62011CC0089
GENERALINIO ADVOKATO
YVES BOT IŠVADA,
pateikta 2012 m. birželio 21 d. (
1
)
Byla C-89/11 P
E.ON Energie AG
prieš
Europos Komisiją
„Apeliacinis skundas — Konkurencija — Komisijos sprendimas, kuriuo skirta bauda už plombos sugadinimą — Reglamento (EB) Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punktas — Įrodinėjimo naštą reglamentuojantys principai — Pažeidimo sunkumo vertinimas ir baudos dydžio nustatymas — Baudos proporcingumas — Neribota jurisdikcija“
1.
Šioje byloje nagrinėjamas E.ON Energie AG (
2
) pateiktas apeliacinis skundas dėl 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimo E.ON Energie prieš Komisiją (
3
). Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas patvirtino 2008 m. sausio 30 d. Komisijos sprendimo C(2008) 377 galutinis (
4
), kuriuo ji, remdamasi Reglamento (EB) Nr. 1/2003 (
5
) 23 straipsnio 1 dalies e punktu, E.ON Energie skyrė 38 mln. eurų baudą už plombos sugadinimą.
2.
Iš tiesų pagal šią nuostatą Europos Komisija savo sprendimu gali skirti įmonėms ir įmonių asociacijoms baudas, neviršijančias 1 % bendrosios apyvartos praėjusiais ūkiniais metais, jei tyčia ar dėl nerūpestingumo buvo sugadintos plombos, Komisijos įgaliotų pareigūnų ar kitų juos lydinčiųjų asmenų uždėtos pagal Reglamento Nr. 1/2003 20 straipsnio 2 dalies d punktą. Tai yra pirmasis sprendimas dėl šios nuostatos taikymo (
6
).
3.
Šiame apeliaciniame skunde ir, konkrečiai kalbant, jo šeštajame pagrinde keliamas esminis klausimas dėl teisminės kontrolės, kurią Bendrasis Teismas turi atlikti vertindamas Komisijos skirtą baudą už konkurencijos taisyklių pažeidimą, pobūdžio ir apimties. Tačiau dėl kitų pagrindų, mano nuomone, nekyla jokių teisinių keblumų, nes apeliantė raštu ir per teismo posėdį iš esmės užginčijo Bendrojo Teismo atliktą faktinių aplinkybių vertinimą, o tai nepatenka į Teisingumo Teismo kompetenciją, kai jis nagrinėja apeliacinį skundą.
I – Bylos istorija
4.
Aplinkybes pagrindinėje byloje, procesą Bendrajame Teisme ir skundžiamą sprendimą galima trumpai apibūdinti taip (
7
).
5.
2006 m. gegužės 24 d. sprendimu Komisija, remdamasi Reglamento Nr. 1/2003 20 straipsniu, nurodė atlikti patikrinimus apeliantės patalpose Miunchene (Vokietija) ir patikrinti įtarimų dėl jos dalyvavimo vykdant antikonkurencinius susitarimus pagrįstumą.
6.
Patikrinimas, kurį vykdė keturi Komisijos ir šeši Bundeskartellamt (Vokietijos konkurencijos institucija) atstovai, prasidėjo 2006 m. gegužės 29 d. popietę. Kadangi patikrinimas negalėjo būti baigtas tą pačią dieną, išsamesnei analizei atrinkti dokumentai buvo padėti į patalpą G.505, kurios durys užrakintos ir ant jų uždėta oficiali plomba. Plombavimo protokolą parengė ir pasirašė Komisijos, Bundeskartellamt ir apeliantės atstovai.
7.
2006 m. gegužės 30 d. ryte apie 8 val. 45 min. patikrinimo grupė nustatė, kad ginčijamos plombos, kuri tebebuvo prilipinta prie patalpos G.505 durų, būklė pasikeitė. Kai tokia plastikinė plomba sugadinama, balti klijai, kuriais plomba tvirtinama prie pagrindo, lieka ant jo užrašų VOID pavidalu ant viso lipduko paviršiaus. Nuplėšta plomba šiose vietose tampa permatoma, todėl užrašai VOID matyti ir ant plombos.
8.
Patikrinimo grupės vadovas patalpos G.505 duris atidarė apie 9 val. 15 min., paskui buvo sudarytas plombos sugadinimo protokolas, kurį pasirašė Komisijos ir Bundeskartellamt atstovai. Tame protokole, be kita ko, nurodyta, kad visa plomba buvo perkelta apie 2 mm į aukštį ir šoną, kad jos apačioje ir dešinėje matyti klijai, o užrašai VOID aiškiai matyti ant viso plombos, kuri vis dėlto buvo pritvirtina ant durų staktos ir durų ir nebuvo perplėšta, paviršiaus. Po pietų ginčijama plomba buvo nufotografuota mobiliuoju telefonu.
9.
Apeliantė atsisakė pasirašyti protokolą ir pareiškė, kad patalpoje padėti dokumentai nebuvo paliesti.
10.
2006 m. spalio 2 d. apeliantei išsiųstame pranešime apie kaltinimus Komisija padarė išvadą, kad ginčijama plomba buvo sugadinta ir kad apeliantė turi prisiimti atsakomybę už jos sugadinimą dėl savo organizacinių įgaliojimų pastate. Apeliantė pateikė pastabas ir prie jų pridėjo kelias ekspertizes dėl ginčijamos plombos reakcijos į tam tikrą įtempimą.
11.
Pasibaigus šiai procedūrai, Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, kuriame nusprendė, kad E.ON Energie sugadino plombą ir bent jau dėl nerūpestingumo pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punktą, ir kuriuo jai skyrė 38 mln. eurų baudą.
12.
2008 m. balandžio 15 d. pareikštu ieškiniu Bendrajame Teisme E.ON Energie paprašė panaikinti ginčijamą sprendimą ir nurodė devynis ieškinio pagrindus. Iš esmės E.ON Energie kaltino Komisiją, kad nesilaikė įrodinėjimo naštą reglamentuojančių principų, kiek tai susiję su ginčijamos plombos sugadinimu, ir netinkamai uždėjo plombą. Ji taip pat kaltino Komisiją, kad neatsižvelgė į „alternatyvius scenarijus“ galinčius paaiškinti šios plombos būklę, kuri susijusi, be kita ko, su jos galiojimo termino pasibaigimu, su tuo, kad valytoja naudojo valymo priemonę Synto, su oro drėgme ir durų vibracija. E.ON Energie taip pat teigė, kad Komisija pažeidė nekaltumo prezumpcijos principą ir Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalį, nes nebuvo nustatyta jokia kaltė. Galiausiai, kiek tai susiję su baudos dydžiu, ji teigė, kad ginčijamas sprendimas prieštarauja EB 253 straipsnyje nustatytai pareigai motyvuoti ir proporcingumo principui.
13.
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė E.ON Energie pareikštą ieškinį.
II – Šalių reikalavimai
14.
Apeliaciniame skunde E.ON Energie prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą ir ginčijamą sprendimą, nepatenkinus šio reikalavimo – panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo iš jos priteistos bylinėjimosi išlaidos, patenkinti per procesą pirmojoje instancijoje suformuluotus reikalavimus ir panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo skiriama bauda, o nepatenkinus ir šių reikalavimų – panaikinti skundžiamą sprendimą ir bylą grąžinti nagrinėti Bendrajam Teismui. Be to, ji prašo iš Komisijos priteisti bylinėjimosi išlaidas.
15.
Komisija prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš E.ON Energie bylinėjimosi išlaidas.
III – Apeliacinio skundo nagrinėjimas
16.
Apeliaciniam skundui pagrįsti E.ON Energie pateikia šešis pagrindus.
17.
Pirmieji du apeliacinio skundo pagrindai pateikti dėl Bendrojo Teismo atliktos įrodinėjimo naštą ir įrodymų pateikimą reglamentuojančių taisyklių analizės. Tačiau trečiasis, ketvirtasis ir penktasis apeliacinio skundo pagrindai susiję su Bendrojo Teismo atliktu ginčijamos plombos tinkamo uždėjimo ir jos būklės vertinimu. Šeštasis apeliacinio skundo pagrindas pateiktas dėl Bendrojo Teismo atlikto pažeidimo sunkumo ir apeliantei skirtos baudos proporcingumo vertinimo.
A – Dėl pirmojo apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su įrodinėjimo naštą reglamentuojančių principų, nekaltumo prezumpcijos principo ir
„in dubio pro reo“ principo pažeidimu
1. Skundžiamas sprendimas
18.
Visų pirma skundžiamo sprendimo 48–64 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo apeliantės argumentus dėl įrodinėjimo naštos nepaisymo.
19.
Priminęs reikšmingą teismų praktiką Bendrasis Teismas pažymėjo, kad teismas negali nuspręsti, jog Komisija pagrįstai nustatė pažeidimą, jei dėl šio klausimo lieka abejonių, pavyzdžiui, nagrinėjant ieškinį dėl sprendimo, kuriuo skiriama bauda, panaikinimo ir laikantis Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių konvencijos 6 straipsnio 2 dalyje įtvirtinto nekaltumo prezumpcijos principo (
8
). Jis atmetė E.ON Energie pateiktą kaltinimą, susijusį su tariama analogija su teismų praktika suderintų veiksmų srityje, kurioje nustatyta, kad pakanka, jog įmonė pateiktų argumentus, kuriais Komisijos nustatytos faktinės aplinkybės būtų aiškinamos kitu aspektu, kad būtų galima nuspręsti, jog pažeidimas padarytas, ir atkreipė dėmesį, kad ši teismų praktika šiuo atveju netaikytina, nes Komisija remiasi tiesioginiais įrodymais. Todėl skundžiamo sprendimo 56 punkte Bendrasis Teismas paaiškino, kad „kai Komisija pasiremia įrodymais, kurie iš esmės pakankami pažeidimui įrodyti <…>, atitinkama įmonė privalo teisės požiūriu pakankamai įrodyti, pirma, kad egzistuoja aplinkybė, kuria ji remiasi, antra, kad šia aplinkybe paneigiama įrodymų, kuriais remiasi Komisija, įrodomoji galia (
9
)“.
