null
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
ANDREY BIONDIHO
přednesené dne 29. ledna 2026(1)
Věc C‑721/24
Vista-Life Pharma SA,
Vista-Life Pharma Belgium SCRL
proti
Laboratoires S.M.B. SA,
Brussels Reps Pharma SRL
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Cour d’appel de Bruxelles (odvolací soud v Bruselu, Belgie)]
„ Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1924/2006 – Doplňky stravy, které jsou předmětem reklamy – Tvrzení o snížení rizika onemocnění – Zvláštní podmínky užívání“
1.        Touto žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d’appel de Bruxelles (odvolací soud v Bruselu, Belgie) žádá Soudní dvůr, aby objasnil použití některých ustanovení nařízení č. 1924/2006(2). Předkládající soud se na Soudní dvůr obrací s žádostí, aby jednak stanovil, kdy se odkazy na četnost a způsob podávání doplňků stravy mohou, tak jak jsou prezentovány, týkat zdraví, a jednak upřesnil rozsah a formu informačního sdělení, které doplňuje informaci o snížení zdravotních rizik, včetně jeho umístění mezi označením a reklamou.
I.      Právní rámec
2.        Nařízení č. 1924/2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin definuje v čl. 2 odst. 2 bodech 1) a 5) pojmy relevantní pro účely této žádosti následovně: „ ‚tvrzením‘ se rozumí jakékoli sdělení nebo znázornění, které není podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů povinné, včetně obrázkového, grafického nebo symbolického znázornění v jakékoli podobě, které uvádí, naznačuje nebo zprostředkovaně vyjadřuje, že potravina má určité vlastnosti“; „ ‚zdravotním tvrzením‘ se rozumí každé tvrzení, které uvádí, naznačuje nebo ze kterého vyplývá, že existuje souvislost mezi kategorií potravin, potravinou nebo některou z jejích složek a zdravím“.
3.        Článek 14 odst. 2 téhož nařízení stanoví: „[…] pro tvrzení o snížení rizika onemocnění musí být na označení, nebo pokud takové označení neexistuje, v obchodní úpravě nebo reklamě obsažen také údaj uvádějící, že se na vzniku onemocnění, na které tvrzení odkazuje, podílí více rizikových faktorů a že úprava jednoho z těchto rizikových faktorů může nebo nemusí mít příznivý účinek“.
4.        Pokud jde o definici „označení“, odkazuje čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení č. 1924/2006 na čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice 2000/13/ES, který byl zrušen a nahrazen článkem 2 odst. 2 písm. j) nařízení (ES) č. 1169/2011(3). Tento článek definuje „označení“ jako „jakákoli slova, údaje, ochranné známky, obchodní značky, vyobrazení nebo symboly, které se vztahují k určité potravině a jsou umístěny na obalu, dokladu, nápisu nebo etiketě, a to i krčkové nebo rukávové, které potravinu provázejí nebo na ni odkazují“.
5.        Ačkoli se předkládající soud zabývá pouze výkladem nařízení č. 1924/2006, považuji za nezbytné připomenout, že toto nařízení bylo provedeno do belgického práva. Zejména článek VI.104 Code de droit économique (hospodářský zákoník)(4) zakazuje nekalé obchodní praktiky za účelem ochrany profesních zájmů podniků.
II.    Původní řízení, předběžné otázky a řízení před Soudním dvorem
6.        Účastníci původního řízení působí v belgickém farmaceutickém a parafarmaceutickém odvětví. Společnosti Laboratoires S.M.B. SA a Brussels Reps Pharma SRL (dále jen společně „SMB“) vyrábějí a prodávají léčivé přípravky a doplňky stravy. Společnosti Vista-Life Pharma SA a Vista-Life Pharma Belgium SCRL (dále jen společně „Vista-Life“) rovněž prodávají doplňky stravy, mezi nimiž jsou Vista-D3 a VistaSterol. SMB a Vista-Life jsou konkurenty v oblasti prodeje doplňků stravy.
7.        Hlavní spor se týká obchodních sdělení týkajících se výše uvedených produktů. Sporné reklamní kampaně byly zveřejněny v odborných časopisech určených pro lékárníky a lékaře.
