62023CJ0650
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. spalio 17 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Oro transportas – Kelionės paslaugų paketas – Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 – 3 straipsnio 6 dalis – Direktyva (ES) 2015/2302 – 14 straipsnio 5 dalis – Taikymas kartu – Ribos – Reglamentas (EB) Nr. 261/2004 – 3 straipsnio 2 dalis – 4 straipsnio 3 dalis – Kompensacija keleiviams atsisakymo vežti atveju – Keleiviai, iš anksto informuoti apie atsisakymą vežti – Klaidinga informacija – Kelionių organizatorius, perkeliantis keleivius į kitą skrydį – Pagal iš anksto numatytą tvarkaraštį oro vežėjo vykdomas skrydis – Skrydį vykdančio oro vežėjo pareiga sumokėti kompensaciją – 13 straipsnis – Galimybė reikalauti iš kelionių organizatoriaus žalos atlyginimo“
Sujungtose bylose C‑650/23 (Hembesler) (
i
) ir C‑705/23 (Condor Flugdienst)
dėl Landesgericht Korneuburg (Kornoiburgo apygardos teismas, Austrija) 2023 m. rugpjūčio 22 d. nutartimi (C‑650/23), kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. spalio 31 d., ir Landgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apygardos teismas, Vokietija) 2023 m. lapkričio 2 d. nutartimi (C‑705/23), kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. lapkričio 17 d., pagal SESV 267 straipsnį pateiktų prašymų priimti prejudicinį sprendimą bylose
E EAD
prieš
DW (C‑650/23)
ir
Flightright GmbH
prieš
Condor Flugdienst GmbH (C‑705/23)
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro aštuntosios kolegijos pirmininko pareigas einantis devintosios kolegijos pirmininkas N. Jääskinen, teisėjai M. Gavalec (pranešėjas) ir I. Ziemele,
generalinė advokatė L. Medina,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
E EAD, atstovaujamo Rechtsanwalt G. Dirnberger,
–
DW, atstovaujamo Rechtsanwalt A. Skribe,
–
Flightright GmbH, atstovaujamos Rechtsanwälte M. Michel ir R. Weist,
–
Austrijos vyriausybės, atstovaujamos A. Posch, J. Schmoll ir G. Kunnert,
–
Vengrijos vyriausybės, atstovaujamos D. Csoknyai ir Z. Fehér,
–
Lenkijos vyriausybės, atstovaujamos B. Majczyna,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos B.‑R. Killmann ir N. Yerrell,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymai priimti prejudicinius sprendimus pateikti dėl 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (OL L 46, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10), 2 straipsnio j punkto, 4 straipsnio ir 7 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2
Šie prašymai pateikti nagrinėjant oro vežėjo E EAD (toliau – E) ir oro transporto keleivio ginčą byloje C‑650/23 ir teisinės pagalbos bendrovės Flightright GmbH, kuriai du oro transporto keleiviai perleido savo galimas teises į kompensaciją, ginčą byloje C‑705/23 su oro vežėju Condor Flugdienst GmbH (toliau – Condor) dėl kompensacijos šiems keleiviams pagal Reglamentą Nr. 261/2004.
Teisinis pagrindas
Reglamentas Nr. 261/2004
3
Reglamento Nr. 261/2004 1 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„[Europos] [b]endrijos veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai.“
4
Šio reglamento 2 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ nurodyta:
„Šiame reglamente:
<…>
b)
„skrydį vykdantis oro vežėjas“ – tai oro vežėjas, vykdantis arba ketinantis vykdyti skrydį pagal sutartį su keleiviu arba kito su keleiviu sutartį sudariusio juridinio arba fizinio asmens vardu.
