61991CJ0050_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 31. oktober 1990, indgaaet til Domstolen den 4. februar 1991, har Bundesfinanzhof i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 7, stk. 1, litra b), i Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgifter (EFT 1969 II, s. 405, herefter benaevnt "direktiv 69/335").
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, som Commerz-Credit-Bank AG ° Europartner (herefter benaevnt "Europartner") har anlagt mod Finanzamt Saarbruecken (herefter benaevnt "Finanzamt") vedroerende den afgiftssats, der blev bragt i anvendelse paa en disposition i forbindelse med Europartner' s stiftelse.
3 Ved stiftelsen havde en af Europartner' s aktionaerer, Commerzbank AG (herefter benaevnt "Commerzbank"), indskudt fem af bankens filialer, der var beliggende i Saarland, i det nye selskab. Europartner anmodede om, at afgiftstilsvaret som foelge af indskuddet af filialerne blev beregnet efter den nedsatte sats (paa 0,50%), der paa det paagaeldende tidspunkt var gaeldende i henhold til § 9, stk. 2, nr. 3, i Kapitalverkehrsteuergesetz (den tyske lov om kapitalomsaetningsafgifter) for
"erhvervelse af selskabsrettigheder i et indenlandsk kapitalselskab, saafremt og i det omfang der til kapitalselskabet som modydelse overfoeres ... en selvstaendig del af et andet kapitalselskabs virksomhed (' Teilbetrieb' ) ...".
4 Med denne bestemmelse var artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335 blevet gennemfoert i tysk ret. I henhold til denne direktivbestemmelse, som affattet paa det paagaeldende tidspunkt, skulle afgiften opkraeves efter en nedsat sats,
"naar et eller flere kapitalselskaber indskyder ... en eller flere dele af deres virksomhed i et eller flere kapitalselskaber, der er under stiftelse eller allerede bestaar".
5 Finanzamt fandt, at de indskudte filialer ikke udgjorde en selvstaendig del af en virksomhed ("Teilbetrieb"), som den nedsatte afgiftssats kunne finde anvendelse paa, idet filialerne ikke var fuldt selvstaendige, og deres virksomhed efter sin karakter ikke adskilte sig fra den, der udfoertes af den oevrige del af virksomheden.
6 Efter at sagen var blevet indbragt for Bundesfinanzhof, opstod der for denne ret spoergsmaal om, hvorvidt Finanzamt' s standpunkt var foreneligt med artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335. Paa denne baggrund har Bundesfinanzhof forelagt Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal:
"1) Forudsaetter den i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335/EOEF valgte formulering 'en eller flere dele af deres virksomhed' (' einen oder mehrere Zweige ihrer Taetigkeit' ), at der er tale om en del af en virksomhed (' Teilbetrieb' ), som har en vis selvstaendighed i forhold til hele virksomheden, som i sig selv er levedygtig, og hvis erhvervsaktiver som helhed benyttes paa en maade, der efter sin karakter klart adskiller sig fra virksomhedens oevrige erhvervsmaessige aktiviteter?
2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares benaegtende:
a) Hvad er hovedkriterierne for, at der foreligger 'en del af en virksomhed', jf. artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335/EOEF?
b) Er en filial (' Zweigniederlassung' ), jf. § 13 i Handelsgesetzbuch, en 'del af en virksomhed' som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335/EOEF?"
7 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
8 Med de forelagte spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, om en filial er en del af en virksomhed som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335.
9 Med henblik paa besvarelsen af spoergsmaalene boer der foretages en gennemgang af de bestemmelser, hvorved der med hensyn til indskud af en eller flere dele af en virksomhed er gjort undtagelse fra de almindeligt gaeldende afgiftsregler, og der boer tages stilling til fortolkningen af de relevante begreber under hensyn til bestemmelsernes formaal.
10 Herom bemaerkes, at der paa det tidspunkt, hvor dispositionerne i hovedsagen blev foretaget, var fastsat en nedsat afgiftssats (paa 0,50%) for indskud af en del af en virksomhed, jf. den ovenfor naevnte artikel 7, som fastlagt ved artikel 2 i Raadets direktiv 73/80/EOEF af 9. april 1973 om fastsaettelse af faelles satser for kapitaltilfoerselsafgiften (EFT L 103, s. 15). Indskud af en del af en virksomhed blev senere fritaget for kapitaltilfoerselsafgift ved Raadets direktiv 85/303/EOEF af 10. juni 1985 om aendring af direktiv 69/335/EOEF om kapitaltilfoerselsafgifter (EFT L 156, s. 23).
11 Det fremgaar af praeamblerne til de naevnte direktiver, at undtagelsesbestemmelserne skal hindre, at overfoersel af aktiver mellem selskaber vanskeliggoeres som foelge af afgiftsmaessige hindringer, idet formaalet er at lette virksomhedsomgrupperinger, saerlig sammenlaegning af forskellige enheder inden for en virksomhed, som udoever samme eller supplerende aktiviteter.
12 Med henblik paa realiseringen af dette formaal maa begrebet en del af en virksomhed i direktivets artikel 7 afgraenses saaledes, at det omfatter enhver virksomhedsdel, som udgoer en organiseret helhed af formuegenstande og personer, som kan bidrage til gennemfoerelsen af en bestemt form for virksomhed.
13 Finanzamt har gjort gaeldende, at de aktiviteter, en bestemt virksomhedsdel udoever, efter deres karakter skal adskille sig fra dem, der udoeves af den resterende del af virksomheden, for at der kan vaere tale om "en del af en virksomhed".
14 Hertil bemaerkes, at den fordelagtige afgiftsordning, der er indfoert med hensyn til indskud af en eller flere dele af en virksomhed, ikke er knyttet til antallet af de aktiviteter, som det selskab, den overfoerte virksomhedsdel tilhoerte, udoevede paa overfoerselstidspunktet, men til den overfoerte virksomhedsdels evne til gennem sine aktiviteter at bidrage til udviklingen af den virksomhed, den overfoeres til.
15 Finanzamt har endvidere gjort gaeldende, at en filial ikke kan udgoere en del af en virksomhed, idet en filial ikke er en juridisk person, men skal efterkomme anvisninger fra hovedvirksomheden og til sin drift goer brug af de finansielle midler, der er stillet til filialens raadighed af hovedvirksomheden.
16 Hertil bemaerkes, at den omstaendighed, at en virksomhedsdel ikke er en juridisk person, ikke hindrer den i at udoeve erhvervsmaessig virksomhed, og at kun en saadan erhvervsmaessig virksomhed boer tages i betragtning ved afgoerelsen af, om en virksomhedsdel udgoer "en del af en virksomhed", ogsaa selv om den erhvervsmaessige virksomhed finansieres ved hjaelp af midler fra hovedvirksomheden, eller den udoeves af den paagaeldende virksomhedsdel efter anvisninger fra hovedvirksomheden.
17 De spoergsmaal, den nationale ret har forelagt, maa herefter besvares med, at en filial er en del af en virksomhed som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 69/335, naar filialen udgoer en helhed af formuegenstande og personer, som kan bidrage til gennemfoerelsen af en bestemt form for virksomhed.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Foerste Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesfinanzhof ved kendelse af 31. oktober 1990, for ret:
En filial er en del af en virksomhed som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i Raadets direktiv 69/335/EOEF af 17. juli 1969 om kapitaltilfoerselsafgifter, naar filialen udgoer en helhed af formuegenstande og personer, som kan bidrage til gennemfoerelsen af en bestemt form for virksomhed.