Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. gegužės 21 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse ir komercinėse bylose – Reglamentas (ES) Nr. 655/2014 – Europinio sąskaitos blokavimo įsakymo procedūra, siekiant palengvinti tarpvalstybinį skolų išieškojimą civilinėse ir komercinėse bylose – Išdavimo sąlygos – 7 straipsnio 1 dalis – Skuba – Reali rizika, kad neišdavus tokio įsakymo bus trukdoma arba bus gerokai sunkiau vėliau įvykdyti kreditoriaus reikalavimą – Šios rizikos pobūdis – Aplinkybės, galinčios įrodyti minėtos rizikos buvimą – Ankstesni skolininko veiksmai – Vykdymo kliūtys skolininko buveinės valstybėje narėje – Valstybės narės teisės aktas, pagal kurį bet koks ieškinys dėl azartinių lošimų paslaugų teikimo iš šios valstybės narės, leidžiamo pagal jos teisės aktus, teisėtumo yra nepriimtinas, o tos valstybės narės teismai privalo atsisakyti pripažinti ir vykdyti bet kokį užsienio teismo sprendimą, priimtą išnagrinėjus tokį ieškinį “
Byloje C‑198/24
dėl Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Vienos apygardos civilinis teismas, Austrija) 2024 m. kovo 8 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. kovo 12 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
TQ
prieš
Mr Green Limited
TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas I. Jarukaitis, ketvirtosios kolegijos teisėjo pareigas einantis pirmosios kolegijos pirmininkas F. Biltgen, teisėjai N. Jääskinen (pranešėjas), R. Frendo ir M. Bošnjak,
generalinis advokatas N. Emiliou,
posėdžio sekretorė E. Sartori, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. birželio 19 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        TQ, atstovaujamo
Rechtsanwalt S. R. Thorstensen,
–        Mr Green Limited, atstovaujamos Rechtsanwalt C. Leitgeb,
–        Belgijos vyriausybės, atstovaujamos M. Jacobs ir M. Van Regemorter, padedamų advocaten R. Verbeke ir Ph. Vlaemminck,
–        Maltos vyriausybės, atstovaujamos A. Buhagiar, padedamos abogado D. Sarmiento Ramírez-Escudero, avukati D. Inguanez ir K. Sammut,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos S. Noë ir L. Wildpanner,
susipažinęs su 2025 m. spalio 30 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 655/2014, kuriuo nustatoma europinio sąskaitos blokavimo įsakymo procedūra, siekiant palengvinti tarpvalstybinį skolų išieškojimą civilinėse ir komercinėse bylose (OL L 189, 2014, p. 59), 7 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Austrijoje gyvenančio fizinio asmens TQ ir Maltoje buveinę turinčios internetinių azartinių lošimų organizatorės
Mr Green Limited ginčą dėl prašymo išduoti europinį šios
organizatorės
sąskaitų blokavimo įsakymą.
Teisinis pagrindas
3        Reglamento Nr. 655/2014 5, 11 ir 14 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(5)      nacionalinės procedūros dėl apsaugos priemonių, pvz., sąskaitos blokavimo įsakymų, taikymo nustatytos visose valstybėse narėse, tačiau labai skiriasi tokių priemonių skyrimo sąlygos ir jų įgyvendinimo veiksmingumas. Be to, tarpvalstybinio pobūdžio bylose nacionalinių apsaugos priemonių taikymo procedūros gali būti sudėtingos, ypač kai kreditorius siekia blokuoti kelias skirtingose valstybėse narėse esančias sąskaitas. Todėl manytina, kad būtina ir tikslinga patvirtinti privalomą ir tiesiogiai taikomą Sąjungos aktą, kuriuo būtų sukurta nauja [Europos] Sąjungos procedūra, sudaranti galimybę tarpvalstybiniais atvejais veiksmingai ir greitai blokuoti banko sąskaitose laikomas lėšas;
<...>
(11)      kreditorius, norintis užtikrinti vėlesnio teismo sprendimo dėl bylos esmės vykdymą, turėtų galėti pasinaudoti blokavimo įsakymo procedūra prieš inicijuodamas teismo procesą dėl bylos esmės ir bet kuriuo tokio proceso etapu. Ja taip pat turėtų galėti pasinaudoti kreditorius, kuriam jau išduotas teismo sprendimas, sudaryta taikos sutartis arba išduotas autentiškas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų kreditoriaus reikalavimo sumą;
<...>
(14)      sąlygomis, kuriomis remiantis išduodamas blokavimo įsakymas, turėtų būti nustatyta tinkama kreditoriaus interesų siekti, kad būtų išduotas įsakymas, ir skolininko interesų užkirsti kelią piktnaudžiavimui įsakymu, pusiausvyra.
<...>
Be to, kreditorius bet kuriuo atveju, įskaitant atvejus, kai jam jau yra išduotas teismo sprendimas, turėtų įrodyti teismui, kad jo reikalavimui skubiai reikalinga teisminė apsauga ir kad be įsakymo gali būti trukdoma arba gerokai sunkiau įvykdyti esamą arba būsimą teismo sprendimą, nes esama realios rizikos, kad iki to laiko, kai atsiras galimybė kreditoriaus atžvilgiu vykdyti esamą arba būsimą teismo sprendimą, skolininkas gali būti iššvaistęs, paslėpęs ar sunaikinęs savo turtą arba jį perleidęs už mažesnę vertę, perleidęs neįprastą jo kiekį arba tai padaręs neįprastu būdu.
