62018CC0468
MACIEJ SZPUNAR
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2019. július 29. (
1
)
C‑468/18. sz. ügy
R
kontra
P
(a Judecătoria Constanţa [konstancai helyi bíróság, Románia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Joghatóság, a határozatok elismerése és végrehajtása a tartással kapcsolatos ügyekben – 4/2009/EK rendelet – A 3. cikk a) pontja – Az alperes szokásos tartózkodási helye szerinti bíróság – A 3. cikk d) pontja – A szülői felelősség tekintetében joghatósággal rendelkező bíróság – Az 5. cikk – Az alperes megjelenése – Azon bíróság, amelyhez a házasság felbontására és annak a szülői felelősségre gyakorolt következményeire, valamint a közös gyermek tartására vonatkozó kérelmet is benyújtottak – E bíróság szülői felelősséggel kapcsolatos joghatóságának hiányát megállapító határozata – A gyermekre vonatkozó tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem elbírálására vonatkozó joghatóság – Az ügy tárgyalására alkalmasabb bíróság”
I. Bevezetés
1.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a tartással kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az e területen folytatott együttműködésről szóló, 2008. december 18‑i 4/2009/EK tanácsi rendelet (
2
) 3. cikke a) és d) pontjának, valamint 5. cikkének értelmezésére vonatkozik.
2.
E kérelmet az Egyesült Királyságban tartózkodási hellyel rendelkező R és a Romániában tartózkodási hellyel rendelkező P között a házasság felbontására irányuló és a szülői felügyelettel kapcsolatos eljárásban előterjesztett, a közös gyermekük eltartására szolgáló tartásdíj tárgyában folyamatban levő jogvita keretében terjesztették elő.
3.
Az alapügy lehetőséget nyújt a Bíróságnak egyrészről arra, hogy pontosítsa a 4/2009 rendelet 3. cikke a) és d) pontjának, valamint 5. cikkének alkalmazási feltételeit, másrészről pedig, hogy határozzon a tartási kötelezettség tekintetében joghatósággal rendelkező bíróságot terhelő azon kötelezettségről, hogy – a gyermek mindenek felett álló érdeke alapján, amelyet a szülői felelősséggel kapcsolatos joghatósága hiányának megállapítása során már figyelembe vett – előnyben részesítse a jogvita koncentrációját.
II. Jogi háttér
A.
Az uniós jog
1. A 2201/2003/EK rendelet
4.
A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27‑i 2201/2003/EK tanácsi rendelet (
3
) (5), (11) és (12) preambulumbekezdése szerint:
„(5)
Annak érdekében, hogy minden gyermek számára egyenlőséget biztosítsanak, e rendelet kiterjed a szülői felelősségre vonatkozó valamennyi határozatra, beleértve a gyermek védelmére vonatkozó intézkedéseket is, függetlenül attól, hogy azok házassági jogi eljáráshoz kapcsolódnak‑e.
[…]
(11)
A tartási kötelezettségek nem tartoznak e rendelet hatálya alá, mivel ezeket a [polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelet (
4
)] már szabályozza. Az e rendelet alapján hatáskörrel rendelkező bíróságok általában a 44/2001 tanácsi rendelet 5. cikke (2) bekezdésének [helyesen: 2. pontjának] alkalmazása alapján rendelkeznek a tartási kötelezettségek szabályozására irányuló hatáskörrel.
(12)
Ezen rendeletben megállapított szülői felelősségre vonatkozó ügyekben a joghatóság jogalapját a gyermek alapvető érdekeinek figyelembevételével [helyesen: A szülői felelősségre vonatkozó ügyekben a joghatóság vonatkozásában e rendeletben megállapított szabályokat a gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételével] alakítják ki, különösen a fizikai közelség [helyesen: szoros kapcsolat] alapján. Ez azt jelenti, hogy a joghatóságot mindenekelőtt a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam szerint kell megállapítani, kivéve azokat a bizonyos eseteket, amikor megváltozik a gyermek tartózkodási helye [helyesen: kivéve a gyermek tartózkodási helye megváltozásának bizonyos eseteit], vagy ha a szülői felelősséget gyakorlók között megállapodás jön létre.”
5.
E rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Ezt a rendeletet a bíróság jellegétől függetlenül az alábbiakkal kapcsolatos polgári ügyekben kell alkalmazni:
a)
a házasság felbontása, különválás vagy a házasság érvénytelenítése;
b)
a szülői felelősség megállapítása, gyakorlása, átruházása, korlátozása vagy megszüntetése.
[…]
(3)   Ez a rendelet nem alkalmazható:
[…]
e)
a tartási kötelezettségre;
[…]”
6.
Az említett rendelet 2. cikke 7. pontjának szövege a következő:
„E rendelet alkalmazásában:
[…]
7.
»szülői felelősség«: egy gyermek személyével, illetve vagyonával kapcsolatos valamennyi jog és kötelesség, amelyet valamely természetes vagy jogi személy határozat, jogszabály hatálya, illetve jogilag kötelező [helyesen: hatályos] megállapodás útján gyakorol. A szülői felelősség magában foglalja a felügyeleti jogot és a láthatási jogot [helyesen: kapcsolattartási jogot] is;”
7.
Ugyanezen rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a házasság felbontásával kapcsolatos ügyekben annak a tagállamnak a bíróságai rendelkeznek joghatósággal, amelynek mindkét házastárs állampolgára.
8.
A 2201/2003 rendelet 8. cikke a következőket írja elő:
„(1)   Egy tagállam bíróságai joghatósággal rendelkeznek olyan gyermek feletti szülői felelősségre vonatkozó ügyekben, aki a bíróság megkeresésekor [helyesen: a bírósághoz fordulás időpontjában] az adott tagállamban szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik.
(2)   Az (1) bekezdést a 9., 10. és 12. cikk rendelkezéseire figyelemmel kell alkalmazni.”
9.
E rendelet 12. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A házasság felbontása, a különválás vagy a házasság érvénytelenítése iránti kérelemben [helyesen: kérelemmel kapcsolatban] a 3. cikk alapján joghatósággal rendelkező tagállam bíróságai akkor rendelkeznek joghatósággal az adott kérelemmel összefüggő, szülői felelősségre vonatkozó ügyekben is, amennyiben:
a)
legalább az egyik házastárs a gyermekkel kapcsolatos szülői felelősséget gyakorol, és
b)
a házastársak és a szülői felelősség gyakorlói kifejezetten vagy más egyértelmű módon elfogadták a bíróságok joghatóságát a bíróság megkeresésének [helyesen: a bírósághoz fordulás] időpontjában, és az a gyermek érdekeit legjobban szolgálja [helyesen: és az a gyermek mindenek felett álló érdekét szolgálja].”
2. A 4/2009 rendelet
10.
E rendelet a 44/2001 rendelet tartási kötelezettségekkel kapcsolatos rendelkezéseinek helyébe lép. (
5
) Ezenkívül – a tartási kötelezettségekkel összefüggésben – a nem vitatott követelésekre vonatkozó európai végrehajtható okirat létrehozásáról szóló, 2004. április 21‑i 805/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (
6
) is a helyébe lép, az olyan, tartási kötelezettségekre vonatkozó európai végrehajtható okiratok kivételével, amelyeket a tartási kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló 2007. november 23‑i, az Európai Közösség nevében a 2009. november 30‑i 2009/941/EK tanácsi határozattal (
7
) jóváhagyott hágai jegyzőkönyv hatálya alá nem tartozó tagállamokban, vagyis az Egyesült Királyságban és Dániában (
8
) hoztak meg.
11.
A 2007. évi hágai jegyzőkönyv Unióban történő alkalmazásának időpontja alapján a 4/2009 rendelet 2011. június 18. óta alkalmazandó. (
9
)
12.
A 4/2009 rendelet (1) és (2) preambulumbekezdésének megfelelően e rendelet, valamint különösen a 44/2001 és a 2201/2003 rendelet a határokon átnyúló hatású polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködéssel kapcsolatos, többek között a tagállamokban alkalmazandó kollíziós és a joghatóságra vonatkozó szabályok összeegyeztethetőségének előmozdítását célzó intézkedések elfogadására irányul.
