61985CJ0273_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 6 . september 1985 ( sag 273/85 ), har selskabet Silver Seiko Limited, Tokyo, og dets datterselskaber i Faellesskabet, Silver Reed ( UK ) Limited og Silver Reed International GmbH i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Raadets forordning nr . 1698/85 af 19 . juni 1985 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan ( EFT L 163, s . 1 ) i dens helhed, eller i hvert fald for saa vidt forordningen finder anvendelse paa sagsoegerne . Subsidiaert har sagsoegerne nedlagt paastand om annullation af forordningens artikler 1 og 2, mere subsidiaert om annullation af artikel 1, for saa vidt der herved paalaegges en endelig antidumpingtold paa 21% paa importen af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan, som saelges i og eksporteres til Faellesskabet af sagsoegerne, og mest subsidiaert om annullation af artikel 2, for saa vidt denne indeholder bestemmelse om, at der skal ske en endelig opkraevning af de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af den tidligere indfoerte midlertidige told paa importen af saadanne skrivemaskiner .
2 Silver Seiko Limited er et selskab, der siden 1981 har fremstillet elektroniske skrivemaskiner, som selskabet saelger, dels i udlandet, herunder navnlig i Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab gennem sine datterselskaber Silver Reed ( UK ) Limited i Det Forenede Kongerige og Silver Reed International GmbH i Forbundsrepublikken Tyskland, dels, men i mere begraensede maengder, i Japan gennem et forhandlerselskab, datterselskabet Silver Business Machines . I 1984 indgav en sammenslutning af europaeiske producenter, Committee of European Typewriter Manufacturers ( herefter benaevnt "Cetma "), en klage til Kommissionen over Silver Seiko Limited og andre japanske producenter, idet Cetma gjorde gaeldende, at selskabet solgte sine produkter i Faellesskabet til dumpingpriser .
3 Den antidumpingprocedure, som Kommissionen indledte paa grundlag af Raadets forordning nr . 2176/84 af 23 . juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ( EFT L 201, s . 1 ), foerte i foerste omgang til, at der blev indfoert en midlertidig antidumpingtold paa 26,6% paa importen af elektroniske skrivemaskiner fremstillet af Silver Seiko Limited . Senere, nemlig ved forordning nr . 1698/85, som Silver Seiko Limited og dets datterselskaber i Faellesskabet anfaegter i naervaerende sag, fastsatte Raadet paa forslag af Kommissionen den endelige antidumpingtold til 21 %.
4 Ved saerskilt processkrift, indgivet samme dag som staevningen, fremsatte sagsoegerne en begaering om, at der som en foreloebig forholdsregel blev truffet bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen af forordning nr . 1698/85, for saa vidt angaar sagsoegerne, indtil Domstolen har truffet afgoerelse om sagen . Ved kendelse, afsagt af Domstolens praesident den 18 . oktober 1985, blev denne begaering ikke taget til foelge, og afgoerelsen om sagens omkostninger blev udsat .
5 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 6 . maj 1986 ( sag 107/86 ), har Silver Seiko Limited i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Raadets forordning nr . 113/86 af 20 . januar 1986 om aendring af Raadets forordning nr . 1698/85 af 19 . juni 1985 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan ( EFT L 17, s . 2 ), for saa vidt forordningen finder anvendelse paa sagsoegeren .
6 Ved kendelse af 11 . marts 1987 er sagerne 273/85 og 107/86 blevet forenet under retsforhandlingerne og domsafsigelsen .
7 Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber og Cetma har efter begaering faaet tilladelse til at intervenere i de to sager til stoette for sagsoegtes paastande .
8 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
9 Til stoette for deres paastande har sagsoegerne ( der i det foelgende vil blive omtalt kollektivt som Silver ) fremsat foelgende syv anbringender :
- retsstridig og forkert fastlaeggelse af den normale vaerdi
- fejlagtig fastlaeggelse af eksportprisen
- fejl ved sammenligningen mellem den normale vaerdi og eksportprisen
- fejl ved opgoerelsen af den skade, der blev paafoert industrien i Faellesskabet
- indfoerelse af for hoej endelig antidumpingtold
- retsstridig endelig opkraevning af den midlertidige told
- proceduremangler .
