Ideiglenes változat
DEAN SPIELMANN
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. március 5.(1)
C‑5/25. sz. [Pilev](i) ügy
Büntetőeljárás
WE
ellen;
a Sofiyska gradska prokuratura
részvételével
(a Sofiyski gradski sad [szófiai városi bíróság, Bulgária] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – A természetes személyek védelme a bűnügyi személyes adatok kezelése vonatkozásában – A bíróságok által igazságügyi feladataik ellátása során végzett adatkezelési műveletek – Az
(EU) 2016/680 irányelv alkalmazhatósága – A vádlott személyazonosságának nyilvános tárgyaláson történő ellenőrzése – A születési helyre, az állampolgárságra, a lakóhelyre, az iskolai végzettségre, a családi állapotra, a büntetett előéletre és az »etnikai származásra« vonatkozó adatok ”
Bevezetés
1.        A jelen ügy a vádlott személyes adatainak a nemzeti büntetőbíróság által kizárólag azon célból történő gyűjtésének terjedelmére vonatkozik, hogy ellenőrizze, ez a személy valóban a vádiratban említett személy‑e. Nem vonatkozik azonban a bíróság mint az ügy érdemében eljáró bíróság függetlenségének kérdésére, valamint az azzal kapcsolatos mérlegelési mozgásterére, hogy e tekintetben kérdéseket tegyen fel a vádlottnak.
2.        Ez az ügy tehát alkalmat ad a Bíróságnak arra, hogy tisztázza az (EU) 2016/680 irányelv(2) hatályát az (EU) 2016/679 rendelethez(3) képest, és kialakítsa ítélkezési gyakorlatát a személyes adatok büntetőbíróság általi gyűjtésének az adatkezelés céljához viszonyított arányosságát illetően.
Jogi háttér
A 2016/680 irányelv
3.        Ezen irányelv „Tárgy és célok” című 1. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ez az irányelv szabályokat állapít meg a természetes személyek védelmére a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása – így többek között a közbiztonságot fenyegető veszélyekkel szembeni védelem és e veszélyek megelőzése – céljából végzett kezelése tekintetében.”
4.        Az említett irányelv „Hatály” című 2. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ez az irányelv a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott célokból végzett kezelésére alkalmazandó.”
5.        A 2016/680 irányelv „Fogalommeghatározások” című 3. cikkének szövege a következő:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
7.      »illetékes hatóság«:
a)      olyan közhatalmi szerv, amely a bűncselekmények megelőzését, nyomozását, felderítését vagy üldözését, illetve büntetőjogi szankciók végrehajtását illetően eljárni jogosult beleértve a közbiztonságot fenyegető veszélyekkel szembeni védelmet és e veszélyek megelőzését; vagy
b)      bármely egyéb, olyan szerv vagy más jogalany, amely a tagállami jog alapján közfeladatokat lát el és közhatalmi jogosítványokat gyakorol a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése vagy a vádeljárás lefolytatása, illetve büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából, beleértve a közbiztonságot fenyegető veszélyekkel szembeni védelmet és e veszélyek megelőzését;
[…]”
6.        Ezen irányelvnek „A személyes adatok kezelésére vonatkozó elvek” című 4. cikke szerint:
„(1)      A tagállamok előírják, hogy a személyes adatok:
[…]
c)      az adatkezelés céljai szempontjából megfelelőek és relevánsak kell, hogy legyenek, és szükségesre kell korlátozódniuk;
[…]”
7.        Az említett irányelvnek „Az adatkezelés jogszerűsége” című 8. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok biztosítják, hogy az adatkezelés csak akkor és kizárólag annyiban legyen jogszerű, ha és amennyiben olyan feladat ellátásához szükséges, amelyet valamely illetékes hatóság az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott célokból végez, és uniós vagy tagállami jog alapján történik.”
8.        A 2016/680 irányelvnek „A személyes adatok különleges kategóriáinak kezelése” című 10. cikke a következőképpen szól:
„A faji vagy etnikai származásra, politikai véleményre, vallási vagy világnézeti meggyőződésre vagy szakszervezeti tagságra utaló személyes adatok, valamint a genetikai adatok, a természetes személyek egyedi azonosítását célzó biometrikus adatok, az egészségügyi adatok és a természetes személyek szexuális életére vagy szexuális irányultságára vonatkozó személyes adatok kezelése csak akkor megengedett, az érintettek jogaira és szabadságaira vonatkozó megfelelő garanciák mellett, ha arra feltétlenül szükség van és:
a)      az uniós vagy tagállami jog lehetővé teszi;
b)      az érintett vagy más természetes személy létfontosságú érdekeinek védelmét szolgálja; vagy
c)      az ilyen adatkezelés olyan adatokra vonatkozik, amelyeket az érintett kifejezetten nyilvánosságra hozott.”
A bolgár jog
A büntetőeljárásról szóló törvénykönyv (NPK)
9.        A 2006. április 29‑i nakazatelno‑protsesualen kodeks (a büntetőeljárásról szóló törvénykönyv, a továbbiakban: NPK)(4) 138. cikke (2) és (3) bekezdésének szövege a következő:
„[…]
(2)      A kihallgatás előtt a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szerv megállapítja a vádlott személyazonosságát.
(3)      A vádlott kihallgatását azzal a kérdéssel kell kezdeni, hogy érti‑e a vádat, majd fel kell kérni arra, hogy – amennyiben kívánja – a saját szavaival mondjon el mindent, amit a büntetőügyről tud.”
10.      Az NPK 272. cikkének (1) bekezdése következőket mondja ki:
„Az elnök ellenőrzi a vádlott személyazonosságát, megkérdezve tőle teljes nevét, születési helyét és idejét, etnikai származását, állampolgárságát, lakóhelyét, iskolai végzettségét, családi állapotát és személyi azonosító számát, valamint hogy büntetett előéletű‑e.”
11.      Az NPK 311. cikke (1) bekezdésének 2. pontja a következőképpen rendelkezik:
„A bírósági tárgyalásról készült jegyzőkönyv […] tartalmazza […] a vádlott személyére vonatkozó adatokat”.
Az anyakönyvi nyilvántartásról szóló törvény (ZGR)
12.      Az 1999. július 27‑i zakon za grazhdanskata registratsia (az anyakönyvi nyilvántartásról szóló törvény, a továbbiakban: ZGR)(5) 8. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a fő személyazonosító adatok a név, a születési idő (év, hónap és nap szerint) és a születési hely, a nem, az állampolgárság és a személyi azonosító szám.
A bolgár személyazonosító okmányokról szóló törvény (ZBLD)
13.      Az 1999. április 1‑jei zakon za balgarskite lichni dokumenti (a bolgár személyazonosító okmányokról szóló törvény, a továbbiakban: ZBLD)(6) 3. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A személyazonosító okmányok az azokban szereplő adatokkal igazolják a személyazonosságot és szükség esetén az állampolgárságot.”
14.      A ZBLD 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A polgárok kötelesek igazolni magukat a jogszabályban meghatározott, hatáskörrel rendelkező hivatalos személyek kérésére”.
15.      A ZBLD 16. cikke (1) bekezdésének szövege a következő:
„A bolgár személyazonosító okmányok a következő kötelező személyes adatokat tartalmazzák:
1.      név;
2.      születési idő;
3.      személyi azonosító szám (azonosító szám vagy külföldi azonosító szám);
4.      nem;
5.      állampolgárság.”
A bíróságokról szóló törvény (ZSV)
16.      A zakon za sadebnata vlast (a bíróságokról szóló törvény, a továbbiakban: ZSV)(7) 8. cikkének (2) bekezdése a következőket írja elő:
„Az igazságszolgáltatási feladatok ellátása […] során nem korlátozhatók olyan jogok, illetve nem biztosíthatók olyan előnyök, amelyek […] az etnikai származáson […] alapulnak”.
Az alapeljárás, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés és a Bíróság előtti eljárás
17.      A Sofiyska gradska prokuratura (szófiai városi ügyészség, Bulgária) vádiratot nyújtott be a Sofiyski gradski sadhoz (szófiai városi bíróság, Bulgária), a kérdést előterjesztő bírósághoz, amelyben egyrészt azzal vádol egy természetes személyt, hogy 2023. szeptember 6‑án rendőröket vesztegetett meg Szófiában annak érdekében, hogy elkerülje egy szabálysértés, mégpedig vezetői engedély nélküli gépjárművezetés megállapítását, és másrészt, hogy e személy ezzel egyidejűleg taxisofőri tevékenységet végzett anélkül, hogy rendelkezett volna a szükséges engedéllyel. Az ügyészség azt állítja, hogy ezek a cselekmények bűncselekménynek minősülnek.
