62021CJ0556_RES
C‑556/21. sz. ügy
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
és
E.NésS. S.ésJ. Y.
(a Raad van State [államtanács, Hollandia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (első tanács), 2023. március 30.
„Előzetes döntéshozatal – 604/2013/EU rendelet – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározása – 27. cikk – Valamely menedékkérő tekintetében hozott, átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat – 29. cikk – Átadási határidő – E határidőnek a fellebbezési eljárásban történő felfüggesztése – A közigazgatási szerv által kért ideiglenes intézkedés”
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok – 604/2013 rendelet – Az átvételre és visszavételre vonatkozó eljárások – A nemzetközi védelmet kérelmező átadásának végrehajtására előírt határidő – Olyan ideiglenes intézkedés meghozatala az átadásra vonatkozó határozatot megsemmisítő ítélet elleni fellebbezés tárgyában eljáró bíróság által, amelynek célja vagy hatása az átadási határidő felfüggesztése – Megengedhetőség – Feltétel – Az átadásra vonatkozó határozat végrehajtásának az elsőfokú fellebbezés vizsgálata során történő előzetes felfüggesztése
(604/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 27. cikk, (3) bekezdés, és 29. cikk, (1) és (2) bekezdés)
(lásd: 23–29., 32–40. pont és a rendelkező rész)
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok – 604/2013 rendelet – Az átvételre és visszavételre vonatkozó eljárások – A tényleges bírósági jogorvoslathoz való jog – Az átadásra vonatkozó határozatot megsemmisítő ítélettel szembeni fellebbezést előíró nemzeti szabályozás – Megengedhetőség – Korlátok – Az egyenértékűség elvének és a tényleges érvényesülés elvének betartása – A 604/2013 rendelet 29. cikkének (1) bekezdésétől való eltérés hiánya
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 18. és 47. cikk; 604/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 27. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 30. és 31. pont)
Összefoglalás
2019‑ben és 2020‑ban E. N., S. S. és J. Y. nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtott be Hollandiában. 2019 októbere és 2021 januárja között más tagállamok hatóságai beleegyeztek a kérelmezők átvételébe vagy visszavételébe. E körülmények között az illetékes holland hatóság úgy határozott, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmeket vizsgálat nélkül elutasítja, és a „Dublin III” (
1
) rendelet alapján elrendeli a kérelmezők e tagállamoknak való átadását. A kérelmezők által az átadásra vonatkozó határozatokkal szemben benyújtott kereseteket elbíráló elsőfokú bíróságok megsemmisítették e határozatokat, és az illetékes holland hatóságot arra kötelezték, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmek tárgyában új határozatokat hozzon. Az államtitkár fellebbezést nyújtott be ezen ítéletekkel szemben a Raad van State (államtanács, Hollandia) előtt. Fellebbezéseivel együtt ideiglenes intézkedések iránti kérelmeket is benyújtott, amelyek egyrészt arra irányultak, hogy a fellebbezés tárgyában történő határozathozatal előtt ne kelljen új határozatot hoznia, másrészt pedig hogy függesszék fel az átadási határidőt.
2020‑ban és 2021‑ben hozott három határozatával a kérdést előterjesztő bíróság ideiglenes intézkedésről határozó bírája helyt adott az ideiglenes intézkedés iránti kérelmeknek. A kérdést előterjesztő bíróságban ugyanakkor felmerül a kérdés, hogy a „Dublin III” rendeletnek az átadásra vonatkozó határozatokkal szembeni jogorvoslatokra (
2
) és az átadási határidőkre (
3
) vonatkozó rendelkezéseivel ellentétes‑e, hogy helyt adjanak a közigazgatási szerv által az átadásra vonatkozó határozatot megsemmisítő bírósági határozattal szemben benyújtott, az átadásra vonatkozó határidő felfüggesztésére irányuló előzetes intézkedés iránti kérelemnek. Amennyiben ez a helyzet áll fenn, e bíróság feladata annak megállapítása, hogy e határidő lejárt, és így a Holland Királyság lett a felelős az alapeljárás alperesei által benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelmek megvizsgálásáért. (
4
)
Ítéletében a Bíróság kimondta, hogy az olyan ideiglenes intézkedés, amely lehetővé teszi az illetékes hatóság számára, hogy az átadásra vonatkozó határozatot megsemmisítő ítélettel szemben általa benyújtott fellebbezés elbírálásáig ne hozzon új határozatot, és amelynek célja vagy hatása az átadási határidő ezen időpontig való felfüggesztése, csak akkor hozható meg, ha az átadásról szóló határozat végrehajtását az elsőfokú jogorvoslat vizsgálata során felfüggesztették.
