62023CJ0745
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
30 päivänä huhtikuuta 2025 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Asetus (EU) 2018/1672 – 3 artiklan 1 kohta – Käteisvarojen ilmoittamatta jättäminen – Ulkomaanvaluutoista koostuvien käteisvarojen arvon määrittäminen – Valuuttakurssi, jota Euroopan keskuspankki ei ole julkaissut – Ukrainan Hryvnia
Asiassa C‑745/23 [Alenopik] (
i
),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Riigikohus (ylin tuomioistuin, Viro) on esittänyt 4.12.2023 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 5.12.2023, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Maksu- ja Tolliamet
vastaan
UT,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. L. Arastey Sahún sekä tuomarit D. Gratsias, E. Regan (esittelevä tuomari), J. Passer ja B. Smulders,
julkisasiamies: T. Ćapeta,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet:
–
Viron hallitus, asiamiehenään M. Kriisa,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään F. Moro ja E. Randvere,
kuultuaan julkisasiamiehen 28.11.2024 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee unioniin saapuvien tai sieltä poistuvien käteisvarojen valvonnasta ja asetuksen (EY) N:o 1889/2005 kumoamisesta 23.10.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1672 (EUVL 2018, L 284, s. 6) 3 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat UT ja Maksu- ja Tolliamet (Viron vero- ja tullihallinto, jäljempänä MTA tai hallintoviranomainen) ja joka koskee Ukrainan valuutasta koostuvien käteisvarojen arvoa euroina sovellettaessa asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdassa säädettyä ilmoitusvelvollisuutta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin tullilainsäädäntö
3
Unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 952/2013 (EUVL 2013, L 269, s. 1) (jäljempänä unionin tullikoodeksi) sisältyy I osasto, jonka otsikko on ”Yleiset säännökset” ja joka sisältää 1 luvun, jonka otsikko on ”Tullilainsäädännön soveltamisala, tullin tehtävä ja määritelmät” ja joka sisältää kyseisen asetuksen 1 artiklan, jonka otsikko on ”Kohde ja soveltamisala”, jonka 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tällä asetuksella vahvistetaan unionin tullikoodeksi – –, jossa säädetään [Euroopan] unionin tullialueelle tuotaviin tai sieltä vietäviin tavaroihin sovellettavista yleisistä säännöistä ja menettelyistä.
– –”
4
Kyseisen asetuksen I osasto sisältää 3 luvun, jonka otsikko on ”Valuutan muuntaminen ja määräajat” ja joka sisältää 53 artiklan, jonka otsikko on ”Valuutan muuntaminen” ja jossa säädetään valuuttakurssia koskevista säännöistä, joita sovelletaan silloin, kun valuutan muuntaminen on tarpeen tullilainsäädännön soveltamiseksi.
5
Unionin tullikoodeksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 tiettyjen säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24.11.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/2447 (EUVL 2015, L 343, s. 558) (jäljempänä unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetus) 48 ja 146 artikla sisältävät myös tätä alaa koskevia sääntöjä, joilla pannaan täytäntöön tietyt unionin tullikoodeksin 53 artiklassa säädetyt säännöt.
Asetus 2018/1672
6
Asetuksen 2018/1672 johdanto-osan 4 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”[Yhteisön alueelle tuotavan tai sieltä vietävän käteisrahan valvonnasta 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1889/2005 (EUVL 2005, L 309, s. 9)] tarkoituksena on rahanpesun ja terrorismin rahoituksen estäminen ja havaitseminen säätämällä sellaisiin unioniin saapuviin tai sieltä poistuviin luonnollisiin henkilöihin sovellettavasta valvontajärjestelmästä, jotka kuljettavat mukanaan käteisvaroja tai siirtokelpoisia haltijamaksuvälineitä vähintään 10000 euron verran tai vastaavan määrän muuna valuuttana. Käsite ’unioniin saapuvat tai sieltä poistuvat’ olisi määriteltävä viittaamalla Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 355 artiklassa määriteltyyn unionin alueeseen sen varmistamiseksi, että tämän asetuksen soveltamisala on mahdollisimman laaja ja että mitään alueita ei vapauteta sen soveltamisesta, jolloin avautuisi mahdollisuus kiertää sovellettavaa valvontaa.”