18.      A 2024. július 5‑én tartott első bírósági tárgyaláson megjelent a szófiai városi ügyészség képviselője, a vádlott és a védője. A kérdést előterjesztő bíróság megindította az eljárást, és a bírósági tanács elnökének az NPK 272. cikkének (1) bekezdése alapján meg kellett állapítania a vádlott személyazonosságát, és ki kellett kérdeznie a vádlottat az e rendelkezésben említett körülményekről.
19.      A bírósági tanács elnöke a vádlott által bemutatott személyazonosító igazolvány alapján megbizonyosodott arról, hogy az előtte megjelent személy a vádiratban vádlottként megnevezett személy. Nem tette azonban fel a vádlottnak a személyazonosságára vonatkozó, az NPK 272. cikkének (1) bekezdésében előírt kérdéseket, és felfüggesztette az ügy tárgyalását.
20.      A kérdést előterjesztő bíróság kérelmet terjesztett a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság, Bulgária) elé annak megállapítása iránt, hogy az NPK 272. cikkének (1) bekezdése nem egyeztethető össze a Konstitutsia na Republika Bulgaria (a Bolgár Köztársaság alkotmánya)(8) bizonyos rendelkezéseivel. Mivel a Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) megtagadta az érdemi határozathozatalt, a kérdést előterjesztő bíróság úgy határozott, hogy előterjeszti a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmet.
21.      A kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy bár a vádlottat kellő bizonyossággal azonosítani tudja – amint azt az első tárgyaláson meg is tette – a minden szükséges egyénítő adatot tartalmazó személyazonosító igazolványába történő betekintés révén, az NPK 272. cikkének (1) bekezdésében előírt, a személyazonosító adatokról történő kikérdezés azért is hasznos, mert növeli annak bizonyosságát, hogy a megjelent személy a válaszaival megerősíti, hogy ő a vádlott, és nem például idegen vagy hamis személyazonosító okmányokat mutatnak be. Jelzi azonban, hogy a személy azonosításához elegendő a megjelent személynél a teljes nevére, a születési idejére és a személyi azonosító számára rákérdezni.
22.      Következésképpen a kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy azáltal, ha az előtte nyilvános tárgyaláson megjelenő személynél rákérdezne az NPK 272. cikkének (1) bekezdésében említett egyéb adatokra – vagyis a születési helyre, az etnikai származásra, az állampolgárságra, a lakóhelyre, az iskolai végzettségre, a családi állapotra, valamint a büntetett előéletre –, és a szóbeli válaszokat rögzítené a bírósági jegyzőkönyvben, megsértené‑e a 2016/680 irányelvnek a személyes adatok kezelésének szükségességére vonatkozó követelményét. Mivel e további adatok nem szükségesek a vádlott biztos és teljes körű azonosításához, azok gyűjtése meghaladja az NPK 272. cikke (1) bekezdése céljának eléréséhez, vagyis a vádlott személyazonosságának megállapításához szükséges mértéket.
23.      A kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy az NPK 272. cikkének (1) bekezdésében említett személyes adatok egy része más célokat is szolgálhat. Így a lakóhely alapján meghatározható a lakcím, amelyről a vádlott idézhető, a büntetett előélet pedig jelentőséggel bírhat a büntetés egyedi meghatározása szempontjából.
24.      A kérdést előterjesztő bíróság azonban lényegében hangsúlyozza, hogy ezek a – bírósági vizsgálati eljárás megkezdése előtt gyűjtött – adatok nem a vádlott személyazonosságának megállapítására szolgálnak. Ezenkívül a vádlott kikérdezése és válaszainak rögzítése nem elegendő az említett körülmények megbízható megállapításához. Végül, a nemzeti jog szerint a megjelent személy személyazonosságának megállapítása során ismertté váló információk nem használhatók fel az érdemi határozathozatal során. A bíróság először megállapítja az előtte megjelenő személy személyazonosságát, és csak ezután tájékoztatja őt a jogairól. Következésképpen ezek az információk (etnikai származás, büntetett előélet, családi állapot, iskolai végzettségére) nem rendelkeznek bizonyító erővel.
25.      Ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy az NPK 272. cikkének (1) bekezdése megfelel‑e a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjában és 8. cikkének (1) bekezdésében foglalt követelményeknek. Álláspontja szerint a születési helyre, az etnikai származásra, az állampolgárságra, a lakóhelyre, az iskolai végzettségre, a családi állapotra és a büntetett előéletre vonatkozó személyes adatok gyűjtése, a bírósági jegyzőkönyvben történő rögzítése, valamint a bírósági ügyiratokban ezt követően történő tárolása meghaladja a büntetőeljárás céljainak eléréséhez szükséges mértéket. A kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak azzal kapcsolatban is, hogy az NPK 272. cikkének (1) bekezdése a vádlott etnikai származására vonatkozó információk tekintetében összeegyeztethető‑e a 2016/680 irányelv 10. cikkével, mivel ezek az információk e személy etnikai származására utalnak.
26.      E körülmények között a Sofiyski gradski sad (szófiai városi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Összeegyeztethető‑e a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének [c)] pontjával, 8. cikkének (1) bekezdésével és 10. cikkének (1) bekezdésével az olyan nemzeti jogi szabályozás (az NPK 272. cikkének (1) bekezdése), amely alapján a vádlott személyazonosságának megállapítása céljából a születési helyére, az etnikai származására, az állampolgárságára, a lakóhelyére, az iskolai végzettségére, a családi állapotára és a büntetett előéletére vonatkozó személyes adatok kezelésére (gyűjtésére, rögzítésére és tárolására) kerül sor, ha az így gyűjtött személyes adatok semmiképpen nem szükségesek a büntetőeljárás céljainak eléréséhez?”
27.      Írásbeli észrevételeket az Európai Bizottság terjesztett elő, amely 2025. december 3‑i nyilvános tárgyaláson szóbeli észrevételeket is előadott.
Elemzés
28.      Még ha az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik is, hogy a kérdést előterjesztő bíróság abból indul ki, hogy a vitatott nemzeti szabályozás a 2016/680 irányelv hatálya alá tartozik, a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdés érdemi vizsgálata előtt elemezni kell a 2016/680 irányelv alkalmazhatóságának kérdését, amelynek egyébként a tárgyalás jelentős részét is szentelték.
A 2016/680 irányelv alkalmazhatóságáról
29.      Először is, az alapeljárásban nem merül fel az a kérdés, hogy „személyes adatok kezeléséről” van‑e szó. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből ugyanis kitűnik, hogy a szóban forgó személyes azonosító adatokat gyűjtik, a bírósági jegyzőkönyvben rögzítik, és az ügy iratai között tárolják. Ráadásul, még ha úgy tekintjük is, hogy az adatokat korábban a nemzeti jog szerint illetékes hatóság gyűjtötte,(9) az „adatkezelés” fogalma tág, és magában foglalja a kérdést előterjesztő bíróság általi betekintést és tárolást is. A „személyes adatok kezelésének” fennállására vonatkozó feltétel tehát teljesül.
30.      A 2016/680 irányelv 1. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 2. cikke (1) bekezdésének szövegéből kitűnik továbbá, hogy két feltétel szükséges ahhoz, hogy a személyes adatok kezelése az említett irányelv hatálya alá tartozzon. Egyrészt ezt az adatkezelést az ugyanezen irányelv 3. cikkének 7. pontja értelmében vett illetékes hatóságnak” kell végeznie, másrészt pedig az említett adatkezelést a 2016/680 irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében felsorolt egyik célból kell végezni, nevezetesen „a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása – így többek között a közbiztonságot fenyegető veszélyekkel szembeni védelem és e veszélyek megelőzése –” céljából. Ezzel szemben az általános adatvédelmi rendelet, amely a személyes adatok kezelése terén a lex generalist alkotja, kizárja a hatálya alól az „illetékes hatóságok” által az ilyen célokból végzett adatkezeléseket,(10) mivel ezen a területen a 2016/680 irányelv az alkalmazandó lex specialis.(11)
31.      Egyrészt arra a kérdésre, hogy valamely bíróság a 2016/680 irányelv személyi hatálya alá tartozhat‑e, véleményem szerint igenlő választ kell adni. Ezen irányelv 3. cikke 7. pontjának a) alpontja ugyanis a „közhatalmi szerv, amely […] eljárni jogosult” kifejezéssel nemcsak a rendőri hatóságokra, hanem a nemzeti büntetőbíróságokra is hivatkozhat.(12) Ez a megállapítás, noha nem következik kifejezetten az „[eljárni jogosult] közhatalmi szerv” fogalmának meghatározásából, logikusan levezethető abból az összefüggésből, amelybe e rendelkezés illeszkedik, és különösen a 2016/680 irányelv több rendelkezéséből.
