62024CJ0367
DOMSTOLENS DOM (Ottende Afdeling)
10. juli 2025 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – elektronisk kommunikation – forordning (EU) 2015/2120 – foranstaltninger vedrørende adgang til det åbne internet – artikel 3, stk. 3 – forpligtelse for udbydere af internetadgangstjenester til at behandle trafikken ens og uden forskelsbehandling, begrænsning eller indblanding – disse udbyderes mulighed for at gennemføre rimelige trafikstyringsforanstaltninger – takstoption, der indebærer en båndbreddebegrænsning for videostreaming«
I sag C-367/24,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (kassationsdomstol, Rumænien) ved afgørelse af 4. april 2024, indgået til Domstolen den 23. maj 2024, i sagen
Autoritatea Naţională pentru Administrare şi Reglementare în Comunicaţii
mod
Telekom România Mobile Communications,
har
DOMSTOLEN (Ottende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, S. Rodin, og dommerne O. Spineanu-Matei og N. Fenger (refererende dommer),
generaladvokat: A. Rantos,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
Autoritatea Naţională pentru Administrare şi Reglementare în Comunicaţii ved M.-R. Rudnic, A. Vasile og V.Ş. Zgonea, som befuldmægtigede,
–
Telekom România Mobile Communications ved avocată I.A. Hrisafi-Josan,
–
den rumænske regering ved R. Antonie, E. Gane og M. Chicu, som befuldmægtigede,
–
den tyske regering ved J. Möller og R. Kanitz, som befuldmægtigede,
–
den ungarske regering ved D. Csoknyai og Z. Fehér, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved G. Conte, O. Gariazzo og E.A. Stamate, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2120 af 25. november 2015 om foranstaltninger vedrørende adgang til det åbne internet og om ændring af direktiv 2002/22/EF om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester og forordning (EU) nr. 531/2012 om roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Unionen (EUT 2015, L 310, s. 1).
2
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem Autoritatea Națională pentru Administrare și Reglementare în Comunicații (den nationale myndighed for forvaltning og regulering af kommunikation, Rumænien) (herefter »ANCOM«) og Telekom România Mobile Communications S.A. vedrørende en afgørelse, hvorved denne myndighed fastslog, at en takstoption, som dette selskab tilbød, var uforenelig med de forpligtelser, der følger af EU-retten, og pålagde selskabet at bringe enhver forskelsbehandling af videostreaming i forhold til andre kategorier af trafik til ophør.
Retsforskrifter
3
I 6.-9., 11. og 15. betragtning til forordning 2015/2120 er følgende anført:
»(6)
Slutbrugerne bør have ret til at få adgang til og udbrede oplysninger og indhold og til at bruge og levere applikationer og tjenester uden forskelsbehandling via deres internetadgangstjeneste. [...]
(7)
For at kunne udøve deres rettigheder til at få adgang til og udbrede oplysninger og indhold, samt til at bruge og levere applikationer og tjenester efter eget valg, bør slutbrugerne frit kunne indgå aftaler med udbydere af internetadgangstjenester om tariffer for nærmere bestemte datamængder og ‑hastigheder for internetadgangstjenesten. Sådanne aftaler og enhver handelspraksis fra udbydere af internetadgangstjenester bør ikke begrænse udøvelsen af disse rettigheder og dermed omgå bestemmelser i denne forordning, der beskytter adgang til det åbne internet. De nationale tilsynsmyndigheder og andre kompetente myndigheder bør have beføjelse til at gribe ind over for aftaler eller handelspraksis, der på grund af deres omfang fører til situationer, hvor slutbrugernes valg er væsentligt reduceret i praksis. Med henblik herpå bør der ved vurderingen af aftaler og handelspraksis bl.a. tages hensyn til de respektive markedsstillinger for disse udbydere af internetadgangstjenester og for de udbydere af indhold, applikationer og tjenester, der er involveret. Nationale tilsynsmyndigheder og andre kompetente myndigheder bør være forpligtet til, som led i deres overvågning og håndhævelse, at gribe ind, når aftaler eller handelspraksis ville føre til underminering af substansen i slutbrugernes rettigheder.
