A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (hetedik tanács)
2019. december 19.(*)
„Fellebbezés – A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke – Állami támogatások – Magyarország által a megváltozott munkaképességű munkavállalókat foglalkoztató vállalkozások javára végrehajtott támogatás – Megsemmisítés iránti kereset – A kifogásemelés mellőzéséről szóló állítólagos határozatok – A kereshetőségi jog hiánya – Személyében nem érintett személy – Nem az eljárási jogok védelme érdekében indított kereset – Az elsőfokú eljárásban benyújtott kereset elfogadhatatlansága – Nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés”
A C‑747/18. P. sz. ügyben,
a Lux‑Rehab Foglalkoztató Non‑Profit Kft. (Lux‑Rehab Non‑Profit Kft.) (székhelye: Szombathely [Magyarország], képviseli: Szabó L. ügyvéd)
fellebbezőnek
az Európai Unió Bírósága alapokmányának 56. cikke alapján 2018. november 30‑án benyújtott fellebbezése tárgyában,
a másik fél az eljárásban:
az Európai Bizottság (képviselik: Bottka V. és C. Georgieva‑Kecsmar, meghatalmazotti minőségben)
alperes az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hetedik tanács),
tagjai: P. G. Xuereb tanácselnök, T. von Danwitz (előadó) és C. Vajda bírák,
főtanácsnok: P. Pikamäe,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke alapján, indokolt végzéssel kerül sor,
meghozta a következő
Végzést
1        Fellebbezésében a Lux‑Rehab Foglalkoztató Non‑Profit Kft. (Lux‑Rehab Non‑Profit Kft.) az Európai Unió Törvényszéke azon 2018. szeptember 28‑i Lux‑Rehab Non‑Profit kontra Bizottság végzésének (T‑710/17, nem tették közzé, a továbbiakban: megtámadott végzés, EU:T:2018:630) hatályon kívül helyezését kéri, amelyben a Törvényszék mint elfogadhatatlant elutasította a fellebbezőnek az SA.29432 ([CP 290/2009] – Magyarország – Diszkriminatív szabályozás miatt vélelmezett jogszerűtlen támogatás a megváltozott munkaképességű munkavállalók foglalkoztatásával kapcsolatban) és az SA.45498 ([FC/2016], az OPS Újpest‑lift Kft. panasza a 2006 és 2012 között megváltozott munkaképességű munkavállalókat foglalkoztató vállalkozásoknak nyújtott állami támogatással kapcsolatosan) panaszokra vonatkozóan állítólag hozott bizottsági határozatok megsemmisítése iránti keresetét.
A jogvita előzményei
2        A jogvita előzményeit a Törvényszék a megtámadott végzés 1–3. pontjában az alábbiak szerint mutatta be:
„(1)      A felperes […] [egy] magyar társaság.
(2)      A felperes az SA.29432 ([CP 290/2009I. – Magyarország I. – szabályozás miatt vélelmezett jogszerűtlen támogatás a megváltozott munkaképességű munkavállalók foglalkoztatásával kapcsolatban) és az SA.45498 (FC/2016), az OPS Újpest‑lift Kft. panasza a 2006 és 2012 között megváltozott munkaképességű munkavállalókat foglalkoztató vállalkozásoknak nyújtott állami támogatással kapcsolatosan) panaszokkal kapcsolatban a […] Bizottság által állítólag hozott határozatok megsemmisítését kéri.
(3)      A felperes e tekintetben a következő levelekre (a továbbiakban együtt: [vitatott] aktusok) hivatkozik:
–        a Bizottságnak a panaszost – egy másik magyar társaságot – az ezen intézmény által tett előzetes megállapításokról tájékoztató 2011. május 18‑i levele […]
–        a Bizottságnak az említett panaszost az ügyirat állásáról tájékoztató 2011. július 20‑i levele […]
–        a Bizottság 2016. november 18‑i levele, amely a panaszos által újból benyújtott panaszra tekintettel megismétli a 2011. május 18‑i levélben foglalt megállapításokat, és arról tájékoztatja a panaszost, hogy a vele folytatott levelezést megszakítja […]
–        a Bizottság 2017. január 25‑i levele, amely ugyanezen panaszost arról tájékoztatja, hogy panaszai olyan különböző hiányosságokban szenvednek, amelyek megakadályozzák a panaszok további vizsgálatát. […]”
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
3        A Törvényszék Hivatalához 2017. október 13‑án benyújtott keresetlevelében a fellebbező a vitatott aktusok megsemmisítése iránti keresetet terjesztett elő.
