Sag C-393/10
Dermod Patrick O’Brien
mod
Ministry of Justice, tidligere Department for Constitutional Affairs
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
Supreme Court of the United Kingdom)
»Rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde – begrebet »deltidsansatte, der har en ansættelseskontrakt eller et ansættelsesforhold« – dommere, der arbejder på deltid, og som aflønnes på grundlag af daglige honorarer – afvisning af at tildele pension«
Sammendrag af dom
1.        Socialpolitik – den af EFS, UNICE og CEEP indgåede rammeaftale om deltidsarbejde – direktiv 97/81 – anvendelsesområde
(Rådets direktiv 97/81, som ændret ved direktiv 98/23, bilag, § 2, stk. 1)
2.        Socialpolitik – den af EFS, UNICE og CEEP indgåede rammeaftale om deltidsarbejde – direktiv 97/81
(Rådets direktiv 97/81, som ændret ved direktiv 98/23, bilag, § 4, stk. 1)
1.        EU-retten skal fortolkes således, at det tilkommer medlemsstaterne at definere begrebet »[…] ansatte, der har en ansættelseskontrakt eller et ansættelsesforhold« i § 2, stk. 1, i rammeaftalen om deltidsarbejde, som findes i bilaget til direktiv 97/81 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, som ændret ved direktiv 98/23, og bl.a. at fastsætte, om dommere er omfattet af dette begreb, under forudsætning af, at denne personkategori ikke herved vilkårligt udelukkes fra den beskyttelse, der er indeholdt i direktiv 97/81, som ændret ved direktiv 98/23, og rammeaftalen. En udelukkelse fra beskyttelsen er kun tilladt, såfremt det forhold, der forener dommerne og den ansvarlige nationale myndighed, i kraft af sin art adskiller sig væsentligt fra det forhold, som forbinder ansatte, der i henhold til national ret henhører under kategorien arbejdstagere, med deres arbejdsgivere.
I denne forbindelse er den blotte omstændighed, at dommerne kvalificeres som indehavere af et dommerembede, ikke i sig selv tilstrækkelig til at fratage dem de rettigheder, der er fastsat i rammeaftalen.
Desuden berører den omstændighed, at dommerne er underlagt ansættelsesvilkår, samt at de kan anses for ansatte i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i § 2, stk. 1, i rammeaftalen om deltidsarbejde, på ingen måde princippet om domstolenes uafhængighed og medlemsstaternes mulighed for at fastsætte en særlig vedtægt, der regulerer retsvæsenet.
(jf. præmis 41, 47 og 51 samt domskonkl. 1)
2.        Rammeaftalen om deltidsarbejde, som findes i bilaget til direktiv 97/81 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, som ændret ved direktiv 98/23, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at national ret med henblik på at opnå adgang til pensionsordningen fastsætter en sondring mellem fuldtidsdommere og deltidsdommere, som aflønnes på grundlag af daglige honorarer, medmindre en sådan forskelsbehandling er begrundet i objektive forhold, hvilket det tilkommer den nationale ret at vurdere.
I denne henseende skal begrebet »objektive forhold« i den forstand, hvori det er anvendt i § 4, stk. 1, i rammeaftalen om deltidsarbejde, forstås således, at en forskelsbehandling mellem deltidsansatte og fuldtidsansatte ikke tillades ved den omstændighed, at denne forskelsbehandling er fastsat ved en generel og abstrakt retsforskrift. Det nævnte begreb kræver derimod, at den omhandlede ulige behandling opfylder et reelt behov, er egnet til at nå det forfulgte formål og er nødvendig herfor.
(jf. præmis 64 og 67 samt domskonkl. 2)