(8)
Ved levering af internetadgangstjenester bør udbydere af disse tjenester behandle al trafik lige uden forskelsbehandling, begrænsning eller indblanding, uafhængigt af dens afsender eller modtager, indhold, applikation eller tjeneste eller terminaludstyr. Ifølge generelle principper i EU-retten og fast retspraksis bør sammenlignelige situationer ikke behandles forskelligt, og forskellige situationer ikke behandles ens, medmindre en sådan behandling er objektivt begrundet.
(9)
Formålet med rimelig trafikstyring er at bidrage til effektiv udnyttelse af netværksressourcer og optimering af den samlede transmissionskvalitet og således opfylde de objektivt forskellige tekniske krav til tjenestekvalitet for bestemte kategorier af trafik og dermed for transmitteret indhold og transmitterede applikationer og tjenester. Rimelige trafikstyringsforanstaltninger, der anvendes af udbydere af internetadgangstjenester, bør være gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige og bør ikke være baseret på kommercielle overvejelser. Kravet om, at trafikstyringsforanstaltninger ikke må være diskriminerende, er ikke til hinder for, at udbydere af internetadgangstjenester for at optimere den samlede transmissionskvalitet kan gennemføre trafikstyringsforanstaltninger, der skelner mellem objektivt forskellige kategorier af trafik. En sådan differentiering bør for at optimere den samlede kvalitet og brugeroplevelse kun være tilladt på grundlag af objektivt forskellige tekniske krav til tjenestekvalitet (f.eks. med hensyn til reaktionstid, jitter, pakketab og båndbredde) for de bestemte kategorier af trafik, og ikke på grundlag af kommercielle overvejelser. En sådan differentiering af foranstaltninger bør stå i rimeligt forhold til formålet, som er at optimere den samlede kvalitet, og bør behandle ækvivalent trafik ens. Sådanne foranstaltninger bør ikke opretholdes længere end nødvendigt.
[...]
(11)
En eventuel trafikstyringspraksis, som er mere vidtgående end sådanne rimelige trafikstyringsforanstaltninger ved at blokere, bremse, ændre, begrænse, forstyrre, nedgradere eller diskriminere et bestemt indhold eller bestemte applikationer eller tjenester eller bestemte kategorier af indhold, applikationer eller tjenester, bør forbydes, uden at dette berører begrundede og afgrænsede undtagelser, der er fastsat i denne forordning. Disse undtagelser bør underlægges streng fortolkning og proportionalitetskrav. Et bestemt indhold og bestemte applikationer og tjenester samt bestemte kategorier heraf bør beskyttes på grund af den negative påvirkning, som blokering eller andre restriktive foranstaltninger, der ikke falder ind under de begrundede undtagelser, kan have på slutbrugernes valg og på innovation. [...]
[...]
