62024CJ0453
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
2026. január 22. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – 2005/214/IB kerethatározat – A pénzbüntetések kölcsönös elismerése – A 7. cikk (2) bekezdésének g) pontja – Az elismerés és a végrehajtás megtagadásának okai – Az érintettnek a jogorvoslathoz való jogáról és az erre nyitva álló határidőről történő tájékoztatása – A 7. cikk (3) bekezdése – A kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával való konzultációra vonatkozó kötelezettség”
A C‑453/24. sz. [Hadenov] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Sofiyski gradski sad (szófiai városi bíróság, Bulgária) a Bírósághoz 2024. június 26‑án érkezett, 2024. június 26‑i határozatával terjesztett elő a
BC
ellen folytatott,
a Sofiyska gradska prokuratura
részvételével folyamatban lévő büntetőeljárásban,
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: K. Jürimäe tanácselnök (előadó), K. Lenaerts, a Bíróság elnöke, a második tanács bírájaként eljárva, F. Schalin, M. Gavalec és Csehi Z. bírák,
főtanácsnok: J. Richard de la Tour,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az Európai Bizottság képviseletében M. Wasmeier és I. Zaloguin, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. július 3‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2009. február 26‑i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal (HL 2009. L 81., 24. o.) módosított, a kölcsönös elismerés elvének a pénzbüntetésekre való alkalmazásáról szóló, 2005. február 24‑i 2005/214/IB tanácsi kerethatározat (HL 2005. L 76., 16. o.; a továbbiakban: 2005/214 kerethatározat) 6. cikkének, valamint 7. cikke (2) bekezdése g) pontjának és (3) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a Bezirkshauptmannschaft Neusiedl am See (nezsideri kerületi közigazgatási hatóság, Ausztria) (a továbbiakban: BHM) által BC bolgár állampolgárral szemben autópálya‑használati díj meg nem fizetése miatt Ausztriában kiszabott pénzbüntetés Bulgáriában történő elismerése és végrehajtása érdekében indított eljárás keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
3
A 2005/214 kerethatározat (1), (2), (4) és (5) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„(1)
Az Európai Tanács 1999. október 15‑én és 16‑án Tamperében tartott ülésén elfogadta a kölcsönös elismerés elvét, amelynek az Európai Unión belül mind a polgári, mind a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés alapjává kell válnia.
(2)
A kölcsönös elismerés elvét kell alkalmazni az igazságügyi és közigazgatási hatóságok által kiszabott pénzbüntetésekre, az ilyen büntetéseknek a büntetés kiszabása szerinti tagállamtól eltérő tagállamban való végrehajtásának megkönnyítése érdekében.
[…]
(4)
E kerethatározatnak a közúti közlekedési szabályok megsértésével kapcsolatban kiszabott pénzbüntetésekre is ki kell terjednie.
(5)
E kerethatározat tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és figyelmet fordít [az EUSZ 6. cikkben] elismert és az Európai Unió Alapjogi Chartájában […] megfogalmazott elvekre.”
4
E kerethatározat „Fogalommeghatározások” című 1. cikke a következőket írja elő:
„E kerethatározat alkalmazásában:
a)
»határozat«: természetes vagy jogi személy által fizetendő pénzbüntetést elrendelő jogerős határozat, amennyiben a határozatot az alábbi hatóságok valamelyike hozta:
[…]
iii)
a kibocsátó állam bíróságától eltérő hatósága, szabálysértésnek minősülő és ezért a kibocsátó állam nemzeti joga szerint büntetendő cselekmények tekintetében, feltéve, hogy az érintett személynek lehetősége nyílt arra, hogy valamely, különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság elbírálja az ügyét;
[…]
[…]”
5
E kerethatározat „A határozatok továbbítása és a központi hatóság megkeresése” című 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Valamely határozat, az e cikkben előírt tanúsítvánnyal együtt, továbbítható azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak, amelyben az a természetes vagy jogi személy, akinek a terhére a határozatot hozták, vagyonnal vagy jövedelemmel rendelkezik, ahol szokásos tartózkodási helye, illetve jogi személy esetében bejegyzett székhelye található.
