62021CC0393
GENERALINIO ADVOKATO
PRIIT PIKAMÄE IŠVADA,
pateikta 2022 m. spalio 20 d. (
1
)
Byla C‑393/21
Lufthansa Technik AERO Alzey GmbH,
dalyvaujant
Arik Air Limited,
Asset Management Corporation of Nigeria (AMCON),
antstoliui Marekui Petrovskiui
(Aukščiausiojo Teismo (Lietuva) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Reglamentas (EB) Nr. 805/2004 – Neginčytinų reikalavimų Europos vykdomasis raštas – Europos vykdomuoju raštu pripažinto teismo sprendimo vykdymo sustabdymas – Sąlygos – Nepaprastos aplinkybės – Sąvoka – Vykdymo proceso ribojimo priemonės – Pripažinimo Europos vykdomuoju raštu pasekmės – Europos vykdomuoju raštu pripažinto teismo sprendimo vykdytinumo sustabdymas kilmės valstybėje narėje“
1.
Normos rengimo procesas, nesvarbu, ar tai būtų nacionalinė, ar (ypač) Europos norma, dažnai yra sudėtingas ir reikalauja daug darbo. Be to, galutinai priimtuose tekstuose neretai pasitaiko aptakiai suformuluotų nuostatų, kuriomis siekiama išspręsti problemas, kilusias derantis dėl šios normos, ir atsakyti į tuos klausimus, kurių neišsprendė teisės aktų leidėjas, paliekama teismui.
2.
Šioje byloje Teisingumo Teismui reikės išaiškinti Reglamento (EB) Nr. 805/2004 (
2
) 23 straipsnyje vartojamą „daug savyje talpinančią“„nepaprastų aplinkybių“ sąvoką, kuri lemia valstybės narės, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, teismo ar kompetentingos institucijos galimybę sustabdyti sprendimo, kilmės valstybėje narėje pripažinto Europos vykdomuoju raštu (toliau – EVR), vykdymą.
I. Teisinis pagrindas
3.
Šioje byloje svarbūs Reglamento Nr. 805/2004 6, 10, 11, 21 ir 23 straipsniai.
II. Faktinės aplinkybės, pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
4.
2019 m. birželio 14 d.Amtsgericht Hünfeld (Hiunfeldo apylinkės teismas, Vokietija) priėmė Arik Air Ltd skirtą įsakymą sumokėti 2292993,32 EUR sumą su palūkanomis bendrovei Lufthansa Technik aero Alzey GmbH, o 2019 m. spalio 24 d. išdavė dalinį vykdomąjį raštą, kuriuo remdamasis šis teismas patvirtino ir 2019 m. gruodžio 2 d. išdavė EVR pažymėjimą.
5.
Lietuvoje veiklą vykdantis teismo antstolis gavo vykdymo prašymą pagal šį pažymėjimą, ir 2020 m. sausio 24 d. buvo areštuotas Arik Air priklausantis civilinis orlaivis.
6.
Arik Air, remdamasi Reglamento Nr. 805/2004 10 straipsniu, kreipėsi į Landgericht Frankfurt am Main (Frankfurto prie Maino apygardos teismas, Vokietija) su prašymu panaikinti EVR pažymėjimą ir nutraukti priverstinį skolos išieškojimą (
3
), šį prašymą grindė tuo, kad nebuvo tinkamai įteikti Amtsgericht Hünfeld (Hiunfeldo apylinkės teismas) procesiniai dokumentai, ir tuo pačiu pagrindu grindė prieštaravimą dėl praleistų šio teismo priimto mokėjimo įsakymo pateikimo terminų.
7.
Bendrovė skolininkė taip pat kreipėsi į teismo antstolį, prašydama sustabdyti vykdymo procesą, kol bus priimtas galutinis Vokietijos teismo sprendimas dėl EVR pažymėjimo panaikinimo ir priverstinio skolos išieškojimo nutraukimo. 2020 m. kovo 25 d. akte antstolis atsisakė tenkinti šį prašymą ir nurodė, kad atitinkamuose nacionalinės teisės aktuose nenumatyta tokios sustabdymo galimybės, nes kilmės valstybės narės teisme nagrinėjama byla dėl pirminio teismo sprendimo panaikinimo.
8.
2020 m. balandžio 9 d. nutartyje Landgericht Frankfurt am Main (Frankfurto prie Maino apygardos teismas) nurodė, kad Amtsgericht Hünfeld (Hiunfeldo apylinkės teismas) priimto ir EVR pripažinto sprendimo priverstinis vykdymas bus sustabdytas tik sumokėjus 2000000 EUR užstatą (
4
), ir konstatavo, jog Arik Air neįrodė, kad vykdomasis dokumentas buvo išduotas neteisėtai ir kad ji ne dėl savo kaltės praleido terminą pareikšti prieštaravimą.
9.
Arik Air apskundė antstolio atsisakymą sustabdyti vykdymo procesą Kauno apylinkės teismui ir paprašė taikyti laikinąsias apsaugos priemones. 2020 m. birželio 11 d. nutartimi šis teismas skundą atmetė.
10.
Priimdamas sprendimą dėl Arik Air paduoto apeliacinio skundo dėl minėtos nutarties Kauno apygardos teismas 2020 m. rugsėjo 25 d. nutartimi panaikino pirmosios instancijos teismo nutartį ir nurodė sustabdyti vykdomąją bylą, kol bus priimtas galutinis Vokietijos teismo sprendimas dėl Arik Air prašymų. Apeliacinis teismas teigė, kad, atsižvelgiant į vykdymo procese galinčią kilti neproporcingai didelę žalą, EVR pažymėjimo apskundimas kilmės valstybės narės teismui yra pakankamas pagrindas stabdyti šią vykdomąją bylą. Be to, priešingai nei pirmosios instancijos teismas, apeliacinis teismas pažymėjo, kad Vokietijos teismo nurodytas užstatas šiuo bylos etapu nėra sumokėtas, todėl nėra jokio pagrindo šiam teismui spręsti dėl prašymo sustabdyti vykdymo veiksmus pagrįstumo.
11.
Lufthansa Technik AERO Alzey apskundė šią nutartį kasacine tvarka Lietuvos Aukščiausiajam Teismui, šis nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Kaip, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 805/2004 tikslus, inter alia, tikslą pagreitinti ir supaprastinti valstybių narių teismų sprendimų vykdymą bei veiksmingą teisės į teisingą teismą užtikrinimą, turi būti aiškinama Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio c punkte nurodyta „nepaprastų aplinkybių“ sąvoka? Kokia yra vykdymo valstybės narės kompetentingų institucijų diskrecija aiškinti „nepaprastų aplinkybių“ sąvoką?
2.
Ar sprendžiant dėl Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio c punkto taikymo reikšmingomis laikytinos aplinkybės, kaip susiklostė nagrinėjamoje byloje, susijusios su teismo procesu kilmės valstybėje, kuriame yra sprendžiamas klausimas dėl teismo sprendimo, kurio pagrindu buvo išduotas Europos vykdomasis raštas, panaikinimo? Pagal kokius kriterijus turi būti vertinamas apskundimo procesas kilmės valstybėje narėje ir kiek išsamus turi būti vykdymo valstybės narės kompetentingų institucijų atliekamas kilmės valstybėje narėje vykstančio proceso vertinimas?
3.
Koks yra vertinimo dalykas sprendžiant dėl Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje esančios sąvokos „nepaprastos aplinkybės“ taikymo – ar turi būti vertinama atitinkamos ginčo aplinkybės įtaka ginčijant kilmės valstybės teismo sprendimą kilmės valstybėje, ar analizuojama galima atitinkamos reglamento 23 straipsnyje nurodytos priemonės potenciali nauda ar žala, ar skolininko ekonominės galimybės įvykdyti teismo sprendimą, ar analizuojamos kitos aplinkybės?
4.
