62001CC0486_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Front National, joka on ranskalainen poliittinen puolue, on valittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T‑327/99 2.10.2001 antamasta tuomiosta, jolla hylättiin perusteettomana Front Nationalin nostama kumoamiskanne Euroopan parlamentin 14.9.1999 tekemästä päätöksestä, jolla hajotettiin taannehtivin vaikutuksin ”Riippumattomien jäsenten tekninen ryhmä (sekaryhmä)” ‑niminen ryhmä (Groupe technique des députés indépendants (TDI – Groupe mixte).
2. Euroopan parlamentti puolustaa itseään vastavalituksella, jossa se vaatii, että yhteisöjen tuomioistuimen on kumottava valituksenalainen tuomio niiltä osin, kuin siinä päätettiin ottaa kumoamiskanne tutkittavaksi. Jos parlamentin vaatimus hyväksytään, Front Nationalin kanne on jätettävä tutkimatta.
I Kumoamiskanne
A Asiaa koskevat oikeussäännöt
3. Euroopan parlamentin työjärjestyksen, sellaisena kuin se on voimassa 1.5.1999 lähtien,(2) 29 artiklassa, jonka otsikkona on ”Poliittisten ryhmien muodostaminen”, määrätään seuraavaa:
”1. Jäsenet voivat ryhmittyä poliittisten kantojensa mukaisiin ryhmiin.
2. Poliittisessa ryhmässä on oltava jäseniä useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta. Poliittisen ryhmän muodostamiseen tarvitaan vähintään 23 jäsentä jäsenten ollessa kahdesta eri jäsenvaltiosta, 18 jäsentä jäsenten ollessa kolmesta eri jäsenvaltiosta ja 14 jäsentä jäsenten ollessa neljästä tai useammasta eri jäsenvaltiosta.
3. Jäsen voi kuulua vain yhteen poliittiseen ryhmään.
4. Poliittisen ryhmän muodostamisesta ilmoitetaan puhemiehelle. Ilmoituksessa täsmennetään ryhmän nimi, sen jäsenten nimet ja sen työvaliokunnan kokoonpano.
5. Ilmoitus poliittisen ryhmän muodostamisesta julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.”
4. Kyseisen työjärjestyksen 30 artiklassa, joka koskee sitoutumattomia jäseniä, määrätään seuraavaa:
”1. Poliittisiin ryhmiin kuulumattomien jäsenten käytössä on sihteeristö. Puhemiehistö antaa siitä tarkemmat määräykset pääsihteerin ehdotuksesta.
2. Puhemiehistö määrää lisäksi näiden jäsenten aseman ja parlamentaariset oikeudet.”
5. Saman säädöksen 23 artiklan mukaan puheenjohtajakokous muodostuu parlamentin puhemiehestä ja poliittisten ryhmien puheenjohtajista, joilla on sen kokouksissa äänioikeus, ja kahdesta sitoutumattomien jäsenten valtuuttamasta jäsenestä, jotka osallistuvat sen kokouksiin ilman äänioikeutta. Poliittiset ryhmät voivat lisäksi jättää keskustelun päätteeksi käsiteltäväksi päätöslauselmaesityksen komission valinnasta (33 artikla) ja osallistua parlamentin sovittelukomiteavaltuuskuntaan (82 artikla). Työjärjestyksen 137 artiklan mukaan poliittisilla ryhmillä on myös oikeus antaa enintään kahden minuutin pituinen äänestysselitys.
6. Työjärjestyksen mukaan poliittiset ryhmät tai vähintään 32 jäsentä voivat tehdä aloitteita, jotka koskevat muun muassa seuraavia asioita:
– puhemies‑, varapuhemies‑ ja kvestoriehdokkaaksi asettaminen (13 artikla)
– mahdollisuus esittää suullisia kysymyksiä neuvostolle ja komissiolle ja pyytää näiden kysymysten ottamista parlamentin esityslistalle (42 artikla)
– ehdotukset neuvostolle osoitetuiksi suosituksiksi, jos kyseessä ovat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V ja VI osastossa tarkoitetut aiheet tai jos parlamenttia ei ole kuultu työjärjestyksen 97 tai 98 artiklan piiriin kuuluvasta kansainvälisestä sopimuksesta (49 artikla)
– tarkistusten jättäminen neuvoston yhteiseen kantaan (80 artikla)
– keskustelun kiireellisyyttä koskevien ehdotusten tekeminen (112 artikla).
7. Työjärjestyksen 180 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1. Jos tämän työjärjestyksen soveltamisesta tai tulkitsemisesta syntyy epäselvyyttä, puhemies voi antaa kysymyksen asiasta vastaavan valiokunnan käsiteltäväksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta aiempien asiaan liittyvien päätösten soveltamista.
– –
4. Jos poliittinen ryhmä tai vähintään kolmekymmentäkaksi jäsentä esittää vastalauseen valiokunnan tulkinnasta, asiasta äänestetään parlamentissa. Sanamuoto hyväksytään yksinkertaisella enemmistöllä vähintään yhden kolmasosan parlamentin jäsenistä ollessa läsnä äänestyksessä. Jos sanamuoto hylätään, asia palautetaan valiokuntaan.
5. Tulkinnat, joista ei ole esitetty vastalausetta, ja parlamentin hyväksymät tulkinnat lisätään kursiivilla painettuina selittävinä huomautuksina asianomaiseen artiklaan tai asianomaisiin artikloihin yhdessä työjärjestyksen soveltamista koskevien päätösten kanssa.
6. Selittävät huomautukset on otettava huomioon kyseisten artiklojen myöhemmässä soveltamisessa ja tulkitsemisessa.
– – ”
B Tosiseikat
8. Tietyt erilaisia poliittisia suuntia edustavat parlamentin jäsenet ilmoittivat 19.7.1999 päivätyllä kirjeellään työjärjestyksen 29 artiklan 4 kohdan mukaisesti parlamentin puhemiehelle muodostaneensa ”Riippumattomien jäsenten tekninen ryhmä (sekaryhmä)” ‑nimisen ryhmän (Groupe technique des députés indépendants; jäljempänä TDI-ryhmä), jonka päämääräksi ilmoitettiin sen takaaminen, että jokainen parlamentin jäsen voi hoitaa täysipainoisesti parlamentaarista edustajantointaan.
9. TDI-ryhmän ”perustamissäännöissä” todetaan seuraavaa:
”Allekirjoittajina olevat osapuolet vakuuttavat toisilleen olevansa poliittisesti täysin riippumattomia. Tämän vuoksi
– äänestys on vapaata valiokunnissa ja täysistunnossa
– osapuolet kieltäytyvät puhumasta kaikkien ryhmään kuuluvien parlamentin jäsenten puolesta
– ryhmän kokousten tarkoituksena on vain jakaa puheajat ja käsitellä ryhmää koskevat hallinnolliset ja taloudelliset kysymykset
– ryhmän työvaliokunta muodostetaan eri osapuolten edustajista.”