20.
Taigi šioje byloje Bendrasis Teismas atmetė E.ON Energie argumentą, jog Komisija turi įrodyti taip, kad nekiltų jokių pagrįstų abejonių, jog 2006 m. gegužės 30 d. konstatuotas ginčijamos plombos būklės pakeitimas inkriminuojamas E.ON Energie. Konstatavęs, kad, priešingai, nei teigė Komisija, apeliantės pateiktas pagrindas nėra abstraktus, jis vis dėlto pažymėjo, kad Komisija laikėsi principų, kuriais reglamentuojama įrodymų našta. Iš tiesų, viena vertus, ginčijamo sprendimo motyvų 44 punkte aiškiai nurodyta, kad „Komisija turi išdėstyti faktines aplinkybes, reikalingas nurodomam plombų sugadinimui įrodyti“. Kita vertus, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad ginčijamo sprendimo motyvų 75 ir 76 punktuose Komisija plombos sugadinimo konstatavimą grindė ginčijamos plombos būkle 2006 m. gegužės 30 d. ryte, kai, jos teigimu, ant viso jos paviršiaus buvo užrašai VOID, taip pat klijų likučiai ant kitos jos pusės, kaip matyti, be kita, iš Komisijos ir Bundeskartellamt inspektorių pareiškimų bei plombos sugadinimo protokole esančių išvadų. Galiausiai Bendrasis Teismas atmetė E.ON Energie argumentus, grindžiamus alternatyviais paaiškinimais dėl ginčijamos plombos būklės, ir nusprendė, kad tariamas plombos senumas ir jos būklę liudijančių nuotraukų nebuvimas prieš atidarant duris neapsunkino Komisijai tenkančios įrodinėjimo naštos.
2. Šalių argumentai
21.
Pateikdama pirmąjį argumentą E.ON Energie teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su įrodinėjimo naštos paskirstymu, ir dėl šios priežasties pažeidė nekaltumo prezumpcijos principą ir Sąjungos teisės maksimą in dubio pro reo.
22.
Skundžiamo sprendimo 48 punkte pripažinęs, kad Komisija turi pateikti jos konstatuojamų pažeidimų įrodymus, skundžiamo sprendimo 55 punkte Bendrasis Teismas perkėlė įrodinėjimo naštą ir nusprendė, kad kai Komisija pateikia tiesioginių tam tikros aplinkybės įrodymų, atitinkamos įmonės turi įrodyti, kad tų įrodymų nepakanka. Pasak E.ON Energie, Bendrasis Teismas neatsižvelgė, be kita ko, į taikytinas teisės normas, kai konstatavo, kad įrodymai, kuriais rėmėsi Komisija, yra pakankami pažeidimui įrodyti. Šie įrodymai, t. y. plombos sugadinimo protokolas, inspektorių ir ginčijamą plombą pagaminusios bendrovės parodymai, tos plombos nuotrauka ir ekspertizė, yra tik netiesioginiai įrodymai, kuriuos, be to, pateikė tik atsakovė. Dėl plombos sugadinimo E.ON Energie teigia, kad Bendrojo Teismo vertinimas yra klaidingas dėl to, kad jis neatsižvelgė į aptariamos plombos pasibaigusį galiojimo laiką. Be to, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis pagal analogiją taikė 1999 m. liepos 8 d. Sprendimą Montecatini prieš Komisiją (
10
), nes plombos sugadinimas yra, priešingai nei dokumentinis įrodymas, ne tiesioginis ir pakankamas, o dviprasmiškas įrodymas.
23.
E.ON Energie teigia, be kita ko, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes neatsižvelgė į aplinkybę, jog už neaiškumą dėl tinkamo ginčijamos plombos veikimo atsakinga Komisija. Pirma, ji naudojo plombą, kurios galiojimo laikas pasibaigęs, ir, antra, neapsaugojo įrodymų prieš atidarydama patalpos duris. Dublike ji teigia, kad dėl šios aplinkybės plomba buvo blogai uždėta; ji gali būti tinkamai uždėta, tik jei laikomasi gamintojo nurodymų, išdėstytų produkto techninėje specifikacijoje. Pasak apeliantės, galimybės pateikti su Komisijos elgesiu susijusius įrodymus nebuvimas neturėtų jai daryti žalos. Dėl šios aplinkybės perkeliama įrodinėjimo našta, todėl Bendrasis Teismas turėjo pareikalauti, kad Komisija įrodytų, jog plomba buvo uždėta teisingai ir veikė įprastai, o ne iš E.ON Energie reikalauti įrodyti, kad buvo priešingai. E.ON Energie pabrėžia, kad šis pagrindas yra priimtinas, nes įrodinėjimo naštos paskirstymas yra teisės klausimas.
24.
Komisija prašo atmesti pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą, nes jis susijęs su Bendrojo Teismo atliktu faktinių aplinkybių vertinimu. Jei šis reikalavimas nebūtų patenkintas, ji ginčija apeliantės argumentus.
3. Mano vertinimas
25.
Kaip ir Komisija, manau, kad pirmasis apeliacinio skundo pagrindas yra nepriimtinas atsižvelgiant į Teisingumo Teismo atliekamos teisminės kontrolės pobūdį ir apimtį nagrinėjant apeliacinį skundą.
26.
Remiantis nusistovėjusia teismų praktika darytina išvada, kad pagal SESV 256 straipsnio 1 dalį ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio 1 pastraipą apeliacinis skundas paduodamas tik teisės klausimais ir gali būti grindžiamas Bendrojo Teismo kompetencijos trūkumu, jo padarytu procesiniu ar Sąjungos teisės pažeidimu. Taigi iš esmės tik Bendrasis Teismas yra kompetentingas, viena vertus, nustatyti faktines aplinkybes, išskyrus atvejus, kai jo išvados iš esmės yra neteisingos dėl jam pateiktų bylos dokumentų, ir, antra vertus, vertinti šias faktines aplinkybes. Tokiomis aplinkybėmis pagal SESV 256 straipsnį Teisingumo Teismas yra kompetentingas patikrinti tik minėtų aplinkybių teisinę kvalifikaciją ir teisines išvadas, kurias remdamasis minėtomis aplinkybėmis padarė Bendrasis Teismas.
27.
Taigi Teisingumo Teismas neturi kompetencijos nei konstatuoti faktų, nei iš principo nagrinėti įrodymų, kuriais Bendrasis Teismas rėmėsi tiems faktams pagrįsti. Kadangi šie įrodymai gauti teisėtai ir buvo laikomasi bendrųjų teisės principų bei proceso taisyklių, taikomų įrodinėjimo naštai ir įrodymams pateikti, tik Bendrasis Teismas turi vertinti jam pateiktų įrodymų vertę. Taigi šių faktų vertinimas, išskyrus jų iškraipymo atvejį, nėra teisės klausimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teisme (
11
).
28.
Taigi man tenka konstatuoti, kad apeliantė remiasi ne tik tariamu teisės normų pažeidimu, bet ir kritikuoja tai, kaip Bendrasis Teismas įvertino jam pateiktus įrodymus. E.ON Energie kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis nusprendė, jog Komisijos pateiktų įrodymų pakanka pažeidimo sudėčiai, ir kad juos nagrinėdamas neatsižvelgė, jog buvo pasibaigęs ginčijamos plombos galiojimo laikas. Taigi E.ON Energie nurodo savo Bendrajam Teismui pateiktų įrodymų vertinimą ir, beje, nepateikia jokio argumento, įrodančio, kad Bendrasis Teismas tuos įrodymus iškraipė.
29.
Be to, mano nuomone, apeliantė neįrodo, kad atlikdamas vertinimą Bendrasis Teismas pažeidė bendruosius teisės principus ir proceso taisykles, taikomas įrodinėjimo naštos ir įrodymų tyrimo srityje. Skundžiamo sprendimo 48–56 punktuose Bendrasis Teismas teisingai ir ypač išsamiai nurodė šios srities teisės normas ir reikšmingą teismų praktiką, paskui priminė nekaltumo prezumpcijos apimtį konkurencijos taisyklių įgyvendinimo procedūrose. Bendrasis Teismas pagrįstai galėjo išnagrinėti ir atmesti apeliantės argumentus atsižvelgdamas būtent į šias procedūros ir teismų praktikoje nustatytas taisykles.
30.
Atsižvelgdamas į šiuos argumentus siūlau Teisingumo Teismui atmesti pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą kaip nepriimtiną.
B – Dėl antrojo apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti pažeidimu taikant įrodinėjimo naštą reglamentuojančius principus
1. Šalių argumentai
31.
Pateikdama antrąjį apeliacinio skundo pagrindą E.ON Energie teigia, kad Bendrojo Teismo atliktame įrodinėjimo naštą reglamentuojančių principų vertinime, kurį ką tik apibendrinau, išdėstyti motyvai prieštarauja vieni kitiems, taip pat to vertinimo motyvavimas yra nepakankamas.
32.
