62010CC0338
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
YVESA BOTA,
predstavljeni 6. oktobra 2011 (
1
)
Zadeva C-338/10
Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)
proti
Hauptzollamt Hamburg-Stadt(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,
ki ga je vložilo Finanzgericht Hamburg (Nemčija))
„Uredba o uvedbi protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov s poreklom iz Kitajske — Veljavnost — Podlaga za določitev normalne vrednosti — Država izvoznica, ki nima tržnega gospodarstva — Obveznost Komisije, da izkaže potrebno skrbnost za določitev normalne vrednosti na podlagi cene podobnega proizvoda v tretji državi s tržnim gospodarstvom“
1.
Finanzgericht Hamburg (Nemčija) Sodišču predlaga, naj odloči o veljavnosti dveh uredb (
2
), na podlagi katerih so bile nemški družbi, ki v Evropsko skupnost uvaža mandarine v pločevinkah in druge sorodne agrume s poreklom iz Kitajske, naložene začasne in nato dokončne protidampinške dajatve.
2.
Predložitveno sodišče dvomi o zakonitosti teh uredb, ker naj bi instituciji Skupnosti določili normalno vrednost zadevnega proizvoda na podlagi cen, ki se za podoben proizvod plačujejo v Skupnosti, ne da bi upoštevali zahteve iz Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 (
3
).
3.
Tako je mogoče normalno vrednost proizvoda, uvoženega iz države brez tržnega gospodarstva, v skladu z osnovno uredbo določiti na podlagi cen v Skupnosti samo, če se ni mogoče sklicevati na vrednost podobnega proizvoda na trgu kake druge tretje države s tržnim gospodarstvom ali pri izvozu iz take države v drugo državo.
4.
Predložitveno sodišče Sodišče torej poziva, naj preveri, ali sta instituciji Skupnosti izkazali potrebno skrbnost, preden sta se oprli na cene v Skupnosti in tako uporabili to pomožno metodo izračuna.
5.
Navaja, da se mu zdi to vprašljivo, saj sta ti instituciji navedeno metodo uporabili le na podlagi ugotovitve, da tajski družbi, ki sta sodelovali v raziskavi, nista odgovorili na vprašalnika, ki sta jima bila poslana, ne da bi na Tajskem izvedli dodatne preiskave ali poiskali drugo primerljivo državo, čeprav naj bi ena od strank opozorila, da se na Japonskem proizvaja podoben izdelek.
6.
Ta postopek za sprejetje predhodne odločbe naj bi torej Sodišču omogočal, da pojasni obveznosti Evropske komisije pri določitvi normalne vrednosti proizvoda, uvoženega iz države, ki tako kot Ljudska republika Kitajska nima tržnega gospodarstva.
7.
V teh sklepnih predlogih bom najprej navedel, da je ta predlog za sprejetje predhodne odločbe v zvezi s presojo veljavnosti dopusten samo glede Uredbe št. 1355/2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve.
8.
Nato bom navedel, da čeprav mora Komisija v okviru protidampinškega postopka, določenega s to uredbo, upoštevati roke, stranke pa so pozvane k predložitvi pripomb, zlasti glede podlage za izračun normalne vrednosti, ki jo namerava uporabiti ta institucija, to ne spremeni dejstva, da mora Komisija v skladu z osnovno uredbo izkazati skrbnost pri iskanju tretje države s tržnim gospodarstvom, ki bi se lahko upoštevala pri izračunu te normalne vrednosti.
9.
Navedel bom, da mora Komisija, kadar je iz podatkov Eurostata, ki so na voljo ob uvedbi preiskave, razvidno, da se v Skupnost uvažajo proizvodi, ki spadajo v isto tarifno razvrstitev kot proizvod, na katerega se nanaša pritožba, in izvirajo iz ene ali več tretjih držav s tržnim gospodarstvom, ter da količina tega uvoza ni popolnoma zanemarljiva, po uradni dolžnosti preveriti, ali je mogoče normalno vrednost zadevnega proizvoda določiti na podlagi cen, ki veljajo v eni od teh držav ali pri izvozu iz nje. Trdil bom, da Komisija te normalne vrednosti ne more utemeljeno izračunati na podlagi cen, ki se za podoben proizvod plačujejo v Skupnosti, ne da bi se poskušala opreti na cene, ki veljajo v primerni tretji državi ali pri izvozu iz te države, in ne da bi pojasnila, zakaj tega ni mogla storiti.
10.
Na podlagi tega bom sklepal, da je Uredba št. 1355/2008 nezakonita, ker iz nje ni razvidno, da sta si instituciji Skupnosti resno in dovolj prizadevali za določitev normalne vrednosti pločevink mandarin in drugih sorodnih agrumov na podlagi cen, ki veljajo v eni od tretjih držav s tržnim gospodarstvom ali pri izvozu iz ene od teh držav, ki so v statističnih podatkih Eurostata navedene kot države, iz katerih so bili proizvodi iz iste tarifne razvrstitve kot zadevni proizvod v letu 2006 ali letu 2007 v Skupnost uvoženi v količinah, ki niso popolnoma zanemarljive.
I – Pravni okvir
A – Osnovna uredba
11.
Uredbi št. 642/2008 in št. 1355/2008 sta bili sprejeti na podlagi osnovne uredbe. Določbe zadnje uredbe, ki se mi zdijo upoštevne v tej zadevi, se nanašajo na določitev normalne vrednosti in na potek postopka.
12.
Iz uvodnih izjav 2, 3 in 5 osnovne uredbe namreč izhaja, da je njen namen kar najbolj prenesti obveznosti, ki izhajajo iz člena VI Splošnega sporazuma o tarifah in trgovini (v nadaljevanju: GATT) in iz Sporazuma o izvajanju tega člena.
1. Določitev normalne vrednosti
13.
Svet Evropske unije in Komisija sta v osnovni uredbi pooblaščena za uvedbo dajatve na dampinški uvoz proizvoda v Skupnost, če ta damping škoduje industriji Skupnosti. Uvoz proizvoda se obravnava kot dampinški, če se proizvod v Skupnosti prodaja po ceni, ki je nižja od njegove normalne vrednosti.
14.
Osnovna uredba določa podrobna pravila za izračun te normalne vrednosti glede na to, ali ima tretja država, iz katere je zadevni proizvod uvožen, tržno gospodarstvo ali ne.
15.