A Bíróság álláspontja
Elöljáróban a Bíróság emlékeztet arra, hogy a „Dublin III” rendelet 29. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az érintett személynek a felelős tagállam részére történő átadására legkésőbb hat hónappal az e személy átvétele vagy visszavétele iránti megkeresés másik tagállam általi elfogadását, vagy a „Dublin III” rendelet 27. cikke (3) bekezdésének megfelelő halasztó hatály esetén hat hónappal a jogorvoslattal kapcsolatos jogerős határozatot követően kerül sor.
Ebből következik, hogy az uniós jogalkotó szándéka szerint abban az esetben, ha az átadásra vonatkozó határozat végrehajtását felfüggesztették, az átadásra vonatkozó határidő csak akkor kezdődik, amikor az átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslatról szóló határozat jogerőre emelkedett. Ugyanakkor az uniós jogalkotó nem pontosította, hogy e szabályt milyen eljárási rendelkezések szerint kell alkalmazni a másodfokú jogorvoslat esetén, és különösen azt sem, hogy az említett szabály alkalmazása magában foglalhatja‑e az ideiglenes intézkedéseknek az e jogorvoslati kérelem tárgyában eljáró bíróság általi elrendelését.
Az adott területre vonatkozó uniós szabályozás hiányában, amennyiben valamely tagállamok belső jogrendje úgy határozott, hogy az átadásról szóló határozat elleni fellebbezéssel szemben létrehoz egy másodfokú bíróságot, az eljárási autonómia elve alapján e jogrend meghatározhatja ezen másodfokú bíróság eljárási szabályait, beleértve ideiglenes intézkedések esetleges meghozatalát is. E szabályoknak azonban tiszteletben kell tartaniuk az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét.
Ennek keretében, noha valamely nemzeti szabályozás előírja, hogy az ilyen másodfokú jogorvoslatot elbíráló bíróság az illetékes hatóságok kérelmére ideiglenes intézkedéseket hozhat, nem térhet el a „Dublin III” rendelet 29. cikkének (1) bekezdésétől annak előírásával, hogy az ilyen intézkedéseknek az e rendelkezésben említett eseteken kívül azt kell eredményezniük, hogy elhalasztják az átadási határidő számítását, és így késleltetik e határidő lejártát. Márpedig e rendelkezésből az következik, hogy az átadásra vonatkozó határidő csak akkor kezdődhet az átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslatról szóló végleges határozattal, ha ez utóbbi végrehajtását az elsőfokon benyújtott fellebbezés vizsgálata során felfüggesztették.
Ebből következik, hogy az olyan ideiglenes intézkedés, amely az átadási határidőnek a másodfokú jogorvoslat elbírálásáig történő felfüggesztését eredményezi, csak akkor fogadható el, ha az átadásra vonatkozó határozat végrehajtását e rendelet 27. cikkének (3) vagy (4) bekezdése alapján az első fokon benyújtott fellebbezés elbírálásáig felfüggesztették. Ilyen helyzetben egyrészt az átadási határidő számítása elhalasztásának a másodfokú jogorvoslat elbírálásáig való meghosszabbítása lehetővé teszi a fegyveregyenlőség és a jogorvoslati eljárások hatékonyságának biztosítását. Biztosítja ugyanis, hogy e határidő ne járjon le, holott az átadásra vonatkozó határozat végrehajtását ellehetetlenítette az e határozattal szembeni jogorvoslat bevezetése. Másrészt az, hogy a másodfokú jogorvoslat keretében az átadásra vonatkozó határozat elleni elsőfokú jogorvoslat által az átadási időszak számítására gyakorolt halasztó hatály meghosszabbítását valamely ideiglenes intézkedés elfogadásától teszik függővé, lehetővé teszi annak elkerülését, hogy az átadásra vonatkozó határozatot megsemmisítő ítélettel szembeni, másodfokú jogorvoslat benyújtása rendszeresen e számítás elhalasztását vonja maga után, ami késleltetheti az érintett személy nemzetközi védelem iránti kérelme vizsgálatát.
