62007CC0281
GENERALINĖS ADVOKATĖS
ELEANOR SHARPSTON IŠVADA,
pateikta 2008 m. rugsėjo 25 d. (
1
)
Byla C-281/07
Hauptzollamt Hamburg-Jonas
prieš
Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG
„Reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 — Europos Bendrijų finansinių interesų apsauga — 3 straipsnis — Reikalavimas grąžinti eksporto grąžinamąją išmoką — Nacionalinių valdžios institucijų klaida — Senaties terminas“
1.
Šis Vokietijos Bundesfinanzhof (Federalinis finansų teismas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (toliau – Reglamentas Nr. 2988/95) (
2
) išaiškinimo.
2.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori išsiaiškinti tinkamą reikalavimo grąžinti eksporto grąžinamąją išmoką, kuri eksportuotojui nepagrįstai suteikta dėl nacionalinių valdžios institucijų klaidos, senaties terminą.
Teisinis pagrindas
Reglamentas Nr. 2988/95
3.
Reglamentas Nr. 2988/95 įsigaliojo 1995 m. gruodžio 26 dieną (
3
). Jame nustatytos kelios bendros taisyklės, reglamentuojančios patikrinimus, administracines priemones ir nuobaudas už pažeidimus, padarytus atliekant mokėjimus gavėjams pagal įvairias Bendrijos politikos sritis. Be kita ko, jame nustatytas reikalavimų grąžinti nepagrįstai sumokėtas eksporto grąžinamąsias išmokas senaties terminas.
4.
Prieš priimant Reglamentą Nr. 2988/95 nebuvo bendrų taisyklių, nustatančių senaties terminus, taikomus pažeidimams tirti ar nustatyti ir susigrąžinimo priemonėms, kurių imamasi dėl tokių pažeidimų.
5.
Trečia ir ketvirta šio reglamento konstatuojamosios dalys ypač svarbios. Trečia konstatuojamoji dalis nurodo, kad išsamias Bendrijos išlaidų administravimo taisykles ir jų taikymo kontrolę reglamentuoja skirtingos konkrečios nuostatos pagal atitinkamą Bendrijos politiką, bet Bendrijų finansinius interesus pažeidžiantys teisės aktai turi būti panaikinti visose srityse. Ketvirta konstatuojamoji dalis nurodo, kad, siekiant veiksmingai kovoti su Bendrijų finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu, būtina priimti tam tikras bendras taisykles visose Bendrijos politikos srityse.
6.
Toliau reglamentas pateikia bendras taisykles, reglamentuojančias patikrinimus ir administracines priemones bei nuobaudas už Bendrijos teisės aktų pažeidimus.
7.
1 straipsnio 1 dalis numato:
„Siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus, šiuo reglamentu nustatomos bendrosios taisyklės, reglamentuojančios vienodus patikrinimus ir administracines priemones bei nuobaudas už Bendrijos teisės aktų pažeidimus.“
8.
1 straipsnio 2 dalyje pažeidimas apibrėžiamas taip:
„<…> tai bet kuris Bendrijos teisės aktų nuostatų pažeidimas, susijęs su ekonominės veiklos vykdytojo veiksmu ar neveikimu, dėl kurio Bendrijų bendrajam biudžetui ar jų valdomiems biudžetams padaroma žala sumažinant ar iš viso prarandant pajamas, gaunamas iš tiesiogiai Bendrijų vardu surinktų nuosavų lėšų, arba darant nepagrįstas išlaidas.“
9.
Atitinkamose 3 straipsnio dalyse numatyta:
„1.   Patraukimo atsakomybėn senaties terminas – ketveri metai nuo tada, kai buvo padarytas 1 straipsnio 1 dalyje nurodytas pažeidimas. Atskirų sektorių taisyklėse gali būti nustatytas trumpesnis senaties terminas, tačiau ne trumpesnis kaip treji metai.
