Vec C‑28/20
Airhelp Ltd
proti
Scandinavian Airlines SystemDenmark – Norway – Sweden
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Attunda tingsrätt)
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 23. marca 2021
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Letecká doprava – Nariadenie (ES) č. 261/2004 – Článok 5 ods. 3 – Spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letu – Oslobodenie od povinnosti platiť náhradu – Pojem ‚mimoriadne okolnosti‘ – Štrajk pilotov organizovaný v súlade so zákonom – Okolnosti ‚vnútorné‘ a ‚vonkajšie‘ vo vzťahu k činnosti prevádzkujúceho leteckého dopravcu – Články 16, 17 a 28 Charty základných práv Európskej únie – Neexistencia zásahu do slobody podnikania, práva vlastniť majetok a práva na vyjednávanie leteckého dopravcu“
Doprava – Letecká doprava – Nariadenie č. 261/2004 – Náhrady a pomoc cestujúcim v prípade zrušenia letu – Oslobodenie od povinnosti platiť náhradu – Podmienka – Mimoriadne okolnosti – Pojem – Štrajk pilotov prevádzkujúceho leteckého dopravcu zvolaný ich odborovým zväzom a organizovaný v súlade so zákonom – Vylúčenie – Neexistencia zásahu do slobody podnikania, práva vlastniť majetok a práva na vyjednávanie leteckého dopravcu
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 261/2004, odôvodnenie 14 a článok 5 ods. 3)
(pozri body 23 – 25, 27 – 30, 32 – 38, 41 – 52 a výrok)
Zhrnutie
Štrajk organizovaný odborovým zväzom zamestnancov leteckého dopravcu s cieľom dosiahnuť najmä zvýšenie miezd nespadá pod pojem „mimoriadna okolnosť“, ktorá môže oslobodiť leteckú spoločnosť od povinnosti platiť náhrady za zrušenie alebo veľké meškanie dotknutých letov
Platí to aj v prípade, keď je štrajk organizovaný v súlade s podmienkami stanovenými vnútroštátnymi právnymi predpismi
Dotknutý cestujúci si rezervoval miesto na let medzi Malmö a Štokholmom (Švédsko), ktorý mala uskutočniť spoločnosť Scandinavian Airlines System Denmark – Norway – Sweden (ďalej len „SAS“) 29. apríla 2019. V ten istý deň bol let zrušený z dôvodu štrajku pilotov spoločnosti SAS v Dánsku, Švédsku a Nórsku (ďalej len „predmetný štrajk“).
Po neúspešných rokovaniach vedených odborovými zväzmi zastupujúcimi pilotov spoločnosti SAS, ktorých cieľom bolo uzavretie novej kolektívnej zmluvy s týmto leteckým dopravcom, vyzvali tieto odborové zväzy svojich členov na štrajk. Tento štrajk trval sedem dní a viedol SAS k zrušeniu viacerých letov, vrátane letu rezervovaného dotknutým cestujúcim.
Spoločnosť Airhelp, na ktorú tento cestujúci previedol svoje prípadné nároky voči spoločnosti SAS, podala na Attunda tingsrätt (Súd prvého stupňa Attunda, Švédsko) návrh, ktorým sa domáhala priznania náhrady stanovenej v prípade zrušenia letu nariadením o právach cestujúcich v leteckej doprave(1). V prejednávanej veci SAS odmietla zaplatiť túto náhradu, pričom zastávala názor, že štrajk jej pilotov predstavoval „mimoriadnu okolnosť“ v zmysle tohto nariadenia(2), keďže nebol súčasťou bežného výkonu jej činnosti poskytovania služieb leteckej dopravy, a vymykal sa jej účinnej kontrole. Podľa názoru spoločnosti Airhelp tento štrajk nepredstavuje takúto „mimoriadnu okolnosť“, pretože pracovné konflikty, akými sú štrajky, ktoré môžu nastať pri vyjednávaní a uzatváraní kolektívnych zmlúv, patria do rámca bežného podnikania leteckej spoločnosti.
Súd prvého stupňa Attunda vyjadril pochybnosti o tom, či pojem „mimoriadne okolnosti“ v zmysle nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave zahŕňa štrajk, ktorý vyhlásili zamestnanecké organizácie po predchádzajúcom oznámení, v súlade so zákonom a s cieľom dosiahnuť najmä zvýšenie platov. Podľa švédskeho práva totiž nemusí byť predchádzajúce oznámenie o štrajku podané skôr, ako jeden týždeň pred jeho začatím.
