Esialgne tõlge
EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
21. mai 2026(*)
Eelotsusetaotlus – Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses Ukraina-vastase sõjalise agressiooniga – Määrus (EL) nr 269/2014 – Artikli 2 lõige 1 – Rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamine – Usaldushalduse loomine – Usaldushalduse kasusaaja, kes on kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu – Usaldushaldusesse antud rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamine – Mõisted „kuulumine“ ja „kontroll“
Liidetud kohtuasjades C‑428/24 ja C‑476/24
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia) 7. mai 2024. aasta ja 8. mai 2024. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlused, mis saabusid Euroopa Kohtusse 13. juunil 2024 ja 5. juulil 2024, menetlustes
FZ AR SpA
versus
Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Comando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria,
Agenzia del Demanio,
menetluses osales:
PN SpA,
FZ GO AG (C‑428/24),
ja
SX Ltd
versus
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comando Generale della Guardia di Finanza,
Agenzia del Demanio,
menetluses osales:
SY Ltd (C‑476/24),
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja president F. Biltgen, Euroopa Kohtu asepresident T. von Danwitz esimese koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud I. Ziemele (ettekandja), A. Kumin ja S. Gervasoni,
kohtujurist: M. Campos Sánchez-Bordona,
kohtusekretär: ametnik C. Di Bella,
arvestades kirjalikku menetlust ja 10. septembri 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        FZ AR SpA, esindajad: avvocato G. Cambareri ning avocats D. Bogaert, T. Bontinck, M. Brésart, S. Napolitano ja F. Patuelli,
–        FZ GO AG, esindajad: avocată N. Montag ja barrister A. O’Neill,
–        SX Ltd, esindajad: avvocati F. Centonze ja A. Saccucci,
–        SY Ltd, esindaja: avvocato P. Busco,
–        Itaalia valitsus, esindaja: S. Fiorentino, keda abistasid avvocati dello Stato G. Palatiello ja L. Paolucci ning procuratore dello Stato P. Cardinale,
–        Belgia valitsus, esindajad: L. Jans, C. Pochet ja M. Van Regemorter,
–        Soome valitsus, esindaja: M. Pere,
–        Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: M. Di Gaetano, B. Driessen ja P. Mahnič,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: M. Carpus-Carcea ja L. Puccio,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotlused käsitlevad küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 17. märtsi 2014. aasta
määruse (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2014, L 78, lk 6), muudetud nõukogu 25. veebruari 2022. aasta määrusega (EL) 2022/330 (ELT 2022, L 51, lk 1) (edaspidi „määrus nr 269/2014“), artikli 2 lõiget 1.
2        Taotlused on esitatud kahes kohtuvaidluses, milles kohtuasjas C‑428/24 vaidlevad ühelt poolt FZ AR SpA ja teiselt poolt Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria (majandus- ja rahandusministeerium, rahandusosakond, finantsjulgeoleku komitee, Itaalia), Comando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria (maksupolitsei peaosakond, maksupettuse uurimise eriüksus, Itaalia) ja Agenzia del Demanioga (riigivara amet, Itaalia) ning kohtuasjas C‑476/24 ühelt poolt SX Ltd ning teiselt poolt Ministero dell’Economia e delle Finanze (majandus- ja rahandusministeerium), Comando Generale della Guardia di Finanza (maksupolitsei peaosakond ) ja Agenzia del Demanioga (riigivara amet) FZ AR‑i rahaliste vahendite ja majandusressursside ning SXi majandusressursi (mis koosneb laevast) külmutamise üle.
Õiguslik raamistik
Rahvusvaheline õigus
3        Haagis 1. juulil 1985 vastu võetud usaldushaldust puudutava õiguse ja selle tunnustamise konventsiooni (edaspidi „Haagi konventsioon“), millele Itaalia Vabariik on alla kirjutanud ja mille ta on ratifitseerinud, artiklis 2 on ette nähtud:
„Käesolevas konventsioonis tähendab „usaldushaldus“ usaldushalduse asutanud isiku loodud õigussuhteid – kas elavate isikute vahel või surma puhuks –, mille korral on vara antud usaldusisiku valitseda soodustatud isiku huvides või kindlaksmääratud eesmärgil.
Usaldushaldusel on järgmised tunnused:
a)      usaldushaldusesse antud vara moodustab eraldi kogumi ega kuulu usaldusisiku vara hulka;
b)      usaldushaldusesse antud vara on usaldusisiku nimel või usaldusisiku volitusel muu isiku nimel;
c)      usaldusisikul on õigus ja kohustus – millest ta peab aru andma – hallata, valitseda või käsutada vara usaldushalduse tingimuste ja erinormide kohaselt, mis on talle seadusega kehtestatud.
Asjaolu, et usaldushalduse looja säilitab teatud õigused või et usaldusisikule on antud teatud õigused soodustatud isikuna, ei ole tingimata vastuolus usaldushalduse olemasoluga.“
4        Konventsiooni artikli 6 esimeses lõigus on sätestatud:
„Usaldushalduse suhtes kohaldatakse selle looja valitud õigust. Valik peab olema sõnaselge või tulenema usaldushalduse asutamisakti või selle olemasolu tõendava dokumendi tingimustest, mida vajaduse korral tõlgendatakse juhtumi asjaolusid arvestades.“
5        Konventsiooni artiklis 11 on sätestatud:
„Iga eelmises peatükis osutatud seaduse kohaselt asutatud usaldushaldust tunnistatakse sellisena.
Tunnustamine tähendab vähemalt seda, et usaldushalduse vara erineb usaldusisiku isiklikust varast ja et usaldusisik võib tegutseda hageja või kostjana ning esineda usaldusisikuna notari või mis tahes avaliku ülesande täitja ees.
Kuivõrd usaldushalduse suhtes kohaldatav õigus seda nõuab või näeb ette, hõlmab see tunnustamine eelkõige järgmist:
a)      usaldusisiku isiklikud võlausaldajad ei saa kasutada usaldushalduse varade suhtes kaitsemeetmeid;
b)      usaldushalduse vara ei kuulu usaldusisiku maksejõuetuse või pankroti korral usaldusisiku vara hulka;
c)      usaldushalduse vara ei kuulu usaldusisiku abieluvara ega pärandvara hulka;
d)      usaldushalduse vara suhtes saab esitada nõude, kui usaldusisik on usaldushaldusest tulenevaid kohustusi rikkudes segi ajanud usaldushalduse vara oma isikliku varaga või on seda võõrandanud.
Selle kolmanda isiku õigusi ja kohustusi, kelle valduses on usaldushalduse vara, reguleerib siiski jätkuvalt õigus, mis määrab kindlaks kohtualluvuse kollisiooninormid.“
Liidu õigus
Otsus 2014/145/ÜVJP
6        Nõukogu 17. märtsi 2014. aasta otsuse 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2014, L 78, lk 16), põhjendustes 1, 4 ja 5 on märgitud:
„(1)      [Euroopa L]iidu liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid mõistsid 6. märtsil 2014. aastal karmilt hukka Ukraina suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse provotseerimata rikkumise Venemaa Föderatsiooni poolt ja kutsusid Venemaa Föderatsiooni üles viima oma relvajõud viivitamata tagasi nende alalisse paiknemiskohta kooskõlas asjakohaste lepingutega. […] Riigipead ja valitsusjuhid leidsid, et Krimmi Autonoomse Vabariigi ülemnõukogu otsus korraldada referendum territooriumi tulevase staatuse üle on vastuolus Ukraina põhiseadusega ja seetõttu ebaseaduslik.
[…]
(4)      Praeguses olukorras tuleks kohaldada reisipiiranguid ja varade külmutamist isikute suhtes, kes on vastutavad Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevuse eest, sealhulgas territooriumi mis tahes osa tulevast staatust puudutava tegevuse eest, mis on vastuolus Ukraina põhiseadusega, ning nendega seotud isikute, üksuste või asutuste suhtes.
(5)      Teatavate meetmete rakendamiseks on vaja täiendavaid liidu meetmeid.“
Otsused (ÜVJP) 2022/397 ja (ÜVJP) 2022/883
7        Vastusena Venemaa Föderatsiooni 24. veebruari 2022. aasta Ukraina-vastasele agressioonile ja olukorra tõsidust arvestades muutis Euroopa Liidu Nõukogu 9. märtsi 2022. aasta otsusega (ÜVJP) 2022/397 (ELT 2022, L 80, lk 31) ja 3. juuni 2022. aasta otsusega (ÜVJP) 2022/883 (ELT 2022, L 153, lk 92) otsuse 2014/145 (mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega) lisa.
Määrus nr 269/2014
8        Määruse nr 269/2014 põhjendustes 4–6 on märgitud:
„(4)      Nõukogu võttis 17. märtsil 2014 vastu otsuse 2014/145/ÜVJP, milles sätestatakse selliste teatavate isikute ning nendega seotud füüsiliste või juriidiliste isikute, üksuste või asutuste suhtes reisipiirangute kehtestamine ja rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamine, kes on vastutavad Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevuse eest, sealhulgas territooriumi mis tahes osa tulevast staatust puudutava tegevuse eest, mis on vastuolus Ukraina põhiseadusega. Kõnealused füüsilised ja juriidilised isikud, üksused ja asutused on loetletud nimetatud otsuse lisas.
(5)      Osa kõnealustest meetmetest kuuluvad [EL toimimise] lepingu reguleerimisalasse ja seepärast on nende rakendamiseks vaja liidu tasandi õigusakti, eelkõige tagamaks, et kõik liikmesriigid kohaldaksid nimetatud meetmeid ühetaoliselt.
