61983CO0171_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 4 . august 1983, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om at det statueres, at Den franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som paahviler den i henhold til traktatens artikel 93, stk . 3, idet den i henhold til dekret af 7 . juni 1983, offentliggjort i Journal officiel de la République française nr . 131 af 8 . juni 1983 under nr . 83-458, har ivaerksat de stoetteforanstaltninger til fordel for tekstil- og beklaedningsindustrien, som blev anmeldt til Kommissionen den 5 . maj 1983 .
2 De foranstaltninger, som Kommissionen anfaegter, er den franske ordning, som oprindelig blev indfoert for et aar en bekendtgoerelse af 1 . marts 1982, og som dernaest med visse aendringer blev forlaenget yderligere et aar . Ifoelge naevnte bekendtgoerelse overtager staten socialsikringsbidragene for de arbejdsgivere, som ved aftale for en periode paa tolv maaneder paatager sig visse forpligtelser med hensyn til at opretholde beskaeftigelsesniveauet og foretage investeringer i deres virksomhed . Ved beslutning 83/245 af 12 . januar 1983 ( EFT L 137 af 26 . 5 . 1983, s . 24 ) paalagde Kommissionen den franske regering at ophaeve ordningen senest en maaned fra datoen for meddelelsen af beslutningen, den 21 . januar 1983 .
3 I staevningen har Kommissionen fremhaevet, at den ifoelge Domstolens praksis har en frist paa to maaneder, som loeber fra det tidspunkt, hvor den har modtaget meddelelse om de paataenkte stoetteforanstaltninger, til at danne sig en foerste mening om, hvorvidt foranstaltningerne er forenelige med traktaten, og til i givet fald at indlede en procedure i henhold til artikel 93, stk . 2 .
Kommissionen har i denne sag sendt den franske regering en bekraeftelse paa, at den havde modtaget underretning om foranstaltningerne, hvori den samtidig angav, at tomaanedersfristen begyndte at loebe den 6 . maj 1983 . Den franske regering ivaerksatte imidlertid de paataenkte foranstaltninger ved et dekret, offentliggjort den 8 . juni 1983, og har dermed fra denne dato og i kraft af de aftaler, som den har indgaaet med virksomhederne og siden hen yderligere forlaenget, efter Kommissionens opfattelse ydet en stoette, som er uforenelig med faellesskabsretten .
4 Den franske regering har heroverfor anfoert, at den af Kommissionen paaberaabte frist paa to maaneder kun har vejledende karakter . I den foreliggende sag var det, dels af hensyn til de virksomheder, hvormed regeringen indgaar aftaler, dels af hensyn til den indre sammenhaeng i stoetteordningen som saadan, absolut noedvendigt at forlaenge ordningen for at finde en loesning, der paa en gang kunne sikre kontinuiteten, men samtidig vaere begraenset til det kortest mulige tidsrum . Under disse forhold og da Kommissionen havde haft kendskab til stoetteordningens udformning siden offentliggoerelsen af bekendtgoerelsen af 1 . marts 1982, hvorved ordningen blev indfoert for det foerste aar, var en maaned i hvert fald en tilstraekkelig lang frist for Kommissionen til at tage stilling til det anfaegtede dekret . Foelgelig var den franske regering berettiget til at saette ordningen i kraft, naar Kommissionen ikke inden udloebet af en maaned havde indledt proceduren i traktatens artikel 93, stk . 2 .
5 Ved saerskilt dokument, indgivet til Domstolens justitskontor samme dato som staevningen i hovedsagen, har Kommissionen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 186 og procesreglementets artikel 83 nedlagt paastand om ivaerksaettelse af en raekke foreloebige forholdsregler, hvorved Den franske Republik paalaegges at undlade at forny de med virksomhederne i henhold til stoetteordningen indgaaede aftaler og at suspendere gennemfoerelsen af de aftaler, som allerede er forlaenget .
