62016CJ0200
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (desiata komora)
z 19. októbra 2017 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2001/23/ES – Článok 1 ods. 1 – Prevod podniku alebo prevádzkarne – Zachovanie práv zamestnancov – Povinnosť nadobúdateľa prevziať zamestnancov – Poskytovanie strážnych a bezpečnostných služieb zo strany podniku – Verejné obstarávanie – Zadanie zákazky inému uchádzačovi – Neprevzatie zamestnancov – Vnútroštátne ustanovenie vylučujúce z pojmu prevod podniku alebo prevádzkarne stratu zákazníka hospodárskeho subjektu v dôsledku zadania zákazky inému subjektu“
Vo veci C‑200/16,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Supremo Tribunal de Justiça (Najvyšší súd, Portugalsko) zo 4. apríla 2016 a doručený Súdnemu dvoru 12. apríla 2016, ktorý súvisí s konaním:
Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA
proti
ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA,
Arthurovi Georgovi Resendesovi a i.
SÚDNY DVOR (desiata komora),
v zložení: sudca A. Borg Barthet (spravodajca), vykonávajúci funkciu predsedu desiatej komory, sudcovia M. Berger a F. Biltgen,
generálny advokát: E. Tančev,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA, v zastúpení: A. L. Santos, advogado,
–
portugalská vláda, v zastúpení: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a L. C. Oliveira, splnomocnení zástupcovia,
–
fínska vláda, v zastúpení: H. Leppo, splnomocnená zástupkyňa,
–
Európska komisia, v zastúpení: M. França a M. Kellerbauer, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 1 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (Ú. v. ES L 82, 2001, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 98).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA (ďalej len „Securitas“) a spoločnosťou ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA (ďalej len „ICTS“), ako aj pánom Arthurom Georgom Resendesom a ďalšími šestnástimi bývalými zamestnancami ICTS vo veci odmietnutia spoločnosti Securitas uznať, že existujúce pracovné pomery medzi týmito zamestnancami a ICTS boli prevedené na Securitas v rámci prevodu prevádzkarne.
Právny rámec
Právo Únie
3
Odôvodnenie 3 smernice 2001/23 znie:
„Je potrebné zabezpečiť ochranu zamestnancov pre prípad zmeny zamestnávateľa, najmä postarať sa o to, aby ich práva boli zachované.“
4
Odôvodnenie 8 tejto smernice uvádza:
„Úvahy o právnej bezpečnosti a transparentnosti si vyžiadali, aby bola objasnená právna koncepcia prevodu z hľadiska precedenčného práva [z hľadiska judikatúry – neoficiálny preklad] Súdneho dvora. Toto objasnenie však nezmenilo rozsah pôsobnosti smernice 77/187/EHS, ako ju interpretoval Súdny dvor.“
5
Článok 1 ods. 1 písm. a) a b) smernice 2001/23 stanovuje:
„a)
Táto smernica sa vzťahuje na každý prevod podnikov, závodov alebo čas[ti] podniku alebo závodu na iného zamestnávateľa v dôsledku právneho prevodu alebo zlúčenia.
b)
Podľa písmena a) a nasledujúcich ustanovení tohto článku prevod v zmysle tejto smernice je, keď ide o prevod hospodárskeho subjektu, ktorý si ponecháva svoju identitu v zmysle organizovaného zoskupenia zdrojov, ktorého cieľom je vykonávať hospodársku činnosť bez ohľadu na to, či je táto činnosť hlavná, alebo doplnková.“
6
Podľa článku 3 ods. 1 prvého pododseku smernice 2001/23:
„Práva a povinnosti prevádzateľa vyplývajúce z pracovnej zmluvy alebo z pracovnoprávneho vzťahu, ktorý existoval ku dňu prevodu, sa z dôvodu tohto prevodu prevedú na nadobúdateľa.“
Portugalské právo
Zákonník práce
7
Podľa článku 285 codigo do trabalho (Zákonník práce), schváleného zákonom č. 7/2009 z 12. februára 2009:
„1.   V prípade, ak sa z akéhokoľvek dôvodu prevedie vlastníctvo podniku alebo prevádzkarne, ako aj časti podniku alebo časti prevádzkarne, ktorá tvorí hospodársku jednotku, nadobúdateľ vstupuje do práv a povinností zamestnávateľa vyplývajúcich z pracovných zmlúv dotknutých zamestnancov a nadobúda zodpovednosť za zaplatenie pokút uložených za porušenie pracovného práva.