Teismas turėtų įvertinti kreditoriaus pateiktus įrodymus, pagrindžiančius, kad esama tokios rizikos. Pavyzdžiui, tai galėtų būti įrodymai, susiję su skolininko elgesiu reaguojant į kreditoriaus reikalavimą ar ankstesnio šalių ginčo metu, skolininko kredito istorija, skolininko turto pobūdžiu ir skolininko pastarojo meto veiksmais, kurių jis ėmėsi savo turto atžvilgiu. Vertindamas įrodymus, teismas gali laikyti, kad skolininko iš sąskaitų išimamos sumos ir jo išlaidos, reikalingos normaliai jo verslo eigai užtikrinti, arba periodinės šeimos išlaidos pačios savaime nėra neįprastos. Vien tai, kad skolininkas nemoka ar užginčija reikalavimą, arba vien tai, kad skolininkas turi daugiau kaip vieną kreditorių, neturėtų savaime būti laikoma pakankamu įrodymu įsakymo išdavimui pagrįsti. Be to, vien tai, kad skolininko finansinės aplinkybės yra nepalankios arba blogėja, savaime neturėtų būti pakankamu pagrindu įsakymui išduoti. Tačiau teismas gali atsižvelgti į šiuos veiksnius bendrai vertindamas, ar esama rizikos“.
4        Šio reglamento 1 straipsnio „Dalykas“ 1 dalyje numatyta:
„Šiuo reglamentu nustatoma Sąjungos procedūra, kuria kreditoriui sudaromos galimybės siekti, kad būtų išduotas europinis sąskaitos blokavimo įsakymas (toliau – blokavimo įsakymas arba įsakymas), kuriuo, neviršijant įsakyme nurodytos sumos, užkertamas kelias tam, kad kiltų pavojus vėlesniam kreditoriaus reikalavimo įvykdymui dėl lėšų, kurias turi skolininkas ar kurios turimos skolininko vardu valstybėje narėje esančioje banko sąskaitoje, pervedimo ar išėmimo.“
5        Minėto reglamento 7 straipsnio „Blokavimo įsakymo išdavimo sąlygos“ 1 dalyje nustatyta:
„Teismas išduoda blokavimo įsakymą, jei kreditorius yra pateikęs pakankamai įrodymų, kad įtikintų teismą, jog reikia skubiai taikyti tokią apsaugos priemonę kaip blokavimo įsakymas, nes esama realios rizikos, kad be tokios priemonės bus trukdoma arba bus gerokai sunkiau vėliau įvykdyti kreditoriaus reikalavimą skolininko atžvilgiu.“
6        To paties reglamento 8 straipsnyje „Prašymas dėl blokavimo įsakymo“ numatyta:
„1.      Prašymai dėl blokavimo įsakymo teikiami naudojant formą, nustatytą laikantis 52 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.
2.      Prašyme pateikiama ši informacija:
<...>
j)      visų reikšmingų aplinkybių, kuriomis grindžiamas blokavimo įsakymo išdavimas, kaip reikalaujama 7 straipsnio 1 dalyje, apibūdinimas“.
7        Reglamento Nr. 655/2014 17 straipsnio „Sprendimas dėl prašymo dėl blokavimo įsakymo“ 1 dalyje nustatyta:
„Teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl blokavimo įsakymo, išnagrinėja, ar įvykdytos šiame reglamente nustatytos sąlygos ir reikalavimai.“
8        Šio reglamento 22 straipsnyje „Pripažinimas ir vykdytinumas“ nurodyta:
„Vienoje valstybėje narėje pagal šį reglamentą išduotas blokavimo įsakymas pripažįstamas kitose valstybėse narėse nereikalaujant jokios specialios procedūros ir yra vykdytinas kitoje valstybėje narėje nereikalaujant įsakymo paskelbimo vykdytinu.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
9        Austrijoje gyvenantis TQ iš šios valstybės narės teritorijos dalyvavo internetiniuose azartiniuose lošimuose, kuriuos organizavo bendrovė Mr Green, turinti buveinę Maltoje ir šios valstybės internetinių azartinių lošimų licenciją, bet neturinti atitinkamos Austrijos licencijos pagal 1989 m. lapkričio 28 d.
Bundesgesetz zur Regelung des Glücksspielwesens (Glücksspielgesetz – GSpG) (Federalinis azartinių lošimų reguliavimo įstatymas (Azartinių lošimų įstatymas – GSpG); BGBl. I, Nr. 620/1989). 2017 m. sausio 3 d.–2019 m. balandžio 25 d. laikotarpiu jis pralošė iš viso 62 878 EUR.
10      Dėl šių lošiant patirtų nuostolių atlyginimo TQ kreipėsi į Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Vienos apygardos civilinis teismas, Austrija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą, su ieškiniu Mr Green; ieškovo teigimu, kadangi Mr Green neturi licencijos pagal šį Federalinį azartinių lošimų įstatymą, pagrindinė lošimų sutartis yra niekinė, o tai reiškia, kad ši bendrovė privalo jam grąžinti nesėkmingų statymų sumas. 2021 m. gruodžio 2 d. sprendimu tas teismas patenkino TQ reikalavimą ir priteisė iš Mr Green iš viso 62 878 EUR su palūkanomis, bylinėjimosi išlaidomis ir papildomomis sumomis.