Ar pagal Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnį galimas kelių šiame straipsnyje nurodytų priemonių taikymas tuo pačiu metu? Jei atsakymas į šį klausimą būtų teigiamas, kokiais kriterijais remiantis vykdymo valstybės kompetentingos institucijos turi remtis, spręsdamos dėl kelių minėtų priemonių taikymo pagrįstumo [ir] proporcingumo?
5.
Ar kilmės valstybės teismo sprendimui dėl vykdytinumo sustabdymo (panaikinimo) taikytinas [Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 (
5
)] 36 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas teisinis režimas, ar taikomas teisinis režimas, panašus į nurodytą minėto reglamento 44 straipsnio 2 dalyje?“
III. Procesas Teisingumo Teisme
12.
Kasatorė pagrindinėje byloje, Lietuvos vyriausybė ir Europos Komisija pateikė rašytines pastabas. 2022 m. rugsėjo 8 d. teismo posėdyje šalys pagrindinėje byloje, Lietuvos vyriausybė ir Komisija pateikė žodines pastabas.
IV. Analizė
A.
Dėl pirmojo, antrojo, trečiojo ir ketvirtojo prejudicinių klausimų
13.
Šiais keturiais prejudiciniais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia Teisingumo Teismo dėl Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio reikšmės ir taikymo srities, kiek tai susiję su „nepaprastų aplinkybių“ sąvokos, pateisinančios vykdymo proceso sustabdymą, ir vykdymo bylą nagrinėjančio teismo jurisdikcijos apimties šiuo klausimu (pirmasis, antrasis ir trečiasis klausimai), supratimu ir galimybe taikyti šią priemonę kartu su to paties vykdymo proceso ribojimu (ketvirtasis klausimas).
14.
Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją iš vienodo Sąjungos teisės taikymo ir lygybės principo reikalavimų matyti, kad, kai Sąjungos teisės nuostatoje aiškiai nedaroma nuorodos į valstybių narių teisę, norint nustatyti šios nuostatos prasmę ir apimtį, jos reikšmė visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinama savarankiškai ir vienodai, atsižvelgiant ne tik į nuostatos formuluotę, bet ir jos kontekstą ir nagrinėjamu teisės aktu siekiamą tikslą (
6
).
15.
Reikia konstatuoti, kad Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje nėra jokios nuorodos į valstybių narių teisę. Nors šio reglamento 20 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad vykdymo procesas reglamentuojamas valstybės narės, kurioje vykdomas teismo sprendimas, teisės, tai turi būti daroma nepažeidžiant minėto reglamento IV skyriaus nuostatų, visų pirma 23 straipsnio, kuriame aiškiai apibrėžiamos galimos vykdymo proceso sustabdymo ar apribojimo sąlygos konkrečiu atveju, kai skolininkas prieš tai kreipiasi į kilmės valstybės narės teismą (
7
).
16.
Mano nuomone, Reglamento Nr. 805/2004 20 straipsnio 1 dalyje esanti nuoroda į vykdančiosios valstybės narės teisę nesusijusi su „nepaprastų aplinkybių“ sąvokos, kuri yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka, sudedamosiomis dalimis. Ši nuoroda taip pat nesusijusi su vykdymo proceso apribojimo ir sustabdymo tarpusavio ryšio klausimu.
17.
Reikia priminti, kad vienodas Sąjungos teisės taikymas yra pagrindinis Europos teisinės sistemos reikalavimas (
8
) ir šiuo atveju lemia EVR pripažintų teismo sprendimų laisvo judėjimo tikslo įgyvendinimą pagal Reglamento Nr. 805/2004 1 straipsnį. Todėl šiam vienodam taikymui būtina, kad tokio sprendimo vykdymo proceso sustabdymui, kartu taikant nacionalines proceso normas, susijusias, be kita ko, su bylos iškėlimo dokumento forma, procese dalyvaujančiomis institucijomis ar taikytinais terminais, visose valstybėse narėse būtų taikomos vienodos sąlygos.
1. Dėl pažodinio aiškinimo
18.
Šios nuostatos prasmę ir taikymo sritį gali padėti išsiaiškinti paprastas pažodinis Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio aiškinimas.
19.
Pirma, vykdymo proceso sustabdymas arba apribojimas, kurie galimi tik skolininko iniciatyva, numatyti konkrečiu atveju, t. y. vykdymo proceso sustabdymas ar apribojimas neatsiejami nuo vykstančio teismo proceso, kurį tas pats skolininkas pradėjo kilmės valstybėje narėje dėl EVR pripažinto teismo sprendimo arba paties pažymėjimo, kad jis būtų ištaisytas arba panaikintas pagal Reglamento Nr. 805/2004 10 straipsnį. Tai yra išankstinė, būtina, bet nepakankama sąlyga.
20.
Antra, Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje nurodyta, kad valstybės narės, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, teismas arba kompetentinga institucija „gali“ apriboti arba sustabdyti vykdymo procesą. Tai, kad vartojamas šis veiksmažodis, rodo, kad tai yra teisė, kurios įgyvendinimas priklauso nuo atitinkamam subjektui paliktos didelės diskrecijos, nes vien EVR pripažinto sprendimo ginčijimas ar prašymo ištaisyti ar panaikinti EVR pažymėjimą pateikimas kilmės valstybėje narėje savaime nebūtinai lemia vykdymo proceso apribojimą ar sustabdymą. Vis dėlto ši diskrecija yra ribota, kiek tai susiję su sustabdymo priemone, kurios paskelbimas priklauso nuo nepaprastų aplinkybių konstatavimo.
21.
Nors Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio formuluotė nepateikia jokios naudingos informacijos, kuri padėtų apibrėžti sąvoką „nepaprastos aplinkybės“, reikia pažymėti, kad bendrinėje kalboje būdvardis „nepaprastas“ yra žodžio „retas“ sinonimas. Išankstinė sąlyga, susijusi su išimtinio pobūdžio situacija, reiškia, kad sustabdymas buvo suprantamas kaip nuo normos nukrypstanti, išimtinė priemonė. Kadangi Sąjungos teisės aktų leidėjas numatė, kad vykdymo procesas turi būti stabdomas tik išimtiniais atvejais, Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnis neabejotinai turi būti aiškinamas siaurai (
9
).
22.
Trečia, nurodant tris sprendimus (
10
), kuriuos vykdančiojoje valstybėje narėje gali priimti teismas ar kompetentinga institucija, jie atskiriami jungtuku „arba“, kuris kalbiniu požiūriu gali reikšti arba alternatyvą, arba kumuliaciją (
11
). Dar reikėtų pažymėti, kad Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnis pavadintas „Teismo sprendimo vykdymo atidėjimas arba apribojimas“ (
12
).
2. Dėl teleologinio aiškinimo
23.
Iš Reglamento Nr. 805/2004 1 straipsnio formuluotės matyti, kad juo siekiama užtikrinti, kad, esant neginčytiniems reikalavimams, būtų užtikrintas laisvas sprendimų judėjimas visose valstybėse narėse, nesant reikalo prieš pripažinimą ir vykdymą pradėti tarpinę procedūrą vykdančiojoje valstybėje narėje. Valstybių narių tarpusavio pasitikėjimo principas, kuris visų pirma grindžiamas tarpusavio pasitikėjimu vykdant teisingumą šiose valstybėse ir į kurį daroma nuoroda šio reglamento 18 konstatuojamojoje dalyje, pagal to paties reglamento 5 straipsnį išreiškiamas teismo sprendimų, kurie kilmės valstybėje narėje buvo pripažinti EVR, pripažinimu ir vykdymu kitose valstybėse narėse (
13
).
24.
Taigi pagal Reglamento Nr. 805/2004 5 straipsnį sprendimas, kuris kilmės valstybėje narėje buvo pripažintas EVR, pripažįstamas ir vykdomas kitose valstybėse narėse, nesant būtinybės paskelbti teismo sprendimą vykdytinu ir nesant galimybės ginčyti jo pripažinimą.
