Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
NICHOLAS EMILIOU IŠVADA,
pateikta 2026 m. kovo 26 d.(1)
Byla C‑611/24
MA
prieš
Upravitelen savet na Balgarska narodna banka
(Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas, Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statutas – Nacionalinio centrinio banko valdytojo pavaduotojo atleidimas iš darbo – Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto 14 straipsnio 2 dalis – Taikytinumas – SESV 130 straipsnis – Nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo principas “
I.      Įvadas
1.        „Šalyse, kuriose nėra emisiją vykdančio centrinio banko, reikėtų jį įsteigti <...>. Bankams, ypač emisiją vykdantiems bankams, neturėtų būti daromas politinis spaudimas ir jiems turėtų būti vadovaujama laikantis tik apdairaus finansų valdymo principų“(2).
2.        Minėtas pareiškimas, padarytas 1920 m. Tarptautinėje finansų konferencijoje(3), tebėra aktualus, nes jame pabrėžiami du pagrindiniai centrinės bankininkystės aspektai.
3.        Pirma, jis liudija, kad šiuolaikinėse konstitucinėse sistemose centriniai bankai yra tvirtai integruoti į aukščiausių valdžios institucijų struktūrą. Nors centriniai bankai neįeina į klasikinę „trejybę“, apibūdinančią viešosios valdžios organizavimą šiuolaikinėse demokratijose (įstatymų leidžiamoji, vykdomoji ir teisminė valdžios), jie užima svarbią vietą šioje struktūroje, kaip tai visų pirma rodo dėmesys, skiriamas jų statusui įvairiuose konstituciniuose dokumentuose, kuriuose jie kartais aiškiai nurodomi kaip nepriklausomi(4).
4.        Šios vietos svarba, palyginti su kitomis valstybės valdžios šakomis, taip pat centriniams bankams suteiktų įgaliojimų apimtis arba teisėtumas neabejotinai ir toliau kelia diskusijų(5). Antra, pirma išdėstyti argumentai taip pat rodo, kaip svarbu centriniams bankams vykdant savo funkcijas likti nepaveiktiems išorės įtakos. Nors dėl tikslių jų autonomijos ribų taip pat galima diskutuoti, visuotinai pripažįstama, kad centriniai bankai, kaip pagrindiniai „pinigų konstitucijų“ sistemos dalyviai(6), turi turėti galimybę vykdyti savo užduotis taip, kad ši veikla nebūtų nulemta trumpalaikių politinių ciklų ar nenumatytų įvykių, kaip Europos Centrinis Bankas (toliau – ECB), beje, pažymėjo šioje byloje(7).
5.        Sąjungos teisėje reikalavimas, kad centriniai bankai nebūtų veikiami išorės įtakos, įtvirtintas SESV 130 straipsnyje ir beveik tapačiai suformuluotas Europos centrinių bankų sistemos ir Europos Centrinio Banko statuto (toliau – ECBS ir ECB statutas)(8) 7 straipsnyje. Pagal šias nuostatas iš esmės reikalaujama, kad nei ECB, nei valstybės narės nacionalinis centrinis bankas, nei kuris nors iš jų sprendimus priimančių organų narių nesiektų gauti ir nepriimtų jokio išorės subjekto nurodymų. Priešingai, Sąjungos institucijos, įstaigos, tarnybos ir agentūros, taip pat valstybių narių vyriausybės turi įsipareigoti laikytis šio principo ir nesiekti daryti įtakos ECB ar nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų nariams, jiems vykdant savo užduotis.
6.        Ši bendra centrinių bankų nepriklausomumo sąvoka papildyta ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje, kurioje, be kita ko, reglamentuojama galimybė atleisti nacionalinio centrinio banko valdytoją iš pareigų nepasibaigus jo kadencijai dviem atvejais: kai, pirma, „jis nebeatitinka šioms pareigoms keliamų reikalavimų“, arba, antra, „yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą“.
7.        Teisingumo Teismas jau turėjo galimybę išnagrinėti šio „pašalinamumo kriterijaus“ antrą dalį (sunkus nusižengimas) Sprendime Rimšēvičs(9). Vis dėlto toje byloje nebuvo pateikta jokių nusižengimo įrodymų, todėl Teisingumo Teismas galėjo atlikti tik gana abstraktų nagrinėjimą, t. y. taikytino įrodinėjimo standarto, ir padaryti išvadą, jog tam, kad laikinas draudimas atitinkamam valdytojui eiti pareigas būtų pagrįstas, turi būti pakankamai požymių, kad jis padarė sunkų nusižengimą
(10).
8.        Ši byla suteikia Teisingumo Teismui dar vieną ir, žinoma, platesnę galimybę grįžti prie šio pašalinamumo kriterijaus ir išnagrinėti apribojimus, kuriuos ši nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo garantija, kurios bendresnė išraiška įtvirtinta SESV 130 straipsnyje ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnyje, nustato valstybėms narėms, kai jos apibrėžia sąlygas, kuriomis nacionalinio centrinio banko valdymo organo narys gali būti atleistas iš pareigų.
9.        Būtinybė atsakyti į tokį klausimą kyla dėl Bulgarijos nacionalinio banko (toliau – BNB) valdančiosios tarybos sprendimo, kuriame ji konstatavo, kad buvo pagrindas atleisti MA iš valdytojo pavaduotojo ir „Emisijos“ skyriaus vadovo pareigų (toliau – BNB sprendimas).
10.      Toks sprendimas buvo priimtas remiantis kitos institucijos, Komisia za protivodeystvie na koruptsiata (Korupcijos prevencijos komisija, Bulgarija; toliau – KPK), išvadomis, kuriose buvo nustatyta, kad MA, kaip BNB valdytojo pavaduotojo, pareigos buvo tam tikrais aspektais nesuderinamos su keliomis kitomis jo veiklomis (toliau – KPK sprendimas). Tai susiję, pirma, su MA dalyvavimu ribotos atsakomybės bendrovėje tuo metu, kai jis buvo išrinktas valdytojo pavaduotoju ir, antra, su jo, kaip dviejų pelno nesiekiančių subjektų, t. y. golfo klubo ir mokslinių tyrimų instituto, valdybos nario pareigomis. Taip pat yra aišku, kad MA per reikalaujamus terminus nenustojo eiti tų pareigų.
11.      Priimdama sprendimą BNB valdančioji taryba atsižvelgė į KPK sprendimą ir konstatavo, kad MA negali būti laikomas atitinkančiu jo, kaip valdytojo pavaduotojo, pareigoms eiti keliamus reikalavimus, ir kad, be to, jis yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą. Kitaip tariant, valdančioji taryba nusprendė, kad MA atleidimas iš pareigų buvo pateisinamas pagal abu ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje nurodytus pagrindus. Nors, kaip jau buvo pažymėta, ši nuostata susijusi su nacionalinių centrinių bankų valdytojų padėtimi, Bulgarijos teisės aktų leidėjas nusprendė joje numatytą pašalinamumo kriterijų taikyti ir kitiems BNB valdančiosios tarybos nariams.
12.      MA ginčija BNB sprendimo teisėtumą Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas, Bulgarija), t. y. šioje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Jis visų pirma teigia, kad šioje byloje nebuvo nustatytas nė vienas iš dviejų atleidimo iš pareigų pagrindų. Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateikė Teisingumo Teismui kelis klausimus, kuriais iš esmės keliamos toliau nurodytos problemos.
13.      Pirma, prašymą pateikęs teismas klausia, ar nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo principas leidžia nacionalinėje teisėje numatyti pareigą jų sprendimų priėmimo organų nariams, pavyzdžiui, valdytojo pavaduotojui, deklaruoti savo turimas akcijas bendrovėse ir dalyvavimą pelno nesiekiančių teisės subjektų veikloje (5 klausimas). Antra, kadangi byla susijusi su nacionalinio centrinio banko valdytojo pavaduotoju, o ne jo valdytoju, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatyto pašalinamumo kriterijaus taikytinumo (1 ir 2 klausimai). Trečia, jis siekia išsiaiškinti, ar tam tikri nacionalinės teisės aspektai, dėl kurių gali būti padaryta išvada, kad atitinkamas asmuo neatitinka pareigų vykdymui keliamų reikalavimų, o tai yra vienas iš dviejų atleidimo iš darbo pagrindų pagal minėtą kriterijų (3–7 klausimai). Ketvirta, jam kyla klausimas, ar BNB kompetencija vertinti sunkaus nusižengimo, kaip to kriterijaus kitą dalį, buvimą yra suderinama su Sąjungos teise (8 klausimas).
14.      Tai reiškia, kad šiame prašyme priimti prejudicinį sprendimą keliamas klausimas dėl valstybių narių teisės nustatyti sąlygas, kuriomis nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančio organo narys gali būti atleistas iš pareigų. Taigi klausimai, į kuriuos Teisingumo Teismo prašoma atsakyti, susiję su tokios teisės apribojimais, kurie gali būti nustatyti pagal Sąjungos teisę ir kuriais, kaip paaiškinsiu, siekiama užtikrinti nacionalinių centrinių bankų valdytojų įgaliojimų stabilumą ir taip išsaugoti šių institucijų gebėjimą vykdyti savo užduotis ir apsaugoti jas nuo savivalės.
II.    Teisinis pagrindas
A.      Europos Sąjungos teisė
15.      Pagal SESV 130 straipsnį „[n]audodamiesi Sutarčių ir ECBS ir ECB statuto jiems suteiktais įgaliojimais ir vykdydami juose nustatytus užduotis bei pareigas, nei [ECB], nei nacionalinis centrinis bankas, nei bet kuris jų sprendimus priimančių organų narys nesiekia gauti ar nepriima jokių Sąjungos institucijų, įstaigų ar organų, valstybių narių vyriausybių ar bet kurio kito subjekto nurodymų. Sąjungos institucijos, įstaigos ar organai ir valstybių narių vyriausybės įsipareigoja gerbti šį principą ir nesiekti paveikti [ECB] ar nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų nariams [narių], jiems atliekant savo užduotis.“
16.      SESV 131 straipsnyje nustatyta: „[k]iekviena valstybė narė užtikrina, kad jos nacionalinės teisės aktai, įskaitant jos nacionalinio centrinio banko statutą, būtų suderinti su Sutartimis ir ECBS ir ECB statutu“.
17.      ECBS ir ECB statuto 7 straipsnis pavadintas „Nepriklausomumas“ ir jame nurodyta, kad „pagal [SESV] 130 straipsnį, naudodamiesi Sutartimis ir šio Statuto jiems suteiktais įgaliojimais, ir vykdydami juose nustatytus uždavinius bei pareigas, nei ECB, nei nacionalinis centrinis bankas, nei bet kuris jų sprendimus priimančių organų narys nesiekia gauti ar nepriima jokių Sąjungos institucijų, įstaigų ar organų, valstybių narių vyriausybių ar bet kurios kitos organizacijos nurodymų. Sąjungos institucijos, įstaigos ar organai ir valstybių narių vyriausybės įsipareigoja gerbti šį principą ir nesiekti paveikti ECB ar nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų narių, kai jie atlieka savo uždavinius.“
18.      ECBS ir ECB statuto 14 straipsnyje „Nacionaliniai centriniai bankai“ numatyta:
„<...>
14.2      Nacionalinių centrinių bankų statutuose, be kita ko, turi būti numatyta, kad nacionalinio centrinio banko valdytojo kadencija bus ne trumpesnė kaip 5 metai.
Valdytoją galima atleisti iš pareigų tik tuomet, jeigu jis nebeatitinka šioms pareigoms keliamų reikalavimų arba yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą. Suinteresuotas valdytojas arba Valdančioji taryba dėl tokio sprendimo gali kreiptis į Teisingumo Teismą motyvuodami Sutarčių ar kokios nors kitos teisės normos, susijusios su jos taikymu, pažeidimu. Šie ieškiniai pateikiami per du mėnesius, atitinkamai nuo sprendimo paskelbimo arba nuo pranešimo apie jį ieškovui dienos, arba, jei to nebuvo padaryta, nuo tos dienos, kai ieškovas apie jį sužinojo.
<...>“
B.      Nacionalinė teisė
1.      Bulgarijos nacionalinio banko įstatymas
19.      Zakon za Balgarskata narodna banka (Bulgarijos nacionalinio banko įstatymas, toliau – BNB įstatymas) 11 straipsnyje nustatyta:
„1.      Valdančiąją tarybą sudaro septyni nariai: banko valdytojas, trys valdytojo pavaduotojai ir trys kiti nariai.
2.      Valdančiosios tarybos nariai turi būti Bulgarijos piliečiai.
3.      <...> Į valdančiosios tarybos narius renkami ir skiriami aukštos moralės asmenys, kurie yra puikūs ekonomikos, finansų ar bankininkystės sričių ekspertai.
4.      <...> Valdančiosios tarybos nariu negali būti asmuo, kuris:
1)      buvo nuteistas laisvės atėmimo bausme už tyčinę nusikalstamą veiką;
2)      tapo nemokus kaip vienintelis [įmonės] savininkas arba ūkinės bendrijos tikrasis narys;
3)      per pastaruosius dvejus metus iki sprendimo dėl komercinės ar kooperatinės bendrovės pripažinimo nemokia dienos buvo jos valdymo ar priežiūros organo narys;
4)      <...> yra [įmonės] vienintelis savininkas, tikrasis narys kooperatinėje bendrovėje,
komercinis atstovas, prekybos agentas, įgaliotasis atstovas, likvidatorius ar bankroto administratorius, komercinės bendrovės ar kooperatinės bendrovės valdymo ar priežiūros organo narys, išskyrus bendroves, kuriose [BNB] turi akcijų;
5.      <...> yra kito [BNB] valdančiosios tarybos nario sutuoktinis ar kartu gyvenantis partneris, tiesiosios linijos, šoninės giminystės linijos giminaitis iki ketvirtojo laipsnio imtinai arba giminaitis pagal svainystės ryšį iki antrojo laipsnio imtinai.“
20.      BNB įstatymo 12 straipsnyje nurodyta:
„<...>
5.      <...> Valdytojas ir valdytojo pavaduotojai negali užsiimti jokia kita veikla, išskyrus dėstymą arba veiklą būnant bendrovių, kuriose [BNB] turi akcijų, arba tarptautinių organizacijų, susijusių su [BNB], organų nariu, išskyrus atvejus, kai jie paskiriami laikinai einančiais Ministro Pirmininko pareigas pagal Bulgarijos Respublikos Konstitucijos 99 straipsnio 5 dalį. Vienbalsiu valdančiosios tarybos sprendimu jie gali užsiimti neatlygintina veikla, jei nėra interesų konflikto.
<...>
10.      Valdytojas, valdytojo pavaduotojai ir kiti valdančiosios tarybos nariai juos išrinkusiai ar paskyrusiai institucijai pateikia Zakon za protivodeystvie na koruptsiata [(Kovos su korupcija įstatymas; toliau – ZPK)] 49 straipsnio 1 dalies 3 punkte nurodytas deklaracijas. <...>“
21.      BNB įstatymo 14 straipsnyje nurodyta:
„1.      12 straipsnyje nurodyta kompetentinga institucija gali atleisti valdančiosios tarybos narį nepasibaigus jo kadencijai tik tuo atveju, jei jis neatitinka jo pareigoms keliamų reikalavimų arba yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą, kaip tai suprantama pagal [ECBS ir ECB] statuto 14 straipsnio 2 dalį.