32.      Ezen irányelv 32. cikkének (1) bekezdése szerint ugyanis a tagállamok előírják, hogy az adatkezelőnek adatvédelmi tisztviselőt kell kijelölnie, és a tagállamok „az igazságszolgáltatási feladatkörükben” eljáró bíróságokat és egyéb független igazságügyi hatóságokat mentesíthetik e kötelezettség alól. Hasonlóképpen, az ezen irányelv 45. cikkének (2) bekezdése, ugyanezen irányelv (80) preambulumbekezdésével(13) összefüggésben értelmezve, kifejezetten figyelembe veszi a nemzeti bíróságokat, kizárva a felügyeleti hatóság hatáskörét „a bíróságok által igazságügyi feladataik ellátása során” végzett adatkezelési műveleteket illetően,(14) a büntetőeljárásra és a bírói függetlenségére vonatkozó különleges szabályokkal való összeütközés elkerülése érdekében.
33.      E rendelkezések megerősítik, hogy a bíróságokat az igazságszolgáltatási feladataik ellátása során terhelik a 2016/680 irányelvben előírt kötelezettségek, ennek keretében megőrizve függetlenségüket és pártatlanságukat.(15)
34.      Ezenkívül a 2016/680 irányelv (11) preambulumbekezdése kifejezetten említi az igazságügyi hatóságokat, amely preambulumbekezdés szerint „[a]z ilyen illetékes hatóságok körébe […] olyan közhatalmi szervek tartozhatnak, mint az igazságügyi hatóságok […]”. Ezen irányelv (20), (49), (107) és (18) preambulumbekezdése(16) szintén hivatkozik a „bíróságok és egyéb igazságügyi hatóságok által végzett [személyesadat‑kezelésre] […], különösen ami a bírósági határozatokban és jegyzőkönyvekben szereplő személyes adatokat illeti”.(17)
35.      Ennélfogva a nemzeti bíróságokat a 2016/680 irányelv értelmében vett „[eljárni jogosult] közhatalmi szerveknek” és ezen irányelv rendelkezéseinek hatálya alá tartozónak kell tekinteni, amennyiben a bírósági határozatokban vagy a büntetőeljárással kapcsolatos dokumentumokban személyes adatokat kezelnek.(18)
36.      Másrészt a kényesebb kérdés az, hogy a bíróság által a bíróság előtti büntetőeljárás keretében végzett adatkezelés a 2016/680 irányelv tárgyi hatálya alá tartozónak tekinthető‑e. Ez a – tudomásom szerint új – kérdés(19) azt veti fel, hogy ez az adatkezelés ezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében és 3. cikke 7. pontjának a) alpontjában felsorolt célok egyikét, és különösen a büntetőügyekben a „vádeljárás lefolytatásának” célját szolgálja‑e, vagy sem.
37.      Emlékeztetek arra, hogy a Bíróság az Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet (A személyes adatok kezelésének céljai – Nyomozás) ítéletben(20) már kimondta, hogy a 2016/680 irányelv 1. cikkében említett célok a „megelőzésre”, a „felderítésre”, a „nyomozásra”, „a vádeljárás lefolytatására” és „a büntetőjogi szankciók végrehajtására” irányuló különálló célokat alkotnak. Ez az ítélet ily módon lehetővé tette annak tisztázását, hogy az uniós jogalkotó olyan szabályokat kívánt elfogadni, amelyek megfelelnek az ezen irányelv hatálya alá tartozó területen illetékes hatóságok által végzett tevékenységeket jellemző sajátosságoknak, figyelembe véve azt, hogy e tevékenységek egymástól elkülönülő olyan tevékenységek, amelyek a rájuk jellemző sajátos célokat követnek.(21)
38.      Kétségtelen, hogy amint arra Campos Sánchez‑Bordona főtanácsnok indítványában rámutatott, a „vádeljárás lefolytatásának” fogalma olyan tevékenységre vonatkozik, amely – az irányelv spanyol nyelvi változatának kivételével – megelőzi a bírósági eljárást.(22) Egyébiránt – a tagállamok jogrendszereiben fennálló különbségek fenntartásával – ez a kifejezés általában az ügyészség által a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személlyel szemben annak érdekében végrehajtott valamennyi cselekményt és eljárást jelenti, hogy e személyt a bűnösségének vagy ártatlanságának megállapítása érdekében bíróság elé állítsák.(23)
39.      Számomra azonban úgy tűnik, hogy a 2016/680 irányelv tárgyi hatályának meghatározása érdekében ahelyett, hogy megpróbálnánk elkülöníteni a „vádeljárást lefolytató hatóság” és a bíróság által a bíróság előtti büntetőeljárás keretében betöltött szerepet, relevánsabb a „vádeljárás lefolytatása” fogalmát a büntetőeljárás céljára tekintettel értelmezni. Ezen irányelv szabályai ugyanis a vádeljárás lefolytatása „céljából” történő személyesadat‑kezelési tevékenységre vonatkoznak.
40.      Márpedig az ilyen cél szerinti felfogás véleményem szerint a „vádeljárás lefolytatása tevékenysége” fogalmának tág értelmezését vonja maga után, amely magában foglalhatja a büntetőbíróságok által bírósági eljárás keretében végzett bizonyos tevékenységeket. A személyes adatoknak a bíróság által a bíróság előtti büntetőeljárás keretében végzett kezelése ugyanis bizonyos körülmények között, amelyek különösen a nemzeti eljárási rendszerektől függnek,(24) úgy tekinthető, mint amely lehetővé teszi a vádlottnak felrótt cselekmények kellő bizonyító erejének, valamint e cselekmények büntetőjogi minősítése pontosságának megállapítását, hogy így végső soron az ítélethez vezessen.(25) Ebben az értelemben az adatkezelő bíróság általi ezen adatkezelések úgy tekinthetők, mint amelyeket a 2016/680 irányelv releváns rendelkezései értelmében „a vádeljárás lefolytatása céljából” végeznek.
41.      Ebben az összefüggésben a „vádeljárás lefolytatásának” tevékenysége nemcsak a rendőrség által folytatott nyomozást és az ügyész által arról hozott határozatot foglalhatja magában, hogy lefolytatja‑e a vádeljárást, vagy sem, hanem a nyomozást, az ügy bíróság elé utalását és adott esetben a bíróság előtti büntetőeljárást is, mint amelyről az alapeljárásban szó van.
42.      Egyébiránt megjegyzem, hogy a jelen ügyben, amint az az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, a rendőrségi nyomozást követően a kérdést előterjesztő bíróság, amely elé az ügyészség vádiratot terjesztett, megindítja az eljárást, és maga e bíróság bírósági vizsgálati tevékenységet végez,(26) amely a vádlott személyazonosságának az NPK 272. cikke szerinti ellenőrzésével kezdődik, és az ugyanezen bíró által hozott érdemi ítélettel folytatódik. Ez utóbbi feladata tehát „a bírósági eljárásnak a büntetőeljárás keretében történő lefolytatása az ügyész által emelt vád alapján”. A kérdést előterjesztő bíróság szerint a büntetőjogi vádeljárás lefolytatása céljából indított büntetőeljárás bírósági szakaszáról van szó. Ebben az összefüggésben értelmet nyer a bíróság előtti büntetőeljárás keretében folytatott „vádeljárás lefolytatása tevékenységének” fogalma.
43.      Hozzáteszem, hogy a „vádeljárás lefolytatása tevékenysége” fogalmának e tág megközelítése amellett, hogy azzal az előnnyel jár, hogy nem érinti a különböző nemzeti büntetőjogi rendszereket, nem ellentétes azzal az elvvel, amely szerint az általános adatvédelmi rendelet, vagyis a lex generalis alkalmazása alóli kivételeket szigorúan kell értelmezni.(27) E megközelítés ugyanis nem ahhoz vezet, hogy a bíróság előtti büntetőeljárás mentesül a személyes adatok védelmére vonatkozó szabályozás alól, hanem ahhoz, hogy az az e területre vonatkozó, az általános adatvédelmi rendelet 2. cikke (2) bekezdésének d) pontjában kifejezetten előírt lex specialis hatálya alá tartozik.
