61982CJ0094_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 28 . december 1981, indgaaet til Domstolen den 22 . marts 1982, har Economische Politierechter ved Arrondissementsrechtbank Arnhem i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikel 30 med henblik paa at blive sat i stand til at afgoere, om en raekke bestemmelser i den nederlandske bekendtgoerelse af 1976 om oel ( Bierverordening ), som er udstedt af Produktschap voor Bier ( Verordeningsblad Bedrijfsorganisatie af 31 . 8 . 1976 ), er forenelig med faellesskabsretten .
2 Spoergsmaalet er rejst under en straffesag mod en importoer af oel, der er tiltalt for i Nederlandene at have solgt en fra Forbundsrepublikken Tyskland indfoert oel, med betegnelsen »Berliner Kindl Weisse Bier«, hvis surhedsgrad var lavere end foreskrevet i bekendtgoerelsens artikel 6, stk . 4, uden at den var fremstillet i overensstemmelse med de i artikel 1, litra j ), angivne metoder til fremstilling af de saakaldte syrnede oeltyper, og hvis indbrygningsprocent ( stamurt ) var anfoert paa etiketten, hvilket er i strid med bekendtgoerelsens artikel 7, stk . 3 .
3 Hvad angaar bestemmelserne om surhedsgraden fremgaar det af sagen, suppleret med de oplysninger, der er fremkommet under den mundtlige forhandling for Domstolen, at bekendtgoerelsen er udstedt i medfoer af en beslutning af 31 . august 1973 om harmonisering af lovgivningerne om oel truffet af ministerudvalget for Den oekonomiske union Benelux ( Benelux-tekstsamling, 1973/74, s . 1683 ff ), og at formaalet med den del af det til beslutningen knyttede regelsaet, som har betydning her, er at fastslaegge de forskellige oeltyper, der traditionelt brygges i Benelux-landene, og at sikre oeltypernes karakteristiske smag .
4 Forbudet mod at angive oellets indbrygningsprocent paa faerdigpakningen eller paa den derpaa anbragte etiket er overtaget fra »Verordening verbod vermelding stamwortgehalte van bier« af 1964 ( bekendtgoerelse om forbud mod at angive oels indbrygningsprocent ). Det er forbundet med den forpligtelse til at angive alkoholindholdet paa emballagen, som foelger af artikel 14, stk . 1, litra b ), i lov om drikkevarer og hoteller, restaurationer og bevaertninger ( Drank-
en Horecawet ) af 7 . december 1964 ( Staatsblad 386 ). Det fremgaar af sagen, at Produktschap har villet undgaa risikoen for forveksling af disse to angivelser, der i Nederlandene normalt udtrykkes i procent .
5 Paa denne baggrund har Economische Politierechter stillet Domstolen et spoergsmaal, der i det vaesentlige gaar ud paa, om det forhold, at nationale forbud af den art, der er beskrevet ovenfor, ogsaa anvendes paa oel, som importeres fra en anden medlemsstat, hvor det lovligt er fremstillet og bragt i handelen, maa betragtes som en i medfoer af traktatens artikel 30 forbudt foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indfoerselsrestriktion .
6 Det bemaerkes, foer det stillede spoergsmaal besvares, saaledes som Domstolen har gjort det gentagne gange siden afsigelsen af dommen af 20 . februar 1979 ( sag 120/78, REWE, Sml . 1979, s . 649 ), at hindringer for de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet, der beror paa forskelle i de nationale lovgivninger, naar der ikke findes en faelles ordning vedroerende fremstilling og salg af de omhandlede produkter, maa accepteres i det omfang, disse bestemmelser, der skal gaelde uden forskel for indenlandske og indfoerte produkter, er uomgaengeligt noedvendige bl.a . af hensyn til god handelsskik og forbrugerbeskyttelse .
7 Der skal derfor tages stilling til, om det forhold, at nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede ogsaa anvendes paa indfoerte varer, kan hindre de frie varebevaegelser mellem medlemsstaterne, og i givet fald i hvilket omfang saadanne hindringer er berettigede af de almene hensyn, som de nationale bestemmelser hviler paa . Med henblik herpaa skal der foretages en saerskilt gennemgang af de to former for forbud, som denne sag drejer sig om .
8 Saafremt nationale bestemmelser om forbud mod at bringe oel i handelen, som ikke opfylder bestemte betingelser vedroerende surhedsgraden, ogsaa anvendes paa importeret oel, kan dette forhindre, at oel, der lovligt er fremstillet og bragt i handelen i andre medlemsstater, bringes i omsaetning i den paagaeldende
medlemsstat . Denne hindring for de frie varebevaegelser mellem medlemsstaterne kan ikke begrundes i hensynet til at afgraense de forskellige oeltyper, der traditionelt brygges i en bestemt del af Faellesskabet, og at sikre oeltypernes karakteriske smag . Specielt er der intet hensyn til de indenlandske forbrugere, der taler for en regel, som forhindrer dem i at indtage en oel, der er brygget efter en anden medlemsstats traditioner, og hvis etiket klart giver oplysning om, at den stammer fra en anden del af Faellesskabet .
9 Denne del af det praejudicielle spoergsmaal maa derfor besvares med, at dersom bestemmelser om handel med oel, som en medlemsstat har udstedt for at afgraense de forskellige oeltyper, der traditionelt brygges i en bestemt del af Faellesskabet, og for at sikre oeltypernes karakteristiske smag, forbyder at bringe enhver oel i handelen, hvis surhedsgrad er lavere end foreskrevet, medmindre oellet er fremstillet efter metoder, som i denne del af Faellesskabet traditionelt anvendes til fremstilling af syrnet oel, maa det betragtes som en i medfoer af traktatens artikel 30 forbudt foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion ogsaa at bringe forbudet i anvendelse paa oel, der lovligt er fremstillet og bragt i handelen i en anden medlemsstat .
10 Selv om det forhold, at et forbud mod at angive bestemte oplysninger paa en vares emballage ogsaa bringes i anvendelse paa indfoerte produkter, ikke fuldstaendigt udelukker indfoersel af produkter med oprindelse i andre medlemsstater til den paagaeldende medlemsstat, kan det dog goere det vanskeligere eller mere byrdefuldt at saelge saadanne produkter, idet det er noedvendigt at aendre den etiket, hvormed produktet lovligt er bragt i handelen i den medlemsstat, hvor det er fremstillet .
11 Traktatens artikel 30 er paa ingen maade til hinder for, at en medlemsstat beskytter sine forbrugere mod en etikettering, der kan vildlede koeberen . En saadan beskyttelse opstilles endog som et krav i artikel 2, stk . 1, i Raadets direktiv 79/112 af 18 . december 1978 om tilnaermelse af medlemsstaternes
lovgivning om maerkning af og praesentationsmaader for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for saadanne levnedsmidler ( EFT L 33, 1979, s . 1 ).
12 Denne beskyttelse af forbrugerne kan ogsaa indebaere et forbud mod at give bestemte oplysninger om produktet, saerlig hvis oplysningerne af forbrugerne kan forveksles med andre oplysninger, som skal gives i henhold til de nationale bestemmelser . Saafremt et saadant forbud anvendes paa varer fra en anden medlemsstat, saaledes at det er noedvendigt at aendre varernes originale etiketter, maa det desuden kraeves, at disse etiketter faktisk kan fremkalde den vildfarelse, som bestemmelserne har til formaal at forhindre . Det tilkommer den nationale domstol at foretage den bedoemmelse af de faktiske omstaendigheder, som er noedvendig for at fastslaa, om der foreligger en saadan risiko for forveksling .
13 Den sidste del af det praejudicielle spoergsmaal maa derfor besvares med, at det forhold, at en medlemsstat ogsaa bringer et forbud mod at angive indbrygningsprocenten for oel paa faerdigpakningen eller paa den derpaa anbragte etiket i anvendelse paa oel, der indfoeres fra andre medlemsstater, hvorved det goeres noedvendigt at aendre den etiket, hvormed det indfoerte oel lovligt er bragt i handelen i udfoerselsmedlemsstaten, maa betragtes som en i medfoer af traktatens artikel 30 forbudt foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, medmindre angivelsen af indbrygningsprocenten paa grund af en saerlig udformning kan vildlede koeberen .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
De udgifter, der er afholdt af Den franske Republiks regering, af kongeriget Nederlandenes regering og af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( anden afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt den af Economische Politierechter ved Arrondissementsrechtbank, Arnhem, ved kendelse af 29 . december 1981, for ret :
1 . Dersom bestemmelser om handel med oel, som en medlemsstat har udstedt for at afgraense de forskellige oeltyper, der traditionelt brygges i en bestemt del af Faellesskabet, og for at sikre oeltypernes karakteristiske smag, forbyder at bringe enhver oel i handelen, hvis surhedsgrad er lavere end foreskrevet, medmindre oellet er fremstillet efter metoder, som i denne del af Faellesskabet traditionelt anvendes til fremstilling af syrnet oel, maa det betragtes som en i medfoer af traktatens artikel 30 forbudt foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion ogsaa at bringe forbudet i anvendelse paa oel, der lovligt er fremstillet og bragt i handelen i en anden medlemsstat .
2 . Dersom saadanne bestemmelser forbyder angivelse af indbrygningsprocenten for oel paa faerdigpakningen eller paa den derpaa anbragte etiket, maa det forhold, at forbudet ogsaa bringes i anvendelse paa oel, der indfoeres fra andre medlemsstater, hvorved det goeres noedvendigt at aendre den etiket, hvormed det indfoerte oel lovligt er bragt i handelen i udfoerselsmedlemsstaten, betragtes som en i medfoer af traktatens artikel 30 forbudt foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion, medmindre angivelsen af indbrygningsprocenten paa grund af en saerlig udformning kan vildlede koeberen .