62021CO0204(04)
EUROOPA KOHTU ASEPRESIDENDI MÄÄRUS
21. aprill 2023 (
*1
)
Ajutiste meetmete kohaldamine – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 163 – Ajutiste meetmete kohaldamise määruse tühistamise või muutmise taotlus – ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 – Tõhus kohtulik kaitse – Kohtunike sõltumatus – Rakendamata jätmine – Asjaolude muutumine – Karistusmakse
Kohtuasjas C‑204/21 R-RAP,
mille ese on 10. märtsil 2023 Euroopa Kohtu kodukorra artikli 163 kohane ajutise meetme kohaldamise määruse tühistamise või muutmise taotlus,
Poola Vabariik, esindajad: B. Majczyna ja S. Żyrek,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: K. Herrmann ja P. J. O. Van Nuffel,
kostja,
keda toetavad:
Belgia Kuningriik, esindajad: M. Jacobs, C. Pochet ja L. Van den Broeck,
Taani Kuningriik, esindajad: V. Pasternak Jørgensen ja M. Søndahl Wolff,
Madalmaade Kuningriik, esindajad: M. K. Bulterman ja J. Langer,
Soome Vabariik, esindaja: H. Leppo,
Rootsi Kuningriik, esindajad: H. Eklinder, J. Lundberg, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, R. Shahsavan Eriksson, H. Shev ja O. Simonsson, hiljem H. Eklinder, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, R. Shahsavan Eriksson, H. Shev ja O. Simonsson,
menetlusse astujad,
EUROOPA KOHTU ASEPRESIDENT,
olles ära kuulanud kohtujurist A. M. Collinsi,
on teinud järgmise
määruse
1
Poola Vabariik palub oma taotluses Euroopa Kohtul tühistada Euroopa Kohtu asepresidendi 27. oktoobri 2021. aasta määruse komisjon vs. Poola (C‑204/21 R, edaspidi „27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärus“, EU:C:2021:878) või teise võimalusena seda muuta.
Menetlus Euroopa Kohtus
2
Euroopa Komisjon esitas 1. aprillil 2021 ELTL artikli 258 alusel liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, milles palus tuvastada, et:
–
kuna Poola Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse 27. juuli 2001. aasta üldkohtute korralduse seaduse (ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych; Dz. U. 2001, nr 98, jrk nr 1070) 20. detsembri 2019. aasta seadusega, millega muudetakse üldkohtute korralduse seadust, kõrgeima kohtu seadust ja teatavaid teisi seadusi (ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw; Dz. U. 2020, jrk nr 190; edaspidi „muutmisseadus“), muudetud redaktsioonis (edaspidi „muudetud üldkohtute seadus“) artikli 42a lõiked 1 ja 2 ning artikli 55 lõike 4; 8. detsembri 2017. aasta kõrgeima kohtu seaduse (ustawa o Sądzie Najwyższym; Dz. U. 2018, jrk nr 5) muutmisseadusega muudetud redaktsioonis (edaspidi „muudetud kõrgeima kohtu seadus“) artikli 26 lõike 3 ja artikli 29 lõiked 2 ja 3; 25. juuli 2002. aasta halduskohtute korralduse seaduse (ustawa – Prawo o ustroju sądów administracyjnych; Dz. U. 2002, jrk nr 1269) muutmisseadusega muudetud redaktsioonis (edaspidi „muudetud halduskohtute seadus“) artikli 5 lõiked 1a ja 1b ning muutmisseaduse artikli 8, millega on kõigil selle liikmesriigi kohtutel keelatud kontrollida, kas on järgitud Euroopa Liidu nõudeid, mis puudutavad sõltumatut ja erapooletut seaduse alusel moodustatud kohut, siis on Poola Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikliga 47 ja arvestades Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikat, mis käsitleb Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõiget 1, ning ELTL artiklist 267 ja liidu õiguse esimuse põhimõttest;
–
kuna Poola Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 lõiked 2 ja 4–6 ning artikli 82 lõiked 2–5, samuti muutmisseaduse artikli 10, millega Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznychile (erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegium; edaspidi „erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegium“) on antud ainupädevus vaadata läbi väiteid ja õigusküsimusi, mis puudutavad kohtu või kohtuniku sõltumatuse puudumist, siis on Poola Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 ning ELTL artiklist 267 ja liidu õiguse esimuse põhimõttest;
–
kuna Poola Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse muudetud üldkohtute seaduse artikli 107 lõike 1 punktid 2 ja 3 ning muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 72 lõike 1 punktid 1–3, mille alusel on võimalik kvalifitseerida distsiplinaarsüüteoks see, kui kontrollitakse sõltumatut ja erapooletut seaduse alusel moodustatud kohut puudutavate liidu nõuete järgimist, siis on Poola Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust koostoimes harta artikliga 47 ning ELTL artiklist 267;
–
kuna Poola Vabariik andis Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) Izba Dyscyplinarnale (distsiplinaarkolleegium; edaspidi „distsiplinaarkolleegium“), kelle sõltumatus ja erapooletus ei ole tagatud, pädevuse lahendada selliseid kohtuasju, mis otseselt mõjutavad kohtuniku ja kohtunikukandidaadi staatust ja ülesannete täitmist, nagu seda on esiteks kohtuniku ja kohtunikukandidaadi suhtes kriminaalmenetluse alustamise või nende kinnipidamise loa taotluse lahendamine ning teiseks Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) kohtunikke puudutavad tööõigus- ja sotsiaalkindlustusasjad ning kohtuasjad, mis on seotud nende kohtunike pensionile saatmisega, siis on Poola Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust;
–
kuna Poola Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse muudetud üldkohtute seaduse artikli 88a, muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 45 lõike 3 ja muudetud halduskohtute seaduse artikli 8 lõike 2, siis on Poola Vabariik rikkunud õigust eraelu puutumatusele ja õigust isikuandmete kaitsele, mis on tagatud harta artikliga 7 ja artikli 8 lõikega 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määruse (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT 2016, L 119, lk 1) artikli 6 lõike 1 punktidega c ja e, artikli 6 lõikega 3 ning artikli 9 lõikega 1.
3
Samal päeval esitas komisjon ajutiste meetmete kohaldamise taotluse, milles palus Euroopa Kohtul kehtestada Poola Vabariigile teatavad kohustused kuni kohtuasjas sisulise otsuse tegemiseni.
