Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (šeštoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. gegužės 21 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Valstybės pagalba – Tam tikros paramos žemės ūkio ir miškininkystės sektoriams bendroji išimtis – Reglamentas (ES) Nr. 702/2014 – Žalos, patirtos dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kompensavimo pagalba – Pagalbos sumos sumažinimas neapsidraudus draudimu, apimančiu ne mažiau kaip 50 % vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų, taip pat atitinkamoje valstybėje narėje ar regione dažniausiai pasitaikančią su klimatu susijusią riziką – 25 straipsnio 9 dalis – Pagalbos gavėjo negalėjimas apsidrausti reikalaujamu draudimu “
Sujungtose bylose C‑52/25 [Binanrier](i) ir C‑53/25 [Beaudeluc]i,
dėl Cour d’appel de Mons (Monso apeliacinis teismas, Belgija) 2025 m. sausio 21 d. sprendimais, kuriuos Teisingumo Teismas gavo 2025 m. sausio 28 d., pagal SESV 267 straipsnį pateiktų dviejų prašymų priimti prejudicinį sprendimą bylose
RZ,
GT (C‑52/25),
AX,
UI (C‑53/25),
prieš
Valonijos regioną,
TEISINGUMO TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininko pareigas einantis A. Kumin, teisėjai S. Gervasoni ir M. Bošnjak (pranešėjas),
generalinis advokatas A. Biondi,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Belgijos vyriausybės, atstovaujamos P. Cottin, C. Pochet ir M. Van Regemorter, padedamų avocat X. Drion,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos A. Bouquet, C. Kovács ir S. Verschraegen,
susipažinęs su 2026 m. sausio 15 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymai priimti prejudicinį sprendimą pateikti dėl 2014 m. birželio 25 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 702/2014, kuriuo skelbiama, kad tam tikrų kategorijų pagalba žemės bei miškų ūkio sektoriuose ir kaimo vietovėse yra suderinama su vidaus rinka pagal [SESV] 107 ir 108 straipsnius (OL L 193, 2014, p. 1), 25 straipsnio 9 dalies išaiškinimo.
2        Šie prašymai pateikti nagrinėjant du ginčus tarp, pirma, RZ ir GT (byla C‑52/25) ir, antra, AX ir UI (byla C‑53/25), ūkininkų, ir Valonijos regiono (Belgija) dėl žalos, kurią jie patyrė dėl sausros, atlyginimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Reglamento Nr. 702/2014, galiojusio klostantis pagrindinių bylų faktinėms aplinkybėms ir vėliau pakeisto, 10, 42 ir 54 konstatuojamosiose dalyse buvo nurodyta:
„(10)      bendrosios šio reglamento taikymo sąlygos turėtų būti apibrėžtos remiantis bendrais principais, kuriais užtikrinama, kad pagalba atitiktų bendros svarbos tikslą, turėtų aiškų skatinamąjį poveikį, būtų tinkama ir proporcinga, būtų teikiama visiškai skaidriai ir jai būtų taikomos kontrolės priemonės bei reguliarus vertinimas, kad ji neigiamai nepaveiktų prekybos sąlygų daugiau, nei gali būti priimtina bendros svarbos požiūriu;
<...>
(42)      tų kategorijų pagalba visų pirma turėtų apimti <...> rizikos ir krizių valdymo pagalbą (pvz., nuostolių, patirtų dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kompensavimo pagalbą) <...>. Tokia pagalba visų pirma turėtų būti siekiama stiprinti viso žemės ūkio sektoriaus konkurencingumą ir gyvybingumą;
<...>
