61992CC0394_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hr. afdelingsformand,
De herrer dommere,
1. Politierechtbank, Hasselt (Belgien), har i forbindelse med en straffesag anmodet Domstolen om en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af begreberne "arbejdsperiode", "dag", "daglig" og "afslutning af arbejdsperiode" i Raadets forordning (EOEF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for vejtransport (1) og Raadets forordning (EOEF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (2).
Den forelaeggende ret spoerger mere praecist, i mangel af en udtrykkelig definition af disse begreber i de ovennaevnte forordning, om
a) begrebet "arbejdsperiode" kan defineres ved modsaetningsvist at henvise til begrebet hviletid, dvs. den periode, hvorunder foereren over for transportvirksomheden er ansvarlig for anvendelsen af sin tid (begrebet "afslutning af arbejdsperiode" ° som det tredje spoergsmaal handler om ° henviser logisk set saa ogsaa til det tidspunkt, hvor foereren frit kan raade over sin tid)
b) begrebet "dag" omfatter et tidsrum af 24 timer mellem kl. 00.00 og kl. 24.00, eller om den begynder paa det tidspunkt, hvor den paagaeldende foerer foerste gang overtager et koeretoej, som forordningen finder anvendelse paa.
2. Selv om der i forelaeggelseskendelsen ikke henvises til bestemte bestemmelser i forordningerne, kan man paa grundlag af de faktiske omstaendigheder i hovedsagen alligevel afgoere, hvad fortolkningsspoergsmaalet drejer sig om. Marc Michielsen og hans arbejdsgiver (sidstnaevnte som civilretligt ansvarlig part) er tiltalt for ikke at have overholdt de fastsatte hvile- og koeretider og for paa den dag, hvor kontrollen fandt sted, at have anvendt mere end et diagramark i fartoejets fartskriver, hvorfor det hovedsagligt er artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 3821/85, der skal behandles.
Bestemmelsen indgaar i kapitlet om reglerne om anvendelse af fartskriveren, der er et apparat, hvormed det kan kontrolleres, om foererne overholder reglerne om hvile- og koeretider, der er fastsat i forordning nr. 3820/85. Den paagaeldende regel indeholder navnlig en pligt for foererne til at anvende et diagramark for hver dag, de koerer, fra det oejeblik de overtager koeretoejet, og ikke at udskifte arket foer ved afslutningen af den daglige arbejdsperiode, medmindre dette i oevrigt er tilladt.
3. For saa vidt angaar det foerste spoergsmaal (og det tredje vedroerende fortolkningen af begrebet "afslutning af arbejdsperiode", der er taet forbundet med foerste spoergsmaal) skal jeg, da hovedsagen jo i alt vaesentligt vedroerer spoergsmaalet, om en foerer maa anvende to diagramark i loebet af samme dag ° hvilket han kun kan goere, saafremt hans arbejdstid den paagaeldende dag kan betragtes som afsluttet ° koncentrere min opmaerksomhed om disse begreber. I den sammenhaeng har Kommissionen og den belgiske regering anfoert, at formaalet med forordningerne nr. 3820/85 og nr. 3821/85 ikke har vaeret at fastsaette faelles sociale bestemmelser paa transportomraadet, men alene at harmonisere visse dele af de nationale lovgivninger for at forbedre den sociale beskyttelse af foererne og faerdselssikkerheden; de har derfor anfoert, at medlemsstaterne er kompetente til at fortolke de begreber, der som i dette tilfaelde ikke er defineret i forordningerne. Selv om jeg i det store og hele er enig heri, finder jeg alligevel, at faellesskabsbestemmelserne ° som Det Forenede Kongerige har anfoert ° indeholder de noedvendige elementer til en definition af begrebet "daglig arbejdsperiode" med henblik paa en ensartet anvendelse heraf paa Faellesskabets omraade.
4. Definitionen af hviletid i artikel 1, stk. 5, i forordning nr. 3820/85, der ligeledes finder anvendelse i forbindelse med forordning nr. 3821/85 i henhold til en generel henvisning i sidstnaevnte forordnings artikel 2 til definitionerne i foerstnaevnte forordning, har saerlig betydning i denne sammenhaeng. Ved hviletid forstaas her ethvert uafbrudt tidsrum paa mindst en time, hvor foereren kan disponere frit over sin tid. Det synes derfor modsaetningsvis at vaere rigtigt ° som foreslaaet af den forelaeggende ret ° at betragte enhver periode, hvor foereren er ansvarlig over for virksomheden for anvendelsen af sin tid, som arbejdsperiode.
Ganske vist rejser en saadan definition tvivl om, hvorvidt det er muligt i arbejdsperioden at medregne andre af foererens aktivitetsperioder end koeretiden, men de paagaeldende forordninger indeholder andre bestemmelser, hvorefter eventuelle tvivlsspoergsmaal kan loeses.