6 I sine indlaeg i sagen vedroerende foreloebige forholdsregler har den franske regering bestridt, at betingelserne for at traeffe saadanne foreloebige forholdsregler, og i hvert fald de af Kommissionen begaerede forholdsregler, er opfyldt i denne sag .
7 Ifoelge procesreglementets artikel 83, stk . 2, skal den, der indgiver begaeringen, angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, samt de faktiske og retlige grunde, som medfoerer, at forholdsreglerne umiddelbart forekommer berettigede .
8 Hvad angaar begrundelsen for de foreloebige forholdsregler, som evt . er noedvendige, har parterne i det vaesentlige gentaget de argumenter, som de har fremfoert under hovedsagen .
9 Det bemaerkes, at ifoelge traktatens artikel 3, litra f ), indebaerer Faellesskabets virke gennemfoerelsen af en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for faellesmarkedet ikke fordrejes, og ifoelge traktatens artikel 92, stk . 1, er statsstoette, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkaarene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med faellesmarkedet i det omfang, den paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne .
10 For at sikre virkningen af dette forbud paalaegger traktatens artikel 93 Kommissionen en saerlig kontrolpligt og medlemsstaterne, med henblik paa at lette Kommissionen denne opgave og undgaa, at den stilles over for en fuldbyrdet kendsgerning, en raekke klart afgraensede forpligtelser .
11
Ifoelge traktatens artikel 93, stk . 3, skal Kommissionen underrettes saa betids om enhver paataenkt indfoerelse eller aendring af stoetteforanstaltninger, at den kan fremsaette sine bemaerkninger hertil . Ifoelge samme bestemmelse skal Kommissionen uopholdeligt ivaerksaette den procedure, som er fastsat i artikel 93, stk . 2, saafremt den er af den opfattelse, at den paataenkte foranstaltning er uforenelig med faellesmarkedet ; endelig indeholder bestemmelsen et klart forbud for medlemsstaten mod at gennemfoere de paataenkte foranstaltninger, foer den naevnte procedure har foert til en endelig beslutning .
12 Som Domstolen blandt andet har fremhaevet i kendelsen af 21 . maj 1977 ( Kommissionen mod Det forenede Kongerige, sag 31/77 R og 53/77 R, Sml ., s . 921 ), udgoer artikel 93, sidste punktum, en beskyttelse af den kontrolmekanisme, der er indfoert ved denne artikel, og som er vigtig til sikring af
faellesmarkedets funktion . Heraf foelger, hvilket Domstolen ligeledes understregede i naevnte kendelse, at selv om en medlemsstat anser stoetteforanstaltningen for forenelig med faellesmarkedet, kan dette ikke berettige den til at tilsidesaette de klare bestemmelser i artikel 93 .
13 Som fremhaevet af parterne har Domstolen tidligere fastslaaet blandt andet i dommen af 11 . december 1973 ( sag 120/73, Lorenz, Sml ., s . 1484 ), at undlader Kommissionen, efter at vaere blevet underrettet af en medlemsstat om en paataenkt stoetteforanstaltning, at indlede den i traktatens artikel 93, stk . 2,
omhandlede procedure, kan medlemsstaten ved udloebet af en tilstraekkelig frist til at indlede den foerste undersoegelse, gennemfoere den paataenkte foranstaltning . I denne dom understregede Domstolen endvidere, at forbudet i traktatens artikel 93, sidste punktum, har virkning allerede under hele den indledende fast, hvor der foretages en foerste undersoegelse af den paataenkte stoetteforanstaltning, og paalagde Kommissionen at afslutte denne undersoegelse inden for en af Domstolen med stoette i traktatens artikler 173 og 175 fastsat frist paa to maaneder .
14 Endvidere bemaerkes, at Domstolen i samme dom har fastslaaet, at det af hensyn til retssikkerheden er paakraevet, at medlemsstaten, hvis fristen er udloebet, underretter Kommissionen, foer den ivaerksaetter de paataenkte foranstaltninger .
