62003CC0221_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I. Sissejuhatus
1. Käesolevas EÜ artikli 226 alusel algatatud menetluses palub Euroopa Ühenduste Komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Belgia Kuningriik ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid, et täielikult üle võtta ja õigesti rakendada nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest (edaspidi „nitraadidirektiiv”)(2) artikli 3 lõikeid 1 ja 2 ning artikleid 4, 5 ja 10 Flandria piirkonna suhtes ning asjaomase direktiivi artikli 3 lõikeid 1 ja 2 ning artiklit 5 Valloonia piirkonna suhtes, siis on Belgia Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi. Komisjoni hagis palutakse tuvastada, et Belgia Kuningriik ei täida nitraadidirektiivist tulenevaid kohustusi ega kohalda seda direktiivi õigesti.
II. Õiguslik raamistik
A. Nitraadidirektiivi asjakohased sätted
2. Kõnealuse direktiivi eesmärgiks on põllumajandusest lähtuvatest nitraatidest põhjustatud või tingitud veereostuse vähendamine ning edasise veereostuse ärahoidmine (artikkel 1). Reostus on lämmastikuühendite vahetu või kaudne sattumine põllumajandusest veekeskkonda, mis ohustab inimeste tervist, kahjustab elusressursse ja veeökosüsteeme, halvendab keskkonna kasutamist puhkeaja veetmiseks või häirib vee teisi õiguspäraseid kasutusviise (artikli 2 punkt j).
3. Nitraadidirektiiviga pannakse liikmesriikidele kolme liiki kohustusi. Esiteks peavad liikmesriigid selle direktiivi artikli 3 lõike 1 alusel ja I lisas sätestatud kriteeriumide põhjal määrama kindlaks veekogud, mis on reostunud, ja veekogud, mida reostus võib mõjutada, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta. Teiseks on liikmesriigid asjaomase direktiivi artikli 3 lõike 2 alusel kohustatud määrama tundlikeks aladeks kõik sellised maa-alad oma territooriumil, kust lõikes 1 määratletud veekogud saavad oma vee ja mis soodustavad nende veekogude reostumist. Kolmandaks pannakse selle direktiivi artikliga 5 neile kohustus käivitada artiklis 1 määratletud eesmärkide saavutamiseks tegevusprogrammid määratud tundlike alade suhtes, et vastavalt artiklis 1 sätestatud eesmärkidele vähendada ning hoida ära põllumajandusest lähtuvatest nitraatidest põhjustatud veereostuse probleeme.
4. Tundlike alade määramine peab toimuma kahe aasta jooksul pärast nitraadidirektiivi teatavakstegemist (direktiivi artikli 3 lõige 2) ning sellest peab komisjonile teatama kuue kuu jooksul. Artiklis 1 määratletud eesmärkide saavutamiseks kohased tegevusprogrammid tuleb käivitada kahe aasta jooksul pärast artikli 3 lõikes 2 osutatud tundlike alade esmast määramist (artikli 5 lõige 1).
5. Lisaks on liikmesriigid kohustatud määratud tundlike alade nimistut läbi vaatama, et võtta arvesse muutusi ja tegureid, mida nimistu esmase määramise ajal ei olnud võimalik ette näha (artikli 3 lõige 4). Samuti peavad liikmesriigid läbi vaatama esmaseid käivitatud tegevusprogramme (artikli 5 lõige 7).
6. Peale selle peavad liikmesriigid selleks, et tagada kõikide veekogude üldine kaitse reostuse eest, koostama nitraadidirektiivi artikli 4 alusel kahe aasta jooksul pärast kõnealuse direktiivi teatavakstegemist hea põllumajandustava eeskirjad, mida põllumajandustootjad täidavad vabatahtlikkuse alusel, ning koostama vajaduse korral nimetatud eeskirjade täitmist edendava programmi, mis hõlmab põllumajandustootjate koolitamist ja teavitamist.
7. Lõpuks nähakse nitraadidirektiivi artikli 10 lõikes 1 ette, et liikmesriigid esitavad komisjonile selle direktiivi teatavakstegemisele järgneva nelja aasta kohta aruande, mis sisaldab avaldust veereostuse vastu võetud ennetusmeetmete kohta, kaarti, millel on näha asjaomased kindlaksmääratud veekogud ja määratud tundlikud alad, ning nende alade ja vastavalt artiklile 5 koostatud tegevusprogrammide seire tulemuste kokkuvõtet.
8. Kõnealuse direktiivi artikli 12 kohaselt pidid liikmesriigid asjaomase direktiivi täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid jõustama kahe aasta jooksul alates selle direktiivi teatavakstegemisest. Kuna kõnealune direktiiv tehti liikmesriikidele teatavaks 19. detsembril 1991, pidid liikmesriigid selle direktiivi siseriiklikusse õiguskorda üle võtma hiljemalt 20. detsembriks 1993.
B. Asjakohased siseriiklikud õigusnormid
9. Flandria piirkonnas on vee põllumajandusest pärineva nitraadireostuse vähendamise ja reostuse ennetamise poliitika selles valdkonnas õiguslikult reguleeritud 23. jaanuari 1991. aasta dekreediga keskkonna kaitsmise kohta väetistest lähtuva reostuse eest (edaspidi „väetisedekreet”).(3) Seda dekreeti on muudetud 20. detsembri 1995. aasta dekreediga. Flandria valitsus on võtnud selle dekreedi alusel vastu rea rakendusakte. Väetisedekreedi 1998. aastal läbi viidud hindamine tõi kaasa selle dekreedi täiendava muudatuse, mis hakkas kehtima 1. jaanuarist 2000.(4)
10. Valloonia piirkonnas võeti nitraadidirektiiv üle Valloonia valitsuse 5. mai 1994. aasta otsusega, mis käsitleb veekogude kaitsmist põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest.(5)
11. Neid sätted on alljärgnevalt esitatud niivõrd, kuivõrd need on käesolevas asjas asjakohased.
III. Kohtueelne menetlus
12. A. 	Menetlus 94/2239
13. Komisjon saatis nitraadidirektiivi rakendamise menetluse 94/2239 raames 18. mail 1995 Belgia Kuningriigile märgukirja. Pärast Belgia Kuningriigi esitatud kogu teabe läbivaatamist saatis komisjon sellele liikmesriigile 28. oktoobril 1997 täiendava märgukirja. 22. jaanuari 1998. aasta kirjaga vastas nimetatud kuningriik täiendavale märgukirjale. Olles läbi vaadanud Belgia Kuningriigi vastuse, saatis komisjon 23. novembril 1998 sellele liikmesriigile põhjendatud arvamuse, kutsudes seda liikmesriiki võtma arvamuse järgimiseks vajalikke meetmeid kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest. Põhjendatud arvamuses leidis komisjon, et Belgia Kuningriik ei ole võtnud nitraadidirektiivi artikli 3 lõike 2 ning artiklite 4, 5, 6 ja 12 rakendamiseks vajalikke meetmeid. Direktiivi artikli 3 lõike 2 ning artikli 6 osas viitab komisjon rikkumismenetlusele 97/4750. Belgia asjaomased ametiasutused vastasid nimetatud põhjendatud arvamusele 19. veebruari 1999. aasta kirjaga. Viimases esitati Flandria piirkonna seisukoht komisjoni etteheidete kohta. Oma hagis mainis komisjon järgmisi kirju:
Flandria piirkond
– 10. detsembri 1998. aasta kiri, milles Flandria valitsus mainis uut väetisi puudutavat tegevuskava „Mest Actieplan”. See kiri sisaldas väetisedekreedi ja 28. juuni 1985. aasta dekreedi keskkonnalubade kohta muutmise ettepanekut;
– 25. juuni 1999. aasta kiri, milles anti teada, et Flandria parlament on lõplikult heaks kiitnud muutmisdekreedi, mida mainiti 10. detsembri 1998. aasta kirjas ning mis võeti vastu ja avaldati 11. mail 1999;
– 4. septembri 2002. aasta kiri, millele oli lisatud Flandria valitsuse 14. juuni 2002. aasta otsus, mis käsitleb tundlike veealade kontrollimist, uuesti läbivaatamist ja laiendamist vastavalt väetisedekreedi artikli 15 lõigetele 3, 4 ja 5;
Valloonia piirkond
– Valloonia piirkonna 9. jaanuari 2001. aasta kiri (ei ole lisatud), milles kinnitati asjaolu, et nitraadidirektiiviga ette nähtud tegevusprogramme ei ole tundlike alade „Crétacé de Hesbaye” ja „Sables bruxelliens” suhtes kõnealuseks ajaks veel käivitatud.
