Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 23 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Nesąžiningos sąlygos verslininkų ir vartotojų sudarytose sutartyse – Direktyva 93/13/EEB – 2 straipsnio c punktas – „Verslininko“ sąvoka – 6 straipsnio 1 dalis – Tokios sąlygos pripažinimo nesąžininga poveikis – Sutarties negaliojimas – 7 straipsnio 1 dalis – Nesąžiningų sąlygų draudimo atgrasomasis poveikis – Kredito užsienio valiuta sutartis – Sutarties sąlyga, pagal kurią valiutos kurso rizika tenka vartotojui – Vieno verslininko vienas kitam pagal nacionalinę teisę
atliktas perleidimas – Verslininkas, kurio atžvilgiu vartotojas gali remtis perleistoje sutartyje įtvirtintos nesąžiningos sąlygos negaliojimo teisinėmis pasekmėmis “
Byloje C‑761/24
dėl Budapest Környéki Törvényszék (Budapešto aglomeracijos apygardos teismas, Vengrija) 2024 m. spalio 10 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. lapkričio 5 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
HM,
JD
prieš
AXA Bank Belgium SA,
OTP Bank Nyrt.,
OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė O. Spineanu-Matei, teisėjai S. Rodin ir N. Piçarra (pranešėjas),
generalinis advokatas D. Spielmann,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        HM ir JD, atstovaujamų ügyvéd L. Marczingós,
–        OTP Bank Nyrt. ir OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt., atstovaujamų ügyvéd A. Lendvai,
–        Vengrijos vyriausybės, atstovaujamos D. Csoknyai ir Z. Fehér,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos O. Dani ir P. Kienapfel,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288) 2 straipsnio c punkto, 6 straipsnio 1 dalies ir 7 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant dviejų vartotojų HM ir JD (toliau – du vartotojai) ginčą su trimis kredito įstaigomis, t. y.
AXA Bank Belgium SA (toliau – AXA), OTP Bank Nyrt. (toliau – OTP) ir OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt. (toliau – OTP Faktoring), dėl to, kurios kredito įstaigos atžvilgiu šie du vartotojai gali remtis su AXA pirmtake sudarytoje paskolos sutartyje, vėliau perleistoje OTP, kuri savo ruožtu pagal tą sutartį kylantį reikalavimą perleido OTP Faktoring, įtvirtintos nesąžiningos sąlygos negaliojimo teisinėmis pasekmėmis.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Direktyvos 93/13 dvidešimt pirmoje ir dvidešimt ketvirtoje konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„kadangi valstybės narės turi užtikrinti, kad pardavėjo ar tiekėjo [verslininko] su vartotojais sudaromose sutartyse nebūtų naudojamos nesąžiningos sąlygos, o jeigu vis dėlto tokių sąlygų yra, kad jos vartotojui nebūtų privalomos, o sutartis ir toliau būtų šalims privaloma tomis sąlygomis, jei ji gali išlikti be nesąžiningų nuostatų;
<...>
kadangi valstybių narių teismai arba administracinės institucijos privalo disponuoti pakankamomis bei veiksmingomis priemonėmis apsisaugojant nuo nuolatinio nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais taikymo.“
4        Šios direktyvos 2 straipsnio c punkte „pardavėjas ar tiekėjas [verslininkas]“ apibrėžtas kaip „bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, kuris sutartyse, kurioms taikoma ši direktyva, veikia <...> savo verslo, prekybos ar profesijos tiksl[ai]s, nesvarbu ar tai būtų viešoji, ar privati nuosavybė.
