61980CJ0132_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa 132/80,
jonka Brüggen Rechtbank van Eerste Aanleg on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
NV United Foods, kotipaikka Bredene,
ja
PVBA Aug. Van den Abeele, kotipaikka Brügge,
vastaan
Belgian valtio, jota edustavat valtiovarainministeri sekä kansanterveys- ja perheasioiden ministeri,
ennakkoratkaisun ETY:n perustamissopimuksen 9 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen ja 30 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen sekä 36 ja 95 artiklan tulkinnasta suhteessa Belgian lainsäädäntöön kalojen maahantuonnissa toteutettavista terveystarkastuksista ja tarkastuksen yhteydessä kannettavasta tarkastusmaksusta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa: presidentti J. Mertens de Wilmars, jaostojen puheenjohtajat P. Pescatore ja A. J. Mackenzie Stuart sekä tuomarit A. O'Keeffe, G. Bosco, A. Touffait, O. Due, U. Everling ja A. Chloros,
julkisasiamies: F. Capotorti,
kirjaaja: A. Van Houtte,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1
Brüggen Rechtbank van Eerste Aanleg on 5.3.1980 tekemällään ja yhteisöjen tuomioistuimeen 2.6.1980 saapuneella päätöksellä esittänyt ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla neljä ennakkoratkaisukysymystä ETY:n perustamissopimuksen 9, 12, 13, 30, 36 ja 95 artiklan tulkinnasta voidakseen arvioida, onko kalojen maahantuonnissa suoritettavia terveystarkastuksia koskeva Belgian lainsäädäntö yhteensopiva yhteisön oikeuden kanssa.
2
Asiakirja-aineistosta ilmenee, että pääasian kantajat ovat vuonna 1978 esittäneet kansallisessa tuomioistuimessa vaatimuksen niiden rahamäärien takaisin maksamisesta, joita he ovat maksaneet tulliviranomaisille tarkastusmaksuina maahantuotujen kalojen terveystarkastuksista.
3
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa päätöksessä on täsmennetty, että Belgiassa kalojen terveystarkastuksista säädetään kalojen, siipikarjan, kanien ja riistan tarkastuksista ja kaupasta 15.4.1965 annetulla lailla. Tämän lain 6 pykälän mukaan sellaisten maksujen kantaminen on sallittua, jotka kuningas on vahvistanut määrittelemiensä yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan ja joiden tarkoituksena on kattaa terveystarkastuksista aiheutuneet kustannukset.
4
Terveystarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt on vahvistettu kalojen tarkastuksista ja kaupasta 30.4.1976 annetulla kuninkaan asetuksella. Tämän asetuksen 3 ja 4 pykälä, jotka muodostavat asetuksen II luvun, koskevat terveystarkastuksia kalankasvatuslaitoksissa, ja asetuksen 5 ja 6 pykälä, jotka muodostavat III luvun, sääntelevät merestä pyydettyjen kalojen (jäljempänä maihintuotujen kalojen) tarkastuksia, jotka suoritetaan toimivaltaisten kunnallisten viranomaisten vastuulla kalahuutokaupoissa, halleissa tai muissa paikoissa, joissa lastit puretaan. Asetuksen 9 pykälä ja sitä seuraavat pykälät, jotka muodostavat V luvun, sisältävät erityisiä säännöksiä, joita sovelletaan tulliviranomaisten vastuulle kuuluviin maahantuotujen kalojen terveystarkastuksiin.
5
Saman asetuksen 21 pykälässä, sellaisena kuin se on muutettuna 3.12.1976 annetulla kuninkaan asetuksella, vahvistetaan, että maahantuonnin yhteydessä suoritettavan terveystarkastuksen tarkastusmaksu on kokonaisten käsittelemättömien kalojen osalta 15 Belgian frangia sadalta kilogrammalta tai sadan kilogramman osalta ja muiden kalojen osalta 30 Belgian frangia sadalta kilogrammalta tai sadan kilogramman osalta. Pykälässä täsmennetään, että tulliviranomaiset kantavat nämä maksut. Maihintuotujen kalojen tarkastusmaksu on määritelty 3.12.1976 annetulla kuninkaan asetuksella, jossa vahvistetaan merestä pyydettyjen kalojen maihintuonnin yhteydessä perittävät tarkastusmaksut. Asetuksen 1 pykälässä säädetään, että kunnalliset hallintoviranomaiset, joiden alueelle kalat maihintuodaan, perivät tarkastusmaksun, jonka tarkoituksena on kattaa tarkastuksesta aiheutuneet kustannukset. Asetuksen 2 pykälässä säädetään, että tarkastusmaksuksi on yhdenmukaisesti vahvistettu 0,15 frangia maihintuodulta kalakilolta.
6
Pääasian kantajat väittivät kansallisessa tuomioistuimessa, että nämä säännökset eivät ole yhteensopivia ETY:n perustamissopimuksen sääntöjen kanssa kahdesta syystä.