4        A Törvényszék Hivatalához 2018. január 22‑én benyújtott külön beadványában a Bizottság elfogadhatatlansági kifogást emelt, amely négy elfogadhatatlansági okon alapult: az első a kereset elkésettségére vonatkozott, a második arra, hogy a vitatott aktusokat keresettel nem lehetett megtámadni, a harmadik pedig arra, hogy a keresetlevél nem felelt meg a Törvényszék eljárási szabályzatának 76. cikkében támasztott követelményeknek. A harmadik elfogadhatatlansági kifogás keretében a Bizottság többek között arra hivatkozott, hogy a fellebbező nem fejtette ki, hogy őt mennyiben érintik közvetlenül és személyében a vitatott aktusok.
5        2018. március 5‑én a fellebbező benyújtotta a Törvényszék Hivatalához a Bizottság által felhozott elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeit.
6        A megtámadott végzésben a Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant
elutasította. A megtámadott végzés 12–14. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy a kereset nem volt elkésett, és elutasította a Bizottság által hivatkozott első elfogadhatatlansági okot. Ezzel szemben a megtámadott végzés 15–31. pontjában helyt adott az ezen intézmény által felhozott harmadik elfogadhatatlansági oknak az arra vonatkozó részében, hogy a fellebbező nem bizonyította a vitatott aktusok általi személyében való érintettségét. A Törvényszék kimondta, hogy a fellebbezőt nem lehet a vitatott aktusok által személyében érintettnek tekinteni az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai védelmére vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmében. Egyrészt a megtámadott végzés 22. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy a fellebbező keresetét nem az ezen eljárási jogok megsértésére vonatkozó jogalapra alapította. Másrészt e végzés 23–30. pontjában rámutatott, hogy mindenesetre a fellebbező nem bizonyította, hogy az EUMSZ 108. cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13‑i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.) 1. cikkének h) pontja értelmében vett „érdekelt fél”. A megtámadott végzés 32. és 33. pontjában a Törvényszék kimondta, hogy ilyen körülmények között a keresetet mint elfogadhatatlant el kell utasítani, anélkül hogy a Bizottság által hivatkozott többi elfogadhatatlansági okot meg kellene vizsgálni.
A felek kérelmei
7        Fellebbezésében a fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:
–        nyilvánítsa a fellebbezést elfogadhatónak és megalapozottnak;
–        helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést;
–        az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé annak érdekében, hogy a Törvényszék határozzon a Bizottság által megfogalmazott második és negyedik elfogadhatatlansági kifogásról, és
–        a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
8        A Bizottság lényegében azt kéri, hogy a Bíróság:
–        elsődlegesen a fellebbezést mint részben elfogadhatatlant és részben jogilag nyilvánvalóan megalapozatlant utasítsa el;
–        másodlagosan, abban az esetben, ha a Bíróság hatályon kívül helyezné a megtámadott végzést, az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé, vagy ha a Bíróság úgy határozna, hogy eldönti a jogvitát, a keresetet mint elfogadhatatlant utasítsa el, és
–        a fellebbezőt kötelezze a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.
A fellebbezésről
9        A Bíróság eljárási szabályzata 181. cikke értelmében, ha a fellebbezés teljes egészében vagy részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, illetve nyilvánvalóan megalapozatlan, azt a Bíróság az előadó bíró javaslatára és a főtanácsnok meghallgatását követően indokolt végzéssel teljes egészében vagy részben az eljárás során bármikor elutasíthatja.
10      A jelen ügyben ez a rendelkezés alkalmazandó.
11      Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező három jogalapra hivatkozik, amelyeket a következőképpen kell megvizsgálni. Az első jogalap és a második jogalap első része a Törvényszék azon következtetésének megkérdőjelezésére irányul, amely szerint a fellebbezőt a vitatott jogi aktusok nem érintették személyében az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai védelmére vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmében. A második jogalap második részében a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elmulasztotta megvizsgálni azt a kérdést, hogy őt e jogi aktusok közvetlenül érintik‑e. A harmadik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszéknek meg kellett volna vizsgálnia a Bizottság által felhozott második elfogadhatatlansági okot.
Az első jogalapról és a második jogalap első részéről
12      Az első jogalappal és a második jogalap első részével a fellebbező a Törvényszék azon megállapítását vitatja, amely szerint a fellebbező nem bizonyította, hogy őt a vitatott aktusok személyében érintették az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai védelmére vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmében.