4
Euroopa Kohtu asepresidendi 14. juuli 2021. aasta määrusega kohtuasjas komisjon vs. Poola (C‑204/21 R, edaspidi „14. juuli 2021. aasta kohtumäärus“, EU:C:2021:593) kohustati selle kohtumääruse resolutsiooni punktis 1 Poola Vabariiki kuni kohtuasjas C‑204/21 lõpliku kohtuotsuse kuulutamiseni
a)
esiteks peatama muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punkti 1a nende sätete kohaldamise, mille alusel on distsiplinaarkolleegium pädev lahendama nii esimese kui ka teise kohtuastmena kohtunike või kohtunikukandidaatide suhtes kriminaalmenetluse alustamise või nende suhtes eelvangistuse, kinnipidamise või sundtoomise kohaldamise loa taotlusi ning teiseks peatama selle artikli alusel tehtud distsiplinaarkolleegiumi nende otsuste toime, millega on antud luba kohtuniku suhtes kriminaalmenetluse alustamiseks või tema kinnipidamiseks, ning hoiduma selles artiklis nimetatud kohtuasjade saatmisest kohtule, kes ei vasta eelkõige 19. novembri 2019. aasta kohtuotsuses A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982) määratletud nõuetele, mis puudutavad sõltumatust;
b)
peatama muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punktide 2 ja 3 nende sätete kohaldamise, mille alusel on distsiplinaarkolleegium pädev lahendama Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) kohtunike staatust ja ülesannete täitmist puudutavaid kohtuasju, sealhulgas tööõigus- ja sotsiaalkindlustusasju ja kõrgeima kohtu kohtunike pensionile saatmisega seotud asju, ning hoiduma nimetatud kohtuasjade saatmisest kohtule, kes ei vasta eelkõige 19. novembri 2019. aasta kohtuotsuses A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982) määratletud nõuetele, mis puudutavad sõltumatust;
c)
peatama muudetud üldkohtute seaduse artikli 107 lõike 1 punktide 2 ja 3 ning muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 72 lõike 1 punktide 1–3 nende sätete kohaldamise, mis võimaldavad alustada kohtuniku suhtes distsiplinaarmenetlust põhjusel, et ta on kontrollinud, kas on järgitud seaduse alusel moodustatud kohtu sõltumatuse ja erapooletuse nõudeid ELL artikli 19 lõike 1 tähenduses, koostoimes harta artikliga 47;
d)
peatama muudetud üldkohtute seaduse artikli 42a lõigete 1 ja 2 ning artikli 55 lõike 4, muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 lõike 3 ning artikli 29 lõigete 2 ja 3, muudetud halduskohtute seaduse artikli 5 lõigete 1a ja 1b ning muutmisseaduse artikli 8 kohaldamise niivõrd, kuivõrd nendega on liikmesriigi kohtutel keelatud kontrollida, kas on järgitud liidu nõudeid, mis puudutavad sõltumatut ja erapooletut seaduse alusel moodustatud kohut ELL artikli 19 lõike 1 tähenduses koostoimes harta artikliga 47;
e)
peatama muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 lõigete 2 ja 4–6 ning artikli 82 lõigete 2–5 ja muutmisseaduse artikli 10 kohaldamise, kuivõrd nende sätetega anti erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumile ainupädevus vaadata läbi väiteid kohtu või kohtuniku sõltumatuse puudumise kohta, ja
f)
teavitama komisjoni hiljemalt ühe kuu jooksul pärast 14. juuli 2021. aasta kohtumääruse teatavakstegemist kõigist meetmetest, mille ta on võtnud selle kohtumääruse täielikuks täitmiseks.
5
Euroopa Kohtu asepresidendi 6. oktoobri 2021. aasta määrusega Poola vs. komisjon (C‑204/21 R, EU:C:2021:834) jäeti rahuldamata Poola Vabariigi taotlus tühistada 14. juuli 2021. aasta kohtumäärus.
6
Euroopa Kohtu asepresident mõistis 27. oktoobri 2021. aasta määrusega Poola Vabariigilt komisjoni kasuks välja karistusmakse 1000000 eurot päevas alates kohtumääruse liikmesriigile teatavaks tegemisest kuni 14. juuli 2021. aasta kohtumäärusest tulenevate kohustuste täitmiseni või nende kohustuste täitmata jätmise korral kohtuasja C‑204/21 menetluse lõpetava kohtuotsuse kuulutamiseni.
7
10. märtsil 2023 esitas Poola Vabariik käesolevas asjas kõne all oleva taotluse.
Poolte nõuded
8
Poola Vabariik palub Euroopa Kohtul:
–
tühistada 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärus või
–
teise võimalusena vähendada selle kohtumäärusega välja mõistetud karistusmakse suurust.
9
Komisjon palub Euroopa Kohtul:
–
jätta 27. oktoobri 2021. aasta kohtumääruse tühistamise taotlus rahuldamata ja
–
võtta nimetatud kohtumäärusega välja mõistetud karistusmakse summa vähendamise taotluse läbivaatamisel arvesse meetmeid, mida Poola Vabariik on võtnud 14. juuli 2021. aasta kohtumääruse täitmiseks.
Taotlus 27. oktoobri 2021. aasta määrus tühistada või – teise võimalusena – seda muuta
10
Kõigepealt olgu meenutatud, et Euroopa Kohtu kodukorra artikli 162 lõike 1 kohaselt ei saa ajutiste meetmete kohaldamise määruse peale kaebust esitada.
11
Kodukorra artikli 163 kohaselt võib aga asjaolude muutumise korral ajutiste meetmete kohaldamise määrust poole taotlusel igal ajal muuta või selle tühistada. Mõiste „asjaolude muutumine“ tähendab eelkõige selliste faktiliste või õiguslike asjaolude ilmnemist, mis seavad kahtluse alla ajutisi meetmeid kohaldava kohtuniku hinnangu tingimustele, millest kohaldamise peatamine või ajutise meetme kohaldamine sõltub (Euroopa Kohtu asepresidendi 20. septembri 2021. aasta määrus Tšehhi Vabariik vs. Poola, C‑121/21 R, EU:C:2021:752, punkt 22).
12
Tuleb rõhutada, et selle sätte alusel esitatud taotluse eesmärk ei ole, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik tühistaks ajutise meetme kohaldamise määruse tagasiulatuvalt, vaid üksnes selle määruse muutmine või tühistamine, ning nimetatud kohtunik saab uuesti kaaluda üksnes selle määruse kehtivust tulevikus, muu hulgas analüüsides uuesti, kas tema otsuse tegemise kuupäeval asjaolude seisu arvestades oli asjaomase meetme kohaldamine esmapilgul fakti- ja õigusväidetega põhjendatud (Euroopa Kohtu asepresidendi 19. mai 2022. aasta määrus Tšehhi Vabariik vs. Poola (Turówi kaevandus), C‑121/21 R, ei avaldata, EU:C:2022:408, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
13
Sellest järeldub, et kodukorra artikli 163 alusel esitatud taotluse ese ei saa olla ajutise meetme kohaldamise määruse varasemate tagajärgede vaidlustamine (Euroopa Kohtu asepresidendi 19. mai 2022. aasta määrus Tšehhi Vabariik vs. Poola (Turówi kaevandus), C‑121/21 R, ei avaldata, EU:C:2022:408, punkt 23).
14
Kuna käesoleval juhul puudutab Poola Vabariigi taotlus üksnes 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärust, tuleb seda mõista nii, et sellega taotletakse 14. juuli 2021. aasta kohtumäärusega kohaldatud ajutisi meetmeid täiendavalt välja mõistetud karistusmakse tühistamist või muutmist.
15
Selle taotluse lahendamise kontekstis tuleb meenutada, et ELTL artikkel 279 annab Euroopa Kohtule õiguse määrata mis tahes ajutisi meetmeid, mida ta peab vajalikuks, et tagada lõpliku otsuse täielik toime (20. novembri 2017. aasta kohtumäärus komisjon vs. Poola, C‑441/17 R, EU:C:2017:877, punkt 97, ja 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärus, punkt 19).
16
Eelkõige peab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul olema võimalik tagada poolele ELTL artikli 279 alusel tehtud ettekirjutuse toime nii, et ta näeb ette kõik vajalikud meetmed selleks, et nimetatud pool ajutiste meetmete kohaldamise määrust täidaks. Selline meede võib olla just nimelt karistusmakse väljamõistmine juhuks, kui asjaomane pool seda määrust ei täida (20. novembri 2017. aasta kohtumäärus komisjon vs. Poola, C‑441/17 R, EU:C:2017:877, punkt 100, ja 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärus, punkt 20).
