62023CJ0482
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (druhá komora)
zo 16. októbra 2025 (
*1
)
„Nesplnenie povinnosti členským štátom – Prístup na medzinárodný trh autokarovej a autobusovej dopravy – Nariadenie (ES) č. 1073/2009 – Článok 2 body 4 a 7 a článok 15 písm. b) – Kabotážna preprava autobusmi a autokarmi v rámci príležitostnej dopravy – Vnútroštátne vykonávacie opatrenia, ktorými sa zavádza obdobie maximálne siedmich po sebe nasledujúcich dní v jednom kalendárnom mesiaci – Miera voľnej úvahy – Proporcionalita“
Vo veci C‑482/23,
ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ, podaná 26. júla 2023,
Európska komisia, v zastúpení: P. Messina a C. Vang, splnomocnení zástupcovia,
žalobkyňa,
ktorú v konaní podporuje:
Dozorný úrad EZVO, v zastúpení: M. Brathovde, K. Isaksen, M.‑M. Joséphidès a I. O. Vilhjálmsdóttir, splnomocnení zástupcovia,
vedľajší účastník konania,
proti
Dánskemu kráľovstvu, v zastúpení: pôvodne D. Elkan, J. F. Kronborg a C. Maertens, splnomocnené zástupkyne, neskôr D. Elkan a C. Maertens, splnomocnené zástupkyne,
žalovanému,
ktorého v konaní podporujú:
Island, v zastúpení: V. B. Eggertsdóttir, H. Jónsson, I. Óskarsdóttir a N. G. Sigurðardóttir, splnomocnení zástupcovia,
Nórske kráľovstvo, v zastúpení: T. Aalia a E. Eikeland, splnomocnení zástupcovia,
vedľajší účastníci konania,
SÚDNY DVOR (druhá komora),
v zložení: predsedníčka druhej komory K. Jürimäe, predseda Súdneho dvora K. Lenaerts, vykonávajúci funkciu sudcu druhej komory, sudcovia F. Schalin, M. Gavalec a Z. Csehi (spravodajca),
generálny advokát: A. Rantos,
tajomník: C. Strömholm, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 5. decembra 2024,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní zo 6. marca 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Európska komisia svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Dánske kráľovstvo si tým, že nepovolilo kabotážnu prepravu autokarmi a autobusmi v rámci príležitostnej dopravy, pokiaľ sa preprava neuskutoční v období siedmich po sebe nasledujúcich dní v tom istom kalendárnom mesiaci, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 15 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 z 21. októbra 2009 o spoločných pravidlách prístupu na medzinárodný trh autokarovej a autobusovej dopravy a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 561/2006 (Ú. v. EÚ L 300, 2009, s. 88).
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie (ES) č. 1072/2009
2
Článok 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 z 21. októbra 2009 o spoločných pravidlách prístupu nákladnej cestnej dopravy na medzinárodný trh (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 300, 2009, s. 72) má názov „Vymedzenie pojmov“ a uvádza:
„Na účely tohto nariadenia:
…
6.
‚kabotážna preprava‘ je vnútroštátna preprava v prenájme alebo za úhradu, ktorá sa vykonáva dočasne v hostiteľskom členskom štáte v súlade s týmto nariadením;
…“
3
Článok 8 tohto nariadenia, nazvaný „Všeobecná zásada“, stanovuje:
„1.   Každý dopravca vykonávajúci prepravu v prenájme alebo za úhradu, ktorý je držiteľom licencie Spoločenstva a ktorého vodič, ak je štátnym príslušníkom tretieho štátu, je držiteľom osvedčenia vodiča, je za podmienok ustanovených v tejto kapitole oprávnený vykonávať kabotážnu prepravu.
2.   Dopravcovia uvedení v odseku 1 môžu po dodaní tovaru prepravovaného v rámci medzinárodnej prepravy z iného členského štátu alebo z tretej krajiny do hostiteľského členského štátu uskutočniť s tým istým vozidlom alebo v prípade jazdnej súpravy s motorovým vozidlom toho istého vozidla najviac tri následné kabotážne prepravy. Posledná vykládka počas kabotážnej prepravy pred opustením hostiteľského členského štátu sa musí uskutočniť do siedmich dní od poslednej vykládky v hostiteľskom členskom štáte počas dovozu v rámci medzinárodnej prepravy.
