka avulla unionin tuomioistuin esittää kansallisille tuomioistuimille ne unionin oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joita ne tarvitsevat ratkaistakseen niiden käsiteltäviksi saatetut asiat (tuomio 27.4.2023, Castorama Polska ja Knor, C‑628/21, EU:C:2023:342, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40      Tässä yhteydessä on muistutettava, että kyseisessä menettelyssä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa pääasia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuimen on siten lähtökohtaisesti ratkaistava ne. Tästä seuraa, että olettamana on, että unionin oikeuteen liittyvillä kysymyksillä on merkitystä asian ratkaisemisen kannalta. Unionin tuomioistuin voi jättää tutkimatta kansallisen tuomioistuimen esittämän pyynnön ainoastaan silloin, kun on ilmeistä, että pyydetyllä unionin oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä pääasian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen tai jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 29.7.2024, LivaNova, C‑713/22, EU:C:2024:642, 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41      Kuten ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimittamista tiedoista ilmenee, nyt käsiteltävässä asiassa pääasian kanne kohdistuu 13.1.2023 päivättyyn kansallisen maatalousrahaston kirjeeseen, jossa se ilmoitti LQ:lle hänen markkinointivuonna 2021 pinta-alaperusteisia suoria tukia koskevan useamman tukijärjestelmän ja toimenpiteen puitteissa hakemien tukien määrien vähentämisestä ja seuraamusten määräämisestä, koska todettiin, että alat oli ilmoitettu liian suuriksi.
42      Kansallinen maatalousrahasto vähensi LQ:n hakemien tukien määrää sillä perusteella, että pinta-alojen tukikelpoisuutta koskevan tarkastuksen, joka tehtiin vertailemalla LQ:n tukihakemuksessaan ilmoittamia tietoja maatalous-, elintarvike- ja metsäasioista vastaavan ministeriön tietokannassa oleviin tietoihin, perusteella todettiin, että LQ ei ollut kirjannut kaikkien tukihakemuksessaan tarkoitettujen viljelylohkojen käyttämisen oikeudellista perustaa, kuten ZPZP:n 41 §:n 3 ja 4 momentissa edellytetään.
43      Ensimmäinen kysymys koskee näin ollen selkeästi tilannetta, jossa maatalous-, elintarvike- ja metsäasioista vastaavan ministeriön sähköisessä tietokannassa ei ole tietoja sen viljelylohkon käyttämisen oikeudellisesta perustasta, johon LQ:n jättämä markkinointivuotta 2021 koskeva tukihakemus liittyi.
44      Näin ollen on niin, että – toisin kuin komissio väittää – ennakkoratkaisupyyntöön sisältyy selvitys pääasian kohteesta ja merkityksellisistä tosiseikoista sekä merkityksellisten kansallisten säännösten, kuten ZPZP:n 41 §:n 3 ja 4 momentin, sisällöstä.
45      Ennakkoratkaisupyynnössä ilmoitetaan lisäksi syyt, joiden vuoksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on pyytänyt tulkitsemaan unionin säännöstöä. Kyseisestä pyynnöstä ilmenee näet, että olemassa
oleva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö koskee sellaisia tosiseikkoja ja sellaista kansallista säännöstöä, jotka poikkeavat pääasiassa kyseessä olevista tosiseikoista ja säännöstöstä.
46      Ensimmäinen kysymys voidaan siis ottaa tutkittavaksi.
Asiakysymys
47      Aluksi on huomautettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyössä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian. Unionin tuomioistuimen on tätä silmällä pitäen tarvittaessa muotoiltava sille esitetyt kysymykset uudelleen. Unionin tuomioistuin saattaa vastaavasti joutua ottamaan huomioon sellaisia unionin oikeussääntöjä, joihin kansallinen tuomioistuin ei ole ennakkoratkaisukysymyksessään viitannut (ks. vastaavasti tuomio 7.9.2023, Groenland Poultry, C‑169/22, EU:C:2023:638, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
48      Nyt käsiteltävässä asiassa ensimmäinen kysymys koskee asetuksen 2021/2115 4 artiklan 4 kohtaa, jossa määritellään tukikelpoisen hehtaarin käsite suorien tukien muodossa olevissa interventiotyypeissä.