V takem primeru navedena vrednost načeloma temelji na cenah, ki so jih neodvisne stranke za ta ali podoben proizvod plačale oziroma jih plačujejo pri običajnem poteku trgovanja. Osnovna uredba določa še druge metode izračuna, kadar prve metode ni mogoče uporabiti, na primer če se v navedeni državi ne prodajata niti zadevni niti noben drug podoben izdelek, ali pa se prodajata v premajhnih količinah, da bi bila mogoča tehtna primerjava, ali če poslovanje poteka med povezanimi strankami.
16.
Če država izvoznica nima tržnega gospodarstva, upoštevne metode za izračun določa člen 2(7)(a) osnovne uredbe, ki se glasi:
„V primeru uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva se določi normalna vrednost na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom ali cene, ki velja pri izvozu iz te tretje države v druge države, vključno s Skupnostjo, ali, kjer to ni mogoče, na kateri koli drugi razumni osnovi, vključno s ceno, ki se je dejansko plačevala ali se plačuje v Skupnosti za podoben proizvod, po potrebi primerno prilagojeni, tako da vsebuje razumno profitno maržo.
Primerna tretja država s tržnim gospodarstvom se izbere na smiseln način, pri čemer se ustrezno upoštevajo vse zanesljive informacije, ki so dostopne v času izbire. Upoštevajo se tudi roki; kjer je to primerno, se uporabi tretja država s tržnim gospodarstvom, ki je predmet iste preiskave.
Strani, udeležene v preiskavi, se obvesti kmalu po začetku preiskave za predvideno tretjo državo s tržnim gospodarstvom, pri čemer imajo 10 dni časa za pripombe.“
17.
Poleg tega člen 18(5) osnovne uredbe določa, da se v primeru nesodelovanja ene od zainteresiranih strank ugotovitve, vključno s tistimi o normalni vrednosti, ki temeljijo na razpoložljivih podatkih, zlasti na informacijah, dostavljenih v pritožbi, kjer je to izvedljivo, in ob ustreznem upoštevanju rokov preiskave, preverijo na osnovi drugih neodvisnih virov, ki so morda na voljo, kakršni so na primer objavljeni ceniki, uradne uvozne statistike in carinski podatki.
18.
Ne nazadnje se v skladu s členom 1(4) osnovne uredbe za „podoben izdelek“ šteje izdelek, ki je identičen, se pravi v vseh pogledih enak obravnavanemu izdelku, ali če takega izdelka ni, kak drug izdelek, ki čeprav ni enak v vseh pogledih, ima značilnosti, ki zelo spominjajo na tiste, ki jih ima obravnavani izdelek.
2. Postopkovna pravila
19.
V skladu s členom 5, od (1) do (4), osnovne uredbe se postopek začne na podlagi pritožbe, ki je dopustna samo, če vsebuje različne informacije in če jo vložijo proizvajalci iz Skupnosti, ki imajo pomemben delež v evropski proizvodnji.
20.
Komisija se mora v skladu s členom 5(9) osnovne uredbe v 45 dneh po vložitvi pritožbe odločiti, ali bo sprožila preiskavo ali ne. Ob sprožitvi preiskave mora v Uradnem listu Evropske unije objaviti obvestilo, v katerem mora med drugim navesti izdelek in vpletene države ter določiti rok, v katerem se lahko zainteresirane stranke javijo, pošljejo informacije in zaprosijo za zaslišanje.
21.
Preiskava se v skladu s členom 6(1) in (2) osnovne uredbe hkrati nanaša na obstoj dampinga in škode. Komisija mora določiti obdobje preiskave, ki traja najmanj šest mesecev in se začne neposredno pred začetkom postopka. Prejemniki vprašalnikov imajo za odgovor na voljo vsaj 30 dni časa, ta čas pa se lahko tudi podaljša.
22.
Komisija lahko v skladu s členom 6(3) in (4) osnovne uredbe od držav članic zahteva, naj ji predložijo informacije ter izvedejo vse potrebne preglede in preverjanja.
23.
V skladu s členom 6(5) osnovne uredbe bodo zainteresirane stranke, ki so se po objavi obvestila o začetku preiskave javile v predvidenem roku, zaslišane, če dokažejo, da so dejansko zainteresirane stranke, in če obstajajo posebni razlogi, zaradi katerih bi morale biti zaslišane.
24.
Člen 6(6) osnovne uredbe še določa, da se lahko organizira sestanek med uvozniki, izvozniki, predstavniki vlade države izvoznice in pritožniki in strankami, ki imajo nasprotne interese, tako da se lahko predstavijo nasprotna stališča, ne da bi neudeležba ene od teh strank škodovala njenemu primeru. V skladu s členom 6(6), zadnji stavek, osnovne uredbe se ustne informacije, ki se dajejo v zvezi z določbami tega odstavka, upoštevajo, če so pozneje potrjene še v pisni obliki.
25.
Člen 6(8) osnovne uredbe določa, da je treba kar najbolj preverjati natančnost informacij, ki jih priskrbijo zainteresirane stranke in na katerih temeljijo ugotovitve.
26.
Na podlagi člena 6(9) osnovne uredbe je treba preiskavo po možnosti končati v enem letu, vsekakor pa v 15 mesecih po sprožitvi.
27.
Člen 7 osnovne uredbe določa, da se lahko pod pogoji, ki jih določa, uvedejo začasne dajatve, in sicer ne prej kot 60 dni in najpozneje devet mesecev po začetku postopka, trajajo pa lahko največ devet mesecev.
28.
V skladu s členom 9(4) osnovne uredbe Svet na predlog Komisije in po posvetovanju s Svetovalnim odborom, kadar končno ugotovljena dejstva potrjujejo obstoj dampinga in z njim povezane škode ter interes Skupnosti to upravičuje, uvede dokončno protidampinško dajatev. Določa še, da znesek protidampinške dajatve ne sme preseči ugotovljene stopnje dampinga, mora pa biti nižji od te stopnje, če bi taka nižja dajatev zadostovala za odpravo škode industriji Skupnosti.
B – Uredbi št. 642/2008 in št. 1355/2008
29.
Komisija se je na podlagi pritožbe, ki jo je španska zveza združenj za predelano sadje in zelenjavo vložila 6. septembra 2007 po objavi obvestila v Uradnem listu Evropske unije z dne 20. oktobra 2007 (
4
), odločila, da bo začela protidampinški postopek v zvezi z uvozom pripravljenih ali konzerviranih agrumov, kot so mandarine, s poreklom iz Kitajske.
30.