17
27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärusest selgub, et kuna kohtuasja toimiku dokumentide põhjal ei saanud järeldada, et Poola Vabariigi võetud meetmed olid 14. juuli 2021. aasta kohtumäärusega kohaldatud ajutiste meetmete rakendamise tagamiseks piisavad, leidis ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, et nende ajutiste meetmete tõhusust tuleb suurendada, mõistes asjaomaselt liikmesriigilt välja karistusmakse eesmärgiga hoida ära selle liikmesriigi viivitus oma käitumise kohandamisel vastavalt viimasena nimetatud kohtumäärusele.
18
Seega peab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik käesoleva taotluse lahendamise eesmärgil kindlaks tegema, kas Poola Vabariigi esitatud argumendid võimaldavad tuvastada, et asjaolud on muutunud, mistõttu 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärusega sellelt liikmesriigilt välja mõistetud karistusmakse ei ole nimetatud kohtuniku otsuse tegemise kuupäeval enam täies ulatuses või osaliselt põhjendatud.
19
Täpsemalt öeldes peab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kindlaks tegema, kas – arvestades Poola Vabariigi asjaomase taotluse toetuseks esitatud argumentide eesmärki tõendada, et see liikmesriik on täielikult rakendanud 14. juuli 2021. aasta kohtumäärusega kohaldatud ajutised meetmed – need meetmed on tegelikult rakendatud, millisel juhul ei ole karistusmakse 1000000 eurot päevas edaspidi enam põhjendatud.
20
Samuti tuleb käesolevas taotluses teise võimalusena esitatud 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärusega välja mõistetud karistusmakse vähendamise nõude osas täpsustada, et kodukorra artikli 163 kohaselt on ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul võimalik ajutiste meetmete kohaldamise määrust mitte ainult tühistada, vaid ka muuta. Selline muutmine võib muu hulgas seisneda liikmesriigilt varem välja mõistetud karistusmakse summa vähendamises, kui see on asjaolude muutust arvestades põhjendatud.
21
Neid kaalutlusi arvestades tuleb analüüsida seda, kuidas 14. juuli 2021. aasta kohtumäärusega kohaldatud erinevaid ajutisi meetmeid on rakendatud, et teha kindlaks, kas Poola Vabariik on tõendanud, et asjaolude muutumise tõttu saab sellise rakendamisega põhjendada 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärusega välja mõistetud karistusmakse tühistamist või – olukorrast sõltuvalt – vähendamist edaspidiseks.
Kohustus peatada muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punktide 1a, 2 ja 3 kohaldamine
Argumendid
22
Poola Vabariik väidab, et 9. juuni 2022. aasta seadusega, millega muudetakse kõrgeima kohtu seadust ja teatavaid muid seadusi (ustawa o zmianie ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw; Dz. U., jrk nr 1259; edaspidi „9. juuni 2022. aasta seadus“), kaotati distsiplinaarkoda ja tunnistati muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikkel 27 tervikuna kehtetuks.
23
Seega on nimetatud seaduse artikli 27 lõike 1 punktide 1a, 2 ja 3 kohaldamise peatamise kohustuse ese ära langenud.
24
Ka komisjon leiab, et 9. juuni 2022. aasta seadusega on see kohustus õigesti rakendatud.
Õiguslik hinnang
25
14. juuli 2021. aasta kohtumääruse resolutsiooni punkti 1 alapunktidest a ja b tuleneb, et selle määrusega kohustati Poola Vabariiki muu hulgas peatama muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punktide 1a, 2 ja 3 nende sätete kohaldamise, mille alusel distsiplinaarkolleegium on pädev lahendama nii esimese kui ka teise kohtuastmena kohtunike või kohtunikukandidaatide suhtes kriminaalmenetluse alustamise või nende suhtes eelvangistuse, kinnipidamise või nende sundtoomise loa taotlusi, samuti lahendama Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) kohtuniku staatust ja ametiülesannete täitmist puudutavaid kohtuasju.
26
9. juuni 2022. aasta seaduse artiklist 1 nähtub aga, et muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikkel 27 on tervikuna kehtetuks tunnistatud. Lisaks on vaieldamatu, et 9. juuni 2022. aasta seadusega kaotati distsiplinaarnõukogu.
27
Ehkki selliste meetmete võtmine ei olnud 14. juuli 2021. aasta kohtumääruse täitmise tagamiseks hädavajalik (vt selle kohta 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärus, punkt 53), on nende meetmetega siiski tagatud, et muudetud kõrgema kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punktid 1a, 2 ja 3 ei ole Poola õiguskorras enam kohaldatavad.
28
Seega on Poola Vabariik täielikult rakendanud käesoleva määruse punktis 25 nimetatud ajutised meetmed.
Kohustus peatada nende distsiplinaarkolleegiumi otsuste toime, millega antakse kohtuniku suhtes kriminaalmenetluse alustamise või tema kinnipidamise luba
Väited
29
Poola Vabariik väidab esiteks, et 9. juuni 2022. aasta seaduse artiklis 9 on ette nähtud, et kohtuasjades, mis kuulusid enne selle seaduse jõustumist distsiplinaarkolleegiumi pädevusse, vaatab Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) Izba Odpowiedzialności Zawodowej (ametialase vastutuse kolleegium; edaspidi „ametialase vastutuse kolleegium“) konkreetse kohtuasja läbivaatamiseks korraldatud esimesel kohtuistungil omal algatusel uuesti läbi asjaomase kohtuniku teenistussuhte peatamise, mille on otsustanud distsiplinaarkolleegium. See menetlus võimaldab võimalikult kiiresti kontrollida viimati nimetatud kolleegiumi võetud ajutiste meetmete asjakohasust.
30
Teiseks märgib Poola Vabariik, et 9. juuni 2022. aasta seaduse artikli 18 lõige 1 võimaldab kohtunikul, kelle suhtes on jõustunud distsiplinaarotsuse või jõustunud otsuse anda luba alustada kriminaalmenetlust teinud Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) koosseis, kuhu kuulub vähemalt üks distsiplinaarkolleegiumi liige, taotleda asja uuesti läbivaatamist ametialase vastutuse kolleegiumis.
31
Seega on 9. juuni 2022. aasta seadusega kehtestatud õiguslik raamistik, mis võimaldab kohtunikel, kelle kohta distsiplinaarkolleegium on otsuse teinud, sellise otsuse vaidlustada. Pealegi on mitu kohtunikku juba saavutanud selliste otsuste uuesti läbivaatamise. Lõpuks märgib Poola Vabariik, et seda laadi otsustega seotud kohtuasju on veel pooleli.
32
Komisjoni väitel ei too Poola Vabariigi poolt niiviisi kehtestatud õiguskaitsevahendid kaasa distsiplinaarkolleegiumi otsuste toime viivitamatut peatamist. Samuti ei ole Poola Vabariigi viidatud näited olulise tähtsusega.
Õiguslik hinnang
33
14. juuli 2021. aasta kohtumääruse resolutsiooni punkti 1 alapunktist a tuleneb, et selle määrusega kohustati Poola Vabariiki muu hulgas peatama distsiplinaarkolleegiumi nende otsuste toime, mis võeti vastu muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punkti 1a alusel.