49      Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että LQ jätti markkinointivuotta 2021 koskevan tukihakemuksen maataloustukirahastosta, maaseuturahastosta ja Bulgarian tasavallan talousarviosta rahoitettujen pinta-alaperusteisia suoria tukia koskevan useamman tukijärjestelmän ja toimenpiteen puitteissa.
50      Tästä seuraa, että pääasiassa voidaan soveltaa aineellisesti ainoastaan asetuksen N:o 1307/2013 säännöksiä. On näet yhtäältä niin, että asetuksen 2021/2115 1 artiklan 2 kohdan nojalla kyseistä asetusta sovelletaan maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta rahoitettavaan unionin tukeen, jota myönnetään jäsenvaltion laatimassa ja komission hyväksymässä, 1.1.2023 ja 31.12.2027 välisen ajanjakson kattavassa yhteisen maatalouspolitiikan strategiasuunnitelmassa täsmennettyihin interventioihin, ja toisaalta niin, että mainitun asetuksen 154 artiklan nojalla asetusta N:o 1307/2013 sovelletaan edelleen tukihakemuksiin, jotka liittyvät ennen 1.1.2023 alkaneisiin hakuvuosiin.
51      Koska tältä osin ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen tiedoista ilmenee, että yhden LQ:n viljelylohkon käyttämistä koskevan oikeudellisen perustan kirjaamisen väitetty puuttuminen koskee luonnonhaitta-alueiden tuen järjestelmään liittyvää tukihakemusta, ensimmäisen kysymyksen kannalta merkityksellisiä säännöksiä ovat asetuksen N:o 1307/2013 48 artiklan, jossa säädetään luonnonhaitta-alueiden tuen järjestelmään sovellettavista yleisistä säännöistä, säännökset.
52      Kyseisen 48 artiklan 1 ja 3 kohdassa viitataan luonnonhaitta-alueiden tuen soveltamisalaan kuuluvien alojen yksilöimistä ja maksamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen määrittämistä varten perustukijärjestelmään sovellettaviin säännöksiin ja yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää koskeviin säännöksiin.
53      Nyt käsiteltävässä asiassa ensimmäinen kysymys koskee pääasiallisesti viljelijöille kuuluvaa todistustaakkaa osoittaa, että tukihakemuksessa ilmoitetut viljelylohkot olivat tosiasiallisesti heidän käytössään hakemuksen jättämispäivänä. Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen tiedoista ilmenee lisäksi, että LQ jätti tukihakemuksen ainoastaan yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän puitteissa eikä hakenut tukea perustukijärjestelmästä. On siis katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää ensimmäisen kysymyksen yhteydessä tulkitsemaan asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan a alakohdan, jossa määritellään tukikelpoinen hehtaari, ja 36 artiklan 2 ja 5 kohdan, joissa asetetaan vaatimus, jonka mukaan tukihakemuksessa ilmoitettujen hehtaarien on oltava ”viljelijän käytössä jäsenvaltion vahvistamana päivänä”, säännöksiä.
54      Näin ollen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 36 artiklan 2 ja 5 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle tai kansalliselle käytännölle, jonka nojalla viljelijältä voidaan evätä tukioikeus sellaisten alojen osalta, joiden käyttämisestä kyseinen viljelijä on tehnyt sopimuksen asianomaiselle vuodelle, jos kyseistä sopimusta ei ole kirjattu mainittujen alojen käyttämisen oikeudellisena perustana tätä varten perustettuun sähköiseen tietokantaan kansallisessa oikeudessa säädetyissä määräajoissa.
55      Oikeuskäytännössä katsotaan vakiintuneesti, että unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä säännöstöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on (ks. vastaavasti tuomio 19.9.2024, Agrarmarkt Austria, C‑350/23, EU:C:2024:771, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
56      Tältä osin on ensinnäkin muistutettava, että tukikelpoisen hehtaarin käsite määritellään asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoittavan ”tilan maatalousmaata – –, jota käytetään maataloustoimintaan tai silloin kun maata käytetään myös muuhun kuin maataloustoimintaan, sitä käytetään valtaosin maataloustoimintaan”.