V točki 5.1(d) tega obvestila je navedla, da naj bi zato, ker se zadevni izdelek zunaj Skupnosti in Kitajske ne proizvaja, v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe normalno vrednost določila na kateri koli drugi razumni podlagi, to je na podlagi dejansko plačanih ali plačljivih cen za podoben izdelek v Skupnosti. Zainteresirane strani je pozvala, naj v desetih dneh po objavi navedenega obvestila v Uradnem listu Evropske unije predložijo pripombe o ustreznosti take izbire.
31.
Preiskava naj bi se nanašala na obdobje od 1. oktobra 2006 do 30. septembra 2007.
32.
Komisija je 4. julija 2008 sprejela Uredbo št. 642/2008. V uvodnih izjavah od 40 do 42 te uredbe je navedeno:
„(40)
V skladu s podatki iz pritožbe se zadevni proizvod izven Skupnosti in zadevne države ne proizvaja v večjih količinah. Zato je bilo v obvestilu o začetku predlagano, da se normalna vrednost določi na kateri koli drugi primerni podlagi, [to je] cenah, ki so se dejansko plačevale ali se plačujejo v Skupnosti za podoben proizvod. Zainteresirane strani so bile pozvane, naj v zvezi s tem pošljejo svoje pripombe. Komisija je po objavi obvestila o začetku nadaljevala z iskanjem drugih možnih primerljivih držav. Za sodelovanje je prosila dve družbi iz Tajske. Ena izmed družb je sprva pristala na sodelovanje v preiskavi, vendar pozneje ni izpolnila vprašalnika. Druga družba se ni odzvala.
(41)
Dva proizvajalca izvoznika iz zadevne države in eno združenje uvoznikov in trgovcev na debelo se z določitvijo normalne vrednosti na osnovi cen, ki so se plačevale ali se plačujejo v Skupnosti, niso strinjali, vendar pa niso ponudili nobene druge rešitve, ki bi bila skladna z osnovno uredbo.
(42)
Glede na zgoraj navedeno je bila sprejeta začasna odločitev, da se normalna vrednost za vse proizvajalce izvoznike, vključene v vzorec, v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe določi na kateri koli drugi primerni podlagi, v tem primeru na podlagi cen, ki so se v Skupnosti dejansko plačevale ali se plačujejo za podoben proizvod.“
33.
Svet je 18. decembra 2008 sprejel Uredbo št. 1355/2008. V uvodni izjavi 17 te uredbe je navedeno:
„Po uvedbi začasnih ukrepov so vsi trije kitajski vzorčeni sodelujoči proizvajalci izvozniki in dva nepovezana uvoznika iz Skupnosti izrazili pomisleke o uporabi cen industrije Skupnosti za izračun normalne vrednosti. Menili so, da bi bilo treba normalno vrednost izračunati na podlagi proizvodnih stroškov [Kitajske] ob upoštevanju kakršnih koli ustreznih prilagoditev, povezanih z razlikami med trgom [Skupnosti] in trgom [Kitajske]. V zvezi s tem je treba opozoriti, da bi bila uporaba informacij iz države brez tržnega gospodarstva in zlasti družb, ki jim TGO ni bila odobrena, v nasprotju z določbami člena 2(7)(a) osnovne uredbe. Zato se ta utemeljitev zavrne. Poleg tega je bilo navedeno, da bi lahko bilo glede na nesodelovanje primerljive države ustrezno uporabiti podatke o cenah vseh drugih držav uvoznic ali ustrezne objavljene informacije. Vendar v nasprotju s podatki, ki jih je uporabila Komisija, natančnosti takšnih splošnih informacij ne bi bilo mogoče preveriti in navzkrižno preveriti v skladu z določbami člena 6(8) osnovne uredbe. Zato se ta utemeljitev zavrne. Predložena ni bila nobena druga utemeljitev, zaradi katere bi bilo vprašljivo, da je metodologija, ki jo je uporabila Komisija, v skladu z določbami člena 2(7)(a) osnovne uredbe in zlasti da je v tem primeru edina razumna podlaga za izračun normalne vrednosti.“
34.
Člen 1(1) Uredbe št. 1355/2008 določa, da se uvede dokončna protidampinška dajatev na uvoz pripravljenih ali konzerviranih mandarin (vključno s tangerinami in satsuma mandarinami), klementin, wilking mandarin in drugih podobnih hibridov agrumov, ki ne vsebujejo dodanega alkohola, ki vsebujejo dodan sladkor ali druga sladila ali ne, ter kot so opredeljene pod oznako 2008 kombinirane nomenklature (v nadaljevanju: KN), s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in uvrščene pod oznake KN 20083055, 20083075 in ex 20083090.
35.
V členu 1(2) te uredbe sta določena znesek v eurih na tono proizvoda, ki ga je dolgovala vsaka od navedenih družb, in dajatev v višini 531,20 EUR na tono proizvoda, ki so jo dolgovale vse druge družbe.
36.
Člen 3(1) Uredbe določa, da se zneski, zavarovani z začasno protidampinško dajatvijo v skladu z Uredbo (ES) št. 642/2008, dokončno poberejo po stopnji začasne dajatve.
II – Dejansko stanje, vprašanje za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
37.
Družba Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) (
5
) je v Skupnost uvozila pločevinke mandarin in drugih sorodnih agrumov s poreklom iz Kitajske in z oznako KN 20083055, za katere je morala plačati začasne dajatve v obliki jamstva v višini 5311,92 EUR. Ta začasna dajatev se je pozneje pobirala kot dokončna dajatev.
38.
Ker je bila pritožba družbe GLS zoper naložitev teh dajatev zavrnjena, je vložila pritožbo pri Finanzgericht Hamburg.
39.
V utemeljitev pritožbe je navedla, da je Uredba št. 1355/2008 nezakonita, ker si Komisija ni dovolj prizadevala, da bi od Kraljevine Tajske dobila potrebne podatke za določitev normalne vrednosti, in ker ni storila ničesar, da bi našla primerljivo državo v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe, čeprav jo je ena od strank opozorila, da se podoben izdelek proizvaja na Japonskem.
40.
Predložitveno sodišče navaja, da je rešitev spora, o katerem odloča, odvisna od vprašanja, ali sta uredbi št. 642/2008 in št. 1355/2008 veljavni. Poudarja, da glede na zgornje ugotovitve močno dvomi, da so bila prizadevanja Komisije, da bi našla primerno tretjo državo, skladna z zahtevami iz osnovne uredbe.
41.