Skundžiamo sprendimo 56 punkte Bendrasis Teismas pareikalavo, kad apeliantės pateiktais įrodymais būtų „paneigiama įrodymų, kuriais remiasi Komisija, įrodomoji galia“. Vertindamas apeliantės pateiktus įrodymus, kuriais ji paaiškina ginčijamos plombos būklę, skundžiamo sprendimo 202 punkte Bendrasis Teismas pareikalavo, kad ji įrodytų „priežastinį ryšį“ tarp nurodytos aplinkybės, šiuo atveju galiojimo termino pabaigos, ir užrašų VOID pasirodymo. Todėl Bendrasis Teismas neatsižvelgė į principą, kurį pats nustatė minėto sprendimo 56 punkte.
33.
Komisija teigia, kad antrasis apeliacinio skundo pagrindas nepriimtinas, nes pateiktas dėl Bendrojo Teismo atlikto įrodymų vertinimo. Bet kuriuo atveju ji mano, kad šis apeliacinio skundo pagrindas turi būti atmestas.
2. Mano vertinimas
34.
Priešingai, nei teigia Komisija, manau, kad antrasis apeliacinio skundo pagrindas yra priimtinas.
35.
Skundžiamo sprendimo 56 punkte Bendrasis Teismas iš tikrųjų nustatė teisės normą dėl įrodinėjimo naštos, kuri yra platesnė nei jo sprendimuose Mannesmannröhren-Werke prieš Komisiją (
12
) ir JFE Engineering ir kt. prieš Komisiją (
13
), į kuriuos jis daro nuorodą, nustatyti principai. Todėl reikia atlikti ne tik paprastą faktinių aplinkybių vertinimą, bet ir teisinį įvertinimą. Taigi, atsižvelgiant į SESV 256 straipsniu Teisingumo Teismui suteiktą kompetenciją, jis iš esmės turi kompetenciją vertinti Bendrojo Teismo argumentų teisėtumą.
36.
Šiame apeliacinio skundo pagrinde apeliantė teigia, kad skundžiamo sprendimo 56 punkte nustatytas principas prieštarauja jo įgyvendinimui to sprendimo 202 straipsnyje. Mano manymu, tokio prieštaravimo nėra.
37.
Kai Bendrasis Teismas nustato principą, pagal kurį apeliantės pateikta aplinkybė turi paneigti įrodymų, kuriais grindžiama Komisijos analizė, įrodomąją vertę, tai akivaizdžiai reiškia, kad tarp tos aplinkybės ir Komisijos turimų įrodymų yra priežastinis ryšys. Prisiminkime E.ON Energie nurodytą aplinkybę, susijusią su ginčijamos plombos galiojimo termino pasibaigimu. Ši aplinkybė gali paneigti ant plombos esančių užrašų VOID įrodomąją vertę tik tuo atveju, jei būtų įrodyta, kad yra priežastinis ryšys tarp galimo minėtos plombos senumo ir aptariamų užrašų pasirodymo.
38.
Todėl siūlau Teisingumo Teismui antrąjį apeliacinio skundo pagrindą atmesti kaip nepagrįstą.
C – Dėl trečiojo apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su įrodymų iškraipymu, su teisinės valstybės bei teisės į gerą administravimą principų pažeidimu ir su motyvavimo nelogiškumu bei klaidingumu, kiek tai susiję su ginčijamos plombos uždėjimo tinkamumu
39.
E.ON Energie pateiktas trečiasis apeliacinio skundo pagrindas susijęs su skundžiamo sprendimo 102–115 punktuose išdėstytu Bendrojo Teismo atliktu ginčijamos plombos uždėjimo tinkamumo vertinimu.
1. Skundžiamas sprendimas
40.
Skundžiamo sprendimo 102–114 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo, ar remiantis įrodymais, kuriais rėmėsi Komisija, galima daryti išvadą, kad ginčijama plomba buvo uždėta tinkamai. Pirma, jis nusprendė, kad plombos uždėjimo protokolas yra pakankamas įrodymas, kad ji uždėta tinkamai, ir dėl šio klausimo pažymėjo, kad apeliantė nepateikė jokios pastabos dėl tariamo netinkamumo. Antra, remdamasis šešių Komisijos ir Bundeskartellamt inspektorių, dalyvavusių uždedant ginčijamą plombą, pateiktais parodymais, Bendrasis Teismas konstatavo, kad remiantis tais parodymais galima tvirtinti, jog plomba uždėta tinkamai. Trečia, jis pažymėjo, kad keturių kitų patikrinimuose dalyvavusių inspektorių pateikti parodymai nepaneigia įrodymų įrodomosios vertės.
41.
Atsižvelgdamas būtent į šiuos veiksnius ginčijamo sprendimo 115 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad remiantis ginčijamame sprendime pateiktais įrodymais galima konstatuoti, kad ginčijama plomba buvo uždėta tinkamai, taigi, kad ji buvo prilipdyta prie patalpos durų ir nepaliesta, nes ant jos nebuvo matyti užrašų VOID.
2. Šalių argumentai
42.
Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas, kuriame apeliantė padrikai nurodo daug įvairių teisės klaidų, gali būti suskirstytas į tris dalis.
43.
Pirma, apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas iškraipė jam pateiktus įrodymus.
44.
Viena vertus, jis neteisingai įvertino, ar ginčijama plomba tinkamai uždėta, nes atsižvelgė tik į jos išorę, o skundžiamo sprendimo 115 punkte konstatavo, kad ji nepaliesta, kadangi tuo metu, kai inspektoriai paliko apeliantės patalpas, ant jos nebuvo matyti užrašų VOID. Taigi Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, ar plomba iš vidaus buvo nesugadinta, o to akivaizdžiai nebuvo galima pamatyti iš išorės per trumpą laiko tarpą, kuris skiria jos uždėjimą nuo momento, kai inspektoriai apleido patalpas. Neatsižvelgdamas į tokį veiksnį Bendrasis Teismas nesilaikė teisinės valstybės principų ir pažeidė Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (
14
) 41 straipsnyje įtvirtintą teisę į gerą administravimą, nes plika akimi negalėjo įvertinti, ar Komisijos veiksmai buvo teisėti.
45.
Kita vertus, skundžiamo sprendimo 104 punkte Bendrasis Teismas iškraipė ginčijamos plombos uždėjimo protokolą, nes jam suteikė deklaratyvų turinį ir įrodomąją vertę, kurios jis akivaizdžiai neturi, kadangi tame protokole nieko nepasakyta apie nepriekaištingą šios plombos uždėjimą. Taip Bendrasis Teismas pažeidė „logikos dėsnius“.
46.
Antra, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą, kad savo analizę jis grindė Komisijos ir Bundeskartellamt inspektorių parodymais dėl plombos uždėjimo. Tie parodymai nereikšmingi, nes inspektoriai negalėjo įvertinti ginčijamos plombos vidinės būklės.
47.
Trečia, apeliantė mano, kad skundžiamas sprendimas yra klaidingai motyvuotas. To sprendimo 105 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad ji „puikiai žinojo [VOID ženklų] svarbą“, nors neturėjo nei galimybės, nei progos sužinoti, kad ginčijamos plombos plėvelė ypač jautri, ir dėl tos priežasties patikrinti konkrečias jos savybes.
48.
Komisija ginčija šiuos argumentus ir mano, kad pateikdama trečiąjį apeliacinio skundo pagrindą E.ON Energie iš tikrųjų siekia užginčyti Bendrojo Teismo konstatuotas faktines aplinkybes, todėl šis pagrindas nepriimtinas.
3. Mano vertinimas
49.
Dėl pirmojo kaltinimo, susijusio su įrodymų iškraipymu, reikia iš anksto priminti, kad kai apeliantas teigia, jog Bendrasis Teismas iškraipė jam pateiktus įrodymus, Teisingumo Teismas, iš esmės neturintis kompetencijos nagrinėti įrodymų, kuriuos Bendrasis Teismas pasirinko faktinėms aplinkybėms pagrįsti, gali atlikti teisminę kontrolę. Tokiu atveju apeliantas turi tiksliai nurodyti Bendrojo Teismo iškraipytus įrodymus ir įrodyti vertinimo klaidas, dėl kurių, jo manymu, Bendrasis Teismas šiuos įrodymus iškraipė. Be to, reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką toks iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš bylos medžiagos, neatliekant naujo faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimo ir nepateikiant naujų įrodymų (
15
).
50.
Vertindamas šio kaltinimo priimtinumą ir pagrįstumą atskirsiu apeliantės kaltinimus dėl Bendrojo Teismo atlikto vertinimo dėl ginčijamos plombos vientisumo nuo jos kaltinimo, susijusio su plombos uždėjimo protokolo verte.
51.
Pirmuoju atveju E.ON Energie teiginiai nesusiję, mano nuomone, su įrodymų iškraipymu. Kaltindama Bendrąjį Teismą, kad jis neatsižvelgė į galimus vidinius ginčijamos plombos pakitimus, apeliantė pateikia, kaip teigia Komisija, nepakitusios plombos sąvokos apibrėžimą, kuriuo remdamasi ji nori įvertinti Bendrojo Teismo teiginius dėl įrodymų. Taip ji neigia remiantis Bendrajam Teismui pateiktais įrodymais ir ypač atsižvelgiant į tai, kad įrašai VOID nebuvo matyti ant plombos tuo metu, kai ji buvo uždėta ir kai inspektoriai paliko apeliantės patalpas, jo padarytą išvadą dėl plombos sugadinimo.
52.