Az ilyen szabály tehát alkalmas arra, hogy előmozdítsa a „Dublin III” rendelet azon célkitűzéseinek megvalósítását, amelyek a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam gyors meghatározása érdekében olyan világos és alkalmazható módszer létrehozására irányulnak, amely objektív és méltányos szempontokon alapul mind a tagállamok, mind pedig az érintett személyek tekintetében.
Ezzel szemben, ha az átadásra vonatkozó határozat végrehajtását nem függesztették fel az elsőfokú jogorvoslat elbírálásáig, olyan ideiglenes intézkedés elfogadása a másodfokú jogorvoslat keretében, mint amely az alapügy tárgyát képezi, azon illetékes hatóságok számára, amelyek nem éltek azzal a lehetőséggel, hogy hivatalból felfüggesszék az átadásra vonatkozó határozat végrehajtását, amelyet a „Dublin III” rendelet nyújt, (
5
) és nem hajtották végre az átadásról szóló határozatot az említett fellebbezés vizsgálata során, ténylegesen lehetővé tenné, hogy elhalasszák az e rendeletben előírt átadási határidő számítását, (
6
) és így elkerüljék, hogy az e személyek kérelmeinek kezelésével kapcsolatos felelősség az említett rendelet alapján átszálljon a megkereső tagállamra. (
7
) Ez jogellenesen késleltetné a nemzetközi védelmi eljárás előrehaladását, továbbá veszélyeztetné a rendelet fent említett célkitűzéseit.
(
1
)	Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26‑i, 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 180., 31. o.; helyesbítés HL 2018. L 33., 6. o.; a továbbiakban: „Dublin III” rendelet).
(
2
)	A „Dublin III” rendelet 27. cikke az átadásra vonatkozó határozatokkal szembeni jogorvoslati lehetőségekre vonatkozik. E cikk (3) bekezdése előírja, hogy a tagállamoknak olyan jogorvoslati lehetőséget kell biztosítaniuk az érintett személyek számára, amely a velük szemben hozott, átadásra vonatkozó határozat végrehajtásának felfüggesztéséhez vezethet.
(
3
)	A „Dublin III” rendelet 29. cikke az érintett személyeknek a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállamnak történő átadására vonatkozó szabályokra és határidőkre vonatkozik.
(
4
)	A „Dublin III rendelet” 29. cikkének (2) bekezdése alapján amennyiben az átadásra nem kerül sor a hat hónapos határidőn belül, a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam főszabály szerint mentesül az érintett személy átvételére vagy visszavételére vonatkozó kötelezettség alól, és a felelősség a megkereső tagállamra hárul.
(
5
)	A „Dublin III” rendelet 27. cikkének (4) bekezdése engedélyezi a tagállamok számára, hogy lehetővé tegyék, hogy az illetékes hatóságok hivatalból felfüggesszék az átadásra vonatkozó határozat végrehajtását, ha annak felfüggesztése nem törvény vagy bírósági határozat következménye, amennyiben az e végrehajtással kapcsolatos körülmények azt vonják maguk után, hogy az említett személy számára a hatékony bírói jogvédelmének biztosítása érdekében engedélyezni kell, hogy az említett határozatot meghozó tagállam területén maradjon az e jogorvoslattal kapcsolatos jogerős határozat meghozataláig.
(
6
)	A „Dublin III” rendelet 29. cikkének (1) bekezdése.
(
7
)	A „Dublin III” rendelet 29. cikkének (2) bekezdése.