13      Az első jogalappal a fellebbező a Törvényszéknek a megtámadott végzés 22. pontjában szereplő azon megállapításait vitatja, amelyek szerint a hozzá benyújtott kereset nem az ezen eljárási jogok megsértésére vonatkozó jogalapon alapult. Egyrészt a fellebbező azt állítja, hogy az a tény, hogy valamely érdekelt fél vitatja a Bizottság azon döntését, hogy nem emel kifogást az állami támogatások terén benyújtott panasz alapján, önmagában elegendő ahhoz, hogy úgy lehessen tekinteni, hogy keresete e jogok védelmére irányul. Másrészt a fellebbező azt állítja, hogy a keresetlevélben hallgatólagosan utalt az eljárási jogok védelmére.
14      A Bizottság azzal érvel, hogy az első jogalap elfogadhatatlan, mivel a fellebbező a Törvényszék által a keresetlevélben felhozott jogalapokra vonatkozóan tett megállapításokat kérdőjelezi meg. A Bizottság emellett vitatja a fellebbezőnek az ügy érdemére vonatkozó állításait.
15      Ami az első jogalap elfogadhatóságát illeti, elegendő emlékeztetni arra, hogy a Bizottság állításával ellentétben a Törvényszéknek a fellebbező által az eljárási cselekményei keretében felhozott jogalapokra vonatkozó értékelései nem minősülnek olyan ténymegállapításoknak vagy értékeléseknek, amelyek tekintetében a Törvényszék főszabály szerint kizárólagos hatáskörrel rendelkezik. Következésképpen semmi akadálya nincs annak, hogy az elé terjesztett fellebbezés keretében a Bíróság megvizsgálja a Törvényszék ezen értékeléseit. Ennélfogva az első jogalap elfogadható.
16      Mindazonáltal az első jogalapot mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
17      Ugyanis a Törvényszék helyesen emlékeztetett a megtámadott végzés 17–21. pontjában arra, hogy az EUMSZ 108. cikk szerinti, állami támogatásokra irányuló vizsgálati eljárás keretében meg kell különböztetni egyrészről a támogatásoknak az e cikk (3) bekezdése szerinti előzetes vizsgálatára vonatkozó szakaszt, amelynek célja pusztán az, hogy a Bizottság előzetes véleményt formálhasson az adott támogatás belső piaccal való részleges vagy teljes összeegyeztethetőségéről, másrészről pedig az említett cikk (2) bekezdése szerinti vizsgálati szakaszt. Csak ez utóbbi keretében – amelynek célja, hogy a Bizottság számára lehetővé tegye az ügy valamennyi körülményéről való teljes körű tájékozódást – írja elő az EUM‑Szerződés a Bizottság számára azt a kötelezettséget, hogy az érintetteket felhívja észrevételeik megtételére. Ebből következik, hogy amennyiben a Bizottság az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati szakasz megindítása nélkül, az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése alapján hozott határozatával megállapítja, hogy valamely támogatás összeegyeztethető a belső piaccal, az említett eljárási garanciák kedvezményezettjei e garanciák tiszteletben tartását csak akkor tudják érvényesíteni, ha lehetőségük van arra, hogy e határozatot az uniós bíróság előtt megtámadják. Ezért a 2015/1589 rendelet 1. cikkének h) pontja értelmében vett „érdekelt fél” által az ilyen határozat ellen benyújtott megsemmisítés iránti keresetet az uniós bíróság elfogadhatónak nyilvánítja, ha e kereset benyújtásával a felperes az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése által biztosított eljárási jogait kívánja védelmezni (lásd ebben az értelemben: 2009. július 9‑i 3F kontra Bizottság ítélet, C‑319/07 P, EU:C:2009:435, 30. és 31. pont; 2015. szeptember 17‑i Mory és társai kontra Bizottság ítélet, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, 94. és 95. pont).
18      Elsősorban a fellebbező által a Törvényszék előtt benyújtott keresetlevelet illetően meg kell állapítani, hogy az nem tartalmaz semmilyen olyan jogalapot, amely az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai megsértésére vonatkozna.
19      Egyébiránt a Törvényszék nem követett el hibát, amikor a megtámadott végzés 22. pontjában kimondta, hogy nem feladata a keresetlevélben felhozott, a Bizottságnak a Magyarország által elfogadott intézkedések belső piaccal való összeegyeztethetőségére vonatkozó elemzése megalapozottságának megkérdőjelezésére irányuló jogalapnak az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai megsértésére alapított jogalapként való újraértelmezése. Az ítélkezési gyakorlatból ugyanis az következik, hogy az ezen eljárási jogok megsértésére alapított jogalap hiányában a Törvényszék a kereset tárgya megváltoztatásának terhe mellett nem végezhet ilyen újraértelmezést (lásd ebben az értelemben: Bizottság kontra Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum ítélet, C‑78/03 P, EU:C:2005:761, 44. és 45. pont; 2009. július 9‑i 3F kontra Bizottság ítélet, C‑319/07 P, EU:C:2009:435, 35. pont).
