62024CJ0039
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (осми състав)
30 април 2025 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Членове 4 и 5 — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Договори за ипотечен кредит — Клауза относно комисиона за обработка на кредита — Ясен и разбираем характер на клаузите“
По дело C‑39/24
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Първоинстанционен и следствен съд № 6, Сеута, Испания) с акт от 2 януари 2024 г., постъпил в Съда на 15 януари 2024 г., в рамките на производство по дело
Justa
срещу
Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA,
СЪДЪТ (осми състав),
състоящ се от: S. Rodin (докладчик), председател на състава, N. Piçarra и N. Fenger, съдии,
генерален адвокат: D. Spielmann,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA, от M.Á. Cepero Aránguez, J. M. Martínez Gimeno и C. Vendrell Cervantes, abogados,
–
за испанското правителство, от M. J. Ruiz Sánchez, в качеството на представител,
–
за Европейската комисия, от J. Baquero Cruz, P. Kienapfel и N. Ruiz García, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването, от една страна, на член 4 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) и от друга страна, на член 7 от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 60, 2014 г., стр. 34).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Justa и Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA относно твърдения неравноправен характер на договорна клауза относно комисиона за обработка на кредит.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директива 93/13
3
Съгласно член 3, параграф 1 от Директива 93/13:
„В случаите, когато дадена договорна клауза не е индивидуално договорена, се счита за неравноправна, когато въпреки изискването за добросъвестност, тя създава в ущърб на потребителя значителна неравнопоставеност между правата и задълженията, произтичащи от договора“.
4
Член 4 от тази директива предвижда:
„1.   Без да се засяга член 7, преценката за неравноправност на дадена клауза се извършва, като се отчита характер[ът] на стоките или услугите, за които е сключен договорът, и се вземат предвид всички обстоятелства, довели до сключването му, към момента на самото сключване, както и всички останали клаузи в договора, или такива, съдържащи се в друг договор, от който той произтича.
2.   Преценката за неравноправния характер на клаузите не се извършва нито по отношение на основния предмет на договора, нито по отношение на съответствието между цената и възнаграждението, от една страна, и стоките, които ще се доставят или услугите, които ще се предоставят в замяна, от друга страна, при условие че тези клаузи са изразени на ясен и разбираем език“.
5
Член 5 от посочената директива има следното съдържание:
„При договори, в които всички или определени клаузи се предлагат на потребителя в писмен вид, тези условия се съставят на ясен и разбираем език. При наличие на съмнение за смисъла на определена клауза, тя се тълкува в най-благоприятен за потребителя смисъл. Настоящото правило не се прилага във връзка с процедурите по реда на член 7, параграф 2“.
Директива 2014/17
6
Член 7 от Директива 2014/17 е озаглавен „Задължения във връзка с извършването на дейността по отпускане на потребителски кредити“ и предвижда в параграф 1:
„Държавите членки изискват при изготвянето на кредитни продукти или отпускането, извършването на посредничество или предоставянето на консултации във връзка с кредит и, когато е подходящо, на допълнителни услуги за потребителите, или когато се изпълнява договор за кредит, кредиторът, кредитният посредник или назначеният представител да действа честно, лоялно, прозрачно и професионално, като отчитат правата и интересите на потребителите. […]“.
7
Съгласно член 43, параграф 1 от тази директива:
„Настоящата директива не се прилага за договори за кредит, сключени преди 21 март 2016 г.“.
Испанското право
Закон 5/2019
8
Член 14 от Ley 5/2019, reguladora de los contratos de crédito inmobiliario (Закон 5/2019 за кредитите за недвижими имоти) от 15 март 2019 г. (BOE, бр. 65 от 16 март 2019 г.) предвижда:
„3.   Могат да се възлагат разходи или да се събират комисиони за услуги, свързани с кредитите, само ако са заявени или приети изрично от кредитополучателя или потенциалния кредитополучател и при условие че съответстват на действително предоставени услуги или на направени разходи, които могат да бъдат доказани.