(54)      pagrindinė tvaraus ir konkurencingo žemės ūkio sektoriaus funkcionavimo priemonė – geras rizikos ir krizių valdymas. Pirminiai žemės ūkio gamintojai susiduria su tam tikra gamtos ir klimato reiškinių keliama rizika, pavojais sveikatai ir krizėmis. Todėl rizikos bei krizių valdymo pagalba ir pagalba gyvulininkystės sektoriui turėtų būti teikiama tik pirminę žemės ūkio produktų gamybą vykdančioms [mažoms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ)]. Valstybės pagalba, kuria kompensuojami dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, patirti nuostoliai, pagalba kovai su gyvūnų ligomis bei augalų kenkėjais ir draudimo įmokų mokėjimo pagalba turėtų būti siekiama tik padėti pagalbos gavėjams, kurie susiduria su tam tikrais sunkumais, nors ir ėmėsi pagrįstų tokios rizikos mažinimo pastangų. Valstybės pagalba neturėtų skatinti jos gavėjų be reikalo rizikuoti. Pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančios MVĮ turėtų pačios atsakyti už neapgalvoto gamybos metodų ar produktų pasirinkimo pasekmes.“
4        Šio reglamento 3 straipsnyje „Išimties taikymo sąlygos“ buvo nustatyta:
„Pagalbos schemos, pagal pagalbos schemas teikiama individuali pagalba ir ad hoc pagalba yra suderinamos su vidaus rinka pagal [SESV] 107 straipsnio 2 arba 3 dalį ir joms netaikomas [SESV] 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu tokia pagalba atitinka visas šio reglamento I skyriuje nustatytas sąlygas ir konkrečias šio reglamento III skyriuje atitinkamų kategorijų pagalbai nustatytas sąlygas.“
5        Minėto reglamento 25 straipsnyje „Nuostolių, patirtų dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, kompensavimo pagalba“ buvo numatyta:
„1.      Pagalba pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančioms MVĮ, kuria kompensuojami dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirti nuostoliai, yra suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta [SESV] 107 straipsnio 3 dalies c punkte, ir jai netaikomas [SESV] 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka šio straipsnio 2–10 dalyse ir I skyriuje nustatytas sąlygas.
<...>
9.      Pagal šį straipsnį skiriama pagalba sumažinama 50 %, išskyrus tuo atveju, kai ji teikiama gavėjams, kurie yra apdraudę ne mažiau kaip 50 % savo vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų ir yra apsidraudę nuo valstybėje narėje arba regione, kuriuose teikiamas toks draudimas, statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
<...>“
Belgijos teisė
6        2018 m. rugpjūčio 23 d.
Arrêté du Gouvernement wallon considérant comme une calamité agricole la sécheresse d’août 2016 à juin 2017, délimitant l’étendue géographique de cette calamité et déterminant l’indemnisation des dommages (Valonijos vyriausybės nutarimas, kuriuo 2016 m. rugpjūčio mėn.–2017 m. birželio mėn. trukusi sausra buvo pripažinta žemės ūkio gaivaline nelaime ir buvo apibrėžta šios nelaimės geografinė aprėptis bei nustatyta kompensacija) (Moniteur belge, 2018 m. rugsėjo 4 d., p. 68445; toliau – 2018 m. rugpjūčio 23 d. nutarimas) 6 straipsnyje numatyta:
„Tuo atveju, jei nukentėjusysis nėra apsidraudęs draudimu, pagal kurį bent 50 % jo produkcijos būtų apdrausta nuo su klimato reiškiniais susijusios rizikos, vadovaujantis 5 straipsniu, kompensacijos suma sumažinama 50 %.“
Ginčai pagrindinėse bylose, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
7        Apeliantai pagrindinėse bylose, kurių žemės ūkio valdas sudaro daugiamečių ir vienmečių pievų bei žolynų plotai, skirti gyvuliams šerti, patyrė žalą per sausrą, kuri truko nuo 2016 m. rugpjūčio mėn. iki 2017 m. birželio mėn. 2018 m. rugpjūčio 23 d. nutarimu Valonijos (Belgija) vyriausybė pripažino šią sausrą žemės ūkio gaivaline nelaime, dėl kurios pagal nacionalinę teisę galima gauti kompensaciją. Apeliantai pagrindinėse bylose šiuo pagrindu pateikė prašymus kompensuoti žalą.
8        2018 m. spalio 31 d. Liuksemburgo provincijos (Belgija) valdytojas pagal 2018 m. rugpjūčio 23 d. nutarimo 6 straipsnį apeliantams pagrindinėse bylose pasiūlė skirti perpus sumažintą kompensaciją, motyvuodamas tuo, kad jie nėra apdraudę ne mažiau kaip 50 % savo produkcijos
nuo su klimatu susijusios rizikos.