Finanzgericht Hamburg je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je protidampinški predpis, ki ga izda […] [K]omisija v postopku na podlagi [osnovne uredbe], neučinkovit, ker ga je Komisija izdala na podlagi normalne vrednosti, določene na ‚kateri koli drugi razumni osnovi‘ (v obravnavanem primeru na podlagi cen, ki so se dejansko plačevale ali se plačujejo za podobne izdelke v Skupnosti) brez nadaljnjih določitev normalne vrednosti, potem ko sta bili v primerljivi državi, ki jo je Komisija najprej preučevala, dve družbi neuspešno pozvani, pri čemer se ena sploh ni odzvala, medtem ko je druga sicer bila pripravljena sodelovati, vendar ni odgovorila na posredovan vprašalnik, in so udeleženci postopka opozorili Komisijo na drugo primerljivo državo?“
42.
Potem ko je sodni tajnik Sodišča v skladu s členom 23 Statuta Sodišča Evropske unije o odločitvi obvestil zadevne stranke, so pisne pripombe predložili družba GLS, Svet in Komisija.
43.
Sodišče je ob upoštevanju navedb predložitvenega sodišča in teh pisnih pripomb s sklepom z dne 15. junija 2011 od Komisije zahtevalo, naj mu v treh mesecih po vročitvi tega sklepa predloži:
—
zapisnik zaslišanja, ki je pri Komisiji potekalo 19. decembra 2007, in vse pripombe, ki so bile predložene po tem zaslišanju in še niso bile poslane Sodišču, ter
—
statistične podatke Eurostata za obdobje 2005–2008, ki so bili dostopni 18. decembra 2008 in se nanašajo na uvoz proizvodov z oznakami KN 20083055, 20083075 in ex 20083090 v Skupnost, prikazanimi po državah izvoznicah.
44.
Ti dokumenti so bili predloženi v predpisanem roku. Iz statističnih podatkov Eurostata, ki so bili na voljo ob koncu let 2006 in 2007, izhaja, da so bili proizvodi z oznakami KN 20083055, 20083075 in 20083090 iz več tretjih držav s tržnim gospodarstvom v Skupnost uvoženi v teh količinah, izraženih v tonah:
Obdobje od januarja do decembra 2006
država uvoznica
količina (v tonah)
Izrael
3 590,30
Maroko
252,90
Filipini
149,30
Svazi
3 241,00
Tajska
576,80
Turčija
2 176,50
Obdobje od januarja do decembra 2007
država uvoznica
količina (v tonah)
Izrael
4 319,20
Maroko
234,80
Filipini
117,90
Svazi
3 230,90
Tajska
735,70
Turčija
2 387,30
III – Moja presoja
45.
Predložitveno sodišče Sodišču predlaga, naj odloči o veljavnosti uredb št. 642/2008 in št. 1355/2008. Pred vsebinsko preučitvijo zadeve je treba navesti te pripombe glede dopustnosti tega predloga za sprejetje predhodne odločbe.
A – Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
46.
Strinjam se s trditvijo Sveta in Komisije, da je ta postopek dopusten samo v delu, ki se nanaša na Uredbo št. 1355/2008.
47.
Ni namreč sporno, da gospodarski subjekti v protidampinškem postopku, če so bile začasne dajatve pobrane v skladu z uredbo o uvedbi dokončne dajatve, nimajo več interesa za izpodbijanje zakonitosti uredbe o uvedbi začasne dajatve, saj je to nadomestila uredba o uvedbi dokončne dajatve. (
6
)
48.
V obravnavani zadevi iz navedb predložitvenega sodišča izhaja, da so začasne protidampinške dajatve v višini 5311,92 EUR, naložene družbi GLS, nacionalni carinski organi v celoti pobrali kot dokončne dajatve. Iz njih prav tako izhaja, da predložitveno sodišče odloča o tožbi družbe GLS za razglasitev ničnosti odločbe teh organov, s katero ji je bilo naloženo plačilo teh dokončnih protidampinških dajatev, ki so ji bile odmerjene na podlagi Uredbe št. 1355/2008.
49.
V skladu z navedeno sodno prakso družba GLS nima več interesa za izpodbijanje zakonitosti Uredbe št. 642/2008.
50.
Po drugi strani pa ni in ne more biti sporno, da družba GLS z ugovorom pred nacionalnim sodiščem upravičeno izpodbija zakonitost Uredbe št. 1355/2008.
51.
Iz dejavnikov iz spisa namreč ni razvidno, da bi bilo treba šteti, da ta uredba družbo GLS neposredno in posamično zadeva, in da naj bi zato pred Splošnim sodiščem Evropske unije upravičeno predlagala njeno razglasitev ničnosti. Iz njih zlasti ne izhaja niti se ne trdi, da je družba GLS kot uvoznica povezana z eno od družb, ki so med drugim navedene v Uredbi št. 1355/2008 in katerih cene nadaljnje prodaje zadevnega blaga so bile podlaga za oblikovanje izvozne cene, ki se je v tej uredbi uporabila za določitev dampinške mejne vrednosti za to družbo. (
7
)
52.
V skladu s sodno prakso uredba o uvedbi protidampinške dajatve uvoznika, kot je družba GLS, ne zadeva zaradi nekaterih njegovih posebnih značilnosti ali dejanskega položaja, zaradi katerega se razlikuje od vseh drugih oseb, temveč samo zaradi njegovega objektivnega statusa uvoznika zadevnih proizvodov, enako kot druge gospodarske subjekte, ki so dejansko ali potencialno v enakem položaju. (
8
)
53.
Ob upoštevanju teh ugotovitev Sodišču predlagam, naj ta predlog za sprejetje predhodne odločbe v zvezi z nadzorom nad veljavnostjo preuči samo, kar zadeva Uredbo št. 1355/2008.
B – Vsebinska preučitev
54.
Kot sta Svet in Komisija trdila v pisnih pripombah, je treba vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, preoblikovati. Vendar ti instituciji predlagata različni ubeseditvi, kar kaže na njuno različno razumevanje predložitvene odločbe v zvezi z razlogi za dvome o zakonitosti Uredbe št. 1355/2008.
55.
Komisija tako meni, da predložitveno sodišče navaja samo dva razloga za razglasitev ničnosti, in sicer da ta institucija ni izvedla drugih ukrepov v zvezi s tajskima proizvajalcema, na katera se je obrnila, in da ni preučila, ali bi se lahko Japonska štela za primerno tretjo državo.
56.
Tako kot družba GLS in Svet se ne strinjam s tako ozko razlago predložitvene odločbe. Predložitveno sodišče po mojem mnenju v njej jasno navaja, da njegovi dvomi bolj izhajajo iz trditve družbe GLS, da si instituciji Skupnosti nista dovolj prizadevali, da bi našli primerno tretjo državo.
57.