4.   Ако е договорена комисиона за обработка, тя е платима еднократно и включва всички разходи за проучването, разглеждането или одобряването на искането за кредит или други подобни разходи, присъщи за дейността на кредитора във връзка с отпускането на кредита. При кредити в чуждестранна валута комисионата за обработка включва и всяка комисиона за обмяна на валута при отпускането на кредита“.
Наредба на Mинистерството на кабинета на министър-председателя за прозрачност на финансовите условия по ипотечните кредити
9
Приложение II към Orden del Ministerio de la Presidencia sobre transparencia de las condiciones financieras de los préstamos hipotecarios (Наредба на Mинистерството на кабинета на министър-председателя за прозрачност на финансовите условия по ипотечните кредити) от 5 май 1994 г. (BOE, бр. 112 от 11 май 1994 г., стр. 14444) предвижда в параграф 4.a, който е озаглавен „Комисиони“:
„1. Комисиона за обработка — всички разходи за проучването, одобряването и разглеждането на искането за ипотечен кредит или други подобни разходи, присъщи за дейността на институцията заемодател във връзка с отпускането на заема, трябва задължително да бъдат включени в една-единствена комисиона, наречена комисиона за обработка, която е платима еднократно. Размерът, начинът и моментът на плащане на комисионата се уреждат в настоящата клауза.
[…]“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
10
На 3 ноември 2005 г. Justa сключва с Banco Bilbao Vizcaya Argentaria договор за ипотечен кредит, сключен в нотариална форма.
11
Съгласно член 4, параграф 1 от този договор при подписването му кредитополучателят трябва да плати комисиона за обработка, съответстваща на 0,25 % от главницата по кредита.
12
Justa предявява иск срещу Banco Bilbao Vizcaya Argentaria пред запитващата юрисдикция Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Първоинстанционен и следствен съд № 6, Сеута, Испания), който има за цел по-специално да се установи неравноправният характер на клаузата, която предвижда комисионата за обработка.
13
В акта за преюдициално запитване тази юрисдикция отбелязва, че в решение от 16 юли 2020 г., Caixabank и Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 и C‑259/19, EU:C:2020:578), Съдът по-специално е тълкувал Директива 93/13 по отношение на проверката за неравноправност и на изискването за прозрачност на клаузата, съдържаща се в договор за кредит, уреден от испанското право, която задължава кредитополучателя да плати комисиона за обработка. Тя уточнява, че вследствие на това решение няколко национални съдилища са постановили решения, с които обезсилват клаузите, предвиждащи такава комисиона, поради което Tribunal Supremo (Върховен съд, Испания) отново отправя преюдициално запитване относно тази клауза, по което е постановено решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита) (C‑565/21, EU:C:2023:212).
14
Запитващата юрисдикция иска да се установи дали практиката на Tribunal Supremo (Върховен съд) е съвместима с последното решение.
15
В това отношение запитващата юрисдикция се позовава на решение на Tribunal Supremo (Върховен съд) от 29 май 2023 г. (816/2023, ES:TS:2023:2131), в което последният приема, че комисионата за обработка, която е възнаграждение за разходите за проучване, одобряване или разглеждане на искането за заем или ипотечен кредит, не е част от основния предмет на договора за кредит и следователно може да бъде предмет на контрол от националния съд на основание член 4, параграф 2 от Директива 93/13, като същевременно уточнява, че клауза, предвиждаща тази комисиона, сама по себе си няма неравноправен характер. Така този съд следвало да се увери, че потребителят е в състояние да разбере естеството на услугите, предоставяни като насрещна престация за предвидените такси, да провери липсата на припокриване между различните предвидени такси, да се запознае в достатъчна степен, въз основа на информацията, предоставена от финансовата институция по силата на националната правна уредба, с икономическото съдържание и действието на клаузата, въпреки че кредиторът не е длъжен да посочи в договора естеството на всички услуги, предоставени като насрещна престация за комисионата за обработка, като в това отношение националният съд трябвало да вземе предвид особеното внимание, което средният потребител отдава на този вид клауза. Освен това Tribunal Supremo (Върховен съд) задължавал националния съд да провери дали разходите за комисионата за обработка не са непропорционални спрямо размера на кредита, и то с оглед на средния размер на такава комисиона.