44.      Végül, számomra úgy tűnik, hogy a „vádeljárás lefolytatásának tevékenysége” fogalmának célkutató megközelítése következik a 2016/680 irányelv keletkezéstörténetéből, és az megfelel az irányelv célkitűzéseinek.
45.      Először is ugyanis a 2016/680 irányelv keletkezéstörténetét illetően megjegyzem, hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével az EUMSZ 16. cikk vált a releváns jogalappá a 2008/977/IB kerethatározat(28) felülvizsgálatához. Amint azt a 2016/680 irányelv (10) preambulumbekezdése felidézi, a Lisszaboni Szerződést elfogadó kormányközi konferencia zárónyilatkozatához(29) csatolt, a büntetőügyekben folytatott igazságügyi, valamint a rendőrségi együttműködés területén a személyes adatok védelméről szóló 21. sz. nyilatkozatban a konferencia elismerte, hogy az EUMSZ 16. cikke alapján a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés és a rendőrségi együttműködés területén – e területek sajátos természetéből adódóan – a személyes adatok védelmére és a személyes adatok szabad áramlására vonatkozóan különös szabályok válhatnak szükségessé. A Bizottság tehát két jogszabályt javasolt, amelyek közül az egyik általános jellegű volt, rendelet – a jövőbeli általános adatvédelmi rendelet – formájában, a másik pedig kifejezetten az adatok büntetőjog területén történő védelmére vonatkozott,(30) amelyet a Bizottság érzékenyebbnek ítélt, és így az a tagállamok általi átültetést igénylő irányelv – a jövőbeli 2016/680 irányelv – tárgyát képezte, amely a büntető igazságszolgáltatás szereplői által végezhető valamennyi cselekményre alkalmazandó volt, függetlenül attól, hogy e cselekmények rendelkeznek‑e határokon átnyúló vonatkozással, vagy sem.(31)
46.      Az uniós megközelítés ily módon abban állt, hogy különbséget tettek az adatok rendőrségi és büntetőjogi összefüggésben történő kezelése és az egyéb személyesadat‑kezelések között, figyelembe véve a 2016/680 irányelv hatálya alá tartozó területnek – vagyis a személyes adatok büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés és rendőrségi együttműködés területén történő védelmének – sajátos jellegét, amint az ezen irányelv (10) és (11) preambulumbekezdéséből kitűnik.
47.      Másodszor, ami a 2016/680 irányelv célkitűzéseit illeti, az irányelv célja többek között, amint az a (4), a (7) és a (15) preambulumbekezdéséből kitűnik, a büntetőügyekben folytatott hatékony igazságügyi együttműködés és rendőrségi együttműködés biztosítása érdekében a természetes személyek személyes adatainak következetes és magas szintű védelmének biztosítása, valamint a tagállamok illetékes hatóságai között az ilyen adatok cseréjének elősegítése.
48.      Megjegyzendő, hogy – amint azt a szakirodalomban is hangsúlyozzák – a kettős adatvédelmi rendszer nem elhanyagolható nehézségeket okozhat annak meghatározása során, hogy az általános adatvédelmi rendelet és a 2016/680 irányelv közül melyik a releváns eszköz.(32)
49.      Ennélfogva annál is inkább fontos, hogy a személyes adatok kezelése ugyanazon büntetőeljárás keretében ne tartozzon két különböző jogszabály hatálya alá pusztán amiatt, hogy ezeket az adatkezeléseket ugyanezen eljárás különböző szakaszaiban különböző bűnüldöző hatóságok végezték. Ha ugyanis a büntetőeljárás keretében határozatot hozó büntetőbíróságok ki lennének zárva a 2016/680 irányelv hatálya alól, akkor – amint azt a Bizottság a tárgyaláson hangsúlyozta – széttagolt rendszer jönne létre, amelynek keretében ugyanazon büntetőeljárásban adott esetben a szóban forgó eljárási szakasztól függően két jogszabályt kellene alkalmazni.
50.      Egy ilyen megközelítés véleményem szerint nemcsak a jogbiztonság elvével,(33) hanem a személyes adatok következetes és egységes védelmével is ellentétes lenne.
51.      Ezenkívül bizonyos esetekben a bűnüldöző hatóságok a 2016/680 irányelv keretében nagyobb rugalmassággal rendelkeznek a feladataik ellátása során, mint amellyel az általános adatvédelmi rendelet keretében rendelkeznének.(34) Közelebbről, a „személyes adatok különleges kategóriáinak” kezelését, amely adatok magukban foglalják az úgynevezett „különleges” adatokat, az említett irányelv 10. cikke csak akkor engedi meg, ha arra feltétlenül szükség van, míg azt az általános adatvédelmi rendelet 9. cikkének (1) bekezdése tiltja, az e cikk (2) bekezdésében foglalt kivételekkel. Hasonlóképpen, a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének az adattakarékosság elvére vonatkozó c) pontja előírja, hogy a személyes adatok megfelelőek és relevánsak kell, hogy legyenek, és nem lehetnek túlzott mértékűek, míg az általános adatvédelmi rendelet 5. cikke (1) bekezdésének c) pontja azt írja elő, hogy az adatok az adatkezelés céljai szempontjából megfelelőek és relevánsak kell, hogy legyenek, és a szükségesre kell korlátozódniuk.
52.      A 2016/680 irányelvnek a büntetőeljárás során végig történő alkalmazása tehát annál is inkább indokolt, mivel a személyes adatok védelmére vonatkozó szabályok bizonyos tekintetben eltérhetnek az általános adatvédelmi rendelet szabályaitól.
53.      Végül, a büntetőeljárás széttagolt megközelítése nehezen egyeztethető össze a 2016/680 irányelv (7) preambulumbekezdésében felidézett azon célkitűzéssel, hogy a büntetőügyekben folytatott hatékony igazságügyi együttműködés és a rendőrségi együttműködés biztosítása érdekében elősegítsék a személyes adatoknak a tagállamok illetékes hatóságai közötti cseréjét.
54.      A fentiek összességéből az következik, hogy a személyes adatoknak a nemzeti bíróság által valamely büntetőügy vizsgálata keretében végzett kezelése az illetékes hatóság által a bűncselekmények tekintetében a vádeljárás lefolytatása céljából végzett adatkezelésként a 2016/680 irányelv hatálya alá tartozik.
Az ügy érdeméről
55.      A kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjával, 8. cikkének (1) bekezdésével és 10. cikkével ellentétes‑e az olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a büntetőbíróságnak az NPK 272. cikkének (1) bekezdésében említett valamennyi információt szisztematikusan ellenőriznie kell, mégpedig kizárólag a vádlott bíróság előtti büntetőeljárás keretében történő azonosítása céljából.(35)
56.      Emlékeztetek arra, hogy a magánélet tiszteletben tartásához és a személyes adatok védelméhez való, az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 7. és 8. cikkében biztosított alapvető jogok nem jelentenek korlátlan jogosultságokat. E jogok tehát korlátozhatók, feltéve, hogy – a Charta 52. cikkének (1) bekezdésével összhangban – e korlátozásokat törvény írja elő, és azok tiszteletben tartják az alapvető jogok lényeges tartalmát, valamint az arányosság elvét.(36)
57.      A 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjában előírt adattakarékosság elve és az adatkezelés jogszerűségének az ezen irányelv 8. cikkének (1) bekezdésében előírt elve tehát annak előírására kötelezi a tagállamokat, hogy a szóban forgó személyes adatok az adatkezelés céljai szempontjából megfelelőek és relevánsak legyenek, és ne legyenek túlzott mértékűek, valamint, hogy az adatkezelés – az arányosság elvének megfelelően – az elérni kívánt célok szempontjából szükséges legyen.