(2)   A tanúsítványt, amelynek minta‑formanyomtatványa a mellékletben található, a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatósága aláírja, és igazolja, hogy a tanúsítvány tartalma a valóságnak megfelel.
[…]”
6
A 2005/214 kerethatározat „A határozatok elismerése és végrehajtása” című 6. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„A végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatóságai minden további alaki követelmény nélkül elismerik a 4. cikkel összhangban részükre továbbított határozatot, és haladéktalanul megteszik a végrehajtáshoz szükséges valamennyi intézkedést, kivéve, ha a hatáskörrel rendelkező hatóság úgy dönt, hogy a 7. cikkben az elismerés, illetve a végrehajtás megtagadására vonatkozóan előírt okok valamelyikére hivatkozik.”
7
E kerethatározat „Az elismerés és a végrehajtás megtagadásának okai” című 7. cikke kimondja:
„(1)   A végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatóságai megtagadhatják a határozat elismerését és végrehajtását, ha a 4. cikkben előírt tanúsítvány bemutatása nem történt meg, vagy a tanúsítvány hiányos, vagy nyilvánvalóan nem felel meg a határozatban foglaltaknak.
(2)   A végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága abban az esetben is megtagadhatja a határozat elismerését és végrehajtását, ha megállapítást nyer, hogy:
[…]
g)
a 4. cikkben előírt tanúsítvány szerint az érintett személy írásbeli eljárás esetén a kibocsátó állam jogának megfelelően személyesen vagy a nemzeti jog szerint eljárni jogosult képviselője útján nem kapott tájékoztatást az ügyben a jogorvoslathoz való jogáról és az ilyen jogorvoslati lehetőség határidejéről;
[…]
(3)   Az (1) bekezdésben és a (2) bekezdés c), g), i) és j) pontjában említett esetekben a határozat elismerésének és végrehajtásának teljes vagy részleges megtagadására vonatkozó döntés meghozatala előtt a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága megfelelő módon konzultál a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával, és szükség esetén felkéri, hogy haladéktalanul küldjön meg számára minden szükséges információt.”
8
E kerethatározat „A végrehajtásra vonatkozó jog” című 9. cikkének (1) bekezdése szerint:
„E cikk (3) bekezdésének és a 10. cikknek a sérelme nélkül, a határozat végrehajtását a végrehajtó állam joga a végrehajtó államnak a pénzbüntetésekre vonatkozó jogi szabályozásával megegyező módon szabályozza. Kizárólag a végrehajtó tagállam hatóságai jogosultak dönteni a végrehajtási eljárásokra és az összes, ezekkel kapcsolatos intézkedés meghatározására vonatkozóan, beleértve a végrehajtás megszüntetésének indokait is.”
9
Ugyanezen kerethatározatnak „A végrehajtás megszüntetése” című 12. cikke értelmében:
„(1)   A kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatósága haladéktalanul tájékoztatja a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatóságát minden olyan döntésről vagy intézkedésről, amelynek eredményeként a határozat végrehajthatósága megszűnik, vagy bármely más okból azt a végrehajtó államtól visszavonják.
(2)   A végrehajtó állam a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságának a döntésről vagy az intézkedésről szóló értesítését követően azonnal megszünteti a végrehajtást.”
10
A 2005/214 kerethatározat „Végrehajtás” című 20. cikkének (3) bekezdése így rendelkezik:
„Amennyiben a 4. cikkben említett tanúsítvány alapján felmerül annak lehetősége, hogy a Szerződés 6. cikkében biztosított alapvető jogok és alapvető jogelvek sérültek, a tagállamok ellenezhetik a határozatok elismerését és végrehajtását. A 7. cikk (3) bekezdésében említett eljárást kell alkalmazni.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
11
2023. november 24‑i határozatával a BHM a 2002. július 16‑i Bundesstraβen Mautgesetz 2002 (a szövetségi közutak használati díjáról szóló törvény) (BGBl. I, 155/2021) több rendelkezésének megsértése miatt 350 euró pénzbírságot szabott ki BC bolgár állampolgárral szemben.