2.      <...> Valdytojo pavaduotojo ar bet kurio kito valdančiosios tarybos nario, išskyrus valdytoją, atleidimo iš pareigų nepasibaigus kadencijai pagrindai nustatomi valdančiosios tarybos sprendimu pagal valdančiosios tarybos nustatytą tvarką. Valdančiosios tarybos nario, kurį siūloma atleisti iš pareigų, įgaliojimų vykdymas sustabdomas nuo valdančiosios tarybos sprendimo priėmimo dienos. Valdančiosios tarybos sprendimą per septynias dienas galima apskųsti Varhoven administrativen sad [(Aukščiausiasis administracinis teismas)]. Varhoven administrativen sad priima galutinį sprendimą per 14 dienų nuo skundo gavimo dienos. Galutinis sprendimas perduodamas 12 straipsnyje nurodytai institucijai, atsakingai už atleidimą iš pareigų nepasibaigus kadencijai.“
2.      Kovos su korupcija srities teisės aktai
22.      Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms kovos su korupcija srityje skirtingais laikotarpiais buvo reikšmingi du nacionalinės teisės aktai: Zakon za protivodeystvie na koruptsiata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo (Kovos su korupcija ir neteisėtai įgyto turto konfiskavimo įstatymas, toliau – ZPKONPI) ir ZPK.
23.      Pirma, pagal ZPKONPI 6 straipsnio 1 dalies 12 punktą (panaikintas nuo 2023 m. spalio 6 d.) ir panašiai suformuluotą ZPK 6 straipsnio 1 dalies 12 punktą „šio įstatymo tikslais asmenys, einantys [aukštas] viešąsias pareigas[(11)]“, yra „[BNB] valdytojas, valdytojo pavaduotojai, valdančiosios tarybos nariai ir generalinis sekretorius“.
24.      Antra, ZPKONPI 35 straipsnio 1 dalyje ir panašiai suformuluotoje ZPK 49 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„1.      Asmenys, einantys [aukštas][(12)] viešąsias pareigas <...> privalo pateikti šias deklaracijas:
1)      nesuderinamumo deklaraciją;
2)      turto ir interesų deklaraciją;
3)      deklaraciją dėl 1 punkte nurodytoje deklaracijoje pateiktų aplinkybių pasikeitimo;
4)      deklaraciją dėl bet kokio 2 punkte nurodytoje deklaracijoje pateiktų aplinkybių pasikeitimo, kiek jos susijusios su interesais ir lėšų kilme, kai įsipareigojimai įvykdomi ir paskolos grąžinamos anksčiau laiko.
2.      <...> 1 dalies 1 ir 3 punktuose nurodytos deklaracijos pateikiamos renkančiajai arba skiriančiajai institucijai <...>, o 1 dalies 2 ir 4 punktuose nurodytos deklaracijos pateikiamos Kovos su korupcija ir neteisėtai įgyto turto konfiskavimo komisijai“. (pastaroji nuoroda ZPK 49 straipsnio 4 dalyje pakeista nuoroda į KPK).
25.      ZPKONPI 37 straipsnyje ir ZPK 51 straipsnyje, kurie suformuluoti panašiai, nustatyta:
„1.      Asmenys, einantys aukštas(13) viešąsias pareigas <...> pateikia Komisijai turto ir interesų Bulgarijoje ir užsienyje deklaraciją, kurioje deklaruoja:
<...>
12.[(14)] visas akcijas bendrovėse, [ūkinėse bendrijose](15), narystę bendrovių, pelno nesiekiančių teisės subjektų ar kooperatinių bendrovių valdymo ar priežiūros organuose, taip pat [įmonės] vienintelio savininko veiklos vykdymą išrinkimo ar paskyrimo metu ir 12 mėnesių iki išrinkimo ar paskyrimo;
<...>“
26.      Pagal ZPKONPI 38 straipsnio 1 dalies 1 punktą turto ir interesų deklaracija turėjo būti pateikta per vieną mėnesį nuo pradėjimo eiti aukštas viešąsias pareigas. 38 straipsnio 2 dalyje buvo numatyta, kad „per vieną mėnesį nuo turto ir interesų deklaracijos pateikimo atitinkamas asmuo gali pataisyti savo deklaraciją, jei to reikia siekiant pašalinti bet kokius deklaruotų aplinkybių trūkumus ar ištaisyti klaidas“.
27.      Atrodo, kad ši nuostata buvo pakeista ZPK 53 straipsniu, pagal kurį „viešąsias pareigas einantys asmenys per vieną mėnesį nuo pasikeitimo privalo pateikti deklaracijas pagal 49 straipsnio 1 dalies 3 ir 4 punktus“.
28.      Galiausiai ZPK 7 straipsnyje numatyta, kad „šio įstatymo tikslais už korupcijos prevenciją ir kovą su korupcija bei interesų konfliktų
nustatymą atsakinga institucija yra [KPK]“.
29.      Pagal ZPK 13 straipsnio 1 dalies 8 punktą KPK „tikrina pranešimus apie viešąsias pareigas einančių asmenų nesuderinamumo deklaracijas ir, nustačiusi nesuderinamumą, perduoda klausimą renkančiajai arba skiriančiajai institucijai, kad būtų imtasi atitinkamų priemonių <...>“.
III. Faktinės aplinkybės, pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
30.      2023 m. liepos 26 d.
Narodno sabranie na Republika Bulgaria (Bulgarijos Respublikos Nacionalinė Asamblėja) išrinko MA Bulgarijos nacionalinio banko (BNB) valdytojo pavaduotoju ir „Emisijos“ skyriaus (vieno iš trijų pagrindinių BNB skyrių) vadovu.
31.      2023 m. liepos 27 d. jis pateikė Nacionalinei Asamblėjai deklaraciją dėl nesuderinamumo pagal ZPKONPI 35 straipsnio 1 dalies 1 punktą, siejamą su BNB įstatymo 11 straipsnio 4 dalies 4 punktu bei 12 straipsnio 5 dalimi (toliau – nesuderinamumo deklaracija).
32.      2023 m. rugpjūčio 11 d. MA pagal ZPKONPI 35 straipsnio 1 dalies 2 punktą pateikė KPK pirmąją turto ir interesų deklaraciją. Šioje deklaracijoje MA nurodė, kad jam priklauso 2 % ribotos atsakomybės bendrovės (Iontech Engineering OOD) akcijų, ir įvertino šias akcijas 117 000 leva (BGN) (apie 58 500 EUR) (toliau – pirmoji turto ir interesų deklaracija).
33.      2023 m. lapkričio 8 d. MA pardavė savo Iontech Engineering akcijas už 100 BGN (apie 50 EUR).
34.      2023 m. lapkričio 13 d. MA pagal ZPK 49 straipsnio 1 dalies 4 punktą pranešė KPK apie pirmosios turto ir interesų deklaracijos pakeitimą, nurodęs, kad jo turimų Iontech Engineering akcijų vertė yra 100 BGN (apie 50 EUR)(16). Jis taip pat nurodė, kad tuo metu, kai buvo paskirtas, jis buvo dviejų pelno nesiekiančių
teisės subjektų, t. y.
Balkanski Panitsa institut za nauchni izdirvania (Balkanski-Panitza mokslinių tyrimų institutas) (toliau – mokslinių tyrimų institutas) ir Golf Klub Blagoevgrad (toliau – Golf Klub), valdybos narys (toliau – antroji turto ir interesų deklaracija).
35.      2023 m. lapkričio 23 d. šios išvados 33 punkte nurodytas nuosavybės pasikeitimas buvo įregistruotas verslo registre. MA buvo išbrauktas iš pelno nesiekiančių teisės subjektų registro kaip dviejų pelno nesiekiančių teisės subjektų valdybos narys atitinkamai 2023 m. gruodžio 15 d. ir 2024 m. sausio 17 d.
36.      2024 m. vasario 7 d. MA pateikė KPK naują turto ir interesų deklaraciją pagal ZPK 49 straipsnio 1 dalies 4 punktą (toliau – trečioji turto ir interesų deklaracija). Toje deklaracijoje jis, be kita ko, nurodė, kad jo išrinkimo ar paskyrimo dieną jis neturėjo jokios bendrovės akcijų ir nebuvo pelno nesiekiančio
teisės subjekto ar kooperatyvo valdymo ar priežiūros organo narys. Be to, MA nurodė, kad per 12 mėnesių iki jo išrinkimo ar paskyrimo neturėjo jokių bendrovės akcijų.
37.      2024 m. birželio 24 d. sprendimu KPK, remdamasi ZPK 13 straipsnio 1 dalies 8 punktu, konstatavo, kad MA akcijų turėjimas Iontech Engineering ir, antra, jo, kaip dviejų pelno nesiekiančių
teisės subjektų valdybos nario veikla yra nesuderinama su jo, kaip BNB valdytojo pavaduotojo ir BNB Emisijos skyriaus direktoriaus pareigomis, nesant BNB valdančiosios tarybos leidimo.
38.      2024 m. birželio 27 d. KPK apie tokį sprendimą pranešė BNB ir Nacionalinei Asamblėjai. MA prašymu jam buvo suteiktos nemokamos atostogos.
39.      2024 m. liepos 1 d. MA apskundė KPK sprendimą Administrativen sad Sofia grad (Sofijos miesto administracinis teismas, Bulgarija)(17).
40.      2024 m. liepos 16 d. MA pateikė rašytines pastabas BNB valdančiajai tarybai, jose, be kita ko, ginčijo jo atleidimo iš pareigų pagrindus, prašė surinkti įrodymus ir būti išklausytas dalyvaujant jo advokatui.
41.      Tą pačią dieną BNB valdančioji taryba priėmė sprendimą, kuriame konstatavo, kad MA buvo pagrįstai atleistas iš valdytojo pavaduotojo ir Emisijos skyriaus vadovo pareigų.
42.      Konkrečiau kalbant, atsižvelgdama į KPK sprendimą, BNB valdančioji taryba padarė išvadą, kad MA neatitinka savo pareigoms eiti keliamų reikalavimų. Manydama, kad tokia išvada savaime yra pakankamas atleidimo iš pareigų pagrindas, ji taip pat nusprendė, kad toks elgesys yra sunkus nusižengimas(18).
43.      Nuo BNB sprendimo priėmimo dienos MA nustojo eiti BNB valdytojo pavaduotojo ir valdančiosios tarybos nario pareigas. Jis apskundė tokį sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kuris atmetė jo prašymą sustabdyti BNB sprendimo vykdymą, sustabdė bylos nagrinėjimą ir pateikė Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [ECBS ir ECB statuto] 14 straipsnio 2 dalyje nustatyti kriterijai, taikomi atleidžiant valdytoją iš pareigų, ir sprendimo atleisti iš pareigų apskundimo tvarka turi būti aiškinami kaip taikomi visiems nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančių organų nariams?
2.      Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar pagal [ECBS ir ECB statuto] 14 straipsnio 2 dalį leidžiama nacionalinės teisės aktais nustatyti tokius pačius nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančių organų narių atleidimo iš pareigų kriterijus, kokie tame teisės akte nustatyti valdytojui?
3.      Ar pagal [ECBS ir ECB statuto] 14 straipsnio 2 dalį leidžiama suderinti nacionalinio centrinio banko valdytojo pareigas su buvimu kapitalo bendrovės akcininku, turinčiu teisę į bendrovės pelno dalį proporcingai turimam akcijų paketui?
4.      Ar pagal [ECBS ir ECB statuto] 14 straipsnio 2 dalį leidžiama suderinti nacionalinio centrinio banko valdytojo pareigas su dalyvavimu pelno nesiekiančio teisės subjekto, kuris pagal savo įstatus gali užsiimti ekonomine veikla, valdymo organo veikloje be vienbalsio nacionalinio centrinio banko direktorių valdybos sprendimo, kurio reikalaujama pagal nacionalinę teisę norint vykdyti neatlygintiną veiklą?
5.      Ar pagal [SESV] 131 straipsnį ir [ECBS ir ECB statuto] 7 straipsnį leidžiama taikyti nacionalinės teisės aktus, pagal kuriuos nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančių organų nariai, kaip asmenys, einantys viešąsias pareigas, kaip tai suprantama pagal nacionalinę teisę, privalo per nustatytą terminą nuo pareigų užėmimo deklaruoti kompetentingai valdžios institucijai savo, kaip kapitalo bendrovių akcininkų turimas akcijas ir dalyvavimą pelno nesiekiančių teisės subjektų valdymo organuose?
6.      Ar pagal [SESV] 131 straipsnį ir [ECBS ir ECB statuto] 14 straipsnio 2 dalį leidžiama taikyti nacionalinės teisės aktus, kuriais nacionalinio centrinio banko valdytojas, kaip asmuo, einantis viešąsias pareigas, kaip tai suprantama pagal nacionalinę teisę, įpareigojamas per nustatytą terminą nuo pareigų užėmimo imtis priemonių, kad būtų nutrauktas jo, kaip akcininko, dalyvavimas kapitalo bendrovėje bei dalyvavimas pelno nesiekiančių teisės subjektų valdymo organuose?
7.      Ar pagal [ECBS ir ECB statuto] 14 straipsnio 2 dalį leidžiamas
aiškinimas, kad nacionalinio centrinio banko valdytojas, kuris nesuderinamumą su pareigų ėjimu pašalino praėjus įstatyme nustatytam terminui, turi būti laikomas asmeniu, kuris neatitinka reikalavimų eiti savo pareigas?
8.      Ar pagal [SESV] 131 straipsnį ir [ECBS ir ECB statuto] 7 straipsnį bei 14 straipsnio 2 dalį leidžiama taikyti nacionalinės teisės aktus, pagal kuriuos institucijai, atsakingai už atleidimo iš darbo pagrindo nustatymą, leidžiama šios konkrečios procedūros tikslais ir atsižvelgiant į jos kontekstą įvertinti, ar buvo padarytas sunkus nusižengimas, kaip jis suprantamas pagal [ECBS ir ECB] statuto 14 straipsnio 2 dalį?“
44.      Rašytines pastabas pateikė MA, BNB, Ispanijos vyriausybė, ECB ir Europos Komisija. Šie suinteresuotieji asmenys 2025 m. lapkričio 18 d. surengtame teismo posėdyje pateikė žodines pastabas.
IV.    Vertinimas
45.      Primenu, kad pagrindinė byla susijusi su informacija, kurią MA pateikė keliose deklaracijose, pateiktose pagal taikytinus teisės aktus po to, kai jis buvo paskirtas BNB valdytojo pavaduotoju, apie jo turimas bendrovės akcijas ir pareigas pelno nesiekiančiuose teisės subjektuose. Šiomis aplinkybėmis savo analizę pradėsiu nuo penktojo prejudicinio klausimo, kuriuo Teisingumo Teismo prašoma, atsižvelgiant į nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo principą, išnagrinėti tokio banko sprendimus priimančio organo nariui, kaip antai valdytojo pavaduotojui, nustatytos pareigos deklaruoti tokias situacijas, kokios aprašytos prieš tai (A). Be to, pažymiu, kad sprendimas, kuriuo konstatuota būtinybė atleisti MA iš pareigų, buvo grindžiamas tuo, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatyti atleidimo iš pareigų pagrindai apima tas situacijas. Todėl toliau nagrinėsiu pirmąjį ir antrąjį klausimus, kuriais Teisingumo Teismo prašoma nustatyti, ar ta nuostata taikytina šios bylos aplinkybėms (B). Išnagrinėsiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejones dėl to, ar taikytinos Sąjungos teisės nuostatos leidžia daryti išvadą, kad tokie interesai, kokie atskleisti pagrindinėje byloje, gali pateisinti nacionalinio centrinio banko valdytojo (jo pavaduotojo) atleidimą iš pareigų, ir ar tokia išvada gali būti padaryta, kai per taikytinus terminus nebuvo pasinaudota reikiamomis teisių gynimo priemonėmis (3, 4, 6 ir 7 klausimai) (C). Galiausiai nagrinėsiu aštuntąjį prejudicinį klausimą, kuriuo Teisingumo Teismo prašoma nustatyti, ar pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį nacionalinė institucija, kompetentinga nustatyti atleidimo pagrindus, gali įvertinti, ar buvo nustatytas „sunkus nusižengimas“, kaip vienas iš dviejų šioje nuostatoje numatytų atleidimo iš pareigų pagrindų (D).