34
Poola Vabariik väidab sisuliselt, et ta on selle ajutise meetme täielikult rakendanud, kehtestades kaks eraldi õiguskaitsevahendit, mis on sätestatud vastavalt 9. juuni 2022. aasta seaduse artiklis 9 ja artikli 18 lõikes 1.
35
Mis puudutab esiteks 9. juuni 2022. aasta seaduse artiklit 9, siis juba selle artikli sõnastusest nähtub, et ametialase vastutuse kolleegium on kohustatud läbi vaatama distsiplinaarkolleegiumi otsused, millega peatatakse kohtuniku teenistussuhe kuni selle seaduse jõustumise ajal poolelioleva kohtuasja lahendamiseni.
36
Selline uuesti läbivaatamine üldjuhul tõepoolest hoiab ära distsiplinaarkolleegiumi sellesisulise otsuse ipso jure toime avaldumise, kuna sellise toime püsimise eeldus on mainitud otsuse heakskiitmine teise kohtuinstantsi poolt.
37
Sellegipoolest tuleb ühest küljest tõdeda, et 9. juuni 2022. aasta seaduse artikli 9 sõnastusest ja Poola Vabariigi poolt sellele sättele antud tõlgendusest tulenevalt ei ole see artikkel kohaldatav kõigi distsiplinaarkolleegiumi otsuste suhtes. Eelkõige ei võimalda see artikkel piirata selliste otsuste toimet, millega määratakse kohtunikule distsiplinaarkaristus või antakse luba alustada tema suhtes kriminaalmenetlust, kuigi sellised otsused on hõlmatud käesoleva määruse punktis 33 nimetatud ajutiste meetmetega ja pealegi võivad neil olla olulised tagajärjed asjaomaste kohtunike elule ja ametikäigule.
38
Teisest küljest peab paika see, et 9. juuni 2022. aasta seaduse artikli 9 kohaselt tuleb distsiplinaarkolleegiumi otsus, millega kohtuniku teenistussuhe peatati, uuesti läbi vaadata esimesel ametialase vastutuse kolleegiumi kohtuistungil, millel käsitletakse selle kohtuniku olukorda. Siiski ei nähtu selle seaduse sätetest ega Poola Vabariigi argumentidest, et sellise otsuse toime on peatatud kuni esimese kohtuistungi toimumiseni, mida pealegi ei ole vaja korraldada kehtestatud tähtaja jooksul.
39
Teiseks tuleb seoses 9. juuni 2022. aasta seaduse artikli 18 lõikega 1 tõdeda, et selle sätte sõnastuse kohaselt tuleneb sellest, et kohtunikul, keda teatav distsiplinaarkolleegiumi jõustunud otsus puudutab, on võimalus taotleda kuue kuu jooksul alates selle seaduse jõustumisest enda suhtes menetluse taasalustamist.
40
Kuigi sellise õiguskaitsevahendi kehtestamine, tingimusel et see vahend osutub tõhusaks, tõenäoliselt tugevdab nende kohtunike õiguskaitset, kelle suhtes toimus menetlus distsiplinaarkolleegiumis, ei tähenda see mingil juhul distsiplinaarkolleegiumi otsuse toime peatumist juhul, kui asjaomane kohtunik ei ole esitanud selle otsuse uuesti läbivaatamise taotlust 9. juuni 2022. aasta seaduses sätestatud tingimustel.
41
Pealegi tuleb tõdeda, et isegi siis, kui selline uuesti läbivaatamise taotlus on esitatud, ei tulene nimetatud seaduse artikli 18 lõikest 1 selles taotluses nimetatud distsiplinaarkolleegiumi otsuse toime peatumine taotluse läbivaatamise ajaks.
42
Seega on ilmne, et õiguskaitsevahenditega, millele Poola Vabariik tugineb, ei ole kõigil juhtudel ja viivitamatult tagatud distsiplinaarkolleegiumi otsuste toime peatumine muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punkti 1a alusel.
43
Neid tingimusi arvestades ei ole asjaolu – mis peab olema tõendatud –, et mõned neist otsustest on tegelikult vaidlustatud või võidakse lähitulevikus vaidlustada, igal juhul kohane tõendamaks, et käesoleva määruse punktis 33 nimetatud ajutine meede on täielikult rakendatud.
44
Seega on Poola Vabariik selle ajutise meetme rakendanud vaid osaliselt.
Kohustus peatada nende Poola õigusnormide kohaldamine, mis keelavad selle liikmesriigi kohtutel kontrollida seaduse alusel moodustatud sõltumatut ja erapooletut kohut puudutavate liidu nõuete täitmist
Argumendid
45
Poola Vabariigi väitel on õigus seaduse alusel moodustatud sõltumatule ja erapooletule kohtule Poola õigusega tagatud kohtuasjade eri etappides ja eri menetlustes. Niisiis leiab see liikmesriik oma kohtupraktika alusel, et on rakendanud 8. aprilli 2020. aasta kohtumäärusega komisjon vs. Poola (C‑791/19 R, EU:C:2020:277) kohaldatud ajutised meetmed.
46
Lisaks märgib ta, et 9. juuni 2022. aasta seadusega kehtestati Poola õiguskorras uus õiguskaitsevahend, mis võimaldab kontrollida, kas kohtuniku ametisse nimetamise asjaolusid ja käitumist arvesse võttes vastab ta sõltumatuse ja erapooletuse nõuetele, juhul kui pool väljendab selles osas kahtlust. Selle mehhanismi kohaldamine võib kaasa tuua kohtuniku taandamise isegi juhul, kui sellekohast taotlust esitatud ei ole.
47
Komisjoni väitel kohaldatakse õiguskaitsevahendit, millele Poola Vabariik tugineb, asjaomase menetlusosalise taotlusel ja esialgu olid selle suhtes kohaldatavad mitu piiravat tingimust. Seevastu kohtu omal algatusel ei võimalda see õiguskaitsevahend kontrollida nende nõuete täitmist, mis puudutavad seaduse alusel moodustatud sõltumatut ja erapooletut kohut. Komisjon mainib ka ühte kohtuasja, mille puhul alustati distsiplinaarmenetlust muudetud üldkohtute seaduse artikli 42a lõigete 1 ja 2 rikkumise tõttu.
Õiguslik hinnang
48
14. juuli 2021. aasta kohtumääruse resolutsiooni punkti 1 alapunktist d tuleneb, et selle kohtumääruse kohaselt peab Poola Vabariik peatama muudetud üldkohtute seaduse artikli 42a lõigete 1 ja 2 ning artikli 55 lõike 4, muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 29 lõigete 2 ja 3, muudetud halduskohtute seaduse artikli 5 lõigete 1a ja 1b ning muutmisseaduse artikli 8 kohaldamise niivõrd, kuivõrd need sätted keelavad selle liikmesriigi kohtutel kontrollida, kas täidetud on seaduse alusel moodustatud sõltumatut ja erapooletut kohut puudutavad liidu nõuded, mis tulenevad ELL artikli 19 lõikest 1 ja harta artiklist 47.
49
Selles osas piisab, kui esiteks märkida, et – kuivõrd Poola Vabariigi argumente tuleb mõista nii, et nendega soovitakse tõendada, et eelmises punktis viidatud ajutine meede on rakendatud tema kohtute praktika kaudu – neis argumentides puuduvad mis tahes täpsustused selle praktika sisu kohta ja lisatud ei ole tõendeid, mille põhjal saaks tuvastada, et see praktika tegelikult olemas on.