13.
A 4/2009 rendelet (9), (10) és (15) preambulumbekezdése kimondja:
„(9)
A tartásra jogosultak számára lehetővé kell tenni, hogy ügyükben a tagállamokban nehézség nélkül kerüljön sor határozathozatalra, és a határozat a többi tagállamban további alaki követelmények nélkül automatikusan végrehajtható.
(10)
E cél elérése érdekében célszerű a tartási kötelezettségekre vonatkozó olyan közösségi eszköz létrehozása, amely a joghatósági összeütközésekre, a kollíziós szabályokra, az elismerésre és a végrehajthatóságra, a végrehajtásra, a költségmentességre, valamint a központi hatóságok közötti együttműködésre vonatkozó rendelkezéseket foglal magában.
[…]
(15)
A tartásra jogosultak érdekeinek védelme érdekében, valamint a megfelelő uniós igazságszolgáltatás előmozdítása céljából ki kell igazítani a [44/2001] rendeletből eredő, joghatóságra vonatkozó szabályokat. Az a körülmény, hogy az alperes szokásos tartózkodási helye egy harmadik államban van, már nem zárhatja ki a közösségi joghatósági szabályok alkalmazását, és ezentúl nem lehetséges a nemzeti jog joghatósággal kapcsolatos szabályaira való utalás sem. Ennek következtében e rendeletben meg kell határozni, hogy a tagállamok bíróságai mely esetekben gyakorolhatnak szubszidiárius joghatóságot.”
14.
A 4/2009 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének 10. pontja a „jogosult” fogalmát akként határozza meg, hogy az „minden olyan természetes személy, aki tartásra jogosult, vagy tartási igényt érvényesít”.
15.
E rendelet 3. cikke a következőket írja elő:
„A tagállamokban tartási kötelezettség tárgyában joghatósággal rendelkezik:
a)
az a bíróság, amelynek illetékességi területén az alperes szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik, vagy
b)
az a bíróság, amelynek illetékességi területén a jogosult szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik, vagy
c)
az a bíróság, amely saját joga alapján a személyi állapottal kapcsolatos ügyekben joghatósággal rendelkezik, amennyiben a tartási kötelezettség megállapítására irányuló kérelem az ügyben járulékos jellegű, kivéve ha ez a joghatóság kizárólag valamelyik fél állampolgárságán alapul, vagy
d)
az a bíróság, amely saját joga alapján a szülői felelősséggel kapcsolatos ügyekben joghatósággal rendelkezik, amennyiben a tartási kötelezettség megállapítására irányuló kérelem az ügyben járulékos jellegű, kivéve ha ez a joghatóság kizárólag valamelyik fél állampolgárságán alapul.”
16.
Az említett rendelet „Az alperes megjelenésén alapuló joghatóság” című 5. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet egyéb rendelkezései alapján fennálló joghatóságtól eltekintve, valamely tagállamnak az a bírósága rendelkezik joghatósággal, amely előtt az alperes megjelenik. Ez a szabály nem alkalmazható, amennyiben az alperes a bíróság joghatósága hiányának kifogásolása céljából jelent meg a bíróságon.”
17.
Ugyanezen rendeletnek „A joghatóság vizsgálata” című 10. cikke előírja:
„Amennyiben valamely tagállam bíróságánál olyan eljárást kezdeményeznek, amely tekintetében e rendelet értelmében nem rendelkezik joghatósággal, a bíróság hivatalból megállapítja joghatóságának hiányát.”
18.
A 4/2009 rendelet 12., 13. és 14. cikke a perfüggőségre, az összefüggő eljárásokra, valamint az ideiglenes intézkedésekre és a biztosítási intézkedésekre vonatkozó szabályokat rögzíti.
B.
A román jog
19.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint az a román bíróság, amely megállapította joghatóságának fennállását, az eljárás bármely szakaszában – hivatalból vagy a felek kérelmére – újravizsgálhatja joghatóságát. (
10
)
III. Az alapeljárás tényállása és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
20.
R és P román állampolgárok, akik 2015. augusztus 15‑én kötöttek házasságot Romániában. Egy gyermek szülei, aki 2015. november 8‑án született Belfastban (Egyesült Királyság), ahol R és P 2016‑ban történő különválásukig élt. P visszatért Romániába, míg R Belfastban maradt a gyermekkel.
21.
R 2016. szeptember 29‑i keresetlevelével pert indított P‑vel szemben a Judecătoria Constanța (konstancai helyi bíróság, Románia) előtt a házasság felbontása, a gyermek lakóhelyeként az ő lakóhelyének meghatározása, a kizárólagos szülői felügyelet gyakorlására való feljogosítása és P‑nek a gyermek javára nyújtandó tartásdíj fizetésére kötelezése iránt.
22.
P vitatta e bíróság joghatóságát. A Judecătoria Constanța (konstancai helyi bíróság) a 2201/2003 rendelet 3. cikkének b) pontja alapján a felek állampolgársága okán megállapította joghatóságát a házasság felbontása iránti kérelem tekintetében.
23.
Az említett bíróság 2017. június 8‑i, R kérelmeinek elkülönítését elrendelő határozata nyomán két új eljárás indult, amelyek közül az egyik tárgya a gyermek feletti szülői felügyelet, valamint a gyermek lakóhelyeként a felperes lakóhelyének meghatározása, a másiké pedig P‑nek e gyermek javára nyújtandó tartásdíj fizetésére kötelezése volt.
24.
A szülői felügyelet gyakorlására vonatkozó ügyben a Judecătoria Constanța (konstancai helyi bíróság) a 2201/2003 rendelet 12. cikkének (1) bekezdése alapján a gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételével megállapította joghatóságának hiányát. E bíróság ezenkívül megállapította, hogy a 2201/2003 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének megfelelően – a gyermeknek születése óta az Egyesült Királyságban található szokásos tartózkodási helye alapján – e tagállam bíróságai rendelkeznek joghatósággal e kérelem tekintetében. A felek nem fellebbeztek a joghatóság hiányát megállapító e határozat ellen.
25.
A gyermek javára nyújtandó tartásdíjra vonatkozó ügyben a kérdést előterjesztő bíróság a 4/2009 rendelet 3. cikkének a) pontja alapján, az alperes, P szokásos tartózkodási helyére tekintettel megállapította joghatóságát. E bíróság hangsúlyozza, hogy P joghatósági kifogás előterjesztése nélkül megjelent előtte, azonban előadta, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel kell a Bírósághoz fordulni.
26.
Az említett bíróság hozzáteszi, hogy az eljárás felei – R és P – egyetértenek az alkalmazandó uniós jogi rendelkezések értelmezése iránti e kérelem célszerűségét illetően. E bíróság egyetért ezzel az elemzéssel, figyelemmel arra, hogy e bíróságnak még a gyermek vonatkozásában fennálló tartási kötelezettség iránti kérelem érdemi vizsgálata előtt, valamint az eljárás minden szakaszában vizsgálnia kell a joghatóságát.
27.
A kérdést előterjesztő bíróság ugyanis a 4/2009 rendelet három rendelkezése, azaz a 3. cikk a) és d) pontja, valamint az 5. cikk közötti kapcsolat kérdését veti fel.
28.
E bíróság azt kívánja megtudni, hogy a tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelemnek a szülői felügyeletre vonatkozó kérelemhez képest járulékos jellegéből eredően a joghatósággal rendelkező tagállami bíróság meghatározásának egyetlen alkalmazandó kritériumát a 4/2009 rendelet 3. cikkének d) pontjában rögzített kritérium képezi‑e, kizárva így az e rendelet 3. cikkének a) pontjában vagy 5. cikkében foglalt, az esetlegesen a joghatóság alapjául szolgáló többi kritériumot, azaz az alperes szokásos tartózkodási helyét vagy az alperes e bíróság előtti megjelenését.
29.