11      Mr Green dėl minėto sprendimo pateikė apeliacinį skundą Oberlandesgericht Wien (Vienos aukštesnysis apygardos teismas, Austrija), o šis 2022 m. vasario 21 d. sprendimu jį atmetė. Šie abiejų instancijų teismų sprendimai įsiteisėjo ir tapo vykdytini 2022 m. balandžio 13 d.
12      Kadangi minėtos sumos nebuvo sumokėtos, 2024 m. vasario 13 d. TQ kreipėsi į Bezirksgericht Innere Stadt Wien (Vienos miesto centro apylinkės teismas, Austrija) su prašymu išduoti pagal Reglamentą Nr. 655/2014 europinį sąskaitos blokavimo įsakymą (toliau – blokavimo įsakymas) dėl 2021 m. gruodžio 2 d. ir 2022 m. vasario 21 d. teismų sprendimais patenkinto reikalavimo, nukreiptą į, kaip jis teigė,
Mr Green turimas banko sąskaitas Airijoje, Liuksemburge, Maltoje ir Švedijoje.
13      Tame teisme TQ iš esmės tvirtino, jog
išduodant šį įsakymą reikia atsižvelgti į tai, kad maždaug 2021 m. sausio mėn. Austrijos teismams priėmus kelis sprendimus, kuriais leidžiamas priverstinis vykdymas kitų Austrijoje gyvenančių lošėjų prieš Mr Green pradėtose bylose, panašiose į tą, kurioje priimtas 2021 m. gruodžio 2 d.
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Vienos apygardos civilinis teismas) sprendimas, ši bendrovė nutraukė sutartį su Austrijos mokėjimo paslaugų teikėja Dimoco Europe GmbH (toliau – Dimoco), kurios tvarkomoje sąskaitoje Mr Green turėjo kredito likutį ir kuri
šios vardu iki 2021 m. vasario mėn. pradžios tenkino reikalavimus kaip trečioji skolininkė. Todėl, TQ teigimu, buvo rizika, kad Mr Green imsis panašių veiksmų pirmesniame šio sprendimo punkte nurodytose valstybėse narėse, kad apsaugotų savo turtą nuo kreditorių reikalavimų, perkeldama jį į Maltą, kur nuo 2023 m. birželio mėn. pagal įstatymą draudžiama vykdyti užsienyje priimtus sprendimus Maltos licenciją turinčių azartinių lošimų organizatorių atžvilgiu.
14      2024 m. vasario 15 d. sprendimu Bezirksgericht Innere Stadt Wien (Vienos miesto centro apylinkės teismas) atmetė TQ prašymą dėl blokavimo įsakymo, motyvuodamas tuo, kad, pirma, remiantis 2021 m. įvykiais negalima daryti išvados, jog 2024 m. bus trukdoma arba bus gerokai sunkiau įvykdyti jo reikalavimą, ir, antra, neatrodo, kad tai yra skubu, nes TQ šį prašymą pateikė tik praėjus trejiems metams nuo tada, kai gavo dokumentą, pagal kurį reikalaujama, kad Mr Green sumokėtų atitinkamo
kreditoriaus reikalavimo sumą. Be to, dėl TQ argumentų, susijusių su Maltos teisės aktais, minėtas teismas konstatavo, kad nors Maltos pirmosios instancijos teismai iš tiesų atsisakė vykdyti Austrijos teismų sprendimus, nenustatyta, kad taip būtų nusprendę ir tos valstybės narės aukštesnės instancijos teismai.
15      TQ prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme pateikė skundą dėl
tokio sprendimo, prašydamas jį pakeisti taip, kad būtų patenkintas jo prašymas išduoti atitinkamų Mr Green sąskaitų blokavimo įsakymą.
16      Šiuo klausimu tas teismas visų pirma nurodo, kad, remiantis jo paties pateiktu Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalies aiškinimu, tam, kad būtų išduotas blokavimo įsakymas, turi būti įvykdytos dvi sąlygos, t. y., pirma, šis blokavimas turi būti skubus ir, antra, turi kilti rizika, kad be tokio blokavimo bus trukdoma arba bus gerokai sunkiau įvykdyti atitinkamus kreditoriaus reikalavimus. Jo teigimu, pagal šio reglamento 14 konstatuojamąją dalį tokios rizikos buvimas turi būti įrodytas skolininko veiksmais, atliktais likus nedaug laiko iki tada, kai pateikiamas prašymas
dėl atitinkamų sąskaitų blokavimo. Nors nutraukus Mr Green ir Dimoco sudarytą sutartį Austrijoje pradėtos priverstinio vykdymo procedūros prieš Mr Green nebuvo sėkmingos, nes ši bendrovė atsisakė atlikti mokėjimus pagal Austrijos sprendimus, kuriais nurodyta įvykdyti atitinkamus kreditoriaus reikalavimus, šis nutraukimas nėra „pastarojo meto“, kaip tai suprantama pagal šią 14 konstatuojamąją dalį, nes TQ prašymą dėl blokavimo įsakymo pateikė praėjus šiek tiek daugiau nei trejiems metams po minėto nutraukimo ir nesirėmė kitais Mr Green veiksmais, kad pagrįstų tokio įsakymo būtinumą. Be to, to paties teismo nuomone, atitinkamo reikalavimo sumos nesumokėjimas taip pat negali būti „pastarojo meto“, į kurį būtų galima atsižvelgti pagal minėtą 14 konstatuojamąją dalį. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad, nesant skubos, nėra pagrindo leisti blokuoti skolininko banko sąskaitas remiantis prieš trejus ar daugiau metų atliktais jo veiksmais.
