62024CJ0458_RES
C-458/24. sz. [Daraa] (
i
) ügy
DO
kontra
Bundesrepublik Deutschland
(a Verwaltungsgericht Sigmaringen [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (második tanács), 2026. március 5.
„Előzetes döntéshozatal – Menekültpolitika – 604/2013/EU rendelet – A 3. cikk (2) bekezdése – 29. cikk – A menedékkérőnek a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam részére történő átadása – A menedékkérők átvételének és visszavételének a felelős tagállam általi felfüggesztése – 2013/32/EU irányelv – 33. cikk – Elfogadhatatlan kérelmek”
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok – 604/2013 rendelet – Az átvételre és visszavételre vonatkozó eljárások – A nemzetközi védelmet kérelmező átadásának végrehajtására előírt határidő – E határidő be nem tartásának következménye – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért való felelősségnek a megkereső tagállamra való átszállása – A határidő be nem tartásának az államnak vagy az érintett személynek betudható okai – Hatás hiánya
(604/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 29. cikk, (1) és (2) bekezdés)
(lásd: 45–47., 49–61. pont)
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok – 604/2013 rendelet – Az átvételre és visszavételre vonatkozó eljárások – Az eredetileg felelősnek kijelölt tagállam általi egyoldalú felfüggesztés – Embertelen vagy megalázó bánásmód kockázatával járó rendszerszintű hiányosságok hiánya – A felelős tagállam meghatározására vonatkozó eljárást lefolytató tagállam – Ezen állam azon kötelezettsége, hogy megvizsgálja a felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételeket, és maga váljon felelőssé – Hiány – Az átadásra vonatkozó határozat hatálya alá tartozó személyek – Az átadási határidő be nem tartása – A vizsgálatért való, a megkereső tagállamra ipso iure átszálló felelősség – Az egyoldalú felfüggesztés által okozott meg nem felelés – Hatás hiánya
(604/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 3. cikk, (2) bekezdés, második és harmadik albekezdés és 29. cikk, (1) és (2) bekezdés)
(lásd: 66. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó eljárások – 2013/32 irányelv – Nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálására vonatkozó eljárás – A tagállamok által elfogadhatatlannak minősíthető kérelem – Indok – A vizsgálatért felelős és a kérelmező átvétele vagy visszavétele iránti megkeresést elfogadó másik tagállam – Megengedhetetlenség – A 604/2013 rendelet szerinti átadásra és a vizsgálat mellőzésére vonatkozó határozat – Megengedhetőség
(2013/32 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 33. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 73. pont és a rendelkező rész 3) pontja)
Összefoglalás
A Verwaltungsgericht Sigmaringen (sigmaringeni közigazgatási bíróság, Németország) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján eljárva a Bíróság értelmezi a 604/2013 rendeletet, (
1
) valamint a 2013/32 irányelvet (
2
) annak érdekében, hogy pontosítsa a nemzetközi védelem iránti kérelmek megvizsgálására vonatkozó felelősséget olyan helyzetben, amikor a felelős tagállam felfüggeszti az érintett kérelmezők átvételét.
A szíriai állampolgár DO 2023. április 18-án utazott be Németországba, ugyanezen év április 26-án pedig menedékjog iránti kérelmet nyújtott be ott. Ugyanakkor az e kérelem megvizsgálásáért felelős tagállamként az Olasz Köztársaságot azonosították.
A Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (szövetségi bevándorlási és menekültügyi hivatal, Németország) DO átvétele iránti megkereséssel fordult az Olasz Köztársasághoz, de nem kapott választ. A Dublin III rendelet 22. cikkének (7) bekezdése értelmében tehát e hivatal úgy tekintette, hogy a megkeresést elfogadták, 2023. július 18-án pedig úgy határozott, hogy DO menedékjog iránti kérelmét mint elfogadhatatlant elutasítja.
2023. július 27‑én DO keresetet indított e határozattal szemben a sigmaringeni közigazgatási bíróság, vagyis a kérdést előterjesztő bíróság előtt.
E bíróság megjegyzi, hogy az olasz hatóságok által 2022 decemberében kiküldött két körlevélből kitűnik, hogy az Olasz Köztársaság ideiglenesen és kivételektől eltekintve a továbbiakban nem fogadja el a nemzetközi védelmet kérelmezőknek a Dublin III rendelet alapján Olaszország részére történő átadását. Így Olaszország megtagadja az e rendelet értelmében az ő felelőssége alá tartozó kérelmezők bármiféle átvételét.
E körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság úgy határozott, hogy előzetes döntéshozatal céljából több kérdést terjeszt a Bíróság elé, amelyek lényegében arra irányulnak, hogy egyrészt, abban a sajátos helyzetben, amikor a felelősként kijelölt tagállam egyoldalúan felfüggesztette a nemzetközi védelmet kérelmezők átvételét és visszavételét, a kérelem megvizsgálásáért való felelősség átszáll-e a felelős tagállam meghatározására vonatkozó eljárást lefolytató tagállamra. Másrészt, a kérdést előterjesztő bíróság annak pontosítását kéri a Bíróságtól, hogy a 2013/32 irányelv lehetővé teszi-e a nemzetközi védelem iránti kérelem elfogadhatatlanság miatti elutasítását azzal az indokkal, hogy a felelős tagállam nem hajlandó átvenni vagy visszavenni a nemzetközi védelmet kérelmező személyt.
A Bíróság álláspontja
Először is, ami a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért való felelősséget illeti, a Bíróság mindenekelőtt emlékeztet arra, hogy a felelős tagállam meghatározására vonatkozó eljárást lefolytató tagállam maga is felelőssé válhat e vizsgálatért. Ez az eset áll fenn, ha a menekültügyi eljárás és a kérelmezőkre vonatkozó befogadási feltételek vonatkozásában fennálló olyan „rendszerszintű hiányosságok” miatt, amelyek „[az Európai Unió Alapjogi Chartájának] 4. cikke értelmében vett embertelen vagy megalázó bánásmód kockázatát” idézik elő, e tagállam nem tudja átadni a kérelmezőt a felelős tagállamnak, továbbá ha a felelős tagállam meghatározására vonatkozó eljárást lefolytató tagállam a Dublin III rendelet III. fejezetében megállapított feltételek vizsgálatának lefolytatását követően megállapítja, hogy a kérelmező átadása nem lehetséges az e feltételek alapján kijelölt tagállamnak, illetve annak az első tagállamnak sem, amelyben a kérelem benyújtásra került.
Márpedig a Bíróság már kimondta, hogy a nemzetközi védelmet kérelmezők átvételének és visszavételének egyoldalú felfüggesztése, mint amelyről a jelen ügyben is szó van, önmagában nem igazolhatja az embertelen vagy megalázó bánásmód kockázatával járó ilyen rendszerszintű hiányosság megállapítását.
Ilyen esetben a felelős tagállam meghatározására vonatkozó eljárást lefolytató tagállam nem köteles lefolytatni a Dublin III rendelet III. fejezetében megállapított feltételek vizsgálatát e rendelet 3. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján, továbbá nem köteles arra sem, hogy ugyanezen rendelet 3. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében saját maga váljon a felelős tagállammá.
Nem állapítható tehát meg, hogy a Dublin III rendelet 3. cikke (2) bekezdésének második és harmadik albekezdése olyan íratlan alkalmazási feltételt tartalmazna, amely szerint a felelős tagállamnak késznek kell lennie a nemzetközi védelmet kérelmezők átvételére vagy visszavételére.
Ezt követően, továbbra is abban a helyzetben, amikor valamely tagállam egyoldalúan felfüggeszti a nemzetközi védelmet kérelmezők átvételét és visszavételét, a Bíróság a kérdést előterjesztő bíróság által hivatkozott azon kockázatot vizsgálja, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező érintett személy számára indokolatlanul megnehezítik a nemzetközi védelem iránti eljáráshoz való hozzáférést, végeredményben pedig egyetlen tagállam sem fogja megvizsgálni kérelmét.
E tekintetben a Bíróság emlékeztet arra, hogy a Dublin III rendelet 29. cikkének (2) bekezdése a felelősségnek a megkereső tagállamra történő ipso iure átszállását írja elő, anélkül hogy ezt az átszállást a felelős tagállam bármiféle reakciójától tenné függővé, amennyiben a szóban forgó kérelmező ez utóbbi tagállamnak történő átadását nem hajtják végre az átadási határidőn belül, amely főszabály szerint hat hónap. Ezt a rendelkezést tágan fogalmazták meg, anélkül hogy a felelősség átszállását bizonyos konkrét esetekre korlátoznák. Ennélfogva a felelősség említett átszállására az átadás előírt határidőn belüli végrehajtása elmaradásának okaitól, valamint attól függetlenül kerül sor, hogy a végrehajtás elmaradása a megkereső tagállamnak, a felelős tagállamnak vagy az érintett személynek tudható‑e be. A felelősség átszállására tehát még akkor is sor kerül, ha az érintett személy átadását azért nem lehetett végrehajtani az előírt átadási határidőn belül, mert a Dublin III rendelet III. fejezetében megállapított feltételek alapján felelősként kijelölt tagállam egyoldalúan felfüggesztette az átvételt és visszavételt.