A kérdést előterjesztő bíróság kifejti azon véleményét, hogy a joghatóságra vonatkozó e két utóbbi kritérium alkalmazását elfogadó megoldás megkérdőjelezné a tartásdíj iránti kérelem járulékos jellegét és ellentétes lenne a gyermek mindenek felett álló érdekével, amelyet figyelembe vett a szülői felügyelettel kapcsolatos joghatósága hiányának megállapítása céljából. A bizonyításfelvétellel és az eljárások gyorsaságával összefüggő gyakorlati szempontok is e megoldást támasztják alá.
30.
E bíróság a 4/2009 rendelet 5. cikkének alkalmazását illetően úgy véli továbbá, hogy egy ilyen joghatósági kritérium ki lenne zárva, ha annak a körülménynek, hogy a tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem járulékos jellegű a szülői felügyeletre vonatkozó kérelemhez képest, azzal a következménnyel kellene járnia, hogy e bíróság joghatóságának P általi, a szülői felügyeletre vonatkozó kérelem vizsgálata során történő vitatására hatásokkal járjon. (
11
)
31.
Ezen érvek alátámasztására a kérdést előterjesztő bíróság a 2015. július 16‑i A ítéletre (
12
) hivatkozik, azonban bizonyos ténybeli körülményeknek az alapügy körülményeitől való eltérése miatt kétségeket fogalmaz meg ezen ítélet hatályát illetően. Megjegyzi, hogy az alperes, P nem vitatta joghatóságát, továbbá, hogy a gyermek szokásos tartózkodási helye alapján a joghatóságának hiányát megállapító határozata ellenére ez a bíróság a családjogi jogvitában eljáró egyetlen bíróság.
32.
E körülmények között a Judecătoria Constanța (konstancai helyi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Abban az esetben, ha valamely tagállam bíróságához olyan egységes keresetet nyújtanak be, amely három kereseti kérelmet tartalmaz, vagyis a kiskorú gyermek szülei házasságának felbontására, az e gyermekkel kapcsolatos szülői felügyelet megállapítására és a gyermekre vonatkozó tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelmet, értelmezhetők‑e úgy a 4/2009 rendelet 3. cikkének a) pontjában, 3. cikkének d) pontjában és 5. cikkében foglalt rendelkezések, hogy a házasság felbontásáról döntő bíróság – amely egyúttal az alperes szokásos tartózkodási helye szerinti bíróság, és amely előtt az alperes megjelent – határozhat a gyermekre vonatkozó tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelemről, jóllehet a gyermekkel kapcsolatos szülői felügyelet tekintetében megállapította joghatóságának hiányát, vagy [úgy, hogy] a gyermekre vonatkozó tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelemről csak az a bíróság határozhat, amely a gyermekkel kapcsolatos szülői felügyeletre vonatkozó kereseti kérelem tekintetében joghatósággal rendelkezik?
2)
A nemzeti bírósághoz fordulást illetően ugyanabban az esetben a gyermekre vonatkozó tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem a szóban forgó rendelet 3. cikkének d) pontja értelmében megőrzi‑e járulékos jellegét a szülői felügyelet megállapítására irányuló kérelemhez képest?
3)
A második kérdésre adott nemleges válasz esetén a gyermek mindenek felett álló érdeke‑e az, hogy valamely tagállam joghatósággal rendelkező bírósága a [4/2009] rendelet 3. cikkének a) pontja alapján határozzon az azon házasságból származó gyermekre vonatkozó tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelemről is, amelynek felbontását kérik, figyelemmel arra, hogy e bíróság a szülői felügyelet gyakorlása tekintetében megállapította joghatóságának hiányát, jogerős ítéletben elismerve, hogy nem teljesültek a [2201/2003 rendelet] 12. cikkében foglalt feltételek?”
IV. Elemzés
33.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseivel – amelyeket meglátásom szerint együttesen kell vizsgálni – a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi, hogy a 4/2009 rendelet 3. cikkének a) pontját és 5. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az, ha egy tagállami bíróság, amely joghatósággal rendelkezik az e tagállamban szokásos tartózkodási hellyel rendelkező vagy az e bíróság előtt megjelenő alperessel szembeni, tartási kötelezettség megállapítása iránti kereset tekintetében, lemond e joghatóság gyakorlásáról azzal az indokkal, hogy ez a kérelem járulékos jellegű az e rendelet 3. cikkének d) pontja értelmében a szülői felügyeletre vonatkozó kérelemhez képest, valamint hogy az ez utóbbi kérelem elbírálására joghatósággal rendelkező bíróság a gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételével alkalmasabb e kérelmek elbírálására.
A.
Előzetes észrevételek
34.
Előzetesen ki kell emelni az e kérdés hátterével kapcsolatos bizonyos elemeket.
35.
Ebben az ügyben, számos más precedenshez (
13
) hasonlóan, a házassági kötelék felbontására – a jelen esetben a házasság felbontására –, és a felbontás házaspár gyermekére nézve fennálló következményeinek rendezésére irányuló keresetet a házasság felbontásának elbírálására a házastársak közös állampolgársága alapján joghatósággal rendelkező bíróság előtt indították meg, noha legalább az egyik házastárs és a gyermek szokásos tartózkodási helye más tagállamban volt található.
36.
Egy ilyen esetben általában a jogviták koncentrációjából eredő előnyök kihasználására vonatkozó szándék vezérli a felperes azon döntését, hogy valamennyi kérelemmel egyetlen bírósághoz fordul. (
14
) Mivel határokon átnyúló hatású, házassággal összefüggő jogvitáról van szó, a 2201/2003 rendeletnek a szülői felelősséggel kapcsolatos ügyekben a joghatóságról való megállapodásról rendelkező 12. cikke, valamint a 4/2009 rendelet 3. cikke d) pontjának rendelkezései lehetővé teszik a felperes számára e célkitűzés elérését.
37.
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság, azaz a román bíróság joghatóságának a gyermek apja, az alperes P általi, kezdetben történő vitatása nyomán (
15
) e bíróság megállapította joghatóságát a házasság felbontása tekintetében, azonban a gyermek mindenek felett álló érdekére figyelemmel megállapította joghatóságának hiányát a szülői felügyelet gyakorlásának elbírálása tekintetében.
38.
Következésképpen előzetesen vizsgálni kell, hogy a 4/2009 rendelet – jelen ügyben egyedül alkalmazandó (
16
) –3. és 5. cikkén alapuló mely kritériumok alapján járhat el e bíróság a tartási kötelezettség megállapítása iránti kereset tárgyában. (
17
)
B.
A 4/2009 rendelet 3. és 5. cikkén alapuló kritériumok alkalmazásának feltételei
39.
E rendelet 3. cikke a kritériumok két kategóriáját tartalmazza, egyrészről a felek egyikének tartózkodási helyére vonatkozó kategóriát (az a) pontban az alperes, a b) pontban a jogosult tekintetében (
18
)), másrészről pedig a jogvita koncentrációjára irányuló kategóriát (a c) pontban a személyi állapottal kapcsolatos ügyek, a d) pontban a szülői felügyelettel kapcsolatos ügyek esetében).
40.
Mivel a tartásra jogosult, vagyis a jelen ügyben a kiskorú gyermek, (
19
) akinek javára az anya, R, a keresetet indította, szokásos tartózkodási helye az Egyesült Királyságban található, a kérdést előterjesztő bíróság az ügyek elkülönítését követően (
20
) a 4/2009 rendelet 3. cikkének a) pontjában előírt kritérium alkalmazásával az alperes, P szokásos tartózkodási helye alapján érvényesen állapította meg joghatóságát a tartás megállapítása iránti kérelem tekintetében. (
21
)
41.
Mivel a gyermek valamely másik tagállamban rendelkezik tartózkodási hellyel, a kérdést előterjesztő bíróság joghatóságát nem alapulhat e rendelet 3. cikkének b) pontján. Alkalmazható‑e a többi eljárási jellegű kritérium, amelyek igazolhatják a kérdést előterjesztő bíróság joghatóságát?
42.