<…>
d)
„turizmo kelionių organizatorius“ – tai kelionės organizatorius, kaip apibrėžta 1990 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvos 90/314/EEB dėl kelionių, atostogų ir organizuotų išvykų paketų [(OL L 158, 1990, p. 59; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 10 t., p. 132)] 2 straipsnio 2 dalyje, išskyrus oro vežėją;
<…>
g)
„rezervavimas“ – tai faktas, kad keleivis turi bilietą ar kitą įrodymą, kuriame nurodyta, kad oro vežėjas arba turizmo kelionių organizatorius rezerva[ciją] patvirtino ir įregistravo;
<…>
j)
„atsisakymas vežti“ – tai atsisakymas priimti skristi keleivį, nors jis atvyko registruotis 3 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, išskyrus atvejus, kai yra pagrįstų priežasčių atsisakyti juos vežti, pavyzdžiui sveikatos, saugos ar saugumo sumetimais arba dėl nepakankamų kelionės dokumentų;
<…>
l)
„atšaukimas“ – tai anksčiau numatyto skrydžio, kuriame buvo rezervuota bent viena vieta, nevykdymas.“
5
Minėto reglamento 3 straipsnyje „Taikymo sritis“ nurodyta:
„1.   Šis reglamentas taikomas:
a)
keleiviams, išvykstantiems iš oro uosto, esančio valstybės narės teritorijoje, kuriai taikoma Sutartis;
<…>
2.   1 dalis taikoma tik tuo atveju, jei keleiviai:
a)
turi patvirtintą rezerv[ciją] atitinkamam skrydžiui ir, išskyrus 5 straipsnyje nurodytą atšaukimą, atvyksta registruotis:
–
oro vežėjo, turizmo kelionių organizatoriaus arba įgaliotojo atstovo iš anksto raštu (įskaitant elektroninėmis priemonėmis) nurodyta tvarka ir laiku,
arba, jei laikas nenurodytas,
–
ne vėliau kaip likus 45 minutėms iki paskelbto išvykimo laiko; arba
b)
oro vežėjo arba turizmo kelionių organizatoriaus buvo perkelti iš skrydžio, kuriam jie turėjo rezerva[ciją], į kitą skrydį, nesvarbu, dėl kokios priežasties.
<…>
6.   Šis reglamentas neturi įtakos keleivių teisėms pagal Direktyvą [90/314]. Šis reglamentas netaikomas tais atvejais, kai organizuota turistinė kelionė atšaukiama dėl kitų priežasčių nei skrydžio atšaukimas.“
6
To paties reglamento 4 straipsnio „Atsisakymas vežti“ 3 dalyje numatyta:
„Jei atsisakoma vežti keleivius be jų sutikimo, skrydį vykdantis oro vežėjas nedelsdamas išmoka jiems kompensaciją pagal 7 straipsnį ir teikia jiems pagalbą pagal 8 ir 9 straipsnius.“
7
Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio „Skrydžių atšaukimas“ 1 dalies c punkte numatyta:
„Atšaukus skrydį:
<…>
c)
atitinkami keleiviai turi teisę į kompensaciją, kurią skrydį vykdantis oro vežėjas išmoka pagal 7 straipsnį, nebent:
i)
jiems buvo pranešta apie atšaukimą mažiausiai prieš dvi savaites iki tvarkaraštyje numatyto išvykimo laiko;
ii)
jiems buvo pranešta apie atšaukimą ne daugiau kaip prieš dvi savaites ir ne mažiau kaip prieš septynias dienas iki tvarkaraštyje numatyto išvykimo laiko ir buvo pasiūlyta keliauti kitu maršrutu, išvykstant ne daugiau kaip dviem valandomis anksčiau už numatytą išvykimo laiką ir atvykti į galutinę paskirties vietą mažiau kaip keturiomis valandomis vėliau už tvarkaraštyje numatytą atvykimo laiką;
iii)
jiems buvo pranešta apie atšaukimą mažiau kaip prieš septynias dienas iki tvarkaraštyje numatyto išvykimo laiko ir buvo pasiūlyta keliauti kitu maršrutu, išvykstant ne daugiau kaip viena valanda anksčiau už numatytą išvykimo laiką ir atvykti į galutinę paskirties vietą mažiau kaip dviem valandomis vėliau už tvarkaraštyje numatytą atvykimo laiką.“
8
Minėto reglamento 7 straipsnio „Teisė į kompensaciją“ 1 dalyje numatyta:
„Kai daroma nuoroda į šį straipsnį, keleiviai gauna tokio dydžio kompensaciją:
a)
250 eurų visų 1500 kilometrų ar mažesnio atstumo skrydžių atveju;
b)
400 eurų visų didesnio kaip 1500 kilometrų atstumo Bendrijos vidaus skrydžių ir visų kitų 1 500–3 500 kilometrų atstumo skrydžių atveju;
<…>“
9
Minėto reglamento 13 straipsnyje „Teisė į žalos atlyginimą“ nustatyta:
„Tais atvejais, kai skrydį vykdantis oro vežėjas išmoka kompensaciją arba įvykdo kitas jam pagal šį reglamentą tenkančias prievoles, jokia šio reglamento nuostata negali būti aiškinama kaip apribojanti jo teises pagal taikytiną teisę reikalauti kompensacijos iš bet kurio asmens, įskaitant trečiąsias šalis. Pirmiausia šis reglamentas jokiu būdu neriboja skrydį vykdančio oro vežėjo teisės reikalauti, kad turizmo kelionių organizatorius arba kitas asmuo, su kuriuo skrydį vykdantis oro vežėjas yra sudaręs sutartį, grąžintų sumokėtą sumą. Analogiškai jokia šio reglamento nuostata negali būti aiškinama kaip ribojanti turizmo kelionių organizatoriaus ar trečiosios šalies, išskyrus keleivį, su kuria skrydį vykdantis oro vežėjas yra sudaręs sutartį, teisę reikalauti, kad skrydį vykdantis oro vežėjas pagal atitinkamus taikytinus įstatymus grąžintų sumokėtą sumą arba išmokėtų kompensaciją.“
Direktyva 2015/2302
10
2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/2302 dėl kelionės paslaugų paketų ir susijusių kelionės paslaugų rinkinių, kuria iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 ir Direktyva 2011/83/ES bei panaikinama Tarybos direktyva 90/314/EEB (OL L 326, 2015, p. 1), 3 straipsnio 8 punkte „organizatorius“ apibrėžtas kaip „prekiautojas, sujungiantis ir parduodantis arba siūlantis įsigyti paketus, tiesiogiai arba per kitą prekiautoją, arba drauge su kitu prekiautoju, arba prekiautojas, perduodantis keliautojo duomenis kitam prekiautojui pagal 2 punkto b papunkčio v punktą“.