25.
Šiomis aplinkybėmis Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnis, kiek jis kliudo įgyvendinti pagrindinį šio reglamento tikslą, kuris, kaip nurodyta jo 8 konstatuojamojoje dalyje, yra pagreitinti ir supaprastinti teismo sprendimo vykdymą kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje jis buvo priimtas, turi būti aiškinamas siaurai, ir tai patvirtina pažodinis jo aiškinimas.
3. Dėl kontekstinio aiškinimo
26.
Manau, kad Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio kontekstinis aiškinimas, apimantis jo ir kitų šio reglamento nuostatų, taip pat kitų teisės aktų, priskiriamų prie teisminio bendradarbiavimo civilinėse bylose srities, genezę, yra labai svarbus siekiant nustatyti šio straipsnio prasmę ir taikymo sritį.
a) Dėl kilmės valstybės narės ir vykdančiosios valstybės narės institucijų kompetencijos pasidalijimo
27.
Kalbant apie Reglamento Nr. 805/2004 bendrą sistemą, pažymėtina, kad jai neabejotinai būdingas bet kokios tarpinės procedūros panaikinimas valstybėje narėje prieš pripažįstant ir vykdant sprendimą dėl neginčytino reikalavimo šioje valstybėje, kitaip tariant, tiesiog exequatur panaikinimas. Pagal Reglamento Nr. 805/2004 20 straipsnio 1 dalį EVR pripažintas teismo sprendimas vykdomas tokiomis pat sąlygomis kaip ir vykdančiojoje valstybėje narėje priimtas teismo sprendimas (
14
). Nors akivaizdu, kad ši nauja tiesioginio sprendimų vykdymo sistema yra palanki reikalavimą pateikusiam kreditoriui, ja vis dėlto siekiama sąžiningos šio kreditoriaus ir skolininko, kuris, bent preziumuojama, yra toks, interesų pusiausvyros.
28.
Pirma, teismo procesas, per kurį kilmės valstybėje narėje buvo priimtas sprendimas, turi atitikti minimalius proceso reikalavimus, nustatytus Reglamento Nr. 805/2004 III skyriuje, kurių tikslas – užtikrinti, kad būtų paisoma skolininko teisės į gynybą (
15
). Antra, Reglamente Nr. 805/2004 skolininkui suteikiama galimybė inicijuoti paskesnę pirminio sprendimo ir kartu patvirtinto EVR pažymėjimo kontrolę, šiuo klausimu padalijant kilmės valstybės narės ir vykdančiosios valstybės narės institucijų kompetenciją.
29.
Nors vykdančiosios valstybės narės institucijos turi teisę nagrinėti prašymą dėl atsisakymo vykdyti arba prašymą dėl vykdymo proceso sustabdymo ar apribojimo (
16
), Reglamento Nr. 805/2004 21 straipsnio 2 dalyje aiškiai nurodyta, kad „valstybėje narėje, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, dėl jokių priežasčių teismo sprendimas ar jo [pripažinimas] vykdomuoju raštu negali būti peržiūrimi dėl jų esmės“ (
17
). Šioje valstybėje negali būti reiškiami ir vertinami skolininko ieškiniai dėl skolinio reikalavimo buvimo ar pagrįstumo arba pripažinimo sąlygų laikymosi.
30.
Šis patikslinimas yra esminis siekiant nustatyti sąvokos „nepaprastos aplinkybės“ prasmę – man atrodo, kad ji neturi apimti jokių nuorodų į teismo ar kompetentingos institucijos vykdančiojoje valstybėje narėje net ir prima facie atliekamą Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje nurodytų skolininko ieškinių, pareikštų kilmės valstybėje narėje, pagrįstumo vertinimą (
18
).
31.
Šį aiškų įgaliojimų padalijimą lemia tai, kad skolinis reikalavimas ir vykdomasis dokumentas parengiami pagal kilmės valstybėje narėje galiojančią teisę (
19
). Be to, vykstant teismo sprendimo pripažinimo EVR procedūrai, šį pripažinimą vykdanti institucija turės nustatyti, ar teismo procesas kilmės valstybėje narėje, per kurį buvo priimtas pirminis sprendimas, atitiko Reglamento Nr. 805/2004 III skyriuje nustatytas sąlygas. Be šio proceso teisėtumo ir jurisdikcijos taisyklių laikymosi kontrolės, šio reglamento 6 straipsnyje, be kita ko, reikalaujama patikrinti priimto sprendimo vykdytinumą ir skolinio reikalavimo pobūdį (
20
).
32.
Teismo sprendimo, kuriuo užbaigiamas procesas, išsprendžiant ginčą, ir EVR pažymėjimo kontrolė pavesta kilmės valstybės narės teismui, kuris gali geriausiai išnagrinėti ginčo teisinį pagrindą ir patvirtinti minėto sprendimo ir prie jo pridėto pažymėjimo galiojimą iš esmės. Be to, tuo atveju, kai pateikiamas prašymas peržiūrėti sprendimą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 805/2004 19 straipsnį, arba to paties reglamento 10 straipsnyje numatytas prašymas ištaisyti arba panaikinti EVR pažymėjimą, būtent jurisdikciją turintis kilmės valstybės narės teismas bus priėmęs abu atitinkamus aktus.
33.
Manau, šiomis aplinkybėmis negalima sutikti su tuo, kad sąvoka „nepaprastos aplinkybės“ gali apimti reikalavimą, kad vykdančiosios valstybės narės teismas ar kompetentinga institucija konstatuotų Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje nurodytų skolininko pareikštų ieškinių fumus boni juris. Tokia išvada atliepia būtinybę užtikrinti greitą sprendimų vykdymą, nes minėto fumus vertinimas reiškia objektyviai sudėtingesnį procesą, kartu išlaikant teisinį saugumą, kuriuo grindžiamas tarpusavio pasitikėjimas teisingumo vykdymu Sąjungoje, į kurį daroma nuoroda šio reglamento 18 konstatuojamojoje dalyje. Kitaip tariant, nemanau, kad teisiškai ir praktiškai būtų protinga prašyti vykdančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos suprasti kilmės valstybės narės teisę, kad būtų galima nustatyti, ar pagrindai, kuriuos pateikė skolininkas, grįsdamas šioje valstybėje narėje pareikštus ieškinius, yra svarūs (
21
).
34.
Be to, man atrodo, kad tokį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio genezė. Reikia pažymėti, kad šioje nuostatoje, kaip ji yra suformuluota pasiūlyme dėl reglamento (
22
), kaip pirmoji galima priemonė buvo nurodyta vykdymo proceso sustabdymas, nepateikiant papildomų patikslinimų. Aiškinamajame memorandume buvo nurodyta, kad „skolininko pareikšto ieškinio patenkinimo perspektyvų vertinimas <…> ir tikimybė, kad dėl besąlyginio vykdymo bus padaryta nepataisoma žala“, turėtų būti vienas iš svarbių veiksnių, į kuriuos atsižvelgtina taikant minėtą nuostatą.
35.
Reikia konstatuoti, kad Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje, kaip ir šio teisės akto preambulėje, nėra jokios nuorodos į šias dvi aplinkybes ir kad, be galimų priemonių eiliškumo pakeitimo, proceso sustabdymas priklauso nuo „nepaprastų aplinkybių“ konstatavimo. Tokia teksto raida, mano nuomone, parodo teisės aktų leidėjo siekį tarpusavyje suderinti, viena vertus, griežtą vykdančiosios valstybės narės institucijų vaidmens apribojimą (
23
) šio reglamento 21 straipsnio 2 dalyje, ir, antra, tikslą užtikrinti laisvą sprendimų judėjimą visose valstybėse narėse, šiuo atveju – apribojant šių institucijų diskreciją, kiek tai susiję su didžiausią poveikį turinčia priemone (
24
).
b) Dėl Reglamento Nr. 805/2004 6 straipsnio 2 dalies ir 11 straipsnio taikymo kartu
36.