8.        Produkt Vista-D3 byl propagován s následujícími tvrzeními: „stabilní plazmatické hladiny“, „produkt Vista-D3 umožňuje zabránit zvýšení rizika úmrtnosti“, „produkt Vista-D3 umožňuje zabránit efektu prvního průchodu játry a degradaci enzymů v žaludku“, „lepší každý den než v jednorázové dávce“ a, s odkazem na sublingvální způsob podávání, „nejlepší možné vstřebávání pro všechny pacienty“.
9.        Produkt VistaSterol byl propagován s tvrzením „řešení pro udržení hladiny cholesterolu“.
10.      Dvěma samostatnými žalobami ze dne 9. června 2021 a 9. prosince 2022 podala SMB žalobu k Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (frankofonní obchodní soud v Bruselu) a zpochybnila slučitelnost uvedených tvrzení s nařízením č. 1924/2006. SMB zejména tvrdí, že tato tvrzení představují „zdravotní tvrzení“ ve smyslu nařízení č. 1924/2006, čímž porušují článek 10 tohoto nařízení a článek VI.104 Code de droit économique (hospodářský zákoník). Pokud jde o tvrzení o stabilních plazmatických hladinách a hladinách cholesterolu, SMB tvrdí, že porušují čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení a článek VI.104 Code de droit économique (hospodářský zákoník).
11.      Dvěma rozsudky ze dne 6. dubna 2022 a ze dne 5. dubna 2023 soud prvního stupně shledal porušení článku 10 a článku 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 a článku VI.104 Code de droit économique (hospodářský zákoník) a nařídil Vista-Life, aby porušení ukončila.
12.      Vista Life podala odvolání k Cour d’appel de Bruxelles (odvolací soud v Bruselu), který spojil obě věci.
13.      Za těchto okolností se Cour d’appel de Bruxelles (odvolací soud v Bruselu) rozhodl přerušit řízení a předložit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)      Musí být čl. 2 odst. 2 body 1 a 5 nařízení č. 1924/2006 vykládány v tom smyslu, že výrazy ‚určité vlastnosti‘ a ‚kategorie potravin, potravina nebo některá z jejích složek‘ zahrnují údaje vztahující se k četnosti užívání nebo ke způsobu podávání potraviny?
2)      Musí být čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby na označení, nebo pokud takové označení neexistuje, v obchodní úpravě nebo reklamě byl doslovně převzat údaj, že se na vzniku onemocnění, na které tvrzení odkazuje, ‚podílí více rizikových faktorů a [...] úprava jednoho z těchto rizikových faktorů může nebo nemusí mít příznivý účinek‘?
3)      Musí být čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby reklama, která přebírá zdravotní tvrzení o snížení rizika onemocnění, povinně obsahovala údaj uvádějící, že se ‚na vzniku onemocnění, na které tvrzení odkazuje, podílí více rizikových faktorů a že úprava jednoho z těchto rizikových faktorů může nebo nemusí mít příznivý účinek‘, pokud je tento údaj uveden na obalu, v příbalové informaci nebo na internetových stránkách produktu?“
14.      Účastníci původního řízení, belgická vláda a Komise předložili písemná vyjádření.
III. Analýza
A.      Úvodní poznámky
15.      Nařízení č. 1924/2006 zavádí rámec pro úplnou harmonizaci, který je přímo použitelný, chrání správné informování spotřebitelů a zajišťuje rovné podmínky hospodářské soutěže.
16.      Členské státy odpovídají za dohled a prosazování předpisů, Komise, společně s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EFSA), odpovídá za aktualizaci seznamů schválených tvrzení, směřování a koordinaci provádění nařízení v souladu s cíli sledovanými unijním normotvůrcem, jako je účinné fungování vnitřního trhu a vysoká úroveň ochrany spotřebitele(5). Kromě ochrany spotřebitele patří také ochrana zdraví mezi hlavní cíle nařízení č. 1924/2006(6).
17.      Jak uvedl Soudní dvůr, ke splnění těchto cílů je třeba poskytnout spotřebitelům nezbytné informace, aby se mohli rozhodnout na základě znalosti věci(7).
