62002CC0394_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Az EK 226. cikk alapján benyújtott jelen keresetében a Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság – mivel a Dimosia Epicheirisi Ilektrismoy villamossági közvállalkozás (a továbbiakban: DEI) a megalopoliszi hőerőmű (a továbbiakban: megalopoliszi erőmű) szállítószalag-rendszerének legyártására vonatkozó szerződést pályázati felhívás előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás útján ítélte oda – nem teljesítette a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14‑i 93/38/EGK tanácsi rendeletből (a továbbiakban: a közüzemi ágazati irányelv)(2) és különösen annak 20. és azt követő cikkeiből eredő kötelezettségeit.
A tényállás és az ügy háttere
2. 1997 végén a DEI a megalopoliszi erőmű szilárd származékainak kéntelenítését, stabilizálását, szállítását és lerakását biztosító rendszer felállítására irányuló projektet terjesztett az illetékes nemzeti környezetvédelmi hatóság, a Környezetvédelmi, Területrendezési és Közmunkaügyi Minisztérium elé az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27‑i 85/337/EGK tanácsi rendelet (a továbbiakban: a környezeti hatásvizsgálati irányelv)(3) szerinti, környezetre gyakorolt hatás vizsgálatára irányuló eljárás lefolytatása végett. 1998. október 29‑i és 1999. december 30‑i határozataival az illetékes nemzeti környezetvédelmi hatóság hozzájárulását adta a projekthez. A hozzájárulás feltételéül előírta, hogy a DEI egyrészt kilenc hónapon belül nyújtson be az említett erőmű által termelt hulladék megsemmisítésére vonatkozó végleges engedély iránti kérelmet, másrészt tizenkét hónapon belül állítson fel egy, a salaknak ez utóbbi és a salak kezelését végző thokniai bánya közötti szállítását biztosító szállítószalag-rendszert.
3. A DEI, miután nem hivatalos formában tájékoztatták e határidők meghatározásának lehetőségéről, 1999. július 27‑én pályázati felhívás közzététele nélküli tárgyalásos közbeszerzési eljárást megnyitása mellett döntött, és a Koch/METKA, valamint a Dosco vállalkozást ajánlattételre hívta fel.
4. 2000. január 18‑án a Dosco kijelentette, hogy az eljárásban nem tud részt venni, ezért visszavonta a pályázatát.
5. 2000. augusztus 29‑én több hónapig tartó ártárgyalást követően a DEI a Koch/Metka vállalkozásnak ítélte oda a szállítószalag-rendszer legyártására vonatkozó szerződést.
6. 2000. október 3‑án kelt levelében a Bizottság Görögországtól tájékoztatást kért a vitatott szerződésről. A 2000. november 9‑én Görögországtól levélben kapott választ követően a Bizottság 2001. április 17‑én küldte el a hivatalos figyelmeztetést. Görögország 2001. július 30‑i levelében válaszolt. Miután a Görög Köztársaságot észrevételei megtételére felhívta, a Bizottság 2001. december 21‑én indokolással ellátott véleményt bocsátott ki, amelyben megállapította, hogy a közüzemi ágazati irányelvnek megfelelően a megalopoliszi erőmű és a thokniai bánya közötti hamuszállítás céljából épülő szállítószalag-rendszer legyártására vonatkozó szerződésre felhívást kellett volna az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
közzétenni. Felhívta Görögországot, hogy az indokolással ellátott véleménynek történő megfeleléshez szükséges intézkedéseket két hónapos határidőn belül tegye meg. Mivel nem volt elégedett Görögország 2002. április 3‑i levelében adott válaszával, a Bizottság 2002. november 8‑án benyújtotta jelen keresetét.
A vonatkozó közösségi rendelkezések
7. A közüzemi ágazati irányelv 15. cikke előírja, hogy „az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló szerződéseket, illetve a XVI. A. mellékletben felsorolt szolgáltatásokra vonatkozó szerződéseket a III., IV. és V. cím rendelkezései szerint kell odaítélni”.
8. A közüzemi ágazati irányelv IV. címében található 20. cikkének (1) bekezdése szerint, amely a szerződések odaítéléséről szól, „az ajánlatkérő az 1. cikk (7) bekezdésében leírt eljárások bármelyikét választhatja, amennyiben a (2) bekezdésre is tekintettel, a 21. cikknek megfelelően pályázati felhívást tettek közzé.”
9. Ugyanezen rendelkezés (2) bekezdése szerint:
„(2) Az ajánlatkérő a következő esetekben pályázati felhívás nélkül alkalmazhat szerződés-odaítélési eljárást: […]
(c) ha műszaki vagy művészi jellege következtében vagy a kizárólagos jogok védelmével kapcsolatos okból a szerződést csak egy meghatározott szállító, vállalkozó vagy szolgáltató teljesítheti;
(d) annyiban, amennyiben feltétlenül szükséges akkor, ha az adott ajánlatkérő által előre nem látható események által okozott rendkívüli sürgősségi okokból a nyílt vagy meghívásos eljárás határidejét nem lehet betartani.”