Reikėtų pabrėžti, kad sąvoka „pažymėjimas“ turi būti vartojama atsargiai, nes Reglamente Nr. 805/2004 numatyti bent trys pažymėjimai, kuriais siekiama skirtingų tikslų. Pirmasis numatytas šio reglamento 6 straipsnio 1 dalyje ir atitinka jo I–III priedus, pavadintus „Europos vykdomojo rašto pažymėjimas“ (
25
). Tam, kad sprendimas pagal šį 6 straipsnį galėtų būti pripažintas EVR, jis turi būti susijęs su neginčytinu reikalavimu ir atitikti tam tikras šiame straipsnyje nustatytas sąlygas. Viena iš tokio pripažinimo sąlygų numatyta minėto straipsnio 1 dalies a punkte, t. y. kad teismo sprendimas turi būti vykdytinas pagal kilmės valstybės narės teisę (
26
). Taigi nevykdytinas sprendimas negali būti pagrindas išduoti EVR, o Reglamento Nr. 805/2004 11 straipsnyje, papildant minėtą nuostatą, nustatyta, kad EVR pažymėjimas sukelia teisinių pasekmių tik vykdant teismo sprendimą.
37.
Antrasis pažymėjimas nurodytas Reglamento Nr. 805/2004 6 straipsnio 2 dalyje ir atitinka IV priedą „Nevykdymo arba vykdymo apribojimo pažymėjimas“. Tuo atveju, kai pirminis sprendimas, pripažintas EVR, nustoja būti vykdytinas arba kilmės valstybės narės teismas sustabdo ar apriboja jo vykdytinumą, skolininkas gali gauti šį pažymėjimą, bet kada kreipdamasis į teismą, prieš tai išdavusį vykdomąjį dokumentą.
38.
Trečiasis pažymėjimas numatytas Reglamento Nr. 805/2004 6 straipsnio 3 dalyje ir atitinka V priedą „Europos vykdomojo rašto pakeitimo pažymėjimas po užginčijimo“. Ši nuostata kreditoriui suteikia galimybę atnaujinti savo poziciją siekiant, kad kilmės valstybėje narėje apskundus sprendimą priimtas sprendimas, kuriuo patvirtinamas pirminis sprendimas, taip pat būtų pripažintas EVR.
39.
Pažymėtina, jog šiomis aplinkybėmis kasatorė pagrindinėje byloje teigia, kad Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje numatyti sprendimo vykdymo sustabdymo ar apribojimo pagrindai turi būti nagrinėjami atsižvelgiant į šio reglamento 6 straipsnio 2 dalį ir 11 straipsnį. Šios šalies teigimu, tik minėto reglamento 6 straipsnio 2 dalyje numatyto pažymėjimo pateikimas vykdymo vietos teismui suteiktų pagrindą šiam teismui priimti sprendimą sustabdyti arba apriboti vykdymą.
40.
Mano nuomone, taip aiškinant painiojami Reglamente Nr. 805/2004 numatyti du atskiri atvejai. Šio reglamento 23 straipsnis susijęs su laikina ir neaiškia situacija, šiuo atveju – teismo procesais, kuriuos skolininkas pradėjo kilmės valstybės teisme dėl pirminio sprendimo, pripažinto EVR, ar dėl paties pažymėjimo, kurie ir toliau visiškai galioja, jei nėra nuostatų, kuriose būtų numatytas stabdomasis poveikis, siejamas su minėtais skundais. Laukdamas, kol bus baigtos šios procedūros, kurios yra nenuspėjamos, vykdančiosios valstybės narės teismas ar kompetentinga institucija, pasinaudodami savo diskrecija, gali taikyti vykdymo proceso sustabdymo arba apribojimo priemones.
41.
Tai nėra situacija, numatyta Reglamento Nr. 805/2004 6 straipsnio 2 dalyje, siejamoje su to paties teisės akto 11 straipsniu, kuris susijęs su patvirtintu dokumento vykdytinumo pakeitimu, išduodant naują pažymėjimą, atitinkantį minėto reglamento IV priedą. Atsižvelgiant į antrojoje iš šių nuostatų įtvirtintą privalomą sprendimo vykdytinumo ir EVR ryšį, bet koks paskesnis šio vykdytinumo pakeitimas (galutinis ar laikinas panaikinimas po sustabdymo ir jo taikymo srities apribojimas) neišvengiamai turės įtakos vykdymo procesui. Kaip pažymi Komisija, vykdančiosios valstybės narės teismas, kuriam skirtas minėtas pažymėjimas, įgyvendindamas savo nacionalinę teisę turės užtikrinti veiksmingą Reglamento Nr. 805/2004 11 straipsnio taikymą.
42.
Šiomis aplinkybėmis manau, kad jei Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje numatytas vykdymo proceso sustabdymo ar apribojimo priemones būtų leidžiama taikyti tik tuo atveju, kai pateikiamas pažymėjimas, kuriame nurodyta, kad teismo sprendimas nebėra vykdytinas ar kad jo vykdytinumas yra apribotas, ši nuostata taptų neveiksminga, o tam negalima pritarti.
c) Dėl vykdančiosios valstybės narės viešosios tvarkos pažeidimo
43.
Sąjungos teisės aktų leidėjo negalima kaltinti tuo, kad jis nesistengė palengvinti tarpvalstybinio skolų išieškojimo civilinėse ir komercinėse bylose: EVR, Europos mokėjimo įsakymas (
27
) ir Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūra (
28
) – visų šių teisinių priemonių tikslas – laisvas konkrečiose srityse priimtų teismo sprendimų judėjimas; prie jų reikėtų pridėti bendrosios teisės normą, įtvirtintą Reglamente Nr. 1215/2012. Šie teisinio reguliavimo mechanizmai, iš kurių vieni yra nuoseklūs, o kiti – išpūsti (
29
), kelia tam tikrų klausimų dėl visos sistemos darnos.
44.
Tas pats pasakytina apie skolininko galimybę vykdyti pirminio sprendimo kontrolę jo vykdymo etapu vykdančiosios valstybės narės institucijose. Nors pagal visas minėtas priemones numatytos tiek vykdymo proceso sustabdymo ar apribojimo, tiek atsisakymo vykdyti procedūros, reikia konstatuoti, kad šių priemonių taikymo sąlygos nėra vienodos (
30
).
45.
Reglamento Nr. 805/2004 21 straipsnyje numatyta, kad vykdančiosios valstybės narės kompetentingas teismas atsisako vykdyti teismo sprendimą, jeigu EVR pripažintas teismo sprendimas nesuderinamas su anksčiau bet kurioje valstybėje narėje ar trečiojoje šalyje priimtu teismo sprendimu. Tai yra vienintelis atsisakymo pagrindas, numatytas šiame reglamente, o Reglamente Nr. 1215/2012 yra bent penki pagrindai, tarp jų – valstybės narės, į kurią kreipiamasi, viešosios tvarkos pažeidimas. Pažymėtina, jog Lietuvos vyriausybė teigia, kad Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio c punkte vartojama nepaprastų aplinkybių sąvoka turėtų būti aiškinama kaip apimanti situacijas, kai EVR pripažinto sprendimo vykdymas galėtų paveikti vykdančiosios valstybės narės viešąją procesinę tvarką.
46.
Mano nuomone, tokiam aiškinimui negalima pritarti, nes juo neatsižvelgiama į pirma nagrinėtą aiškų kilmės valstybės narės ir vykdančiosios valstybės narės institucijų kompetencijos pasidalijimą. Pastarosios institucijos neturi niekaip nagrinėti pirminio sprendimo teisėtumo. Atsižvelgiant į teisinio saugumo principą, negalima leisti, kad šiuo klausimu tarp teismų kiltų priešpriešų.