– B.	Menetlus 97/4750
14. Lisaks menetlusele 94/2239 algatas komisjon ka menetluse 97/4750. Menetluse 97/4750 raames saatis komisjon 28. oktoobril 1998 Belgia Kuningriigile märgukirja, milles ta esitas menetluses 94/2239 tehtud etteheidetele sarnased etteheited. Nimetatud märgukirjas leidis komisjon, et Belgia Kuningriik ei ole võtnud nitraadidirektiivi artiklite 3, 5, 6, 10 ja 12 rakendamiseks vajalikke meetmeid. Belgia Kuningriik vastas mitmes kirjas üksikasjalikult sellele märgukirjale. Seejärel esitas komisjon 9. novembril 1999 põhjendatud arvamuse, milles ta kutsus Belgia Kuningriiki võtma selle järgimiseks vajalikke meetmeid kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest. Belgia valitsus palus 23. detsembril 1999 asjaomasele põhjendatud arvamusele vastamiseks tähtaja pikendamist ühe kuu võrra. Belgia ametiasutused vastasid põhjendatud arvamusele 18. veebruaril 2000, andes teada asjaomasest olukorrast Flandria piirkonnas. Ka selles menetluses viitab komisjon oma hagis Belgia Kuningriigi poolt varem saadetud kirjadele:
– Flandria piirkond
– 15. detsembri 2000. aasta kiri, mis käsitleb väetisedekreedi Flandria valitsuse kaht rakendusotsust;
– 17. jaanuari 2002. aasta kiri, milles Flandria keskkonna- ja põllumajandusminister andis teada, et ta praegu registreerib uusi andmeid tundlike alade piiritlemise kohta, mida näeb ette nitraadidirektiiv;
– 24. aprilli 2002. aasta kiri, mis käsitleb väetisedekreedi ja selle (rakendus)otsuste prantsuskeelset teksti;
– 21. juuni 2002. aasta kiri, millele on lisatud tundlike alade piiritlemise otsus ja memo Flandria väetisepoliitika kohta;
– 4. septembri 2002. aasta kiri, mis puudutab Flandria valitsuse 14. juuni 2002. aasta otsust, mis käsitleb tundlike veealade kontrollimist, uuesti läbivaatamist ja laiendamist vastavalt väetisedekreedi artikli 15 lõigetele 3, 4 ja 5, ja
– 19. septembri 2002. aasta kiri, mis puudutab nitraadidirektiivi rakendamist ning millele oli lisatud hea põllumajandustava eeskiri (toitained, puuviljakasvatus ja köögiviljakasvatus avamaal);
– Valloonia piirkond
– 22. detsembri 2000. aasta kiri, millega edastati (põllumajanduses) lämmastiku keskkonnasõbraliku käitlemise tegevusprogramm;
– 19. juuni ja 5. septembri 2001. aasta kirjad, millega edastati (põllumajanduses) lämmastiku keskkonnasõbraliku käitlemise otsuse esialgne eelnõu;
– 13. juuni 2002. aasta kiri, millega edastati kaks tundlikke alasid laiendavat otsust;
– 13. novembri 2002. aasta kiri, millele oli lisatud (põllumajanduses) lämmastiku keskkonnasõbraliku käitlemise otsuse eelnõu;
– 11. detsembri 2002. aasta kiri, millele oli lisatud Valloonia valitsuse 10. oktoobri 2002. aasta (põllumajanduses) lämmastiku keskkonnasõbraliku käitlemise otsus.
15. Kuna komisjon leidis, et Belgia ametiasutuste edastatud andmetest hoolimata ei saanud olukorraga ikkagi rahule jääda, siis esitas komisjon 22. mail 2003 käesoleva hagi.
16. Komisjon ja Belgia Kuningriik kuulati ära 12. jaanuaril 2005 toimunud kohtuistungil.
IV. Hagi
17. Komisjon on esitanud viis etteheidet Flandria piirkonna poolt võetud meetmete suhtes:
– Belgia Kuningriik ei ole üheski sättes määranud direktiivi artikli 3 lõike 1 kohaselt kindlaks veekogusid, mis on reostunud, ja veekogusid, mida reostus võib mõjutada, ning on seeläbi rikkunud nitraadidirektiivi artikli 3 lõiget 1. Isegi kui Flandria asjaomased ametiasutused on praeguseks ajaks need veekogud 14. juuni 2002. aasta otsusega(6) kindlaks määranud, siis ei ole komisjoni sellest teavitatud. Lisaks ei toimunud määramine viimase arvates kooskõlas asjaomase direktiiviga;
– Belgia Kuningriik ei järginud tundlike alade määramisel Flandrias nitraadidirektiivi artiklis 3 ette nähtud menetlust ja kriteeriume;
– Flandria hea põllumajandustava eeskiri ei vasta nitraadidirektiivi artikli 4 ja II lisa nõuetele;
– Flandria tegevusprogramm ei vasta nitraadidirektiivi artikli 5 ja III lisa nõuetele, kuna see ei hõlma kõiki Flandria piirkonna määratud tundlikke alasid ning on puudulik, ja
– Flandria piirkonna aruandele ei ole lisatud kõiki dokumente ja kogu teavet, mida see peab nitraadidirektiivi artikli 10 ja V lisa alusel sisaldama.
18. Komisjon on esitanud järgmised etteheited Valloonia piirkonna suhtes:
– Belgia Kuningriik on rikkunud nitraadidirektiivi artikli 3 lõiget 2 ja artiklit 12, kuna Valloonia piirkond on kindlaks määranud veekogud ning seejärel määranud tundlikud alad oma territooriumi ainult ühe osa piires ning sellele lisaks viidi kõnealune kindlaksmääramine läbi hilinemisega ning tundlike alade kindlaksmääramine on puudulik;
– Valloonia ametiasutused ei ole võtnud reostud veekogude kindlaksmääramisel ja tundlike alade määramisel arvesse ranniku- ja merevee reostust, rikkudes seeläbi asjaomase direktiivi artiklit 3;
– Belgia Kuningriik on rikkunud asjaomase direktiivi artiklit 5, kuna Valloonia piirkond asus oma territooriumil asuvaid tundlikke alasid määrama ilma selleks ettenähtud ajal tegevusprogrammi vastu võtmata.
V. Hagi vastuvõetavus
19. Oma hagis palub komisjon Euroopa Kohtul võtta arvesse nitraadidirektiivi rakendamiseks Belgias pärast eespool viidatud põhjendatud arvamustes ette nähtud tähtaega võetud meetmeid. Nii on Euroopa Kohtul alust sedastada, et väidetavad kõnealuse direktiivi rakendamise alased rikkumised jätkuvad vähemalt osaliselt kuni käesoleva ajani.
20. Minu arvates ei saa Euroopa Kohus rahuldada seda nõuet, millega komisjon üritab vältida üht teist kohtueelset menetlust Belgia Kuningriigi suhtes.
