62005CC0173_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Az Európai Közösségek Bizottsága a jelen keresetben annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy az Olasz Köztársaság – mivel környezetvédelmi adót (a továbbiakban: környezetvédelmi adó vagy a perben vitatott adó) vezetett be a Szicíliai régión áthaladó, metángázt tartalmazó gázvezetékekre – nem teljesítette az EK 23., EK 25., EK 26. és az EK 133. cikkből, valamint az 1976. április 26‑án Algírban aláírt és a Közösség nevében a 2210/78/EGK rendelettel(2) jóváhagyott, az Európai Gazdasági Közösség és az Algériai Demokratikus és Népi Köztársaság közötti együttműködési megállapodás (a továbbiakban: együttműködési megállapodás) 4. és 9. cikkéből eredő kötelezettségeit.
I – Jogi háttér
A – A közösségi szabályozás
1. Az EK‑Szerződés releváns rendelkezései
2. Az EK 23. cikk értelmében a tagállamok közötti vámunió magában foglalja a harmadik országokból behozott termékeket a Közösség külső határainál sújtó vámterhek kiegyenlítésének megvalósítására irányuló közös vámtarifát, annak érdekében, hogy elkerüljék az ezen országokkal való kapcsolatok keretében bonyolított kereskedelem eltérülését és e termékek tagállamok közötti szabad mozgásának bármilyen torzulását.
3. Az EK 25. cikk megtiltja a tagállamok közötti vámokat és az azzal azonos hatású díjakat. E tilalom a fiskális vámokra is vonatkozik.
4. Az EK 133. cikk rögzíti, hogy a Közösség kereskedelempolitikája egységes elveken alapul; ez vonatkozik különösen a vámtarifák módosításaira és a vámtarifa- és kereskedelmi megállapodások megkötésére. E kereskedelempolitika magában foglalja a harmadik országokkal folytatott kereskedelmet hátrányosan érintő adójogi és kereskedelmi jellegű nemzeti eltérések megszüntetését.
2. Az együttműködési megállapodás
5. Az együttműködési megállapodás 1. cikke szerint annak célja „a[z Algériai Demokratikus és Népi Köztársaság és az Európai Gazdasági Közösség] közötti átfogó együttműködés elősegítése annak érdekében, hogy hozzájáruljon Algéria gazdasági és társadalmi fejlődéséhez, és segítsen a Felek közötti kapcsolatok megszilárdításában. Ennek érdekében rendelkezéseket és intézkedéseket fogadnak el és hajtanak végre a gazdasági, műszaki és pénzügyi együttműködés terén, valamint a kereskedelmi és társadalmi területeken.”
6. A megállapodás 4. cikkének (1) bekezdése szerint az Európai Gazdasági Közösség és az Algériai Demokratikus és Népi Köztársaság közötti együttműködési megállapodás célja különösen a következők elősegítése:
„[…]
– az Algéria által exportált termékek forgalomba hozatala és eladásuk tervszerű ösztönzése,
[…]
– energia tekintetében a közösség vállalkozásainak részvétele Algéria energiaforrásainak kiaknázására, az ezzel kapcsolatos termelésre és feldolgozásra szolgáló programokban és minden olyan tevékenységben, amely a helyszínen fejlesztheti e forrásokat, valamint a Közösség és Algéria vállalkozásai között a kőolaj, földgáz vagy kőolajtermékek szállítására kötött hosszú távú szerződések megfelelő teljesítése,
[…]”
7. Az együttműködési megállapodás 9. cikke akként rendelkezik, hogy „az Algériából származó, az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés II. mellékletének jegyzékében nem szereplő termékek a Közösség területére történő behozatal esetén mennyiségi korlátozásoktól és azokkal azonos hatású intézkedésektől, valamint behozatali vámoktól és azokkal azonos hatású díjaktól mentesek”.
8. A metángáz az együttműködési megállapodás 9. cikkében említett termékek közé tartozik.
B – A nemzeti szabályozás
9. A Szicíliai régió 2002. március 26‑i 2. sz. tartományi törvényének(3) 6. cikke szerint:
„(1) A Szicíliai régió területén áthaladó, metángázt tartalmazó gázvezetékekből eredő környezeti kockázat csökkentésére és megelőzésére irányuló beruházások finanszírozása céljából környezetvédelmi adó kerül bevezetésre. A bevételeket a környezet minőségének megőrzésére, védelmére és javítására irányuló kezdeményezések finanszírozására kell fordítani, különösen azokon a területeken, ahol e vezetékek húzódnak.