18.      Obecnou zásadou nařízení je, že zdravotní tvrzení při označování potravin jsou zakázána, pokud nejsou v souladu s nařízením, schválena Komisí a zařazena na seznam schválených tvrzení(8).
19.      Riziko pro zdraví je kromě toho důvodem existence zvláštní právní úpravy týkající se zdravotních tvrzení a tvrzení o snížení rizika onemocnění. Pokud obchodní sdělení obsahuje výživové nebo zdravotní tvrzení, spadá takové sdělení do působnosti nařízení. Soudní dvůr navrhuje široký a funkční výklad pojmu „zdravotní tvrzení“, který zahrnuje nejen zlepšení zdravotního stavu, ale také neexistenci nebo snížení negativních či škodlivých účinků spojených s konzumací potraviny, jakož i krátkodobé účinky, jako jsou účinky jednorázové konzumace, stejně jako účinky opakované konzumace(9).
20.      V rozsudku Deutsches Weintor Soudní dvůr kvalifikoval výraz „lehce stravitelné“ (odkazující na víno) jako zdravotní tvrzení, přičemž uvedl, že sdělení naznačuje neexistenci škodlivých účinků na trávicí systém; to potvrzuje, že do definice „zdravotní tvrzení“ spadají i tvrzení týkající se příznivého účinku na zdraví „i přes“ potenciálně škodlivou konzumaci(10). V podstatě se klade důraz na celkový dojem na spotřebitele a přesvědčivost sdělení(11).
21.      Ochrana spotřebitele a zdraví musí být rovněž sladěna se svobodou podnikání(12). Toto vyvažování nebrání tomu, aby byla zdravotní tvrzení podrobena určitým podmínkám, aby byl spotřebitel schopen učinit informované rozhodnutí(13).
22.      Při tomto vyvažování vychází Soudní dvůr z „průměrného spotřebitele, který má dostatek informací a je v rozumné míře pozorný a opatrný“(14).
23.      Informace podle čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 má za úkol uvést tvrzení o snížení rizika do realistického kontextu tím, že zdůrazní: i) existenci mnoha příčin daného onemocnění a ii) možnou absenci příznivých účinků po odstranění pouze jedné z těchto příčin. Výše uvedené je v souladu s ochranou zdraví, kterou nařízení sleduje(15).
24.      V digitálním prostředí, kde se spotřebitelé pravidelně informují a nakupují on-line, je nezbytné zachovat účinnost právních předpisů. Reklama nesmí oddělovat zdravotní tvrzení od varovného tvrzení stanoveného nařízením č. 1924/2006: pokud je zdravotní tvrzení uvedeno na internetových stránkách a varovné tvrzení je uvedeno na označení, lze zvážit možnost jasného odkazu na místo, kde je uvedeno v plném znění, aby byla zajištěna jeho okamžitá dohledatelnost.
25.      Je na vnitrostátních orgánech a soudech, aby zajistily účinnost nařízení a zachovaly jeho plné uplatňování. Souběžně s tím musí Komise aktualizovat seznam pokynů, udržovat provozní pokyny a koordinovat prosazování předpisů, aby byla zajištěna jistota pro podniky a ochrana spotřebitelů.
B.      K první předběžné otázce: četnost a způsob podávání
26.      Nařízení č. 1924/2006 obsahuje široký a funkční výklad pojmů „tvrzení“ a „zdravotní tvrzení“. Pod tyto pojmy spadá každé sdělení, které uvádí, naznačuje nebo předpokládá vztah mezi potravinou nebo některou z jejích složek a zdravím. Odkaz na „určité vlastnosti“ potraviny se neomezuje pouze na inherentní vlastnosti (složení, obsah, složky), ale zahrnuje rovněž prvky, které v podobě, v níž jsou prezentovány spotřebiteli, charakterizují způsob, jakým má být produkt konzumován, a ovlivňují očekávání jeho přínosu. Z tohoto hlediska mohou odkazy na četnost užívání (např. „lepší každý den než v jednorázové dávce“) nebo na způsob podávání (např. „pod jazykem“, protože zajišťuje „stabilní plazmatické hladiny“ nebo „lepší vstřebávání“) představovat „tvrzení“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 bodů 1 a 5, pokud vyvolávají dojem příznivého účinku na zdraví.