(15)
[...] [D]et [kan] også være nødvendigt med foranstaltninger, der er mere vidtgående end sådanne rimelige trafikstyringsforanstaltninger, for at forebygge truende overbelastning af nettet, dvs. situationer, hvor overbelastning er ved at blive en realitet, og for at afbøde virkningerne af overbelastning af nettet, når sådan overbelastning kun sker midlertidigt eller under ekstraordinære omstændigheder. Proportionalitetsprincippet kræver, at trafikstyringsforanstaltninger baseret på denne undtagelse behandler ækvivalente kategorier af trafik ens. Midlertidig overbelastning bør forstås som omfattende bestemte situationer af kort varighed, hvor en pludselig stigning i antallet af brugere ud over de regelmæssige brugere eller en pludselig stigning i efterspørgslen efter et bestemt indhold eller bestemte applikationer eller tjenester kan overstige transmissionskapaciteten i visse dele af nettet og gøre resten af nettet mindre reaktivt. [...] Ekstraordinær overbelastning bør forstås som omfattende uforudsigelige og uundgåelige situationer med overbelastning, både i mobilnet og fastnet. [...] Nødvendigheden af at anvende trafikstyringsforanstaltninger, der er mere vidtgående end de rimelige trafikstyringsforanstaltninger med henblik på at forebygge eller afbøde virkningerne af midlertidige eller ekstraordinære overbelastninger af nettet, bør ikke give udbydere af internetadgangstjenester mulighed for at omgå det generelle forbud mod at blokere, bremse, ændre, begrænse, forstyrre, nedgradere eller diskriminere et bestemt indhold eller bestemte applikationer eller tjenester eller bestemte kategorier heraf. Tilbagevendende og mere langvarig overbelastning af nettet, som hverken er ekstraordinær eller midlertidig, bør ikke være omfattet af denne undtagelse, men bør snarere tackles gennem udvidelse af netkapaciteten.«
4
Denne forordnings artikel 1 med overskriften »Genstand og anvendelsesområde« bestemmer i stk. 1:
»Ved denne forordning fastsættes fælles regler for at sikre lige og ikkediskriminerende behandling af trafikken ved levering af internetadgangstjenester og slutbrugeres hertil hørende rettigheder.«
5
Den nævnte forordnings artikel 3, stk. 1-3, fastsætter:
»1.   Slutbrugerne har ret til at have adgang til og udbrede oplysninger og indhold, bruge og levere applikationer og tjenester samt bruge terminaludstyr efter eget valg, uafhængigt af slutbrugerens eller udbyderens beliggenhed eller af oplysningernes, indholdets, applikationens eller tjenestens beliggenhed, oprindelse eller destination, via deres internetadgangstjeneste.
[...]
2.   Aftaler mellem udbydere af internetadgangstjenester og slutbrugere om forretningsmæssige og tekniske betingelser og specifikationerne for internetadgangstjenester såsom pris, datamængder eller hastighed og enhver handelspraksis, der følges af udbydere af internetadgangstjenester, må ikke begrænse udøvelsen af slutbrugernes rettigheder som fastsat i stk. 1.
3.   Udbydere af internetadgangstjenester skal behandle al trafik ens, når de leverer internetadgangstjenester, uden forskelsbehandling, begrænsning eller indblanding, og uafhængigt af afsender og modtager, tilgået eller udbredt indhold, anvendte eller leverede applikationer eller tjenester eller anvendt terminaludstyr.
Første afsnit er ikke til hinder for, at udbydere af internetadgangstjenester kan gennemføre rimelige trafikstyringsforanstaltninger. For at blive anset for at være rimelige skal sådanne foranstaltninger være gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige og må ikke være baseret på kommercielle overvejelser, men på objektivt forskellige tekniske krav til tjenestekvalitet for bestemte kategorier af trafik. Sådanne foranstaltninger må ikke overvåge det konkrete indhold og må ikke opretholdes længere end nødvendigt.
Udbydere af internetadgangstjenester må ikke udføre trafikstyringsforanstaltninger, der er mere vidtgående end de foranstaltninger, der er fastsat i andet afsnit, og må navnlig ikke blokere, bremse, ændre, begrænse, forstyrre, nedgradere eller diskriminere et bestemt indhold eller bestemte applikationer eller tjenester eller bestemte kategorier heraf, undtagen i nødvendigt omfang og kun så længe, det er nødvendigt, for at:
a)
overholde [...]retsakter [...]
b)
opretholde integriteten og sikkerheden i nettet [...]
c)
forebygge truende overbelastning af nettet og afbøde virkningerne af ekstraordinære eller midlertidige overbelastninger af nettet, forudsat at ækvivalente kategorier af trafik behandles ens.«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
6
Telekom România Mobile Communications er en virksomhed, der er aktiv inden for telekommunikationssektoren.
7
Fra den 15. oktober 2017 tilbød Telekom România Mobile Communications som en del af den internetadgangstjeneste, der tilbydes i visse mobilabonnementer, og fra den 13. november 2017 for visse tilbud om forudbetalte kort et alternativ kendt som »Bonus Net Nelimitat« (»ubegrænset internetbonus«).