<…>
3.   Valstybės narės išlaiko teisę taikyti ilgesnį laikotarpį nei atitinkamai numatyta šio straipsnio 1 ir 2 dalyse.“
Reglamentas Nr. 3665/87 ir Reglamentas Nr. 800/99
10.
Reglamentas Nr. 800/99 (
4
) buvo pirmasis reglamentas, kuriame numatyti specialūs reikalavimo grąžinti nepagrįstai sumokėtas eksporto grąžinamąsias išmokas senaties terminai. Šio reglamento 54 straipsnyje nurodyta:
„[Reglamentas Nr. 3665/87 (
5
)] ir toliau taikomas:
—
eksportuojamiems produktams, kurių eksporto deklaracijos buvo priimtos iki [Reglamento Nr. 800/99] taikymo [įsigaliojimo].“
11.
Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 3 dalyje, kuria reglamentuojami reikalavimai grąžinti eksporto grąžinamąsias išmokas (ir pagal kurią pareikštas šioje byloje nacionalinio teismo nagrinėjamas reikalavimas grąžinti tokią išmoką), senaties terminai nenumatyti.
Nacionalinės teisės nuostatos
12.
Nagrinėjamu laikotarpiu Vokietijos teisėje nebuvo specialių normų, reglamentuojančių reikalavimų grąžinti nepagrįstai suteiktą administracinę naudą senatį.
13.
Todėl šiuo klausimu Vokietijos administracija ir Vokietijos teismai pagal analogiją taikė Vokietijos civilinio kodekso (Bürgerliches Gesetzbuch, toliau – BGB) 195 straipsnyje numatytą senaties terminą administraciniams reikalavimams grąžinti nepagrįstai sumokėtas eksporto grąžinamąsias išmokas (
6
).
14.
BGB 195 straipsnis numatė, kad bendrasis reikalavimų pagal Vokietijos civilinę teisę senaties terminas buvo trisdešimt metų. 2002 m. sausio 1 d. įsigaliojo šio straipsnio pakeitimas. Jame numatytas bendrasis senaties terminas sutrumpintas iki trejų metų ir nuo tada toks ir išliko.
Faktinės aplinkybės
15.
1995 m. LAGRA Import Export GmbH (toliau – LAGRA) kreipėsi dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už 31 galviją, iš viso sveriančius 21413 kg, kuriuos ji ketino eksportuoti į Turkiją. Centrinė muitinė (toliau – Hauptzollamt) patenkino prašymą dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už visus 31 gyvulį.
16.
Vis dėlto vienas gyvulys Trieste, pakeliui į Turkiją, nugaišo. LAGRA pranešė Hauptzollamt apie tai ir paprašė atitinkamai pakeisti prašymą dėl eksporto grąžinamųjų išmokų, vietoj 31 gyvulio nurodant 30 gyvulių (taigi ir vietoj 21413 kg – 20715 kg). Hauptzollamt nepastebėjo šio prašymo. 1996 m. balandžio 19 d. ji skyrė eksporto grąžinamąją išmoką už 31 gyvulį (
7
).
17.
1999 m. rugpjūčio 5 d.Hauptzollamt priėmė sprendimo pataisą, reikalaudama grąžinti sumą, suteiktą už nugaišusį gyvulį (
8
).
18.
2000 m. liepos mėn. LAGRA iškelta bankroto byla. Jos visas turtas buvo perduotas bankui Bayerischen Hypotheken- und Wechselbank AG. Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG (toliau – Bayerische) šiuo metu yra Bayerischen Hypotheken- und Wechselbank AG teisių perėmėjas.
19.
LAGRA, tapusi nemoki, negrąžino eksporto grąžinamosios išmokos už nugaišusį gyvulį. 2000 m. rugpjūčio 28 d.Hauptzollamt priėmė sprendimą pareikalauti, kad tą sumą grąžintų LAGRA teisių perėmėjas. Tačiau pastebėjusi, kad pirminis teisių perėmėjas nustojo egzistavęs kaip savarankiškas asmuo, šį sprendimą panaikino. 2001 m. gruodžio 12 d.Hauptzollamt priėmė Bayerische skirtą sprendimą dėl atsakomybės (
9
).
