62004CJ0071_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse
Parter
I sag C-71/04,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) ved afgørelse af 22. december 2003, indgået til Domstolen den 16. februar 2004, i sagen:
Administración del Estado
mod
Xunta de Galicia,
har
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus og A. Ó. Caoimh (refererende dommer),
generaladvokat: F.G. Jacobs,
justitssekretær: R. Grass,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:
– Xunta de Galicia ved abogado J. Rodríguez González
– den spanske regering ved M. Muñoz Pérez, som befuldmægtiget
– den nederlandske regering ved C.M. Wissels og H.G. Sevenster, som befuldmægtigede
– Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved V. Kreuschitz og J.L. Buendía Sierra, som befuldmægtigede,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 26. maj 2005,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1. Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkning af EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), med henblik på en præcisering af udstrækningen af den forpligtelse til forudgående anmeldelse, der er fastsat i bestemmelsens første punktum, for så vidt angår støtte til bygning og ombygning af skibe, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for Rådets direktiv 90/684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygningsindustrien (EFT L 380, s. 27).
2. Anmodningen er blevet fremsat som led i en sag anlagt af Administración del Estado mod Xunta de Galicia vedrørende dekret nr. 217/1994 af 23. juni 1994 ( Diario Oficial de Galicia
nr. 133 af 12.7.1994, s. 4663, herefter »dekret nr. 217/1994«), hvorved Consejo de Gobierno de la Communidad Autónoma de Galicia (regeringsrådet for den selvstyrende region Galicien) har vedtaget en ordning for støtte til bygning og ombygning af skibe i Galicien. Administración del Estado har nedlagt påstand om annullation af dekretet bl.a. med den begrundelse, at det er vedtaget i strid med den forpligtelse til forudgående anmeldelse, som er fastsat i traktatens artikel 93, stk. 3.
Retsforskrifter
Fællesskabsbestemmelser
Traktatens bestemmelser
3. EF-traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF) bestemmer:
»1. Bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
[…]
3. Som forenelige med fællesmarkedet kan betragtes:
[…]
c) støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. [...]
[...]
e) andre former for støtte, hvorom Rådet på forslag af Kommissionen træffer beslutning med kvalificeret flertal.«
4. Traktatens artikel 93, stk. 3, bestemmer:
»Kommissionen skal underrettes så betids om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger, at den kan fremsætte sine bemærkninger hertil. Er Kommissionen af den opfattelse, at det påtænkte er uforeneligt med fællesmarkedet i henhold til artikel 92, iværksætter den uopholdeligt den i stk. 2 fastsatte fremgangsmåde. Den pågældende medlemsstat må ikke gennemføre de påtænkte foranstaltninger, før den nævnte fremgangsmåde har ført til endelig beslutning.«
5. EF-traktatens artikel 94 (nu artikel 89 EF) bestemmer:
»Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag fra Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, kan udstede de fornødne forordninger med henblik på anvendelsen af artikel 92 og 93, og især fastlægge betingelser for anvendelsen af artikel 93, stk. 3, og de former for støtte, som skal være undtaget fra denne fremgangsmåde.«
Direktiv 90/684
6. Direktiv 90/648, hvis gyldighed er blevet forlænget ved Rådets forordning (EF) nr. 3094/95 af 22. december 1995 om støtte til skibsbygningsindustrien (EFT L 332, s. 1), fastsætter, bl.a. med hjemmel i traktatens artikel 92, stk. 3, litra e), særlige regler, der finder anvendelse på denne erhvervsgren, og som udgør en undtagelse til det generelle forbud i henhold til traktatens artikel 92, stk. 1.
7. Direktivets artikel 1, litra a) og b), bestemmer:
»I dette direktiv forstås ved:
a) skibsbygning:
bygning i Fællesskabet af følgende søgående skibe med metalskrog:
– handelsskibe på mindst 100 BT til befordring af personer og/eller gods
– fiskerfartøjer på mindst 100 BT
– muddermaskiner eller fartøjer til andet arbejde på havet på mindst 100 BT, bortset fra boreplatforme
– bugserbåde med en maskineffekt på mindst 365 kW
b) ombygning af skibe:
ombygning i Fællesskabet af søgående skibe med metalskrog som defineret i litra a) på mindst 1 000 BT, hvis det udførte arbejde medfører en gennemgribende ændring af lasteevnen, skroget, fremdriftssystemet eller passagerforholdene.«
8. Direktivets artikel 3, stk. 1, første afsnit, bestemmer, at alle former for støtte til redere eller tredjemænd, der ydes som støtte til bygning eller ombygning af skibe, er omfattet af reglerne for anmeldelse i direktivets artikel 11.