8
Grundtaksten for disse abonnementer eller kort omfatter en månedlig mængde data, der kan anvendes til at få adgang til enhver form for trafik, herunder videostreaming, med en hastighed på op til 150 megabit pr. sekund. Den berørte kundes aktivering af den »ubegrænsede internetbonus« indebærer ud over en adgang til en ubegrænset datamængde, hvis brug ikke er medregnet i denne grundtakst, en hastighedsbegrænsning for videostreaming til højst 1,5 megabit pr. sekund. Denne begrænsning fører til en reduktion af videoopløsningen. Hvis den berørte kunde deaktiverer denne bonus, gælder den oprindelige hastighed for alle kategorier af trafik, men den anvendte månedlige datamængde trækkes fra den mængde, der er aftalt i den nævnte tarif, eller faktureres.
9
Ved en afgørelse af 8. august 2018 fandt ANCOM, at takstoptionen »ubegrænset internetbonus« gennemførte en trafikstyringsforanstaltning, der var uforenelig med artikel 3, stk. 3, i forordning 2015/2120, og at Telekom România Mobile Communications skulle bringe denne foranstaltning til ophør. Ifølge denne afgørelse blev forskellige typer trafik behandlet forskelligt uden nogen objektiv begrundelse, eftersom videostreaming blev diskrimineret gennem begrænsningen af den højeste hastighed, der var forbundet med denne type trafik, dvs. 1,5 megabit pr. sekund, mens de hastigheder, der var knyttet til andre typer trafik, kunne nå op på 150 megabit pr. sekund. Denne hastighedsbegrænsning, der var forbundet med en bestemt kategori af trafik, var for det første ikke baseret på tekniske overvejelser som omhandlet i denne forordnings artikel 3, stk. 3, andet afsnit, og for det andet faldt begrænsningen ikke ind under en af de undtagelser, der er fastsat i nævnte forordnings artikel 3, stk. 3, tredje afsnit.
10
Ved dom af 26. maj 2021 gav Curtea de Apel București (appeldomstolen i Bukarest, Rumænien) Telekom România Mobile Communications medhold i det annullationssøgsmål, som virksomheden havde anlagt til prøvelse af den nævnte afgørelse. Denne domstol fastslog i det væsentlige, at videostreaming udgjorde en kategori af trafik, der objektivt set adskilte sig fra andre kategorier af trafik, og at takstoptionen »ubegrænset internetbonus« var en trafikstyringsforanstaltning, der var gennemsigtig, ikkediskriminerende, forholdsmæssig, midlertidig og baseret på tekniske krav til tjenestekvaliteten for bestemte kategorier af trafik, der objektivt adskilte sig fra hinanden, og ikke på kommercielle overvejelser.
11
ANCOM har iværksat appel til prøvelse af denne dom ved Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (kassationsdomstol, Rumænien), som er den forelæggende ret.
12
Den forelæggende ret er af den opfattelse, at dom af 15. september 2020, Telenor Magyarország (C-807/18 og C-39/19, EU:C:2020:708), af 2. september 2021, Vodafone (C-854/19, EU:C:2021:675), af 2. september 2021, Vodafone (C-5/20, EU:C:2021:676), og af 2. september 2021, Telekom Deutschland (C-34/20, EU:C:2021:677), allerede giver tilstrækkelig vejledning med hensyn de spørgsmål, som Telekom România Mobile Communications har rejst vedrørende fortolkningen af artikel 3, stk. 2, i forordning 2015/2120, sammenholdt med syvende betragtning hertil, og vedrørende forholdet mellem denne bestemmelse og denne forordnings artikel 3, stk. 3.