Mivel a szülői felügyeletre vonatkozó kérelemmel az egyesült királysági bírósághoz kell fordulni, (
22
) maradna a házasság felbontása tekintetében joghatósággal rendelkező, kérdést előterjesztő bíróságnak az e rendelet 3. cikkének c) pontján alapuló joghatósága. A Bíróság ezt a lehetőséget az alapügyben fennállóakkal hasonló ténybeli körülményekre vonatkozó A ítéletben kizárta. Ez az A ítélet lényeges tartalma, amely ítélet meghozatalára eltérő eljárási körülmények között került sor, amelyek következtében a Bíróságnak azt kellett meghatároznia, hogy a gyermekre vonatkozó tartás megállapítása iránti kereset e keresetek közül melyikhez képest járulékos jellegű. (
23
)
43.
A Bíróság így megállapította, hogy „a 4/2009 rendelet 3. cikkének c) és d) pontját úgy kell értelmezni, hogy ha valamely tagállam bírósága előtt kiskorú gyermek szülei különválására vagy házasságuk felbontására vonatkozóan van eljárás folyamatban, és valamely másik tagállam bírósága előtt e gyermekkel kapcsolatos szülői felelősségre vonatkozó eljárás van folyamatban, az ugyanezen gyermek vonatkozásában fennálló tartási kötelezettség megállapítására irányuló kérelem kizárólag az e rendelet 3. cikkének d) pontja szerinti szülői felelősségre vonatkozó eljárásban járulékos jellegű” (
24
).
44.
A 4/2009 rendelet 3. cikkében meghatározott kritériumok elemzéséből következik tehát, hogy az alapügyben ezek közül csak egy, nevezetesen az a) pontban rögzített kritérium teszi lehetővé a kérdést előterjesztő bíróság számára, hogy a tartási kötelezettségekről határozzon.
45.
Következésképpen elsősorban pontosítani kell, hogy e rendeletnek a kérdést előterjesztő bíróság által az alperes megjelenése alapján hivatkozott 5. cikke nem alkalmazható, mivel e cikk egy, az eljáró bíróság joghatóságának hiánya esetén alkalmazható joghatósági kritériumot rögzít. (
25
)
46.
E tekintetben az alapügy tökéletesen szemlélteti, hogy amikor a bíróság az alperes szokásos tartózkodási helye alapján rendelkezik joghatósággal, az alperesnek az eljáró bíróság előtt e bíróság joghatóságának vitatása nélkül történő személyes megjelenésére (
26
) alapított kritérium nem bír különösebb jelentőséggel.
47.
Másodsorban, ami azon hatásokat illeti, amelyekkel a kérdést előterjesztő bíróság szerint a tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelemnek a szülői felügyeletre vonatkozó kérelemhez képest járulékos jellege jár, mindenekelőtt hangsúlyozni kell, hogy – az eredeti kérelmek elkülönítését követően – annak az alapügyben történő megállapítása, hogy nem fordultak egyesült királysági bírósághoz ilyen kérelem, valamint adott esetben tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem elbírálása érdekében, elegendő ahhoz, minden kétség eloszoljon a joghatósággal kapcsolatos egyedüli, azaz a 4/2009 rendelet 3. cikkének a) pontján alapuló és a jelen ügyben teljesülő kritérium alkalmazását illetően.
48.
Ezt követően megjegyezhető, hogy e körülmények között nem kell vizsgálni a perfüggőségre, (
27
) valamint az összefüggő eljárásokra (
28
) vonatkozó rendelkezések másodikként eljáró bíróság általi alkalmazásának esetleges következményeit.
49.
Végül, nem vezethető le megoldás az A ítélet indokolásából sem, ellentétben azzal, amit a kérdést előterjesztő bíróság javasol és a román kormány is támogat. Ők ugyanis úgy vélik, hogy a közös gyermekre vonatkozó, a szülői felügyelettel és a tartási kötelezettséggel kapcsolatos, együttes kérelmek esetén a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam bírósága kizárólagos joghatósággal rendelkezik.
50.
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy a Bíróság megállapította, hogy „[a] kiskorú gyermekek vonatkozásában fennálló tartási kötelezettség megállapítására irányuló kérelem jellegénél fogva […] szorosan kapcsolódik a szülői felelősségre vonatkozó eljáráshoz”, valamint, hogy „a 2201/2003 rendelet 2. cikkének 7. pontjában meghatározott szülői felelősségre vonatkozó ügyek elbírálására joghatósággal rendelkező bíróság az, amelyik legjobban értékelni tudja a gyermek vonatkozásában fennálló tartási kötelezettség megállapítására irányuló kérelemmel kapcsolatos kérdéseket in concreto, és e bíróság tudja legjobban megállapítani az említett, a gyermek ellátásával és tanulmányaival kapcsolatos költségekhez való hozzájárulásra irányuló kötelezettség összegét, hozzáigazítva azt a felügyelet megállapított – közös vagy kizárólagos – módjához, a kapcsolattartási joghoz, e jog időtartamához, és más, az előtte folyamatban lévő eljárásban felhozott, a szülői felelősség gyakorlásával kapcsolatos ténybeli elemekhez” (
29
).
51.
Ekképpen létezik‑e, hogy a Bíróság hallgatólagosan úgy vélte, hogy a gyermek, tehát a tartásra jogosult szokásos tartózkodási helyének kritériumát minden körülmények között előnyben kell részesíteni a tartási kötelezettségek tekintetében joghatósággal rendelkező bíróság és a szülői felügyelet tekintetében kizárólagos joghatósággal rendelkező bíróság határozata közötti ellentmondás kockázata miatt? (
30
)
52.
Másképpen fogalmazva: azt a következtetést kell‑e levonni az A ítéletből, hogy a valamely gyermek feletti szülői felügyelettel kapcsolatos kérelem elbírálására joghatósággal nem rendelkező bíróságnak le kell mondania a gyermekre vonatkozó tartási kötelezettségekkel kapcsolatos joghatóságának gyakorlásáról azon bíróság javára, amely alkalmasabb arra, hogy erről a kérelemről határozatot hozzon?
53.
Nem így gondolom. Bár az A ítélet egyértelművé teszi a 4/2009 rendelet 3. cikkének c) és d) pontjában szereplő joghatósági kritériumok közötti kapcsolatot, nem nyilatkozik az e 3. cikkben vagy a rendelet 5. cikkében rögzített többi joghatósági kritériumokról. Ez utóbbi kritériumok vizsgálata ugyanis nem volt hasznos a kérdést előterjesztő bíróság számára, mivel – az alapügy ténybeli körülményeivel ellentétben – a házastársak, vagyis a tartásra jogosult gyermekek szülei ugyanabban a tagállamban rendelkeztek szokásos tartózkodási hellyel, mint a gyermekek.
54.
Ezért a 4/2009 rendelet 3. cikke c) és d) pontja rendelkezéseinek értelmezéséhez – e rendelkezések megkülönböztetése érdekében – a gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételére volt szükség. (
31
)
55.
Az A ítélet hatályának ezen elemzését megerősíti az újabb keletű, 2018. január 16‑i PM végzés (
32
) és a 2018. április 10‑i CV végzés. (
33
) Ezekből az következik, hogy ha egy bíróság nem rendelkezik joghatósággal arra, hogy határozatot hozzon a kiskorú gyermek feletti szülői felügyelettel kapcsolatos kérelemre vonatkozóan, tehát nem rendelkezik joghatósággal a 4/2009 rendelet 3. cikkének d) pontja alapján az e gyermekre vonatkozó tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem tekintetében, ellenőrizni kell mindazonáltal, hogy e bíróság e rendelet értelmében valamely másik alapon nem rendelkezhet‑e joghatósággal ez utóbbira vonatkozó határozathozatalra. (
34
)
56.
Ezenkívül az A ítélet bármely más – a kérdést előterjesztő bíróság által javasolt – értelmezése egyrészről annak figyelmen kívül hagyásához vezetne, hogy ezen ítélet indokolása elsődlegesen annak alátámasztására irányul, hogy a tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem a szülői felügyeletre vonatkozó kérelemhez kapcsolódik, és nem a házasságra vonatkozó kérelemhez. Másrészről az említett ítéletnek tulajdonított ilyen hatály nem venné figyelembe a 4/2009 rendelet szövegét és összefüggéseit, sem pedig annak célkitűzéseit. (
35
)
57.