Sodišču torej predlagam, naj vprašanje za predhodno odločanje razume tako, da predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je Uredba št. 1355/2008 neveljavna, ker je Komisija normalno vrednost zadevnega proizvoda določila na podlagi cen, ki so bile za podoben proizvod plačane ali se plačujejo v Skupnosti, ne da bi si resno in dovolj prizadevala, da bi te vrednosti določila na podlagi cen, ki veljajo v primerni tretji državi, pri čemer je kršila zahteve iz člena 2(7)(a) osnovne uredbe.
1. Stališča strank
58.
Družba GLS trdi, da mora Sodišče na vprašanje odgovoriti pritrdilno iz več razlogov, ki jih je mogoče povzeti tako.
59.
Komisija naj bi kršila določbe člena 2(7)(a) osnovne uredbe, ker je normalno vrednost določila na podlagi cene, ki se plačuje v Skupnosti, čeprav je ta metoda izračuna pomožna in čeprav je obstajalo več tretjih držav, na primer Japonska, ki bi se lahko upoštevale kot primerljive države.
60.
Komisija naj bi morala glede na obveznost iz člena 2(7)(a) osnovne uredbe in sodno prakso (
9
) po uradni dolžnosti preučiti, ali obstaja primerna tretja država, pri tem pa se opreti na vse razpoložljive vire informacij, kot so podatki Eurostata glede uvoza.
61.
V obravnavani zadevi naj bi bilo iz teh podatkov razvidno, da se podoben izdelek proizvaja v Izraelu, na Filipinih in v Turčiji. Ta institucija bi torej morala preučiti, ali je ena od teh držav primerna država. Poleg tega naj bi ena od strank na obravnavi 19. decembra 2007 opozorila, da taka proizvodnja obstaja na Japonskem.
62.
Prav tako naj bi morala Komisija, preden je uporabila cene, ki veljajo v Skupnosti, raziskati, ali se v tretjih državah s tržnim gospodarstvom proizvaja izdelek, ki je v skladu z opredelitvijo pojma „podoben izdelek“ v členu 1(4) osnovne uredbe zelo podoben zadevnemu izdelku.
63.
Ker je ta institucija v Uredbi št. 642/2008 navedla, da se lahko izdelki z oznako KN 2008 30 90, to so pripravljeni agrumi brez dodanega alkohola ali sladkorja, štejejo za podobne izdelke, in ker so se ti izdelki med drugim proizvajali v Izraelu, Maroku, Svaziju, Turčiji in Združenih državah, bi morala raziskati, ali so podjetja iz teh držav pripravljena sodelovati.
64.
Ne nazadnje naj ne bi zadostovalo, da je Komisija samo en vprašalnik poslala tajskima podjetjema in iz njunega neodziva sklepala, da normalne vrednosti ni mogoče določiti na podlagi cen, ki veljajo na Tajskem.
65.
Družba GLS podredno trdi, da normalna vrednost, določena na podlagi cen v Skupnosti, ni bila ocenjena pravilno, ker Komisija ni izvedla potrebnih prilagoditev ob upoštevanju ugodnosti, ki so jih bili kitajski proizvajalci izvozniki deležni v primerjavi s španskimi proizvajalci, zlasti kar zadeva dostop do surovin in proizvodni postopek. Družba GLS poudarja, da je Komisija v drugih zadevah take prilagoditve izvedla.
66.
Navaja, da bi morala ta institucija v obravnavani zadevi upoštevati dejstvo, da so stroški surovin v Skupnosti za 45 % višji kot na Kitajskem in da so proizvodni stroški v Španiji veliko višji zaradi uporabe dragih strojev, ki precejšen del leta stojijo.
67.
Svet in Komisija zanikata, da bi bila obravnavana uredba neveljavna, svoje stališče pa opirata na te trditve.
68.
Komisija navaja, da je bilo v pritožbi navedeno, da samo Kraljevina Španija in Ljudska republika Kitajska proizvajata pločevinke mandarin, in da je prav zato v obvestilu o začetku preiskave navedla, da namerava normalno vrednost določiti na podlagi cen v Skupnosti.
69.
Navaja še, da je imela na voljo informacije, da dva proizvajalca pločevink mandarin obstajata tudi na Tajskem.
70.
Glede svojih ukrepov v zvezi s tema proizvajalcema navaja, da jima je pisala 29. oktobra 2007 in da eden ni odgovoril, drugi pa je odgovoril prek evropske družbe, ki je z dopisom z dne 5. decembra 2007 zaprosila, naj se ji pošlje vprašalnik v elektronski obliki in naj se podaljša rok za odgovor. Komisija trdi, da je takoj odgovorila, da je rok podaljšan do 17. decembra 2007, in da ji je ta družba z dopisom z dne 14. decembra 2007 sporočila, da v tem roku ne more izpolniti vprašalnika.
71.
Komisija je na podlagi tega sklepala, da je v zvezi s tema tajskima proizvajalcema storila več kot dovolj.
72.
Glede vprašanja, ali bi morala preučiti možnost, da se kot primerna tretja država upošteva Japonska, Komisija najprej opozarja na obseg obveznosti, naloženih z osnovno uredbo.
73.
Trdi, da je v tej uredbi predviden kontradiktoren postopek, ki se običajno začne po vložitvi pritožbe. Navaja še, da mora v skladu s členom 2(7)(a), drugi pododstavek, navedene uredbe svoje odločitve v predpisanih rokih opreti na zanesljive informacije, ki jih ima na voljo.
74.
Komisija še opozarja, da o tretji državi, ki jo namerava uporabiti za določitev normalne vrednosti, seznani stranke in da imajo te na voljo desetdnevni rok za predložitev pripomb.
75.
Nazadnje poudarja, da ima v skladu s sodno prakso (
10
) široko diskrecijsko pravico pri določitvi normalne vrednosti. Komisija opozarja, da je bilo razsojeno, da ji ni mogoče očitati, da ni temeljito preučila drugih morebitnih referenčnih držav, če ji stranke česa takega niso predlagale.
76.
Komisija na podlagi tega sklepa, da v obravnavani zadevi ni imela nobenih razlogov za preučitev, ali bi se lahko Japonska štela za primerno državo, saj na obravnavi 19. decembra 2007 ni bilo opozorjeno, da proizvodnja pločevink mandarin obstaja v tej državi, in ker se ji, tudi če bi bilo na to opozorjeno, ne bi bilo treba lotiti poizvedb o navedeni državi.
77.