21. Nitraadidirektiivis nähakse ette järjestikused tegevused, mida liikmesriigid peavad selles direktiivis sätestatud eesmärkide täitmiseks läbi viima. Liikmesriigid peavad oma õigusaktides sätestama kõnealuse direktiivi rakendamiseks ettenähtava haldustoimingu vajalikud õiguslikud alused. Lisaks peavad nad määrama kindlaks veekogud, mis on reostunud, ja veekogud, mida reostus võib mõjutada. Seejärel tuleb määrata tundlikud alad, millelt pärinevad mõjutused soodustavad nitraadikontsentratsiooni suurenemist kindlaks määratud veekogudes. Nitraatide kasutamise vähendamiseks tundlikel aladel tuleb käivitada ja viia ellu tegevusprogramme. Lõpuks peab neid tegevusprogramme, sh määratud tundlikke alasid hilisemate arengute valguses korrapäraselt läbi vaatama. See rakendatavate meetmete ahel, mida on laiemalt kirjeldatud eespool punktides 2–8, näeb ette teatavad tähtajad, millal peavad ahela lülideks olevad erinevad meetmed olema võetud, ning komisjonile aruande esitamise kohustuse.
22. Nitraadidirektiivi eesmärkidest ja ülesehitusest tuleneb, et selle direktiiviga pannakse liikmesriikidele sisuliselt püsiv kohustus võtta direktiivis ette nähtud tegevuste vormis asjakohaseid meetmeid, et täita reostunud veekogudes nitraadikontsentratsiooni vähendamise eesmärki. Selleks on vaja liikmesriikide võetud või ette nähtud rakendusmeetmeid süstemaatiliselt läbi vaadata.
23. Kuna nitraadidirektiivi ülevõtmine kohustab liikmesriike võtma järjestikuseid meetmeid, siis võivad nad rikkuda asjaomaseid kohustusi erinevat moodi:
– nad ei täida pandud kohustusi või täidavad neid hilinenult;
– nende võetud meetmed on puudulikud või väärad;
– nad rikuvad asjaomaseid kohustusi võetud meetmete rakendamisel või hoiavad meetmete adressaadiks olevate ettevõtjate suhtes kehtivatena puudulikke meetmeid;
– nad ei täida mõistliku tähtaja möödumise järel kõnealuses direktiivis ette nähtud tulemuste saavutamise kohustust.
24. Just nimelt seepärast, et nitraadidirektiiviga pannakse liikmesriikidele kohustuseks terve rida meetmeid, mis jaotuvad pika ajavahemiku peale, on komisjoni kontroll selles osas range. Erinevalt paljudest teistest direktiividest, mille rakendamine toimub nende ettenähtud ajal ülevõtmisel siseriiklikku õigusesse, nõuab nitraadidirektiivi rakendamise järelevalve pidevat kontrolli rakendusahela järjestikuste faaside üle ning selle rakendamisega saavutatud faktiliste tulemuste hindamist.
25. Sellisel juhul võib komisjonile tõhususe huvides olla atraktiivne saavutada kohtuotsus, mis ei käsitle mitte ainult liikmesriigi käitumist enne kohtueelse menetluse faasi lõppu, vaid ka liikmesriigi hilisemat tegevust. See võimaldab hõlmata rakendusahela suuremat osa ja vältida võimalikke hilisemaid menetlusi. See mõte võib olla atraktiivne ka liikmesriikide jaoks, sest see annab liikmesriikide tulevasteks toiminguteks raamid.
26. Siiski leian, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on selline tegevus lubamatu. Nimetatud kohtupraktika kohaselt tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumise küsimust hinnata põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel esineva olukorra põhjal ning Euroopa Kohus ei saa arvestada hiljem toimunud muutusi.(7)
27. Selle range piirangu kohta on Euroopa Kohus esitanud oma praktikas põhjendused:
– tegemist on menetlusliku tagatisega liikmesriikide jaoks, kellel peab olema võimalik end kaitsta komisjoni esitatud etteheidete vastu kohtueelses menetluses;(8)
– vajadus anda liikmesriigile veel kord võimalus võtta komisjoniga kooskõlastades vajalikke meetmeid ning vältida seeläbi Euroopa Kohtu otsust selle kohta, et liikmesriik on tõepoolest rikkunud konkreetseid kohustusi;(9)
– selle tagamine, et vaidluse võimaliku jõudmise korral Euroopa Kohtu menetlusse saab vaidluseseme selgelt piiritleda.(10)
28. Hagi ei ole vastuvõetav juhul, kui selles tehtavaid etteheiteid ei ole esitatud kohtueelse menetluse käigus, mis kehtib ka käesoleval juhul.
29. Lisaks ei tähenda nimetatud kohtupraktika range kohaldamine ilmtingimata seda, et nitraadidirektiivi nõuete järgimise kontrollimine ja tagamine on palju keerulisem. Komisjon saab tuua just nimelt kohtueelse menetluse käigus välja nende rakendusmeetmete sisu, mida asjaomane liikmesriik oleks pidanud võtma. Kui Euroopa Kohus kinnitab kohtumenetluses seda komisjoni hinnangut, avaldab asjaomane kohtuotsus mõju ka sellele, mida liikmesriik peab veel ette võtma, et direktiivist tulenevaid kohustusi täita.
30. Käesoleval juhul tuleb järeldada, et komisjoni etteheited – või etteheidete osad –, mis ei põhine asjaomasel märgukirjal ning põhjendatud arvamusel – ja see kehtib kõigi meetmete suhtes, mida on Belgias võetud pärast kahe asjaomase kohtueelse menetluse raames saadetud põhjendatud arvamuses ette nähtud tähtaja möödumist – on vastuvõetamatud.
31. Sellest tulenevalt kontrollin erinevatele etteheidetele hinnangu andmisel, kas ja millisel määral on iga etteheide vastuvõetav.
VI. Analüüs
A. Esialgne märkus
32. Belgia föderaalse ülesehitusega riigis lasub nitraadidirektiivi rakendamise kohustus piirkondadel. Käesoleva hagi hindamisel tuleb seega iga kord kontrollida, milliseid meetmeid on erinevad piirkonnad oma pädevuse raames võtnud ning kas need on piisavad. Kuna ühenduse ees vastutab ühenduse õiguse rakendamise eest Belgia riik, siis järeldus, et kõnealused piirkonnad on asjaomast direktiivi hilinenult ja/või ebapiisavalt rakendanud, tähendab seda, et Belgia Kuningriik on rikkunud oma kohustusi.
B. Artiklis 3 sätestatud kohustuste täitmata jätmine
Etteheited Flandria piirkonna suhtes
33. Komisjon väidab esiteks, et Belgia Kuningriik rikkus nitraadidirektiivi artikli 3 lõikest 1 tulenevaid kohustusi. Flandria piirkond ei ole määranud kindlaks veekogusid, mis on reostunud, ega veekogusid, mida reostus võib mõjutada, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta. Komisjon leiab samuti, et Belgia valitsus on igal juhul rikkunud kõnealuse direktiivi artikli 3 lõiget 1 ja I lisa A osa punkti 3, kuna ta ei määranud Põhjamere vett kindlaks kui eutrofeerunud veekogu selle direktiivi tähenduses. Lõpuks märgib komisjon, et ta ei ole saanud vastust 14. juuni 2002. aasta otsust(11) puudutavas osas. Lisaks ei ole veekogude kindlaksmääramise viis kooskõlas nitraadidirektiivi artikli 3 lõikega 1 ning selle direktiivi I lisa kriteeriumidega.
34. Belgia valitsus märgib kostja vastuses, et Flandria piirkond määras tundlikud alad kindlaks vahetult nitraadidirektiivi I lisa kriteeriumide alusel, sest ta arvas, et artikli 3 lõike 1 kohast kindlaksmääramist ning artikli 3 lõike 2 kohast määramist on võimalik viia läbi samaaegselt. Kuigi asjaomaseid veekogusid ei ole formaalselt määratud, ei ole Flandria piirkond jätnud vahele artikli 3 lõikes 1 sätestatud staadiumi. Enne tundlike alade määramist tehti veekogudes mõõtmisi ning neid kasutati tundlike alade määramisel.
