62007CC0240
DÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2008. május 22. (
1
)
C-240/07. sz. ügy
Sony Music Entertainment (Germany) GmbH
kontra
Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH
„A szerzői joggal szomszédos jogok — Hangfelvétel-előállítók jogai — Többszörözési jog — Terjesztési jog — Védelmi idő — 2006/116/EK irányelv — Harmadik országok állampolgárainak jogai”
I – Bevezetés
1.
A művészek gyakran használnak álneveket, ily módon a közönség nehezen tudja követni, hogy kedvenc sztárjai a mozi, a színház, a festészet vagy a zene világában mikor használják a valódi nevüket, vagy mikor bújnak művésznevek mögé. Csupán kevés sztárnak adatik meg, hogy a kitalált és a valós személye hasonló ismertséget érjen el (hirtelenjében csak Marilyn Monroe/Norma Jean Backer neve jut eszembe).
2.
Így valószínű, hogy a jelen ügy hátterében álló énekes-dalszerző a saját neve alatt – amely nem más, mint Shabtai Zisel ben Abraham, mivel egy odesszai családból származik (
2
) – csak szűkebb körben szerezhetett volna hírnevet. Megkockáztatom, hogy még a nevének egy európai nyelvre történő fordítása (Robert Allen Zimmerman) sem segítette volna nagyobb sikerhez. A művészneve ezzel szemben a zeneszeretők körében már generációk óta jól ismert: Bob Dylan (
3
).
3.
Phil Collinshoz (
4
) és Cliff Richardhoz (
5
) hasonlóan ezen énekes művei, aki a walesi költő, Dylan Thomas (1914–1953) (
6
) nagy csodálója, kinek keresztnevét családnévként vette fel, igen nyereséges hangfelvételek kedvelt tárgyát képezik, amelyeket éppen ezért válogatás nélkül többszöröznek.
4.
A Bundesgerichtshof (Németország) három kérdést terjesztett a Bíróság elé előzetes döntéshozatal végett ezen valóságos rockbálványnak a hatvanas évek elején megalkotott műveit tartalmazó hanghordozókkal kapcsolatban, amelyek tekintetében az ezeket Németországban megillető védelemmel kapcsolatban állást kell foglalnia. A Bundesgerichtshof lényegében kételkedik abban, hogy ezek a hanghordozók a közösségi jog értelmében védelemben részesülhetnek, mivel a nemzeti jog fényében ilyen védelem kizárt.
5.
E kérdés gazdasági jelentősége nem elhanyagolható, mivel ennek kimenetelétől függ, hogy a szerzői jogokról és szomszédos jogokról szóló német törvény 1966. évi hatálybalépését megelőzően született számos mű közkincs marad-e, és szabadon felhasználható, vagy pedig akként kell tekinteni ezeket, mint amelyek e jogok által védelemben részesülnek, és ily módon e jogok jogosultjainak akaratától függően használhatók fel.
II – Jogi háttér
A – A közösségi jog
6.
A tagállamok jogrendjeinek a szellemi tulajdon terén való közelítése alapvetően a 93/98/EGK irányelv (
7
) útján valósult meg, amelyet a későbbiekben módosítottak (
8
), illetve amelyet a korábbi irányelveket kodifikáló 2006/116/EK irányelv (
9
) hatályon kívül helyezett.
7.
„A szomszédos jogok védelmi ideje” cím alatt a 2006/116 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése ekként rendelkezik:
„A hangfelvétel-előállítók jogai az első rögzítéstől számított 50 év elteltével megszűnnek. […].
Amennyiben azonban a hangfelvétel-előállítók jogai a 93/98/EGK irányelvnek az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001/29/EK irányelvvel történő módosítást megelőző szövege szerinti 3. cikkének (2) bekezdése értelmében 2002. december 22-én már nem részesültek védelemben, ez a bekezdés nem jár azzal a hatással, hogy e jogok újra védelemben részesüljenek.”
8.
A 2006/116 irányelvnek a „Védelem harmadik országok vonatkozásában” címet viselő 7. cikke az (1) és (2) bekezdésében a fentieket a következőkkel egészíti ki:
„(1)   Azon művek esetében, amelyeknek a Berni Egyezmény[ (
10
)] értelmében vett származási országa harmadik ország, és amelyeknek szerzője nem közösségi állampolgár, a tagállamban biztosított védelmi idő legkésőbb a származási ország védelmi idejének megszűnésekor megszűnik, anélkül hogy ez az idő az 1. cikkben meghatározott időt meghaladná.
(2)   A 3. cikkben foglalt védelmi időt olyan jogosultakra is alkalmazni kell, akik nem a Közösség valamely tagállamának állampolgárai, feltéve, hogy a tagállamok számukra védelmet biztosítanak. A tagállamokban biztosított védelem azonban – a tagállamok nemzetközi kötelezettségeinek sérelme nélkül – legkésőbb a jogosult állampolgársága szerinti országban biztosított védelem megszűnésének napján megszűnik, és ez az idő nem haladhatja meg a 3. cikkben meghatározott védelmi időt.”
9.
A 2006/116 irányelv „Időbeli hatály” cím alatti 10. cikkének (1)–(3) bekezdése így szól:
„(1)   Ha valamely, az ezen irányelvben foglalt védelmi időnél hosszabb védelmi idő egy tagállamban 1995. július 1-jén már megkezdődött, az az érintett tagállamban ennek az irányelvnek a hatására nem rövidül le.
(2)   Az ezen irányelvben foglalt védelmi időket minden olyan műre vagy teljesítményre alkalmazni kell, amely legalább egy tagállam védelemben részesült az (1) bekezdésben meghatározott időpontban a szerzői jogra vagy a szomszédos jogokra vonatkozó nemzeti rendelkezéseknek megfelelően, vagy amely ezen időpontban megfelel [a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 1992. november 19-i 92/100/EGK tanácsi irányelvben] [HL L 346., 61. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 120. o.] foglalt védelmi feltételeknek.
(3)   Ez az irányelv nem érinti az (1) bekezdésében foglalt időpontot megelőzően végzett felhasználási cselekményeket. A tagállamok elfogadják azokat a rendelkezéseket, amelyek különösen a harmadik személyek által szerzett jogok védelme érdekében szükségesek.”
B – A nemzetközi jog
10.