Manau, kad tai susiję su faktinių aplinkybių vertinimu, kuris apeliaciniame skunde yra nepriimtinas, kaip nurodžiau šios išvados 26 ir 27 punktuose.
53.
Kadangi apeliantės kaltinimai dėl teisinės valstybės ir teisės į gerą administravimą principų pažeidimo susiję su tariamu ginčijamos plombos vientisumo pakitimu, tuos kaltinimus taip pat reikia atmesti. Bet kuriuo atveju reikia konstatuoti, kad apeliantė nepateikia jokio teisinio argumento, galinčio konkrečiai pagrįsti šiuos kaltinimus.
54.
Antruoju atveju apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis iškraipė ginčijamos plombos uždėjimo protokolą ir jam suteikė įrodomąją galią, nors jame nėra jokių požymių, kad plomba buvo uždėta nepriekaištingai.
55.
Atsižvelgiant į Teisingumo Teismui suteiktas kompetencijas, jo atliekama kontrolė vertinant šį argumentą turi apsiriboti patikrinimu, ar Bendrasis Teismas akivaizdžiai neviršijo protingo protokolo vertinimo ribų tuo dokumentu grįsdamas išvadą, kad ginčijama plomba uždėta tinkamai.
56.
Šiuo atveju, mano nuomone, akivaizdu, kad Komisijos, Bundeskartellamt ir apeliantės atstovų parengtas ir pasirašytas protokolas, kuriuo konstatuojama, kad plomba uždėta tinkamai, yra autentiškas, kol nėra įrodyta kitaip. Tačiau šiuo atveju apeliantės pateiktuose argumentacijoje trečiajam apeliacinio skundo pagrindui pagrįsti nenurodytas joks materialinis Bendrojo Teismo pateiktas protokolo aiškinimo netikslumas ir nepaminėtas joks įrodymas, kuriuo būtų galima patvirtinti, kad protokole yra netikslių teiginių ar melagingų pareiškimų.
57.
Todėl apeliantė negali teigti, kad Bendrasis Teismas iškreipė ginčijamos plombos uždėjimo protokolą, taigi šis argumentas turi būti atmestas kaip nepagrįstas. Taip pat siūlau atmesti su tariamu protokolo iškraipymu susijusį apeliantės argumentą dėl „logikos dėsnių“ pažeidimo.
58.
Pateikdama antrąjį kaltinimą apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis klaidingai išaiškino Komisijos ir Bundeskartellamt inspektorių parodymus dėl ginčijamos plombos uždėjimo. Tiesą sakant, apeliantė tik neigia šių parodymų reikšmingumą, kiek tai susiję su tų inspektorių kompetencija, nes jie, apeliantės teigimu, negali įvertinti tos plombos vidinio veikimo. Tačiau remiantis nusistovėjusia teismų praktika darytina išvada, kad tik Bendrasis Teismas gali vertinti, kokią vertę suteikti jam pateiktiems įrodymams, nes įrodymai, kuriais patvirtinamos faktinės aplinkybės, buvo gauti teisėtai ir buvo laikytasi bendrųjų teisės principų bei procedūros taisyklių, taikomų įrodinėjimo naštai ir pateikiant įrodymus (
16
). Tokiu atveju pagal SESV 56 straipsnį Teisingumo Teismas gali tik patikrinti minėtų aplinkybių teisinę kvalifikaciją ir teisines išvadas, kurias remdamasis minėtomis aplinkybėmis padarė Bendrasis Teismas (
17
).
59.
Tačiau šiuo klausimu apeliantė nepateikia jokių argumentų, kuriais galėtų paneigti Bendrojo Teismo padarytas teisines išvadas, kad ginčijama plomba buvo uždėta tinkamai.
60.
Todėl, mano nuomone, antrasis kaltinimas turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
61.
Pateikdama trečiąjį kaltinimą E.ON Energie teigia, kad Bendrasis Teismas padarė „motyvavimo“ klaidą, nes skundžiamo sprendimo 105 punkte nusprendė, kad ji „puikiai žinojo [VOID ženklų] svarbą“, nors neturėjo nei galimybės, nei progos sužinoti, kad ginčijamos plombos plėvelė ypač jautri, ir dėl tos priežasties – patikrinti konkrečias jos savybes.
62.
Šis kaltinimas, mano nuomone, yra netinkamas. Jis pateiktas dėl perteklinio motyvo, ir apeliantės kaltinimai dėl šio Bendrojo Teismo teiginio negali nulemti skundžiamo sprendimo panaikinimo (
18
).
63.
Bet kuriuo atveju apeliantės pateikti argumentai, mano manymu, yra visiškai nereikšmingi. Pirma, apeliantė neįrodo, kaip Bendrasis Teismas savo vertinime realiai padarė teisės klaidą ar net pateikė vienas kitam prieštaraujančius motyvus. Antra, šį Bendrojo Teismo teiginį reikia vertinti atsižvelgiant į kontekstą, kuriam esant jis pateiktas. Skundžiamo sprendimo 105 punkte Bendrasis Teismas aiškiai padarė prielaidą, kad apeliantė galėjo konstatuoti, jog ant ginčijamos plombos atsirado užrašai VOID. Jis pabrėžia, jog tokiu atveju „galima manyti, kad ji nedelsdama būtų pateikusi su tuo susijusias pastabas, juolab kad ji puikiai žinojo tokių ženklų svarbą“. Šiuo atveju labai konkrečiai buvo kalbama apie šių ženklų atsiradimą ant ginčijamos plombos ir apie apeliantės reakciją jiems atsiradus, taigi visiškai nebuvo keliamas klausimas, ar ji žinojo, kokios yra tos plombos fizinės savybės arba jautrumas išorės veiksniams.
64.
Tokiomis aplinkybėmis siūlau Teisingumo Teismui atmesti trečiąjį kaltinimą kaip nepagrįstą.
65.
Atsižvelgdamas į visas nurodytas aplinkybes, siūlau Teisingumo Teismui atmesti trečiąjį apeliacinio skundo pagrindą kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
D – Dėl ketvirtojo apeliacinio skundo pagrindo, grindžiamo motyvavimo nelogiškumu, kiek tai susiję su argumento dėl ginčijamos plombos galiojimo laiko pasibaigimo vertinimu
66.
Grįsdama ketvirtąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis atmetė argumentą, jog įrašai VOID ant ginčijamos plombos galėjo atsirasti pasibaigus plombos galiojimo terminui.
1. Skundžiamas sprendimas
67.
Skundžiamo sprendimo 199–234 punktuose Bendrasis Teismas patikrino, ar apeliantė įrodė, jog yra aplinkybių, galinčių turėti įtakos įrodymų, kuriais Komisija rėmėsi darydama išvadą, kad plomba buvo sugadinta, įrodomajai vertei. Konkrečiai kalbant, to sprendimo 202 ir 203 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo argumentą, kad ginčijamos plombos apsauginės plėvelės patikimumui įtakos turėjo tos plombos senumas. Tačiau jis nusprendė, kad apeliantė neįrodė priežastinio ryšio tarp pasibaigusio galiojimo laiko ir užrašų VOID pasirodymo ant minėtos plombos. Grįsdamas šį teiginį Bendrasis Teismas konstatavo, kad šie užrašai atsirado tik ant ginčijamos plombos, nors kitos plombos iš tos pačios partijos buvo naudojamos ant kitų durų ir tokios savybės neturėjo. Todėl jis atmetė apeliantės argumentus.
2. Šalių argumentai
68.
E.ON Energie iš esmės ginčija skundžiamo sprendimo 203 punkte esantį teiginį, kad tariamai pasibaigęs ginčijamos plombos galiojimo terminas negali lemti ant plombos esančių užrašų VOID atsiradimo.
69.
Pasak apeliantės, šis vertinimas motyvuotas netinkamai, nes juo pažeidžiami „logikos dėsniai“. Iš tiesų Bendrasis Teismas negalėjo atmesti tokios aplinkybės dėl to, kad užrašai VOID atsirado tik ant ginčijamos plombos, o ant kitų tos pačios partijos plombų, kurios naudotos ant kitų durų, tokių užrašų nebuvo. Tai, kad tam tikras defektas lemia tik pavienių gaminių trūkumus, yra būtent serijinei gamybai būdinga savybė. Be to, šiuo atveju akivaizdu, kad kitais atvejais plombos nebuvo tvirtinamos ant durų, pagamintų iš garso nepraleidžiančių plokščių su anoduoto aliuminio rėmais.
70.
Komisija mano, kad šis apeliacinio skundo pagrindas yra nepriimtinas, nes E.ON Energie kritikuoja Bendrojo Teismo konstatuotą faktinę aplinkybę, kurios dėl šios priežasties ji negali ginčyti apeliaciniame skunde.
3. Mano vertinimas
71.
Manau, kad ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas yra nepriimtinas atsižvelgiant į principus, kuriuos išdėsčiau šios išvados 26 ir 27 punktuose.
72.
Šiuo apeliacinio skundo pagrindu, grindžiamu netinkamu motyvavimu, apeliantė iš tikrųjų kritikuoja Bendrojo Teismo teiginį, susijusį su jam pateiktomis faktinėmis aplinkybėmis. Tas teiginys, išdėstytas skundžiamo sprendimo 203 straipsnyje, susijęs su faktinių aplinkybių vertinimu ir jis negali būti ginčijamas apeliaciniame skunde, nes apeliantė nenurodo jokio faktinių aplinkybių, kuriomis rėmėsi Bendrasis Teismas, iškraipymo.