50
Teiseks tuleb tõdeda, et 9. juuni 2022. aasta seadusega on tõepoolest kehtestatud uus õiguskaitsevahend, mille abil saab kontrollida seaduse alusel moodustatud sõltumatut ja erapooletut kohut puudutavate nõuete täitmist, kusjuures see õiguskaitsevahend on eeskätt reguleeritud muudetud üldkohtute seaduse artikli 42a lõikega 3, muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 29 lõikega 5 ja muudetud halduskohtute seaduse artikli 5 lõikega 1.
51
Ent ühelt poolt ei ole siiski esitatud vastuväiteid selle kohta, et käesoleva määruse punktis 48 nimetatud Poola õigusnormid ei ole kehtetuks tunnistatud ja et nende kohaldamist ei ole ametlikult peatatud, mistõttu piirangud, mis nende normidega on kehtestatud seaduse alusel moodustatud sõltumatut ja erapooletut kohut puudutavate nõuete täitmise kontrollimise võimaluse suhtes, on Poola õiguskorras üldjuhul endiselt täies ulatuses kohaldatavad.
52
Teiselt poolt nähtub nii Poola seadusandja kehtestatud uut õiguskaitsevahendit reguleerivate sätete sõnastusest, millele Poola Vabariik tugineb, kui ka selle liikmesriigi argumentidest, et selle õiguskaitsevahendi saab kasutusele võtta üksnes asjaomase menetlusosalise taotlusel.
53
Sellest järeldub, et nimetatud õiguskaitsevahendit tuleb mõista nii, et sellega on kasutusele võetud erand käesoleva määruse punktis 48 viidatud Poola õigusnormidest tulenevatest piirangutest üksnes juhuks, kui selline taotlus esitatakse. Seega ei ole tõendatud, et neid piirangud ei kohaldata muudel juhtudel, eelkõige juhul, kui kohtunik kontrollib omal algatusel seaduse alusel moodustatud sõltumatut ja erapooletut kohut puudutavate nõuete täitmist.
54
Sellest tulenevalt ja ilma et oleks vaja kindlaks teha, kas liidu õigus eeldab tingimata, et kohtul peab olema võimalik omal algatusel kontrollida kõnealuste nõuete täitmist, on ilmne, et 9. juuni 2022. aasta seaduse vastuvõtmisega ei ole kõigil juhtudel tagatud käesoleva määruse punktis 48 nimetatud Poola õigusnormide toime täielik peatamine.
55
Neil asjaoludel tuleb teha järeldus, et kuigi 9. juuni 2022. aasta seaduse vastuvõtmisega saab piirata nende sätete toimet, ei ole see piisav selleks, et tagada käesoleva määruse punktis 48 nimetatud ajutiste meetmete täielik rakendamine.
56
Järelikult on Poola Vabariik seda ajutist meedet järginud vaid osaliselt.
Kohustus peatada nende Poola õigusnormide kohaldamine, mis võimaldavad alustada kohtuniku suhtes distsiplinaarmenetlust põhjusel, et ta kontrollis seaduse alusel moodustatud kohtu sõltumatust ja erapooletust puudutavate nõuete täidetust
Argumendid
57
Poola Vabariik väidab, et kohaldatavad Poola õigusnormid ei ole kunagi võimaldanud alustada kohtuniku suhtes distsiplinaarmenetlust põhjusel, et ta on taganud menetlusosalistele õiguse seaduse alusel moodustatud kohtule ja et distsiplinaarkohtud on neid sätteid alati selliselt tõlgendanud.
58
Lisaks täpsustati 9. juuni 2022. aasta seaduses kohtunike distsiplinaarsüütegude määratlusi. Seega tuleneb sellest seadusest esiteks, et kohtulahendi sisu ei saa endast kujutada distsiplinaarsüütegu, isegi kui see sisu on seotud õigusega seaduse alusel moodustatud kohtule. Teiseks on selles seaduses sätestatud, et selles loetletud mitmes sättes kirjeldatud olukorras ei kujuta sõltumatuse ja erapooletuse nõuete täidetuse kontrollimine endast distsiplinaarsüütegu.
59
Komisjon leiab, et sätetega, millele Poola Vabariik tugineb, on välistatud distsiplinaarmenetluse alustamine kohtuniku suhtes, kes teeb lahendi, milles on vääralt tõlgendatud ELL artikli 19 lõike 1 nõudeid, või kes kontrollib menetluspoole taotlusel kohtuniku sõltumatust ja erapooletust puudutavate nõuete täidetust.
60
Seevastu leiab komisjon, et nende sätetega ei ole välistatud võimalus, et distsiplinaarsüüteoks kvalifitseeritakse see, kui omal algatusel kontrollitakse, kas neile nõuetele vastab kohtukoosseisu mõni liige. Lisaks sellele on komisjonile teatatud distsiplinaarmenetluse alustamisest ja uurimistoimingute tegemisest kahel juhul, mis vastavad sellele olukorrakirjeldusele.
Õiguslik hinnang
61
14. juuli 2021. aasta kohtumääruse resolutsiooni punkti 1 alapunkti c kohaselt pidi Poola Vabariik peatama muudetud üldkohtute seaduse artikli 107 lõike 1 punktide 2 ja 3 ning muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 72 lõike 1 punktide 1–3 kohaldamise, mis võimaldavad alustada kohtuniku suhtes distsiplinaarmenetlust põhjusel, et ta kontrollis ELL artikli 19 lõikest 1 ja harta artiklist 47 tulenevate seaduse alusel moodustatud kohtu sõltumatust ja erapooletust puudutavate nõuete täidetust.
62
Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et argument, mille kohaselt ei ole kohaldatavad Poola õigusnormid kunagi võimaldanud alustada kohtunike suhtes distsiplinaarmenetlust põhjusel, et nad on taganud hagejatele õiguse seaduse alusel moodustatud kohtule, kordab argumenti, mille Poola Vabariik esitas oma kirjalikes seisukohtades komisjoni 1. aprillil 2021 esitatud ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kohta. Seega ei saa sellise argumendiga tõendada „asjaolude muutumist“ kodukorra artikli 163 tähenduses ja see tuleb järelikult tagasi lükata (vt analoogia alusel Euroopa Kohtu asepresidendi 20. septembri 2021. aasta määrus Tšehhi Vabariik vs. Poola, C‑121/21 R, EU:C:2021:752, punkt 24).
63
Teiseks tuleb märkida, et 9. juuni 2022. aasta seadusega täiendati muudetud üldkohtute seaduse artiklit 107 ja muudetud kõrgeima kohtu seaduse artiklit 72, nagu rõhutab Poola Vabariik.
64
Selliselt täiendatud artiklites on nüüd ette nähtud, et distsiplinaarsüütegu ei ole ei liidu õigusnormide tõlgendamisel ja kohaldamisel tehtud viga ega seaduse alusel moodustatud kohtu sõltumatuse ja erapooletuse nõude täidetuse kontrollimine muudetud üldkohtute seaduse artikli 42a lõikes 3, muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 29 lõikes 5 ja muudetud halduskohtute seaduse artikli 5 lõikes 1 ette nähtud juhtudel.