47.
Be to, išnagrinėjus parengiamuosius darbus matyti, kad 2003 m. birželio 5 ir 6 d. vykusioje 2515‑ojoje Teisingumo ir vidaus reikalų tarybos sesijoje buvo diskutuojama dėl galimybės atsisakyti vykdyti sprendimą vykdančiojoje valstybėje narėje, taip pat remiantis „viešosios tvarkos“ kriterijumi, kuris šiuo atveju jau buvo paminėtas Reglamente (EB) Nr. 44/2001 (
31
), chronologiškai priimtame anksčiau už Reglamentą Nr. 805/2004. Iš galutinio Reglamento Nr. 805/2004 teksto matyti, kad šiam kriterijui nebuvo pritarta. Todėl, mano nuomone, sunku sutikti su tuo, kad vykdančiosios valstybės narės viešosios tvarkos pažeidimo klausimas galėtų būti iš naujo įtrauktas aiškinant sąvoką „nepaprastos aplinkybės“, kurios pateisintų vykdymo proceso sustabdymą pagal Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnį.
48.
Galiausiai sustabdymo pagrindas, grindžiamas vykdančiosios valstybės narės viešosios tvarkos pažeidimu, nesvarbu, ar jis būtų materialinis, ar procedūrinis, man atrodo nesuderinamas su minėtame straipsnyje nurodytų priemonių laikinuoju pobūdžiu, nes vienintelė jų perspektyva tiek teisės, tiek laiko požiūriais neišvengiamai yra kilmės valstybėje narėje priimtas sprendimas dėl skolininko pareikštų ieškinių. Sprendimas, kuriuo patvirtinamas pirminio sprendimo galiojimas, reikštų vykdymo proceso sustabdymo padarinių pabaigą, bet vykdančiosios valstybės narės viešosios tvarkos pažeidimo klausimas, dėl kurio buvo nustatyta ši priemonė, liktų neišspręstas. Tačiau šis klausimas negalėtų būti išspręstas pagal Reglamentą Nr. 805/2004, nes jame nėra tam tinkamų nuostatų, ir tokia situacija būtų juo labiau nepriimtina atsižvelgiant į teisinio saugumo principą, kuris yra vienas iš bendrųjų Sąjungos teisės principų.
d) Dėl Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje nurodytų priemonių taikymo kartu
49.
Kalbant apie minėtą klausimą, reikia atsižvelgti į reglamentų Nr. 1896/2006, Nr. 861/2007 ir Nr. 1215/2012 nuostatų, susijusių su galimybe sustabdyti arba apriboti vykdymo procesą, redakcinę raidą.
50.
Taigi, nors Reglamento Nr. 1896/2006 23 straipsnio formuluotė nesiskiria nuo Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio formuluotės, kiekvieną iš galimų priemonių dukart atskiriant jungtuku „ar“, ir tai reiškia alternatyvų šių priemonių pobūdį, to nėra kitose, jau minėtose paskesnėse antrinės teisės normose. Reglamento Nr. 861/2007 23 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1215/2012 44 straipsnyje aptariamas jungtukas įterptas tik tarp antrosios ir trečiosios galimų priemonių, leidžiant suprasti, kad pirmoji ir antroji priemonės gali būti taikomos kartu.
51.
Manau, ši teisės aktų raida išreiškia ir patvirtina sustabdymo išskirtinumą, t. y. kaip griežčiausios priemonės, nes ji reiškia, kad kreditorius visiškai neįgyvendins jokio vykdomojo dokumento. Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad, skirtingai nei Reglamento Nr. 1215/2012 44 straipsnyje, Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje nenumatyta, kad vykdymo procesas gali būti „visiškai ar iš dalies“ sustabdytas. Manau, vien paminėjimas, kad vykdančiosios valstybės narės teismas ar kompetentinga institucija gali „sustabdyti“ šį procesą, gali rodyti tik viena – kad šis procesas sustabdomas visiškai.
52.
Ribojimo ir sustabdymo priemonių taikymas kartu taip, kaip nurodyta pirma, man atrodo logiškai ir praktiškai neįsivaizduojamas, ir tokią išvadą jau leido daryti Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio pavadinimas, kuriame pavartotas disjunkciją žymintis jungtukas „ar“ (
32
). Vis dėlto teoriškai įmanoma, nors praktiškai ir mažai tikėtina, kad vykdančiosios valstybės narės kompetentinga institucija ar teismas galėtų įpareigoti reikalavimą pareiškusį kreditorių pateikti užstatą kaip išimtinai laikiną vykdymo priemonių įgyvendinimo sąlygą. Toks derinys priklausytų šių institucijų turimai didelei diskrecijai ir turėtų būti taikomas atsižvelgiant į konkrečias atitinkamos bylos aplinkybes.
4. Tarpinė išvada
53.
Manau, kad suinteresuotųjų šalių pasiūlytomis ir pirma išnagrinėtomis skirtingomis nepaprastų aplinkybių sąvokos interpretacijomis iš tikrųjų nukrypstama nuo logiško ir pagrįsto Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio aiškinimo.
54.
Kadangi kalbama apie vykdomųjų aktų sustabdymą, aišku, kad kalbama ir apie šio vykdymo pasekmes, nes „nepaprastos aplinkybės“ siejamos su žala, kurią skolininkas galėtų patirti nedelsiant įvykdžius sprendimą. Atsižvelgiant į reikalaujamą išimtinį pobūdį, šioms aplinkybėms turi būti būdingas dėl šio vykdymo atsiradusios žalos rimtumas ir nepataisomas pobūdis, atsižvelgiant į laikiną ir neaiškią padėtį, susiklosčiusią dėl procedūrų, kurias skolininkas pradėjo kilmės valstybėje narėje. Taigi šios aplinkybės turi rodyti nepaprastąją padėtį, pateisinančią būtinybę priimti laikiną sprendimą, kad šalis, prašanti taikyti sustabdymo priemonę, nepatirtų tokios žalos (
33
).
55.
Aiškinant minėtą žalą galima remtis Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl SESV 278 straipsnyje numatyto akto taikymo sustabdymo.
56.
Pagal šią jurisprudenciją šalis, prašanti taikyti laikinąją apsaugos priemonę, nagrinėjamu atveju – skolininkas, visada turi paaiškinti ir įrodyti tikėtiną rimtos ir nepataisomos žalos atsiradimą (
34
). Nors siekiant nustatyti, kad tokia žala yra, tikrai nebūtina reikalauti, kad žalos atsiradimas ir neišvengiamumas būtų nustatyti visiškai užtikrintai, ir užtenka, kad ši žala būtų pakankamai tikėtina, vis dėlto ieškovas turi įrodyti faktines aplinkybes, kuriomis grindžiama galimybė patirti tokią žalą (
35
).
57.
Kalbant apie žalos pobūdį, reikia pažymėti, jog Teisingumo Teismas yra ne kartą konstatavęs, kad vien turtinė žala iš esmės, arba išskyrus atvejus, kai susiklosto išimtinės aplinkybės, negali būti laikoma nepataisoma, o piniginė kompensacija paprastai atkuria nukentėjusiam asmeniui iki žalos atsiradimo buvusią padėtį, prireikus pareiškiant ieškinį dėl žalos atlyginimo (
36
). Kompetentinga vykdančiosios valstybės narės institucija turės įvertinti aplinkybes, leidžiančias nustatyti, ar sprendimo, dėl kurio vykdymo sustabdymo yra paduotas prašymas, nedelsiamas vykdymas sukeltų skolininkui nepataisomą žalą, kurios nebebūtų įmanoma ištaisyti, jei šis sprendimas kilmės valstybėje narėje būtų pripažintas negaliojančiu arba jei EVR pažymėjimas, kuris lemia tiesioginio vykdymo kitoje valstybėje galimybę, būtų panaikintas.
58.
