62024CJ0150_RES
Kohtuasi C‑150/24 [Aroja] (
i
)
A
versus
Rikoskomisario B
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein oikeus)
Euroopa Kohtu (neljas koda) 5. märtsi 2026. aasta kohtuotsus
Eelotsusetaotlus – Sisserändepoliitika – Liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmise ühised nõuded ja kord – Direktiiv 2008/115/EÜ – Kinnipidamine väljasaatmise eesmärgil – Artikli 15 lõiked 5 ja 6 – Juba toimunud kinnipidamise kestuse arvutamine – Kõigi varasemate kinnipidamisperioodide liitmine – Tingimused – Ühe ja sama tagasisaatmisotsuse täitmine – Artikli 15 lõike 3 teine lause – Kinnipidamine, mida on pikendatud üle artikli 15 lõike 5 alusel kindlaks määratud esialgse maksimaalse kestuse – Kohtulik kontroll – Riigisisesed õigusnormid, mis seavad selle kontrolli sõltuvusse kinni peetud isiku taotlusest – Ajahetk, mil selline kontroll tuleb teha – Kontrolli õigeaegselt tegemata jätmise tagajärjed
Piirikontroll, varjupaik ja sisseränne – Sisserändepoliitika – Riigis ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine – Direktiiv 2008/115 – Kinnipidamine väljasaatmise eesmärgil – Maksimaalne kestus – Väljaarvutamine – Kõigi varasemate liikmesriigis kinnipidamise perioodide liitmine ühe ja sama tagasisaatmisotsuse täitmiseks
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 6; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/115, artikli 15 lõiked 5 ja 6)
(vt punktid 53–69 ja 73 ning resolutsiooni punkt 1)
Piirikontroll, varjupaik ja sisseränne – Sisserändepoliitika – Riigis ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine – Direktiiv 2008/115 – Kinnipidamine väljasaatmise eesmärgil – Läbivaatamine mõistlike ajavahemike möödudes – Kinnipidamise esialgse maksimaalse kuuekuulise kestuse ületamine – Kohtuliku kontrolli kohustus – Kontrolli sõltuvusse seadmine kinnipeetud isiku taotlusest – Lubamatus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/115, artikli 15 lõiked 3 ja 5)
(vt punktid 75–79 ja resolutsiooni punkt 2)
Piirikontroll, varjupaik ja sisseränne – Sisserändepoliitika – Riigis ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine – Direktiiv 2008/115 – Kinnipidamine väljasaatmise eesmärgil – Kinnipidamise võimalik pikendamine – Haldusasutuse otsus pikendada kinnipidamist kauemaks kui esialgne maksimaalne kuuekuuline kestus – Kohtulik kontroll – Kohustus teha see kontroll võimalikult kiiresti pärast haldusotsuse vastuvõtmist
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/115, artikli 15 lõiked 2, 3, 5 ja 6)
(vt punktid 80–89 ja resolutsiooni punkt 3)
Piirikontroll, varjupaik ja sisseränne – Sisserändepoliitika – Riigis ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine – Direktiiv 2008/115 – Kinnipidamine väljasaatmise eesmärgil – Kinnipidamise võimalik pikendamine – Haldusasutuse otsus pikendada kinnipidamist kauemaks kui esialgne maksimaalne kuuekuuline kestus – Kohtuliku kontrolli õigeaegselt tegemata jätmine – Tagajärjed – Kinnipidamise automaatne lõpetamine – Puudumine – Tingimused
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/115, artikli 15 lõiked 1–6)
(vt punktid 90–100 ja resolutsiooni punkt 4)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele Korkein oikeus (Soome kõrgeim kohus) esitas eelotsusetaotluse, tegi otsuse ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise maksimaalse kestuse arvutamise ja pikaajalisele kinnipidamisele kohaldatavate menetluslike tagatiste kohta, arvestades direktiivi 2008/115 (
1
) artiklit 15.