16
При тези обстоятелства Juzgado de Primera Instancia e Instrucción № 6 de Ceuta (Първоинстанционен и следствен съд № 6, Сеута) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Допуска ли правото на Съюза тълкуване на Tribunal Supremo (Върховен съд, Испания) във връзка с комисионата за обработка, съгласно което самото посочване в ипотечния акт на сумата по клаузата и на обстоятелството, че тази сума не надхвърля определената граница, е достатъчно, за да се приеме, че няма неравноправност с оглед на член 4, параграф 2 от Директива 93/13[…] поради липса на прозрачност, дори когато в посочената клауза за нея няма уточнения за съдържание и време?
2)
Ако потребителят е информиран предварително за въпросната клауза и тя не се счита за присъща за дейността по банково кредитиране, както е предвидено в Директива 2014/17[…], а се разглежда като отделна спрямо самата възнаградителна лихва, не трябва ли да се издават фактури и, в крайна сметка, тези услуги да се уточняват преди задължаването на потребителя за тях, и не противоречат ли на правото на Съюза такива пропуски предвид засягането на прозрачността по същество на посочената клауза?“.
По преюдициалните въпроси
По допустимостта
17
В писмените си становища, представени пред Съда, ответникът в главното производство, Кралство Испания и Европейската комисия изразяват съмнения относно допустимостта на настоящото преюдициално запитване или поне на втория преюдициален въпрос.
18
Що се отнася до повдигнатото от ответника в главното производство възражение за недопустимост на преюдициалното запитване, то е изведено от факта, че това запитване не отговаря на изискванията по член 94 от Процедурния правилник на Съда, тъй като запитващата юрисдикция не е описала причините, поради които има съмнения относно тълкуването на правото на Съюза. Той добавя, че проблематиката, която е в основата на поставените преюдициални въпроси, вече е била разгледана от Съда в решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита) (C‑565/21, EU:C:2023:212), поради което вече не бил необходим отговор на тези въпроси.
19
Съгласно постоянната съдебна практика само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта от преюдициално решение, за да може да се произнесе, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, щом поставените въпроси се отнасят до тълкуването на норма от правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе (решение от 19 септември 2024 г., Booking.com и Booking.com (Deutschland), C‑264/23, EU:C:2024:764, т. 34 и цитираната съдебна практика).
20
Ето защо въпросите, които се отнасят до правото на Съюза, се ползват с презумпция за релевантност. Съдът може да откаже да се произнесе по отправеното от национална юрисдикция запитване само ако е съвсем очевидно, че исканото тълкуване на норма от правото на Съюза няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора в главното производство, когато проблемът е от хипотетично естество или още когато Съдът не разполага с необходимите данни от фактическа и правна страна, за да бъде полезен с отговора на поставените му въпроси (решение от 19 септември 2024 г., Booking.com и Booking.com (Deutschland), C‑264/23, EU:C:2024:764, т. 35 и цитираната съдебна практика).