35. Komisjoni arvates ei vasta Flandria asjaomased õigusnormid nitraadidirektiivi artikli 3 lõike 2 nõuetele. Tundlike alade määramine on teatavate alade osas ebaõigesti tegemata ning lisaks ei vasta tundlike alade määramise kriteeriumid täielikult nitraadidirektiivi artikli 3 kriteeriumidele. Peale selle näitab teatatud meetmete tulemuste analüüs, et teatavaid alasid ei määratud tundlikuks alaks, kuigi artikli 3 lõike 1 alusel kindlaksmääratud veekogud saavad neilt oma vee, mis soodustab nende veekogude reostumist.
36. Tundlike alade määramise osas eristab Flandria valitsus nelja kategooriat: vee kvaliteedi osas tundlikud alad (väetisedekreedi artikli 15 lõige 6), ökoloogilist huvi pakkuvad tundlikud põllumajandusalad (väetisedekreedi artikkel 15 bis ), tundlikud loodusalad (väetisedekreedi artikkel 15 ter ) ning fosfaatidest küllastunud alad (väetisedekreedi artikli 15 quater ).
37. Esiteks määratakse komisjoni arvates väetisedekreedi artikli 15 lõike 6 alusel tundlikeks aladeks veekvaliteedi seisukohalt üksnes sellised alad, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada joogivee võtmiseks. Selline tava on vastuolus nitraadidirektiivi artikli 3 lõigete 1 ja 2 sõnastuse ja mõttega ning selle direktiivi I lisa kriteeriumidega, nagu need on üle võetud väetisedekreedi artikli 15 lõigetes 4 ja 5. Eelviidatud sätetest tuleneb, et reostunud veekogude kindlaksmääramisel tuleb võtta arvesse kogu põhjavett, mitte ainult seda osa, mida kasutatakse joogivee võtmiseks. Eelkirjeldatud toimimisviis tähendab, et Flandrias on määratud veekvaliteedi alusel tundlikuks alaks üksnes alad, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada joogivee võtmiseks. Flandria piirkonna vastus asjaomasele märgukirjale kinnitab seda. Selles on märgitud, et ta „peab esialgu piisavaks määrata joogivee tootmiseks mõeldud pinnaveekogud”.
38. Teiseks ei ole tundlike alade kategooriatesse „ökoloogilist huvi pakkuvad tundlikud põllumajandusalad”, „tundlikud loodusalad” ning „fosfaatidest küllastunud alad” määramise kriteeriumidel komisjoni arvates (otsest) seost nitraadidirektiivi artikli 3 lõigetes 1 ja 2 ning selle direktiivi I lisas sätestatud kriteeriumidega. See tähendab, et suurt hulka alasid ei määratud tundlikuks alaks, kuigi artikli 3 lõike 1 alusel kindlaks määratud veekogud saavad sealt oma vee ning need soodustavad reostumist. Flandria piirkonna esitatud andmete põhjal pidanuks 70–80% Flandriast olema määratud tundlikuks alaks.
39. Kolmandaks ei ole tundlike alade määramine Flandria valitsuse 14. juuni 2002. aasta otsuse(12) kohaselt komisjoni arvates kooskõlas nitraadidirektiivi artikliga 3 ning selle direktiivi I lisa kriteeriumidega.
40. Belgia valitsus märgib kostja vastuses, et veealade piiritlemine ei seisne üksnes joogivee võtmiseks kasutatavate või kasutada kavatsetavate alade määramises. Nitraadidirektiivi rakendamisel on veekvaliteedi alusel määratud teisigi tundlikke alasid. Tundlikel aladel, mis on artikli 15 bis
alusel piiritletud kui ökoloogilist huvi pakkuvad tundlikud põllumajandusalad ja artikli 15 ter
alusel piiritletud kui tundlikud loodusalad, rakendatakse täiendavaid kohustuslikke meetmeid, millega minnakse Flandria territooriumil kehtivatest meetmetest palju kaugemale. Neil meetmetel on sama eesmärk mis kõnealusel direktiivil, ilma et tundlikke alasid oleks määratud tundlikuks alaks veekvaliteedi alusel selle direktiivi tähenduses. Nende tundlike alade määramine ei põhine asjaomase direktiivi kriteeriumidel.
41. Belgia valitsus rõhutas kohtuistungil, et valitsuse asjaomase poliitika eesmärgiks Flandrias on muuta iga põllumajandustootja vastutavaks oma maatüki piires. Selline poliitika soodustab tõhusalt nitraadileostumise vähendamist, et saavutada iga maatüki tasandil nitraadidirektiivi eesmärgid.
Etteheited Valloonia piirkonna suhtes
42. Komisjon väidab esiteks, et Belgia Kuningriik rikkus nitraadidirektiivi artikli 3 lõikest 2 ja artiklist 12 tulenevaid kohustusi, sest ta määras kindlaks veekogud ja määras tundlikud alad oma territooriumi üksnes ühe osa suhtes. Lisaks ei toimunud määramine selleks ette nähtud tähtajaks ning tundlike alade määramine on käesoleval ajal endiselt puudulik.
43. Komisjon viitab nitraadidirektiivi artikli 10 kohaselt talle 20. septembri 1996. aasta kirjaga esitatud aruandele, millest nähtub, et tundlikud alad määrati kõnealuses direktiivis ette nähtud tähtajaks üksnes selle piirkonna ühe osa suhtes, ning selle aruande koostamise ajal olid kolmes alampiirkonnas – Herve’i piirkonnas, Comines-Warnetoni vallas ja Condrozis – uuringud veel pooleli. Komisjoni arvates oleks need kolm alampiirkonda tulnud määrata tundlikuks alaks hiljemalt 20. detsembril 1993. Comines-Warnetoni vald ja Lõuna-Namuri lõunaosa (Condroz) määrati tundlikuks alaks alles 19. märtsil 2002. Kuid Lõuna-Namuri lääneosa, s.o Sambre’i ja Meuse’i vaheline piirkond määrati tundlikuks alaks ainult osaliselt, kuigi uuringust „Environmental resources management”(13) nähtub, et nitraaditase on seal sam a kõrge kui idaosas. Herve’i piirkonda ei ole ka käesolevaks ajaks määratud tundlikuks alaks. Komisjon lisab, et tundlikuks alaks ei määratud piisavalt suurt osa Crétacé de Hesbaye territooriumist ja uuringu „Environmental resources management” kohaselt pidanuks tundlikuks alaks olema määratud ka lääneosa.
44. Belgia valitsus eitab väidet, mille kohaselt ei toimunud määramine selleks ette nähtud tähtaja jooksul ning märgib, et käesoleval juhul kohaldub nitraadidirektiivi artikli 3 lõige 4. Selle sätte kohaselt vaatavad liikmesriigid läbi, muudavad või täiendavad tundlike alade nimistut, kui see on vajalik ja vähemalt üks kord nelja aasta jooksul, et võtta arvesse muutusi ja tegureid, mida nimistu eelmise läbivaatamise, muutmise või täiendamise ajal ei olnud võimalik ette näha. Eelnimetatud probleemsete alade olemasolu tuvastati selle direktiivi artikli 3 lõigete 1 ja 2 kohaselt esimese hindamise käigus umbes 1994. aastal, kuid uuringud ei olnud selleks ajaks veel lõppenud. Sellest tulenevalt määrati Comines-Warnetoni vald ja Namuri lõunaosa kõnealuse direktiivi artikli 3 lõike 4 alusel tundlikuks alaks 19. märtsil 2002. Belgia Kuningriik ei jaga komisjoni uuringu põhjal tehtud järeldusi, mille alusel viimane soovib tõendada, et Sambre’i ja Meuse’i vaheline piirkond oleks samuti pidanud määratletama tundlikuks alaks. Namuri lõunaosa määramine tundlikuks alaks põhineb nitraaditaseme mõõtmise tulemustel ning vastab nitraadidirektiivi artiklis 3 esitatud kriteeriumidele.
45. Vastuseks komisjoni etteheitele, et Herve’i piirkonda ei ole määratud tundlikuks alaks, juhib Belgia Kuningriik tähelepanu sellele piirkonnale antud eristaatusele. Nitraadidirektiivi artiklis 5 ette nähtud meetmed ei ole nitraadireostuse vastu võitlemiseks kõige tõhusamad ning seetõttu kohaldatakse sellel alal erimeetmeid.