5        Direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos naudojamos sutartyje, kurią pardavėjas ar tiekėjas sudaro su vartotoju taip, kaip numatyta jų nacionalinės teisės aktuose, nebūtų privalomos vartotojui, [Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos, naudojamos sutartyje, kurią verslininkas sudaro su vartotoju, pagal jų nacionalinės teisės aktus nebūtų privalomos vartotojui] ir kad sutartis ir toliau būtų šalims privaloma tomis sąlygomis, jei ji gali išlikti be nesąžiningų nuostatų.“
6        Šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta:
„Valstybės narės užtikrina, kad vartotojų ir konkurentų naudai egzistuotų pakankamos ir veiksmingos priemonės, užkertančios kelią nuolatiniam nesąžiningų sąlygų naudojimui sutartyse, pardavėjų ar tiekėjų [verslininkų] sudaromose su vartotojais.“
Vengrijos teisė
Civilinis kodeksas
7        Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (2013 m. Įstatymas Nr. V dėl Civilinio kodekso; toliau – Civilinis kodeksas) 6:202 straipsnio „Teisių perleidimas“ 3 dalyje numatyta:
„Reikalavimų perleidimą reglamentuojančios normos mutatis mutandis taikomos teisių perleidimui.“
8        Civilinio kodekso 6:208 straipsnyje „Sutarties perleidimo pasekmės“ nustatyta:
„1.      Perleidėjas, pradinis jo kontrahentas (skolininkas) ir perėmėjas gali susitarti, kad perėmėjui perleidžiamos visos perleidėjo teisės ir pareigos.
2.      Perėmėjas to pradinio perleidėjo kontrahento atžvilgiu įgyja tas pačias teises ir pareigas, kurias pagal sutartį turėjo perleidėjas. Perėmėjas negali įskaityti jokių kitų reikalavimų, kuriuos perleidėjas turėjo savo pradinio kontrahento atžvilgiu. Pastarasis negali įskaityti jokių kitų reikalavimų, kuriuos turėjo perleidėjo atžvilgiu.
3.      Bet kokie perleistos teisės suvaržymai išlieka. Bet kokie suvaržymai, susiję su perleistos prievolės įvykdymu, netenka galios, išskyrus atvejus, kai garantas sutinka, kad sutartis būtų perleista.“
2013 m. Įstatymas Nr. CCXXXVII
9        Hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013. évi CXII. törvény (1996 m. Įstatymas Nr. CXII dėl kredito įstaigų ir finansų įmonių) 17 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Indėliai ir kitos grąžintinos lėšos, taip pat mokėjimo paslaugų bendrųjų sutarčių portfelis gali būti perleidžiami pagal perleidžiančiosios kredito įstaigos ir perimančiosios kredito įstaigos susitarimą, gavus [Magyar Nemzeti Bank (Vengrijos nacionalinis bankas), veikiančio kaip priežiūros institucija] leidimą. Sutarčių portfelio perleidimui taikomos Civilinio kodekso taisyklės dėl sutarčių perleidimo, išskyrus atvejus, kai, perleidžiant portfelį, suvaržymai, susiję su sutartimi, toliau galioja ir nėra būtinas kitos sutarties šalies (skolininko) valios išreiškimas. [Šio leidimo] nepakeičia Gazdasági Versenyhivatal (Konkurencijos tarnyba, Vengrija) leidimas, kurio reikalaujama pagal Įstatymą dėl nesąžiningos ar konkurenciją ribojančios komercinės veiklos draudimo.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
10      2008 m. birželio 12 d. abu vartotojai su AXA teisine pirmtake sudarė paskolos sutartį Šveicarijos frankais (CHF) dėl 141 536,00 CHF sumos, kuri, konvertuota į Vengrijos forintus (HUF) taikant lėšų išmokėjimo dieną kredito įstaigos nustatytą valiutos pirkimo kursą, sudarė apie 20 075 000 HUF. Toje 19 metų laikotarpiui sudarytoje paskolos sutartyje buvo numatyta, kad paskolos mėnesinės įmokos turi būti mokamos Vengrijos forintais, juos konvertavus taikant šios kredito įstaigos nustatytą Šveicarijos franko pirkimo kursą. Be to, ši sutartis minėtai kredito įstaigai suteikė teisę vienašališkai pakeisti palūkanų ir administravimo mokesčių, kuriuos turėjo sumokėti abu vartotojai, sumą.
11      AXA  nutraukė minėtą paskolos sutartį nuo 2013 m. birželio 4 d. dėl tariamo abiejų vartotojų vėlavimo sumokėti. 2015 m. kovo 4 d. parengtoje paskolos įvertinimo ataskaitoje konstatuota, kad AXA negrąžinta 42 815 836 HUF suma.
12      2015 m. spalio 21 d. abu vartotojai pareiškė AXA ieškinį Budapest Környéki Törvényszék (Budapešto aglomeracijos apygardos teismas, Vengrija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, ir jo prašė, pirma, pripažinti tą paskolos sutartį negaliojančia dėl to, kad joje buvo nesąžiningų sąlygų, kuriomis dėl šios priežasties nebuvo galima remtis prieš juos, ir, antra, ištaisyti šio negaliojimo pasekmes.