Reikia pažymėti, kad, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 805/2004 taikymo sritį, kalbama apie reikalavimus ir pagal civilinę, ir pagal komercinę teisę, todėl skolininkai gali būti ir fiziniai, ir juridiniai asmenys. Kalbant apie ūkio subjektus, neginčijama, kad galimybė, jog susiklostys padėtis, dėl kurios gali kilti pavojus jų finansiniam gyvybingumui dar prieš užbaigiant procesus dėl esmės, nukreiptus prieš pirminį sprendimą ar pažymėjimą, apibūdintų reikalaujamą žalą (
37
). Jei skolininkas yra fizinis asmuo, reikia nustatyti, ar dėl sprendimo vykdymo būtų areštuotas visas jo turtas, ar jo dalis ir dėl to smarkiai pablogėtų suinteresuotojo asmens ir jo šeimos materialinės pragyvenimo sąlygos, pavyzdžiui, priverstinai pardavus šeimos būstą (
38
).
59.
Tuo atveju, jei iš skolininko pateiktų įrodymų būtų galima nustatyti ekonominius ar socialinius sunkumus, kurie neatitiktų sunkumo ir nepataisomumo kriterijų, vykdančiosios valstybės narės kompetentinga institucija turėtų teisę taikyti Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio a ir b punktuose numatytas ribojimo priemones, jeigu jas, prireikus papildomai, prašo taikyti skolininkas. Šiuo klausimu svarbu pabrėžti, kad šis straipsnis taikomas laikantis dispozityvumo principo, pagal kurį ginčo dalyką apibrėžia šalys.
60.
Reikėtų priminti, kad pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas taip pat įvertina esamus interesus, jei yra įvykdytos kitos dvi (
39
) vykdymo sustabdymo sąlygos (
40
). Man atrodo, kad ši išeitis turėtų būti pritaikyta nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į didelę vykdančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos diskreciją, numatytą Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje, kuriuo siekiama rasti teisingą pusiausvyrą tarp kreditoriaus intereso užtikrinti greitą sprendimo vykdymą ir skolininko intereso išvengti galimai didelės ir nepataisomos žalos, jei dėl neatidėliotino vykdymo patirtų nuostolių nebūtų įmanoma kompensuoti. Kai yra vertinami šie interesai, atsakovas, kuris kartu yra ir kreditorius, galėtų teigti, kad atėmus iš jo sprendimo nedelsiamo įvykdymo galimybę, vadinasi, ir galimybę nedelsiant gauti aptariamas sumas, jis galėtų galutinai netekti savo teisių tuo atveju, jei skolininko ieškiniai vėliau būtų atmesti.
61.
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nagrinėdamas bendrovės skolininkės pateiktą prašymą sustabdyti vykdymo procesą, atsižvelgdamas į visas reikšmingas pagrindinės bylos aplinkybes, turi įvertinti, ar ji gali patirti rimtą ir nepataisomą žalą, kaip jau buvo nurodyta, tuo atveju, jei pirminis sprendimas būtų nedelsiant įvykdytas, ir, jei taip, įvertinti esamus interesus (
41
).
B.
Dėl penktojo klausimo
62.
Penktuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar, jei EVR pripažinto sprendimo vykdytinumas kilmės valstybėje narėje sustabdomas, vykdymo procesas vykdančiojoje valstybėje narėje automatiškai sustabdomas, laikantis Reglamento Nr. 1215/2012 36 straipsnio 1 dalyje įtvirtinto teisinio režimo, o gal kompetentinga šios valstybės institucija turi priimti konkretų sprendimą, atitinkantį šio reglamento 44 straipsnio 2 dalyje numatytą sprendimą.
1. Dėl priimtinumo
63.
Remiantis Teisingumo Teismo suformuota jurisprudencija, nacionalinio teismo pateiktiems klausimams dėl Sąjungos teisės aiškinimo, atsižvelgiant į jo paties nurodytas faktines aplinkybes ir teisinius pagrindus, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti, taikoma svarbos prezumpcija. SESV 267 straipsnyje numatyta procedūra yra Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų bendradarbiavimo priemonė, dėl kurios Teisingumo Teismas pateikia nacionaliniams teismams Sąjungos teisės išaiškinimą, kuris reikalingas sprendimui jų nagrinėjamose bylose priimti. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateikiamas ne dėl to, kad būtų suformuluotos patariamosios nuomonės bendro pobūdžio arba hipotetiniais klausimais, o dėl būtinybės veiksmingai išspręsti ginčą. Kaip matyti iš pačios SESV 267 straipsnio formuluotės, prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti „reikalingas“, kad jį pateikęs teismas galėtų „priimti sprendimą“ savo nagrinėjamoje byloje (
42
).
64.
Šioje byloje neginčijama, kad tą dieną, kai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateikė Teisingumo Teismui šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą, buvo faktiškai nagrinėjamas ginčas, dėl kurio prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turėjo priimti sprendimą, kurį priimant galėjo būti atsižvelgta į būsimą prejudicinį sprendimą (
43
), turint omenyje tai, kad jei iki to laiko kilmės valstybėje narėje nėra priimta jokio sprendimo, kuriuo būtų nutrauktas ar laikinai sustabdytas pirminio sprendimo vykdytinumas (
44
), toks įvykis galėjo ir vis dar gali įvykti per dar vykdomą apskundimo procedūrą, kurią skolininkas pradėjo šioje valstybėje, ir skolininkas gali pateikti naują prašymą.
65.
Taip pat reikia priminti, kad nors sąvoka „sprendimui priimti“, kaip ji suprantama pagal SESV 267 straipsnio 2 dalį, apima visą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimo priėmimo procesą, šią sąvoką reikia aiškinti plačiai, siekiant išvengti situacijos, kai Teisingumo Teismas daugelį procesinių klausimų pripažintų nepriimtinais ir negalėtų jų išaiškinti, taip pat negalėtų aiškinti visų Sąjungos teisės nuostatų, kurias turi taikyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas (
45
).
2. Dėl bylos esmės
66.
Priešingai, nei būtų galima spręsti iš penktojo prejudicinio klausimo formuluotės, kuri, tiesą pasakius, yra dviprasmiška, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenumato galimybės įgyvendinti Reglamento Nr. 1215/2012 nuostatų per vykdymo procesą, kuris, kaip šioje byloje nagrinėjamu atveju, patenka į Reglamento Nr. 805/2004 taikymo sritį (
46
). Jam kyla klausimas dėl kilmės valstybėje narėje priimto sprendimo, kuriuo sustabdomas pirminio sprendimo šiame procese vykdytinumas, sukeliamų teisinių pasekmių, remiantis prielaida, kad Reglamentu Nr. 805/2004 šis klausimas aiškiai nereglamentuotas, skirtingai nei Reglamentu Nr. 1215/2012, nesvarbu, ar tai būtų šio reglamento 36 straipsnio 1 dalis, ar 44 straipsnio 2 dalis (
47
).
67.
Mano nuomone, ši prielaida yra klaidinga, nes šiai bylai reikšmingas teisinis pagrindas, kaip jau buvo nurodyta šioje išvadoje, yra Reglamento Nr. 805/2004 6 straipsnis, konkrečiau kalbant, jo 1 ir 2 dalys, taip pat jo 11 straipsnis (
48
). Tai reiškia, kad, kai kilmės valstybės teismas išduoda šio reglamento 6 straipsnio 2 dalyje numatytą pažymėjimą ir šalis, kurios atžvilgiu nukreiptas vykdymas, pateikia jį kompetentingoms vykdančiosios valstybės narės institucijoms, logiškai mąstant, šios institucijos, remiantis Reglamento Nr. 805/2004 11 straipsniu, pagal kurį nepaliekama jokios diskrecijos, turi nustatyti visas su tuo susijusias pasekmes vykdymo proceso eigai.
68.