A Szellemi Tulajdon Világszervezete (WIPO) három nemzetközi egyezményt fogadott el, amelyek különösen a hangfelvétel-előállítók jogainak védelmét szolgálják: a Római Egyezményt (
11
), a „hangfelvétel-egyezmény”-t (
12
) és a „WPPT”-t (
13
). Ez utóbbi egyezményt a Közösség a 2000/278/EK határozattal (
14
) a hatásköre alá tartozó területekre nézve elfogadta.
11.
A hangfelvétel-előállítók jogainak időtartamát illetően a Római Egyezmény (
15
) és a hangfelvétel-egyezmény (
16
) legalább húszéves időszakot határoz meg, míg a WPPT (
17
) ezt legalább ötven évre emelte, amelyből a védelmi idő meghosszabbításának tendenciájára lehet következtetni.
12.
Ugyanakkor, a szellemi tulajdonjogoknak a nemzetközi kereskedelemre kifejtett esetleges hatásuk miatt való részleges harmonizációja érdekében a TRIPs Megállapodás (
18
) a szellemi tulajdon különböző típusaira vonatkozóan egy sor rendelkezést tartalmaz. A következőkben azokat a rendelkezeseket sorolom fel, amelyek a hangfelvételekre vonatkoznak, vagy a Bíróság elé terjesztett kérdések megválaszolásában segítségül lehetnek.
13.
Így az általános rendelkezések között a TRIPs Megállapodásnak a nemzeti elbánás elvét rögzítő 3. cikke különösen említést érdemel:
„(1)   Mindegyik tag a többi tag állampolgárai számára a saját állampolgárainak nyújtottnál nem kevésbé előnyös elbánást köteles nyújtani a szellemi tulajdon oltalmával kapcsolatban, azoktól a kivételektől függően, amelyekről a Párizsi Egyezmény (1967), a Berni Egyezmény (1971), a Római Egyezmény és az integrált áramkörök szellemi tulajdonáról szóló egyezmény rendelkezik. Az előadóművészek, a hangfelvétel-előállítók és a műsorszóró szervezetek tekintetében ez a kötelezettség csakis a jelen megállapodásban rögzített jogok vonatkozásában érvényes. […]
[…]”
14.
Ezzel szemben a TRIPs Megállapodás 4. cikke a legnagyobb kedvezményes elbánás elvét erősíti meg, amennyiben a tagok bármelyike által bármely más ország állampolgárának biztosított előnyt, kedvezményt, kiváltságot vagy mentességet azonnal és feltétel nélkül meg kell adni valamennyi többi tag állampolgárainak. A szóban forgó cikk egyébként felsorol néhány kivételt ezen kötelezettség alól, amelyek vizsgálatától a jelen jogvita keretében el lehet tekinteni.
15.
A TRIPs Megállapodás 9. cikkének (1) bekezdése pedig a Berni Egyezményre utal, előírva a tagok számára, hogy az annak 1–21. cikkében foglaltakat betartsák.
16.
A hangfelvételgyártók jogait illetően a TRIPs Megállapodás 14. cikke így rendelkezik:
„(1)   A hangfelvételen rögzített előadásuk tekintetében az előadóművészek jogosultak megtiltani a hozzájárulásuk nélküli következő cselekményeket: rögzítetlen előadásuk rögzítését és az ilyen rögzítés sokszorosítását. […]
(2)   A hangfelvételgyártókat megilleti a hangfelvételeik közvetlen vagy közvetett sokszorosítása engedélyezésének vagy megtiltásának joga.
[…]
(5)   Az előadóművészeket és a hangfelvételgyártókat a jelen Megállapodás alapján megillető védelem időtartama legalább ötven év, amelyet annak a naptári évnek a végétől kell számítani, amelyben az előadás vagy a rögzítés történt. […]
[…]”
C – A nemzeti szabályozás
17.
Németországban a szellemi tulajdont a szerzői jogról és szomszédos jogokról szóló, 1965. szeptember 9-i törvény (Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte; BGBI 1965., 1273. o.; a továbbiakban: UrhG) (
19
) szabályozza. Ezen törvény 137f. §-a a belső jogot a 93/98 irányelvnek megfeleltető átmeneti rendelkezés szerepét tölti be. Ezen cikk (2) és (3) bekezdése előírja:
„(2)   E törvény – 1995. július 1-jén módosított – rendelkezései olyan művekre is alkalmazandók, amelyek e törvény szerinti védelme ugyan 1995. július 1-jét megelőzően lejárt, de az Európai Unió valamely más tagállamának vagy az Európai Gazdasági Térségről szóló Megállapodásban részes államnak a törvénye szerint ezen időpontban még fennállt. Az első mondatban foglaltak megfelelően irányadók […] a hangfelvétel-előállítókat (85. §) […] megillető szomszédos jogokra is.
(3)   Ha a (2) bekezdés alapján valamely mű védelme e törvény hatályának körében ismét feléled, a feléledt jogok a szerzőt illetik meg. Valamely 1995. július 1-jét megelőzően megkezdett felhasználási cselekmény mindazonáltal csak a meghatározott keretek között folytatható. Az 1995. július 1-jét követő felhasználás után megfelelő díjazás fizetendő. Az első, második és harmadik mondatban foglaltak megfelelően irányadók a szomszédos jogokra is.”
III – Az alapeljárás tényállása
18.
A Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH (a továbbiakban: Falcon) vállalkozás, az alapeljárás alperese és a fellebbezési eljárásban ellenérdekű fél, két, Bob Dylan előadásainak felvételét tartalmazó kompakt lemez hanghordozót (a továbbiakban: CD) forgalmaz. Az egyik CD címe Bob Dylan – Blowin’ in the Wind, a másiké Bob Dylan – Gates of Eden.
19.
E CD-k a Bob Dylan – Bringing It All Back Home, The Times They Are A-Changin’ és Highway 61 Revisited albumokon megjelent zeneszámokat tartalmazzák.
20.
A Sony Music Entertainment (Germany) GmbH (a továbbiakban: Sony), az alapeljárás felperese és a felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél, a jól ismert, azonos nevű japán nemzetközi csoport német leányvállalata. Azt állítja, hogy e két CD-n található zeneszámokat 1966. január 1-jét megelőzően, 1964-ben és 1965-ben jelentették meg az Egyesült Államokban.