65
Sellegipoolest tuleb tõdeda, et vaieldamatult ei ole käesoleva määruse punktis 61 viidatud Poola õigusnormid kehtetuks tunnistatud ja nende kohaldamist ei ole ametlikult peatatud, mistõttu need sätted võimaldavad põhimõtteliselt endiselt alustada distsiplinaarmenetlust kohtuniku suhtes, kes on kontrollinud ELL artikli 19 lõikest 1 ja harta artiklist 47 tulenevate seaduse alusel moodustatud kohtu sõltumatust ja erapooletust puudutavate nõuete täidetust.
66
Järgmiseks on oluline märkida, et 9. juuni 2022. aasta seadusega kehtestatud täpsustus, mille kohaselt liidu õiguse sätete tõlgendamisel ja kohaldamisel tehtud viga ei kujuta endast distsiplinaarsüütegu, ei välista esmapilgul mingil juhul selliseks süüteoks kvalifitseerimist juhul, kui nende sätete tõlgendamine ja kohaldamine – olgu see siis õige või vale – toob kaasa teatavate Poola õiguskorras kohaldatavate normide kahtluse alla seadmise.
67
Eeskätt tuleb tõdeda, et kuna muudetud üldkohtute seaduse artikli 107 lõikes 1 ja muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 72 lõikes 1 on endiselt ette nähtud, et kohtunik vastutab distsiplinaarkorras ametialaste süütegude eest, sealhulgas tegude eest, mis oluliselt takistavad või kahjustavad kohtuasutuse toimimist, või tegude eest, mis seavad kahtluse alla kohtuniku teenistussuhte olemasolu, kohtuniku ametisse nimetamise toime või Poola Vabariigi põhiseadusliku organi legitiimsuse, siis ei saa väita, et liidu õiguse sätete tõlgendamisel ja kohaldamisel tehtud vea tõttu distsiplinaarmenetluse alustamise välistatus on tingimata sellise menetluse alustamise takistus juhul, kui kohtunik on – olgu siis ekslikult või põhjendatult – seisukohal, et asjaomase toimega aktiks kohustas teda liidu õigus.
68
Viimasena vajab märkimist, et nii 9. juuni 2022. aasta seaduse sõnastusest kui ka Poola Vabariigi poolt sellele antud tõlgendusest nähtub, et nimetatud seadusega tehtud täpsustus, mille kohaselt seaduse alusel moodustatud sõltumatut ja erapooletut kohut puudutavate nõuete täidetuse kontrollimine ei ole distsiplinaarsüütegu, on kohaldatav ainult siis, kui seda kontrollitakse muudetud üldkohtute seaduse artikli 42a lõikes 3, muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 29 lõikes 5 ja muudetud halduskohtumenetluse seaduse artikli 5 lõikes 1 nimetatud juhtudel.
69
Käesoleva määruse punktidest 52 ja 53 nähtub siiski selgelt, et nende sätetega on selline kontrollimine lubatud ainult asjaomase menetlusosalise taotlusel. Järelikult ei ole tõendatud, et 9. juuni 2022. aasta seadusega kehtestatud muudatused võimaldavad igal juhul välistada kohtuniku suhtes distsiplinaarmenetluse alustamise pelgalt seetõttu, et ta on kontrollinud kõne all olevate nõuete täidetust.
70
Neil asjaoludel ei võimalda kõne all olevad muudatused, ehkki need tõepoolest kindlustavad käesoleva määruse punktis 61 nimetatud ajutiste meetmete rakendamise juhul, kui seaduse alusel moodustatud sõltumatut ja erapooletut kohut puudutavate nõuete täidetust kontrollitakse käesoleva määruse punktis 68 nimetatud sätetega kehtestatud uue õiguskaitsevahendi raames, tagada selle ajutise meetme täielikku rakendamist.
71
Sellest järeldub, et Poola Vabariik on nimetatud ajutist meedet rakendanud ainult osaliselt.
Kohustus peatada nende Poola õigusnormide kohaldamine, millega on ette nähtud erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi ainupädevus vaadata läbi väited, mis puudutavad kohtuniku või kohtu sõltumatuse puudumist
Argumendid
72
Poola Vabariik väidab esiteks, et Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) presidendi, kes on ühtlasi erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi president, 29. juuli 2021 käskkirjas sedastati, et selles kolleegiumis ei ole menetluses ühtegi kohtuniku ametisse nimetamise õigusvastasuse väidet käsitlevat kohtuasja, ning anti korraldus peatada selliste kohtuasjade registreerimine, milles on tegemist kohtuniku või kohtu sõltumatuse puudumise kontekstis kohtuniku taandamisega või pädeva kohtu kindlakstegemisega (edaspidi „29. juuli 2021. aasta käskkiri“).
73
Teiseks tõdeb see liikmesriik, et pärast 9. juuni 2022. aasta seaduse jõustumist on erakorralise kontrolli ja avaliku korra kolleegiumi I koja asepresident tagasi saatnud kõik muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 lõike 2 alusel esitatud taandamise taotlused. Nimetatud asepresident nimelt leidis, et nimetatud seadusega kehtestatud uue õiguskaitsevahendi kohaldamine on prioriteetne ja seega tuleb jätta kohtuniku sõltumatuse puudumist käsitlevate väidete läbivaatamine üldkohtute pädevusse.
74
Nendest kaalutlustest tuleneb, et Poola kohtud ei kohalda oma praktikas enam 14. juuli 2021. aasta kohtumääruse resolutsiooni punkti 1 alapunktis e loetletud sätteid.
75
Komisjon ei esita vastuväiteid Poola Vabariigi kirjeldatud asjaolude sisu kohta ja täpsustab, et teda ei teavitatud pärast 9. juuni 2022. aasta seaduse jõustumist nende sätete kohaldamisest, millega oli erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumile antud ainupädevus vaadata läbi kohtuniku sõltumatuse puudumist käsitlevaid väiteid.
76
Seevastu märgib komisjon, et Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) veebisaidilt ja selle kohtu elektroonilisest registrist ilmneb, et erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi menetluses on endiselt teatavad selliseid väiteid puudutavad kohtuasjad, mis enne 9. juuni 2022. aasta seaduse jõustumist olid kolleegiumile esitatud vastavalt muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 lõikele 2. Seega ei saa välistada, et see kolleegium võib jätkata oma ainupädevuse teostamist selles küsimuses.
Õiguslik hinnang
77
14. juuli 2021. aasta kohtumääruse resolutsiooni punkti 1 alapunktist e tuleneb, et selle määrusega kohustatakse Poola Vabariiki peatama muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 lõigete 2 ja 4–6 ning artikli 82 lõigete 2–5 ja muutmisseaduse artikli 10 nende sätete kohaldamise, millega on kehtestatud erakorralise järelevalve ja avalike asjade kolleegiumi ainupädevus vaadata läbi väiteid, mis puudutavad kohtuniku või kohtu sõltumatust.
78
On vaieldamatu, et eelmises punktis nimetatud sätteid ei ole kehtetuks tunnistatud ja nende kohaldamist ei ole ametlikult peatatud, nii et erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumil on põhimõtteliselt endiselt nendes sätetes nimetatud asjade lahendamise ainupädevus.
79
Seetõttu tuleb analüüsida, kas need sätted on praktikas jäetud toimeta tulenevalt Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) kohtunike määrustest, millele Poola Vabariik tugineb.
80
Selles küsimuses tuleb esiteks märkida, et 27. oktoobri 2021. aasta kohtumääruse punktis 51 on tõdetud, et Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) presidendi võetud meetmete, sealhulgas 29. juuli 2021. aasta käskkirja põhjal ei ole võimalik tuvastada, et erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegium ei saa enam läbi vaadata talle esitatud pooleliolevaid kohtuasju ega et selle kolleegiumi pädevusse kuuluvaid kohtuasju ei tohi üldkohtud talle enam edasi saata.