11
Šios direktyvos 14 straipsnio 5 dalyje numatyta:
„Pagal šią direktyvą nustatyta teisė gauti žalos atlyginimą ar teisė į kainos sumažinimą nedaro poveikio keliautojų teisėms pagal Reglamentą [Nr. 261/2004] <…> bei pagal tarptautines konvencijas. Keliautojai turi teisę pareikšti pretenzijas pagal šią direktyvą ir pagal tuos reglamentus ir tarptautines konvencijas. Pagal šią direktyvą išmokėtas žalos atlyginimas arba suteiktas kainos sumažinimas ir pagal tuos reglamentus ir tarptautines konvencijas išmokėtas žalos atlyginimas arba suteiktas kainos sumažinimas išskaitomi vienas iš kito, kad būtų išvengta žalos atlyginimo permokų.“
12
Pagal minėtos direktyvos 29 straipsnį nuorodos į Direktyvą 90/314, kuri panaikinta Direktyva 2015/2032, laikomos nuorodomis į pastarąją direktyvą.
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
Byla C‑650/23
13
Oro transporto keleivis DW iš kelionių organizatoriaus užsisakė kelionės paslaugų paketą ir gavo atgalinio skrydžio iš Herakliono (Graikija) į Lincą (Austrija) patvirtinimą. 2019 m. rugsėjo 29 d. šį atgalinį turėjo vykdyti E; išvykimo laikas iš Herakliono numatytas 18 val., atvykimo į Lincą – 20 val. (toliau – iš pradžių numatytas atgalinis skrydis).
14
2019 m. rugsėjo 28 d. šis keleivis gavo kelionių organizatoriaus pranešimą, kad atgalinio skrydžio laikas ir kryptis pakeisti. Buvo pranešta, kad šio skrydžio galutinė paskirties vieta Viena-Švechatas (Austrija) ir išvykimas numatytas 2019 m. rugsėjo 29 d. 23 val. 30 min. Nėra jokių duomenų, kad toks pranešimas būtų pateiktas dėl kokių nors E veiksmų.
15
E yra užsakomųjų skrydžių bendrovė, Tarptautinės oro transporto asociacijos (IATA) narė, todėl pati skrydžių nerezervuoja. Likus maždaug 24 valandoms iki išvykimo, ji gavo keleivių sąrašą, kuriame buvo nurodyti visų keleivių, kuriuos reikės vežti, vardai ir pavardės; kelionės organizatorius nepateikė jokių papildomų kontaktinių duomenų. DW tame sąraše nebuvo.
16
Dėl šio 2019 m. rugsėjo 28 d. pranešimo DW neatvyko registruotis į iš pradžių numatytą atgalinį skrydį.
17
Remdamasis Reglamento Nr. 261/2004 7 straipsnio 1 dalies b punktu, DW pareikalavo iš E 400 eurų kompensacijos su palūkanomis. DW mano, kad jei kelionių organizatorius turi teisę oro vežėjo vardu išduoti lėktuvo bilietą, tas pats taikoma ir vėlesniems skrydžio pakeitimams. Jo (keleivio) negalima kaltinti dėl to, kad neatvyko registruotis į iš pradžių numatytą atgalinį skrydį, nes jam buvo pranešta apie jo perkėlimą į kitą skrydį. Taigi jį (keleivį) be jo sutikimo buvo atsisakyta vežti nuo jo perregistravimo momento, todėl jis turėtų turėti teisę į kompensaciją.