21.
A Sony továbbá arra hivatkozik, hogy egy amerikai vállalat Németország tekintetében is megszerezte a Bob Dylan albumokra vonatkozóan az eredeti hangfelvételekhez fűződő jogokat, és e jogokat rá ruházták át. Következésképpen az alperes a szellemi tulajdonhoz fűződő jogait sérti, amikor többszörözi és terjeszti ezeket a CD-ket.
22.
Ennek következtében a Sony a Falcon eltiltását kéri a Bob Dylan – Blowin in the Wind és a Bob Dylan – Gates of Eden CD-k többszörözésétől, valamint közvetlen vagy harmadik személyek általi forgalmazásától. Kéri továbbá az alperes adatszolgáltatásra való kötelezését és az okozott kár megtérítésére vonatkozó kötelezettségének megállapítását.
23.
A Falcon ugyanakkor azt állítja, hogy a német jogrend alapján az 1966. január 1-je előtt rögzített Bob Dylan albumok tekintetében a lemezkiadót semmiféle jogosultság nem illeti meg.
24.
Első fokon a Landgericht Rostock nem adott helyt a Sony érveinek, és a keresetet elutasította.
25.
Az Oberlandesgericht Rostock előtt kezdeményezett eljárásban a fellebbező elállt az eltiltásra irányuló kérelmétől, az alperes adatszolgáltatási és kártérítési kötelezettségének megállapítására irányuló kérelmét azonban fenntartotta.
26.
Az Oberlandesgericht Rostock a Sony fellebbezési kérelmét elutasította arra hivatkozva, hogy a Németországban és az Egyesült Államokban hatályos Genfi Egyezmény értelmében a hangfelvétel-előállítókat az UrhG 85. §-a szerinti védelem csak az 1966. január 1-jét követően létrehozott teljesítményeik vonatkozásában illeti meg. Az Oberlandesgericht Rostock továbbá úgy értékelte, hogy az ezen időpontot megelőzően előállított hangfelvételek a 93/98 irányelvet átültető átmeneti rendelkezéseket tartalmazó UrhG 137f. §-a alapján sem részesülnek védelemben. Ezen utóbbi cikk (2) bekezdése nem alkalmazható az 1966. január 1-jét megelőzően rögzített hangfelvételekre, mivel ezek még nem részesültek Németországban védelemben.
IV – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
27.
A Sonynak a fellebbezési ítélettel szemben benyújtott felülvizsgálati kérelmét illetően a Bundesgerichtshof úgy értékeli, hogy az eljárás kimenetele a 2006/116 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének értelmezésétől függ. A kérdést előterjesztő bíróság az általa előzetes döntéshozatal végett előterjesztett kérdések jelentőségét a következőkre alapítja.
28.
Egyrészt a Bundesgerichtshof elutasítja azt az álláspontot, miszerint a Genfi Egyezmény visszaható hatálya túlterjeszkedik a nemzeti jogszabály által biztosított védelem idején, amely az UrhG 129. § (1) bekezdése alapján – a hangfelvétel-előállítók UrhG 85. §-a szerinti jogai tekintetében – a visszaható hatályt az UrhG hatálybalépésének időpontjára, azaz 1966. január 1-jére korlátozza.
29.
Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság azt sem gondolja, hogy a jogvita tárgyát képező hangfelvételek németországi védelme az UrhG 137f. § (2) bekezdésének közvetlen alkalmazásából következne, amely rendelkezést (
20
) a nemzeti jognak a 93/98 irányelvnek való megfeleltetése érdekében illesztették be. Következésképpen ezt a cikket a szóban forgó irányelv 10. cikkének (2) bekezdése fényében kell értelmezni. Az UrhG 137f. §. (2) bekezdésének tartalmára tekintettel, amely értelmében a védelem akkor éled csak fel újra, ha az 1995. július 1-jét megelőzően „lejárt”, a kérdést előterjesztő bíróság ugyanis osztja az Oberlandesgericht Rostock azon álláspontját, miszerint valamely harmadik állam állampolgárságával rendelkező lemezkiadók által 1966. január 1-jét megelőzően rögzített hangfelvételek soha nem élveztek védelmet Németországban.
30.
Tekintettel arra, hogy a Bundesgerichtshof elfogadja a Sony azon állítását, miszerint Nagy-Britannia nemzeti joga alapján az 1966. január 1-jét megelőzően rögzített hangfelvételek is védelemben részesülnek, és hogy e védelmet az amerikai hangfelvétel-előállítók Egyesült Államokban megjelentetett hangfelvételeire is kiterjesztették, kétségek merülnek fel a 2006/116 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének értelmezését illetően.
31.
Ezen körülmények között a Bundesgerichtshof úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
A 10. cikk (2) bekezdésében meghatározott feltételek fennállása esetén alkalmazni kell-e a 2006/116 irányelv által előírt védelmi időt akkor is, ha a védelem igénylésének helye szerinti tagállamban az érintett teljesítmény védelemben még nem részesült?
2)
Az 1. kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
a)
A 2006/116 irányelv 10. cikkének (2) bekezdése szerinti nemzeti rendelkezésnek minősülnek-e a tagállamok olyan jogosultak védelmére vonatkozó rendelkezései is, akik nem valamely közösségi tagállam állampolgárai?
b)
A 2006/116 irányelv 10. cikkének (2) bekezdése értelmében olyan teljesítményekre is irányadó-e az irányelvben előírt védelmi idő, amelyek bár 1995. július 1-jén megfeleltek a 92/100 irányelvben foglalt védelmi feltételeknek, jogosultjaik azonban nem valamely közösségi tagállam állampolgárai?”
32.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatot 2007. május 16-án nyújtották be a Bíróság Hivatalához, az alapeljárás felei és az Európai Közösségek Bizottsága az eljárás írásbeli szakaszában írásbeli észrevételeket nyújtott be.
33.
A Sony, a Falcon, valamint a Bizottság képviselői részt vettek a 2008. április 15-i tárgyaláson, hogy szóbeli észrevételeiket előadják.
V – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elemzése
A – A védelem visszaható hatálya (első kérdés)
34.