[…]
(3) […] Az adó tárgya a Szicíliai régió területén áthaladó, gázt tartalmazó gázvezeték‑tulajdon.
(4) Az adó alanya a (3) bekezdésben említett 1‑es típusú gázvezeték tulajdonosa, aki a szállítási, elosztási, értékesítési és beszerzési tevékenységek közül legalább egyet folytat.
(5) Az adó alkalmazása szempontjából gázvezetéken minden olyan vezetéket, könyökcsövet, kapcsolóidomot, szelepet és más különleges alkatrészt kell érteni, amely teljes mértékben a földgáz szállítására, illetve elosztására szolgál.
(6) Az adó alapja a földgáz vezetékek útján történő szállítását és elosztását szolgáló berendezések biztonságáról szóló, 1984. november 24‑i miniszteri rendeletben[(4) ] 1‑es típusúként meghatározott gázvezeték köbméterben mért térfogata.
[…]”
II – A pert megelőző eljárás
10. A Bizottság az olasz hatóságoknak 2002 és 2003 folyamán küldött több levelében tájékoztatást kért e hatóságoktól a szicíliai törvény 6. cikkében bevezetett környezetvédelmi adó tárgyáról és alkalmazási szabályairól. Az Olasz Köztársaság 2003. szeptember 9‑i válaszában közölte, hogy a „szicíliai környezetvédelmi adó nem került tényleges alkalmazásra az olasz jogrendben”, mivel a Tribunale amministrativo regionale della Lombardia (Olaszország) úgy ítélte meg, hogy a törvény ellentétes a közösségi jog szabályaival.
11. A Bizottság nem tartotta az Olasz Köztársaság által benyújtott észrevételeket sem ténybelileg teljesnek, sem jogilag megalapozottnak, és 2003. december 19‑i levelében felszólította a tagállamot, hogy az EK 226. cikk alapján megállapított, a levél kézhezvételétől számított két hónapos határidőn belül tegye meg észrevételeit e tekintetben. Ezt követően az Olasz Köztársaság engedélyt kapott a fenti határidő 2004. április 19‑ig történő meghosszabbítására.
12. Mivel a határidő meghosszabbítása ellenére a Bizottság e felszólításra semmilyen választ nem kapott, 2004. július 9‑én indokolással ellátott véleményt bocsátott ki az Olasz Köztársaság számára, és felhívta, hogy annak kézhezvételétől számított két hónapon belül fogadja el a véleménynek való megfeleléshez szükséges intézkedéseket. Az Olasz Köztársaság e véleményre nem adott választ.
13. Következésképpen a Bizottság a jelen kereset benyújtása mellett döntött.
III – A kereset
14. A Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy az Olasz Köztársaság – mivel bevezette és fenntartotta a perben vitatott, a szicíliai törvény 6. cikkében rögzített adót – nem teljesítette az EK 23., EK 25., EK 26. és az EK 133. cikkből, valamint az együttműködési megállapodás 4. és 9. cikkéből eredő kötelezettségeit, továbbá azt kéri, hogy a Bíróság kötelezze az Olasz Köztársaságot a költségek viselésére.
A – A felek főbb érvei
15. Először is a Bizottság úgy véli, hogy az Olasz Köztársaság – annak alátámasztására, hogy ezen adót már nem alkalmazzák a Szicíliai régió területén – nem hivatkozhat a Tribunale amministrativo regionale della Lombardia határozatára, amelyben az úgy ítélte meg, hogy a környezetvédelmi adó ellentétes a közösségi joggal. A Bizottság ugyanis érvelésében arra hivatkozik, hogy a Bíróság kimondta, valamely nemzeti jogszabálynak a közösségi rendelkezésekkel való összeegyeztethetetlensége, még ha azok közvetlenül is alkalmazhatók, kizárólag a kötelező és a módosítást igénylő rendelkezésekkel jogilag azonos szintű belső rendelkezésekkel szüntethető meg véglegesen.(5) Válaszában a Bizottság ezt azzal egészíti ki, hogy a Szicíliai régió költségvetési‑ és pénzügyminiszterének 2004. december 31‑i rendelete az 1611. fejezetben megemlíti a Szicíliai régió területén áthaladó gázvezetékekre kivetett adóból származó bevételeket. Ez bizonyítja, hogy a jelen ügy tárgyát képező adó még mindig hatályban van. A Bizottság egyébként megjegyzi, hogy a Lancry és társai ügyben 1994. augusztus 9‑én hozott ítéletből(6) eredő ítélkezési gyakorlat szerint az EK 25. cikkben kimondott tilalom egyaránt kiterjed a helyi, illetve a regionális szervek által kivetett adókra.