12
A BHM a 2023. november 24‑i határozat elismerése és végrehajtása iránti kérelemmel fordult a Sofiyski gradski sadhoz (szófiai városi bíróság, Bulgária) mint a 2005/214 kerethatározat alapján a végrehajtásra hatáskörrel rendelkező hatósághoz.
13
A 2005/214 kerethatározat 4. cikke alapján kiadott, a 2023. november 24‑i határozatot kísérő tanúsítványból kitűnik, hogy az ügyet írásbeli eljárás keretében bírálták el, és hogy az osztrák jognak megfelelően BC‑t 2023. december 28‑án személyesen vagy eljárni jogosult képviselő útján tájékoztatták a jogorvoslathoz való jogáról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről. Ez a tanúsítvány közli, hogy BC nem élt jogorvoslattal az előírt határidőn belül, és hogy a 2023. november 24‑i határozat 2024. január 12‑én jogerőre emelkedett.
14
Mindazonáltal e tanúsítványon szerepel a „kézbesítési bizonylat nélkül” megjegyzés, ami a kérdést előterjesztő bíróság számára kérdésessé teszi e határozat BC‑nek való tényleges kézbesítésének megtörténtét.
15
Emellett e bíróság megjegyzi, hogy az ügy iratainak egyetlen eleme sem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy sor került ilyen kézbesítésre. Az említett határozat elismerésére és végrehajtására irányuló eljárás keretében e bíróság e tekintetben rögzíti: BC nem lakik azon a címen, amelyre e határozatot megküldték, nem állapítható meg, hogy BC az önkormányzati hatóságoknak bejelentett második címen lakik, valamint BC nem áll kapcsolatban a hivatalból kirendelt ügyvéddel.
16
A kérdést előterjesztő bíróság ebből azt a következtetést vonja le, hogy BC‑t sem személyesen, sem meghatalmazott képviselő útján nem tájékoztatták a 2023. november 24‑i határozatról, sem pedig az e határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogáról. E körülmények között úgy véli, hogy a 2005/214 kerethatározat 7. cikke (2) bekezdésének g) pontja alapján megtagadhatja e határozat elismerését és végrehajtását.
17
Emellett e bíróság úgy véli, hogy e tájékoztatás hiánya azt is jelenti, hogy nem tartották tiszteletben a 2005/214 kerethatározat 20. cikkének (3) bekezdését.
18
Mivel azonban ez a megtagadási ok fakultatív jellegű, a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a gyakorlatban két lehetőség közül kell választania. Vagy megtagadhatja a 2023. november 24‑i határozat elismerését és végrehajtását, ami veszélyeztetheti a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés mechanizmusát és elősegíti a büntetlenséget, vagy elismerheti és végrehajthatja ezt a határozatot BC uniós jogból eredő jogainak kárára.
19
E körülmények között e bíróság egy harmadik lehetőséget vesz fontolóra, amely a kibocsátó hatósággal való együttműködésre irányul annak vizsgálata érdekében, hogy a 2023. november 24‑i határozat szabályszerű kézbesítésének hiányára tekintettel BC továbbra is jogosult‑e jogorvoslattal élni e határozattal szemben. Igenlő válasz esetén a kérdést előterjesztő bíróság azt tervezi, hogy a bolgár jog által számára biztosított eszközök felhasználásával maga kézbesíti a 2023. november 24‑i határozatot BC részére, és tájékoztatja őt a jogorvoslati határidőről.
20
A kérdést előterjesztő bíróságban ugyanakkor felmerül a kérdés, hogy lehet‑e így értelmezni a 2005/214 kerethatározatot.