13      2016 m. spalio 31 d. AXA perleido OTP sutarčių portfelį, tarp jų – ir pagrindinėje byloje nagrinėjamą paskolos sutartį ir visas su ja susijusias teises ir pareigas. 2016 m. lapkričio 2 d. OTP perleido OTP Faktoring reikalavimą pagal šią paskolos sutartį.
14      2022 m. spalio 25 d. tarpiniu sprendimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pripažino visą minėtą paskolos sutartį negaliojančia dėl netinkamai pateiktos informacijos apie valiutos keitimo riziką. Vis dėlto 2023 m. balandžio 19 d. nutartimi šis sprendimas apeliacine tvarka buvo panaikintas ir byla grąžinta prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
15      2023 m. rugsėjo 21 d. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, manydamas, kad taip pat turi nustatyti, kuriai iš atitinkamų kredito įstaigų taikomos Direktyvoje 93/13 numatytos sankcijos, kreipėsi į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą dėl šios direktyvos 2 straipsnio c punkto išaiškinimo. Jam kilo klausimas dėl šių sankcijų taikymo pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties perėmėjui teisėtumo, nes šis perėmėjas pasinaudojo šios paskolos sutarties ekonominiais ir finansiniais padariniais, nors pats neįtraukė sąlygos, kurią prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pripažino nesąžininga.
16      2024 m. balandžio 9 d. Nutartimi AXA Bank Europe ir kt. (C‑628/23, EU:C:2024:317) šis prašymas buvo atmestas kaip akivaizdžiai nepriimtinas, motyvuojant tuo, kad neatitiko Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio reikalavimų.
17      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme abu vartotojai ginčija nacionalinę jurisprudenciją, pagal kurią vartotojo ir verslininko sudarytos sutarties, kurioje yra nesąžiningų sąlygų, negaliojimo teisinėmis pasekmėmis galima remtis tik sutarties perėmėjo atžvilgiu. Jie teigia, kad atgrasomasis poveikis, kurį pagal Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį, siejamą su šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalimi, lemia šių sąlygų nesąžiningumo konstatavimas, būtų paneigtas, jei šias sąlygas į tokią sutartį įtraukęs verslininkas galėtų išvengti šios sutarties negaliojimo teisinių pasekmių, perleisdamas ją trečiajam asmeniui.
18      Šio teismo teigimu, iš Civilinio kodekso nuostatų, susijusių su sutarčių perleidimu, kurios taip pat taikomos portfelių perleidimui, matyti, kad tuo atveju, kai paskolos sutartis pripažįstama negaliojančia, vartotojas, norintis susigrąžinti galimą permoką, gali pareikšti ieškinį tik perėmėjui, o ne perleidėjui. Tačiau dėl didelio skaičiaus ieškinių, kurie gali būti pareikšti šiam perėmėjui, pastarasis galėtų tapti nemokus, o tai keltų pavojų, kad vartotojas netektų veiksmingos teisinės apsaugos.
19      Be to, minėtam teismui kyla klausimas, ar atgrasomuoju poveikiu, kuris pagal Direktyvą 93/13 siejamas su sutarties sąlygos nesąžiningumo konstatavimu, galima remtis perėmėjo atžvilgiu, nors šis nėra atsakingas už šios sąlygos numatymą atitinkamoje sutartyje.
20      Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo Teisingumo Teismo atsižvelgiant į Direktyvą 93/13 nustatyti, kurio verslininko atžvilgiu abu vartotojai gali remtis pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties negaliojimo teisinėmis pasekmėmis, ir konkrečiai nurodo, kad ketina netaikyti Vengrijos teisės aktų, taikomų ginčui pagrindinėje byloje, nuostatų, jei Teisingumo Teismas turėtų šią direktyvą aiškinti taip, kad šias teisines pasekmes turi ištaisyti tik perleidėjas.