A.      Turimų bendrovių akcijų ir dalyvavimo pelno nesiekiančių teisės subjektų valdymo organuose deklaravimas (5 klausimas)
46.      Penktuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar pagal Sąjungos teisės nuostatas, kuriose įtvirtintas centrinių bankų nepriklausomumo principas (SESV 130 straipsnis ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnis), leidžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančio organo nariai įpareigojami per nustatytą laikotarpį nuo pradėjimo eiti pareigas deklaruoti kompetentingai viešosios valdžios institucijai savo, kaip bendrovių akcininko, ir ne pelno juridinių asmenų valdymo organo nario statusą. Šiuo klausimu primenu, kad tose Sąjungos nuostatose išreiškiamas nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo principas, taikomas visiems jų sprendimus priimančių organų nariams ir visiems tokiems bankams, neatsižvelgiant į tai, ar jie priklauso euro zonai(19).
47.      Pirmiausia reikėtų patikslinti, kad klausimo formuluotėje esančią nuorodą į „kompetentingą valdžios instituciją“ suprantu kaip reiškiančią KPK. Šis aspektas nėra nereikšmingas, nes taikytinuose nacionalinės teisės aktuose numatytos dviejų rūšių deklaracijos: „nesuderinamumo deklaracija“, kuri turi būti pateikta skiriančiajai institucijai – Nacionalinei Asamblėjai; ir „turto ir interesų deklaracija“, kuri turi būti pateikta KPK. Mano nuomone, atliekant šį vertinimą reikšmingos yra tik antrosios kategorijos deklaracijos.
48.      Šiuo klausimu iš ZPKONPI 37 straipsnio 1 dalies 12 punkto ir panašiai suformuluotos ZPK 51 straipsnio 1 dalies 13 punkto matyti, kad asmuo, einantis, be kita ko, BNB valdytojo pavaduotojo pareigas, privalo deklaruoti KPK, be kita ko, bet kokį dalyvavimą bendrovėse ir pelno nesiekiančių teisės subjektų ar kooperatyvų valdymo ar priežiūros organuose jų paskyrimo momentu ir per 12 mėnesių iki paskyrimo.
49.      Reikėtų pridurti, kad, kaip matyti iš bylos medžiagos, KPK yra nepriklausoma, specializuota ir nuolatinė administracinė institucija, atsakinga už korupcijos prevenciją, kovą su ja ir interesų konfliktų nustatymą(20). Kaip šioje byloje ir kaip išsamiau paaiškinsiu šios išvados D dalyje, dėl KPK sprendimo BNB valdančioji taryba gali imtis veiksmų, kad nustatytų, ar yra nustatytas atleidimo iš pareigų pagrindas, kaip tai suprantama pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį.
50.      Atsižvelgdamas į šias aplinkybes, nesuprantu, kaip nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančio organo nariams, kaip antai valdytojo pavaduotojui, nustatyta pareiga pateikti deklaracijas tokiai institucijai kaip KPK, atskleidžiant jų dalyvavimą pelno siekiančiuose ir nesiekiančiuose subjektuose, galėtų kaip nors kirstis su nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo principu. Priešingai, kaip teigia BNB, Ispanijos vyriausybė, ECB ir Komisija, tokia pareiga padeda išsaugoti šį nepriklausomumą. Būtent patikrinus tokias deklaracijas galima nustatyti ir prireikus pašalinti galimas grėsmes centrinio banko nepriklausomumui.
51.      Vis dėlto, kai tokių deklaracijų mechanizmas susijęs su vėlesne procedūra, kuria siekiama nustatyti atleidimo iš pareigų pagrindą, kaip tai suprantama pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį, žinoma, labai svarbu, kad šias deklaracijas reglamentuojančios sąlygos būtų aiškiai apibrėžtos tiek dėl atskleistinų situacijų, tiek dėl taikytinų terminų.
52.      Šiuo klausimu ir su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atrodo, kad taikytinose nacionalinės teisės nuostatose, primintose šios išvados 48 punkte, pareiga atskleisti dalyvavimą pelno siekiančiuose ir pelno nesiekiančiuose subjektuose apibrėžta pakankamai aiškiai.
53.      Be to, iš penktojo klausimo formuluotės ir iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad atitinkamos deklaracijos pateikimo terminas pradedamas skaičiuoti nuo tada, kai suinteresuotasis asmuo pradeda eiti pareigas, ir yra vienas mėnuo(21). Apskritai, nesant konkrečių priešingų argumentų, atrodo, kad tokiu terminu užtikrinama pagrįsta pusiausvyra tarp būtinybės išsaugoti centrinio banko nepriklausomumą – dėl jo terminas negalėtų būti pernelyg ilgas, palyginti su valdytojo pavaduotojo kadencijos trukme – ir būtinybės suteikti suinteresuotajam asmeniui pakankamai laiko įvykdyti aptariamą pareigą.
54.      Taigi laikausi nuomonės, kad pagal SESV 130 straipsnį ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnį nėra draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias nacionalinio centrinio banko valdytojo pavaduotojas įpareigojamas pateikti kompetentingai nacionalinei institucijai deklaraciją, kurioje atskleidžiamas jo dalyvavimas bendrovėje kaip akcininko arba jo dalyvavimas pelno nesiekiančio subjekto valdymo organuose.
55.      Tokia išvada leidžia man pereiti prie kito klausimo, susijusio su galimybe atleisti tokį nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančio organo narį iš pareigų, kai remiantis atskleista informacija padaroma išvada, kad yra vienas iš ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatytų atleidimo pagrindų.
B.      Dėl ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalies taikytinumo (1 ir 2 klausimai)
56.      Šioje išvados dalyje paaiškinsiu, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje nustatyti nacionalinio centrinio banko valdytojo atleidimo iš pareigų kriterijai (toliau – pašalinamumo kriterijus) pagal Sąjungos teisę taikomi tik nacionalinių centrinių bankų valdytojams (1). Tada paaiškinsiu, kad valstybės narės gali šį kriterijų taikyti ir kitiems savo nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų nariams (2).
1.      Dėl ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalies taikymo srities (1 klausimas)
57.      Reikėtų priminti, kad pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą „[n]acionalinių centrinių bankų statutuose, be kita ko, turi būti numatyta, kad nacionalinio centrinio banko valdytojo kadencija bus ne trumpesnė kaip 5 metai“. Šios nuostatos antroje pastraipoje nurodyta, kad „[v]aldytoją galima atleisti iš pareigų tik tuomet, jeigu jis nebeatitinka šioms pareigoms keliamų reikalavimų arba yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą“(22). Tame straipsnyje taip pat numatyta, kad dėl šiuo klausimu priimto sprendimo „[s]uinteresuotas valdytojas arba [ECB] Valdančioji taryba <...> gali kreiptis į Teisingumo Teismą motyvuodami [SESV] ar kokios nors kitos teisės normos, susijusios su jos taikymu, pažeidimu“.
58.      Darytina išvada, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje įtvirtintos trys skirtingos taisyklės. Pirma, joje nustatyta taisyklė dėl minimalios nacionalinio centrinio banko valdytojo kadencijos trukmės; antra, joje nurodyti du atvejai, kai ši kadencija gali būti nutraukta pirma laiko (toliau – pašalinamumo kriterijus); ir, trečia, joje numatyta speciali teisių gynimo priemonė, suteikianti atitinkamam valdytojui ir ECB valdančiajai tarybai teisę ginčyti tokį sprendimą Teisingumo Teisme.
59.      Aiški tos nuostatos formuluotė rodo, kad ji visais trimis aspektais taikoma tik valdytojams, bet ne kitiems nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų nariams.
60.      Be to, tokią išvadą patvirtina šios nuostatos kontekstas ir ja siekiami tikslai.
61.      Kaip jau buvo pažymėta, ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalis papildo SESV 130 straipsnį, kuris iš esmės pakartotas to statuto 7 straipsnyje, o kaip priminė Teisingumo Teismas, tai atspindi svarbą, kurią Sutarčių rengėjai teikė užtikrinimui, kad ECB ir ECBS galėtų savarankiškai vykdyti jiems pavestus uždavinius(23).
62.      Šiomis aplinkybėmis sprendime byloje Rimšēvičs Teisingumo Teismas pabrėžė, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje įtvirtintų trijų taisyklių tikslas yra „užtikrinti nacionalinių centrinių bankų, kurie <...> kartu su ECB sudaro ECBS, valdytojų veiklos nepriklausomumą“(24). Be to, dėl šios nuostatos trečioje taisyklėje numatytos teisių gynimo priemonės, kuri yra speciali ieškinio dėl nacionalinės priemonės panaikinimo forma(25), ypatumų Teisingumo Teismas yra pripažinęs, kad logika, kuria grindžiama ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalis, pasireiškia „labai integruot[a] sistem[a], kurios siekė Sutarčių rengėjai kurdami ECBS“(26).
63.      Be to, Teisingumo Teismas paaiškino šios sistemos loginį pagrindą, nurodęs konkretų institucinį ryšį tarp „euro zonos valdytojų“ ir ECB, nes šie valdytojai de jure yra ECB valdančiosios tarybos, kuri yra pagrindinis ECB ir ECBS sprendimus priimantis organas, nariai(27). Išsamumo sumetimais norėčiau pridurti, kad nors šis aspektas labai aiškiai parodo sistemos „labai integruotą pobūdį“, Statuto 14 straipsnio 2 dalis, priešingai nei kai kurios kitos jo nuostatos, taikoma ne tik euro zonos valstybėms narėms. Valstybės narės, „kurioms taikoma išimtis“(28), kaip tai suprantama pagal SESV 139 straipsnio 1 dalį, dalyvauja ECBS individualiai(29) ir tai paaiškina, kodėl ir joms taikomos ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatytos garantijos.
64.      Bet kuriuo atveju, priešingai, nei teigia MA, BNB, ECB ir Ispanijos vyriausybė, nei šioje nuostatoje įtvirtintos tvarkos specifinis pobūdis, nei apskritai būtinybė išsaugoti nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumą ECB (ir ECBS) sistemoje nereiškia, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatytas pašalinamumo kriterijus pagal Sąjungos teisę taikomas kitų nei valdytojai nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų nariams.
65.      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, kaip teigia ir Komisija, nors ypatingas valdytojų – ypač „euro zonos valdytojų“ – vaidmuo ECBS paaiškina, kodėl nagrinėjama nuostata yra skirta būtent jiems, negalima remtis tikslu išsaugoti nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumą, siekiant contra legem išplėsti šios nuostatos taikymo asmenims sritį.
66.      Vis dėlto, kaip paaiškinsiu toliau, ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalies loginis pagrindas netrukdo valstybei narei pagal savo nacionalinę teisę numatyti, kad pašalinamumo kriterijus būtų taikomas ir kitiems jos nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančio organo nariams, pavyzdžiui, valdytojo pavaduotojui.
2.      Išplėstas pašalinamumo kriterijaus taikymas (2 klausimas)
67.      Kaip jau minėta, Bulgarijos teisės aktų leidėjas, priimdamas BNB įstatymo 14 straipsnio 1 dalį, nusprendė, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatytas pašalinamumo kriterijus taikomas visiems Bulgarijos centrinio banko sprendimus priimančių organų nariams.
68.      Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar toks taikymo išplėtimas yra suderinamas su šia minėto statuto nuostata.
69.      Kaip jau minėjau, šiuo klausimu neįžvelgiu jokių sunkumų.
70.      Pirma, pagal jokią Sąjungos teisės nuostatą netrukdoma valstybėms narėms semtis įkvėpimo iš konkrečios Sąjungos teisės normos ir pagal nacionalinę teisę ją taikyti tais atvejais, kuriems ši teisės norma iš pradžių nebuvo sukurta.
71.      Antra, priešinga išvada būtų pateisinama tik tuo atveju, jei toks Sąjungos teisės normos taikymo srities išplėtimas pakenktų jos veiksmingumui arba pažeistų kitą Sąjungos teisės normą.
72.      Šios bylos aplinkybėmis pažymiu, kad pagal SESV 131 straipsnį valstybių narių teisės aktai turi būti suderinami su Sutartimis ir ECBS ir ECB statutu. Šis reikalavimas visų pirma nukreipia į SESV 130 straipsnį ir to statuto 7 straipsnį, kuriuose, kaip jau buvo pažymėta, įtvirtintas nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo principas, taikomas visiems jų sprendimus priimančių organų nariams. Pagal šį principą reikalaujama, kad šie bankai būtų apsaugoti nuo politinio spaudimo, kad ECBS galėtų veiksmingai vykdyti savo uždavinius, visų pirma palaikyti kainų stabilumą, kaip numatyta SESV 282 straipsnyje, nepriklausomai įgyvendindama jai suteiktus įgaliojimus(30).
73.      Šiuo klausimu primenu minėtą Teisingumo Teismo paaiškinimą, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalimi siekiama išsaugoti nacionalinių centrinių bankų valdytojų veiklos nepriklausomumą. Konkrečiau kalbant, kiek tai susiję su šioje nuostatoje numatytu pašalinamumo kriterijumi, apribojant atleidimo iš pareigų anksčiau laiko galimybę dviem joje apibrėžtais atvejais, Sutarčių rengėjai nacionaliniams centriniams bankams suteikė specialią garantiją, skirtą sprendimų priėmimo proceso tęstinumui ir nuoseklumui užtikrinti, apsaugant nuo trumpalaikių politinių sumetimų. Atsižvelgiant į tai, kad nustačius šį kriterijų iš esmės išsaugoma valdytojo galimybė likti pareigose visą jo kadencijos laikotarpį, sprendimas išplėsti šią apsaugą visiems nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančio organo nariams, kurie taip pat gali dalyvauti vykdant su ECBS susijusius uždavinius, prisideda prie visos institucijos veiklos nepriklausomumo, užtikrinant jiems tokią pačią apsaugą nuo savavališko pašalinimo iš pareigų.
74.      Šiuo klausimu turbūt nė nereikia priminti, kad pagal Sąjungos teisę ECBS sistemoje nacionaliniams centriniams bankams patikėti uždaviniai nebūtinai yra skirti tik valdytojams(31). Be to, nors ECBS ir ECB statute tam tikri uždaviniai skirti tik jiems, šiame statute numatyta galimybė pakeisti valdytoją, kaip numatyta jo 10 straipsnio 2 dalyje(32).Panašiai Europos pinigų institutas, istorinis ECB pirmtakas, 1995 m. konvergencijos ataskaitoje pažymėjo, kad nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumas „būtų dar labiau sustiprintas, jei tos pačios taisyklės (kaip numatytosios, be kita ko, pagal pašalinamumo kriterijų) būtų taikomos ir kitiems [nacionalinių centrinių bankų] sprendimus priimančių organų nariams, atsakingiems už su ECBS susijusius uždavinius“(33).
75.      Darytina išvada, kad, atsakant į pirmąjį ir antrąjį prejudicinius klausimus, ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalis Sąjungos teisėje taikoma tik nacionalinių centrinių bankų valdytojams. Vis dėlto pagal šią nuostatą nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos joje numatytas pašalinamumo kriterijus taip pat taikomas tokio banko valdytojo pavaduotojui.
76.      Tokia išvada leidžia man imtis nagrinėti kitą klausimų grupę, susijusią su tuo, ar pagal šią Sąjungos teisės nuostatą leidžiama išvada, kad nustatyti atleidimo iš pareigų pagrindai esant aplinkybėms, kaip antai nagrinėjamoms šioje byloje.
C.      Dėl galimybės (negalėjimo) turėti tam tikrą turtą ir vykdyti tam tikrą veiklą (3, 4, 6 ir 7 klausimai)
77.      Trečiuoju ir ketvirtuoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį leidžiama tokia situacija, kai nacionalinio centrinio banko valdytojas, pirma, turi bendrovės akcijų, suteikiančių jam teisę į šios bendrovės pelno dalį (3 klausimas), ir, antra, be reikalaujamo leidimo yra pelno nesiekiančio teisės subjekto, galinčio vykdyti ekonominę veiklą, valdymo organo narys (4 klausimas).
