61996TJ0109_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag T-109/96,
Gilberte Gebhard, konferencetolk, Heidelberg (Tyskland), ved advokaterne Thierry Schmitt og Pierre Soler-Couteaux, Strasbourg,
sagsoeger,
mod
Europa-Parlamentet ved afdelingschef Manfred Peter samt Didier Petersheim og João Sant'Anna, Parlamentets Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg paa Europa-Parlamentets Generalsekretariat, Kirchberg,
sagsoegt,
angaaende en paastand om tilbagebetaling af faellesskabsskat opkraevet af to loenninger til sagsoegeren,
har
DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS
(Tredje Udvidede Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne C.P. Briët, K. Lenaerts, A. Potocki og J.D. Cooke,
justitssekretaer: fuldmaegtig A. Mair,
paa grundlag af den skriftlige forhandling og efter mundtlig forhandling den 5. maj 1998,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
Sagens retlige baggrund
1 I henhold til artikel 24, stk. 1, andet afsnit, i traktaten af 8. april 1965 om oprettelse af et faelles Raad og en faelles Kommission for De Europaeiske Faellesskaber (herefter »fusionstraktaten«) udfaerdiger Raadet med et kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter at have indhentet udtalelse fra de oevrige interesserede institutioner vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber og ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
2 Artikel 13 i protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter af 8. april 1965 (herefter »protokollen«) bestemmer foelgende:
»Loen, vederlag og honorarer, som Faellesskaberne udbetaler sine tjenestemaend og oevrige ansatte, beskattes til fordel for Faellesskaberne paa de betingelser og efter den fremgangsmaade, som fastsaettes af Raadet paa grundlag af forslag fra Kommissionen.
Tjenestemaendene og de oevrige ansatte fritages for en national beskatning af loen, vederlag og honorarer, som de modtager fra Faellesskaberne.«
3 I henhold til artikel 1, stk. 1, i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, der traadte i kraft den 5. marts 1968, som fastsat ved artikel 3 i Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. februar 1968 (JO L 56, s. 1), gaelder ansaettelsesvilkaarene for alle, der er ansat ved kontrakt i Faellesskaberne. I henhold til artikel 3 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne forstaas ved en hjaelpeansat den, der ansaettes for at udoeve et hverv i en institution paa del- eller heltidsbasis med de i artikel 52 fastsatte begraensninger.
4 Artikel 52, litra b), der blev indfoejet i afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, og som vedroerer hjaelpeansatte, bestemmer, at den samlede ansaettelsestid for en hjaelpeansat, heri medregnet varighed af en eventuel forlaengelse af kontrakten, ikke kan overstige et aar.
5 Endelig bestemmer artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne foelgende:
»Uanset bestemmelserne i dette afsnit, er de hjaelpeansatte, der ansaettes af Europa-Parlamentet for den periode, arbejdet i forbindelse med dets samlinger varer, undergivet de ansaettelses- og afloenningsvilkaar, der i aftalen mellem den naevnte institution, Europa-Raadet og Den Vesteuropaeiske Unions forsamling er fastsat for ansaettelsen af dette personale.
De kompetente budgetmyndigheder underrettes om bestemmelserne i denne aftale samt om enhver senere aendring af dem, en maaned foer de traeder i kraft.«
6 De hjaelpeansatte er EF-skattepligtige i henhold til artikel 2, foerste led, i Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 260/68 af 29. februar 1968 om fastlaeggelse af betingelserne for og fremgangsmaaden ved opkraevning af skat i De Europaeiske Faellesskaber (JO L 56 af 4.3.1968, s. 8), som senere aendret (herefter »forordning nr. 260/68«).
7 Ved afgoerelse af 16. februar 1983 indfoerte Parlamentets Bureau i medfoer af artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne en intern ordning »om uafhaengige konferencetolke« (herefter »intern ordning«), der traadte i kraft den 1. marts 1983.
8 I 1984 tilsluttede Parlamentet sig de femaarige rammeoverenskomster, der siden 1970 er blevet indgaaet af Kommissionen med Association internationale des interprètes de conference (herefter »AIIC«), hvori arbejdsvilkaarene og afloenningen af freelancekonferencetolke, som engageres af Kommissionen for de oevrige faellesskabsinstitutioner, fastsaettes.
9 I henhold til artikel 1, stk. 1, i rammeoverenskomsterne finder disse anvendelse paa freelancekonferencetolke, der engageres af Kommissionen paa betingelser, der er fastsat i de ordninger om konferencetolke, der gaelder for den institution, hvori de skal udfoere deres tjenesteydelser. I praksis engageres disse tolke med kort varsel via telefon eller telefax, normalt for et begraenset tidsrum paa nogle dage. Kontrakten bliver derefter formaliseret ved en skriftlig bekraeftelse.