7
Kyseisen asetuksen 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Kohde”, säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa vahvistetaan unioniin saapuvien tai sieltä poistuvien käteisvarojen valvontajärjestelmä, joka täydentää [rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivissä (EU) 2015/849 [(EUVL 2015, L 141, s. 73)] säädettyä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen estämistä koskevaa lainsäädäntökehystä.”
8
Mainitun asetuksen 2 artiklan, jonka otsikko on ”Määritelmät”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’käteisvaroilla’:
i)
valuuttaa;
– –”
9
Saman asetuksen 3 artiklan, jonka otsikko on ”Mukana kulkevia käteisvaroja koskeva ilmoitusvelvollisuus”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Käteisvarojen kuljettajien, joiden mukana on käteisvaroja vähintään 10000 euron arvosta, on ilmoitettava kyseiset käteisvarat sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka kautta he saapuvat unioniin tai poistuvat sieltä, ja asetettava ne kyseisten viranomaisten saataville tarkastusta varten. Käteisvaroja koskevaa ilmoitusvelvollisuutta ei katsota täytetyksi, jos annetut tiedot ovat virheelliset tai puutteelliset tai jos käteisvaroja ei ole asetettu saataville tarkastusta varten.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
10
UT ylitti 13.1.2023 tyttärensä kanssa Venäjän federaation ja Viron tasavallan välisen rajan kävellen Narvan (Viro) rajanylityspaikan kautta. Tässä yhteydessä UT käytti ”vihreäksi kaistaksi” kutsuttua rajanylityskaistaa, mikä tarkoitti, että hän ei kuljettanut ilmoitusvelvollisuuden piiriin kuuluvia tavaroita tai että niiden määrä ei ylittänyt lainsäädännössä sallittuja rajoja. UT:n tarkastamisen yhteydessä hänen taskuistaan ja vaatteiden ja takin hupun vuorin alta löytyi yhteensä 500000 Ukrainan hryvniaa käteisenä. MTA laati samana päivänä UT:tä koskevan rikkomuspöytäkirjan.
11
Määrittääkseen UT:n mukana olleiden 500000 Ukrainan hryvnian käteisvarojen arvon euroina MTA nojautui verkkosivustolla www.xe.com julkaistuun valuuttakurssiin ja totesi, että näiden valuuttojen arvo oli rajanylityspäivänä noin 12565 euroa. Asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdan mukaan käteisvarojen kuljettajien, joiden mukana on käteisvaroja vähintään 10000 euron arvosta, on ilmoitettava kyseiset käteisvarat sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka kautta he saapuvat unioniin tai poistuvat sieltä. Näin ollen MTA katsoi, että UT:n kuljettamat varat olisi pitänyt ilmoittaa sille.
12
MTA määräsi 13.2.2023 tekemällään päätöksellä UT:lle 600 euron suuruisen sakon, koska hän ei ollut ilmoittanut käteisvaroja tullilain (tolliseadus) mukaisesti. MTA myös päätti tämän lain ja rikoslain nojalla takavarikoida 500000 Ukrainan hryvnian ilmoittamatta jätetyn määrän.
13
UT selitti MTA:lle, ettei hän ollut tietoinen velvollisuudesta ilmoittaa tätä käteisvarojen määrää ja ettei hän näin ollen ollut aikonut tuoda laittomasti Viroon 500000 Ukrainan hryvniaa. Lisäksi tämä raha ei kuulu hänelle, koska sen omistaja on Virossa asuva Ukrainan kansalainen, joka ei voinut itse toteuttaa liiketoimia hallussaan olleilla varoilla Venäjän federaation Ukrainaan kohdistamasta hyökkäyksestä seuranneen sodan vuoksi. UT oli piilottanut mainitut käteisvarat vaatteidensa alle varkauden pelossa. Lopuksi UT kertoi, että kyseinen omistaja oli tarkistanut Ukrainan hryvnian kurssin tosiseikkojen tapahtuma-aikaan internetsivustolta www.tavid.ee ja päätellyt tästä, ettei UT:llä ollut velvollisuutta ilmoittaa 500000 Ukrainan hryvniaa, koska vastaava määrä euroina on alle 10000 euroa.