5. Jeg skal i foerste raekke henvise til artikel 7, stk. 5, og artikel 8, stk. 7, i forordning nr. 3820/85, hvorefter det er udelukket, at afbrydelser af koersel (3) og hviletid, tilbragt paa en soveplads i et koeretoej under koerslen, kan betragtes som en del af den daglige hviletid. Disse perioder indgaar derfor i arbejdsperioden. Det skal dog fremhaeves, at saafremt, den daglige hvileperiode ifoelge artikel 8, stk. 1, andet afsnit, afholdes i to eller tre adskilte perioder inden for en periode af 24 timer, kan en afbrydelse af koerslen paa mindst en time anses for hviletid, jf. artikel 1, stk. 5. Nyttige elementer til den af den forelaeggende ret oenskede fortolkning fremgaar ogsaa af artikel 15, stk. 3, i forordning nr. 3821/85, hvorefter en foerer har pligt til paa fartskriveren hver for sig at registrere: a) koeretid; b) alle andre arbejdsperioder; c) raadighedstiden, dvs. de perioder, hvor foererne skal blive i eller ved koeretoejet for at kunne begynde eller genoptage koerslen eller udfoere andet arbejde, samt de perioder, der tilbringes ved siden af en foerer eller paa en soveplads under koerslen, og d) afbrydelser i arbejdet og de daglige hvileperioder. Da medlemsstaterne i henhold til artikel 15, stk. 4, kan tillade, at der paa koeretoejer, indregistreret paa deres omraade, sker en faelles registrering af de under b) og c) anfoerte perioder, og da dernaest visse af de perioder, der er omfattet af betegnelsen "raadighedstid", ikke kan anses for "hviletid" som omhandlet i artikel 8, stk. 7, i forordning nr. 3820/85, er det under hensyn til bestemmelsens opbygning klart, at alle de aktiviteter, der er anfoert under a), b) og c), indgaar i arbejdsperioden. Det forhold, at en faelles registrering af afbrydelser i koerslen og daglige hvileperioder er tilladt, aendrer ikke resultatet. Det er nemlig pausens varighed (over eller under en time) og den samlede tilrettelaeggelse af foererens dag (opdeling af hviletiden i en eller flere perioder), som er afgoerende for, om en bestemt periode indgaar i arbejdsperioden (som en simpel afbrydelse af koerslen) eller i den daglige hvileperiode.
6. Det er ogsaa muligt at naa dette resultat ved paa de forskellige kategorier af aktiviteter, der er naevnt i artikel 15, stk. 3, at anvende den generelle definition af arbejdsperiode, der foelger af begrebet hviletid: I alle de anfoerte tilfaelde kan foereren nemlig ikke disponere frit over sin tid; dette bekraefter, at den foreslaaede definition er korrekt.
7. Begrebet "afslutning af arbejdsperiode" skal derfor som logisk konsekvens heraf fortolkes som det tidspunkt, hvor foereren igen kan disponere frit over sin tid, hvilket falder sammen med begyndelsen paa en daglig eller ugentlig hvileperiode. Saafremt hvileperioden opdeles i to eller tre adskilte perioder, jf. artikel 8, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 3820/85, er der derimod tale om det tidspunkt, hvor den sidste del af hvileperioden for den paagaeldende dag paabegyndes.
8. Jeg vil nu gennemgaa det andet spoergsmaal, som den nationale ret har forelagt vedroerende fortolkningen af begrebet "dag" i artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 3821/85, og jeg kan konstatere, at dette spoergsmaal ikke er vaesentligt forskellig fra spoergsmaalet i sag C-313/92, Van Swieten, som jeg i dag har fremsat forslag i, idet denne sag drejer sig om fortolkningen af begrebet "hvert tidsrum af 24 timer" i artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 3820/85. Under hensyn til den taette saglige sammenhaeng mellem de to forordninger, hvorved bestemmelserne i foerstnaevnte skal garantere en effektiv gennemfoerelse af bestemmelserne i sidstnaevnte, henviser begrebet "dag", der anvendes i forordning nr. 3821/85 til i tid at praecisere foererens pligt til at anvende diagramarkene, noedvendigvis til de hovedforpligtelser (vedroerende overholdelse af minimumsafbrydelser i koeretid og mindste hvileperioder), der er paalagt foererne i henhold til forordning nr. 3820/85.
En bogstavelig, systematisk og teleologisk fortolkning af de paagaeldende bestemmelser medfoerer, at man ved "dag" skal forstaa et tidsrum af 24 timer, hvis begyndelsestidspunkt ikke er fastsat paa forhaand, men som begynder ved afslutningen af en forudgaaende (fleksibel begyndelse) (daglig eller ugentlig) hvileperiode.
Jeg skal i denne sammenhaeng tillade mig at henvise til argumentationen i mit forslag til afgoerelse i sag C-313/92.