9. Direktivets artikel 4-10 fastsætter de undtagelseskriterier, som skal opfyldes, for at drifts- og omstruktureringsstøtte til bygning og ombygning af skibe kan betragtes som forenelig med det fælles marked.
10. Artikel 11 i direktiv 90/648 bestemmer:
»1. Ud over bestemmelserne i traktatens artikel 92 og 93 er støtte til de af dette direktiv omfattede skibsbygnings-, ombygnings- og reparationsværfter underlagt de i stk. 2 nævnte særlige regler for anmeldelse.
2. Medlemsstaterne anmelder på forhånd til Kommissionen følgende foranstaltninger, som de ikke iværksætter uden dennes tilladelse:
a) nye såvel som bestående støtteordninger eller ændringer af bestående støtteordninger, som er omfattet af dette direktiv
b) beslutninger om at anvende en støtteordning, hvad enten den er generel eller regional, på de af dette direktiv omfattede virksomheder
c) individuel anvendelse af støtteordninger i de i artikel 4, stk. 5, andet afsnit, og stk. 7, omhandlede tilfælde, eller når Kommissionen udtrykkeligt har bestemt det ved godkendelsen af den pågældende støtteordning.«
De nationale bestemmelser
11. Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at dekret nr. 217/1994 i henhold til sin præambel har til formål at regulere »den ordning for støtte, som har sigte på at stimulere skibsbygningsindustrien i Galicien ved at yde støtte til bygning og ombygning af søgående skibe, der på grund af deres bruttotonnage, maskineffekt for så vidt angår bugserbåde, eller på grund af skrogmaterialet, type, størrelse og/eller bygningens eller ombygningens karakteristika ikke kan få adgang til støtte i henhold til [direktiv 90/684] […]«.
12. Dekretets artikel 2 bestemmer:
»I henhold til dette dekret udgøres skibsbygningsindustrien af galiciske skibsbygningsvirksomheder, der er godkendt til bygning af skibe med metalskrog på under 100 BRT.«
13. Dekretets artikel 3 præciserer:
»Ved skibsbygning forstås bygning af følgende søgående skibe (fartøjer) med metalskrog, der fuldt ud er bygget af de i artikel 2 nævnte virksomheder:
a) handelsskibe på under 100 BT til befordring af personer og/eller gods
b) fiskerfartøjer på under 100 BT
c) muddermaskiner eller fartøjer til andet arbejde på havet på under 100 BT, bortset fra boreplatforme
d) bugserbåde med en maskineffekt på under 365 kW.«
14. Artikel 4 i dekret nr. 217/1994 bestemmer:
»Ved ombygninger forstås ombygninger af søgående fartøjer som defineret i artikel 39 på under 1 000 BT efter ombygningen, hvis det udførte arbejde indebærer en gennemgribende ændring af skroget, fremdriftssystemet og/eller kraftanlægget, lasteevnen, passagerforholdene i transportskibe, eller ombygninger til forbedring af fiskesystemer og arbejdsforhold samt sikkerhed i dækponde, både i agter og i bov.«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
15. I 1994 anlagde Administración del Estado sag ved Tribunal Superior de Justicia de Galicia med påstand om annullation af dekret nr. 217/1994, bl.a. med den begrundelse, at dekretet er vedtaget i strid med Fællesskabets bestemmelser om statsstøtte.
16. Ved dom af 16. december 1996 forkastede denne retsinstans sagen, i det væsentlige med den begrundelse, at traktatens artikel 93, stk. 3, ikke indebærer en forpligtelse til forudgående at anmelde støtteordninger til Kommissionen, som – i lighed med den, der er fastsat ved dekret nr. 217/684 – ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684 og følgelig skal betragtes som forenelig med det fælles marked.
17. Administración del Estado iværksatte appel af denne dom ved Tribunal Supremo. Til støtte for appellen har Administración del Estado bl.a. gjort gældende, at dekret nr. 217/1994 er vedtaget i strid med dels den forpligtelse til forudgående anmeldelse, der er fastsat i traktatens artikel 93, stk. 3, dels de særlige bestemmelser om anmeldelse, der er fastsat i artikel 11 i direktiv 90/648.