78.      Šeštuoju ir septintuoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat siekia išsiaiškinti, ar, pirma, pirmoji pašalinamumo kriterijaus dalis (toliau – „pareigoms eiti būtinos sąlygos) leidžia nustatyti valdytojo pareigą per tam tikrą laikotarpį nuo pradėjimo eiti pareigas imtis priemonių, skirtų atsisakyti tokių kapitalo dalių (6 klausimas), ir, antra, jeigu tokių kapitalo dalių atsisakoma pavėluotai, ar galima daryti išvadą, kad ši pirmoji kriterijaus dalis yra įvykdyta (7 klausimas)(34).
79.      Siekdamas atsakyti į šiuos klausimus, išnagrinėsiu logiką, kuria grindžiamas pašalinamumo kriterijus (1), ir kokios pasekmės dėl to kyla (2).
1.      Pašalinamumo kriterijus: bendros pastabos
80.      Pirmiausia reikėtų pažymėti, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje valstybės narės galimybė atleisti valdytoją iš pareigų anksčiau laiko apribojama iki dviejų situacijų: kai jis nebeatitinka jo pareigoms eiti reikalaujamų sąlygų arba kai jis pripažįstamas kaltu padarius sunkų nusižengimą. Taigi valstybėms narėms neleidžiama pildyti pagrindų, pateisinančių atleidimą iš pareigų anksčiau laiko, sąrašo. Klausimas, ar valdytojas gali būti atleistas iš pareigų, turi būti vertinamas atsižvelgiant tik į minėtus du pagrindus(35).
81.      Kaip jau paaiškinta, pašalinamumo kriterijus yra konkreti priemonė, kuria siekiama išsaugoti nacionalinių centrinių bankų veiklos nepriklausomumą. Tam, kad šis tikslas būtų veiksmingai pasiektas, būtina, kad valdytojai iš esmės galėtų eiti pareigas visą savo kadencijos laikotarpį, išskyrus tas dvi išimtis.
82.      Antra, žodžio „galima“ vartojimas toje nuostatoje rodo, kad net nustačius vieną iš atleidimo pagrindų valdytojas nebūtinai turi būti atleistas iš pareigų. Taigi pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį valstybėms narėms suteikiama tam tikra diskrecija sprendžiant, ar tam tikros bylos aplinkybėmis turi būti atleista iš pareigų, tačiau atsižvelgiant į būtinybę
išsaugoti nepriklausomumo garantijos veiksmingumą.
83.      Šiomis aplinkybėmis dabar išsamiau išnagrinėsiu abu atleidimo iš pareigų pagrindus.
a)      Pareigoms keliamų reikalavimų nesilaikymas
84.      Dėl atleidimo iš pareigų pirmojo pagrindo jau pažymėjau, kad jis yra dalis platesnio kriterijaus, reglamentuojančio aplinkybes, kuriomis valdytojas gali būti atleistas iš pareigų. Nesant jokios nuorodos į valstybių narių teisę, šis kriterijus turi būti laikomas savarankiška Sąjungos teisės sąvoka(36). Vis dėlto, kadangi ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje nieko nepasakyta apie „pareigoms keliamų reikalavimų“ pobūdį, užduotis apibrėžti šiuos reikalavimus iš esmės paliekama valstybių narių diskrecijai(37), laikantis tam tikrų ribų, kurias nurodysiu toliau.
85.      Lyginamoji apžvalga rodo, kad aptariamoje nacionalinėje teisėje yra įvairių nuostatų, susijusių reikalavimų, kuriuos reikia atitikti norint tapti sprendimus priimančių organų nariu, ir reikalavimų, dėl kurių negalima būti jų nariu,
išsamumu ir turiniu. Šie reikalavimai paprastai susiję su bendromis savybėmis, pavyzdžiui, sąžiningumu, gera reputacija ar pripažinta ekspertine patirtimi(38), arba konkretesniais reikalavimais, grindžiamais panašiais argumentais, pavyzdžiui, neteistumu ar nemokumo bylos nebuvimu, arba universiteto diplomo turėjimu (apskritai arba konkrečioje srityje, pavyzdžiui, ekonomikos ar finansų srityje)(39).
86.      Kartu SESV 130 straipsnyje ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnyje, kurie taip pat taikomi visiems nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų nariams, įtvirtintas jų nepriklausomumo tikslas. Veiksmingam šio tikslo siekimui reikalingi tam tikri apribojimai, kurių valstybės narės turi laikytis tiek nustatydamos šioms pareigoms keliamus reikalavimus, tiek vertindamos, ar yra įvykdytas pirmasis atleidimo iš pareigų pagal pašalinamumo kriterijų pagrindas.
87.      Šiomis aplinkybėmis ši bendra riba išreiškiama dviem konkretesniais reikalavimais.
88.      Pirma, pareigoms keliami reikalavimai turi būti suformuluoti pakankamai aiškiai, kad būtų išvengta piktnaudžiavimo ar instrumentalizavimo, antraip rėmimasis ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje nurodytu pirmuoju atleidimo iš pareigų pagrindu galėtų pakenkti pačiam šios nuostatos veiksmingumui(40). Užuot suteikęs apsaugos nuo išorinio spaudimo ir savavališko atleidimo iš pareigų garantiją, jis galėtų atverti galimybę būtent šioms grėsmėms pasireikšti praktiškai. Todėl taisyklių, reglamentuojančių sąlygas, kuriomis nacionalinio centrinio banko narys gali eiti savo pareigas arba būti atleistas iš pareigų, aiškumas yra itin svarbus stabiliai ir nešališkai institucinei aplinkai.
89.      Žinoma, šis aiškumo reikalavimas neužkerta kelio taikyti atviras sąlygas, kaip antai paminėtas pirma (sąžiningumas, reputacija ir t. t.). Tokiais atvejais vertinant, ar šios sąlygos (vis dar) yra įvykdytos, neišvengiamai reikės išnagrinėti kelis veiksnius (tai retai būtina esant siaurai apibrėžtoms sąlygoms, pavyzdžiui, teistumo nebuvimo sąlygai). Manau, tai, kad šios sąlygos apibrėžiamos bendrai, yra veiksnys, kuris turės įtakos proporcingumo analizei, siekiant nustatyti, ar atitinkamas asmuo gali ir turi būti atleistas iš pareigų, kaip tai suprantama pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį, nes atliekant tokią analizę reikia palyginti, be kita ko, interesą apsaugoti banko nepriklausomumą ir interesą užtikrinti pareigų stabilumą.
90.      Be to, valstybių narių autonomija taip pat leidžia joms nustatyti neigiamus reikalavimus, pagal kuriuos tam tikros situacijos būtų laikomos nesuderinamomis su pareigomis, neatsižvelgiant į tai, ar dėl jų kyla konkretus interesų konfliktas. Kitaip tariant, manau, kad valstybės narės gali reikalauti ne tik esamų ar galimų interesų konfliktų nebuvimo, bet ir situacijų, kurios gali būti pagrįstai suvokiamos kaip interesų konfliktai, nebuvimo. Šie draudimai gali būti nuo absoliutaus draudimo iki sistemų, pagal kurias kiekvienu konkrečiu atveju galima nuspręsti dėl išimčių(41).
91.      Požiūris, pagal kurį tam tikros situacijos laikomos nesuderinamomis su pareigomis, neatsižvelgiant į bet kokį esamą ar galimą interesų konfliktą, pagrįstas tuo, kad, paprastai dėl jų visuomenei gali kilti abejonių, ar nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų nariai veikia atsižvelgdami į viešąjį interesą, o ne į privačius interesus(42). Tokios abejonės gali pakenkti pačios institucijos patikimumui(43), todėl valstybės narės gali teisėtai siekti užtikrinti, kad situacijų, galinčių sukelti tokį poveikį, tiesiog neiškiltų(44).
92.      Antra, neatsižvelgiant į tai, ar valstybė narė pasirenka griežtai apibrėžtas, ar neapibrėžtas sąlygas, iš to išplaukianti sistema turi būti išsami. Visų pirma, kai išvardijamos neigiamos sąlygos (nesuderinamumai), dėl to, kad yra aiškus sąrašas, negali būti neįmanoma išspręsti interesų konflikto, kylančio situacijoje, kuri nėra aiškiai įtraukta į šį sąrašą.
93.      Nors pats interesų konfliktas ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje nėra nurodytas kaip atleidimo iš pareigų pagrindas, vargu ar būtina pabrėžti, kad interesų konflikto nebuvimas neatsiejamas nuo centriniams bankams patikėtų uždavinių nepriklausomo vykdymo reikalavimo(45), lygiai kaip nešališkumas yra numanomas iš teisėjų(46) ar Europos Audito Rūmų narių nepriklausomumo reikalavimo(47).
94.      Kai kilęs interesų konfliktas nepatenka į abstrakčią iš anksto nustatytą nesuderinamumo kategoriją, taikant proporcingumo principą, mano manymu, būtina įvertinti kiekvieną konkretų atvejį, kad būtų nustatyta, ar jis gali pateisinti atleidimą iš pareigų, kaip šioje byloje iš esmės teigia ECB ir Ispanijos vyriausybė. Pateikęs šį patikslinimą, dabar nagrinėsiu ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatyto pašalinamumo kriterijaus antrą dalį.
b)      Sunkus nusižengimas
95.      Pirmiausia reikia pažymėti, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje nesant jokios nuorodos į nacionalinę teisę, sunkaus nusižengimo sąvoka turi būti laikoma savarankiška Sąjungos teisės sąvoka. Kadangi ši sąvoka neapibrėžta(48), ji turi būti aiškinama remiantis įprasta sąvokos reikšme bendrinėje kalboje, kartu atsižvelgiant į teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus ir kontekstą, kuriame ji vartojama(49).
96.      Pagal savo įprastą reikšmę būdvardis „sunkus“ reiškia tam tikrą sunkumo lygį, o žodis „nusižengimas“ reiškia „nepriimtiną ar netinkamą asmens, kuris yra galios pozicijoje arba yra atsakingas, elgesį“(50).
97.      Kiek tai susiję su atitinkamu kontekstu ir tikslais, mano nuomone, yra labai svarbūs trys argumentai.
98.      Pirma, sunkaus nusižengimo sąvoka yra viena iš garantijų, kuriomis siekiama apsaugoti institucijos nepriklausomumą nuo išorės kišimosi į jos užduočių vykdymą. Be to, ši sąvoka susijusi su tokia toli siekiančia pasekme kaip nacionalinio centrinio banko valdytojo atleidimas iš pareigų, t. y. priemone, kuri neišvengiamai, nors ir laikinai, iki pakeitimo kitu asmeniu, turi įtakos ECBS ir ECB veikimui. Taip visų pirma (bet ne išimtinai) yra kalbant apie euro zonai priklausančios valstybės narės nacionalinio centrinio banko valdytoją(51). Šis argumentas reiškia, kad „sunkių nusižengimų“ riba negali būti nustatyta pernelyg žema(52).
99.      Antra, ta pačia sąvoka taip pat siekiama apsaugoti institucijos patikimumą, taigi ir jos gebėjimą vykdyti savo pareigas, nuo jos narių vidaus elgesio, kuris gali kelti pavojų šioms savybėms. Institucijos nepriklausomumas lemia jos narių atskaitomybę, siekiant užtikrinti, kad jų elgesys nesukeltų grandininio poveikio visuomenės pasitikėjimui institucija(53).
Šis argumentas reikalauja, kad kriterijus būtų pakankamai lankstus, kad apimtų bet kokį elgesį, kuris daro didelį poveikį arba institucijos gebėjimui atlikti savo užduotis, arba visuomenės pasitikėjimui jos veiklos nepriklausomumu.
100. Abiejų prieš tai nurodytų aspektų vertinimas dėl savo pobūdžio turi būti atliekamas kiekvienu konkrečiu atveju ir atsižvelgiant į visus veiksnius, kaip antai tuos, kuriuos ECB nurodė šioje byloje, konkrečiai kalbant, pažeidimo pobūdį, aplinkybes, kuriomis jis buvo padarytas, ar jis padarytas tyčia, ar dėl didelio aplaidumo, padarytos žalos dydį ir konkretų jos poveikį institucijos veikimui ar jos viešajam įvaizdžiui.
101. Trečia, norėčiau pridurti, kad, priešingai, nei teigia ECB ir Komisija, nemanau, jog sunkaus nusižengimo pagrindas negali būti taikomas kartu su pagrindu, susijusiu su pareigoms keliamų reikalavimų nesilaikymu. Išties tam tikrų sąlygų nesilaikymas daugeliu atvejų greičiausiai nebūtų laikomas sunkiu nusižengimu. Mano nuomone, taip paprastai yra tam tikros nesuderinamos veiklos atveju, kai ji draudžiama in abstracto, nesant jokio konkretaus interesų konflikto. Vis dėlto tai nereiškia, kad specialaus pareigoms keliamo reikalavimo nesilaikymas savaime niekada negali būti laikomas ir sunkiu nusižengimu. Dar būtų galima nurodyti atvejį, kai draudžiama veikla iš tikrųjų vykdoma ir dėl jos kyla interesų konfliktas, turintis įtakos institucijos nepriklausomam veikimui arba visuomenės pasitikėjimui jos nepriklausomu veikimu. Kaip dar vieną pavyzdį būtų galima paminėti neteistumo sąlygos neįvykdymą.
102. Atsižvelgdamas būtent į šiuos bendrus argumentus, dabar nagrinėsiu pagrindinėje byloje nagrinėjamas faktines situacijas.
2.      Aptariamų faktinių scenarijų nagrinėjimas (3, 4, 6 ir 7 klausimai)
103. Tinkamiausias būdas šioje byloje panaudoti pirma išdėstytus argumentus yra, pirma, išnagrinėti MA akcijų turėjimą bendrovėje (a) ir, antra, išnagrinėti jo dalyvavimą pelno nesiekiančių subjektų veikloje (b).
a)      Dėl bendrovės akcijų turėjimo (3, 6 ir 7 klausimai)
104. Pirmasis faktinis scenarijus, dėl kurio BNB konstatavo, kad buvo įvykdyti abu ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatyti atleidimo iš pareigų pagrindai, susijęs su tuo, kad paskyrimo į pareigas momentu MA turėjo 2 % bendrovės akcijų. Turiu pripažinti, kad man nėra visai aišku, kaip buvo padaryta tokia išvada, nes iš nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą aprašyto nacionalinio teisinio pagrindo nematyti, kad toks akcijų turėjimas yra „abstraktus“ nesuderinamumas, neatsižvelgiant į bet kokį realų interesų konfliktą, kaip tai taip pat pažymėjo ECB ir Komisija.
105. Siekdamas paaiškinti primenu, kad BNB įstatymo 11 straipsnio 4 dalies 4 punkte kaip su valdytojo pavaduotojo pareigomis nesuderinamu laikomas, be kita ko, „vienintelio [įmonės] savininko, tikrojo nario ūkinėje bendrijoje, vadovo [<...> arba] akcinės ar kooperatinės bendrovės valdymo ar priežiūros organo nario <...>“ statusas. Taip pat primenu, kad aptariama bendrovė Iontech Engineering nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą apibūdinama kaip ribotos atsakomybės bendrovė, kurios 2 % akcijų turėjo MA. Tai reikštų, kad MA situacija nepatenka į tos nuostatos taikymo sritį, nors BNB laikosi priešingos nuomonės(54).
106. Nors šį klausimą žinoma turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pažymiu, jog trečiasis klausimas grindžiamas prielaida, kad pagal taikytiną nacionalinę teisę savaime nedraudžiama turėti atitinkamos bendrovės akcijų. Taigi šia prielaida remsiuosi kaip pagrindine hipoteze ir išanalizuosiu kitą atvejį, t. y. tokio akcijų turėjimo draudimą, tik papildomai ir išsamumo sumetimais.
107. Remdamasis pagrindine prielaida nemanau, kad pagal SESV 130 straipsnyje ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnyje įtvirtintą nepriklausomumo principą draudžiama tokia nacionalinės teisės norma, pagal kurią nacionalinio centrinio banko valdytojo pavaduotojui nėra draudžiama  turėti ribotos atsakomybės bendrovės akcijų, kaip pažymėjo Komisija.