Első kérdésével a Bundesgerichtshof arra keresi a választ, hogy a 2006/116 irányelv 10. cikkének (2) bekezdése értelmében előírt védelmi időt olyan teljesítmények tekintetében is alkalmazni kell-e, amelyek a védelem igénylésének helye szerinti tagállamban még nem részesültek védelemben. Ez a német törvénynek a hatálybalépését megelőző időpontra való visszaható hatályú alkalmazását feltételezné.
35.
A kérdés indokolt, mivel a hanghordozók Németországban az UrhG 1965. szeptember 9-én történt kihirdetése előtt nem részesültek ex lege jogi védelemben. Ugyanakkor, amint azt az alapeljárás tényállásának összefoglalása során kifejtettem, a vitatott hangfelvételeket 1964-ben és 1965-ben, azaz ezen időpontot megelőzően állították elő.
36.
A jogok védelmének visszaható hatályú kiterjesztése azonban a szellemi tulajdon nemzetközi jogának bizonyos alapvető előfeltételeit sértené. Így a Berni Egyezmény 18. cikkének (2) bekezdése nem teszi lehetővé, hogy az egyik országban létrejött mű, amely az Unió (
21
) azon másik államában, amelyben a védelmet igénylik, szabaddá vált, ismét a szellemi tulajdonjoghoz fűződő védelem alá essen, és az Egyezmény rendelkezései vonatkozzanak rá, mégpedig alapvetően a szabad felhasználás időszakában (
22
) a harmadik személyek által megszerzett jogok alapján.
37.
A hangfelvétel-előállítók jogai terén a visszaható hatály tilalma főszabály szerint ugyancsak alapelvvé vált minden jelentős nemzetközi szerződésben, azaz a Római Egyezményben (
23
), a hangfelvétel-egyezményben (
24
) és a WPPT-ben (
25
).
38.
A közösségi keret vonatkozásában azonban a Bíróság a 93/98 irányelv 10. cikkének vizsgálatát követően megerősítette azt az álláspontot, amely egyrészt kimondja a szóban forgó irányelv végrehajtását megelőzően alkalmazandó jogszabályok értelmében megszűnt szerzői és szomszédos jogok esetleges feléledését, nem érintve az ezen jogszabályok értelmében végzett felhasználási cselekményeket, másrészt pedig a tagállamokra rója az ezen felhasználási cselekmények alapján a harmadik személyek által megszerzett jogok védelmét szolgáló intézkedések elfogadásának kötelezettségét. (
26
)
39.
A Bíróság úgy jutott erre a következtetésre, hogy ezt a cikket egy integrációs célkitűzés szemszögéből értelmezte, megállapítva, hogy ez a közösségi jogalkotó kifejezett szándékából következik. Míg ugyanis az irányelvnek a Bizottság által kidolgozott eredeti javaslata azt mondta ki, hogy ezek a rendelkezések „azon jogokra [alkalmazandók], amelyek 1994. december 31-ével nem szűntek meg”, az Európai Parlament ezt a javaslatot módosította, újraszövegezve azt úgy, ahogyan az a végső változatban is megjelenik. (
27
) A Bíróság hozzáfűzte, hogy ez a megoldás arra irányult, hogy a szerzői és szomszédos jogok védelmi idejére vonatkozó nemzeti rendelkezések harmonizációjának célkitűzése a lehető leggyorsabban elérhető legyen, elkerülve azonban, hogy valamely tagállamokban megszűnt jogok más tagállamokban továbbra is védelemben részesüljenek. (
28
)
40.
A nemzeti jogrendek gyors összehangolására irányuló szándék az úgynevezett „Patricia”-ügyben hozott ítéletben (
29
) kapott különös hangsúlyt, amelyben a Bíróság a szellemi tulajdonjog védelmére vonatkozó jogszabályok közelítésének elmulasztása tekintetében elfogadta a kereskedelem olyan korlátozásait, amelyek a nemzeti jogszabályok e téren való eltéréseiből erednek. (
30
)
41.
Összegezve, a szóban forgó irányelv 10. cikke (2) bekezdéséből arra lehet következtetni, hogy a meghatározott védelmi idő alkalmazása a közkinccsé vált művek vagy teljesítmények védelmének megújulásához vezet. (
31
)
42.
Azonban ezek a magyarázatok, amelyek azt a kérdést válaszolják meg, hogy a korábban védett, szerzői joggal szomszédos jogok érvényesen feléledhetnek-e, nem oszlatják el a kétséget azon kérdés felől, hogy ezek lehetővé teszik-e azon jogokkal kapcsolatos bizonytalanágok feloldását, amelyek soha nem részesültek védelemben.
43.
Mindazonáltal hajlok arra, hogy mindkét esetre ugyanazon elbánást kell alkamazni, mégpedig a következőkben kifejtett indokok alapján.
44.
Egyrészt a harmonizáció gyorsítására vonatkozó érv semmit nem veszít jelentőségéből a korábban védelemben nem részesített szomszédos jogok tekintetében. Másrészt a 2006/16 irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében foglalt, a szomszédos jogokat védő – akár nemzeti, akár pedig a 92/100 irányelven (
32
) alapuló – rendelkezésekre vonatkozó pontosítás releváns, amennyiben a teljesítmények az e rendelkezések alkalmazásához szükséges feltételeket teljesítik.
45.
A harmonizációs törekvést illetően megjegyzendő, hogy a közösségi jogalkotó a visszaható hatály tilalma és annak teljes elismerése közötti középutat fogadta el. Olyan kompromisszumos megoldást részesített előnyben, amely értelmében elegendő, ha egy meghatározott mű a 93/98 irányelv átültetésére nyitva álló határidő lejártakor, azaz 1995. július 1-jén (
33
) egyetlen tagállamban védelemben részesül, ahhoz, hogy az egész Közösségben hatályos határidő legyen rá alkalmazható. (
34
)
46.
Következésképpen ezek a művek vagy teljesítmények ismételten jogi védelemben részesülnek azokban a tagállamokban, amelyekben közkinccsé váltak, amennyiben nem váltak közkinccsé a Közösség valamennyi országában. Az irányelv által felállított új védelmi idő úgy értendő, hogy az a szomszédos jogok által védett valamennyi teljesítményre is kiterjed. (
35
)
47.
