62022TJ0307_RES
Kohtuasi T-307/22
A2B Connect BV jt
versus
Euroopa Liidu Nõukogu
Üldkohtu (esimene koda laiendatud koosseisus) 26. märtsi 2025. aasta otsus
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed, mis on võetud seoses Venemaa tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Ukrainas – Teatavate meediakanalite sisu edastamise ajutine keeld ja ringhäälingulubade peatamine – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise ajutine keeld – Nõukogu pädevus – Sõna- ja teabevabadus – Proportsionaalsus – Põhjendamiskohustus
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Teatavate meediakanalite sisu levitamise ajutine keeld – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise keeld – Seaduslikkuse kohtulik kontroll – Ulatus – Üldkohaldatav säte, mis on seotud individuaalse piirava meetmega – Hõlmamine
[ELL artikli 24 lõige 1, artiklid 29 ja 40; ELTL artikli 263 neljas lõik ja artikli 275 teine lõik; nõukogu otsus 2014/512/ÜVJP, muudetud otsustega (ÜVJP) 2022/351 ja (ÜVJP) 2022/884, artikli 4g lõiked 1 ja 3; nõukogu määrus nr 833/2014, artikli 2f lõiked 1 ja 3, ning määrused 2022/350 ja 2022/879]
(vt punktid 23–33)
Institutsioonide aktid – Otsused – Ühist välis- ja julgeolekupoliitikat (ÜVJP) käsitlevad erinormid – Liidu pädevus ÜVJP valdkonnas – Ulatus – Otsused, millega nähakse ette meetmed, mis muudavad vahetult eraõiguslike isikute õiguslikku olukorda – Hõlmamine – Piiravate meetmete eesmärgi kindlaksmääramine nõukogu poolt – Teatavate meediakanalite sisu levitamise ajutine keeld – Lubatavus – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise keeld – Riigisisesele reguleerivale asutusele antud pädevus sanktsioone vastu võtta – Mõju puudumine
[ELL artikli 24 lõige 1, artiklid 29 ja 40; ELTL artikli 263 neljas lõik ja artikli 275 teine lõik; nõukogu otsus 2014/512/ÜVJP, muudetud otsustega (ÜVJP) 2022/351 ja (ÜVJP) 2022/884, artikli 4g lõiked 1 ja 3; nõukogu määrus nr 833/2014, artikli 2f lõiked 1 ja 3, ning määrused 2022/350 ja 2022/879]
(vt punktid 44–54)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Teatavate meediakanalite sisu levitamise ajutine keeld – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise keeld – Seaduslikkuse kohtulik kontroll – Ulatus – Tühistamishagi – Õigusakt, millega rakendatakse liidu otsust, mis on võetud vastu ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames – Liidu kohtute alluvus – Hõlmamine
(ELTL artikkel 215, nõukogu määrused nr 833/2014, 2022/350 ja 2022/879)
(vt punktid 61 ja 62)
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Teatavate meediakanalite sisu levitamise ajutine keeld – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise keeld – Üldkohaldatavad aktid – Ainult akti vastuvõtmise tinginud üldisele olukorrale ja sellega taotletavatele üldistele eesmärkidele osutava põhjenduse lubatavus
(ELL artikkel 29; ELTL artikkel 215 ja artikli 296 teine lõik; nõukogu määrus nr 833/2014, artikli 2f lõiked 1 ja 3 ning määrused 2022/350 ja 2022/879)
(vt punktid 70–73, 76–81 ja 85)
Põhiõigused – Sõnavabadus – Tunnustamine nii põhiõiguste harta kui ka Euroopa inimõiguste konventsiooniga – Sama tähendus ja ulatus – Hartaga tagatud kaitsetase, mis ei eira konventsiooniga tagatud kaitsetaset
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 11)
(vt punktid 102, 103 ja 105–107)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Teatavate isikute ja üksuste suhtes kohaldatavad piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Teatavate meediakanalite sisu levitamise ajutine keeld – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise keeld – Sõnavabaduse piiramine – Lubatavus – Tingimus – Seadusega ette nähtud piirang – Mõiste – Üldkohaldatavad aktid, millel on liidu õiguses selged ja ettenähtavad õiguslikud alused – Hõlmamine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 11 ja artikli 52 lõige 1; nõukogu määrus nr 833/2014, artikli 2f lõiked 1 ja 3 ning määrused 2022/350 ja 2022/879)