16. Ezenfelül a Bizottság szerint a szicíliai törvény 6. cikke egyetlen létesítményt, nevezetesen egy algériai társaságnak a Földközi-tengeren keresztülhúzódó vezetékét érinti. E vezeték kettős célt szolgál, egyfelől a gáz olasz területen történő elosztását és fogyasztását, másfelől annak olasz területen történő szállítását és más tagállamokba irányuló kivitelét. A Bizottság szerint azonban az állandó ítélkezési gyakorlat szerint tilos új adóknak, illetve azzal azonos hatású intézkedéseknek közvetlenül a harmadik országokból behozott termékek tekintetében történő kivetése, illetve meghozatala.(7) E tilalom terjedelme azonos a Közösségen belüli kereskedelem összefüggésében elfogadott tilalom terjedelmével.(8)
17. Emellett a Bizottság úgy véli, hogy a környezetvédelmi adó bevezetése sérti a közösségi vámtarifát a tekintetben, hogy ezen adó megbontja a harmadik országokból behozott termékeket a Közösség külső határainál sújtó vámterhek kiegyenlítésének rendszerét, ami így az ezen országokkal való kapcsolatok keretében bonyolított kereskedelem elterelésével és az áruk szabad mozgásának, illetve a tagállamok közötti versenyfeltételeknek a torzulásával járhat. A Bizottság egyaránt hangsúlyozza, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely tagállam nem alkalmazhat tranzitvámot vagy az áruknak a területén történő áthaladására vonatkozó bármely más adót.(9)
18. A Bizottság másfelől megjegyzi, hogy a környezetvédelmi adó valódi célja nem magának a létesítménynek, hanem a szállított terméknek a megadóztatása. A környezetvédelmi adó tárgya ugyanis a gázvezeték-tulajdon. A Bizottság megjegyzi, hogy az adóalap mégis a gázt tartalmazó gázvezetékek űrtartalma. A szicíliai törvény részletes szabályai arra az esetre korlátozzák az adó beszedését, amikor a gáz megtalálható a vezetékben, így nem teszik lehetővé az adó kivetését magára a létesítményre.
19. Az Olasz Köztársaság a maga részéről úgy véli, hogy a Bizottság nem vette figyelembe a környezetvédelmi adó egyéb jellegzetességeit, különösen az adó által elérni kívánt célt. Az Olasz Köztársaság szerint ugyanis a fent említett adó kizárólagos célja a Szicíliai régión áthaladó, metángázt tartalmazó gázvezetékekből eredő környezeti kockázat csökkentésére és megelőzésére irányuló beruházások finanszírozása. Ily módon a környezetvédelmi adó arra irányul, hogy megvalósítsa a Szerződésben a környezetpolitika területén említett elveket, különösen az elővigyázatosság elvét.
20. Az Olasz Köztársaság ehhez hozzáfűzi, hogy a szóban forgó adót csak akkor kell megfizetni, ha a gáz ténylegesen megtalálható a létesítményben, és a tulajdonos szállítási, elosztási, értékesítési vagy beszerzési tevékenységet folytat. Ez az eljárási mód megfelel annak a jogos követelménynek, hogy az adó kizárólag azon esetekhez kötődjék, amikor fennáll a környezeti károsodás tényleges veszélye. Az Olasz Köztársaság viszonválaszában(10) kifejti, hogy az adó összege és a szállított gáz mennyisége közötti összefüggést egy egyszerű és igazságos műszaki paraméter teremti meg, amelynek célja, hogy megfelelően és ésszerűen tükrözze a környezeti kockázat tényleges mértékét. Az adónak az árba történő beépítése pusztán lehetőség, ami a gázvezeték tulajdonosának a szándékától függ.
