62024CJ0490_RES
Sag C-490/24
Stichting Koskea, som administrator for ED,
mod
Nationale Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV, der driver virksomhed under handelsnavnet Reaal Schadeverzekering NV,
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. februar 2026
»Præjudiciel forelæggelse – lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer – direktiv 2009/103/EF – artikel 12, stk. 1 – forpligtelse til ansvarsforsikringsdækning af personskader, der ved færdsel med et køretøj forvoldes på alle andre passagerer end føreren – rækkevidde – færdselsuheld, der involverer et enkelt køretøj – skader, som føreren af et køretøj har lidt som følge af en passagers indgreb i styringen af dette køretøj«
Tilnærmelse af lovgivningerne – ansvarsforsikring for motorkøretøjer – direktiv 2009/103 – lovpligtig forsikring af motorkøretøjer – forpligtelse til at dække personskader på alle andre passagerer end føreren – begreb – forpligtelse til at dække skader, som føreren af et køretøj, der er involveret i et færdselsuheld, har lidt – ikke omfattet – skade lidt som følge af en passagers indgreb i styringen af dette køretøj – ingen betydning
[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103, art. 1, nr. 1), art. 3, stk. 1, 2 og 4, art. 12, stk. 1-3, og art. 13, stk. 1 og 3]
(jf. præmis 25-44 og domskonkl.)
Resumé
I forbindelse med en præjudiciel forelæggelse fra Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandenes øverste domstol) præciserede Domstolen begrebet »fører« inden for rammerne af den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer fastsat i direktiv 2009/103 (
1
). Domstolen fastslog således, at den skade, som føreren af det eneste køretøj, der er involveret i et færdselsuheld, har lidt som følge af en passagers indgreb ind i styringen af dette køretøj, ikke skal være dækket af denne forsikring.
I slutningen af 2016 var ED offer for en trafikuheld, mens han førte en minibus, som tilhørte en fodboldklub, og hvori denne klubs tidligere træner befandt sig. Mens minibussen kørte med en hastighed på ca. 70 km/t, trak den tidligere træner, der sad bagved i højre side, pludselig køretøjets håndbremse. Minibussen skred og stødte ind i flere piller. ED blev alvorligt kvæstet og har meget alvorlige varige mén af denne ulykke.
Med henblik på erstatning for den skade, som ED havde lidt som følge af denne ulykke, fremsatte den fond, der administrerede hans aktiver og forsvarede hans interesser, krav om, at han skulle dækkes af den ulykkesforsikring for passagerer og føreren, som fodboldklubben havde tegnet. Forsikringsselskabet tog ikke dette krav til følge og anførte, at ED var påvirket af alkohol, da han sad bag rettet i minibussen. ED blev ligeledes meddelt, at han heller ikke var dækket af den lovpligtige ansvarsforsikring, idet denne forsikring ikke dækker skader, som føreren har lidt.
I denne forbindelse anlagde denne fond, der handlede på vegne af ED og i hans navn, søgsmål ved retten i første instans. Denne ret fastslog, at ED ikke skulle udelukkes fra den ved direktiv 2009/103 foreskrevne lovpligtige ansvarsforsikrings dækning, eftersom han, selv om han på tidspunktet for ulykken sad bag rattet i køretøjet, ikke længere kunne anses for fører, idet den tidligere træner ved at trække håndbremsen havde handlet som fører. Eftersom ED fik medhold i søgsmålet, iværksatte forsikringsselskabet appel til prøvelse af denne dom ved appelinstansen, der, idet den fastslog, at ED ikke havde fortabt sin status som fører, fordi den tidligere træner trak håndbremsen, ophævede dommen afsagt i første instans.
Den fond, der repræsenterede ED, iværksatte kassationsappel for den forelæggende ret, som i denne henseende nærede tvivl om fortolkningen af en bestemmelse i direktiv 2009/103, hvorefter føreren er udelukket fra den lovpligtige ansvarsforsikrings dækning. For det første anførte den forelæggende ret, at Domstolen altid har fremhævet betydningen af at beskytte passagerer, der er ofre for færdselsuheld, samt formålet om at sikre, at denne forsikring giver alle passagerer mulighed for at få erstatning for den skade, som de har lidt. For det andet sondres der i direktiv 2009/103 mellem føreren og andre passagerer, uden at begrebet »fører« imidlertid defineres.
Domstolens bemærkninger
I første række bemærkede Domstolen, at i henhold til artikel 12, stk. 1, i direktiv 2009/103 dækker den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer ansvaret for personskader, der forvoldes på andre passagerer end føreren. For det første præciserede Domstolen, at eftersom udtrykkene »fører« og »passager« ikke er defineret i dette direktiv, skal rækkevidden heraf fastlægges ud fra disse udtryks normale betydning i sædvanlig sprogbrug. For det andet tager udtrykket »fører« sædvanligvis sigte på den person, der betjener eller sidder bag rattet i køretøjet og sikrer styringen heraf, mens udtrykket »passager« vedrører en person, som sidder et andet sted i det pågældende køretøj og ikke styrer dette. I denne henseende bemærkede Domstolen, at der i et køretøj kan være flere andre passagerer end føreren, men at der principielt kun kan være en enkelt fører ad gangen. For det tredje medtager artikel 12, stk. 1, i direktiv 2009/103 ikke skader, som følgeren af et køretøj har lidt, i dækningen for den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer.