10. Parlamentin 20.7.1999 pidetyn täysistunnon pöytäkirjasta(3) ilmenee, että parlamentin puhemies ilmoitti ”saaneensa 29 jäseneltä ilmoituksen ’Riippumattomien jäsenten tekninen ryhmä (TDI)’ ‑nimisen uuden poliittisen ryhmän muodostamisesta”.
Muiden poliittisten ryhmien puheenjohtajat, jotka katsoivat, ettei työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdassa määrättyä poliittisia kantoja koskevaa edellytystä ollut täytetty kyseisessä tapauksessa, vaativat, että parlamentin perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunta tulkitsisi kyseistä määräystä ja että kyseisiä jäseniä pidettäisiin sitoutumattomina jäseninä siihen saakka, kunnes kyseinen valiokunta olisi esittänyt tulkintansa asiasta.
11. Perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtaja ilmoitti 28.7.1999 päivätyllä kirjeellään parlamentin puhemiehelle seuraavaa:
”Perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunta on 27. ja 28.7.1999 pitämässään kokouksessa käsitellyt työjärjestyksen 29 artiklan 1 [kohtaa] koskevan tulkintapyynnön, jonka puheenjohtajakokous oli 21.7.1999 pitämässään kokouksessa päättänyt lähettää sen käsiteltäväksi.
Perusteellisen mielipiteiden vaihdon jälkeen ja äänin 15 puolesta, kaksi vastaan ja yksi tyhjä perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunta tulkitsee työjärjestyksen 29 artiklan 1 [kohtaa] seuraavasti:
[TDI-ryhmän] muodostamisilmoitus ei ole [työjärjestyksen] 29 artiklan 1 [kohdan] mukainen.
Tämän ryhmän muodostamisilmoituksessa, erityisesti Euroopan parlamentin puhemiehelle osoitetun ryhmän muodostamista koskevan kirjeen liitteessä 2, suljetaan nimittäin poliittisten kantojen samansuuntaisuus kokonaan pois. Siinä annetaan allekirjoittajina oleville eri osapuolille täydellinen poliittinen riippumattomuus kyseisen ryhmän sisällä.
Ehdotan, että työjärjestyksen 29 artiklan 1 [kohtaan] lisätään tulkitsevana huomautuksena seuraava teksti:
’Tämän artiklan mukaan ei ole sallittua muodostaa sellaista ryhmää, joka kieltää avoimesti poliittisen luonteensa ja kaiken poliittisten kantojen samansuuntaisuuden osapuoltensa välillä.’
– – ”
12. TDI-ryhmä riitautti työjärjestyksen 180 artiklan 4 kohdan nojalla perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunnan tulkitsevan huomautuksen. Parlamentti kuitenkin hyväksyi kyseisen tulkitsevan huomautuksen äänten enemmistöllä 14.9.1999 pidetyssä täysistunnossa.(4)
C Kumoamiskanteessa esitetyt vaatimukset ja kanneperusteet
13. Front National nosti 19.11.1999 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen, jossa se vaati ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan parlamentin päätöksen, jolla TDI-ryhmä päätettiin hajottaa, ja velvoittamaan vastaajana olevan toimielimen korvaamaan oikeudenkäyntikulut (asia T‑327/99).
Kanneperusteet olivat seuraavat: 1) työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan virheellinen tulkinta, 2) yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen, työjärjestyksen määräysten rikkominen ja oikeudellisen perustan virheellisyys, koska parlamentti tutki virheellisesti sen, oliko TDI‑ryhmä työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan mukainen, ja katsoi, ettei tämän ryhmän osapuolilla ollut samansuuntaisia poliittisia kantoja, 3) yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen TDI-ryhmän jäsenten vahingoksi, 4) jäsenvaltioille yhteisten parlamentaaristen perinteiden noudattamatta jättäminen; 5) olennaisten menettelymääräysten rikkominen ja 6) menettelyn väärinkäyttöä koskeva olettama.
14. Jean-Claude Martinez ja Charles de Gaulle olivat jo 5.10.1999 nostaneet kanteen Euroopan parlamentin 14.9.1999 tekemästä päätöksestä, jolla hyväksyttiin perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunnan kanta, joka koski TDI-ryhmän muodostamisilmoituksen yhteensopivuutta Euroopan parlamentin työjärjestyksen 29 artiklan kanssa (asia T‑222/99), ja 22.11.1999 Emma Bonino, Marco Pannella, Marco Cappato, Gianfranco Dell’Alba, Benedetto Della Vedova, Olivier Dupuis, Maurizio Turco ja Lista Emma Bonino nostivat kanteen mainitusta päätöksestä (asia T‑329/99). Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti yhdistää kyseiset kolme asiaa tuomion antamista varten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 50 artiklan mukaisesti.
II Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio
15. Parlamentti ei esittänyt asiassa T‑327/99 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan mukaista muodollista oikeudenkäyntiväitettä. Se väitti kuitenkin, että kumoamiskanne oli jätettävä tutkimatta, koska 14.9.1999 tehty toimi ei koskenut kantajaa suoraan EY 230 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska kyseinen toimi oli yleisesti sovellettavan määräyksen selittävä tulkinta.
16. Tuomion 66 ja 67 kohdassa todetaan kyseisen kanneperusteen osalta seuraavaa:
”66. Asian T‑327/99 osalta on korostettava, että Kansallinen Rintama (Front National), joka on ranskalainen poliittinen puolue, on oikeushenkilö, jonka sääntömääräisenä tarkoituksena on edistää jäsentensä välityksellä poliittisia mielipiteitä ja suunnitelmia kansallisissa ja eurooppalaisissa toimielimissä. Se esitti ehdokaslistan parlamentin edustajien vaaleja varten kesäkuussa 1999. Sen tältä listalta parlamentin jäseniksi valitut jäsenet kuuluvat kaikki niihin parlamentin jäseniin, jotka ilmoittivat TDI‑ryhmän muodostamisesta. He ovat kaikki 14.9.1999 tehdyn toimen johdosta edellä 59 kohdassa kuvatunlaisessa tilanteessa, mikä vaikuttaa suoraan niiden puolueen kannattamien mielipiteiden ja suunnitelmien edistämisen edellytyksiin, joita nämä parlamentin jäsenet edustavat Euroopan parlamentaarisessa järjestelmässä, ja siten tämän poliittisen puolueen sääntömääräisen tarkoituksen toteuttamisen edellytyksiin euroopanlaajuisesti.