Dopravcovia môžu v lehote uvedenej v prvom pododseku uskutočniť niektoré alebo všetky kabotážne prepravy povolené podľa prvého pododseku v ktoromkoľvek členskom štáte za predpokladu, že sa obmedzia na jednu kabotáž v každom členskom štáte počas troch dní, ktoré nasledujú po vstupe prázdneho vozidla na územie predmetného členského štátu.
…“
Nariadenie č. 1073/2009
4
Odôvodnenia 3, 4 a 10 nariadenia č. 1073/2009 uvádzajú:
„(3)
Na zabezpečenie jednotného rámca pre medzinárodnú prepravu osôb autokarmi a autobusmi v Spoločenstve by sa toto nariadenie malo uplatňovať na každú medzinárodnú prepravu na území Spoločenstva. …
(4)
Sloboda poskytovania služieb je základnou zásadou spoločnej dopravnej politiky a vyžaduje, aby dopravcovia zo všetkých členských štátov mali zabezpečený prístup na medzinárodné dopravné trhy bez diskriminácie na základe štátnej príslušnosti alebo miesta usadenia.
…
(10)
Dopravcovia, ktorí nie sú usadení v danom členskom štáte, by mali mať možnosť vykonávať vnútroštátnu osobnú cestnú dopravu, ale mali by sa zohľadniť špecifické charakteristiky každého druhu týchto služieb. Na výkon takejto kabotážnej prepravy by sa mali vzťahovať právne predpisy Spoločenstva, ako napríklad nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy [Ú. v. EÚ L 102, 2006, s. 1], a vnútroštátne právo platné v určených oblastiach v hostiteľskom členskom štáte.“
5
Článok 1 nariadenia č. 1073/2009, nazvaný „Rozsah pôsobnosti“, vo svojom odseku 4 stanovuje:
„Toto nariadenie sa uplatňuje na vnútroštátnu osobnú cestnú dopravu v prenájme alebo za úhradu, ktorú dočasne vykonáva dopravca, ktorý nie je usadený v danom členskom štáte, ako sa ustanovuje v kapitole V.“
6
Článok 2 tohto nariadenia sa nazýva „Definície“ a uvádza sa v ňom:
„Na účely tohto nariadenia:
…
4.
‚príležitostná doprava‘ je doprava, ktorá nespadá pod definíciu pravidelnej dopravy, vrátane osobitnej pravidelnej dopravy, ktorej hlavnou vlastnosťou je, že prepravuje skupinu cestujúcich vytvorenú z podnetu zákazníka alebo samotného dopravcu;
…
7.
‚kabotážna preprava‘ je buď:
–
vnútroštátna osobná cestná doprava v prenájme alebo za úhradu, ktorú dočasne vykonáva dopravca v hostiteľskom členskom štáte, alebo
–
nastúpenie a vystúpenie cestujúcich v rámci toho istého členského štátu počas medzinárodnej pravidelnej dopravy v súlade s ustanoveniami tohto nariadenia za predpokladu, že to nie je hlavným účelom tejto dopravy;
…“
7
Kapitola V toho istého nariadenia, nazvaná „Kabotáž“, obsahuje články 14 a 15.
8
Článok 14 uvedeného nariadenia s názvom „Všeobecná zásada“ znie takto:
„Každý dopravca vykonávajúci cestnú osobnú dopravu v prenájme alebo za úhradu, ktorý je držiteľom licencie Spoločenstva, je oprávnený za podmienok stanovených v tejto kapitole a bez diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti dopravcu alebo miesta, kde je usadený, vykonávať kabotážnu prepravu podľa článku 15.“
9
Podľa článku 15 nariadenia č. 1073/2009 s názvom „Povolená kabotážna preprava“:
„Kabotážna preprava je povolená pre túto dopravu:
…
b) príležitostnú dopravu;
…“
Dánske právo
10
Od 1. novembra 2019 Dánske kráľovstvo uplatňuje správnu prax, podľa ktorej dánske orgány vykladajú pojem „dočasne“, použitý v definícii pojmu „kabotážna preprava“ v článku 2 bode 7 nariadenia č. 1073/2009, tak, že nemôže označovať obdobie dlhšie ako „sedem po sebe nasledujúcich dní v tom istom kalendárnom mesiaci“ (ďalej len „sporná správna prax“). Táto prax je opísaná v tlačovej správe ministerstva dopravy z 11. októbra 2019 s názvom „Danmark strammer fortolkningen af EU’s regler om cabotage for Busser“ („Dánsko sprísňuje výklad pravidiel Únie v oblasti kabotáže autobusmi a autokarmi“).