(6)      Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid ning eelkõige õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele ning isikuandmete kaitsele. Käesolevat määrust tuleks kohaldada kooskõlas nimetatud õiguste ja põhimõtetega.“
9        Määruse artiklis 1 on ette nähtud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
d)      „majandusressursid“ – igasugune vara, nii materiaalne kui ka mittemateriaalne, nii kinnis‑ kui ka vallasvara, mis ei kuulu rahaliste vahendite hulka, kuid mida on võimalik kasutada rahaliste vahendite, kaupade või teenuste hankimiseks;
e)      „majandusressursside külmutamine“ – toimingud, millega tõkestatakse majandusressursside kasutamine rahaliste vahendite, kaupade või teenuste hankimiseks, sealhulgas neid müües, rentides või neile hüpoteeki seades;
f)      „rahaliste vahendite külmutamine“ – toimingud, millega tõkestatakse rahaliste vahendite liigutamine, ülekandmine, muutmine, kasutamine, juurdepääs neile ja tehingud nendega, mis võiks kaasa tuua muutusi nende mahus, väärtuses, asukohas, omandilises kuuluvuses, valduses, laadis, otstarbes või muid muutusi, mis võimaldaksid kõnealuseid rahalisi vahendeid kasutada, sealhulgas portfelli hallata;
g)      „rahalised vahendid“ – igasugused finantsvarad ja tulud, sealhulgas, aga mitte ainult:
i)      sularaha, tšekid, rahalised nõuded, käskvekslid, maksekorraldused ja muud makseviisid;
ii)      hoiused finantsasutustes või muudes üksustes, kontode saldod, võlad ja võlakohustused;
iii)      avalikult ja eraviisiliselt kaubeldavad väärtpaberid ja võlainstrumendid, sealhulgas aktsiad ja osakud, väärtpaberite sertifikaadid, võlakirjad, vekslid, ostutähed, võlaväärtpaberid ja tuletislepingud;
iv)      intressid, dividendid või muu varadelt saadud või neist kogunenud tulu;
v)      krediit, tasaarvestusõigus, tagatised, täitmisgarantiid või muud finantskohustused;
vi)      akreditiivid, veokirjad, ostukirjad ning
vii)      fondides või finantsvahendites osalemist tõendavad dokumendid;
[…]“.
10      Määruse artiklis 2 on sätestatud:
„1.      Külmutatakse kõik I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele kuuluvad, nende valduses või kontrolli all olevad rahalised vahendid ja majandusressursid.
2.      Rahalisi vahendeid ega majandusressursse ei tehta otseselt ega kaudselt kättesaadavaks I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele ega nende kasuks“.
11      Määruse artikli 3 lõikes 1 on ette nähtud:
I lisas loetletakse:
a)      füüsilised isikud, kes on vastutavad sellise tegevuse või poliitika toetamise või elluviimise eest, mis kahjustab või ohustab Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust, või stabiilsust või julgeolekut Ukrainas, või millega takistatakse rahvusvaheliste organisatsioonide Ukrainas tehtavat tööd;
[…]
d)      füüsilised ja juriidilised isikud, üksused või asutused, kes annavad materiaalset või rahalist toetust Krimmi annekteerimise või Ukraina destabiliseerimise eest vastutavatele Venemaa otsustusõiguslikele isikutele või saavad nende tegevusest kasu;
e)      füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes teevad tehinguid Ukraina Donbassi piirkonna separatistlike rühmitustega;
f)      füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes annavad materiaalset või rahalist toetust Krimmi annekteerimise ja Ukraina destabiliseerimise eest vastutavale Venemaa Föderatsiooni valitsusele või saavad selle tegevusest kasu, või
g)      juhtivad ettevõtjad või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes on seotud majandussektoritega, mis on oluline tuluallikas Krimmi annekteerimise ja Ukraina destabiliseerimise eest vastutava Venemaa Föderatsiooni valitsuse jaoks,
ning nendega seotud füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused.“
12      Määruse nr 269/2014 artiklis 9 on sätestatud:
„Keelatud on teadlikult ja tahtlikult osaleda tegevuses, mille eesmärk või tagajärg on kõrvalehoidmine lõikes 2 osutatud meetmetest.“
Komisjoni rakendusmäärus 2022/396
13      Nõukogu võttis 9. märtsil 2022 vastu rakendusmääruse (EL) 2022/396, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 80, lk 1), ning lisas sellega määruse nr 269/2014 I lisas olevasse selliste füüsiliste ja juriidiliste isikute, üksuste ja asutuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, 146 Venemaa Föderatsiooninõukogu liiget, kes olid ratifitseerinud valitsuse otsused „Venemaa Föderatsiooni ja Donetski Rahvavabariigi ning Venemaa Föderatsiooni ja Luganski Rahvavabariigi vahelise sõpruse, koostöö ja vastastikuse abi lepingu kohta“, ning 14 isikut, kes toetavad Venemaa Föderatsiooni valitsust ja saavad selle tegevusest kasu või on sellele
oluline tuluallikas või kes on loetellu kantud isikute või üksustega seotud.
14      Rakendusmääruse põhjendustes 3 ja 4 on märgitud:
„(3)      24. veebruaril 2022 teatas Venemaa Föderatsiooni president sõjalisest operatsioonist Ukrainas ning Venemaa relvajõud alustasid Ukraina vastu rünnakut. See rünnak kujutab endast Ukraina territoriaalse terviklikkuse, suveräänsuse ja sõltumatuse jämedat rikkumist.
(4)      Euroopa Ülemkogu mõistis oma 24. veebruari 2022. aasta järeldustes kõige karmimalt hukka Venemaa Föderatsiooni provotseerimata ja põhjendamatu sõjalise agressiooni Ukraina vastu. Oma ebaseadusliku sõjategevusega rikub Venemaa rängalt rahvusvahelist õigust ja ÜRO põhikirja põhimõtteid ning õõnestab Euroopa ja ülemaailmset julgeolekut ja stabiilsust. Euroopa Ülemkogu leppis tihedas koostöös oma partnerite ja liitlastega kokku täiendavates piiravates meetmetes, mis toovad Venemaale tema tegevuse tõttu kaasa ulatuslikud ja tõsised tagajärjed.“
Rakendusmäärus (EL) 2022/878
15      Võttes arvesse olukorra tõsidust seoses Venemaa Föderatsiooni relvajõudude poolt paljudes Ukraina linnades toime pandud hirmutegudega võttis nõukogu 3. juunil 2022 vastu rakendusmääruse (EL) 2022/878, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 153, lk 15), ning lisas sellega 65 isikut ja 18 üksust määruse nr 269/2014 I lisas olevasse nende isikute, üksuste ja asutuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid.
16      Rakendusmääruse põhjendustes 2 ja 3 on märgitud:
„(2)      Liit toetab endiselt vankumatult Ukraina suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust ning mõistab jätkuvalt hukka Ukraina territoriaalset terviklikkust kahjustava tegevuse ja poliitika.
(3)      Liit mõistab kõige karmimalt hukka hirmuteod, mille Venemaa Föderatsiooni relvajõud on teadaolevalt toime pannud Butšas ja teistes Ukraina linnades. Liit toetab kõiki meetmeid, millega tagatakse Venemaa Föderatsiooni relvajõudude poolt Ukrainas toime pandud inimõiguste ja rahvusvahelise humanitaarõiguse rikkumiste eest vastutusele võtmine.“
Direktiiv 2015/849
17      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/849, mis käsitleb finantssüsteemi rahapesu või terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise tõkestamist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 648/2012 ja tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/60/EÜ ja komisjoni direktiiv 2006/70/EÜ (ELT 2015, L 141, lk 73), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2018. aasta direktiiviga (EL) 2018/843 (ELT 2018, L 156, lk 43) (edaspidi „direktiiv 2015/849“), põhjenduses 14 on märgitud:
„Täpne ja ajakohastatud teave tegelikult kasu saava omaniku kohta on võtmetegur kurjategijate kindlakstegemisel, kes võivad vastasel korral varjata end äriühingu struktuuri taha. […]“.
18      Selle direktiivi artiklis 3 on ette nähtud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
6)      „tegelikult kasu saav omanik“ – füüsiline isik (füüsilised isikud), kes on kliendi lõplik omanik (lõplikud omanikud) või kes teda lõplikult kontrollib (kontrollivad), ja/või füüsiline isik (füüsilised isikud), kelle nimel tehing või toiming tehakse, ja see hõlmab vähemalt järgmisi isikuid:
[…]
b)      usaldusfondide puhul – kõik järgmised isikud:
i)      algne omanik (algsed omanikud);
ii)      usaldusisik(ud);
iii)      kaitsja(d), kui on olemas;
iv)      kasusaajad; või juhul kui üksikisikud, kes on juriidilise isiku või õigusliku üksuse kasusaajad, tuleb alles kindlaks määrata, isikute kategooria, kelle huvides juriidiline isik või õiguslik üksus peamiselt asutati või tegutseb;
v)      kõik muud füüsilised isikud, kes usaldusfondi selle otsese või kaudse omamise kaudu või muul viisil lõplikult kontrollivad;
[…]“.
Parimad tavad
19      Nõukogu on koostanud dokumendi liikmesriikide parimate tavade kohta seoses piiravate meetmete rakendamisega, mida ajakohastati muu hulgas 4. mail 2018 (dokument 8519/18), 27. juunil 2022 (dokument 10572/22) ja 3. juulil 2024 (dokument 11623/24).
20      Nõukogu dokumendi 11623/24 „[Euroopa Liidu] parimad tavad piiravate meetmete tõhusaks rakendamiseks“ (3. juuli 2024. aasta redaktsioonis; edaspidi „parimad tavad“) punktis 3 on ette nähtud, et parimaid tavasid tuleks käsitada kui üldist laadi mittetäielikke soovitusi piiravate meetmete tõhusaks rakendamiseks kooskõlas kohaldatava liidu õiguse ja kohaldatavate riigisiseste õigusaktidega. Need ei ole õiguslikult siduvad ning neid ei tuleks tõlgendada soovitusena rakendada meetmeid; see oleks vastuolus kohaldatava liidu õiguse ja kohaldatavate riigisiseste õigusaktidega, sealhulgas andmekaitset käsitlevate õigusaktidega.
21      Parimate tavade B jagu sisaldab III osa „Piiravad finantsmeetmete kohaldamisala“, kuhu kuuluvad punktid 34 ja 35 järgnevas sõnastuses:
„34.      Külmutamine hõlmab kõiki loetellu kantud isikutele ja üksustele kuuluvaid või nende omanduses olevaid rahalisi vahendeid ja majandusressursse ning samuti nende valduses või kontrolli all olevaid rahalisi vahendeid ja majandusressursse. „Valduses või kontrolli all“ olemisena tuleks tõlgendada kõiki selliseid olukordi, kus loetellu kantud isik või üksus on ilma omandiõiguseta võimeline seaduslikult käsutama või üle kandma talle mittekuuluvaid rahalisi vahendeid või majandusressursse, vajamata selleks seadusliku omaniku eelnevat nõusolekut. […]
35.      Põhimõtteliselt ei tohiks külmutamine mõjutada rahalisi vahendeid ega majandusressursse, mis ei kuulu loetellu kantud isikutele ega üksustele, mille omanikuks nad ei ole ning mis ei ole nende valduses ega nende kontrolli all. […] Samuti ei puuduta külmutamine loetellu kantud isikust või üksusest eraldiseisva juriidilise isiku staatusega ja loetellu kandmata üksuse rahalisi vahendeid ja majandusressursse, kui need ei ole loetellu kantud isiku või üksuse valduses ega kontrolli all. Kuid loetellu kantud isiku või üksuse ja loetellu kandmata isiku või üksuse ühisomandis olevad rahalised vahendid ja majandusressursid kuuluvad praktikas külmutamisele tervikuna.“
22      B jaos on ka VIII osa, mis sisaldab muu hulgas parimate tavade punkte 62–67, mille kohaselt:
„Põhjendus
62.      Rahalised vahendid ja majandusressursid, mis kuuluvad loetellu kantud füüsilisele või juriidilisele isikule või on tema omandis, valduses või kontrolli all, tuleb külmutada. Punktis 35 sätestatud tingimuste kohaselt hõlmab see varasid, mis kuuluvad sellistele loetellu kandmata üksustele, mis on loetellu kantud isikute või üksuste omandis või kontrolli all.