21
E körülmények között a Sofiyski gradski sad (szófiai városi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„Értelmezhető‑e úgy a 2005/214 kerethatározat 6. cikke szerinti elismerési kötelezettség, a kerethatározat 7. cikkének (3) bekezdése szerinti konzultációra való jogosultság, valamint a büntetlenség elkerülésének elve, hogy azok feljogosítják a végrehajtó hatóságot arra, hogy – amennyiben megállapítja az [e] kerethatározat 7. cikke (2) bekezdésének g) pontja szerinti mérlegelhető megtagadási ok fennállását –
1)
[ugyanezen] kerethatározat 7. cikke (3) bekezdésének megfelelően konzultáljon a kibocsátó hatósággal annak megállapítása érdekében, hogy a szankcióval sújtott személynek lehetősége van‑e arra, hogy a pénzbüntetést kiszabó határozattal szemben jogorvoslattal éljen;
2)
igenlő válasz esetén a pénzbüntetést kiszabó határozatot kézbesítse a szankcióval sújtott személynek, és tájékoztassa őt a jogorvoslathoz való jogról;
3)
megvárja az esetleges jogorvoslat eredményét, és azt az ügy érdemében hozandó határozatában figyelembe vegye[?]”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az elfogadhatóságról
22
A Bizottság az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlanságára hivatkozik az első kérdés hipotetikus jellege miatt, és azt állítja, hogy a második és a harmadik kérdés megválaszolásához át kell fogalmazni azt.
23
A Bizottság ugyanis úgy véli, hogy a kérdést előterjesztő bíróság már megállapította a végrehajtás megtagadásának a 2005/214 kerethatározat 7. cikke (2) bekezdésének g) pontjában előírt mérlegelhető okának fennállását, anélkül hogy előzetesen igénybe vette volna a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával folytatott, e kerethatározat 7. cikkének (3) bekezdésében előírt kötelező konzultációt.
24
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 267. cikkel bevezetett eljárás a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés eszköze, amelynek révén az előbbi az utóbbiak által eldöntendő jogviták megoldásához szükséges támpontokat nyújt az uniós jog értelmezése terén. Az előzetes döntéshozatalra utalás indoka nem az általános vagy hipotetikus kérdésekről való véleménynyilvánítás, hanem az adott jogvita tényleges megoldásának szükségessége (lásd: 1965. december 1‑jei Schwarze ítélet, 16/65, EU:C:1965:117, 1094. o.; 1990. október 18‑iDzodzi ítélet, C‑297/88 és C‑197/89, EU:C:1990:360, 33. pont; 2020. március 26‑iMiasto Łowicz és Prokurator Generalny ítélet, C‑558/18 és C‑563/18, EU:C:2020:234, 44. pont).
25
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság első kérdésével a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával való, a 2005/214 kerethatározat 7. cikkének (3) bekezdésében előírt konzultációs kötelezettség tárgyának és terjedelmének pontosítását kéri annak érdekében, hogy e konzultáció lefolytatását követően határozni tudjon az elismerés és a végrehajtás megtagadásának az e kerethatározat 7. cikke (2) bekezdésének g) pontjában szereplő okának esetleges alkalmazásáról.
26
Ebből következik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság még nem határozott a végrehajtás megtagadásának e mérlegelhető okáról, és hogy az állásfoglalását megelőzően kíván kötelező konzultációt folytatni a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával. Ebből következik, hogy az első kérdés nem hipotetikus jellegű.
27
Következésképpen az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadható.
Az első kérdésről
28
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2005/214 kerethatározat 6. cikkét, valamint 7. cikke (2) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdését akként kell‑e értelmezni, hogy a pénzbüntetést kiszabó határozat elismerését és végrehajtását megtagadó határozat meghozatalát megelőző konzultációs kötelezettség keretében, amennyiben kétséges, hogy az érintettnek az e büntetést kiszabó határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről nyújtott tájékoztatás ténylegesen megtörtént‑e, a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága köteles megvizsgálni a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságánál, hogy ilyen jogorvoslat benyújtható‑e még.