E – Dėl penktojo apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su įrodymų tyrimo neteisėtumu, principo
„in dubio pro reo“ pažeidimu ir prieštaravimais, kiek tai susiję su ginčijamos plombos vertinimu
73.
Pateikdama penktąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė kritikuoja Bendrojo Teismo vertinimą, susijusį su ginčijamos plombos būkle kitą dieną po apžiūros.
1. Skundžiamas sprendimas
74.
Skundžiamo sprendimo 134–146 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo, ar remiantis ginčijamame sprendime Komisijos nurodytais įrodymais galima konstatuoti, kad plomba buvo sugadinta. Kad plomba buvo sugadinta, jis nusprendė atsižvelgęs į jos sugadinimo protokole aprašytą būklę 2006 m. gegužės 30 d. ryte ir į vietoje buvusių inspektorių parodymus. Paskui to sprendimo 147–156 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo, ar remiantis apeliantės nurodytomis aplinkybėmis, t. y. faktais, kad užrašai VOID buvo matyti tik labai silpnai ir kad Komisija klaidingai rėmėsi ginčijamos plombos nuotraukomis, galima paneigti šių įrodymų įrodomąją vertę.
2. Šalių argumentai
75.
Apeliantė ginčija skundžiamo sprendimo 146 punkte išdėstytą Bendrojo Teismo vertinimą, jog remiantis įrodymais, kuriais rėmėsi Komisija, buvo galima daryti išvadą, kad naktį iš 2006 m. gegužės 29 d. į 30 d. ginčijama plomba buvo nuimta nuo patalpos G.505 durų ir kad dėl to tos durys per tą laiką galėjo būti atidarytos, nes, be kita ko, ant viso ginčijamos plombos paviršiaus buvo matyti užrašai VOID. Konkrečiai kalbant, ji kaltina Bendrąjį Teismą, kad šis nusprendė, kad argumentas, jog tai, kad šie užrašai ant durų rėmų nebuvo nutrinti ir nepaliesti reiškia „klaidingą teigiamą reakciją“, yra nereikšmingas.
76.
Tokiu atveju Bendrasis Teismas prieštarauja savo teiginiams. Viena vertus, skundžiamo sprendimo 137 punkte jis konstatavo, kad neįmanoma ginčijamos plombos uždėti toje pačioje vietoje, kurioje ji buvo užklijuota anksčiau. Kita vertus, to paties sprendimo 149 punkte jis pareiškė, kad užrašų VOID atsiradimas reiškia, jog ginčijama plomba buvo sugadinta, o lipdukas perkeltas į kitą vietą. Be to, Bendrasis Teismas prieštarauja Komisijos teiginiui, kad kiekvienas plombos perkėlimas turi lemti raidžių sugadinimą, todėl tai, kad ženklai VOID yra nepaliesti, įrodo, jog tikimybė, kad plomba buvo perkelta į kitą vietą ją nuėmus, gali būti atmesta. Be to, apeliantė teigia, kad jei plomba nebuvo nuimta, tie ženklai gali atsirasti tik dėl „klaidingos teigiamos reakcijos“. Todėl, laikantis principo in dubio pro reo, tas pats gali būti taikoma ir tai plombos daliai, kuri priklijuota prie durų plokštės.
77.
Galiausiai apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis neištyrė ant durų rėmo esančių užrašų VOID būklės.
78.
Komisija ginčija šiuos argumentus ir mano, be kita ko, kad E.ON Energie dar kartą siekia užginčyti faktines aplinkybes, todėl penktasis apeliacinio skundo pagrindas yra nepriimtinas.
3. Mano vertinimas
79.
Pritariu Komisijos nuomonei ir manau, kad penktasis apeliacinio skundo pagrindas yra nepriimtinas.
80.
Pirma, remiantis apeliantės raštais ir ypač pasikartojančiomis nuorodomis, kurias ji daro į pirmojoje instancijoje pateiktą savo ieškinį ir į Komisijos atsiliepimą į tą ieškinį, darytina išvada, jog apeliantė iš tikrųjų siekia, kad būtų paprasčiausia iš naujo nagrinėjami argumentai, kuriuos ji pateikė Bendrajam Teismui, ir iš naujo vertinamos faktinės aplinkybės.
81.
Tačiau Teisingumo Teismas mano, kad apeliacinis skundas yra nepriimtinas, jei apeliantas tik pakartoja ar nukopijuoja pagrindus ir argumentus, kuriuos jau buvo pateikęs Bendrajam Teismui, ir jei nepaaiškina ir nenurodo sprendime padarytos teisės klaidos. Teisingumo Teismo manymu, šiuo atveju apeliacinis skundas iš tiesų tebūtų prašymas, suteikiantis apeliantui teisę į pakartotinį Bendrajam Teismui pateikto ieškinio nagrinėjimą, o tai nepriklauso Teisingumo Teismo kompetencijai (
19
). Tačiau jei apeliantas ginčija Bendrojo Teismo pateiktą Sąjungos teisės aiškinimą arba jos taikymą, pirmojoje instancijoje nagrinėti teisės klausimai gali būti dar kartą nagrinėjami per apeliacinį procesą. Iš tiesų, Teisingumo Teismo teigimu, jeigu apeliantas negalėtų pagrįsti savo apeliacinio skundo ieškinio pagrindais ir argumentais, kuriuos buvo pateikęs Bendrajame Teisme, šis procesas iš dalies netektų prasmės (
20
).
82.
Nors penktojo apeliacinio skundo pagrindo pavadinime apeliantė nurodo, kad buvo pažeistas in dubio pro reo principas, man tenka konstatuoti, kad ji nepaaiškina šios Bendrojo Teismo vertinime padarytos teisės klaidos ir juo labiau neginčija Bendrojo Teismo atlikto Sąjungos teisės aiškinimo ar jos taikymo.
83.
Antra, kiek tai susiję su papildomais tyrimais, kuriuos Bendrasis Teismas galėjo nurodyti atlikti, remiantis nusistovėjusia teismų praktika galima teigti, kad jis vienintelis gali nuspręsti, ar reikia papildyti jo turimą informaciją nagrinėjamose bylose. Tai, ar ši informacija turi įrodomąją galią, priklauso nuo jo atlikto nepriklausomo faktinių aplinkybių vertinimo. Teisingumo Teismo nuomone, jis neturi tikrinti šio vertinimo priimdamas sprendimą apeliacine tvarka, nebent šalys teigia, kad Bendrajam Teismui pateikti įrodymai buvo iškraipyti arba kai iš bylos medžiagos matyti, kad šio teismo išvados iš esmės netikslios (
21
).
84.
Tačiau apeliaciniame skunde nėra jokios informacijos, kuri leistų teigti, kad taip yra ir šioje byloje, nes, atkreipsiu dėmesį, skundžiamo sprendimo 146 punkte Bendrojo Teismo padaryta išvada yra pakankamai pagrįsta įvairių Komisijos jam pateiktų įrodymų vertinimu, išdėstytu to sprendimo 136–145 punktuose. Tokiomis aplinkybėmis manau, kad šis argumentas yra nepriimtinas ir bet kuriuo atveju neatrodo pagrįstas.
85.
Todėl siūlau Teisingumo Teismui atmesti penktąjį apeliacinio skundo pagrindą kaip nepriimtiną.
F – Dėl šeštojo apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su teisės klaidomis ir ypač su proporcingumo principo pažeidimu vertinant pažeidimo sunkumą ir baudos dydį
86.
Pateikdama šeštąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantė iš esmės ginčija teisminės kontrolės, kurią Bendrasis Teismas atliko vertindamas pažeidimo sunkumą, apimtį ir skirtos baudos dydžio nustatymą pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punktą.
1. Skundžiamas sprendimas
87.
Skundžiamo sprendimo 276–283 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo, ar Komisija pakankamai motyvavo ginčijamą sprendimą, kiek tai susiję su kriterijais, kuriais ji rėmėsi nustatydama apeliantei skirtos baudos dydį.
88.
Pirma, jis nustatė, kad ginčijamame sprendime Komisija argumentus dėstė aiškiai ir nedviprasmiškai. Komisija nurodė, kad baudos dydis buvo nustatytas atsižvelgiant, be kita ko, į pažeidimo sunkumą ir konkrečias bylos aplinkybes. Be to, ji pabrėžė, kad plombos sugadinimas yra sunkus pažeidimas ir kad bauda turi būti užtikrintas atgrasomasis poveikis. Komisija pažymėjo, kad šiuo atveju yra konkurencijos taisyklių pažeidimo požymių, kuriuos per patikrinimą ji turėjo patikrinti, ir kad nepatikrinti dokumentai buvo padėti į užplombuotą patalpą. Ji pažymėjo, kad apskaičiuodama baudą atsižvelgė į aplinkybę, jog tai yra pirmasis Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punkto taikymas, ir į aplinkybę, jog apeliantė buvo informuota, kad plombos sugadinimo atveju skiriamos didelės baudos atsižvelgiant į įmonės dydį rinkoje ir į jai talkinančius teisės ekspertus. Galiausiai Komisija aiškiai atmetė apeliantės argumentus, kuriuos ji pateikė kaip lengvinančias aplinkybes.
89.
Antra, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad, kiek tai susiję su Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punktu, Komisija nepriėmė skaičiavimo metodo gairių, kurias privalėtų taikyti nustatydama baudas.
90.
Atsižvelgdamas būtent į šias aplinkybes jis nusprendė, kad Komisija, priešingai, nei teigė apeliantė, neprivalėjo nurodyti absoliutaus ar procentinio pagrindinio baudos dydžio bei sunkinančių ar lengvinančių aplinkybių ir kad skundžiamo sprendimo 284 punkte jis nusprendė, jog ginčijamas sprendimas yra motyvuotas laikantis SESV 296 straipsnyje nurodytų reikalavimų.