18. I forelæggelseskendelsen har Tribunal Supremo anført, at det på den ene side tilsyneladende følger af ordlyden af direktiv 90/648, at alene støtte til bygning og ombygning af skibe, der er omfattet af direktivets anvendelsesområde, er underlagt forpligtelsen til forudgående anmeldelse i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, hvoraf der modsætningsvist kan sluttes, at denne forpligtelse til anmeldelse ikke finder anvendelse for støtte til bygning og ombygning af skibe, der ikke er omfattet af dette anvendelsesområde.
I medfør af princippet om, at sådan støtte ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne i henhold til traktatens artikel 92, stk. 1, er den forelæggende ret af den opfattelse, at den er forenelig med det fælles marked. På den anden side har Tribunal Supremo anført, at det modsat kan hævdes, at direktiv 90/684 ikke har til formål at undtage medlemsstaterne fra den forpligtelse til forudgående anmeldelse, som er fastsat i traktatens artikel 93, stk. 3, således at forpligtelsen tillige gælder støtte, der ikke er omfattet af direktivets anvendelsesområde.
19. På denne baggrund har Tribunal Supremo besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Gør artikel 87, stk. 1 og stk. 3, litra c) og [e]), og artikel 88, stk. 3, EF […], sammenholdt med Rådets direktiv 90/684 […], det muligt at vedtage nationale bestemmelser uden forudgående anmeldelse til Kommissionen – som dem, der er indeholdt i […] dekret nr. 217/1994 […] – hvorved der indføres en »ny støtteordning« til en specifik skibsbygnings- og ombygningssektor, der på grund af bruttotonnage, maskineffekt og andre faktorer ved de berørte skibe ikke falder ind under nævnte direktiv 90/684’s anvendelsesområde?«
Om det præjudicielle spørgsmål
20. Det fremgår af sagsakterne, at selv om det præjudicielle spørgsmål henviser til EF-traktatens artikel 92 (nu artikel 87 EF), har den forelæggende ret ønsket at få belyst udstrækningen af forpligtelsen til forudgående anmeldelse i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF). Med spørgsmålet ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om en ny støtteordning til bygning og ombygning af skibe, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684, er underlagt denne forpligtelse.
21. Det skal i den forbindelse bemærkes, at der i artikel 93 er fastsat en særlig procedure, hvorefter Kommissionen løbende undersøger og kontrollerer statsstøtte. For så vidt angår ny støtte er der i bestemmelsens stk. 3 fastlagt en forudgående procedure, som skal følges, idet støtten ellers ikke vil blive anset for forskriftsmæssigt indført. Ifølge denne bestemmelse skal Kommissionen navnlig underrettes så betids om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtte, at den kan fremsætte sine bemærkninger hertil, og den interesserede medlemsstat kan ikke gennemføre de påtænkte foranstaltninger, før proceduren er afsluttet med en endelig beslutning.
22. Som Domstolen allerede har fastslået, medfører dette, at Kommissionen i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, første punktum, skal underrettes om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtte inden den gennemføres (jf. navnlig dom af 2.4.1998, sag C-367/95 P, Kommissionen mod Sytraval og Brink’s France, Sml. I, s. 1719, præmis 35, af 17.6.1999, sag C-295/97, Piaggio, Sml. I, s. 3735, præmis 44, og af 29.4.2004, sag C-278/00, Grækenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 3997, præmis 30).
23. I henhold til traktatens artikel 94 kan Rådet dog ved forordning fastlægge de former for støtte, der skal være undtaget fra denne anmeldelsesprocedure.
24. I det foreliggende tilfælde har Xunta de Galicia i det væsentlige gjort gældende, at den støtteordning, der er indført ved dekret nr. 217/1994, i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, ikke skal anmeldes til Kommissionen, da den særligt vedrører tildeling af støtte til bygning og ombygning af skibe, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684.
25. I den forbindelse må det imidlertid fastslås, at der på tidspunktet for vedtagelsen af dekret nr. 217/1994 ikke var udstedt forordninger i henhold til traktatens artikel 94, der undtog støtte til bygning og ombygning af skibe fra den anmeldelsesprocedure, der er fastsat i traktatens artikel 93, stk. 3.
26. Det skal i lighed med Kommissionen navnlig bemærkes, at direktiv 90/648 ikke alene ikke indeholder bestemmelser om en sådan undtagelse, men i øvrigt heller ikke kan indeholde sådanne, da direktivet ikke har hjemmel i traktatens artikel 94, men i artikel 92, stk. 3, litra e), hvilken bestemmelse kun giver Rådet adgang til at fastlægge, at visse former for støtte kan anses for forenelige med det fælles marked. Direktiv 90/684 undtager ikke de ordninger for støtte til skibsbygningsindustrien, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684, fra anmeldelsesproceduren, men bestemmer tværtimod i artikel 11, stk. 1, at der skal anvendes »særlige regler for anmeldelse« »[u]d over bestemmelserne i traktatens artikel 92 og 93«.