E rendelet 3. cikkének szövegét illetően a Bíróság az A ítéletben már megállapította, hogy a joghatósági kritériumok vagylagosak, és ezen ítélet minden kétséget eloszlatott e rendelkezésnek abban az esetben történő értelmezését illetően, ha valamely bírósághoz egy személyi állapottal és egy szülői felügyelettel kapcsolatos keresettel fordulnak. (
36
)
58.
Ami az összefüggéseket és az elérni kívánt célkitűzéseket illeti, emlékeztetni kell arra elsősorban, hogy a 4/2009 rendelet 3. cikke d) pontjának a – 44/2001 rendelet 5. cikkének (
37
) 2. pontjából átvett – korábbi rendelkezésekhez való hozzáadásának egyetlen célja a bíróság joghatósága koncentrációjának biztosítása abban az esetben, ha a jogosult szokásos tartózkodási helyének kritériuma, azaz a 4/2009 rendelet 3. cikkének b) pontjában rögzített kritérium nem alkalmazható. (
38
)
59.
Másodsorban, a Brüsszeli Egyezmény óta, amely a „területi vagy az adott esettől függően eljárási közelség” előnyben részesítése érdekében (
39
) az alperes lakóhelye szerinti joghatósági kritériumtól eltérő különös joghatósági kritériumok előírásával joghatósággal kapcsolatos választási lehetőségeket teremtett, a tartási kötelezettségekre vonatkozó különös joghatósági kritériumokat két célkitűzés, azaz egyrészről a jogosultak érdekeinek védelme – amint arra a Bíróság emlékeztetett –, másrészről pedig a megfelelő igazságszolgáltatás előmozdítása érdekében határozták meg. (
40
) Meg kell tehát állapítani, hogy a joghatósági kritériumok vagylagosak, és a felperes döntését kell előnyben részesíteni. (
41
)
60.
Harmadsorban, a Bizottsághoz hasonlóan hangsúlyozom, hogy a gyermek tartózkodási helyének figyelembevételével a jogvita koncentrációjának tulajdonított különleges elsőbbség a másik érintett tagállamban a szülői felügyelettel kapcsolatban indított kereset hiányában az igazságszolgáltatás megtagadásához vezetne a tartási kötelezettség megállapítása iránti, függőben levő kérelem tekintetében, ami ellentétes lenne a gyermek mindenek felett álló érdekével és sértené a joghatósági szabályok előreláthatóságának elvét.
61.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a 4/2009 rendelet rendelkezéseinek, különösen a joghatóságra vonatkozó rendelkezéseknek a célja az, hogy lehetővé tegyék a tartásra jogosult számára, hogy korlátozott és nem hierarchikus kritériumokon alapuló, védelmet biztosító körülmények között érvényesíteni tudják igényüket.
62.
Ezenkívül hangsúlyozni kell a 4/2009 rendelet 10. cikke és a 2201/2003 rendelet 17. cikke közötti különbséget. Bár e cikkek azt írják elő, hogy annak a bíróságnak, amelyhez tévesen fordultak, hivatalból meg kell állapítania joghatóságának hiányát, tartás megállapítása iránti kereset esetén a bíróságnak nem kell vizsgálnia, hogy más tagállam bírósága rendelkezik‑e joghatósággal. A joghatósági kritériumok kimerítő jellegéből (
42
) adódóan a tartással kapcsolatos ügyben joghatósággal rendelkező bíróságnak el kell járnia. Ennek hiányában mindazonáltal határozhat az érintett tagállam jogában előírt ideiglenes vagy megelőző intézkedések iránti kérelem tárgyában. (
43
)
63.
Ily módon a felperesnek biztosított azon lehetőség hiányában, hogy másik joghatósági kritériumot válasszon, a tartás megállapítása iránti kérelem tárgyában eljáró bíróság rákényszerül a jogvita több részre osztására.
64.
A kérdést előterjesztő bíróság és a román kormány által különösen a bizonyítási követelményeket illetően előadottakkal (
44
) ellentétben több, a 4/2009 rendelettel elérni kívánt céloknak megfelelő érv is felhozható e rendelet 3. cikkének a) pontjában előírt joghatósági kritérium alapügyben való alkalmazásának igazolására.
C.
A 4/2009 rendelet 3. cikke a) pontjának alkalmazását igazoló érvek
65.
Először is – amint azt a Bizottság hangsúlyozza – az alperes lakóhelyének kritériumát az egyik szülője által képviselt jogosult tudatosan választotta.
66.
Másodszor, e választást indokolhatja az, hogy biztosított, hogy a tartási kötelezettség kötelezettjének minősülő szülő szokásos tartózkodási helye szerinti bíróság megfelelő ismeretekkel rendelkezik e szülő fizetési képességéről.
67.
Harmadszor, ami az igényelt tartásdíj összegének meghatározása során figyelembeveendő tényezőket illeti, úgy tűnik, könnyebb megismerni a gyermek szükségleteit, mint a kötelezett fizetési képességeit vizsgálni. Ha ugyanis a szülői felügyeletre vonatkozó eljárást indítanak, a tartási kötelezettségek tekintetében joghatósággal rendelkező bíróságnak kizárólag a jogosult tartással kapcsolatos kérelmének majdan alapjául szolgáló határozat meghozataláig kell felfüggesztenie az eljárást. Megfordítva: a szülői felügyelet tekintetében joghatósággal rendelkező bíróság jelentős nehézségekkel szembesülhet a kötelezett szülő forrásaira és költségeire vonatkozó igazoló iratok összegyűjtése és vizsgálata során, különösen abban az esetben, ha ez utóbbi megszervezte saját fizetésképtelenségét.
68.
Negyedszer, a szülői felügyelet gyakorlására vonatkozó határozat hiánya nem akadályozhatja a bíróságot a gyermek szükségleteinek értékelésében, amint azt többek között az uniós jogalkotó által előírt többi joghatósági kritérium is bizonyítja. A szülőknek a gyermek szokásos tartózkodási helyének fenntartására vonatkozó egyezségét is figyelembe lehet venni.
69.
A határozat érdemére és végrehajtására vonatkozó szabályokra alapított további érveket is meg lehet fogalmazni.
70.
Emlékeztetni kell ugyanis arra, hogy az Egyesült Királyság – Dániához hasonlóan – nem csatlakozott a 2007. évi hágai jegyzőkönyvhöz. (
45
) Következésképpen egyrészről ezeket az államokat nem kötik az alkalmazandó jogot meghatározó, az abban rögzített szabályok. (
46
) Másrészről az ezen államokban hozott határozatok a többi tagállamban nem mentesülnek a végrehajthatóvá nyilvánítási eljárás alól. A többi tagállamban az ilyen határozatokra vonatkozóan a végrehajthatóság megállapítása iránti kérelmet kell benyújtani. (
47
)
71.
Ily módon az alperes lakóhelye szerinti kritérium kiválasztását a tartásdíjhátralék kedvező körülmények között történő behajtásával kapcsolatos megfontolások is indokolhatják, (
48
) hogy e behajtást ne késleltesse a valamely másik tagállamban hozott határozat elismerésére vagy végrehajthatóságára vonatkozó vita. (
49
)
72.
Következésképpen – a fentiek összességére figyelemmel – azon a véleményen vagyok, hogy a 4/2009 rendelet 3. cikkét akként kell értelmezni, hogy az a körülmény, hogy egy tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem a 3. cikk d) pontja értelmében járulékos jellegű a szülői felügyeletre vonatkozó kérelemhez képest, nem zárja ki valamely tagállam bíróságának az említett rendelet 3. cikkének a) pontján, vagy ennek hiányában az e rendelet 5. cikkén alapuló joghatóságát.
73.
Meg kell azonban bizonyosodni arról, hogy a joghatósági szabályok ezen értelmezése nem bizonyul a gyermek mindenek felett álló érdekével ellentétesnek.