10 Det gentages i denne bekraeftelse, at engagementet er reguleret af den ordning, der gaelder i den institution, hvori den paagaeldende skal udfoere sine tjenesteydelser, og at tolke, der engageres med henblik paa Parlamentets arbejde, raader over de i vedtaegtens kapitel VII angivne retsmidler med hensyn til enhver tvist vedroerende deres engagement.
11 Artikel 33 bestemmer, at enhver institution tilpasser sin ordning om freelancekonferencetolke i overensstemmelse med den paagaeldende rammeoverenskomst.
12 Parlamentets interne ordning blev saaledes tilpasset den femaarige rammeoverenskomst, der var indgaaet den 15. september 1994 for tidsrummet fra den 1. januar 1994 til den 31. december 1998. Ved skrivelser af 31. marts 1995 tilsendte Parlamentets generalsekretaer med henblik paa at opnaa den i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne fornoedne godkendelse, et forslag til intern ordning til Europa-Raadet og til Den Vesteuropaeiske Unions forsamling, hvori det angaves, at de nye bestemmelser ville traede i kraft den 17. april 1995, medmindre de to institutioner fremsatte indsigelser. Den nye interne ordning, der benaevntes »ordning for hjaelpeansatte tolke i forbindelse med Europa-Parlamentets samlinger«, blev underskrevet af Europa-Parlamentets generalsekretaer den 17. april 1995.
13 I henhold til artikel 1 i denne ordning omfatter ordningen »udstedt i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne i hele ansaettelsesperioden tolke, der er ansat med henblik paa at tolke for Europa-Parlamentet paa deltid under dets samlinger, udvalgs- eller andre parlamentariske organers moeder«.
14 Artikel 2 bestemmer, at disse hjaelpeansatte tolke, der engageres med henblik paa arbejdet i forbindelse med dets samlinger, ansaettes af Europa-Parlamentet i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne og af Kommissionen paa vegne af De Europaeiske Faellesskaber i henhold til artikel 1 i den gaeldende rammeoverenskomst.
15 Artikel 3 bestemmer bl.a., at med forbehold af bestemmelserne i de foelgende artikler, er deres indplacering, deres afloenning, deres rejsegodtgoerelse samt den indeksregulering, som disse hjaelpeansatte tolke har ret til, reguleret af rammeoverenskomsten.
16 Artikel 4, stk. 1, bestemmer, at »i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne er den afloenning og den godtgoerelse af rejseudgifter, som er fastsat i artikel 5 og 7 i rammeoverenskomsten for saa vidt angaar de af den interne ordning omhandlede ansatte, undergivet den i Raadets forordning nr. 260/68 indfoerte faellesskabsbeskatning i henhold til protokollens artikel 13«.
17 Endelig henviser artikel 8 til bestemmelserne i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne og oevrige bestemmelser, der finder anvendelse paa personalet med henblik paa ethvert spoergsmaal, der ikke er reguleret af den interne ordning eller rammeoverenskomsten.
Sagens faktiske omstaendigheder
18 G. Gebhard er siden 1976 paa grundlag af en raekke kortvarige kontrakter blevet ansat af Parlamentet som konferencetolk.
19 To af disse ansaettelser, nemlig fra den 6. til den 9. november 1995, dernaest fra den 11. til den 14. december 1995, blev bekraeftet af skrivelser fra Parlamentet, henholdsvis dateret den 10. november 1995 og den 8. december 1995.
20 Ved skrivelse af 29. februar 1996 til Parlamentet bestred Gebhard den tilbageholdelse af faellesskabsskat, som var foretaget i hendes to vederlag, et beloeb paa 477,61 ECU, under henvisning til, at i henhold til artikel 2 i forordning nr. 260/68 paalaegges freelancetolke ikke faellesskabsskat.
21 Parlamentet svarede ved skrivelse af 10. juni 1996 Gebhard med, at i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne kunne det ansaette personale for kort varighed med henblik paa at daekke det oegede behov for personale, som beror paa dets parlamentariske virksomhed. Eftersom artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne er indeholdt i afsnit III om hjaelpeansatte, er personale, der ansaettes i henhold til denne bestemmelse, som de oevrige hjaelpeansatte, undergivet faellesskabsbeskatning i henhold til artikel 2 i forordning nr. 260/68.
Retsforhandlinger
22 Ved staevning indgivet den 17. juli 1996 har Gebhard anlagt naervaerende sag til proevelse af afslaget paa at tilbagebetale hende faellesskabsskatten.