14
UT riitautti 13.2.2023 tehdyn päätöksen Viru Maakohusissa (Virun alioikeus, Viro), joka hyväksyi kanteen osittain ja kumosi päätöksen 28.4.2023 antamallaan ratkaisulla sen seuraamusmaksun ja takavarikoinnin osalta. Viru Maakohus määräsi tällä ratkaisulla UT:lle 100 päiväsakon eli 400 euron suuruisen sakkorangaistuksen. Se ei määrännyt menettämisseuraamusta ja määräsi palautettaviksi UT:lle takavarikoidut 500000 Ukrainan hryvniaa.
15
MTA teki kassaatiovalituksen Riigikohusiin (ylin tuomioistuin, Viro), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
16
Kyseisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä MTA esitti, että se nojautuu valuutan muuntamiseksi sen tullausarvon määrittämistä varten unionin tullikoodeksin 53 artiklassa ja unionin tullikoodeksin soveltamisasetuksen 48 ja 146 artiklassa esitettyyn menetelmään. Kun siis on kyse valuutoista, joiden valuuttakurssia Euroopan keskuspankki (EKP) ei julkaise, toimivaltainen hallintoviranomainen eli tässä tapauksessa MTA käyttää internetsivustolla www.xe.com julkaistuja valuuttakursseja, kuten lisäksi muutkin jäsenvaltiot tekevät.
17
MTA korosti myös, että sen internetsivustolla sekä viron- ja venäjänkielisissä esitteissä, joita on saatavilla rajanylityspaikoilla ja tiedotustauluilla, on tietoja velvollisuudesta ilmoittaa käteisvarat Viron rajan ylityksen yhteydessä unionin ulkopuolisesta maasta tultaessa. Jos rajanylittäjä ei ole selvittänyt käteisvarojen tuontia tai vientiä koskevia tietoja ennen rajan ylittämistä, hän voi valita rajanylityskaistan, jonka nimi on ”punainen kaista” ja jolla yhteistyössä MTA:n virkailijan kanssa päätetään, onko käteisvarojen ilmoittaminen tarpeen.
18
Riigikohus on epävarma tavasta, jolla valuuttakurssi määritetään sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa. Menetelmää, jolla unioniin ulkomaan valuutassa tuodut käteisvarat muunnetaan euroiksi, ei nimittäin ole täsmennetty unionin oikeudessa eikä kansallisessa oikeudessa. Muuntaakseen Ukrainan hryvnioiden arvon euroiksi EKP:n julkaiseman viitekurssin puuttuessa MTA nojautui internetsivustolla www.xe.com julkaistuun valuuttakurssiin muiden jäsenvaltioiden käytännön tavoin. Vaikka tämä sivusto mainitaan hallintoviranomaisen verkkosivulla, joka koskee velvollisuutta ilmoittaa käteisvarat (www.emta.ee), ei ole oikeusperustaa, jonka nojalla voitaisiin katsoa, että kyseisellä sivustolla julkaistut valuuttakurssit ovat oikeudellisesti merkityksellisiä. Jos kuitenkin eräällä toisella internetsivustolla mainittua valuuttakurssia eli Tavid AS:n valuuttakurssia olisi sovellettu ajankohtana, jona UT ja hänen tyttärensä ylittivät rajan, 500000 Ukrainan hryvnian arvo olisi ollut kyseisenä ajankohtana vain 9487,67 euroa.
19
Hallintoviranomainen viittasi lisäksi valuutan muuntamiseen liittyvään tullikoodeksin 53 artiklaan, jonka 1 kohdan mukaan toimivaltaiset viranomaiset julkaisevat ja/tai antavat tiedoksi internetissä valuuttakurssin, jota sovelletaan, jos valuutta on muunnettava tavaroiden tullausarvon tai niiden tariffiin luokittelun määrittämiseksi. Saman säännöksen 2 kohdassa säädetään, että jos valuutta on muunnettava muista kuin mainitun artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista syistä, jäsenvaltion on säädettävä, että sovellettavan valuuttakurssin määrittämiseksi tullilainsäädännössä vahvistetaan tämä kurssi vähintään kerran vuodessa.