21      Šiomis aplinkybėmis Budapest Környéki Törvényszék (Budapešto aglomeracijos apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar pagal Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį ir 7 straipsnio 1 dalį draudžiama nacionalinė jurisprudencija arba nacionalinės teisės aiškinimas, pagal kuriuos tuo atveju, jeigu su vartotojais sudaryta sutartis visiškai negalioja dėl joje esančios nesąžiningos sutarties sąlygos, šio negaliojimo teisinės pasekmės gali būti ištaisomos:
–        ne santykiuose tarp pradinio paskolos davėjo ir vartotojo, kaip skolininko, nes nacionalinėje teisėje numatyta, kad pradinis paskolos davėjas ir trečiasis asmuo gali sudaryti susitarimą, lemiantį sutarties šalių pasikeitimą, bet
–        tik santykiuose tarp vartotojo ir teisių perėmėjo, kuris, perleidus sutartį, įtraukiamas į sutartinius santykius kaip nauja šalis, taigi vartotojas bet kokius galimus mokėjimus privalo atlikti naujai sutarties šaliai, o ne pradiniam paskolos davėjui, ir atitinkamai gali reikalauti bet kokios jam mokėtinos sumos tik iš naujos sutartinių santykių šalies, net jei neatliko jokio mokėjimo tai šaliai?
2.      Ar Direktyvos 93/13 2 straipsnio c punkte apibrėžtai sąvokai „pardavėjas ar tiekėjas [verslininkas]“ prieštarauja nacionalinė jurisprudencija arba nacionalinės teisės aiškinimas, pagal kuriuos su vartotojais sudarytos nesąžiningos sutarties negaliojimo teisinės pasekmės gali būti taikomos tik esamoms sutarties šalims, t. y. naujam paskolos davėjui, kuris į sutartinius santykius įtrauktas pakeitus sutartinių santykių šalis, ir vartotojui, kaip skolininkui?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl prejudicinių klausimų priimtinumo
22      AXA teigia, kad prejudiciniai klausimai nepriimtini, nes visiškai nesusiję su pagrindine byla ir dėl to yra hipotetiniai. Pirma, pagrindinėje byloje nagrinėjama paskolos sutartis negali būti pripažinta negaliojančia, nes tarpinis sprendimas, kuriuo iš pradžių buvo padaryta tokia išvada, vėliau apeliacinėje instancijoje buvo panaikintas. Antra, kadangi ši paskolos sutartis buvo nutraukta prieš pagrindinėje byloje nagrinėjamą perleidimą, šio perleidimo dalykas yra iš tos paskolos kylantis reikalavimas, o ne pati sutartis.
23      Remiantis suformuota jurisprudencija, Teisingumo Teismui ir nacionaliniams teismams bendradarbiaujant, kaip numatyta SESV 267 straipsnyje, tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į bylos aplinkybes turi įvertinti, ar jo sprendimui priimti būtinas prejudicinis sprendimas, ir Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą. Todėl iš principo Teisingumo Teismas turi priimti sprendimą tuo atveju, kai pateikiami klausimai susiję su Sąjungos teisės išaiškinimu (2025 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Kuszycka, C‑767/24, EU:C:2025:962, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
24      Su Sąjungos teise susijusiems prejudiciniams klausimams taikoma svarbos prezumpcija. Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prejudicinio klausimo tik jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku, jeigu problema hipotetinė arba Teisingumo Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinas tam, kad naudingai atsakytų į jam pateiktus klausimus (2025 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Kuszycka, C‑767/24, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
25      Be to, vykstant SESV 267 straipsnyje numatytam procesui, pagrįstam aiškiu nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo funkcijų atskyrimu, tik nacionalinis teismas gali tiksliai nustatyti nacionalinių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų taikymo sritį. Teisingumo Teismas turi kompetenciją priimti sprendimą dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo tik atsižvelgdamas į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo aprašytą faktinę ir teisinę situaciją ir negali nei ja suabejoti, nei patikrinti, ar ji teisinga (šiuo klausimu žr. 2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Ferrovienord, C‑363/21 ir C‑364/21, EU:C:2023:563, 57 ir 55 punktus).
26      Nagrinėjamu atveju AXA argumentai, kuriais ji grindžia prejudicinių klausimų hipotetinį pobūdį, susiję su pagrindinės bylos faktinių aplinkybių konstatavimu ir vertinimu. Tačiau Teisingumo Teismui nepriklauso kvestionuoti to konstatavimo ir vertinimo, nes tai yra nacionalinio teismo kompetencija. Todėl šių argumentų nepakanka šio sprendimo ankstesniame punkte nurodytai svarbos prezumpcijai paneigti.