18
E savo ruožtu tvirtina, kad iš pradžių numatytas atgalinis skrydis įvykdytas, kaip planuota, ir kad kelionių organizatorius perregistravo DW nepasitaręs. Šis perregistravimas nereiškia atsisakymo vežti, už kurį turi atsakyti oro vežėjas. Be to, DW negali remtis teise į žalos atlyginimą, nes jis laiku neatvyko registruotis į skrydį. Net ir perregistruotas, jis turėjo patvirtintą pirminę rezervaciją atgaliniam skrydžiui, ir jeigu būtų atvykęs laiku registruotis į skrydį, būtų išvykęs.
19
2023 m. kovo 27 d. sprendimu Bezirksgericht Schwechat (Švechato apylinkės teismas, Austrija) priteisė iš E sumokėti DW 400 eurų su palūkanomis ir bylinėjimosi išlaidas. Šio teismo teigimu, už perregistravimą turi būti atsakinga E, ir neturi reikšmės, kas atliko pakeitimus – oro vežėjas ar turizmo kelionių organizatorius. Teismas nusprendė, jog tai, kad DW, kelionių organizatoriaus informuotas apie perkėlimą į kitą skrydį, laiku neatvyko registruotis, neturi įtakos teisei į atsisakymu vežti grindžiamą kompensaciją. Šiomis aplinkybėmis nesvarbu, ar E tiesiogiai susijusi su DW sutartiniais santykiais, ar tai, kad ji pati gali perregistruoti keleivius arba išduoti lėktuvo bilietus, nes ji, be kita ko, gali pareikšti atgręžtinį reikalavimą kelionių organizatoriui pagal Reglamento Nr. 261/2004 13 straipsnį. Galiausiai minėtas teismas pabrėžė, kad oro vežėjas neteigė, jog buvo „pagrįstų priežasčių atsisakyti vežti“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio j punktą.
20
E dėl šio sprendimo pateikė apeliacinį skundą Landesgericht Korneuburg (Kornoiburgo apygardos teismas, Austrija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Grįsdama šį apeliacinį skundą ji iš esmės tvirtina, kad nebuvo atsisakyta vežti ir jai negali būti priskiriamas kelionių organizatoriaus atliktas skrydžio perregistravimas.
21
Šio teismo teigimu, iš Reglamento Nr. 261/2004 4 straipsnio 3 dalies matyti, kad jei atsisakoma vežti keleivius, skrydį vykdantis oro vežėjas turi išmokėti keleiviui kompensaciją pagal šio reglamento 7 straipsnį. Šiuo klausimu minėtas teismas, remdamasis savo suformuota jurisprudencija, nurodo, kad tuo atveju, kai keleivis turi patvirtintą rezervaciją ir nėra priežasčių, pateisinančių atsisakymą vežti, keleivis atleidžiamas nuo pareigos laiku atvykti dėl įlaipinimo į skrydį, jei atsisakoma vežti anksčiau laiko, t. y. kai šiam keleiviui buvo iš anksto, teisingai (o gal ne) buvo pranešta, kad jis nebus priimtas į rezervuotą skrydį arba šis skrydis nebus vykdomas. Iš tiesų negalima reikalauti, kad keleivis atvyktų į skrydį, kuriuo jis neskris.
22
Iš 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt. (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038, 47 ir paskesni punktai) matyti, kad Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 2 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad keleivis turi „patvirtintą rezerva[ciją]“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, kai kelionių organizatorius, su kuriuo keleivis yra sudaręs sutartį, pateikia šiam keleiviui „kitą įrodymą“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio g punktą, kuriame pažadama minėtą keleivį skraidinti konkrečiai nurodant išvykimo ir atvykimo vietą, skrydžio laiką ir numerį, nors šis kelionių organizatorius negavo atitinkamo oro vežėjo patvirtinimo apie išvykimo ir atvykimo laiką. Todėl riziką, kad vykdydami savo veiklą kelionių organizatoriai pateiks keleiviams netikslią informaciją, turėtų prisiimti oro vežėjas. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar oro vežėjas atsako už kelionių organizatoriaus veiksmus, kaip nagrinėjamu atveju, kai šis kelionių organizatorius, nesaistomas šio vežėjo nurodymų, pakeičia savo paties atliktą rezervaciją.