10. A közüzemi ágazati irányelv 1. cikkének (7) bekezdése három különböző beszerzési eljárást határoz meg: nyílt, meghívásos és tárgyalásos eljárást, amelyeket az ajánlatkérőknek követniük kell, ha az irányelv alkalmazandó.
11. A közüzemi ágazati irányelv 21. cikkének (1) bekezdése határozza meg, hogyan tehető közzé a pályázati felhívás, lényegében az irányelv mellékletében található mintáknak megfelelő hirdetménynek a Hivatalos Lapban való közzététele révén.
Az elfogadhatóságról
12. Görögország két okból vitatja a Bizottság keresetének elfogadhatóságát.
13. Először is a Bizottság nem határozta meg az indokolással ellátott véleménynek való megfeleléshez meghozandó intézkedéseket. Mivel a szóban forgó beszerzés olyan építési beruházást érintett, amelyet nagyrészt – mintegy 85%‑ban – befejeztek az indokolással ellátott véleményben megállapított határidőre, lehetetlen volt a véleménynek eleget tenni. Ennek fényében Görögország megkérdőjelezi a Bizottság kereshetőségi jogát a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás lefolytatásában.
14. Másodszor az EK 226. cikk szerinti kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás alkalmazása eljárással való visszaélésnek minősül. A Bizottságnak az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21‑i 89/665/EGK tanácsi irányelv (a továbbiakban: az általános jogorvoslati irányelv)(4) 3. cikkében foglalt eljáráshoz kellett volna folyamodnia, amely feljogosítja a Bizottságot arra, hogy közvetlenül beavatkozzon a nemzeti odaítélési eljárásba, és a tagállamtól intézkedést kérjen annak érdekében, hogy az általános árubeszerzésre, az építési beruházásra, illetőleg a szolgáltatásra vonatkozó közbeszerzési irányelv állítólagos egyértelmű és nyilvánvaló megsértését kiküszöböljék.
15. Görögország első kifogását illetően először is emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat alapján az EK 226. cikk alapján fennálló hatásköre gyakorlása során a Bizottság nem köteles bizonyítani kereshetőségi jogát. Tekintettel arra, hogy a Bizottság a Szerződés őrzője, egyedül neki van hatásköre arra, hogy eldöntse, célszerű‑e a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás kezdeményezése, valamint hogy az érintett tagállamnak betudható mely cselekmények vagy mulasztások miatt kell ezt az eljárást megindítani.(5)
16. A Bíróság megállapította továbbá, hogy amennyiben a kötelességszegés következményei az indokolt véleményében lefektetett határidő után is fennállnak, a Bizottság nem köteles kereshetőségi jogát bizonyítani. A közbeszerzési ügyek összefüggésében, anélkül hogy megkülönböztette volna az árubeszerzésre, az építési beruházásra, illetőleg a szolgáltatásra irányuló közbeszerzési szerződéseket, a Bíróság megállapította, hogy a jogellenes következmények továbbra is fennállnak azon szerződések teljesítésének teljes időtartama alatt, amelyeket a közbeszerzési irányelvek megsértésével kötöttek meg.(6)
17. A Bíróság korábban már elutasított olyan elfogadhatatlanság iránti indítványt is, amely szerint az állítólagos kötelességszegés megszűnt abban a helyzetben, amikor az indokolással ellátott véleményben megszabott határidő letelte előtt a szóban forgó odaítélési eljárás lezárult, tekintettel arra, hogy a szerződéseket addig még nem teljesítették teljes egészében. Ebben az esetben a Bíróság ismételten nem tesz különbséget a különböző irányelvek hatálya alá tartozó beszerzési szerződések között.(7)
18. Jelen ügyben az iratokból kitűnik, hogy az indokolt határozatban megállapított határidő lejártakor a szerződést még nem teljesítették teljes egészében az alperes saját elismerése szerint sem. Az építési beruházást valójában csak 2002 májusában fejezték be. Ebből következően megkérdőjelezhetetlen a Bizottság kereshetőségi joga.
19. Görögországnak az indokolt vélemény végrehajtásának gyakorlati okokból való lehetetlenségére vonatkozó érveit, amelyek a Bizottság keresetét megalapozatlanná tennék, véleményem szerint szintén el kell utasítani.
20. Először is a Bíróság következetesen azt mondta ki, hogy „ha az indokolással ellátott véleményben megállapított határidő után a kötelezettségszegést jóvá is tették, a kereshetőségi jog még akkor is létezik, annak érdekében, hogy megállapítsák a tagállam azon felelősségének jogcímét, amelyet más tagállamok, a Közösség, illetve a magánszemélyek irányában visel.”(8) Ehhez hozzáteszem, hogy ugyanez akkor is érvényes, ha a kötelezettségszegést már nem lehet jóvátenni.