Omamine
63.      Selle hindamisel, kas juriidiline isik või üksus on teise isiku või üksuse omandis, on kriteeriumiks 50% või suurem juriidilise isiku või üksuse varaliste õiguste omamine või enamusotsustusõigus neis […]. Kui see kriteerium on täidetud, loetakse juriidiline isik või üksus teise isiku või üksuse omanduses olevaks.
Omamise hindamisel tuleks arvesse võtta ka üksuse koondomandust. Näiteks kui ühele loetellu kantud isikule kuulub 30% üksusest ja teisele loetellu kantud isikule kuulub 25% üksusest, tuleks üksust põhimõtteliselt käsitada loetellu kantud isikute omandis olevana.
Kontroll
64.      Selle hindamisel, kas teine isik või üksus kontrollib juriidilist isikut või üksust kas üksinda või vastavalt muu aktsionäri või kolmanda osapoolega sõlmitud lepingule, võib muu hulgas arvesse võtta järgmisi kriteeriume:
(a)      omatakse või kasutatakse õigust ametisse määrata või ametist vabastada enamikku juriidilise isiku või üksuse haldus-, juht- või järelevalveorganite liikmetest;
(b)      hääleõigust kasutades ollakse ainuisikuliselt ametisse määranud enamiku juriidilise isiku või üksuse haldus-, juht- või järelevalveorgani liikmetest, kes on olnud ametis käesoleva ja eelmise majandusaasta jooksul;
(c)      kontrollitakse vastavalt selle juriidilise isiku või üksuse teiste osanike või aktsionäridega sõlmitud lepingule üksinda häälteenamust selles juriidilises isikus või üksuses;
(d)      omatakse õigust avaldada valitsevat mõju juriidilisele isikule või üksusele vastavalt selle juriidilise isiku või üksusega sõlmitud lepingule või selle asutamislepingu või põhikirja sättele, kui seda juriidilist isikut või üksust reguleeriva õigusega on selle suhtes lubatud niisugused lepingud või sätted;
(e)      omatakse volitusi kasutada de facto õigust avaldada punktis d nimetatud valitsevat mõju, kuigi ei olda selle õiguse valdaja [näiteks variettevõtja kaudu];
(f)      omatakse õigust kasutada kõiki juriidilise isiku või üksuse varasid või osa nendest;
(g)      juhitakse juriidilise isiku või üksuse ettevõtet ühisel alusel, avaldades konsolideeritud aastaaruande;
(h)      jagatakse solidaarselt või tagatakse juriidilise isiku või üksuse finantskohustusi.
65.      Kui ükskõik missugune neist kriteeriumidest on täidetud, loetakse, et juriidiline isik või üksus on teise isiku või üksuse kontrolli all, kui juhtumipõhiselt ei ole võimalik tõestada vastupidist.
66.      Eespool nimetatud omamise ja kontrolli kriteeriumidele vastavust võib juhtumipõhiselt ümber lükata.
67.      Järgmistes näidetes kirjeldatakse asjaolusid, mis võivad olla märgiks, et loetellu kantud isikul või üksusel on kontroll loetellu kandmata üksuse üle. Need näited ei ole ammendavad ja on mõeldud üksnes näitlike suunistena:
[…]
e)      Usaldushalduste, variettevõtete ja osaühingute kasutamine
–        Üksus on osa tarbetult keerulisest äriühingustruktuurist, mis võib hõlmata selliseid üksusi nagu variettevõtted, osaühingud ja/või usaldushaldused, mis on seotud loetellu kantud sikuga. Mõned neist üksustest loodi või muutsid oma identiteeti vahetult enne või pärast (kui asjaomane nõukogu määrus seda võimaldab) sanktsioonirežiimi vastuvõtmist või isiku loetellu kandmist ja/või neil puudub usutav äritegevus.
–        Loetellu kantud isiku omandis või kontrolli all oleva üksuse varade saaja(te)na kasutatakse ühte või mitut usaldushaldust. Usaldushaldus(t)e juhatusse on kaasatud selle jurisdiktsiooni spetsialistid, kus usaldushaldus(ed) loodi.“
Itaalia õigus
23      Itaalia õiguskorras on võimalus kasutada usaldushalduse instrumenti ette nähtud seadusega nr 364 – 16. oktoobri 1989. aasta seadus nr 364 – 1. juulil 1985 Haagis vastu võetud usaldushaldust puudutava õiguse ja nende tunnustamise konventsiooni ratifitseerimine ja täitmine (Legge 16 ottobre 1989, n. 364 – Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1o luglio 1985) (GURI
nr 261, 8.11.1989, regulaarne lisa nr 84).
24      22. juuni 2007. aasta seadusandliku dekreedi nr 109 – Meetmed terrorismi rahastamise ning rahvusvahelist rahu ja julgeolekut ohustavate riikide tegevuse ennetamiseks, tõkestamiseks ja mahasurumiseks, millega rakendatakse direktiivi 2005/60/EÜ (Decreto legislativo 22 giugno 2007, n. 109 –
Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE) (GURI
nr 172, 26.7.2007) (muudetud 25. mai 2017. aasta seadusandliku dekreediga nr 90 direktiivi (EL) 2015/849, mis käsitleb finantssüsteemi rahapesu või terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise tõkestamist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 648/2012 ja tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/60/EÜ ja komisjoni direktiiv 2006/70/EÜ, ja määruse (EL) 2015/847, mis käsitleb rahaülekannetes edastatavat teavet ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1781/2006, rakendamine (Decreto legislativo n. 90 – Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell’uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006) (GURI
nr 140, 19.6.2017, regulaarne lisa nr 28) (edaspidi „seadusandlik dekreet nr 109/2007“), artikli 3 lõike 6 kohaselt on finantsjulgeoleku komitee ülesanne võtta kehtivate õigusnormide alusel vastu ÜRO, Euroopa Liidu ning majandus ja rahandusministeeriumi otsustatud külmutamismeetmed.
25      Seadusandliku dekreedi nr 109/2007 artiklis 5 on sätestatud, et külmutatud rahalisi vahendeid ei või üle anda, võõrandada ega kasutada mis tahes viisil ning et rahaliste vahendite või majandusressursside otsene või kaudne andmine loetellu kantud isikute või üksuste käsutusse või nende kasuks kasutamine on keelatud.
Põhikohtuasjad, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
Põhikohtuasja faktilised asjaolud kohtuasjas C‑428/24
26      FZ AR on Itaalia äriühing, mis kuulub hargmaisesse kontserni FZ ning tegutseb väetiste, parasiidivastaste toodete ja taimekaitsevahendite ning nende toodete tootmiseks mõeldud toodete valmistamiseks ja müügiks mõeldud seadmete ja varustuse tootmise, impordi, ekspordi ja hulgimüügi valdkonnas.
27      Osalus FZ AR‑is kuulub 100% ulatuses Šveitsi äriühingule FZ GO AG, milles on 90% osalus Küprose äriühingul NC Ltd; NC‑s on 99,38% osalus teisel Küprose äriühingul TR, milles on 75,10% suurune osalus Küprose äriühingul WX Ltd. Viimati nimetatud äriühingus kuulub 100% osalus äriühingule PX Limited, mis osutab Küprose õiguse alusel kutselisi usaldushaldusteenuseid.
28      24. septembril 2015 loodud tühistamatut ja diskretsiooniõigusega usaldushaldust XT (edaspidi „usaldushaldus XT“) reguleerib Bermuda õigus. Usaldushalduse XT usaldusisik on WX, kes vastutab sellesse usaldushaldusesse antud vara ja majandusressursside valitsemise ning FZ GO ja seega ka FZ AR‑i rahalise olukorra jälgimise eest.
29      Eelotsusetaotlusest nähtub, et WX juhib ja kontrollib oma kontrollivast osalusest tulenevat hääleõigust äriühingute „ahelas“, kuhu kuuluvad FZ GO ja FZ AR, mitte iseenda nimel, vaid usaldushalduse XT nimel ja arvel. Järelikult hõlmavad sellesse usaldushaldusesse antud vahendid ka kontrollivat osalust FZ GO‑s ja FZ AR‑is.
30      Samuti nähtub eelotsusetaotlusest, et ZU, kes oli usaldushalduse XT algne kasusaaja, asendati 8. märtsil 2022 ZU abikaasa TU‑ga.
31      Nõukogu kandis 9. märtsi 2022. aasta otsusega 2022/397 ja rakendusmäärusega 2022/396 ZU otsuse 2014/145 lisas ja määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu isikutest, üksustest ja asutustest, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid.
32      Nõukogu kandis 3. juunil 2022 otsusega 2022/883 ja rakendusmäärusega 2022/878 TU määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu isikutest, üksustest ja asutustest, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid.
33      Finantsjulgeoleku komitee andis 28. septembril 2022 teatavaks tehtud otsusega määruse nr 269/2014 artikli 2 ja seadusandliku dekreedi nr 109/2007 alusel korralduse külmutada FZ AR‑i rahalised vahendid ja majandusressursid põhjusel, et FZ AR on Šveitsi ja Küprose äriühingustruktuuride kaudu Bermuda seaduse alusel asutatud usaldushalduse XT kontrolli all ning et TU on alates 9. märtsist 2022 usaldushalduse XT tegelikult kasu saav omanik, sest ta asus ZU asemele, kui viimane 8. märtsil 2022 kasusaaja staatusest loobus. FZ AR‑i vara ja õigussuhted on seega tegelikult kaudselt omistatavad TU‑le.
34      FZ AR esitas 28. oktoobril 2022 Tribunale amministrativo regionale per il Laziole (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, kaebuse, milles palus see otsus tühistada, väites, et kuigi TU on usaldushalduse XT kasusaaja ja usaldushaldus XT on FZ GO kontrolliahela tipus, FZ GO‑le kuulub aga 100% osalus FZ AR-is, kelle rahalised vahendid ja majandusressursid on külmutatud, ei ole tal nende üle isegi mitte kaudset kontrolli.