108. Šiuo klausimu darau nuorodą į savo ankstesnes pastabas dėl valstybių narių autonomijos nustatyti taikytinus pareigoms keliamus reikalavimus, su sąlyga, kad yra nustatyta pareiga numatyti mechanizmus, pagal kuriuos kiekvienu konkrečiu atveju būtų galima nustatyti interesų konfliktus.
109. Pagal analogiją pažymėtina, kad, kiek tai susiję su ECB pirmininku, taikytinuose teisės aktuose numatyta, jog „[pirmininko] asmeninio turto valdymas <...> neapimantis turto, reikalingo įprastam asmeniniam ir šeimos naudojimui, organizuojamas taip, kad būtų užtikrintas jo nepriklausomumas, kad nekiltų interesų konflikto ir kad pirmininkas negalėtų naudotis viešai neatskleista informacija“(55). Išsamesnės nuostatos pateikiamos ECB elgesio kodekse ir ECB etikos kodekse. Nė viename iš tų dokumentų nenustatytas absoliutus draudimas turėti kapitalo dalių ribotos atsakomybės bendrovėse; juose veikiau nustatomi mechanizmai, kuriais siekiama nustatyti interesų konfliktus ir netinkamą jautrios rinkos informacijos naudojimą bei užkirsti jiems kelią(56).
110. Atsižvelgiant į tai, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarytų išvadą, kad aptariamam akcijų turėjimui nėra taikomas abstraktus draudimas, tai reikštų, kad jis turi išnagrinėti, ar dėl jo kyla interesų konfliktas, ir galėtų padaryti išvadą, jog pirmoji pašalinamumo kriterijaus dalis įvykdoma tik nustačius tokį konfliktą ir yra tokio pobūdžio, kad pateisina atleidimą iš pareigų. Atliekant tokį vertinimą reikia atsižvelgti į visas svarbias aplinkybes, siekiant nustatyti, ar dėl jų kyla reali ar potenciali grėsmė, kad asmeninis interesas gali turėti įtakos arba gali būti suvokiamas kaip turintis įtakos nešališkam ir objektyviam pareigų vykdymui. Tarp svarbių veiksnių gali būti, be kita ko, akcijų paketo dydis ir su juo susijusios teisės, taip pat atitinkamos bendrovės struktūra, dydis ar veikla(57).
111. Be to, atsakydamas į reikšmingus šeštojo ir septintojo klausimų aspektus pažymiu, kad, kai kiekvienu konkrečiu atveju nustatomas interesų konfliktas, mano nuomone, diskrecija, suteikiama taikant pašalinamumo kriterijų, leidžia pagal nacionalinę teisę išspręsti konfliktą per konkretų ir tinkamą terminą, nes priešingu atveju atitinkamas asmuo gali būti laikomas nebeatitinkančiu pareigoms eiti keliamų reikalavimų(58). Šiuos klausimus suprantu kaip reiškiančius, kad pagal nacionalinės teisės aktus leidžiama „nesuderinamumą“, kaip jis suprantamas pagal nacionalinę teisę, pašalinti per vieną mėnesį ir kad ši galimybė taip pat galėtų būti taikoma, kai konkrečiu atveju nustatomas interesų konfliktas. Kaip teigia ECB, ar toks terminas yra adekvatus priklauso nuo aplinkybių. Pažymiu, kad šiomis aplinkybėmis neaišku, kas šioje byloje buvo laikoma reikšmingu atspirties tašku, nuo kurio pradedamas skaičiuoti toks terminas(59). Tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
112. Galiausiai pati galimybė ištaisyti interesų konfliktą turi būti vertinama atsižvelgiant į pareigą užtikrinti nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumą, įtvirtintą, be kita ko, SESV 130 straipsnyje. Mano nuomone, apsaugos, kuri turi būti suteikta šiam nepriklausomumui, veiksmingumas neleidžia pasinaudoti tokia teisių gynimo priemone, kai dėl interesų konflikto pobūdžio galima daryti išvadą, kad jau buvo pakenkta visuomenės pasitikėjimui institucijos nepriklausomumu, kad institucijos veikla jau buvo paveikta arba kad dėl jo buvo padarytas „sunkus nusižengimas“, kaip tai suprantama pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį.
113. Dabar pereinant prie antrojo (alternatyvaus) scenarijaus, t. y., kad valdytojo pavaduotojui yra draudžiama turėti ribotos atsakomybės bendrovės akcijų (Komisija būtent taip supranta trečiąjį prejudicinį klausimą), nesuprantu, kaip tokia taisyklė galėtų prieštarauti SESV 130 straipsniui ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsniui.
114. Žinoma, galima prieštarauti, kad asmeninis interesų konfliktas kiltų ne dėl kiekvieno ribotos atsakomybės bendrovės akcijų turėjimo. Tuo remiantis būtų galima teigti, kad toks akcijų turėjimas nebūtinai kelia pavojų nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančio organo nepriklausomumui, kaip nurodė Ispanijos vyriausybė, ir kad todėl būtų geriau įvertinti kiekvieną konkretų atvejį.
115. Vis dėlto, kaip jau paaiškinau, valstybių narių šioje srityje turima diskrecija yra gana plati, atsižvelgiant, be kita ko, į teisėtą tikslą išvengti situacijų, kai gali kilti abejonių dėl to, ar nacionalinio centrinio banko funkcijos vykdomos tik dėl bendrojo intereso, kaip iš esmės teigė Komisija. Šio tikslo, kuriuo siekiama ne tik užkirsti kelią realiems interesų konfliktams, bet ir apsaugoti viešą institucijos įvaizdį, siekimas dėl savo pobūdžio nepriklauso nuo to, ar atitinkamas asmuo iš tikrųjų turėtų realią galimybę netinkamai panaudoti einant pareigas gautą informaciją.
116. Jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarytų išvadą, kad aptariamas akcijų turėjimas buvo draudžiamas, norėčiau nurodyti savo ankstesnius argumentus dėl galimybės ištaisyti tokią situaciją, nes tokia galimybė, atrodo, numatyta taikytinoje nacionalinėje teisėje.
b)      Dalyvavimas pelno nesiekiančių subjektų veikloje negavus leidimo (4, 6 ir 7 klausimai)
117. Primenu, kad antrasis atvejis, kuriuo remiamasi prieš MA, yra tas, kad paskyrimo į pareigas metu jis buvo dviejų pelno nesiekiančių subjektų, galinčių vykdyti ekonominę veiklą, t. y. Mokslinių tyrimų instituto ir Golf Klub, valdybos narys, ir iš anksto nebuvo gavęs tam leidimo, kurio reikalaujama pagal BNB įstatymo 12 straipsnio 5 dalį(60).
118. Pažymiu, jog MA per teismo posėdį teigė, jog ta nuostata yra pernelyg bendro pobūdžio, kad ją būtų galima laikyti nustatančia jo pareigų ėjimo sąlygą. Šiuo klausimu tikslų jos kvalifikavimą, atsižvelgdamas į visas reikšmingas vidaus teisės nuostatas, žinoma, turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Atsižvelgiant į tai, iš nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateiktos informacijos ir iš tos nuostatos teksto matyti, kad joje išties nustatyta neigiama jo pareigų ėjimo sąlyga(61). Jei taip būtų, tai būtų būtinas reikalavimas, keliamas tokioms pareigoms eiti, kaip tai suprantama pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį.
119. Atsižvelgdamas į tai, ką jau nurodžiau, ir pritardamas Komisijai, manau, kad valstybės narės gali laisvai numatyti bendrą visos lygiagrečios veiklos, įskaitant neatlygintiną veiklą, draudimą ir susieti šį bendrą draudimą su galimybe gauti leidimą įvertinus kiekvieną konkretų atvejį, kaip, atrodo, yra pagal BNB įstatymo 12 straipsnio 5 dalį. Taip pat manau, kad, jei nesilaikoma tokio draudimo, tai gali pateisinti išvadą, kad pareigoms eiti nustatytos sąlygos nėra įvykdytos, jeigu prašymui dėl leidimo taikomos sąlygos yra pakankamai aiškios.
120. Kaip pažymėjo Komisija, tokia pasekmė gali atrodyti griežta. Vis dėlto, ir ji tą taip pat pažymėjo, nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančių organų nariams, kaip antai valdytojo pavaduotojui, tenka ypač didelė atsakomybė ir jie daro didelę įtaką tam, kaip šis bankas vykdo savo pareigas. Taigi jų elgesys tikrai gali turėti įtakos visuomenės suvokimui apie nacionalinio centrinio banko veiklą. Kaip jau paaiškinau, tai pateisina valstybės narės taikomą tam tikrų situacijų ar veiklos, kurią tokie nariai priešingu atveju galėtų vykdyti, draudimą, kad nebūtų pakenkta nepriklausomam banko veikimui ir būtų išsaugotas visuomenės pasitikėjimas tuo, kad bankas vykdo veiklą neveikiamas jo narių ar trečiųjų asmenų privačių interesų.
121. Atsižvelgiant į tai, kai pagal nacionalinės teisės aktus reikalaujama, kad nacionalinio centrinio banko narys, kaip antai jo valdytojo pavaduotojas, be leidimo neužimtų jokių išorės pareigų, ir kai šio reikalavimo nesilaikoma, valstybės narės, mano nuomone, turi teisę laikytis pozicijos, kad nepadarius tinkamų išvadų pagal pirmąją pašalinamumo kriterijaus dalį toks reikalavimas taptų neveiksmingas ir galėtų pakenkti visuomenės pasitikėjimui visa institucija.
122. Vis dėlto, kaip jau nurodžiau, pareigoms keliami reikalavimai (netgi neigiami) turi būti pakankamai aiškūs. Šiomis aplinkybėmis tai visų pirma reiškia, kad turi būti aišku, kada turi būti gautas leidimas ir ar taikytinoje teisėje numatyta galimybė pašalinti galimą nesuderinamumą (ypač, jei suinteresuotasis asmuo nesikreiptų leidimo). Vėlgi atrodo, kad apie tokios galimybės buvimą galima numanyti iš šeštojo ir septintojo prejudicinių klausimų. Žinoma, šias aplinkybes turi patikrinti ir įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į pirmesniame šios išvados podalyje išdėstytus bendrus argumentus.
123. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, jog į trečiąjį, ketvirtąjį, šeštąjį ir septintąjį klausimus reikia atsakyti taip: pirma, pagal SESV 130 straipsnį ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnį nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos nacionalinio centrinio banko valdytojo pavaduotojui nėra draudžiama turėti ribotos atsakomybės bendrovės akcijų, jeigu šiuose teisės aktuose numatytas mechanizmas, leidžiantis nustatyti, ar konkrečiomis aplinkybėmis dėl tokio akcijų turėjimo kyla interesų konfliktas, galintis turėti įtakos nacionalinio centrinio banko nepriklausomam veikimui arba visuomenės pasitikėjimui tuo nepriklausomumu. Nustačius tokį interesų konfliktą ir esant galimybei jį pašalinti per tam tikrą laikotarpį, ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad, jei suinteresuotasis asmuo per tą laikotarpį nepašalina tokio interesų konflikto, jis gali būti laikomas nebeatitinkančiu pareigoms eiti keliamų reikalavimų, jeigu nustatytas laikotarpis yra tinkamas ir yra aiškiai apibrėžta, nuo kada jis prasideda.
124. Antra, pagal SESV 130 straipsnį ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnį nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos valdytojo pavaduotojui draudžiama dalyvauti pelno nesiekiančio teisės subjekto valdymo organe be kompetentingo subjekto leidimo. Kai pagal nacionalinę teisę leidžiama per tam tikrą laiką nuo paskyrimo į pareigas nutraukti tokią nesuderinamą veiklą, ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad jeigu suinteresuotasis asmuo per šį laikotarpį nenutraukia tokios veiklos, jis gali būti laikomas nebeatitinkančiu pareigoms eiti keliamų reikalavimų, jeigu nustatytas laikotarpis yra tinkamas ir yra aiškiai apibrėžta, nuo kada jis prasideda.
D.      BNB kompetencijos nustatyti sunkų nusižengimą apimtis (8 klausimas)
125. Aštuntuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar pagal SESV 131 straipsnį, siejamą su ECBS ir ECB statuto 7 straipsniu ir 14 straipsnio 2 dalimi, leidžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos institucijai, įgaliotai nustatyti atleidimo iš pareigų pagrindus, šiuo tikslu leidžiama įvertinti, ar atitinkamas asmuo padarė sunkų nusižengimą, kaip tai suprantama pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį.
126. Mano nuomone, į šį klausimą gali būti pateiktas labai trumpas atsakymas: pagal Sąjungos teisę kompetentinga institucija ne tik gali atlikti tokį vertinimą, bet ir įpareigojama tai padaryti.
127. Siekdamas išplėtoti tokią poziciją, pirmiausia išnagrinėsiu nacionalinės teisės kontekstą ir bylos aplinkybes, dėl kurių, atrodo, buvo pateiktas aštuntasis klausimas (1). Tada pateiksiu savo teisinį vertinimą (2). Galiausiai, kadangi keli suinteresuotieji asmenys pabrėžė teisminės kontrolės svarbą šiomis aplinkybėmis, prie šio aspekto grįšiu pačioje pabaigoje (3).
1.      Nacionalinės teisės kontekstas ir bylos aplinkybės
128. Primenu, kad pagal taikytiną nacionalinę teisę BNB valdančioji taryba turi nustatyti, ar yra vienas iš pagrindų atleisti iš pareigų jos narį (išskyrus valdytoją)(62). Taip pat primenu, kad šie pagrindai, taikomi visiems nariams, nurodyti ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje. Nors BNB sprendime buvo konstatuota, kad MA atveju yra abu pagrindai, aštuntasis klausimas susijęs tik su sunkaus nusižengimo pagrindu.
129. BNB sprendimas buvo priimtas po KPK sprendimo dėl MA, be kita ko, kaip BNB valdytojo pavaduotojo, pareigų nesuderinamumo su jo turimomis ribotos atsakomybės bendrovės ir dviejų atitinkamų pelno nesiekiančių subjektų dalimis(63).
130. Šiuo klausimu iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad KPK apskritai pavesta konstatuoti tam tikrų viešųjų pareigų, įskaitant BNB valdytojo ir valdytojo pavaduotojo pareigas, ir kitos šias pareigas einančių asmenų vykdomos veiklos nesuderinamumą. Pagal ZPK 13 straipsnio 1 dalies 8 punktą nustačiusi nesuderinamumą KPK kreipiasi į kompetentingą viešąją instituciją, kad ši imtųsi tolesnių veiksmų. Suprantu, kad taip buvo, kai KPK pranešė Nacionalinei Asamblėjai ir BNB apie savo išvadas dėl MA.
131. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslino, kad BNB valdančioji taryba yra saistoma KPK sprendimo dėl nesuderinamumo buvimo. Nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, kad nagrinėjamu atveju BNB valdančioji taryba patikrino tų nesuderinamumų buvimą, susipažinusi su viešai prieinamais šaltiniais, kaip antai verslo registrais, šį paaiškinimą suprantu taip, kad, pirma, taryba yra saistoma KPK nustatytų faktinių aplinkybių ir teisinio vertinimo kaip „nesuderinamumo“, kaip tai suprantama pagal nacionalinę teisę, ir, antra, šis sprendimas yra privalomas rodiklis, dėl kurio BNB privalo išnagrinėti, ar nagrinėjami nesuderinamumai suteikia pagrindą atleisti iš pareigų.