Retsstridig og forkert fastlaeggelse af den normale vaerdi
10 Silver har gjort gaeldende, at den anvendte metode til beregning af hjemmemarkedspriserne ved fastlaeggelsen af den normale vaerdi af Silver-produkter er retsstridig og forkert, idet de japanske priser ikke er sammenlignelige priser i den i forordning nr . 2176/84 forudsatte betydning, idet faellesskabsinstitutionerne ved fastlaeggelsen af den normale vaerdi af de modeller, der blev solgt i Japan, baserede sig paa Silver-forhandlerselskabets priser, og idet der ved fastlaeggelsen af den fortjenstmargen, som blev inddraget ved beregningen af den normale vaerdi af de modeller, der ikke blev solgt i Japan, skete en systematisk undervurdering af omkostningerne .
11 Hvad angaar det foerste argument, maa der gives Silver medhold i, at skrivemaskiner, navnlig som foelge af det japanske skriftsprogs saerlige karakter, ikke anvendes i Japan i den interne handel og derfor kun saelges dér i meget begraensede maengder i forhold til afsaetningen i Faellesskabet . Som det fremgaar af sagens akter, er der dog i Japan et marked for elektroniske skrivemaskiner, som repraesenterer et femcifret antal enheder om aaret, og som er praeget af en ret udbredt konkurrence, saaledes som det bl.a . fremgaar af, at der paa markedet optraeder udenlandske producenter . Under disse omstaendigheder kan der intet vaere til hinder for at antage, at priserne paa det japanske marked kan goeres til genstand for en sammenligning med priserne paa markedet i Faellesskabet .
12 Hvad angaar det anfoerte om, at faellesskabsinstitutionerne har fastlagt den normale vaerdi paa grundlag af de videresalgspriser, som Silver-forhandlerselskabet i Japan anvendte, bemaerkes, at det fremgaar af sagen, at Silver afsaetter sine produkter paa hjemmemarkedet gennem et forhandlerselskab, som sagsoegeren har oekonomisk kontrol over, og til hvilket sagsoegeren overdrager de opgaver, der normalt varetages af en intern salgsafdeling hos producenten .
13 Den omstaendighed, at der inden for en gruppe af virksomheder bestaaende af selskaber, som er selvstaendige juridiske personer, sker en arbejdsfordeling med hensyn til henholdsvis fremstilling og salg, er saaledes ikke til hinder for, at der er tale om en enkelt oekonomisk enhed, som paa denne maade samlet udoever en erhvervsmaessig virksomhed, der i andre tilfaelde udoeves af en enhed, som samtidig er en enkelt juridisk person .
14 Det maa herefter laegges til grund, at naar der tages udgangspunkt i et forhandlerselskabs priser, sikres det, at de omkostninger, der uundgaaeligt indgaar i salgsprisen for et produkt, naar dette saelges gennem en intern salgsafdeling hos producenten, ikke lades ude af betragtning i tilfaelde, hvor den paagaeldende salgsvirksomhed udoeves af et selskab, som er en selvstaendig juridisk person, men som producenten har oekonomisk kontrol over .
15 Silver goer endvidere gaeldende, at det er med urette, at faellesskabsinstitutionerne har fastlagt den beregnede normale vaerdi, "som denne ville have vaeret, saafremt der havde vaeret en afsaetning paa hjemmemarkedet", i stedet for at opgoere de omkostninger, der indgaar i denne vaerdi, paa grundlag af forholdene ved eksport af produktet, samt at der ved fastlaeggelsen af den fortjenstmargen, som blev inddraget ved fastlaeggelsen af den beregnede normale vaerdi, skete en systematisk undervurdering af omkostningerne .
16 Om det foerste argument bemaerkes, at formaalet med at fastlaegge den normale vaerdi i form af en beregnet vaerdi efter ordningen i henhold til forordning nr . 2176/84 er at afgoere, hvilken salgspris der ville gaelde for et produkt, saafremt dette solgtes i oprindelses - eller eksportlandet . Foelgelig er det omkostningerne ved salg paa hjemmemarkedet, der skal tages i betragtning .