20.
Bayerische apskundė sprendimą dėl atsakomybės Finanzgericht, kuris nusprendė, kad Hauptzollamt neturi teisės reikalauti grąžinti išmoką dėl Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalyje numatyto senaties termino.
21.
Hauptzollamt pateikė kasacinį skundą Bundesfinanzhof, kuris Teisingumo Teismui pateikė šiuos klausimus:
„1.
Ar (Reglamento Nr. 2988/95) 3 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos pirmas sakinys turi būti taikomas reikalavimui grąžinti eksportuotojui nepagrįstai suteiktą eksporto grąžinamąją išmoką, net jei jis nepadarė pažeidimo?
Jeigu į šį klausimą bus atsakyta teigiamai:
2.
Ar ši nuostata turi būti atitinkamai taikoma reikalavimui grąžinti tokias lengvatines išmokas tokiam asmeniui, kuriam eksportuotojas perleido savo teisę į eksporto grąžinamąją išmoką?“
22.
Pastabas raštu pateikė tik Komisija. Šioje byloje nebuvo prašyta surengti posėdį ir jis nebuvo surengtas.
Pirminės pastabos
23.
Išvadoje Vosding padariau išvadą, kad Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos pirmame sakinyje numatytas senaties terminas taip pat taikomas procesui dėl bet kokio pažeidimo, padaryto arba baigto prieš įsigaliojant šiam reglamentui. Tas senaties terminas taikomas ir nuobaudoms, ir administracinėms priemonėms, kaip antai reikalavimai grąžinti eksporto grąžinamąsias išmokas, suteiktas padarius pažeidimus.
24.
Taip pat priėjau prie išvados, kad remdamasi to reglamento 3 straipsnio 3 dalimi valstybė narė gali taikyti ilgesnį senaties terminą, kuris nacionaliniuose įstatymuose jau buvo numatytas prieš priimant reglamentą. Vis dėlto laikiausi nuomonės, kad tokio ilgesnio termino nereikėtų taikyti, jei jis numatytas tik atitinkamos valstybės narės bendroje civilinės teisės normoje, apimančioje niekaip kitaip specialiai nereglamentuojamą senatį visų rūšių reikalavimams.
25.
Todėl padariau išvadą, kad BGB 195 straipsnis, taikomas tik pagal analogiją administracinės teisės reikalavimams grąžinti nepagrįstai sumokėtas sumas, nebuvo pakankamai specialus, kad patektų į Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 3 dalies taikymo sritį.
26.
Į tai atsižvelgdama nagrinėsiu šioje byloje pateiktus klausimus. Jei Teisingumo Teismas nesutiktų su kuria nors mano išvadoje Vosding pateiktų išvadų dalimi, jis būtinai padarytų išvadą, kad į pirmąjį Bundesfinanzhof klausimą reikėtų atsakyti neigiamai. Todėl į pateiktą antrąjį klausimą jis neatsakytų.
Pirmasis klausimas
27.
Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnis, reglamentuojantis reikalavimus grąžinti eksporto grąžinamąsias išmokas, nenustato jokių senaties terminų. Nors Reglamento Nr. 800/99 54 straipsnyje numatyta, kad Reglamentas Nr. 3665/87 taikomas tokiems reikalavimams, nė viena iš šių priemonių neišsprendžia klausimo, koks senaties terminas turi būti taikomas. Todėl senaties terminą, taikomą reikalavimui grąžinti eksporto grąžinamąją išmoką, suteiktą pagal eksporto deklaraciją, priimtą prieš 1999 m. balandžio 24 d. (
10
), reikia nustatyti pagal Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalį arba nacionalinę teisę.