20
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee kuitenkin, onko unionin tullikoodeksin 53 artikla asianmukainen oikeusperusta asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdassa säädetyn velvollisuuden syntymiselle, koska kyseisessä asetuksessa ei viitata siihen.
21
Tässä tilanteessa Riigikohus päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Miten käteisen rahan arvo on määritettävä [asetuksen 2018/1672] 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla vahvistetun valuuttakurssin perusteella, kun kyseessä on valuutta, jonka valuuttakurssia Euroopan keskuspankki ei julkaise?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
22
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähinnä, onko asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio määrittäessään, sovelletaanko kyseisessä säännöksessä säädettyä ilmoittamisvelvollisuutta, vahvistaa sellaisesta muusta valuutasta kuin eurosta, jonka muuntamiseksi EKP ei julkaise viitevaihtokurssia, koostuvan käteissumman arvon nojautuen eräällä internetsivustolla mainittuun kurssiin, joka ilmentää euron ja kyseisen valuutan pariteettia ajankohtana, jona kyseinen henkilö saapui unionin alueelle tai poistui sieltä, vaikka tämä kurssi on korkeampi kuin eräällä toisella internetsivustolla mainittu kurssi.
23
Tältä osin on muistutettava, että asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, että unioniin saapuvien tai sieltä poistuvien luonnollisten henkilöiden on ilmoitettava kuljettamansa käteisvarat, joiden arvo on vähintään 10000 euroa.
24
Yhtäältä kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa täsmennetään, että mainitussa asetuksessa tarkoitettu käteisvarojen käsite kattaa valuutan.
25
Toisaalta näitä säännöksiä on tulkittava asetuksen 2018/1672 johdanto-osan neljännen perustelukappaleen valossa, jonka mukaan tällä asetuksella pyritään muun muassa määrittelemään asetuksessa N:o 1889/2005 käytetty ilmaus ”unioniin saapuvat tai sieltä poistuvat”, kun taas viimeksi mainitussa asetuksessa vahvistetaan samanlaisessa tilanteessa käteisvarojen valvontajärjestelmä, jota sovelletaan 10000 euron määrään tai vastaavaan määrään muuna valuuttana. Tästä seuraa, että asetuksella 2018/1672 on pidetty voimassa kyseinen valvontajärjestelmä ja täsmennetty sitä muun muassa sen soveltamiskynnysten osalta.
26
Näin ollen asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdassa säädettyä ilmoitusvelvollisuutta sovelletaan sellaisen unioniin saapuvan tai sieltä poistuvan luonnollisen henkilön tilanteeseen, joka kuljettaa mukanaan muusta valuutasta kuin eurosta koostuvia käteisvaroja, kun kyseisten varojen arvo on vähintään 10000 euroa.
27
Koska missään asetuksen 2018/1672 säännöksessä ei kuitenkaan täsmennetä valuuttakurssia, jota on sovellettava vahvistettaessa tällaisen määrän arvo euroissa, jäsenvaltioiden on määritettävä tämä kurssi.
28
Sikäli kuin jäsenvaltiot panevat kyseisen kurssin määrittäessään täytäntöön asetusta 2018/1672 ja siis unionin oikeutta, niiden on käytettävä toimivaltaansa tämän asetuksen säännösten tehokkaan vaikutuksen säilyttäen ja yksityisillä unionin oikeusjärjestyksen perusteella olevia oikeuksia noudattaen sen soveltamisalaan kuuluvissa tilanteissa (ks. vastaavasti tuomio 11.1.2024, G (Ennenaikaisesta päättämisestä perittävät maksut), C‑371/22, EU:C:2024:21, 50 kohta).