21. A felelősség lehetséges jogcímeinek megállapítása különösen fontos a közbeszerzési eljárások szabályainak megszegése esetén. Általában egyetértés van abban, hogy a teljesedésbe ment szerződés megsemmisítése az alkalmazandó közösségi közbeszerzési szabályok megsértése miatt nem mindig a legértelmesebb megoldás, hiszen rendszerint ez nem szolgálja az érintett magánérdeket, illetőleg közérdeket. Ez különösen igaz azokra az építési beruházásokra irányuló szerződésekre, amelyeket nagyrészt már teljesítettek. Ilyen körülmények között a legmegfelelőbb jogorvoslat a kárt szenvedett felek számára a kártérítés lehet. Pontosan ez a logika húzódik meg mind az általános jogorvoslati irányelv, mind a vízügyi, energiaipari, fuvarozási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásairól szóló közösségi szabályok alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. február 25‑i 92/13/EK tanácsi irányelv(9) (a továbbiakban: a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv) mögött. Ezen irányelvek 2. cikkének (6) bekezdése felhatalmazza a tagállamot annak előírására, hogy a szerződés odaítélését követő szerződéskötés után a jogorvoslati eljárásokért felelős testület hatásköre csak a jogsértés károsultjainak járó kártérítés megítélésére korlátozódjon. A Bíróság azon megállapítása, amely szerint kötelezettségszegés történt, alapját képezheti a bekövetkezett kár miatti kártérítési igénynek a nemzeti bíróság előtt, még akkor is, ha a szerződést odaítélték, és teljesedésbe ment.
22. Ez még inkább igaz a közüzemi ágazati irányelv megsértése esetén. Feltéve, hogy Görögország kötelezettségeit megfelelően teljesítette a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv értelmében – amely, ahogyan azt alább kifejtem, a jelen ügyben alkalmazandó – az abban létrehozott, viszonylag bőkezű kártérítési szabályozásból minden károsult félnek részesülnie kell.(10)
23. Görögország érvelése szerint jelen ügyben nincs harmadik személy, aki a Bíróság ítélete alapján nemzeti szinten kártérítést igényelhetne. Ezt az érvelést szintén el kell vetni.
24. Először is ezen érvelés nem veszi figyelembe a valóságot. Az igénylők lehetséges körét mindkét jogorvoslati irányelv nagyon széles értelemben úgy fogalmazza meg, mint akinek „valós lehetősége lett volna a szerződés elnyerésére, valamint […] az elkövetett jogsértés ezt a lehetőséget hátrányosan érintette”. Ebből eredően jelentős azon személyek száma, akik a vonatkozó rendelkezések alapján kártérítési igénnyel léphetnek fel, és létezésük véleményem szerint előzetesen nem zárható ki. Jelen ügyben egy másik cég, a Dosco is részt vett az odaítélési eljárás előkészítő szakaszában, de (a Bíróság előtt nem részletezett okból) visszalépett. Emellett a Bizottság a benyújtott iratok alapján, egyéni panaszra járt el. Ezért a védekezésben előadott érvekkel ellentétben nem lehet kizárni annak a lehetőségét, hogy vannak olyan felek, akik a Bíróságnak a közösségi közbeszerzési szabályok megsértést megállapító határozata alapján előnyben részesülhetnek.
25. Másodszor Görögország érveinek elfogadása lehetővé tenné a nemzeti hatóságok számára, hogy megkerüljék az közbeszerzési EK‑szabályokban meghatározott kötelezettségeiket. Az EK 226. cikk alapján folyó pert megelőző és bírósági eljárások hosszát tekintve nagyon valószínű, hogy mire a Bíróság az állítólagos jogsértéssel érintett szerződés érdemében dönt, azt már teljesítik, kivéve ha az odaítélési eljárást felfüggesztő átmenteti intézkedéseket rendeltek el. Ezért a tagállamoknak elég lenne a pert megelőző eljárás során következetesen tagadni a Bizottság állításait, mialatt a vitatott szerződést teljesítenék, majd később a Bizottság keresetének elfogadhatatlanságával érvelhetnének arra hivatkozva, hogy az indokolással ellátott véleményben foglaltaknak nem lehetett eleget tenni. Emellett elfogadhatatlan lenne, ha a tagállam kedvezőbb helyzetbe kerülne akkor, ha a jogsértés már megtörtént, ahhoz képest, amikor az még megelőzhető.