27.      Výše uvedené potvrzuje doslovný, systematický i teleologický výklad: doslovný, protože čl. 2 odst. 2 bod 5 nařízení č. 1924/2006 zahrnuje sdělení, která „naznačují“ vztah mezi zdravím a potravinami; systematický, protože jak je uvedeno v bodě 16 odůvodnění nařízení č. 1924/2006, kritérium průměrného spotřebitele není statistickým kritériem, ale je třeba posoudit typickou reakci spotřebitele v jednotlivých případech; teleologický, protože cíle ochrany spotřebitele a zdraví brání tomu, aby byl přínos slibován prostřednictvím neúplných sdělení nebo technik, které obcházejí kontrolu tvrzení. Judikatura potvrzuje tento přístup, podle kterého „zdravotním tvrzením“ je i sdělení, které neslibuje klinické zlepšení v užším smyslu, ale naznačuje neexistenci nebo snížení negativních účinků, a tedy zdůrazňuje způsob, jakým spotřebitel chápe sdělení jako celek a podle toho se rozhoduje(16).
28.      Z toho vyplývá, že do definice „zdravotní tvrzení“ jsou zahrnuty údaje o způsobu a četnosti užívání, které svým zněním, grafickým umístěním, souvisejícími údaji nebo obrázky přisuzují těmto způsobům význam pro dosažení příznivého účinku na zdraví (např. „stabilní plazmatické hladiny“, „lepší vstřebávání“, „zabránit efektu prvního průchodu játry“). Naopak jsou vyloučeny návody k použití, které nemají přesvědčivý obsah z hlediska zdraví (např. „užívat s vodou“, „jedna tableta denně“), pokud nejsou doprovázeny žádným výslovným nebo implicitním odkazem na přínosy nebo rizika. Není tedy důležité pouze zmínit způsob užívání, ale také jeho prezentaci jako důvod pro přínos nebo snížení rizika.
29.      Konečně, tento výklad nevyžaduje od podniků nadměrnou formalitu. Hospodářský subjekt může poskytovat neutrální návody k použití. Pokud jsou však způsob a četnost podávání prezentovány jako argument pro přesvědčení týkající se zdraví, podléhá takové sdělení požadavkům čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006. Je na vnitrostátním soudu, aby konkrétně ověřil, zda sporné údaje splňují výše uvedená kritéria.
30.      Na první otázku je tedy třeba odpovědět tak, že četnost užívání a způsob podávání, jsou-li prezentovány tak, že mají funkční hodnotu pro zdraví, představují „určité vlastnosti“, které představují „zdravotní tvrzení“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 bodů 1 a 5 nařízení č. 1924/2006.
C.      Ke druhé předběžné otázce: doslovné znění čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006
31.      Článek 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 nestanoví povinnost doslovného převzetí formulace. Popisuje podstatný obsah údaje, který musí uvádět i) existenci mnoha příčin daného onemocnění a ii) možnou absenci příznivých účinků po odstranění pouze jedné z těchto příčin. Doslovné znění uvádí, co musí být spotřebiteli sděleno, nikoli nutně to, jak to má být formulováno.
32.      Potvrzení vyplývá také z analýzy dalších ustanovení téhož nařízení. Pokud totiž normotvůrce zamýšlí uložit standardizovanou formulaci, výslovně to uvádí. Viz například čl. 4 odst. 2 písm. b)(17) a položky přílohy(18) nařízení č. 1924/2006, kde se pro některé výživové údaje předepisuje textový údaj (např. povinnost přidat „obsahuje přirozeně se vyskytující cukry“ v případě přirozeně se vyskytujících cukrů vedle údaje „bez přídavku cukrů“). Článek 14 odst. 2 takto formulován není, protože stanoví účel a obsah varování, nikoli jeho doslovné znění.
33.      Ratio je jasné: zabránit tomu, aby bylo tvrzení o snížení rizika vnímáno jako terapeutický příslib. Toho lze dosáhnout doplněním tvrzení o údaj, který relativizuje jeho působnost.