7
Ensimmäiseksi kantajat katsovat, että tällainen tarkastus merkitsee perustamissopimuksen 30 artiklassa kiellettyä, vaikutukseltaan tuonnin määrällisiä rajoituksia vastaavaa toimenpidettä, joka ei siis voi muodostaa perustaa tarkastusmaksun kantamiselle. Belgian lainsäädännön mukaiset terveystarkastukset ovat kantajien mukaan tehottomia sekä kustannuksia ja viivästyksiä aiheuttavia, minkä vuoksi ne eivät sellaisina voi olla perusteltuja perustamissopimuksen 36 artiklan nojalla.
8
Toiseksi kantajat katsovat tarkastusmaksujen osalta, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön, joka on saanut asiassa 29/72, Marimex, 14.12.1972 annetusta tuomioista (Kok. 1972, s. 1309), mukaisesti terveysmaksujen kantaminen on katsottava perustamissopimuksen 9, 12 ja 13 artiklan nojalla kielletyksi vaikutukseltaan tulleja vastaavan maksun kantamiseksi. Vaikka tarkastusmaksua olisi pidettävä perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitettuna sisäisenä maksuna, sen kantaminen olisi kuitenkin vastoin tässä artiklassa vahvistettua syrjimättömyyssääntöä.
9
Voidakseen ratkaista nämä väitteet kansallinen tuomioistuin on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat neljä kysymystä:
"1)
Onko ETY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja tulkittava siten, että kalojen maahantuonnin yhteydessä rajalla suoritettava terveystarkastus, joka on luonteeltaan pakollinen ja järjestelmällinen, on katsottava vaikutukseltaan tuonnin määrällistä rajoitusta vastaavaksi toimenpiteeksi, jos
-
maahantuojan on kirjallisesti ilmoitettava toimivaltaisille hallintoviranomaisille vähintään 24 tuntia ennen maahantuontia lähetyksen luonteesta, määrästä ja lähetyspaikasta sekä mainittava tuontipäivä ja -aika sekä tullitoimipaikka tai tullin sivutoimipaikka, jonka kautta tuonnin on tarkoitus tapahtua,
-
kalaa voidaan tuoda ainoastaan viranomaisen nimeämien tullitoimipaikkojen tai tullin sivutoimipaikkojen kautta ja viranomaisen vahvistamina päivinä ja kellonaikoina,
-
käytettyjen säiliöiden, pakkausten ja jään on vastattava laissa säädettyjä edellytyksiä,
-
kaikissa pakkauksissa, myös kaikkein pienimmissä, on oltava viranomaisen määräämä tarkastusmerkki,
-
maahantuoduissa kalaerissä on oltava alkuperämaan toimivaltaisen viranomaisen antama terveystodistus, jossa vahvistetaan, että eläinlääkäri on tarkastanut kalaerän ja todennut sen kulutukseen kelpaavaksi erän lähetyspäivänä maahantuontivaltion viranomaisten vahvistaessa terveystodistuksen muodon?
2)
Jos vastaus edelliseen kysymykseen on myöntävä: Onko perustamissopimuksen 36 artiklaa tulkittava siten, että ensimmäisessä kysymyksessä kuvaillun kaltaiset terveystarkastukset ovat perusteltuja kansanterveyden suojelemiseksi, joka on kuvatun terveysvalvonnan tavoitteena?
3)
Onko tarkastusmaksut, jotka määrätään maahantuojalle ensimmäisessä kysymyksessä kuvaillusta terveystarkastuksesta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi, katsottava ETY:n perustamissopimuksen 9 artiklassa tarkoitetuiksi vaikutukseltaan tulleja vastaaviksi maksuiksi tai ETY:n perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitetuiksi sisäisiksi maksuiksi, jos:
-
asianomaisen jäsenvaltion alueella olevissa kalankasvatuslaitoksissa suoritettavista terveystarkastuksista ei peritä lainkaan maksua;
-
merestä pyydettyjen kalojen tarkastus suoritetaan, kun lastit on tuotu kalahuutokauppoihin tai halleihin ja tarkastuksessa arvioidaan kalojen terveydentilaa, tuoreutta ja puhtautta, mutta maahantuontitarkastukset suoritetaan tullitoimipaikoissa, joissa arvioinnin kohteena ovat terveystodistus, kalojen kuljetustapa, säilymisaste sekä se, täyttävätkö kalat ne lainsäädännölliset edellytykset, joita maahantuova jäsenvaltio asettaa kalojen tarkastuksille ja maahantuonnille;
-
maahantuonnin tarkastusmaksut on maksettava rajaa ylitettäessä;
-
maihintuotujen kalojen tarkastusmaksut on vahvistettu yhdenmukaisiksi kalojen tilasta riippumatta, mutta muiden kuin kokonaisten ja käsittelemättömien maahantuotujen kalojen tarkastusmaksut ovat kaksinkertaisia verrattuna maihintuotujen kalojen tarkastusmaksuihin?