20      Ellentétben azzal, amit lényegében a fellebbező állít, ezen ítélkezési gyakorlatot nem kérdőjelezte meg a 2011. október 27‑i Ausztria kontra Scheucher‑Fleisch és társai ítélet (C‑47/10 P, EU:C:2011:698). Kétségtelen, hogy ezen ítélet 47–50. pontjából kitűnik, hogy ha a felperes az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai megsértésére alapított jogalapra hivatkozott, a Törvényszéknek meg kell vizsgálnia azt a kérdést, hogy a Bizottság komoly nehézségekkel szembesült‑e, amelyek a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására kötelezték, és hogy semmi sem zárja ki, hogy a Törvényszék vizsgálata keretében figyelembe vegye a Bizottság határozata megalapozottságának megkérdőjelezésére irányuló jogalapok keretében felhozott érveket annak eldöntése érdekében, hogy fennálltak‑e ilyen nehézségek. Azonban az említett ítéletben kifejtett érvelés nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogok megsértésére alapított jogalap hiányában az uniós bíróság feladata a Bizottság kifogásemelés mellőzéséről szóló határozata megalapozottságának megkérdőjelezésére irányuló jogalapnak ezen eljárási jogok megsértésére alapított jogalapként való újraértelmezése.
21      Másodsorban a Törvényszék nem követett el hibát, amikor a megtámadott végzés 22. pontjában úgy ítélte meg, hogy a fellebbező által első alkalommal a Bizottság által felhozott elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételei keretében kifejtett érvelés nem vehető figyelembe, mivel az nem minősül a keresetlevélben már felhozott jogalap kiterjesztésének (lásd ebben az értelemben: 2019. május 5‑i Bizottság kontra Tuerck ítélet, C‑132/18 P, EU:C:2019:413, 53. pont). Ugyanis a Törvényszék eljárási szabályzata 84. cikkének (1) bekezdése szerint az eljárás további részében semmilyen új jogalapot nem lehet felhozni, kivéve ha az olyan jogi vagy ténybeli helyzetből származik, amely az eljárás során merült fel. Következésképpen a jelen ügyben az eljárási jogok megsértésére vonatkozó és a fellebbezőnek a Bizottság által felhozott elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételei keretében kifejtett
esetleges új jogalap nem vehető figyelembe.
22      Harmadsorban, mivel a fellebbező azt állítja, hogy a megtámadott végzésből és az abban hivatkozott ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a keresetlevélben tett, az eljárási jogok védelmére vonatkozó hallgatólagos utalások elegendőek a kereset elfogadhatóságához, elegendő azt megállapítani, hogy az ilyen érvek e végzés és ezen ítélkezési gyakorlat nyilvánvalóan téves olvasatából fakadnak. Egyrészt a megtámadott végzés 22. pontjában a Törvényszék egyáltalán nem fogadta el, hogy hallgatólagos utalások e tekintetben elegendőek lehetnek, hanem azt állapította meg, hogy a keresetlevél egyetlen szakasza sem tartalmazott – még csak utalásként sem –
a fellebbező eljárási jogainak védelmére való hivatkozást. Másrészt pontosan a 2006. július 18‑i Rossi kontra OHIM ítélet (C‑214/05 P, EU:C:2006:494) 37. pontjának alkalmazásával és e megállapítás figyelembevételével mondta ki a Törvényszék, hogy az eljárási jogok védelmének a fellebbező általi, az elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeiben való megemlítése semmiképpen sem minősül a keresetlevélben már felhozott jogalap kiterjesztésének.
23      A második jogalap első része keretében a fellebbező azzal érvel, hogy hibásak a Törvényszéknek a megtámadott végzés 23–30. pontjában tett megállapításai, amelyek szerint semmiképpen sem tekinthető a vitatott jogi aktusok
által személyében érintettnek az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai védelmére vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmében, mivel nem bizonyította, hogy ő a 2015/1589 rendelet 1. cikkének h) pontja értelmében vett „érdekelt fél”.
24      A Bizottság vitatja a fellebbező ezen érvelését.
25      Meg kell állapítani, hogy a második jogalap első részét mint hatástalant el kell utasítani.
26      A megtámadott végzés 23–30. pontjában tett megállapítások ugyanis másodlagosan kerültek megfogalmazásra, mivel a Törvényszék azon következtetését, hogy a fellebbezőt a vitatott jogi aktusok nem érintették személyében az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai védelmére vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmében, elsődlegesen a megtámadott végzés 22. pontjában kifejtett azon megfontolásokra alapította, amelyek szerint a fellebbező keresetét nem az ezen eljárási jogok megsértésére vonatkozó jogalapra alapította. Márpedig, ahogyan az a jelen végzés 12–22. pontjában szerepel, az első fellebbezési jogalapot, amely ez utóbbi megfontolások megkérdőjelezésére irányult, mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kellett utasítani.