35      FZ AR märgib esiteks, et Bermuda õiguse kohaselt ei ole diskretsiooniõigusega usaldushalduse (non-exhaustive discretionary trust) kasusaajal ei omandiõigust usaldushalduse vara suhtes ega õigust saada kasu usaldushalduse varast, vaid tal on üksnes lootus, et usaldusisik kasutab oma diskretsiooniõigust tema kasuks.
36      Teiseks väidab ta, et usaldusisik ei saa 30. mai 2022. aasta usalduslepingus sisalduva kaitseklausli (compliance clause) (edaspidi „kaitseklausel“) kohaselt kunagi jaotada usaldushalduse varast – seega ka mitte FZ AR‑i varast – tulenevat mis tahes majanduslikku kasu mis tahes isikule või üksusele, sealhulgas kasusaajale, kui see kujutaks endast liidu õiguse alusel võetud rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise meetmete rikkumist. Usaldusisiku juhid ja usaldushalduse XT kaitsja on võtnud endale kohustuse järgida sanktsioone, mille on määranud Euroopa, liikmesriigi või Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ametiasutused, ning mitte saada juhiseid TU‑lt, kes ei saa lõpetada usaldushaldust XT enne selle lõppemist, mis on ette nähtud 2106. aastal, ega omastada selle rahalisi vahendeid.
37      Põhikohtuasja vastustajateks olevad ametiasutused on rõhutanud, et asjaolu, et Bermuda õigus ja usaldushalduse XT usalduslepingu punkt 13 keelavad mis tahes hüvede jaotamise kasusaajale, ei välista täielikult võimalust, et määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kantud isik kasutab vahendeid, mida on silmas peetud käesoleva kohtuotsuse punktis 33 nimetatud rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise otsuses, kuna usaldushaldus on õigustehing, mis põhineb poolte tahtel, pooled aga võivad kokku leppida usalduslepingus sisalduvate lepingutingimuste muutmises või tühistamises, usaldushalduse lõpetamises ja selle taasloomises teises riigis teise õiguskorra alusel.
38      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib esiteks, et TU‑l, kes on usaldushalduse XT kasusaaja ja sisuliselt FZ AR‑i omanik, ei ole mingeid valitsemis- või kontrollivolitusi sellesse usaldushaldusesse antud rahaliste vahendite ja majandusressursside suhtes.
39      Teiseks on usaldushaldus XT moodustatud vastavalt tavapärasele usaldushalduse loomise mudelile, nimelt nii, et usaldusisik, kes on usaldusühingusse antud vara formaalne omanik, haldab ja juhib seda usalduslepingu alusel vastavalt usaldushaldust reguleerivale õigusele, ning et kaitseklausli kohaselt ei või usaldusisik kanda usaldushaldusesse antud majandusressursse üle kasusaajale, käesoleval juhul TU‑le, seni, kuni see isik jääb kantuks määruse nr 269/2014 I lisas esitatud loetellu.
Põhikohtuasja faktilised asjaolud kohtuasjas C‑476/24
40      Eelotsusetaotlusest ja eelotsusetaotluse esitanud kohtu vastusest Euroopa Kohtu poolt selgituste küsimisele, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 2. juulil 2025, nähtub, et tühistamatu ja diskretsiooniõigusega usaldushaldus N Trust loodi 28. veebruaril 2022 ja selle õiguseellane oli usaldushaldus S Trust, mille kasusaaja oli ZU. N Trusti ainus kasusaaja on TU. S Trustilt N Trustile üle kantud majandusressursside hulka kuuluvad kõik SX‑i aktsiad ja laev „Sailing […] A“ (edaspidi „laev“), mille ainuomanik on SX.
41      N Trusti usaldusisik on äriühing SY Ltd, kellel on selles staatuses ainuosalus äriühingu SX kapitalis.
42      Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 31, kandis nõukogu otsusega 2022/397 ja rakendusmäärusega 2022/396 ZU otsuse 2014/145 lisas ja määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu isikutest, üksustest ja asutustest, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid.
43      Pärast seda, kui finantsjulgeoleku komitee oli 2022. aasta jaanuari dokumentaalsete tõendite põhjal tuvastanud, et laev, mille hinnanguline väärtus on ligikaudu 530 miljonit eurot, osutus olevat SX‑i omandis, andis ta 11. märtsi 2022. aasta otsusega korralduse majandusressursi ehk laeva külmutamiseks, kuna tegelikult on see kaudselt seostatav ZU‑ga ja ZU‑le omistatav, ZU on aga kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu ning ta on äriühingu SX tegelikult kasu saav omanik.
44      SX esitas 9. mail 2022 eelotsusetaotluse esitanud kohtule kaebuse, milles palus muu hulgas see otsus tühistada, väites, et laeva ei saa külmutada, kuna see ei ole tulu- ja/või kasuallikas ja seega mitte majandusressurss, vaid vara, mis on mõeldud üksnes isiklikuks kasutamiseks või tarbimiseks. Lisaks väitis ta, et see otsus rikub SXi omandiõigust, mis on kaitstud Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikliga 17, kuna seda äriühingut ei ole kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu.
45      Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 32, kandis nõukogu otsusega 2022/883 ja rakendusmäärusega 2022/878 ZU abikaasa TU määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu isikutest, üksustest ja asutustest, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid.
46      Sellega seoses väidab SX eelotsusetaotluse esitanud kohtus – küll mööndes, et TU on N Trusti kasusaaja, N Trust aga kontrollib seda äriühingut, kes on nimetatud laeva omanik –, et ei TU ega ükski teine määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kantu ei avalda mõju äriühingutele SY ega SX ega kontrolli neid otseselt ega kaudselt, tal ei ole otsest või kaudset omandiõigust ega valdust N Trustile antud vara, sealhulgas laeva suhtes, ega õigust seda vara käsutada.
47      Vastavalt N Trusti suhtes kohaldatavale õigusele ja tema usalduslepingule ei saa usaldusisik jaotada selle usaldushalduse kasusaajale usaldushaldusest saadud vähimatki majanduslikku kasu. Nimelt ei ole sellel kasusaajal vähimatki õigust usaldushaldust valitseda või kontrollida ning tal ei ole õigust nõuda usaldusisikult hüvede jaotamist või maksete tegemist, anda usaldusisikule juhiseid vara valitsemise kohta, seada tingimusi selle valitsemise diskretsioonilisusele ega lõpetada usaldushaldust enne selle lõppemist 2106. aastal ega omastada enne seda kuupäeva usaldushalduse vara.
48      Lisaks kohustusid kõik SXi ja usaldusisiku juhtorganid võtma meetmeid, et sisuliselt tagada, et määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kantud isik ei saaks mõjutada ega kontrollida usaldushalduse vara ega käsutada või saada otseselt või kaudselt kasu usaldushalduse rahalistest vahenditest või majandusressurssidest ning et ZU‑l ja TU‑l on keelatud laevale minna ja seda kasutada senikaua, kuni nad on kantud mainitud I lisas olevasse loetellu.
49      Põhikohtuasja vastustajateks olevad ametiasutused on muu hulgas väitnud, et vaatamata asjaolule, et usaldushalduse suhtes kohaldatava õiguse kohaselt on igasugune hüvede jaotamine kasusaajale keelatud või muudetud võimatuks usalduslepingusse lisatud klausliga, ei välista see, et isik, kelle suhtes rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise meedet kohaldatakse, saab külmutatud majandusressursse kasutada, kuna usaldushaldus on poolte tahtel põhinev õigustehing.
50      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et käesoleval juhul on määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kantud isik N Trusti kasusaaja, N Trust on sisuliselt äriühingu SX omanik, kellel ei ole selle usaldushalduse suhtes kohaldatava õiguse ja usalduslepingu alusel mingit õigust kasutada, jaotada, valitseda ja/või kontrollida sellesse usaldushaldusesse antud majandusressursse.
Eelotsuse küsimused
51      Kahes liidetud kohtuasjas C‑428/24 ja C‑476/24 soovib eelotsusetaotlused esitanud kohus käesoleva kohtuotsuse punktides 26–50 esitatud kaalutlusi arvestades teada, kas vara, majandusressursse ja õigussuhteid, mis on usaldushaldusesse andmise ese, võib pidada määruse nr 269/2014 I lisas esitatud loetellu kantud usaldushalduse kasusaajale „kuuluvateks“, kuigi see isik ei ole nende kasutaja ega valitseja, või võib neid vähemalt pidada nimetatud kasusaaja „kontrolli all“ olevateks kõnealuse määruse artikli 2 lõikes 1 ette nähtud rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise meetmete kohaldamise seisukohast.
52      Nimetatud kohus märgib sellega seoses, et on võimalik asuda seisukohale, et vara andmine usaldushaldusesse ei tähenda selle vara omandiõiguse tegelikku üleminekut, vaid tegemist on lihtsa formaalse tasuta tehtud tehinguga, mille eesmärk on moodustada vara, mis on eraldiseisev nii usaldushalduse looja kui ka usaldusisiku varast. Järelikult ei välju selline vara püsivalt usaldushalduse looja vara hulgast ja jääb talle kuuluvaks määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 tähenduses vähemalt kuni selle lõpliku üleandmiseni kasusaajatele, see aga ei oleks kooskõlas põhikohtuasjas vaidluse all olevate külmutamismeetmete kohaldamisega.
53      Eelotsusetaotlused esitanud kohtul on siiski tekkinud küsimus, kas usaldushalduse olemasolu jooksul on selle eripära tõttu võimalik asuda seisukohale, et usaldushaldusesse antud vara „kuulub“ teataval määral kasusaajale, kas vähemalt koos usaldusisiku ja usaldushalduse loojaga või olenevalt asjaoludest ainuisikuliselt, mis võimaldaks võtta kasusaaja suhtes selliseid rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise meetmeid, nagu on ette nähtud määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikes 1, isegi juhul, kui usalduslepingus on kaitseklausel, mis keelab vara üleandmise kasusaajale senikaua, kuni viimane on kantud kõnealuse määruse I lisas olevasse loetellu.
54      Eelotsusetaotlused esitanud kohus leiab selle kohta, et mõiste „kuulumine“ määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 tähenduses võib hõlmata mitte ainult täielikku ja ainuõiguslikku omandit varale, vaid ka „ebatüüpilisi“ või „hübriidseid“ olukordi ehk olukordi, kus isik võib asjaomast vara käsutada või seda mingil viisil kontrollida. Nii on see usaldushalduse kasusaaja puhul, kellel – kuigi ta ei oma otseselt usaldushaldusesse antud vara ega käsuta seda ega ole selle formaalne omanik usalduslepingus ette nähtud sõnaselge vastavasisulise keelu tõttu – on objektiivselt võimalik sellele varale olulist mõju avaldada, kuna ta on selle lõppsaaja ja usaldusisik juhindub usaldushalduse valitsemisel tema huvide kaitsest.