Konanie pred podaním žaloby
11
Podľa Komisie sporná správna prax spočívajúca v obmedzení kabotážnej prepravy autobusom alebo autokarom na dánskom území v prípade dopravcu, ktorý nie je usadený v tomto členskom štáte, na obdobie siedmich po sebe nasledujúcich dní v tom istom kalendárnom mesiaci nie je v súlade s cieľom sledovaným nariadením č. 1073/2009 a porušuje zásadu proporcionality.
12
V nadväznosti na komunikáciu s dánskou vládou Komisia 9. júna 2021 zaslala Dánskemu kráľovstvu výzvu, v ktorej uviedla, že uplatnením spornej správnej praxe si tento členský štát nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 15 písm. b) nariadenia č. 1073/2009.
13
Dánske kráľovstvo odpovedalo na výzvu 2. augusta 2021, pričom uviedlo, že táto prax je v súlade s nariadením č. 1073/2009. V tejto súvislosti podľa neho predovšetkým neexistuje spoločný výklad pravidiel kabotáže pre prepravu cestujúcich. Uvedená prax je ďalej v súlade s cieľom tohto nariadenia, ako aj s výrazom „dočasne“ uvedeným v nariadení č. 1072/2009. Dotknutá prax teda údajne je primeraná.
14
Dňa 19. mája 2022 Komisia zaslala Dánskemu kráľovstvu odôvodnené stanovisko, na ktoré tento členský štát odpovedal 1. júla 2022. V tejto odpovedi uvedený členský štát trval na tom, že sporná správna prax je v súlade s nariadením č. 1073/2009.
15
Keďže Komisia nepovažovala odpoveď Dánskeho kráľovstva za uspokojivú, rozhodla sa podať túto žalobu.
O žalobe
Argumentácia účastníkov konania
16
Komisia, podporovaná Dozorným úradom EZVO, pripomína, že nariadenie č. 1073/2009 stanovuje podrobné pravidlá uplatňovania zásady slobodného poskytovania služieb v oblasti osobnej autokarovej a autobusovej dopravy, pričom uvedená zásada je zakotvená v primárnom práve.
17
V súlade s ustanoveniami tohto nariadenia môžu dopravcovia Európskej únie slobodne poskytovať príležitostné služby cestnej osobnej dopravy dočasne v iných členských štátoch, než je členský štát, v ktorom sú usadení, len pod podmienkou, že sú držiteľmi licencie Spoločenstva.
18
Dôsledkom spornej administratívnej praxe však je, že sa dopravcovi, ktorý nie je usadený v Dánsku, zakazuje vykonávať dve kabotážne prepravy autokarmi a autobusmi v Dánsku počas toho istého kalendárneho mesiaca, ak sa tieto prepravy uskutočnia s odstupom viac ako jedného týždňa. Dopravca, ktorý by zabezpečoval kabotážnu prepravu v Dánsku v prvý deň mesiaca a potom opäť 20. deň v tom istom mesiaci, by sa teda podľa tejto praxe dopustil porušenia nariadenia č. 1073/2009, aj keď by tieto prepravy boli jediné, ktoré by tento dopravca v Dánsku uskutočnil.
19
Komisia zdôrazňuje, že nariadenie č. 1073/2009 v rozsahu, v akom upravuje podmienky slobodného poskytovania služieb medzinárodnej prepravy osôb autokarmi a autobusmi, a konkrétne výraz „dočasne“ uvedený v jeho článku 2 bode 7, sa majú vykladať s prihliadnutím na relevantné ustanovenia Zmluvy o FEÚ týkajúce sa slobodného poskytovania služieb, ako ich vykladá Súdny dvor.