91.
Skundžiamo sprendimo 285–296 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo apeliantės argumentus dėl baudos proporcingumo.
92.
To sprendimo 286 ir 287 punktuose Bendrasis Teismas priminė reikšmingą teismų praktiką, susijusią su proporcingumo principo reikšme nustatant baudos dydį.
93.
Pirma, Bendrasis Teismas atmetė apeliantės argumentą dėl Komisijos jai pritaikytų sunkinančių aplinkybių. Jis nusprendė, kad Komisija jai nenustatė jokios sunkinančios aplinkybės ir teisingai išdėstė priežastis, dėl kurių aptariamas pažeidimas ypač sunkus. Pirmoji susijusi su plombų paskirtimi, o antroji – su būtinybe užtikrinti pakankamai atgrasomąjį baudos poveikį.
94.
Antra, Bendrasis Teismas atmetė apeliantės argumentą dėl lengvinančių aplinkybių, į kurias Komisija turėjo atsižvelgti apskaičiuodama baudos dydį.
95.
Konkrečiai kalbant, skundžiamo sprendimo 289 punkte jis nusprendė, kad plombos sugadinimas dėl nerūpestingumo nėra lengvinanti aplinkybė dėl dviejų priežasčių. Pirma, Komisija pripažino, kad šiuo atveju kalbama „mažiausiai“ apie plombos sugadinimą dėl nerūpestingumo ir, antra, Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punkte pažeidimas, susijęs su plombos sugadinimu, gali būti padarytas tyčia arba dėl nerūpestingumo.
96.
Paskui skundžiamo sprendimo 291 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad aplinkybė, jog buvo neįmanoma konstatuoti, kad dokumentai buvo išnešti iš užplombuotos patalpos, yra nereikšminga, ir priminė, kad uždėtos plombos tikslas yra būtent išvengti bet kokio patalpoje padėtų dokumentų lietimo, nesant Komisijos inspektorių grupės. Dėl šio aspekto Bendrasis Teismas pažymėjo, kad patalpoje padėti dokumentai nebuvo inventorizuoti būtent dėl didelio jų kiekio ir kad inspektoriai negalėjo patikrinti, ar trūko kokių nors toje patalpoje paliktų dokumentų.
97.
Trečia, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad Komisija atsižvelgė į aplinkybę, jog tai pirmasis sprendimas, kuriame taikomas Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punktas, nors apeliantė turėjo teisės ekspertų, kuriuos informavo apie plombos sugadinimo pasekmes, kad šio reglamento pakeitimas buvo priimtas prieš daugiau nei trejus metus ir kad kitos plombos jau buvo uždėtos grupės, kuriai ji priklausė, patalpose.
98.
Galiausiai Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 294 punkte pažymėjo:
„Ketvirta, priešingai, nei teigia ieškovė, 38 milijonų eurų bauda negali būti laikoma neproporcinga pažeidimui, atsižvelgiant į jo ypatingą sunkumą dėl plombos sugadinimo, ieškovės dydį ir būtinybę užtikrinti pakankamai atgrasomąjį baudos poveikį tam, kad įmonei nebūtų naudinga sugadinti per patikrinimą Komisijos pritvirtintą plombą.“
2. Šalių argumentai
99.
Pateikdama šeštąjį apeliacinio skundo pagrindą E.ON Energie teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir, be kita ko, pažeidė proporcingumo principą, nes vertindamas pažeidimo sunkumą ir baudos dydį neatsižvelgė į aplinkybę, kad Komisija nepateikė jokių duomenų, įrodančių, jog patalpos durys tikrai buvo atidarytos arba kad iš jos paimti dokumentai. Tai, pasak jos, yra lemiami veiksniai, nes plombos uždėjimo tikslas, apie kurį kalbama skundžiamo sprendimo 291 punkte, yra neleisti liesti užplombuotoje patalpoje esančių dokumentų. Ji pridūrė, kad įgyvendindamas neribotą jurisdikciją Bendrasis Teismas dėl to turėjo sumažinti baudą.
100.
Be to, Bendrasis Teismas kaip į lengvinančią aplinkybę neatsižvelgė į tai, kad Komisija naudojo plombą, kurios galiojimo laikas buvo pasibaigęs. Todėl Komisija yra bendrai atsakinga už sąlygiškai neaiškią padėtį, kurioje atsidūrė šalys, ir suklaidino apeliantę dėl saugumo priemonių, kurių reikėjo laikytis. Dėl šio aspekto apeliantė pagal analogiją remiasi Sprendimu Suiker Unie ir kt. prieš Komisiją (
22
), kuriame Teisingumo Teismas iš esmės nusprendė, kad į pažeidimą negalima atsižvelgti nustatant baudos dydį, nes negalima atmesti prielaidos, jog remiantis Komisijos pranešimu buvo galima pamanyti, kad tokie veiksmai vis dėlto buvo pripažinti suderinami su Sąjungos teise (
23
).
101.
Galiausiai E.ON Energie teigia, kad Bendrasis Teismas nesilaikė įrodymų pateikimo taisyklių, nes atsisakė taikyti tyrimo priemonę dėl patalpos G.505 durų atidarymo.
102.
Komisija ginčija šiuos argumentus ir siūlo Teisingumo Teismui atmesti šeštąjį apeliacinio skundo pagrindą.
3. Mano vertinimas
103.
Remiantis Europos Žmogaus Teisių Teismo praktika, EŽTK 6 straipsniu nedraudžiama Komisijai turėti užduotį persekioti, tirti ir bausti už konkurencijos teisės pažeidimus, jei vėlesnę priimto sprendimo teisminę kontrolę gali atlikti teisminė institucija, turinti neribotą kompetenciją (
24
).
104.
Pasak Europos Žmogaus Teisių Teismo, ši kompetencija turi apimti „galimybę pakeisti žemesnės institucijos priimtą sprendimą visais aspektais, tiek faktinių aplinkybių, tiek teisės“ (
25
). Kitaip tariant, teismas privalo turėti galimybę išnagrinėti visus faktinių aplinkybių ir teisės klausimus, susijusius su jam paskirta nagrinėti byla, ir jis neturi apsiriboti tik patikrinimu, ar nėra akivaizdžios vertinimo klaidos.
105.
Visų pirma jis turi patikrinti, ar, atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes, administracinė valdžios institucija tinkamai pasinaudojo įgaliojimais.
106.
Antra, teismas privalo turėti galimybę išnagrinėti šios valdžios institucijos sprendimų pagrįstumą bei proporcingumą ir patikrinti jos atliktus techninius vertinimus.
107.
Trečia, su sankcija susijusi kontrolė reiškia, kaip teigia Europos Žmogaus Teisių Teismas, kad teismas išsamiai patikrina ir išanalizuoja sankcijos adekvatumą padarytam pažeidimui ir atsižvelgia į reikšmingus parametrus, įskaitant pačios sankcijos proporcingumą, ir, jei reikia, pakeičia tą sankciją (
26
).
108.
Taigi Bendrojo Teismo atliekamos teisminės kontrolės griežtumas yra esminė sąlyga, kad šis procesas, susijęs, pirma, su procedūros bei Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnyje numatytų baudų baudžiamuoju pobūdžiu (
27
) ir, antra, su galių sutelkimu Komisijos rankose, būtų suderinamas su EŽTK 6 straipsniu ir Chartijos 47 straipsniu.
109.
Remiantis SESV 261 straipsniu ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsniu (
28
), Bendrasis Teismas turi neribotą jurisdikciją, kiek tai susiję su Komisijos nustatytomis baudomis.
110.
Ši jurisdikcija, kaip Teisingumo Teismas ją apibrėžė Sprendime Groupe Danone prieš Komisiją (
29
), jam suteikia galimybę ne tik patikrinti sankcijos teisėtumą, bet ir Komisijos vertinimą pakeisti savo vertinimu. Todėl kai Bendrajam Teismui pateikiamas nagrinėti klausimas dėl baudos dydžio, tas teismas, atsižvelgęs į visas faktines aplinkybes, gali pakeisti ginčijamą teisės aktą ir net jo nepanaikinęs pakeisti, pavyzdžiui, skirtos baudos dydį. Jis gali baudą panaikinti, sumažinti ar padidinti (
30
) žinodamas, kad Komisijos atlikti skaičiavimai ir soft law tekstuose, kaip antai gairės, išdėstyti metodai jam nėra privalomi (
31
). Taigi Bendrasis Teismas turi atlikti savo vertinimą, todėl gali taikyti kitą skaičiavimo metodą, net jeigu jis yra mažiau palankus nagrinėjamai įmonei. Taigi minėtame sprendime Teisingumo Teismas nusprendė, kad Bendrasis Teismas tinkamai pasinaudojo jam suteikta kompetencija, kai pakeitė gairėse nustatyto koeficiento taikymo tvarką, nors klausimas dėl tokio koeficiento taikymo teisėtumo nebuvo iškeltas bylą nagrinėjant pirmojoje instancijoje.
111.
Tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas privalo užtikrinti, kad bus laikomasi proporcingumo principo, kuris, priminsiu, yra bendrasis Sąjungos teisės principas, dabar įtvirtintas Chartijos 49 straipsnio 3 dalyje.
112.