28.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmuoju klausimu klausia, ar Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalyje nustatytą senaties terminą reikėtų taikyti reikalavimui grąžinti eksportuotojui klaidingai sumokėtą eksporto grąžinamąją išmoką, net jei pastarasis nepadarė pažeidimo.
29.
Mano nuomone, į šį klausimą galima tinkamai atsakyti tik neigiamai.
30.
3 straipsnio 1 dalyje kalbama apie 1 straipsnio 2 dalyje apibrėžtus „pažeidimus“. Tačiau jei pažeidimo nėra, 3 straipsnio 1 dalies taikyti negalima.
31.
Pagal 1 straipsnio 2 dalį „pažeidimas“ apibrėžtas „kaip bet kuris Bendrijos teisės aktų nuostatų pažeidimas, susijęs su ekonominės veiklos vykdytojo veiksmu ar neveikimu <…>“. Šis apibrėžimas pagal savo formuluotę neapima už eksporto grąžinamosios išmokos skyrimą atsakingos nacionalinės valdžios institucijos veiksmo arba neveikimo.
32.
„Pažeidimo“ buvimas yra esminė sąlyga, atsižvelgiant į būdą, kuriuo suformuluotas senaties termino apibrėžimas, ir tai atsispindi teisės aktų leidėjo pasirinkime, nuo kurio momento senaties terminas prasideda. 3 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje numatyta, kad senaties terminas prasideda nuo pažeidimo padarymo momento. Jei pažeidimas nepadarytas, negalima nustatyti senaties termino pradžios momento.
33.
Šioje byloje neginčijama, kad eksporto grąžinamoji išmoka permokėta tik dėl Hauptzollamt klaidos. Eksportuotojas, LAGRA, sąmoningai pranešė Haupzollamt, kad trisdešimt pirmasis gyvulys nugaišo. Vis dėlto Hauptzollamt skyrė ir sumokėjo eksporto grąžinamąją išmoką ne už 30, o 31 gyvulį. Akivaizdu, kad permokėjimas „susijęs“ tik su Hauptzollamt klaida. Pastangos įrodyti kitaip iškreiptų 1 straipsnio 2 dalies teksto prasmę (
11
) ir įprastą priežastinio ryšio nagrinėjimą.
34.
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pagrįstas tuo, kad todėl nebuvo padarytas joks pažeidimas, kurį būtų galima priskirti eksportuotojui.
35.
Kiek galima nustatyti iš bylos, aišku, kad LAGRA jokiu momentu nesiėmė jokio teigiamo veiksmo prisiimti Hauptzollamt padarytos klaidos. Įdomesnis klausimas yra, ar galima LAGRA priskirti kokį nors „neveikimą“, kuris, būtų galima tvirtinti, būtų lėmęs pažeidimą šiuo atveju. Galima patikimai tvirtinti, kad atlikus mokėjimą LAGRA privalėjo patikrinti sumokėtą sumą, nustatyti, kad jai sumokėta ne už 30, o už 31 gyvulį ir vėl šiuo klausimu kreiptis į Hauptzollamt (
12
). Ar toks veiksmo nesiėmimas prilygsta „neveikimui“? Akivaizdu, kad „dėl jo Bendrijų bendrajam biudžetui <…> padaroma žala“ (
13
).
36.
Kadangi Teisingumo Teismas turi spręsti bylą remdamasis prašymu priimti prejudicinį sprendimą, manau, kad nacionalinis teismas gali iš naujo išnagrinėti bylos aplinkybes ir, remdamasis tuo, ką aš ką tik pažymėjau, nuspręsti, jog LAGRA padarė pažeidimą neveikimu, t. y. nepatikrinusi, ar jai sumokėta teisinga eksporto grąžinamosios išmokos suma.
37.