55      Selline määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikes 1 sisalduva mõiste „kuulumine“ tõlgendus on kooskõlas artikliga 2 taotletava eesmärgiga ja võtab arvesse asjaolu, et usaldushaldus kujutab endast vähemalt seni, kuni sellesse antud vara on kolmandatele isikutele lõplikult üle läinud, hõlpsalt kasutatavat mehhanismi, mis võimaldab pääseda liidu õiguses ette nähtud rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise meetmetest. Seda kinnitab ka direktiivi 2015/849 artikli 3 punkti 6 alapunkti b alapunkt iv.
56      Viimaks, usaldusisiku kohustusest valitseda usaldushaldusesse antud vara ja majandusressursse üksnes kasusaaja huvides võib järeldada, et viimane avaldab neile varadele ja ressurssidele otsustavat mõju (vt selle kohta 4. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Marine Harvest vs. komisjon, C‑10/18 P, EU:C:2020:149, punkt 49) ning need on tema „kontrolli all“, sõltumata sellest, kas esineb konkreetseid asjaolusid, mis kinnitavad sellise mõju avaldamist.
57      Neil asjaoludel otsustas Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio maakonna esimese astme halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused, mis on kohtuasjades C‑428/24 ja C‑476/24 sõnastatud identselt:
„1.      Kas määruse […] nr 269/2014 artikli 2 lõikega 1 on vastuolus tõlgendus, mille kohaselt diskretsiooniõigusega usaldushaldusesse (mille kasusaaja on kantud sama määruse I lisas olevasse loetellu) antud vara või ressursside olemasolu korral peetakse nimetatud vara või ressursse usaldushalduse kasusaajale „kuuluvateks“, kuigi usaldushalduse suhtes kohaldatav riigisisene õigus (või ka usalduslepingusse lisatud lepinguline kaitseklausel) keelab kasusaajal sõnaselgelt teha mis tahes toiminguid, mis seisnevad usaldushaldusesse antud vara või vahendite kasutamises või käsutamises kogu selle aja vältel, mil see isik on kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu, või vähemalt kogu aja vältel, mil nimetatud vara või ressursside kasutamine või käsutamine kujutab endast liidu õiguse rikkumist?
2.      Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas määruse […] nr 269/2014 artikli 2 lõikega 1 on vastuolus tõlgendus, mille kohaselt tuleb usaldushaldusesse (mille kasusaaja on kantud sama määruse I lisas olevasse loetellu) antud vara või ressursse siiski pidada usaldushalduse kasusaaja „kontrolli all“ olevateks, kuigi usaldushalduse suhtes kohaldatav riigisisene õigus (või ka usalduslepingusse lisatud lepinguline kaitseklausel) keelab kasusaajal sõnaselgelt teha mis tahes toiminguid, mis seisnevad usaldushaldusesse antud vara või vahendite kasutamises või käsutamises kogu selle aja vältel, mil see isik on kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu, või vähemalt kogu aja vältel, mil nimetatud vara või ressursside kasutamine või käsutamine kujutab endast liidu õiguse rikkumist?“
Menetlus Euroopa Kohtus
58      Euroopa Kohtu presidendi 29. augusti 2024. aasta otsusega liideti kohtuasjad C‑428/24 ja C‑476/24 menetluse kirjaliku ja suulise osa ning kohtuotsuse huvides.
59      Itaalia valitsus väitis oma kirjalikes seisukohtades, et ELTL artikli 275 esimese lõigu kohaselt ei ole Euroopa Kohus pädev tõlgendama määrust nr 269/2014, mis on vastu võetud liidu välis- ja julgeolekupoliitikat käsitlevate sätete, eelkõige ELTL artikli 215 ja EL lepingu V jaotise 2. peatüki sätete alusel.
60      Kui Euroopa Kohus küsis, kas see valitsus jääb pädevuse puudumise vastuväite juurde, arvestades eelkõige 10. septembri 2024. aasta kohtuotsust Neves 77 Solutions (C‑351/22, EU:C:2024:723, punktid 39 ja 40), võttis see valitsus selle vastuväite Euroopa Kohtu istungil sõnaselgelt tagasi.
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus kohtuasjas C‑476/24
61      SX väidab ilma eelotsusetaotluse vastuvõetamatuse vastuväidet formaalselt esitamata, et põhikohtuasjas vaidluse all oleva rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise otsuse tegemise kuupäeval ehk 11. märtsil 2022 ei olnud TU veel kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimused kohtuasjas C‑476/24 puudutavad aga usaldushalduse kasusaaja olukorda, kes on käesoleval juhul just TU.
62      Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et ELTL artiklis 267 sätestatud menetluses on üksnes põhikohtuasja menetleval ja selle lahendamise eest vastutaval liikmesriigi kohtul iga kohtuasja erisusi arvesse võttes õigus hinnata nii eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Seega, kui küsimused on esitatud liidu õiguse tõlgendamise kohta, on Euroopa Kohus üldjuhul kohustatud neile vastama. Sellest järeldub, et eeldatakse, et liidu õigust puudutavad küsimused on asjakohased. Euroopa Kohus võib liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotlusele vastamisest keelduda vaid siis, kui on ilmne, et taotletav liidu õiguse tõlgendus ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja tegelike asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, mida on vaja talle esitatud küsimustele tarviliku vastuse andmiseks (24. juuni 2025. aasta kohtuotsus GR REAL, C‑351/23, EU:C:2025:474, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
63      Käesoleval juhul nähtub nii eelotsusetaotlusest kui ka eelotsusetaotluse esitanud kohtu vastusest Euroopa Kohtu poolt talle 2. juulil 2025 esitatud selgituste küsimisele, et S Trustist, kelle kasusaaja oli ZU, sai 28. veebruaril 2022 N Trust, kelle kasusaaja on TU. S Trustilt N Trustile üle kantud vahendite hulgas olid kõik äriühingu SX aktsiad ja seetõttu ka laev, mille ainuomanik on SX.
64      Oma vastuses selgituste küsimisele märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et asjaolu, et põhikohtuasjas vaidluse all olev rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise otsus, mis puudutas S Trusti kasusaajat ZU-d, võeti vastu 11. märtsil 2022 dokumentaalsete tõendite alusel, mis pärinevad 2022. aasta jaanuarist, ei kujuta endast uurimise puudumist ja SX ei ole seda vaidlustanud. Lisaks ilmnes eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluse käigus asjaolu, et S Trust kujundati hiljem ümber N Trustiks, millega kaasnes kasusaaja väljavahetamine, ning SX ei ole selle otsuse õiguspärasusele sellel alusel vastu vaielnud.
65      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata, kas käesoleva kohtuotsuse punktides 63 ja 64 esitatud asjaolud võivad mõjutada põhikohtuasjas vaidluse all oleva rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise otsuse õiguspärasust või selle jõusse jätmist. Samas ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtu selgitusi arvestades ilmne, et taotletud liidu õiguse tõlgendusel ei ole mingit seost põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või et probleem on hüpoteetiline. Lisaks on Euroopa Kohtule teada talle esitatud küsimustele tarviliku vastuse andmiseks vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolud.
66      Järelikult on eelotsusetaotlus kohtuasjas C‑476/24 vastuvõetav.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Sissejuhatavad märkused
67      Oma küsimustega soovib eelotsusetaotlused esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 269/2014 artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et külmutamismeetme võib võtta rahaliste vahendite või majandusressursside suhtes, mis on antud usaldushaldusesse, mille kasusaaja on kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu.
68      Esimesena tuleb märkida, et sellega seoses nähtub kohtuasjas C‑428/24 esitatud eelotsusetaotlusest, et usaldushaldusesse XT antud vahendite hulka kuulub kontrolliv osalus FZ AR‑is, kelle rahalised vahendid ja majandusressursid on külmutatud.
69      Mis puudutab kohtuasja C‑476/24, siis nähtub eelotsusetaotlusest, et S Trustilt N Trusti üle kantud vahendite hulka kuuluvad osad äriühingus SX, mis on põhikohtuasjas vaidluse all olevate rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise esemeks oleva laeva omanik.
70      Nendes kahes kohtuasjas esitatud eelotsusetaotlustest ja eelkõige eelotsusetaotlused esitanud kohtu eelotsuse küsimuste sõnastusest nähtub, et see kohus tugineb eeldusele, et esiteks äriühingu FZ AR majandusressursid ja teiseks laev, mis kuulub äriühingutele, kelle osalus on otseselt või kaudselt antud põhikohtuasjas kõne all olevatesse usaldushaldustesse, kujutavad endast samuti nendesse usaldushaldustesse antud majandusressursse.
71      Teisena tuleb meenutada, et Itaalia Vabariik on ratifitseerinud Haagi konventsiooni.
72      Selle konventsiooni artikli 2 kohaselt tähendab „usaldushaldus“ usaldushalduse loonud isiku kujundatud õigussuhteid kas elavate isikute vahel või surma puhuks –, mille korral on vara antud usaldusisiku valitseda soodustatud isiku huvides või kindlaksmääratud eesmärgil.
73      Lisaks nähtub nimetatud konventsiooni artiklist 2, et usaldushalduse tunnus on, et usaldushaldusesse antud vara moodustab eraldi kogumi ega kuulu usaldusisiku vara hulka, usaldushaldusesse antud vara on usaldusisiku nimel või muu isiku nimel usaldusisiku volitusel ning et usaldusisikul on õigus ja kohustus – millest ta peab aru andma – hallata, valitseda või käsutada vara usaldushalduse tingimuste ja erinormide kohaselt, mis on talle seadusega kehtestatud. Nimetatud artiklis 2 on samuti ette nähtud, et asjaolu, et usaldushalduse looja säilitab teatud õigused või et usaldusisikule on antud teatud õigused kasusaajana, ei ole tingimata vastuolus usaldushalduse olemasoluga.
74      Eelotsusetaotlused esitanud kohus märgib sellega seoses, et põhikohtuasjades kõne all olevad diskretsiooniõigusega usaldushaldused loodi vastavalt tavapärasele skeemile, mille kohaselt koostatakse looja poolt usaldushaldusesse antud vara kohta omandiõiguse tõend usaldusisiku nimele, kes haldab ja valitseb seda vara vastavalt usalduslepingule, mis peab olema kooskõlas usaldushaldust reguleeriva õigusega.
