62022CJ0726_RES
Kohtuasi C‑726/22 P
Euroopa Komisjon
versus
Pollinis France
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. jaanuari 2025. aasta otsus
Apellatsioonkaebus – Dokumentidega tutvumine – Määrus (EÜ) nr 1049/2001 – Artikli 4 lõike 3 esimene lõik – Otsustamisprotsessi kaitse – Määrus (EÜ) nr 182/2011 – Komiteemenetlus – Liikmesriikide ja teiste komiteede liikmete väljendatud seisukohad – Dokumentidega tutvumise võimaldamisest keeldumine
Euroopa Liidu institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Otsustamisprotsessi kaitse – Tingimused – Tähttäheline tõlgendamine ja kohaldamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, põhjendus 11 ja artikli 4 lõike 3 esimene lõik)
(vt punktid 62 ja 65)
Euroopa Liidu institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Põhjendamiskohustus – Ulatus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikkel 4)
(vt punkt 63)
Euroopa Liidu institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Kohaldamisala – Komisjoni haldustegevus – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 2 lõige 3)
(vt punkt 66)
Euroopa Liidu institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Otsustamisprotsessi kaitse – Otsustamine – Mõiste – Otsustusprotsessi konkreetse eseme olemasolu – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 4 lõike 3 esimene lõik)
(vt punkt 73)
Euroopa Liidu institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Otsustamisprotsessi kaitse – Tingimused – Selle protsessi konkreetne, tegelik ja raske riive – Ulatus – Institutsiooni kavatsus võtta vastu otsus – Välistamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 4 lõike 3 esimene lõik)
(vt punktid 74, 77 ja 78)
Kokkuvõte
Lahendades apellatsioonkaebust, mille Euroopa Komisjon esitas Üldkohtu otsuse peale kohtuasjas Pollinis France vs. komisjon (
1
), millega Üldkohus tühistas kaks komisjoni otsust (
2
), millega keelduti võimaldamast tutvuda dokumentidega, mis puudutavad Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) 2013. aasta juhenddokumenti (
3
), täpsustas Euroopa Kohus komiteemenetluse raames käimasoleva otsustamisprotsessi olemasolu puudutava erandi (
4
) ulatust ja tegi otsuse selle kohta, mida võib pidada „küsimuseks, milles [institutsioon] ei ole veel otsust teinud“.
Pollinis France on Prantsuse keskkonnakaitse vabaühendus, mille eesmärk on kaitsta kimalasi ja meemesilasi ning edendada säästvat põllumajandust aitamaks kaasa tolmeldajate säilimisele. Ta esitas 2020. aastal komisjonile kaks taotlust (
5
) tutvuda teatud dokumentidega, mis puudutavad EFSA 2013. aasta juhenddokumenti. Esimene taotlus puudutas sisuliselt dokumente, mis sisaldasid liikmesriikide, alalise taime-, looma-, toidu- ja söödakomitee (
6
) liikmete ning komisjoni seisukohti selle juhenddokumendi kohta, ning kõiki selle teemaga seotud projekte, mille komisjon on saanud või koostanud alates 2018. aasta oktoobrist. Teine taotlus puudutas teatavaid EFSA 2013. aasta juhenddokumenti käsitlevaid dokumente ning käsitles sisuliselt Scopaffi liikmete ning teatavate komisjoni ametnike ja liikmete kirjavahetust ning nendevaheliste koosolekute päevakorda, protokolle ja aruandeid 2013. aasta juulist kuni 2018. aasta septembrini.
Vastuseks kordustaotlustele andis komisjon kahe 2020. aasta otsusega osalise juurdepääsu teatavatele dokumentidele ja keeldus võimaldamast tutvuda teatud muude dokumentidega, tuginedes vastavalt eraelu puutumatust ja isikupuutumatust (
7
) kaitsvatele eranditele ning käimasoleva otsustamisprotsessi olemasolule.