Nemanau, kad galima teigti, jog 3 straipsnio 1 dalyje numatytą senaties terminą galima pagal analogiją taikyti aplinkybėms, kuriose priežastinis veiksmas arba neveikimas priskirtinas nacionalinėms valdžios institucijoms. Šiame tekste tiesiog nėra formuluotės, kuri pateisintų tokį supratimą. Mano nuomone, Teisingumo Teismas negali veiksmingai perrašyti 1 straipsnio 2 dalyje numatyto „pažeidimo“ apibrėžimo, kad šis apimtų nacionalinių valdžios institucijų veiksmus ar neveikimą.
38.
Todėl darau išvadą, kad Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalyje numatyto senaties termino negalima taikyti, jei eksportuotojas nepadarė pažeidimo.
39.
Jei Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalis netaikoma, senaties terminą reikia nustatyti pagal atitinkamas nacionalinės teisės normas. Prieš įsigaliojant Reglamentui Nr. 2988/95, Vokietijos teismai pagal analogiją taikė BGB 195 straipsnyje nustatytą senaties terminą – nagrinėjamu laikotarpiu tai buvo trisdešimties metų senaties terminas. Todėl gali būti logiška nacionaliniam teismui taikyti tą patį numatytąjį senaties terminą aplinkybėms, kurios nepatenka į reglamento taikymo sritį. Ar tai reiškia, kad eksportuotojui, kuris nepadarė pažeidimo, derėtų taikyti trisdešimties metų senaties terminą, kai pažeidimus padarę eksportuotojai gali naudotis Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalyje numatytu ketverių metų senaties terminu? Mano nuomone, Teisingumo Teismui nei reikia, nei jis turėtų prieiti prie tokios išvados.
40.
Savo išvadoje Vosding byloje aš laikiausi nuomonės (atsakydama į trečiąjį pateiktą klausimą), jog BGB 195 straipsnis nebuvo pakankamai specialus, kad patektų į Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 3 dalies taikymo sritį, ir net jei jis patektų į šios nuostatos taikymo sritį, nacionaliniam teismui reikėtų išnagrinėti, ar jame nustatyto senaties termino trukmė atitiko bendruosius Bendrijos teisės principus.
41.
Šioje byloje nagrinėjama eksporto grąžinamoji išmoka, kurią nacionalinės valdžios institucijos pagal Bendrijos teisę klaidingai sumokėjo eksportuotojui (
14
). Tas permokėjimas neigiamai paveikė bendrąjį Bendrijų biudžetą. Todėl permokėjimas ir procesas dėl jo grąžinimo aiškiai patenka į Bendrijos teisės taikymo sritį. Vadinasi, net jei taikomą senaties terminą reikia nustatyti iš nacionalinės teisės, nacionalinis teismas turi pats įsitikinti, kad tas senaties terminas atitinka bendruosius Bendrijos teisės principus.
42.
BGB 195 straipsnyje numatytas trisdešimties metų senaties terminas, pagal analogiją taikytas administracinės teisės reikalavimams grąžinti nepagrįstai sumokėtas sumas, mano nuomone, yra akivaizdžiai neproporcingas, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalyje numatytą ketverių metų senaties terminą.
43.
Nacionalinė senaties teisė bus, ex hypothesi, taikoma reikalavimams grąžinti eksporto grąžinamąsias išmokas, nepagrįstai sumokėtas tais atvejais, kai eksportuotojas nepadarė pažeidimo. Tokiais atvejais, manau, proporcingumo reikalavimą atitinkantis senaties terminas būtų toks, kuris neviršija Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalyje nustatyto senaties termino, taikomo tais atvejais, kai eksportuotojas padarė pažeidimą.
Antrasis klausimas
44.
Kadangi į pirmąjį klausimą reikia atsakyti neigiamai, antrasis klausimas nekyla.
Išvada
45.
Todėl siūlau į Bundesfinanzhof pateiktą pirmąjį klausimą atsakyti taip:
1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos 3 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos pirmo sakinio negalima taikyti reikalavimui grąžinti eksportuotojui nepagrįstai skirtą eksporto grąžinamąją išmoką, jei pastarasis nepadarė pažeidimo. Kadangi pareiga grąžinti nepagrįstai skirtą eksporto grąžinamąją išmoką kyla iš Bendrijos teisės, nacionalinėje teisėje nustatytą senaties terminą taikantis nacionalinis teismas vis dėlto privalo išnagrinėti, ar tas senaties terminas atitinka bendruosius Bendrijos teisės principus, ypač proporcingumo reikalavimą.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	OL L 312, p. 1.
