61991CJ0147_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 16. maj 1991, indgaaet til Domstolen den 31. maj 1991, har Juzgado de lo Penal nr. 4 de Alicante i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 67/43/EOEF af 12. januar 1967 om gennemfoerelsen af etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser for selvstaendig virksomhed inden for: 1) "ejendomshandel og -administration (undtagen 6401)" (ex CITI-gruppe 640), 2) "visse tjenesteydelser for erhvervslivet" (CITI-gruppe 839) (EFT 1967, s. 3).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en straffesag, som anklagemyndigheden har anlagt mod Michele Ferrer Laderer. Tiltalte har bopael i Spanien og etablerede sig i Alicante som ejendomsmaegler uden at vaere i besiddelse af de kraevede faglige kvalifikationer og autorisationer.
3 Naermere bestemt har anklagemyndigheden ved Juzgado de lo Penal nr. 4 de Alicante rejst tiltale mod Michele Ferrer Laderer for "retsstridig udoevelse af et erhverv", jf. artikel 321 i den spanske straffelov. Juzgado de lo Penal nr. 4 de Alicante har udsat denne straffesag, indtil Domstolen praejudicielt har afgjort foelgende spoergsmaal:
"1) Er bestemmelserne i artikel 1 i dekret af 4. december 1969 og i kongeligt dekret nr. 1464/88 ° hvorefter virksomhed som ejendomsmaegler omfatter formidling og maeglervirksomhed vedroerende koeb, salg og mageskifte af land- og byejendomme, laan mod pantesikkerhed i saadanne ejendomme, udlejning og bortforpagtning af begge typer ejendomme, herunder overdragelse i lejeforhold og fremleje, samt vaerdiansaettelser ved salg, overdragelse eller fremleje af saadanne goder ° gyldige, naar henses til artikel 3, 2 og 5 i Raadets direktiv 67/43, og kan en medlemsstat lovligt efter direktivets ikrafttraedelse tillaegge en bestemt gruppe erhvervsdrivende eneret til at udoeve de naevnte former for virksomhed vedroerende fast ejendom?
2) Kan en medlemsstat fastsaette begraensninger i eller undtagelser fra det naevnte direktiv?
3) Kan den spanske stat i henhold til de naevnte direktivbestemmelser af statsborgere i andre EF-medlemsstater, der ikke i deres hjemlande for at kunne udoeve virksomhed som ejendomsmaegler behoever at opfylde de samme krav med hensyn til kvalifikationsbeviser eller proever som dem, der gaelder i Spanien, forlange, at de opfylder disse, saaledes at dette er en forudsaetning for, at saadanne personer kan blive optaget som medlemmer af 'Colegio de Agentes de la Propiedad Inmobiliaria' og dermed opnaa autorisation til at udoeve denne form for virksomhed?"
4 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
5 Hvad angaar de to foerste spoergsmaal bemaerkes, at Domstolen allerede i dommen af 28. januar 1992 (forenede sager C-330/90 og C-331/90, López Brea, Sml. I, s. 323) efter at vaere blevet forelagt de samme spoergsmaal af den samme spanske retsinstans fastslog, at direktiv 67/43 ikke er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter visse former for virksomhed inden for ejendomshandel og -administration er forbeholdt personer, der udoever det lovregulerede erhverv som ejendomsmaegler.
6 Hvad angaar besvarelsen af det tredje spoergsmaal bemaerkes, at det efter den ved artikel 177 indfoerte ordning om samarbejde mellem de nationale retsinstanser og Domstolen paahviler Domstolen at give den nationale retsinstans en besvarelse, der er relevant for afgoerelsen af den for denne retsinstans indbragte sag, i form af en fortolkning af de faellesskabsretlige bestemmelser, som vil kunne finde anvendelse.
7 Det bemaerkes herved, at EOEF-traktatens regler om etableringsfrihed og bestemmelserne i den afledte ret som bestemmelserne i direktiv 67/43 alene skaber rettigheder for statsborgere i én EF-medlemsstat, der oensker at etablere sig i en anden medlemsstat, eller for personer med statsborgerskab i den paagaeldende medlemsstat, hvis situation er af en saadan art, at der bestaar tilknytningsmomenter til forhold, som faellesskabsretten tilsigter at regulere.
8 Det fremgaar imidlertid af bilagene til det skriftlige indlaeg fra anklagemyndigheden og af, hvad advokaten for tiltalte i hovedsagen har oplyst over for Domstolen under den mundtlige forhandling, at Michele Ferrer Laderer er schweizisk statsborger.
9 Det tredje spoergsmaal maa herefter besvares med, at EOEF-traktatens regler om etableringsfrihed kun finder anvendelse paa statsborgere fra en EF-medlemsstat.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
10 De udgifter, der er afholdt af Den Franske Republiks regering, af Kongeriget Spaniens regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Juzgado de lo Penal nr. 4 de Alicante ved kendelse af 16. maj 1991, for ret:
1) Raadets direktiv 67/43/EOEF af 12. januar 1967 om gennemfoerelsen af etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser for selvstaendig virksomhed inden for: 1) "ejendomshandel og -administration (undtagen 6401)" (ex CITI-gruppe 640), 2) "visse tjenesteydelser for erhvervslivet" (CITI-gruppe 839) er ikke til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter visse former for virksomhed inden for ejendomshandel og -administration er forbeholdt personer, der udoever det lovregulerede erhverv som ejendomsmaegler.
2) EOEF-traktatens regler om etableringsfrihed finder kun anvendelse paa statsborgere fra en EF-medlemsstat.