27      Vadinasi, prejudiciniai klausimai yra priimtini.
Dėl esmės
28      Savo klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 93/13 2 straipsnio c punktas, 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias vartotojas, sudaręs su kredito įstaiga sutartį, kuri vėliau perleista kitai kredito įstaigai, turi ginti pagal šią direktyvą jam suteikiamas teises tik šios sutarties perėmėjo atžvilgiu.
29      Visų pirma Direktyvos 93/13 2 straipsnio c punkte „pardavėjas ar tiekėjas [verslininkas]“ apibrėžtas kai bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, sutartyse, kurioms taikoma Direktyva 93/13, veikiantis savo verslo, prekybos ar profesijos tikslais, nesvarbu, ar tai būtų viešoji, ar privati veikla.
30      Plati sąvokos „komercinės (ūkinės) veiklos subjektas [verslininkas]“ samprata, kurią Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė įtvirtinti (šiuo klausimu žr. 2022 m. spalio 27 d. Sprendimo S. V. (Daugiabutis namas), C‑485/21, EU:C:2022:839, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), draudžia šią sąvoką aiškinti siaurai, t. y. taip, kad į ją patenka tik asmuo, kuris iš pradžių sudarė sutartį su vartotoju, taip iš Direktyvos 93/13 taikymo srities pašalinant bet kokį kitą asmenį, nors, kaip šios sutarties perėmėjas, jis veikia vykdydamas savo profesinę veiklą.
31      Toks Direktyvos 93/13 2 straipsnio c punkto aiškinimas būtų, beje, nesuderinamas su šia direktyva siekiamu tikslu užtikrinti aukštą vartotojų apsaugos lygį (šiuo klausimu žr. 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimo Myszak, C‑324/23, EU:C:2025:324, 44 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Iš tiesų vartotojams nustatyta pareiga pasinaudoti iš šios direktyvos kylančiomis teisėmis verslininko, kuris nebėra ginčijamos sutarties šalis, atžvilgiu gali lemti sudėtingesnį tokių teisių įgyvendinimą praktiškai.
32      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad kredito įstaiga, su vartotoju sudarytos paskolos sutarties perėmėja, patenka į sąvoką „verslininkas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 93/13 2 straipsnio c punktą. Vis dėlto vien ši nuostata neleidžia nustatyti, ar šioje sutartyje esančios nesąžiningos sąlygos negaliojimo teisinėmis pasekmėmis galima remtis tik šio perėmėjo atžvilgiu.
33      Antra, pagal Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalį, siejamą su šios direktyvos dvidešimt pirma konstatuojamąja dalimi, reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų, kad nesąžiningos sąlygos, naudojamos sutartyje, kurią verslininkas sudaro su vartotoju, „pagal jų nacionalinės teisės aktus“ nebūtų privalomos vartotojui ir kad šios sutarties likusios sąlygos ir toliau būtų šalims privalomos, jeigu ji gali išlikti be nesąžiningų sąlygų.
34      Vis dėlto nacionalinis teisinis Direktyva 93/13 vartotojams garantuojamos apsaugos reglamentavimas negali pakeisti šios apsaugos apimties, taigi ir jos turinio, ir taip sumenkinti šios apsaugos veiksmingumo sustiprinimo, kurio siekta priimant vienodas teisės normas dėl nesąžiningų sąlygų (2023 m. kovo 16 d. Sprendimo M.B. ir kt. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑6/22, EU:C:2023:216, 20 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
35      Be to, dėl tokio nacionalinio teisinio reglamentavimo vartotojams neturėtų būti pernelyg sudėtinga ar net praktiškai neįmanoma pasinaudoti teisėmis, kurios jiems kyla pagal šią direktyvą. Konkrečiai tariant, valstybės narės turi užtikrinti, kad būtų paisoma pagal šią direktyvą vartotojui suteiktos apsaugos, taip pat, kad bus atkurta teisinė ir faktinė padėtis, kurioje būtų vartotojas, jeigu nebūtų šios nesąžiningos sąlygos, visų pirma suteikiant teisę susigrąžinti tai, ką jo nenaudai verslininkas nepagrįstai įgijo pagal minėtą nesąžiningą sąlygą (šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 16 d. Sprendimo M.B. ir kt. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑6/22, EU:C:2023:216, 22 punktą ir 2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Bank M. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑520/21, EU:C:2023:478, 61 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
36      Remiantis tuo, kas išdėstyta, matyti, kad Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai vartotojo ir verslininko sudaryta sutartis pagal taikytiną nacionalinę teisę buvo perleista trečiajam asmeniui, turinčiam verslininko statusą, šis vartotojas prireikus turi galėti remtis tokioje sutartyje esančios nesąžiningos sąlygos ar visos sutarties negaliojimu perėmėjo atžvilgiu taip pat, kaip jis būtų galėjęs tai padaryti perleidėjo atžvilgiu, jei tokio perleidimo nebūtų buvę. Iš tiesų dėl šio perleidimo atsirandanti perleidėjo visų teisių ir pareigų subrogacija vartotojo atžvilgiu pagal tą pačią sutartį negali pakeisti šių teisių ir pareigų turinio, taigi ir turėti įtakos vartotojų apsaugai, nes jie turi turėti galimybę remtis prieš perėmėją visomis teisinėmis pasekmėmis, kurių kyla dėl nesąžiningos ginčijamos sutarties sąlygos.