57      Asetuksen N:o 1307/2013 36 artiklan 2 ja 5 kohdan sanamuodon mukaan yhtenäistä pinta-alatukea myönnetään vuosittain kutakin viljelijän asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ilmoittamaa tukikelpoista hehtaaria kohden ja jollei kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet, kyseisten hehtaarien on oltava viljelijän käytössä jäsenvaltion vahvistamana päivänä, joka ei saa olla myöhempi kuin kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistettu määräpäivä viimeksi mainitun asetuksen 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tukihakemuksen muuttamiselle.
58      Kyseisistä säännöksistä yhdessä luettuina ilmenee, että viljelijän on haetun tuen saamiseksi tosiasiallisesti käytettävä tukihakemuksessa ilmoitettuja aloja ja tällaisten alojen on tosiasiallisesti oltava viljelijän käytössä.
59      Mainittujen säännösten asiayhteydestä on toiseksi todettava, että asetuksessa N:o 1307/2013 vahvistetaan tukijärjestelmiin ja erityisesti viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskeviin järjestelmiin sovellettavat säännökset, joihin kuuluvat kyseisten tukien saamisedellytyksiä koskevat säännökset.
60      Tältä osin on todettava, että asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan a alakohta ja 36 artiklan 2 ja 5 kohta kuuluvat kyseisen asetuksen niihin osiin, jotka koskevat perustukijärjestelmän ja yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän täytäntöönpanoa. Koska tuet kyseisistä järjestelmistä myönnetään viljelijöille tukikelpoisiin hehtaareihin liittyvien tukioikeuksien aktivoimisen perusteella, viljelijän käytössä olevien tukikelpoisten hehtaarien määrittäminen on keskeisessä asemassa mainittujen järjestelmien asianmukaisen täytäntöönpanon kannalta, koska tällaisen määrittämisen perusteella voidaan tarkistaa, onko tukien myöntämisedellytyksiä noudatettu, ja koska tukihakemuksen jättäneelle viljelijälle maksettavan tuen määrä lasketaan tukikelpoisten hehtaarien lukumäärän perusteella.
61      Vaikka asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetty tukikelpoisen hehtaarin käsite on sisällytetty kyseisen asetuksen perustukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevaan osaan, kyseinen käsite on – kuten mainitussa säännöksessäkin todetaan – kyseisen osaston, johon sisältyy mainitun asetuksen 36 artikla, kannalta merkityksellinen.
62      Kolmanneksi on todettava, että asetuksen N:o 1307/2013 tavoitteet on määriteltävä niiden tehtävien valossa, jotka liittyvät unionin varojen yhteiseen hallinnointiin jäsenvaltioiden kanssa yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa.
63      Tältä osin on yhtäältä muistutettava, että yksi asetuksella N:o 1307/2013 toteutetun yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen keskeisistä vaatimuksista, sellaisena kuin on ilmaistu kyseisen asetuksen johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa, on hallinnollisen taakan keventäminen.
64      Unionin taloudellisten etujen suojaamista, yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamista ja yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää koskevasta unionin säännöstöstä käy kuitenkin selvästi ilmi, että jäsenvaltioiden velvollisuutena on sellaisten toimenpiteiden toteuttaminen, jotka ovat omiaan takaamaan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän asianmukaisen täytäntöönpanon, ja niiden on erityisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistuakseen unionin rahoittamien toimien tosiasiallisesta ja asianmukaisesta toteuttamisesta sekä estääkseen sääntöjenvastaisuudet ja ryhtyäkseen toimenpiteisiin niiden johdosta (ks. vastaavasti tuomio 24.6.2010, Pontini ym., C‑375/08, EU:C:2010:365, 75 kohta).
65      Tältä osin on yhtäältä niin, että jäsenvaltioiden on määrättävä asetuksen N:o 1306/2013, joka liittyy – kuten asetuksen N:o 1307/2013 5 artiklassa todetaan – läheisesti asetukseen N:o 1307/2013, 63, 64 ja 77 artiklan mukaisesti hallinnollisia seuraamuksia, joiden on oltava oikeasuhteisia ja suhteutettuja havaitun noudattamatta jättämisen vakavuuteen, laajuuteen, kestoon ja toistuvuuteen ja joita voivat olla maksettavan tuen määrän vähentäminen, sellaisen määrän maksaminen, joka on laskettu sen määrän ja/tai ajan perusteella, jota noudattamatta jättäminen koskee, hyväksynnän, tunnustamisen tai luvan keskeyttäminen tai peruuttaminen tilapäisesti tai pysyvästi tai tukijärjestelmään, tukitoimenpiteeseen tai muuhun toimenpiteeseen osallistumista taikka tukijärjestelmästä, tukitoimenpiteestä tai muusta toimenpiteestä hyötymistä koskevan oikeuden peruuttaminen.