Remiantis tuo, ką Bendrasis Teismas priminė skundžiamo sprendimo 286 ir 287 punktuose, proporcingumo principas reikalauja, kad institucijų aktais nebūtų viršijama tai, kas tinkama ir reikalinga aptariamais teisės aktais siekiamiems teisėtiems tikslams įgyvendinti.
113.
Kai kalbama apie konkurencijos taisyklių įgyvendinimo procedūrą, tai reiškia, kad bauda neturi būti pernelyg didelė, palyginti su Komisijos siekiamais tikslais, ir kad jos dydis turi būti proporcingas pažeidimui, kurį reikia vertinti „atsižvelgiant į jo visumą“ ir, be kita ko, sunkumą. Kaip Teisingumo Teismas dar kartą neseniai priminė minėtame Sprendime Tomra Systems ir kt. prieš Komisiją, pažeidimo sunkumas nustatomas atsižvelgiant į įvairius veiksnius, kaip antai bylos konkrečios aplinkybės, jos kontekstas ir baudų atgrasantis mastas, ir dėl šio aspekto pažymėjo, kad nėra jokio privalomo ar baigtinio kriterijų, į kuriuos reikia atsižvelgti, sąrašo (
32
).
114.
Taigi baudos proporcingumo nagrinėjimas reiškia, kad reikia atsižvelgti į visus aspektus, kurie apibūdina bylą, kaip antai įmonės elgesys ir jos atliekamas vaidmuo nustatant antikonkurencinę veiklą, jos dydį, aptariamų prekių vertę ar net naudą, kurią ji galėjo gauti iš padaryto pažeidimo, ir į siekiamą atgrasymo tikslą bei pavojus, kuriuos tokios rūšies pažeidimai kelia Europos Sąjungos tikslams.
115.
Todėl tai reiškia, kad būtent tais atvejais, kai įgyvendinama neribota kompetencija, Bendrasis Teismas baudos dydį turi vertinti atsižvelgdamas ne tik į teisinius ir faktinių aplinkybių aspektus, kuriuos ginčija aptariama įmonė.
116.
Jei šiuos principus taikytume Bendrojo Teismo atliktam E.ON Energie skirtos baudos dydžio proporcingumo vertinimui, būčiau linkęs manyti, kad jis nevisiškai pasinaudojo jam suteikta neribota jurisdikcija.
117.
Manau, kad Bendrasis Teismas negalėjo skundžiamo sprendimo 294 punkte paprasčiausia tvirtinti, kad „priešingai, nei teigia ieškovė, 38 milijonų eurų bauda negali būti laikoma neproporcinga pažeidimui, atsižvelgiant į jo ypatingą sunkumą dėl plombos sugadinimo, ieškovės dydį ir būtinybę užtikrinti pakankamai atgrasomąjį baudos poveikį“.
118.
Nors šis punktas akivaizdžiai turi būti skaitomas atsižvelgiant į to sprendimo 288–293 punktus, mano nuomone, Bendrasis Teismas vis tiek neveikė kaip apeliacinis teismas, bylą nagrinėjantis ir į ją besigilinantis ex novo, kaip reikalaujama EŽTK 6 straipsnyje.
119.
Pirma, manau, kad Bendrasis Teismas vertinimo neatliko pakankamai nepriklausomai nuo Komisijos vertinimo.
120.
Šiuo atveju reikėjo išsiaiškinti, ar Bendrojo Teismo nustatyta 38 mln. eurų bauda yra teisinga sankcija už E.ON Energie inkriminuojamą pažeidimą. Ar tokio dydžio bauda suteikia galimybę veiksmingai pažaboti neteisėtą apeliantės elgesį taip, kad ji nebūtų pernelyg nereikšminga, tačiau išliktų pakankamai atgrasanti? Dėl šio klausimo turiu nuojautą, kad Bendrasis Teismas nesusidarė savo nuomonės, o tik rėmėsi Komisijos gana abstrakčiai nustatytu dydžiu.
121.
Viena vertus, skundžiamo sprendimo 288–294 punktuose pateiktame vertinime Bendrasis Teismas išnagrinėjo tik šalių ginčijamus teisės aspektus, t. y. pažeidimo sunkumą ir atsižvelgimą į tam tikras lengvinančias ar sunkinančias aplinkybes baudos apskaičiavimo tikslais.
122.
Kita vertus, keturiuose iš šešių motyvų punktų, iš kurių sudarytas Bendrojo Teismo vertinimas, jis aiškiai rėmėsi ginčijamame sprendime Komisijos atliktu vertinimu. Nors Komisija tikrai visiškai teisingai išdėstė priežastis, dėl kurių pažeidimas dėl plombos sugadinimo yra ypač sunkus, ir nors, remiantis nusistovėjusia teismų praktika, Komisija iš tiesų turėjo teisę užtikrinti pakankamai atgrasomąjį baudos poveikį ir tuo tikslu turėjo diskreciją nustatyti baudos dydį, tai nereiškia, kad Sąjungos teismas, atlikdamas savo tyrimą, turėjo kliautis jos taikytu būdu pasinaudoti diskrecija ar net metodika, kurios ji turbūt laikėsi.
123.
Antra, man atrodo sunku vertinti apeliantei skirtos baudos dydžio proporcingumą nepaminėjus ir neišnagrinėjus E.ON Energie dydžio ir bendrų išteklių.
124.
Skundžiamo sprendimo 294 punkte Bendrasis Teismas nurodo, kad „38 milijonų eurų bauda negali būti laikoma neproporcinga pažeidimui, atsižvelgiant į <…> ieškovės dydį“. Tačiau nei ginčijamame, nei skundžiamame sprendime nekalbama apie E.ON Energie apyvartą ar įstatinį kapitalą. Tik skundžiamo sprendimo 3 punkte pažymėta, kad E.ON Energie yra E.ON AG (toliau – E.ON) visiškai priklausanti dukterinė bendrovė, o to paties sprendimo 282 straipsnyje nurodyta, kad tai viena didžiausių Europos įmonių energetikos sektoriuje.
125.
Nesant šių duomenų iš tikrųjų galima apskaičiuoti 2005 m. E.ON Energie pasiektą apyvartą remiantis ginčijamo sprendimo 113 punkte esančiais duomenimis. Komisija nurodo, kad 38 mln. eurų bauda atitinka 0,14 % apeliantės apyvartos. Todėl ji turėtų sudaryti 27,142 mlrd. eurų (
33
). Tačiau jei remtumėmės 2005 m. apeliantės veiklos ataskaita (
34
), ji pasiekė 23,246 mlrd. eurų, t. y. 4 mlrd. eurų mažesnę, apyvartą. Be to, per teismo posėdį E.ON Energie patvirtino, kad per minėtus 2005 m. jos apyvarta buvo 25 mlrd. eurų, t. y. 2 mlrd. mažiau.
126.
Manau, kad neturėtų kilti tokių abejonių dėl E.ON Energie pasiektos apyvartos, ypač šioje proceso stadijoje ir apskaičiuojant baudą, konkrečiai kalbant, grindžiamą E.ON Energie apyvarta. Taigi Bendrasis Teismas turėjo šį klausimą išsiaiškinti nepasikliaudamas vien ginčijamo sprendimo 113 punkte Komisijos nurodytais gana abstrakčiais procentais. Iš tiesų būtina sužinoti ir išnagrinėti E.ON Energie finansinius duomenis, kad būtų galima numatyti teisingą baudos dydį.
127.
Viena vertus, remiantis šiais duomenimis galima įvertinti, kokio dydžio sankcija iš tikrųjų būtų skirta E.ON Energie už padarytą pažeidimą sugadinus plombą, o tai yra veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti nagrinėjant baudos proporcingumą. Todėl svarbu pažymėti, kad, remiantis Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punktu, Komisija turėjo teisę skirti apeliantei baudą, kurios dydis yra 1 % nuo bendros apyvartos, pasiektos per ankstesnius finansinius metus, taigi, atsižvelgiant į duomenis, kuriais Komisija rėmėsi ginčijamame sprendime, bauda galėjo būti didesnė kaip 253 mln. eurų (
35
). Tad baudos dydžio proporcingumą galėjo patvirtinti aplinkybė, kad nustatytas baudos dydis buvo gerokai mažesnis už Reglamente Nr. 1/2003 nustatytas ribas.
128.
Kita vertus, remiantis minėtais duomenimis galima įvertinti baudos, kuri apeliantei galėjo būti skirta, jeigu ji būtų buvusi nubausta už antikonkurencinius veiksmus, dėl kurių Komisija vykdė tyrimą, dydį. Jei remtumėmės Komisijos duomenimis, pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos a punktą ir antrą pastraipą skirtos baudos dydis galėjo siekti 10 % nuo bendros E.ON Energie pasiektos apyvartos, t. y. 2,7 mlrd. eurų. Mano manymu, ši aplinkybė rodo, kad E.ON Energie galėjo gauti didelės naudos sugadinusi Komisijos uždėtą plombą ir paėmusi ten padėtus dokumentus.
129.
Galiausiai būtent išnagrinėję E.ON Energie dydį ir bendrus išteklius galėsime, siekdami jai padaryti poveikį, užtikrinti, kad bauda būtų pakankamai atgrasanti, o sankcija nebūtų nereikšminga atsižvelgiant, be kita ko, į jos finansinius pajėgumus (
36
).
130.