58.      Ezenkívül a 2016/680 irányelv 10. cikkének, amely a személyes adatok különleges kategóriáinak, többek között a faji vagy etnikai származásra vonatkozó adatoknak a kezelését szabályozó különös rendelkezésnek minősül, a célja az érintett személy fokozott védelmének biztosítása, amennyiben a szóban forgó adatok különleges érzékenysége és kezelésük körülményei miatt – amint az az említett irányelv (37) preambulumbekezdéséből kitűnik – jelentős kockázatot hordozhatnak az olyan alapvető jogokra és szabadságokra nézve, mint a magánélet tiszteletben tartásához való jog és a személyes adatok védelméhez való jog, amelyeket a Charta 7. és 8. cikke garantál.(37)
59.      A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság feladata a bírósági eljárásnak a büntetőeljárás keretében történő lefolytatása az ügyész által emelt vád alapján. E feladat ellátásához hivatalosan meg kell állapítania a megjelent személy személyazonosságát és különösen azt, hogy e személy a vád alá helyezett vádlott‑e.(38) A vádlott személyazonosságának ellenőrzése céljából az NPK 272. cikkének (1) bekezdése arra kötelezi a kérdést előterjesztő bíróságot, hogy az adott ügyben megjelenő személytől szisztematikusan kérdezzen meg bizonyos személyes adatokat, tudniillik a teljes nevét, születési helyét és idejét, etnikai származását, állampolgárságát, lakóhelyét, iskolai végzettségét, családi állapotát és személyi azonosító számát, valamint hogy büntetett előéletű‑e.
60.      A vádlott személyazonosságának ellenőrzésére irányuló célkitűzés önmagában jogszerű, és az Unió által elismert, a Charta 52. cikkének (1) bekezdése értelmében vett általános érdek – különösen a bíróság előtt megjelenő személlyel kapcsolatos tévedések elkerülése – körébe tartozhat.
61.      A kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell tehát vizsgálnia, hogy a szóban forgó adatgyűjtési követelmény először is alkalmas‑e arra, hogy hozzájáruljon a személyazonosság ellenőrzésére irányuló célkitűzés eléréséhez, másodszor, hogy szükséges‑e, ami azt jelenti, hogy nem léteznek olyan alternatív intézkedések, amelyek kevésbé sértik a személyes adatok védelmének tiszteletben tartásához való jogokat, de ugyanolyan hatékonyak a hivatkozott célkitűzés elérése szempontjából,(39) és harmadszor, arányos‑e ezzel a célkitűzéssel, ami egyrészt a közérdekű cél, másrészt azon személy jogai közötti kiegyensúlyozott mérlegelést jelent, akinek a személyes adatait gyűjtik,(40) és a Bíróság hatáskörébe tartozik, hogy a szükséges értelmezési elemekkel szolgáljon.
62.      Megjegyzem, hogy az előterjesztett kérdés nem bizonyos anyakönyvi és azonosító adatok – például a nevek, a születési idő, valamint a személyi azonosító szám – gyűjtésére vonatkozik. Egyébiránt ezek az adatok hagyományosan – az anyakönyvi nyilvántartásra és a személyazonosító okmányokra vonatkozó bolgár jogszabályok értelmében is(41) – azonosító információknak minősülnek.
63.      Ezzel szemben a kérdést előterjesztő bíróság azt a kérdést veti fel, hogy arányos‑e bizonyos olyan információk szisztematikus gyűjtése, mint először is a születési hely és az állampolgárság, másodszor a lakóhely, az iskolai végzettség, a családi állapot és a büntetett előélet, harmadszor pedig az etnikai származás, amelyeket egymást követően kell vizsgálni.
64.      Először is, ezen adatok némelyike, például a születési hely és az állampolgárság, „fő személyazonosító adatoknak” minősülnek.(42) Ezek ily módon lehetővé teszik azon személy személyazonosságának ellenőrzését, akire a vádirat vonatkozik, és a félreértések elkerülését. Ezenkívül a magánélethez és a személyes adatok védelméhez való jogba történő beavatkozás, amelyet az ilyen információk gyűjtése jelent, nem olyan mértékű, hogy a szóban forgó érdekek mérlegelését követően a személyazonosság ellenőrzésére irányuló célkitűzéshez képest aránytalannak tűnne.
65.      Másodszor, ami az iskolai végzettségre, a családi állapotra, a lakóhelyre és a büntetett előéletre vonatkozó további adatok gyűjtését illeti, amint arra a kérdést előterjesztő bíróság és a Bizottság írásbeli észrevételeiben emlékeztetett, ez az azonosítástól eltérő célokból is releváns lehet. Az iskolai végzettség és a családi állapot ugyanis jelentőséggel bírhat a büntetés egyedi meghatározása céljára. A lakóhely szerepet játszhat a büntetés végrehajtásának más állam részére történő átadása szempontjából. Hasonlóképpen, a büntetett előélet lehetővé teheti annak megállapítását, hogy fennáll‑e visszaesés, vagy sem. Mindazonáltal egyrészt, amint az a bolgár eljárási szabályokból következik, a bírósági tanács elnöke által az előtte megjelent személy személyazonossága ellenőrzésének e szakaszában gyűjtött ezen információk nem használhatók fel az érdemi határozat meghozatala során, és nem rendelkeznek bizonyító erővel. Másrészt és mindenesetre a vádlott kikérdezése és válaszainak rögzítése nem elegendő ezen adatok megbízhatóságának megállapításához. Be kell ugyanis tekinteni az olyan hivatalos dokumentumokba, mint a bűnügyi nyilvántartás, az anyakönyv vagy az oklevél, vagy azokat be kell nyújtani.
66.      E körülmények között úgy vélem, hogy az olyan szabályozás, amely különbségtétel nélkül és általános jelleggel előírja, hogy minden vádlottat szisztematikusan meg kell kérdezni e további adatokról, majd e válaszokat rögzíteni kell a jegyzőkönyvben, meghaladhatja a kizárólag a vádlott azonosításának céljához szükséges mértéket. Az azonosítás követelménye véleményem szerint nem követeli meg a felsorolt adatok valamennyi kategóriájának szisztematikus kezelését, hanem csak azokét, amelyek a konkrét körülményekre tekintettel szükségesek a megjelent személy személyazonosságával kapcsolatos észszerű kétség eloszlatásához, aminek értékelése a nemzeti bíróság feladata.
67.      Egyébiránt, még ha feltételezzük is, hogy az iskolai végzettségre, a családi állapotra, a lakóhelyre és a büntetett előéletre vonatkozó bizonyos adatok bizonyos esetekben szükségesek lehetnek a vádlott azonosításához, az arányosság elve azt is magában foglalja, hogy valamennyi releváns tényezőt mérlegelni kell, és egyensúlyt kell teremteni az elérni kívánt közérdekű cél jelentősége és az érintett alapvető jogaiba és személyes adatainak védelmébe való beavatkozás súlyossága között.(43) Márpedig az a körülmény, hogy ezeket az adatokat szisztematikusan kérik, kiegészítve azzal a ténnyel, hogy erre az adatgyűjtésre nyilvános tárgyalás keretében kerül sor, hogy ezeket az adatokat a jegyzőkönyvben rögzítik, majd a felek számára hozzáférhető iratanyagban tárolják, olyan beavatkozásnak minősülhet, amely meghaladja azt a mértéket, amelyet a büntetőeljárás ezen előzetes szakaszában történő azonosítás megkövetel.