132. Galiausiai iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad MA ginčijo KPK sprendimo teisėtumą Administrativen sad Sofia grad (Sofijos miesto administracinis teismas). MA, BNB, Komisija ir ECB savo rašytinėse pastabose nurodė, kad 2024 m. gruodžio 11 d. (t. y. po to, kai buvo pateiktas šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą) tas teismas pripažino, kad KPK sprendimas yra niekinis ir negalioja. Su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, MA ir Komisijos teigimu, tokio panaikinimo motyvai grindžiami formaliu sprendimo neteisėtumu (bylai reikšmingų aplinkybių klostymosi laikotarpiu KPK galimai neturėjo Nacionalinės Asamblėjos įgaliojimų) ir
sprendimo esme (nagrinėjamos faktinės aplinkybės nereiškė nesuderinamumo), taip pat kitais aspektais (visų pirma tuo, kad MA nebuvo pranešta apie procesą ir kad surinkti įrodymai buvo neišsamūs).
133. Savo ruožtu BNB pažymi, kad KPK apskundė tokį sprendimą dėl panaikinimo ir kad tas apeliacinis skundas nagrinėjamas kitoje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo byloje. Atsakydamas į tokius argumentus MA šioje byloje teigia, kad BNB sprendimas, priimtas jau po KPK sprendimo, negali būti pripažintas pagrįstu, nes jis yra tiesioginė ir automatinė KPK sprendimo pasekmė, o BNB teigia, kad jo sprendimas grindžiamas savarankiškais motyvais. Žinoma, šį klausimą turi išspręsti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, įskaitant pasekmes, kurių gali turėti KPK sprendimo panaikinimas, jei jis būtų patvirtintas apeliacinėje instancijoje. Vis dėlto suprantu, kad bet kuriuo atveju BNB sprendimo teisėtumas išlieka vienas iš veiksnių, kuriuos tas teismas turi įvertinti, nors ir kitu aspektu.
2.      Dėl 8 klausimo esmės
134. Pažymėtina, kad nagrinėjamose Sąjungos teisės nuostatose, t. y.
SESV 130 ir 131 straipsniuose bei ECBS ir ECB statuto 7 ir 14 straipsniuose, nėra jokios teisės normos, kuri reglamentuotų įstaigos, pagal nacionalinę teisę įgaliotos nustatyti atleidimo iš pareigų pagrindų buvimą, kaip tai suprantama pagal to statuto 14 straipsnio 2 dalį, kompetencijos įgyvendinimo sąlygas.
135. Taigi šis aspektas priklauso valstybių narių diskrecijai, su sąlyga, kad bus išlaikytas minėtų Sąjungos teisės nuostatų veiksmingumas (kartu užtikrinant suderinamumą su Sąjungos teisėje, visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, užtikrinamomis teisėmis)(64).
136. Šiomis aplinkybėmis tai visų pirma reiškia, kad kompetentingai institucijai (šiuo atveju BNB valdančiajai tarybai) suteikta kompetencija turi leisti veiksmingai išsaugoti nacionalinio centrinio banko nepriklausomumą, taigi ir veiksmingai įvertinti aspektus, kurie yra ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatyto pašalinamumo kriterijaus dalis.
137. Šiuo klausimu, pirma, manau, kad nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo principas savaime neužkerta kelio tam, kad kito subjekto, kaip antai KPK, išvados paskatintų tokio valdžios organo, kaip BNB valdančioji taryba, kompetentingo vertinti atleidimo iš pareigų pagrindų buvimą, veiksmus.
138. Iš tiesų man atrodo, kad įvairioms viešojo administravimo įstaigoms gali būti suteikti specialūs įgaliojimai prižiūrėti tinkamą šios administracijos veikimą. Pagal analogiją pažymėtina, kad Teisingumo Teismas nenustatė jokio ECB nepriklausomumo pažeidimo dėl to, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas suteikė Europos kovos su sukčiavimu tarnybai (OLAF) įgaliojimus atlikti tyrimus sukčiavimo prevencijos srityje, kurie gali būti taikomi ECB(65). Teisingumo Teismas pabrėžė, kad SESV 130 straipsnyje (tuo metu – EB 108 straipsnyje) įtvirtinto ECB nepriklausomumo „pripažinimas neatskiria [ECB] visiškai nuo Europos bendrijos ir neatleidžia nuo visų Bendrijos teisės normų“(66). Tai atspindi bendresnę mintį, kad centrinių bankų nepriklausomumas reikalauja ne beatodairiško atsiskyrimo nuo kitų viešojo administravimo subjektų, o (tik) atsiribojimo nuo išorės įtakos, kuri išsaugo jų gebėjimą nepriklausomai vykdyti savo užduotis.
139. Grįžtant prie šios bylos aplinkybių, abstraktus teiginys, kad nepriklausomumo reikalavimas nedraudžia specialios „aktyvavimo“ sistemos (pagal kurią kompetentinga institucija, kaip antai BNB valdančioji taryba, įpareigojama imtis veiksmų) nereiškia, kad toks mechanizmas yra suderinamas su minėtu principu, neatsižvelgiant į tai, kaip jis veikia ir nepaisant jo savybių. Pagal analogiją dar kartą pažymiu, kad minėtoje byloje Teisingumo Teismas rėmėsi įvairiomis OLAF nepriklausomumo garantijomis, užtikrinančiomis, kad ji veiktų visapusiškai laikydamasi Sąjungos teisės, kad pasiektų aiškiai apibrėžtą tikslą konkrečiai išvardytomis priemonėmis(67). Atsižvelgiant į tai, kadangi nėra jokių argumentų, kad pats KPK veikimas buvo netinkamas, apsiribosiu šiuo bendru teiginiu(68).
140. Antra, centrinių bankų nepriklausomumo principo reikalavimas nedraudžia, kad BNB valdančioji taryba būtų saistoma KPK sprendimo ir jų teisinio kvalifikavimo kaip „nesuderinamumo“, kaip tai suprantama pagal nacionalinę teisę. Taigi manau, kad pagal nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo principą nereikalaujama (taigi ir nesuteikiami įgaliojimai), kad institucija, kompetentinga nustatyti atleidimo iš pareigų pagrindus, patikrintų ir pakeistų nacionalinių administracinių aktų teisines pasekmes (įskaitant surinktas faktines aplinkybes ir atliktą teisinį kvalifikavimą). Mano nuomone, tokia pastaba galioja ir tuo atveju, kai ši institucija yra nacionalinio centrinio banko organas. Jeigu konkrečiose nacionalinės teisės normose nenumatyta kitaip, priešinga išvada reikštų, kad ši kompetentinga institucija galėtų kėsintis į kitų viešojo administravimo institucijų įgaliojimus, kaip per teismo posėdį iš esmės įspėjo BNB(69). Priešinga pozicija taip pat reikštų, kad institucija, kompetentinga nustatyti atleidimo iš pareigų pagrindus, galėtų pakeisti atitinkamą administracinę įstaigą (pvz., policiją, mokesčių institucijas ir pan.), o dėl to taip pat galėtų būti priimti skirtingi sprendimai dėl tos pačios faktinės situacijos ir jos teisinio kvalifikavimo pagal tuos pačius teisės aktus, taip pažeidžiant teisinio saugumo principą.
141. Trečia, veiksmingas tikslo užtikrinti centrinių bankų nepriklausomumą siekimas vis dėlto neleidžia automatiškai vertinti atleidimo iš pareigų pagrindo buvimo, kaip teigia MA, BNB ir Ispanijos vyriausybė. Kitaip tariant, veiksminga nacionalinių centrinių bankų nepriklausomumo apsauga neleidžia nacionalinės teisės normos, pagal kurią kompetentinga institucija, neatlikusi savarankiško vertinimo, privalėtų automatiškai padaryti išvadą, kad atleidimo iš pareigų pagrindas yra nustatytas, tiesiog ekstrapoliavusi tokią išvadą remdamasi kitos institucijos nustatytomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis pagal konkrečias nacionalinės teisės normas, kuriomis siekiama kitokio tikslo (neatsižvelgiant į tai, kad šis tikslas gali būti susietas su nagrinėjamu pašalinamumo kriterijumi siekiamu tikslu). Toks mechaninis veiksmas neatitiktų pačios logikos pirmiausia turėti savarankiškus atleidimo iš pareigų pagrindus, taip pat galimybės kiekvienu konkrečiu atveju įvertinti, ar padarytas sunkus nusižengimas, jei toks vertinimas yra būtinas(70). Pažymėtina, kad šalys pagrindinėje byloje nesutaria dėl klausimo, ar BNB valdančioji taryba savarankiškai įvertino atleidimo iš pareigų pagrindus, ir šį aspektą, žinoma, turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
142. Ketvirta (ir galiausiai), kai kompetencija nustatyti atleidimo iš pareigų pagrindus suteikiama institucijai, nesant kitų taisyklių, pagal kurias kiti subjektai galėtų būti įgalioti pradėti procedūrą (o taip, atrodo, yra BNB valdančiosios tarybos atveju, bet tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas)(71), manau, kad kompetentinga institucija turi turėti įgaliojimus pradėti procedūrą savo iniciatyva. Tokiomis aplinkybėmis nematau jokio kito būdo užtikrinti ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatyto pašalinamumo kriterijaus veiksmingumą, taigi ir centrinių bankų nepriklausomumo apsaugos veiksmingumą.
143. Iš tiesų, kaip suprantu situaciją pagal nagrinėjamą nacionalinę teisę, KPK pareiga kreiptis į BNB valdančiąją tarybą
taikoma tik esant situacijoms, kurios kvalifikuojamos „nesuderinamumo“ atvejais pagal nacionalinę teisę. Vis dėlto situacijų, kurios gali būti laikomos sunkiu nusižengimu, kaip tai suprantama pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį, gali būti daug. Nors paaiškinau kriterijus, kuriais turėtų būti vadovaujamasi taikant šią sąvoką, faktinės situacijos, kurios gali būti laikomos sunkiu nusižengimu, negali būti iš anksto išsamiai išvardytos. Taigi sąvokos „nesuderinamumai“ apibrėžtis pagal atitinkamus teisės aktus negali apimti visų scenarijų, kurie gali būti svarbūs ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalies tikslais. Mano nuomone, tam reikia, kad institucija, atsakinga už atleidimo iš pareigų pagrindo, grindžiamo sunkiu nusižengimu, nustatymą, imtųsi veiksmų savo iniciatyva, kai jai pranešama apie svarbius faktus arba kai jie paaiškėja jai pačiai atlikus tyrimą, iš kurio matyti, kad centrinių bankų nepriklausomumui gali kilti pavojus, kaip iš esmės teigia BNB ir Ispanijos vyriausybė.
144. Šiuo tikslu, mano nuomone, kompetentingai institucijai turi būti leidžiama surinkti tiek reikšmingų įrodymų, kiek teisiškai įmanoma pagal taikytiną nacionalinę teisę, be kita ko, bendradarbiaujant su kompetentingomis institucijomis arba susipažinus su viešai prieinama informacija, kaip antai esančia viešuose verslo registruose, kad ji galėtų padaryti informacija pagrįstą išvadą, ar yra pagrindas atleisti iš pareigų dėl sunkaus nusižengimo, visapusiškai paisant atitinkamo asmens teisės į gynybą(72).
145. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, darau išvadą, kad SESV 130 straipsnis ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnis bei 14 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, jog pagal juos reikalaujama, jog institucija, atsakinga už atleidimo iš pareigų pagrindų nustatymą, šiuo tikslu galėtų įvertinti, ar atitinkamas asmuo turi būti pripažintas kaltu padarius sunkų nusižengimą, kaip tai suprantama pagal ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalį.
146. Nors tokia išvada būtų atsakyta į aštuntąjį klausimą, norėčiau atsakyti į konkrečius kai kurių suinteresuotųjų asmenų pateiktus argumentus dėl teisminės kontrolės per visą procesą.
3.      Teisminė kontrolė vykstant procesui
147. Šioje byloje buvo pateikti du skirtingi argumentai ir kiekvienas iš jų susijęs su skirtingu teisminės kontrolės aspektu.
148. Pirma, ECB, kuriam per teismo posėdį pritarė Ispanijos vyriausybė, teigė, kad prieš konstatuojant sunkų nusižengimą turi būti priimtas teismo sprendimas.
149. Konkrečiau kalbant, ECB nurodė, kad nors pagal neatšaukiamumo principą, neatsiejamą nuo centrinių bankų nepriklausomumo, reikalaujama, kad kompetentinga institucija įvertintų nusižengimo sunkumą ir atleidimo iš pareigų proporcingumą, būtent nepriklausomas teismas turi nustatyti, ar buvo padarytas nusižengimas. ECB nuomone, tokią išvadą patvirtina ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalies tekstas tam tikromis kalbomis(73).
150. Manęs neįtikina tokia pozicija. Nors kai kuriose kalbinėse versijose žodžių junginys „kaltas padaręs sunkų nusižengimą“ iš pirmo žvilgsnio galėtų būti suprantamas kaip reiškiantis ankstesnį kaltės (dėl nusikalstamos veikos) konstatavimą teisme(74), versijose kitomis kalbomis plačiau kalbama apie „padarytą“ sunkų nusižengimą(75), o tai nereiškia tokio reikalavimo.
151. Be to, toks aiškinimas prieštarautų ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalimi siekiamam tikslui, t. y. apsaugoti centrinių bankų nepriklausomumą. Nors veiksmai, kuriais rimtai kenkiama tokiam institucijos nepriklausomumui, taip pat gali būti laikomi nusikalstama veika ir galiausiai dėl jos gali būti iškelta baudžiamoji byla, tokios bylos nagrinėjimas bet kuriuo atveju gali užtrukti. Kaip pripažino pats ECB, gali būti atvejų, kai kompetentinga institucija turi galėti veikti greitai, remdamasi turimais įrodymais, be kita ko, tais atvejais, kai įrodymai yra nepaneigiami (pvz., AVSS įrašai) arba kai faktinės aplinkybės yra aiškios ir neginčijamos (pvz., prisipažinimas)(76).
152. Vis dėlto pritariu MA, Komisijos ir ECB nuomonei, kad tuo atveju, kai sprendimą, kuriuo nustatomas atleidimo iš pareigų pagrindas, priima institucija, kuri nėra teismas, veiksminga teisminė kontrolė pagal Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį turi būti prieinama(77).
153. Šiomis aplinkybėmis Komisija išreiškė abejonių dėl nacionalinės teisės aktuose numatytų terminų – juose iš esmės numatytas labai trumpas ieškinio pareiškimo terminas ir toks pat trumpas terminas sprendimui priimti – suderinamumo su teise į veiksmingą teisminę gynybą. Šiuo klausimu ji rėmėsi 2024 m. ECB konvergencijos ataskaita, kurioje „kaip likutinis trūkumas nurodytas trumpas skundo pateikimo terminas ir labai ribotas teismo proceso terminas, numatytas [dabar galiojančio BNB įstatymo 14 straipsnio 2 dalyje]“(78). Tai matyti ir iš 2025 m. konvergencijos ataskaitos(79).
154. Iš pirmo žvilgsnio pritariu tokiems nuogąstavimams. Vis dėlto Teisingumo Teismui nebuvo pateikta klausimo šiuo tikslu, taigi dėl jo ir nebuvo išsamiai diskutuojama. Taip pat pažymėtina, kad Bulgarijos vyriausybė šioje byloje nedalyvavo. Tokiomis aplinkybėmis manau, kad šioje byloje šio klausimo nagrinėti nereikia.
155. Jei Teisingumo Teismas vis dėlto norėtų jį išnagrinėti, visų pirma dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui nustatyto labai trumpo termino (kas, atrodo, bus aktualu, kai Teisingumo Teismas pateiks savo atsakymą šioje byloje), norėčiau pateikti tokias trumpas pastabas.
156. Apskritai teisminės kontrolės terminų buvimas savaime nekelia problemų, nes tokiais terminais siekiama teisėto tikslo užtikrinti sparčią teismo proceso eigą. Vis dėlto sunku abstrakčiai įvertinti, ar konkretus terminas yra tinkamas bet kokiomis aplinkybėmis. Tai, kas gali būti tinkama vienu atveju, gali būti nepakankama kitu atveju(80).