26. Végezetül a Bíróság kimondta, hogy mivel a tagállami kötelezettségszegés megállapítása nincs az abból eredő kár megállapításához kötve, a tagállam nem hivatkozhat arra a körülményre, hogy harmadik személynek nem keletkezett kára a közbeszerzési szabályoknak az ajánlatkérő nemzeti hatóság által történt állítólagos megsértéséből.(11)
27. Ami a kötelezettségszegő tagállam által meghozandó intézkedések megjelölését illeti, a töretlen ítélkezési gyakorlat szerint a Bizottságnak nem kell megjelölnie az indokolással ellátott véleményben azon intézkedéseket vagy lépéseket, amelyek a kérdéses jogsértés megszüntetése miatt szükségesek.(12) Ezen ítélkezési gyakorlat, amely alátámasztja a Bizottság általános gyakorlatát az EK 226. cikk alapján, véleményem szerint ebben az összefüggésben az „intézményi autonómia” elvének kifejeződése, amely a Közösség és tagállamai közötti kapcsolatot szabályozza.(13) Alkalmazandó közösségi szabály hiányában az EK‑Szerződés által létrehozott hatalommegosztási rendszer szerint a közösségi szabályok átültetéséért, alkalmazásáért és végrehajtásáért való felelősség a saját nemzeti jogrendszereikkel összhangban a tagállamokat terheli,(14) természetesen a Bíróság által kialakított hatékony érvényesülés alapelvének feltételei között.
28. A Görög Köztársaság ennek ellenére érveinek alátámasztására a Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítéletre hivatkozik. Ebben az ügyben a Bíróság korábbi ítélkezési gyakorlatától eltérően megállapította, hogy „a Bizottságnak kifejezetten jeleznie kell az érintett tagállam számára, hogy valamely intézkedést el kell fogadnia ahhoz, hogy annak elmulasztását a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás tárgyává tehesse.”(15) A Bíróság a Bizottság kérelmét részben úgy értelmezte, hogy az annak a megállapítására irányul, hogy az alperes tagállamnak a közösségi jog megsértésével az ajánlatkérő nemzeti hatóság által megkötött szerződését meg kellett volna semmisítenie. Mivel ilyen kötelezettségszegést nem jelöltek meg a pert megelőző eljárásban, a Bíróság megállapította, hogy a kérelem részben elfogadhatatlan, mivel a Bizottság az eljárás tárgyát megváltoztatta, ezzel megsértve az Osztrák Köztársaság védelemhez való jogát.
29. Véleményem szerint a jelen ügy körülményei nem hasonlíthatóak a Bizottság kontra Ausztria ügyéhez. Jelen ügyben a Bizottság a pert megelőző eljárás során és a bírósági eljárásban végig fenntartotta a kereset tárgyát, nevezetesen hogy a Görögország – mivel a DEI a szerződést pályázati felhívás előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás útján ítélte oda – nem teljesítette a közüzemi ágazati irányelvből eredő kötelezettségeit. Keresetében a Bizottság nem kérte, hogy Görögországot kötelezzék más intézkedések elfogadására, mint amelyeket a indokolással ellátott vélemény említett. Tehát nem változtatta meg keresetének tárgyát, és nem korlátozta az alperes védelemhez való jogát.
30. Görögország a második, az eljárással való visszaélésre vonatkozó elfogadhatatlansági kifogásában azt állítja, hogy a Bizottságnak közvetlenül kellett volna beavatkoznia az általános jogorvoslati irányelv 3. cikke alapján.
31. E rendelkezésre való hivatkozás minden bizonnyal félreértésen alapul Görögország részéről, mivel ez az irányelv nem irányadó a jelen ügyben.(16) A közüzemi ágazati irányelv megsértését a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv szabályozza, amelyet kifejezetten az érintett ágazatokra vonatkozó közbeszerzési eljárások különleges jellegzetességeihez való igazodás végett, és annak érdekében alkottak meg, hogy megszüntessék az általános jogorvoslati irányelvben a közüzemi ágazati irányelv rendelkezéseinek megsértése kapcsán fennmaradt joghézagokat.(17)
32. Mindemellett a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv a 8. cikkében szintén megteremti azt a különleges eljárást, amely lehetővé teszi a Bizottság számára a közvetlen fellépést a tagállammal szemben, ha a közüzemi ágazati irányelv egyértelmű és nyilvánvaló megsértését észleli. A tagállam számára a Bizottság értesítésére adott válaszra megszabott határidőtől eltekintve az eljárás megegyezik az általános jogorvoslati irányelv 3. cikkében lefektetett eljárással. Noha a Bizottság írásbeli viszonválaszában erre e pontra nem tért ki, a tárgyaláson megjegyezte, hogy az írásban előterjesztett észrevételei ellenére a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv 8. cikkében meghatározott eljárás volt alkalmazandó. Ebből levonható a következtetés, hogy Görögország kifogása inkább a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv 8. cikke alapján folytatott eljárásra vonatkozik, és nem az általános jogorvoslati irányelv 3. cikkére.