(vt punktid 104 ja 111–115)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Teatavate isikute ja üksuste suhtes kohaldatavad piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Teatavate meediakanalite sisu levitamise ajutine keeld – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise keeld – Sõnavabaduse piiramine – Lubatavus – Tingimus – Sõnavabaduse olemusega arvestamine – Mõiste – Ajutised ja tagasipööratavad aktid, mis ei sea seda vabadust kui sellist kahtluse alla – Hõlmamine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 11 ja artikli 52 lõige 1; nõukogu määrus nr 833/2014, artikli 2f lõiked 1 ja 3 ning määrused 2022/350 ja 2022/879)
(vt punktid 116–118, 120 ja 121)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Teatavate isikute ja üksuste suhtes kohaldatavad piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Teatavate meediakanalite sisu levitamise ajutine keeld – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise keeld – Sõnavabaduse piiramine – Lubatavus – Tingimus – Liidu poolt üldist huvi teeniva eesmärgina tunnustatud eesmärk – Mõiste – Liidu avaliku korra ja julgeoleku kaitse – Rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamine – Hõlmamine
(ELL artikli 3 lõiked 1 ja 5 ning artikli 21 lõike 2 punkt c; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 11 ja artikli 52 lõige 1; nõukogu määrus nr 833/2014, artikli 2f lõiked 1 ja 3 ning määrused 2022/350 ja 2022/879)
(vt punktid 122 ja 123)
Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Teatavate isikute ja üksuste suhtes kohaldatavad piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Teatavate meediakanalite sisu levitamise ajutine keeld – Teatavate meediakanalite toodetud või levitatavas sisus toodete või teenuste reklaamimise keeld – Sõnavabaduse piiramine – Lubatavus – Tingimus – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine – Rikkumine – Puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 11 ja artikli 52 lõige 1; nõukogu määrus nr 833/2014, artikli 2f lõiked 1 ja 3 ning määrused 2022/350 ja 2022/879)
(vt punktid 124–135)
Tühistamishagi – Väited – Hagi nõukogu määruste peale, millega võeti vastu piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Väide, mille kohaselt rikuti internetiteenuste osutaja teenuste kasutajate sõna- ja teabevabadust – Puudutatud ettevõtja võimaluse puudumine tugineda oma kasutajate sõna- ja teabevabadusele
(ELTL artikkel 263)
(vt punktid 136–140)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis oma kohtuotsuses rahuldamata tühistamishagi, mille esitasid hagejatest äriühingud aktide peale, millega nõukogu keelas mis tahes ettevõtjal, kelle asukoht on Euroopa Liidus, esiteks edastada või võimaldada, hõlbustada või muul viisil toetada vaidlustatud aktide lisades loetletud juriidiliste isikute, üksuste või asutuste mis tahes sisu edastamist või levitamist ning teiseks reklaamida nende levitatavas sisus tooteid või teenuseid (
1
). See kohtuasi andis Üldkohtule muu hulgas võimaluse teha otsuse tingimuste kohta, mille põhjal saab tunnustada tema pädevust otsustada niisuguste otsuste õiguspärasuse üle, mis on vastu võetud ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) raames ja adresseeritud hagejatele, kelle suhtes need keelud kohaldamisele kuuluvad.
Käesolev kohtuotsus asetub rea piiravate meetmete konteksti, mille liit kehtestas 24. veebruaril 2022 Venemaa Föderatsiooni alustatud Ukraina vastu suunatud sõjalise agressiooni tagajärjel. Hagejad, kelle asukoht on Madalmaades ja kelle nimesid ei ole kantud vaidlusaluste aktide lisades sisalduvatesse loeteludesse, osutavad eraisikutele või ettevõtjatele internetiteenuseid.
Oma hagi põhjendamiseks väidavad hagejad, et nõukogul puudub pädevus vaidlustatud aktide vastuvõtmiseks ning et rikuti õigust sõna- ja teabevabadusele (
2
) ja õigust heale haldusele (
3
), mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (edaspidi „harta“).