20
S odkazom najmä na judikatúru vyplývajúcu z rozsudkov z 30. novembra 1995Gebhard (C‑55/94, EU:C:1995:411, bod 27), a z 11. decembra 2003Schnitzer (C‑215/01, EU:C:2003:662, body 31 a 32), sa Komisia domnieva, že dĺžka trvania, frekvencia, periodicita, ani kontinuita činnosti nemôžu byť použité ako jediné kritérium na určenie, či táto činnosť patrí do pôsobnosti ustanovení Zmluvy o FEÚ týkajúcich sa slobodného poskytovania služieb a pravidiel kabotáže stanovených v nariadení č. 1073/2009. To znamená, že automatické obmedzenie kabotážnej prepravy na vopred stanovené obdobie, o aké ide v spornej správnej praxi, je v rozpore s týmto nariadením.
21
Zo znenia tohto nariadenia, podľa ktorého sú dopravcovia oprávnení „dočasne“ prepravovať osoby autokarmi a autobusmi v hostiteľskom členskom štáte, totiž vyplýva, že v každom jednotlivom prípade treba posúdiť, či bola činnosť dotknutého dopravcu vykonávaná dočasne. Pravidlo, aké zaviedla napadnutá správna prax, preto nemôže nahradiť mieru voľnej úvahy, ktorá nevyhnutne z takéhoto individuálneho posúdenia vyplýva.
22
Komisia dodáva, že nariadenie č. 1073/2009 výslovne neumožňuje členským štátom prijať vykonávacie opatrenia, pokiaľ ide o príležitostnú kabotážnu prepravu. Okrem toho, hoci je pravda, že niektoré ustanovenia nariadenia môžu napriek ich priamej uplatniteľnosti vo vnútroštátnych právnych poriadkoch vyžadovať, aby členské štáty na ich vykonanie prijali vykonávacie opatrenia, táto prax v prejednávanej veci nespĺňa podmienky, ktoré musia byť v tejto súvislosti splnené, ako vyplývajú z judikatúry, najmä z rozsudku z 21. decembra 2011, Danske Svineproducenter (C‑316/10, EU:C:2011:863, bod 41).
23
Po prvé sa totiž sporná správna prax neobmedzuje na spresnenie miery voľnej úvahy priznanej členským štátom, ale neprimerane obmedzuje právo dopravcov vykonávať kabotážnu prepravu autokarmi a autobusmi v Dánsku. Po druhé je táto prax v rozpore s cieľom nariadenia č. 1073/2009, ktorým je liberalizácia vykonávania určitých druhov cestnej osobnej dopravy a stanovenie podmienok, za ktorých sú dopravcovia, ktorí nie sú usadení v danom členskom štáte, oprávnení vykonávať vnútroštátnu osobnú dopravu v členskom štáte v rámci spoločnej dopravnej politiky Únie. Komisia konkrétne zdôrazňuje, že vzhľadom na to, že článok 2 bod 7 tohto nariadenia stanovuje ako obmedzenie kabotážnej prepravy len skutočnosť, že sa vykonáva „dočasne“, Dánske kráľovstvo tým, že zavádza všeobecný systém, ako vyplýva zo spornej správnej praxe, nezaručuje mieru voľnej úvahy nevyhnutnú na vyššie uvedené individuálne posúdenie. Po tretie je uvedená prax neprimeraná.
24
V odpovedi na tieto tvrdenia Dánske kráľovstvo, podporované Nórskym kráľovstvom, v prvom rade poznamenáva, že sporná správna prax bola zavedená s cieľom reagovať na ťažkosti konštatované dánskymi orgánmi pri určovaní, či je kabotáž autokarmi a autobusmi v konkrétnych prípadoch legálna alebo nie.