13
Den forelæggende ret har ikke desto mindre anført, at den for det første skal afgøre, om den forskellige behandling, som Telekom România Mobile Communications foretager i forbindelse med aktiveringen af den »ubegrænsede internetbonus« mellem videostreaming og andre kategorier af trafik, udgør forskelsbehandling som omhandlet i artikel 3, stk. 3, første afsnit, i forordning 2015/2120. For det andet ønsker den forelæggende ret oplyst, om den trafikstyring, som Telekom România Mobile Communications gennemfører i forbindelse med denne aktivering, i overensstemmelse med denne forordnings artikel 3, stk. 3, andet afsnit, sammenholdt med niende betragtning hertil, er en rimelig trafikstyringsforanstaltning. For det tredje ønsker den forelæggende ret oplyst, om en sådan styringsforanstaltning kan være omfattet af undtagelsen i den nævnte forordnings artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, litra c), dvs. nødvendigheden af at undgå en midlertidig overbelastning, for så vidt som den indebærer en hastighedsbegrænsning, der er knyttet til en bestemt kategori af trafik, og en nedsættelse af videoindholdet til en maksimal opløsning på 480p.
14
Den forelæggende ret er af den opfattelse, at den i hovedsagen omhandlede situation adskiller sig fra de situationer, der var omhandlet i de sager, der gav anledning til de domme, der er nævnt i denne doms præmis 12. Disse sidstnævnte sager vedrørte nemlig takstoptioner, der diskriminerede de forskellige udbydere af indhold ved at favorisere den berørte telekommunikationsvirksomheds partnere eller ved at begrænse trafikhastigheden for de applikationer eller tjenester, der ikke var omfattet af den omhandlede takstoption, mens den omhandlede forskelsbehandling i den foreliggende sag finder sted, uanset hvem der udbyder videostreamingtjenester, dvs. uanset om de er partnere i Telekom România Mobile Communication eller ej.
15
På denne baggrund har Înalta Curte de Casație și Justiție (kassationsdomstol) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal artikel 3 i forordning [2015/2120] fortolkes således, at det er foreneligt med de forpligtelser, der følger af denne bestemmelse, at en telekommunikationsvirksomhed tilbyder en takstoption, som giver de slutkunder, som har aktiveret den, mulighed for gratis at bruge alle videostreamingtjenester, uafhængigt af udbyderen, og uafhængigt af om de pågældende udbydere kvalificeres som telekommunikationsvirksomhedens indholdspartnere eller ej, uden at den datamængde, der bruges på disse tjenester, medregnes i den datamængde, som månedligt er garanteret i mobilkommunikationstariffen, dog med en båndbreddebegrænsning for denne form af indhold?«
Om det præjudicielle spørgsmål
16
Med sit spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 3 i forordning 2015/2120 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at en udbyder af internetadgangstjenester tilbyder sine kunder en option med ubegrænset adgang til internettet uden yderligere omkostninger, som, når den aktiveres, gør det muligt for disse kunder at anvende videostreamingtjenester, uden at de således anvendte data fratrækkes den datamængde, der er indeholdt i den månedlige basistakst, men begrænser den båndbredde, der anvendes på dette indhold, uanset hvilke distributører eller udbydere der er tale om, sammenlignet med den option, der anvendes på andre kategorier af trafik, mens det forholder sig således, at al trafik, herunder videostreaming, i tilfælde af de berørte kunders manglende aktivering af den pågældende option, har samme båndbreddeniveau, men den datamængde, der anvendes, fratrækkes den mængde, som de samme kunder abonnerer på.
17
De forskellige bestemmelser i artikel 3 i forordning 2015/2120 tilsigter, som det fremgår af dens artikel 1, at sikre lige og ikkediskriminerende behandling af trafikken ved levering af internetadgangstjenester og slutbrugeres hertil hørende rettigheder (dom af 15.9.2020, Telenor Magyarország, C-807/18 og C-39/19, EU:C:2020:708, præmis 27, og af 2.9.2021, Telekom Deutschland, C-34/20, EU:C:2021:677, præmis 24).
18
Artikel 3, stk. 1, i forordning 2015/2120, sammenholdt med sjette betragtning til denne forordning, fastsætter slutbrugernes rettigheder, herunder retten til adgang til oplysninger og indhold og til at bruge og levere applikationer og tjenester. I henhold til denne artikel 3, stk. 2, må udøvelsen af disse rettigheder ikke begrænses af aftaler mellem udbydere af internetadgangstjenester og slutbrugere eller af handelspraksis, der følges af disse udbydere.