23 Sagen, der foerst blev henvist til Tredje Afdeling, blev ved Rettens beslutning af 4. februar 1998 endeligt henvist til Tredje Udvidede Afdeling i henhold til procesreglementets artikel 14 og 51.
24 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Tredje Udvidede Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling. Med henblik paa sagens tilrettelaeggelse har naevnte afdeling anmodet Parlamentet om at tilstille den visse oplysninger.
25 Parterne har afgivet indlaeg og besvaret Rettens spoergsmaal i retsmoedet den 5. maj 1998.
Parternes paastande
26 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
- Sagen fremmes til realitetsbehandling.
- Afvisningen af sagsoegerens klage annulleres.
- Det bestemmes, at sagsoegeren fritages for faellesskabsskatten, og at denne tilbagebetales hende med lovbestemte renter efter gaeldende bestemmelser.
- Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
27 Parlamentet har nedlagt foelgende paastande:
- Afvisning.
- Tilbageholdelsen af faellesskabsskatten i sagsoegerens vederlag kendes berettiget.
- Der traeffes afgoerelse om sagens omkostninger efter Rettens procesreglement.
Formaliteten
28 Parlamentet har foerst bestridt, at Gebhard har en berettiget retlig interesse, idet hun alene har stoettet sig paa en skattemaessig kompetencekonflikt mellem den tyske forvaltning og Parlamentet uden at godtgoere, at hendes vederlag ogsaa er blevet beskattet i Tyskland.
29 Sagsoegeren har herimod indvendt, at hendes sagsanlaeg er begrundet i hendes usikre skattemaessige situation, eftersom myndighederne i Forbundsrepublikken Tyskland, hendes bopaelsland, laenge har bestridt, at de af Parlamentet ansatte tolke kan undergives faellesskabsbeskatning.
30 Hertil bemaerkes alene, at da sagens genstand er tilbagebetaling af tilbageholdt faellesskabsskat, har sagsoegeren klart en retlig interesse.
31 Parlamentet har dernaest anfoert, at soegsmaalet er for sent anlagt, idet sagsoegeren ikke har bestridt de foerste skattetilbageholdelser, der blev foretaget ved hendes tidligere ansaettelser, og dernaest, at sagsoegeren ikke kan bestride, at hun er hjaelpeindsat, og samtidig udnytte de retsmidler, der foreligger i henhold til afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
32 Retten finder det noedvendigt foerst at behandle sagens realitet, inden den traeffer afgoerelse vedroerende de to formalitetsindsigelser, eftersom afgoerelsen af, om de er begrundet, afhaenger af, om Gebhard behoerigt er blevet ansat som hjaelpeansat i henhold til afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
Realiteten
33 Gebhard har med sine tre annullationsanbringender bestridt lovligheden af Parlamentets interne ordning, i henhold til hvilken Parlamentet har opkraevet den omtvistede faellesskabsskat.
Anbringendet om tilsidesaettelse af artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne og artikel 2 i forordning nr. 260/68
Parternes argumenter
34 Gebhard har anfoert, at hun ikke kunne undergives faellesskabsbeskatning, idet hun hverken omfattes af ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne eller, paa grund af hendes saerlige ansaettelsesbetingelser, af saerbestemmelserne udstedt i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
35 Selv om alle hendes ansaettelser hver var af kort varighed, er hun dog siden 1976 hvert aar blevet engageret. Den samlede ansaettelsestid for en hjaelpeansat kan imidlertid ikke under nogen omstaendigheder overstige et aar.
36 De almindelige bestemmelser i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, som indeholdes i artikel 1-7, og hvis formaal er at fastsaette det personlige anvendelsesomraade, indeholder ingen undtagelse med hensyn til en definition af begrebet hjaelpeansat, som specielt gaelder for artikel 78, og som ville indebaere en fravigelse af artikel 52. Da artikel 78 alene giver mulighed for at indfoere en undtagelse fra bestemmelserne i afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne under visse betingelser, som er fastsat i den paagaeldende overenskomst, med hensyn til ansaettelse og afloenning af de hjaelpeansatte, der ansaettes af Parlamentet i forbindelse med dets samlinger, giver bestemmelsen alene mulighed for at fastsaette undtagelser fra kapital 3, »Ansaettelsesvilkaar«, og 5, »Vederlag og godtgoerelse af udgifter«, i afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
37 Parlamentet har herimod indvendt, at paa grund af undtagelsen i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne finder artikel 52 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne heller ikke anvendelse paa hjaelpeansatte, der ansaettes i forbindelse med Parlamentets samlinger. Den ansaettelsesvarighed, som denne artikel fastsaetter, er ogsaa irrelevant, idet dens anvendelse paa hjaelpeansatte, der ansaettes i forbindelse med Parlamentets samlinger, ville indebaere en ophaevelse af den i artikel 78 omhandlede undtagelsesordning, skoent denne netop skal goere det muligt for Parlamentet at raade over de retlige og praktiske midler til at administrere det hjaelpepersonale, der er noedvendigt for Parlamentets virksomhed.