25
Okrem toho sú členské štáty oprávnené prijať vykonávacie opatrenia na objasnenie pôsobnosti článku 15 písm. b) nariadenia č. 1073/2009. Na základe znenia tohto nariadenia, cieľa ním sledovaného alebo kontextu, do ktorého uvedené nariadenie patrí, totiž nie je možné určiť, čo presne znamená výraz „dočasne“ uvedený v článku 15 písm. b) toho istého nariadenia v spojení s jeho článkom 2 bodom 7. Za týchto podmienok môžu tieto štáty v súlade s judikatúrou Súdneho dvora vyplývajúcou najmä z rozsudkov z 21. decembra 2011, Danske Svineproducenter (C‑316/10, EU:C:2011:863), ako aj z 12. apríla 2018, Komisia/Dánsko (C‑541/16, EU:C:2018:251), prijať vykonávacie opatrenia s cieľom objasniť rozsah dotknutých ustanovení.
26
V prejednávanej veci pritom sporná správna prax umožnila presne identifikovať prípady, v ktorých sa činnosť zahraničného dopravného podniku v Dánsku vykonáva „dočasne“. Je v súlade s cieľom nariadenia č. 1073/2009, ktorým je zabezpečiť voľný pohyb služieb v oblasti dopravy a zároveň zaistiť, aby sa kabotážna preprava nevykonávala tak, aby predstavovala trvalú alebo nepretržitú činnosť.
27
Pokiaľ ide o okolnosť, že táto prax vychádza skôr z obdobia pozostávajúceho z počtu dní než z počtu prepráv, Dánske kráľovstvo tvrdí, že normotvorca Únie na účely spresnenia rozsahu pojmu „dočasne“ uvedeného v nariadení č. 1072/2009 o kabotážnej preprave tovaru tiež zaviedol pravidlo odkazujúce na obdobie siedmich dní. Kabotážna preprava tovaru na jednej strane a kabotážna preprava autokarmi a autobusmi na druhej strane sú založené na rovnakých zásadách.
28
Na záver Dánske kráľovstvo poukazuje na to, že sporná správna prax rešpektuje zásadu proporcionality. Táto prax predstavuje opatrenie umožňujúce zabezpečiť, aby kabotáž autokarmi a autobusmi nebola vykonávaná nepretržite a v takom rozsahu, že podnik nerezident v skutočnosti opustí územie hostiteľského štátu len veľmi zriedka alebo ho dokonca neopustí nikdy, takže činnosť stratí svoju dočasnú povahu.
29
Nórske kráľovstvo dodáva, že sporná správna prax je z právneho hľadiska jasná, predvídateľná a ľahko dodržiavaná. Okrem toho znenie, kontext, predmet a vývoj nariadenia č. 1073/2009 nebránia výkladu, ktorý umožňuje stanoviť pevné maximálne obdobie na to, aby sa kabotážna preprava mohla považovať za „dočasnú“. Naopak, neexistencia presných ustanovení upravujúcich rozsah pojmu „kabotážna preprava“ v tomto nariadení ponecháva členským štátom mieru voľnej úvahy pri prijímaní vnútroštátnych vykonávacích opatrení.
30
Nórske kráľovstvo okrem toho tvrdí, že bez jasného vymedzenia pravidiel upravujúcich rozsah kabotážnej prepravy uvedenej v článku 2 bode 7 a článku 15 písm. b) uvedeného nariadenia by bola jeho účinnosť narušená v tom zmysle, že by nebolo možné koherentne a predvídateľne kontrolovať a presadzovať rozsah povolenej prepravy.
31
Navyše pokiaľ ide o výraz „dočasne“ uvedený v článku 2 bode 7 rovnakého nariadenia, Nórske kráľovstvo má pochybnosti o tom, že sa má vykladať s prihliadnutím na judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa dočasnej povahy služieb v zmysle článkov 56 a 57 ZFEÚ.
Posúdenie Súdnym dvorom
32
Komisia svojou žalobou vytýka Dánskemu kráľovstvu, že si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 15 písm. b) nariadenia č. 1073/2009, keďže nepovolilo kabotážnu prepravu autokarmi a autobusmi v rámci príležitostnej dopravy, pokiaľ sa táto preprava neuskutoční v období siedmich po sebe nasledujúcich dní v tom istom kalendárnom mesiaci. V každom prípade sporná správna prax nie je v súlade s cieľom sledovaným týmto nariadením a porušuje zásadu proporcionality.
33
Na účely rozhodnutia o dôvodnosti tejto žaloby treba v prvom rade pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou, podľa článku 288 ZFEÚ a z dôvodu povahy nariadení a tiež ich funkcie v systéme prameňov práva Únie, majú ustanovenia nariadení vo všeobecnosti bezprostredný účinok vo vnútroštátnych právnych poriadkoch, a to bez toho, aby vnútroštátne orgány museli prijať vykonávacie predpisy. Niektoré z týchto ustanovení však na svoje vykonávanie môžu vyžadovať prijatie vykonávacích predpisov členskými štátmi (pozri v tomto zmysle rozsudky z 11. januára 2001, Monte Arcosu, C‑403/98, EU:C:2001:6, bod 26; z 12. apríla 2018, Komisia/Dánsko, C‑541/16, EU:C:2018:251, bod 27, a z 30. mája 2024, Expedia, C‑663/22, EU:C:2024:433, bod 40).
34
Ak to vykonanie niektorých ustanovení nariadenia vyžaduje, členské štáty môžu prijímať vykonávacie opatrenia k nariadeniu v prípade, ak tieto opatrenia neobmedzujú jeho priamu uplatniteľnosť, nezastierajú jeho povahu ako práva Únie a spresňujú, že sa nimi vykonáva voľná úvaha v rozsahu vymedzenom týmto nariadením, pričom zostávajú v medziach určených jeho ustanoveniami (pozri v tomto zmysle rozsudky z 21. decembra 2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, bod 41; z 12. apríla 2018, Komisia/Dánsko, C‑541/16, EU:C:2018:251, bod 28, a z 30. mája 2024, Expedia, C‑663/22, EU:C:2024:433, bod 41).
35
V tejto súvislosti treba práve vychádzajúc z príslušných ustanovení dotknutého nariadenia vykladaných s ohľadom na jeho ciele určiť, či tieto ustanovenia zakazujú, ukladajú alebo umožňujú členským štátom vydať niektoré vykonávacie opatrenia a či, najmä v poslednom uvedenom prípade, dotknuté opatrenie spadá do rámca voľnej úvahy priznanej každému členskému štátu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 21. decembra 2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, bod 43; z 12. apríla 2018, Komisia/Dánsko, C‑541/16, EU:C:2018:251, bod 29, a z 30. mája 2024, Expedia, C‑663/22, EU:C:2024:433, bod 42).
36
V prejednávanej veci treba uviesť, že relevantné ustanovenia nariadenia č. 1073/2009, konkrétne jeho článok 15 písm. b), ako aj jeho článok 2 body 4 a 7, výslovne neoprávňujú členské štáty prijať vnútroštátne vykonávacie opatrenia, pokiaľ ide o kabotážnu prepravu.
37
Ako však Súdny dvor rozhodol v súvislosti s porovnateľnými ustanoveniami týkajúcimi sa pojmu kabotáž v rámci prepravy tovaru uvedeného v článku 2 bode 6 a článku 8 nariadenia č. 1072/2009, treba overiť, či členské štáty disponujú mierou voľnej úvahy pri prijímaní vnútroštátnych opatrení na vykonanie nariadenia č. 1073/2009, hoci ich na to uvedené nariadenie výslovne neoprávňuje (pozri analogicky rozsudok z 12. apríla 2018, Komisia/Dánsko, C‑541/16, EU:C:2018:251, bod 34).
38
Predovšetkým treba overiť, ako tvrdí Dánske kráľovstvo, či pojem „kabotážna preprava“, v rozsahu povolenom nariadením č. 1073/2009, skutočne nie je dostatočne presný, takže prijatie vnútroštátnych vykonávacích opatrení na spresnenie rozsahu tohto pojmu je zrejme odôvodnené.
39
V tejto súvislosti treba na jednej strane uviesť, že článok 2 bod 7 tohto nariadenia definuje pojem „kabotážna preprava“ najmä ako „vnútroštátnu osobnú cestnú dopravu v prenájme alebo za úhradu, ktorú dočasne vykonáva dopravca v hostiteľskom členskom štáte“, pričom však podmienku dočasnosti nijako nespresňuje.
40
Na druhej strane článok 15 písm. b) uvedeného nariadenia stanovuje, že kabotážna preprava je prípustná v prípade „príležitostnej dopravy“. Hoci je pojem „príležitostná doprava“ definovaný v článku 2 bode 4 toho istého nariadenia, treba konštatovať, že žiadne z týchto ustanovení presne nevymedzuje príležitostnú povahu povolenej dopravy, či už z hľadiska trvania alebo počtu.