Nimelt oli EFSA 2013. aasta juhenddokument Scopaffis arutusel mitu aastat, ilma et selle teksti osas oleks liikmesriikidevaheliste lahkarvamuste tõttu saavutatud kokkulepet ning ilma et komisjon oleks selle dokumendi vastu võtnud. 2019. aastal palus komisjon EFSA-l oma 2013. aasta juhenddokument läbi vaadata, et võtta arvesse uuemaid teaduslikke arenguid.
Neil asjaoludel märkis Üldkohus, kellele esitati kaks tühistamishagi, vaidlustatud kohtuotsuses, et komisjon on 2020. aastal vastu võetud vaidlusalustes otsustes selgitanud, et kuni nimetatud dokumendi läbivaatamise lõpetamiseni on selle uurimine Scopaffis „peatatud“ ning et see tähendab, et otsustamisprotsessi võib pidada „käimasolevaks“, kuna seda jätkatakse alles pärast seda, kui läbivaatamine on lõpetatud.
Üldkohus leidis aga, et vaidlusaluste otsuste vastuvõtmise ajal ei olnud enam ühegi otsustamisprotsessi eesmärk EFSA 2013. aasta juhenddokumendi rakendamine. Vastupidi, komisjon otsustas kaudselt, et sama dokumenti ei tule kindlasti enam mitte rakendada. Ainuüksi asjaolu, et läbivaatamine oli vaidlustatud otsuste vastuvõtmise ajal endiselt pooleli, tähendas, et võimatu oli kindlaks teha nii juhenddokumendi võimalikku muudetud sisu ja seda, millises vormis see võidakse vastu võtta, kui ka seda, millist menetlust sel eesmärgil võidakse järgida, ning seega puudus vaidlustatud otsuste vastuvõtmise ajal komisjoni otsustusprotsessil ka mis tahes ese. Järelikult ei saanud komisjon õiguspäraselt tugineda käimasolevat otsustamisprotsessi kaitsvale erandile.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus, kellele komisjon esitas apellatsioonkaebuse, mille põhjendamiseks ta esitab kaks väidet, analüüsis esimese väite raames, kas Üldkohus leidis vaidlustatud kohtuotsuses õigesti, et komisjoni otsustusprotsess, mille ese on EFSA 2013. aasta juhenddokument, oli vaidlusaluste otsuste vastuvõtmise ajaks lõpetatud.
Kõigepealt tuletas Euroopa Kohus meelde, et avalikkuse ja läbipaistvuse põhimõttele tugineva määruse nr 1049/2001 eesmärk on anda üldsusele võimalikult laiaulatuslik õigus tutvuda institutsioonide dokumentidega. Olgugi et seda õigust võib teatud avalikest või erahuvidest lähtudes piirata, tuleb määruses nr 1049/2001 ette nähtud erandeid dokumentidega tutvumise õigusest tõlgendada ja kohaldada täht-tähelt. Lisaks, kui asjaomane institutsioon otsustab keelata juurdepääsu dokumendile, mille avalikustamise taotlus on talle esitatud, on ta üldjuhul kohustatud selgitama küsimust, kuidas juurdepääs sellele dokumendile võib konkreetselt ja tegelikult kahjustada huve, mida kaitseb määruse nr 1049/2001 artiklis 4 sätestatud erand, millele see institutsioon tugineb. Lõpuks peab niisuguse kahjustamise oht olema mõistlikult ettenähtav, mitte puhtalt oletuslik.
Euroopa Kohus märkis kõigepealt esimese võimalusena, mis puudutab konkreetselt otsustamisprotsessi kaitsvat erandit, et määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 esimese lõigu kohaselt keelatakse juurdepääs dokumendile, mille institutsioon on koostanud oma sisekasutuseks või mille institutsioon on saanud ning mis käsitleb küsimust, milles institutsioon ei ole veel otsust teinud, kui sellise dokumendi avaldamine kahjustaks oluliselt institutsiooni otsustamisprotsessi, välja arvatud juhul, kui avaldamine teenib ülekaalukaid üldisi huve.