Továbbá a fent hivatkozott Phil Collins és társai ügyben hozott ítéletben, amely közel egyidejű a 93/98 irányelv elfogadásával, a Bíróság kimondta, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalma egyaránt vonatkozik az irodalmi és előadóművészi teljesítményekre, illetve a szomszédos jogokra vonatkozó nemzeti jogszabályokra, ami de facto teljes visszaható hatályuk elismeréséhez vezetett. Ez az ítélet ugyanis azt követeli meg, hogy valamennyi szerzői jog és azzal analóg jog mindig és minden országban a belső jog által biztosított jogokkal azonos bánásmódban részesüljön. (
36
)
48.
Azon jogok megközelítésének módja, amelyek abban az országban, ahol hivatkoznak rájuk (az alapjogvitában a Németországi Szövetségi Köztársaság), soha nem részesültek védelemben, nem változik, mivel másképpen a harmonizációs törekvés meghiúsulna. A közösségi rendelkezések azon alapulnak, hogy a belső piac zavartalan működése érdekében harmonizálni kell a tagállamok jogszabályait, hogy a Közösségen belül egységes védelmi idő érvényesüljön. (
37
)
49.
A jogalkotó tehát megpróbálja egységesíteni ezen jogok védelmi idejét és ezek közkinccsé válásának idejét. Következésképpen, az irányelv szellemével ellentétes lenne, ha a szerzői jogokra vonatkozó nemzeti jogszabályok hatálybalépését megelőző védelem hiánya folytán a művek és a szomszédos jogok nem részesülnének védelemben.
50.
Ezt az elgondolást megerősíti a 2006/116 irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében azon 92/100 irányelvre tett kifejezett utalás, amely néhány tagállamban újfajta szomszédos jogokat vezetett be. Ezen utalás a 2006/116 irányelv védelmi idejének alkalmazását igyekszik kiterjeszteni a 92/100 irányelv által védett jogokra, beleértve azt az esetet is, amikor azokat a belső jogrendbe nem ültették át. (
38
) Ebből következően, a Bundesgerichtshof véleményével ellentétben az UrhG szó szerinti értelmezése során nem helyénvaló kizárólag a védelem „feléledéséről” beszélni. (
39
)
51.
Mindamellett, azon lehetőségen kívül, hogy egy mű valamennyi közösségi országban közkinccsé vált, a számos egymást követő irányelv európai egységesítési törekvése egyéb korlátba is ütközik. Jóllehet e korlát nem játszik szerepet az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megválaszolásában, a teljesség kedvéért meg kell említeni: a 2006/116 irányelv 5. és 6. cikkében meghatározott szomszédos jogokról van szó, amelyek szabályozása a tagállamok számára fakultatív.
52.
A 2006/116 irányelv (19) preambulumbekezdése értelmében a tagállamoknak jogukban áll fenntartani vagy bevezetni egyéb szomszédos jogokat, különösen a közkinccsé vált kritikai és tudományos kiadások tekintetében, (
40
) illetve a nem eredeti fényképek tekintetében. (
41
) A tagállamokat azonban egyáltalán nem terheli az a kötelezettség, hogy e jogokat a Közösség egészében biztosítsák, éppen ezért az ezen jogokra való hivatkozásra irányuló valamennyi próbálkozás kudarcra ítéltetett azokban a tagállamokban, amelyek szuverenitásuk gyakorlása során ezeket nem ismerik el. (
42
)
53.
Végül, a 2006/116 irányelv 10. cikkének (3) bekezdése is alátámasztja a visszaható hatály elméletét, amennyiben úgy rendelkezik, hogy „[e]z az irányelv nem érinti az (1) bekezdésében foglalt időpontot megelőzően végzett felhasználási cselekményeket”, azaz amelyeket 1995. július 1-je, az ezt megelőző 93/98 irányelv hatálybalépésének időpontja előtt végeztek. Ily módon e bekezdés az általa hivatkozott jogok visszaható hatályú alkalmazását feltételezi. Mindazonáltal a harmadik személyek által jóhiszeműen szerzett jogok védelme érdekében ezek hatályát a hatálybalépését megelőzően bekövetkezett eseményekre korlátozza. Más szóval: amennyiben a szóban forgó 10. cikk (2) bekezdése nem a visszaható hatályt írná elő, úgy az ezt követő bekezdés értelmét vesztené.
54.
Összegezve, a fent kifejtett magyarázatokra tekintettel úgy gondolom, hogy a Bundesgerichtshof által feltett első kérdésre igenlő választ kell adni abban az értelemben, hogy a 2006/116 irányelv által előírt védelmi időt a 10. cikk (2) bekezdésében meghatározott feltételekre tekintettel, az ugyanezen 10. cikk (3) bekezdése rendelkezéseinek sérelme nélkül, akkor is alkalmazni kell, ha a vitatott teljesítmény soha nem részesült védelemben a védelem igénylése szerinti tagállamban.
B – A Közösségen kívüli országok állampolgárait mint jogosultakat megillető védelem (második kérdés)
55.
A második kérdést két alkérdésre osztva a kérdéseket előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az, hogy a védelemben részesíteni kért jogok jogosultja valamely Közösségen kívüli ország állampolgára, befolyásolja-e azon két eset értelmezését, amelyekre a 2006/116 irányelv 10. cikkének (2) bekezdése értelmében valamely teljesítmény védelme alapítható.
56.
Ily módon a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy egyrészt ezen cikk értelmében „nemzeti rendelkezéseknek” minősülnek-e az olyan jogosultakra vonatkozó rendelkezések is, akik valamely Közösségen kívüli ország állampolgárai (a második kérdés a) alpontja), másrészt pedig, hogy amennyiben a jogosult nem valamely közösségi tagállam állampolgára, az ugyanezen 10. cikkben előírt védelmi idő alkalmazandó-e azon teljesítményekre is, amelyek 1995. július 1-jén megfeleltek a védelem 92/100 irányelvben foglalt feltételeinek (a második kérdés b) pontja).
57.
Úgy vélem, ezt a két kérdést együttesen kell megvizsgálni, függetlenül attól, hogy mindkettőt külön-külön kell megválaszolni – bár, Bob Dylanről lévén szó, legszívesebben rázendítenék, hogy „the answer is blowing in the wind” (
43
).
58.