27. Da støtten i henhold til dekret nr. 217/1994 ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684, kan dekretet naturligvis ikke være underlagt de i direktivet fastsatte særlige regler for anmeldelse.
28. Denne omstændighed kan dog på ingen måde anfægte det forhold, at anmeldelsesproceduren i traktatens artikel 93, stk. 3, fortsat finder anvendelse på støtte til bygning og ombygning af skibe, herunder støtte, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684, hvis der ikke er udstedt en forordning i henhold til traktatens artikel 94 med henblik på at undtage støtten fra denne procedure.
29. Desuden gælder det, at når støtte til bygning og ombygning af skibe, som er omfattet af direktivets anvendelsesområde, i medfør af artikel 11, stk. 1, i direktiv 90/684 er underlagt anmeldelsesregler, der supplerer de i traktatens artikel 93, stk. 3, fastsatte, er støtte til denne erhvervsgren, som ikke er omfattet af dette anvendelsesområde, så meget desto mere kun underlagt den anmeldelsesprocedure, der er fastsat i den sidstnævnte bestemmelse.
30. Xunta de Galicia har imidlertid anført, at for så vidt som foreneligheden af visse ordninger for støtte til store skibe med det fælles marked er anerkendt i direktiv 90/684, kan fraværet af bestemmelser i dette direktiv om eventuel støtte til skibe af mindre størrelse være tegn på, at sådanne foranstaltninger ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. Direktivet skal derfor fortolkes som en stiltiende anerkendelse af foreneligheden med det fælles marked af støtte til bygning og ombygning af skibe, hvis vægt eller maskineffekt er mindre end de i direktivets artikel 1 angivne, idet direktivet så at sige for disses vedkommende har oprettet en særlig de minimis -regel.
31. Det bemærkes imidlertid, i modsætning til det af Xunta de Galicia anførte, at den mulige forenelighed af en statsstøtteordning med det fælles marked ikke i sig selv påvirker forpligtelsen til forudgående at anmelde støtten til Kommissionen i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3. Det følger nemlig af fast retspraksis, at hvis Kommissionen senere udsteder en endelig beslutning, hvori foranstaltningerne erklæres forenelige med fællesmarkedet, indebærer dette ikke, at gennemførelsen af uanmeldte støtteforanstaltninger i strid med traktatens artikel 93, stk. 3, efterfølgende lovliggøres (dom af 21.11.1991, sag C-354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires og Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon, Sml. I, s. 5505, præmis 16 og 17, og af 21.10.2003, forenede sager C-261/01 og C-262/01, Van Calster m.fl., Sml. I, s. 12249, præmis 62 og 63).
32. Det skal dog bemærkes, at det kun er statsstøtte i den i traktatens artikel 92, stk. 1, forudsatte betydning, der er underlagt anmeldelsesproceduren i traktatens artikel 93, stk. 3 (dom af 9.10.1984, forenede sager 91/83 og 127/83, Heineken Brouwerijen, Sml. s. 3435, præmis 11). Traktatens artikel 92, stk. 1, bestemmer dog, at for at der kan være tale om statsstøtte, skal den navnlig kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstater (jf. i samme retning dom af 24.7.2003, sag C-280/00, Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg, Sml. I, s. 7747, præmis 74 og 75, og af 3.3.2005, sag C-172/03, Heiser, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 27).
33. Det tilkommer de nationale retsinstanser at fortolke og anvende begrebet statsstøtte i traktatens artikel 92, stk. 1, med henblik på at fastlægge, om en statslig foranstaltning, som er indført, uden at der er sket en iagttagelse af den forudgående kontrolprocedure efter artikel 93, stk. 3, skulle have været underkastet denne procedure (dom af 9.8.1994, sag C-44/93, Namur-Les assurances du crédit, Sml. I, s. 3829, præmis 16).