9        Apeliantai pagrindinėse bylose ginčijo šio pasiūlymo pagrįstumą ir teigė, kad Belgijoje siūlomi draudimai nesuteikia galimybės apdrausti žemės ūkio valdas nuo sausros rizikos. Vis dėlto dviem 2018 m. gruodžio 10 d. sprendimais Liuksemburgo provincijos valdytojas apeliantams pagrindinėse bylose skyrė perpus sumažintas kompensacijas.
10      Dviem 2021 m. kovo 15 d. sprendimais Cour d’appel de Liège (Lježo apeliacinis teismas, Belgija) atmetė apeliantų pagrindinėse bylose apeliacinį skundą dėl šių dviejų provincijos valdytojo sprendimų, motyvuodamas tuo, kad 2018 m. rugpjūčio 23 d. nutarimo 6 straipsnis atitinka Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalį, pagal kurią pagalba sumažinama 50 %, išskyrus tuo atveju, kai ji teikiama gavėjams, kurie yra apdraudę ne mažiau kaip 50 % savo vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų ir yra apsidraudę nuo atitinkamoje valstybėje narėje arba regione statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos. Kadangi dažniausiai pasitaikantis klimato reiškinys Belgijoje yra kruša ir šioje valstybėje narėje egzistuoja draudimas nuo rizikos, susijusios su tokio pobūdžio klimato reiškiniais, tas teismas nusprendė, kad apeliantai pagrindinėse bylose galėjo apsidrausti tokiu draudimu.
11      2023 m. sausio 19 d. sprendimais Cour de cassation (Kasacinis Teismas, Belgija) panaikino šiuos du sprendimus, motyvuodamas tuo, kad Cour d’appel de Liège neatsižvelgė į apeliantų pagrindinėse bylose argumentus, kad jie negalėjo apsidrausti nuo krušos, nes ji neapima daugiametėms ir vienmetėms pievoms padarytos žalos.
12      Bylos buvo perduotos Cour d’appel de Mons (Monso apeliacinis teismas, Belgija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Tame teisme apeliantai pagrindinėse bylose teigia, pirma, kad Belgijoje tuo metu, kai vyko aptariamos sausros, nebuvo įmanoma apdrausti žemės ūkio valdos nuo tokios rizikos. Antra, nors tiesa, kad egzistavo draudimas nuo krušos rizikos, apeliantai pagrindinėse bylose vis dėlto nebūtų turėję galimybės juo pasinaudoti, nes jų žemės ūkio paskirties žemė, atsižvelgiant į jos specifines savybes, nebuvo draudžiama nuo tokios rizikos. 2018 m. rugpjūčio 23 d. nutarimo 6 straipsnis yra diskriminacinis, nes pagal jį ūkininkams neleidžiama įrodyti, kad jie negalėjo apdrausti daugiau nei pusės savo produkcijos nuo atitinkamos rizikos ar net nuo Belgijoje statistiškai dažniausios su klimatu susijusios rizikos.
13      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies taikymo srities ir 2018 m. rugpjūčio 23 d. nutarimo 6 straipsnio atitikties šiai nuostatai. Šiuo klausimu jis pažymi, kad šiame 6 straipsnyje neatsižvelgiama į aplinkybę, jog nukentėjusysis galėjo neturėti galimybės apsidrausti nuo konkrečios klimato rizikos, dėl kurios patyrė žalą (šiuo atveju – sausros), arba apdrausti savo žemės ūkio valdą nuo kitos su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
14      Šiomis aplinkybėmis Cour d’appel de Mons nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Reglamento Nr. 702/2014] 25 straipsnio 9 dalis, kurioje nustatyta, kad pagalba pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančioms MVĮ, kuria kompensuojami dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirti nuostoliai <...>, sumažinama 50 %, išskyrus atvejus, kai ji teikiama gavėjams, kurie yra apdraudę ne mažiau kaip 50 % savo vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų ir yra apsidraudę nuo valstybėje narėje arba regione, kuriuose teikiamas toks draudimas, statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos, taikoma, jei pagalba ūkininkams skiriama siekiant kompensuoti žalą, patirtą dėl gaivaline nelaime laikomo klimato reiškinio (nagrinėjamu atveju – sausros), kuris atitinkamoje valstybėje narėje (šiuo atveju – [Belgijos Karalystėje]) nėra vienas statistiškai dažniausių su klimato reiškiniais susijusių rizikos veiksnių?
