61962J0018
DOMSTOLENS DOM
AF 16. DECEMBER 1963 (
1
)
Emilia Barge, enke efter Vittonio Leone
mod Den Høje Myndighed for Det europæiske Kul- og Stålfællesskab
Sag 18/62
Processprog: Italiensk
Angående:
Annullationssøgsmål mod to individuelle beslutninger af 23. maj 1962 fra Den Høje Myndighed, som den 29. maj 1962 blev meddelt sagsøgerinden som repræsentant for virksomheden »Acciaieria ing. Antonio Leone«, og som for den førstes vedkommende angik fastsættelsen af den mængde skrot, for hvilken der skulle betales udligningsbidrag for importeret skrot, og som for den andens vedkommende angik fastsættelsen af det beløb, der skyldtes efter bestemmelserne om den nævnte udligningsordning.
Domskonklusion:
1.
Den Høje Myndigheds individuelle beslutninger af 23. maj 1962 angående henholdsvis fastsættelsen af den mængde skrot, for hvilken der skal betales udligningsbidrag, og størrelsen af udligningsbidraget, annulleres, hvad angår den ex officio foretagne ansættelse af skrotforbruget i perioden 1. oktober 1955 til 31. januar 1957.
2.
Sagsøgeren idømmes sagsomkostningerne.
Generaladvokatens forslag til afgørelse :
at sagsøgte frifindes;
og at sagsøgeren bærer sagsomkostningerne.
Sammendrag
1.
Institutionernes retsakter — beslutninger baseret på mundtlige oplysninger — betinget lovlighed
(EKSF-traktaten, artiklerne 15 og 47)
2.
Institutionernes retsakter — begrundelse — bestemmelser — forskel ved forskellige retsakter
(EKSF-traktaten, artikel 15)
3.
Institutionernes retsakter — generel beslutning — begrundelse
(EKSF-traktaten, artikel 15)
4.
Oplysning — efterprøvelse — fortolkning i forbold til artikel 86, stk. 4 — denne bestemmelses serlige formål
(EKSF-traktaten, artiklerne 47 og 86)
5.
Oplysning — efterprøvelse — foretagelse af efterprøvelserne — mandat til foretagelse der ikke har karakter af en delegation — personer med et sådant mandat — Den Høje Myndigheds frie valg
(EKSF-traktaten, artikel 47)
6.
Oplysning — efterprøvelse — anfægtelige elementer
(EKSF-traktaten, artikel 47)
7.
Oplysning — virksomhedernes forpligtelser
(EKSF-traktaten, artikel 47)
8.
Beskatning — ansættelse ex officio — extrapoleringsmetode — betinget tilladelighed
9.
Beskatning — fastsættelse ex officio — tilladelige modbeviser
10.
Den Høje Myndigheds almindelige beretning — revisorens beretning — indhold — domstolskontrol — private som sagsøgere — utilladelighed
(EKSF-traktaten, artiklerne 17 og 78)
11.
Sagsomkostninger — unødvendigt forvoldte udgifter
(Procesreglementet, artikel 69, stk. 3)
1.
I mangel af enhver form for bilag kan Den Høje Myndighed støtte sine beslutninger såvel som begrundelserne herfor på mundtlige oplysninger.
2.
Begrundelsespligtens omfang er forskelligt, alt efter om det drejer sig om generelle beslutninger af forordningskarakter eller om beslutninger, der ikke har denne karakter.
3.
Det er ikke nødvendigt at begrunde hver enkelt bestemmelse i en generel beslutning individuelt, når disse bestemmelser er klare og indføjer sig normalt i helheden.
4.
Udøvelsen af Den Høje Myndigheds prøvelsesret skal i princippet begrænse sig til virksomhedsaktiviteten inden for kul- og stålproduktionens område.
Men Den Høje Myndighed har ret til at kontrollere en virksomheds samlede administration, selv om denne udøver en produktionsvirksomhed, som kun delvist falder ind under EKSF-traktatens bestemmelser, for således at sikre sig, at fordelingen mellem de produktionssektorer, der er underlagt traktaten, og de andre sektorer er korrekt, og at der ikke forekommer sammenblanding af de to dele af bogføringen, som kan afsløre en overtrædelse af traktaten.
5.
Da artikel 47 bemyndiger Den Høje Myndighed til at lade foretage efterprøvelser, er det mandat, hvorved den lader sådanne efterprøvelser foretage, udtryk for selve udøvelsen af denne bemyndigelse og ikke en delegation deraf. De form- og offentlighedskrav, der må stilles til en kompetencedelegation, gælder ikke ved en sådan mandatgivning.
Af udtrykket »lade foretage« fremgår det klart, at Den Høje Myndighed ikke er forpligtet til at lade de omhandlede efterprøvelser foretage udelukkende ved sine egne ansatte, men at den kan lade dem foretage ved enhver person, den finder egnet til et sådant arbejde.
6.
En efterprøvelse, i forbindelse med hvil ken der ikke kan rejses tvivl om egnetheden og objektiviteten hos den person, der foretager den, kan kun føre til oplysninger af rent faktisk art, mod hvilke den pågældende virksomhed har ret til at føre modbevis.
7.
Det påhviler virksomhederne selv at give Den Høje Myndighed mulighed for at gennemføre sin opgave og i dette øjemed give den alle nødvendige oplysninger.
8.
Extrapoleringsmetoden er kun tilstrækkelig retlig begrundelse for en ansættelse ex officio, når der overhovedet ikke foreligger andre oplysningsmuligheder.
9.
Fastsættelse ex officio kan imødegås ved modbevis, og må følgelig annulleres i det omfang, ansættelsen er bevist urigtig.
10.
Indholdet af den i EKSF-traktatens artikel 17 foreskrevne almindelige beretning fra Den Høje Myndighed og indholdet af revisorens beretning, der er foreskrevet i samme traktats artikel 78, kan ikke underkastes domstolskontrol i kraft af et søgsmål fra private virksomheder.
11.
Udgifterne i forbindelse med et søgsmål må anses for unødvendigt forvoldte, når sagsøgeren, selv om han vinder sagen, ved større omhu havde kunnet undgå retstvisten ved at fremlægge de omhandlede oplysninger før tidspunktet for de anfægtede individuelle beslutninger eller i det mindste før tidspunktet for sit sagsanlæg.
(
1
) – Oversat fra fransk.