75      Eelotsusetaotlused esitanud kohus täpsustab, et usaldusisik haldab usaldushalduse vara üksnes kasusaaja huvides, kelle tahe on usaldushaldusesse antud varale kohaldatava õigusliku korra seisukohast määrava tähtsusega, ilma et tal oleks siiski õigust kasutada, jaotada, valitseda või kontrollida usaldushaldusesse antud majandusressursse. Lisaks keelavad usaldushalduse suhtes kohaldatavad õigusnormid ja usaldusleping kasusaajal teha mis tahes toiminguid, mis seisnevad usaldushaldusesse antud vara või vahendite kasutamises või käsutamises kogu selle aja vältel, mil see isik on kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu, või vähemalt kogu aja vältel, mil nimetatud vara või ressursside kasutamine või käsutamine kujutaks endast liidu õiguse rikkumist.
76      Eelotsusetaotlused esitanud kohtu küsimustele vastamisel tuleb arvesse võtta neid tuvastatud faktilisi asjaolusid, mille paikapidavuse kontrollimine ei ole ELTL artiklis 267 sätestatud menetluses Euroopa Kohtu ülesanne (vt selle kohta 16. märtsi 1978. aasta kohtuotsus Oehlschläger, 104/77, EU:C:1978:69, punkt 4, ja 19. juuni 2025. aasta kohtuotsus Bulgarian posts, C‑785/23, EU:C:2025:462, punkt 40).
77      Kolmandana, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 31, 40 ja 43, leidsid Itaalia ametiasutused, et määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kantud isik oli „tegelikult kasu saav omanik“, saades kohtuasjas C‑428/24 kasu usaldushaldusest XT, kelle kontrolli all oli FZ AR, kelle rahaliste vahendite ja majandusressursside suhtes kohaldati rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise meetmeid, ning kohtuasjas C‑476/24 SX‑ist, mis esialgu anti S Trusti ja seejärel N Trusti haldusesse, kes on laeva omanik.
78      Sellega seoses tuleb märkida, et kuigi mõistet „tegelikult kasu saav omanik“ ei esine määruse nr 269/2014 sätetes, on see muu hulgas toodud direktiivis 2015/849.
79      Selle direktiivi artikli 3 punkti 6 alapunktis b on ette nähtud, et direktiivi kohaldamisel on „tegelikult kasu saav omanik“ määratletud kui füüsiline isik (füüsilised isikud), kes on kliendi lõplik omanik (lõplikud omanikud) või kes teda lõplikult kontrollib (kontrollivad), ja/või füüsiline isik (füüsilised isikud), kelle nimel tehing või toiming tehakse, ja see hõlmab usaldusfondide puhul vähemalt järgmisi isikuid: algne omanik (algsed omanikud), usaldusisik(ud), kaitsja(d), kasusaajad; või juhul kui üksikisikud, kes on juriidilise isiku või õigusliku üksuse kasusaajad, tuleb alles kindlaks määrata, isikute kategooria, kelle huvides juriidiline isik või õiguslik üksus peamiselt asutati või tegutseb, ning kõik muud füüsilised isikud, kes usaldusfondi selle otsese või kaudse omamise kaudu või muul viisil lõplikult kontrollivad.
80      Selline määratlus, mis möönab, et muud usaldushaldusega seotud isikud peale usaldusisiku, nagu usaldushalduse looja, tegelikult kasu saav omanik või kaitsja, võivad omada või kontrollida usaldushaldusesse antud vara, on küll sätestatud direktiivi 2015/849 kohaldamise eesmärgil, kuid see peegeldab siiski seda, et liidu seadusandja on tunnustanud usaldushalduse põhitunnust, nimelt usaldushalduse vara suhtes esineva juriidilise ja tegeliku omandiõiguse lahusust.
81      Selline lahusus tekitab aga tagajärgi, mida tuleb arvesse võtta mitte ainult selleks, et hoida ära finantssüsteemi kasutamist rahapesuks või terrorismi rahastamiseks, vaid ka määruse nr 269/2014 alusel võetud piiravate meetmete valdkonnas.
Sisulised küsimused
82      Oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, palub eelotsusetaotlused esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 269/2014 artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et usaldushaldusesse, mille kasusaaja on kantud selle määruse I lisas olevasse loetellu, antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse tuleb pidada kasusaaja „omandis“ või tema „kontrolli all“ olevateks selle sätte tähenduses, isegi kui usaldushalduse suhtes kohaldatav õigus ja usalduslepingu tingimused keelavad kasusaajal teha mis tahes toiminguid, mis seisnevad nende rahaliste vahendite ja majandusressursside kasutamises ja käsutamises, kogu selle aja vältel, mil ta on loetellu kantud, või igal juhul kogu selle aja jooksul, mil nende kasutamine või käsutamine kujutaks endast liidu õiguse rikkumist.
83      Sellega seoses tuleb märkida, et määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikes 1 on ette nähtud, et külmutatakse selle määruse I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele kuuluvad, nende valduses või kontrolli all olevad rahalised vahendid ja majandusressursid.
84      Kui mõisted „majandusressursid“, „majandusressursside külmutamine“, „rahaliste vahendite külmutamine“ ja „rahalised vahendid“ on määratletud vastavalt määruse nr 269/2014 artikli 1 punktides d–g, siis määruse artikli 2 lõikes 1 kasutatud mõisted, mis puudutavad seost selle määruse I lisas olevasse loetellu kantud isiku ning nende rahaliste vahendite ja majandusressursside vahel, mis tuleb külmutada, ei ole selles määruses määratletud ja määrus ei viita ka nende ulatuse kindlaksmääramiseks riigisisestele õigusnormidele.
85      Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleneb nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudest kui ka võrdsuse põhimõttest, et sellist liidu õigusnormi, mis ei viita selle normi tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramiseks sõnaselgelt liikmesriikide õigusele, tuleb tavaliselt kogu liidus tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt ning sellise tõlgenduse andmisel tuleb lisaks õigusnormi sõnastusele arvesse võtta ka normi konteksti ja selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa norm on (18. jaanuari 1984. aasta kohtuotsus Ekro, 327/82, EU:C:1984:11, punkt 11, ja 11. septembri 2025. aasta kohtuotsus Banco Santander (Banco Populari kriisilahendus III), C‑687/23, EU:C:2025:687, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
86      Määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 sõnastusega seoses tuleb tõdeda, et selle sätte sõnastus on eri keeleversioonides erinev. Selle sätte teatud
keeleversioonides, nagu saksa-, inglis-, prantsus-, itaalia-, läti- ja rumeeniakeelne versioon, on silmas peetud nelja liiki suhet selle määruse I lisas olevasse loetellu kantud isiku, üksuse või asutuse ning asjaomase vara ja majandusressursside vahel (Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden; belonging to, owned, held or controlled; appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati; īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā ja aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate), samas kui selle sätte hispaaniakeelses versioonis on nende vahel ette nähtud ainult kolme liiki suhteid (propiedad, tenencia o control).
87      Lisaks tuleneb nelja liiki suhteid käsitlevate keeleversioonide võrdlusest, et ühes keeleversioonis kasutatud mõisted ei vasta tingimata samaväärsetele mõistetele mõnes teises versioonis. Nii on saksa-, inglis‑, prantsus-, itaalia- ja lätikeelses versioonis viidatud mõistetele „omand“, „kuulumine“, „valdus“ ja „kontroll“ (Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden; belonging to, owned, held or controlled; appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati; īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā), samas kui rumeeniakeelses versioonis kasutatakse sõnu aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate, mis näivad välistavat mõiste „valdus“.
88      Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast tuleneb, et liidu õigusnormide ühetaolise tõlgendamise vajadus välistab selle, et kahtluse korral käsitletaks normi teksti isoleeritult, ning nõuab vastupidi, et seda tõlgendataks ja kohaldataks teistes ametlikes keeltes koostatud versioone arvestades (5. detsembri 1967. aasta kohtuotsus van der Vecht, 19/67, EU:C:1967:49, lk 456, ning 9. oktoobri 2025. aasta kohtuotsus On Air Media Professionals ja Different Media, C‑416/24 ja C‑417/24, EU:C:2025:765, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
89      Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb siiski ka see, et kõigil liidu õigusakti keeleversioonidel peab põhimõtteliselt olema sama väärtus (2. aprilli 1998. aasta kohtuotsus EMU Tabac jt, C‑296/95, EU:C:1998:152, punkt 36, ning 9. oktoobri 2025. aasta kohtuotsus On Air Media Professionals ja Different Media, C‑416/24 ja C‑417/24, EU:C:2025:765, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
90      Kui liidu õigusakti keeleversioonid on üksteisest erinevad, tuleb asjaomast normi tõlgendada lähtuvalt selle õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärkidest, mille osa norm on (27. oktoobri 1977. aasta kohtuotsus Bouchereau, 30/77, EU:C:1977:172, punkt 14, ning 9. oktoobri 2025. aasta kohtuotsus On Air Media Professionals ja Different Media, C‑416/24 ja C‑417/24, EU:C:2025:765, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
91      Samas võib määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 sõnastusest selle eri keeleversioonides järeldada, et selles sättes on silmas peetud mitmesuguseid õigussuhteid selle määruse I lisas loetletud isiku või üksuse ning kõnealuste rahaliste vahendite ja majandusressursside vahel, mis ulatuvad kõige laiemast õigussuhtest, mis on omandiõigus, kuni olukordadeni, kus isik või üksus võib nende rahaliste vahendite ja ressursside suhtes otseselt või kaudselt teostada faktilisi volitusi (vt selle kohta 10. septembri 2019. aasta kohtuotsus HTTS vs. nõukogu, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, punkt 69) või sellest kasu saada.
92      See säte hõlmab seega kõiki õiguslikke ja faktilisi olukordi, kus isikul on volitused, mis võimaldavad tal asjaomaseid rahalisi vahendeid ja majandusressursse kasutada, neist kasu saada, neid käsutada või neile mõju avaldada.
93      Sama sätte soovitava toime tagamiseks tuleb mõistet „kuulumine“ aga tõlgendada nii, et see ei hõlma mitte ainult olukordi, kus sellist võimu asjaomaste rahaliste vahendite ja majandusressursside üle saab õiguslikult tõendada, vaid ka olukordi, kus isikul või üksusel on tegelikult need volitused, vaatamata asjaolule, et õiguslikult kuulub see teisele isikule või üksusele.