2.      Ar šiame [25] straipsnyje numatytas sumažinimas taikomas, jei pagalba ūkininkams skiriama siekiant kompensuoti žalą, patirtą dėl gaivaline nelaime laikomo klimato reiškinio (nagrinėjamu atveju – sausros), kuris nėra vienas iš su klimato reiškiniais susijusių rizikos veiksnių, dėl kurių atitinkamoje valstybėje narėje (šiuo atveju – [Belgijos Karalystėje]) galima apsidrausti, net jeigu esama draudimo sutarčių, apimančių kitus, statistiškai dažnesnius su klimato reiškiniais susijusius rizikos veiksnius (šiuo atveju – krušą), kurias paramą gaunantis ūkininkas būtų galėjęs pasirašyti?
3.      Ar pagal tą patį straipsnį atitinkamai valstybei narei leidžiama nemažinti ūkininkams pagalbos, skiriamos siekiant kompensuoti žalą, patirtą dėl gaivaline nelaime laikomo klimato reiškinio, kai pagalbos gavėjas įrodo, kad ne mažiau kaip 50 % jo auginamos rūšies vidutinės metinės produkcijos (nagrinėjamu atveju – daugiamečių ir vienmečių pievų bei žolynų plotų, skiriamų gyvuliams šerti, o ne pasėliams) arba su jo valdos produkcija susijusių pajamų atitinkamoje valstybėje narėje (nagrinėjamu atveju – [Belgijos Karalystėje]) nėra draudžiama nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos?“
15      2025 m. vasario 24 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi bylos C‑52/25 ir C‑53/25 buvo sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma rašytinė proceso dalis ir priimtas sprendimas.
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
16      Pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagalba pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančiai MVĮ, kuria kompensuojama dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirta žala, turi būti sumažinta perpus, jei ši MVĮ nėra apsidraudusi nuo atitinkamoje valstybėje narėje arba regione statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos, tuo atveju, kai atitinkama pagalba skiriama siekiant kompensuoti žalą, patirtą dėl tokio klimato reiškinio, kuris, pirma, nesusijęs su šia rizika ir, antra, nekelia
rizikos, nuo kurios galima apsidrausti atitinkamoje valstybėje narėje arba regione.
17      Pagal Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 1 dalį pagalba pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančioms MVĮ, kuria kompensuojama dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirta žala, yra suderinama su vidaus rinka, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, ir jai netaikomas SESV 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti, jeigu ji atitinka sąlygas, visų pirma numatytas minėto 25 straipsnio 2–10 dalyse.
18      Tarp nurodytų nuostatų yra Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis, kuria remiantis pagal šį straipsnį skiriama pagalba sumažinama 50 %, išskyrus tuo atveju, kai ji teikiama gavėjams, kurie yra apdraudę ne mažiau kaip 50 % savo vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų ir yra apsidraudę nuo valstybėje narėje arba regione, kuriuose teikiamas toks draudimas, statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
19      Siekiant atsakyti į pateiktus klausimus, reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą, ypač į jos tikslą (šiuo klausimu žr. 2025 m. lapkričio 13 d. Sprendimo JYSK, C‑117/24, EU:C:2025:872, 23 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
20      Dėl Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies formuluotės pažymėtina, kad joje nurodyta, jog pagal šį straipsnį skiriama pagalba sumažinama perpus, išskyrus tuo atveju, kai ji teikiama gavėjams, kurie yra apdraudę „ne mažiau kaip 50 % savo vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų“, o, kiek tai susiję su draudžiamos rizikos apibrėžtimi – „[nuo] valstybėje narėje arba regione <...> statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.“
21      Taigi šioje nuostatoje nustatytos dvi kumuliacinės sąlygos, kurias turi atitikti draudimas, kuriuo pagalbos gavėjas turi būti apsidraudęs, kad jam nebūtų taikomas šios pagalbos sumos sumažinimas perpus. Joje nėra jokios nuorodos į su klimatu susijusią riziką, kuri konkrečiai sukelia žalą, dėl kurios teikiama pagalba, arba į apsidraudimą draudimu, kuris konkrečiai apima šią riziką. Taigi iš pažodinio Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies aiškinimo matyti, kad nei klausimas, koks yra su klimatu susijusios rizikos, dėl kurios konkrečiai atsirado atlygintina žala, pobūdis, nei klausimas, ar nuo šios konkrečios rizikos (šiuo atveju – sausros) iš tikrųjų gali būti apsidrausta, neturi reikšmės tikrinant, ar atitinkama pagalba pagal šią nuostatą turi būti sumažinta perpus. Vienintelis patikrinimas, kurį šiuo klausimu turi atlikti kompetentingos nacionalinės institucijos, yra tai, ar potencialus pagalbos gavėjas yra apsidraudęs draudimu, atitinkančiu pirma minėtas sąlygas, be kita ko, apsidraudęs nuo rizikos, kuri atitinkamoje valstybėje narėje arba regione yra statistiškai dažniausia.