15 Det er i denne sag ubestridt, at den franske regering, uden foerst at goere indsigelse mod den frist paa to maaneder, som Kommissionen fastsatte i modtagelseserklaeringen, og uden at anmode Kommissionen om at fremskynde undersoegelsen, ikke blot ivaerksatte stoetteforanstaltningerne laenge inden fristen udloeb, men ej heller gav Kommissionen forudgaaende meddelelse herom .
16 Uden at det er noedvendigt paa dette sagstrin at tage stilling til, hvorvidt Kommissionen havde kunnet og burde have afsluttet sin foerste undersoegelse inden for et kortere tidsrum end det, der er fastsat i ovennaevnte dom, foelger det af de foregaaende betragtninger, at de begaerede foreloebige forholdsregler
umiddelbart forekommer berettigede af de faktiske og retlige grunde, som Kommissionen har anfoert, og at betingelserne efter procesreglementets artikel 83 foelgelig er opfyldt .
17 Herefter skal det undersoeges, om Kommissionen desuden har godtgjort, at de foreloebige foranstaltninger er uopsaettelige, dvs . om de er noedvendige for at undgaa, at der indtraeffer et vaesentligt og uopretteligt tab, saafremt den franske regering under hovedsagen fortsaetter den anfaegtede adfaerd .
18 Kommissionen har i den forbindelse henvist til, at tekstil- og beklaedningsindustrien i hele Faellesskabet befinder sig i en vanskelig situation, og at der er meget haard konkurrence mellem medlemsstaterne . De franske foranstaltninger kan fordreje konkurrencen paa det nationale marked for de virksomheder i de andre medlemsstater inden for de samme to sektorer, som ikke modtager en tilsvarende stoette, hvilket atter kan have alvorlige foelger for samhandelen inden for Faellesskabet . Desuden kan man heller ikke udelukke risikoen for et overbud i de andre medlemsstater, hvor en vaesentlig sektor af oekonomien er i fare for at blive forstyrret af de franske foranstaltninger .
19 Heroverfor har den franske regering anfoert, at Kommissionen ikke paa dette punkt har fremfoert nogen faktiske omstaendigheder til stoette for sine paastande . Paa nuvaerende tidspunkt har Kommissionen nemlig ikke mulighed for at vurdere de eventuelle positive eller negative foelger af en stoetteordning inden for den paagaeldende sektor, hvilket godtgoeres af et spoergeskema vedroerende stoetteforanstaltninger til tekstil- og beklaedningsindustrien, som Kommissionen tilsendte medlemsstaterne i juni maaned 1983 . Den franske regering kan paavise, at den i 1983 indfoerte stoetteordning ikke hidtil har haft nogen skadelige virkninger for de oevrige medlemsstaters udenrigshandel vedroerende denne sektor . Som bevis hervor fremlaegger den franske regering en raekke statistiske oplysninger vedroerende udviklingen i samhandelen mellem de naevnte stater og Den franske Republik med hensyn til varer inden for tekstil- og beklaedningsindustrien i 1982 og de fire foerste maaneder af 1983 . Desuden var det vaesentligste formaal med den i 1982 indfoerte stoetteordning at opretholde beskaeftigelsen og ikke at begraense handelssamkvemmet .
20 Med henblik paa afgoerelsen af dette spoersmaal maa foerst erindres, at ogsaa foer den oekonomiske verdenskrise var Faellesskabets tekstil- og beklaedningsindustri praeget af strukturelle vanskeligheder navnlig paa grund af konkurrencen fra industrien i visse tredjelande . Vanskelighederne er imidlertid vokset yderligere i alle medlemsstaterne paa grund af krisen, som har medfoert en meget stor arbejdsloeshed inden for de fleste oekonomiske sektorer .
21 En saadan situation havde maaske kunnet bekaempes paa faellesskabsplan, i det mindste gennem en effektiv koordinering af de nationale foranstaltninger, men det maa konstateres, at Faellesskabet endnu ikke har ivaerksat en politik paa dette omraade . Herefter findes der kun ét middel til at imoedegaa risikoen for, at de af medlemsstaterne ensidigt indfoerte stoetteforanstaltninger forstyrrer samhandelen inden for Faellesskabet og paavirker markederne i de oevrige medlemsstater ved at foroege problemerne for disses industrier, og dette middel er et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for rammerne af den procedure, som er fastsat i traktatens artikel 93 .