17      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui taip pat kyla klausimas, ar vertinant Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalyje numatytas sąlygas yra svarbu tai, kad 2023 m. birželio 12 d.
buvo iš dalies pakeistas Maltos azartinių lošimų įstatymas (toliau – Maltos azartinių lošimų įstatymo pakeitimas), įtraukiant
į jį 56 A straipsnį (toliau – 56 A straipsnis), pagal kurį draudžiama pareikšti bet kokį ieškinį Maltos licenciją turintiems azartinių lošimų organizatoriams, nes tai prieštarauja viešajai tvarkai, o Maltos teismai turi atsisakyti šioje valstybėje narėje pripažinti ir (arba) vykdyti išnagrinėjus tokį ieškinį priimtą užsienio teismo sprendimą ir (arba) nutartį.
18      Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad, pirma, Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalis, atsižvelgiant į jos formuluotę, galėtų būti suprantama taip, kad „reali rizika“, jog, nesant blokavimo, bus trukdoma arba bus gerokai sunkiau įvykdyti kreditoriaus reikalavimus, priklauso ne tik nuo skolininko veiksmų, bet gali kilti ir dėl trečiųjų asmenų elgesio. Taigi Maltos azartinių lošimų įstatymo pakeitimas gali turėti įtakos pagrindinėje byloje, nes jo formuluotė prieštarauja šio reglamento 22 straipsniui, todėl į šį pakeitimą reikia atsižvelgti kaip į kliūtį įvykdyti TQ reikalavimą Maltoje.
19      Antra, Reglamento Nr. 655/2014 14 konstatuojamojoje dalyje pripažįstama, kad labai svarbu nustatyti kreditoriaus ir skolininko interesų pusiausvyrą, taip pat joje atitinkamos rizikos tikslais daroma nuoroda į skolininko elgesį, o trečiųjų asmenų veiksmai nepaminėti. Taigi, kadangi nei kreditorius, nei skolininkas neturėjo įtakos Maltos azartinių lošimų įstatymo pakeitimo priėmimui, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl galimybės pagrindinėje byloje atsižvelgti į Maltos įstatymų leidėjo elgesį.
20      Galiausiai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, ieškovai iš Austrijos panašiose situacijose siekė, kad Maltoje būtų priverstinai vykdomi jiems palankūs sprendimai azartinių lošimų bylose, o Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Civilinio teismo Pirmasis skyrius, Malta) atsisakė kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą dėl to, ar Maltos azartinių lošimų įstatymo pakeitimas prieštarauja Sąjungos teisei. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad neįmanoma nustatyti, ar tokie sprendimai įgijo res judicata galią ir ar Maltoje vykdyti Austrijos teismų sprendimus azartinių lošimų bylose buvo atsisakyta įsiteisėjusiais teismų sprendimais.
21      Tokiomis aplinkybėmis Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Vienos apygardos civilinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Reglamento Nr. 655/2014] 7 straipsnio 1 dalies nuostata turi būti aiškinama taip, kad reikia neatsižvelgti į skolininko veiksmus, padarytus prieš trejus metus arba anksčiau, ir (arba) teismo sprendimo vykdymo kliūtis skolininko valstybėje narėje?“
Dėl prašymų atnaujinti žodinę proceso dalį
22      2025 m. lapkričio 21 d. ir 24 d. Teisingumo Teismo kanceliarija gavo dokumentus, jais atitinkamai Maltos vyriausybė ir Mr Green paprašė atnaujinti žodinę proceso dalį pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 83 straipsnį.
23      Grįsdama prašymą Mr Green iš esmės teigia, kad generalinis advokatas išvados 66 punkte netiksliai išdėstė šios bendrovės poziciją dėl jos tariamo ketinimo remtis 56 A straipsniu tam, kad užginčytų atitinkamų sprendimų vykdymą Maltoje.
24      Grįsdama savo prašymą Maltos vyriausybė teigia, kad generalinio advokato išvadoje yra tam tikrų netikslumų dėl Maltos teismų taikomo 56 A straipsnio ir to, kad ši nuostata leidžia „slėpti“ skolininko lėšas nuo kreditoriaus.
25      Šiuo klausimu, pirma, primintina, kad pagal SESV 252 straipsnio antrą pastraipą generalinis advokatas viešame posėdyje visiškai nešališkai ir nepriklausomai teikia motyvuotą išvadą dėl bylų, kuriose pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statutą jis turi dalyvauti. Teisingumo Teismo nesaisto nei generalinio advokato išvada, nei ją grindžiantys motyvai (šiuo klausimu žr. 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Storstockholms Lokaltrafik, C‑422/24, EU:C:2025:980, 21 punktą ir 2026 m. sausio 29 d. Sprendimo Keladis I ir Keladis II, C‑72/24 ir C‑73/24, EU:C:2026:51, 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
26      Antra, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statute, taip pat Procedūros reglamente šalims ir šio statuto 23 straipsnyje nurodytiems suinteresuotiesiems asmenims nenumatyta galimybės pateikti pastabų dėl generalinio advokato išvados. Taigi šalies ar suinteresuotojo asmens nesutikimas su generalinio advokato išvada, nepaisant to, kokie klausimai joje nagrinėjami, savaime negali būti motyvas, pateisinantis žodinės proceso dalies atnaujinimą (šiuo klausimu žr. 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Storstockholms Lokaltrafik, C‑422/24, EU:C:2025:980, 22 punktą ir 2026 m. sausio 29 d. Sprendimo Keladis I ir Keladis II, C‑72/24 ir C‑73/24, EU:C:2026:51, 64 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
27      Vadinasi, kadangi savo atitinkamais prašymais atnaujinti žodinę proceso dalį Maltos vyriausybė ir Mr Green bando atsakyti į poziciją, kurią savo išvadoje išdėstė generalinis advokatas, ir patikslinti tam tikras faktines aplinkybes, šiuos prašymus reikia atmesti.