Posúdenie Súdnym dvorom
Veľká komora Súdneho dvora vo svojom rozsudku rozhodla, že štrajkové hnutie, ktoré je zvolané odborovým zväzom zamestnancov prevádzkujúceho leteckého dopravcu pri dodržaní podmienok stanovených vnútroštátnymi právnymi predpismi, najmä nimi vyžadovanej lehoty na predchádzajúce oznámenie, s cieľom vyjadriť požiadavky zamestnancov tohto dopravcu, a ku ktorému sa pripojí kategória zamestnancov nevyhnutných na uskutočnenie letu, nespadá pod pojem „mimoriadna okolnosť“ v zmysle nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave.
Súdny dvor najskôr pripomenul, že pojem „mimoriadna okolnosť“ stanovená v nariadení o právach cestujúcich v leteckej doprave označuje udalosti, ktoré spĺňajú dve kumulatívne podmienky, ktorých splnenie sa musí posudzovať v každom jednotlivom prípade, a to jednak že nie sú svojou povahou alebo pôvodom súčasťou bežného výkonu činnosti leteckého dopravcu a jednak že sa vymykajú jeho účinnej kontrole.(3) Tiež spresňuje, že tento pojem treba vykladať reštriktívne vzhľadom na to, že na jednej strane je cieľom tohto nariadenia zabezpečiť vysokú úroveň ochrany cestujúcich v leteckej doprave, a na druhej strane oslobodenie od povinnosti platiť náhradu stanovenú uvedeným nariadením predstavuje odchýlku zo zásady práva týchto cestujúcich na náhradu.
Súdny dvor ďalej skúma otázku, či štrajk, ktorý je zvolaný odborovým zväzom zamestnancov prevádzkujúceho leteckého dopravcu pri dodržaní lehoty na predchádzajúce oznámenie stanovenej vnútroštátnymi právnymi predpismi, s cieľom vyjadriť požiadavky zamestnancov tohto dopravcu, a ku ktorému sa pripojí jedna alebo viacero kategórií zamestnancov nevyhnutných na uskutočnenie letu, môže predstavovať „mimoriadnu okolnosť“ v zmysle tohto istého nariadenia.
Pokiaľ ide v prvom rade o otázku, či predmetný štrajk možno kvalifikovať ako udalosť, ktorá nie je súčasťou bežného výkonu činnosti leteckého dopravcu, Súdny dvor uvádza, že právo uskutočniť kolektívnu akciu vrátane práva na štrajk predstavuje základné právo stanovené v článku 28 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“). V tejto súvislosti Súdny dvor spresňuje, že štrajk ako možný prejav sociálneho vyjednávania treba považovať za udalosť, ktorá je súčasťou bežného výkonu činnosti zamestnávateľa, bez ohľadu na osobitosti dotknutého trhu práce alebo uplatniteľnej vnútroštátnej právnej úpravy týkajúcej sa vykonávania tohto základného práva. Tento výklad musí platiť aj vtedy, keď je zamestnávateľom prevádzkujúci letecký dopravca, keďže opatrenia týkajúce sa pracovných podmienok a odmeňovania zamestnancov takéhoto dopravcu patria do bežného riadenia jeho činností. V dôsledku toho štrajk, ktorého cieľ sa obmedzuje na získanie zvýšenia miezd pilotov, zmeny ich pracovnej doby a vyššej predvídateľnosti pracovného času od podniku leteckej dopravy, predstavuje udalosť, ktorá je súčasťou bežného výkonu činnosti tohto podniku, najmä ak je takýto štrajk organizovaný v súlade so zákonom.
Pokiaľ ide v druhom rade o otázku, či by sa dotknutý štrajk mohol úplne vymykať účinnej kontrole leteckého dopravcu, Súdny dvor po prvé zdôrazňuje, že keďže štrajk predstavuje právo zamestnancov zaručené Chartou, jeho začatie je predvídateľné pre každého zamestnávateľa, najmä ak je takýto štrajk vopred oznámený.
Po druhé vzhľadom na predvídateľnosť štrajku pre zamestnávateľa si tento zamestnávateľ zachováva kontrolu nad udalosťami, keďže má v zásade možnosti, ako sa na naň pripraviť a prípadne zmierniť jeho následky. V tejto súvislosti ako každý zamestnávateľ ani prevádzkujúci letecký dopravca konfrontovaný so štrajkom svojich zamestnancov, ktorý je odôvodnený požiadavkami spojenými s pracovnými podmienkami a odmeňovaním, nemôže tvrdiť, že nemá nad týmto hnutím žiadnu kontrolu.