4)
Jos edeltävään kysymykseen vastataan siten, että edellä kuvattuja tarkastusmaksuja ei ole pidettävä vaikutukseltaan tulleja vastaavina maksuina mutta että niitä voidaan pitää osana ETY:n perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitettua sisäistä verotusjärjestelmää, onko tällöin kysymys tässä artiklassa kielletystä syrjinnästä, jos maihintuotujen kalojen tarkastusmaksut on vahvistettu yhdenmukaisiksi kalojen tilasta riippumatta, mutta muiden kuin kokonaisten ja käsittelemättömien maahantuotujen kalojen tarkastusmaksut ovat kaksinkertaisia verrattuna maihintuotujen kalojen tarkastusmaksuihin?"
10
Yhteisöjen tuomioistuimelle esittämissään huomautuksissa komissio ilmaisee epäilyksensä Belgian soveltaman terveystarkastusjärjestelmän yhteensopivuudesta perustamissopimuksen kanssa ilmeisesti kuitenkaan kyseenalaistamatta järjestelmän periaatetta. Komissio esittää, että se on pannut vireille tätä valvontajärjestelmää koskevan tutkimuksen, mutta ei voi vielä antaa lopullista arviota asiasta. Komissio katsoo kuitenkin, että Belgian asetusten säännöksillä käyttöön otettu kaksinkertainen valvonta on yhteensopimaton perustamissopimuksen vaatimusten kanssa ainakin siltä osin kuin kysymyksessä ovat sellaisista muista yhteisön jäsenvaltioista tuodut kalat, joissa on jo lainsäädännöllisesti varmistettu mitä suuremmassa määrin luotettava ja samankaltainen turva.
11
Tarkastusmaksun osalta komissio katsoo, että kysymyksessä on perustamissopimuksessa kielletty, vaikutukseltaan tulleja vastaava maksu. Komission mukaan eräästä koko yhteisöä koskevasta tutkimuksesta ilmenee, että terveystarkastusmaksut on poistettu Belgiaa lukuun ottamatta kaikista jäsenvaltioista, ja ottamatta huomioon yhtä jäsenvaltiota, jonka osalta komissiolla ei vielä ole varmoja tietoja.
12
Tanskan hallituksen mukaan ei ole epäilystä siitä, etteivätkö jäsenvaltiot periaatteessa voisi vahvistaa ja soveltaa sääntöjä kaloja koskevista terveystarkastuksista. Kansallisten viranomaisten tehtävänä on järjestää sellainen yhdenmukainen ja varma valvontajärjestelmä, joka voi toimia käytännössä aiheuttamatta kohtuuttomia hallinnollisia kustannuksia, ja tätä varten nämä viranomaiset voivat käyttää asianmukaista harkintavaltaa sillä edellytyksellä, että ne noudattavat velvoitetta olla kohtelematta eri tavalla omaa tuotantoaan ja maahantuotuja tavaroita. Riitauttamatta Belgian valvontajärjestelmän periaatetta Tanskan hallitus kuitenkin kiinnittää huomiota tiettyihin tämän järjestelmän yksityiskohtaisiin sääntöihin, joista aiheutuisi haittaa yhteisön sisäiselle kaupalle. Vuorokautta aikaisemmin tehtävä maahantuonti-ilmoitus ja hallintoviranomaisten päätös mahdollisesta tuontihetkestä ovat Tanskan hallituksen mukaan omiaan haittaamaan tämän helposti pilaantuvan tuotteen kuljetusta, joka on saatettava myyntiin äärimmäisen nopeasti. Pakastetun kalan osalta Tanskan hallitus katsoo, että valvonnan kaksinkertaistaminen siten, että valvontaa suoritetaan maahantuonnin yhteydessä ja sittemmin vielä maahantuojan tiloissa, voi aiheettomasti haitata maahantuojaa.
13
Tarkastusmaksun osalta Tanskan hallitus katsoo, että käsiteltävänä olevan asian kannalta ei ole merkitystä sillä, tarkastellaanko Belgiassa sovellettavaa maksua perustamissopimuksen 9 vai 95 artiklan perusteella. Tämä maksujärjestelmä on luokittelusta riippumatta syrjivä sen vuoksi, että kansallisia tuotteita ja maahantuotuja tuotteita ei kohdella samojen perusteiden mukaisesti. Tanskan hallitus painottaa erityisesti sitä, että maahantuotujen kalojen tapauksessa maksut erotellaan kalojen käsittelyasteen mukaan, vaikka maihintuoduista kaloista kannetaan niiden käsittelyn asteesta riippumatta aina alhaisempi maksu. Tanskan hallitus täsmentää, että Tanska ei kanna lainkaan tulleja tai maksuja Tanskassa suoritetuista yleisistä tai järjestelmällisistä terveystarkastuksista.