17 Hvad angaar spoergsmaalet om fastlaeggelsen af fortjenstmargenen, bemaerkes, at faellesskabsinstitutionerne ikke som haevdet af Silver var forpligtet til at vaelge fortjenstmargenen hos producenten ( Silver Seiko Limited ) som "rimelig fortjenstmargen", jfr . artikel 2, stk . 3, litra b ), ii ), i forordning nr . 2176/84, frem for fortjenstmargenen hos Silver-forhandlerselskabet i Japan ( Silver Business Machines ), idet de lovligt kunne tage udgangspunkt i den samlede fortjenstmargen for de to selskaber . Som det allerede er blevet fastslaaet, udgjorde de to selskaber nemlig en enkelt oekonomisk enhed .
18 Der kan heller ikke gives Silver medhold i, at sagsoegerne er blevet udsat for forskelsbehandling i forhold til andre virksomheder som f.eks . TEC og Sharp, der ikke saelger paa hjemmemarkedet, og for hvis vedkommende faellesskabsinstitutionerne baserede sig paa den laveste fortjenstmargen blandt de virksomheder ( Silver, Canon og Brother ), der solgte i tilstraekkeligt store maengder paa hjemmemarkedet . Forholdene for Silver, for hvis vedkommende der blev opgjort en faktisk fortjenstmargen, kan saaledes ikke sidestilles med dem, der gjaldt for TEC og Sharp, hvorom der ikke forelaa nogen faktiske oplysninger, saaledes at det i disse to tilfaelde noedvendigvis maa laegges til grund, at faellesskabsinstitutionerne raadede over en vis skoensbefoejelse .
19 Hvad angaar det af Silver anfoerte om, at faellesskabsinstitutionerne ved fastlaeggelsen af fortjenesten undlod i salgsprisen at fratraekke noget beloeb for generalomkostninger hos forhandlerselskabet, hvilket ifoelge Silver med urette foerte til en hoejere fortjenstmargen, bemaerkes, at disse omkostninger, saafremt de var blevet fratrukket, skulle have vaeret tillagt produktionsomkostningerne, saaledes at den beregnede normale vaerdi ville have vaeret den samme .
20 Silver har, for foerste gang under den mundtlige forhandling, gjort gaeldende, at faellesskabsinstitutionerne ved opgoerelsen af den fortjenstmargen, der blev inddraget ved fastlaeggelsen af den normale vaerdi af visse modeller i form af en beregnet vaerdi, medregnede omkostninger hos Silver-forhandlerselskabet, der havde direkte tilknytning til konkrete salgstransaktioner . Silver anfoerte, at saafremt disse omkostninger var blevet fratrukket ved beregningen af den normale vaerdi, jfr . artikel 2, stk . 10, litra c ), ville dumpingmargenen vaere faldet fra 31 til 18 %.
21 Det bemaerkes herom, at det fremgaar af sagen, at Silver i nogle dokumenter, der blev overgivet til tjenestemaend i Kommissionen den 19 . og 20 . juli 1984, og som indeholdt en opgoerelse over Silvers omkostninger fordelt paa de enkelte modeller af elektroniske skrivemaskiner, omtalte "henholdsvis Silver Seiko Limiteds og Silver Business Machines' administrations - og generalomkostninger" og herudover havde foretaget en saerskilt opgoerelse af henholdsvis salgs - og leveringsomkostninger, hvorimod beloebet for salgs -, general - og administrationsomkostninger blev endeligt fastlagt efter "indgaaende diskussioner" mellem parterne paa grundlag af et af Silver fremlagt dokument vedroerende de "samlede salgs -, general - og administrationsomkostninger, for saa vidt angaar skrivemaskiner ".
22 Under disse omstaendigheder er der intet grundlag for at antage, at det beloeb, som faellesskabsinstitutionerne lagde til grund, ikke var baseret paa Silver-gruppens samlede omkostninger i forbindelse med elektroniske skrivemaskiner .
23 Anbringendet kan herefter ikke laegges til grund .
Fejlagtig fastlaeggelse af eksportprisen
24 Silver har gjort gaeldende, at faellesskabsinstitutionerne ved fastlaeggelsen af Silver-eksportpriserne burde have baseret sig paa fortjenstmargenen hos Silver-datterselskaberne i EF og ikke paa fortjenstmargenerne hos de uafhaengige importoerer af elektroniske skrivemaskiner .