21
В случая поставените въпроси се отнасят по същество до тълкуването на членове 4 и 5 от Директива 93/13 и на член 7 от Директива 2014/17. Освен това от цялостния прочит на преюдициалното запитване се установява, че запитващата юрисдикция е определила достатъчно точно фактическата обстановка и правната уредба на спора в главното производство, в които се вписва нейното запитване, за да даде възможност както на заинтересованите страни да представят становища в съответствие с член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз, така и на Съда да даде полезен отговор на посоченото запитване. По-специално, запитващата юрисдикция ясно посочва въпросната национална съдебна практика и съмненията, които има относно съвместимостта на решението на Tribunal Supremo (Върховен съд) от 29 май 2023 г. (816/2023, ES:TS:2023:2131) с Директива 93/13, както е тълкувана от Съда в решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита) (C‑565/21, EU:C:2023:212). Тези съмнения се извеждат и от текста на поставените от запитващата юрисдикция преюдициални въпроси и се отнасят по-специално до критериите за преценка на прозрачността на клауза, която предвижда комисиона за обработка. Те изискват да се внесат допълнителни уточнения към решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита) (C‑565/21, EU:C:2023:212).
22
От това следва, че възражението за недопустимост, повдигнато от ответника в главното производство, трябва да се отхвърли.
23
Що се отнася до недопустимостта на втория преюдициален въпрос, Кралство Испания и Комисията считат, че Директива 2014/17, за която се отнася този въпрос, не е приложима ratione temporis към спора в главното производство.
24
С втория си въпрос запитващата юрисдикция иска да се установят последиците от квалифицирането на услугите, за които се заплаща комисионата за обработка, по начин, който ги изключва по силата на Директива 2014/17 от дейността по банково кредитиране. Този въпрос се основава на хипотезата, че тази директива е приложима към спора в главното производство.
25
Следва да се отбележи, че съгласно член 43, параграф 1 от Директива 2014/17 последната не се прилага за договори за кредит, сключени преди 21 март 2016 г. Разглежданият в главното производство договор за кредит обаче е сключен на 3 ноември 2005 г.
26
Ето защо следва да се констатира, че Директива 2014/17, чието тълкуване по същество се иска с втория преюдициален въпрос, не се прилага ratione temporis към обстоятелствата по делото в главното производство.
27
При тези обстоятелства е очевидно, че исканото с втория преюдициален въпрос тълкуване на правото на Съюза няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора в главното производство. Следователно в съответствие със съдебната практика, посочена в точки 19 и 20 от настоящото решение, вторият въпрос трябва да се обяви за недопустим.
По същество
28
С първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална съдебна практика, която — с оглед на национална правна уредба, която предвижда, че комисионата за обработка е възнаграждение за услугите, свързани с проучването, одобряването или разглеждането на искането за заем или ипотечен кредит, или за други подобни услуги — счита, че клаузата, с която се налага такава комисиона на кредитополучателя, отговаря на изискването за прозрачност, без да уточнява подробно услугите, предоставени като насрещна престация на комисионата, нито времето, необходимо за изпълнението на тези услуги.
29
В самото начало следва да се отбележи, че този въпрос се отнася до преценката на ясния и разбираем характер, и следователно на прозрачността, по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 93/13 на клауза, с която се предвижда комисиона за обработка като разглежданата в спора по главното производство.
30
Съдът е приел, че договорните клаузи, които попадат в обхвата на понятието „основен предмет на договора“ по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 93/13, трябва да се разбират като клаузи, определящи основните престации по договора и които сами по себе си го характеризират. Обратно, клаузите, които имат акцесорен характер спрямо клаузите, определящи самата същност на договорното отношение, не попадат в обхвата на това понятие (вж. в този смисъл решения от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др., C‑186/16, EU:C:2017:703, т. 35 и 36, и от 21 март 2024 г., Профи Кредит България (Допълнителни услуги към договора за кредит), C‑714/22, EU:C:2024:263, т. 60).
31
Основните престации по договор за кредит се състоят в това, че кредитодателят се задължава основно да предостави на разположение на кредитополучателя определена парична сума, а последният от своя страна основно се задължава да възстанови същата, поначало с лихви, съгласно предвидения за целта график (решение от 21 март 2024 г., Профи Кредит България (Допълнителни услуги към договора за кредит), C‑714/22, EU:C:2024:263, т. 61).