14
Ranskan hallitus esittää, että koska ei ole olemassa yhteisön säännöstöä, jolla yhdenmukaistettaisiin kansalliset terveystarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt, terveystarkastukset kuuluvat kiistatta perustamissopimuksen 36 artiklassa määrätyn poikkeuksen alaan. Ranskan hallituksen mielestä voidaan tuskin kuitenkaan kieltää, etteivätkö tietyt Brüggen Rechtbank van Eerste Aanlegin esittämässä ensimmäisessä kysymyksessä mainitut piirteet olisi omiaan tekemään kalojen tuontia muista ETY:n jäsenvaltioista kalliimmaksi ja vaikeammaksi. Vaatimus suorittaa tarkastuksia sekä alkuperämaassa että määrämaassa on Ranskan hallituksen mukaan, toisin kuin komission mukaan, perusteltua sen vuoksi, että kyseessä oleva tuote on helposti pilaantuva ja että tuotteen kuljetuksessa on omat riskinsä. Ranskan hallitus on sitä mieltä, että on tärkeää, että kalojen osalta suoritetaan terveystarkastuksia heti saaliin purkamisesta lähtien kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa kuluttajamyyntiin asti. Tässä suhteessa pelkät yksittäiset tarkastukset eivät ole riittäviä.
15
Tarkastusmaksun osalta Ranskan hallitus katsoo, että kysymyksessä on perustamissopimuksessa kielletty, vaikutukseltaan tulleja vastaava maksu. Ranskan hallitus huomauttaa, että siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin luokittelisi maksun perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitetuksi sisäiseksi maksuksi, tämän maksun kantamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt olisivat syrjiviä sen vuoksi, että maihintuotuja kaloja ja maahantuotuja kaloja kohdeltaisiin eri tavalla erityisesti sen vuoksi, että Belgian lainsäädännössä tehdään ero käsiteltyjen ja käsittelemättömien kalojen välillä. Tältä osin Ranskan hallitus kiinnittää huomiota sekaannukseen, joka aiheutuu siitä, että tämä Belgian lainsäädännössä vahvistettu erottelu ei vastaa yhteisen tullitariffin luokittelua (eli nimikkeitä 03.01 ja 03.02).
16
Belgian hallitus on suullisen käsittelyn aikana puolustanut riidanalaisen tarkastusjärjestelmän yhteensopivuutta perustamissopimuksen määräysten kanssa. Se muistuttaa, että perustamissopimuksen 36 artiklan mukaan se, mitä 30-34 artiklassa määrätään, ei estä sellaisia tuontia koskevia kieltoja, jotka ovat perusteltuja ihmisten terveyden suojelemiseksi. Tämän vuoksi ei periaatetta terveystarkastusten suorittamisesta ennen kalojen saattamista kulutukseen voida pitää yhteensopimattomana yhteisön oikeusjärjestyksen kanssa. Tätä valvontaa suoritetaan 15.4.1965 annetun lain ja 30.4.1976 annetun kuninkaan asetuksen nojalla harjoittamatta minkäänlaista syrjintää sen mukaan, ovatko kysymyksessä maahantuodut, maihintuodut vai kasvatuslaitoksista peräisin olevat kalat. Mitä tulee pääasian kantajien esittämään väitteeseen siitä, että sekä lähettäjämaassa että määrämaassa suoritetut tarkastukset aiheuttavat valvonnan kaksinkertaistumisen, Belgian hallitus huomauttaa, että tämä valvonnan toistaminen on välttämätöntä, jotta voitaisiin ottaa huomioon olot, joissa tätä helposti pilaantuvaa tuotetta kuljetetaan pitkiä matkoja.
17
Tarkastusmaksun osalta Belgia hallitus esittää, että tämän maksun tarkoituksena on rahoittaa terveystarkastukset, joita ei suoriteta kalojen maahantuonnin vuoksi, vaan silloin, kun kalat niiden alkuperästä riippumatta saatetaan kulutukseen Belgian alueella. Käsiteltyjen ja käsittelemättömien kalojen tarkastusmaksun eron, johon useat asianosaiset ovat viitanneet, osalta Belgian hallitus kiinnittää huomiota siihen seikkaan, että kokemuksen mukaan kalan käsittely, eli sen paloittelu ja puhdistus, vähentää kalan painoa noin 50 prosentilla, mikä selittää sen, miksi käsiteltyjen kalojen tarkastuksesta kannettava maksu on kaksi kertaa suurempi kuin käsittelemättömien kalojen tarkastuksesta kannettava maksu. Belgian hallitus ei kiistä sitä, että maihintuotujen kalojen tarkastusmaksu vastaa ainoastaan käsittelemättömien kalojen tarkastuksesta perittävää maksua. Hallitus selittää tämän seikan sillä, että tällä hetkellä Belgian kalastuslaivastossa ei ole aluksia, joissa kalat voitaisiin käsitellä jo merellä. Hallitus myöntää, että sovellettavaa sääntöä on muutettava, kun Belgian aluksissa on laitteet kalojen käsittelyä varten. Belgian hallituksen mukaan ei siis voida puhua maahantuotujen kalojen verotuksellisesta syrjinnästä.