29
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy – amint az különösen a 2005/214 kerethatározat 1. és 6. cikkéből, valamint (1) és (2) preambulumbekezdéséből kitűnik – a 2005/214 kerethatározat célja, hogy hatékony mechanizmust hozzon létre a valamely természetes személlyel vagy jogi személlyel szemben az e kerethatározat 5. cikkében felsorolt jogsértések egyikének elkövetése miatt jogerősen pénzbüntetést kiszabó határozatok határokon átnyúló elismerésére és végrehajtására (2013. november 14‑iBaláž ítélet, C‑60/12, EU:C:2013:733, 27. pont).
30
A kölcsönös elismerés elve, amely a 2005/214 kerethatározat rendszerének alapját képezi, e kerethatározat 6. cikke értelmében magában foglalja azt, hogy a tagállamok főszabály szerint minden további alaki követelmény nélkül kötelesek elismerni valamely, az említett kerethatározat 4. cikkének megfelelően továbbított, pénzbüntetést kiszabó határozatot, és haladéktalanul meg kell tenniük a végrehajtáshoz szükséges valamennyi intézkedést, az ilyen határozat elismerése vagy végrehajtása megtagadásának okait pedig megszorítóan kell értelmezni (lásd ebben az értelemben: 2013. november 14‑iBaláž ítélet, C‑60/12, EU:C:2013:733, 29. pont; 2021. október 6‑iLU [Közúti közlekedési bírságok behajtása] ítélet, C‑136/20, EU:C:2021:804, 38. pont).
31
A 2005/214 kerethatározat 7. cikkének (1) és (2) bekezdése felsorolja az e kerethatározat hatálya alá tartozó határozatok elismerése és végrehajtása megtagadásának okait.
32
Közelebbről, e kerethatározat 7. cikke (2) bekezdésének g) pontja kimondja, hogy a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága megtagadhatja valamely pénzbüntetést kiszabó határozat elismerését és végrehajtását, ha megállapítást nyer, hogy az ugyanezen kerethatározat 4. cikkében előírt tanúsítvány szerint az érintett személy írásbeli eljárás esetén a kibocsátó állam jogának megfelelően személyesen vagy a nemzeti jog szerint eljárni jogosult képviselője útján nem kapott tájékoztatást az ügyben a vele szemben pénzbüntetést kiszabó határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogáról és e jog gyakorlásának határidejéről.
33
A tagállamok jogszabályaira utalva az uniós jogalkotó a tagállamokra bízta annak eldöntését, hogy miként kell tájékoztatni az érintettet a vele szemben pénzbüntetést kiszabó határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogáról, e jog gyakorlásának határidejéről, valamint e határidő kezdő időpontjáról, ám a kézbesítésnek ténylegesen meg kell történnie, valamint garantálni kell a hatékony bírói jogvédelemhez való jogot és a védelemhez való jog gyakorlását (lásd ebben az értelemben: 2019. december 5‑iCentraal Justitieel Incassobureau [Pénzbüntetések elismerése és végrehajtása] ítélet, C‑671/18, EU:C:2019:1054, 35. pont).
34
Egyébiránt meg kell jegyezni, hogy a 2005/214 kerethatározat 3. cikkének megfelelően e kerethatározat nem érinti az EUSZ 6. cikkben biztosított alapvető jogok és alapvető jogelvek tiszteletben tartásának a kötelezettségét, ezért e kerethatározat 20. cikkének (3) bekezdése azt is előírja, hogy a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága megtagadhatja a pénzbüntetést kiszabó határozat elismerését és végrehajtását az EUSZ 6. cikkben meghatározott alapvető jogok vagy alapvető jogelvek megsértése esetén (2019. december 5‑iCentraal Justitieel Incassobureau [A pénzbüntetések elismerése és végrehajtása] ítélet, C‑671/18, EU:C:2019:1054, 37. pont).
35
E tekintetben a jogalanyok uniós jogból eredő jogai hatékony bírói védelmének elve, amelyre az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése utal, a tagállamok közös alkotmányos hagyományain nyugvó uniós jogi alapelv, amelyet rögzít a Rómában 1950. november 4‑én aláírt, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. és 13. cikke, ezt jelenleg az Alapjogi Charta 47. cikke is megerősíti (2018. február 27‑iAssociação Sindical dos Juízes Portugueses ítélet, C‑64/16, EU:C:2018:117, 35. pont; 2019. december 5‑iCentraal Justitieel Incassobureau [A pénzbüntetések elismerése és végrehajtása] ítélet, C‑671/18, EU:C:2019:1054, 38. pont).