Maroko kodanik A saabus 2022. aasta septembris ebaseaduslikult Soome, samal ajal kehtis tema suhtes sissesõidukeeld, mis hõlmas Schengeni ala. Saabumispäeval peeti ta esimest korda kinni, et ta Marokosse tagasi saata.
2023. aasta septembris peeti A väljasaatmise eesmärgil kolmandat korda kinni. Selleks ajaks oli teda juba kinni peetud kokku viis kuud ja 23 päeva. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leidis siiski, et esialgse maksimaalse kuuekuulise kinnipidamisaja ületamise tingimused olid täidetud, kuna väljasaatmise täideviimine oli viibinud esiteks seetõttu, et A ei teinud koostööd, ja teiseks seetõttu, et Maroko Kuningriigilt ei olnud saadud vajalikke dokumente. Pärast seda, kui kinnipidamise esialgne maksimaalne kuuekuuline kestus võis olla ületatud, kontrollis Etelä-Karjalan käräjäoikeus (Lõuna-Karjala esimese astme kohus, Soome) kolmandat kinnipidamisperioodi omal algatusel ja jättis selle kehtima.
Kuna A apellatsioonkaebus jäeti rahuldamata, esitas ta selle otsuse tühistamiseks kaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule. Oma kaebuse põhjendamiseks väitis ta, et tema kinnipidamine on õigusvastane, kuna maksimaalse kuuekuulise kestuse ületamise küsimust ei käsitletud kooskõlas kohaldatavate menetlusnormidega. Eelotsusetaotluse esitanud kohus omalt poolt oli seisukohal, et tõlgendust, mille kohaselt tuleb kinnipidamise maksimaalse kestuse hindamisel arvesse võtta kõiki kinnipidamisperioode, võib põhjendada asjaoluga, et nendel ajavahemikel põhines A kinnipidamine samal õiguslikul alusel.
Neid asjaolusid arvestades soovis eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas järjestikused kinnipidamisperioodid, mille katkestavad vabadusperioodid, tuleb ilma eranditeta liita, või kui mitte, siis kas ja millistel põhjustel võib varasemad kinnipidamisperioodid arvutusest välja jätta. Lisaks soovis eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, millised on pikemate kinnipidamisperioodide kohtuliku kontrolli suhtes kehtivad ajalised nõuded ja millised on tagajärjed, kui see kontroll ei toimunud õiguspäraselt.
Euroopa Kohtu hinnang
Esimesena tõlgendas Euroopa Kohus direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikeid 5 ja 6 nii, et selleks, et kontrollida, kas liikmesriigis ühe nimetatud sätte alusel ette nähtud kinnipidamise maksimaalne kestus on saavutatud, tuleb kokku liita kõik ajavahemikud, mille jooksul on selles liikmesriigis ebaseaduslikult viibivat kolmanda riigi kodanikku direktiivi artikli 15 alusel ühe ja sama tagasisaatmisotsuse täitmiseks kinni peetud. Seda tõlgendust ei sea kahtluse alla asjaolu, et kinnipidamisperioodid on vaheldunud vabadusperioodidega.
Euroopa Kohus tuletas nimelt meelde, et kolmanda riigi kodaniku mis tahes kinnipidamine kujutab endast Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 6 kaitstud õiguse vabadusele rasket riivet. Ta täpsustas samuti, et sellise meetme eesmärk on tagada tagasisaatmismenetluse tõhusus ja sellel ei ole mingit karistuslikku eesmärki.
Lisaks rõhutas Euroopa Kohus, et kinnipidamisperioodide võimaliku liitmise sõltuvusse seadmine teatud faktilistest asjaoludest võib kahjustada eesmärki tagada liikmesriikides ühesugune kinnipidamise maksimaalne kestus. Samuti võib nende ajavahemike arvesse võtmata jätmine olenevalt juhtumist kaasa tuua proportsionaalsuse põhimõtte rikkumise, mis nõuab, et igasugune väljasaatmisele eelnev kinnipidamine oleks võimalikult lühike.