D.
A gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevétele
74.
Amint arra a Bíróság az A ítéletben emlékeztetett, „a 4/2009 rendeletet az Európai Unió Alapjogi Chartája 24. cikke (2) bekezdésének megfelelően kell végrehajtani, amely rendelkezés szerint a hatóságok és a magánintézmények gyermekekkel kapcsolatos tevékenységében a gyermek mindenek felett álló érdekének kell az elsődleges szempontnak lennie” (
50
).
75.
Márpedig amint arra az alapügy – paradox módon – rámutat, a tartás jogosultja szembesülhet azzal, hogy a gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételével összefüggésben elkülönítsék az egyetlen bíróság előtt benyújtott kérelmeit, azt követően, hogy a szülői felügyelet tárgyában ez a bíróság a joghatóságának hiányát megállapító határozatot hozott.
76.
Még ha úgy is tűnik számomra, hogy a joghatóságról való megállapodás hiányára vonatkozó, a 2201/2003 rendelet 12. cikkén alapuló határozat hátrányait viszonylagosnak kell tekinteni in abstracto, amint azt fentebb hangsúlyoztam, a gyermek mindenek felett álló érdeke figyelembevételének szükségessége igazolja in concreto azon körülmény következményeinek vizsgálatát, hogy két bírósághoz kell fordulni azért, hogy egymás után egy, a szülői felügyelettel kapcsolatos kérelemre vonatkozó határozat, azután pedig egy, a tartásdíj iránti kérelemre vonatkozó határozat szülessen, holott ezen utóbbi járulékos jellegű az előbbihez képest.
77.
A jelen ügyben éppen a felperes R‑nek a Bírósághoz előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel való fordulás lehetőségére vonatkozó álláspontja utal R azon óhajára, hogy meg szeretné erősíteni azon eredeti döntését, hogy egyetlen bírósághoz kíván fordulni, amely joghatósággal rendelkezik a házasság felbontására, valamint annak a közös gyermekre gyakorolt valamennyi következményére vonatkozó kérelemmel kapcsolatos határozathozatal tekintetében.
78.
Ezenkívül – amint azt a román kormány írásbeli észrevételeiben hangsúlyozta (
51
) – figyelembe kell venni azt a körülményt, hogy egy másik bírósághoz benyújtott, tartás iránti új kérelem valószínűleg megfosztaná a jogosultat az ahhoz való jogtól, hogy az első kérelmének időpontjától, vagyis a jelen esetben 2016. szeptember 29‑től követeljen tartást.
79.
Ennélfogva a jogvita e több részre oszlása, (
52
) amelyet a házasság felbontására és a szülői felügyeletre vonatkozó kérelem tárgyában eljáró bíróság joghatóságáról való megállapodás hiányában a tartásra jogosultra rákényszerítenek, valamint – amennyiben ez az eljáró bíróság saját joga szerint ez megengedett (
53
) – az eredeti kérelemtől való elállással járó hátrányok nagymértékben kétségessé teszik e jogosult érdekeinek érvényesülését. E körülmények között osztom a kérdést előterjesztő bíróság és a román kormány által kifejtett aggályokat.
80.
Ennélfogva – véleményem szerint – a 4/2009 rendelet célkitűzéseinek és az Alapjogi Charta 24. cikke (2) bekezdésének megfelelően a jogosult érdekeit védő megoldást kell keresni.
81.
E tekintetben az A ítélet a Bíróságnak a 4/2009 rendelet értelmezésével kapcsolatos ítélkezési gyakorlat tekintetében alappillért képez, amennyiben hangsúlyozza a szülők válásának a gyermekekre gyakorolt pénzügyi következményeivel kapcsolatos jogviták koncentrációjához fűződő érdeket. (
54
) Ugyanez a helyzet az e rendelet és a 2201/2003 rendelet 12. cikke közötti koordináció hiányának, valamint a perfüggőségre vagy az összefüggő eljárásokra vonatkozó szabályok ilyen esetben való hatástalanságának megállapítását illetően is. (
55
)
82.
Következésképpen számomra elképzelhetőnek tűnik annak előírása, a 4/2009 rendelet logikájának tiszteletben tartásával és a gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételével, hogy a gyermek mint jogosult javára szóló tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem tárgyában eljáró bíróság a szülői felügyelet tekintetében fennálló joghatóság hiányát megállapító határozata miatt tájékoztassa a felperest, hogy e rendelet 3. cikkének a) pontja alapján joghatósággal rendelkezik, valamint hogy megkérdezze őt arról, hogy fenntartja‑e tartásdíjra vonatkozó kérelmét.
83.
Az uniós jogalkotó által a 4/2009 rendeletben (
56
) előírt – a 2201/2003 rendelet 15. cikkében (
57
) szereplőkhöz hasonló – különös rendelkezések, illetve az e rendelet 12. cikkével való összhangot biztosító rendelkezések hiányában, az eljáró bíróság nem mondhat le joghatóságának gyakorlásáról egy, a gyermekre vonatkozó valamennyi kérelem tekintetében alkalmasabb bíróság javára.
84.
Ezen túlmenően, még ha a szülői felügyelettel kapcsolatos kereset elbírálására joghatósággal rendelkező bíróság alkalmasabb is lenne az ahhoz képest járulékos jellegű, a tartási kötelezettséggel kapcsolatos kérelem elbírálására, nem látom, hogy a gyermek mindenek felett álló érdeke miként igazolhatná azt, hogy a tartás jogosultja köteles legyen módosítani a joghatósággal rendelkező bíróságra vonatkozó döntését.
85.
Ez az elemzés még inkább igaz akkor, ha – mint a jelen ügyben –más bírósághoz egyáltalán nem fordultak.
V. Végkövetkeztetés
86.
A fentiekre tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Judecătoria Constanța (konstancai helyi bíróság, Románia) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő választ adja:
1)
A tartással kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az e területen folytatott együttműködésről szóló, 2008. december 18‑i 4/2009/EK tanácsi rendelet 3. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az a körülmény, hogy egy tartási kötelezettség megállapítása iránti kérelem a 3. cikk d) pontja értelmében járulékos jellegű a szülői felügyeletre vonatkozó kérelemhez képest, nem zárja ki valamely tagállam bíróságának az említett rendelet 3. cikkének a) pontján, vagy ennek hiányában az e rendelet 5. cikkén alapuló joghatóságát.
2)
Az uniós jogalkotó által a 4/2009 rendeletben előírt – a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27‑i 2201/2003/EK tanácsi rendelet 2201/2003 rendelet 15. cikkében szereplőkhöz hasonló – különös, illetve az e rendelet 12. cikkével való összhangot biztosító rendelkezések hiányában, az eljáró bíróság nem mondhat le joghatóságának gyakorlásáról egy, a határozathozatalra alkalmasabb bíróság javára.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL 2009. L 7., 1. o.; helyesbítések: HL 2011. L 131., 26. o.; HL 2013. L 8., 19. o.; HL 2013. L 281., 29. o.
(
3
)	HL 2003. L 338., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 243. o.; helyesbítések: HL 2013. L 82., 63. o.; HL 2018. L 33., 5. o.
(
4
)	HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.; helyesbítések: HL 2006. L 242., 6. o.; HL 2011. L 124., 47. o.
(
5
)	A Bíróság e rendeletre vonatkozó ítélkezési gyakorlatának e tárgykörben való relevanciáját illetően lásd: 2014. december 18‑iSanders és Huber ítélet (C‑400/13 és C‑408/13, EU:C:2014:2461, 23. pont).
(
6
)	HL 2004. L 143., 15. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 7. kötet, 38. o.
(
7
)	HL 2009. L 331., 17. o.; helyesbítés: HL 2017. L 37., 28. o.; a továbbiakban: 2007. évi hágai jegyzőkönyv.