2.   Prevádzateľ zodpovedá spoločne a nerozdielne za záväzky, ktoré vznikli do dňa prevodu, počas jedného roka nasledujúceho po prevode.
3.   Ustanovenia predchádzajúcich odsekov sa uplatnia aj na prevod, postúpenie alebo opätovné prevzatie činnosti podniku, prevádzkarne alebo hospodárskej jednotky, pričom v prípade postúpenia alebo opätovného prevzatia činnosti spoločne a nerozdielne zodpovedá ten, kto bezprostredne predtým prevádzkoval podnik, prevádzkareň alebo hospodársku jednotku.
4.   Ustanovenia predchádzajúcich odsekov sa neuplatnia v prípade zamestnanca, ktorého prevádzateľ pred prevodom preložil do inej prevádzkarne alebo hospodárskej jednotky v zmysle článku 194 a ktorý pri tom zostal v jeho službách s výnimkou toho, čo sa týka zodpovednosti nadobúdateľa v oblasti zaplatenia pokút uložených v prípade porušenia pracovného práva.
5.   Za hospodársku jednotku sa považuje zoskupenie zdrojov usporiadaných s cieľom vykonávať hlavnú alebo vedľajšiu hospodársku činnosť.
6.   Závažným porušením je porušenie prvého odseku a porušenie odseku 3 prvej časti.“
Kolektívna zmluva
8
Doložka 13 kolektívnej pracovnej zmluvy uzavretej v roku 2011 medzi Associação de Empresas de Segurança Privada (združenie súkromných bezpečnostných služieb), Associação Nacional das Empresas de Segurança (národné združenie bezpečnostných služieb) a najmä Sindicato dos Trabalhadores dos Serviços de Portaria, Vigilância, Limpeza, Domésticas e Actividades Diversas (odborový zväz pracovníkov strážnych, ochranných a upratovacích služieb, zamestnancov v domácnosti a zamestnancov vykonávajúcich rozličné práce), uverejnenej v Boletim do Trabalho e Emprego (Vestník práce a zamestnania) č. 17/2011, stanovuje:
„1.
V prípade, ak sa z akéhokoľvek dôvodu prevedie vlastníctvo podniku alebo prevádzkarne, ako aj časti podniku alebo časti prevádzkarne, ktorá tvorí hospodársku jednotku, nadobúdateľ vstupuje do práv a povinností zamestnávateľa vyplývajúcich z pracovných zmlúv dotknutých zamestnancov.
2.
Pojem prevod podniku alebo prevádzkarne nezahŕňa stratu zákazníka hospodárskeho subjektu v dôsledku zadania zákazky inému subjektu.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
9
Pán Resendes a ďalších šestnásť osôb pracovali ako zamestnanci ICTS do 14. júla 2013 pri strážení zariadení (prístavy pre rekreačné a nákladné lode, móla) spoločnosti Portos dos Açores SA nachádzajúcich sa v Ponta Delgada (Portugalsko) na základe zmlúv uzatvorených medzi touto poslednou uvedenou spoločnosťou a ICTS.
10
Boli najmä poverení kontrolou prichádzajúcich a odchádzajúcich osôb a tovarov prostredníctvom videomonitorovania v súlade s postupmi, ktoré spresňovala ICTS. Ich zamestnávateľ im tiež poskytoval rovnošaty a rádiokomunikačné vybavenie.
11
Dňa 17. januára 2013 Portos dos Açores vyhlásila verejné obstarávanie na dodávanie služieb stráženia a ostrahy vo svojich zariadeniach v Ponta Delgada. Dňa 17. apríla 2013 bola táto zákazka zadaná spoločnosti Securitas.