21. A Bizottság a válaszában(11) előadja, hogy az „adó vagy azzal azonos hatású díj” kifejezés a közösségi jog objektív jogi fogalma. E fogalom tehát teljes mértékben kívül áll a nemzeti jogalkotó szándékán és az általa elérni kívánt célokon. A Bíróság számára egyedül annak van jelentősége, hogy a perben vitatott nemzeti adó milyen hatást gyakorol a tagállamok közötti áruforgalomra. A Bizottság hozzáfűzi, hogy a Simitzi‑ügyben 1995. szeptember 14‑én hozott ítéle t(12) megerősíti, hogy tilosak az adóval azonos hatású díjak függetlenül az általuk elérni kívánt céltól és az azokból származó bevételek rendeltetésétől.
B – A Bíróság álláspontja
22. Előzetesen fel kell eleveníteni, hogy az együttműködési megállapodások kötik a tagállamokat, és biztosítaniuk kell az ilyen megállapodásokból eredő kötelezettségek tiszteletben tartását.(13)
23. Ugyanakkor valamely harmadik országgal kötött olyan együttműködési megállapodás keretében, amelyből az következik, hogy a jelen esethez hasonlóan tilos a vám vagy azzal azonos hatású díj bevezetése az ezen országból származó termékre, semmilyen indokkal nem lehet másként értelmezni a vámmal azonos hatású díj fogalmát, mint ahogy azt a Bíróság a Közösségen belüli kereskedelem tekintetében értelmezte.(14)
24. Ezért az együttműködési megállapodás 9. cikke szerinti „vámmal azonos hatású díjon”, minden olyan egyoldalúan kivetett pénzügyi terhet érteni kell – függetlenül annak elnevezésétől vagy alkalmazásának módjától –, amely a határ átlépésének tényéből eredően sújtja az árukat, amennyiben az nem minősül a szó szoros értelmében vett vámnak, még akkor is, ha azt nem az állam javára szedik be.(15)
25. Az ilyen teher e minősítés körén kívül esik, ha az a gazdasági szereplő részére ténylegesen nyújtott szolgáltatás ellenértékének minősül, vagy a közösségi jogban előírt kötelezettségek teljesítése érdekében végzett ellenőrzésekre vonatkozik.(16)
26. Ilyen keretek között ezt követően meg kell vizsgálni a kifogás megalapozottságát. Annak megítéléséhez, hogy a perben vitatott adó rendelkezik‑e a vámmal azonos hatású díj alkotóelemeivel, először is azt kell megvizsgálni, hogy ezen adó árut terhel‑e, ezt követően pedig azt, hogy az árut a határ átlépése miatt sújtja‑e.
27. Először is emlékeztetünk arra, hogy a szicíliai törvény 6. cikkének (3) bekezdése értelmében a környezetvédelmi adó tárgya a „Szicíliai régió területén áthaladó, gázt tartalmazó gázvezeték-tulajdon”(17) . Első látásra úgy gondolhatnánk, hogy ezen adó a szállítóeszközt, azaz a gázvezetéket terheli. Ezzel szemben azt kell megállapítanunk, hogy az adó azon gázvezeték után fizetendő, amely ténylegesen gázt tartalmaz.
28. Az Olasz Köztársaság szerint ugyanis a környezetvédelmi adó megfizetésére kizárólag akkor kerül sor, ha ténylegesen és konkrétan fennáll a környezeti károsodás tényleges veszélye. A tagállam elismeri, hogy ennek lehetősége kizárt abban az esetben, ha a gázvezeték nem tartalmaz gázt.(18)
29. E körülmények bizonyítják, hogy az adó valójában nem magát a szállítóeszközt terheli, hanem a szállított árut, vagyis a gázt.
30. Másodsorban szem előtt kell tartani, hogy a szicíliai törvény 6. cikkének (4) bekezdése rögzíti, hogy az „adó alanya a[z] [...] 1‑es típusú gázvezeték tulajdonosa”. A szicíliai törvény által hivatkozott 1984. november 24‑i miniszteri rendelet szerint az 1‑es típusú vezetékek azon gázvezetékek, amelyek nyomása meghaladja a 24 bart.
