62005CJ0388_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑388/05
dėl 2005 m. spalio 24 d. pagal EB 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo
Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama A. Aresu ir D. Recchia, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
ieškovė,
prieš
Italijos Respubliką, atstovaujamą I. M. Braguglia, padedamo avvocato dello Stato G. Fiengo, nurodžiusią adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
atsakovę,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. W. A. Timmermans, teisėjai K. Schiemann, J. Makarczyk, L. Bay Larsen (pranešėjas) ir C. Toader,
generalinė advokatė E. Sharpston,
kancleris R. Grass,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
susipažinęs su 2007 m. gegužės 3 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Savo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad Italijos Respublika:
– iki 1998 m. gruodžio 28 d., kai „Valloni e steppe pedegarganiche“ buvo įsteigta specialios apsaugos teritorija (toliau – SAT), nesiėmusi priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių trikdymo, kurie gali turėti rimtų pasekmių tiek, kiek „regioninio susitarimo“ planas ir jame numatyti projektai galėjo daryti įtaką paukščių apsaugai svarbioje teritorijoje, kuri taip pat vadinama Importan Bird area
(toliau –IBA), 1989 m. IBA kataloge įrašyta Nr. 94 kaip „Promontorio del Gargano“ ir 1989 m. IBA kataloge įrašyta Nr. 129 kaip „Promontorio del Gargano“, esančioms buveinėms bei rūšims, ir iš tiesų pažeidė buveines bei rimtai trikdė paukščius toje teritorijoje, neįvykdė įsipareigojimų pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos (OL L 103, p. 1, toliau – paukščių direktyva) 4 straipsnio 4 dalį;
– po 1998 m. gruodžio 28 d., įsteigus SAT  „Valloni e steppe pedegarganiche“, neįvykdė įsipareigojimų pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, p. 7, toliau – buveinių direktyva) 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalis ir 7 straipsnį, nes:
– pažeisdama šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, nesiėmė priemonių, kad SAT „Valloni e steppe pedegarganiche“ būtų išvengta natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimo, taip pat rūšių, kurių apsaugai buvo įsteigta SAT, trikdymo, kylančių dėl „regioniniame susitarime“ numatytų ir jau įvykdytų projektų, kurie sukelia natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimą bei atitinkamoje teritorijoje aptinkamų rūšių trikdymą,
– pažeisdama šios direktyvos 6 straipsnio 3 dalį, šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis ji neatliko „regioniniame susitarime“ numatytų ir jau įvykdytų projektų, galinčių turėti rimtų pasekmių SAT „Valloni e steppe pedegarganiche“, ex ante
įvertinimo;
– pažeisdama 6 straipsnio 4 dalį, ji netaikė procedūros, kuri leidžia įgyvendinti projektą, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų dėl privalomųjų svarbesnio viešojo intereso pagrindų, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, susijusių su visuomenės sveikata ir sauga bei su ypač svarbiais ir aplinkai naudingais padariniais arba, Komisijos nuomone, su kitais privalomaisiais svarbesnio viešojo intereso pagrindais; ir nepranešė Komisijai apie visas kompensacines priemones, būtinas bendram Natura 2000 vientisumui apsaugoti, atsižvelgiant į regioniniame susitarime numatytus projektus, kurie buvo patvirtinti (nepaisant jų poveikio SAT) siekiant kovoti su socialine ir ekonomine krize bei nedarbu Manfredonijos regione.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
2. Paukščių direktyvos 4 straipsnyje numatyta:
„1. Siekiant užtikrinti, kad I priede minimos rūšys savo paplitimo areale išliktų ir veistųsi, jų buveinėms taikomos specialios apsaugos priemonės.
< … >
Atsižvelgdamos į šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, šių rūšių apsaugai valstybės narės įsteigia kiekiu ir dydžiu tinkamiausias specialias apsaugos teritorijas.
2. Valstybės narės panašias priemones taiko nuolatos aptinkamoms I priede nenurodytoms migruojančioms rūšims, atsižvelgiant į jų apsaugos poreikį geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, jų veisimosi, šėrimosi ir žiemojimo bei poilsio teritorijų, esančių jų migracijos kelyje, atžvilgiu. Dėl šios priežasties valstybės narės kreipia išskirtinį dėmesį šlapžemių, ypač tarptautinės svarbos šlapžemių, apsaugai.
< … >
4. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytose apsaugos teritorijose valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių trikdymo, jei tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio tikslus. Valstybės narės taip pat stengiasi išvengti buveinių taršos ar pažeidimo už šių saugomų teritorijų ribų.“
3. Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės imasi priemonių, siekdamos specialiose saugomose teritorijose išvengti natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimo, taip pat rūšių, kurių apsaugai buvo įsteigtos specialios saugomos teritorijos, trikdymo, jei toks trikdymas galėtų būti reikšmingas šios direktyvos tikslų atžvilgiu.“
4. Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalyje nustatoma galimo planų arba projektų poveikio saugomoms zonoms įvertinimo procedūra, o šios direktyvos 6 straipsnio 4 dalyje, laikantis tam tikrų sąlygų, numatoma imtis kompensacinių priemonių, jei planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas, nepaisant jų poveikio atitinkamai teritorijai neigiamo įvertinimo.