A Dublin III rendelet által követett célok megerősítik ezt az értelmezést. E tekintetben a Bíróság kiemeli, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam gyors meghatározásával, valamint az ilyen védelem megadására vonatkozó eljárásokhoz való hatékony hozzáférés biztosításával kapcsolatos célkitűzésekre tekintettel fontos, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmeket adott esetben a Dublin III rendelet III. fejezetében megállapított feltételek alapján felelősként kijelölt tagállamtól eltérő tagállam vizsgálja meg abban az esetben, ha a kérelmező átadását az előírt átadási határidőn belül nem hajtják végre.
E tekintetben a Bíróság elismeri, hogy ez az értelmezés lehetővé teszi a felelős tagállam számára, hogy az átadási határidő lejártakor és csupán azáltal, hogy egyoldalúan felfüggeszti a nemzetközi védelmet kérelmezők átvételére és visszavételére vonatkozó eljárásokat, kivonja magát a Dublin III rendelet alapján rá háruló kötelezettségek alól. Hangsúlyozza azonban, hogy a megkereső tagállamnak és a felelős tagállamnak még ilyen esetben is egyeztetnie kell és együtt kell működnie annak érdekében, hogy az átadási határidő lejárta előtt átadásra kerüljön sor. Ezenkívül ez utóbbi tagállam felelőssége e határidő alatt maradéktalan és teljes marad, vagyis e határidő alatt fennmarad a felelősség meghatározására vonatkozóan a Dublin III rendelet által bevezetett feltételrendszer.
A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálására vonatkozó felelősségnek az érintett személy e határidőn belüli átadásának elmaradása esetén bekövetkező ipso iure átszállása képezi végső soron az egyetlen módját annak, hogy e személy számára biztosítsák a menekültügyi eljáráshoz való tényleges hozzáférést.
Végül valamely tagállam az uniós jogból eredő kötelezettségei teljesítésének elmulasztását nem igazolhatja azzal a körülménnyel, hogy más tagállamok is megszegik kötelezettségeiket. A Dublin III rendeletnek az eredetileg felelősként kijelölt tagállam általi esetleges megsértésével szembeni jogorvoslat abban rejlik, hogy az Európai Bizottság és bármely más tagállam kötelezettségszegés megállapítása iránti keresetet indíthat e tagállammal szemben.
Másodszor, ami azt a kérdést illeti, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmet mint elfogadhatatlant el lehet-e utasítani azzal az indokkal, hogy a felelős tagállam nem hajlandó átvenni vagy visszavenni a nemzetközi védelmet kérelmező személyt, a Bíróság megállapítja, hogy a 2013/32 irányelv 33. cikkének (2) bekezdése kimerítően felsorolja azokat a helyzeteket, amelyekben a tagállamok a nemzetközi védelem iránti kérelmet elfogadhatatlannak tekinthetik. Ennélfogva, továbbá tekintettel az e felsorolásban szereplő elfogadhatatlansági okok eltérést engedő jellegére, az említett rendelkezést szigorúan kell értelmezni, ezáltal pedig az nem alkalmazható olyan helyzetre, amely nem felel meg a szövegének.
Márpedig a 2013/32 irányelv 33. cikkének (1) bekezdése egyértelműen különbséget tesz azon esetek között, amelyekben a nemzetközi védelem iránti kérelmet a Dublin III rendelet alapján nem vizsgálják meg, és azon esetek között, amelyekben az ilyen kérelmet a 2013/32 irányelv 33. cikkének (2) bekezdésében kimerítően felsorolt okok valamelyike miatt mint elfogadhatatlant el lehet utasítani.
Következésképpen a Bíróság kimondja, hogy a 2013/32 irányelv 33. cikkének (1) bekezdése nem teszi lehetővé a nemzetközi védelem iránti kérelem elfogadhatatlanság miatti elutasítását azzal az indokkal, hogy a felelős tagállam nem hajlandó átvenni vagy visszavenni a nemzetközi védelmet kérelmező személyt.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.
(
1
)	Az egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 180., 31. o.; helyesbítés: HL 2018. L 33., 6. o.; a továbbiakban: Dublin III rendelet).
(
2
)	A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 60. o.; helyesbítés: HL 2016. L 198., 50. o.).