Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 25. března 2026 – Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach
(Věc C‑593/25)
„ Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Odpověď, kterou lze jasně vyvodit z judikatury   – Směrnice 2003/96/ES – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Článek 21 odst. 5 – Spotřební daň vybraná členským státem v rozporu s unijním právem – Právo výrobce elektřiny na vrácení přeplatku – Soudní praxe, podle níž je nárok na vrácení podmíněn prokázáním majetkové újmy – Bezdůvodné obohacení – Zásada efektivity unijního práva“
Unijní právo – Přímý účinek – Vnitrostátní daně neslučitelné s unijním právem – Vrácení – Odepření – Podmínka – Bezdůvodné obohacení – Daň v plném rozsahu promítnutá na konečného spotřebitele – Nárok na vrácení podmíněný prokázáním majetkové újmy – Přípustnost – Podmínka – Újma vyplývající z ušlého zisku – Zásady efektivity a rovnocennosti
(viz body 27–30, 32–34, 36 a výrok)
Výrok
Zásada vrácení daně, která byla v členském státě vybrána v rozporu s pravidly unijního práva, a zásady rovnocennosti a efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní soudní praxi, podle níž platí, že s cílem zamezit tomu, aby vrácení neoprávněně vybrané spotřební daně z elektřiny vedlo k bezdůvodnému obohacení daňového subjektu v důsledku toho, že ekonomická zátěž této spotřební daně byla v plném rozsahu promítnuta na koncového spotřebitele, je právo na vrácení daně podmíněno prokázáním majetkové újmy vzniklé tomuto daňovému subjektu, to však za předpokladu, že tato újma zahrnuje i újmu plynoucí z případného ušlého zisku, jako například ze snížení objemu prodeje.