94      Samuti hõlmab mõiste „kontroll“ kõiki olukordi, kus füüsiline või juriidiline isik saab mõjutada teise isiku valikuid ja seda isegi siis, kui nende isikute vahel puudub õiguslik, omandi- või kapitaliosaluse suhe (vt selle kohta 10. septembri 2019. aasta kohtuotsus HTTS vs. nõukogu, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, punktid 71 ja 75)
95      Sellest järeldub, et olukorras, kus tegemist on usaldushaldusega, mille kasusaaja on kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu, ei takista asjaolu, et omandiõigus nende rahaliste vahendite ja ressursside suhtes on registreeritud usaldusisiku nimele või niisuguse isiku või üksuse nimele, kes kuulub usaldusisikule või on usaldusisiku otsese või kaudse kontrolli all, ning et kasusaaja ei saa usaldusisikult vastavalt usaldushaldusele kohaldatavale õigusele nõuda, et usaldusisik kasutaks oma diskretsiooniõigust tema kasuks, nimetatud rahaliste vahendite ja ressursside käsitamist sellele kasusaajale kuuluvatena või tema kontrolli all olevatena, kui sellel kasusaajal on volitused, mis võimaldavad tal neid vahendeid ja ressursse kasutada, neist kasu saada või neid käsutada või avaldada mõju neile või valikutele, mida usaldusisik nende rahaliste vahendite ja ressursside suhtes teeb.
96      Määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 sellist tõlgendust kinnitavad nii selle sätte kontekst kui ka selle määrusega taotletavad eesmärgid.
97      Konteksti kohta tuleb esiteks märkida, et määruse nr 269/2014 artikli 1 punktides e ja f on mõisted „majandusressursside külmutamine“ ja „rahaliste vahendite külmutamine“ määratletud laialt (vt analoogia alusel 11. novembri 2021. aasta kohtuotsus Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, punkt 45).
98      Määruse nr 269/2014 artikli 1 punktis f on mõiste „rahaliste vahendite külmutamine“ nimelt määratletud kui „[kõik] toimingud, millega tõkestatakse rahaliste vahendite liigutamine, ülekandmine, muutmine, kasutamine, juurdepääs neile ja tehingud nendega, mis võiks kaasa tuua muutusi nende mahus, väärtuses, asukohas, omandilises kuuluvuses, valduses, laadis, otstarbes või muid muutusi, mis võimaldaksid kõnealuseid rahalisi vahendeid kasutada, sealhulgas portfelli hallata“.
99      Sellest määratlusest nähtub, et rahaliste vahendite külmutamise eesmärk on maksimaalselt piirata tehinguid, mida võidakse teha külmutatud rahaliste vahenditega; seda näitab mainitud võimaluste paljusus ja sõna „kõik“ kasutamine. Mis puudutab nende tehingute piiramise viise, siis liidu seadusandja on ka need määratlenud laialt (vt analoogia alusel 11. novembri 2021. aasta kohtuotsus Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, punkt 43).
100    Eeltoodud kaalutlused kehtivad ka mõiste „majandusressursside külmutamine“ kohta. See mõiste on määruse nr 269/2014 artikli 1 punktis e nimelt määratletud kui „toimingud, millega tõkestatakse majandusressursside kasutamine rahaliste vahendite, kaupade või teenuste hankimiseks, sealhulgas neid müües, rentides või neile hüpoteeki seades“ (vt analoogia alusel 11. novembri 2021. aasta kohtuotsus Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, punkt 44).
101    Sellisel mõistete „majandusressursside külmutamine“ ja „rahaliste vahendite külmutamine“ määratlusel puuduks soovitav toime, kui suhetele ühelt poolt isikute ja üksuste ning teiselt poolt rahaliste vahendite ja majandusressursside vahel antaks tõlgendus, mis välistaks olukorrad, mis tegelikult vastavad kuulumise või kontrolli all olemise olukordadele, kuid mida formaalselt ei saa sellisteks kvalifitseerida.
102    Teiseks on määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikes 2 ette nähtud, et rahalisi vahendeid ega majandusressursse ei tehta selle määruse I lisas loetletud füüsilistele ja juriidilistele isikutele, üksustele ja asutustele ega nende kasuks otse ega kaudselt kättesaadavaks.
103    Euroopa Kohtul on juba olnud võimalus tõdeda, et ka see kättesaadavaks tegemise keeld on sõnastatud eriti laialt, mida näitab väljendi „otse ega kaudselt“ kasutamine, ning otsustada, et see hõlmab järelikult kõiki toiminguid, mille tegemine on kohaldatava riigisisese õiguse kohaselt vajalik selleks, et määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kantud isik omandaks tegelikke volitusi asjaomaseid rahalisi vahendeid või majandusressursse täielikult käsutada (vt selle kohta 17. jaanuari 2019. aasta kohtuotsus SH, C‑168/17, EU:C:2019:36, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
104    Kolmandaks on määruse nr 269/2014 artikli 9 kohaselt keelatud teadlikult ja tahtlikult osaleda tegevuses, mille eesmärk või tagajärg on kõrvalehoidmine selle määruse artiklis 2 sätestatud meetmetest.
105    Määruse nr 269/2014 artiklis 9 on silmas peetud tegevust, mille eesmärk või tagajärg on selle toimepanija määruse artikli 2 lõikes 1 ette nähtud meetmete kohaldamisalast välja jätmine ja mida ei saa käsitada kättesaadavaks tegemisena, mis on selle määruse artikli 2 lõikega 2 keelatud (vt analoogia alusel 21. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Afrasiabi jt, C‑72/11, EU:C:2011:874, punktid 60 ja 61).
106    Määruse nr 269/2014 artikli 2 lõige 2 ja artikkel 9 moodustavad koos selle määruse artikli 2 lõikega 1 ühtse sätete süsteemi, mis aitab kaasa kõnealuses määruses sätestatud eesmärkide saavutamisele.
107    Seega tuleb nimetatud määruse artikli 2 lõiget 1 tõlgendada viisil, mis ei riiva sama määruse artikli 2 lõike 2 ja artikli 9 soovitavat toimet.
108    Nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 80, võimaldab usaldushalduse loomine lahutada usaldushaldusesse antud vara suhtes esineva juriidilise ja tegeliku omandiõiguse.
109    Selline lahutamine ja muud usaldushalduse tunnused – nimelt et see on eraõiguslik ning et selle loomine ja muutmine on lihtne ja paindlik, mis võib viia niisuguse mehhanismi läbipaistmatuse ja struktuurilise keerukuseni – võimaldavad usaldushaldust kasutada mitte ainult õiguspärastel eesmärkidel, vaid ka selleks, et varjata seost, mis on kasusaajal usaldushaldusesse antud rahaliste vahendite ja majandusressurssidega.
110    Määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikele 1 sellise tõlgenduse andmine, mille kohaselt loetakse asjaomaseid rahalisi vahendeid ja majandusressursse usaldushalduse kasusaajale kuuluvateks või tema kontrolli all olevateks, kui sellel kasusaajal säilib õigus rahalisi vahendeid ja majandusressursse kasutada, neist kasu saada või neid käsutada või avaldada mõju neile või usaldusisiku poolt nende rahaliste vahendite ja ressursside suhtes tehtavatele valikutele, võimaldab vältida usaldushalduse kasutamist kõnealuses sättes ette nähtud meetmetest kõrvalehoidmiseks ning tuleb seetõttu lugeda määruse nr 269/2014 artikliga 9 kooskõlas olevaks.
111    Selle määruse eesmärkidega seoses tuleb ühelt poolt meenutada, et määrus võeti vastu pärast seda, kui Venemaa Föderatsioon rikkus 2014. aastal Ukraina suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust, ning seda määrust on sellest ajast saadik korduvalt muudetud vastusena Venemaa Föderatsiooni Ukraina-vastasele sõjalisele agressioonile 24. veebruaril 2022.
112    Teiselt poolt võeti rakendusmäärused 2022/396 ja 2022/878, millega muu hulgas kanti vastavalt ZU ja TU määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu, vastu pärast seda sõjalist agressiooni. Nagu on meenutatud rakendusmääruse 2022/396 põhjenduses 4, rikub Venemaa Föderatsioon oma ebaseadusliku sõjategevusega rängalt rahvusvahelist õigust ja ÜRO põhikirja põhimõtteid ning õõnestab Euroopa ja ülemaailmset julgeolekut ja stabiilsust. Lisaks, nagu on meenutatud rakendusmääruse 2022/878 põhjenduses 3, võeti see määrus, millega TU kanti määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu, vastu hirmutegude tõttu, mille Venemaa Föderatsiooni relvajõud panid olemasoleva teabe kohaselt toime Butšas ja teistes Ukraina linnades, rikkudes inimõigusi ja rahvusvahelist humanitaarõigust.
113    See, kui olulised on määrusega nr 269/2014 taotletavad eesmärgid, see tähendab Ukraina territoriaalse terviklikkuse, suveräänsuse ja sõltumatuse kaitse ning Venemaa Föderatsiooni poolt rahvusvahelise õiguse ja ÜRO põhikirja põhimõtete rikkumise lõpetamine, mis moodustavad osa suuremast eesmärgist säilitada rahu ja rahvusvaheline julgeolek kooskõlas ELL artiklis 21 ette nähtud liidu välistegevuse eesmärkidega, mitte ainult ei õigusta teatud ettevõtjatele põhjustatavaid negatiivseid tagajärgi, isegi kui need on märkimisväärsed (vt selle kohta 28. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, punkt 150), vaid nõuavad ka, et seda määrust tõlgendataks viisil, mis tagab määrusega kehtestatud piiravate meetmete tõhususe ja väldib nende meetmete mõju neutraliseerimist või nendest meetmetest kõrvalehoidmist.
114    Eeltoodust tuleneb, et määruse nr 269/2014 artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et usaldushaldusesse antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse võib olla võimalik pidada selle usaldushalduse kasusaajale kuuluvateks või tema kontrolli all olevateks, mistõttu on põhjendatud, et nende rahaliste vahendite ja majandusressursside suhtes võib vajaduse korral võtta külmutamismeetme.
115    Käesoleval juhul märgib eelotsusetaotlused esitanud kohus, et kasusaajal ei ole õigust põhikohtuasjas kõne all olevatesse usaldushaldustesse antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse kasutada, jaotada, valitseda ega kontrollida.