81
Sellest järeldub, et 29. juuli 2021. aasta käskkirja ei saa pidada kodukorra artikli 163 tähenduses „asjaolude muutuseks“, mille alusel saaks tuvastada, et Poola Vabariik on täielikult rakendanud käesoleva määruse punktis 77 nimetatud ajutise meetme.
82
Lisaks kinnitavad komisjoni esitatud näited kohtuasjadest, mis esitati erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumile enne 9. juuni 2022. aasta seaduse jõustumist ja mille menetlus selles kolleegiumis on endiselt pooleli, et 29. juuli 2021. aasta käskkirjaga ei ole praktikas täielikult välistatud kõnealuse ajutise meetmega hõlmatud õigusnormide kohaldamine.
83
Teiseks on ilmne, et Poola Vabariigi esitatud erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi I koja asepresidendi käskkiri tõepoolest annab tunnistust praktikast, mille kohaselt saadetakse sellele kolleegiumile käesoleva määruse punktis 77 nimetatud sätete alusel edastatud asjad tagasi üldkohtutele ja mille olemasolu komisjon ei eita.
84
Sellegipoolest tuleb märkida, et erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi I koja asepresidendi käskkirja kohaselt saadetakse üldkohtutele tagasi siiski ainult need kohtuasjad, mis kuuluvad käesoleva määruse punktis 50 viidatud 9. juuni 2022. aasta seadusega kehtestatud uue õiguskaitsevahendi kohaldamisalasse. Seega ei ole tõendatud, et käesoleva määruse punktis 77 nimetatud sätete kohaldamine on välistatud ka nende kohtuasjade puhul, mis selle uue õiguskaitsevahendiga hõlmatud ei ole, ent milles on esitatud kohtuniku või kohtu sõltumatuse puudumise väide.
85
Sellest järeldub, et kuigi meetmed, millele Poola Vabariik tugineb, piiravad oluliselt erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumile ainupädevuse andvate õigusnormide kohaldamist, ei nähtu toimikust, et nende normide kohaldamine on praktikas täielikult peatatud.
86
Seega on Poola Vabariik käesoleva määruse punktis 77 nimetatud ajutist meedet rakendanud vaid osaliselt.
Kohustus jätta muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punktides 1a, 2 ja 3 nimetatud kohtuasjad edasi saatmata kohtule, mis ei vasta sõltumatuse nõudele
Argumendid
87
Poola Vabariigi sõnul on muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punktides 1a, 2 ja 3 nimetatud kohtuasjad vastavalt 9. juuni 2022. aasta seadusele määratud Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) kahele eraldi kolleegiumile, nimelt ametialase vastutuse kolleegiumile ning erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumile.
88
Kõigepealt märgib liikmesriik, et üheski Euroopa Kohtu otsuses ei ole tuvastatud, et need kolleegiumid ei vasta 19. novembri 2019. aasta kohtuotsuses A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982) käsitletud tagatistele. Nimetatud kolleegiumide liikmetel on samuti samad sõltumatuse tagatised kui teistel Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) kohtunikel. Lisaks ei esine ametialase vastutuse kolleegiumi ega erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi puhul need tegurid, mille koos esinemine ajendas Euroopa Kohut 15. juuli 2021. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Poola (kohtunike distsiplinaarkord) (C‑791/19, EU:C:2021:596) rahuldama komisjoni esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi. Lõpuks märgib Poola Vabariik, et ELL artikli 19 lõike 1 rikkumise tuvastamiseks ei piisa pelgalt asjaolust, et riigipea on kohtuniku ametisse nimetanud sellise organi ettepanekul, mis koosneb valdavalt liikmetest, kes esindavad seadusandlikku või täidesaatvat võimu.
89
Komisjon leiab, et ametialase vastutuse kolleegium ega erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegium ei vasta 19. novembri 2019. aasta kohtuotsuses A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982) käsitletud tagatistele.
90
Ta märgib sellega seoses, et seitsmeteistkümnest erakorralise kontrolli ja avalike suhete kolleegiumi liikmest neliteist ning üheteistkümnest ametialase vastutuse kolleegiumi liikmest neli nimetati Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) liikmeks tingimustel, mis Euroopa Inimõiguste Kohtu arvamuse kohaselt tähendavad, et rikutakse õigust seaduse alusel moodustatud kohtule.
91
Komisjon leiab, et nende kohtunike ametisse nimetamine sellise organi ettepanekul, mille puhul enam ei olnud piisavaid seadusandlikust või täidesaatvast võimust sõltumatuse tagatisi, ning asjaolu, et ametisse nimetamine toimus vaatamata sellele, et halduskohus peatas selle organi ettepaneku kohaldamise, tekitab tõsise kahtluse, kas kõnealused kaks kolleegiumi vastavad ELL artikli 19 lõikest 1 tulenevatele sõltumatuse nõuetele.
Õiguslik hinnang
92
14. juuli 2021. aasta kohtumääruse resolutsiooni punkti 1 alapunktidest a ja b tuleneb, et sellega kohustatakse Poola Vabariiki eeskätt hoiduma muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punktides 1a, 2 ja 3 nimetatud kohtuasjade edasi saatmisest sellisele kohtule, mis ei vasta muu hulgas 19. novembri 2019. aasta kohtuotsuses A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982) määratletud sõltumatuse nõuetele.
93
Vaidlust ei ole selle üle, et pärast muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 kehtetuks tunnistamist ja distsiplinaarkolleegiumi kaotamist andis Poola seadusandja varem sellele kolleegiumile kuulunud pädevuse üle osaliselt ametialase vastutuse kolleegiumile ja osaliselt erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumile.
94
Kuigi Poola Vabariik on seega suunanud muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 27 lõike 1 punktides 1a, 2 ja 3 nimetatud kohtuasjad edasi muudele organitele kui distsiplinaarkolleegium, leiab komisjon, et selline suunamine ei taga käesoleva määruse punktis 92 nimetatud ajutiste meetmete rakendamist, kuna ametialase vastutuse kolleegium ega erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegium ei vasta oma liikmete nimetamise viisi osas sõltumatuse nõuetele, mis on määratletud 19. novembri 2019. aasta kohtuotsuses A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982).
95
Sellega seoses on oluline märkida, et komisjoni selliselt väljendatud seisukoht ei tulene otseselt ELTL artikli 258 alusel tehtud Euroopa Kohtu tuvastusest, et Poola Vabariik on rikkunud ELL artikli 19 lõikest 1 tulenevaid kohustusi seoses ametialase vastutuse kolleegiumi ning erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi korralduse ja toimimisega, kuna Euroopa Kohus ei ole seni liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi läbivaatamise raames selles küsimuses seisukohta võtnud.
96
Seda komisjoni seisukohta ei toeta ka ELTL artikli 267 alusel tehtud Euroopa Kohtu otsus.
97
Euroopa Kohus asus 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsuse W.Ż. (kõrgeima kohtu erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegium – ametisse nimetamine) (C‑487/19, EU:C:2021:798) punktis 152 seisukohale, et kohtunike erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumisse nimetamisega seotud mitu asjaolu andsid aluse järeldada, et ametisse nimetamisel ilmselgelt eirati Poola kohtusüsteemi ülesehituse ja toimimise lahutamatu osa moodustavaid Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) kohtunike ametisse nimetamise menetluse põhireegleid ja seega rikuti ELL artikli 19 lõiget 1.