67. Näin ollen on katsottava, että 14.9.1999 tehty toimi koskee Kansallista Rintamaa [Front Nationalia] suoraan.)
Kyseisen tuomion 59 kohdassa todetaan seuraavaa:
”59. Tältä osin on korostettava, että 14.9.1999 tehty toimi poistaa niiltä parlamentin jäseniltä, jotka ilmoittivat TDI-ryhmän muodostamisesta, mahdollisuuden järjestäytyä kyseisen ryhmän välityksellä työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi poliittiseksi ryhmäksi, minkä vuoksi näitä jäseniä pidetään työjärjestyksen 30 artiklan mukaisina sitoutumattomina jäseninä. Kuten – – ilmenee, näiden jäsenten edustajantoimen hoitamisen ehdot poikkeavat niistä ehdoista, jotka liittyvät poliittisen ryhmän jäsenyyteen ja joita heihin olisi sovellettu, jos 14.9.1999 tehtyä tointa ei olisi hyväksytty.”
17. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tuomionsa 75 kohdassa, että kyseiset kolme kumoamiskannetta oli otettava tutkittaviksi; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tutki tämän jälkeen kanteet ja hylkäsi ne perusteettomina.
III Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion riitauttaminen
18. Tuomion ovat riitauttaneet Martinez (asia C-488/01 P) ja Front National (asia C-486/01 P). Molemmat vaativat lisäksi tuomion täytäntöönpanon keskeyttämistä. Asiat yhdistettiin tuomion antamista varten yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 21.2.2002 antamalla määräyksellä, jolla hylättiin välitoimihakemus ja jossa määrättiin, että oikeudenkäyntikuluista päätettäisiin myöhemmin.
19. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ratkaisi 11.11.2003 täysistunnossa Martinezin valituksen ja katsoi työjärjestyksen 119 artiklan perusteella, että se ei osaksi selvästikään täyttänyt tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ja että se oli osaksi ilmeisen perusteeton.
20. Front National vaatii 17.12.2001 päivätyssä valituksessaan,(5) että yhteisöjen tuomioistuin
– ottaa valituksen tutkittavaksi
– toteaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rikkoneen yhteisön oikeutta
– kumoaa valituksenalaisen tuomion
– ratkaisee asian lopullisesti kumoamalla riidanalaisen päätöksen tai palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi
– velvoittaa Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
21. Euroopan parlamentti ei valittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan ensimmäisessä kohdassa asetetussa kahden kuukauden määräajassa.(6) Euroopan parlamentti toimitti kuitenkin valituskirjelmänsä, joka kirjattiin saapuneeksi 14.2.2002, ja teki Front Nationalin esittämän valituksen osalta vastavalituksen, jossa se vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
– jättää valituksen tutkimatta
– kumoaa valituksenalaisen tuomion niiltä osin kuin siinä on päätetty ottaa tutkittavaksi Front Nationalin nostama kumoamiskanne
– toteaa, että Front Nationalin asiassa T‑327/99 nostama kanne on jätettävä tutkimatta tai tarpeen vaatiessa hylkää sen
– velvoittaa Front Nationalin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
22. Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti epäsi oikeuden esittää vastinetta ja vastauskirjelmää pääasiassa käsiteltävänä olevan valituksen osalta. Hän hyväksyi kuitenkin sen, että Front National esitti vastineensa 15–29 kohdassa kantansa sellaisiin väitteisiin, joihin parlamentti vetoaa vastavalituksessaan, ja näin tapahtui 15.4.2002.
Koska parlamentti pidättyi toimittamasta täydentävää kirjelmää, yhteisöjen tuomioistuin toimitti parlamentille Front Nationalin 27.5.2002 toimittaman kirjelmän.
23. Asiassa C‑486/01 P järjestettiin 9.12.2003 istunto, jossa asianosaiset esittivät suulliset lausumansa.
IV Valituksen tutkiminen
24. Ottaen huomioon, että Euroopan parlamentti väittää, ettei Front Nationalin esittämää kumoamiskannetta voinut ottaa tutkittavaksi asiavaltuuden puuttumisen takia, nousee esille kysymys siitä järjestyksestä, jossa käsiteltävänä oleva asia on ratkaistava: onko ensin tarkasteltava päävalitusta ja sen jälkeen vastavalitusta vai päinvastoin.(7) Järjestyksen valinnasta aiheutuvien toisistaan huomattavasti poikkeavien seurausten takia katson, että yhteisöjen tuomioistuimen on valittava jälkimmäinen mahdollisuus ja tutkittava ensiksi vastavalitusta.
25. Tätä vaihtoehtoa voidaan tukea eri perusteilla. Ensinnäkin, jos päävalitus tutkittaisiin ensiksi, yhteisöjen tuomioistuin ei välttämättä silloinkaan, kun katsottaisiin, ettei päävalitusta voida ottaa tutkittavaksi, vapautuisi velvollisuudesta ratkaista vastavalitus.(8) Näin kävisi myös siinä tapauksessa, jos valitus todettaisiin perusteettomaksi.(9) Lisäksi on todettava, että jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen katsottaisiin soveltaneen EY 230 artiklan neljättä kohtaa asianmukaisesti, etenemisjärjestyksellä ei olisi merkitystä. Jos kuitenkin toisaalta katsottaisiin, että mainittu tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että päätösten kumoamista vaativalla kantajalla oli asiavaltuus, päävalitusta ei voitaisi ottaa tutkittavaksi, joten tällöin olisi ollut epäasianmukaista tutkia sen aineellista puolta ja jättää siten noudattamatta prosessiekonomian periaatetta.
Toiseksi, kuten olen jo todennut asiassa neuvosto vastaan Boehringer esittämässäni ratkaisuehdotuksessa,(10) kantajan asiavaltuutta koskevan edellytyksen on täytyttävä, jos asian käsittelyn halutaan jatkuvan. Jos näin ei ole, yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa tutkia asiaa aineellisesti.(11)
A Euroopan parlamentin vastavalitus
1.
Asianosaisten väitteet
26. Parlamentin mukaan Front Nationalin kumoamiskanne (asia T‑327/99) ei täyttänyt tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, koska kyseessä oleva toimi ei koskenut Front Nationalia suoraan. Se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut kanteen tutkittavaksi, merkitsee sitä, että EY 230 artiklan neljättä kohtaa on tulkittu virheellisesti ja että yhteisön oikeutta on rikottu yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
27. Parlamentti vetoaa ensinnäkin siihen, että valituksenalaisen tuomion 67 kohta on ristiriidassa tuomion sellaisten muiden kohtien kanssa, joiden perusteella oikeussubjekti voisi ajatella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi olisi päinvastainen kuin se, johon se on päätynyt, ilman, että kyseinen tuomioistuin esittää tältä osin mitään perusteluja. Parlamentti vetoaa siihen, että tuomiossa todettiin TDI‑ryhmään kuuluvien jäsenten osalta, että kanteen kohteena oleva päätös saattoi koskea niitä suoraan, koska kyseisessä päätöksessä heiltä evättiin mahdollisuus ryhmittyä työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan mukaiseksi poliittiseksi ryhmäksi. Parlamentti pitää yhteensovittamattomana sitä, että parlamentin toimet koskevat samalla tavalla parlamentin jäseniä, joilla on erityisasema, ja kansallisia poliittisia puolueita, joilla ei ole tällaista asemaa. Parlamentti toteaa lisäksi, että jos kanteen tutkittavaksi ottaminen riippuisi oikeushenkilöiden perustamiskirjoihin sisältyvistä säännöistä, kyseisen oikeushenkilön asiavaltuus riippuisi viime kädessä sen omasta tahdosta, missä tapauksessa tiettyjen oikeushenkilöiden kanteet olisi otettava tutkittavaksi ja tiettyjen oikeushenkilöiden kanteita ei.
28. Parlamentti toteaa toiseksi, että vaikka tiettyjen jäsenten asema on muuttunut kanteen kohteena olevan päätöksen takia siten, että mahdollisuudet tuoda esille heidän edustamansa puolueen ajatuksia ja toteuttaa sen hankkeita ovat mahdollisesti heikentyneet, on kuitenkin selvää, että ainoastaan Front Nationalin edustajilla on mahdollisuus osoittaa, että päätös koskee heitä suoraan, kun taas kyseinen päätös koskee mainittua ranskalaista poliittista puoluetta ainoastaan välillisesti.
29. Parlamentti toteaa kolmanneksi, että sen sisäisessä järjestelmässä, jolla säännellään jäsenten asemaa, toteutettu toimi ei ole omiaan tuottamaan oikeusvaikutuksia suhteessa muihin osapuoliin. Vaikka Front National osallistui vuoden 1999 kesäkuussa pidettyihin vaaleihin, ne oikeudelliset suhteet, joita vaalikampanjan aikana syntyi puolueiden ja vaaleissa valituksi tulleiden jäsenten välille, lakkaavat vaalien tultua toimitetuksi, mikä ilmenee edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä välittömillä vaaleilla annetun säädöksen 4 artiklan 1 kohdasta ja työjärjestyksen(12) 2 artiklasta, jonka mukaan parlamentin jäsenet ovat edustajantoimessaan itsenäiset, heitä eivät sido mitkään ohjeet, eivätkä he saa ottaa vastaan sitovia toimintaohjeita. Jos tässä tilanteessa hyväksyttäisiin se, että kanteen kohteena oleva päätös koskee Front Nationalia, tämä merkitsisi jäsenten valtakirjan arvon vähentämistä siten, että jäsenet olisivat ainoastaan puolueensa ja parlamentin välikappaleita, ilman itsenäisyyttä ja omaa vastuuta, mikä merkitsisi myös sitä, ettei heidän todellista asemaansa otettaisi huomioon. Parlamentti toteaa lisäksi, että EY 191 artiklalla, jolla korostetaan kansainvälisen tason puolueiden merkitystä yhdentymistä edistävänä sellaisena tekijänä yhteisössä, joka myötävaikuttaa eurooppalaisen tietoisuuden muodostumiseen ja unionin kansalaisten poliittisen tahdon ilmaisemiseen,(13) ei ole merkitystä tältä osin yhtäältä sen takia, että eurooppalaisella poliittisella puolueella ei ole vielä sellaisia perustuslaillisesti tunnustettuja sääntöjä, joissa määrätään tällaisen puolueen oikeuksista ja velvollisuuksista yhteisön tasolla,(14) ja toisaalta sen takia, että tällaisen puolueen olisi luonnostaan jakauduttava eri jäsenvaltioihin kuuluviin osiin, mikä ei ole tilanne Front Nationalin osalta, koska se on yksinomaan Ranskassa toimiva järjestö.
30. Parlamentti viittaa neljänneksi sellaisiin kielteisiin seurauksiin, joita kanteen tutkittavaksi ottamisella olisi. Jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tulkinta jäisi voimaan, syntyisi vaara siitä, että kanteita alkaisi tulvia sellaisilta henkilöiltä, joita parlamentin sisäistä järjestystä koskevat toimenpiteet koskevat ainoastaan välillisesti. Parlamentti mainitsee esimerkkinä poliittisten puolueiden säätiöt sellaisessa tapauksessa, että ne lakkaavat saamasta ryhmiin liittyviä tukia, ja muut puolueet, jotka omien sääntöjensä perusteella kokisivat velvollisuudekseen noudattaa työjärjestyksen konkreettisia sääntöjä, erityisesti 152 artiklaa, jossa määrätään valiokuntien kokoonpanosta, tai 168 artiklaa, joka koskee parlamenttien välisistä suhteista vastaavien valtuuskuntien asettamista ja tehtäviä; valtuuskuntien asettamisessa otetaan huomioon jäsenvaltioiden ja poliittisten kantojen tasapuolinen edustus.
31. Front National toteaa, että sen on annettava turvautua yhteisön tuomioistuimiin Euroopan parlamentin toimien tehokkaan valvonnan harjoittamiseksi, ottaen huomioon parlamentin toimivaltuuksien huomattava lisääntyminen, sen päätösvalta ja sen kannemahdollisuudet.
Front National väittää edelleen, että kanteen kohteena oleva päätös koskee sitä suoraan, koska TDI-ryhmän hajottaminen ei vaikuttanut ainoastaan sen jäseniin, jotka menettivät mahdollisuuden käyttää useita ryhmiin kuuluville jäsenille varattuja poliittisia oikeuksia, vaan myös niihin puolueisiin, joihin kyseiset jäsenet kuuluvat. Front National korostaa intressiään siihen, että edustajilla, jotka on valittu Front Nationalin listoilta sellaisen vaalikampanjan tuloksena, jonka se on järjestänyt ja johon se on uhrannut huomattavia menoja, on samat mahdollisuudet kuin parlamentin muilla jäsenillä, ja tähdentää vielä sitä, että kaikki hajotetun ryhmän kansalaisuudeltaan ranskalaiset jäsenet olivat Front Nationalin jäseniä. Kärsimänsä taloudellisen vahingon osalta Front National viittaa talousarvion alamomenttiin 3707 kirjattuihin määrärahoihin ja konkreettisemmin hallinnollisiin kuluihin ja sihteerikuluihin liittyviin määrärahoihin (3707/1) sekä ryhmien poliittiseen toimintaan osoitettuihin määrärahoihin (3702/2): ryhmään kuuluvan jäsenen osalta vuosittainen määräraha on 36 698,28 euroa, kun taas ryhmään kuulumattoman jäsenen osalta se on ainoastaan 9 909,19 euroa.
32. Front National toteaa lopuksi, että koska yhteisöjen tuomioistuin on ottanut tutkittavaksi kanteen, jonka poliittinen ryhmittymä on nostanut Euroopan parlamentin sellaisesta päätöksestä, joka loukkasi puolueiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta vaalikampanjan osalta,(15) ei asiavaltuutta voida evätä sellaiselta taholta, joka vetoaa yhdenvertaiseen kohteluun sen jälkeen, kun vaalit ovat ohi. Front Nationalin äänestäjillä on oikeus tulla edustetuiksi vastaavin edellytyksin kuin muihinkin ryhmiin kuuluvilla parlamentin jäsenillä.
2.
Kanteen kohteena olevan päätöksen vaikutus Front Nationaliin
33. EY 230 artiklan neljännen kohdan mukaan luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa ”kanteen hänelle osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä suoraan ja erikseen”.(16) Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa tuomionsa 28–34 kohdassa yhtenevällä tavalla Euroopan parlamentin riidanalaisen päätöksen kanssa, kyseisessä päätöksessä todetaan taannehtivin vaikutuksin, ettei TDI-ryhmä ollut työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan mukainen ja ettei tätä ryhmää voitu katsoa koskaan olleen olemassa. On selvää, että kyseinen toimi vaikuttaa suoraan ja välittömästi kyseisiin parlamentin jäseniin, jotka tuohon hetkeen saakka luulivat kuuluvansa poliittiseen ryhmään. Kuten tuomion 65 kohdassa todetaan, että riidanalaisella toimella puututaan ilman, että olisi tarpeen ryhtyä muihin toimenpiteisiin, suoraan heidän tehtäviensä hoitamiseen ja että mainitun toimen on näin ollen katsottava koskevan kyseisiä jäseniä suoraan.
34. Tarkastelen seuraavaksi sitä, voiko Front National, johon useat TDI-ryhmän jäsenet kuuluivat,(17) väittää, että kanteen kohteena oleva päätös koski myös sitä suoraan.
35. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että riitautetulla yhteisön toimella on oltava välittömiä vaikutuksia yksityisen oikeusasemaan eikä se saa jättää niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen täytäntöönpano, ollenkaan harkintavaltaa, koska täytäntöönpano on luonteeltaan puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan yhteisön lainsäädäntöön eikä muita välittävi ä sääntöjä sovelleta.(18)
36. Tämän oikeuskäytännön perusteella ei ensi näkemältä vaikuta siltä, että Front National täyttäisi EY 230 artiklan neljännessä kohdassa vaaditut edellytykset.
37. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomionsa 67 kohdassa esittämä arviointi siitä, koskeeko kanteen kohteena oleva päätös Front Nationalia suoraan, on erittäin suppea ja se koskee seurauksia, joita ilmoituksella siitä, ettei ryhmää ole olemassa, on kunkin yksittäisen jäsenen osalta eikä itse puolueen osalta.
Tuomion 59 kohdan mukaan kyseisen ranskalaisen puolueen parlamenttiin valituilta ehdokkailta evättiin mahdollisuus järjestäytyä TDI-ryhmän välityksellä poliittiseksi ryhmäksi, minkä vuoksi kyseisiä jäseniä pidettiin ryhmiin kuulumattomina jäseninä, mistä seurasi heidän tehtäviensä hoitamiseen liittyvien etujensa heikentyminen. Tämän toteamuksen perusteella tuomion 66 kohdassa päätellään, että syntynyt tilanne vaikuttaa suoraan niiden puolueen kannattamien mielipiteiden ja suunnitelmien edistämisen edellytyksiin, joita nämä parlamentin jäsenet edustavat Euroopan parlamentaarisessa järjestelmässä, ja siten tämän poliittisen puolueen sääntömääräisen tarkoituksen toteuttamisen edellytyksiin Euroopan unionissa.
38. Tämän valituksen vastapuolena oleva toimielin on sitä mieltä, että ne seuraukset, joita kanteen kohteena olevalla tuomiolla on Front Nationalille, ovat ainoastaan välilliset, koska kyseinen päätös vaikuttaa suoraan ainoastaan jäseniin, joiden on sen jälkeen, kun niiltä on viety mahdollisuus edistää puolueen suunnitelmia ja ajatuksia poliittisessa ryhmässä, tehtävä tämä kyseisestä hetkestä alkaen yksilöllisesti.
39. Tutkittuani väitteitä, jotka Front National on esittänyt käsiteltävänä olevassa asiassa, minun on todettava, etten ole niistä vakuuttunut.
40. Ensinnäkin on todettava, että vaikka Euroopan parlamentin vaaleihin osallistuva poliittinen puolue toivoo, että sen ehdokkaat voivat valituksi tultuaan käyttää valtuuksiaan samoin edellytyksin kuin parlamentin muutkin jäsenet,(19) puolueelle ei tällaisen intressin perusteella synny oikeutta siihen, että sen edustajat voivat muodostaa oman ryhmän tai että he voivat liittyä johonkin muodostettavista ryhmistä. Toisaalta, työjärjestyksen 29 artiklan 2 kohdassa todetaan ensinnäkin, että poliittisessa ryhmässä on oltava jäseniä useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta (Front National on yksinomaan Ranskassa toimiva puolue), ja toisaalta 29 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenet voivat ryhmittyä poliittisten kantojensa mukaisiin ryhmiin (vaalikampanjan aikana ei vielä ole tiedossa uuden parlamentin kokoonpano eikä näin ollen myöskään se, riittääkö sellaisten muiden jäsenvaltioiden jäsenten määrä, joilla on sama poliittinen kanta kuin kansallisella puolueella).
41. Toiseksi on todettava, että 14.9.1999 tehdyllä päätöksellä ei loukata periaatetta, jonka mukaan parlamentin jäseniä on heidän edustajantoimensa harjoittamisen osalta kohdeltava yhdenvertaisesti. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on oikeuskäytännössään tältä osin todennut, ainoastaan ” – – erilaisten säännösten soveltaminen toisiinsa rinnastettaviin tilanteisiin tai saman säännöksen soveltaminen erilaisiin tilanteisiin merkitsee syrjintää”.(20) Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on useimpien demokraattisten valtioiden tuomioistuinkäytännöstä johdettujen suuntaviivojen mukaisesti todennut, että yhdenvertaisuutta loukataan silloin, kun Euroopan ihmisoikeussopimuksessa annetun oikeuden käyttöä kohdellaan eri tavalla ilman, että kohtelun erilaisuutta voidaan perustella objektiivisesti ja järkevästi.(21)
42. Euroopan parlamentti on työjärjestyksessään päättänyt toimintansa sääntelemiseksi suosia jäsentensä järjestäytymistä poliittisiksi ryhmiksi ja edellyttänyt, että tällaisen ryhmän jäsenet tulevat useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta. Mahdollisuudet perustaa tällainen ryhmä kasvavat niiden valtioiden määrän kasvaessa, joista jäsenet tulevat, siten, että jos jäseniä on neljästä tai useammasta valtiosta, 14 jäsentä riittää ryhmän perustamiseksi. Ainoa edellytys on tällöin se, että jäsenet ryhmittyvät poliittisen kantansa mukaisesti.
On selvää, että sellaiset tietystä jäsenvaltiosta tulevat jäsenet, joilla ei ole samanlaista poliittista kantaa kuin muilla parlamentin jäsenillä, eivät ole samassa asemassa kuin sellaiset jäsenet, joilla on samanlainen poliittinen kanta ja jotka muodostavat poliittisen ryhmän, minkä takia on epäasianmukaista, että ensiksi mainittuja jäseniä ja viimeksi mainittuja jäseniä olisi kohdeltava samalla tavalla.
43. Kolmanneksi on todettava, että ne taloudelliset menetykset, joihin Front National vetoaa, koskevat tosiasiassa jäseniä, koska asiaankuuluviin talousarviokohtiin sisällytettyjä määrärahoja ei ole tarkoitettu niille puolueille, joihin he kuuluvat.
44. Lopuksi on huomautettava, ettei Euroopan parlamentin työjärjestys salli kansallisten poliittisten puolueiden minkäänlaista osallistumista parlamentin organisaatioon tai toimintaan. Jäsenten tultua valituiksi he ovat edustajantoimessaan riippumattomia eivätkä heitä sido mitkään ohjeet. He äänestävät erikseen ja henkilökohtaisesti. He voivat liittyä poliittiseen ryhmään, siirtyä ryhmästä toiseen tai pysyä ryhmään kuulumattomina. Olen samaa mieltä parlamentin sen näkemyksen kanssa, että tässä tilanteessa kanteen kohteena oleva päätös koski Front Nationalia ainoastaan välillisesti sellaisen vaikutuksen perusteella, joka sillä kiistatta oli sen listoilta valittuihin jäseniin.
45. Edellä esitetystä voidaan päätellä, ettei Front National täyttänyt niitä asiavaltuutta koskevia edellytyksiä, joista määrätään EY 230 artiklan neljännessä kohdassa, koska kanteen kohteena oleva päätös ei koskenut sitä suoraan.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki näin ollen oikeudellisen virheen katsoessaan 2.10.2001 antamansa tuomion 67 kohdassa, että kyseinen päätös koski kantajaa suoraan.
46. Näin ollen Euroopan parlamentin vastavalitus on hyväksyttävä ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on hylättävä niiltä osin kuin siinä päätettiin ottaa tutkittavaksi kumoamiskanne, jonka Front National nosti 14.9.1999 tehdystä päätöksestä.
47. Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan toisen virkkeen mukaan yhteisöjen tuomioistuin voi silloin, kun se kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksen, joko itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen, tai palauttaa asian yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Yksi niistä tilanteista, joissa ensimmäinen vaihtoehto on mahdollinen, on se, että kyse on tuomiovirheestä, edellyttäen, että tosiseikkoja koskeva esittely on täydellinen ja riittävä asian ratkaisemiseksi ja ettei ole tarpeen toteuttaa mitään todisteluun liittyviä toimenpiteitä. Tämä vaikuttaa olevan yhteisöjen tuomioistuimen seuraama käytäntö, vaikkakaan se ei yleensä täsmällisesti totea sitä, minkä takia se katsoo asian olevan sellainen, että se voi ratkaista sen itse.(22)
Yhteisöjen tuomioistuimelle on aineellisen ratkaisun antaminen asianmukaista silloin, kun oikeudenkäynnin perusteella on selvää, että asian käsittely on sellaisessa vaiheessa, jossa asia voidaan ratkaista,(23) ottaen huomioon että yhteisöjen tuomioistuin perustettiin yhteisön lainsäädännössä nykyaikaiseksi muutoksenhakutuomioistuimeksi, jolla on laajat valtuudet antaa korjaava tuomio silloin, kun se katsoo sen aiheelliseksi.(24)
48. Käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole epäilystä siitä, että yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä oleva valitus on tiukan oikeudellinen. Näin ollen on sovellettava kyseistä määräystä ja todettava, ettei Front Nationalin nostamaa kumoamiskannetta voida ottaa tutkittavaksi, koska kantajalla ei ole asiavaltuutta.
B Päävalitus
49. Koska Front Nationalilla ei ollut asiavaltuutta nostaa kannetta ensimmäisessä oikeusasteessa, sillä ei myöskään ole asiavaltuutta valittaa tuomiosta. Näin ollen on todettava, ettei kyseisen asianosaisen muutoksenhakuasteessa tekemää valitusta voida ottaa tutkittavaksi.
V Oikeudenkäyntikulut
50. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklassa määrätään, että jos valitus on perusteltu ja yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee itse riidan lopullisesti, se päättää oikeudenkäyntikuluista.
51. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 118 artiklan nojalla, mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Koska Front Nationalin kanne on jätettävä tutkimatta ja parlamentti on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, Front National on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Välitoimimenettelyn osalta, jossa yhteisöjen tuomioistuimen presidentti antoi 21.2.2002 määräyksen, jonka mukaan oikeudenkäyntikuluista päätettäisiin pääasiassa annettavan tuomion yhteydessä, Front Nationalin on vastattava omista kuluistaan ja se on velvoitettava korvaamaan puolet Euroopan parlamentille aiheutuneista kuluista.
VI Ratkaisuehdotus
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
1) kumoaa parlamentin vastavalituksen perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T‑222/99, T‑327/99 ja T‑329/99, Martinez ym. vastaan Euroopan parlamentti, 2.10.2001 antaman tuomion, ottaen huomioon, että sen kumoamiskanteen osalta, jonka Front National nosti 14.9.1999 tehdystä päätöksestä, jolla hajotettiin taannehtivin vaikutuksin Groupe technique des députés indépendants (TDI), on todettu, ettei se täyttänyt tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä
2) toteaa, ettei Front Nationalin nostamaa kumoamiskannetta voida ottaa tutkittavaksi
3) toteaa, ettei Front Nationalin tekemää päävalitusta voida ottaa tutkittavaksi
4) velvoittaa Front Nationalin korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien puolet niistä kuluista, joita Euroopan parlamentille on aiheutunut välitoimimenettelyssä.
(1) .
(2)   –	EYVL 1999, L 202, s. 1.
(3)   –	EYVL C 301, s. 1.
(4)   –	On epätodennäköistä, että tällainen tilanne uusiutuisi, ottaen huomioon parlamentin työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan uusi tulkinta, sellaisena kuin se ilmenee työjärjestyksen 15. painoksesta, joka on julkaistu vuoden 2003 maaliskuussa (EUVL L 61, s. 1).
(5)   –	Suurin osa Front Nationalin valituksensa tueksi esittämistä perusteista ovat samoja kuin Martinezin perusteet. Front Nationalin asianajaja ilmoitti istunnossa, että hän oli tietoinen määräyksen sisällöstä ja ettei hän esittäisi minkäänlaisia väitteitä kyseisten perusteiden osalta.
(6)   –	Parlamentin asiamies esitti vastauksenaan kysymykseen, jonka esitin hänelle istunnossa, että parlamentin oikeudellinen yksikkö ei ollut varma siitä, saattoiko se valittaa kanteen tutkittavaksi ottamisen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sellaisesta tuomiosta, jolla kyseinen kanne on hylätty, minkä vuoksi se päätti käyttää hyväkseen Front Nationalin valitusta tehdäkseen vastavalituksen. Käsiteltävänä on kuitenkin ollut asioita, joissa yhteisöjen tuomioistuimelta on vaadittu tuomion osittaista kumoamista sillä perusteella, että tuomiossa nimenomaisesti tai välillisesti hyväksyttiin se, että tietyllä asianosaisella oli asiavaltuus kanteen nostamiseksi ensimmäisessä oikeusasteessa, vaikka valittaja ei ollut osallistunut oikeudenkäyntiin tai vaikka tuomion tuomiolauselma oli hänen kannaltaan myönteinen. Viittaan esimerkkeinä asiassa C‑73/97 P, Ranska v. Comafrica ym., 21.1.1999 annettuun tuomioon (Kok. 1999, s. I‑185) ja asiassa C‑23/00 P, neuvosto v. Boehringer ym., 26.2.2002 annettuun tuomioon (Kok. 2002, s. I‑1873).
(7)   –	Asiantila vaihtelee huomattavasti eri jäsenvaltioissa siten, ettei kaikissa valtioissa anneta oikeudenkäynnin asianosaiselle työjärjestyksen 117 artiklan 2 kohdassa tarjottua mahdollisuutta. Näin ollen Itävallassa asianosainen, joka ei ole riitauttanut tuomiota säädetyssä määräajassa, ei voi tehdä vastavalitusta muun asianosaisen esittämän valituksen perusteella, ja Kreikassa, jossa vastavalitus sallitaan ainoastaan tavanomaisen muutoksenhaun osalta, vastavalitus voi sisältää ainoastaan sellaisia vaatimuksia, jotka liittyvät valituksessa esitettyihin. Belgiassa, Espanjassa, Suomessa ja Ruotsissa on ainoastaan sellaisia sääntöjä, jotka koskevat vastavalituksia tavanomaisen muutoksenhaun osalta. Rikosprosessin osalta Saksassa ei sallita vastavalituksia minkäänlaisessa oikeudenkäynnissä, kun taas Ranskassa ei puolestaan sallita vastavalituksia kassaatiovalitusten osalta.
(8)   –	Vastavalituksen riippumattomuuden aste päävalitukseen nähden vaihtelee jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä. Irlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Tanskassa tuomioistuin tutkii vastavalituksen joka tapauksessa riippumatta päävalituksen ratkaisusta. Näin tapahtuu myös Espanjassa tavanomaisten siviili‑ ja hallinto‑oikeudenkäyntien osalta. Belgiassa ja Alankomaissa vastavalitus voidaan tehdä silloin, kun päävalitusta ei oteta tutkittavaksi sen takia, että se on pätemätön tai myöhästynyt. Italiassa ja Ranskassa tehdään ero sellaisen vastavalituksen, joka on tehty muutoksenhaulle säädetyssä määräajassa ja joka voidaan muuntaa varsinaiseksi kanteeksi, jos valitus jätetään tutkimatta, ja sellaisen vastavalituksen välillä, joka on tehty säädetyn määräajan jälkeen ja jolla välttämättä on sama lopputulos kuin valituksella. Saksassa, Suomessa, Portugalissa ja Ruotsissa vastavalituksella ei ole minkäänlaista itsenäistä asemaa ja jos varsinaista kannetta ei oteta tutkittavaksi, tuomioistuin ei voi antaa ratkaisua vastakanteenkaan osalta.
(9)   –	Lähes kaikkien jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä tuomioistuin tutkii vastavalituksen, vaikka päävalitus todettaisiin perusteettomaksi. Joissakin järjestelmissä tehdään kuitenkin ero sellaisten tapausten osalta, joissa valitus on selvästi perusteeton. Näin ollen jos Saksassa tavallinen siviilioikeudellinen valitus hylätään sillä perusteella, että se on selvästi perusteeton, vastavalitus todetaan perusteettomaksi, ellei asia ole äärimmäisen tärkeä tai ellei oikeustilan kehittyminen taikka oikeuskäytännön yhtenäisyys edellytä aineellisen ratkaisun antamista. Jos Suomessa tuomioistuin päättää olla toteuttamatta valituksen kokonaisvaltaista aineellista tutkimista, mahdollinen vastavalitus kokee saman kohtalon. Tilanne on samankaltainen Portugalissa siviilioikeudenkäynnissä, joissa siinä tapauksessa, että tuomioistuin pitää valitusta selvästi perusteettomana jo alustavan tutkinnan jälkeen, se ei myöskään tutki vastavalitusta.
(10)   – Ratkaisuehdotuksen 31 kohta. Tuomioon on viitattu edellä olevassa alaviitteessä 6.
(11)   – Tätä toteamusta tukee se, että ne tahot, jotka voivat saattaa asiansa yhteisön tuomioistuinten käsiteltäväksi, määritellään perustamissopimuksessa (EY 226–EY 228 artikla koskevat kanteita, jotka liittyvät perustamissopimuksen mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämiseen; EY 230 artikla koskee kumoamiskanteita; EY 232 artikla koskee laiminlyöntikanteita ja EY 236 artikla henkilöstökanteita) ja perussäännössä (40 artikla koskee väliintuloa ja 56 ja 57 artikla valituksia) eikä työjärjestyksessä.
(12)   –	Nykyisin voimassa oleva 15. painos, mainittu edellä.
(13)   –	Ks. sopimukseksi Euroopan perustuslaista annetun ehdotuksen 45 artiklan 4 kohta, jossa ei mainita Euroopan tason poliittisia puolueita yhdentymistä edistävänä tekijänä, vaan siinä korostetaan, että puolueet myötävaikuttavat eurooppalaisen poliittisen tietoisuuden muodostumiseen ja unionin kansalaisten tahdon ilmaisemiseen.
(14)   –	Tämä toteamus lakkasi vastaamasta tosiasiallista tilannetta sen jälkeen kun annettiin Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä 4 päivänä marraskuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2004/2003 (EUVL L 297, s. 1).
(15)   –	Asia 294/83, Les Verts v. parlamentti, tuomio 23.4.1986 (Kok. 1986, s. 1139, Kok. Ep. VIII, s. 551).
(16)   –	Haluan tältä osin mainita julkisasiamies Jacobsin sellaisen arvostettavan pyrkimyksen saada yhteisöjen tuomioistuin määrittelemään uudelleen suhtautumisensa siihen, miten arvioidaan sitä, koskeeko tietty toimi yksityistä oikeussubjektia erikseen, jonka hän esitti asiassa C‑50/00 P, Unión de pequeños agricultores v. neuvosto, tuomio 25.7.2002 (Kok. 2002, s. I‑6677) 21.3.2002 esittämässään ratkaisuehdotuksessa. Jacobs puolusti erittäin vakuuttavasti näkemystä siitä, että EY 230 artiklan neljättä kohtaa on tulkittava tavalla, joka on yhteensopiva tehokkaan oikeussuojan periaatteen kanssa. Jacobsin mukaan ei ole syitä, joiden perusteella se, että tietty toimi koskee yksityistä erikseen, olisi ymmärrettävä siten, että yksityisen kantajan, joka haluaa riitauttaa yleisesti sovellettavan toimen, olisi erotuttava kaikista muista, joita toimi koskee, samalla tavalla kuin sen, jolle päätös on osoitettu, ja ehdotti, että toimen on katsottava koskevan henkilöä erikseen, mikäli toimi hänen erityisen tilanteensa vuoksi aiheuttaa tai todennäköisesti aiheuttaa merkittävää vahinkoa hänen eduilleen. Yhteisöjen tuomioistuimen reaktiota ei tarvinnut kauan odottaa. Vaikka neljä kuukautta myöhemmin antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin toki totesi, että mainittua edellytystä onkin tulkittava tehokasta oikeussuojaa koskevan periaatteen valossa ottaen huomioon eri tekijät, joiden perusteella kantaja voidaan yksilöidä, se katsoi kuitenkin, ettei tällaisen tulkinnan perusteella kyseistä edellytystä, josta määrätään nimenomaisesti perustamissopimuksessa, voida poistaa ilman, että ylitettäisiin yhteisöjen tuomioistuimille perustamissopimuksella myönnetty toimivalta ja että jäsenvaltioiden asiana on niin halutessaan muuttaa tällä hetkellä voimassa olevaa järjestelmää EY 48 artiklan mukaisesti. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli päätynyt tällaiseen tulkintaan asiassa T‑177/01, Jégo-Quéré v. komissio, 3.5.2002 (Kok. 2002, s. II‑2365) antamassaan tuomiossa. Kyseisessä ratkaisussa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi kantajan asiavaltuuden kanteen nostamiseksi komission yleisesti sovellettavasta asetuksesta, vaikka se myönsi, ettei kyseinen asetus koskenut kantajaa erikseen oikeuskäytännön edellytysten mukaisesti, jotta se ei olisi evännyt kantajalta oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, eli se omaksui näin ollen julkisasiamiehen omaksuman kannan. Komissio valitti kyseisestä tuomiosta, ja asia on vireillä.
(17)   –	Kymmenestä ranskalaisesta jäsenestä, jotka ovat nyt poliittisiin ryhmiin kuulumattomia jäseniä, viisi kuuluu Front Nationaliin. Ks. http://www.europarl.eu.int.
(18)   –	Ks. yhdistetyt asiat 41/70–44/70, International Fruit Company ym. v. komissio, tuomio 13.5.1971 (Kok. 1971, s. 411, 23–29 kohta); asia 92/78, Simmenthal v. komissio, tuomio 6.3.1979 (Kok. 1979, s. 777, 25 ja 26 kohta); asia 113/77, NTN Toyo Bearing v. komissio, tuomio 29.3.1979 (Kok. 1979, s. 1185, Kok. Ep. IV, s. 445, 11 ja 12 kohta); asia 118/77, ISO v. neuvosto, tuomio 29.3.1979 (Kok. 1979, s. 1277, 26 kohta); asia 119/77, Nippon Seiko v. neuvosto ja komissio, tuomio 29.3.1979 (Kok. 1979, s. 1303, 14 kohta); asia 120/77, Koyo Seiko v. neuvosto ja komissio, tuomio 29.3.1979 (Kok. 1979, s. 1337, 25 kohta); asia 121/77, Nachi Fujikoshi ym. v. neuvosto, tuomio 29.3.1979 (Kok. 1979, s. 1363, 11 kohta); yhdistetyt asiat 87/77, 130/77, 22/83, 9/84 ja 10/84, Salerno ym. v. komissio ja neuvosto, tuomio 11.7.1985 (Kok. 1985, s. 2523, 31 kohta); asia 333/85, Mannesmann-Röhrenwerke v. neuvosto, tuomio 17.3.1987 (Kok. 1987, s. 1381, 14 kohta); asia 55/86, Arposol v. neuvosto, tuomio 14.1.1988 (Kok. 1988, s. 13, 11–13 kohta); asia 207/86, Apesco v. komissio, tuomio 26.4.1988 (Kok. 1988, s. 2151, 12 kohta); asia C‑152/88, Sofrimport v. komissio, tuomio 26.6.1990 (Kok. 1990, s. I‑2477, 9 kohta) ja asia C‑404/96, Glencore Grain v. komissio, tuomio 5.5.1998 (Kok. 1998, s. I‑2435, 41 kohta).
(19)   –	Parlamentti on tuonut esille joitakin seikkoja, jotka seuraavat valituksenalaisen tuomion 157 kohdasta ja jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kehotti sitä tarkistamaan, onko poliittiseen ryhmään kuuluvien jäsenten ja ryhmiin kuulumattomien jäsenten erilainen kohtelu tarpeellista ja objektiivisesti perusteltua, sekä poistamaan sellaisen eriarvoisuuden, joka ei täytä näitä edellytyksiä. Esimerkiksi puhemiehistön 2.7.2003 tekemällä päätöksellä muutettiin talousarvion alamomentilla 3701 olevien varojen, jotka on tarkoitettu kattamaan poliittisten ryhmien ja ryhmiin kuulumattomien jäsenten sihteeristön hallinnolliset menot ja poliittiseen ja tiedotustoimintaan liittyvät menot, käyttöä koskevat sisäiset säännöt. Kyseistä päätöstä vaaditaan kumottavaksi vireillä olevassa asiassa T‑357/03, Gollnisch v. parlamentti.
(20)   –	Asia C‑279/93, Schumacker, tuomio 14.2.1995 (Kok. 1995, s. I‑225, 30 kohta); asia C‑107/94, Asscher, tuomio 27.6.1996 (Kok. 1996, s. I‑3089, 40 kohta); yhdistetyt asiat C‑9/97 ja C‑118/97, Jokela ja Pitkäranta, tuomio 22.10.1998 (Kok. 1998, s. I‑6267, 45 kohta) ja asia C‑391/97, Gschwind, tuomio 14.9.1999 (Kok. 1999, s. I‑5451, 21 kohta).
(21)   –	Belgian kielijärjestelmää koskeva asia, tuomio 23.7.1968, A‑sarja nro 6, osa I, jakso B, 10 kohta.
(22)   –	Tavallisesti yhteisöjen tuomioistuin tyytyy ainoastaan lakonisesti toteamaan, että sen käsiteltävänä oleva asia on sellainen. Ks. yhdistetyt asiat C‑432/98 P ja C‑433/98 P, neuvosto v. Chvatal ym., tuomio 5.10.2000 (Kok. 2000, s. I‑8535, 37 kohta) ja asia C‑76/00 P, Petrotub ja Republica v. neuvosto, tuomio 9.1.2003 (Kok. 2003, s. I‑79, 93 kohta).
(23)   – Ks. Héron J., Droit judiciaire privé, Montchrétien, Paris 1991, s. 517 ja Vincent J. ja Guinchard S., Procédure civile, Dalloz, Paris 1994, s. 922.
(24)   – Nieva Fenoll J., El recurso de casación ante el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas, Bosch, Barcelona 1998, s. 430.