18
Belgian hallitus katsoo siis, että terveystarkastusten suorittamista ei voida katsoa vaikutukseltaan määrällistä rajoitusta vastaavaksi toimenpiteeksi ja että tarkastusmaksua ei voida luokitella vaikutukseltaan tulleja vastaavaksi maksuksi.
Terveystarkastusten yhteensopivuus perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan kanssa (ensimmäinen ja toinen kysymys)
19
Kahdella ensimmäisellä kysymyksellä, jotka koskevat perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan tulkintaa, kansallinen tuomioistuin kysyy pääasiallisesti, ovatko kalojen maahantuonnin yhteydessä suoritettavat terveystarkastukset periaatteessa yhteensopivia yhteisön oikeuden määräysten ja säännösten kanssa, ja jos näin on, ovatko tarkastusten yksityiskohtaiset säännöt, joihin ensimmäisessä kysymyksessä viitataan, perusteltuja 36 artiklassa tarkoitettujen edellytyksien vuoksi.
20
Perustamissopimuksen 30 artiklan mukaan jäsenvaltioiden väliset tuonnin määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet ovat kiellettyjä, "sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäljempänä olevien määräysten soveltamista". Tämä 30 artiklassa tehty varaus koskee erityisesti 36 artiklaa, jonka mukaan se, mitä 30-34 artiklassa määrätään, ei estä sellaisia tuontia koskevia kieltoja tai rajoituksia, jotka ovat perusteltuja muun muassa "ihmisten terveyden ja elämän suojelemiseksi". Saman artiklan toisessa virkkeessä lisätään kuitenkin, että nämä kiellot ja rajoitukset eivät "kuitenkaan saa olla keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen".
21
Yhteisöjen tuomioistuin on alaa koskevassa vakiintuneessa oikeuskäytännössä painottanut, että 30 artiklassa pyritään poistamaan jäsenvaltioiden väliltä kaikki tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteet ja erityisesti sellaiset esteet, jotka koskevat etenkin tuontituotteita tai joita sovelletaan eri edellytysten mukaisesti tuontituotteisiin ja kotimaisiin tuotteisiin siten, että tuontituotteiden kaupan pitäminen vaikeutuu tai tulee kalliimmaksi (asia 4/75, Rewe, tuomio 8.7.1975, Kok. 1975, s. 843; asia 104/75, de Peijper, tuomio 20.5.1976, Kok. 1976, s. 613; asia 35/76, Simmenthal, tuomio 15.12.1976, Kok. 1976, s. 1871; asia 153/78, komissio v. Saksan liittotasavalta, tuomio 12.7.1979, Kok. 1979, s. 2555; asia 251/78, Denkavit, tuomio 8.11.1979, Kok. 1979, s. 3369).
22
Perustamissopimuksen 36 artiklasta seuraa kuitenkin, että tuonnin yhteydessä tapahtuvat tarkastukset ovat yhteensopivia perustamissopimuksen kanssa, jos ne ovat perusteltuja kansanterveyden suojelemiseksi ja jos ne eivät ole keino tuotteiden tuonnin mielivaltaiseen syrjintään tai peiteltyyn rajoittamiseen. Jos terveystarkastus täyttää nämä edellytykset, perustamissopimuksen 30 artiklassa ei aseteta esteitä tällaisen toimenpiteen soveltamiselle.
23
Esitettyihin kysymyksiin on vastattava nämä periaatteet huomioon ottaen.
24
Tältä osin on otettava huomioon, että tällä hetkellä yhteisössä ei ole olemassa yhteisiä tai yhdenmukaistettuja sääntöjä kalojen terveystarkastuksista. Asian käsittelyn yhteydessä mainitun 19.1.1976 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 113/76 (EYVL L 20, s. 29) tarkoituksena on vahvistaa yhteiset säännöt tiettyjen tuoreiden tai jäähdytettyjen kalojen kaupan pitämiselle, eikä tässä asetuksessa säädetä terveystarkastuksista.
25
Näin ollen jäsenvaltioiden tehtävänä on järjestää tämän alan terveysvalvonta ja soveltaa sitä kalojen markkinoille saattamisen eri vaiheissa. Koska kansanterveyden suojelemiseksi perustellut kaupan rajoitukset on nimenomaisesti hyväksytty perustamissopimuksen 36 artiklassa ja koska yhteisössä ei toistaiseksi ole annettu tällä alalla yhteisiä tai yhdenmukaistettuja sääntöjä, ei voida katsoa, että se, että muista jäsenvaltioista tuotuihin kaloihin sovelletaan terveystarkastuksia, joita jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti sovelletaan merikaloihin, jotka puretaan aluksista tämän jäsenvaltion satamissa, edes periaatteessa olisi perustamissopimuksessa kielletty toimenpide.