66      Toisaalta asetuksen N:o 1306/2013 67–73 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on perustettava asetuksen N:o 1307/2013 liitteessä I lueteltuihin tukimuotoihin sovellettava yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä, joka sisältää muun muassa viljelylohkojen tunnistusjärjestelmän ja tukihakemusten ja maksupyyntöjen rekisteröintijärjestelmän, ja ylläpidettävä sitä. Yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän pääasiallisena tarkoituksena on varmistaa unionin talousarviosta yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa rahoitettujen toimien aitous ja niiden yhdenmukaisuus tukia tai tukitoimenpiteitä koskevien kelpoisuusperusteiden kanssa sekä parantaa unionin myöntämän tuen tehokkuutta ja seurantaa erityisesti helpottamalla sääntöjenvastaisuuksien ja petosten ehkäisemistä ja asianmukaisten seuraamusten soveltamista.
67      Näin ollen minkään delegoidussa asetuksessa N:o 640/2014 olevan seikan perusteella ei voida katsoa, että jäsenvaltiot eivät voisi antaa kyseisen delegoidun asetuksen asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi kansallisia sääntöjä, joissa edellytetään, että viljelijä jättäessään tukihakemuksen tätä varten perustettuun sähköiseen tietokantaan ilmoittaa kyseisen hakemuksen tueksi niiden viljelylohkojen käyttämistä koskevat oikeudelliset perustat, jotka on tunnistettu tukikelpoisiksi hehtaareiksi, haetun tukitoimenpiteen saamista ja tuen määrän laskemista varten.
68      Unionin tuomioistuin on jo katsonut tältä osin, että jäsenvaltioilla on harkintavaltaa niiden asiakirjojen ja näytön osalta, joita tuenhakijoilta voidaan vaatia hakijoiden hakemuksessa mainituista aloista (tuomio 17.12.2020, Land Berlin (Yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvät tukioikeudet), C‑216/19, EU:C:2020:1046, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Jäsenvaltioilla on tätä harkintavaltaa käyttäessään oikeus antaa tarkempia säännöksiä tukihakemuksen tueksi esitettävästä näytöstä ja viitata erityisesti alueellaan maatalouden alalla rehualojen käyttöoikeuksien ja käytön osalta normaalisti vallitseviin käytäntöihin sekä tämän käytön osalta esitettäviin asiakirjoihin (tuomio 24.6.2010, Pontini ym., C‑375/08, EU:C:2010:365, 82 kohta).
69      Jäsenvaltioiden on kuitenkin harkintavaltaansa käyttäessään noudatettava kyseisellä unionin säännöstöllä tavoiteltuja päämääriä ja unionin oikeuden yleisiä periaatteita, kuten suhteellisuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta (ks. vastaavasti tuomio 27.6.2019, Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele, C‑348/18, EU:C:2019:545, 57 kohta ja tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 63 kohta).
