61990CJ0086_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 2. marts 1990 indgaaet til Domstolen den 22. marts s.aa. har Supreme Court of Ireland i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 3a, stk. 3, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 764/89 af 20. marts 1989 (EFT L 84, s. 2).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en retssag mellem Thomas Anthony O' Brien og Ireland, Attorney General og Minister for Agriculture and Food vedroerende de betingelser, som sidstnaevnte har indfoert for tildeling af en referencemaengde i henhold til ordningen om tillaegsafgift paa maelk.
3 T. A. O' Brien, der er landmand i Irland, paatog sig en ikke-markedsfoeringsforpligtelse i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfoerelse af en praemieordning for ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvaegsbesaetninger (EFT L 131, s. 1) for perioden fra den 28. oktober 1979 til den 27. oktober 1984. Den 24. juni 1989 indgik han midlertidige samarbejdsaftaler (joint ventures) med sin bror om forpagtning af 40 koeer og 60 acres landbrugsjord tilhoerende broren, som han lagde til sin egen bedrift. Samme dag indgik han en interessentskabskontrakt (partnership agreement) med broren, i henhold til hvilken han som kapitalindskud i selskabet skulle holde koeerne og dyrke jorden.
4 Den 24. juni 1989 indgav O' Brien ligeledes til de kompetente irske myndigheder en ansoegning om tildeling af en specifik referencemaengde i henhold til artikel 3a i den aendrede forordning nr. 857/84. Den 28. august 1989 fik han tildelt en midlertidig specifik referencemaengde paa 39 803 gallons. I skrivelsen om tildelingen af denne maengde anfoertes det imidlertid, at han for at opfylde de gaeldende betingelser for endelig tildeling af denne maengde, skulle godtgoere, at der var leveret en maelkemaengde af det kraevede omfang paa grundlag af de jorder, han havde drevet ved udloebet af ikke-markedsfoeringsperioden.
5 O' Brien fandt, at denne betingelse var i strid med faellesskabsretten, og anlagde derfor sag med henblik paa at faa fastslaaet, at han er berettiget til en specifik referencemaengde paa grundlag af samtlige de produktionsenheder, han driver i Faellesskabet. I forbindelse med denne sag har Supreme Court of Ireland, der behandler sagen som sidste instans, besluttet at udsaette denne og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Er det med henblik paa opfyldelsen af betingelsen i artikel 3a, stk. 3, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 (indfoejet ved artikel 1 i Raadets forordning (EOEF) nr. 764/89) noedvendigt, at den maelkemaengde, som produceres til direkte salg og/eller levering, produceres alene paa grundlag af den del af bedriften, hvis produktion blev anvendt som reference ved beregningen af ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemien, og som den paagaeldende producent drev ved udloebet af ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperioden?"
6 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg til Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
7 Med det forelagte spoergsmaal oenskes i alt vaesentligt oplyst, om artikel 3a, stk. 3, i den aendrede forordning nr. 857/84 med henblik paa endelig tildeling af en specifik referencemaengde skal fortolkes saaledes, at der kun kan tages hensyn til salg eller leverancer af maelk fra en bedrift, saaledes som denne bestod ved paatagelsen af ikke-markedsfoerings- eller omstillingsforpligtelsen, eller om der ligeledes kan tages hensyn til salg eller leverancer af maelk fra produktionsenheder, som er blevet lagt sammen med den paagaeldende bedrift mellem tidspunktet for udloebet af ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperioden og tidspunktet for den midlertidige tildeling af den specifikke referencemaengde.
8 Indledningsvis bemaerkes, at det i artikel 3a, stk. 1, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 764/89, bestemmes, at de producenter, hvis ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperiode i overensstemmelse med en forpligtelse, der er indgaaet i henhold til forordning nr. 1078/77, udloeber efter den 31. december 1983, henholdsvis efter den 30. september 1983, midlertidigt kan faa tildelt en specifik referencemaengde paa de i litra a), b) og c) anfoerte betingelser. I litra a) betinges tildelingen af en midlertidig specifik referencemaengde af, at den paagaeldende "ikke har ... overdraget hele sin maelkebedrift inden udloebet af ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperioden"; i litra b) anfoeres dernaest som betingelse, at den paagaeldende "til stoette for sin ansoegning ... godtgoer, at han er i stand til paa sin bedrift af producere en maengde svarende til den ansoegte referencemaengde".
9 I ovennaevnte artikel 3a, stk. 3 bestemmes foelgende:
"Saafremt producenten senest to aar fra den 29. marts 1989 paa en for den kompetente myndighed tilfredsstillende maade kan godtgoere, at han faktisk har genoptaget direkte salg og/eller levering, og saafremt dette direkte salg og/eller denne levering i de sidste tolv maaneder er lig med eller stoerre end 80% af den foreloebige referencemaengde, tildeles den saerlige referencemaengde endeligt. I modsat fald foeres den foreloebige referencemaengde tilbage til faellesskabsreserven i sin helhed. Stoerrelsen af det direkte salg og/eller de faktiske leveringer bestemmes paa baggrund af udviklingen i produktionsrytmen i producentens bedrift, de saesonbestemte forhold og enhver usaedvanlig omstaendighed."