26
Ei ole kiistetty, etteivätkö kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevat toimenpiteet olisi luonteeltaan terveystarkastuksia ja siten periaatteessa 36 artiklassa määrätyn poikkeuksen alaan kuuluvia. Tämä toteamus jättää kuitenkin avoimeksi kysymyksen siitä, voivatko kansallisen tuomioistuimen mainitsemat erilaiset yksityiskohtaiset säännöt mahdollisesti peitellysti rajoittaa jäsenvaltioiden välistä kauppaa siten, että nämä tarkastukset menettävät kyseisessä artiklassa tarkoitetun oikeutuksensa.
27
On mahdollista, että tietyillä ensimmäisessä kysymyksessä mainituilla yksityiskohtaisilla säännöillä tai näiden sääntöjen yhdistelmillä olisi tällainen vaikutus. Kansallisen tuomioistuimen mainitsemien erilaisten tekijöiden johdosta on esitettävä seuraavia toteamuksia.
28
Vaatimus vähintään 24 tuntia ennen tuontia tehtävästä kirjallisesta ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti yksityiskohtaisesta ilmoituksesta vaikuttaa yhteensopimattomalta tämän alan liiketoimien ja kuljetusten suorittamisen nopeuden kanssa, kun otetaan huomioon, että kyseinen tuote pilaantuu helposti. Mitä tulee siihen, että tulliviranomaiset määrittelevät tarkastuspaikat ja näiden paikkojen aukiolopäivät ja -ajat, on todettava, että jos osoittautuisi, että nämä toimenpiteet haittaavat tuontia, nämä säännökset olisivat perusteltuja ainoastaan silloin, jos voitaisiin osoittaa, että ne vastaavat julkisten terveyspalvelujen järjestämistä koskevia objektiivisia vaatimuksia. Sama toteamus pätee myös kansallisen tuomioistuimen mainitsemiin yksityiskohtaisiin teknisiin sääntöihin, jos osoittautuisi, että hallintoviranomaisten asettamien vaatimusten ja tarkastusten toteuttamisen välillä ei ole järkevää suhdetta.
29
Vaatimuksesta, joka koskee sitä, että jo lähettäjämaassa vastaavien tarkastusten kohteena olleet tavarat on tarkastettava uudelleen maahantuonnin yhteydessä, on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin on 8.11.1979 antamassaan tuomiossa (asia 251/78, Denkavit, Kok. 1979, s. 3395) todennut, että sekä viejämaassa että tuojamaassa suoritettava kaksinkertainen valvonta voi tietyissä olosuhteissa ylittää perustamissopimuksen 36 artiklassa sallitun, jos terveyteen liittyvät tarpeet on mahdollista täyttää yhtä tehokkaasti yhteisön sisäistä kauppaa vähemmän rajoittavin toimenpitein. Koska kalat oli tässä tapauksessa jo lähettäjämaassa tarkastettu vastaanottajavaltion lainsäädännössä säädettyjen normien mukaisesti, maahantuonnin yhteydessä suoritettavan valvonnan on joka tapauksessa rajoituttava toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on torjua kuljetuksesta aiheutuvat vaarat tai muut lähdön yhteydessä suoritetun valvonnan jälkeisistä toimenpiteistä mahdollisesti aiheutuvat vaarat.
30
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on edeltävien toteamusten valossa tutkia, ovatko, ja jos ovat, niin missä määrin, Belgian viranomaisten soveltamat terveystarkastusten yksityiskohtaiset säännöt omiaan muodostamaan kielletyn rajoituksen yhteisön sisäisessä kaupassa.
31
Kahteen ensimmäiseen kysymykseen on siis vastattava, että koska ei ole olemassa yhteisiä tai yhdenmukaistettuja sääntöjä kaloja koskevista terveystarkastuksista, jäsenvaltioiden soveltamia tarkastustoimenpiteitä ei periaatteessa voida pitää perustamissopimuksessa kiellettynä rajoituksena, mutta on katsottava, että sellaiset soveltamissäännöt, joissa ylitetään se, mikä on valvonnan kannalta tarpeen, ja jotka sinänsä voivat haitata tai rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa, ovat 30 ja 36 artiklassa tarkoitettuja vaikutukseltaan määrällisiä rajoituksia vastaavia toimenpiteitä.
Tarkastusmaksun yhteensopivuus yhteisön oikeuden kanssa (kolmas ja viides kysymys)
32
Kolmannella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin kiinnittää huomiota tiettyihin kyseessä olevassa tarkastusjärjestelmässä oleviin eroihin ja pyytää yhteisöjen tuomioistuinta ilmoittamaan, millä perustein kyseessä olevan tarkastusmaksun kaltainen maksu voidaan luokitella joko ETY:n perustamissopimuksen 9, 12 ja 13 artiklassa tarkoitetuksi vaikutukseltaan tulleja vastaavaksi maksuksi tai ETY:n perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitetuksi sisäiseksi maksuksi. Erot, joihin kansallinen tuomioistuin viittaa, koskevat kasvatettujen kalojen tapauksessa sitä, ovatko kalat maahantuotuja vai valtion alueella sijaitsevissa kalankasvatuslaitoksissa kasvatettuja, ja merestä pyydettyjen kalojen tapauksessa sitä, ovatko kalat maihintuotuja vai maahantuotuja.