70      Vaikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä kussakin yksittäistapauksessa, onko näitä periaatteita noudatettu (ks. vastaavasti tuomio 24.6.2010, Pontini ym., C‑375/08, EU:C:2010:365, 89 kohta), unionin tuomioistuin on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimivaltainen esittämään kansalliselle tuomioistuimelle kaikki sellaiset unionin oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, jotka saattavat auttaa kansallista tuomioistuinta sen arvioidessa tätä yhteensopivuutta sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa (tuomio 11.6.2020, Subdelegación del Gobierno en Guadalajara, C‑448/19, EU:C:2020:467, 17 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
71      Oikeusvarmuuden periaatteesta, jonka unionin tuomioistuin ottaa huomioon viljelijöille maksettavien tukien alalla erityisesti silloin, kun kyseessä ovat hallinnollisia seuraamuksia koskevat säännökset (ks. vastaavasti tuomio 18.4.2024, Kaszamás, C‑79/23, EU:C:2024:329, 59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), on muistutettava, että kyseinen periaate ei edellytä ainoastaan, että unionin säännöstön perusteella ne, joita asia koskee, voivat saada selville tarkasti, minkä laajuisia näille asetetut velvoitteet ovat, vaan myös, että ne voivat yksiselitteisesti saada tiedon oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan ja ryhtyä niiden johdosta asianmukaisiin toimenpiteisiin (ks. vastaavasti tuomio 25.7.2018, Teglgaard ja Fløjstrupgård, C‑239/17, EU:C:2018:597, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
72      Suhteellisuusperiaatteesta, joka unionin tuomioistuimen mukaan edellyttää, että tavoitellut tavoitteet ovat toteutettavissa säännöksessä säädettyjen keinojen avulla ja että näillä keinoilla ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, on muistutettava, että sekä unionin lainsäätäjän että unionin oikeutta soveltavien kansallisten lainsäätäjien ja tuomioistuinten on noudatettava tätä periaatetta (ks. vastaavasti tuomio 24.6.2010, Pontini ym., C‑375/08, EU:C:2010:365, 87 kohta).
73      Kuten tämän tuomion 65–67 kohdasta käy ilmi, yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää, unionin taloudellisten etujen suojaamista ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamista koskevassa unionin säännöstössä edellytetään sellaisten kansallisten toimenpiteiden toteuttamista, jotka ovat omiaan takaamaan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän asianmukaisen täytäntöönpanon sekä varmistamaan unionin rahoittamien tukijärjestelmien tosiasiallisen ja asianmukaisen toteuttamisen. Tässä yhteydessä ja siltä osin kuin sillä on merkitystä pääasian kannalta, on todettava, että asetuksen N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdan c alakohdassa luetellaan tiedot, jotka on mainittava tukihakemuksessa tai maksupyynnössä. Kyseisessä säännöksessä täsmennetään, että tukihakemuksiin ja maksupyyntöihin mainitun asetuksen nojalla sisällytettävien tietojen lisäksi toimivaltainen jäsenvaltio voi myös vaatia niiden osalta lisätietoja, mikä edistää oikeusvarmuuden periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen noudattamisen takaamista.
74      Kuten komissio huomauttaa, nyt käsiteltävässä asiassa on yhtäältä niin, että pääasiassa sovellettavan kaltaisella kansallisella säännöksellä eli ZPZP:n 41 §:n 3 ja 4 momentilla pyritään tällaiseen tavoitteeseen, koska kyseisellä säännöksellä pyritään muun muassa estämään se, että viljelijät voisivat väärinkäyttää toistensa maa-alueita kiertääkseen tukijärjestelmiä koskevaa unionin säännöstöä. Toisaalta tällainen kansallinen säännös, jossa edellytetään tukihakemuksessa ilmoitettujen viljelylohkojen käyttämisen oikeudellisen perustan kirjaamista sen paikkakunnan toimivaltaisessa viranomaisessa, jossa kyseiset viljelylohkot sijaitsevat, ei vaikuta asettavan tukea hakeville viljelijöille vaikeasti noudatettavaa velvollisuutta.
75      Tästä seuraa, että jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pääasian olosuhteiden perusteella suorittamasta selvityksestä muuta johdu, kyseessä olevassa kansallisessa säännöstössä asetettu edellytys, jonka mukaan tuen maksamista varten on esitettävä pätevä oikeudellinen peruste, on omiaan täyttämään oikeusvarmuuden periaatteesta johtuvat vaatimukset ylittämättä suhteellisuusperiaatteen mukaisesti sitä, mikä on välttämätöntä kyseisellä säännöstöllä tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.
76      Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 36 artiklan 2 ja 5 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle tai kansalliselle käytännölle, jonka nojalla viljelijältä voidaan evätä tukioikeus sellaisten alojen osalta, joiden käyttämisestä kyseinen viljelijä on tehnyt sopimuksen asianomaiselle vuodelle, jos kyseistä sopimusta ei ole kirjattu mainittujen alojen käyttämisen oikeudellisena perustana tätä varten perustettuun sähköiseen tietokantaan kansallisessa oikeudessa säädetyissä määräajoissa, kunhan kyseessä olevalla unionin säännöstöllä tavoiteltuja päämääriä ja unionin oikeuden yleisiä periaatteita – erityisesti suhteellisuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta – noudatetaan.