12
Zamestnanci ICTS tvrdia pred vnútroštátnym súdom, že 17. júna 2013 im ICTS písomne oznámila, že vzhľadom na zadanie uvedenej zákazky spoločnosti Securitas táto spoločnosť s účinnosťou od 15. júla 2013 nadobudne práva a povinnosti z ich pracovných zmlúv.
13
Dňa 14. júla 2013 jeden zo zamestnancov ICTS v súlade s pokynmi prijatými od svojho zamestnávateľa odovzdal jednému zo zamestnancov Securitas rádiokomunikačné vybavenie používané zamestnancami ICTS v zariadeniach Portos dos Açores. Securitas následne odovzdala toto vybavenie spoločnosti Portos dos Açores.
14
Securitas začala poskytovať strážne a bezpečnostné služby 15. júla 2013. Bezpečnostným pracovníkom prideleným na poskytovanie týchto služieb odovzdala svoje vlastné rádiokomunikačné vybavenie, ako aj rovnošaty s logom svojho podniku.
15
Securitas tiež informovala pána Resendesa a ďalších šestnásť dotknutých osôb, že nepatria k jej personálu a že ich zamestnávateľom zostáva ICTS. V dôsledku toho podali na Tribunal do Trabalho de Ponta Delgada (Pracovnoprávny súd Ponta Delgada, Portugalsko) žaloby proti spoločnostiam Securitas a ICTS, ktorými sa domáhali, aby sa spoločnosti Securitas alebo subsidiárne spoločnosti ICTS uložilo priznať im postavenie ich zamestnancov a vyplatiť im mzdu s úrokmi z omeškania od 15. júla 2013, alebo v prípade troch z nich náhradu za neoprávnené skončenie pracovného pomeru.
16
Tento súd vyhovel týmto žalobám. Usúdil, že medzi týmito dvomi spoločnosťami došlo k prevodu prevádzkarne a že Securitas nadobudla práva a povinnosti z pracovných zmlúv bývalých zamestnancov spoločnosti ICTS. V dôsledku toho vyhlásil skončenie pracovného pomeru týchto zamestnancov zo strany spoločnosti Securitas za „neoprávnené“ a uložil tejto spoločnosti, aby opätovne zaradila do zamestnania väčšinu dotknutých osôb a vyplatila im mzdové nároky a náhrady.
17
Securitas podala odvolanie na Tribunal da Relação de Lisboa (Odvolací súd Lisabon, Portugalsko), ktorý potvrdil rozsudok vydaný v prvostupňovom konaní.
18
Securitas preto podala dovolanie na Supremo Tribunal de Justiça (Najvyšší súd, Portugalsko). Tento súd sa v podstate pýta, či sa na nahradenie spoločnosti ICTS spoločnosťou Securitas v rámci činnosti stráženia a bezpečnostných služieb vykonávaných v zariadeniach spoločnosti Portos dos Açores po pridelení zákazky spoločnosti Securitas vzťahuje pojem „prevod podnik[u] alebo závod[u]“ v zmysle článku 1 ods. 1 písm. a) smernice 2001/23.
19
Za týchto podmienok Supremo Tribunal de Justiça (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Predstavuje situácia v prejednávanej veci prevod podniku alebo prevádzkarne, keď došlo k prevodu spoločnosti ICTS na spoločnosť Securitas v dôsledku verejného obstarávania, v ktorom bolo spoločnosti Securitas, ktorá bola vybratá v tomto obstarávaní, zadané poskytovanie strážnych a bezpečnostných služieb v prístave Ponta Delgada na ostrove San Miguel (Azory, Portugalsko). [Ide v prejednávanej veci] o prevod hospodárskeho subjektu v zmysle článku 1 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2001/23?
2.
Predstavuje situácia v prejednávanej veci len nahradenie jedného konkurenčného podniku iným konkurenčným podnikom na základe pridelenia zákazky na poskytovanie služieb podniku vybratému [vo verejnom obstarávaní na dodanie týchto služieb], takže táto situácia nespadá pod pojem ‚prevod podnik[u] alebo závod[u]‘ v zmysle [tejto] smernice?
3.