Trečia, vertint baudos proporcingumą reikia, mano nuomone, atsižvelgti į aplinkybę, kad pažeidimas padarytas dėl nerūpestingumo. Iš tiesų Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 289 punkte šią aplinkybę atmetė ir jos nepripažino lengvinančia, todėl neprivalėjo į ją atsižvelgti, kai atliko to sprendimo 294 punkte išdėstytą vertinimą. Tačiau aš nesutinku su jo vertinimu, nes nurodyti motyvai nepagrindžia padarytos išvados. Tai, kad Komisija pripažino, jog sugadinta „mažiausiai“ dėl nerūpestingumo, ir tai, kad, remiantis Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punktu, pažeidimas sugadinant plombą gali būti padarytas tyčia arba dėl nerūpestingumo, yra argumentai, susiję su pažeidimo sudėtimi, ir, mano nuomone, nustatant baudos dydį į juos nereikia atsižvelgti. Kadangi nerūpestingumas yra lengvinanti aplinkybė pagal gaires dėl baudų, skiriamų už SESV 101 straipsnio pažeidimą (
37
), apskaičiavimo, galima pagrįstai kelti klausimą, ar ta aplinkybė iš tikrųjų nėra reikšminga apskaičiuojant baudą, skiriamą už plombos sugadinimą.
131.
Taigi dėl visų išdėstytų priežasčių manau, kad Bendrasis Teismas nepasinaudojo neribota jurisdikcija, kai nagrinėjo baudos, kurią Komisija skyrė apeliantei, proporcingumą.
132.
Dėl šios priežasties Teisingumo Teismui siūlau šeštąjį apeliacinio skundo pagrindą pripažinti pagrįstu ir panaikinti skundžiamą sprendimą.
133.
Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta, kad jei apeliacinis skundas yra pagrįstas, Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą. Tokiu atveju jis gali arba pats priimti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą.
134.
Manau, kad šiuo atveju Teisingumo Teismas negali priimti sprendimo, nes vertinant E.ON Energie skirtos baudos proporcingumą reikės patikrinti tam tikras faktines aplinkybes, susijusias būtent su jos apyvarta, ir atsižvelgti į visus su faktinėmis aplinkybėmis susijusius įrodymus dėl konkrečių bylos aplinkybių, kurių aš nežinau.
135.
Šie argumentai mane skatina siūlyti grąžinti šią bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl apeliantei skirtos baudos proporcingumo, o klausimą dėl bylinėjimosi išlaidų atidėti.
IV – Išvada
136.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
1)
panaikinti 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą E.ON Energie prieš Komisiją (T-141/08) tiek, kiek Europos Sąjungos Bendrasis Teismas nepasinaudojo jam suteikta neribota jurisdikcija išnagrinėti baudos, kurią Komisija skyrė E.ON Energie AG, proporcingumą;
2)
grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl minėtos baudos proporcingumo;
3)
atidėti klausimo dėl bylinėjimo išlaidų nagrinėjimą.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	Toliau – E.ON Energie.
(
3
)	T-141/08, Rink. p. II-5761, toliau – skundžiamas sprendimas.
(
4
)	Sprendimas dėl Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 23 straipsnio 1 dalies e punktu grindžiamos baudos nustatymo už plombos sugadinimą (byla COMP/B-1/39.326 – E.ON Energie AG). Šio sprendimo santrauka buvo paskelbta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (OL C 240, 2008, p. 6; toliau – ginčijamas sprendimas).
(
5
)	2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentas dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205).
(
6
)	Per tą laiką 2011 m. gegužės 24 d. Komisija priėmė naują sprendimą dėl Suez Environnement Company SA (Byla COMP/39.796 – Suez Environnement – plombos sugadinimas) [C(2011) 3640 galutinis].
(
7
)	Išsami faktinių aplinkybių pagrindinėje byloje santrauka pateikta skundžiamo sprendimo 3–31 punktuose.
(
8
)	Ši Konvencija buvo pasirašyta Romoje 1950 lapkričio 4 d. (toliau – EŽTK).
(
9
)	Išskirta mano.
(
10
)	C-235/92 P, Rink. p. I-4539, 17 ir paskesni punktai.
(
11
)	2012 m. balandžio 19 d. Sprendimas Tomra Systems ir kt. prieš Komisiją (C-549/10 P, 25 ir 26 punktai ir juose nurodyta teismo praktika).
(
12
)	2004 m. liepos 8 d. sprendimas (T-44/00, Rink. p. II-2223, 261 ir 262 punktai).
(
13
)	2004 m. liepos 8 d. sprendimas (T-67/00, T-68/00, T-71/00 ir T-78/00, Rink. p. II-2501, 342 ir 343 punktai).
(
14
)	Toliau – Chartija.
(
15
)	Žr., be kita ko, 2006 m. rugsėjo 21 d. Sprendimą JCB Service prieš Komisiją (C-167/04 P, Rink. p. I-8935, 108 punktas ir jame nurodyta teismo praktika) ir 2007 m. sausio 18 d. Sprendimą PKK ir KNK prieš Tarybą (C-229/05 P, Rink. p. I-439, 37 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
16
)	Minėtas Sprendimas JCB Service prieš Komisiją (107 punktas ir jame nurodyta teismo praktika) ir 2007 m. gegužės 10 d. Sprendimas SGL Carbon prieš Komisiją (C-328/05 P, Rink. p. I-3921, 41 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
17
)	Žr., be kita ko, minėtus sprendimus JCB Service prieš Komisiją (106 punktas ir jame nurodyta teismo praktika) ir SGL Carbon prieš Komisiją (41 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
18
)	Žr. 2006 m. gruodžio 12 d. Nutartį Autosalone Ispra prieš Komisiją (C-129/06 P, 17 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
19
)	Žr., be kita ko, 2004 m. sausio 7 d. Sprendimą Aalborg Portland ir kt. prieš Komisiją (C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P ir C-219/00 P, Rink. p. I-123, 51 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
20
)	Minėto Sprendimo PKK ir KNK preš Tarybą 32 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.
(
21
)	Žr., be kita ko, minėtos Nutarties Autosalone Ispra prieš Komisiją 22 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką.
(
22
)	1975 m. gruodžio 16 d. sprendimas (40/73-48/73, 50/73, 54/73-56/73, 111/73, 113/73-114/73, Rink. p. 1663).
(
23
)	556 punktas.
(
24
)	Žr. EŽTT sprendimus: 1995 m. spalio 23 d.Schmautzer prieš Austriją, A serija Nr. 328-A, 36 punktas; 2001 m. sausio 10 d.Valico S.R.L. prieš Italiją, Recueil des arrêts et décisions 2006-III, p. 20 ir jame nurodyta teismo praktika ir 2011 m. rugsėjo 27 d.A. Menarini Diagnostics S.R.L. prieš Italiją, 58 ir 59 punktai ir juose nurodyta teismo praktika.
(
25
)	Žr. minėtus EŽTT sprendimus Schmautzer prieš Austriją (36 punktas); Valico S.R.L. prieš Italiją (21 punktas) ir A. Menarini Diagnostics S.R.L. prieš Italiją (59 punktas).
(
26
)	Žr. minėto EŽTT sprendimo A. Menarini Diagnostics S.R.L. prieš Italiją 64–66 punktus.
(
27
)	Šiuo klausimu žr. mano išvados sujungtose bylose, kuriose priimtas 2011 m. kovo 29 d. Sprendimas ArcelorMittal Luxembourg prieš Komisiją ir Komisija prieš ArcelorMittal Luxembourg ir kt. (C-201/09 P ir C-216/09 P, Rink. p. p. I-2239), 41–45 punktus. Dėl Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikos žr. neseniai priimtą minėtą Sprendimą A. Menarini Diagnostics S.R.L. prieš Italiją, kuriame teismas, atsižvelgęs į 1976 m. birželio 8 d. Sprendime Engel ir kt. prieš Nyderlandus, A serija Nr. 22 (82 ir 83 punktai) nustatytus kriterijus, nusprendė, kad įmonei skirta šešių milijonų eurų bauda už antikonkurencinius veiksmus yra baudžiamojo pobūdžio, todėl turi būti taikoma EŽTK 6 straipsnio 1 dalies baudžiamoji dalis (44 punktas).
(
28
)	Taip pat žr. 1988 m. spalio 24 d. Tarybos sprendimo 88/591/EAPB, EEB, Euratomas dėl Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo įsteigimo (OL L 319, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 181) su pakeitimais, padarytais 1993 m. birželio 8 d. Tarybos sprendimu 93/350/EAPB, EEB, Euratomas (OL L 144, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 1 t., p. 244), 3 straipsnio 1 dalies c punktą.
(
29
)	2007 m. vasario 8 d. sprendimas (C-3/06 P, Rink. p. I-1331).
(
30
)	61 ir 62 punktai ir juose nurodyta teismo praktika.
(
31
)	Žr. be kita ko, 2011 m. spalio 5 d. Bendrojo Teismo Sprendimą Romana Tabacchi prieš Komisiją (T-11/06, Rink. p. II-6681, 266 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
32
)	107 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.
(
33
)	Patronuojančios bendrovės E.ON įstatinis kapitalas buvo 126,562 mlrd. eurų, o pardavimų apimtis –56,399 milijardų eurų (žr. 2005 m. metinę veiklos ataskaitą, kurią galima rasti E.ON interneto pusplapyje adresu http://www.eon.com).
(
34
)	Šią ataskaitą taip pat galima rasti E.ON interneto puslapyje.
(
35
)	Per teismo posėdį E.ON Energie patvirtino šį skaičių.
(
36
)	2010 m. birželio 17 d. Sprendimas Lafarge prieš Komisiją (C-413/08 P, Rink. p. I-5361, 104 punktas).
(
37
)	Žr. pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies a punktą skirtų baudų apskaičiavimo gairių (OL C 210, 2006, p. 2) 29 punktą.