31. Márpedig az Olasz Köztársaság nem vitatja, hogy egyetlen olyan létesítmény létezik, amely megfelel az 1‑es típusú gázvezetékek jellemzőinek, és hogy az Algériából származó földgázt szállító, a Földközi-tengeren áthúzódó gázvezetékhez kapcsolódó berendezésről van szó.
32. A környezetvédelmi adó tehát kizárólag az Algériából behozott gázra vonatkozik.
33. Ezenfelül hangsúlyozzuk, hogy a Bíróság az azonos hatású díjak keretében egy tekintet alá vette a regionális és a nemzeti határokat.(19) Következésképpen nincs igazán jelentősége annak, hogy az áru az Algériát a Szicíliai régióval elválasztó határon lépett‑e át.
34. Tekintettel e megfontolásokra, meg kell állapítani, hogy fennállnak az azonos hatású díj meghatározásának alkotóelemei.
35. Nézetünk szerint az adó által elérni kívánt cél nem kérdőjelezi meg e megállapítás helyességét.
36. Az Olasz Köztársaság ellenkérelmében(20) ugyanis azt állítja, hogy a környezetvédelmi adó célja a környezeti kockázat csökkentésére és megelőzésére irányuló beruházások finanszírozása. Ezen adót tehát kizárólag a környezet védelme céljából vezették be, különös tekintettel az elővigyázatosság elvére.
37. A Bíróság azonban több alkalommal kimondta, hogy a vámok bevezetésének tilalma általános és abszolút tilalom. Következésképpen a vámmal azonos hatású díjak tilosak, függetlenül a bevezetésük céljától, valamint az azokból származó bevételek rendeltetésétől.(21)
38. Úgy véljük, hogy e szabály egyaránt alkalmazandó az olyan adókra, amelyeket – amint a jelen esetben is – az elővigyázatosság nevében vezettek be.
39. Emellett megjegyezzük, hogy az Olasz Köztársaság egyáltalán nem hivatkozott olyan körülményre, amely alkalmas lenne annak igazolására, hogy az 1‑es típusú gázvezeték segítségével szállított algériai gáz mennyiben jelent olyan különleges veszélyt, amely olyan adó bevezetését teszi szükségessé, mint a perben vitatott adó.
40. Arra is utalni kell, hogy az Olasz Köztársaság nem bizonyította, hogy a perben vitatott adó az ítélkezési gyakorlat által kifejtett, a jelen indítvány 25. pontjában említett kivételek közé tartozik, vagyis az a gazdasági szereplő részére ténylegesen nyújtott szolgáltatás ellenértékének minősül, vagy a közösségi jogban előírt kötelezettségek teljesítése érdekében végzett ellenőrzésekre vonatkozik.
41. Végül a Bizottság a keresetlevelében úgy véli, hogy a perben vitatott adó bevezetése egyaránt sérti az EK 23. és az EK 25. cikket. Álláspontja szerint a szicíliai adó a közösségi közös vámtarifa elveibe ütközik, mivel az „(a Közösségbe irányuló) behozatalt terhelő vámmal vagy (a más tagállamokba irányuló) kivitelt terhelő vámmal azonos hatású díjat vezet be”(22) .
42. E pontban a Bizottsággal nem értünk egyet.
43. Véleményünk szerint a perben vitatott adó nem terhelheti egyszerre a terméket akkor, amikor az átlépi az Algéria és a Szicíliai régió közötti határt, és akkor, amikor az más tagállamokban történő fogyasztás céljából elhagyja a régió területét. Nézetünk szerint, valamint a 27. és az azt követő pontokban kifejtettek alapján, az adó csak abban az időpontban válik esedékessé, amikor az áru átlépi az Algéria és a Szicíliai régió közötti határt. Ha az adót már megfizették, a gáz szabadon áramlik a vezetékben akár a régió, akár más tagállamok felé.
44. Tekintettel e körülményekre, úgy véljük, hogy az együttműködési megállapodás 4. és 9. cikkére alapított kifogás megalapozott, ezt meghaladó részében viszont el kell utasítani a tagállami kötelezettségszegés megállapítása iránti keresetet.
