62013CO0082
UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (šiesta komora)
zo 7. októbra 2013 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Spoločná poľnohospodárska politika — Jednotné akcie — Nevyplatenie finančnej podpory Komisiou — Odňatie príspevku členským štátom — Skutková otázka — Vnútroštátna situácia — Zjavný nedostatok právomoci Súdneho dvora — Opis skutkového rámca sporu — Nedostatočnosť — Hypotetická otázka — Zjavná neprípustnosť“
Vo veci C‑82/13,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Consiglio di Stato (Taliansko) z 30. októbra 2012 a doručený Súdnemu dvoru 19. februára 2013, ktorý súvisí s konaním:
Società cooperativa Madonna dei miracoli
proti
Regione Abruzzo,
Ministero delle Politiche Agricole e Forestali,
SÚDNY DVOR (šiesta komora),
v zložení: predsedníčka šiestej komory M. Berger (spravodajkyňa), sudcovia E. Levits a J.‑J. Kasel,
generálny advokát: Y. Bot,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude rozhodnutá odôvodneným uznesením v súlade s článkom 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu konania Európskej komisie v rámci údajného zrušenia udelenia príspevku Spoločenstva financovaného usmerňovacou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) na rok 1992.
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Società cooperativa Madonna dei miracoli na jednej strane a Regione Abruzzo (región Abruzzo) a Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Ministerstvo poľnohospodárstva a lesného hospodárstva) na druhej strane vo veci odňatia regionálneho príspevku, ktorý poskytlo Taliansko žalobkyni v konaní vo veci samej na základe investičného projektu zahrnutého v operačnom programe regiónu Abruzzo.
Právny rámec
3
Článok 42 písm. a) regionálneho zákona č. 31 z 3. júna 1982 týkajúceho sa základného zákona o rozvoji poľnohospodárstva regiónu Abruzzo na roky 1982 až 1985 (ďalej len „regionálny zákon č. 31/1982“), stanovuje, že:
„Na podporu nadobúdania, uskutočňovania, rozširovania a modernizácie zariadení na spracovanie výrobkov rastlinnej a živočíšnej výroby a zariadení integrovanej výroby, vrátane prídavných zariadení a príslušenstva Región vyvíja tieto aktivity:
a)
oprávnená účasť na financovaní EPUZF [nariadenie č. 355 z roku 1977]: kapitálový príspevok vo výške 25 % oprávnených výdavkov.
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
4
Z vnútroštátneho rozhodnutia vyplýva, že Società cooperativa Madonna dei Miracoli, podnik aktívny v odvetví vinohradníctva, získal regionálny príspevok vo výške 438750000 talianskych lír (ITL) (226595,46 eura, zodpovedajúci 25 % celkových oprávnených výdavkov) na základe investičného projektu modernizácie technologického postupu výroby vína, zahrnutého do operačného programu Regione Abruzzo, financovaný z fondov na rok 1992, ktorý bol schválený Komisiou.
5
Ide o investíciu podporovanú z usmerňovacej sekcie EPUZF na financovanie spoločnej poľnohospodárskej politiky s cieľom zlepšiť podmienky spracovania a odbytu poľnohospodárskych výrobkov. V prejednávanej veci sa na celkových výdavkoch, ktoré sa mali financovať, mala podielom 50 % zúčastňovať Komisia a podielom 25 % dotknutý členský štát, a to vo forme regionálneho príspevku, o ktorý ide v konaní vo veci samej, založeného na článku 42 písm. a) regionálneho zákona č. 31/1982, ktorého povaha je podľa Consiglio di Stato (Štátna rada) akcesorická a doplnková k príspevku Spoločenstva.
6
V priebehu konania o vyplatení príspevkov vykonala Komisia šetrenia, z ktorých údajne vyplynulo, že použitie financovanej technológie nespĺňalo kritériá, ktoré platia pre výber projektov, na ktoré možno udeliť príspevok podľa relevantnej právnej úpravy Spoločenstva. Tento orgán preto príspevky nevyplatil.
7
Uznesením z 19. júla 2000 (ďalej len „sporné rozhodnutie“) prijal Regione Abruzzo uznesenie o odňatí regionálneho príspevku s odôvodnením, že tento príspevok má akcesorickú povahu vo vzťahu k príspevku Spoločenstva.
8
Žalobkyňa v konaní vo veci samej podala na Tribunale amministrativo regionale dell’Abruzzo žalobu, ktorou sa domáha zrušenia sporného rozhodnutia. Keďže táto žaloba bola zamietnutá, podala odvolanie na vnútroštátny súd. V podstate uvádza, že sporné rozhodnutie sa zakladá na nesprávnom predpoklade, podľa ktorého ak bol príspevok Spoločenstva odňatý, je potrebné tiež odňať regionálny príspevok.
9
Vnútroštátny súd uvádza, že rozhodnutie v konaní vo veci samej závisí najmä od výkladu postupu orgánov Európskej únie, ktorých nečinnosť pri vyplácaní príspevku, ktorý bol žalobkyni v konaní vo veci samej najskôr udelený, považuje Regione Abruzzo za „implicitné zrušenie tohto príspevku“, čo je predpoklad, ktorý žalobkyňa v konaní vo veci samej spochybňuje.
10
Za týchto okolností sa Consiglio di Stato rozhodol prerušiť konanie a predložiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Je pravda, že… Komisia zrušila poskytnutie príspevku Spoločenstva a na základe akého rozhodnutia?
2.