25 Det bemaerkes herom, at faellesskabsinstitutionerne i tilfaelde, hvor der bestaar en forretningsforbindelse mellem en producent og en importoer i Faellesskabet, i henhold til artikel 2, stk . 8, litra b ), i forordning nr . 2176/84 kan undlade at tage hensyn til prisen mellem disse to parter og basere sig paa videresalgsprisen til den foerste uafhaengige koeber i Faellesskabet, og at det paa denne baggrund maa anses for passende, at ansaettelsen af den "rimelige fortjenstmargen" ikke sker paa grundlag af oplysninger fra den importoer, med hvilken der bestaar en forretningsforbindelse, idet disse kan vaere paavirket heraf, men paa grundlag af oplysninger fra en uafhaengig importoer af elektroniske skrivemaskiner .
26 Silver anfaegter endvidere fordelingen af Silver-datterselskabernes generalomkostninger mellem elektroniske skrivemaskiner og andre former for maskiner med den begrundelse, at fordelingen, mod Silvers henstillinger, skete paa grundlag af omsaetningen og ikke antallet af solgte maskiner .
27 Det bemaerkes herom, at der efter den i artikel 2, stk . 11, i forordning nr . 2176/84 fastsatte hovedregel skal ske en fordeling proportionalt med omsaetningen for hver vare og hvert marked, der tages i betragtning . Selv om faellesskabsinstitutionerne kan fravige denne hovedregel i tilfaelde, hvor de skoenner, at en anden fordeling mere noejagtigt vil afspejle de omkostninger, der har vaeret tale om, har Silver ikke anfoert noget til stoette for, at der her burde vaere sket en fravigelse .
28 Anbringendet kan herefter ikke laegges til grund .
Fejl ved sammenligningen mellem den normale vaerdi og eksportprisen
29 Silver har gjort gaeldende, at faellesskabsinstitutionerne med urette afslog at foretage justeringer ud fra forskelle i handelsled, forskelle i maengder og forskelle med hensyn til salgsvilkaar .
30 Hvad angaar spoergsmaalet om de angivelige forskelle i handelsled, bemaerkes, at faellesskabsinstitutionerne ikke var forpligtet til at foretage justeringer paa dette punkt, da Silver Seiko og Silver-forhandlerselskabet i Japan udgjorde en enkelt oekonomisk enhed, saaledes at forhandlerselskabets pris maatte anses som produktets pris ab fabrik paa hjemmemarkedet .
31 Med hensyn til spoergsmaalet om justeringer for forskelle i maengder bemaerkes, at Silver paa ingen maade har dokumenteret, at de rabatter, der blev ydet en japansk kunde paa to Silver-modeller, "frit (( blev )) givet inden for normal handel", ligesom Silver ikke har godtgjort, at der blev gennemfoert en ordning med maengderabatter, som kunne ydes til enhver potentiel koeber . De i henhold til artikel 2, stk . 10, litra b ), i ), gaeldende forudsaetninger for saadanne justeringer var derfor ikke opfyldt i Silvers tilfaelde .
32 For saa vidt angaar spoergsmaalet om forskelle i salgsvilkaar, fremgaar det af sagen, at faellesskabsinstitutionerne foretog justeringer for at tage hensyn til kreditter ydet i Japan, men ikke i det af Silver oenskede omfang . Under alle omstaendigheder har Silver ikke godtgjort, at de beloeb, for hvilke der ikke blev foretaget justeringer, havde direkte tilknytning til de paagaeldende salg, saaledes som det efter artikel 2, stk . 10, litra c ), i forordning nr . 2176/84 er en forudsaetning .
33 Hvad angaar det af Silver anfoerte, hvorefter de paagaeldende omkostninger skulle have vaeret taget i betragtning med henblik paa en justering, for saa vidt tilsvarende omkostninger blev fratrukket ved fastlaeggelsen af prisen ved eksport til Faellesskabet, kan dette ikke laegges til grund . Som Domstolen allerede har fastslaaet i dommene af 7 . maj 1987 ( 240, 255, 256, 258 og 260/84, om antidumpingtold paa importen af kuglelejer, Sml . s . 1809, 1861, 1899, 1923 og 1975 ), gaelder der tre saerskilte regelsaet, som hver isaer skal overholdes, for henholdsvis fastlaeggelsen af den normale vaerdi, fastlaeggelsen af eksportprisen og sammenligningen mellem disse to stoerrelser .