34. I den forbindelse skal det først fastslås, at støtte til skibsbygningsindustrien, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684, ganske vist påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne i den i traktatens artikel 92, stk. 1, angivne betydning. Direktiv 90/684 er nemlig blevet vedtaget med hjemmel i traktatens artikel 92, stk. 3, litra e), i henhold til hvilken de former for støtte, der er fastlagt ved Rådets beslutning, er forenelige med det fælles marked. Såfremt støtte er omfattet af en undtagelsesordning, der er vedtaget i henhold til denne bestemmelse, er støtten principielt fra starten uforenelig med fællesmarkedet, og anses kun for forenelig under forudsætning af, at den opfylder de betingelser for undtagelse, der er fastlagt i beslutningen om godkendelse af støtten (dom af 18.5.1993, forenede sager C-356/90 og C-180/91, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 2323, præmis 30 og 33, af 5.10.1994, sag C-400/92, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 4701, præmis 15, og af 21.3.2002, sag C-36/00, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 3243, præmis 47).
35. Heraf følger, at støtte, der fra starten er uforenelig, er omfattet af statsstøttebegrebet i traktatens artikel 92, stk. 1, hvilket indebærer, at den nødvendigvis påvirker samhandelen mellem medlemsstater (jf. i samme retning dommen i sagen Spanien mod Kommissionen, præmis 48). I det foreliggende tilfælde fremgår det bl.a. af tredje, sjette, niende og fjortende betragtning til direktiv 90/684, at dette har til hensigt på verdensmarkedet at sikre en loyal, international konkurrence mellem skibsværfterne ved at tilskynde til produktion af teknologisk avancerede skibe, for at sikre overlevelsen af en effektiv og konkurrencedygtig europæisk skibsbygningsindustri.
36. Som den spanske og den nederlandske regering samt Kommissionen med rette har gjort gældende, indebærer denne konstatering imidlertid ikke, at støtte til skibsbygningsindustrien, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684, ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstater.
37. Selv om traktatens artikel 92, stk. 3, litra e), giver Rådet kompetence til at fastlægge, hvilke former for støtte der kan betragtes som forenelige med det fælles marked, giver den ikke Kommissionen nogen kompetence til at fortolke traktatens artikel 92, stk. 1 (jf. i samme retning dom af 14.4.2005, sag C-110/03, Belgien mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 58).
38. Som generaladvokaten med rette har anført i punkt 28 i forslaget til afgørelse, havde Rådet følgelig, da det vedtog direktiv 90/684, ikke kompetence til at bemyndige Kommissionen til at erklære, at visse støtteordninger til bygning og ombygning af skibe ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstater, med den konsekvens, at støtten ikke er underlagt anmeldelsesproceduren i traktatens artikel 93, stk. 3.
39. Det er dog i det foreliggende tilfælde slet ikke udelukket, at den støtte, som de pågældende regionale myndigheder har tilkendt virksomheder, der på lokalt eller regionalt niveau leverer ydelser til bygning eller ombygning af skibe, og som ikke når op over de tærskler for vægt eller maskineffekt, der er fastsat i direktiv 90/684, ikke desto mindre kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater.
40. Som Domstolen allerede har fastslået, er forudsætningen for, at traktatens artikel 92, stk. 1, finder anvendelse, nemlig at støtten skal kunne påvirke handelen mellem medlemsstater, ikke betinget af ydelsens lokale eller regionale beskaffenhed, eller af betydningen af det pågældende virksomhedsområde (dommen i sagen Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg, præmis 82).
41. I øvrigt findes der ikke en grænseværdi eller en procentsats, hvorunder samhandelen mellem medlemsstater ikke vil blive påvirket. Den omstændighed, at en støtte er forholdsvis ubetydelig, eller at den støttemodtagende virksomhed er af beskeden størrelse, udelukker således ikke på forhånd, at samhandelen mellem medlemsstaterne kan være påvirket (dommen i sagen Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg, præmis 81, dom af 27.11.2003, forenede sager C-34/01 – C-38/01, Enirisorse, Sml. I, s. 14243, præmis 28, og Heiser-dommen, præmis 32).
42. Navnlig kan en relativt beskeden støtte påvirke konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne, når der er en skarp konkurrence inden for den sektor, hvor de støttemodtagende virksomheder opererer (jf. dom af 26.9.2002, sag C-351/98, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 8031, præmis 63, og af 29.4.2004, sag C-298/00 P, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 4087, præmis 54).
43. Når en sektor således er kendetegnet ved et stort antal små virksomheder, kan en støtte, der er forholdsvis beskeden på det individuelle plan, have virkning for konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne, såfremt alle eller et meget stort antal virksomheder inden for den pågældende sektor har mulighed for at oppebære den (jf. dom af 26.9.2002, Spanien mod Kommissionen, præmis 64, og af 29.4.2004, sag C-372/97, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 3679, præmis 57).