29
Tältä osin on todettava, että toisin kuin MTA väittää pääasiassa, jäsenvaltioilla ei ole tätä määrittämistä varten velvollisuutta noudattaa unionin tullikoodeksin 53 artiklaa sekä unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 48 ja 146 artiklaa. Unionin tullikoodeksin 1 artiklassa nimittäin täsmennetään, että siinä vahvistetaan yleiset säännöt ja menettelyt, joita sovelletaan unionin tullialueelle tuotaviin tai sieltä vietäviin tavaroihin. Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 38–50 kohdassa, käteisvarat, jotka muodostuvat valuutasta, jonka katsotaan rahamarkkinoilla vastaavan rahaa, eivät ole unionin tullikoodeksin säännöksissä tarkoitettuja tavaroita, joten edellä mainittuja säännöksiä ei joka tapauksessa voida soveltaa luonnollisten henkilöiden muusta valuutasta kuin eurosta koostuvien käteisvarojen kuljettamiseen.
30
Sitä vastoin on todettava yhtäältä, että asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan kynnysarvoksi 10000 euroa, jonka alittavan rahamäärän luonnolliset henkilöt voivat kuljettaa tarvitsematta ilmoittaa sitä, ja että tämä määrä on hyvin täsmällinen arvo. Näin ollen kyseisen säännöksen tehokas vaikutus vaarantuisi, jos jäsenvaltiot voisivat valita valuuttakurssin, joka ei ilmennä kyseisen valuutan todellista arvoa. Vaikka näin ollen ei välttämättä ole samaan valuuttaan sovellettavaa yhtä ainoaa vaihtokurssia, valitun vaihtokurssin on ollakseen pätevä kuitenkin vastattava yhtä niistä kursseista, joita tosiasiallisesti ja usein käytetään kyseisen valuutan muuntamiseen euroiksi.
31
Toisaalta oikeusvaltion periaate, johon unioni SEU 2 artiklassa taatun mukaisesti perustuu ja jonka yksi perusedellytyksistä on oikeusvarmuuden periaate, jota jäsenvaltioiden on näin ollen noudatettava, edellyttää muun muassa, että yksityiset voivat saada täsmällisesti ja yksiselitteisesti tiedon oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan. Tämä merkitsee sitä, että jotta jäsenvaltioiden unionin oikeuden täytäntöön panemiseksi toteuttamiin toimenpiteisiin voidaan vedota yksityisiä vastaan, niiden vaikutusten on oltava selviä, täsmällisiä ja ennakoitavia, jotta ne, joita asia koskee, tietäisivät, miten niiden tulee toimia niissä tilanteissa ja oikeudellisissa suhteissa, jotka kuuluvat unionin oikeusjärjestyksen alaisuuteen (ks. vastaavasti tuomio 26.3.2020, Hungeod ym., C‑496/18 ja C‑497/18, EU:C:2020:240, 93 kohta ja tuomio 22.2.2022, Stichting Rookpreventie Jeugd ym., C‑160/20, EU:C:2022:101, 41, 42 ja 45 kohta), ja toimenpiteiden on oltava vapaasti ja helposti tutustuttavissa.
32
Näin ollen asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdan soveltamisen osalta kunkin jäsenvaltion tehtävänä on siis päättää valuuttakurssista, jota sovelletaan muusta valuutasta kuin euroista koostuvien käteisvarojen arvon määrittämiseen, kunhan sovellettava kurssi vastaa yhtä niistä kursseista, joita käytännössä tosiasiallisesti ja usein sovelletaan kyseisen valuutan muuntamiseen euroiksi. Jotta kurssia, jota kyseinen jäsenvaltio aikoo soveltaa, voitaisiin soveltaa kyseisten unioniin saapuvien tai sieltä poistuvien henkilöiden osalta, sen on kuitenkin ensinnäkin oltava määritetty tällaiseksi kurssiksi selkeästi, ymmärrettävästi ja yksiselitteisesti siten, että nämä henkilöt voivat epäilyksettä tietää, että juuri tätä kurssia sovelletaan sen määrittämiseen, onko heidän ilmoitettava kuljettamansa käteisvarat.