34 Silver har gjort gaeldende, at faellesskabsinstitutionerne med urette ikke foretog sammenligningen for hvert enkelt transaktion, men ud fra vejede gennemsnitspriser .
35 Det bemaerkes herom, at selv om den normale vaerdi ved forordning nr . 1698/85 "i almindelighed (( blev )) sammenlignet med eksportprisen paa grundlag af hver enkelt transaktion", er fremgangsmaaden med vejede gennemsnitspriser, der blev anvendt i Silvers tilfaelde, udtrykkeligt hjemlet i artikel 2, stk . 13, litra b ), i forordning nr . 2176/84 .
36 Endelig kan Silver ikke med foeje anfoere, at den normale vaerdi og eksportprisen i strid med artikel 2, stk . 9, i forordning nr . 2176/84 ikke er blevet sammenlignet paa grundlag af den samme periode . Den normale vaerdi blev fastlagt i forhold til en periode paa et aar, mens eksportpriserne paa maanedsbasis blev vejet paa grundlag af de maengder, der blev solgt hver maaned, hvorefter der blev fastlagt et aarligt gennemsnit for disse priser .
37 Anbringendet kan herefter ikke laegges til grund .
Fejl ved opgoerelsen af den skade, der blev paafoert industrien i Faellesskabet
38 Silver har gjort gaeldende, at der ved opgoerelsen af skaden med urette blev taget hensyn til tab hos producenter i Faellesskabet, som selv havde importeret angiveligt til dumpingpriser solgte produkter, at skadesfaktorerne ikke blev tilstraekkeligt undersoegt, at den saakaldte "maalpris"-metode, som faellesskabsinstitutionerne anvendte, udgoer et utilstraekkeligt grundlag for opgoerelsen af skaden, samt at de tab, som industrien i Faellesskabet maatte have lidt, skyldes andre faktorer end dumping .
39 Om det foerste argument bemaerkes, at det fremgaar af det af faellesskabsinstitutionerne anfoerte, som Silver ikke i tilstraekkeligt omfang har bestridt rigtigheden af, at det kun var faa modeller, alle af lavere kvalitet, som blev importeret af producenter i Faellesskabet, og kun for at afhjaelpe mangler, som dengang bestod i deres produktsortiment, og at denne import altid havde et forholdsvis ringe samlet omfang . Under disse omstaendigheder maa det antages, at den import, som producenter i Faellesskabet gennemfoerte, ikke bidrog til den skade, der blev paafoert industrien i Faellesskabet, hvorfor det savner grundlag ikke at inddrage disse producenter ved undersoegelsen af skadens omfang .
40 Hvad angaar argumentet om, at de i artikel 4, stk . 2, litra a ), b ) og c ), i forordning nr . 2176/84 opregnede faktorer ( omfanget af dumpingimporten, priserne i forbindelse hermed, foelgevirkningerne af denne import for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet ) ikke blev undersoegt, bemaerkes, at det fremgaar af betragtningerne til forordning nr . 1698/85, at faellesskabsinstitutionerne gennemfoerte en undersoegelse af disse faktorer . Ved vurderingen af foelgevirkningerne af dumpingen for industrien i Faellesskabet foretog faellesskabsinstitutionerne ikke en undersoegelse, for saa vidt angaar samtlige de i listen i stk . 2, litra c ), angivne relevante oekonomiske faktorer, men det maa herved fremhaeves, at denne liste, saaledes som det fremgaar af ordlyden af den naevnte bestemmelse, blot er retningsgivende, hvorfor faellesskabsinstitutionerne lovligt kunne anlaegge det skoen, at de mest relevante af de i listen opregnede faktorer i sig selv udgjorde et tilstraekkeligt bedoemmelsesgrundlag .