10 Gennemfoerelsesbestemmelserne for tillaegsafgiften er fastsat i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 (EFT L 139, s. 12), som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1033/89 af 20. april 1989 (EFT L 110, s. 27). Disse bestemmelser er blevet udstedt i henhold til bemyndigelsen i artikel 5c, stk. 7, i Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT 1968 I, s. 169), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 (EFT L 90, s. 10).
11 I henhold til artikel 3a, stk. 1, i den aendrede forordning nr. 1546/88 skal ansoegningen om tildeling af en specifik referencemaengde i henhold til artikel 3a, stk. 1, i den aendrede forordning nr. 857/84 indsendes af den paagaeldende producent "til den kompetente myndighed, som medlemsstaten har udpeget, efter de af denne medlemsstat fastsatte bestemmelser, hvis producenten kan bevise, at han endnu helt eller delvis leder den samme bedrift som paa tidspunktet for ... godkendelse af ansoegningen om praemie".
12 Det foelger af artikel 3a, stk. 1, i den aendrede forordning nr. 857/84 sammenholdt med artikel 3a, stk. 1, i den aendrede forordning nr. 1546/88, at en midlertidig tildeling af en specifik referencemaengde er betinget af, at den paagaeldende producent endnu helt eller delvis driver den samme bedrift som den, han drev paa det tidspunkt, da hans ansoegning om en praemie blev imoedekommet, dvs. den bedrift, som var grundlaget for hans ikke-markedsfoerings- eller omstillingsforpligtelse. En saadan producent kan derfor kun paaberaabe sig en ret til en foreloebig specifik referencemaengde, saafremt han fortsat helt eller delvis driver den bedrift, som var grundlaget for forpligtelsen efter forordning nr. 1078/77. Han fortaber denne ret, naar han ikke laengere driver den samlede bedrift.
13 I tredje betragtning til forordning nr. 1033/89 anfoeres det, at formaalet med forordningen er at sikre, at "ansoegningen kun kan stamme fra en producent, der i det mindste delvis leder de samme produktionsenheder som dem, han ledede ved indgivelsen af ansoegningen om praemie for ikke-markedsfoering af maelk eller for omstilling".
14 Det er paa denne baggrund, at raekkevidden af artikel 3a, stk. 3, i den aendrede forordning nr. 857/84 skal fastlaegges. Bestemmelsen skal forhindre, at der foretages en endelig tildeling af en specifik referencemaengde til en producent, som faktisk ikke i den foreskrevne periode eller i det foreskrevne omfang har genoptaget salg eller leverancer af maelk, hvortil han midlertidigt har faaet tildelt en specifik referencemaengde.
15 Det skal imidlertid bemaerkes, at der ikke findes bestemmelser i faellesskabsretten, hvorefter salg eller leverancer af maelk, der kan tages i betragtning ved den endelige tildeling af en specifik referencemaengde, er begraenset alene til salg eller leverancer af maelk, der stammer fra den bedrift, som i sin helhed var grundlaget for ikke-markedsfoerings- eller omstillingsforpligtelsen. En saadan begraensning vil desuden vaere i strid med den tilsigtede virkning med de ovenfor anfoerte bestemmelser, hvorefter producenterne bevarer deres ret til en specifik referencemaengde i forbindelse med en delvis afstaaelse af bedriften.
16 Der er saaledes ikke grundlag for at antage, at en producent, som har afstaaet en del af sin bedrift, fratages muligheden for at opnaa en specifik referencemaengde med den begrundelse, at produktionskapaciteten paa den resterende del ikke goer det muligt at naa op paa det kraevede salgs- eller leveranceniveau, selv om denne maengde kan opnaas, saafremt der tages hensyn til den paagaeldendes samlede produktion paa bedriften, som den bestaar paa det tidspunkt, hvor den specifikke referencemaengde tildeles midlertidigt.
17 Det forelagte spoergsmaal maa derfor besvares med, at ved endelig tildeling af en specifik referencemaengde skal artikel 3a, stk. 3, i den aendrede forordning nr. 857/84 fortolkes saaledes, at der ligeledes kan tages hensyn til salg eller leverance af maelk fra produktionsenheder, som er blevet lagt sammen med den paagaeldende bedrift mellem tidspunktet for udloebet af ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperioden og tidspunktet for den midlertidige tildeling af den specifikke referencemaengde, saafremt den paagaeldende producent endnu helt eller delvis driver den samme bedrift som han drev paa tidspunktet for imoedekommelsen af hans praemieansoegning.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af den irske regering, af Det Forenede Kongerige og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Supreme Court of Ireland ved kendelse af 2. marts 1990, for ret:
Ved endelig tildeling af en saerlig referencemaengde skal artikel 3a, stk. 3, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter fortolkes saaledes, at der ligeledes kan tages hensyn til salg eller leverance af maelk fra produktionsenheder, som er blevet lagt sammen med den paagaeldende bedrift mellem tidspunktet for udloebet af ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperioden og tidspunktet for den midlertidige tildeling af den specifikke referencemaengde, saafremt den paagaeldende producent endnu helt eller delvis driver den samme bedrift som han drev paa tidspunktet for imoedekommelsen af hans praemieansoegning.