Rettens bemaerkninger
38 Som det fremgaar af sagens akter, har Gebhard vaeret ansat som konferencetolk i en raekke ansaettelsesperioder, hvis varighed alene var nogle faa dage og var baseret paa uformelle kontakter, som senere blev formaliseret ved ansaettelsesbekraeftelser.
39 Selv om Domstolen har fastslaaet, at freelancetolke, som engageres af Kommissionen i henhold til kortvarige kontrakter, som hyppigt fornys aar efter aar, saaledes som det er tilfaeldet for sagsoegeren, ikke kan anses for faellesskabsansatte i henhold til ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, har den dog udtrykkeligt taget forbehold med hensyn til anvendelsen af den af Parlamentet i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne indfoerte interne ordning (dom af 11.7.1985, sag 43/84, Maag mod Kommissionen, Sml. s. 2581, praemis 22 og 23).
40 Denne artikel goer det muligt for Parlamentet at fravige bestemmelserne i afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne og begraense ansaettelsen af hjaelpeansatte til varigheden af de samlinger, med henblik paa hvilke de er engageret. Den paagaeldende bestemmelse henviser derfor til tidligere indgaaede ansaettelsesbetingelser med hensyn til det hjaelpepersonale, der er noedvendigt for at sikre Parlamentets virksomhed, og som er indgaaet mellem tre institutioner eller europaeiske organisationer, som er saerlig beroert heraf.
41 Artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne skal saaledes goere det muligt for Parlamentet at ansaette det hjaelpepersonale, som er noedvendigt for at sikre et korrekt forloeb af de forskellige parlamentariske organers samlinger.
42 Det foelger heraf, at den ansaettelsesvarighed, som er fastsat i artikel 52, litra b), i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne for ansaettelsen af hjaelpeansatte, pr. definition ikke har nogen betydning for de naevnte hjaelpeansatte, eftersom den gentagne fornyelse og korte varighed af deres kontrakter derimod henhoerer under det ansaettelsesbegreb, som er omhandlet af artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
43 Parlamentet har derfor tilsyneladende ikke overskredet de graenser for fravigelse, som Raadet har indroemmet det i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, da det i henhold til denne bestemmelse indfoerte den interne ordning for konferencetolke, eftersom denne ordning i henhold til artikel 1 alene omfatter uafhaengige tolke, der ansaettes med henblik paa at arbejde for Parlamentet paa deltid under Parlamentets samlinger, under udvalgs og oevrige parlamentariske organers moeder.
44 Under disse omstaendigheder maa ansaettelsen af sagsoegeren som omhandlet i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne noedvendigvis indebaere, at sagsoegeren maa anses som hjaelpeansat under afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
45 Da hjaelpeansatte i henhold til artikel 2 i forordning nr. 260/68 er underlagt faellesskabsbeskatning, har Parlamentet altsaa ikke ved i henhold til sin interne ordning at have foretaget de omtvistede tilbageholdelser af faellesskabsskat handlet i strid med denne bestemmelse.
46 Sagsoegerens foerste anbringende kan derfor ikke tiltraedes.
Andet anbringende om tilsidesaettelse af artikel 24, stk. 1, andet afsnit, i fusionstraktaten
Parternes argumenter
47 Sagsoegeren har anfoert, at paa grund af henvisningerne i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne til aftalen inden offentliggoerelsen af ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne mellem Parlamentet, Europa-Raadet og Den Vesteuropaeiske Union, maa afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne anses for at indbefatte i hvert fald de saerlige betingelser i denne aftale vedroerende ansaettelse og afloenning af hjaelpeansatte, der ansaettes i forbindelse med Parlamentets samlinger.
48 Hver aendring af disse saerlige betingelser indebaerer altsaa uden videre en aendring af afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne. Parlamentet har ved i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne selvstaendigt at have indfoert en intern ordning vedroerende hjaelpeansatte tolke, der ansaettes i forbindelse med dets samlinger, noedvendigvis tilsidesat den eksklusive kompetence, som artikel 24, stk. 1, andet afsnit, i fusionstraktaten indroemmer Raadet til at udfaerdige bestemmelserne i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
49 Sagsoegeren har desuden anfoert, at Parlamentet ikke har godtgjort, at det inden ikrafttraedelsen af den interne ordning har forelagt denne for de to oevrige parter med henblik paa godkendelse.