19
Hvad angår den nævnte forordnings artikel 3, stk. 3, skal det indledningsvis bemærkes, at denne bestemmelses første afsnit, sammenholdt med ottende betragtning til samme forordning, pålægger udbydere af internetadgangstjenester en almindelig pligt til at behandle trafikken lige og uden forskelsbehandling, begrænsning eller indblanding, hvilken pligt der i intet tilfælde kan dispenseres fra gennem handelspraksis, der følges af disse udbydere, eller aftaler, som udbyderne indgår med slutbrugere (dom af 15.9.2020, Telenor Magyarország, C-807/18 og C-39/19, EU:C:2020:708, præmis 47).
20
Dernæst fremgår det af artikel 3, stk. 3, andet afsnit, i og niende betragtning til forordning 2015/2120, i lyset af hvilken betragtning dette andet afsnit skal læses, at udbyderne af internetadgangstjenester samtidig med at skulle overholde denne almindelige pligt bevarer en mulighed for at gennemføre rimelige trafikstyringsforanstaltninger. Denne mulighed er imidlertid navnlig underlagt den betingelse, at sådanne foranstaltninger skal være baseret på »objektivt forskellige tekniske krav til tjenestekvalitet for bestemte kategorier af trafik« og ikke på »kommercielle overvejelser« (jf. i denne retning dom af 15.9.2020, Telenor Magyarország, C-807/18 og C-39/19, EU:C:2020:708, præmis 48).
21
Endelig følger det af artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i forordning 2015/2120, at medmindre de er vedtaget for et bestemt tidsrum og er nødvendige for at gøre det muligt for en udbyder af internetadgangstjenester enten at opfylde en lovbestemt forpligtelse, at opretholde integriteten og sikkerheden i nettet eller at forebygge overbelastning af nettet eller afbøde virkningerne heraf, kan alle foranstaltninger, der består i at blokere, bremse, ændre, begrænse, forstyrre, nedgradere eller diskriminere navnlig bestemte applikationer eller tjenester, ikke anses for at være rimelige i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i denne artikel 3, stk. 3, andet afsnit, og de skal følgelig som sådanne anses for være uforenelige med forordningens artikel 3, stk. 3 (jf. i denne retning dom af 15.9.2020, Telenor Magyarország, C-807/18 og C-39/19, EU:C:2020:708, præmis 49).
22
Henset til disse forhold skal det bemærkes, at formålet med den almindelige pligt, der er fastsat i artikel 3, stk. 3, første afsnit, i forordning 2015/2120, ikke udelukkende er at sikre, at udbydere af internetadgangstjenester afholder sig fra at gennemføre foranstaltninger, der indebærer forskelsbehandling mellem forskellige distributører eller udbydere af indhold, applikationer eller tjenester, men mere generelt at sikre, at alt tilgået eller udbredt indhold samt alle applikationer eller tjenester, der er anvendt eller leveret via en internetadgangstjeneste, behandles ens.
23
Den blotte omstændighed, at en foranstaltning, der anvendes af en udbyder af internetadgangstjenester, ikke har til formål at sikre, at visse distributører eller udbydere af indhold, applikationer eller tjenester, som er partnere til den pågældende udbyder, behandles anderledes end andre distributører eller udbydere af indhold, applikationer eller tjenester, som ikke er partnere, gør det således ikke muligt uden videre at konkludere, at denne almindelige pligt er blevet overholdt.
24
Det følger heraf, at en foranstaltning, der begrænser den båndbredde, der ved aktivering af en takstoption anvendes på videostreaming i forhold til den, der anvendes på andre kategorier af trafik, mens al internettrafik, herunder videostreaming, i tilfælde af deaktivering af denne mulighed kan drage fordel af samme båndbreddeniveau, foretager en differentiering inden for trafikken, der kan være i strid med den nævnte almindelige pligt.