(
8
)	Ezt a jegyzőkönyvet az Európai Unió a tagállamok nevében – e két tagállam kivételével, amelyek nem csatlakoztak ahhoz – 2010. április 8‑án erősítette meg. Lásd e tekintetben a 2017. március 31‑én részes államok listáját, elérhető a Hágai Konferencia honlapján: https://www.hcch.net/fr/instruments/conventions/status‑table/?cid= 133.
(
9
)	Lásd a 4/2009 rendelet 76. cikkének harmadik bekezdését. Az alkalmazás e napját meg kell különböztetni a 2007. évi hágai jegyzőkönyv hatálybalépésének napjától, amelyet valamennyi részes állam esetében 2013. augusztus 1‑jében rögzítettek. Lásd még: Gaudemet‑Tallon, H., és Ancel, M.‑E., Compétence et exécution des jugements en Europe, Règlements 44/2001 et 1215/2012, Conventions de Bruxelles (1968) et de Lugano (1998 et 2007), 6. kiadás, Librairie générale de droit et de jurisprudence, „Droit des affaires” gyűjtemény, Párizs, 2018, 216. pont, 318. o.
(
10
)	Lásd e tekintetben a Codul de procedură civilă (polgári perrendtartás) – Bíróság előtt jelenleg folyamatban levő OF ügyben (C‑759/18) az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban (5. o.) idézett – 1071. cikkét.
(
11
)	Lásd a jelen indítvány 22. pontját.
(
12
)	C‑184/14, a továbbiakban: A ítélet, EU:C:2015:479.
(
13
)	Lásd többek között: A ítélet (15–17. pont); 2015. október 6‑iA ítélet (C‑489/14, EU:C:2015:654, 13. és 14. pont); a Bíróság elnökének 2018. január 16‑iPM végzése (C‑604/17, nem tették közzé, EU:C:2018:10, 12–14. pont); 2018. október 4‑iIQ ítélet (C‑478/17, EU:C:2018:812, 13. és 14. pont). Lásd ezenkívül a Bíróság előtt jelenleg folyamatban levő OF ügyben (C‑759/18) előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, amely 13. pontjában a más tagállamokban – az adott ügyben Olaszországban – szokásos tartózkodási hellyel rendelkező román állampolgárokat érintő számos olyan ügyet idéz fel, amelyek az alapügyben fennállóakkal azonos körülmények mellett a szülői felügyelettel és a tartási kötelezettséggel kapcsolatos ügyben eljáró bíróság joghatóságára vonatkoznak.
(
14
)	E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság emlékeztetett arra, hogy „[a] nemzeti joggal összhangban ilyen helyzetben a szülői felügyelet és a tartásdíj járulékos jellegűek a házasság felbontására irányuló kérelemhez képest (a polgári perrendtartás 931. cikkének (2) bekezdése)”. A házastársak állampolgárságára vonatkozó kritérium választását indokolhatja a válásra alkalmazandó jog kijelölése is. E tekintetben kiemelhető, hogy az Egyesült Királyságot nem köti a házasság felbontására és a különválásra alkalmazandó jog területén létrehozandó megerősített együttműködés végrehajtásáról szóló, 2010. december 20‑i 1259/2010/EU tanácsi rendelet (HL 2010. L 343., 10. o.).
(
15
)	Lásd a jelen indítvány 22. pontját.
(
16
)	A 4/2009 rendelet „A joghatóság kikötése” című 4. cikke a (3) bekezdése értelmében nem alkalmazandó a 18. életévét be nem töltött gyermekkel szembeni tartási kötelezettséggel kapcsolatos jogvitában. E rendelet 6. cikke a felek közös állampolgárságán alapuló szubszidiárius joghatóságot ír elő, míg a rendelet 7. cikke forum necessitatist határoz meg.
(
17
)	Az ezen eljárásban eljáró bíróság joghatósága apa általi vitatásának hiányát illetően lásd a jelen indítvány 25. pontját.
(
18
)	E kritérium alkalmazását illetően lásd: 2014. december 18‑iSanders és Huber ítélet (C‑400/13 és C‑408/13, EU:C:2014:2461, és kifejezetten e kritérium indokolásáról a 34. pont).
(
19
)	Lásd a tartásra jogosultnak a 4/2009 rendelet 2. cikke 10. pontjában szereplő meghatározását. Ezt kell összevetni az e rendeletnek a gyermekkel szembeni tartási kötelezettségre vonatkozó kérelem esetén fennálló teljes költségmentességről szóló 46. cikkével. Lásd még: 2004. január 15‑iBlijdenstein ítélet (C‑433/01, EU:C:2004:21, 30. pont, amelyből következik, hogy a tartásra jogosult az, akinek a szükségleteit az eljáró bíróságnak meg kell határoznia). Lásd továbbá: Fongaro, E., és Hector, P., „Obligation alimentaire”, Répertoire de droit européen, Encyclopédie juridique Dalloz, Dalloz, Párizs, 2018, 97. pont, valamint Ancel, B., és Muir Watt, H., „Aliments sans frontières”, Revue critique de droit international privé, Dalloz, Párizs, 2010, 3. szám, 457–484. o., különösen 4. pont, 9. lábjegyzet (460. o.), valamint 8. pont (463. és 464. o.). Lásd ugyanebben az értelemben: Hellner, M., „Maintenance obligations”, Encyclopedia of Private International Law, Edward Edgar Publishing, Cheltenham, 2017, 1185–1194. o., különösen 1190. o.
(
20
)	A 2018. október 4‑iIQ ítélethez (C‑478/17, EU:C:2018:812, 16. pont) hasonlóan.
(
21
)	Megjegyezhető, hogy ezt a kritériumot a házasság felbontása tekintetében nem vették figyelembe.
(
22
)	Lásd a jelen indítvány 24. és 31. pontját.
(
23
)	Ebben az ügyben a házastársak és két kiskorú gyermekük olasz állampolgárok voltak, akik állandó jelleggel Londonban (Egyesült Királyság) éltek. Egy olasz bírósághoz fordultak a házassággal és annak a gyermekekre gyakorolt következményeivel kapcsolatban, míg ezt követően ugyanaz a felperes eljárást indított egy angol bíróság előtt a szülői felügyelet gyakorlása szabályainak meghatározása érdekében. Az elsőként eljáró bíróság a 2201/2003 rendelet 8. cikkének (1) bekezdéséből arra következtetett, hogy kizárólag a brit bíróságok rendelkeznek joghatósággal az e rendelet 2. cikkének 7. pontja értelmében vett szülői felügyelethez kapcsolódó kérdések elbírálására, figyelembe véve azt, hogy a gyermekek szokásos tartózkodási helye Londonban van.
(
24
)	A ítélet (48. pont). Kiemelés tőlem.
(
25
)	Osztom az Európai Bizottság véleményét, amely szerint e cikk egyfajta joghatóságról való „hallgatólagos megállapodást” jelent. Lásd ugyanebben az értelemben többek között: Gallant, E., Droit processuel civil de l’Union européenne, LexisNexis, Párizs, 2011, 319. pont, 109. o., amely ugyanezt a kifejezést használja, és pontosítja, hogy e szabály feljogosítja a joghatósággal nem rendelkező bíróságot arra, hogy a tartási kötelezettségekről határozzon. Ez a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.) 26. cikkének (1) bekezdéséhez hasonlítható.
(
26
)	Véleményem szerint ez a helyzet a jelen ügyben az ügyek, következésképpen pedig az eljárások elkülönítését követően a tartási kötelezettséggel kapcsolatos ügy keretében. Lásd ennek kapcsán a jelen indítvány 30. pontjában felidézett, a kérdést előterjesztő bíróság által felvetett kérdéseket.
(
27
)	Lásd a 4/2009 rendelet 12. cikkét.
(
28
)	Lásd a 4/2009 rendelet 13. cikkét.
(
29
)	A ítélet (40. és 43. pont).
(
30
)	Lásd ebben az értelemben: Gallant, E., i. m., 313. pont, 108. o.
(
31
)	Lásd: A ítélet (43–46. pont, különösen ez utóbbi).
(
32
)	C‑604/17, nem tették közzé, EU:C:2018:10.
(
33
)	C‑85/18 PPU, EU:C:2018:220.