33
Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen, asiassa 29/72, Marimex 14.12.1972 annetussa tuomiossa (Kok. 1972, s. 1309) ensimmäisen kerran ilmaistun oikeuskäytännön mukaisesti se, mitä perustamissopimuksen määräyksiä sovelletaan maahantuonnin yhteydessä suoritettavista terveystarkastuksista kannettaviin maksuihin riippuu siitä, onko kyseiset maksut määrätty sellaisin omin perustein, jotka eivät ole rinnastettavissa niiden maksujen, jotka mahdollisesti kohdistuvat vastaaviin kotimaisiin tuotteisiin, määräämisessä käytettäviin perusteisiin, vai onko kysymys maksuista, jotka kuuluvat sellaiseen valtion sisäisten maksujen yleiseen järjestelmään, jota kysymyksessä olevia tarkastuksia varten sovelletaan järjestelmällisesti ja samoin perustein sekä kotimaisiin että tuontituotteisiin.
34
Yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa sekä useammissa myöhemmissä asioissa (asia 39/73, Rewe, tuomio 11.10.1973, Kok. 1973, s. 1039; asia 21/75, Schroeder, tuomio 9.7.1975, Kok. 1975, s. 905; asia 87/75, Bresciani, tuomio 5.2.1976, Kok. 1976, s. 129; asia 35/76, Simmenthal, tuomio 15.12.1976, Kok. 1976, s. 1871; asia 132/78, Denkavit Loire, tuomio 31.5.1979, Kok. 1979, s. 1923) joutunut luokittelemaan usean tyyppiset terveysmaksut vaikutukseltaan tulleja vastaaviksi maksuiksi sen vuoksi, että maahantuonnin yhteydessä terveystarkastuksen kohteeksi joutuvista tuotteista kannettavat maksut ja kotimaisten tuotteiden tarkastusten yhteydessä kannettavat maksut eivät ole riittävästi vastanneet toisiaan.
35
Järjestelmää, josta kansallisen tuomioistuimen on annettava ratkaisunsa, on tarkasteltava nämä perusteet huomioon ottaen.
36
Tässä tapauksessa ei voida jättää ottamatta huomioon sitä, että tarkastusmaksun kantaminen on osa ainoastaan yhtä samasta perustana olevasta laista johdettua säännöstöä. Tämän puhtaasti muodollisen perusteen huomioon ot- taminen ei kuitenkaan ole riittävää, jotta riidanalaisen maksujärjestelmän yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa voitaisiin arvioida, vaan tällainen arviointi on tehtävä ottaen huomioon kyseisen säännöstön sisältö ja vaikutukset.
37
Tältä osin kansallinen tuomioistuin esittää, että maahantuotujen kasvatettujen kalojen tarkastuksesta kannetaan maksu, kun taas valtion alueella sijaitsevia kalankasvatuslaitoksia koskeva tarkastusjärjestelmä ei käsitä lainkaan tarkastusmaksuja. Jollei kansallisen tuomioistuimen esittämistä tosiseikkoja koskevista toteamuksista muuta johdu, on todettava, että yhteisön oikeuden kannalta maahantuotujen kasvatettujen kalojen tarkastuksesta kannettava maksu on vaikutukseltaan tulleja vastaava maksu, jos lainsäädännöllinen tilanne on sellainen, että valtion alueella sijaitsevista kalankasvatuslaitoksista tulevien kalojen terveystarkastuksista ei oikeudellisesti tai tosiasiallisesti kanneta lainkaan maksua.
38
Merestä pyydettyjen kalojen osalta kansallinen tuomioistuin kiinnittää huomiota siihen, että maihintuotujen kalojen tapauksessa tarkastusmaksun kantavat kunnalliset viranomaiset kalojen aluksesta purkamisen yhteydessä, kun taas maahantuotujen kalojen tapauksessa tämä maksu kannetaan valtion tullihallintoviranomaisten toimesta. Kummankaan tapauksen osalta ei kiistetä sitä, etteikö näiden maksujen kantamisen suoranaisena tai välillisenä tarkoituksena olisi terveystarkastuksista aiheutuvien kustannusten kattaminen.