34.      Pokud neexistuje žádný požadavek v tomto smyslu, je v souladu s čl. 14 odst. 2 údaj, který obsahuje požadované základní prvky: i) onemocnění je způsobeno více faktory, ii) zásah pouze do jednoho z nich nemusí mít příznivý účinek.
35.      Navrhovaný výklad se vyhýbá zbytečné rigiditě a zároveň zachovává jasné informační standardy na ochranu zdraví(19).
36.      V projednávané věci z výše uvedených úvah vyplývá, že je v souladu s čl. 14 odst. 2 údaj, který předává podstatu sdělení, aniž by bylo nutné doslovně reprodukovat ustanovení. Je na předkládajícím soudu, aby na základě celkového dojmu na spotřebitele ověřil, zda zvolená formulace zajišťuje nezbytný informační obsah jasným a srozumitelným způsobem.
D.      Ke třetí předběžné otázce: povinnost uvádět údaj v reklamě, pokud je již uveden na obalu, v příbalové informaci nebo na internetových stránkách
37.      Článek 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 stanoví, že v případě tvrzení týkajícího se snižování rizika onemocnění musí být na „označení, nebo pokud takové označení neexistuje, v obchodní úpravě nebo reklamě“ uveden varovný údaj.
38.      Z textu vyplývá jednoduché pravidlo: informace je v reklamě nutná, pouze „pokud takové označení neexistuje“. Pokud označení existuje a je v souladu s čl. 14 odst. 2, povinnost se vztahuje na tento primární nosič.
39.      Jinými slovy: i) pokud existuje označení, musí obsahovat varovný údaj, ii) pokud neexistuje označení, musí být tento údaj uveden v obchodní úpravě nebo reklamě. Toto ustanovení neukládá automatické zdvojení na každém reklamním materiálu.
40.      V této souvislosti připomínám, že Soudní dvůr se vyjádřil k čl. 10 odst. 3 nařízení č. 1924/2006, který stanoví, že odkaz na obecné a nespecifické příznivé účinky musí být „doplněn“ zvláštním zdravotním tvrzením(20). Soudní dvůr zejména objasnil, že v případě, že konkrétní zdravotní tvrzení nelze v plném znění uvést na stejné straně obalu, na které je uveden odkaz, který mají podložit, může být požadavek přímé vizuální souvislosti splněn výjimečně prostřednictvím výslovného upozornění, například formou uvedení hvězdičky, pokud toto upozornění jasně a zcela srozumitelně ve vztahu ke spotřebiteli z prostorového hlediska zajišťuje soulad obsahu mezi zdravotními tvrzeními a odkazem(21). Je však na vnitrostátním soudu, aby s ohledem na všechny okolnosti projednávaného případu posoudil, zda je požadavek vizuální blízkosti splněn prostřednictvím uvedení hvězdičky(22).
41.      Při analogickém použití této úvahy na čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 lze dovodit, že označení, obchodní úprava nebo reklama mohou splňovat požadavky čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 prostřednictvím odkazu na údaj stanovený tímto článkem, který je uveden jinde. Je však na vnitrostátním soudu, aby určil, zda odkaz na tento údaj postačuje k zajištění plné účinnosti čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006.
42.      Pokud jde o pojmy „obal“ a „příbalový leták“ v projednávaném případě, je třeba poznamenat, že tyto pojmy bezpochyby spadají do definice „označení“ uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. j) nařízení č. 1169/2011.
43.      Pokud jde o internetové stránky, nařízení č. 1924/2006 bylo přijato v době, kdy byl elektronický obchod mnohem méně rozvinutý než dnes. Jak poznamenal Evropský parlament, klamavá tvrzení při prodeji potravin se vyskytují jak on-line, tak off-line(23). Parlament výslovně vyzval Komisi, aby vypracovala komplexní pokyny pro uplatňování nařízení on-line(24).
44.      Digitální kanál se stal běžným jak pro předsmluvní informace, tak pro nákup, a to i v oblasti doplňků stravy(25).
