Uznesenie Súdneho dvora (šiesta komora) zo 14. júna 2018 – GS
(vec C‑440/17)(1)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 99 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Priame dane – Sloboda usadiť sa – Smernica 2011/96/EÚ – Článok 1 ods. 2 – Materská spoločnosť – Holding – Zrážková daň zo ziskov rozdeľovaných nerezidentnej holdingovej materskej spoločnosti – Oslobodenie od dane – Daňové úniky, vyhýbanie sa daňovým povinnostiam a zneužívanie daňových predpisov – Domnienka“
1.      Aproximácia právnych predpisov – Spoločný systém zdaňovania uplatňovaný v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch – Smernica 2011/96 – Úplná harmonizácia – Neexistencia – Možnosť posúdiť zlučiteľnosť vnútroštátnej právnej úpravy v rovnakej oblasti nielen na základe primárneho práva
(Smernica Rady 2011/96, zmenená smernicou 2013/13, článok 1 ods. 2)
(pozri bod 31)
2.      Aproximácia právnych predpisov – Spoločný systém zdaňovania uplatňovaný v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch – Smernica 2011/96 – Oslobodenie ziskov rozdelených materskej spoločnosti od zrážkovej dane v členskom štáte dcérskej spoločnosti – Dividendy vyplatené dcérskou spoločnosťou rezidentom materskej spoločnosti nerezidentovi – Všeobecné pravidlo oslobodenia od zrážkovej dane – Výnimky z uvedeného pravidla v prípade zneužívania alebo podvodu – Vlastníctvo podielov v materskej spoločnosti osobami, ktoré nemajú nárok na takéto oslobodenie – Vnútroštátna právna úprava, ktorá všeobecným spôsobom vylučuje priznanie oslobodenia uvedeným osobám – Nevyvrátiteľná domnienka podvodu alebo zneužitia – Neprípustnosť
(článok 49 ZFEÚ; smernica Rady 2011/96, zmenená smernicou 2013/13, článok 1 ods. 2)
(pozri body 43 – 45, 48, 63, 64, 66, 77 – 81 a výrok)
Výrok
Článok 1 ods. 2 smernice Rady 2011/96/EÚ z 30. novembra 2011 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch v znení smernice Rady 2013/13/EÚ z 13. mája 2013 a článok 49 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia takým daňovým predpisom členského štátu, akými sú daňové predpisy vo veci samej, ktoré stanovujú zrážkovú daň z dividend vyplácaných rezidentnou dcérskou spoločnosťou jej nerezidentnej materskej spoločnosti, ale ktoré tejto poslednej uvedenej spoločnosti odopierajú vrátenie takej zrážkovej dane alebo oslobodenie od nej, pokiaľ majú, po prvé, v tejto materskej spoločnosti podiely osoby, ktoré by nemali nárok na takéto vrátenie alebo oslobodenie, keby tieto dividendy nadobudli priamo od takej dcérskej spoločnosti, a hrubé výnosy uvedenej materskej spoločnosti dosiahnuté v danom hospodárskom roku nepochádzajú z jej vlastnej hospodárskej činnosti, a pokiaľ, po druhé, je splnená jedna z dvoch podmienok stanovených takými právnymi predpismi, t. j. že buď neexistujú hospodárske alebo iné závažné dôvody pre zapojenie tejto materskej spoločnosti, alebo sa táto spoločnosť nezúčastňuje na všeobecnom hospodárskom styku s podnikom, ktorý bol primerane organizovaný vzhľadom na jej sociálny účel, bez toho, aby sa zohľadnili organizačné, hospodárske alebo iné závažné charakteristiky podnikov, ktoré majú väzby s dotknutou materskou spoločnosťou.
1 Ú. v. EÚ C 374, 6.11.2017.