32
В решение от 16 юли 2020 г., Caixabank и Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 и C‑259/19, EU:C:2020:578, т. 64), Съдът постановява, че комисиона за обработка не може да се счита за съществена престация по договор за ипотечен кредит само поради факта, че е включена в общата му цена.
33
От предоставените от запитващата юрисдикция обяснения относно приложимата национална правна уредба следва, че комисионата за обработка обхваща възнаграждението за услугите по проучването, одобряването и разглеждането на искане за заем или кредит, или за други подобни услуги, присъщи на дейността на кредитора по отпускането на заема или кредита.
34
С оглед на задължението за стриктно тълкуване на член 4, параграф 2 от Директива 93/13 задължението за заплащане на възнаграждение за такива услуги не може да се счита за попадащо в обхвата на основните задължения по договор за кредит, както са определени в припомнената в точка 31 от настоящото решение съдебна практика. Всъщност би било в разрез с това задължение за стриктно тълкуване в понятието „основен предмет на договора“ да се включат всички престации, които са просто свързани със самия основен предмет и следователно имат акцесорен характер по смисъла на съдебната практика, припомнена в точка 30 от настоящото решение (решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита), C‑565/21, EU:C:2023:212, т. 23 и цитираната съдебна практика).
35
След това уточнение, същото изискване за прозрачност като посоченото в член 4, параграф 2 от Директива 93/13 се съдържа и в член 5 от тази директива, който предвижда, че писмените договорни клаузи „се съставят“ на ясен и разбираем език. Освен това Съдът е постановил, че изискването за прозрачност, което се съдържа в първата разпоредба, има същия обхват като предвидения във втората разпоредба (решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита), C‑565/21, EU:C:2023:212, т. 28 и цитираната съдебна практика).
36
Ето защо, за да се даде полезен отговор на запитващата юрисдикция, следва да се приеме, че с първия си въпрос тя по същество иска да се установи дали член 5 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална съдебна практика, която — с оглед на национална правна уредба, която предвижда, че комисионата за обработка е възнаграждение за услугите, свързани с проучването, одобряването или разглеждането на искането за заем или ипотечен кредит, или за други подобни услуги — счита, че клаузата, с която се налага такава комисиона на кредитополучателя, отговаря на изискването за прозрачност, без да уточнява подробно услугите, предоставени като насрещна престация на комисионата, нито времето, необходимо за изпълнението на тези услуги.
37
В това отношение Съдът подчертава, че изискването за прозрачност, съдържащо се в член 5 от Директива 93/13, не може да бъде сведено само до разбираемия характер на тези клаузи от формална и граматическа гледна точка, а напротив, че въведената с тази директива система на защита се основава на идеята, че потребителят е в положението на по-слабата страна в отношенията с продавача или доставчика, по-специално по отношение на степента му на информираност, поради което предвиденото в посочената директива изискване за ясен и разбираем език на договорните клаузи, и следователно за прозрачност, трябва да се разбира разширително (решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита), C‑565/21, EU:C:2023:212, т. 30 и цитираната съдебна практика).
38
В този смисъл посоченото изискване трябва да се разбира в смисъл, че не само налага въпросната клауза да е разбираема за потребителя в граматическо отношение, но и договорът да излага по прозрачен начин конкретното действие на механизма, към който се отнася съответната клауза, и евентуално отношението между този механизъм и механизма, предвиден в други клаузи, така че потребителят да получи възможност въз основа на точни и разбираеми критерии да оцени икономическите последици, които произтичат от договора за него (решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита), C‑565/21, EU:C:2023:212, т. 31 и цитираната съдебна практика).