37      Trečia, pagal Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalį, siejamą su šios direktyvos dvidešimt ketvirta konstatuojamąja dalimi, valstybės narės turi užtikrinti, kad vartotojų ir konkuruojančių verslininkų naudai egzistuotų pakankamos ir veiksmingos priemonės, užkertančios kelią nuolatiniam nesąžiningų sąlygų naudojimui verslininkų ir vartotojų sudaromose sutartyse.
38      Nors pagrindinis ir tiesioginis šios direktyvos tikslas yra apsaugoti vartotoją nuo nesąžiningų sąlygų sutartyse, kurias jis sudaro su verslininkais, ir atkurti faktinę ir teisinę padėtį, kurioje jis būtų, jeigu nebūtų minėtų sąlygų, Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalimi, vertinant iš ilgalaikės perspektyvos, taip pat siekiama užkirsti kelią tam, kad verslininkai sutartyse naudotų nesąžiningas sąlygas. Iš tikrųjų nesąžiningų sąlygų netaikymas vartotojui turi atgrasomąjį poveikį verslininkams, kiek tai susiję su tokių sąlygų naudojimu (šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 16 d. Sprendimo M.B. ir kt. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑6/22, EU:C:2023:216, 24–26 punktus).
39      Tuo remiantis, darytina išvada, jog siekiama, kad nesąžiningų sąlygų nenaudotų visi verslininkai apskritai, o ne vien atskiras verslininkas, kuris nustatė ginčijamą nesąžiningą sąlygą.
40      Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pagal Direktyvą 93/13 sutarties sąlygos negaliojimas nesiejamas su atitinkamo verslininko tyčiniu elgesiu ar jo atsakomybe už tokį elgesį ir priklauso vien nuo to, ar ginčijama sutarties sąlyga yra objektyviai nesąžininga (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 22 d. Sprendimo Profi Credit Slovakia, C‑485/19, EU:C:2021:313, 65 punktą).
41      Tuo remiantis, darytina išvada, kad pagal šią direktyvą nedraudžiama, kad teisinės pasekmės, kylančios dėl su vartotoju sudarytos sutarties nesąžiningos sąlygos, tektų kitam nei šią sąlygą nustačiusiam verslininkui.
42      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės įvertinti, ar Vengrijos teismų pateiktas reikšmingų nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas gali trukdyti atkurti teisinę ir faktinę padėtį, kurioje būtų abu vartotojai, jei nebūtų atitinkamos nesąžiningos sąlygos.
43      Vis dėlto nagrinėdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas, remdamasis pagrindinės bylos medžiaga ir jam pateiktomis pastabomis, turi kompetenciją pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui gaires, kad šis galėtų išspręsti nagrinėjamą bylą (šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 2 d. Sprendimo PrivatBank ir kt., C‑78/21, EU:C:2023:137, 71 punktą).
44      Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagal 2013 m. Įstatymo Nr. CCXXXVII dėl kredito įstaigų ir finansų įmonių 17 straipsnio 1 dalį perleidžiant pagrindinėje byloje nagrinėjamą paskolos sutartį reikėjo gauti Vengrijos nacionalinio banko, veikiančio kaip priežiūros institucija, leidimą. Ši priemonė iš esmės atrodo tinkama ir leidžianti apsaugoti vartotojų interesus.