22      Toks aiškinimas visiškai atitinka Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalimi siekiamą tikslą.
23      Kaip matyti iš šio reglamento 54 konstatuojamosios dalies, pagalba, skirta nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, padarytai žalai kompensuoti, teikiama siekiant gero rizikos ir krizių valdymo, ir ja siekiama padėti MVĮ, kurios patiria ypatingų sunkumų, nors ir deda pagrįstas pastangas, kad kuo labiau sumažintų pirminei žemės ūkio gamybai keliamą riziką (be kita ko, klimato riziką). Iš minėto reglamento 10 ir 42 konstatuojamųjų dalių taip pat matyti, kad tokia pagalba turėtų turėti akivaizdų skatinamąjį poveikį ir kartu padidinti viso Sąjungos žemės ūkio sektoriaus konkurencingumą ir gyvybingumą.
24      Taigi šio reglamento 25 straipsnio 9 dalyje numatyto sumažinimo tikslas – paskatinti pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančias MVĮ apsidrausti nuo su klimatu susijusios rizikos, su kuria jos statistiškai susiduria dažniausiai. Susiedamas visos pagalbos sumos skyrimą su sąlyga, kad potencialūs pagalbos gavėjai būtų apsidraudę draudimu, galinčiu sumažinti numatomos su klimatu susijusios rizikos finansines pasekmes jų žemės ūkio veiklai, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė sumažinti atitinkamų MVĮ ekonominę priklausomybę nuo žemės ūkio pagalbos, teikiamos pagal žalos, patirtos dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginti gaivalinei nelaimei, kompensavimo schemas, kartu bendrai apribodamas bendrą šios pagalbos dydį.
25      Neatrodo, kad šiam tikslui prieštarauja tai, kad pagal Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalį perpus sumažinama pagalbos, teikiamos dėl klimato reiškinio padarytos žalos, suma, kai, pirma, toks reiškinys nesusijęs su atitinkamoje valstybėje narėje ar regione statistiškai dažniausiai pasitaikančia su klimatu susijusia rizika ir, antra, nuo jo negalima apsidrausti toje valstybėje narėje ar regione. Priešingai, jei reikėtų manyti, kad tokioje situacijoje atitinkamos pagalbos gavėjo pagalbos suma negali būti sumažinta perpus, tai keltų pavojų, kad susilpnėtų bendras skatinamasis poveikis visam pirminiam žemės ūkio sektoriui siekti kuo išsamesnės draudimo apsaugos.
26      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti:
Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagalba pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančiai MVĮ, kuria kompensuojama dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirta žala, turi būti sumažinta perpus, jei ši MVĮ nėra apsidraudusi nuo atitinkamoje valstybėje narėje arba regione statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos, tuo atveju, kai atitinkama pagalba skiriama siekiant kompensuoti žalą, patirtą dėl tokio klimato reiškinio, kuris, pirma, nesusijęs su šia rizika ir, antra, nekelia
rizikos, nuo kurios galima apsidrausti atitinkamoje valstybėje narėje arba regione.
Dėl trečiojo klausimo
27      Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagalba pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančiai MVĮ, kuria kompensuojama dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirta žala, turi būti sumažinta perpus, jei ši MVĮ neturėjo galimybių jos eksploatuojamos produkcijos
rūšies
apdrausti draudimu, atitinkančiu minėtos nuostatos sąlygas, atsižvelgiant į atitinkamoje draudimo rinkoje esančią pasiūlą.