5. Buveinių direktyvos 7 straipsnis numato, kad šios direktyvos 6 straipsnio 2–4 dalyse nustatyti įpareigojimai „pakeičia bet kuriuos (paukščių) direktyvos 4 straipsnio 4 dalies pirmajame sakinyje nustatytus įpareigojimus teritorijoms, atrinktoms pagal 4 straipsnio 1 dalį arba panašiai pripažintoms pagal jos 4 straipsnio 2 dalį, nuo šios direktyvos įgyvendinimo datos arba nuo valstybės narės atlikto atrinkimo arba pripažinimo datos pagal (paukščių direktyvą), jei pastaroji data yra vėlesnė“.
Ginčo aplinkybės ir ikiteisminė procedūra
6. 2001 m. vasario mėn. Italijos paukščių apsaugos sąjunga (Lega Italiana Protezione Uccelli) pranešė Komisijai, kad geografinėje teritorijoje „Valloni e steppe pedegarganiche“, priskirtoje SAT 1998 m. gruodžio 28 d., vykdoma arba jau baigta daug pramonės ir nekilnojamojo turto plėtros projektų, darančių žalą daugeliui šioje teritorijoje gyvenančių ar ją kertančių laukinių paukščių natūralių buveinių ir rūšių apsaugai.
7. 2001 m. rugpjūčio 22 d. laiške Komisija paprašė Italijos Respublikos pateikti informacijos apie numatytus ir jau įvykdytus darbus minėtoje teritorijoje, ypač apie „regioniniame susitarime“ dėl Manfredonijos regiono pramonės plėtros, kurį sudarė Apulijos regionas ir Manfredonijos bendruomenė, numatytus darbus.
8. Italijos institucijos atsakė 2001 m. gruodžio 6 d. ir 2002 m. vasario 15 d. Italijos Respublikos nuolatinės atstovybės prie Europos Sąjungos laiškais bei 2003 m. vasario 13 d. Apulijos regiono laišku.
9. 2003 m. gruodžio 19 d. laišku Komisija išsiuntė Italijos Respublikai oficialų pranešimą, nurodydama pateikti savo pastabas per du mėnesius nuo jo gavimo.
10. Šiai valstybei narei neatsakius į minėtą laišką, Komisija 2004 m. liepos 9 d. išsiuntė jai pagrįstą nuomonę.
11. 2004 m. lapkričio 9 d. laišku Italija pranešė, kad ji ketina netrukus atsakyti į Komisijos kaltinimus.
12. Negavusi kito atsakymo, Komisija nusprendė pareikšti šį ieškinį.
13. Tačiau kadangi Komisija atsiėmė dėl Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalių pažeidimo kylančius reikalavimus, jų nagrinėti nebereikia.
Dėl ieškinio
Šalių argumentai
14. Komisija pabrėžia, kad „regioninis susitarimas“ dėl Manfredonijos regiono pramonės plėtros patvirtintas 1998 m. kovo mėn. ir kad jame numatyti projektai imti vykdyti tučtuojau, darant žalą daugelio geografinėje teritorijoje „Valloni e steppe pedegarganiche“, 1998 m. gruodžio 28 d. priskirtoje SAT, gyvenančių ar ją kertančių saugomų laukinių paukščių rūšių apsaugai. Iš esmės šie projektai vis dar vykdomi.
15. Šis „regioninis susitarimas“ buvo patvirtintas nepriėmus priemonių, kuriomis siekiama išvengti buveinių taršos ir pažeidimo, taip pat rūšių „Valloni e steppe pedegarganiche“ teritorijoje trikdymo, ir neatlikus išankstinio poveikio šiai teritorijai vertinimo.
16. Italijos Respublika sutinka, kad „regioninis susitarimas“ 1998 m. kovo mėn. buvo patvirtintas be jokio išankstinio poveikio „Valloni e steppe pedegarganiche“ teritorijai įvertinimo. Ji pripažįsta, kad pramonės įkūrimas turėjo tiesioginį poveikį Bendrijos svarbos natūralios buveinės išnykimui šioje teritorijoje.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl padėties iki geografinės teritorijos „Valloni e steppe pedegarganiche“ priskyrimo SAT
17. Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalyje nustatyta, kad valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, jog būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių trikdymo, jei tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio tikslus.
18. Iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad valstybės narės turi laikytis būtent iš paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies kylančių įpareigojimų, net jei atitinkama teritorija nebuvo priskirta SAT, nors turėjo būti (žr. 1999 m. kovo 18 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją, C‑166/97, Rink. p. I‑1719, 38 punktą).
19. Šiuo atveju Teisingumo Teismas nusprendė, kad IBA kataloge, nors teisiškai ir nesaistančiame atitinkamų valstybių narių, yra mokslo įrodymų, leidžiančių įvertinti, kaip valstybė narė vykdė įsipareigojimą saugomų rūšių apsaugai įsteigti kiekiu ir dydžiu tinkamiausias SAT (žr. 2000 m. gruodžio 7 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją, C‑374/98, Rink. p. I‑10799, 25 punktą).
20. Todėl reikia konstatuoti, kad Apulijos regione, tiksliau Manfredonijos bendruomenėje, esanti geografinė teritorija „Valloni e steppe pedegarganiche“, kurią 1989 m. BirdLife International
klasifikavo kaip IBA, pavadintą „Promontorio del Gargano“, teikia prieglobstį retoms laukinių paukščių rūšims. Beje, ji taip pat buvo klasifikuota kaip IBA 1998 m. IBA kataloge.
21. Todėl minėta teritorija turėjo būti priskirta SAT iki 1998 m. gruodžio 28 dienos.
22. Be to, neginčytina tai, kad pramonės kūrimas pagal „regioninį susitarimą“ sunaikino dalį gerai išsaugotos „Valloni e steppe pedegarganiche“ teritorijos, padarydamas žalos daugelio šioje teritorijoje aptinkamų saugomų laukinių paukščių rūšių apsaugai.
23. Todėl reikia pripažinti, kad iki 1998 m. gruodžio 28 d. Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalį ir kad reikia sutikti su Komisijos kaltinimu šiuo atžvilgiu.
Dėl padėties po geografinės teritorijos „Valloni e steppe pedegarganiche“ priskyrimo SAT
24. Reikia pabrėžti, kad nagrinėjant SAT priskirtas teritorijas, buveinių direktyvos 7 straipsnis numato, kad, be kita ko, buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatyti įpareigojimai pakeičia paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalyje nustatytus įpareigojimus teritorijoms nuo šios direktyvos taikymo datos arba nuo priskyrimo pagal paukščių direktyvą datos, jei pastaroji data yra vėlesnė (žr. 2002 m. birželio 13 d. Sprendimo Komisija prieš Airiją, C‑117/00, Rink. p. I‑5335, 25 punktą).
25. „Valloni e steppe pedegarganiche“ teritorija priskirta SAT 1998 m. gruodžio 28 d., todėl šioje byloje buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalis minėtai teritorijai taikoma nuo šios datos.
26. Šiuo atžvilgiu, reikia prisiminti, kad remiantis buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalimi, kaip ir paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies pirmuoju sakiniu, valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad būtų išvengta pagal šio straipsnio 1 dalį priskirtose SAT buveinių pažeidimo arba bet kokio trikdymo, galinčio labai paveikti paukščių rūšių, kurioms įsteigtos SAT, apsaugą (žr. minėto sprendimo Komisija prieš Airiją
26 punktą).
27. Tačiau iš bylos medžiagos matyti, kad po 1998 m. gruodžio 28 d. šio sprendimo 22 punkte aprašyta situacija tęsėsi. Šiuo atžvilgiu reikia prisiminti, kad Apulijos regionas, 2004 m. liepos 7 d. raštu atsakydamas į Komisijos pateiktus kaltinimus, nurodė, jog atsižvelgta į būtinybę imtis tinkamų kompensacinių priemonių, numatančių atitinkamos SAT plėtrą arba naujos SAT, pasižyminčios panašia į pažeistos buveinės fauna ir augmenija, atrinkimą.
28. Vadinasi, kaltinimas, kad Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, yra pagrįstas. Todėl Komisijos ieškinį šiuo klausimu taip pat reikia patenkinti.
29. Vadinasi, reikia konstatuoti, kad nesiėmusi priemonių išvengti SAT „Valloni e steppe pedegarganiche“ buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių rūšių, kurių apsaugai įsteigta ši teritorija, trikdymo Italijos Respublika iki 1998 m. gruodžio 28 d. neįvykdė įsipareigojimų pagal paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalį, o po šios datos – pagal buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
30. Remiantis Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalimi, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija prašė padengti išlaidas ir Italijos Respublika pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1. Nesiėmusi priemonių išvengti SAT „Valloni e steppe pedegarganiche“ buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių rūšių, kurių apsaugai įsteigta ši teritorija, trikdymo Italijos Respublika iki 1998 m. gruodžio 28 d. neįvykdė įsipareigojimų pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 4 dalį, o po šios datos – pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 6 straipsnio 2 dalį.
2. Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.