25
Det følger af Domstolens praksis, at en sådan forskelsbehandling ikke kan begrundes med den aftalefrihed, der er anerkendt i artikel 3, stk. 2, i forordning 2015/2120, herunder ved hjælp af aftaler indgået mellem de berørte internetadgangstjenesteudbydere og slutbrugere, såsom forbrugere, eller handelspraksis, der har til formål at imødekomme en anmodning fra den berørte kunde (jf. i denne retning dom af 15.9.2020, Telenor Magyarország, C-807/18 og C-39/19, EU:C:2020:708, præmis 36 og 47, og af 2.9.2021, Telekom Deutschland, C-34/20, EU:C:2021:677, præmis 26 og 32).
26
Som det fremgår af denne forordnings artikel 3, stk. 3, andet afsnit, kan en foranstaltning, der differentierer mellem objektivt forskellige kategorier af trafik, derimod gennemføres, hvis den opfylder betingelserne for at kunne kvalificeres som »rimelig trafikstyringsforanstaltning« som omhandlet i denne bestemmelse. Selv om disse betingelser ikke opfyldes, kan en sådan foranstaltning ligeledes foretages, hvis den falder ind under en af de tre undtagelser, der er udtømmende opregnet i forordningens artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i det foreliggende tilfælde undtagelsen i denne bestemmelses litra c).
27
Hvad for det første angår artikel 3, stk. 3, andet afsnit, i forordning 2015/2120 følger det af denne bestemmelse, sammenholdt med niende betragtning til denne forordning, at udbydere af internetadgangstjenester kan gennemføre trafikstyringsforanstaltninger, der indebærer en differentiering mellem specifikke kategorier af trafik, forudsat navnlig at disse foranstaltninger har til formål at optimere den samlede transmissionskvalitet og brugeroplevelse, og at de er baseret på objektive forskelle mellem de tekniske kvalitetskrav, der gælder for disse kategorier, og ikke på kommercielle overvejelser.
28
En trafikstyringsforanstaltning kan således kun anses for at være baseret på sådanne objektive forskelle, hvis de tekniske betingelser, som denne foranstaltning anvender på en specifik kategori af trafik, opfylder de tekniske kvalitetskrav, der gælder for denne specifikke trafikkategori.
29
Derimod må enhver foranstaltning fra en udbyder af internetadgangstjenester over for enhver slutbruger, som uden at være baseret på sådanne objektive forskelle fører til, at det indhold, de applikationer eller de tjenester, som tilbydes af de forskellige udbydere af indhold, applikationer eller tjenester, ikke behandles lige og uden forskelsbehandling, anses for at være baseret på sådanne »kommercielle overvejelser« som omhandlet i artikel 3, stk. 3, i forordning 2015/2120 (jf. i denne retning dom af 15.9.2020, Telenor Magyarország, C-807/18 og C-39/19, EU:C:2020:708, præmis 48). En foranstaltning, der indebærer en differentiering inden for den trafik, som en udbyder af internetadgangstjenester begrunder med, at der kun er tale om en differentiering mellem forskellige trafikkategorier, uden at formålet med den pågældende foranstaltning imidlertid er knyttet til den nævnte differentiering, kan navnlig anses for at være baseret på sådanne kommercielle overvejelser.
30
Det samme gør sig gældende for en foranstaltning, der ikke blot differentierer mellem forskellige kategorier af trafik, når en takstoption aktiveres, men som behandler en og samme kategori af trafik forskelligt, afhængigt af hvilken pris slutbrugeren betaler for en given datamængde.
31
Det følger heraf, at en takstoption som den i hovedsagen omhandlede, der begrænser den båndbredde, der anvendes på videostreaming sammenlignet med den, der gælder for andre kategorier af trafik, mens der, hvis denne option deaktiveres, anvendes samme båndbreddeniveau på al trafik, herunder videostreaming, foretager en differentiering inden for internettrafikken, der er baseret på kommercielle overvejelser. Dette gælder så meget desto mere, som det ikke er gjort gældende, at videostreaming kræver en begrænsning af båndbredden med henblik på at optimere den samlede transmissionskvalitet og brugeroplevelsen. Som det fremgår af anmodningen om præjudiciel afgørelse, reducerer en sådan begrænsning derimod opløsningen af videoindholdet og dermed kvaliteten heraf.