22 Den omstaendighed, at den paagaeldende stoette kan udgoere indtil 12 % at den samlede loensum, som danner grundlag for beregningen af arbejdsgiverbidragene, er tilstraekkelig bevis for, at de omtvistede foranstaltninger indebaerer en saadan risiko, naar dette yderligere sammenholdes med den omstaendighed, at virksomhederne ved aftalerne ikke blot forpligter sig til midlertidigt at opretholde beskaeftigelsesniveauet, men ogsaa til at foretage investeringer og dermed ivaerksaette uigenkaldelige foranstaltninger, som har virkning paa lang sigt, og som kan goere det endnu mere vanskeligt at gennemfoere en faellesskabspolitik paa dette omraade .
23 At der bestaar en saadan risiko modsiges i hvert fald ikke af de statistiske oplysninger, som den franske regering har fremlagt . Som Kommissionen med rette har gjort gaeldende, bevirker den frist, som er fastsat i ordningen til at indgaa de heri omhandlede aftaler, at virkningerne af ordningen foerst maerkes med visse forsinkelser, og at stoetten til investeringerne foerst gradvis faar virkning .
24
Foelgelig er betingelsen om, at de foreloebige forholdsregler skal vaere uopsaettelige, opfyldt .
25 Den franske regering har indvendt, at de foreloebige forholdsregler vil kunne medfoere et vaesentligt og uopretteligt tab for de virksomheder, som allerede helt eller delvis har opfyldt deres forpligtelser i henhold til de i medfoer af den omhandlede ordning indgaaede aftaler, og som derfor vil blive beroevet noedvendige oekonomiske midler til at opfylde deres forpligtelser .
26 For at kunne tage stilling til denne indgivelse og med henblik paa under sagen om foreloebige forholdsregler at kunne bedoemme de forskellige interesser, der staar paa spil, maa der dels tages hensyn til, at de franske virksomheder ikke under den procedure, som Kommissionen indledte til proevelse af den oprindelige ordning i medfoer af artikel 93, stk . 2, kunne vaere uvidende, navnlig ikke efter offentliggoerelsen af beslutningen af 12 . januar 1983, om den usikkerhed, der var forbundet med denne ordning, som foranstaltningerne i denne sag i det vaesentlige er en forlaengelse af, dels den omstaendighed, at opretholdelsen af denne foranstaltning, endog blot foreloebigt, vil kunne paavirke konkurrenceforholdene paa det faelles marked paa en saadan maade, at det bliver mere og mere vanskeligt at genoprette den tidligere situation . Herefter kan der ikke gives den franske regering medhold i dens indsigelse .
27
Det foelger af det anfoerte, at det er noedvendigt, indtil der afsiges dom i hovedsagen, i medfoer af traktatens artikel 186 at paalaegge den franske regering at afholde sig fra at forlaenge de omhandlede aftaler og inden en maaned at suspendere gennemfoerelsen af de allerede forlaengede aftaler .
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLEN
foer endelig afgoerelse traeffes :
1 . Indtil der afsiges dom i hovedsagen paalaegges Den franske Republik
a ) fra tidspunktet for forkyndelsen af naervaerende kendelse indtil videre at afholde sig fra at forlaenge nogen af de aftaler, som er indgaaet mellem staten og arbejdsgivere i henhold til bekendtgoerelse nr . 82-204 af 1 . marts 1982 om statens overtagelse af visse bidrag til den sociale sikring inden for virksomheder i tekstil- og beklaedningsindustrien ;
b)inden en maaned efter forkyndelse af kendelsen at suspendere gennemfoerelsen af de aftaler, som allerede er forlaenget .
2.Afgoerelsen vedroerende sagens omkostninger udsaettes .