41 Hvad angaar spoergsmaalet om anvendelsen af den saakaldte "maalpris"-metode, maa det tages i betragtning, at Kommissionen foerst kunne paabegynde undersoegelsen af skadens omfang efter indgivelsen af klagen fra producenterne i Faellesskabet den 15 . februar 1984, selv om industrien i Faellesskabet, saaledes som det fremgaar af sagen, allerede i nogen tid havde vaeret udsat for virkningerne af den import fra Japan, som senere blev genstand for antidumpingproceduren . De i 1984 anvendte priser for produkter fremstillet i Faellesskabet kunne derfor ikke laengere laegges til grund ved opgoerelsen af skadens omfang efter artikel 4, idet de allerede havde vaeret faldende, fordi det gennem nogen tid havde vaeret noedvendigt at modstaa det stadigt stigende pres fra importen fra Japan .
42 Under disse omstaendigheder var den eneste fremgangsmaade, som ikke ville indebaere, at sammenligningen i henhold til artikel 4, stk . 2, litra b ), i forordning nr . 2176/84 blev uden betydning, at der blev fastlagt en beregnet pris inden for Faellesskabet, saaledes som denne ville have vaeret, saafremt prisniveauet ikke gennem en lang periode var faldet som foelge af importen fra Japan .
43 Silver har gjort gaeldende, at faellesskabsinstitutionerne med urette har lagt til grund, at dumpingen har forvoldt en skade, som i realiteten har andre aarsager, i foerste raekke den omstaendighed, at virksomhederne i Faellesskabet ikke har kunnet tilpasse sig den ny teknologi .
44 Det bemaerkes herom, at det fremgaar af sagen, at det i virkeligheden var virksomhederne i Faellesskabet, der som de foerste gjorde den ny teknologi inden for skrivemaskineindustrien anvendelig, idet de allerede i slutningen af 70' erne bragte elektroniske skrivemaskiner paa markedet, dvs . foer de japanske producenter traengte ind paa markedet . Under disse omstaendigheder kan Silver ikke antages i tilstraekkeligt omfang at have godtgjort, at vanskelighederne hos de virksomheder i Faellesskabet, der fremstiller elektroniske skrivemaskiner, skyldes, at de teknologisk set er bagud i forhold til industrien i Japan .
45 Selv om overgangen til fremstilling af elektroniske skrivemaskiner var mindre problemfri for nogle virksomheder i Faellesskabet end for andre, og selv om overgangen kraevede betydelige investeringer, maa der sondres skarpt mellem henholdsvis de tab, der skyldes disse investeringer, og de tab, som maa tilskrives dumpingen . Det bemaerkes herved, at da virksomhederne i Faellesskabet i den af undersoegelsen omfattede periode ubestrideligt kunne tilbyde et stort udvalg af elektroniske skrivemaskiner, kan faldet i deres markedsandel ikke skyldes omstruktureringsvanskeligheder, idet forholdet i foerste raekke maa tilskrives de japanske producenters salg til dumpingpriser .
46 Det fremgaar endvidere af de i sagen fremlagte oplysninger, at virksomhederne i Faellesskabet i undersoegelsesperioden aldrig udnyttede deres produktionskapacitet fuldt ud, hvilket dokumenterer, at faldet i markedsandelen ikke skyldtes en manglende evne hos industrien i Faellesskabet til at daekke en stigende efterspoergsel .
47 Endelig bemaerkes, at Silver ikke har fremlagt nogen dokumentation for, at de ovenfor naevnte eller andre faktorer som f.eks . priserne paa importerede produkter med oprindelse i andre lande eller en faldende efterspoergsel skulle have bidraget til den skade, der blev konstateret .
48 Anbringendet om, at der er sket en fejlagtig opgoerelse af skaden, kan herefter ikke laegges til grund .
Indfoerelse af for hoej endelig antidumpingtold
49 Silver har gjort gaeldende, at faellesskabsinstitutionerne fastsatte den endelige antidumpingtold paa et hoejere niveau, end hvad der svarede til dumpingmargenen og den skade, som faktisk blev paafoert industrien i Faellesskabet, og at dette skyldtes fejl ved den anvendte metode og beregningsfejl, der havde en indvirkning paa den procedure, som faellesskabsinstitutionerne gennemfoerte .