33. A Bíróság korábban – véleményem szerint némileg vonakodva –(18) megállapította, hogy „[az általános jogorvoslati irányelv 3. cikke szerinti] különleges eljárás olyan előzetes intézkedés, amely nem tér el a Bizottságnak a Szerződés 226. cikke alapján biztosított hatáskörétől, de nem is helyettesíti azt. E cikk biztosítja a Bizottság számára azt a mérlegelési jogot, hogy keresetet nyújtson be a Bíróság előtt, ha úgy találja, hogy a tagállam nem teljesítette a Szerződésből eredő valamely kötelezettségét, és az érintett tagállam nem tett eleget a Bizottság indokolással ellátott véleményének.”(19) Mindkét rendelkezés gyakorlatilag azonos jellegére tekintettel e megállapításokat a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv 8. cikkében lefektetett eljárásra is alkalmazni kell.
34. Mivel a közbeszerzési szabályok megsértése – különleges jellegzetességeikre tekintettel – gyors fellépést kíván meg annak érdekében, hogy ne kész tényekkel kelljen szembesülni, és mivel a Bizottság hatásköre mindkét jogorvoslati irányelv alapján megállapított különleges eljárásban kifejezetten azért került kialakításra, hogy az ilyen helyzeteket elkerüljék az irányelvek egyértelmű és nyilvánvaló megsértésének észlelése esetén, Görögország álláspontjával egyet lehet érteni a Bizottság döntéséhez kapcsolódó gyakorlati szempontok tekintetében. Azonban a két irányelvben meghatározott különleges eljárás igénybevétele a Bizottság által az e területen folytatott végrehajtási politikájának meghatározásában fennálló mérlegelési jogkörhöz tartozik, és még ha gyakorlati szempontból kifogásolható is, szigorúan jogi szempontból nem lehet kifogásolni.
35. A fentiekből következik, hogy Görögország elfogadhatatlanságra vonatkozó kifogásait el kell utasítani.
Az ügy érdeméről
36. A Bizottság azt állítja, hogy a szóban forgó szerződés a közüzemi ágazati irányelv hatálya alá tartozik, és ezért az irányelv 20. cikkének (1) bekezdése által előírt olyan eljárások egyikének megfelelően kellett volna odaítélni, amely hirdetmény közzétételét foglalja magában.
37. Görögország nem vitatja azt a körülményt, hogy a szerződés elvileg a közüzemi ágazati irányelv hatálya alá tartozik, azonban azt állítja, hogy e szigor alól mentesült 20. cikke (2) bekezdésének c) és d) pontja alapján. Ami a c) pontot illeti, a szóban forgó építési beruházás műszaki jellege következtében a kiválasztott Koch/Metka vállalkozás volt az egyetlen ajánlattevő, amely az építési beruházást teljesíthette. Ami a d) pontot illeti, a rendkívüli sürgősséget az illetékes nemzeti hatóságok előre nem látható határozatai idézték elő azzal, hogy rövid határidőket állapítottak meg a környezetvédelmi eljárások lefolytatására, ami lehetetlenné tette a pályázati felhívást is magában foglaló eljárások bármelyikének betartását.
38. Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy mivel azok a közbeszerzéssel összefüggő, a közösségi jog által biztosított jogok hatékonyságát szolgáló szabályoktól való eltérést jelentenek, a Görögország által hivatkozott mindkét pontot szigorúan kell értelmezni. Ezen túlmenően az eltérést igazoló, különleges körülmények fennállása tekintetében a bizonyítási teher az azokra hivatkozó félre esik.(20)
39. Ami a közüzemi ágazati irányelv 20. cikke (2) bekezdésének c) pontját illeti, Görögország azt állítja, hogy a műszaki okok három típusa igazolja a szerződés Koch/Metkának való odaítélését. Először is különleges műszaki megoldásokat tesznek szükségessé a szállítandó hamu különleges jellemzői, amelyek abból erednek, hogy szén helyett lignit a erőműben használt fűtőanyag. A Görögország által benyújtott műszaki szakvélemény szerint a világon máshol csak egyetlen erőműben használják fűtőanyagként a lignitet, és az ehhez szükséges műszaki megoldásokat nagyon ritkán használják szénnel működő erőművekben. Másrészt a felszín alatti réteg szilárdságának hiánya megnehezítette a szállítószalag alapjainak megépítését. Végül az új szállítószalagot a már meglévőkhöz kellett csatlakoztatni, ezért az azokkal való kompatibilitást biztosítani kellett. E műszaki jellemzőkre tekintettel az ajánlatkérő véleménye szerint kizárólag a Koch/Metka volt birtokában az építési beruházás kivitelezéséhez szükséges szakértelemnek.