Mindazok, akik a jelen eljárásban írásbeli észrevételeket nyújtottak be, úgy gondolták, minden valószínűség szerint a szóban forgó eredeti hangfelvétel-előállítói jogok jogosultjának állampolgárságából kiindulva, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés egészére adandó válasz kiolvasható a 2006/116 irányelvnek a „Védelem harmadik országok vonatkozásában” cím alatti 7. cikkének értelmezéséből.
59.
Mindenekelőtt osztom a Bizottság azon véleményét, miszerint különbséget kell tenni a személyi és a tárgyi hatály között.
60.
A 2006/116 irányelv 7. cikke a védelmi idők összehasonlításának elvét rögzíti. Azon művek esetében, amelyeknek a Berni Egyezmény értelmében vett származási országa harmadik ország, és amelyeknek szerzője nem közösségi állampolgár ((1) bekezdés), a védelmi idő legkésőbb a származási ország védelmi idejének megszűnésekor megszűnik, anélkül hogy ez az idő ugyanezen irányelvben meghatározott időt meghaladná.
61.
Ugyanezen cikk (2) bekezdése a szomszédos jogokra hivatkozik, az előző bekezdéshez hasonló elvet felállítva. (
44
) Mivel „olyan jogosultak[at említ], akik nem a Közösség valamely tagállamának állampolgárai”, ez a rendelkezés a 2006/116 irányelv személyi hatályára vonatkozó rendelkezések közé tartozik. Mivel azonban a biztosított védelmi időt a tagállamok által nyújtott ezen védelem biztosításától teszi függővé, azon kétoldalú és többoldalú nemzetközi jog, vagyis különösen a Római Egyezmény, a hangfelvétel-egyezmény, a WPPT és a TRIPs Megállapodás kerül előtérbe, (
45
) amely kötelező érvényű azon tagállamra nézve, amelyben a védelmet kérik.
62.
Következésképpen valamennyi konkrét esetben azon tagállam nemzeti bíróságának a feladata, amelyben a szomszédos jogokat gyakorolni szándékozzák, hogy állást foglaljon az ezen tagállam által aláírt nemzetközi szerződések alapján mind a külföldiek védelmével, mind a védelmi idő számításával kapcsolatban.
63.
Másrészt a 10. cikk, eltekintve attól, hogy a 2006/116 irányelv időbeli hatályára vonatkozik, ezen irányelv tárgyi hatályára vonatkozó leírást is tartalmaz.
64.
Amint a Bizottság hangsúlyozza, jóllehet a 2006/116 irányelv 10. cikke az „Időbeli hatály” címszó alatt található, ezek a rendelkezések a védelem tárgyára összpontosítanak, nem pedig a jogosult állampolgárságára, és kiterjednek „minden olyan műre vagy teljesítményre”, amelyek 1995. július 1-jén legalább egy tagállamban védelemben részesültek a szerzői jogra vonatkozó nemzeti jogrendnek megfelelően (az a) kérdést illetően), vagy a 92/100 irányelv értelmében (a b) kérdést illetően).
65.
A 2006/116 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének alkalmazása szempontjából arra lehet következtetni (a második kérdés a) pontja), hogy a szerzői és szomszédos jogok által felölelt valamennyi vonatkozó nemzeti anyagi jogi rendelkezésre hivatkozik, azok sajátosságaival együtt, beleértve a releváns nemzetközi, többoldalú és kétoldalú szerződéseket. (
46
) A nemzeti bíróság feladata tehát annak vizsgálata, hogy az adott teljesítmény, a jelen ügyben Bob Dylan vitatott felvételei, kielégíti-e a nemzeti joga által támasztott feltételeket. Amennyiben erre a teljesítményre egy másik tagállam törvénye vonatkozik, úgy azon állam bíróságának, amelyben a védelmet kérik, a külföldi jogrendet saját eljárási szabályai külföldi jogok bizonyítására vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően kell megvizsgálnia. A fent hivatkozott 10. cikk (2) bekezdésének első fordulata tehát nem a Közösségen kívüli országok állampolgárait megillető védelemre vonatkozó nemzeti rendelkezésekre hivatkozik.
66.
Összefoglalva, azt javasolom, hogy a második kérdés a) pontjára akként kell válaszolni, hogy nem minősülnek a 2006/116 irányelv 10. cikkének (2) bekezdése szerinti „nemzeti rendelkezéseknek” a tagállamok olyan jogosultak védelmére vonatkozó rendelkezései, akik nem valamely közösségi tagállam állampolgárai.
67.
A második kérdés b) pontját illetően emlékeztetni kell arra, hogy ebben az esetben a 92/100/EK irányelv csakis akkor eredeztet jogot, ha tartalmát a meghatározott időpontban még nem ültették át a nemzeti jogba. (
47
) Azon állam bíróságának, amelyben a védelmet igénylik, meg kell vizsgálnia, hogy ezek a jogok a saját nemzeti jogszabályai vagy egy másik tagállam jogszabályainak hatálya alá tartoznak-e, és amennyiben nem, meg kell határoznia, hogy a 92/100 irányelv fényében helye van-e a védelem kiterjesztésének.
68.
Ugyanakkor a védelem egy Közösségen kívüli ország állampolgára tekintetében történő alkalmazásának meghatározása során figyelembe kell venni a 2006/116 irányelv 7. cikkének (2) bekezdését a már kifejtett értelmezés szerint.
69.
Ebben az összefüggésben már hangsúlyoztam a közösségi jog és a nemzetközi szerződések közötti szükségszerű összefüggést. Mindezek közül kiemelkedik különösen a TRIPs Megállapodás, pontosabban e Megállapodás 14. cikkének (2) bekezdése, az (5) bekezdésével összefüggésben, amely a hangfelvételgyártókat megillető jogokra legalább 50 éves védelmi időt állapít meg. A Római Egyezmény 10. cikkével való hasonlatossága miatt e két cikket módszeresen kell értelmezni. (
48
)
70.
Ugyanígy figyelmeztetni kell a nemzeti bíróságot a különböző nemzetközi szerződések közötti bonyolult viszonyra, illetve a bennük rejlő átfedésekre. Így példaképpen a TRIPs Megállapodás 2. cikkének (2) bekezdése kimondja, hogy „[a]z e Megállapodás I–IV. részeiben foglaltak semmiben sem csorbítják a tagoknak egymással szemben […] a Berni Egyezmény, a Római Egyezmény […] alapján fennálló kötelezettségeit”, amit akként kell érteni, hogy a nemzetközi kötelezettségek, amelyeket a szerződő államok egymás között vagy harmadik országokkal kötöttek, más egyezményekkel összhangban érvényben maradnak. (
49
)
71.