50 Hvad angaar spoergsmaalet om den anvendte metode, bemaerkes under henvisning til det ovenfor anfoerte, at hverken den omstaendighed, at der skete en inddragelse af de producenter i Faellesskabet, som havde importeret elektroniske skrivemaskiner med oprindelse i Japan, det forhold, at kun nogle af de i artikel 4, stk . 2, litra c ), i forordning nr . 2176/84 opregnede faktorer blev inddraget i undersoegelsen, eller anvendelsen af "maalpriser" er elementer, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den af faellesskabsinstitutionerne foretagne opgoerelse af skaden .
51 Om de angivelige beregningsfejl bemaerkes, at der intet er blevet fremlagt til stoette for rigtigheden af det af Silver anfoerte .
52 Hvad angaar argumentet om, at indfoerelsen af den endelige antidumpingtold, for saa vidt angaar Silver, er udtryk for en ulovlig forskelsbehandling, idet der ikke blev indfoert nogen endelig told for selskabet Nakajima Alls vedkommende, kan dette heller ikke laegges til grund .
53 Det bemaerkes herved, at Kommissionen efter udstedelsen af forordning nr . 3643/84 blev opmaerksom paa, at den havde begaaet en fejl ved beregningen, som havde medfoert, at dumpingmargenen for Nakajimas vedkommende blev anset for ubetydelig . Genoptagelsen af proceduren, for saa vidt angaar Nakajima, som Kommissionen meget hurtigt traf beslutning om, kunne imidlertid ikke berettige en samtidig suspension af retsvirkningerne af forordning nr . 3643/84, for saa vidt angaar de virksomheder, for hvis vedkommende der var blevet konstateret en betydelig dumpingmargen, idet industrien i Faellesskabet, som forordningen havde til formaal at beskytte, herved ville kunne blive paafoert en uoprettelig skade .
54 Antidumpingproceduren vedroerende importen af elektroniske skrivemaskiner fremstillet af Nakajima foerte senere til kommissionsafgoerelse af 12 . februar 1986 ( EFT L 40, s . 29 ), hvorved det blev fastslaaet, at dumpingmargenen for dette selskabs vedkommende maatte anses for ubetydelig .
55 Eftersom beslutningen om, at Nakajima ikke skulle vaere omfattet af den raekke af selskaber, for hvilke der gaelder en endelig antidumpingtold, udspringer af denne afgoerelse, ville en - selv dokumenteret - positiv saerbehandling af Nakajima ikke kunne skabe grundlag for en annullation af forordningen om indfoerelse af en endelig antidumpingtold for Silvers vedkommende, idet denne forordning er blevet udstedt paa grundlag af omstaendigheder, der i overensstemmelse med reglerne i forordning nr . 2176/84 behoerigt er blevet fastslaaet under antidumpingundersoegelsen . Foelgelig kan der ikke gives Silver medhold i det anfoerte om, at der er sket en forskelsbehandling .
56 Anbringendet kan herefter ikke laegges til grund .
Retsstridig endelig opkraevning af den midlertidige told
57 Silver har gjort gaeldende, at forordning nr . 1698/85, der traadte i kraft den 23 . juni 1985, er ugyldig, for saa vidt der herved blev truffet bestemmelse om en endelig opkraevning af den midlertidige told, som blev indfoert ved forordning nr . 3643/84, hvis gyldighedsperiode udloeb den 22 . april 1985, eller den 22 . juni 1985 saafremt man antager, at gyldighedsperioden paa fire maaneder lovligt blev forlaenget med to maaneder ved Raadets forordning nr . 1015/85 af 19 . april 1985 ( EFT L 108, s . 18 ).