Euroopa Kohus tuletas sellega seoses meelde, et mõistet „otsustamisprotsess“ tuleb mõista nii, et see viitab otse otsuse tegemisele ega hõlma otsuse tegemisele eelnenud kogu haldusmenetlust. Otsuse tegemine eeldab aga, et on olemas konkreetne ese, mida tulevikus tehtav otsus puudutab, ja seda sõltumata asjaolust, kas konkreetse ja tuvastatava õigusakti eelnõu võetakse lähiajal vastu. Lisaks, vastupidi sellele, mida väitis komisjon, ei leidnud Üldkohus, et kui seda ei võeta lähiajal vastu, siis puudub tegelik otsustustegevus.
Seejärel, kui möönda, et otsust ei ole veel vastu võetud ja seega on tegu „otsustusprotsessiga“ määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 esimese lõigu tähenduses, kui selle menetluse eset ei ole kindlaks määratud, läheks see vastuollu nii selle sätte ülesehituse kui ka kohtupraktikaga. Seega, kui tehtava otsuse täpne ese ei ole veel kindlaks määratud, on igasugune oht, et määruse nr 1049/2001 alusel taotletud dokumendi avalikustamine kahjustab selle otsuse vastuvõtmisele suunatud otsustamisprotsessi, oma olemuselt hüpoteetiline, kuna tegelikult on võimatu kontrollida, kas selle dokumendi sisu on tõepoolest seotud selle otsustamisprotsessiga.
Lõpuks ei rikkunud Üldkohus õigusnormi, kui ta ei pidanud otsustavaks selle hindamisel, kas esineb „küsimus, mille kohta [see institutsioon] ei ole veel otsust teinud“ määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 esimese lõigu tähenduses, kõnealuse institutsiooni esitatud argumenti, mille kohaselt oli tal endiselt „eesmärk“ mesilasi käsitlevat juhenddokumenti rakendada. Nimelt, kui nõustuda, et juba ainuüksi institutsiooni kavatsus võtta vastu otsus tema pädevusse kuuluvas valdkonnas võimaldab tal sellele sättele tugineda, ilma et oleks nõutud otsustamisprotsessi olemasolu, mille eesmärk on võtta vastu otsus teatavas küsimuses, tähendaks see tegelikkuses, et tunnustatakse institutsiooni võimalust keelduda kõigi seda valdkonda puudutavate dokumentide avalikustamisest. Ent mõistet „küsimus, mille kohta [institutsioon] ei ole veel otsust teinud“ selle sätte tähenduses ei saa tõlgendada nii laialt, et see hõlmaks kõiki konkreetse küsimusega seotud dokumente.
Seetõttu järeldas Euroopa Kohus, et Üldkohus leidis õigesti, et asjaolu, et komisjonil oli endiselt eesmärk rakendada mesilasi käsitlevat juhenddokumenti, selleks et esitada liikmesriikide ametiasutustele dokument, mis kajastab „olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi“, ei ole iseenesest piisav järeldamaks, et endiselt on olemas „küsimus, mille kohta [see institutsioon] ei ole veel otsust teinud“ määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 esimese lõigu tähenduses. Ta otsustas seega, et esimene väide ja seejärel edutuna ka teine väide tuleb tagasi lükata ja sellest tulenevalt jätta apellatsioonkaebus tervikuna rahuldamata.
(
1
)	14. septembri 2022. aasta kohtuotsus Pollinis France vs. komisjon (T‑371/20 ja T‑554/20, EU:T:2022:556; edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“).
(
2
)	Komisjoni 19. juuni 2020. aasta otsus C(2020) 4231 (final) kohtuasjas T‑371/20 ja 21. juuli 2020. aasta otsus C(2020) 5120 (final) kohtuasjas T‑554/20 (edaspidi „vaidlusalused otsused“).
(
3
)	EFSA 27. juunil 2013 vastu võetud juhenddokument mesilastele taimekaitsevahenditest tulenevate riskide hindamise kohta (edaspidi „EFSA 2013. aasta juhenddokument“).
(
4
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT 2001, L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331) artikli 4 lõike 3 esimese lõigu alusel.
(
5
)	Määruse nr 1049/2001 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1367/2006 keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes (ELT 2006, L 264, lk 13) alusel.
(
6
)	Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feeds (edaspidi „Scopaff“).
(
7
)	Määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punkti b tähenduses.