39
Tilanteen analyysista ilmenee, että maksun kantamista koskevien hallinnollisten yksityiskohtaisten sääntöjen ero johtuu siitä, että maihintuotujen, pyynnistä lähtien kotimaisiksi tuotteiksi katsottujen kalojen tarkastus ei kuulu tulliviranomaisten toimivaltaan, kun taas maahantuotujen kalojen tarkastus voidaan toteuttaa ainoastaan tullihallintoviranomaisten toimesta, joko meri- tai maarajalla tai alueen sisällä lastin määräpaikassa, minkä vuoksi tähän järjestelmien eroavuuteen on siis olemassa objektiivinen syy. Ei ainakaan ole osoitettu, että se, että hallinnollinen toimivalta on tarkastusmaksun kantamisen ja käytön osalta jakautunut kunnallisviranomaisten ja tulliviranomaisten kesken, vaikuttaisi tämän maksun perustaan ja määrään. Nämä seikat voidaan siis jättää huomioimatta, kun tarkastellaan riidanalaisen järjestelmän yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa, koska tätä yhteensopivuutta on arvioitava ottaen huomioon se vaikutus, joka riidanalaisen maksun kantamisella on yhteisön sisäiseen kauppaan.
40
Riidanalaisen järjestelmän muista piirteistä sen sijaan johtuu, että on katsottava, että kyseessä oleva tarkastusmaksu on todellisuudessa vaikutukseltaan tulleja vastaava maksu.
41
Tältä osin on todettava, että tarkastusmaksun määräämisperuste ja määrä on vahvistettu käyttäen eri kriteerejä, mikä vaikeuttaa näiden kahden järjestelmän vertailemista. Lisäksi vertailun vaikeutta lisää se, että kriteerit, joihin kyseessä olevan lainsäädäntö pohjautuu, eivät ole yhteneväisiä sen luokituksen kanssa, jota komissio on käyttänyt kalastustuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annettua asetusta (ETY) N:o 100/76 varten (EYVL N:o L 20, s. 1), eivätkä yhteisen tullitariffin eivätkä kaupan tilastojen kanssa.
42
Lisäksi tarkastusmaksun vahvistamista koskevissa säännöissä säädetään maihintuotujen kalojen osalta yhdenmukaisen kilokohtaisen maksun soveltamisesta, kun taas maahantuotujen kalojen tarkastusmaksua, joka on vahvistettu satoja kilogrammoja ja sadan kilogramman osia kohden, sovelletaan eri tavalla käsiteltyihin kaloihin ja muihin kaloihin siten, että käsiteltyjen kalojen tarkastusmaksu on kaksi kertaa suurempi kuin käsittelemättömien kalojen tarkastusmaksu. Vaikka asiakirja-aineistosta ei tältä osin ilmenekään mitään, voidaan olettaa, että maahantuodut kalat luokitellaan jo kuljetuksestakin aiheutuvien tarpeiden vuoksi ennen kaikkea käsiteltyjen kalojen luokkaan, jonka tarkastusmaksu on suurempi kuin käsittelemättömien kalojen tarkastusmaksu.
43
Kolmanteen kysymykseen on siis vastattava, että sellaista maahantuotujen kalojen terveystarkastuksista kannettavaa tarkastusmaksua, joka määritetään ja kannetaan ilman objektiivisia perusteluja sellaisten tavaran luonnetta ja tilaa koskevin omien perusteiden mukaisesti, jotka eivät vastaa samankaltaisiin kotimaisiin tuotteisiin kohdistuvien maksujen vahvistamisessa käytettäviä perusteita, on pidettävä perustamissopimuksen 9, 12 ja 13 artiklassa kiellettynä, vaikutukseltaan tulleja vastaavana maksuna.
44
Tämän vastauksen vuoksi neljänteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
45
Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Ranskan tasavallan, Tanskan kuningaskunnan ja Belgian kuningaskunnan hallituksille sekä Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut Brüggen Rechtbank van Eerste Aanlegin 5.3.1980 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1)
Koska ei ole olemassa yhteisiä tai yhdenmukaistettuja sääntöjä kaloja koskevista terveystarkastuksista, jäsenvaltioiden soveltamia tarkastustoimenpiteitä ei periaatteessa voida pitää perustamissopimuksessa kiellettynä rajoituksena. On kuitenkin katsottava, että sellaiset soveltamissäännöt, joissa ylitetään se, mikä on valvonnan kannalta tarpeen, ja jotka sinänsä voivat haitata tai rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa, ovat perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklassa tarkoitettuja vaikutukseltaan määrällisiä rajoituksia vastaavia toimenpiteitä.
2)
Sellaista maahantuotujen kalojen terveystarkastuksista kannettavaa tarkastusmaksua, joka määritetään ja kannetaan ilman objektiivisia perusteluja sellaisten tavaran luonnetta ja tilaa koskevien omien perusteiden mukaisesti, jotka eivät vastaa samankaltaisiin kotimaisiin tuotteisiin kohdistuvien maksujen vahvistamisessa käytettäviä perusteita, on pidettävä perustamissopimuksen 9, 12 ja 13 artiklassa kiellettynä, vaikutukseltaan tulleja vastaavana maksuna.