Podľa Súdneho dvora sa preto pojem „mimoriadna okolnosť“ v zmysle nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave nevzťahuje na štrajk zamestnancov prevádzkujúceho leteckého dopravcu spojený s požiadavkami týkajúcimi sa pracovnoprávnych vzťahov medzi uvedeným dopravcom a jeho zamestnancami, ktoré sa môžu riešiť v rámci sociálneho dialógu vo vnútri podniku, vrátane vyjednávania o mzdách.
Po tretie Súdny dvor poznamenáva, že na rozdiel od udalostí „vnútorného“ pôvodu vo vzťahu k prevádzkujúcemu leteckému dopravcovi, nie sú udalosti „vonkajšieho“ pôvodu pod kontrolou tohto dopravcu, pretože sú spôsobené prírodnou udalosťou alebo konaním tretej osoby, ako je napríklad iný letecký dopravca alebo verejný či súkromný subjekt, ktorý zasahuje do leteckej alebo letiskovej činnosti. Zdôrazňuje teda, že odkaz v nariadení o právach cestujúcich v leteckej doprave(4) na mimoriadne okolnosti, ktoré môžu nastať najmä v prípade štrajkov ovplyvňujúcich prevádzku príslušného leteckého dopravcu, treba chápať tak, že sa týka štrajkov, ktoré nie sú vnútorne spojené s činnosťou dotknutého leteckého dopravcu, ako sú napríklad štrajky riadiacich pracovníkov letovej prevádzky alebo zamestnancov letiska. Naproti tomu štrajk iniciovaný a nasledovaný vlastnými zamestnancami dotknutého podniku leteckej dopravy je pre tento podnik „vnútornou“ udalosťou, vrátane štrajku zvolaného odborovými zväzmi, keďže tieto zväzy konajú v záujme zamestnancov uvedeného podniku. Súdny dvor však spresňuje, že ak má takýto štrajk svoj pôvod v požiadavkách, ktoré môžu splniť len orgány verejnej moci, môže predstavovať „mimoriadnu okolnosť“, keďže sa vymyká účinnej kontrole leteckého dopravcu.
Po štvrté Súdny dvor rozhodol, že skutočnosť, že je vylúčená kvalifikácia predmetného štrajku ako „mimoriadnej okolnosti“ v zmysle nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave, nezasahuje ani do slobody podnikania leteckého dopravcu, ani do jeho práva vlastniť majetok(5) a jeho práva na vyjednávanie(6). Pokiaľ ide o posledné uvedené právo, okolnosť, že letecký dopravca čelí z dôvodu štrajku svojich zamestnancov organizovaného v súlade so zákonom riziku, že bude musieť vyplatiť cestujúcim náhradu v dôsledku zrušenia letu, ho nenúti prijať bez diskusie všetky požiadavky štrajkujúcich. Letecký dopravca je totiž naďalej schopný presadzovať záujmy podniku takým spôsobom, aby dosiahol kompromis uspokojivý pre všetkých sociálnych partnerov. Pokiaľ ide o slobodu podnikania leteckého dopravcu a jeho právo vlastniť majetok, Súdny dvor pripomína, že nie sú absolútnymi právami, a preto dôležitosť, ktorú má cieľ ochrany spotrebiteľov(7), vrátane cestujúcich v leteckej doprave, môže odôvodniť negatívne hospodárske dôsledky, dokonca aj značné, vzniknuté určitým hospodárskym subjektom.
1      Článok 5 ods. 1 písm. c) v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10) (ďalej len „nariadenie o právach cestujúcich v leteckej doprave“).
2      Podľa článku 5 ods. 3 nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave prevádzkujúci letecký dopravca nie je povinný platiť náhradu podľa článku 7 tohto nariadenia, ak môže preukázať, že zrušenie je spôsobené mimoriadnymi okolnosťami, ktorým sa nedalo zabrániť ani vtedy, keď boli prijaté všetky primerané opatrenia.
3      Pozri v tomto zmysle rozsudky z 22. decembra 2008, Wallentin‑Hermann (C‑549/07, EU:C:2008:771, bod 23); zo 17. septembra 2015, van der Lans (C‑257/14, EU:C:2015:618, bod 36); zo 17. apríla 2018, Krüsemann a i. (C‑195/17, C‑197/17 až C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17 až C‑286/17 a C‑290/17 až C‑292/17, EU:C:2018:258, body 32 a 34), ako aj z 11. júna 2020, Transportes Aéros Portugueses (C‑74/19, EU:C:2020:460, bod 37).
4      Odôvodnenie 14 nariadenia o právach cestujúcich v leteckej doprave.
5      Zaručených článkami 16 a 17 Charty.
6      Zaručeného článkom 28 Charty.
7      Ako je stanovená v článku 169 ZFEÚ a článku 38 Charty.