28      Iš šio sprendimo 21 punkto matyti, kad Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalyje tik nurodytos dvi sąlygos, kurias turi atitikti draudimas, kurį pagal šį 25 straipsnį suteiktos pagalbos gavėjas turi būti įsigijęs, kad ši pagalba nebūtų sumažinta perpus pagal šią nuostatą.
29      Taigi vien iš Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies formuluotės negalima nustatyti, ar prieš sumažindamos pagalbą pagal šią nuostatą kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos privalo patikrinti, ar, atsižvelgiant į atitinkamoje draudimo rinkoje esančią pasiūlą, pagalbos gavėjas iš tikrųjų galėjo apdrausti jo eksploatuojamos produkcijos rūšį draudimu, atitinkančiu šioje nuostatoje numatytas sąlygas. Konkrečiai, iš šios formuluotės negalima daryti vienareikšmės išvados, kad
pagal bendrąją taisyklę numatytas pagalbos sumažinimas perpus netaikomas, kai pagalbos gavėjas neturi galimybės įsigyti tokio draudimo. Šiomis aplinkybėmis, norint atsakyti į trečiąjį klausimą, reikia atlikti teleologinį 25 straipsnio 9 dalies aiškinimą.
30      Šiuo klausimu, kaip matyti iš šio sprendimo 24 punkto, šioje nuostatoje numatyto sumažinimo tikslas yra paskatinti pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančias MVĮ apsidrausti nuo su klimatu susijusios rizikos, su kuria jos statistiškai susiduria dažniausiai, taip sumažinant atitinkamų MVĮ ekonominę priklausomybę nuo žemės ūkio paramos, teikiamos pagal žalos, patirtos dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginti gaivalinei nelaimei, kompensavimo schemas.
31      Siekiant gero rizikos ir krizių valdymo, apsidraudimas draudimu, atitinkančiu Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalyje numatytas sąlygas, laikytinas pagrįstomis pastangomis, kurių gali būti teisėtai reikalaujama iš pirminiame žemės ūkio sektoriuje veikiančių MVĮ, siekiant kuo labiau sumažinti numatomos su klimatu susijusios rizikos finansines pasekmes jų veiklai. Jeigu pagalbos gavėjas tokių pastangų nedėjo ir tinkamai neapdraudė savo ūkio valdos, šio reglamento 25 straipsnio 9 dalyje numatytas esminis pagalbos sumažinimas yra pateisinamas kaip tiesioginė tokio elgesio pasekmė.
32      Vis dėlto, kaip išvados 28 ir 29 punktuose iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, tokia pasekmė negali kilti išimtiniu atveju, kai atitinkamoje rinkoje nėra Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies reikalavimus atitinkančio draudimo. Tokiu atveju pagalbos gavėjui negalima priekaištauti dėl to, kad jis nedėjo visų pagrįstų pastangų, kad sumažintų numatomos su klimatu susijusios rizikos finansines pasekmes jo veiklai – neapsidraudė tokiu draudimu. Šis pagalbos gavėjas negalėjo savo iniciatyva sumažinti savo ekonominės priklausomybės nuo kompensavimo schemų, todėl skatinamasis tikslas, kuriuo grindžiamas pagalbos sumažinimas, netenka prasmės. Tokia išvada juo labiau pagrįsta dėl to, kad pagalbos gavėjas ir toliau patiria visas patirtos žalos finansines pasekmes ir kad pagalba, į kurią jis gali turėti teisę, yra skirta kompensuoti [tokią žalą].
33      Darytina išvada, kad, remiantis Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalimi, nereikia sumažinti pagal šį 25 straipsnį suteiktos pagalbos, jei nustatoma, kad, atsižvelgiant į atitinkamoje draudimo rinkoje esančią pasiūlą, pagalbos gavėjas neturėjo galimybių jo eksploatuojamos produkcijos rūšies apdrausti draudimu, atitinkančiu šioje nuostatoje numatytas sąlygas. Prireikus pagalbos gavėjas turi įrodyti faktines ir teisines aplinkybes, patvirtinančias tokios situacijos buvimą.
34      Šiuo klausimu reikia pažymėti, pirma, kad toks Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies aiškinimas neprieštarauja vienodo šios nuostatos aiškinimo reikalavimui. Kaip išvados 33 punkte iš esmės nurodė generalinis advokatas, jis leidžia užtikrinti, kad pagal minėtą nuostatą taikomas pagalbos sumažinimas būtų grindžiamas objektyviu kriterijumi ir atitiktų gero rizikos ir krizių valdymo reikalavimą.
35      Antra, nėra pagrindo manyti, kad toks aiškinimas galėtų iškraipyti konkurenciją Sąjungos pirminiame žemės ūkio sektoriuje. Priešingai, tai, kad pagal Reglamento Nr. 2014/702 25 straipsnį suteikta pagalba neturi būti sumažinta pagal šio 25 straipsnio 9 dalį tuo atveju, kai šios pagalbos gavėjas negalėjo įsigyti draudimo, atitinkančio pastarojoje dalyje nustatytas sąlygas, gali pašalinti šiame sektoriuje veikiančių MVĮ patiriamas nepalankias sąlygas, susidariusias dėl to, kad nėra Europos draudimo rinkos, galinčios pasiūlyti išsamias ir vienodas draudimo paslaugas kiekvienoje valstybėje narėje.
36      Nagrinėjamu atveju iš sprendimų dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Belgijoje dažniausia su klimatu susijusi rizika yra kruša ir kad tuo metu, kai klostėsi pagrindinių bylos faktinės aplinkybės, Belgijos draudimo rinkoje buvo galima apsidrausti nuo šios rizikos. Vis dėlto apeliantai pagrindinėse bylose tvirtina, kad, atsižvelgiant į jų ūkių valdų – daugiamečių ir vienmečių pievų bei žolynų plotų, skiriamų gyvuliams šerti – ypatumus, jie negalėjo apsidrausti nuo krušos draudimu, apimančiu ne mažiau kaip 50 % jų vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų.
37      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar, atsižvelgiant į visą jo turimą informaciją, galima nustatyti, kad, turint omenyje atitinkamoje draudimo rinkoje esančią pasiūlą, apeliantai pagrindinėse bylose iš tikrųjų negalėjo įsigyti draudimo, atitinkančio Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalyje nustatytas sąlygas.
38      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti: Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagalba pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančiai MVĮ, kuria kompensuojama dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirta žala, neturi būti sumažinta perpus, jei ši MVĮ neturėjo galimybių jos eksploatuojamos produkcijos rūšies apdrausti draudimu, atitinkančiu minėtos nuostatos sąlygas, atsižvelgiant į atitinkamoje draudimo rinkoje esančią pasiūlą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
39      Kadangi šis procesas pagrindinių bylų šalims yra vienas iš etapų prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamose bylose, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nusprendžia:
1.      2014 m. birželio 25 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 702/2014, kuriuo skelbiama, kad tam tikrų kategorijų pagalba žemės bei miškų ūkio sektoriuose ir kaimo vietovėse yra suderinama su vidaus rinka pagal [SESV] 107 ir 108 straipsnius, 25 straipsnio 9 dalis
turi būti aiškinama taip:
pagalba pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančiai mažai arba vidutinei įmonei (MVĮ), kuria kompensuojama dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirta žala, turi būti sumažinta perpus, jei ši MVĮ nėra apsidraudusi nuo atitinkamoje valstybėje narėje arba regione statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos, tuo atveju, kai atitinkama pagalba skiriama siekiant kompensuoti žalą, patirtą dėl tokio klimato reiškinio, kuris, pirma, nesusijęs su šia rizika ir, antra, nekelia rizikos, nuo kurios galima apsidrausti atitinkamoje valstybėje narėje arba regione.
2.      Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis
turi būti aiškinama taip:
pagalba pirminės žemės ūkio gamybos veiklą vykdančiai mažai arba vidutinei įmonei (MVĮ), kuria kompensuojama dėl nepalankaus klimato reiškinio, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei, patirta žala, neturi būti sumažinta perpus, jei ši MVĮ neturėjo galimybių jos eksploatuojamos produkcijos rūšies apdrausti draudimu, atitinkančiu minėtos nuostatos sąlygas, atsižvelgiant į atitinkamoje draudimo rinkoje esančią pasiūlą.
Parašai.
*      Proceso kalba: prancūzų.
i      Šių bylų pavadinimai išgalvoti. Jie neatitinka jokios bylų šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.