Továbbá, amint azt a Bizottság helyesen megjegyzi, a nem olyan régi ítélkezési gyakorlat értelmében (
50
) a TRIPs Megállapodásnak a szomszédos jogok terén való alkalmazhatósága felől nincs kétség, mivel a Közösség olyan hatáskörökkel rendelkezik, amelyeket már gyakorolt is, amint azt a 2001/29 és a 92/100 irányelvek mutatják.
72.
Végeredményben úgy vélem, hogy a második kérdés b) pontját akként kell megválaszolni, hogy a nemzeti bíróság feladata, hogy a 2006/116 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének és a jogrendjét érintő nemzetközi szerződéseknek megfelelően megvizsgálja, hogy az említett irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében az olyan teljesítményekre előírt védelmi idő, amelyek 1995. július 1-jén megfeleltek a 92/100 irányelvben foglalt védelmi feltételeknek, irányadó-e olyan jogosultak tekintetében, akik nem valamely közösségi tagállam állampolgárai.
VI – Végkövetkeztetések
73.
A fent kifejtettekre tekintettel azt indítványozom a Bíróságnak, hogy a Bundesgerichtshof által előzetes döntéshozatal céljából előterjesztett kérdéseket a következőképpen válaszolja meg:
„1)
A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejéről szóló, 2006. december 12-i 2006/116/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv által előírt védelmi időt a 10. cikk (2) bekezdésében meghatározott feltételekre tekintettel, az ugyanezen 10. cikk (3) bekezdése rendelkezéseinek sérelme nélkül, akkor is alkalmazni kell, ha a vitatott teljesítmény soha nem részesült védelemben a védelem igénylése szerinti tagállamban.
2)
Nem minősülnek a 2006/116 irányelv 10. cikkének (2) bekezdése szerinti »nemzeti rendelkezéseknek« a tagállamok olyan jogosultak védelmére vonatkozó rendelkezései, akik nem valamely közösségi tagállam állampolgárai.
3)
A nemzeti bíróság feladata, hogy a 2006/116 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének és a jogrendjét érintő nemzetközi szerződéseknek megfelelően megvizsgálja, hogy az említett irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében az olyan teljesítményekre előírt védelmi idő, amelyek 1995. július 1-jén megfeleltek a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 1992. november 19-i 92/100/EGK tanácsi irányelvben foglalt védelmi feltételeknek, irányadó-e olyan jogosultak tekintetében, akik nem valamely közösségi tagállam állampolgárai.”
(
1
)	Eredeti nyelv: spanyol.
(
2
)	Ezen életrajzi adatok megtalálhatók: Satué, F. J., ¡Más madera! Una historia del Rock, Éd. Belacqva, Barcelona, 2004., 397. és azt követő oldalak.
(
3
)	Úgy tűnik, hogy az utóbbi időben a „Theme time radio hour” című heti rádióműsora az XM Satellite Radión széles hallgatóközönségnek örvend (lásd El País, 2008. március 25., 48. o.). Ezen túl életét is megörökítette az I’m Not There című film (2007), amely T. Haynes rendező hódolata a zenész előtt.
(
4
)	A „Genesis” nevű pop/rock csapat ütőse és énekese, majd szólóénekes, akinek ügyében a C-92/92. és C-326/92. sz., Phil Collins és társai egyesített ügyekben 1993. október 20-án hozott ítélet (EBHT 1993., I-5145. o.) született.
(
5
)	Valódi neve Harry Rodger Webb, a „Shadows” korábbi vezetője (http://www.cliffrichard.org).
(
6
)	Nem tudjuk, hogy a csodálata a költészetre korlátozódott-e, vagy a költő életmódjára is kiterjedt, aki önmagát „a világ legnagyobb iszákosa” névvel illette, és legalábbis a fiatal éveiben javíthatatlan bohém volt, amint az „Az író arcképe kölyökkutya korából” című művéből (angol címe: Portrait of the artist as a young dog) kiderül, ahol azt írja: „az ifjú Mr. Thomas pillanatnyilag nem volt alkalmazásban, de azt mindenki természetesnek tartotta, hogy hamarosan Londonba utazik, és Chelsea-ben karriert csinál mint szabadúszó újságíró; egy vasa sem volt, de valami ködös elképzelést táplált arról, hogy majd nőkből fog élni” [fordította Gergely Ágnes, 2008., Európa Könyvkiadó, 99. o.].
(
7
)	A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejének összehangolásáról szóló, 1993. október 29-i tanácsi irányelv (HL L 290., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 141. o.).
(
8
)	Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. kötet, 1. fejezet, 230. o.).
(
9
)	A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejéről szóló, 2006. december 12-i 2006/116/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 372., 12. o.).
(
10
)	Az irodalmi és a művészeti művek védelméről szóló Berni Egyezmény (Párizsban, az 1971. július 24-én felülvizsgált szöveg), amelyet 1979. szeptember 28-án módosítottak (megtalálható a http://www.wipo.int/treaties/fr/ip/berne/index.html oldalon).
(
11
)	Az előadóművészek, a hangfelvétel-előállítók és a műsorsugárzó szervezetek védelméről szóló 1961. október 26-i Római Egyezmény.
(
12
)	A hangfelvételek előállítóinak védelmére, hangfelvételeik engedély nélküli sokszorosítása ellen 1971. október 29-én létrejött egyezmény.
(
13
)	Az előadásokról és a hangfelvételekről szóló, Genfben, 1996. december 20-án elfogadott WIPO-szerződés. Mindezen jogi aktusok megtalálhatók a http://www.wipo.int/treaties oldalon.
(
14
)	A WIPO Szerzői Jogi Szerződésének, valamint a WIPO Előadásokról és Hangfelvételekről szóló Szerződésének az Európai Közösség nevében történő jóváhagyásáról szóló, 2000. március 16-i tanácsi határozat (HL L 89., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 33. kötet, 208. o.).
(
15
)	Lásd a 14. cikk első bekezdésének a) pontját.
(
16
)	4. cikk.
(
17
)	17. cikk, (2) bekezdés.