Mis puudutab põgenemise ohtu ja asjaolu, et kolmanda riigi kodanik hoiab kõrvale tagasisaatmise ettevalmistamisest või väljasaatmisest või takistab neid, märkis Euroopa Kohus, et need asjaolud kujutavad endast alust, mis võimaldab kinnipidamist põhjendada. Kui aga nende põhjuste alusel hakkaks kulgema uus kinnipidamistähtaeg, samas kui tegemist on ühe ja sama tagasisaatmisotsuse täitmisega, võib see võtta direktiivis 2008/115 ette nähtud kinnipidamise maksimaalselt kestuselt soovitava toime. Asjaomase kodaniku olukorda iseloomustavate muude faktiliste asjaolude, mida ei ole täpsustatud ning mis on oma olemuselt erinevad ja subjektiivsed, võimaliku arvessevõtmise puhul kaasneb sellest tulenevat õiguslikku ebakindlust arvestades puudutatud isikute suhtes omavoli oht.
Teisena, arvestades, et otsust pikendada kinnipidamise esialgset maksimaalset kestust kauemaks kui kuus kuud tuleb tingimata kohtulikult kontrollida, tõdes Euroopa Kohus, et direktiivi 2008/115 artikli 15 lõike 3 teise lausega on vastuolus see, kui kohus saab seda, kas nimetatud direktiivi artikli 15 lõikes 5 ette nähtud esialgse kinnipidamise maksimaalne kuuekuuline kestus on ületatud, kontrollida tingimusel, et kinnipeetav isik seda taotleb.
Kolmandana rõhutas Euroopa Kohus, et kui liidu õiguses puuduvad normid kinnipidamise läbivaatamise kohtuliku kontrolli menetluse kohta pikaajalise kinnipidamise korral, on liikmesriigid vastavalt menetlusautonoomia põhimõttele ning tingimusel, et järgitakse võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid, pädevad selle menetluse kehtestama, tagades seejuures põhiõiguste järgimise ja liidu õigusnormide täieliku tõhususe. Seega, tingimusel et järgitakse neid põhimõtteid, ei ole liikmesriigid kohustatud ette nägema, et kohus kontrolliks haldusasutuse otsust pikendada kinnipidamist kauemaks kui kinnipidamise esialgne maksimaalne kestus, enne kui see kestus on saavutatud. Samas nõuab võrdväärsuse põhimõte, et kontroll ei toimuks hiljem, kui on seoses kinnipidamisega ette nähtud direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikes 2, kuna kinnipidamine ja kinnipidamise pikendamine on oma olemuselt analoogsed. Järelikult peab see toimuma võimalikult kiiresti pärast haldusotsuse vastuvõtmist.
Neljanda ja viimasena leidis Euroopa Kohus, et asjaolu, et kohus ei kontrolli õigeaegselt haldusotsust pikendada kinnipidamist kauemaks kui direktiivi 2008/115 artikli 15 lõikes 5 ette nähtud esialgne maksimaalne kuuekuuline kestus, ei too automaatselt kaasa kohustust kinnipidamine viivitamatult lõpetada, kui kohtuliku kontrolli tegemise ajal on täidetud kõik kinnipidamise jätkamist õigustavad sisulised tingimused ja kui ei ole saavutatud nimetatud artikli 15 lõikes 6 ette nähtud kinnipidamise maksimaalset kestust. Selles küsimuses tuletas Euroopa Kohus meelde, et kohustus vaadata läbi haldusasutuste otsused, millega pikendatakse kinnipidamist kauemaks kui esialgne maksimaalne kuuekuuline kestus, ei kuulu mitte direktiivi 2008/115 alusel kinnipidamise õiguspärasuse tingimuste hulka, vaid nende tingimuste hulka, mille eesmärk on tagada liikmesriigi poolt kinni peetud kolmandate riikide kodanike õigus tõhusale kohtulikule kaitsele.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiiv 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT 2008, L 348, lk 98; parandus ELT 2019, L 240, lk 17).