28      Tiesa, pagal Procedūros reglamento 83 straipsnį Teisingumo Teismas, išklausęs generalinį advokatą, gali bet kada nutarti atnaujinti žodinę proceso dalį – pirmiausia, jeigu mano, kad jam nepateikta pakankamai informacijos, arba jeigu baigus žodinę proceso dalį šalis pateikė naują faktą, kuris gali būti lemiamas Teisingumo Teismui priimant sprendimą, arba jeigu nagrinėjant bylą reikia remtis argumentu, dėl kurio šalys ar Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnyje nurodyti suinteresuotieji asmenys nepateikė nuomonės.
29      Vis dėlto nagrinėjamu atveju Teisingumo Teismas mano, kad, pasibaigus rašytinei proceso daliai ir įvykus teismo posėdžiui, jis turi visą būtiną informaciją, kad galėtų priimti sprendimą dėl jam pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą. Be to, aplinkybės, kuriomis Maltos vyriausybė ir Mr Green grindžia savo atitinkamus prašymus atnaujinti žodinę proceso dalį, nėra naujos faktinės aplinkybės, galinčios turėti lemiamą įtaką sprendimui, kurį jis turi priimti šioje byloje.
30      Konkrečiai dėl šio sprendimo 23 ir 24 punktuose nurodytų faktinių aplinkybių primintina, kad Teisingumo Teismas turi nustatyti ne tai, ar nurodytos faktinės aplinkybės yra įrodytos, o tik išaiškinti reikšmingas Sąjungos teisės nuostatas. Remiantis suformuota jurisprudencija, klausimus dėl Sąjungos teisės išaiškinimo nacionalinis teismas pateikia atsižvelgdamas į savo paties nurodytas faktines aplinkybes ir teisinius pagrindus, kurių tikslumo Teisingumo Teismui tikrinti nereikia (šiuo klausimu žr. 2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Bezirkshauptmannschaft Landeck (Bandymas prieiti prie mobiliajame telefone saugomų asmens duomenų), C‑548/21, EU:C:2024:830, 41 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
31      Tokiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas, išklausęs generalinį advokatą, mano, kad nėra pagrindo atnaujinti žodinės proceso dalies.
Dėl prejudicinio klausimo
32      Vieninteliu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo Teisingumo Teismo išaiškinti, ar Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad nacionalinis teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl blokavimo įsakymo, siekdamas nustatyti, ar reikia skubiai išduoti šį įsakymą, gali atsižvelgti, pirma, į skolininko elgesį likus keleriems metams iki šio prašymo pateikimo ir, antra, į tai, ar valstybėje narėje, kurioje įsisteigęs skolininkas, galioja įstatymas, galintis trukdyti įvykdyti atitinkamą kreditoriaus reikalavimą.
33      Reglamente Nr. 655/2014, kaip matyti iš jo 1 straipsnio, nustatyta Sąjungos procedūra, sudaranti kreditoriui galimybę siekti, kad būtų išduotas sąskaitos blokavimo įsakymas, kuriuo, neviršijant šiame įsakyme nurodytos sumos, užkertamas kelias tam, kad kiltų pavojus vėlesniam kreditoriaus reikalavimo įvykdymui dėl lėšų, kurias turi skolininkas ar kurios turimos skolininko vardu valstybėje narėje esančioje banko sąskaitoje, pervedimo ar išėmimo. Kreditorius gali pasinaudoti tuo įsakymu kaip alternatyva nacionalinėje teisėje numatytoms laikinosioms apsaugos priemonėms.
34      Pagal Reglamento Nr. 655/2014 17 straipsnio 1 dalį teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl blokavimo įsakymo, išnagrinėja, ar įvykdytos šiame reglamente nustatytos sąlygos ir reikalavimai.
35      Blokavimo įsakymo išdavimo sąlygos įtvirtintos Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnyje.
36      Pagal Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalį teismas išduoda blokavimo įsakymą, jei kreditorius yra pateikęs pakankamai įrodymų, kad įtikintų teismą, jog reikia skubiai taikyti tokią apsaugos priemonę kaip blokavimo įsakymas, nes esama realios rizikos, kad be tokios priemonės bus trukdoma arba bus gerokai sunkiau vėliau įvykdyti kreditoriaus reikalavimą skolininko atžvilgiu.
37      Kaip yra konstatavęs Teisingumo Teismas, Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalyje numatyta, jog siekdamas, kad pagal šią nuostatą būtų išduotas blokavimo įsakymas, kreditorius turi įrodyti tik tai, kad ši priemonė yra skubi dėl neišvengiamo pavojaus vėlesniam jo reikalavimo vykdymui (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo K.H.K. (Sąskaitų blokavimas), C‑555/18, EU:C:2019:937, 40 punktą ir 2023 m. balandžio 20 d. Sprendimo Starkinvest, C‑291/21, EU:C:2023:299, 50 punktą).
38      Kaip pažymėta ir generalinio advokato išvados 49 punkte, iš šio 7 straipsnio 1 dalies formuluotės aiškiai matyti, kad šioje dalyje numatyta kreditoriaus pareiga įrodyti, jog išduoti blokavimo įsakymą reikia „skubiai“, o tokia skuba apibūdinama taip, kad esama „realios rizikos“, jog be tokios priemonės bus trukdoma arba bus gerokai sunkiau vėliau įvykdyti kreditoriaus reikalavimą. Taigi būtinybė skubiai išduoti tokį įsakymą ir ši „reali rizika“ yra du neatskiriami vienos sąlygos aspektai, o ne dvi atskiros sąlygos.
39      Vadinasi, Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad blokavimo įsakymą reikia išduoti skubiai, kai esama realios rizikos, kad be tokio įsakymo iki to laiko, kai atsiras galimybė kreditoriaus atžvilgiu įvykdyti esamą arba būsimą teismo sprendimą, bus trukdoma arba bus gerokai sunkiau įvykdyti kreditoriaus reikalavimą.
40      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad aplinkybių, kurias prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė
savo prejudiciniame klausime, reikšmingumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į skubos sąlygą, susijusią su būtinybe išduoti blokavimo įsakymą, t. y. sąlygą, apibūdinamą taip, kad esama tokios realios rizikos. Šiuo klausimu reikia apibrėžti sąvoką „reali rizika“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalį, ir konkrečiai išnagrinėti, į kokias aplinkybes tikrindamas, ar ši sąlyga įvykdyta, gali atsižvelgti teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl blokavimo įsakymo.
41      Pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti tiek į jos tekstą, tiek į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (šiuo klausimu žr. 1983 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12 punktą; 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimo E. (Reikalavimų įskaitymas), C‑481/24, EU:C:2025:996, C‑481/24, EU:C:2025:996, 29 punktą ir 2026 m. sausio 22 d. Sprendimo NOVIS, C‑18/24, EU:C:2026:33, 49 punktą).
42      Šiuo klausimu, pirma, dėl sąvokos „reali rizika“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalį, būtent dėl šios nuostatos teksto, konstatuotina, kad iš jo, visų pirma vartojamo kokybinio būdvardžio „reali“, aiškiai matyti, kad šią sąvoką reikia aiškinti kaip reiškiančią konkrečią ir esamą riziką prašymo išduoti blokavimo įsakymą pateikimo momentu, o ne vien galimą ar tikėtiną riziką.
43      Dėl šio 7 straipsnio 1 dalies konteksto pažymėtina, kad minėtos sąvokos apimtis patikslinta Reglamento Nr. 655/2014 14 konstatuojamojoje dalyje.
44      Šiuo klausimu iš 14 konstatuojamosios dalies trečios pastraipos iš esmės matyti, kad kreditorius, siekdamas įtikinti prašymą nagrinėjantį teismą, kad jo reikalavimui skubiai reikalinga teisminė apsauga, turi įrodyti, jog esama realios rizikos, kad iki to laiko, kai atsiras galimybė kreditoriaus atžvilgiu vykdyti teismo sprendimą, skolininkas gali būti iššvaistęs, paslėpęs ar sunaikinęs savo turtą arba jį perleidęs už mažesnę vertę, perleidęs neįprastą jo kiekį arba tai padaręs neįprastu būdu. Minėtos 14 konstatuojamosios dalies ketvirtoje pastraipoje priduriama, jog vien tai, kad skolininkas turi daugiau kaip vieną kreditorių arba jo finansinės aplinkybės yra nepalankios ar blogėja, savaime neturėtų būti laikoma pakankamu įrodymu blokavimo įsakymo išdavimui pagrįsti.
45      Remiantis kartu aiškinamomis Reglamento Nr. 655/2014 14 konstatuojamosios dalies trečia ir ketvirta pastraipomis, „reali rizika“, kaip ji suprantama pagal jo 7 straipsnio 1 dalį, turi būti suprantama kaip rizika, kylanti dėl skolininko tyčinių veiksmų, būtent dėl to, kad jis imasi skolos sumokėjimui išvengti skirtų priemonių, pavyzdžiui, iššvaisto, paslepia ar sunaikina turtą arba perleidžia jį už mažesnę vertę, o ne dėl bet kokios kitos grėsmės atitinkamo kreditoriaus reikalavimo įvykdymui, kuri kyla ne dėl tokių skolininko veiksmų.
46      Tokį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 655/2014 parengiamieji darbai, būtent pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Europinio sąskaitos blokavimo įsakymo sukūrimo siekiant palengvinti tarpvalstybinį skolų išieškojimą civilinėse ir komercinėse bylose (COM(2011) 445 final). Iš tiesų iš šių darbų matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas nepasirinko platesnės vadinamosios periculum in mora sąlygos, susijusios su rizika, kad kils sunkumų dėl atitinkamo kreditoriaus reikalavimo vykdymo, formuluotės,
t. y.
tokios, kad ji apimtų visus atvejus, kai esama rizikos, kad skolininko turtas paprasčiausiai sumažės.