157. Šiomis aplinkybėmis būtinybė užtikrinti nacionalinio centrinio banko veiklos tęstinumą, žinoma, pateisina poreikį užtikrinti sparčią teisminę kontrolę. Be to, dėl nagrinėjamo sprendimo svarbos atitinkamo nacionalinio banko veikimui ir jo galimų rimtų pasekmių atitinkamam asmeniui, taip pat dėl būtinybės paisyti teisės į gynybą nacionaliniam teismui gali būti neįmanoma atlikti kontrolės per labai trumpą terminą. Jei tokia situacija susiklostytų, manau, kad nacionalinis teismas turi turėti galimybę neatsižvelgti į tokį terminą ir priimti sprendimą kuo greičiau po to, kai terminas pasibaigia(81).
V.      Išvada
158. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas, Bulgarija):
1.      SESV 130 straipsnis bei Europos centrinių bankų sistemos
ir Europos Centrinio Banko statuto (toliau – ECBS ir ECB statutas) 7 straipsnis
turi būti aiškinami taip, kad jais nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias nacionalinio centrinio banko sprendimus priimančio organo narys, kaip antai valdytojo pavaduotojas, įpareigojamas pateikti kompetentingai nacionalinei institucijai deklaraciją, kurioje atskleidžiami jo interesai, kaip antai bendrovės akcininko statusas arba jo dalyvavimas pelno nesiekiančio subjekto valdymo organo veikloje (5 klausimas).
2.      ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalis
turi būti aiškinama taip, kad pagal Sąjungos teisę ji taikoma tik nacionalinių centrinių bankų valdytojams. Vis dėlto ši nuostata turi būti aiškinama taip, kad ja nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos tokio banko valdytojo pavaduotojui taip pat taikomos joje nustatytos materialinės sąlygos, pagal kurias nacionalinio centrinio banko valdytojas gali būti pirma laiko atleistas iš pareigų (1 ir 2 klausimai).
3.      SESV 130 straipsnis bei ECBS ir ECB statuto 7 straipsnis
turi būti aiškinami taip, kad jais nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos nacionalinio centrinio banko valdytojo pavaduotojui nedraudžiama turėti ribotos atsakomybės bendrovės akcijų, jeigu šiuose teisės aktuose numatytas mechanizmas, leidžiantis nustatyti, ar konkrečiomis aplinkybėmis dėl tokio akcijų turėjimo kyla interesų konfliktas, galintis turėti įtakos nacionalinio centrinio banko nepriklausomam veikimui arba visuomenės pasitikėjimui tuo nepriklausomumu. Nustačius tokį interesų konfliktą ir esant galimybei jį pašalinti per tam tikrą laikotarpį nuo paskyrimo į pareigas, to statuto 14 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad jeigu atitinkamas asmuo per tą laikotarpį nepašalino tokio konflikto, jis gali būti laikomas nebeatitinkančiu pareigoms keliamų reikalavimų, su sąlyga, kad nustatytas laikotarpis yra tinkamas ir yra aiškiai apibrėžta, nuo kada jis prasideda.
SESV 130 straipsnis ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnis
taip pat turi būti aiškinami taip, kad jais nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos valdytojo pavaduotojui draudžiama dalyvauti pelno nesiekiančio teisės subjekto valdymo organe be kompetentingo subjekto leidimo. Kai pagal nacionalinę teisę leidžiama per tam tikrą laiką nuo paskyrimo eiti pareigas nutraukti tokią nesuderinamą veiklą, to statuto 14 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad jeigu atitinkamas asmuo per tokį laikotarpį nenutraukė tos veiklos, jis gali būti laikomas nebeatitinkančiu pareigoms eiti keliamų reikalavimų, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, su sąlyga, kad nustatytas laikotarpis yra tinkamas ir yra aiškiai apibrėžta, nuo kada jis prasideda (3, 4, 6 ir 7 klausimai).
4.      SESV 130 straipsnis ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnis ir 14 straipsnio 2 dalis
turi būti aiškinami taip, kad pagal juos reikalaujama, kad institucija, kompetentinga nustatyti nacionalinio centrinio banko valdytojo atleidimo iš pareigų pagrindus, šiuo tikslu būtų įgaliota įvertinti, ar suinteresuotasis asmuo yra pripažintas kaltu padarius sunkų nusižengimą, kaip tai suprantama pagal to statuto 14 straipsnio 2 dalį (8 klausimas).
1      Originalo kalba: anglų.
2      League of Nations, „Resolutions XIV and III“, Report of the International Financial Conference, Th. Dewarichet, Brussels, 1920, p. 23 ir 26; Jungtinių Tautų archyvas Ženevoje (Šveicarija): S145D/99/15. Taip pat Tucker, P., „Unelected Power: The Quest for Legitimacy in Central Banking and the Regulatory State“, Princeton University Press, 2018, xvi-656 p., konkrečiai p. 4.
3      Žr. Hill, M., „The Economic and Financial Organization of the League of Nations. A Survey of Twenty-Five Years’ Experience, Carnegie Endowment for International Peace“, Washington, 1976, p. xv-168, konkrečiai p. 24 ir Pauly, L. W., „The League of Nations and the Foreshadowing of the International Monetary Fund. Essays in International Finance“, Nr. 201, Princeton University, New Jersey, 1996, p. 1–47, konkrečiai p. 7.
4      Kalbant apie Sąjungos valstybes nares, žr. Ustav Republike Hrvatske (Kroatijos Konstitucija) 53 straipsnį, Ústava Slovenskej republiky (Slovakijos Konstitucija) 56 straipsnį, Ustava Republike Slovenije (Slovėnijos Konstitucija) 152 straipsnį ir Sveriges grundlagar (Švedijos Konstitucija) 13 straipsnį. Taip pat žr. Σύνταγμα της Κυπριακής Δημοκρατίας (Kipro Konstitucija) 118 straipsnio 2 dalį ar Ústava České republiky (Čekijos Konstitucija) 98 straipsnį. Dar žr. Šveicarijos Konstitucijos 99 straipsnį arba Pietų Afrikos Konstitucijos 224 straipsnį. Wachtel, P., Blejer, M. I., „A Fresh Look at Central Bank Independence“, Cato Journal, 40 t. (2020) Nr. 1, p. 105–132.
5      Pavyzdžiui, žr. Tucker, P., „How the European Central Bank and Other Independent Agencies Reveal a Gap in Constitutionalism: A Spectrum of Institutions for Commitment“, German Law Journal, 22 t., Nr. 6, 2021, p. 999–1027; arba van’t Klooster, J., „Central Banks“, Bellamy, R. ir King, J. (red.), „The Cambridge Handbook of Constitutional Theory“, Cambridge University Press, 2025, p. 622–638.
6      Ši sąvoka bendrai reiškia taisykles ir mechanizmus, kuriais reglamentuojama tam tikra pinigų sistema. Dėl šios sąvokos žr. van’t Klooster, J., šios išvados 5 išnaša, op. cit., p. 624 su tolesnėmis nuorodomis.
7      Atsižvelgiant į tebevykstantį teismo procesą po neseniai įvykusio vieno iš Federalinio rezervo sistemos valdybos narių atleidimo:
Donald J. Trump, President of the United States, applicant v. Lisa D. Cook et al.,  Nr. 25A312.
8      Pateikto prie ESS ir SESV pridėtame Protokole Nr. 4.
9      2019 m. vasario 26 d. Sprendimas Rimšēvičs ir ECB / Latvija (C‑202/18 ir C‑238/18, EU:C:2019:139, 89–96 punktai; toliau – Sprendimas Rimšēvičs).
10      Ten pat, 92, 94 ir 96 punktai.
11      Šis būdvardis vartojamas tik ZPKONPI 6 straipsnio 1 dalies 12 punkte.
12      Ta pati pastaba taikoma mutatis mutandis.
13      Šis būdvardis vartojamas tik ZPKONPI 37 straipsnio 1 dalyje.
14      ZPK atveju atitinkamas 51 straipsnio 1 dalies punktas yra 13 punktas.
15      Šie žodžiai vartojami tik ZPK 51 straipsnio 1 dalies 13 punkte.
16      Nėra aišku, dėl ko sumažėjo akcijų paketo vertė.
17      Kaip paaiškinsiu toliau, atrodo, kad toje byloje KPK sprendimas buvo panaikintas. Apeliacinis skundas dėl šio sprendimo, regis, dar nagrinėjamas.
18      Primenu, kad šie pagrindai nurodyti ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje, nurodytoje BNB įstatymo 14 straipsnio 1 dalyje.
19      Todėl tai, kad tuo metu, kai klostėsi bylos faktinės aplinkybės, Bulgarija dar nebuvo euro zonos narė, šiuo atveju neturi reikšmės (ji prisijungė 2026 m. sausio 1 d.). Žr. 2025 m. liepos 8 d. Tarybos reglamentą (ES) 2025/1408, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 974/98, kiek tai susiję su euro įvedimu Bulgarijoje (OL L, 2025/1408).
20      Ją sudaro trys nariai, kuriuos šešerių metų kadencijai skiria Nacionalinė Asamblėja (dviejų trečdalių visų narių balsų dauguma, po aptarimo specialiame paskyrimo komitete).
21      Žr. ZPKONPI 38 straipsnio 1 dalį.
22      Išskirta mano.
23      Sprendimo byloje Rimšēvičs 46 punktas. Taip pat žr. 2015 m. birželio 16 d. Sprendimą Gauweiler ir kt. (C‑62/14, EU:C:2015:400, 40 punktas).
24      Sprendimo byloje Rimšēvičs 48 punktas. Primenu, kad pagal SESV 282 straipsnio 1 dalį „[ECB] kartu su nacionaliniais centriniais bankais sudaro [ECBS]“.
25      Sprendimo byloje Rimšēvičs 66–71 punktai.
26      Ten pat, 70 punktas.
27      Pagal SESV 283 straipsnio 1 dalį „ECB Valdančioji taryba susideda iš ECB Vykdomosios valdybos narių ir valstybių narių, kurių valiuta yra euro, nacionalinių centrinių bankų valdytojų.“ Taip pat žr. ECBS ir ECB statuto 8 straipsnį ir 10 straipsnio 1 dalį.
28      Žr. ESBC ir ECB statuto 42 straipsnio 1 dalį.
29      Žr. SESV 141 straipsnio 2 dalį. Valstybių narių, kurioms taikoma išimtis, nacionalinių centrinių bankų valdytojai yra ECB bendrosios tarybos, vieno iš ECB sprendimus priimančių organų, nariai. Žr. SESV 129 straipsnio 1 dalį ir ECBS ir ECB statuto 9 straipsnio 3 dalį ir 44 straipsnį.
30      Sprendimo byloje Rimšēvičs 47 ir 48 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija.
31      Pagal 2004 m. vasario 19 d. Europos centrinio banko sprendimo 2004/257/EB dėl Europos centrinio banko darbo reglamento patvirtinimo (ECB/2004/2) (OL L 80, 2004, p. 33, 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 5 t., p. 46; su pakeitimais, toliau – ECB darbo reglamentas) 3 straipsnio 2 ir 5 dalis dalyvauti ECB valdančiosios tarybos posėdžiuose gali ne tik tie valdytojai, kuriuos gali lydėti vienas asmuo.
32      Šios nuostatos antroje pastraipoje nurodyta: „<...>[ECB darbo reglamente] taip pat numatoma, kad Valdančiosios tarybos narys, kuris negali dalyvauti Valdančiosios tarybos posėdžiuose ilgesnį laiką, gali paskirti pakaitinį Valdančiosios tarybos narį.“ Taip pat žr. ECB darbo reglamento 3 straipsnio 3 dalį, 4 straipsnio 4 ir 5 dalis ir,
mutatis mutandis, ECB priimto ECB aukšto lygio tarnautojų elgesio kodekso (OL C 478, 2022, p. 3; toliau – ECB elgesio kodeksas) 1 straipsnio 2 dalį.
33      Šis argumentas buvo grindžiamas tuo, kad teisės nuostatoje iki SESV 130 straipsnio ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnyje aiškiai nurodyti „nacionalinių centrinių bankų sprendimus priimančių organų nariai“ (išskirta mano). Europos pinigų institutas, Progress towards convergence__
Frankfurtas prie Maino, 1995, p. 93.
34      Kadangi šiais klausimais siekiama, be kita ko, Sąjungos teisės normos, susijusios su nacionalinių centrinių bankų valdytojais, o ne valdytojų pavaduotojais (kaip pagrindinėje byloje), išaiškinimo, galima būtų teigti, kad prašomas išaiškinimas visiškai nesusijęs su šios bylos faktinėmis aplinkybėmis, todėl atitinkami klausimai būtų nepriimtini. Vis dėlto manau, kad, remiantis Sprendime Dzodzi suformuota jurisprudencija, akivaizdu, jog Sąjungos teisės sistemos interesais Teisingumo Teismas turėtų pateikti prašomą išaiškinimą, kad ateityje būtų išvengta skirtumų, susijusių su tuo, ką reiškia pašalinamumo kriterijus. Taip yra todėl, kad ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalis buvo taikoma pagal nacionalinę teisę, pateikus tiesioginę ir besąlyginę nuorodą ir nepakeitus šios nuostatos dalyko ar taikymo srities (BNB įstatymo 14 straipsnio 1 dalyje). Žr. 1990 m. spalio 18 d.
Sprendimą Dzodzi (C‑297/88 ir C‑197/89, EU:C:1990:360, 36 ir 37 punktai) ir 2022 m. spalio 13 d.
Sprendimą Baltijas Starptautiskā Akadēmija ir Stockholm School of Economics in Riga (C‑164/21 ir C‑318/21, EU:C:2022:785, 35 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Dėl Sprendime Dzozdi suformuotos jurisprudencijos žr. generalinio advokato M. Bobek išvadą byloje J & S Service (C‑620/19, EU:C:2020:649, 27–74 punktai).
35      Taip pat žr. generalinės advokatės J. Kokott išvadą byloje Rimšēvičs / Latvija ir ECB / Latvija (C‑202/18 ir C‑238/18, EU:C:2018:1030, 156 punktas; toliau – išvada byloje Rimšēvičs).
36      Žr. išvados byloje Rimšēvičs 77 punktą.
37      Pagal analogiją tokia pati išvada kyla iš Teisingumo Teismo motyvų, pateiktų 2024 m. liepos 29 d. Sprendime Valančius (C‑119/23, EU:C:2024:653, 54 ir 57 punktai) dėl nacionalinės kandidato į Bendrojo Teismo teisėjo pareigas atrankos procedūros. Kaip Teisingumo Teismas priminė tame sprendime, pagal Sąjungos teisę reikalaujama tik „abejonių nekeliančio“ nepriklausomumo ir „aukštoms teisėjo pareigoms keliamų reikalavimų“ (ESS 19 straipsnio 2 dalis ir SESV 254 straipsnis). Taip pat žr. mano išvadą byloje Valančius (C‑119/23, EU:C:2024:325, 54 punktas).
38      Pagal analogiją žr. SESV 283 straipsnio 2 dalį bei ECBS ir ECB statuto 11 straipsnio 2 dalį, kuriose numatyta, kad ECB vykdomosios valdybos pirmininkas, pirmininko pavaduotojas ir kiti nariai skiriami „iš pripažintą autoritetą ir profesinę patirtį pinigų ar bankininkystės srityse turinčių asmenų“.
39      Dėl nacionalinės teisės aktų apžvalgos žr.: Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, Tyrimų ir dokumentacijos skyriaus  tiriamoji apžvalgamas „Désignation, incompatibilités, prévention des conflits et révocation des membres des organes décisionnels des banques centrales nationales“, 25/008, Novembre 2025, konkrečiai p. 12–17. Pažymėtina, kad kai kurios iš minėtų sąlygų taip pat numatytos BNB įstatymo 11 straipsnio 3 ir 4 dalyse.