Komisija namreč navaja, da po eni strani v desetih dneh po objavi obvestila o začetku preiskave ni bila opozorjena na Japonsko kot na referenčno državo, po drugi strani pa je treba informacije, dane na obravnavi, v skladu s členom 6(6) osnovne uredbe upoštevati samo, če so pisno potrjene.
78.
Svet svoje stališče opira na enake trditve kot Komisija in dodaja, da nista imela nobenih razlogov za to, da bi na svojo pobudo poiskala druge primerne tretje države, saj je Komisija lahko izhajala iz načela, da zadevne stranke poznajo trg in da bi jo opozorile na morebitne primerljive države.
2. Moja presoja
79.
Tako kot družba GLS menim, da je bila Uredba št. 1355/2008 sprejeta v nasprotju z določbami člena 2(7)(a) osnovne uredbe, ker si institucija Skupnosti, natančneje Komisija, ni resno in dovolj prizadevala za to, da bi normalno vrednost zadevnega proizvoda določila na podlagi cen, veljavnih v tretji državi s tržnim gospodarstvom.
80.
Preden pojasnim, zakaj menim, da Komisija ni izpolnila svojih obveznosti v tej zadevi, se mi zdi koristno na kratko povzeti pomen normalne vrednosti v protidampinškem postopku in podrobna pravila za njen izračun.
a) Pomen normalne vrednosti v protidampinškem postopku in podrobna pravila za njen izračun
81.
Prvič, treba je poudariti, da je normalna vrednost zelo pomemben podatek v protidampinškem postopku.
82.
Po eni strani je namreč na podlagi te vrednosti mogoče ugotoviti, ali gre pri uvozu izdelka v Skupnost za dampinški uvoz ali ne, saj se v skladu s členom 1(2) osnovne uredbe izdelek šteje za dampinški, če je njegova cena pri izvozu v Skupnost nižja od njegove normalne vrednosti.
83.
Po drugi strani je na podlagi te vrednosti mogoče oceniti najvišji znesek protidampinške dajatve, ki jo lahko Skupnost naloži podjetju, saj v skladu s členom 9(4) osnovne uredbe ta znesek ne sme preseči stopnje dampinga, ki je –zelo poenostavljeno – enaka razliki med normalno vrednostjo in izvozno ceno, potem ko se ta podatka po potrebi prilagodita, da sta primerljiva.
84.
To pomeni, da večja ko je ob nespremenjeni izvozni ceni normalna vrednost, večja sta stopnja dampinga in s tem najvišji znesek protidampinške dajatve, ki se lahko naloži podjetjem, ki izvažajo zadevni izdelek.
85.
Drugič, normalna vrednost je objektivna vrednost. Kot izhaja iz člena 2(1) osnovne uredbe, načeloma temelji na ceni, ki jo neodvisne stranke plačujejo v običajnem poteku trgovanja v državi izvoznici, to pomeni v popolnih razmerah svobodne konkurence.
86.
Težava je v tem, da ta cena v resnici ne obstaja vedno ali ni zmerom uporabna. Osnovna uredba tako podrobno določa različne načine izračuna za čim razumnejše preoblikovanje navedene cene, ali na podlagi cen, ki jih v državi izvoznici zaračunavajo prodajalci podobnega proizvoda, ali s ponovno določitvijo na podlagi proizvodnih stroškov v tej državi, ali ne nazadnje na podlagi izvoznih cen v primerni tretji državi.
87.
Kadar je to mogoče, pa se je treba opreti na cene zadevnega proizvoda, ki jih neodvisne stranke plačujejo v državi izvoznici. To merilo ima v primerjavi z drugimi metodami izračuna, navedenimi v členu 2 osnovne uredbe, po mojem mnenju prednost zato, ker je najboljši način za določitev normalne vrednosti ugotovitev objektivnega stanja.
88.
Isti razlog po mojem mnenju upravičuje tudi prednost, ki je v členu 2(7)(a) osnovne uredbe izražena ob uvozu iz držav brez tržnega gospodarstva.
89.
V tem primeru ni mogoče upoštevati cen, ki veljajo v izvozni državi, saj te cene niso običajna posledica delovanja tržnih sil. (
11
) Zakonodajalec Skupnosti je zato moral izbrati druge reference. Tako je predvidel, da je treba normalno vrednost prednostno določiti na podlagi cen, ki veljajo v smiselno izbrani tretji državi s tržnim gospodarstvom, samo če to ni mogoče, pa na kateri koli drugi razumni podlagi, kot je cena, ki se je plačevala ali se plačuje v Skupnosti.
90.
To dajanje prednosti cenam podobnega proizvoda v smiselno izbrani tretji državi po mojem mnenju izvira iz težnje, da se da prednost ugotovitvi objektivnega stanja, ki v tem primeru še najbolj ustreza razmeram v državi izvoznici. Zakonodajalec Skupnosti je tako želel, da Komisija, kadar je to mogoče, normalno vrednost določi na podlagi cen, veljavnih v tretji državi, ki je najbolj podobna državi izvoznici – zlasti kar zadeva značilnosti proizvoda, obseg prodaje, dostop do surovin in energije, proizvodni postopek – in se zaradi teh podobnosti lahko šteje za primerljivo državo.
91.
Uporaba cen podobnega proizvoda v Skupnosti je torej predvidena samo podredno, saj na te cene lahko vplivajo dejavniki, kot so stroški delovne sile in surovin, ki so na splošno višji kot v tretji državi brez tržnega gospodarstva.
92.
Kot družba GLS navaja v okviru podrednega razloga za razglasitev ničnosti, Komisija za izravnavo teh razlik res lahko izvede prilagoditve in jih tudi mora izvesti. Vendar se te prilagoditve izvedejo na podlagi ocen, ki so jasno spornejše kot objektivna ugotovitev stanja cen v tretji državi, primerljivi z državo izvoznico zadevnega proizvoda.
93.
Namen tega, da se v členu 2(7)(a) osnovne uredbe izrecno daje prednost cenam podobnega proizvoda v primerljivi tretji državi s tržnim gospodarstvom, je torej po mojem mnenju zagotoviti, da znesek protidampinške dajatve ne preseže stopnje dampinga v skladu z zahtevo iz člena 9(4) osnovne uredbe in z načelom iz člena VI(2) Sporazuma GATT ter člena 9 Sporazuma o izvajanju člena VI.
94.
Ob upoštevanju teh ugotovitev je treba preučiti razloge, zaradi katerih menim, da Komisija ni izpolnila svojih obveznosti v tej zadevi.
b) Razlogi, zaradi katerih Komisija ni izpolnila svojih obveznosti
95.