23
Šiomis aplinkybėmis Landesgericht Korneuburg (Kornoiburgo apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar Reglamento [Nr. 261/2004] 7 straipsnio 1 dalį, 4 straipsnio 3 dalį ir 2 straipsnio j punktą reikia aiškinti taip, kad skrydį vykdantis oro vežėjas privalo sumokėti keleiviui kompensaciją, jei kelionės paslaugų paketą įsigijęs keleivis turi kelionių organizatoriaus patvirtintą skrydžio pirmyn ir atgal rezervaciją, o šis kelionių organizatorius dieną prieš numatytą skrydį (atgalinį) informavo keleivį, kad skrydžio planas pasikeitė: pakeistas skrydžio numeris, skrydžio laikas ir galutinė paskirties vieta, ir dėl šios priežasties keleivis neatvyko registruotis į iš pradžių užsakytą skrydį [šio] reglamento 3 straipsnio 2 dalyje nurodytomis sąlygomis, bet iš pradžių užsakytas skrydis iš tikrųjų buvo įvykdytas, kaip ir planuota, o oro vežėjas būtų vežęs keleivį, jeigu jis būtų atvykęs registruotis [minėto] reglamento 3 straipsnio 2 dalyje nustatytomis sąlygomis?“
Byla C‑705/23
24
Du oro transporto keleiviai per kelionių organizatorių rezervavo paslaugų paketą 2020 m. liepos 18 d.–2020 m. liepos 30 d. laikotarpiui. Šis paketas apėmė skrydžius iš Diuseldorfo (Vokietija) į Fuerteventurą (Ispanija) ir atgal, juos turėjo vykdyti Condor.
25
Kelionių organizatorius informavo šiuos du keleivius, kad skrydis pirmyn atšauktas ir rezervacija pakeista: išvykimas numatytas 2020 m. liepos 20 d. Remdamiesi šiuo pranešimu, minėti keleiviai į oro uostą atvyko ne 2020 m. liepos 18 d., o tik 2020 m. liepos 20 d. Be to, jie teigia, kad kelionių organizatorius jiems pateikė šią informaciją tik prieš 8 dienas iki išvykimo dienos.
26
Condor ginčija šias faktines aplinkybes ir nurodo, kad iš pradžių numatytas 2020 m. liepos 18 d. skrydis iš tikrųjų buvo įvykdytas.
27
Abu minėti keleiviai perleido reikalavimo teises teisinės pagalbos bendrovei Flightright (toliau – Flightright), ši pareiškė ieškinį Amtsgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apylinkės teismas, Vokietija) dėl iš viso 800 eurų kompensacijos pagal Reglamento Nr. 261/2004 4 straipsnio 3 dalį ir 7 straipsnio 1 dalies b punktą ir Bürgerliches Gesetzbuch (Civilinis kodeksas) 398 straipsnį.
28
Flightright tvirtina, kad atsakomybė už kelionių organizatoriaus veiksmus turi būti priskirta iš anksto atsisakiusiam vežti oro vežėjui.
29
Vis dėlto Condor mano, kad šioje byloje nebuvo atsisakymo vežti, nes iš pradžių numatytas skrydis buvo tinkamai įvykdytas. Be to, jos teigimu, atsisakymas vežti turi reikšti tam tikrus oro vežėjo veiksmus. Nagrinėjamu atveju pranešimą, kuriuo pakeista skrydžio pirmyn data, pateikė kelionių organizatorius.
30
Kadangi Amtsgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apylinkės teismas) 2022 m. lapkričio 3 d. sprendimu atmetė Flightright reikalavimus, ji pateikė apeliacinį skundą Landgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apygardos teismas, Vokietija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
31
To teismo nuomone, byloje kyla naujas klausimas, ar kelionių organizatoriaus pateiktas išankstinis atsisakymas vežti yra „atsisakymas vežti“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 261/2004 4 straipsnį, atsižvelgiant į tai, kad nagrinėjamu atveju nėra jokios atsisakymo vežti priežasties, kaip numatyta šio reglamento 2 straipsnio j punkte. Be to, kadangi 2023 m. spalio 26 d. Sprendime LATAM Airlines Group (C‑238/22, EU:C:2023:815, 40 ir paskesni punktai) atsisakyta pagal analogiją atsisakymui vežti taikyti minėto reglamento 5 straipsnio, susijusio su skrydžių atšaukimu, 1 dalies c punkto i–iii papunkčius, nebūtina aiškintis, ar abu atitinkami keleiviai buvo informuoti apie perregistravimą likus daugiau kaip aštuonioms dienoms iki skrydžio datos.
32
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimu Azurair ir kt. (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038), daro išvadą, kad pagrindinės bylos aplinkybėmis šie du keleiviai laikomi turinčiais „patvirtintą rezerva[ciją]“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 2 dalies a punktą.