32
Når en sådan option overlader det til de berørte kunder hos en udbyder af internetadgangstjenester at vælge, om den skal aktiveres eller deaktiveres, hvorved udbyderen forhindres i at kontrollere trafikstyringsforanstaltningens faktiske anvendelsesperiode, kan denne foranstaltning desuden ikke anses for ikke at være opretholdt »længere end nødvendigt« som omhandlet i artikel 3, stk. 3, andet afsnit, i forordning 2015/2120.
33
Hvad for det andet angår denne forordnings artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, litra c), skal det fastslås, at denne bestemmelse, der, således som det fremgår af 11. betragtning til den nævnte forordning, bør underlægges streng fortolkning, gør det muligt at gennemføre trafikstyringsforanstaltninger, som muligvis ikke opfylder kravene i samme forordnings artikel 3, stk. 3, andet afsnit, forudsat at disse foranstaltninger er nødvendige, og kun så længe det er nødvendigt for at forebygge truende overbelastning af nettet eller afbøde virkningerne af ekstraordinære eller midlertidige overbelastninger af nettet. Eftersom en udbyder af internetadgangstjenester ikke kan kontrollere den af vedkommende vedtagne trafikstyringsforanstaltnings faktiske anvendelsesperiode, således som anført i denne doms foregående præmis, kan denne foranstaltning heller ikke anses for at være begrænset til det tidsrum, der er nødvendigt for at forebygge en truende overbelastning af nettet eller for at afbøde virkningerne af en ekstraordinær eller midlertidig overbelastning af nettet, således som det kræves i henhold til artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, litra c), i forordning 2015/2120.
34
Det følger af samtlige ovenstående betragtninger, at en takstoption, der er baseret på kommercielle overvejelser, foretager en differentiering inden for trafikken som følge af en båndbreddebegrænsning, der finder anvendelse på videostreaming, uden at den er omfattet af nogen af undtagelserne i denne artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, er i strid med den almindelige pligt til ens behandling, uden forskelsbehandling, begrænsning eller indblanding i trafikken, der er fastsat i samme artikel 3, stk. 3, første afsnit.
35
Det forelagte spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 3 i forordning 2015/2120 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at en udbyder af internetadgangstjenester tilbyder sine kunder en option med ubegrænset adgang til internettet uden yderligere omkostninger, som, når den aktiveres, gør det muligt for disse kunder at anvende videostreamingtjenester, uden at de således anvendte data fratrækkes den datamængde, der er indeholdt i den månedlige basistakst, men begrænser den båndbredde, der anvendes på dette indhold, uanset hvilke distributører eller udbydere der er tale om, sammenlignet med den option, der anvendes på andre kategorier af trafik, mens det forholder sig således, at al trafik, herunder videostreaming, i tilfælde af de berørte kunders manglende aktivering af den pågældende option, har samme båndbreddeniveau, men den datamængde, der anvendes, fratrækkes den mængde, som de samme kunder abonnerer på.
Sagsomkostninger
36
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Ottende Afdeling) for ret:
Artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2120 af 25. november 2015 om foranstaltninger vedrørende adgang til det åbne internet og om ændring af direktiv 2002/22/EF om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester og forordning (EU) nr. 531/2012 om roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Unionen
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse er til hinder for, at en udbyder af internetadgangstjenester tilbyder sine kunder en option med ubegrænset adgang til internettet uden yderligere omkostninger, som, når den aktiveres, gør det muligt for disse kunder at anvende videostreamingtjenester, uden at de således anvendte data fratrækkes den datamængde, der er indeholdt i den månedlige basistakst, men begrænser den båndbredde, der anvendes på dette indhold, uanset hvilke distributører eller udbydere der er tale om, sammenlignet med den option, der anvendes på andre kategorier af trafik, mens det forholder sig således, at al trafik, herunder videostreaming, i tilfælde af de berørte kunders manglende aktivering af den pågældende option, har samme båndbreddeniveau, men den datamængde, der anvendes, fratrækkes den mængde, som de samme kunder abonnerer på.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: rumænsk.