(
34
)	Lásd: a Bíróság elnökének 2018. január 16‑iPM végzése (C‑604/17, nem tették közzé, EU:C:2018:10, 33. pont); 2018. április 10‑iCV végzés (C‑85/18 PPU, EU:C:2018:220, 55. pont).
(
35
)	Lásd – többek között – a Bíróság által szokásosan alkalmazott értelmezési módszer újabb keletű felidézéshez: 2018. június 21‑iOberle ítélet (C‑20/17, EU:C:2018:485, 34. pont).
(
36
)	Lásd: A ítélet (33., 34. és 48. pont).
(
37
)	Ez a cikk módosítás nélkül átvette az új tagállamoknak az ezen egyezményhez való csatlakozásáról szóló – a személyi állapottal kapcsolatos ügyben eljáró bíróság joghatóságának 1978‑as beiktatását is tartalmazó – egyezményekkel módosított, a polgári és kereskedelmi ügyekben irányadó bírósági joghatóságról és a bírósági határozatok végrehajtásáról szóló, 1968. szeptember 27‑i egyezmény (HL 1972. L 299., 32. o.; a továbbiakban: Brüsszeli Egyezmény) 5. cikke (2) bekezdésének szövegét. Lásd még: Gaudemet‑Tallon, H., és Ancel, M.‑E., i. m., 219. pont, 320. o.
(
38
)	Lásd ebben az értelemben: Boiché, A., „Les règles de compétence judiciaire”, dossier „Recouvrement des obligations alimentaires dans l’Union”, Actualité juridique: famille, Dalloz, Párizs, 2009, 3. szám, 107–112. o., különösen a 4/2009 rendelet 3. cikkének d) pontjára vonatkozó kommentár.
(
39
)	A Gaudemet‑Tallon, H., és Ancel, M.‑E., i. m., 180. pont, 246. o. által használt különös joghatósági szabályok indokolását összefoglaló kifejezés.
(
40
)	Lásd: 2014. december 18‑iSanders és Huber ítélet (C‑400/13 és C‑408/13, EU:C:2014:2461, 26–29. pont). Lásd még a 4/2009 rendelet (15) preambulumbekezdését.
(
41
)	Lásd – többek között – a joghatósággal rendelkező bíróság meghatározása során a hitelező előnyben részesítését illetően: Joubert, N., „La mise en œuvre de l’obligation alimentaire en présence d’un élément d’extranéité dans les relations entre parents et enfants”, Droit de la famille, LexisNexis, Párizs, 2018, 1. szám, 3. témakör, 7. pont. Lásd még: Farge, M., „Promotion transfrontière du droit à obtenir des aliments: l’apport du règlement (CE) no 4/2009 du 18 décembre 2008 (1ère partie)”, Droit de la famille, LexisNexis, Párizs, 2011, 9. szám, 18. tanulmány, 16. pont.
(
42
)	Lásd még ebben az értelemben: Boiché, A., i. m., különösen a 4/2009 rendelet 10. cikkére vonatkozó kommentár.
(
43
)	Lásd a 4/2009 rendelet 14. cikkét.
(
44
)	Lásd a jelen indítvány 29. pontját.
(
45
)	Lásd a jelen indítvány 8. lábjegyzetét.
(
46
)	Tudniillik, ha az érintett tagállamot köti ez a jegyzőkönyv, a jogosult részéről az alperes szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam bíróságának kiválasztása – az említett jegyzőkönyv 4. cikkének (3) bekezdése alapján – biztosítja az e bíróság saját jogának alkalmazását.
(
47
)	Lásd a 4/2009 rendelet 23. és azt követő cikkeit. Lásd még a Brexit következményeit, amely ahhoz fog vezetni, hogy az Egyesült Királyságot harmadik államnak kell tekinteni, valamint a határozatok elismerésére gyakorolt hatás hiányát illetően, mivel jelenleg az Egyesült Királyságban hozott határozatokra nem vonatkozik a végrehajthatóvá nyilvánítási eljárás: Farge, M., „Conjectures sur le Brexit…” in: „Droit de la famille”, La Semaine juridique, Édition générale, LexisNexis, Párizs, 2016, 38. szám, 1723–1729. o., különösen 1725. o. Lásd még: Pilich, M., „Brexit and EU private international law: May the UK stay in?”, Maastricht Journal of European and Comparative Law, Sage Publishing, New York, 2017, 24. kötet, 3. szám, 382–398. o., különösen 391–393. o.
(
48
)	Lásd e tekintetben: 2017. február 9‑iS. ítélet (C‑283/16, EU:C:2017:104, 32–34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), valamint a 4/2009 rendelet (9) preambulumbekezdése a rendelettel elérni kívánt, az egyszerűségre és a gyorsaságra irányuló célkitűzések felidézéséért.
(
49
)	A 4/2009 rendelet egyik, a tartási követelések határokon átnyúló esetekben történő tényleges végrehajtásának biztosítására irányuló célkitűzésének felidézéséért lásd: e rendelet (15) preambulumbekezdése, valamint a 2014. december 18‑iSanders és Huber ítélet (C‑400/13 és C‑408/13, EU:C:2014:2461, 41. pont). Lásd még, a hágai jegyzőkönyv által nem kötött tagállamban hozott határozatok elismerésére és végrehajtására vonatkozó szabályok részletes bemutatásáért különösen: Fongaro, E., és Hector, P., i. m., 78–90. pont.
(
50
)	Lásd A ítélet (46. pont).
(
51
)	Lásd ezen észrevételek 31. pontját.
(
52
)	A 2201/2003 rendelettel választott rendszer következményeire vonatkozó észrevételékért lásd: Ancel, B., és Muir Watt, H.., „L’intérêt supérieur de l’enfant dans le concert des juridictions: le Règlement Bruxelles II bis”, Revue critique de droit international privé, Dalloz, Párizs, 2005, 4. szám, 569–606. o., különösen a 7. megjegyzés és az e rendelet (6) preambulumbekezdésére való hivatkozás.
(
53
)	Ebben az eljárási összefüggésben ugyanis az e kereseti kérelemtől azon bíróság előtt való elállás, amelyhez eredetileg fordultak, a tartási kötelezettségről való, az eljáró bíróság országának közrendjével ellentétes lemondásnak lehet tekinthető.
(
54
)	Lásd: A ítélet (43. pont).
(
55
)	E tekintetben ezt a 2018. október 4‑iIQ ítélethez (C‑478/17, EU:C:2018:812, 47. pont) lehet hasonlítani.
(
56
)	Lásd e tekintetben a 2201/2003 rendelet (11) preambulumbekezdésében szereplő azon megállapításból, amely szerint „[a]z e rendelet alapján hatáskörrel rendelkező bíróságok általában […] rendelkeznek a tartási kötelezettségek szabályozására irányuló hatáskörrel” eredő, várhatóan kezelendő tényleges nehézségek hiányára vonatkozó indokolást, amelyet a Bizottságnak a tartási kötelezettségekről szóló, 2004. április 15‑i zöld könyve [COM(2004) 254 végleges, 5.1.1. pont, 14. o.] idéz fel.
(
57
)	Ez a cikk bevezetett egy, a forum non conveniens elmélete ihlette szabályt. Ez az elmélet a Hágai Konferencia szülői felelősséggel és a gyermekek védelmét szolgáló intézkedésekkel kapcsolatos együttműködésről, valamint az ilyen ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, elismerésről és végrehajtásról szóló, 1996. október 19‑i egyezményének (elérhető a következő internetcímen: https://assets.hcch.net/docs/e74e817b‑1faa‑4aa9‑bd29–3ff68da03f43.pdf) 8. és 9. cikkében is megtalálható, amelyek „a joghatóság átadására vagy joghatósági igényre bontják szét a mechanizmust”, a következő műben szereplő kifejezés szerint: Gallant, E., „Le forum non conveniens de l’article 15 du règlement Bruxelles II bis”, Revue critique de droit international privé, Dalloz, Párizs, 2017, 3. szám, 464–471. o., 2. pont.