Subsidiárne:
a)
Aký právny význam treba pripísať nečinnosti Komisie, v dôsledku ktorej nebol vyplatený príspevok Spoločenstva;
b)
Bráni nečinnosť… Komisie spočívajúca v nevyplatení príspevku Spoločenstva uplatneniu článku 42 písm. a) regionálneho zákona č. 31/82…, podľa ktorého bol [žalobkyni v konaní vo veci samej] poskytnutý regionálny príspevok predstavujúci doplnok k príspevku Spoločenstva, a teda vyplateniu regionálneho príspevku?
3.
Aké má Taliansko ako členský štát povinnosti v prípade pretrvávajúcej nečinnosti… Komisie?“
O právomoci Súdneho dvora a prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania
11
Jednak je vhodné pripomenúť, že podľa článku 267 ZFEÚ, ktorý vychádza zo zreteľného rozdelenia právomocí medzi vnútroštátne súdy a Súdny dvor, je Súdny dvor oprávnený rozhodovať výlučne o otázkach, ktoré sa týkajú výkladu alebo platnosti ustanovení Únie na základe skutkového stavu opísaného vnútroštátnym súdom (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok zo 14. januára 2010, Stadt Papenburg, C-226/08, Zb. s. I-131 bod 23 a citovanú judikatúru). Naproti tomu výklad vnútroštátnych právnych predpisov prináleží výhradne vnútroštátnemu súdu (pozri najmä rozsudok z 15. januára 2013, Križan a i., C‑416/10, bod 58, ako aj citovanú judikatúru). Navyše sa v rámci konania o návrhu na začatie prejudiciálneho konania na skutkovú otázku posúdenie Súdneho dvora nevzťahuje a oprávnený rozhodovať o nej je vnútroštátny súd (rozsudok z 22. marca 1972, Merluzzi, 80/71, Zb. s. 175, bod 10).
12
Ďalej je tiež potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry je prejudiciálna otázka položená vnútroštátnym súdom neprípustná, ak Súdny dvor nemá k dispozícii informácie o skutkovom a právnom stave, ktoré sú nevyhnutné, aby poskytol užitočnú odpoveď na otázky, ktoré mu boli predložené (pozri rozsudok z 15. októbra 2009, Audiolux a i., C-101/08, Zb. s. I-9823, bod 31, ako aj už citovanú judikatúru). Súdny dvor by tak prekročil medze svojej funkcie, pokiaľ by rozhodoval o hypotetickom probléme bez toho, aby disponoval nevyhnutnými skutkovými alebo právnymi informáciami (rozsudok zo 16. júla 1992, Meilicke, C-83/91, Zb. s. I-4871, body 32 a 33).
13
V prejednávanej veci treba konštatovať, že v prípade prvej otázky položenej v rámci tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania je Súdny dvor vyzvaný, aby sa vyslovil k tomu, či Komisia zrušila poskytnutie príspevku Únie, a v prípade kladnej odpovede musí spresniť, na základe akých aktov. Tieto otázky však predstavujú zjavne skutkové otázky, a preto sa posúdenie Súdneho dvora na ne v rámci konania podľa článku 267 ZFEÚ nevzťahuje.
14
Svojou druhou otázkou písm. a) vnútroštátny súd vyzýva Súdny dvor, aby určil právny význam, ktorý treba pripísať nečinnosti Komisie. Predtým, ako bude možné na túto otázku odpovedať, je potrebné uskutočniť výklad postupu tohto orgánu počas obdobia takmer dvoch desiatok rokov zo skutkového hľadiska. Ako však už bolo uvedené v predchádzajúcom bode, takýto výklad Súdnemu dvoru neprináleží. Okrem toho vzhľadom na skutočnosť, že údajnú nečinnosť Komisie Súdny dvor nemôže konštatovať v rámci tohto konania, sa otázka o právnom význame, ktorý treba pripísať takejto nečinnosti, javí čisto hypotetická. Navyše vnútroštátny súd neposkytol Súdnemu dvoru nevyhnutné informácie o skutkovom a právnom stave na to, aby mohol Súdny dvor o položenej otázke užitočne rozhodnúť.
15
Pokiaľ ide o druhú otázku písm. b), ktorou sa vnútroštátny súd pýta, či údajná nečinnosť Komisie, o akú ide v konaní vo veci samej, bráni uplatneniu článku 42 písm. a) regionálneho zákona č. 31/1982, je potrebné konštatovať, že táto otázka sa týka výkladu ustanovení vnútroštátneho práva, v prejednávanej veci práva regiónu Abruzzo. Ako však už bolo zdôraznené v bode 11 tohto uznesenia, takýto výklad prináleží výhradne vnútroštátnemu súdu, takže Súdny dvor zjavne nemá právomoc rozhodnúť o otázke.
16
Pokiaľ ide napokon o tretiu otázku, v ktorej vnútroštátny súd žiada, aby Súdny dvor spresnil povinnosti Talianska v prípade pretrvávajúcej nečinnosti Komisie, je potrebné konštatovať, že táto otázka je čisto hypotetická, a to z rovnakých dôvodov, ako sú dôvody uvedené v bode 14 tohto uznesenia. Na druhej strane a v každom prípade návrh na začatie prejudiciálneho konania neobsahuje skutkové a právne informácie, ktoré sú nevyhnutné na to, aby Súdny dvor mohol poskytnúť na túto otázku užitočnú odpoveď.
17
Za týchto podmienok je potrebné rozhodnúť na základe článku 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, že Súdny dvor zjavne nie je príslušný zodpovedať otázky, ktoré mu položila Consiglio di Stato, a že okrem toho je návrh na začatie prejudiciálneho konania zjavne neprípustný.
O trovách
18
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol takto:
1.
Súdny dvor Európskej únie zjavne nie je príslušný zodpovedať otázky položené Consiglio di Stato (Taliansko).
2.
V zostávajúcej časti je návrh na začatie prejudiciálneho konania zjavne neprípustný.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina.