YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)
26 päivänä lokakuuta 2004
Asia T‑55/03
Philippe Brendel
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Nimitys – Palkkaluokan ja palkkatason määrittäminen – Virkaiän hyvittäminen palkkatasossa – Vahingonkorvauskanne
Täydellinen teksti ranskan kielellä II - 0000
Aihe: Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä komission sen päätöksen kumoamista, jolla kantaja määriteltiin palkkaluokkaan A 7 palkkatasolle
2, ja toisaalta korvauksia vahingosta, jonka kantaja väittää kärsineensä.
Ratkaisu: Komissio velvoitetaan maksamaan viivästyskorkoja summasta, joka muodostuu sen palkan, joka kantajalle olisi pitänyt maksaa,
joka vastaa palkkaluokan A 7 tason 3 palkkaa, ja sen palkan, joka vastaa palkkaluokan A 7 tason 2 palkkaa, välisestä erotuksesta
16.4.2001 alkaen; nämä korot lasketaan niistä eri maksupäivistä alkaen, joina jokainen maksu olisi henkilöstösääntöjen mukaisesti
pitänyt suorittaa, ja siihen päivään asti, kun maksu suoritetaan kokonaan. Sovellettava korko lasketaan kyseisen ajanjakson
eri vaiheissa sovelletun Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaation koron perusteella, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä.
Lausunnon antaminen siitä vaatimuksesta raukeaa, joka koskee sen summan maksamista, joka vastaa sen palkan, joka kantajalle
olisi pitänyt maksaa, joka vastaa palkkaluokan A 7 tason 3 palkkaa, ja sen palkan, joka vastaa palkkaluokan A 7 tason 2 palkkaa,
välistä erotusta 16.3.2001 alkaen. Kanne hylätään muilta osin. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kolmesta
neljännesosasta kantajan oikeudenkäyntikuluja. Kantaja vastaa neljännesosasta oikeudenkäyntikulujaan.
Tiivistelmä
1.     Henkilöstö – Kanne – Tutkittavaksi ottaminen – Riidanalaisen toimen oikeudenkäynnin aikana korvaava toimi – Oikeudenkäyntiä
edeltävän menettelyn noudattamista koskeva velvollisuus – Poikkeus
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
2.     Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Palkkaluokkaan nimittäminen ja palkkatason määrittäminen – Nimittäminen ura-alueen ylimpään
palkkaluokkaan – Nimittävän viranomaisen harkintavalta – Tuomioistuinvalvonnan rajat – Velvollisuus tutkia tietyissä tapauksissa
tällaisen nimittämisen mahdollisuutta – Oikeutta ura-alueen ylimmälle palkkatasolle tehtävään nimittämiseen ei ole
(Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta)
3.     Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Palkkaluokkaan nimittäminen ja palkkatason määrittäminen – Nimittäminen ura-alueen ylimpään
palkkaluokkaan – Työkokemuksen tason määrittäminen – Aikaisemman viran ura-alueen huomioon ottaminen – Asianomaisen esittämä
näyttö siitä, että todellinen taso on korkeampi, joka voidaan hyväksyä
(Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta)
4.     Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Palkkaluokkaan nimittäminen ja palkkatason määrittäminen – Nimittäminen ura-alueen ylimpään
palkkaluokkaan – Perusteluvelvollisuuden laajuus
5.     Henkilöstö – Hallinnolle kuuluva huolenpitovelvollisuus – Ulottuvuus – Rajat
6.     Henkilöstö – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Lainvastaisesti tapahtuneen palvelukseen ottamisen yhteydessä
suoritettu palkkatason määrittäminen – Myöhempi taannehtiva oikaisu – Vahinko, joka aiheutuu palkan maksussa tapahtuneesta
viivästyksestä – Viivästyskorkojen myöntäminen
1.     Silloin kun riidanalainen toimi vaihdetaan käsittelyn aikana uuteen toimeen, jonka kohde on sama, prosessiekonomian vaatimuksen
mukaan uusi toimi muodostaa uuden seikan, jonka vuoksi kantajat voivat mukauttaa vaatimuksiaan ja kanneperusteitaan.
Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklasta johtuu sen sijaan, että virkamiehelle vastaisesta toimesta, joka on nimittävän viranomaisen
tekemä päätös, nostettu kanne otetaan tutkittavaksi vain, jos asianomainen on ennalta esittänyt kyseiselle viranomaiselle
valituksen ja jos tämä valitus on hylätty nimenomaisesti tai implisiittisesti; tämä koskee myös uutta päätöstä, jolla asian
uudelleen tutkimisen jälkeen korvataan aikaisempi päätös.
Kuitenkin silloin, kun ennen sellaisen kanteen nostamista, joka alun perin on nostettu toimesta, joka sittemmin on korvattu
uudella toimella, on tehty valitus, joka täyttää henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa asetetut edellytykset, ja kun
vastedes riitautettu toimi, joka on oikeudenkäynnin aikana tullut korvaamaan taannehtivasti alkuperäisen toimen, perustuu
samoille tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskeville toteamuksille kuin toimi, jota kanne alun perin koski, on katsottava,
että se velvollisuus on täytetty, myös uuden riidanalaisen toimen osalta, jonka mukaan virkamiesten on osoitettava nimittävälle
viranomaiselle heille vastaisia toimia koskeva valitus, ja jonka noudattaminen on henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa
asetettu kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykseksi.
(ks. 50–52 ja 56 kohta)
Viittaukset: asia 14/81, Alpha Steel v. komissio, 3.3.1982 (Kok. 1982, s. 749, 8 kohta); asia 293/87, Vainker v. parlamentti,
17.1.1989 (Kok. 1989, s. 23, 7 kohta); asia T‑23/96, De Persio v. komissio, 15.9.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑483 ja II‑1413,
32 kohta) ja asia T‑161/00, Tsarnavas v. komissio, 6.7.2001 (Kok. H. 2001, s. I‑A‑155 ja II‑721, 30 kohta).
2.     Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdassa säädetään mahdollisuudesta poiketa periaatteesta, jonka mukaan kaikki virkamiehet
otetaan palvelukseen ura-alueen peruspalkkaluokassa. Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan perusteella tehtävä palkkaluokan
määrittelemistä koskeva päätös kuuluu, nimittävän viranomaisen itselleen avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa mahdollisesti
asettamien palkkaluokan määrittelyä koskevin rajoituksin, tällä viimeksi mainitulla olevan laajan harkintavallan yhteyteen.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi asiaa koskevan valvonnan yhteydessä korvata omalla arvioinnillaan nimittävän
viranomaisen arviointia. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on asiassa suorittamassaan valvonnassa tarkastettava vain,
ettei olennaisia muotomääräyksiä ole rikottu, ettei nimittävä viranomainen ole perustanut ratkaisuaan epätäsmällisiin tai
epätäydellisiin aineellisiin seikkoihin tai ettei päätöksentekoon liity harkintavallan väärinkäyttöä, ilmeistä arviointivirhettä
tai riittämättömiä perusteluja.
Nimittävän viranomaisen on erityisissä olosuhteissa, kuten hakijan ollessa poikkeuksellisen pätevä, harkittava konkreettisesti
henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollista soveltamista, koska tällaista velvollisuutta on noudatettava muun muassa
silloin, kun yksikön erityisten tarpeiden vuoksi palvelukseen on otettava erityisen pätevä henkilö tai kun palvelukseen otettu
henkilö on erityisen pätevä ja vaatii, että näitä säännöksiä sovelletaan hänen hyväkseen. Juuri palvelukseen otetuilla virkamiehillä,
vaikka he täyttäisivätkin edellytykset tulla luokitelluiksi ylempään palkkaluokkaan, ei kuitenkaan ole subjektiivista oikeutta
tällaiseen luokitukseen.
(ks. 60 ja 61 kohta)
Viittaukset: asia C‑298/93 P, Klinke v. yhteisöjen tuomioistuin, 29.6.1994 (Kok. 1994, s. I‑3009, 31 kohta); asia T‑17/95,
Alexopoulou v. komissio, 5.10.1995 (Kok. H. 1995, s. I‑A‑227 ja II‑683, 21 kohta); asia T‑195/96, Alexopoulou v. komissio,
13.2.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑51 ja II‑117, 38, 39 ja 44 kohta), joka on vahvistettu asiassa C‑155/98 P, Alexopoulou v.
komissio, 1.7.1999 (Kok. 1999, s. I‑4069 oikeuskäytäntöviittauksineen); asia T‑381/00, Wasmeier v. komissio, 11.7.2002 (Kok.
H. 2002, s. I‑A‑125 ja II‑677, 56 kohta) ja asia T‑133/02, Chawdhry v. komissio, 17.12.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑329 ja II‑1617,
44 kohta).
3.     Hallintoviranomainen ei ylitä sillä palkkaluokan määrittelemistä koskevissa asioissa olevan laajan harkintavaltansa rajoja,
kun se viittaa ennen tehtävissä aloittamista hankitun työkokemuksen tason määrittelemistä varten aikaisemman viran ura-alueeseen.
Virkamiehellä on kuitenkin hänen palvelukseen ottamisensa yhteydessä tehtävää palkkaluokan määrittelemistä varten oltava lupa
osoittaa, että hänen toimielimessä hoitamien työtehtävien taso oli sitä ura-aluetta vastaavia työtehtäviä korkeampi, johon
hän kuului.
(ks. 93 ja 94 kohta)
Viittaukset: asia T‑79/98, Carrasco Benítez v. EMEA, 11.2.1999 (Kok. H. 1999, s. I‑A‑29 ja II‑127, 45 ja 46 kohta).
4.     Palkkaluokan määrittämistä koskevan päätöksen perusteluvelvollisuus voidaan täyttää tehokkaasti siinä vaiheessa, kun tehdään
päätös valitukseen, ja riittää, että perustelut koskevat palkkaluokan määrittämisen sääntöjenmukaisuudelle asetettujen laillisten
edellytysten täyttymistä siten, että nimittävän viranomaisen suorittaman vertailun paljastamista ei edellytetä. On riittävää,
että nimittävä viranomainen ilmoittaa asianomaiselle virkamiehelle yksilöllisen ja asian kannalta merkityksellisen perusteen,
jonka nojalla tehty päätös on hänen kannaltaan perusteltu. Toimielimellä ei ole velvollisuutta toimittaa asianomaiselle henkilölle
yksityiskohtaisia tilastotietoja, jotka koskevat verrattavissa olevan kilpailun läpäisseiden muiden virkamiesten palkkaluokan
ja palkkatason määrittämistä. Tällaiset yksityiskohtaiset tiedot eivät ole merkityksellisiä sen tarkistamista varten, onko
asianomaisen pätevyyden arviointi sääntöjenmukainen, koska tämä arviointi on luonteeltaan erityinen ja tapauskohtainen.
(ks. 120, 123 ja 124 kohta)
Viittaukset: em. asia Alexopoulou v. komissio, 5.10.1995, 27 kohta; asia T‑230/99, McAuley v. neuvosto, 14.6.2001 (Kok. H.
2001, s. I‑A‑127 ja II‑583, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja em. asia Chawdhry v. komissio, 119–122 kohta.
5.     Hallinnolla toimihenkilöitään kohtaan oleva huolenpitovelvollisuus kuvastaa viranomaisen ja virkamiesten välille henkilöstösäännöillä
luotujen oikeuksien ja velvollisuuksien tasapainoa. Huolenpitovelvollisuus merkitsee muun muassa sitä, että tehdessään virkamiehen
tai toimihenkilön tilannetta koskevan päätöksen, viranomainen ottaa huomioon kaikki seikat, joilla voi olla vaikutusta päätökseen,
ja että tällöin se ei ota huomioon ainoastaan yksikön etua, vaan myös asianomaisen virkamiehen edun. Virkamiehen oikeuksien
ja etujen suoja rajoittuu kuitenkin voimassa olevien sääntöjen noudattamiseen.
(ks. 133 kohta)
Viittaukset: asia T‑203/97, Forvass v. komissio, 6.7.1999 (Kok. H. 1999, s. I‑A‑129 ja II‑705, 53 ja 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
6.     Virkamiehellä, jonka palkkatason määrittäminen tehtiin alun perin lainvastaisesti, ennen kuin se oikaistiin taannehtivalla
päätöksellä, on oikeus viivästyskorkoon niille summille, jotka hänelle on tämän oikaisun jälkeen maksettava, siitä päivästä
alkaen, jolloin nimittävällä viranomaisella oli hallussaan kaikki seikat asianmukaisen palkkatason määrittämisen suorittamista
varten.
(ks. 153–155 kohta)