45. Mivel a kifogás megalapozottnak bizonyult, a Bizottság kérelmének és az eljárási szabályzat 69. cikke 2.§‑a első bekezdésének megfelelően kötelezni kell az Olasz Köztársaságot a költségek viselésére.
IV – Végkövetkeztetések
46. Tekintettel a fentiekre azt javasoljuk, hogy a Bíróság:
1) állapítsa meg, hogy az Olasz Köztársaság – mivel környezetvédelmi adót vezetett be az Algériából származó, a Szicíliai régió területén történő szabadforgalomba bocsátásra vagy más tagállamokba irányuló kivitelre szánt metángázra – nem teljesítette az 1976. április 26‑án Algírban aláírt és a Közösség nevében az 1978. szeptember 26‑i 2210/78/EGK tanácsi rendelettel jóváhagyott, az Európai Gazdasági Közösség és az Algériai Demokratikus és Népi Köztársaság közötti együttműködési megállapodás 4. és 9. cikkéből eredő kötelezettségeit, és
2) kötelezze az Olasz Köztársaságot a költségek viselésére.
(1) .
(2)  –	Az Európai Gazdasági Közösség és az Algériai Demokratikus és Népi Köztársaság közötti együttműködési megállapodás megkötéséről szóló, 1978. szeptember 26‑i tanácsi rendelet (HL L 263., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 11. fejezet., 13. kötet., 40. o.).
(3)  –	GURS 14. sz., 2002. március 27., I. rész, 1. o., a továbbiakban: szicíliai törvény.
(4)  – GURI 12. sz., 1985. január 15., I. rész, 1.3. szakasz, 7. o.
(5)  –	A C‑207/96. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1997. december 4‑én hozott ítélet (EBHT 1997., I‑6869. o.) 26. pontja.
(6) –	A C‑363/93. és a C‑407/93–C‑411/93. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 1994., I‑3957. o.) 26. pontja.
(7)  –	Lásd 37/73. és 38/73. sz., Diamantarbeiders kontra Indiamex egyesített ügyekben 1973. december 13‑án hozott ítélet (EBHT 1973., 1609. o.) 10‑18. pontját és a 266/81. sz. SIOT‑ügyben 1983. március 16‑án hozott ítélet (EBHT 1983., 731. o.) 18. pontját.
(8)  –	A C‑125/94. sz. Aprile‑ügyben 1995. október 5‑én hozott ítélet (EBHT 1995., I‑2919. o.) 32‑42. pontja.
(9)  –	Lásd a fent hivatkozott SIOT‑ügyben hozott ítélet 18., 19., és 23. pontját.
(10)  –	A 12. és 13. pont.
(11)  –	A 3. pont.
(12)  –	A C‑485/93. és C‑486/93. sz. egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 1995., I‑2655. o.) 14. pontja.
(13)  –	A 104/81. sz. Kupferberg‑ügyben 1982. október 26‑án hozott ítélet (EBHT 1982., 3641. o.) 11. pontja.
(14)  –	A fent hivatkozott Diamantarbeiders kontra Indiamex ügyben hozott ítélet 10. pontja, a 35/76. sz. Simmenthal‑ügyben 1976. december 15‑én hozott ítélet (EBHT 1976., 1871. o.) 14. és 15. pontja, valamint a fent hivatkozott SIOT‑ügyben hozott ítélet 18. pontja és az Aprile‑ügyben hozott ítélet 38–40. pontja.
(15)  –	Lásd különösen a C‑293/02. sz., Jersey Produce Marketing Organisation ügyben 2005. november 8‑án hozott ítélet (EBHT 2005., I‑9543. o.) 55. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(16)  –	A C‑389/00. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2003. február 27‑én hozott ítélet (EBHT 2003., I‑2001. o.) 23. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(17)  –	Kiemelés tőlem.
(18)  –	Lásd az ellenkérelem 26. pontját.
(19)  –	A fent hivatkozott Lancry és társai ügyben hozott ítélet 26. és 27. pontja.
(20)  –	Lásd a 10. és 11. pontot.
(21)  –	Lásd különösen a 24/68. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1969. július 1‑jén hozott ítélet (EBHT 1969., 193. o.) 7. pontját és a fent hivatkozott Simitzi‑ügyben hozott ítélet 14. pontját.
(22)  –	Lásd a 11. pontot.