Iz člena 2(7)(a) osnovne uredbe izhaja, da lahko Komisija zakonito določi normalno vrednost na podlagi cene, ki se plačuje v Skupnosti, samo, če ne more izbrati tretje države s tržnim gospodarstvom, ki bi bila primerna glede na razpoložljive in zanesljive informacije ter ob upoštevanju predpisanih rokov.
96.
Kot je Splošno sodišče navedlo v sodbi z dne 23. oktobra 2003 v zadevi Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures in Zhejiang Yankon proti Svetu (
12
), lahko Svet in Komisija zavrneta uporabo splošnega pravila iz člena 2(7)(a) osnovne uredbe za določitev normalne vrednosti proizvodov s poreklom iz države brez tržnega gospodarstva in se opreta na drugo razumno podlago samo, če tega splošnega pravila ni mogoče uporabiti. Njegova uporaba ni mogoča samo, če podatki, potrebni za določitev normalne vrednosti, niso dostopni ali niso zanesljivi. (
13
)
97.
Iz te sodbe je mogoče izpeljati te ugotovitve. Prvič, v nasprotju s stališčem, ki ga je Komisija izrazila v pisnih pripombah, glede uporabe podredne metode izračuna namesto cen, ki se uporabljajo v primerni tretji državi ali pri izvozu iz nje, ne odloča na podlagi široke diskrecijske pravice. Sodna praksa, na podlagi katere je ta institucija trdila, da ima pri določitvi normalne vrednosti široko diskrecijsko pravico, v tem primeru ni upoštevna. Za odgovor na vprašanje, ali se glede na dostopne podatke dejansko ni mogla opreti na cene, ki veljajo v primerni tretji državi ali pri izvozu iz nje, ni treba analizirati zapletenih gospodarskih razmer, zato je lahko predmet celovitega sodnega nadzora.
98.
Drugič, pojma „dostopne informacije“ v smislu člena 2(7)(a) osnovne uredbe ni mogoče omejiti niti na informacije, ki jih je pritožnik navedel v pritožbi, niti na informacije, ki so jih stranke pozneje poslale v okviru preiskave.
99.
Kot opozarjata Svet in Komisija, je preiskava, predvidena v osnovni uredbi, res protislovna, tako da imajo zainteresirane stranke pravico predložiti pripombe, zlasti glede izbire metode izračuna normalne vrednosti, ki jo namerava uporabiti Komisija. Prav tako drži, da se preiskava na splošno sproži na podlagi pritožbe in da mora Komisija upoštevati v njej navedene informacije, zlasti kar zadeva proizvodnjo zadevnega izdelka v svetu.
100.
Vendar se Komisija ne sme omejiti na te informacije. Taka omejitev namreč v členu 2(7)(a) osnovne uredbe ni predvidena.
101.
Komisija mora po uradni dolžnosti preučiti vse upoštevne informacije, do katerih lahko pride sama. Ta institucija namreč v okviru protidampinške preiskave nima vloge razsodnika, katerega pristojnost bi bila omejena izključno na odločanje na podlagi informacij in dokaznih elementov, ki so jih predložile stranke.
102.
To je med drugim potrjeno v členu 6(3) in (4) osnovne uredbe, na podlagi katerega ima Komisija pravico od držav članic zahtevati predložitev informacij ter izvedbo vseh potrebnih preverjanj in pregledov.
103.
Komisija mora glede na pomen protidampinškega postopka za zadevne strani po uradni dolžnosti preveriti – v dokumentih, ki jih ima na voljo in katerih zanesljivost je zadosti zajamčena –, ali obstajajo tretje države s tržnim gospodarstvom, v katerih se proizvajajo izdelki, ki so enaki zadevnemu izdelku ali z njim primerljivi, in ki jih je mogoče izbrati kot države, primerljive z državo izvoznico.
104.
V okviru tega je treba statistične podatke Eurostata, statističnega urada Evropske unije, ki je generalni direktorat Komisije in katerega naloga je zagotavljati visokokakovostne storitve na področju statističnih podatkov, prav gotovo šteti za vir informacij, ki bi ga morala ta institucija vsakokrat preučiti.
105.
Če je torej mogoče na podlagi statističnih podatkov Eurostata, ki so bili dostopni ob začetku postopka ali med njim, sklepati, da se v različnih tretjih državah s tržnim gospodarstvom proizvajajo izdelki, ki so primerljivi z zadevnim izdelkom, v količinah, ki očitno niso zanemarljive, mora Komisija posledično po uradni dolžnosti preveriti, ali je mogoče eno od teh držav šteti za primerljivo državo v smislu člena 2(7)(a) osnovne uredbe.
106.
Prav tako mora v skladu s členom 2(7)(a), tretji pododstavek, osnovne uredbe stranke, ki jih preiskava po njenem mnenju zadeva, nemudoma obvestiti, katero tretjo državo s tržnim gospodarstvom namerava upoštevati, da ji lahko v desetih dneh po tem obvestilu sporočijo pripombe v zvezi s tem.
107.
Treba je ugotoviti, da Komisija v tej zadevi teh obveznosti ni izpolnila.
108.
Iz statističnih podatkov Eurostata, ki so bili dostopni, ko je Komisija preučila pritožbo, na kateri temelji ta zadeva, namreč izhaja, da so se izdelki iz iste razvrstitve KN kot zadevni izdelek uvažali v Skupnost iz Izraela, Maroka, Filipinov, Svazija, Tajske in Turčije. Na podlagi dejstva, da so ti izdelki spadali v isto razvrstitev po skupni carinski tarifi kot zadevni izdelek, je mogoče sklepati, da bi se lahko šteli za podobne izdelke v smislu osnovne uredbe.
109.
Preučitev teh podatkov tudi pokaže, da ta uvoz, čeprav je bil količinsko manjši od uvoza iz Kitajske, očitno ni zanemarljiv. Na podlagi navedenih podatkov je bilo torej mogoče sklepati, da se izdelki, primerljivi z zadevnim izdelkom, v teh državah proizvajajo v zadostnih količinah, da bi se lahko njihove cene štele za referenčne cene na zadevnem trgu.
110.
Komisija je na obravnavi pojasnila, da so v statističnih podatkih Eurostata za vsako tretjo državo navedene količine uvoženih izdelkov za tri oznake KN hkrati, tako da naj iz njih ne bi bilo mogoče razbrati precejšnje količine izdelkov, primerljivih z zadevnim izdelkom. Kljub temu je treba ugotoviti, da ti podatki prepričljivo kažejo, da obstajajo še druge tretje države, v katerih se morda proizvajajo taki izdelki.
111.