36
Márpedig a Bíróság kimondta, hogy a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartása megköveteli, hogy a pénzbüntetést kiszabó határozatot az érintett valóban és ténylegesen megkapja, azaz azt olyan módon közöljék vele, amely lehetővé teszi számára, hogy pontosan megismerje az annak alapjául szolgáló indokokat, a 2005/214 kerethatározat 1. cikke a) pontjának iii. alpontja értelmében vett rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeket, valamint az azok bejelentésére nyitva álló határidőt annak érdekében, hogy hatékonyan megvédhesse jogait, és az ügy teljes ismeretében tudjon dönteni arról, hogy érdemes‑e bíróság előtt megtámadni az ilyen határozatot (lásd ebben az értelemben: 2021. október 6‑iProkuratura Rejonowa Łódź‑Bałuty ítélet, C‑338/20, EU:C:2021:805, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37
Ennélfogva a pénzbüntetést kiszabó határozat elismerése és végrehajtása előtt a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatóságának feladata annak vizsgálata, hogy sor került‑e az előző pontban leírt valós és tényleges átvételre.
38
A kölcsönös elismerés elvének megfelelően, amely – amint arra a jelen ítélet 30. pontja emlékeztet – a 2005/214 kerethatározat rendszerének alapjául szolgál, e vizsgálat a 2005/214 kerethatározat 4. cikkében említett tanúsítványban szereplő információkon alapul.
39
Mindazonáltal, amint azt a főtanácsnok az indítványának 50. és 52. pontjában lényegében megjegyezte, amennyiben e tanúsítvány olyan egymásnak ellentmondó adatokat tartalmaz, amelyek kétségeket ébreszthetnek azon határozat közlését illetően, amelynek elismerését és végrehajtását kérik, a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatóságának az e kerethatározat 7. cikke (2) bekezdésének g) pontjában írt, az elismerés és a végrehajtás megtagadására vonatkozó ok alkalmazása előtt az említett kerethatározat 7. cikke (3) bekezdésének megfelelően konzultálnia kell a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával. E konzultáció keretében az első hatóságnak olyan információkat kell beszereznie, amelyek lehetővé teszik az azzal kapcsolatos bizonytalanság eloszlatását, hogy az érintett személyt a kibocsátó állam nemzeti jogának megfelelően ténylegesen tájékoztatták‑e a jogorvoslathoz való jogáról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről.
40
Ezenkívül, amint arra a főtanácsnok az indítványának 56. pontjában lényegében rámutatott, a jogorvoslati kérelem benyújtására nyitva álló határidő a kibocsátó állam joga szerint csak attól az időponttól kezdődhet, amikor a pénzbüntetést kiszabó határozatot ténylegesen közölték az érintettel, és amikor az érintettet tájékoztatták a jogorvoslathoz való jogáról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről. Ilyen esetben az érintett tájékoztatásának elmaradása megkérdőjelezheti e határozat jogerős voltát.
41
Márpedig az ilyen határozatnak a végrehajtó államban való elismerése és végrehajtása e jogerő fennállásától függ. A 2005/214 kerethatározattal összefüggésben ugyanis e kerethatározat 1. cikkének a) pontja a „határozatot” úgy határozza meg, mint „természetes vagy jogi személy által fizetendő pénzbüntetést elrendelő jogerős határozat”. Az a tény, hogy e rendelkezés az érintett határozat „jogerős” jellegére utal, hangsúlyozza az érintett határozat megtámadhatatlanságának tulajdonított különös jelentőséget (lásd analógia útján: 2017. január 25‑ivan Vemde ítélet, C‑582/15, EU:C:2017:37, 27. pont). E tényezők megerősítik a konzultációs kötelezettségnek a jelen ítélet 39. pontjában elfogadott értelmezését.