46. Lõpuks lükkab Belgia valitsus ümber komisjoni etteheite, et tundlikuks alaks ei määratud piisavalt suurt osa Crétacé de Hesbaye territooriumist. Nitraaditaseme mõõtmise tulemused näitavad, et Crétacé de Hesbaye territooriumi lääneosa ei ole reostunud.
47. Komisjon väidab lõpuks, et direktiivi artikli 3 vastaselt ei arvestanud Valloonia ametiasutused reostunud veekogude kindlaksmääramisel ja tundlike alade määramisel ranniku- ja merevee reostust. Komisjon rõhutab, et Oslo ja Pariisi konventsiooni rakendamise eest vastutavatele komisjonidele on Belgia Kuningriik ise tunnistanud, et Belgia rannikul ja Schelde suudmes on probleeme eutrofeerumisega. Arvestades seda, et Belgia ranniku- või merevee eutrofeerumise on põhjustanud toitained, mis on sinna viidud põllumajandusest lähtuvast nitraadireostusest mõjutatud suure koguse saasteveega, on pädevad piirkondlikud asutused kohustatud määrama tundlikeks aladeks need asjaomase territooriumi alad, mille veed voolavad Põhjamerre ja millel on osa selle reostumises.
48. Belgia valitsus väidab, et põllumajandusest lähtuvate nitraatide poolt reostatud saasteveekogustega toodavate toitainete hulk ei ole Valloonia piirkonda puudutavas osas märkimisväärselt suur.
C. Analüüs
Vastuvõetavus
49. Komisjoni etteheiteid, mis puudutavad Flandria valitsuse 14. juuni 2002. aasta otsust, ning etteheidet selle kohta, et tundlikuks alaks ei määratud piisavalt suurt osa Crétacé de Hesbaye territooriumist, tuleb pidada asjakohatuteks, sest nendega laiendatakse vaidluse eset põhjendatud arvamusega võrreldes.(14)
50. Seega on komisjoni vastavasisulised etteheited vastuvõetamatud.
Põhiküsimus
51. Nitraadidirektiivi artikli 3 lõigetega 1 ja 2 pannakse liikmesriikidele kohustus täita hiljemalt 20. detsembril 1993 järgmised kohustused:
– liikmesriigid peavad määrama kindlaks veekogud, mis on reostunud põllumajandusest pärineva lämmastikreostusega või mida selline reostus võib mõjutada, kui põllumajandusest pärineva lämmastiku sisalduse vähendamiseks ei võeta meetmeid;
– nad peavad sel eesmärgil määrama tundlikeks aladeks põllumajanduslikud alad, kust lämmastikuühenditest küllastunud veekogud või veekogud, mida selline reostus võib mõjutada, saavad oma vee.
52. Veekogud, mis on reostunud (või mida reostus võib mõjutada) määratakse asjaomase direktiivi I lisa kriteeriumide alusel. Nende kriteeriumide kohaselt tuleb reostunud veekoguna kindlaks määrata mage pinnavesi – eelkõige selline pinnavesi, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada joogivee võtmiseks –, mis sisaldab või võib sisaldada direktiivis 75/440/EMÜ(15) sätestatud nitraadikontsentratsioonist rohkem nitraate, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta. Sama kehtib põhjavee kohta, mille nitraadisisaldus on või võib olla üle 50 mg/l, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta, ning samuti looduslike mageveejärvede, muude mageveekogude, suudmealade vee, rannikuvee ja merevee kohta, mis on eutrofeerunud või võib lähitulevikus eutrofeeruda, kui artikli 5 kohaseid meetmeid ei võeta.
53. Neid kriteeriume kohaldades peavad liikmesriigid arvestama samuti kõnealuste veekogude ja maapinna füüsilisi ja ökoloogilisi omadusi, praegusi teadmisi lämmastikuühendite käitumisest keskkonnas (vees ja maapinnas) ning lisaks ka praegusi teadmisi artikli 5 kohaselt võetavate meetmete mõju kohta.
54. Esiteks tuleb märkida, et Belgia Kuningriik on tunnistanud, et Flandria piirkonnas ei ole veekogusid, mis on reostunud või mida reostus võib mõjutada, formaalselt kindlaks määratud. See asjaolu avaldab mõju nitraadidirektiivi artikli 3 lõikes 2 sätestatud määramisele. Tundlikke alasid saab nõuetekohaselt määrata üksnes pärast sellele eelneva kindlaksmääramise läbiviimist. Seetõttu ei ole Belgia Kuningriik komisjoni põhjendatud arvamuses ette nähtud tähtaja lõppedes täitnud kohustusi, mis tulenevad nitraadidirektiivi artikli 3 lõikest 1.
55. On ilmne, et Belgia Kuningriik ei ole täitnud nitraadidirektiivi artikli 3 lõikest 2 tulenevaid kohustusi, kuna Flandria piirkond on määranud tundlikud alad vaid osaliselt. Nagu juba märgitud, on nitraadidirektiivi rakendamisel asjakohased vaid need tundlikud alad, mille pinna‑ ja põhjavesi on reostunud nitraadileostumise tõttu. Kuna vastab tõele, et väetisedekreedi alusel on määratud alasid, mis on tundlikud teisel põhjusel, nimelt nende ökoloogilise või loodusliku väärtuse tõttu, siis sellisel määramisel on kasutatud teisi kriteeriume kui nitraadidirektiivi artiklis 3 ja I lisas sätestatud. Seetõttu ei vasta nimetatud määramine selle direktiivi nõuetele. Leian, et Belgia valitsuse argument, mille kohaselt neid alasid määrati muu hulgas nitraadidirektiivi eesmärke silmas pidades, on ebapiisav. Tundlikkuse liik määrab kindlaks, milliseid meetmeid tuleb selle vähendamiseks võtta. Seetõttu tuleb järeldada, et kohtuotsusele Standley jt(16) ei saa siinkohal tugineda. Liikmesriikidel on selle kohtuotsuse kohaselt kõnealuse direktiivi I lisas sätestatud kriteeriumide rakendamisel lai kaalutlusõigus. Siiski ei saa liikmesriigid tundlike alade määramisel neid kriteeriume eirata.
56. Veekvaliteedi osas tundlike alade piiritlemisel tuleb märkida, et väetisedekreedi artikli 15 lõige 6 piirab nitraadidirektiivi rakendamist. Selle sätte alusel on Flandria piirkonnas veekvaliteedi osas määratud kolme liiki tundlikke alasid:
1) veevõtualad ning I, II või III tüüpi põhjavee kaitsealad, mis on piiritletud vastavalt 24. jaanuari 1984. aasta dekreedile põhjavee majandamise meetmete kohta;
2) Flandria valitsuse määratud tundlikud alad, mis tingivad rangemaid norme selles osas, mis puudutab joogivee tootmiseks mõeldud pinnavee subhüdrograafilisi valgalasid, mis on piiritletud vastavalt 26. märtsi 1971. aasta seadusele pinnavee saastekaitse kohta ning
3) rangemaid norme eeldavad nitraaditundliku pinnasega alad, mille on kindlaks määranud Flandria valitsus ja mis on piiritletud vastavalt 24. jaanuari 1984. aasta dekreedile põhjavee majandamise meetmete kohta.
57. Alad, mis ei kuulu nimetatud kategooriatesse, kuid mis on nitraadidirektiivi artikli 3 lõike 2 kohaselt alad, kust saavad oma vee veekogud, mis on määratletud kui veekogud, mis on lämmastikuühenditest küllastunud või mida selline reostus võib mõjutada, on jäetud nitraadidirektiivi kohaldamisalast välja. Selline olukord on direktiiviga vastuolus. Sellega ületas Belgia valitsus ka selle direktiiviga talle antud kaalutlusõigust.