Üldkohtu hinnang
Üldkohus analüüsis omal algatusel oma pädevust vaidlustatud aktide õiguspärasuse kontrolliks ning järeldas, et esimesena on alust teha otsus vaid vaidlustatud määruste õiguspärasuse kohta. Ta märkis selle kohta esiteks, et vastavalt ELTL artikli 275 teisele lõigule võimaldab just asjaolu, et ÜVPJi puudutavate sätete alusel vastu võetud aktid on oma laadilt üksikaktid, pöörduda liidu kohtute poole. Otsust, milles on sätestatud piiravad meetmed, võib pidada üksikaktiks, kui puudutatud isik on nimeliselt selle otsuse adressaat. Ent kuna hagejate nimed ei sisaldu ei muudetud otsuse 2014/512 põhiosas ega selle muudetud IX lisas, tõdes Üldkohus, et vaidlustatud otsused ei ole hagejate suhtes kehtestatud piiravad meetmed. Kõnesolevaid piiravaid meetmeid tuleb nimelt käsitada hagejate suhtes üldkohaldatavate aktidena, kuivõrd hagejad on üldisesse ja abstraktsesse „ettevõtjate“ üldkategooriasse kuulvad üksused, kel on keelatud levitada muudetud otsuse 2014/512 IX lisas loetletud „juriidilistelt isikutelt, üksustelt või asutustelt“ pärit sisu; samuti tuleb käsitada seda viimati nimetatud juriidiliste isikute, üksuste või asutuste suhtes üksikaktina.
Hagejad ei saa seega selleks, et põhjendada Üldkohtu pädevust lahendada nende tühistamishagisid, tugineda asjaolule, et kõnealused piiravad meetmed on oma laadilt üksikaktid muudetud otsuse 2014/512 teksti põhiosas identifitseeritud meediakanalite puhul. Seevastu peab Üldkohus tagama täieulatusliku kontrolli niisuguste liidu aktide õiguspärasuse üle, nagu vaidlustatud määrused, mis võeti vastu ELTL artikli 215 alusel.
Mis teisena puudutab nõukogu pädevust vaidlustatud määrused vastu võtta, siis märkis Üldkohus esiteks, et ELTL artikli 215 lõike 2 kohaselt on eeltingimus selle kontrollimiseks, kas nõukogul on pädevus vaidlustatud määruste vastuvõtmiseks, see, et nõukogu on pädev vastu võtma vaidlustatud otsused, mis talle selle pädevuse annavad, ning teiseks, et suhetes maailmaga edendab liit oma väärtusi ja huve ning aitab kaasa oma kodanike kaitsele (
4
) ning toetab rahu, turvalisust ning rahvusvahelise õiguse ranget järgimist. Üldkohus sedastas seejärel, et ELL artiklitest 21, 23, artikli 24 lõikest 1, artiklist 25 ja artikli 28 lõike 1 esimesest lõigust koostoimes ELL artikliga 29 tuleneb, et „liidu lähenemisviisi“ tuleb tõlgendada laialt, mis tähendab, et ELL artikli 29 alusel võib muu hulgas võtta vastu otsuseid, millega nähakse ette meetmed, mis muudavad vahetult eraõiguslike isikute õiguslikku olukorda. Lisaks on nõukogul ulatuslik kaalutlusruum nende piiravate meetmete eseme kindlaksmääramisel, mida liit ÜVJP valdkonnas võtab. Seega võis nõukogu õigustatult leida, et Venemaa Föderatsiooni Ukraina‑vastasest agressioonist põhjustatud rahvusvahelise kriisi puhul võivad meetmed, mida on vaja reageerimiseks tõsisele rahuvastasele ohule liidu piiridel ja rahvusvahelise õiguse rikkumisele, hõlmata ka teatavate, eeskätt Venemaa Föderatsiooni juhtide kontrolli all olevate meediakanalite sisu levitamise ajutist keeldu põhjusel, et nad toetavad seda agressiooni pidevas ja kooskõlastatud propagandategevuses, mis on suunatud liidu ja naaberriikidele kodanikuühiskonnale, ning keeldu reklaamida tooteid või teenuseid sisus, mida toodavad või levitavad puudutatud meediakanalid.
Üldkohus märkis selle kohta, et kuna nende meediakanalite propaganda ja desinformatsioonikampaaniad kahjustavad demokraatliku ühiskonna aluseid ja on kaasaegse sõjaarsenali lahutamatu osa, on kõnealused piiravad meetmed ka osa liidu poolt talle ELL artikli 3 lõigetega 1 ja 5 seatud eesmärkide taotlemisest. Kuivõrd kõnealused tegevused kujutavad endast märkimisväärset ja otsest ohtu liidu avalikule korrale ja julgeolekule ning kuna vaidlusaluste meetmete eesmärk on kaitsta liidu väärtusi, põhihuve, julgeolekut, sõltumatust ja säilitada rahu, siis on need meetmed nimelt otseselt seotud ÜVJP eesmärkidega (
5
).