40. Nem vagyok meggyőződve arról, hogy a Görögország által felhozott érvek megfelelően alátámasztják, hogy a Koch/Metka volt az egyetlen vállalkozó, amely az építési beruházást teljesíteni tudta. Az a körülmény, hogy a munka kivitelezése különleges műszaki nehézségek jelentett, nem jelenti szükségszerűen azt, ahogyan Görögország hinni látszik, hogy kizárólag egyetlen cég van a nehézségek megoldásához szükséges ismeretek birtokában. Ahogyan a Bíróság megállapította, a tagállam csak akkor hivatkozhat a közüzemi ágazati irányelv 20. cikke (2) bekezdésének c) pontja alapján való eltérésre, ha egyszerre bizonyítja, hogy a szerződés tárgyát képező építési beruházás sajátos műszaki jelleggel rendelkezik, és e műszaki jelleg feltétlenül szükségessé teszi, hogy az említett szerződést a kiválasztott vállalkozásnak ítéljék oda.(21)
41. A Görögország által írásbeli észrevételeiben idézett műszaki szakvélemény megerősíti a megalopoliszi erőmű által használt fűtőanyag ritka jellegét és különleges tulajdonságait, valamint ennek a hamu szállítására vonatkozó következményeit. A műszaki szakvélemény azonban sehol sem utal arra, hogy kizárólag a Koch/Metka volt képes a kért szolgáltatás teljesítésére. Valójában a hivatkozott szakasz elismeri, hogy a lignit fűtőanyaggal működő műszaki megoldásokat a szénnel fűtöttekben is lehet használni, noha nagyon ritkán használják azokat.
42. Álláspontom szerint a talaj összetételére és az új szállítószalagnak a már meglévőkhöz való csatlakoztatására ugyanez az érvelés vonatkozik. A felszín alatti réteg geológiai instabilitása és az új, valamit a létező szállítószalagok közötti kompatibilitás ténylegesen olyan műszaki okok, amelyeket az ajánlatkérő figyelembe vehet, amikor a sikeres ajánlattevőt kiválasztja, de ezek önmagukban nem bizonyítják, hogy a Koch/Metka volt az egyetlen vállalkozás, amely a szerződés teljesítésére képes.
43. Görögország álláspontját két további tény gyengíti. Először is ugyanaz az ajánlatkérő hasonló építési beruházások elvégzésére Megalopoliszban a múltban már közzétett pályázati felhívást, és másrészt a Doscót is meghívta a tárgyalásra. Ahogyan a Bizottság rámutat, a 2000. november 9‑i görög válasz arra utal, hogy a Doscót eredetileg műszakilag képesnek tartották a szerződés kivitelezésére. Más lehetséges vállalkozók hiánya nem olyan egyértelmű, mint ahogyan Görögország állítja.
44. Röviden összefoglalva, az ügy e vonatkozásában Görögország érvelése, amellyel a bizonyítási terhet a Bizottságra próbálja áthárítani, félrevezető a 40. pontban említett okokból. Emlékeztetni kell arra, hogy a közbeszerzési szabályok egyik célja, hogy az EU‑ban mindenhol biztosítsák a szerződő hatóságok és cégek számára az európai piac által kínált lehetőségek élvezetét. Mivel pályázati felhívás hiányában nem térképezte fel a piacot, Görögország e célt meghiúsította.
45. Az előbbiek fényében arra a következtetésre kell jutnom, hogy Görögország nem bizonyította, hogy az építési beruházás műszaki korlátokból eredő nehézségei elengedhetetlenül szükségessé tették a szerződés Koch/Metkának való odaítélését a közüzemi ágazati irányelv 20. cikkének (2) bekezdése c) pontja értelmében.
46. Ami a rendkívüli sürgősségre alapozott eltérést illeti, a közüzemi ágazati irányelv 20. cikke (2) bekezdésének d) pontjában szereplő eltérésre akkor lehet sikeresen hivatkozni, ha egyidejűleg teljesül három feltétel: nevezetesen előre nem látható esemény felmerülése, a más eljárásokban előírt határidőkkel összeegyeztethetetlen rendkívüli sürgősség fennállása, valamint az előre nem látható esemény és az abból fakadó rendkívüli sürgősség közötti oksági kapcsolat megléte.
47. A Görögország által hivatkozott előre nem látható esemény jelen ügyben a projekt kivitelezéséhez szükséges környezetvédelmi feltételek meghatározására illetékes nemzeti hatóság 1999. december 30‑i határozatával megállapított határidőt jelenti. A határozatnak megfelelően 2000 szeptemberében be kellett szerezni a helyi hatóságtól a hulladék elhelyezésére szóló engedélyt, és az új szállítószalag-rendszert 2000 decemberéig kellett működésbe helyezni. E rövid határidők állítólagosan a helyi hatóság és a helyi lakosok által az illetékes nemzeti környezetvédelmi hatóságra gyakorolt nyomás hatására születtek, akik aggodalmuknak adtak hangot a már létező létesítményekből származó szennyezési problémák miatt. Görögország szerint e határidők figyelmen kívül hagyása szintén súlyos jogi következményekkel járt volna, elsősorban szankciók formájában.