45.      V tomto kontextu je třeba určit, zda internetová stránka jsou „slova, údaje, ochranné známky, obchodní značky, vyobrazení nebo symboly, které se vztahují k určité potravině a jsou umístěny na obalu, dokladu, nápisu nebo etiketě, a to i krčkové nebo rukávové, které potravinu provázejí nebo na ni odkazují“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. j) nařízení č. 1169/2011.
46.      V této souvislosti je důležitá funkce internetové stránky. Pokud internetová stránka slouží jako platforma pro propagaci produktu, spadá pod definici obchodní úpravy nebo reklamy ve smyslu čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006. Pokud slouží jako platforma pro nákup produktu, lze ji považovat za „doklad“ nebo „nápis“, který doprovází nebo se vztahuje k potravině, a spadá tedy do definice označení pro účely nařízení č. 1169/2011.
47.      Vzhledem k výše uvedenému závisí uplatnění výše uvedených kritérií na internetové stránky na funkci, kterou plní: a) pokud stránky představují nebo propagují produkt (produktové karty, prezentační stránky, kampaně), spadají do definice obchodní úpravy nebo reklamy podle nařízení č. 1924/2006; b) pokud internetová stránka doplňuje prodej na dálku (stránka pro nákup) a před nákupem poskytuje povinné informace, článek 14 nařízení č. 1169/2011 vyžaduje, aby tyto informace byly k dispozici na prostředku pro prodej na dálku, v této funkci může být stránka konkrétně považována za „doklad“ nebo „nápis“ provázející doplněk stravy, a tedy za označení ve smyslu široké definice nařízení č. 1169/2011.
48.      Výše uvedené by zabránilo obecnému rozšíření pojmu „označení“ na celou internetovou stránku a zajistilo by, že v kanálech prodeje na dálku by byl varovný údaj dostupný na jedno kliknutí před uskutečněním nákupu.
49.      Neexistuje tedy žádný důvod, proč by hospodářský subjekt měl být povinen uvádět varovný údaj na všech komunikačních nosičích. Z funkčního hlediska by měl být varovný údaj umístěn tam, kde plní informační funkci a je snadno dostupný pro spotřebitele, který se rozhoduje o nákupu. V tomto ohledu nevylučuji, že v případě prodeje na dálku, pokud příslušná stránka obsahuje varovný údaj, může on-line reklama obsahovat odkaz (např. prostřednictvím linku) na tuto prodejní stránku.
50.      Je na předkládajícím soudu, aby konkrétně posoudil, zda řešení přijaté hospodářským subjektem zaručuje spotřebiteli seznámit se s uvedenou informací před rozhodnutím o koupi.
51.      Článek 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 proto v zásadě nevyžaduje, aby se údaj v reklamě opakoval, pokud je uveden v souladu s předpisy na označení.
IV.    Závěry
52.      S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na otázky položené Cour d’appel de Bruxelles (odvolací soud v Bruselu, Belgie) následovně:
Článek 2 odst. 2 body 1 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin musí být vykládán v tom smyslu, že výrazy „určité vlastnosti“ a „kategorie potravin, potravina nebo některá z jejích složek“ zahrnují údaje vztahující se k četnosti užívání nebo ke způsobu podávání potraviny.
Článek 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby na označení, nebo pokud takové označení neexistuje, v obchodní úpravě nebo reklamě byl doslovně převzat údaj, že se na vzniku onemocnění, na které tvrzení odkazuje, „podílí více rizikových faktorů a [...] úprava jednoho z těchto rizikových faktorů může nebo nemusí mít příznivý účinek“.
Článek 14 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby reklama, která přebírá zdravotní tvrzení týkající se snižování rizika onemocnění, povinně obsahovala údaj uvádějící, že se „na vzniku onemocnění, na které tvrzení odkazuje, podílí více rizikových faktorů a že úprava jednoho z těchto rizikových faktorů může nebo nemusí mít příznivý účinek“, pokud je tento údaj uveden na obalu, v příbalové informaci nebo na internetových stránkách produktu.