Je odsek 2 doložky 13 kolektívnej zmluvy uzatvorenej medzi združením súkromných bezpečnostných služieb, národným združením bezpečnostných služieb a odborovým zväzom pracovníkov strážnych, ochranných a upratovacích služieb, zamestnancov v domácnosti a zamestnancov vykonávajúcich rozličné práce, ako aj inými odborovými združeniami v rozsahu, v akom stanovuje, že ‚pojem prevod podniku alebo prevádzkarne nezahŕňa stratu zákazníka hospodárskeho subjektu v dôsledku zadania zákazky inému subjektu‘, v rozpore s právnou úpravou Únie týkajúcou sa definície prevodu podniku alebo závodu vyplývajúcej zo smernice 2001/23?“
20
Uznesením predsedu Súdneho dvora z 24. mája 2016 bola žiadosť vnútroštátneho súdu o prejednanie veci v skrátenom súdnom konaní podľa článku 105 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora zamietnutá.
O prejudiciálnych otázkach
O prvej a druhej otázke
21
Svojimi prvými dvomi otázkami, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 1 ods. 1 písm. a) smernice 2001/23 vykladať v tom zmysle, že na situáciu, keď zadávateľ zákazky vypovedal zmluvu o poskytovaní dozoru a strážnych služieb vo svojich zariadeniach, uzavretú s určitým podnikom a následne uzavrel novú zmluvu na poskytovanie týchto služieb s iným podnikom, ktorý odmieta prevziať zamestnancov prvého uvedeného podniku, sa vzťahuje pojem „prevod podnik[u] alebo závod[u]“ v zmysle tohto ustanovenia.
22
Podľa článku 1 ods. 1 písm. a) smernice 2001/23 sa táto smernica vzťahuje na každý prevod podnikov, prevádzkarní alebo časti podniku alebo prevádzkarne na iného zamestnávateľa v dôsledku právneho prevodu alebo zlúčenia.
23
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora pôsobnosť smernice 2001/23 zahŕňa všetky prípady zmeny v rámci zmluvných vzťahov fyzickej alebo právnickej osoby zodpovednej za prevádzku podniku, ktorá preberá záväzky zamestnávateľa voči zamestnancom podniku. Na to, aby sa uplatňovala smernica 2001/23, teda nie je nevyhnutné, aby existovali priame zmluvné vzťahy medzi prevádzateľom a nadobúdateľom, keďže prevod sa môže uskutočniť prostredníctvom tretej osoby (pozri najmä rozsudky zo 7. marca 1996, Merckx a Neuhuys, C‑171/94 a C‑172/94, EU:C:1996:87, body 28 a 30, ako aj z 20. novembra 2003, Abler a i., C‑340/01, EU:C:2003:629, bod 39).
24
Z toho vyplýva, že neexistencia zmluvného vzťahu medzi dvomi podnikmi, ktorým bola po sebe zverená správa dozoru a stráženia prístavných zariadení, nemá vplyv na otázku, či sa smernica 2001/23 uplatňuje alebo neuplatňuje na situáciu, o akú ide vo veci samej.
25
Navyše je potrebné pripomenúť, že uplatniteľnosť smernice 2001/23 je podľa jej článku 1 ods. 1 písm. b) podmienená tým, že prevod sa musí týkať „hospodárskeho subjektu, ktorý si ponecháva svoju identitu v zmysle organizovaného zoskupenia zdrojov, ktorého cieľom je vykonávať hospodársku činnosť bez ohľadu na to, či je táto činnosť hlavná, alebo doplnková“.
26
Na to, aby sa určilo, či je táto podmienka splnená, je potrebné vziať do úvahy všetky skutkové okolnosti charakteristické pre danú transakciu, medzi ktoré patrí najmä druh daného podniku alebo danej prevádzkarne, skutočnosť, či dochádza k prevodu hmotného majetku, ako sú budovy a hnuteľné veci, hodnota nehmotného majetku v čase prevodu, skutočnosť, či dochádza k prevodu väčšiny zamestnancov na nového zamestnávateľa a či dochádza k prevodu zákazníkov, ako aj miera podobnosti činností vykonávaných pred prevodom a po ňom a dĺžka prípadného pozastavenia týchto činností. Tieto skutočnosti sa musia posúdiť v rámci celkového hodnotenia okolností konkrétneho prípadu a v dôsledku toho sa nemôžu posudzovať osamotene (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. novembra 2015, Aira Pascual a Algeposa Terminales Ferroviarios, C‑509/14, EU:C:2015:781, bod 32, ako aj citovanú judikatúru).