Toinen kysymys
77      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään lähinnä, voidaanko perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdan kolmatta virkettä soveltaa delegoidun asetuksen N:o 640/2014 19 a artiklan nojalla viljelijälle määrätyn kaltaiseen seuraamukseen tilanteessa, jossa kyseinen säännös oli voimassa tukihakemuksen jättämispäivänä ja mainitun seuraamuksen määräämispäivänä, mutta säännös on samasta seuraamuksesta nostetun kanteen käsittelyn ajankohtana poistettu kyseisen delegoidun asetuksen – jota, vaikka se kumottiinkin kyseisestä päivästä alkaen, sovelletaan edelleen delegoidun asetuksen 2022/1172 13 artiklan mukaan ennen 1.1.2023 jätettyihin hakemuksiin
– konsolidoidusta versiosta.
78      Tältä osin on niin, että SEUT 267 artiklassa käyttöön otetussa unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisessä yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos siis esitetyt kysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuimella on lähtökohtaisesti velvollisuus vastata niihin (tuomio 17.10.2024, FA.RO. di YK & C., C‑16/23, EU:C:2024:886, 33 kohta).
79      Tästä seuraa, että unionin oikeutta koskevilla kysymyksillä oletetaan olevan merkitystä asian ratkaisemisen kannalta. Unionin tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen ainoastaan, jos on ilmeistä, että pyydetyllä unionin säännön tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä pääasian tosiseikkoihin tai kohteeseen, jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen tai jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 17.10.2024, FA.RO. di YK & C., C‑16/23, EU:C:2024:886, 34 kohta).
80      Aluksi on muistutettava, että nyt käsiteltävässä asiassa delegoidulla asetuksella 2022/1172 kumottiin delegoitu asetus N:o 640/2014 ja että ensiksi mainitun delegoidun asetuksen 13 artiklasta ilmenee, että viimeksi mainittua delegoitua asetusta sovelletaan edelleen ennen 1.1.2023 jätettyihin suorien tukien hakemuksiin. Tästä seuraa, että koska pääasiassa kyseessä oleva tukihakemus jätettiin vuonna 2021, delegoidun asetuksen N:o 640/2014 19 a artiklaa sovelletaan edelleen ajallisesti pääasiassa, vaikka kyseinen delegoitu asetus kumottiin 1.1.2023 alkaen. Sillä seikalla, että seuraamus määrättiin delegoidun asetuksen N:o 640/2014 kumoamisen jälkeen, ei ole tältä osin mitään merkitystä.
81      Tämän jälkeen on todettava, että – toisin kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin väittää – kyseinen 19 a artikla on edelleen osa sekä pääasiassa ajallisesti sovellettavaa delegoidun asetuksen N:o 640/2014 versiota että kyseisen delegoidun asetuksen viimeistä konsolidoitua versiota ennen sen kumoamista.
82      Näin ollen on niin, että koska toinen kysymys perustuu virheelliseen lähtökohtaan, se koskee tämän tuomion 79 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettua luonteeltaan hypoteettista ongelmaa ja on siten jätettävä tutkimatta (ks. analogisesti tuomio 16.1.2025, Stangalov, C‑644/23, EU:C:2025:16, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Oikeudenkäyntikulut
83      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 36 artiklan 2 ja 5 kohtaa
on tulkittava siten, että
ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle tai kansalliselle käytännölle, jonka nojalla viljelijältä voidaan evätä tukioikeus sellaisten alojen osalta, joiden käyttämisestä kyseinen viljelijä on tehnyt sopimuksen asianomaiselle vuodelle, jos kyseistä sopimusta ei ole kirjattu mainittujen alojen käyttämisen oikeudellisena perustana tätä varten perustettuun sähköiseen tietokantaan kansallisessa oikeudessa säädetyissä määräajoissa, kunhan kyseessä olevalla unionin säännöstöllä tavoiteltuja päämääriä ja unionin oikeuden yleisiä periaatteita – erityisesti suhteellisuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta – noudatetaan.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria.
i      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.