44. Endelig gælder det, at når støtte, som ydes af en stat eller ved hjælp af statsmidler, styrker en virksomheds stilling i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med i samhandelen inden for Fællesskabet, må det antages, at denne samhandel påvirkes af støtten (dom af 17.9.1980, sag 730/79, Philip Morris mod Kommissionen, Sml. s. 2671, præmis 11, og af 19.9.2000, sag C-156/98, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 6857, præmis 33).
45. Når der imidlertid ydes offentlige tilskud til virksomheder, der bygger eller ombygger skibe, kan disse virksomheders stilling inden for levering af disse ydelser derved blive opretholdt eller styrket med den konsekvens, at chancerne for de virksomheder, der er etableret i de øvrige medlemsstater, for at levere ydelser på denne medlemsstats marked herved bliver formindskede (jf. i samme retning dommen i sagen Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg, præmis 78).
46. I det foreliggende tilfælde fremgår det desuden af betragtningerne til dekret nr. 217/1994, at hensigten med dekretet er at gøre det muligt for galiciske skibsværfter, hvis kunder er »fiskeri- og handelsredere samt andre nationale og udenlandske søgående fartøjer«, at tilbyde »samme garantier og finansielle vilkår som deres konkurrenter«.
47. Som følge heraf, og for så vidt som det ikke er udelukket, at de galiciske skibsværfter, der tildeles støtte i henhold til den omhandlede ordning, konkurrerer med værfter, der er etableret i andre medlemsstater, er den forudsætning for anvendelsen af traktatens artikel 92, stk. 2, der vedrører påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater, opfyldt.
48. Heraf følger, at hvis en ordning for støtte til bygning og ombygning af skibe som den ved dekret nr. 217/1994 indførte, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684, umiddelbart kan føre til, at der ydes statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1, skal ordningen i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, forudgående anmeldes til Kommissionen.
49. I tilfælde af tilsidesættelse af denne bestemmelse påhviler det de nationale retsinstanser at drage samtlige konsekvenser heraf i henhold til national ret, både for så vidt angår gyldigheden af de retsakter, som gennemfører støtteforanstaltningerne, og tilbagesøgning af den økonomiske støtte, der er tildelt i strid med denne bestemmelse (jf. i samme retning dommen i sagen Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires og Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon, præmis 11 og 12, dommen i sagen Van Calster m.fl., præmis 53, og dom af 15.7.2004, sag C-345/02, Pearle m.fl., Sml. I, s. 7139, præmis 31). Navnlig skal konstateringen af, at en støtte er blevet ydet i strid med traktatens artikel 93, stk. 3, sidste punktum, principielt medføre, at beløbet tilbagesøges i overensstemmelse med de nationale processuelle bestemmelser (dom af 11.7.1996, sag C-39/94, SFEI m.fl., Sml. I, s. 3547, præmis 68).
50. På baggrund af det ovenfor anførte skal det præjudicielle spørgsmål besvares med, at en støtteordning til bygning og ombygning af skibe som den ved dekret nr. 217/1994 indførte, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/684/EØF, i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, forudgående skal anmeldes til Kommissionen, hvis det er godtgjort, at ordningen umiddelbart kan føre til, at der ydes statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1. I tilfælde af tilsidesættelse af denne bestemmelse påhviler det de nationale retsinstanser at drage samtlige konsekvenser heraf i henhold til national ret, både for så vidt angår gyldigheden af de retsakter, som gennemfører støtteforanstaltningerne, og tilbagesøgning af den i strid med denne bestemmelse tildelte økonomiske støtte.
Sagens omkostninger
51. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Udgifter, der i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen er afholdt af andre end sagens parter, kan ikke erstattes.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:
En ordning for støtte til bygning og ombygning af skibe som den ved dekret nr. 217/1994 af 23. juni 1994 indførte, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for Rådets direktiv 90/684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygningsindustrien, skal i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3 (efter ændring nu artikel 88, stk. 3, EF), forudgående anmeldes til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvis det er godtgjort, at ordningen umiddelbart kan føre til, at der ydes statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF). I tilfælde af tilsidesættelse af denne bestemmelse påhviler det de nationale retsinstanser at drage samtlige konsekvenser heraf i henhold til national ret, både for så vidt angår gyldigheden af de retsakter, som gennemfører støtteforanstaltningerne, og tilbagesøgning af den i strid med denne bestemmelse tildelte økonomiske støtte.