33
Seuraavaksi mainittuun kurssiin liittyvien tietojen on oltava helposti ja vapaasti mainittujen henkilöiden saatavilla, mikä tarkoittaa erityisesti sitä, että he voivat tutustua niihin maksutta eikä heidän tarvitse, kun saman kurssin määrittämiseksi viitataan internetsivustolla julkaistuihin tietoihin, rekisteröityä kyseiselle sivustolle. Tällainen saatavuusvelvollisuus ei sitä vastoin velvoita jäsenvaltioita ilmoittamaan kullekin unionin alueelle saapuvalle tai sieltä poistuvalle luonnolliselle henkilölle kuhunkin olemassa olevaan valuuttaan sovellettavaa valuuttakurssia, vaan riittää, että tarvittavat tiedot ovat kaikkien sellaisten matkustajien saatavilla, jotka haluavat saada tietoja sovellettavasta lainsäädännöstä.
34
Lopuksi on todettava valitun valuuttakurssin ennakoitavuudesta, jota oikeusvarmuuden periaate edellyttää, että asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdan tarkoituksena ei ole kieltää sellaisten käteisvarojen kuljettamista, jotka koostuvat muusta valuutasta kuin eurosta ja joiden arvo on vähintään 10000 euroa, vaan ainoastaan asettaa tässä tilanteessa ilmoitusvelvollisuus. Koska kyseiset henkilöt voivat vielä unionin alueelle saapumisen tai sieltä poistumisen hetkellä arvioida, onko heidän noudatettava tällaista velvollisuutta, valitun valuuttakurssin ennakoitavuutta koskevan vaatimuksen täyttymiseksi riittää, että kyseinen jäsenvaltio on antanut näille henkilöille mahdollisuuden saada varmasti tietoonsa tuona ajankohtana sovellettava kurssi ja siten määrittää unionin alueelle saapuessaan tai sieltä poistuessaan, onko heidän ilmoitettava kuljettamansa käteisvarat.
35
Pääasian osalta ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, täyttääkö kyseisen jäsenvaltion päätös käyttää asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi internetsivustolla www.xe.com tosiseikkojen tapahtuma-aikaan julkaistua Ukrainan hryvnian ja euron välistä valuuttakurssia nämä edellytykset. Ohjatakseen ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta tässä arvioinnissa unionin tuomioistuin voi kuitenkin esittää sille kaikki unionin oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joista voisi olla sille hyötyä (ks. analogisesti tuomio 7.4.2022, Berlin Chemie A. Menarini, C‑333/20, EU:C:2022:291, 46 kohta).
36
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta ilmenee ensinnäkin – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu –, että internetsivustolla www.xe.com olevat tiedot osoittavat, että siellä julkaistut valuuttakurssit ovat eri rahamarkkinoilla sovellettavia valuuttakursseja, joten kyseisellä sivustolla julkaistut kurssit vastaavat valuutan muuntamiseen tosiasiallisesti ja usein sovellettavia kursseja ja että näin ollen kyseinen jäsenvaltio saattoi valita tällaiset kurssit asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdassa säädetyn ilmoittamisvelvollisuuden soveltamiseksi.
37
Seuraavaksi on todettava – kuten julkisasiamies on pääasiallisesti korostanut ratkaisuehdotuksensa 68 kohdassa –, että asianomaisen jäsenvaltion viranomaiset olivat ilmoittaneet internetsivustollaan – mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin tarkistettava –, että sivustolla www.xe.com julkaistut valuuttakurssit ovat kursseja, joita unioniin saapuvien tai sieltä poistuvien luonnollisten henkilöiden on käytettävä määrittääkseen, voidaanko heihin soveltaa kyseisessä 3 artiklan 1 kohdassa säädettyä ilmoitusvelvollisuutta.
38
Lisäksi vaikuttaa myös siltä, että kyseisellä internetsivustolla julkaistut valuuttakurssitiedot ovat maksutta ja vapaasti saatavilla eikä niihin tutustuminen erityisesti edellytä rekisteröitymistä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on myös tarkistettava.
39
Unionin tuomioistuimelle toimitettuun asiakirja-aineistoon ei sitä vastoin sisälly mitään mainintaa siitä, vahvistetaanko internetsivustolla www.xe.com mainitut valuuttakurssit tietyiksi ajanjaksoiksi vai vaihtelevatko ne jatkuvasti ja saattoiko pääasian kantaja siis varmuudella määrittää sillä hetkellä, kun hän päätti olla ilmoittamatta kuljettamiaan käteisvaroja, että häneen sovelletaan asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohdassa säädettyä ilmoitusvelvollisuutta.