1      Původní jazyk: italština.
2      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. 2006, L 404, s. 9), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 107/2008 ze dne 15. ledna 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1924/2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin, pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi (Úř. věst. 2008, L 39, s. 8); nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 109/2008 ze dne 15. ledna 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1924/2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. 2008, L 39, s. 14); nařízení Komise (EU) č. 116/2010 ze dne 9. února 2010, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006, pokud jde o seznam výživových tvrzení (Úř. věst. 2010, L 37, s. 16); nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům (Úř. věst. 2011, L 304, s. 18); nařízení Komise (EU) č. 1047/2012 ze dne 8. listopadu 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 1924/2006, pokud jde o seznam výživových tvrzení
(Úř. věst.
2012, L 310, s. 36).
3      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. 2011, L 304, s. 18). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. 2000, L 109, s. 29).
4      Moniteur belge, ze dne 29. března 2013, s. 19975, ve znění Loi portant insertion du titre VI „Pratiques du marché et protection du consommateur“
dans le Code de droit économique et portant insertion des définitions propres au livre VI, et des dispositions d'application de la loi propres au livre VI, dans les Livres Ier et XV du Code de droit économique (zákon o vložení hlavy VI „Tržní praktiky a ochrana spotřebitele“ do hospodářského zákoníku a o vložení definic uvedených v knize VI a prováděcích ustanovení zákona uvedených v knize VI do knih I a XV hospodářského zákoníku) ze dne 21. prosince 2013 (Moniteur belge, ze dne 30. prosince 2013, s. 103506).
5      Viz body 31, 33, 34 a 36 odůvodnění a čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1924/2006.
6      Rozsudek ze dne 30. dubna 2025, Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, bod 63 a citovaná judikatura).
7      Rozsudek ze dne 30. dubna 2025, Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, bod 64 a citovaná judikatura).
8      Článek 10 odst. 1 nařízení č. 1924/2006. Viz také nařízení Komise (ES) č. 983/2009 ze dne 21. října 2009 o schválení a zamítnutí schválení určitých zdravotních tvrzení při označování potravin, která se týkají snížení rizika onemocnění a vývoje a zdraví dětí (Úř. věst. 2009, L 277, s. 3) a nařízení Komise (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Úř. věst. 2012, L 136, s. 1).
9      Rozsudek ze dne 6. září 2012, Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, body 34 až 36).
10      Tamtéž, bod 35.
11      Tamtéž, bod 37.
12      Články 15 a 16 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2016, C 202, s. 389).
13      Stanovisko generálního advokáta A. Rantose ve věci Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2024:897, bod 43).
14      Bod 16 odůvodnění nařízení č. 1924/2006 a rozsudek ze dne 30. ledna 2020, Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2020:60, bod 35).
15      Tento cíl je rovněž připomenut v rozsudku ze dne 6. září 2012, Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, bod 45).
16      Rozsudek ze dne 6. září 2012, Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, bod
35).
17      Článek 4 odst. 2 písm. b),
nadepsaný „Podmínky používání výživových a zdravotních tvrzení“, zní takto: „[...]
Tato informace je uvedena ve znění: ‚Vysoký obsah (název živiny překračující nutriční profil)‘ “.
18      Příloha nadepsaná „Výživová tvrzení a podmínky, které se na ně vztahují“ v položce „Bez přídavku cukrů“ zní takto: „[...] Pokud se cukry v potravině vyskytují přirozeně, mělo by být na etiketě rovněž uvedeno: ‚OBSAHUJE PŘIROZENĚ SE VYSKYTUJÍCÍ CUKRY‘
“.
19      Viz obdobně též stanovisko generálního advokáta G. Hogana ve věci Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2019:727, body 60 až 66).
20      Rozsudek ze dne 30. ledna 2020, Dr. Willmar Schwabe (C-524/18, EU:C:2020:60).
21      Tamtéž, bod 48.
22      Tamtéž, bod 49.
23      Usnesení Evropského parlamentu ze dne 18. ledna 2024 o provádění nařízení (ES) č. 1924/2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. C, C/2024/5729), bod 1.
24      Tamtéž, bod 23.
25      Viz obdobně rozsudek ze dne 11. prosince 2003, Deutscher Apothekerverband (C-322/01, EU:C:2003:664, bod 73).