39
От тази съдебна практика не следва, че кредитодателят е длъжен да посочи конкретно в съответния договор естеството на всички услуги, предоставени като насрещна престация за таксите, предвидени от една или повече клаузи на договора. Въпреки това, предвид защитата, която Директива 93/13 цели да предостави на потребителя, тъй като той е в положение на по-слаба страна спрямо продавача или доставчика от гледна точка както на възможностите си да преговаря, така и на степента си на информираност, е важно естеството на действително предоставените услуги да може разумно да бъде разбрано или изведено от разглеждането на целия договор. Освен това потребителят трябва да може да провери дали не е налице припокриване на различните такси или на услугите, за които същите се заплащат (решения от 3 октомври 2019 г., Kiss и CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, т. 43, и от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита), C‑565/21, EU:C:2023:212, т. 32).
40
В това отношение в точка 70 от решение от 16 юли 2020 г., Caixabank и Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 и C‑259/19, EU:C:2020:578), Съдът уточнява, че националният съд следва да провери дали финансовата институция е съобщила на потребителя достатъчно данни, за да може последният да се запознае със съдържанието и действието на клаузата, с която му се възлага плащането на комисиона за обработка, както и с ролята ѝ в договора за кредит. По този начин потребителят ще има достъп до основанията за възнаграждението, съответстващо на тази комисиона, и така ще може да прецени обхвата на задължаването си, и по-специално общата цена на посочения договор (решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита), C‑565/21, EU:C:2023:212, т. 35 и цитираната съдебна практика).
41
Ясният и разбираем характер на клауза като разглежданата в спора по главното производство трябва да се преценява от компетентния съд с оглед на всички релевантни фактически обстоятелства, и по-специално с оглед на текста на разглежданата клауза, информацията, която финансовата институция е предоставила на заемателя, включително информацията, която тя е длъжна да предостави в съответствие с приложимото национално законодателство, както и рекламата, направена от тази институция във връзка с вида на подписания договор, като се отчита степента на внимание, която може да се очаква от средния потребител, който е нормално осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен (решение от 16 март 2023 г., Caixabank (Комисиона за обработка на кредита), C‑565/21, EU:C:2023:212, т. 40).
42
Що се отнася до момента, в който потребителят трябва да бъде информиран, Съдът е постановил, че предоставянето преди сключването на договора на информация относно условията на договора и последиците от сключването му е от основно значение за потребителя. Именно въз основа на тази информация последният взема решение дали да се обвърже с условията, изготвени предварително от продавача или доставчика (решение от 9 юли 2020 г., Ibercaja Banco, C‑452/18, EU:C:2020:536, т. 47, и от 12 януари 2023 г., D. V. (Адвокатски възнаграждения — Принцип на почасовата ставка), C‑395/21, EU:C:2023:14, т. 39).
43
Що се отнася до договор за правни услуги, които се фактурират на час, Съдът е уточнил, че макар от продавача или доставчика да не може да се изисква да информира потребителя за окончателните финансови последици от поетия от него ангажимент, които зависят от бъдещи, непредвидими и независещи от волята на този продавач или доставчик събития, това не променя факта, че информацията, която е длъжен да съобщи преди сключването на договора, трябва да позволи на потребителя да вземе решение, основано на благоразумие и добра информираност относно възможността такива събития да настъпят, от една страна, и от друга страна, относно последиците, които могат да произтекат от подобни събития по отношение на продължителността на предоставянето на правните услуги (решение от 12 януари 2023 г., D. V. (Адвокатски възнаграждения — Принцип на почасовата ставка), C‑395/21, EU:C:2023:14, т. 43).
44
В случая следва да се отбележи, че клаузата, налагаща на кредитополучателя комисиона за обработка в размер на 435 евро, съответстваща на 0,25 % от размера на отпуснатия кредит, е определена от националната правна уредба като възнаграждение за услугите, свързани с проучването, одобряването или разглеждането на искането за заем или ипотечен кредит, или за други подобни услуги. Изискването за прозрачност, чиято основна цел е да се гарантира, че потребителят ще получи възможност да прецени финансовите последици от клауза като разглежданата в главното производство, не предполага задължение за банковата институция да изложи подробно и точно естеството на услугите, предоставени като насрещна престация на комисионата за обработка, както следва от цитираната в точка 38 от настоящото решение съдебна практика, нито обема от часове, посветен на предоставянето на всяка от тези услуги, при условие че въпросната клауза е съобразена с националната законодателна уредба.