68.      Harmadszor, az „etnikai származásra” vonatkozó adatot illetően emlékeztetni kell arra, hogy a 2016/680 irányelv 10. cikke előírja, hogy a különleges adatok kezelése csak akkor megengedett, „ha arra feltétlenül szükség van”, ami az ilyen adatok kezelése jogszerűségének szigorúbb feltételét képezi, és többek között magában foglalja az „adattakarékosság” említett irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjából következő elvének való megfelelés különösen szigorú ellenőrzését, amelynek e követelmény az említett különleges adatokra való konkrét alkalmazását jelenti.(44) A „csak” határozószónak a „feltétlenül szükség van” kifejezés előtti használata kiemeli, hogy e különleges kategóriák kezelése csak korlátozott számú esetben tekinthető megengedettnek, míg a szükségesség „feltétlen” jellege e szükségesség különösen szigorú értékelését követeli meg.(45)
69.      A nyilvános tárgyaláson minden vádlottnak feltett, az „etnikai származására” vonatkozó, tehát e személy etnikai hovatartozásával kapcsolatos szisztematikus kérdés egyáltalán nem felel meg a 2016/680 irányelv 10. cikke által támasztott követelményeknek.(46) A vádlott azonosítását ugyanis főszabály szerint biztosíthatják a már rendelkezésre álló anyakönyvi adatok és azonosító információk, különösen a személyazonosító okmányok révén, az etnikai származására vonatkozó megjelölés alkalmazása nélkül. Ezenkívül a feltétlen szükségesség követelménye magában foglalja annak konkrét tényezők alapján történő bizonyítását, hogy e meghatározott adat hiányában a kitűzött cél nem érhető el egyenértékű módon. Márpedig az ilyen személyes adatok gyűjtésére vonatkozó, általános és különbségtétel nélküli kötelezettség, amelyet az eljárás e szakaszában írnak elő a vádlott azonosítása érdekében, és amely nem függ az ezen azonosításhoz kapcsolódó valamely különös nehézségtől, számomra főszabály szerint ellentétesnek tűnik az említett irányelv 10. cikkében megfogalmazott „feltétlen szükségesség” követelményével.(47)
70.      A fentiek összességéből az következik, hogy véleményem szerint a kérdést előterjesztő bíróságnak azt a választ kell adni, hogy a 2016/680 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontját, 8. cikkének (1) bekezdését és 10. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint az NPK 272. cikkének (1) bekezdése, amennyiben az megköveteli, hogy a vádlott személyazonosságának a büntetőeljárás keretében történő ellenőrzése céljából a vádlott születési helyére, az iskolai végzettségére, a családi állapotára, a büntetett előéletére és az etnikai származására vonatkozó személyes adatok szisztematikus kezelésére (gyűjtésére, rögzítésére és tárolására) kerüljön sor, még akkor is, ha ezek az adatok e célból nem szükségesek, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
Végkövetkeztetés
71.      A fenti megfontolások összességére tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság a Sofiyski gradski sad (szófiai városi bíróság, Bulgária) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést a következőképpen válaszolja meg:
A személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/680 európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontját, 8. cikkének (1) bekezdését és 10. cikkét
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint a nakazatelno‑protsesualen kodeks (a büntetőeljárásról szóló bolgár törvénykönyv) 272. cikkének (1) bekezdése, amennyiben az megköveteli, hogy a vádlott személyazonosságának a büntetőeljárás keretében történő ellenőrzése céljából a vádlott születési helyére, az iskolai végzettségére, a családi állapotára, a büntetett előéletére és az etnikai származására vonatkozó személyes adatok szisztematikus kezelésére (gyűjtésére, rögzítésére és tárolására) kerüljön sor, még akkor is, ha ezek az adatok e célból nem szükségesek, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
1      Eredeti nyelv: francia.
i      A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.
2      A személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 119., 89. o.; helyesbítések HL 2018. L 127., 7. o.; HL 2021. L 74., 39. o.).
3      A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) (HL 2016. L 119., 1. o., helyesbítések: HL 2021. L 74., 35. o.; HL 2018. L 127, 2. o.; HL 2016. L 314., 72. o.; a továbbiakban: általános adatvédelmi rendelet).
4      A DV 2024. május 1‑jei 39. számával módosított és kiegészített, 2005. október 28‑i 86. száma.
5      A DV 2024. október 8‑i 85. számával módosított és kiegészített, 1999. július 27‑i 67. száma.
6      A DV 2023. augusztus 4‑i 67. számával módosított és kiegészített, 1998. augusztus 11‑i 93. száma.
7      A DV 2024. augusztus 9‑i 67. számával módosított és kiegészített, 2007. augusztus 7‑i 64. száma.
8      A DV 1991. július 13‑i 56. száma.
9      Így vita tárgyát képezheti az a kérdés, hogy maga a kérdést előterjesztő bíróság gyűjti‑e az adatokat, vagy azokat korábban az illetékes hatóság már összegyűjtötte‑e (lásd e tekintetben az NPK 138. cikkének (2) bekezdését).
10      Lásd az általános adatvédelmi rendelet 2. cikke (2) bekezdésének d) pontját.
11      Az általános adatvédelmi rendelet azonban alkalmazandó a személyes adatoknak a 2016/680 irányelv 3. cikkének 7. pontja értelmében vett „illetékes hatóság” általi kezelésére, amennyiben e hatóság más, például foglalkoztatással, a személyzet képzésével, archiválással, kutatással vagy statisztikákkal kapcsolatos célból jár el. Lásd ebben az értelemben: 2022. június 21‑i Ligue des droits humains ítélet (C‑817/19, EU:C:2022:491, 72. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Lásd még: Leiser, M. és Custers, B., „The Law Enforcement Directive: Conceptual Challenges of EU Directive 2016/680”, European Data Protection Law Review, 5. kötet, 3. szám, 2019, 367–378. o., különösen a 371. o.
12      Ezzel szemben úgy vélem, hogy a2016/680 irányelv 3. cikke 7. pontjának b) alpontja nem a bíróságokra vonatkozik, hanem a „bármely egyéb, olyan szerv vagy más jogalany, amely a tagállami jog alapján közfeladatokat lát el és közhatalmi jogosítványokat gyakorol a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése vagy a vádeljárás lefolytatása, illetve büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából” kifejezés célja, hogy a magánszervezetekre terjedjen ki. Itt a privatizált rendfenntartó erőkre vagy a magánjogi jogalany által igazgatott börtönökre gondolhatunk. Lásd e tekintetben: Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public–private partnerships”, International Data Privacy Law, 8. kötet, 1. szám, 2018. február, 52–68. o. Lásd még: De Hert, P. és Sajfert, J., „Chapter 10: Variety, velocity and volume of personal data in criminal investigations and proceedings: the limits drawn by the purpose limitation and data minimization principles in Directive (EU) 2016/680”, in: Research Handbook on EU Criminal Law, szerkesztette: Mitsilegas, V., Bergström, M. és Quintel, T., Edward Elgar Publishing, 2024, 2. kiadás, 212–228. o.
13      E preambulumbekezdés szerint, „[b]ár ezt az irányelvet a tagállami bíróságok és egyéb igazságügyi hatóságok tevékenységére is alkalmazni kell, a felügyeleti hatóságok illetékessége nem terjed ki a személyes adatok kezelésére abban az esetben, amikor a bíróságok igazságszolgáltatási feladatkörükben járnak el, annak érdekében, hogy a bírák függetlenségének megőrzése biztosított legyen igazságszolgáltatási feladataik ellátása során.”.
14      Lásd analógia útján, az általános adatvédelmi rendelet hasonló rendelkezését illetően: 2022. március 24‑i Autoriteit Persoonsgegevens ítélet (C‑245/20, EU:C:2022:216, 26. pont). Ez az ítélet egy olyan közigazgatási jogvitára vonatkozott, amelynek tárgyát egy bíróság által végzett olyan adatkezelés képezte, amelyre bírósági eljárásból származó, személyes adatokat tartalmazó iratok újságírók számára történő ideiglenes rendelkezésre bocsátása keretében került sor, és amelyet az általános adatvédelmi rendelet értelmében az igazságügyi feladatai ellátásának körébe tartozónak tekintették.
15      Lásd e tekintetben: Tosconi, L. és Bygrave, L. A., „Article 3 – Definitions”, in: The EU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, szerkesztette: Kosta, E. és Boehm, F., Oxford University Press, 2024, 79–132. o., különösen a 104. o., 7.2.4. pont, amely az általános adatvédelmi rendelettel és a 2016/680 irányelvvel foglalkozó bizottsági szakértői csoport 2017. október 2‑i 12. ülésének jegyzőkönyvére is hivatkozik, amely említést tesz a tagállamok egyetértéséről a tekintetben, hogy ezen irányelv alkalmazandó a büntetőbíróságokra (a dokumentum elérhető a következő címen: https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/expert-groups/consult?lang=fr&groupID=3461).
16      Közelebbről, ezen irányelvnek „Az érintettet a bűnügyi nyomozások és büntetőeljárások során megillető jogok” című 18. cikke a tájékoztatáshoz, a hozzáféréshez, a helyesbítéshez és a törléshez való jog gyakorlására vonatkozik, és előírja, hogy e jogokat a tagállami joggal összhangban kell gyakorolni, ha a személyes adatokat „bűnügyi nyomozás vagy büntetőeljárás során kezelt bírósági határozat, vagy jegyzőkönyv vagy ügyirat” tartalmazza.
17      Lásd a 2016/680 irányelv (20) preambulumbekezdését.
18      Hozzáteszem, hogy amint az az említett irányelv (20) preambulumbekezdésében szerepel, ez nem fosztja meg a tagállamokat attól a lehetőségtől, hogy nemzeti büntetőeljárási szabályaikban pontosabban meghatározzák ezeket az adatkezelési műveleteket és eljárásokat.
