RETTENS DOM (Appelafdelingen)
4. september 2008
Sag T-413/06 P
Claudia Gualtieri
mod
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
»Appel – udsendt national ekspert – kendelse om hjemvisning – afgørelse, som kan appelleres – afvisning«
Angående: Appel af kendelse afsagt af Retten for EU-personalesager (Første Afdeling) den 9. oktober 2006, Gualtieri mod Kommissionen
(sag F-53/06, Sml. Pers. I-A-1, s. 107, og II-A-1, s. 399), med påstand om ophævelse af denne kendelse.
Udfald: Appellen forkastes. Claudia Gualtieri bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers
omkostninger i appelsagen.
Sammendrag
Appel – formål – annullation af en kendelse fra Personaleretten, der erklærer sig inkompetent i forhold til Domstolen eller
Retten i Første Instans – afvisning
(Statutten for Domstolen, bilag I, art. 8, stk. 2, og art. 9, stk. 1 og 2)
En kendelse, hvorved Personaleretten – idet den finder, at den ikke er kompetent – henviser en sag til Domstolen eller Retten
i Første Instans i henhold til fremgangsmåden i artikel 8, stk. 2, i bilag I til statutten for Domstolen, udgør ikke en retsakt,
der kan appelleres, idet den pågældende kendelse ikke opfylder betingelserne i artikel 9, første og andet punktum, i bilag
I til statutten for Domstolen, hvorefter enhver part, som helt eller delvis ikke har fået medhold, kan iværksætte appel af
Personalerettens afgørelser, hvorved den pågældende sags behandling ved Personaleretten er blevet afsluttet, der afgør en
del af en sags realitet, eller hvorved der tages stilling til en formalitetsindsigelse vedrørende Rettens kompetence eller
en påstand om afvisning af sagen. En sådan henvisning kan i øvrigt ikke skade parternes retsbeskyttelse ved Fællesskabernes
retsinstanser, som under alle omstændigheder afgør alle spørgsmål rejst i stævningen. Frem for at overlade følgerne af en
erklæring om inkompetence til parterne, som i givet fald ville indgive appel, bestemmer artikel 8, stk. 2, at sagen skal henvises
til den af Fællesskabets retsinstanser, som betragtes som kompetent. Herefter tilkommer det den retsinstans, hvortil sagen
er blevet henvist, at vurdere sin egen kompetence og i givet fald på ny i overensstemmelse med den særlige fremgangsmåde herom
henvise sagen til førsteinstansretten, der i så fald ikke kan erklære sig inkompetent. Denne særlige ordning gør det muligt
at afgøre kompetencespørgsmål mellem de retsinstanser, der udgør De Europæiske Fællesskabers Domstol, idet de pågældende spørgsmål
i givet fald ligeledes kan gøres til genstand for debat mellem parterne ved Retten i Første Instans, der træffer afgørelse
som følge af henvisningen.
(jf. præmis 22-25 og 27)