58. Komisjoni etteheited Valloonia piirkonna suhtes on samuti põhjendatud. Komisjoni põhjendatud arvamuses ette nähtud tähtaja lõppedes ei olnud Belgia Kuningriik täitnud kohustust määrata nitraadidirektiivi artikli 3 lõike 1 alusel kindlaks kõik veekogud ja määrata selle direktiivi artikli 3 lõike 2 alusel tundlikud alad. Valloonia piirkonna ainsast vastusest asjaomasele märgukirjale nähtub, et Herve’i piirkonnas saavutati piirmäär 50 mg/NO3/l mitmel korral ja neid alasid, kus seda piirmäära üldse ei ületatud, oli vähe. Comines-Warnetoni vallas avastatud nitraadisisaldused varieerusid 63 ja 92 mg/l vahel ja Condrozis esines piirmäära 50 mg/NO3/l ületavaid näite. Samas vastuses mainib Valloonia piirkond ulatusliku reostuse esinemist Sambre’i ja Meuse’i vahelises piirkonnas, kus registreeriti näite, mis ületasid 50 mg/l. Belgia valitsuse argument, et kõnealuseid piirkondi käsitlevad uuringud ei olnud veel lõppenud, ei saa seega õigustada asjaolu, et artiklist 3 tulenevad kohustused on jäetud täitmata. Samuti ei saa arvesse võtta Belgia valitsuse väiteid, mis tuginevad artikli 3 lõikele 4, sest selles sättes käsitletakse tundlike alade nimistu läbivaatamist, mitte alade algset määramist.
59. Samuti on põhjendatud mõlema piirkonna kohta käivad komisjoni etteheited, mis puudutavad nitraadidirektiivi artikli 3 lõike 1 alusel ranniku‑ ja merevee kindlaks määramata jätmist ning sellest tulenevalt direktiivi artikli 3 lõike 2 alusel tundlike alade määramata jätmist. Direktiivi neljanda põhjendusega, milles on ühe eesmärgina otsesõnu mainitud Põhjamere kaitset, on vastuolus direktiivi selline tõlgendamine ja rakendamine, mille puhul ei arvestata Põhjamere eutrofeerumise soodustamist põllumajandusest pärinevate nitraatide poolt reostunud suurte veekogustega.
60. Eeltoodust tuleneb, et need siinkohal kontrollitud komisjoni etteheited on põhjendatud.
D. Hea põllumajandustava eeskirja puudused
Etteheited Flandria piirkonna suhtes
61. Komisjon leiab, et Flandria hea põllumajandustava eeskiri ei sisalda nitraadidirektiivi II lisas nimetatud nelja punkti:
– ajavahemikud, mil väetiste kasutamine ei ole asjakohane;
– tugeva kaldega maa-alal väetiste kasutamise tingimusi käsitlevad reeglid;
– veega küllastunud, üleujutatud, külmunud või lumega kaetud maa-alal väetiste kasutamist käsitlevad reeglid, ja
– vooluveekogude lähedal väetiste kasutamise tingimused.
62. Belgia valitsus toob kostja vastuses esile väetisedekreedi artikli 17 ja selle rakendusotsused, mis reguleerivad hea põllumajandustava eeskirja puudutavas osas nitraadidirektiivis ette nähtud erinevaid aspekte. Seda artiklit on aastate jooksul mitu korda muudetud ning sellest artiklist tulenevad kohustused tehti Flandria põllumajandustootjatele teatavaks brošüüris „Mestgids – Wegwijs in het Vlaamse beleid december 2000” (Väetiste kasutamise juhis – Flandria väetisepoliitika põhisuunad, detsember 2000).
Hinnang
63. Flandria piirkond tunnistas 19. veebruari 1999. aasta vastuses põhjendatud arvamusele, et neli eelnimetatud punkti puudusid hea põllumajandustava eeskirjas ja teatas, et seda eeskirja muudetakse selles osas lähitulevikus. Kuna hiljem Belgia valitsuse poolt muudetud väetisedekreeti ei võetud vastu enne põhjendatud arvamuses määratud tähtaja möödumist, ei ole vaja kontrollida, kas see dekreet kujutab endast nitraadidirektiivi III lisas ette nähtud kohustuste õiget kohaldamist. Komisjon sõnastas selle etteheite menetluse 94/2239 käigus ja esitas 23. novembri 1998. aasta põhjendatud arvamuse, milles kutsuti asjaomast liikmesriiki üles võtma arvamuse teatavakstegemisest alates kahe kuu jooksul selle täitmiseks vajalikke meetmeid. Seetõttu võeti 1. jaanuaril 2000 kehtima hakanud muudetud väetisedekreet vastu põhjendatud arvamuses ettenähtud tähtpäevast hiljem.
64. Seetõttu on komisjoni hagi põhjendatud.
E. Tegevusprogrammid
Etteheited Flandria piirkonna suhtes
65. Komisjon tuletab meelde, et nitraadidirektiivi artikli 5 lõikes 1 nähakse ette, et liikmesriigid peavad käivitama määratud tundlike alade suhtes tegevusprogrammid kahe aasta jooksul pärast kõnealuse direktiivi artikli 3 lõikes 2 osutatud tundlike alade esmast määramist, mis omakorda peavad olema määratud kahe aasta jooksul alates kõnealuse direktiivi teatavakstegemisest. Kuna see direktiiv tehti teatavaks 19. detsembril 1991, oleksid asjaomased tundlikud alad pidanud olema määratud hiljemalt 20. detsembriks 1993 ja asjaomased tegevusprogrammid oleksid pidanud olema käivitatud hiljemalt 20. detsembriks 1995.
66. Komisjon viitab esiteks sellest asjaolust tulenevale õigustamatule vastuolule, et tegevusprogramme, mida tuleb nitraadidirektiivi artikli 5 alusel kohaldada tundlikel aladel, kohaldatakse ainult osaliselt. Nitraadidirektiivi III lisa punktis 2 ette nähtud piirmäära, mille kohaselt aastased väetisekogused ei või ületada 170 kg lämmastikku hektari kohta, ei kohaldata:
– ökoloogilist huvi pakkuvatele tundlikele põllumajandusaladele (väetisedekreedi artiklid 15 bis
ja 14, vt punkt 14);
– loodusliku rikkuse tõttu tundlikele aladele, millele on antud vabastus väetisedekreedi artikli 15 ter
lõike 2 punktide 1 ja 2 ning lõike 3 alusel (nimetatud dekreedi artikli 15 ter
lõige 8);
– fosfaatidest küllastunud aladele (väetisedekreedi artikli 15 quater
lõike 1 teine lõik; vt punkt 16).
67. Lisaks heidab komisjon Belgia valitsusele ette asjaolu, et meetmed, millest Flandria piirkond on teatanud kui oma tegevusprogrammi osast, ei sisalda ühtegi sätet, mis võimaldaks kohaldada nitraadidirektiivi artikli 5 lõiget 4 täies ulatuses. Viimati nimetatud sättes nähakse ette, et tegevusprogrammid peavad hõlmama III lisas silmas peetud kohustuslikke meetmeid. Need meetmed näevad ette reegleid, mis puudutavad:
1)	ajavahemikke, mil väetiste kasutamine põllumajandusmaal on keelatud;
2)	loomasõnnikumahutite mahutavust; see peab olema suurem [...].
68. Lisaks märgib komisjon, et ta ei ole rahul nitraadidirektiivi III lisa punkti 1.3 ülevõtmisega. Väetiste põllumajandusmaal kasutamise piirangute kehtestamisel ei ole Belgia valitsus arvestanud lämmastikukogust, mida põllukultuurid saavad mullast. Välja pakutud normide teaduslikus põhjenduses, millest Belgia valitsus on teavitanud, ei ole võetud arvesse mullas olevaid tegelikke mineraallämmastiku varusid.