47      Šio sprendimo 45 punkte pateiktą Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalies aiškinimą taip pat patvirtina šio reglamento tikslai – juo siekiama ne tik Sąjungos lygmeniu nustatyti nacionalinėje teisėje numatytoms laikinosioms apsaugos priemonėms alternatyvią procedūrą, pagal kurią, remiantis privalomomis ir tiesiogiai taikytinomis nuostatomis, leidžiama veiksmingai ir greitai blokuoti atitinkamose banko sąskaitose laikomas lėšas, bet ir nustatyti teisingą kreditoriaus ir skolininko interesų pusiausvyrą (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 7 d.
Sprendimo K.H.K. (Sąskaitų blokavimas), C‑555/18, EU:C:2019:937, 31 ir 32 punktus, taip pat 2023 m. balandžio 20 d. Sprendimo Starkinvest, C‑291/21, EU:C:2023:299, 49 ir 50 punktus).
48      Atsižvelgiant į galimą neigiamą blokavimo įsakymo poveikį skolininko turtui, be kita ko, galimybei laisvai juo disponuoti, Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalies aiškinimas, pagal kurį bet kokia grėsmė kreditoriaus reikalavimo įvykdymui būtų laikoma „realia rizika“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, galėtų pažeisti pirmesniame šio sprendimo punkte nurodytą pusiausvyrą.
49      Dėl aplinkybių, galinčių įrodyti, kad esama „realios rizikos“, kaip ji apibrėžta šio sprendimo 42 ir 45 punktuose, pirmiausia primintina, kad Reglamento Nr. 655/2014 8 straipsnio, kuriame reglamentuojamas prašymas dėl blokavimo įsakymo, 2 dalies j punkte numatyta, kad kreditorius šį prašymą nagrinėjančiam teismui turi pateikti visų reikšmingų aplinkybių, kuriomis grindžiamas tokio įsakymo išdavimas, apibūdinimą.
50      Šiuo klausimu Reglamento Nr. 655/2014 14 konstatuojamosios dalies ketvirtoje pastraipoje pateiktas aplinkybių, kuriomis kreditorius gali remtis siekdamas pagrįsti blokavimo įsakymo išdavimą ir į kurias prašymą nagrinėjantis teismas gali atsižvelgti vertindamas, ar esama „realios rizikos“, kaip ji suprantama pagal šio reglamento 7 straipsnio 1 dalį, sąrašas.
51      Į šį sąrašą įtrauktas skolininko elgesys reaguojant į kreditoriaus reikalavimą arba ankstesnio šalių ginčo metu, skolininko kredito istorija, jo turto pobūdis ir visi pastarojo meto veiksmai, kurių jis ėmėsi dėl šio turto. Šioje 14 konstatuojamojoje dalyje taip pat nurodytos kelios kitos aplinkybės, į kurias prašymą nagrinėjantis teismas taip pat gali atsižvelgti, nors jos savaime neturėtų būti laikomos pakankamomis siekiant pagrįsti blokavimo įsakymo išdavimą.
52      Be to, atsižvelgiant į Reglamentu Nr. 655/2014 siekiamus tikslus, apie kuriuos priminta šio sprendimo 47 punkte, konstatuotina, kad, pirma, siekiant užtikrinti teisingą kreditoriaus ir skolininko interesų pusiausvyrą, taip pat šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies veiksmingumą, įrodinėjimo standartas negali būti suprantamas
taip, jog jis yra toks aukštas, kad kreditorius privalėtų pateikti įrodymų apie skolininko ketinimą vengti sumokėti kreditoriaus reikalavimo sumą, nes praktiškai dažnai būtų sunku laikytis tokio
standarto.
53      Antra, kreditoriaus prašymas išduoti tokį įsakymą turi būti grindžiamas konkrečiais įrodymais, galinčiais patvirtinti tikimybę, kad, jeigu šis įsakymas nebūtų išduotas, iki to laiko, kai būtų taikomos galimos priverstinio vykdymo priemonės, skolininkas galėtų iššvaistyti, paslėpti ar sunaikinti savo turtą arba jį perleisti už mažesnę vertę.
54      Taigi tiek iš Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalies teksto, tiek iš šios nuostatos konteksto ir šiuo reglamentu siekiamo tikslo matyti, kad teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl blokavimo įsakymo, gali atlikti bendrą aplinkybių, kuriomis remiasi kreditorius, o prireikus ir šio sprendimo 51 punkte nurodytų veiksnių vertinimą, siekdamas nustatyti, ar, remiantis šiomis aplinkybėmis, esama „realios rizikos“, kad neišdavus blokavimo įsakymo skolininkas gali imtis priemonių, pavyzdžiui, iššvaistyti, paslėpti ar sunaikinti turtą arba perleisti jį už mažesnę vertę, dėl kurių iki to laiko, kai atsiras galimybė kreditoriaus atžvilgiu įvykdyti esamą arba būsimą teismo sprendimą, bus trukdoma arba bent jau bus gerokai sunkiau įvykdyti kreditoriaus reikalavimą.
55      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, vienintelis turintis jurisdikciją priimti sprendimą dėl faktinių aplinkybių, turi atlikti bendrą aplinkybių, kuriomis remiasi TQ grįsdamas savo prašymą dėl blokavimo įsakymo, vertinimą ir nustatyti, ar jos pakankamai įrodo, kad esama tokios „realios rizikos“.