48. Véleményem szerint bármely ajánlatkérőnek, amely a gondosság rendes mércéjét alkalmazza, ismernie kell a kötelező környezetvédelmi és más engedélyezési eljárásokat, amelyeket a vonatkozó nemzeti jogszabályok szerint be kell tartania, amikor a közbeszerzési irányelvek hatálya alá tartozó szerződések odaítélését tervezi. Az ajánlatkérőknek tehát kötelességük szem előtt tartani ezen eljárási lépéseket, valamint azok lehetséges következményeit annak érdekében, hogy a közösségi jog bármilyen megsértése elkerülhető legyen. A Bizottság kontra Németország ügyben, ahol az illetékes nemzeti környezetvédelmi hatóság késlekedett az építési beruházások engedélyezésével, ezért az ajánlatkérő úgy határozott, hogy a nyílt eljárásról áttér pályázati felhívás előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárásra, a Bíróság megállapította, hogy „annak a lehetősége, hogy a projekt engedélyezésére hivatott testület az e célra megállapított határidő lejártát megelőzően a számára megengedett kifogásokat támasztja, előre látható eseménynek minősül az engedélyezési eljárás keretében”.(22) Egyetértek a Bizottsággal abban, hogy ugyanez az érvelés itt is alkalmazandó.
49. Ahogyan azt a Bizottság kifejtette, a DEI már 1997 utolsó negyedében benyújtotta az illetékes nemzeti környezetvédelmi hatóságnak azt a tervet, amelyre a szóban forgó szerződés vonatkozik, azaz 12 hónappal azt megelőzően, hogy az illetékes nemzeti környezetvédelmi hatóság határozatával megállapította a határidőket. Az iratokból az is kitűnik, hogy a helyszínen a szilárd származékok szállítására szolgáló létesítményekből eredő szennyezés kérdése mind nemzeti, mind helyi szinten visszatérő téma volt. Emellett a DEI korábban már végzett olyan építési beruházásokat, amelyeknél a vonatkozó közbeszerzési szabályokat ténylegesen betartotta. Ebből levonható az a következtetés, hogy a DEI teljes mértékben ismerte a környezetvédelmi engedélyekre és a közbeszerzésre vonatkozó szabályokat egyaránt, valamint tudatában volt az e helyszínen tapasztalható szennyezés politikailag érzékeny jellegének.
50. E körülmények között az illetékes környezetvédelmi hatóság által megszabott rövid határidők nem tekinthetőek előre nem látható eseménynek a közüzemi ágazati irányelv 20. cikke (2) bekezdése d) pontja értelmében. Valójában nem volt várható a nemzeti szabályozás vagy a helyszín szennyezettsége mértékének megváltozása, amely azonnali ellenintézkedéseket tett volna szükségessé.
51. Emellett a közüzemi ágazati irányelvben foglalt kötelezettségek megsértését állítólagosan a Környezetvédelmi, Területrendezési és Közmunkaügyi Minisztérium határozata okozta. A töretlen ítélkezési gyakorlat értelmében azonban az állam fogalma közösségi jogi szempontból, különösen az EK 226. cikke alapján benyújtott kereset szempontjából minden hatóságra kiterjed. Az is töretlen ítélkezési gyakorlat, hogy „a tagállam nem hivatkozhat a saját belső jogában létező rendelkezésekre, gyakorlatra vagy körülményekre annak érdekében, hogy az irányelvben meghatározott […] kötelezettségei megszegését igazolja.”(23) A Bíróság megállapította továbbá, hogy „a közbeszerzési szerződések odaítéléséről rendelkező irányelvek hatékonyságát szüntetné meg, ha az ajánlatkérő eljárása nem lenne betudható az államnak.”(24)
52. Nemcsak ésszerűtlen, hanem egyben veszélyes is lenne, ha a tagállamok a kötelezettségszegésüket az állam valamely alkotóelemének – a jelen ügyben a görög kormány szerves részének – cselekményével (vagy mulasztásával) igazolhatnák. A közbeszerzési irányelvekből eredő kötelezettségek a tagállamokat terhelik, ezért az ő kötelességük annak biztosítása, hogy valamely alkotóelemének cselekménye vagy mulasztása ne okozza vagy kényszerítse ki valamely másik hatóság vagy testület kötelezettségszegését a közösségi jog alapján. Megjegyzendő, hogy Görögországnak a DEI eljárásáért való végső, közösségi jogi értelemben vett felelősségét semelyik fél nem vitatja.