45      Vis dėlto tam, kad būtų užtikrintas Direktyvoje 93/13 numatytas aukštas vartotojų apsaugos lygis, visų pirma tai, kad dėl tokio perleidimo atitinkamas vartotojas neprarastų teisių, kurios jam garantuojamos pagal šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalį, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be kita ko, turi patikrinti, ar, kaip teigia Vengrijos vyriausybė, tokio leidimo išdavimas siejamas su rizikos ribojimu pagrįsta kontrole, siekiant patikrinti, ar šios sutarties perėmėjo finansinis mokumas yra pakankamas su šia sutartimi susijusiai rizikai padengti.
46      Be to, iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo aptartų nacionalinės teisės normų matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos paskolos sutarties perėmėjas, kaip teisių perėmėjas, perėmė visas perleidėjo teises ir pareigas skolininkų pagal šią paskolos sutartį atžvilgiu. Taigi abu vartotojai turi teisę remtis prieš perėmėją visomis teisinėmis pasekmėmis, kylančiomis dėl minėtoje paskolos sutartyje esančios nesąžiningos sąlygos, tokiomis pačiomis sąlygomis, kokiomis jie būtų tai darę perleidėjo atžvilgiu.
47      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, neatrodo (su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas), kad nagrinėjamu atveju būtų pernelyg sudėtinga arba praktiškai neįmanoma ištaisyti pagrindinėje byloje nagrinėjamos nesąžiningos sąlygos negaliojimo teisines pasekmes, kiek tai susiję su dviejų vartotojų ir šios paskolos sutarties perėmėjo santykiais.
48      Vis dėlto tuo atveju, jeigu šis teismas padarytų išvadą, kad taikytinos jo vidaus teisės nuostatos neleidžia užtikrinti to, kad bus atkurta teisinė ir faktinė padėtis, kurioje būtų abu vartotojai, jeigu nebūtų atitinkamos nesąžiningos sąlygos, Sąjungos teisę atitinkančio nacionalinės teisės aiškinimo principas reikalauja, kad nacionaliniai teismai, paisydami, be kita ko, draudimo aiškinti nacionalinę teisę contra legem, atsižvelgdami į visą vidaus teisės sistemą ir taikydami joje pripažintus aiškinimo metodus, pagal savo jurisdikciją imtųsi visų priemonių, kad būtų užtikrintas visiškas direktyvos veiksmingumas ir priimtas ja siekiamą tikslą atitinkantis sprendimas (2025 m. lapkričio 27 d. Sprendimo Gryczara, C‑746/24, EU:C:2025:925, 60 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
49      Nesant galimybės aiškinti nacionalinės teisės nuostatų taip, kad jos atitiktų Sąjungos teisės reikalavimus, nacionalinis teismas, kaip valstybės narės institucija, turintis taikyti Sąjungos teisės nuostatas pagal jam suteiktą jurisdikciją, turi pareigą užtikrinti visišką šios teisės reikalavimų veiksmingumą jo nagrinėjamoje byloje, prireikus savo iniciatyva netaikydamas bet kurių tiesiogiai veikiančiai Sąjungos teisės nuostatai prieštaraujančių nacionalinės teisės nuostatų (2025 m. liepos 3 d. Sprendimo Ati-19, C‑605/23, EU:C:2025:513, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
50      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip: Direktyvos 93/13 2 straipsnio c punktas, 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias vartotojas, sudaręs su kredito įstaiga sutartį, kuri vėliau perleista kitai kredito įstaigai, pagal direktyvą jam suteiktas teises turi ginti tik šios sutarties perėmėjo atžvilgiu, su sąlyga, kad dėl šio perleidimo netampa praktiškai neįmanoma ar pernelyg sudėtinga įgyvendinti pagal šią direktyvą vartotojui suteiktas teises.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
51      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 2 straipsnio c punktas, 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias vartotojas, sudaręs su kredito įstaiga sutartį, kuri vėliau perleista kitai kredito įstaigai, pagal direktyvą jam suteiktas teises turi ginti tik šios sutarties perėmėjo atžvilgiu, su sąlyga, kad dėl šio perleidimo netampa praktiškai neįmanoma ar pernelyg sudėtinga įgyvendinti pagal šią direktyvą vartotojui suteiktas teises.
Parašai.
*      Proceso kalba: vengrų.