27      Ilyen körülmények között, még ha feltételezzük is, hogy a második jogalap, amely a Törvényszék által a megtámadott végzés 23–30. pontjában másodlagosan kifejtett megfontolásokra vonatkozik, elfogadható és megalapozott, az nem vonhatja kétségbe a Törvényszék azon következtetését, amely szerint a fellebbezőt nem lehet a vitatott aktusok által személyében érintettnek tekinteni az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai védelmére vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmében.
28      Következésképpen az első fellebbezési jogalapot és a második fellebbezési jogalap első részét mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
A második jogalap második részéről
29      A fellebbező azt állítja, hogy mivel a Törvényszék tévesen állapította meg hogy őt a vitatott aktusok nem érintik személyében az érintett feleknek az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogai védelmére vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmében, így ugyancsak tévesen mellőzte annak megvizsgálását, hogy a fellebbezőt ezen aktusok közvetlenül érintették‑e.
30      A Bizottság vitatja a fellebbező ezen érvelését.
31      A második jogalap második része azon az előfeltevésen alapul, hogy a fellebbezőt ezen ítélkezési gyakorlat értelmében a vitatott aktusok által személyében érintettnek kell tekinteni. Márpedig, ahogyan az a jelen végzés
12–29. pontjában szerepel, az első fellebbezési jogalapot és a második fellebbezési jogalap első részét, amelyek a Törvényszék azon megállapításának megkérdőjelezésére irányulnak, amely szerint a fellebbezőt az említett ítélkezési gyakorlat értelmében nem lehet a vitatott aktusok által személyében érintettnek tekinteni, mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
32      Következésképpen a második jogalap második részét szintén el kell utasítani mint nyilvánvalóan megalapozatlant.
A harmadik jogalapról
33      A harmadik jogalapban a fellebbező lényegében azzal érvel, hogy a Törvényszéknek nem lett volna szabad arra szorítkoznia, hogy csupán a Bizottság által felhozott harmadik elfogadhatatlansági okot vizsgálja meg, hanem meg kellett volna vizsgálnia a második elfogadhatatlansági okot is, amely arra vonatkozott, hogy a vitatott aktusok nem minősülnek keresettel megtámadható aktusoknak.
34      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a megtámadott végzés 32. és 33. pontjában a Törvényszék a fellebbező számára kedvező azon feltételezésre támaszkodott, amely szerint a Bizottság az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésében előírt hivatalos vizsgálati szakasz megnyitásának mellőzéséről szóló határozatokat fogadott el, vagyis keresettel megtámadható jogi aktusokat, és arra a következtetésre jutott, hogy a fellebbező nem bizonyította, hogy őt a vitatott aktusok személyében érintik.
35      A jelen ügyben az első és második jogalap vizsgálata nem tárt fel a Törvényszéknek azon következtetését érintő hibát, amely szerint az előtte megindított kereset a fellebbező eljáráshoz fűződő érdekének hiánya miatt elfogadhatatlan.
36      Márpedig, amikor a Törvényszék az elé terjesztett megsemmisítés iránti kereset vizsgálata keretében helyesen állapítja meg, hogy a felperesnek semmiképpen sem fűződik érdeke az eljáráshoz, jogosan utasíthatja el elfogadhatatlanként az említett keresetet, anélkül hogy nyilatkozna azon kérdésről, hogy az előtte megtámadott aktusok keresettel megtámadható aktusnak minősülnek‑e.
37      Következésképpen a harmadik fellebbezési jogalapot mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
38      A fenti megállapításokra tekintettel a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
A költségekről
39      A Bíróság eljárási szabályzatának 137. cikke alapján, amely e szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásra is alkalmazandó, a költségekről az eljárást befejező végzésben kell határozni.
40      A fellebbezőt, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a Bizottság jelen fellebbezéssel kapcsolatos költségeinek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott:
1)      A Bíróság a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja.
2)      A Lux‑Rehab Foglalkoztató Non‑Profit Kft. (Lux‑Rehab Non‑Profit Kft.) a saját költségein felül köteles viselni az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.
A
Luxembourg, 2019. december 19.
A. Calot Escobar
P. G. Xuereb
hivatalvezető
a hetedik tanács elnöke
*      Az eljárás nyelve: magyar.