42
A fenti indokokra tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2005/214 kerethatározat 6. cikkét, valamint 7. cikke (2) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdését akként kell értelmezni, hogy a pénzbüntetést kiszabó határozat elismerését és végrehajtását megtagadó határozat meghozatalát megelőző konzultációs kötelezettség keretében, amennyiben kétséges, hogy az érintettnek az e büntetést kiszabó határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről nyújtott tájékoztatás ténylegesen megtörtént‑e, a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága köteles megvizsgálni a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságánál, hogy ilyen jogorvoslat benyújtható‑e még.
A második és a harmadik kérdésről
43
Második és harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2005/214 kerethatározat 6. cikkét, valamint 7. cikke (2) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdését akként kell‑e értelmezni, hogy amennyiben a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával folytatott konzultációból az derül ki, hogy az érintettet nem tájékoztatták a vele szemben pénzbüntetést kiszabó határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről, és az ilyen jogorvoslat még bejelenthető, a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága egyrészt továbbíthatja ezeket az információkat az érintettnek, másrészt felfüggesztheti az előtte folyamatban lévő elismerési és végrehajtási eljárást a jogorvoslat elbírálásáig vagy az annak bejelentésére nyitva álló határidő lejártáig.
44
Először is az információknak az érintett részére történő továbbítását illetően meg kell állapítani, hogy a 2005/214 kerethatározat egyetlen rendelkezése sem határozza meg pontosan, hogy mely hatóság rendelkezik hatáskörrel e továbbítás biztosítására. Ezzel szemben egyrészt e kerethatározat 7. cikke (2) bekezdésének g) pontjából kitűnik, hogy az érintettet a kibocsátó állam jogszabályainak megfelelően kell tájékoztatni a jogorvoslathoz való jogáról és az annak megtételére nyitva álló határidőről.
45
Másrészt meg kell állapítani, hogy 2005/214 kerethatározat 6. cikke előírja, hogy a végrehajtó állam illetékes hatóságai elismerik az e kerethatározat 4. cikkének megfelelően továbbított határozatot, és haladéktalanul meghozzák az annak végrehajtásához szükséges intézkedéseket. E tekintetben e kerethatározat 9. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy az elismerési és végrehajtási eljárást a végrehajtó állam joga ezen államnak a pénzbüntetésekre vonatkozó jogi szabályozásával megegyező módon szabályozza, és hogy kizárólag ugyanezen állam hatóságai jogosultak dönteni a végrehajtási eljárásokra és az összes, ezekkel kapcsolatos intézkedés meghatározására vonatkozóan, beleértve a végrehajtás megszüntetésének indokait is.
46
E rendelkezésekből következik, hogy – amint arra a főtanácsnok az indítványának 69. pontjában lényegében rámutatott – különbséget kell tenni a pénzbüntetés kiszabásának szakasza és e szankció elismerésének és végrehajtásának szakasza között. E szakaszok közül az elsőre a kibocsátó állam hatóságai, a másodikra pedig a végrehajtó állam hatóságai rendelkeznek hatáskörrel.
47
Mivel a pénzbüntetést kiszabó határozatnak az érintettel való közlése, valamint az érintettnek a jogorvoslathoz való jogról és az e jog gyakorlására nyitva álló határidőről való tájékoztatása a pénzbüntetés kiszabásának szakaszához tartozik, mindez a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságának a feladata. Ebből következik, hogy a végrehajtó állam hatósága a 2005/214 kerethatározat alapján semmilyen hatáskörrel nem rendelkezik arra, hogy tájékoztassa az érintettet a jogorvoslathoz való jogról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről.
48
Másodszor, ami a pénzbüntetést kiszabó határozat elismerésére és végrehajtására irányuló eljárás felfüggesztésének lehetőségét illeti, a 2005/214 kerethatározat nem biztosít ilyen lehetőséget a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága számára.