Lisaks rõhutas Üldkohus, et asjaoluga, et riigi reguleerivatel asutustel on õigus karistada audiovisuaalset meediakanalit sobimatu toimetusliku sisu eest, ei ole vastuolus nõukogule antud pädevus võtta piiravaid meetmeid, mille eesmärk on keelata ajutiselt ja tagasipööratavalt teatava meediasisu levitamine. Nimelt ei taotle riigisiseste õigusnormidega liikmesriigi haldusasutustele antud pädevus samu eesmärke, ei põhine samadel väärtustel ega võimalda tagada samu tulemusi kui ühtne ja kohene sekkumine kogu liidu territooriumil, nagu see on võimalik ÜVJP raames.
Viimaseks märkis Üldkohus, et vaidlustatud aktide vastuvõtmist ei saa kahtluse alla seada liidu võimalus audiovisuaalteenuste valdkonnas sekkuda EL toimimise lepinguga reguleeritud muud liiki pädevuse raames (
6
). Nimelt ei mõjuta ELTL artiklites 3–6 osutatud poliitika rakendamine aluslepingutes sätestatud menetluste rakendamist ja institutsioonide volituste ulatust ÜVJP alusel liidu pädevuse teostamiseks (
7
).
Mis kolmandana puudutab õiguse heale haldusele väidetavat rikkumist, siis tõdes Üldkohus, et nõukogu põhjendas vaidlustatud määrusi piisavalt. Ta märkis sellega seoses, et üldkohaldatavate sätete puhul võib põhjendustes piirduda ühelt poolt viitega üldisele olukorrale, mis tingis nende vastuvõtmise, ja teiselt poolt üldistele eesmärkidele, mille saavutamiseks need on mõeldud, ning et liidu õiguses ei ole sätestatud nõukogule kohustust avaldada oma otsustusprotsessi käsitlevat dokumentatsiooni.
Mis neljanda ja viimasena puudutab sõna- ja teabevabaduse, eriti teabe levitamise vabaduse väidetavat rikkumist, siis märkis Üldkohus, et harta artiklis 11 sätestatud õigused ja vabadused ei ole absoluutsed eelisõigused, vaid neid tuleb arvesse võtta vastavalt nende ülesandele ühiskonnas. Kui eeldada seega ühelt poolt, et selliseid internetiteenuse osutajaid nagu hagejad saab käsitada ettevõtjatena, kellel on autonoomne õigus teabe edastamise vabadusele, ning teiselt poolt, et ajutine keeld aidata kaasa kõnealuste piiravate meetmetega hõlmatud meediakanalite sisu levitamisele ja keeld reklaamida tooteid või teenuseid nende meediakanalite levitatavas sisus võivad kujutada endast sekkumist selle vabaduse kasutamisse, märkis Üldkohus, et hartas sätestatud õiguste teostamist võib olla lubatud piirata (
8
).
Käsitletaval juhul leidis Üldkohus asjaomaste keeldude laadi ja eesmärki arvestades, et nõukogu võis võtta niisuguseid internetiteenuste osutajaid nagu hagejad – samamoodi nagu mis tahes sisu edastamise või levitamise vahendit – arvesse ettevõtjatena, kes pidid tagama nende keeldude rakendamise ja seega tõhususe liidu territooriumil.
Viimaseks sedastas Üldkohus, et hagejad ei saa tugineda oma tühistamishagi põhjendamiseks nende teenuste kasutajatel olevale õigusele saada teavet, sest see õigus ei kuulu neile endile.
(
1
)	Nõukogu 1. märtsi 2022. aasta otsus (ÜVJP) 2022/351, millega muudetakse otsust 2014/512/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Venemaa tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Ukrainas (ELT 2022, L 65, lk 5), ja nõukogu 1. märtsi 2022. aasta määrus (EL) 2022/350, millega muudetakse määrust (EL) nr 833/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Venemaa tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Ukrainas (ELT 2022, L 65, lk 1); nõukogu 3. juuni 2022. aasta otsus (ÜVJP) 2022/884, millega muudetakse otsust 2014/512/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Venemaa tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Ukrainas (ELT 2022, L 153, lk 128), ja nõukogu 3. juuni 2022. aasta määrus (EL) 2022/879, millega muudetakse määrust (EL) nr 833/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Venemaa tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Ukrainas (ELT 2022, L 153, lk 53).
(
2
)	Harta artikkel 11.
(
3
)	Harta artikkel 41.
(
4
)	ELL artikli 3 lõige 5.
(
5
)	ELL artikli 21 lõike 2 punktid a ja c.
(
6
)	ELTL artikli 4 lõige 2.
(
7
)	Vastavalt ELL artikli 40 teisele lõigule.
(
8
)	Harta artikli 52 lõige 1.