41
Skutočnosť, že ustanovenie je sformulované všeobecne alebo nepresne, svedčí o tom, že sú potrebné vnútroštátne vykonávacie opatrenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. apríla 2018, Komisia/Dánsko, C‑541/16, EU:C:2018:251, bod 39).
42
Okrem toho, hoci cieľ nariadenia č. 1073/2009 podľa jeho odôvodnenia 3 spočíva v poskytnutí jednotného rámca pre medzinárodnú prepravu osôb autokarmi a autobusmi v celej Únii, tento cieľ nebráni tomu, aby členský štát prijal určité vykonávacie opatrenia k tomuto nariadeniu. Pokiaľ totiž ide konkrétne o kabotáž, odôvodnenie 10 uvedeného nariadenia spresňuje, že hoci dopravcovia, ktorí nie sú usadení v danom členskom štáte, by mali mať možnosť vykonávať vnútroštátnu osobnú cestnú dopravu, mali by sa zohľadniť špecifické charakteristiky každého druhu týchto služieb, pričom vykonávanie takejto kabotážnej prepravy by malo podliehať ustanoveniam aktov Únie o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, a vnútroštátnemu právu platnému v určených oblastiach v hostiteľskom členskom štáte.
43
Preto treba konštatovať, že členské štáty môžu prijať vnútroštátne opatrenia na vykonanie nariadenia č. 1073/2009, a konkrétne článku 2 bodov 4 a 7, ako aj článku 15 písm. b) tohto nariadenia na účely spresnenia rozsahu pojmu „kabotážna preprava“ v zmysle uvedeného nariadenia.
44
V druhom rade treba pripomenúť, že ak členské štáty prijímajú vykonávacie opatrenia k nariadeniu, sú povinné dodržiavať zásadu proporcionality, ktorá sa vzťahuje najmä na ich legislatívne a regulačné orgány pri uplatňovaní práva Únie a vyžaduje, aby prostriedky použité v určitom ustanovení boli vhodné na dosiahnutie cieľa sledovaného predmetnou právnou úpravou Únie a nešli nad rámec toho, čo je nevyhnutné na jeho dosiahnutie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 21. decembra 2011, Danske Svineproducenter, C‑316/10, EU:C:2011:863, body 50 až 52; z 12. apríla 2018, Komisia/Dánsko, C‑541/16, EU:C:2018:251, bod 50, a z 30. mája 2024, Expedia, C‑663/22, EU:C:2024:433, bod 43).
45
Pokiaľ ide po prvé o vhodnosť dotknutej správnej praxe na dosiahnutie cieľa sledovaného nariadením č. 1073/2009, Dánske kráľovstvo tvrdí, že táto prax dokáže zaručiť voľný pohyb služieb v oblasti dopravy a zároveň zabezpečiť, aby sa kabotážna preprava nevykonávala tak, že by vlastne bola trvalou alebo nepretržitou činnosťou v hostiteľskom členskom štáte.
46
V tejto súvislosti treba uviesť, že je pravda, ako sa uvádza v odôvodnení 4 nariadenia č. 1073/2009, že sloboda poskytovania služieb je základnou zásadou spoločnej dopravnej politiky a vyžaduje, aby dopravcovia zo všetkých členských štátov mali zabezpečený prístup na medzinárodné dopravné trhy bez diskriminácie na základe štátnej príslušnosti alebo miesta usadenia v súlade so všeobecnou zásadou uvedenou v článku 14 tohto nariadenia.
47
Treba však tiež poukázať na to, že tak článok 1 ods. 4, ako aj článok 2 bod 7 nariadenia č. 1073/2009 zdôrazňujú dočasnú povahu kabotáže. Odôvodnenie 10 tohto nariadenia okrem toho pripomína, že dopravcovia, ktorí nie sú usadení v danom členskom štáte, by mali mať možnosť vykonávať vnútroštátnu osobnú cestnú dopravu práve na základe zohľadnenia špecifických charakteristík každého druhu týchto služieb.