58 Om dette anbringende bemaerkes indledningsvis, at gyldighedsperioden for Kommissionens forordning nr . 3643/84 lovligt blev forlaenget ved Raadets forordning nr . 1015/85, nemlig med hjemmel i artikel 11, stk . 5, i forordning nr . 2176/84, hvorefter gyldighedsperioden for midlertidig antidumpingtold kan forlaenges, "saafremt eksportoerer, der repraesenterer en vaesentlig procentdel af den beroerte handel, fremsaetter begaering herom, eller saafremt de efter en hensigtserklaering fra Kommissionen ikke fremsaetter indvendinger herimod ". Blandt de eksportoerer, for hvis vedkommende der ved forordning nr . 3643/84 var blevet indfoert midlertidig antidumpingtold, rejste Brother og Silver indsigelse mod, at Kommissionen agtede at forlaenge denne forordnings gyldighedsperiode, men naar henses til, at ingen af de andre eksportoerer, der samlet var i hvert fald lige saa betydelige som de naevnte to virksomheder, rejste en saadan indsigelse, kan den skete forlaengelse ikke antages at stride mod den ovenfor naevnte bestemmelse .
59 Det maa herefter undersoeges, hvorvidt forordning nr . 3643/84, hvis gyldighedsperiode blev forlaenget ved forordning nr . 1015/85, som haevdet af Silver udloeb inden ikrafttraedelsen af forordning nr . 1698/85 .
60 I henhold til artikel 4, stk . 2, i Raadets forordning nr . 1182/71 af 3 . juni 1971 om fastsaettelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter ( EFT 1971 II, s . 311 ) gaelder det, at "naar en bestemt dato er fastsat for ikrafttraeden, indtraeden af virkninger eller ivaerksaettelse af Raadets eller Kommissionens retsakter ..., finder en saadan ikrafttraeden, indtraeden af virkninger eller ivaerksaettelse sted ved begyndelsen af den foerste time ... den dag, der svarer til den naevnte dato", og artikel 4, stk . 3, indeholder bestemmelse om, at "naar en bestemt dato er fastsat for ophoer af gyldigheden, ophoer af virkninger eller ophoer med anvendelsen af ... retsakter ..., regnes ophoeret fra udgangen af den sidste time ... den dag, der svarer til den naevnte dato ". Det foelger heraf, at forordning nr . 3643/84, der traadte i kraft den 23 . december 1984, og hvis gyldighedsperiode blev forlaenget indtil den 23 . juni 1985, saaledes at denne periode ville udloebe ved midnat denne dag, under gyldighedsperioden blev erstattet af forordning nr . 1698/85, som traadte i kraft den 23 . juni 1985 kl . 00.00 .
61 Anbringendet kan herefter ikke laegges til grund .
Proceduremangler
62 Silver har endelig gjort gaeldende, at forordningen er behaeftet med mangler derved, at der under proceduren er sket en kraenkelse af retten til kontradiktion, hvilket anfoeres at fremgaa af, at Silver hverken fik den samme adgang til oplysninger som andre virksomheder eller de samme muligheder for at goere sine synspunkter gaeldende .
63 Hvad angaar dette anbringende, maa det laegges til grund, at de detaljerede regler i artiklerne 7 og 8 i forordning nr . 2176/84 vedroerende oplysninger til virksomheder omfattet af en antidumpingundersoegelse er blevet overholdt i Silvers tilfaelde . Forskellen med hensyn til de tidspunkter, hvor de forskellige selskaber blev meddelt oplysninger, skyldes, at det i praksis er umuligt at arrangere moeder med samtlige beroerte selskaber paa én gang og at give disse samtlige relevante oplysninger samtidig, hvorfor der ikke ved den fulgte fremgangsmaade kan antages at vaere sket nogen kraenkelse af retten til kontradiktion, ikke mindst naar henses til, at der intet grundlag er for at antage, at den naevnte forskel er blevet benyttet med henblik paa at stille Silver ringere end andre af de beroerte selskaber .
64 Foelgelig kan anbringendet ikke laegges til grund .
65 Sagsoegte vil herefter i det hele vaere at frifinde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagsomkostningerne
66 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . Sagsoegerne har tabt sagerne og boer derfor doemmes til, in solidum for saa vidt angaar sag 273/85, at betale sagsomkostningerne, saavel i hovedsagerne som i forbindelse med behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler, herunder intervenienternes omkostninger, idet disse har nedlagt paastand herom .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( Femte Afdeling )
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Sagsoegerne betaler, in solidum for saa vidt angaar sag 273/85, sagsomkostningerne, saavel i hovedsagerne som i forbindelse med behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler, herunder intervenienternes omkostninger i overensstemmelse med paastandene herom .