19      Bár a 2016/680 irányelv hatálya a Bíróság ítéleteinek tárgyát képezte, azok nem erre a kérdésre vonatkoznak. Például a légi fuvarozók, jóllehet az utas‑nyilvántartási adatállomány (PNR) adatainak továbbítására vonatkozó jogszabályi kötelezettség terheli őket, nem tekinthetők a 2016/680 irányelv 3. cikkének 7. pontja értelmében vett illetékes hatóságoknak (lásd: 2022. június 21‑i Ligue des droits humains ítélet [C‑817/19, EU:C:2022:491, 81. pont]). Lásd még: Pikamäe főtanácsnok Vyriausioji tarnybinės etikos komisija ügyre vonatkozó indítványa (C‑184/20, EU:C:2021:991, 28. pont) a Vyriausioji tarnybinės etikos komisijára (a közszolgálati összeférhetetlenség megelőzésével foglalkozó főbizottság, Litvánia) vonatkozóan, amelyre alkalmazták az általános adatvédelmi rendeletet (lásd: 2022. augusztus 1‑jei Vyriausioji tarnybinės etikos komisija ítélet, C‑184/20, a továbbiakban: Vyriausioji tarnybinės etikos komisija ítélet, EU:C:2022:601). Hasonlóképpen, a Ceļu satiksmes drošības direkcija (közúti közlekedésbiztonsági igazgatóság, Lettország) az alapügyben szóban forgó – a büntetőpontokra vonatkozó személyes adatoknak a közúti közlekedés biztonsága céljából történő, nyilvánosság számára való hozzáférhetővé tételében álló – tevékenységek gyakorlása során nem a 2016/680 irányelv 3. cikkének 7. pontja értelmében vett „illetékes hatóság” (lásd: 2021. június 22‑i Latvijas Republikas Saeima [Büntetőpontok] ítélet [C‑439/19, EU:C:2021:504, 71. pont]).
20      2022. december 8‑i ítélet (C‑180/21, a továbbiakban: Inspektor ítélet, EU:C:2022:967). Ebben az ítéletben az a kérdés merült fel, hogy azok a személyes adatok, amelyeket akkor szereztek meg, amikor a szóban forgó személy a nyomozás tárgyát képező bűncselekmény sértettjének tűnt, ezt követően kezelhetők‑e ezzel a személlyel mint gyanúsítottal vagy vádlottal szemben annak ellenére, hogy az adatokat eredetileg más célból, nevezetesen felderítés és nyomozás céljából gyűjtötték és kezelték. Ebben az összefüggésben mondta ki a Bíróság, hogy amennyiben a személyes adatokat valamely bűncselekmény „felderítése” és „nyomozása” céljából gyűjtötték, és ezt követően „a vádeljárás lefolytatása” céljából kezelik azokat, az említett gyűjtés és adatkezelés eltérő célokat követ (44. pont), valamint, hogy azt, hogy az adatkezelő általi adatkezelés tiszteletben tartja‑e az adatkezelés arányosságát, az egyes célok különös és önálló célként való figyelembevételével kell megvizsgálni (56. pont).
21      Inspektor ítélet (59. pont).
22      Lásd: Campos Sánchez‑Bordona főtanácsnok Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet (A személyes adatok kezelésének céljai – Nyomozás) ügyre vonatkozó indítványa (C‑180/21, EU:C:2022:406, 15. lábjegyzet). Ez a helyzet többek között a 2016/680 irányelv német, francia, angol, olasz és holland nyelvi változata esetében, különösen a spanyol nyelvi változat kivételével, amely magára a kizárólag a bíróságok számára fenntartott „enjuiciamiento”‑ra (bírósági eljárás) hivatkozik.
23      A nemzeti rendszerek sokféleségéről, valamint a bírák és az ügyészség feladatainak egymást kiegészítő jellegéről lásd: az Európai Bírák Konzultatív Tanácsának (CCJE) és az Európai Ügyészek Konzultatív Tanácsának (CCPE) a bírák és ügyészek közötti kapcsolatokról szóló közös véleménye (1075. ülés) (CM(2009)192). Összehasonlító megközelítésért lásd még: Pradel, J., Droit pénal comparé,
Dalloz, Párizs, 2016, 4. kiadás, különösen a 145. és azt követő pont. A 2016/680 irányelv különböző tagállamokban történő átültetéséről lásd még: Franssen, V. és Corhay, M., „Article 18 – Rights of the data subject in criminal investigations and proceedings”, in: The EU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, i. m., 321–330. o., különösen a „National legislation” című B.3. alcím, 325–328. o.
24      A További lépés az átfogó uniós adatvédelem felé című, 2015. október 28‑i 6/2015. sz. véleményében az Európai Adatvédelmi Testület a felügyeleti hatóságok hatásköréről szóló VI. pontban maga is hangsúlyozta a tagállamok nemzeti rendszerei közötti különbségek fontosságát, valamint azt, hogy nem mindig egyértelmű, hogy az ügyészek „független igazságügyi hatóságok”‑e, és ha igen, mikor, valamint, hogy tevékenységeik mennyiben minősülnek igazságügyi tevékenységnek. Lásd még: az általános adatvédelmi rendelettel és a 2016/680 irányelvvel foglalkozó bizottsági szakértői csoport 2018. február 20‑i 15. ülésének jegyzőkönyve, amely az 5. pontban felidézi az irányelv átültetésével kapcsolatban e tekintetben felmerülő nehézségeket, és néhány tagállam hangsúlyozza, hogy ügyészeik ugyanolyan szintű függetlenséggel rendelkeznek, mint bíráik (elérhető a következő címen: https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/meetings/consult?lang=en&meetingId=3656&fromExpertGroups=true).
25      Lásd: Inspektor ítélet (53. pont), ahol a Bíróság hangsúlyozta, hogy „a személyes adatoknak a »vádeljárás lefolytatása« céljából történő kezelése keretében ezen adatok célja annak megállapítása, hogy a terheltnek felrótt cselekmények kellő bizonyító erővel rendelkeznek, és hogy pontos e cselekmények büntetőjogi minősítése, ezáltal lehetővé téve a hatáskörrel rendelkező bíróság határozathozatalát”.
26      Amint azt a tárgyaláson jelezték, a bolgár büntetőjogban nincs vizsgálóbíró, hanem a rendőrségi nyomozást „bírósági vizsgálat” vagy „igazságügyi vizsgálat” követi.
27      Az általános adatvédelmi rendelet alkalmazása alóli kivételek szigorú értelmezéséről lásd: Inspektor ítélet (78. pont), amelyből az következik, hogy amikor az ügyészség közigazgatási felelősség megállapítása iránti kereset keretében az állam védelme érdekében jár el, célja nem az ezen ügyészség által a 2016/680 irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott célokból ellátandó feladatok teljesítésének biztosítása, tehát az általános adatvédelmi rendelet alkalmazandó. Hasonlóképpen, az, hogy valamely tagállam adóhatósága személyes adatokat gyűjt egy gazdasági szereplő internetes oldalán közzétett, járművek értékesítésére vonatkozó hirdetésekkel kapcsolatban, az általános adatvédelmi rendelet tárgyi hatálya alá tartozik, mivel ezeket az adatokat nem büntetőeljárások folytatásának konkrét céljával vagy a büntetőjog területét érintő állami tevékenységek keretében gyűjtik (lásd: 2022. február 24‑i Valsts ieņēmumu dienests [Személyes adatok adóügyi célból történő kezelése] ítélet [C‑175/20, EU:C:2022:124, 44–46. pont]).
28      A büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés keretében feldolgozott [helyesen: kezelt] személyes adatok védelméről szóló, 2008. november 27‑i kerethatározat (HL 2008. L 350., 60. o.). Ennek hatálya a személyes adatok határokon átnyúló kezelésére korlátozódott.
29      A tagállamok kormányai képviselőinek konferenciája, záróokmány, elfogadták 2007. december 3‑án Brüsszelben (CIG 15/07), elérhető a következő címen: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/CG-15-2007-INIT/hu/pdf.
30      A személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, büntetőeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló, 2012. január 25‑i javaslat (COM(2012)0010).