98
See järeldus esitati siiski tingimusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu, kellel on eelotsusemenetluse raames ainupädevus tuvastada ja hinnata põhikohtuasja asjaolusid ning tõlgendada ja kohaldada riigisisest õigust, lõplikest hinnangutest ei tulene teisiti (vt selle kohta 14. juuli 2022. aasta kohtuotsus Volkswagen, C‑134/20, EU:C:2022:571, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
99
Selles kontekstis tuleb tõdeda, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik ei saanud seega nõustuda komisjoni argumendiga, ilma et oleks enne andnud hinnangu ametialase vastutuse kolleegiumi ning erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi liikmete nimetamise menetluse vastavusele ELL artikli 19 lõikele 1.
100
See argument erineb seega käesoleva määruse punktides 22–86 käsitletud argumentidest. Nimelt piisas viimati nimetatud argumentidele hinnangu andmiseks selle kindlaks tegemisest, kas Poola Vabariigi võetud uued meetmed peatasid nende Poola õigusnormide toime, mida komisjon kritiseeris kohtuasjas C‑204/21 käsitletud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagis, tuginedes seejuures väidetele, millel on 14. juuli 2021. aasta kohtumääruse kohaselt tõsiseltvõetav põhjendus. Selleks ei olnud ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul vaja hinnata nende uute meetmete või Poola õigusnormide muude elementide vastavust liidu õigusele.
101
ELTL artiklitega 258 ja 260 kehtestatud süsteemi kohaselt on aga Euroopa Kohtul ELT lepinguga talle otseselt ja sõnaselgelt antud ainupädevus otsustada, kas liikmesriikide käitumine on liidu õigusega kooskõlas (vt selle kohta 15. jaanuari 2014. aasta kohtuotsus komisjon vs. Portugal, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, punktid 49 ja 50).
102
On tõsi, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik on enne liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi kohta Euroopa Kohtu otsuse tegemist pädev andma esialgse hinnangu selle hagi toetuseks esitatud väidetele, et otsustada, kas esialgsete õiguskaitsevahendite kohaldamise taotlus on esmapilgul põhjendatud, ilma et see mõjutaks asjaomastele väidetele Euroopa Kohtu antavat lõplikku hinnangut.
103
Siiski ei võimalda see pädevus ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul ELTL artiklitest 258 ja 260 tulenevat Euroopa Kohtu ainupädevust kahjustamata hinnata sellise riigisisese praktika või regulatsiooni vastavust liidu õigusele, mille kohta ei ole esitatud väiteid liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi toetuseks ja mida Euroopa Kohus ei ole varem uurinud (vt analoogia alusel 15. jaanuari 2014. aasta kohtuotsus komisjon vs. Portugal, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, punkt 51).
104
Vastupidise lahendusega rikutaks pealegi tõenäoliselt asjaomase liikmesriigi menetlusõigusi, kuna viimane minetaks võimaluse esitada oma seisukohad komisjoni argumentide kohta liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse kohtueelses etapis, mille vältel tal on võimalus täita liidu õigusest tulenevad kohustused või esitada nende argumentide kohta tõhusalt vastuargumente (vt analoogia alusel 15. jaanuari 2014. aasta kohtuotsus komisjon vs. Portugal, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, punktid 55 ja 56).
105
Samuti tuleb täpsustada, et lubatud ei saa olla ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku poolt sellise argumendi analüüsimine, mis käsitleb riigisisese praktika või regulatsiooni vastuolu liidu õigusega ja mille kohta ei ole esitatud väiteid liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi toetuseks, isegi kui analüüsimisel piirdutakse selle kindlakstegemisega, kas väitel on esmapilgul tõsiseltvõetav põhjendus.
106
Sellise ulatusega kontroll on ajutiste meetmete kohaldamise taotluse läbivaatamisel õigustatud üksnes seetõttu, et vaidlusalusele argumendile peab lõpliku hinnangu andma asja sisuliselt lahendav kohus, millise olukorraga ei ole tegemist sellise riigisisese praktika või regulatsiooni kohta esitatud argumendi puhul.
107
Seega tuleb tõdeda, et kui menetlusetapis, mille raames ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kontrollib ajutiste meetmete rakendamist, on komisjoni ja asjaomase liikmesriigi vahel vaidlus selle üle, kas liidu õigusega on kooskõlas riigisisene praktika või regulatsioon, mille kohta ei ole esitatud väiteid liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi toetuseks ja mida Euroopa Kohus ei ole varem analüüsinud, peab komisjon, kui ta peab seda asjakohaseks, esitama selle riigisisese praktika või regulatsiooni osas uue liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi (vt analoogia alusel 15. jaanuari 2014. aasta kohtuotsus komisjon vs. Portugal, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, punkt 52).
108
Neil asjaoludel ja arvestades seda, et kohtuasjas C‑204/21 esitatud hagiavalduse väited, mida on korratud käesoleva määruse punktis 2, ei puuduta ametialase vastutuse kolleegiumi ega erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegiumi liikmete nimetamise menetluse kooskõla liidu õigusega, ning kuna Euroopa Kohus ei ole seda kooskõla varem analüüsinud, ei saa ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik nõustuda komisjoni argumendiga, mida on mainitud käesoleva määruse punktis 94.
109
Sellest järeldub – ilma et see mõjutaks hinnangut kõnealuse nimetamismenetluse kooskõlale liidu õigusega –, et Poola Vabariik on rakendanud käesoleva määruse punktis 92 nimetatud ajutised meetmed.
110
Kõike eeltoodut arvestades tuleb tuvastada, et toimikust ei nähtu, et Poola Vabariigi võetud meetmed oleksid piisavad, et tagada kõigi 14. juuli 2021. aasta kohtumäärusega kohaldatud ajutiste meetmete rakendamine, ja et seetõttu puuduks edaspidi vajadus suurendada nende ajutiste meetmete tõhusust määratud karistusmaksega.
111
Järelikult tuleb 27. oktoobri 2021. aasta määruse tühistamise taotlus jätta rahuldamata.
112
Sellegipoolest tuleneb käesoleva määruse punktidest 25–109, et pärast 27. oktoobri 2021. aasta kohtumääruse allkirjastamist Poola Vabariigi võetud meetmed tagavad olulisel määral 14. juuli 2021. aasta kohtumäärusega kohaldatud ajutiste meetmete rakendamise.
113
Seega tuleb juhtumi asjaolusid ja Poola Vabariigi maksevõimet arvestades 27. oktoobri 2021. aasta kohtumäärusega välja mõistetud karistusmakse summat vähendada 500000 euroni päevas alates käesoleva määruse allkirjastamise kuupäevast.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohtu asepresident määrab:
1.
Jätta rahuldamata taotlus tühistada Euroopa Kohtu asepresidendi 27. oktoobri 2021. aasta määrus komisjon vs. Poola (C‑204/21 R, EU:C:2021:878).
2.
Vähendada Euroopa Kohtu asepresidendi 27. oktoobri 2021. aasta määrusega komisjon vs. Poola (C‑204/21 R, EU:C:2021:878) Poola Vabariigilt komisjoni kasuks välja mõistetud karistusmakse summat 500000 euroni päevas alates käesoleva määruse allkirjastamise kuupäevast.
3.
Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: poola.