I anden række fremhævede Domstolen med hensyn til den sammenhæng, hvori artikel 12, stk. 1, i direktiv 2009/103 indgår, at i betragtning af definitionen af begrebet »køretøj« som omhandlet i dette direktiv, har ethvert køretøj i brug principielt en fører og et førersæde, og denne fører er den person, som inde i køretøjet igangsætter eller kan give mekanisk kraft til dette køretøj med henblik på færdsel med dette, idet vedkommende befinder sig bag rattet. I lighed med denne bestemmelse foretager flere andre bestemmelser i direktiv 2009/103 (
2
) således en sondring mellem føreren af køretøjet og andre personer, som kan have taget plads i dette køretøj, samt trafikanter, der ikke befinder sig i køretøjet, men som kan påvirkes af et færdselsuheld, der involverer et køretøj. Kategorierne af ofre for en ulykke fastlægges således i det væsentlige i forhold til føreren af det køretøj, der er involveret i denne ulykke.
Domstolen fremhævede endvidere sondringen mellem på den ene side forpligtelsen til dækning ved den lovpligtige ansvarsforsikring i medfør af direktiv 2009/103 for skader forvoldt på tredjemand og på den anden side omfanget af erstatningspligten for skader forvoldt på tredjemand i medfør af erstatningsansvaret for ulykken, der i det væsentlige er reguleret ved national ret. Den rolle, som en person i køretøjet – som i det foreliggende tilfælde den passager, der trak håndbremsen – dermed kan have haft i udviklingen af denne ulykke og således i, at skaden opstod, kan alt efter den gældende ordning for erstatningsansvar i den medlemsstat, på hvis område ulykken skete, afgøre, hvem der er erstatningsansvarlig for ulykken, og have indflydelse på omfanget af erstatningen.
På baggrund af det ovenfor anførte bemærkede Domstolen, at en passagers indgreb i styringen af et køretøj, der forårsager en ulykke, ikke kan bevirke, at den person, som befinder sig i dette køretøjs førersæde, og som styrer køretøjet, fortaber sin status som fører. Hvis andet udledes heraf, skades den grundlæggende sondring mellem fører og skadelidt tredjemand, som kendetegner den ved direktiv 2009/103 indførte ordning med lovpligtig ansvarsforsikring, såvel som sondringen mellem forpligtelsen til ansvarsforsikringsdækning og omfanget af erstatningspligten i medfør af erstatningsansvaret for ulykken, der er reguleret ved national ret.
I tredje og sidste række fastslog Domstolen, at denne fortolkning understøttes af det formål, der forfølges med direktiv 2009/103, navnlig formålet om beskyttelse af ofrene for ulykker forvoldt af motorkøretøjer, som konstant er blevet forfulgt og styrket under udviklingen af EU-lovgivningen vedrørende lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer. Dette formål ville skades, hvis den person, der sidder bag rattet i et køretøj, under vilkårlige, faktuelle omstændigheder kunne fortabe sin status som fører som følge af en passagers indgreb i styringen af dette køretøj. Den retlige usikkerhed, som følger af en sådan mulighed, er i sig selv uforenelig med nævnte formål.
Domstolen præciserede endvidere, at denne udvikling af lovgivningen har været præget af en konstant og udtrykkelig udelukkelse af førerens skade fra dækningen i medfør af den lovpligtige ansvarsforsikring, som foreskrives i EU-retten. Der er endvidere intet i denne udvikling af lovgivningen, som viser, at det på nogen måde var EU-lovgivers hensigt at harmonisere forpligtelsen til lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer ud over dækningen af skader forvoldt på tredjemand. Spørgsmålet om den eventuelle forpligtelse til ved en forsikring at dække skader lidt af føreren af et køretøj, som var det eneste, der var involveret i et færdselsuheld, er på EU-rettens nuværende udviklingstrin dermed fortsat reguleret i medlemsstaternes nationale ret.
Heraf følger, at den skade, som føreren af det eneste køretøj, der er involveret i et færdselsuheld, har lidt, ikke skal være dækket af den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer, som foreskrives ved direktiv 2009/103, selv om en passager har grebet ind i styringen af dette køretøj, og dette indgreb har forårsaget dette uheld.
(
1
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16.9.2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EUT 2009, L 263, s. 11), artikel 3, stk. 1, 2 og 4.
(
2
) – Artikel 12, stk. 2 og 3, og af artikel 13, stk. 3, i direktiv 2009/103.