(
3
)	Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą neaišku, ar realus gyvulių eksportas, už kurį prašyta grąžinamosios eksporto išmokos, atliktas prieš įsigaliojant Reglamentui Nr. 2988/95, ar jam įsigaliojus. Eksportuotojui klaidingai permokėta po tos datos. Savo išvadoje Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb., Vion Trading ir Ze Fu Fleischhandel, sujungtos bylos C-278/07–C-280/07 (toliau – Vosding), 23–41 punktuose aiškinu, kodėl, mano manymu, Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalis yra procesinė priemonė, kurią galima taikyti atgaline data į jos taikymo sritį patenkančioms aplinkybėms.
(
4
)	1999 m. balandžio 15 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/1999, nustatantis bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles (OL L 102, p. 11).
(
5
)	1987 m. lapkričio 27 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 3665/87, nustatantis išsamias bendrąsias grąžinamųjų išmokų už žemės ūkio produktus sistemos taikymo taisykles (OL L 351, p. 1).
(
6
)	Žr. mano išvados byloje Vosding, minėtos šios išvados 3 išnašoje, 14 punktą.
(
7
)	Iš nacionalinio teismo bylos aišku, kad Hauptzollamt tai padarė, nepaisydama to, kad jos 1996 m. balandžio 19 d. Sprendime aiškiai nurodytas 1996 m. sausio 17 d. LAGRA laiškas. Vis dėlto iš šio dokumento galima daryti išvadą, kad buvo permokėta, nes pateikiamas gyvulių svoris (formoje nurodytas kaip „Warenmenge“) yra (pirminis) 21413 kg, o ne 20715 kg.
(
8
)	1137,58 DM (apytikriai 582 EUR).
(
9
)	Prašyme priimti prejudicinį sprendimą konstatuota, kad neįrodyta, jog apie sprendimą dėl atsakomybės Bayerische pranešta iki 2004 m. gegužės mėnesio.
(
10
)	Žr. šios išvados 10 ir 11 punktus.
(
11
)	Įvairiose kalbinėse Reglamento Nr. 2988/95 versijose vartojami veiksmažodžiai varijuoja nuo „resulting from“, „résultant de“, „als Folge“ atitinkamai anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis bei „derivante da” italų kalba iki šio to švelnesnio „correspondiente a“ ir „bestaat in“ atitinkamai ispanų ir danų kalbomis. Vis dėlto visos šios versijos patvirtina mano požiūrį, jog tam, kad būtų „pažeidimas“, nagrinėjamas Bendrijos teisės pažeidimas negali būti padarytas prieš ekonominės veiklos vykdytojo veiksmą arba neveikimą.
(
12
)	Pagrįsta manyti, jog eksportuotojas patikrintų, siekdamas įsitikinti, kad jam sumokėta ne per mažai. Taip pat teisinga manyti, kad jis privalo patikrinti, ar jam nebuvo permokėta. Žinoma, gali būti atvejų, kai eksportuotojas negalėjo nustatyti, kad jam permokėta. Bet taip nėra šiuo atveju.
(
13
)	Reglamento Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalis.
(
14
)	Nagrinėjamu laikotarpiu eksportuotojo teisė gauti grąžinamąją eksporto išmoką už galvijus kilo iš Reglamento Nr. 3665/87, kuriame pačiame daroma nuoroda į 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 805/68 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo (OL L 148, p. 24). Prašymas dėl grąžinamosios eksporto išmokos buvo deramai pateiktas pagal T5 formos reikalavimus, reglamentuotus 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas, 471–495 straipsniais (OL L 253, p. 1).