27
Súdny dvor zdôraznil, že vnútroštátny súd musí pri posudzovaní skutkových okolností charakteristických pre dotknutú transakciu vziať do úvahy najmä druh daného podniku alebo danej prevádzkarne (rozsudok z 26. novembra 2015, Aira Pascual a Algeposa Terminales Ferroviarios, C‑509/14, EU:C:2015:781, bod 33).
28
Z toho vyplýva, že význam, ktorý sa má priznať jednotlivým kritériám existencie prevodu v zmysle smernice 2001/23, sa nevyhnutne mení v závislosti od vykonávanej činnosti a výrobných alebo prevádzkových metód používaných v danom podniku, danej prevádzkarni alebo časti prevádzkarne (rozsudok z 26. novembra 2015, Aira Pascual a Algeposa Terminales Ferroviarios, C‑509/14, EU:C:2015:781, bod 34).
29
Súdny dvor tak rozhodol, že v odvetví, v ktorom je činnosť založená predovšetkým na pracovnej sile, identitu hospodárskeho subjektu nemožno zachovať, pokiaľ údajný nadobúdateľ neprevzal podstatnú časť zamestnancov tohto subjektu (rozsudok z 26. novembra 2015, Aira Pascual a Algeposa Terminales Ferroviarios, C‑509/14, EU:C:2015:781, bod 35).
30
Pokiaľ je naopak činnosť založená najmä na zariadeniach, skutočnosť, že nový podnikateľ neprevezme na výkon tejto činnosti bývalých zamestnancov, ako je to v konaní vo veci samej, nestačí na vylúčenie existencie prevodu hospodárskeho subjektu ponechávajúceho si svoju identitu v zmysle smernice 2001/23. Odlišný výklad by bol totiž v rozpore s hlavným cieľom uvedenej smernice, ktorým je ponechanie v platnosti zmlúv zamestnancov prevádzateľa aj napriek vôli nadobúdateľa (rozsudok z 26. novembra 2015, Aira Pascual a Algeposa Terminales Ferroviarios, C‑509/14, EU:C:2015:781, bod 41).
31
V dôsledku toho vnútroštátnemu súdu prislúcha, aby na základe všetkých predchádzajúcich úvah a s prihliadnutím na všetky skutkové okolnosti, ktorými sa vyznačuje transakcia, o ktorú ide vo veci samej, posúdil, či sa táto transakcia musí považovať za prevod podniku v zmysle smernice 2001/23.
32
V tejto súvislosti mu najmä prislúcha preveriť, či ICTS priamo alebo nepriamo odovzdala spoločnosti Securitas vybavenie a hmotný alebo nehmotný majetok na výkon činnosti stráženia a ochrany bezpečnosti v dotknutých zariadeniach.
33
Uvedený súd musí navyše preveriť, či boli tieto zložky dané k dispozícii spoločnostiam ICTS a Securitas zo strany spoločnosti Portos dos Açores. V tejto súvislosti je totiž potrebné pripomenúť, že okolnosť, že hmotné zložky nevyhnutné na výkon činnosti, o ktorú ide vo veci samej, prevzaté novým podnikateľom nepatrili jeho predchodcovi, ale boli jednoducho dané k dispozícii zadávateľom zákazky, nemôže viesť k vylúčeniu existencie prevodu podniku alebo prevádzkarne v zmysle smernice 2001/23 (rozsudok z 26. novembra 2015, Aira Pascual a Algeposa Terminales Ferroviarios, C‑509/14, EU:C:2015:781, body 38 a 39). Na konštatovanie existencie prevodu subjektu ponechávajúceho si svoju identitu v zmysle smernice 2001/23 sa však musí prípadne zohľadniť jedine vybavenie, ktoré sa skutočne používa na poskytovanie strážnych služieb, s vylúčením zariadení, ktoré sú predmetom týchto služieb (rozsudok z 29. júla 2010, UGT‑FSP, C‑151/09, EU:C:2010:452, bod 31).