Taigi teismo sprendimo, kuris iš pradžių buvo pripažintas EVR, vykdytinumo sustabdymo nurodymas minėtame pažymėjime gali lemti tik tokią pačią priemonę vykdančiojoje valstybėje narėje. Pripažinus šį sprendimą negaliojančiu ir vėliau jį panaikinus kilmės valstybėje narėje (o tai reikštų vykdytinumo išnykimą), vykdymo procesas neišvengiamai būtų nutrauktas. Kaip teisingai pažymi Komisija, kadangi Reglamente Nr. 805/2004 procedūriniai 11 straipsnio įgyvendinimo aspektai nenustatyti, jie reglamentuojami vykdančiosios valstybės narės teisės, kuri turi būti taikoma taip, kad būtų užtikrintas visiškas šios nuostatos veiksmingumas.
V. Išvada
69.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti Lietuvos Aukščiausiajam Teismui:
1.
2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 805/2004, sukuriančio neginčytinų reikalavimų Europos vykdomąjį raštą, 23 straipsnis
turi būti aiškinamas taip, kad:
šioje nuostatoje vartojama sąvoka „nepaprastos aplinkybės“ apima rimtą ir nepataisomą žalą, kuri gali būti padaryta skolininkui, nedelsiant įvykdžius Europos vykdomuoju raštu pripažintą teismo sprendimą, rodančią, kad padėtis yra skubi, tačiau tai turi įrodyti skolininkas. Jei atsakymas būtų teigiamas, vykdančiosios valstybės narės teismas arba kompetentinga institucija turi įvertinti esamus interesus, atsižvelgdami į visas reikšmingas bylos aplinkybes.
Kartu gali būti taikomos tik šio reglamento 23 straipsnio a ir b punktuose numatytos vykdymo proceso ribojimo priemonės.
2.
Reglamento Nr. 805/2004 6 ir 11 straipsniai
turi būti aiškinami taip:
kai Europos vykdomuoju raštu pripažinto teismo sprendimo vykdytinumas yra sustabdytas kilmės valstybėje narėje ir šio reglamento 6 straipsnio 2 dalyje nurodytas pažymėjimas perduotas vykdančiosios valstybės narės kompetentingai institucijai, ši institucija, įgyvendindama taikytinas nacionalines taisykles, privalo užtikrinti visišką minėto reglamento 11 straipsnio veiksmingumą sustabdant vykdymo procesą.
(
1
)	Originalo kalba – prancūzų.
(
2
)	2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, sukuriantis neginčytinų reikalavimų Europos vykdomąjį raštą (OL L 143, 2004, p. 15; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 7 t., p. 38).
(
3
)	Dėl šios nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateiktos nuorodos kyla abejonių, nes Reglamento Nr. 805/2004 10 straipsnyje kalbama tik apie EVR pažymėjimo ištaisymą arba panaikinimą.
(
4
)	Ši nuoroda kelia nuostabą dar ir atsižvelgiant į kilmės valstybės narės ir valstybės narės, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, institucijų kompetencijos pasidalijimą, kalbant apie skundus, kuriuos gali paduoti skolininkas. Kilmės valstybėje narėje nustatytos priemonės tikslas yra sprendimo, kuris nepriklauso šios valstybės teismų jurisdikcijai, vykdymas.
(
5
)	2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 351, 2012, p. 1).
(
6
)	2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimas K.H.K. (Banko sąskaitų blokavimas) (C‑555/18, EU:C:2019:937, 38 punktas) ir 2020 m. birželio 25 d. Sprendimas Ministerio Fiscal (Institucija, galinti gauti tarptautinės apsaugos prašymą) (C‑36/20 PPU, EU:C:2020:495, 53 punktas).
(
7
)	Šiuo klausimu Lietuvos teisėje numatyti privalomojo arba neprivalomojo sustabdymo atvejai, paminėti nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, vykdančiojoje valstybėje narėje papildo situaciją, aprašytą Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje, kuriame įtvirtinta speciali ir savarankiška teisės norma vykdymo proceso sustabdymo ar apribojimo srityje.
(
8
)	1991 m. vasario 21 d. Sprendimas Zuckerfabrik Süderdithmarschen ir Zuckerfabrik Soest (C‑143/88 ir C‑92/89, EU:C:1991:65, 26 punktas).
(
9
)	Pagal analogiją žr. 2015 m. spalio 22 d. Sprendimą Thomas Cook Belgium (C‑245/14, EU:C:2015:715, 31 punktas).
(
10
)	Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje, be vykdymo proceso sustabdymo, minima ir teismo ar kompetentingos institucijos galimybė vykdančiojoje valstybėje narėje šiame procese apsiriboti tik laikinosiomis apsaugos priemonėmis arba susieti vykdymą su šios institucijos nustatyto užstato sumokėjimu; mano nuomone, du pastarieji sprendimai patenka į sąvoką „apribojimas“, kuris, kaip rodo šios nuostatos pavadinimas, yra vienintelė sustabdymo alternatyva.
(
11
)	2020 m. sausio 30 d. Sprendimas Autoservizi Giordano (C‑513/18, EU:C:2020:59, 24 punktas).
(
12
)	Kursyvu išskirta mano.
(
13
)	Šiuo klausimu žr. 2017 m. kovo 9 d. Sprendimą Zulfikarpašić (C‑484/15, EU:C:2017:199, 38, 40 ir 42 punktai).
(
14
)	Dėl asimiliacijos pirminis sprendimas sukelia pasekmių visoje Europos Sąjungos teritorijoje (išskyrus Daniją), todėl EVR pažymėjimas vadinamas „teisminiu visrakčiu“ arba „Europos pasu“.
(
15
)	Šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 28 d. Sprendimą Collect Inkasso ir kt. (C‑289/17, EU:C:2018:133, 36 punktas) ir 2019 m. birželio 27 d. Sprendimą RD (Pripažinimas Europos vykdomuoju raštu) (C‑518/18, EU:C:2019:546, 24 punktas). 2017 m. kovo 9 d. Sprendime Zulfikarpašić (C‑484/15, EU:C:2017:199, 39 punktas) Teisingumo Teismas aiškiai nurodė, kad šis laisvo teismo sprendimų judėjimo visose valstybėse narėse tikslas negali būti pasiektas kaip nors susilpninant teisę į gynybą.
(
16
)	Šiuo klausimu nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikta ginčo santrauka atskleidžia taisyklių, susijusių su kilmės valstybės narės ir vykdančiosios valstybės narės institucijų kompetencijos pasidalijimu, nesupratimą.
(
17
)	Kursyvu išskirta mano.
(
18
)	Ši išvada darytina ir dėl dviejų Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnio a ir b punktuose nurodytų vykdymo proceso apribojimo priemonių.
(
19
)	Pagal analogiją žr. 2010 m. sausio 14 d. Sprendimą Kyrian (C‑233/08, EU:C:2010:11, 40 punktas).
(
20
)	Šiuo klausimu žr. 2017 m. kovo 9 d. Sprendimą Zulfikarpašić (C‑484/15, EU:C:2017:199, 25 ir 26 punktai).
(
21
)	Įdomu pažymėti, kad Reglamente Nr. 805/2004 nėra jokios nuostatos, kurioje būtų numatytas kompetentingų kilmės valstybės narės institucijų ir vykdančiosios valstybės narės kompetentingų institucijų tarpusavio informacijos pateikimas arba keitimasis informacija. Tai, kad vykdančiosios valstybės narės kompetentinga institucija iš skolininko ir kreditoriaus gali gauti informacijos apie kilmės valstybės narės pozityviąją teisę (tai atitiktų jų interesų gynimą), nepaneigia šios išvados.
(
22
)	Pasiūlymas dėl Tarybos reglamento, sukuriančio neginčytinų reikalavimų Europos vykdomąjį raštą (COM(2002) 159 final) (OL C 203 E, 2002, p. 86).