49
Ezzel szemben, amint az az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre adott válaszból következik, ha az e kerethatározat 7. cikkének (3) bekezdése alapján lefolytatott konzultáció azt mutatja, hogy az érintett személy még jogorvoslattal élhet a pénzbüntetést kiszabó határozattal szemben, az elismerési és végrehajtási eljárás az említett kerethatározat 1. cikkének a) pontja értelmében vett jogerős határozat hiányában nem folytatható.
50
Ebben az esetben új elismerési és végrehajtási eljárás csak akkor indítható meg, amikor a pénzbüntetést kiszabó határozat már jogerőre emelkedett. A kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságának tehát, ha e határozatnak valamely tagállamban történő végrehajtását kívánja elérni, a 2005/214 kerethatározat 4. cikke szerinti új tanúsítványt kell benyújtania azt követően, hogy az érintett személy adott esetben jogorvoslattal élt, és azt elbírálták, vagy az annak bejelentésére nyitva álló határidő lejárt.
51
Ezt az értelmezést megerősíti e kerethatározat 12. cikkének (1) bekezdése, amely arra kötelezi a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságát, hogy haladéktalanul tájékoztassa a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatóságát minden olyan határozatról vagy intézkedésről, amely azzal jár, hogy a határozat végrehajthatósága megszűnik, vagy azt a végrehajtó államtól bármely más okból visszavonják. E cikk (2) bekezdése alapján, amely kijelentő módot és jelen időt használ, a végrehajtó államnak nincs más választása, mint hogy a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságának a döntésről vagy az intézkedésről szóló értesítését követően azonnal megszünteti a végrehajtást.
52
Ebből az következik, hogy a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága nem függesztheti fel a pénzbüntetést kiszabó határozat elismerésére és végrehajtására irányuló eljárást az érintett által e határozattal szemben bejelenthető jogorvoslat elbírálásáig, illetve az e jogorvoslat bejelentésére nyitva álló határidő lejártáig.
53
A fenti indokokra tekintettel a második és a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2005/214 kerethatározat 6. cikkét, valamint 7. cikke (2) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdését akként kell értelmezni, hogy amennyiben a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával folytatott konzultációból az derül ki, hogy az érintettet nem tájékoztatták a vele szemben pénzbüntetést kiszabó határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről, és az ilyen jogorvoslat még bejelenthető, a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága nem továbbíthatja ezeket az információkat az érintettnek, és nem függesztheti fel az előtte folyamatban lévő elismerési és végrehajtási eljárást a jogorvoslat elbírálásáig vagy az annak bejelentésére nyitva álló határidő lejártáig. E hatóság viszont köteles megszüntetni ezt az eljárást.
A költségekről
54
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A 2009. február 26‑i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, a kölcsönös elismerés elvének a pénzbüntetésekre való alkalmazásáról szóló, 2005. február 24‑i 2005/214/IB tanácsi kerethatározat 6. cikkét, valamint 7. cikke (2) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
a pénzbüntetést kiszabó határozat elismerését és végrehajtását megtagadó határozat meghozatalát megelőző konzultációs kötelezettség keretében, amennyiben kétséges, hogy az érintettnek az e büntetést kiszabó határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről nyújtott tájékoztatás ténylegesen megtörtént‑e, a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága köteles megvizsgálni a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságánál, hogy ilyen jogorvoslat benyújtható‑e még.
2)
A 2009/299 kerethatározattal módosított 2005/214 kerethatározat 6. cikkét, valamint 7. cikke (2) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
amennyiben a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságával folytatott konzultációból az derül ki, hogy az érintettet nem tájékoztatták a vele szemben pénzbüntetést kiszabó határozattal szembeni jogorvoslathoz való jogról és az annak gyakorlására nyitva álló határidőről, és az ilyen jogorvoslat még bejelenthető, a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága nem továbbíthatja ezeket az információkat az érintettnek, és nem függesztheti fel az előtte folyamatban lévő elismerési és végrehajtási eljárást a jogorvoslat elbírálásáig vagy az annak bejelentésére nyitva álló határidő lejártáig. E hatóság viszont köteles megszüntetni ezt az eljárást.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.