50 Under alle omstaendigheder kan den interne ordning ikke anses for en aftale som omhandlet i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, eftersom dens artikel 3, punkt 1, om afloenning af hjaelpeansatte tolke, der ansaettes i forbindelse med Parlamentets samlinger, henviser til en rammeoverenskomst, der hverken finder anvendelse i Europa-Raadet eller i Den Vesteuropaeiske Unions forsamling.
51 Eftersom ingen af de oevrige to parter i den i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne naevnte aftale beskatter sine tolke ved kilden, er den i den interne ordning indfoerte faellesskabsbeskatning ikke omfattet af aftalen.
52 Parlamentet har herimod indvendt, at det alene under overholdelse af bestemmelserne i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne har indfoert en intern ordning, der finder anvendelse paa tolke, der ansaettes som hjaelpeansatte i forbindelse med Parlamentets samlinger, og som inden dens ikrafttraedelse er blevet forelagt de to oevrige parter med henblik paa godkendelse.
Rettens bemaerkninger
53 Som det fremgaar af behandlingen af det foerste anbringende, kan sagsoegeren ikke med foeje haevde, at enhver aendring af de saerlige vilkaar for hjaelpeansatte i forbindelse med Parlamentets samlinger uden videre indebaerer en aendring af afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne. Retten bemaerker herom, at artikel 78, stk. 2, tvaertimod giver aftaleparterne mulighed for at aendre aftalens bestemmelser.
54 Retten fastslaar med hensyn til de naermere regler for vedtagelsen af den interne ordning, at det ikke fremgaar af sagens akter, at Europa-Raadets eller Den Vesteuropaeiske Unions forsamling har rettet indsigelser mod forslaget til den interne ordning, som Parlamentets generalsekretaer forelagde dem ved skrivelser af 31. marts 1995 med henblik paa at opnaa deres godkendelse i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne.
55 Med hensyn til den interne ordnings materielle bestemmelser bemaerker Retten, at det ikke er godtgjort, at de overskrider graenserne for de ansaettelses- og afloenningsbetingelser, som er fastsat i den af artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne omhandlede aftale.
56 Denne aftale har bl.a., som Parlamentet har anfoert, ikke til formaal at gennemfoere, at de tre aftaleparter udbetaler noejagtig de samme loenninger, men alene at indfoere loenskalaer under hensyn til hver enkelt parts respektive stilling.
57 Retten bemaerker endelig, at Parlamentet ved i artikel 4, punkt 1, i den interne ordning at bestemme, at de under dets samlinger ansatte tolkes vederlag er undergivet faellesskabsbeskatning i henhold til artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, alene over for de paagaeldende anvender artikel 2, stk. 1, i Raadets forordning nr. 260/68.
58 Under disse omstaendigheder er sagsoegerens argument om, at den i den interne ordning fastsatte faellesskabsbeskatning ikke omfattes af aftalen i artikel 78 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, uden betydning.
59 Det foelger heraf, at det andet anbringende heller ikke kan tiltraedes.
Tilsidesaettelsen af protokollens artikel 13
60 Sagsoegeren har anfoert, at eftersom de uafhaengige konferencetolke ikke omfattes af ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, kan Parlamentet ikke undergive dem faellesskabsbeskatning uden at tilsidesaette den kompetence, som protokollens artikel 13 indroemmer Raadet.
61 Retten bemaerker hertil, at eftersom de konferencetolke, som Parlamentet ansaetter som hjaelpeansatte tolke under dets samlinger, maa anses for hjaelpeansatte i henhold til afsnit III i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne, maa dette anbringende forkastes, idet det hviler paa en forkert forudsaetning.
62 Det fremgaar af det ovenfor anfoerte, at Parlamentet maa frifindes, uden at det findes noedvendigt at behandle de to oevrige af Parlamentet fremsatte formalitetsindsigelser.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
63 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. I henhold til artikel 88 i samme procesreglement baerer institutionerne selv deres egne omkostninger i tvister mellem Faellesskaberne og deres ansatte.
64 Naar henses til sagens komplicerede juridiske karakter, afviser Retten den af Parlamentet i henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 3, andet afsnit, fremsatte paastand om, at sagsoegeren erstatter de udgifter, som er paafoert Parlamentet af ond vilje. Det bestemmes derfor, at hver part i henhold til procesreglementets artikel 88 baerer sine omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN
(Tredje Udvidede Afdeling)
1) Europa-Parlamentet frifindes.
2) Hver part baerer sine omkostninger.