33
Tas teismas mano, kad išankstinis atsisakymas vežti, apie kurį pranešė kelionių organizatorius, informuodamas apie perregistravimą arba atšaukimą, gali būti laikomas „atsisakymu vežti“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 261/2004 4 straipsnį. Tai galėtų patvirtinti aplinkybė, kad, priešingai nei šios nuostatos versijose ispanų ir prancūzų kalbomis, kuriose aiškiai nurodyta, kad būtent oro vežėjas atsisako vežti, daugelyje kitų šios nuostatos kalbinių versijų, be kita ko, versijose danų, vokiečių, anglų, italų, nyderlandų, portugalų ir švedų kalbomis, nenurodoma, kas atsisako vežti.
34
Be to, keleivio, kuris nesutiko būti perregistruotas, požiūriu, toks perregistravimas prilygtų atsisakymui vežti iš pradžių numatytu skrydžiu. Perregistravimą laikyti atsisakymo vežti dalimi būtina tam, kad kelionės paslaugų paketą įsigijęs asmuo neprarastų pagal Reglamentą Nr. 261/2004 teikiamos apsaugos skrydžių, esančių organizuotos turistinės kelionės dalimi, atvejais.
35
Galiausiai iš 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt. (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038, 46–51 punktai) matyti, kad kelionių organizatorius gali pateikti „patvirtintą rezerva[ciją]“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 2 dalies a punktą, net jei oro transporto bendrovė šiam kelionių organizatoriui nepatvirtino atitinkamo skrydžio laiko, t. y. jis neturėjo vadinamojo „rezerva[vijos] užtikrinimo“. Iš tiesų reglamentu siekiama, kad riziką prisiimtų oro vežėjas, kai kelionių organizatoriai, vykdydami savo apibrėžtą veiklą, keleiviams pateikia netikslią informaciją. Šiomis aplinkybėmis keleivis nėra įtrauktas į oro vežėjo ir kelionių organizatoriaus santykius ir iš jo negali būti reikalaujama informacijos šiuo klausimu.
36
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, šiame sprendime pateiktas aiškinimas taikytinas ir kelionių organizatoriui perregistruojant keleivį dėl „atšaukto skrydžio“.
37
Šiomis aplinkybėmis Landgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar Reglamento [Nr. 261/2004] 4 straipsnį reikia aiškinti taip, kad oro vežėjas atsisako vežti keleivį (ir tai yra suplanuotas atsisakymas vežti) ir tuo atveju, kai kelionės organizatorius keleivį pranešimu apie perregistravimą informuoja, kad skrydis atšauktas, nors oro vežėjas skrydžio neatšaukė ir skrydis nustatyta tvarka iš tikrųjų yra vykdomas?“
Dėl prejudicinių klausimų
38
Savo atitinkamais klausimais, kurie turi būti nagrinėjami kartu, prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikę teismai iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 261/2004 4 straipsnio 3 dalis, siejama su šio reglamento 2 straipsnio j punktu, turi būti aiškinama taip, kad kelionės paslaugų paketą įsigijęs oro transporto keleivis, turintis kelionės organizatoriaus patvirtintą skrydžio rezervaciją, gali reikalauti iš skrydį vykdančio oro vežėjo šio reglamento 7 straipsnio 1 dalyje numatytos kompensacijos, jei šios kelionės organizatorius, iš anksto nepranešęs šiam vežėjui, keleivį informavo, kad iš pradžių numatytas skrydis nebus vykdomas, nors jis vyko taip, kaip numatyta.
39
Iš pradžių reikia priminti, kad, pirma, oro transporto keleiviai, įsigiję kelionės paslaugų paketą, gali laisvai pasirinkti remtis Reglamentu Nr. 261/2004. Jų teisinė apsauga negali būti užtikrinta vien Direktyva 2015/2302 (žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimo Primera Air Scandinavia (C‑215/18, EU:C:2020:235, 35 punktą). Be to, šio reglamento 3 straipsnio 6 dalyje nurodyta, kad „šis reglamentas neturi įtakos keleivių teisėms, įtvirtintoms Direktyvoje [90/314, pakeistoje Direktyva 2015/2302]“. Pastarosios direktyvos 14 straipsnio 5 dalyje taip pat aiškiai nurodoma, kad pagal šią direktyvą suteikta kompensacija ar kainos sumažinimas ir pagal Reglamentą Nr. 261/2004 suteikta kompensacija arba kainos sumažinimas yra išskaitomi vienas iš kito, kad būtų išvengta kompensacijos permokų.