9. Den foreslaaede fortolkning er desuden den eneste, der er i overensstemmelse med forordningens formaal. Hvis man gaar ud fra den opfattelse, at begrebet "dag" skal fortolkes, som om det henviser til faste og paa hinanden foelgende perioder af 24 timer, medfoerer dette, at en foerer ° som det fremgaar af sag C-313/92 ° ved at koncentrere hviletiden i begyndelsen og slutningen af to paa hinanden foelgende perioder af 24 timer kan have en koeretid paa 10 timer eller mere uden nogen form for pause. Dette resultat er naturligvis uforeneligt med formaalene at forbedre arbejdsbetingelserne for foererne og faerdselssikkerheden. Domstolen har gentagne gange henvist til disse formaals saerlige betydning, baade i forbindelse med forordning (EOEF) nr. 543/69 (4), der var gaeldende foer forordning nr. 3820/85, og i forhold til den gaeldende forordning (5).
10. Bestemmelserne om maksimale koeretider (og i almindelighed arbejdstider) samt minimumsvarigheden af afbrydelser i koere- og hviletider, skal derfor laeses paa baggrund af disse formaal (6): Uanset hvornaar kontrollen gennemfoeres, skal disse graenser vaere overholdt for hvert tidsrum af 24 timer.
11. Herefter skal kravet til foererne i artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 3821/85 om at anvende "diagramarkene hver dag, de koerer, fra det oejeblik de overtager koeretoejet" naturligvis fortolkes i lyset af begrebet "dag", jf. ovenfor, og under hensyn til formaalet med den paagaeldende forpligtelse, som er at sikre, at bestemmelserne i forordning nr. 3820/85 overholdes. Der skal saaledes anvendes et saerskilt diagramark for hver periode af 24 timer, der foelger efter afslutningen af en daglig eller ugentlig hvileperiode, og som derfor begynder at loebe paa det tidspunkt, hvor foereren i loebet af dagen overtager ansvaret for et koeretoej.
12. Jeg skal derfor foreslaa Domstolen at besvare de spoergsmaal, som den nationale ret har forelagt, saaledes:
"1) Begrebet 'arbejdsperiode' i artikel 15, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3821/85 skal fortolkes saaledes, at det omfatter enhver periode, hvor foereren ikke frit kan raade over sin tid, herunder de afbrydelser af koerslen, der er iagttaget i henhold til artikel 7 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3820/85.
2) Ved begrebet 'afslutning af den daglige arbejdsperiode', jf. artikel 15, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3821/85, forstaas det tidspunkt, hvor foereren paabegynder den daglige eller ugentlige hviletid eller, saafremt den daglige hviletid ikke holdes samlet, det tidspunkt, hvor foereren paabegynder den sidste del af hviletiden for den paagaeldende dag.
3) Begrebet 'dag' i artikel 15, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3821/85 skal fortolkes saaledes, at det omfatter et tidsrum af 24 timer, der begynder ved afslutningen af den foregaaende daglige eller ugentlige hviletid."
(*) Originalsprog: italiensk.
(1) - EFT L 370, s. 1.
(2) - EFT L 370, s. 8.
(3) - I artikel 7, stk. 5, gentages kun det, der allerede foelger af definitionen af hviletid i artikel 1, nemlig at de afbrydelser i koeretiden, der fremgaar af artikel 7, stk. 1 og 2, normalt ikke har en varighed, der svarer til en minimumshviletid, idet de er paa 45 minutter og eventuelt kan erstattes af afbrydelser paa mindst 15 minutter, der indskydes i koeretiden eller straks efter denne.
(4) - Raadets forordning af 25.3.1969 om harmonisering af visse bestemmelser paa det sociale omraade inden for landevejstransport (EFT 1969 I, s. 158). En kodificeret udgave af forordningen med senere aendringer er offentliggjort i EFT 1979 C 73, s. 1.
(5) - Jf. i denne sammenhaeng dom af 18.2.1975, sag 69/74, Cagnon og Taquet, Sml. s. 171, praemis 7 og 8, af 25.1.1977, sag 65/76, Derycke, Sml. s. 29, praemis 15, 16 og 17, af 6.12.1979, sag 47/79, Nehlsen, Sml. s. 3639, praemis 5 og 6, af 11.7.1984, sag 133/83, Scott, Sml. s. 2863, praemis 16, af 28.3.1985, forenede sager 91/84 og 92/84, Hackett, Sml. s. 1139, praemis 15 og 16, af 13.12.1991, sag C-158/90, Nijs, Sml. I, s. 6035, praemis 11, og af 25.6.1992, sag C-116/91, British Gas, Sml. I, s. 4071, praemis 18, 19 og 20.
(6) - Jf. generaladvokat Van Gerven' s forslag til afgoerelse i sag C-116/92, der verserer for Domstolen, og hvori spoergsmaalet om fortolkningen af artikel 7, stk. 1 og 2 i forordning nr. 3820/85 for saa vidt angaar den maksimale varighed af koeretider og afbrydelser af koerslen behandles.