40      Pagal analogiją žr. mano išvadą byloje Valančius (C‑119/23, EU:C:2024:325, 48 punktas).
41      Žr. šios išvados 39 išnašoje nurodytą tiriamąją apžvalgą ir pagal analogiją ECBS ir ECB statuto 11 straipsnio 1 dalį, kurioje numatyta, kad „[ECB vykdomosios valdybos] nariai atlieka savo pareigas dirbdami visu etatu. Nė vienas narys negali turėti jokio kito mokamo ar nemokamo darbo, išskyrus ypatingus atvejus, kai Valdančioji taryba padaro išimtį tuo klausimu.“ Taip pat žr. Europos Centrinio Banko pirmininko įdarbinimo sąlygų SEC/GovC/X/18/163a 3 straipsnį „Nesuderinamumai“, kurio a punkte nustatyta, kad „[ECB] pirmininkas susilaiko nuo bet kokių ekonominių ar komercinių sandorių ir atsistatydina iš bet kokių pareigų, kurios galėtų trukdyti jo nepriklausomumui arba suteikti jam galimybę naudotis konfidencialia informacija“.
42      Pagal analogiją žr. 2024 m. liepos 29 d. Sprendimą Valančius
(C‑119/23, EU:C:2024:653, 54 punktas).
43      Pagal analogiją primenu generalinio advokato L. A. Geelhoed pastabą dėl (tuo metu) EB 213 straipsnio 2 dalyje (dabar – ESS 17 straipsnio 3 dalis) įtvirtinto Komisijos narių nepriklausomumo reikalavimo: „šių asmenų asmeninės savybės tiesiogiai lemia visuomenės pasitikėjimą Bendrijos institucijomis, jų patikimumą ir todėl veiklos efektyvumą“. Žr. generalinio advokato L. A. Geelhoed išvadą byloje Komisija / Cresson (C‑432/04, EU:C:2006:140, 67 punktas; toliau – išvada byloje Komisija / Cresson).
44      Pažymėtina, kad šios išvados 33 išnašoje minėto ECB elgesio kodekso pirmoje konstatuojamojoje dalyje nurodyta, jog ECB „privalo tarnauti viešajam interesui ir užtikrinti aukščiausius sąžiningumo standartus. ECB valdymo modelio atžvilgiu didžiausią dėmesį skiria atskaitingumui, skaidrumui ir aukščiausiems etikos standartams. Šių principų laikymasis yra svarbiausias ECB patikimumo elementas ir yra būtinas užtikrinant Europos piliečių pasitikėjimą“. Taip pat žr. 2021 m. lapkričio 2 d. Europos Centrinio Banko gairių (ES) [2021/2253], kuriomis nustatomi Eurosistemos etikos kodekso principai (ECB/2021/49) (OL C 454, 2021, p. 7; toliau – ECB etikos kodeksas), 3 ir 5 konstatuojamąsias dalis ir išvados byloje Komisija / Cresson 73 punktą.
45      Taip pat žr. išvados byloje
Rimšēvičs 101 punktą, kuriame nepriklausomumas nurodytas kaip „neginčijamas pagrindinis reikalavimas“. Taip pat žr. 32 išnašoje nurodyto ECB elgesio kodekso 6 straipsnį.
46      Žr., pavyzdžiui, 2024 m. liepos 29 d. Sprendimą Valančius (C‑119/23, EU:C:2024:653; 48 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
47      2021 m. rugsėjo 30 d. Sprendimas Audito Rūmai / Pinxten (C‑130/19, EU:C:2021:782, 868 punktas).
48      Kitos kalbinės versijos taip pat nesuteikia konkrečios informacijos (žr., be kita ko, versiją prancūzų kalba, kurioje nurodyta „faute grave“, „σοβαρό παράπτωμα“ versijoje graikų kalba, „falta grave“ versijoje ispanų kalba, „gravi mancanze“ versijoje italų kalba ir „schwere Verfehlung“ versijoje vokiečių kalba). Tas pats pasakytina ir apie tris kitus atvejus, kai ši sąvoka Sąjungos pirminėje teisėje vartojama susijusiomis arba panašiomis aplinkybėmis (žr. ECBS ir ECB statuto 11 straipsnio 4 dalį dėl ECB vykdomosios valdybos narių, SESV 228 straipsnio 2 dalį dėl ombudsmeno bei SESV 247 straipsnį dėl Komisijos narių).
49      Žr., pavyzdžiui, 2024 m. lapkričio 7 d. Sprendimą Burdene (C‑126/23, EU:C:2024:937, 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
50      https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/misconduct, https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/serious, https://www.collinsdictionary.com/dictionary/english/serious, https://www.collinsdictionary.com/dictionary/english/misconduct.
51      Šiuo klausimu žr. šios išvados 62 ir 63 punktuose pateiktus paaiškinimus.
52      Šiuo klausimu taip pat žr. išvados byloje Rimšēvičs 104 punktą.
53      Išvados byloje Komisija / Cresson 67 punktas.
54      BNB teigimu, MA akcijų turėjimas patenka į BNB įstatymo 11 straipsnio 4 dalies 4 punkto taikymo sritį. Savo rašytinėse pastabose jis remiasi ribotos atsakomybės bendrovės savybėmis pagal Bulgarijos bendrovių teisę ir iš esmės teigia, kad bet koks dalyvavimas ribotos atsakomybės bendrovės kapitale automatiškai reiškia, kad asmuo yra šios bendrovės valdymo organo narys.
55      Šios išvados 41 išnašoje minėtų Europos Centrinio Banko pirmininko įdarbinimo sąlygų
3 straipsnio b punktas.
56      32 išnašoje minėtas ECB elgesio kodeksas, visų pirma 11, 16 ir 17 straipsniai. Taip pat žr. šios išvados
44 išnašoje nurodyto ECB etikos kodekso 10 ir 11 straipsnius. Pažymėtina, kad pagal ECB etikos kodekso 1 straipsnio 1 dalį šis
aktas taikomas tik Eurosistemos centriniams bankams ir jų pareigūnams. Tuo metu, kai klostėsi bylos faktinės aplinkybės, Bulgarijos atveju taip dar nebuvo. Žr. šios išvados
19 išnašą.
57      Pagal analogiją žr. interesų konflikto apibrėžtį, pateiktą šios išvados 32 išnašoje nurodyto ECB elgesio kodekso 11 straipsnyje ir 44 išnašoje nurodyto ECB etikos kodekso 2 straipsnio 9 dalyje.
58      Iš bylos medžiagos matyti, kad pagal ZPKONPI 36 straipsnio 3 dalį ir ZPK 50 straipsnio 3 dalį reikalaujama, kad nesuderinamumą deklaravęs asmuo privalo per vieną mėnesį nuo deklaracijos pateikimo imtis būtinų priemonių, kad toks nesuderinamumas būtų pašalintas, ir pateikti renkančiajai ar skiriančiajai tarnybai atitinkamus to įrodymus. Nesiėmus tokių taisomųjų veiksmų, renkančioji arba skiriančioji institucija – šiuo atveju Nacionalinė Asamblėja – privalo imtis priemonių teisiniams santykiams nutraukti (ZPKONPI 36 straipsnio 4 dalis ir ZPK 50 straipsnio 4 dalis). Atrodo, kad šiose nuostatose daroma nuoroda į deklaraciją dėl nesuderinamumo, kuri turi būti pateikta Nacionalinei Asamblėjai pagal ZPKONPI 35 straipsnio 1 ir 2 dalis bei panašiai suformuluotą ZPK 50 straipsnį. Vis dėlto, kaip jau paaiškinau, atrodo, kad pagrindinė byla buvo pradėta pateikus turto ir interesų deklaraciją KPK. Kaip jau minėta, ryšys tarp tokios deklaracijos turinio ir pareigos pašalinti „nesuderinamumą“ nėra aiškus ir bet kuriuo atveju tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
59      Taip pat primenu, kad šioje byloje po MA paskyrimo buvo pateiktos trys atskiros turto ir interesų deklaracijos, ir man neaišku, kaip pareiga pašalinti visus deklaruotus nesuderinamumus buvo vertinama, kiek tai susiję su, konkrečiai, pirma ir antra deklaracijomis.
60      Primintina, kad šioje nuostatoje numatyta, jog BNB valdytojas ir valdytojo pavaduotojai „vienbalsiu valdančiosios tarybos sprendimu <...> gali užsiimti neatlygintina veikla, jei nėra interesų konflikto“.
61      Atrodo, kad, kaip teigia BNB, jos tikslas – užkirsti kelią interesų konfliktams, o jų nebuvimas, kaip paaiškinta, yra neatsiejamas nuo nepriklausomumo reikalavimo, įtvirtinto SESV 130 straipsnyje ir ECBS ir ECB statuto 7 straipsnyje.
62      Ši išimtis neturėtų trukdyti analizei. Šioje byloje svarbu tai, kad aptariama institucija turi įgaliojimus vertinti pašalinamumo kriterijų, taikomą, be kita ko, BNB valdytojo pavaduotojui. Šiuo klausimu nebuvo pateikta jokios konkrečios informacijos apie BNB valdytojo atleidimo iš pareigų procedūrą. Vis dėlto iš BNB įstatymo 14 straipsnio 1 dalies matyti, kad tokį sprendimą tiesiogiai priima skiriančioji institucija, t. y. Nacionalinė Asamblėja. Regis, pastaroji taip pat yra kompetentinga atleisti kitus BNB valdančiosios tarybos narius po to, kai ši taryba priima tokį sprendimą, koks nagrinėjamas šioje byloje.
63      Iš bylos medžiagos matyti, kad pagal ZPKONPI
papildančių nuostatų 7 skirsnį ir ZPK papildančių nuostatų 1 skirsnio 4 punktą „nesuderinamumas“ apibrėžiamas kaip kitų pareigų ėjimas arba veikla, kuri pagal Konstituciją ar įstatymo nuostatą yra nesuderinama su aukštas viešąsias pareigas einančio asmens statusu.
64      Pagal analogiją žr. 2020 m. birželio 4 d. Sprendimą C. F. (Mokestinis patikrinimas) (C‑430/19, EU:C:2020:429, 45 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2024 m. balandžio 18 d. Sprendimą Heureka Group (Kainų palyginimas internete) (C‑605/21, EU:C:2024:324, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
65      2003 m. liepos 10 d. Sprendimas Komisija / ECB (C‑11/00, EU:C:2003:395, 130–145 punktai).
66      Ten pat, 135 punktas.
67      Ten pat, 139–141 punktai.
68      Žinoma, klausimas, ar klostantis bylos faktinėms aplinkybėms KPK veikla buvo grindžiama tinkamu teisiniu pagrindu, yra šiek tiek kitoks ir, kaip suprantu, dėl jo, kaip jau minėta, yra pateiktas skundas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.
69      Žinoma, tokią pastabą reikėtų pritaikyti, jei institucija, kompetentinga nustatyti atleidimo iš pareigų pagrindus, būtų teismas. Pagal analogiją žr. ECBS ir ECB statuto 11 straipsnio 4 dalį, pagal kurią „jeigu [ECB] Vykdomosios valdybos narys nebeatitinka šioms pareigoms keliamų reikalavimų arba yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą, Teisingumo Teismas Valdančiosios tarybos arba Vykdomosios valdybos prašymu gali jį atstatydinti“.
70      Primenu, kad aštuntasis klausimas susijęs tik su šiuo atleidimo iš pareigų pagrindu.
71      Dėl kitokio pavyzdžio žr. 69 išnašoje nurodytą nuostatą.
72      Šis principas yra vienas iš teisės į gerą administravimą „veikimo“ elementų; žr. generalinio advokato M. Bobek išvadą byloje Ispas (C‑298/16, EU:C:2017:650, 87 punktas). Pagal suformuotą jurisprudenciją teisės į gynybą paisymas turi būti užtikrintas kiekvieną kartą, kai priimamas asmeniui nepalankus sprendimas. Žr., pavyzdžiui, 2020 m. birželio 4 d. Sprendimą C. F. (Mokestinis patikrinimas) (C‑430/19, EU:C:2020:429, 29 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Nematau jokios priežasties, dėl kurios teisės į gynybą užtikrinimo principas neturėtų būti taikomas, kai atitinkamą sprendimą priima nacionalinio centrinio banko organas, jeigu toks sprendimas daro neigiamą poveikį atitinkamo asmens teisinei padėčiai.
73      ECB remiasi versijomis vokiečių kalba („eine schwere Verletzung begangen hat“), anglų kalba („has been guilty of serious misconduct“), prancūzų kalba („a commis une faute grave“) ir italų („è reso colpevole di gravi mancanze“).
74      Žr. ankstesnėje išnašoje nurodytas versijas anglų ir italų kalbomis.
75      Šiuo klausimu žr. versiją vokiečių kalba („eine schwere Verletzung begangen hat“), prancūzų kalba („a commis une faute grave“), ispanų kalba („haya incurrido en falta grave“) ir čekų kalba („nebo se dopustí vážného pochybení“).
76      Pažymiu, kad sprendime byloje Rimšēvičs Teisingumo Teismas ginčijamą priemonę priskyrė sprendimui, kuriam taikoma ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalis, nepaisant to, kad nebuvo priimtas joks išankstinis teismo sprendimas dėl baudžiamosios atsakomybės. Man atrodo, kad jeigu toks svarbus reikalavimas būtų buvęs neatskiriamas nuo sunkaus nusižengimo sąvokos, tai būtų buvęs akivaizdus ir pakankamas pagrindas panaikinti sprendimą toje byloje (kurį Teismas panaikino remdamasis kitais motyvais). Tačiau ta byla buvo susijusi su laikinu draudimu valdytojui eiti nacionalinio centrinio banko pareigas. Bet kokiu atveju, atsižvelgdamas į išvadą, kurią padariau šiuo klausimu, nemanau, kad būtina nagrinėti ECB nustatytą skirtumą, pagal kurį reikalavimas dėl išankstinio teismo sprendimo nebūtų taikomas kito atleidimo pagrindo atveju, būtent dėl pareigų ėjimo sąlygų neįvykdymo.
77      Kiek tai susiję su nagrinėjamomis konkrečiomis teisėmis, sprendimas, kuriuo įgyvendinamas ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatytas pašalinamumo kriterijus, gali turėti įtakos tiek atitinkamo asmens teisei likti eiti pareigas minimalų kadencijos laikotarpį, tiek Pagrindinių teisių chartijoje garantuojamoms teisėms (kaip antai šiuo atveju teisei į nuosavybę arba teisei į asociacijų laisvę). Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą BNB valdančiosios tarybos narių kadencija nenurodyta. Vis dėlto Komisija ir ECB nurodo, kad ši kadencija yra 6 metai (BNB įstatymo 12 straipsnio 4 dalis). Nors neaišku, ar šis terminas atspindi ECBS ir ECB statuto 14 straipsnio 2 dalyje numatytos taisyklės, susijusios su minimalia kadencijos trukme, „norminį perkėlimą“, teisė eiti pareigas iki kadencijos pabaigos bet kuriuo atveju kyla iš SESV 130 straipsnyje ir šio statuto 7 straipsnyje įtvirtintos nepriklausomumo garantijos.
78      Europos Komisija, 2024 m. konvergencijos ataskaita, institucinis dokumentas 294, Europos Sąjungos leidinių biuras, Liuksemburgas, 2024 m., p. 43.
79      Europos Komisija, 2025 m. konvergencijos ataskaita dėl Bulgarijos, institucinis dokumentas 320, Europos Sąjungos leidinių biuras, Liuksemburgas, 2025 m., p. 25.
80      Generalinio advokato M. Bobek išvados byloje Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (C‑406/18, EU:C:2019:1055
) 48, 53 ir 56 punktai.
81      Pagal analogiją su tuo, ką Teisingumo Teismas konstatavo 2020 m. kovo 19 d. Sprendime Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (C‑406/18, EU:C:2020:216, 36 ir 37 punktai). Taip pat žr. generalinio advokato M. Bobek išvadą byloje Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (C‑406/18, EU:C:2019:1055, 69 punktas) su nuorodomis į jurisprudenciją, kurioje primenama, kad Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis veikia tiesiogiai ir todėl leidžia netaikyti bet kokių prieštaraujančių teisės aktų.