45
За да се даде полезен отговор на запитващата юрисдикция, може също да се уточни, че от Директива 93/13 не следва и че банковата институция е длъжна да предоставя на потребителя фактури, в които подробно се посочва естеството на предоставяните услуги, стига националният съд да може да контролира действителното предоставяне на тези услуги. Всъщност такова задължение по дефиниция не би могло да улесни способността за разбиране от страна на потребителя преди сключването на договора, тъй като комисионата за обработка се плаща еднократно в момента на отпускане на кредита и фактурирането се извършва след подписването на посочения договор.
46
Важно е да се припомни, че преценката дали договорна клауза като разглежданата в главното производство е „ясна и разбираема“ по смисъла на член 5 от Директива 93/13, трябва да се извърши от националния съд с оглед на всички релевантни фактически обстоятелства и като се вземат предвид всички обстоятелства, довели до сключването на договора. В рамките на тази преценка трябва по-специално да се вземе предвид информацията, която институцията е предоставила на кредитополучателя на различните етапи, предхождащи подписването на договора за кредит, включително информацията, която тя е длъжна да предостави в съответствие с националната правна уредба. Подобна проверка във всеки отделен случай се оказва още по-важна, тъй като изискваната от член 5 от Директива 93/13 прозрачност на дадена договорна клауза е един от факторите, които трябва да се вземат предвид при преценката за неравноправност на тази клауза, която трябва да се извърши от националния съд съгласно член 3, параграф 1 от тази директива (решение от 3 октомври 2019 г., Kiss и CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, т. 49). Така по принцип неравноправността на конкретна договорна клауза не може да се предполага, тъй като подобна квалификация може да зависи от обстоятелствата, специфични за сключването на всеки договор, включително от конкретната информация, предоставена от всеки продавач или доставчик на всеки потребител, както и от действителното предоставяне на услугите.
47
С оглед на изложените по-горе съображения на първия въпрос следва да се отговори, че член 5 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална съдебна практика, която счита, че отговаря на изискването за прозрачност договорна клауза, която предвижда в съответствие с националната правна уредба плащането от потребителя на комисиона за обработка, която е възнаграждение за услугите, свързани с проучването, одобряването или разглеждането на искането за заем или ипотечен кредит, или за други подобни услуги, която не съдържа подробно описание на естеството на тези услуги, нито посочване на времето, посветено на тяхното извършване, при условие че потребителят получи възможност да оцени икономическите последици, които произтичат от тази клауза за него, да разбере естеството на услугите, предоставяни като насрещна престация на предвидените в посочената клауза разходи, и да провери дали не е налице припокриване на различните такси, предвидени в договора, или на услугите, за които същите се заплащат.
По съдебните разноски
48
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:
Член 5 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори
трябва да се тълкува в смисъл, че
допуска национална съдебна практика, която счита, че отговаря на изискването за прозрачност договорна клауза, която предвижда в съответствие с националната правна уредба плащането от потребителя на комисиона за обработка, която е възнаграждение за услугите, свързани с проучването, одобряването или разглеждането на искането за заем или ипотечен кредит, или за други подобни услуги, която не съдържа подробно описание на естеството на тези услуги, нито посочване на времето, посветено на тяхното извършване, при условие че потребителят получи възможност да оцени икономическите последици, които произтичат от тази клауза за него, да разбере естеството на услугите, предоставяни като насрещна престация на предвидените в посочената клауза разходи, и да провери дали не е налице припокриване на различните такси, предвидени в договора, или на услугите, за които същите се заплащат.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: испански.