48
Ako uviedol generálny advokát v bodoch 44 a 45 svojich návrhov, sporná správna prax tým, že stanovuje časové obmedzenie kabotážnej prepravy autokarmi a autobusmi na dánskom území počas obdobia jedného kalendárneho mesiaca, bráni tomu, aby táto činnosť prekročila rámec dočasnej činnosti a stala sa trvalou a nepretržitou. Je teda vhodná na zabezpečenie požiadavky zachovania dočasnej povahy kabotáže, ako aj predvídateľnosti a dodržiavania tejto požiadavky.
49
Z toho vyplýva, že sporná správna prax je vhodná na dosiahnutie cieľa sledovaného ustanoveniami nariadenia č. 1073/2009 týkajúcimi sa kabotáže.
50
Pokiaľ ide po druhé o otázku, či sporná správna prax nejde nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie tohto cieľa, treba uviesť, že uvedená prax obmedzuje kabotážnu prepravu autokarmi a autobusmi na sedem po sebe nasledujúcich dní v rámci toho istého kalendárneho mesiaca.
51
Z toho vyplýva, že hoci uvedená prax má za následok, že dotknutý dopravca musí dodržať obdobie nečinnosti, ktorého dĺžka sa mení v závislosti od okamihu kalendárneho mesiaca, keď sa táto kabotážna preprava uskutočňuje, jej cieľom nie je zakázať vykonávanie iných činností autokarovej a autobusovej dopravy, akými sú napríklad medzinárodná preprava do členského štátu, v ktorom je dopravca usadený, alebo do iných členských štátov, po ktorých prípadne nasleduje kabotážna preprava autokarmi a autobusmi v týchto iných členských štátoch. Dopravcovia teda môžu počas obdobia nečinnosti pokračovať vo vykonávaní takýchto činností [pozri analogicky rozsudok zo 4. októbra 2024, Litva a i./Parlament a Rada (Balík mobility), C‑541/20 až C‑555/20, EU:C:2024:818, body 832, 833 a 852].
52
Treba preto konštatovať, že obdobie nečinnosti vyplývajúce zo spornej správnej praxe nejde nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa sledovaného touto praxou, ktorým je zabezpečiť, aby kabotážna preprava autokarmi a autobusmi nebola vykonávaná spôsobom, ktorý by predstavoval trvalú alebo nepretržitú činnosť v tom istom hostiteľskom členskom štáte.
53
V tejto súvislosti Komisia tvrdí, že tento cieľ možno dosiahnuť menej obmedzujúcimi prostriedkami, než je uvedené obdobie nečinnosti. Treba však konštatovať, že Komisia nevysvetľuje, v čom by tieto prostriedky mali spočívať.
54
V súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora v rámci konania o nesplnení povinnosti pritom prináleží tejto inštitúcii, aby preukázala existenciu údajného nesplnenia povinnosti a predložila Súdnemu dvoru podklady potrebné na to, aby preveril existenciu takého nesplnenia povinnosti, pričom Komisia sa nemôže opierať o akúkoľvek domnienku [pozri v tomto zmysle rozsudky z 25. mája 1982, Komisia/Holandsko, 96/81, EU:C:1982:192, bod 6, a z 21. decembra 2023, Komisia/Dánsko (Maximálna doba parkovania), C‑167/22, EU:C:2023:1020, bod 47].
55
V dôsledku toho treba dospieť k záveru, že sporná správna prax neporušuje zásadu proporcionality.
56
Za týchto okolností treba konštatovať, že Komisia nepreukázala, že Dánske kráľovstvo si tým, že nepovolilo kabotážnu prepravu autokarmi a autobusmi v rámci príležitostnej dopravy, pokiaľ sa preprava neuskutoční v období siedmich po sebe nasledujúcich dní v rámci toho istého kalendárneho mesiaca, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 15 písm. b) nariadenia č. 1073/2009.
57
Žalobu Komisie treba preto zamietnuť.
O trovách
58
Podľa článku 138 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Dánske kráľovstvo navrhlo zaviazať Komisiu na náhradu trov konania a Komisia nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené uložiť jej povinnosť nahradiť trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
Európska komisia je povinná nahradiť trovy konania.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: dánčina.