34
Vzhľadom na to, čo bolo uvedené, je potrebné odpovedať na prvé dve otázky tak, že článok 1 ods. 1 písm. a) smernice 2001/23 sa má vykladať v tom zmysle, že na situáciu, keď zadávateľ zákazky vypovedal zmluvu o poskytovaní dozoru a strážnych služieb vo svojich zariadeniach, uzavretú s určitým podnikom, a následne uzavrel novú zmluvu na poskytovanie týchto služieb s iným podnikom, ktorý odmieta prevziať zamestnancov prvého uvedeného podniku, sa vzťahuje pojem „prevod podnik[u] alebo závod[u]“ v zmysle tohto ustanovenia, pokiaľ druhý uvedený podnik prevzal vybavenie nevyhnutné na poskytovanie uvedených služieb.
O tretej otázke
35
Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 1 ods. 1 smernice 2001/23 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je vnútroštátna právna úprava dotknutá vo veci samej, podľa ktorej sa pojem „prevod podnik[u] alebo závod[u]“ v zmysle tohto článku 1 ods. 1 nevzťahuje na stratu zákazníka hospodárskeho subjektu v dôsledku zadania zákazky na poskytovanie služieb inému subjektu.
36
V tejto súvislosti Súdny dvor už rozhodol, že iba strata zákazky na poskytovanie služieb v prospech konkurenta nemôže sama osebe poukazovať na existenciu prevodu podniku alebo prevádzkarne v zmysle smernice 2001/23 (rozsudok z 11. marca 1997, Süzen, C‑13/95, EU:C:1997:141, bod 16). Vnútroštátne ustanovenie, ktoré všeobecne vylučuje z pôsobnosti tohto pojmu stratu zákazníka hospodárskeho subjektu v dôsledku zadania zákazky na poskytovanie služieb inému subjektu, však neumožňuje zohľadniť všetky skutkové okolnosti, ktorými sa vyznačuje dotknutá transakcia.
37
Preto vzhľadom jednak na ustálenú judikatúru Súdneho dvora pripomenutú v bodoch 26 a 27 tohto rozsudku a jednak na cieľ smernice 2001/23 vyplývajúci z jej odôvodnenia 3, ktorým je ochrana zamestnancov zabezpečením zachovania ich práv v prípade zmeny zamestnávateľa, je potrebné usudzovať, že článok 1 ods. 1 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takejto vnútroštátnej právnej úprave.
38
Za týchto okolností je potrebné odpovedať na tretiu otázku tak, že článok 1 ods. 1 smernice 2001/23 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je vnútroštátna právna úprava dotknutá vo veci samej, podľa ktorej strata zákazníka hospodárskeho subjektu v dôsledku zadania zákazky na poskytovanie služieb inému subjektu nepatrí do pôsobnosti pojmu „prevod podnik[u] alebo závod[u]“ v zmysle tohto článku 1 ods. 1.
O trovách
39
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol takto:
1.
Článok 1 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov sa má vykladať v tom zmysle, že na situáciu, keď zadávateľ zákazky vypovedal zmluvu o poskytovaní dozoru a strážnych služieb vo svojich zariadeniach, uzavretú s určitým podnikom, a následne uzavrel novú zmluvu na poskytovanie týchto služieb s iným podnikom, ktorý odmieta prevziať zamestnancov prvého uvedeného podniku, sa vzťahuje pojem „prevod podnik[u] alebo závod[u]“ v zmysle tohto ustanovenia, pokiaľ druhý uvedený podnik prevzal vybavenie nevyhnutné na poskytovanie uvedených služieb.
2.
Článok 1 ods. 1 smernice 2001/23 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je vnútroštátna právna úprava dotknutá vo veci samej, podľa ktorej strata zákazníka hospodárskeho subjektu v dôsledku zadania zákazky na poskytovanie služieb inému subjektu nepatrí do pôsobnosti pojmu „prevod podnik[u] alebo závod[u]“ v zmysle tohto článku 1 ods. 1.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: portugalčina.