31      Lásd: De Hert, P. és Papakonstantinou, V., „The New Police and Criminal Justice Data Protection Directive. A First Analysis”, New Journal of European Criminal Law, 7. kötet, 1. szám, 2016, 7–19. o.; és Brière, C., „Défaut de transposition de la directive sur la protection des données dans le domaine pénal: vers une application ordinaire de l’article 260, paragraphe 3, TFUE. CJUE (8e
ch.), 25 février 2021, Commission européenne/Royaume d’Espagne (Directive données à caractère personnel – Domaine pénal), aff. C‑658/19, EU:C:2021:138”, Revue des affaires européennes, 1. kötet, 2021, 223–233. o.
32      Lásd e tekintetben: Sajfert, J. és Quintel, T., „Data Protection Directive (EU) 2016/680 for Police and Criminal Justice Authorities”, SSRN Electronic Journal, 2017, különösen a „Meandering between the Directive and the GDPR” címet viselő I.1. alcím, amely szerzők szerint az általános adatvédelmi rendelet és a 2016/680 irányelv hatálya közötti különbségtétel nem egyértelmű. A szerzők egy rendőr példájára hivatkoznak, aki archiválás céljából személyes adatokat kezel, és ebben az esetben az általános adatvédelmi rendelet hatálya alá tartozik, de rámutatnak arra, hogy az alkalmazandó eszköz kevésbé egyértelmű, ha ez a rendőr a migráció és a határellenőrzés területén személyazonosítási célból jár el: valamely schengeni határ jogellenes átlépése olykor bűncselekménynek minősülhet, de ha a jogellenesen tartózkodó migráns menedékjogot kér, az adatkezelés a folyamatban lévő büntetőeljárás ellenére az általános adatvédelmi rendelet vagy más vonatkozó ágazati keret hatálya alá tartozhat. Ez mutatja az illetékes hatóságok számára annak összetettségét, hogy az adatkezelés céljától függően két különböző jogi szabályozást alkalmazzanak. Lásd még: Vogiatzoglou P., „Article 2 – Scope”, in: The EU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, i. m., 67–78. o., különösen a „Between the LED and the GDPR” című C.2 alcím, 74–75. o. Lásd még: Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public–private partnerships”, i. m.
33      A biztonság elve megköveteli, hogy a jogszabályok alkalmazása előre látható legyen a jogalanyok számára (lásd: 2024. október 4‑i Bezirkshauptmannschaft Landeck [Mobiltelefonon tárolt személyes adatokhoz való hozzáférésre tett kísérlet] ítélet [C‑548/21, EU:C:2024:830, 76. pont]).
34      Lásd e tekintetben: Sajfert, J. és Quintel, T., „Data Protection Directive (EU) 2016/680 for Police and Criminal Justice Authorities”, i. m., különösen a „Croquis of the Directive” című I.4 alcím, 7. o., akik szerint például az adatkezelőnek a 2016/680 irányelv 13. cikkének (1) bekezdése, 15. cikkének (3) bekezdése és 16. cikkének (4) bekezdése alapján több lehetősége arra, hogy korlátozza a hozzáférési jogot, valamint a helyesbítés, a törlés vagy az adatkezelés korlátozása esetleges megtagadásáról történő tájékoztatáshoz való jogot, mint az általános adatvédelmi rendelet 23. cikke keretében. Arról van szó ugyanis, hogy „ne gördüljenek akadályok a hivatalos vagy jogi vizsgálatok, nyomozások vagy eljárások elé”, valamint, hogy ne szenvedjen sérelmet többek között a vonatkozó vádeljárás lefolytatása (lásd a 2016/680 irányelv 13. cikke (3) bekezdésének a) és b) pontját). Lásd még: Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public–private partnerships”, i. m., különösen a 60. o.; valamint De Hert, P. és Sajfert, J., „Chapter 10: Variety, velocity and volume of personal data in criminal investigations and proceedings: the limits drawn by the purpose limitation and data minimization principles in Directive (EU) 2016/680”, i. m., 222. o.
35      Tájékoztató jelleggel megjegyzem, hogy a kérdést előterjesztő bíróság jelzi, hogy a Konstitutsionen sadhoz (alkotmánybíróság) fordult annak érdekében, hogy az állapítsa meg az alapügyben szóban forgó nemzeti rendelkezésnek a Bolgár Köztársaság alkotmányával való összeegyeztethetetlenségét. E kérelmet azonban mint elfogadhatatlant elutasították azzal az indokkal, hogy a kérdést előterjesztő bíróság nem vette figyelembe a 2002. január 1‑jei Zakon za zashtita na lichnite danni (a személyes adatok védelméről szóló törvény; a DV 2024. augusztus 20‑i 70. számával módosított és kiegészített, 2002. január 4‑i 1. száma; a továbbiakban: ZZLD) nyolcadik fejezetét, amely a 2016/680 irányelvet ülteti át. A kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor úgy véli, hogy a ZZLD szabályozása általános jellegű, és mivel az NPK 272. cikkének (1) bekezdése különös jogszabály, az továbbra is alkalmazandó. Emlékeztetek arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság hatáskörrel rendelkezik nemzeti jogának értelmezésére (lásd: 2024. április 30‑i M.N. [EncroChat] ítélet [C‑670/22, EU:C:2024:372, 76. pont]), tehát véleményem szerint válaszolni kell a feltett kérdésre, amelynek relevanciáját vélelmezni kell (lásd: 2023. január 26‑i Ministerstvo na vatreshnite raboti [A biometrikus és genetikai adatok rendőrség általi nyilvántartásba vétele] ítélet [C‑205/21, a továbbiakban: Ministerstvo na vatreshnite raboti ítélet, EU:C:2023:49, 54. pont]).
36      Lásd: 2024. január 30‑i Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia” pri MVR – Sofia ítélet (C‑118/22, a továbbiakban: Direktor na Glavna direktsia ítélet, EU:C:2024:97, 39. pont).
37      Lásd: Ministerstvo na vatreshnite raboti ítélet (116. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Az „etnikai származás” fogalmáról más összefüggésben lásd: 2025. december 18‑i Slagelse Almennyttige Boligselskab, Afdeling Schackenborgvænge ítélet (C‑417/23, EU:C:2025:1017, 71. és azt követő pont) a személyek közötti, faji‑ vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló, 2000. június 29‑i 2000/43/EK tanácsi irányelvre (HL 2000. L 180., 22. o.; magyar nyelvű különkiadás 20. fejezet, 1. kötet, 23. o.) vonatkozóan.
38      A jelen ügyben nem a rendőrség által a nyomozás során a vádlott azonosítása vagy jövőbeli összehasonlítása céljából végzett adatgyűjtésről van szó, mint például a 2025. november 20‑i Policejní prezidium (Biometrikus és genetikai adatok tárolása) ítélet (C‑57/23, EU:C:2025:905, 84. pont) alapjául szolgáló ügyben.
39      Lásd analógia útján: 2021. június 22‑i Latvijas Republikas Saeima (Büntetőpontok) ítélet (C‑439/19, EU:C:2021:504, 109. és 110. pont).
40      Lásd analógia útján: Vyriausioji tarnybinės etikos komisija ítélet (98. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Lásd még: Direktor na Glavna direktsia ítélet (62. pont).
41      Lásd a jelen indítvány 12–15. pontját.
42      Lásd a ZGR 8. cikkének (1) bekezdését, amelynek tartalma a jelen indítvány 12. pontjában található.
43      Lásd analógia útján: Vyriausioji tarnybinės etikos komisija ítélet (98. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Lásd még: Direktor na Glavna direktsia ítélet (62. pont).
44      Lásd: Direktor na Glavna direktsia ítélet (48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
45      Lásd: Ministerstvo na vatreshnite raboti ítélet (118. és azt követő pont); 2025. november 20‑i Policejní prezidium (Biometrikus és genetikai adatok tárolása) ítélet (C‑57/23, EU:C:2025:905, 78. pont). Lásd még: Szpunar főtanácsnok Comdribus ügyre vonatkozó indítványa (C‑371/24, EU:C:2025:631, 43. és azt követő pont).
46      Egyébiránt felmerül bennem a kérdés, hogy mi az oka az „etnikai származásra” vonatkozó e kérdésnek, amely az EUSZ 2. cikk értelmében vett uniós értékekre tekintettel problematikus lehet.
47      Lásd ebben az értelemben: Ministerstvo na vatreshnite raboti ítélet (128. és 129. pont); Simon, D., „Données personnelles – Traitement des données sensibles dans les procédures pénales”, Revue Europe,
LexisNexis, 3. szám, 2023, 112. sz. kommentár.