40
Taigi iš šio reglamento 3 straipsnio 6 dalies ir Direktyvos 2015/2302 14 straipsnio 5 dalies matyti, kad atitinkamos šių dviejų antrinės teisės aktų taikymo sritys gali sutapti. Tokiu atveju šios nuostatos apriboja tik bendrą jų taikymą išmokant kompensaciją už keleivio patirtą žalą.
41
Antra, iš abiejų prašymų priimti prejudicinį sprendimą aiškiai matyti, kad abu skrydžiai, dėl kurių kilo ginčai pagrindinėse bylose, buvo vykdomi taip, kaip numatyta. Vadinasi, nė vienas iš dviejų nagrinėjamų skrydžių negali būti laikomas atšauktu, nes Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio l punkte „atšaukimas“ apibrėžiamas kaip „anksčiau numatyto skrydžio, kuriame buvo rezervuota bent viena vieta, nevykdymas“. Kelionių organizatorių keleiviams išsiųsti pranešimai, apie kuriuos kalbama pagrindinėse bylose, turi būti vertinami atsižvelgiant į „atsisakymo vežti“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio j punktą.
42
Atsižvelgiant į tai, reikia nustatyti, viena vertus, ar sąvoka „atsisakymas vežti“ apima išankstinį atsisakymą vežti skrydžiu, kuris vis dėl to buvo įvykdytas, ir, kita vertus, ar oro vežėjas gali būti laikomas atsakingu už kelionių organizatoriaus keleiviams pateiktą klaidingą informaciją apie skrydžio atidėjimą ar atšaukimą.
43
Pirma, iš 2023 m. spalio 26 d. Sprendimo LATAM Airlines Group (C‑238/22, EU:C:2023:815, 39 punkto) matyti, kad Reglamento Nr. 261/2004 4 straipsnio 3 dalis, siejama su jo 2 straipsnio j punktu, turi būti aiškinama taip, kad skrydį vykdantis oro vežėjas, iš anksto pranešęs keleiviui, kad be jo sutikimo atsisakys jį įlaipinti į lėktuvą skrydžiui, kuriam jis turi patvirtintą rezervaciją, turi mokėti tam keleiviui kompensaciją, net jei šis neatvyko į įlaipinimo vietą šio reglamento 3 straipsnio 2 dalyje nustatytomis sąlygomis.
44
Tai, kad iš anksto keleiviui informaciją apie atsisakymą vežti pateikė ne skrydį vykdantis oro vežėjas, o kelionių organizatorius, negali lemti kitokio šių nuostatų aiškinimo.
45
Antra, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad skrydį vykdantis oro vežėjas gali būti laikomas atsakingu už klaidingą informaciją apie skrydžio atidėjimą ar atšaukimą, kurią kelionių organizatorius pateikė keleiviams.
46
Pirma, keliose Reglamento Nr. 261/2004 nuostatose jų taikymo tikslais nedaroma jokio skirtumo tarp skrydį vykdančio oro vežėjo ir kelionių organizatoriaus. Tai pasakytina apie šio reglamento 2 straipsnio g punktą, kuriame sąvoka „rezerva[cija]“ apibrėžiama kaip „faktas, kai keleivis turi bilietą ar kitą įrodymą, kuriame nurodyta, kad oro vežėjas arba turizmo kelionių organizatorius rezerva[ciją] patvirtino ir įregistravo“. Tai taip pat taikoma šio reglamento 3 straipsnio 2 dalies a punkto pirmai įtraukai, kurioje numatyta, kad laiką, kada reikia atvykti į registraciją, gali pranešti oro vežėjas, kelionių organizatorius arba įgaliotasis kelionių agentas. Tai pasakytina ir apie minėto reglamento 3 straipsnio 2 dalies b punktą, pagal kurį keleivį į kitą skrydį gali perkelti ir oro vežėjas, ir kelionių organizatorius (šiuo klausimu žr. 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt., C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038, 47 punktą).
47
Taigi iš šio sprendimo matyti, kad pagal Reglamento Nr. 261/2004 3 straipsnio 2 dalies a ir b punktus oro transporto keleiviai gali vienodai pasitikėti skrydį vykdančio oro vežėjo arba kelionių organizatoriaus pateikta informacija apie įlaipinimo laiką ar perkėlimą į kitą skrydį.
48
Antra, kaip nurodyta Reglamento Nr. 261/2004 1 konstatuojamojoje dalyje, toks aiškinimas padeda užtikrinti aukštą oro transporto keleivių apsaugos lygį. Iš tiesų reglamentu siekiama, kad oro vežėjas prisiimtų riziką, kad kelionių organizatoriai, vykdydami savo apibrėžtą veiklą, keleiviams pateiks netikslią informaciją. Šiomis aplinkybėmis keleivis nėra įtrauktas į oro vežėjo ir kelionių organizatoriaus santykius ir iš jo negali būti reikalaujama gauti šią informaciją (šiuo klausimu žr. 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt., C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038, 48 ir 49 punktus).