56      Nagrinėjamu atveju tam teismui kyla klausimas, ar svarbu tai, kad skolininkas
atliko veiksmus likus keleriems metams iki prašymo dėl blokavimo įsakymo pateikimo, be kita ko, nutraukė komercinius santykius su mokėjimo paslaugų teikėju, veikusiu šio skolininko vardu kaip trečiasis skolininkas kreditoriaus gyvenamosios vietos valstybėje narėje, taip pat tai, kad valstybėje narėje, kurioje yra įsisteigęs skolininkas, buvo priimtas įstatymo pakeitimas, galintis trukdyti įvykdyti kreditoriaus reikalavimą.
57      Dėl pirmosios iš šių aplinkybių pažymėtina, kad, pirma, kaip matyti iš šio sprendimo 51 ir 54 punktų, atlikdamas bendrą būtinybės skubiai išduoti blokavimo įsakymą vertinimą prašymą nagrinėjantis teismas gali atsižvelgti į ankstesnį skolininko elgesį. Pažymėtina ir tai, kad Reglamente Nr. 655/2014 nėra nuostatų, iš kurių būtų matyti, kad tai, ar šis elgesys
yra svarbus, neišvengiamai priklauso nuo jo momento. Be to, kaip nurodyta generalinio advokato išvados 70 punkte, siekdamas, kad būtų išduotas toks įsakymas, pagal šį reglamentą kreditorius neprivalo pateikti prašymo, vos tik kyla nurodyta rizika jo reikalavimo įvykdymui. Šiuo tikslu svarbu tai, ar tokia rizika išlieka šio prašymo pateikimo momentu.
58      Antra, kaip pažymėta generalinio advokato išvados 68 punkte, internetu veiklą vykdančių bendrovių, kurios turi nedaug fizinio turto arba jo neturi už savo įsisteigimo valstybės narės ribų, atveju mokėjimo paslaugų teikėjo tvarkomoje sąskaitoje turimas jų kredito likutis gali būti vienas iš tų retų atvejų, kai yra turto, iš kurio kreditorius galėtų vykdyti savo reikalavimą. Todėl sutarties su tokiu paslaugų teikėju nutraukimas gali būti laikomas įrodymu, kad esama platesnės schemos, pagal kurią atitinkamas skolininkas siekia išvengti skolų sumokėjimo atitinkamoje valstybėje narėje arba bent jau apsunkinti tokio reikalavimo vykdymą.
59      Dėl antrosios aplinkybės, susijusios su Maltos azartinių lošimų įstatymo pakeitimu, kuris, kreditoriaus nuomone, gali trukdyti įvykdyti jo reikalavimą būtent dėl to, kad šiuo pakeitimu skolininko įsisteigimo valstybės narės teismai įpareigojami atsisakyti pripažinti vykdytinais šios valstybės teritorijoje užsienio teismų sprendimus, kaip antai tuos, kuriais reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų atitinkamo kreditoriaus reikalavimo sumą, primintina, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 45 punkto, Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalis apima ne bet kokią grėsmę kreditoriaus reikalavimo įvykdymui, o realią riziką, susijusią su skolininko
ketinimu išvengti
šio reikalavimo sumos sumokėjimo. Bet kuriuo atveju ši rizika turi būti konkreti ir esama prašymo išduoti blokavimo įsakymą pateikimo momentu.
60      Vadinasi, kaip iš esmės pažymėta generalinio advokato išvados 65 punkte, vien to, kad kreditorius remiasi nacionalinės teisės aktu, kaip antai nurodytu pirmesniame šio sprendimo punkte, negali pakakti siekiant įrodyti, kad esama „realios rizikos“, kaip ji suprantama pagal šio 7 straipsnio 1 dalį. Tokia išvada juo labiau darytina vertinant būtinybę išduoti blokavimo įsakymą dėl skolininko turimų sąskaitų kitose valstybėse narėse nei ta, kurioje priimtas šis teisės aktas.
61      Vis dėlto atlikdamas bendrą reikšmingų aplinkybių, kuriomis remiasi kreditorius, vertinimą teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl blokavimo įsakymo pagal Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalį, gali atsižvelgti į nacionalinės teisės aktą, kaip antai nurodytą šio sprendimo 59 punkte, kaip į konteksto dalį, leidžiančią įvertinti skolininko veiksmų mastą siekiant nustatyti, ar jis ketina vengti atitinkamo kreditoriaus reikalavimo sumos sumokėjimo.
62      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad nacionalinis teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl europinio blokavimo įsakymo, siekdamas nustatyti, ar reikia skubiai išduoti šį įsakymą, gali atsižvelgti, pirma, į skolininko elgesį likus keleriems metams iki šio prašymo pateikimo ir, antra, į tai, ar valstybėje narėje, kurioje įsisteigęs skolininkas, galioja įstatymas, galintis trukdyti įvykdyti atitinkamą
kreditoriaus reikalavimą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
63      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 655/2014, kuriuo nustatoma europinio sąskaitos blokavimo įsakymo procedūra, siekiant palengvinti tarpvalstybinį skolų išieškojimą civilinėse ir komercinėse bylose, 7 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
nacionalinis teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl europinio blokavimo įsakymo, siekdamas nustatyti, ar reikia skubiai išduoti šį įsakymą, gali atsižvelgti, pirma, į skolininko elgesį likus keleriems metams iki šio prašymo pateikimo ir, antra, į tai, ar valstybėje narėje, kurioje įsisteigęs skolininkas, galioja įstatymas, galintis trukdyti įvykdyti atitinkamą kreditoriaus reikalavimą.
Parašai.
*      Proceso kalba: vokiečių.