40
Kun otetaan huomioon oikeusvarmuuden periaatteen soveltamisala, on kuitenkin niin, että jos nyt esillä olevassa asiassa kyseessä oleva valuuttakurssi vaihtelee jatkuvasti, siitä seuraisi yksinomaan, että pääasian kantajalla pitäisi olla oikeus vedota Ukrainan hryvnian ja euron väliseen edullisimpaan valuuttakurssiin, jonka verkkosivusto www.xe.com on julkaissut lyhyellä ajanjaksolla, jolle sijoittuu se ajankohta, jona hänen voidaan kohtuudella katsoa tehneen päätöksen saapua unioniin ilmoittamatta mukanaan kuljettamiaan käteisvaroja.
41
Edellä esitetyillä perusteilla esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksen 2018/1672 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että määrittääkseen, sovelletaanko kyseisessä säännöksessä säädettyä ilmoittamisvelvollisuutta, jäsenvaltio vahvistaa sellaisesta muusta valuutasta kuin eurosta, jonka muuntamiseksi EKP ei julkaise viitevaihtokurssia, koostuvien käteisvarojen arvon nojautuen eräällä internetsivustolla mainittuun kurssiin, joka ilmentää euron ja kyseisen valuutan pariteettia ajankohtana, jona kyseinen henkilö saapui unionin alueelle tai poistui sieltä, vaikka tämä kurssi on korkeampi kuin eräällä toisella internetsivustolla mainittu kurssi, jos
–
ensiksi tämä kurssi vastaa yhtä niistä kursseista, joita tosiasiallisesti ja usein sovelletaan kyseisen valuutan muuntamiseen euroiksi
–
toiseksi kyseinen jäsenvaltio on nimennyt mainitun valuuttakurssin selkeästi, ymmärrettävästi ja yksiselitteisesti tähän tarkoitukseen sovellettavaksi kurssiksi
–
kolmanneksi tätä samaa kurssia koskevat tiedot ovat vapaasti ja helposti saatavilla, ja
–
neljänneksi kyseiset henkilöt ovat näin voineet saada varman tiedon kurssista viimeistään silloin, kun he saapuivat unionin alueelle tai poistuivat sieltä.
Oikeudenkäyntikulut
42
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Unioniin saapuvien tai sieltä poistuvien käteisvarojen valvonnasta ja asetuksen (EY) N:o 1889/2005 kumoamisesta 23.10.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 2018/1672 3 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä sille, että määrittääkseen, sovelletaanko kyseisessä säännöksessä säädettyä ilmoittamisvelvollisuutta, jäsenvaltio vahvistaa sellaisesta muusta valuutasta kuin eurosta, jonka muuntamiseksi Euroopan keskuspankki (EKP) ei julkaise viitevaihtokurssia, koostuvien käteisvarojen arvon nojautuen eräällä internetsivustolla mainittuun kurssiin, joka ilmentää euron ja kyseisen valuutan pariteettia ajankohtana, jona kyseinen henkilö saapui unionin alueelle tai poistui sieltä, vaikka tämä kurssi on korkeampi kuin eräällä toisella internetsivustolla mainittu kurssi, jos
–
ensiksi tämä kurssi vastaa yhtä niistä kursseista, joita tosiasiallisesti ja usein sovelletaan kyseisen valuutan muuntamiseen euroiksi
–
toiseksi kyseinen jäsenvaltio on nimennyt mainitun valuuttakurssin selkeästi, ymmärrettävästi ja yksiselitteisesti tähän tarkoitukseen sovellettavaksi kurssiksi
–
kolmanneksi tätä samaa kurssia koskevat tiedot ovat vapaasti ja helposti saatavilla, ja
–
neljänneksi kyseiset henkilöt ovat näin ollen voineet saada varman tiedon kurssista viimeistään silloin, kun he saapuivat unionin alueelle tai poistuivat sieltä.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: viro.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.