53. Az események időrendi sorrendje szintén cáfolja azon érvet, amely szerint rendkívüli sürgősség állt volna fenn. E tekintetben elegendő megjegyezni, hogy először is a DEI környezetvédelmi engedélyezésre 1997‑ben nyújtotta be a tervet, és a végleges engedélyt, amelyben a feltételeket megszabták, nem adták ki egészen 1999 végéig. Másrészt a Koch/Metkával folytatott, szerződéses építési beruházásra vonatkozó ártárgyalások hat hónapnál tovább tartottak. Végezetül, az illetékes nemzeti környezetvédelmi hatóság határozataiban a környezeti veszélyre tekintettel megszabott „rövid határidők” lejártát követően két évvel az építési beruházást valójában még mindig nem fejezték be. Noha teljes mértékben megértem, hogy környezeti vagy közegészségügyi veszélyre tekintettel egyes esetekben igazolható a közbeszerzési irányelvek szigorától való eltérés, semmi nem utal arra, hogy jelen ügyben aggodalmat okozott volna ilyen rendkívüli sürgősség. Valójában az 5. pontban kifejtettek szerint az ártárgyalások hónapokig tartottak, ami arra utal, hogy elsődlegesen a szerződés összegének csökkentését tartották szem előtt.
Végkövetkeztetések
54. A fentiek alapján azt indítványozom, hogy a Bíróság:
(1) állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság – mivel a DEI a megalopoliszi hőerőmű szállítószalag-rendszerének legyártására vonatkozó szerződést pályázati felhívás előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás útján ítélte oda – nem teljesítette a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14‑i 93/38/EGK tanácsi rendeletből és különösen annak 20. és azt követő cikkeiből eredő kötelezettségeit;
(2) a Görög Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
(1) .
(2)
HL 1993. L 199., 84. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 194. o.
(3)
HL 1985. L 175., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 248. o.
(4)
–	HL 1989. L 395., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 246. o.
(5) –	A C‑20/01. és C‑28/01. sz., Bizottság kontra Németország egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 2003., I‑3609. o.) 31. és 32. pontja, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(6) –	Az 5. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet 33‑39. pontja.
(7) –	A C‑328/96. sz., Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I‑7479. o.) 43‑45. pontja. Lásd még a C‑125/03. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2004. szeptember 9‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban nem tették közzé) 12. és 13. pontját.
(8) –	Lásd például a C‑166/00. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítélet (EBHT 2001., I‑9835. o.) 9. pontját, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(9) –	HL 1992. L 76., 14. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 315. o.
(10) –	E szabályozás lehetővé teszi többek között a károsult feleknek, hogy az ajánlat elkészítése vagy az odaítélési eljárás során felmerült költségek mértékéig kártérítést kérjenek, anélkül hogy bizonyítaniuk kellene ennél jobb alapot a szerződéshez. Lásd a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv 3. cikkének (7) bekezdését.
(11) – 	Lásd például az 5. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Németország egyesített ügyekben hozott ítélet 42. pontját.
(12) – 	A C‑247/89. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben hozott ítélet (EBHT 1991., I‑3659. o.) 22. pontja.
(13)
Lásd még Rideau: „Le rôle des Etats membres dans l’application du droit communautaire” (1972) Annuaire Français de Droit International, 864., 865. o.
(14) – 	Lásd Alber főtanácsnoknak a 7. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Ausztria ügyre vonatkozó indítványa 47. és következő pontjaiban tett észrevételeit.
(15) – 	A 7. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítélet 39. pontja.
(16) –	Lásd az általános jogorvoslati irányelv 1. cikkének (1) bekezdését és 3. cikkének (1) bekezdését, valamint a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv 1. cikke (1) bekezdésének a) pontját és 8. cikke (1) bekezdésének a) pontját. Az általános jogorvoslati irányelv hatályát később kiterjesztette a közszolgáltatásokról szóló 92/50 irányelv megsértésére ez utóbbi irányelv 41. cikke.
(17) – 	Lásd a közüzemi ágazati jogorvoslati irányelv preambulumát, különösen a negyedik preambulumbekezdést.
(18) – 	A Bíróság megállapította, hogy az általános jogorvoslati irányelv szövegéből és szelleméből világosan következik, hogy minden érintett fél érdekében kívánatos, hogy a Bizottság az általános jogorvoslati irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében meghatározott közvetlen beavatkozás eljárását alkalmazza: lásd a C‑359/93. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet (EBHT 1995., I‑157. o.) 12. pontját.
(19) – 	Ugyanott, 13. pont. Lásd még a C‑79/94. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítélet (EBHT 1995., I‑1071. o.) 11. pontját.
(20) – 	Lásd például a 199/85. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet (EBHT 1987., 1039. o.) 14. pontját.
(21)
Lásd a 71/305 irányelv 9. cikkének b) pontja által rögzített azonos megfogalmazású eltéréssel összefüggésben a C‑57/94. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet (EBHT 1995., I‑1249. o.) 24. pontját.
(22) – 	A C‑318/94. sz., Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet (EBHT 1996., I‑1949. o.) 18. pontja.
(23) – 	A C‑323/96. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben hozott ítélet (EBHT 1998., I‑5063. o.) 42. pontja, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(24) – 	A 7. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítélet 75. pontja.