69. Viimaseks väidab komisjon, et järgitud ei ole nitraadidirektiivi III lisa punktis 2 ette nähtud nõuet, et tuleb võtta meetmeid, millega tagatakse iga põllumajandusettevõtte või loomühiku puhul, et loomasõnniku hulk, mida igal aastal maale laotatakse, sealhulgas loomade enda poolt, ei ületa lämmastikukogust 170 kg hektari kohta. Seda nõuet ei kohaldata ökoloogilist huvi pakkuvatele tundlikele põllumajandusaladele, loodusliku rikkuse tõttu tundlikele aladele ning fosfaatidest küllastunud aladele.
70. Belgia valitsus väidab komisjoni esimesele etteheitele vastu seda, et asjaomaste tundlike alade osas on rakendusmeetmed palju ulatuslikumad kui nitraadidirektiivi III lisa alusel ette nähtud meetmed, ka lämmastikukogust 170 kg hektari kohta puudutavas osas. Sellel, et lämmastikukoguse piirmäära 170 kg hektari kohta ei kohaldata neile tundlikele loodusaladele, millele on antud vabastus väetisedekreedi artikli 15 ter
lõike 2 punktide 1 ja 2 ning lõike 3 alusel, ei ole tähtsust käesoleval juhul, sest nitraadisisaldust 50 mg/l ei ole asjaomastel aladel ületatud. Kõigist ülejäänud meetmetest nagu tegevusprogramm ja hea põllumajandustava eeskiri piisab nitraadidirektiivis sätestatud eesmärgi saavutamiseks. Fosfaatidest küllastunud alade osas kohaldatakse samuti meetmeid, mis on palju ulatuslikumad nendest, mida kohaldatakse aladel, mida ei ole määratletud tundlike aladena. Nendel aladel on väetise kasutamine piiratud 40 kilogrammi fosforpentaoksiidiga hektari kohta aastas.
71. Belgia valitsus tunnistab kostja vastuses teise etteheite osas, et Flandria õigusnormid ei vastanud põhjendatud arvamuses ette nähtud tähtaja jooksul nitraadidirektiivi III lisa punktides 1.1 ja 1.2 esitatud nõuetele.
72. Belgia valitsus rõhutab kolmanda etteheite osas, et väetisekoguse piirmäära puhul on võetud arvesse mullas olevaid keskmisi varusid, mida eelduste kohaselt peeti sama suurteks kõigi maatükkide puhul. Kohaldades neid koos lämmastikujäägi näitajatega aasta lõpus, tagavad need piirnormid kõnealuse direktiivi eesmärkide täitmise.
Etteheited Valloonia piirkonna suhtes
73. Komisjon leiab, et Belgia valitsus on rikkunud nitraadidirektiivi artiklit 5, sest pärast seda, kui Valloonia piirkond oli määranud oma territooriumil asuvad tundlikud alad, oleks ta pidanud selleks ette nähtud ajal käivitama tegevusprogrammid, see aga ei leidnud aset.
74. Valloonia piirkond määras ministri 28. juuni 1994. aasta kahe otsusega Crétacé de Hesbaye ja Sables Bruxelliens’i tundlikeks aladeks. Selle tulemusel oleks Valloonia piirkond pidanud hiljemalt 20. detsembril 1995 käivitama nitraadidirektiiviga ettenähtavad tegevusprogrammid. See kohustus on esitatud isegi nende Valloonia piirkonna kahe otsuse artiklis 3, mille alusel määrati asjaomased kaks tundlikku ala. Selles artiklis sätestatakse, et ametiasutused koostavad määratud tundlike alade suhtes kohaldatavad tegevusprogrammid hiljemalt 20. detsembriks 1995 (kehtima hakkamise tähtaeg). Kuid Valloonia piirkond ei käivitanud pärast kahe tundliku ala määramist kõnealust tegevusprogrammi.
75. Belgia valitsus märgib, et ta käivitas 1996. aastast Crétacé de Hesbaye ja Sables Bruxelliens’i suhtes kohalikul tasandil tegevusprogrammid, mille eesmärgiks on sellise põllumajandusest lähtuvatest nitraatidest põhjustatud või tingitud reostuse vähendamine ning ärahoidmine, mis on tekitanud ulatuslikke tagajärgi.
76. Komisjon märgib repliigis, et põllumajandustootjad kohaldavad neid programme vabatahtlikkuse alusel ning neid ei kohaldata kõigi tundlike alade suhtes.
77. Peale selle heidab komisjon Belgia valitsusele ette seda, et Valloonia valitsuse 10. oktoobri 2002. aasta lämmastiku (põllumajanduses) keskkonnasõbraliku käitlemise otsus, millest Valloonia piirkond teatas kui asjaomasest tegevusprogrammist, ei sisalda ühtki sätet, mis võimaldaks kohaldada nitraadidirektiivi artikli 5 lõiget 4 täies ulatuses.
Analüüs
Vastuvõetavus
78. Komisjoni etteheide, mis puudutab Valloonia valitsuse 10. oktoobri 2002. aasta lämmastiku (põllumajanduses) keskkonnasõbraliku käitlemise otsust, tuleb käsitleda asjakohatuna, sest selles laiendatakse vaidluse eset võrreldes põhjendatud arvamuses esitatuga.
79. Asjaomane komisjoni etteheide on seega vastuvõetamatu.
Põhiküsimus
80. Nitraadidirektiivi artikli 5 kohaselt peavad liikmesriigid käivitama määratud tundlike alade suhtes pärast artikli 3 lõigetes 2 ja 4 osutatud tundlike alade esmast määramist tegevusprogrammid põllumajandusest lähtuvatest nitraatidest põhjustatud või tingitud veereostuse vähendamiseks.
81. Liikmesriik võib käivitada tegevusprogrammi, mida kohaldatakse kogu nende territooriumil asuvate tundlike alade suhtes või erinevaid tegevusprogramme nende territooriumil asuvate erinevate tundlike alade või nende osade suhtes.
82. Tegevusprogramme kohaldatakse nelja aasta jooksul pärast käivitamist ning need peavad hõlmama nitraadidirektiivi III lisas ette nähtud kohustuslikke meetmeid. Nimetatud meetmed peavad hõlmama asjaomases lisas täpsustatud reegleid ajavahemike kohta, mil teatavat tüüpi väetiste kasutamine on keelatud, loomasõnnikumahutite mahutavuse ja väetiste kasutamise piirangute kohta, arvestades asjaomase tundliku ala omadusi, ning nende meetmetega tagatakse iga põllumajandusettevõtte või loomühiku puhul, et loomasõnniku hulk, mida igal aastal maale laotatakse, sealhulgas loomade enda poolt, ei ületa teatavat konkreetset kogust hektari kohta.
83. Tegevusprogrammide eesmärgiks on mullas leiduva lämmastikukoguse vähendamine. See vähendab võimalust, et põllukultuuride poolt mullast eraldamata lämmastikuühendid kanduvad üle maapinna ning jõuavad lõpuks pinnavette, mis on juba reostunud või mida reostus võib mõjutada.
84. Esiteks tuleb märkida, et Belgia valitsus tunnistab seda, et Flandria õigusnormid ei vastanud põhjendatud arvamuses ette nähtud tähtaja jooksul nitraadidirektiivi III lisa punktides 1.1 ja 1.2 esitatud nõuetele. Belgia valitsus on samuti tunnistanud oma kirjalikes märkustes, et nimetatud õigusnormides ei võeta arvesse tegelikke, vaid keskmisi varusid. See on vastuolus kõnealuse III lisa punktis 1.3 sätestatud nõudega.
85. Komisjoni teised etteheited, mis puudutavad Flandria piirkonda, käsitlevad nitraadidirektiivi artikli 5 lõike 4 mittetäielikku rakendamist ökoloogilist huvi pakkuvatel tundlikel põllumajandusaladel, tundlikel loodusaladel ning fosfaatidest küllastunud aladel. Kõigist tõenditest ilmneb, et Belgia valitsuse nimetatud meetmed ei täida nitraadidirektiivi artiklis 5 sätestatud nõudeid. Tegevusprogrammi suhtes esitatud komisjoni etteheited puudutavad alasid, mis kohtuistungil esitatu põhjal ei ole määratud nitraadidirektiivi alusel (vt punkt 53). Seetõttu on Flandria piirkond järginud asjaomaste tundlike alade määramisel muid kriteeriume kui nitraadidirektiivi artiklis 3 esitatud kriteeriumid ning nende alade suhtes kohaldatakse muid kriteeriume kui kõnealuse direktiivi artiklis 5 sätestatud kriteeriumid. Lisaks on Flandria piirkond ebaõigesti jätnud suure osa oma territooriumist tundlikuks alaks määramata, mis tähendab, et nendel aladel ei kohaldata ühtegi tegevusprogrammi. Järeldan eeltoodust, et Belgia Kuningriik rikub oma kohustusi, sest Flandria piirkond ei ole võtnud piisavaid meetmeid nitraadidirektiivi artiklite 3 ja 5 täielikuks ja õigeks rakendamiseks.
86. Komisjoni esitatud etteheited Valloonia piirkonna suhtes on samuti põhjendatud. Vabatahtlikkuse alusel ning piirkonniti erineva tähtsuse ning kohaldatavusega programme, mis ei moodusta organiseeritud ja ühtset süsteemi, mille eesmärgiks on teatava konkreetse eesmärgi saavutamine, ei saa käsitada „tegevusprogrammidena” kõnealuse direktiivi artikli 5 tähenduses.
87. Seega tuleb järeldada, et need nitraadidirektiivi artikli 5 rikkumisele tuginevad kaks etteheidet on samuti põhjendatud.
F. Puudulik aruanne
Etteheited Flandria piirkonna suhtes
88. Nitraadidirektiivi artiklis 10 on sätestatud, et liikmesriigid esitavad komisjonile selle direktiivi teatavakstegemisele järgneva nelja aasta ja pärast seda iga järgneva nelja aasta kohta V lisas kirjeldatud teavet sisaldava aruande. Need aruanded esitatakse komisjonile kuue kuu jooksul pärast käsitletava perioodi lõppu.
89. Komisjon väidab, et Belgia Kuningriigi poolt Flandria piirkonna nimel esitatud aruanne ei vasta asjaomase direktiivi V lisale järgmiste punktides osas:
– asjaomase direktiivi artikli 3 lõike 1ja I lisaga kooskõlas kindlaksmääratud veekogude kaart, millel on näha iga juhu kohta, millist I lisas nimetatud kriteeriumidest on sellel kindlaksmääramisel kasutatud;
– asjaomase direktiivi artikli 6 alusel toimunud seire tulemuste kokkuvõte koos põhjendustega selle kohta, miks iga tundlik ala selleks määrati, ning tundlike alade nimistu muudatused või täiendused;
– asjaomase direktiivi artikli 5 lõike 6 alusel toimunud seire tulemuste kokkuvõte;
– liikmesriikide oletused ajakava kohta, mille jooksul vastavalt artikli 3 lõikele 1 kindlaks määratud veekogud eeldatavasti reageerivad tegevusprogrammi meetmetele, ning nende oletustega kaasneva ebakindluse määr.
90. Flandria piirkond märgib kostja vastuses, et Flandrias määrati otseselt tundlikud veekogud nitraadidirektiivi I lisa kriteeriumide alusel. Flandria piirkond esitas vastuses põhjendatud arvamusele kaardi, milles toodi välja Belgia Kuningriigi territooriumil asuvad tundlikud alad.
91. Ülejäänud osas ei vaidlusta Belgia Kuningriik komisjoni etteheiteid.
Hinnang
92. Tuleb märkida, et 9. jaanuaril 1997 Belgia Kuningriigi poolt komisjonile esitatud dokumendid, mis puudutavad Flandria piirkonda, ei sisalda nitraadidirektiivi artikli 3 lõike 1 ja I lisa kohaselt kindlaks määratud veekogude kaarti, mis on ette nähtud asjaomase direktiivi V lisa punkti 2 alapunktis a. Kaart, millele Flandria piirkond viitab, on ette nähtud nitraadidirektiivi artiklis 10 koos V lisa punkti 2 alapunktiga b. Peale selle puuduvad ka asjaomase direktiivi V lisa punktis 3 ja punkti 4 alapunktides d ja e ette nähtud dokumendid.
93. Seetõttu tuleb asuda seisukohale, et kuna Belgia Kuningriik esitas komisjonile nitraadidirektiivi artiklis 10 ette nähtud aruande puudulikul kujul, siis on Belgia Kuningriik rikkunud oma kohustusi.
VII. Ettepanek
94. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
1) tuvastada, et Belgia Kuningriik jättis Flandria piirkonda puudutavas osas võtmata asjaomased meetmed, millega tagada nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest artikli 3 lõigete 1 ja 2 ning artiklite 4, 5 ja 10 täielik ülevõtmine ja õige rakendamine;
2) tuvastada, et Belgia Kuningriik jättis Valloonia piirkonda puudutavas osas võtmata asjaomased meetmed, millega tagada direktiivi 91/676 artikli 3 lõigete 1 ja 2 ning artikli 5 täielik ülevõtmine ja õige rakendamine;
3) muus osas jätta hagi rahuldamata;
4) mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.
(1) .
(2)  –	EÜT L 375, lk 1; ELT eriväljaanne 15/02, lk 68.
(3)  –	Moniteur belge, 28.2.1991.
(4)  –	11. mai 1999. aasta dekreet, millega muudetakse 23. jaanuari 1991. aasta dekreeti keskkonna kaitsmise kohta väetistest lähtuva reostuse eest ja 28. juuni 1985. dekreeti keskkonnalubade kohta ( Moniteur belge,
20.8.1999).
(5)  –	Valloonia valitsuse 5. mai 1994. aasta otsus, mis käsitleb veekogude kaitsmist põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest ( Moniteur belge, 28.6.1994).
(6)  –	Flandria valitsuse 14. juuni 2002. aasta otsus, mis käsitleb tundlike veealade kontrollimist, läbivaatamist ja laiendamist, nagu see on sätestatud 23. jaanuari 1991. aasta dekreedi keskkonna kaitsmise kohta väetistest lähtuva reostuse eest artikli 15 lõigetes 3, 4 ja 5.
(7)  –	Vt 25. novembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑214/96: komisjon vs.
Hispaania (EKL 1998, lk I‑7661, punkt 25), 17. septembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑289/94: komisjon vs.
Itaalia (EKL 1996, lk I-4405, punkt 20) ja 11. juuni 1998. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑232/95 ja C‑233/95: komisjon vs.
Kreeka (EKL 1998, lk I-3343, punkt 38).
(8)  –	28. aprilli 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑306/91: komisjon vs.
Itaalia (EKL 1993, lk I-2133, punkt 22).
(9)  –	10. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑392/99: komisjon vs.
Portugal (EKL 2003, lk I-3373, punkt 133).
(10)  –	Vt 14. juuli 1988. aasta otsus kohtuasjas 298/86: komisjon vs.
Belgia (EKL 1988, lk 4343, punkt 10) ja 25. aprilli 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑274/93: komisjon vs.
Luksemburg (EKL 1996, lk I-2019, punkt 11).
(11)  –	Viidatud eespool 6. joonealuses märkuses.
(12)  –	Viidatud eespool 6. joonealuses märkuses.
(13)  –	Euroopa Komisjoni tellimusel veebruaris 2000 koostatud uuring „Environmental resources management” Belgia tundlike alade kohta.
(14)  –	Vt 25. mai 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑384/97: komisjon vs.
Kreeka (EKL 2000, lk I-3823, punkt 35) ja 10. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑152/98: komisjon vs.
Madalmaad (EKL 2001, lk I-3463, punkt 21).
(15)  –	Nõukogu 16. juuni 1975. aasta direktiiv liikmesriikides joogivee võtmiseks mõeldud pinnavee nõutava kvaliteedi kohta (EÜT L 194, lk 26; ELT eriväljaanne 15/01, lk 17).
(16)  –	29. aprilli 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑293/97: Standley jt (EKL 1999, lk I‑2603, punkt 39).