Ugotavljam še, da Svet v uvodni izjavi 17 Uredbe št. 1355/2008 navaja, da je bil izračun normalne vrednosti, ki ga je Komisija izvedla na podlagi cen v Skupnosti, edina razumna podlaga za izračun, pri čemer pa ne pojasni, zakaj nobene od navedenih tretjih držav s tržnim gospodarstvom ni mogoče šteti za primerljivo državo.
112.
Ne nazadnje je iz elementov v spisu, predvsem iz obvestila o sprožitvi preiskave, razvidno, da je Komisija glede na navedbe v pritožbi izhajala iz predpostavke, da se zadevni izdelek ne proizvaja zunaj Skupnosti in Kitajske.
113.
Kot zelo upravičeno ugotavlja družba GLS, je Komisija torej napačno ocenila proizvodnjo zadevnega izdelka na svetovni ravni in primerljive države, ki bi se lahko upoštevale, čeprav je imela na voljo statistične podatke Eurostata, ki so potrjevali, da se iz več tretjih držav s tržnim gospodarstvom v nezanemarljivih količinah uvažajo izdelki, ki bi se lahko šteli za podobne izdelke.
114.
Komisija je poleg tega priznala svojo napako, saj v uvodni izjavi 40 Uredbe št. 642/2008 navaja, da bi se Kraljevina Tajska lahko štela za primerljivo državo in da se je neuspešno obrnila na tajski družbi.
115.
Komisija je s takim ravnanjem gotovo poskušala popraviti svojo prvotno napako pri presoji, zato ji po mojem mnenju ni mogoče očitati, da v zvezi z zadevnima družbama ni ravnala skrbno.
116.
Tako ni sporno, da bi glede na razmere, v katerih se je obrnila nanju, in rok, v katerem sta bili pozvani k izpolnitvi vprašalnika, nanj lahko odgovorili, tako da je njuno neukrepanje treba pripisati samo njima. Poleg tega je treba ugotoviti, da Komisija ne more z ničimer pritisniti na podjetja iz tretjih držav, da bi jih prisilila k sodelovanju.
117.
Vendar tako ravnanje Komisije ne dopušča sklepanja, da je pravilno izpolnila vse svoje obveznosti. Komisija po tem neuspešnem posredovanju decembra 2007 namreč ni preučila, čeprav je za to še imela čas, ali bi bilo mogoče kot primerljivo tretjo državo izbrati katero od drugih držav s tržnim gospodarstvom, ki so bile navedene v statističnih podatkih Eurostata in bi se tako kot Kraljevina Tajska lahko štele za države proizvajalke zadevnega proizvoda. Čeprav Komisiji ne bi bilo treba upoštevati države, kot je Japonska, ker njena omemba na obravnavi v nasprotju z zahtevami iz člena 6(6), zadnji stavek, osnovne uredbe pozneje ni bila potrjena še pisno, pa bi po drugi strani torej morala na podlagi dejstev, razvidnih iz lastnih statističnih podatkov, izvesti potrebna preverjanja v zvezi z drugimi tretjimi državami.
118.
Komisija je tako po mojem mnenju kršila zahteve iz člena 18(5) osnovne uredbe, ki določa – naj opozorim –, da se v primeru nesodelovanja ene od zainteresiranih strank ugotovitve, vključno s tistimi o normalni vrednosti, ki temeljijo na razpoložljivih podatkih, zlasti na informacijah, navedenih v pritožbi, kjer je to izvedljivo, in ob ustreznem upoštevanju rokov preiskave, preverijo na osnovi drugih neodvisnih virov, ki so morda na voljo, kakršni so na primer objavljeni ceniki, uradne uvozne statistike in carinski podatki.
119.
Zato se strinjam z družbo GLS, da si Komisija v obravnavani zadevi ni resno in dovolj prizadevala za določitev normalne vrednosti zadevnega izdelka na podlagi veljavnih cen v tretji državi s tržnim gospodarstvom. Sodišču bom torej predlagal, naj na postavljeno vprašanje odgovori, da je Uredba št. 1355/2008 zato nezakonita.
IV – Predlog
120.
Glede na zgornje ugotovitve Sodišču predlagam, naj na vprašanje, ki ga je postavilo Finanzgericht Hamburg, odgovori:
Uredba Sveta (ES) št. 1355/2008 z dne 18. decembra 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske je neveljavna, ker je Evropska komisija določila normalno vrednost zadevnega izdelka na podlagi cen, ki so se v Evropski skupnosti plačevale ali se še plačujejo za podoben proizvod, ne da bi si dovolj prizadevala za določitev te vrednosti na podlagi cen, veljavnih v primerni tretji državi, pri čemer je kršila zahteve iz člena 2(7)(a) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2117/2005 z dne 21. decembra 2005.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	Uredba Komisije (ES) št. 642/2008 z dne 4. julija 2008 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 178, str. 19) in Uredba Sveta (ES) št. 1355/2008 z dne 18. decembra 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 350, str. 35).
(
3
)	Uredba z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL 1996, L 56, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2117/2005 z dne 21. decembra 2005 (UL L 340, str. 17, v nadaljevanju: osnovna uredba).
(
4
)	UL C 246, str. 15.
(
5
)	V nadaljevanju: GLS.
(
6
)	Sodba z dne 11. julija 1990 v združenih zadevah Neotype Techmashexport proti Komisiji in Svetu (C-305/86 in C-160/87, Recueil, str. I-2945, točka 13 in navedena sodna praksa).
(
7
)	Glej v zvezi s tem sodbo z dne 15. februarja 2001 v zadevi Nachi Europe (C-239/99, Recueil, str. I-1197, točka 39).
(
8
)	Sodba z dne 11. julija 1990 v zadevi Electroimpex in drugi proti Svetu (C-157/87, Recueil, str. I-3021, točke od 10 do 13).
(
9
)	Družba GLS se večinoma sklicuje na sodbo z dne 22. oktobra 1991 v zadevi Nölle (C-16/90, Recueil, str. I-5163).
(
10
)	Komisija se sklicuje tudi na zgoraj navedeno sodbo Nölle; sodbo z dne 29. maja 1997 v zadevi Rotexchemie (C-26/96, Recueil, str. I-2817) in sodbo Splošnega sodišča z dne 28. septembra 1995 v zadevi Ferchimex proti Svetu (T-164/94, Recueil, str. II-2681).
(
11
)	Zgoraj navedena sodba Rotexchemie, točka 9 in navedena sodna praksa.
(
12
)	T-255/01, Recueil, str. II-4741.
(
13
)	Točka 59.