(
18
)	A Kereskedelmi Világszervezetet (WTO) létrehozó, Marrakeshben aláírt – a többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak az Európai Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22-i 94/800/EK tanácsi határozattal jóváhagyott – egyezmény (HL L 336., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 80. o.; a TRIPs Megállapodás a 305. oldalon található) 1. C. mellékletét képező, a szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló megállapodás (a továbbiakban: TRIPs Megállapodás).
(
19
)	A törvénynek a legutóbb a szerzői jogi törvényt módosító 2006. november 10-i ötödik törvény (Fünften Gesetzes zur Änderung des Urheberrechtsgesetzes; BGBI 2006 I., 2587. o.) által módosított változata.
(
20
)	A szerzői jogi törvényt módosító, 1995. június 23-i harmadik törvény (Drittes Gesetzes zur Änderung des Urheberrechtsgesetzes; BGB1. 1995 I., 842. o.) 1. cikkének 26. pontja által.
(
21
)	Az „Unió” kifejezés a Berni Egyezmény 1. cikke értelmében értendő, amely szerint „[a]zok az országok, amelyekre ez az Egyezmény alkalmazást nyer, az irodalmi és művészeti művekre vonatkozó szerzői jogok védelme végett Unióban egyesülnek”.
(
22
)	Maga a WIPO által kiadott, Guide de la Convention de Berne pour la protection des œuvres littéraires et artistiques (Acte de Paris 1971), Genf, 1978., 117. o.
(
23
)	„Az Egyezmény visszaható hatályú alkalmazásának tilalma“ cím alatti 20. cikk.
(
24
)	A 7. cikk (3) bekezdése kimodja, hogy „[e]gyik Szerződő Állam sem köteles alkalmazni ennek az Egyezménynek rendelkezéseit azokra a hangfelvételekre, amelyeket azt megelőzően rögzítettek, hogy ez az Egyezmény az illető állam vonatkozásában hatályba lépett”.
(
25
)	Lásd az „Időbeli hatály” cím alatti 22. cikket, amelynek (1) bekezdése a Berni Egyezmény 18. cikkére utal.
(
26
)	Lásd a C-60/98. sz. Butterfly Music ügyben 1999. június 29-én hozott ítélet (EBHT 1999., I-3939. o.) 23. pontját.
(
27
)	Lásd a fent hivatkozott Butterfly Music ügyben hozott ítélet 19. pontját.
(
28
)	Lásd a fent hivatkozott Butterfly Music ügyben hozott ítélet 20. pontját.
(
29
)	Lásd a 341/87. sz. EMI Electrola ügyben 1989. január 24-én hozott ítéletet (EBHT 1989., 79. o.).
(
30
)	Pontosan ebben az ügyben a Bíróság megengedte egy olyan tagállam jogszabályainak alkalmazását, amely egy hangfelvétel-előállító számára lehetővé tette, hogy jogosultként az egyes zeneműveken fennálló kizárólagos többszörözési és terjesztési jogára hivatkozzon annak érdekében, hogy megtiltsa e tagállamban az ugyanazon zeneműveket tartalmazó hangfelvételek értékesítését, amennyiben ezeket egy olyan másik tagállamból importálták, ahol azokat a jogosult vagy annak engedélyese hozzájárulása nélkül jogszerűen hozták forgalomba, és ahol e hangfelvétel előállítója ezek tekintetében korábban védelemben részesült, amely azonban időközben lejárt (lásd az előző lábjegyzetben hivatkozott Patricia-ügyben hozott ítélet 14. pontját).
(
31
)	Lásd a fent hivatkozott Butterfly Music ügyben hozott ítélet 18. pontját.
(
32
)	A bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 1992. november 19-i tanácsi irányelv (HL L 346., 61. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 120. o.).
(
33
)	Lásd ezen irányelv 13. cikkének (1) bekezdését.
(
34
)	Lásd Dietz, A., „Die Schutzdauer Richtlinie der EU”, in GRUR Int., 8/9. szám, 1995., 682. o.
(
35
)	Lásd Maier, P., „L’harmonisation de la durée de protection du droit d’auteur et de certains droits voisins”, Revue du Marché Unique Européen, 2. szám, 1994., 77. o.
(
36
)	Lásd Dietz, A., i.m., 683. o.
(
37
)	Lásd a 93/98 irányelv (2) preambulumbekezdését és a 2006/116 irányelv (3) preambulumbekezdését.
(
38
)	Katzenberg, P., „§ 64 – Schutzdauer – Allgemeines”, in Schricker, G. (szerkesztő), Urheberrecht Kommentar, 2. kiadás, München, 1999., 1024. o.; Walter, M., „Schutzdauer-RL – Art. 10”, in Walter, M. (szerkesztő), Europäisches Urheberrecht Kommentar, Bécs, 2001., 635. o.
(
39
)	Walter, M., i.m., 631. o.
(
40
)	Lásd a 2006/116 irányelv 5. cikkét.
(
41
)	Az „egyszerű” fényképeket illetően lásd a 2006/116 irányelv 6. cikkének harmadik mondatát.
(
42
)	Lásd még Katzenberger, P., i.m., 1025. o.
(
43
)	„Blowin’ in the wind” (© 1962 Warner Bros. Inc.) bizonyára az énekes-dalszerző egyik legismertebb dala, amely a vitatott hanghordozók között található hosszanjátszó lemez címét is adja.
(
44
)	Mayer, P., i.m., 75. o.
(
45
)	Walter, M., i.m., 608. o.
(
46
)	Walter, M., i.m., 632. o.
(
47
)	Lásd a jelen indítvány 47. pontját.
(
48
)	Lásd Füller, J. T., „Artikel 14 – Ausübende Künstler”, in Busche, J. és Stoll, J.-T. (szerkesztők), TRIPs – Internationales und europäisches Rechts des geistigen Eigentums, Köln, 2007., 271. o.
(
49
)	Lásd Wager, H., „Substantive Copyright Law in TRIPS”, in Cohen Jehoram, H., Keuchenius, P. és Brownlee, L. M. (szerkesztők), Trade-related Aspects of Copyright, Kluwer, Deventer, 1996., 36. o.
(
50
)	Lásd a C-431/05. sz. Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos ügyben 2007. szeptember 11-én hozott ítélet (EBHT 2007., I-7001. o.) 32–39. pontját.