116    Kuigi Euroopa Kohtu ülesanne ELTL artikli 267 alusel toimuvas menetluses ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtu sellist hinnangut kahtluse alla seada, tuleb eelotsusetaotlused esitanud kohtule tarviliku vastuse andmiseks siiski täpsustada, et selleks, et teha kindlaks, kas põhikohtuasjas käsitletavas olukorras säilisid usaldushalduste kasusaajal volitused, mis võimaldavad tal nendesse usaldushaldustesse antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse kasutada, neist kasu saada või neid käsutada või avaldada mõju neile või usaldusisiku poolt nende rahaliste vahendite ja ressursside suhtes tehtavatele valikutele, võib eelotsusetaotlused esitanud kohus tugineda usaldushaldusele kohaldatavale õigusele, ilma et ta peaks üksnes sellega piirduma.
117    Eelotsusetaotlustest nähtub, et põhikohtuasjas kõne all olevad usaldushaldused on moodustatud ja reguleeritud Bermuda õiguse alusel. Euroopa Kohtus on väidetud, et selliste usaldushalduste puhul ei ole kasusaajatel usaldushalduse vara suhtes omandiõigust seni, kuni usaldusisik ei otsusta kasutada oma diskretsiooniõigust nende kasuks, ning et nad ei saa mõjutada usaldusisikut ega nõuda usaldushaldusesse antud vara või väljamakseid usaldushaldusesse antud vahenditest. Usaldusisik valitseb usaldushaldust iseseisvalt ja praeguste või tulevaste kasusaajate parimates huvides ning otsustab oma diskretsiooni kohaselt kasusaajale hüvede jaotamise põhimõtte, aja ja summa üle.
118    Isegi kui kasusaajal ei ole enne väljamakse tegemist formaalselt õigusi usaldushaldusesse antud rahalistele vahenditele ja majandusressurssidele, on asjaolu, et neid valitsetakse üksnes selle kasusaaja huvides, kaudne tõend selle kohta, et need võivad kuuluda kasusaajale või olla tema kontrolli all.
119    Kasusaaja võib nimelt avaldada mõju usaldushaldusesse antud rahalistele vahenditele ja majandusressurssidele või usaldusisiku poolt nende suhtes tehtavatele valikutele ning samuti võib tal olla võimalus neid rahalisi vahendeid ja majandusressursse kasutada, neist kasu saada või neid käsutada, ilma et see mõju või võimalus oleks juriidilistes dokumentides vormistatud – eelotsusetaotlused esitanud kohus peab ka seda arvesse võtma.
120    Sellega seoses peab eelotsusetaotlused esitanud kohus eelkõige arvesse võtma suhteid ühelt poolt kasusaaja ja teiselt poolt teiste usaldushaldusega seotud isikute, näiteks usaldusisiku, usaldushalduse looja või kaitsja vahel. Nimelt võib asjaolu, et usaldusisiku või kaitsja rolli täidavad kasusaaja jaoks usaldusväärsed isikud, kes on temaga seotud ametialaste või isiklike sidemete kaudu ja kes võivad järgida tema juhiseid või ettepanekuid usaldushalduse ja selle vara haldamise kohta, viidata kasusaaja mõjule usaldushaldusesse antud rahalistele vahenditele ja majandusressurssidele või usaldusisiku poolt nende suhtes tehtavatele valikutele ning samuti võimalusele usaldushaldusesse antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse kasutada, neist kasu saada või neid käsutada.
121    Lisaks võib usaldushaldusesse antud rahaliste vahendite ja majandusressursside kasutamine tegevusteks, mille puhul ainsad või peamised vastuvõtjad või kasusaajad on kasusaaja või talle kuuluvad, tema kontrolli all olevad või temaga seotud isikud või üksused, olla kaudne tõend selle kohta, et kasusaaja avaldab mõju usaldushaldusele ning sellesse antud varale ja vahenditele, ning kasusaaja võimaluse kohta neist kasu saada või neid käsutada.
122    Sellega seoses tuleb märkida, et kui eelotsusetaotlused esitanud kohus peaks tuvastama, et kasusaaja ei ole usaldushaldusesse antud vara ja õigussuhete kasutaja, tuleb veel kontrollida, ega usaldushaldusesse antud äriühingud ei tarni kaupu või teenuseid üksustele, milles kasusaajal on ainu- või enamusosalus või mis on tema kontrolli all.
123    Seevastu ei saa olla määrava tähtsusega eelotsusetaotlused esitanud kohtu esile toodud asjaolu, et usaldushalduse suhtes kohaldatavad õigusnormid ja usalduslepingu tingimused keelavad kasusaajal teha mis tahes toiminguid, mis seisnevad usaldushaldusesse antud rahaliste vahendite ja majandusressursside kasutamises ja käsutamises kogu selle aja vältel, mil see isik on kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu, või vähemalt kogu aja vältel, mil nimetatud vara või ressursside kasutamine või käsutamine kujutab endast liidu õiguse rikkumist.
124    Ühelt poolt on nimelt keeld teha sellesse loetellu kantud isikutele otseselt või kaudselt kättesaadavaks rahalisi vahendeid ja majandusressursse sätestatud määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikes 2.
125    Kuigi – nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 106 ja 107 – määruse nr 269/2014 artikli 2 lõige 2 ja artikkel 9 koos selle määruse artikli 2 lõikega 1 kujutavad endast sidusat sätete süsteemi, mis aitab kaasa selles määruses sätestatud eesmärkide saavutamisele, mida tuleb tõlgendada viisil, mis ei kahjustaks nende sätete soovitavat toimet, on igal mainitud sättel siiski oma kohaldamisala. Küsimus nende seoste kindlakstegemisest, mis on loetellu kantud isiku ning usaldushaldusesse, mille kasusaaja see isik on, antud rahaliste vahendite ja majandusressursside vahel, on eraldiseisev sama määruse artikli 2 lõikes 2 ette nähtud käsutusse andmise keelu küsimusest (vt analoogia alusel 12. märtsi 2026. aasta kohtuotsus EM System, C‑84/24, EU:C:2026:181, punkt 98).
126    Nimelt, kuna usalduslepingu ja selle muudatuste suhtes puudub avalikustamiskohustus, võib selle lepingu alusel selle mehhanismiga hõlmatud õigussuhte tegeliku olemuse tuvastamine osutuda keeruliseks, kuna usalduslepingu ja selle muudatuste kehtivad versioonid ei pruugi olla kättesaadavad ning igal juhul on need muudetavad. Usalduslepinguga võetud ühepoolsed kohustused saab samuti tühistada.
127    Lõpuks tuleb märkida, et tarbetult keerukate struktuuride ja määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kantud isikuga seotud usaldushalduste kasutamine võib iseenesest olla kaudne tõend selle kohta, et niisugune isik kontrollib üksust, mida ei ole sellesse loetellu kantud. Selline järeldus kajastub ka parimates tavades, eelkõige nende punktides 63, 64 ja 67.
128    Nimelt tuleb täpsustada, et eelotsusetaotlused esitanud kohus võib tuvastada, et usaldushalduse kasusaaja avaldab mõju usaldushaldusesse antud rahalistele vahenditele ja majandusressurssidele, kui sellel kasusaaja on otseselt või kaudselt enamusosalus usaldusisiku kapitalis või häälteenamus usaldusisikus või õigus nimetada või kõrvale jätta enamik usaldusisiku haldus-, juhtimis- või järelevalveorgani liikmetest või ka õigus avaldada usaldusisikule otsustavat mõju eelkõige nendevahelise kokkuleppe alusel, sealhulgas variettevõtjate kaudu.
129    Seega on kaudne tõend selle kohta, et määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kantud isikud kontrollivad sellesse loetellu kandmata üksusi, järgmised asjaolud: et mõni nendest üksustest on loodud või ümber kujundatud veidi aega enne sanktsioonide korra vastuvõtmist või isiku loetellu kandmist ja/või et neil puudub usutav äritegevus, asjaolu, et loetellu kantud isikule kuuluva või tema kontrolli all oleva üksuse varade saajana kasutatakse ühte või mitut usaldushaldust, mida omab või kontrollib nimetatud isik, ning asjaolu, et usaldushalduste valitsemisel kasutatakse selle jurisdiktsiooni spetsialiste, kus usaldushaldused on loodud.
130    Lisaks võib olukordades, kus sarnaselt põhikohtuasjas käsitluse all oleva olukorraga antakse äriühingud usaldushaldusesse, olla usaldushalduse kasusaaja mõju nendele äriühingutele tuvastatav eelkõige juhul, kui usaldusisik ei ole nende äriühingute juhataja, vaid ainult nende kapitali omanik. Sellisel juhul peab eelotsusetaotlused esitanud kohus kontrollima nende äriühingute juhatuse liikmete volitusi ning juhatuse liikmete ja usaldushalduse kasusaaja vahelisi suhteid.
131    Kõike eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et määruse nr 269/2014 artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et usaldushaldusesse, mille kasusaaja on kantud selle määruse I lisas olevasse loetellu, antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse tuleb pidada kasusaaja „omandis“ või tema „kontrolli all“ olevateks selle sätte tähenduses, isegi kui usaldushalduse suhtes kohaldatav õigus ja usalduslepingu tingimused keelavad kasusaajal teha mis tahes toiminguid, mis seisnevad nende rahaliste vahendite ja majandusressursside kasutamises ja käsutamises, kogu selle aja jooksul, mil ta on loetellu kantud, või igal juhul kogu selle aja jooksul, mil nende kasutamine või käsutamine kujutaks endast liidu õiguse rikkumist, juhul kui kasusaaja võib usaldushaldusesse antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse kasutada, neist kasu saada või neid käsutada või avaldada mõju neile või usaldusisiku poolt nende rahaliste vahendite ja ressursside suhtes tehtavatele valikutele.
Kohtukulud
132    Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotlused esitanud kohtus pooleli olevate asjade üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
Nõukogu 17. märtsi 2014. aasta määruse (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (muudetud nõukogu 25. veebruari 2022. aasta määrusega (EL) nr 2022/330), artikli 2 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
usaldushaldusesse, mille kasusaaja on kantud määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu, antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse tuleb pidada kasusaaja „omandis“ või tema „kontrolli all“ olevateks selle sätte tähenduses, isegi kui usaldushalduse suhtes kohaldatav õigus ja usalduslepingu tingimused keelavad kasusaajal teha mis tahes toiminguid, mis seisnevad nende rahaliste vahendite ja majandusressursside kasutamises ja käsutamises, kogu selle aja jooksul, mil ta on loetellu kantud, või igal juhul kogu selle aja jooksul, mil nende kasutamine või käsutamine kujutaks endast liidu õiguse rikkumist, juhul kui kasusaaja võib usaldushaldusesse antud rahalisi vahendeid ja majandusressursse kasutada, neist kasu saada või neid käsutada või avaldada mõju neile või usaldusisiku poolt nende rahaliste vahendite ja ressursside suhtes tehtavatele valikutele.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: itaalia.