49
Bet kuriuo atveju reikia priminti, kad jei skrydį vykdantis oro vežėjas dėl kelionių organizatoriaus veiksmų turėtų išmokėti keleiviams Reglamente Nr. 261/2004 numatytą kompensaciją, jis galėtų pagal šio reglamento 13 straipsnį reikalauti iš kelionių organizatoriaus žalos atlyginimo. Taigi toks žalos atlyginimas gali sumažinti ir net visiškai pašalinti šiems vežėjams dėl šių įpareigojimų tenkančią finansinę naštą (šiuo klausimu žr. 2006 m. sausio 10 d. Sprendimo IATA ir ELFAA, C‑344/04, EU:C:2006:10, 90 punktą; 2009 m. lapkričio 19 d. Sprendimo Sturgeon ir kt., C‑402/07 ir C‑432/07, EU:C:2009:716, 68 punktą ir 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt., C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038, 61 punktą).
50
Be to, reikia atmesti E argumentą, grindžiamą 2018 m. liepos 4 d. Sprendimo Wirth ir kt. (C‑532/17, EU:C:2018:527) taikymu pagal analogiją. E šiuo klausimu teigia, kad, kaip ir orlaivio su įgula nuomos sutarties („wet lease“) atveju, užsakomųjų reisų bendrovė, kaip antai oro vežėjas, neturi jokių įgaliojimų spręsti, ar skrydis bus vykdomas, kada ir su kokiais keleiviais.
51
Šiuo klausimu pakanka priminti, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog pagal Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio b punktą oro vežėjas, pateikęs oro transporto pasiūlymą, atitinkantį kelionių organizatoriaus keleiviui pateiktą pasiūlymą, nepaisant galimų šio pasiūlymo pakeitimų, laikomas „ketinančiu vykdyti skrydį“, todėl jis laikomas „skrydį vykdančiu oro vežėju“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą (šiuo klausimu žr. 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt., C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20, EU:C:2021:1038, 59 ir 62 punktus ir 2023 m. kovo 10 d. Nutarties Eurowings (Neegzistuojantis skrydis), C‑607/22, EU:C:2023:201, 21 punktą).
52
Be to, E argumentais iš esmės siekiama paneigti kelionių organizatoriaus pasitelkto oro vežėjo, kaip „skrydį vykdančio oro vežėjo“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio b punktą, statusą. Šio reglamento 2 straipsnio d punkte „turizmo kelionių organizatorius“ apibrėžiamas kaip organizatorius, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/2302 3 straipsnio 8 punktą, „išskyrus oro vežėją“. Todėl, jeigu būtų pritarta E argumentams, susidarytų paradoksali situacija, kad užsakomojo skrydžio nevykdytų tikrasis vežėjas, nes toks statusas nebūtų pripažintas nei užsakomųjų skrydžių bendrovei, nei kelionių organizatoriui.
53
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti: Reglamento Nr. 261/2004 4 straipsnio 3 dalis, siejama su šio reglamento 2 straipsnio j punktu, turi būti aiškinama taip, kad kelionės paslaugų paketą įsigijęs oro transporto keleivis, turintis kelionės organizatoriaus patvirtintą skrydžio rezervaciją, gali reikalauti iš skrydį vykdančio oro vežėjo šio reglamento 7 straipsnio 1 dalyje numatytos kompensacijos, jei šios kelionės organizatorius, iš anksto nepranešęs vežėjui, keleivį informavo, kad iš pradžių numatytas skrydis nebus vykdomas, nors jis vyko taip, kaip numatyta.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
54
Kadangi šis procesas pagrindinių bylų šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusių teismų nagrinėjamose bylose, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šie teismai. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91, 4 straipsnio 3 dalis, siejama su Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio j punktu,
turi būti aiškinama taip:
kelionės paslaugų paketą įsigijęs oro transporto keleivis, turintis kelionės organizatoriaus patvirtintą skrydžio rezervaciją, gali reikalauti iš skrydį vykdančio oro vežėjo šio reglamento 7 straipsnio 1 dalyje numatytos kompensacijos, jei šios kelionės organizatorius, iš anksto nepranešęs vežėjui, keleivį informavo, kad iš pradžių numatytas skrydis nebus vykdomas, nors jis vyko taip, kaip numatyta.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.