(
23
)	Pasiūlyme dėl reglamento buvo numatyta 22 straipsnio 2 dalis, pagal kurią „valstybėje narėje, kurioje vykdytinas teismo sprendimas, teismo sprendimas ar jo pripažinimas Europos vykdomuoju raštu negali būti peržiūrimas iš esmės“. Ši nuostata atitinka šio reglamento 21 straipsnio 2 dalį, kuri buvo reikšmingai papildyta žodžių junginiu „dėl jokių priežasčių“.
(
24
)	Pažymėtina, jog pateikdama pastabas Komisija vis dėlto išreiškė nuomonę, kad pasiūlymo dėl reglamento aiškinamasis memorandumas išlieka reikšmingas aiškinant Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnį ir kad jame nurodyti du aspektai yra veiksniai, kuriuos reikia įvertinti taikant šią nuostatą, atsižvelgiant ir į skolininko, ir į kreditoriaus interesus.
(
25
)	Reglamento Nr. 805/2004 I–III priedai atitinka EVR pažymėjimus „Teismo sprendimas“, „Teisminis susitarimas“ ir „Autentiškas dokumentas“.
(
26
)	2017 m. gruodžio 14 d. Sprendimas Chudaś (C‑66/17, EU:C:2017:972, 28 punktas).
(
27
)	2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1896/2006, nustatantis Europos mokėjimo įsakymo procedūrą (OL L 399, 2006, p. 1), iš dalies pakeistas 2012 m. spalio 4 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 936/2012 (OL L 283, 2012, p. 1) (toliau – Reglamentas Nr. 1896/2006).
(
28
)	2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 861/2007, nustatantis Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą (OL L 199, 2007, p. 1), iš dalies pakeistas 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 517/2013 (OL L 158, 2013, p. 1) (toliau – Reglamentas Nr. 861/2007).
(
29
)	Teisinis pagrindas turi tokią savybę, kad išieškojimo siekiantis kreditorius gali rinktis arba Reglamentą Nr. 1215/2012, arba Reglamentą Nr. 805/2004, pagal pastarojo 27 straipsnį, siejamą su jo 20 konstatuojamąja dalimi.
(
30
)	Be to, kad vykdymo proceso sustabdymas nepriklauso nuo „nepaprastų aplinkybių“ buvimo, iš Reglamento Nr. 1215/2012 44 straipsnio matyti, kad valstybės narės, į kurią kreipiamasi, teismas gali sustabdyti arba apriboti šią procedūrą tik tuo atveju, kai pateikiamas prašymas dėl atsisakymo vykdyti pirminį sprendimą. Be to, Reglamento Nr. 861/2007 23 straipsnis suteikia galimybę imtis šių priemonių, kai šalis, be kita ko, apskundė sprendimą, priimtą per Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą, arba „jeigu toks ginčijimas tebėra galimas“. Nors šios nuostatos dėl atsižvelgimo į proceso, susijusio su prašymo dėl atsisakymo vykdyti sprendimą nagrinėjimu, trukmę ir į pradinio sprendimo apskundimo terminą yra svarbios, man atrodo, jog, atsižvelgiant į tai, kad teisinis reglamentavimas, pagal kurį vykdančiosios valstybės narės teismui iš anksto numatoma galimybė sustabdyti arba apriboti vykdymo procesą, aiškiai apibrėžtas Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje, jis negali būti plečiamas, prisidengiant nepaprastų aplinkybių sąvokos aiškinimu.
(
31
)	2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42).
(
32
)	Pažymėtina, kad reglamentų Nr. 805/2004, Nr. 1896/2006 ir Nr. 861/2007 23 straipsnių pavadinimai yra identiški, t. y. „Vykdymo sustabdymas ar apribojimas“.
(
33
)	Toks vertinimas, kurį vykdančiosios valstybės narės kompetentinga institucija yra prašoma atlikti, susijęs su objektyvia faktine situacija, o tai atitinka sąvokos „aplinkybės“ reikšmę, ir neleidžia pritarti kasatorės pagrindinėje byloje požiūriui dėl reikalavimo, kad neturi būti skolininko kaltės, nors pasibaigus kilmės valstybėje pradėtoms procedūroms jau galėtų būti kitaip.
(
34
)	2022 m. birželio 3 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartis Bulgarija / Parlamentas ir Taryba (C‑545/20 R, EU:C:2022:445, 32 punktas).
(
35
)	2022 m. gegužės 24 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutartis Puigdemont i Casamajó ir kt. / Parlamentas ir Ispanija (C‑629/21 P(R), EU:C:2022:413, 75 punktas).
(
36
)	Šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 3 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutartį Bulgarija / Parlamentas ir Taryba (C‑545/20 R, EU:C:2022:445, 40 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
37
)	Žr. 2014 m. balandžio 8 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutartį Komisija / ANKO (C‑78/14 P‑R, EU:C:2014:239, 26 punktas).
(
38
)	Šiuo klausimu žr. 1997 m. liepos 17 d. Sprendimą Giloy (C‑130/95, EU:C:1997:372, 38 punktas).
(
39
)	Šios sąlygos yra: skubos sąlyga, susijusi su tikėtinu rimtos ir nepataisomos žalos atsiradimu, ir fumus boni juris sąlyga.
(
40
)	Žr., be kita ko, 2014 m. balandžio 8 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutartį Komisija / ANKO (C‑78/14 P‑R, EU:C:2014:239, 14 ir 36 punktai).
(
41
)	Kasatorė pagrindinėje byloje nurodo, kad gali būti piktnaudžiaujama Reglamento Nr. 805/2004 23 straipsnyje numatyta procedūra. Man atrodo, kad jos siūlomas aiškinimas gali apriboti sustabdymo priemonės taikymo sritį, be to, akivaizdu, kad toks pavojus neatsiejamas nuo teisių gynimo priemonės įgyvendinimo ir kad už piktnaudžiaujamą ieškinio pobūdį, kai juo tik vilkinamas procesas, pagal valstybių narių teisės aktus paprastai baudžiama, atlyginant žalą nukentėjusiajai šaliai.
(
42
)	2020 m. kovo 26 d. Sprendimas Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 43–45 punktai).
(
43
)	Šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimą Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 46 punktas) ir 2021 m. birželio 8 d. Nutartį Centraal Justitieel Incassobureau (C‑699/20, nepaskelbta Rink., EU:C:2021:465, 18 punktas).
(
44
)	Žr. nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 6 punktą. Šią neaiškią padėtį Komisija taip pat pabrėžė savo pastabų 62 punkte.
(
45
)	2016 m. birželio 16 d. Sprendimas Pebros Servizi (C‑511/14, EU:C:2016:448, 28 punktas).
(
46
)	Bet kuriuo atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą aiškiai matyti, kad reikalavimą pareiškęs kreditorius pasirinko Reglamentą Nr. 805/2004, inicijuodamas EVR pripažinto sprendimo vykdymą, o tai reiškia, kad šiuo atveju taikytina tik ši norma.
(
47
)	Nors nuoroda į Reglamento Nr. 1215/2012 44 straipsnio 2 dalį atrodo reikšminga, nes joje nustatyta, kad vykdymo procesas turi būti sustabdytas, jeigu teismo sprendimo vykdytinumas sustabdomas kilmės valstybėje narėje, to negalima pasakyti apie to paties reglamento 36 straipsnio 1 dalį, susijusią su vienoje valstybėje narėje priimtų teismo sprendimų pripažinimu, kai jie pripažįstami kitose valstybėse narėse ir tam nereikia taikyti jokios procedūros.
(
48
)	Nacionaliniams teismams ir Teisingumo Teismui bendradarbiaujant, kaip numatyta SESV 267 straipsnyje, Teisingumo Teismas turi pateikti nacionaliniam teismui naudingą atsakymą, kuris leistų priimti sprendimą jo nagrinėjamoje byloje. Todėl, nors formaliai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas rėmėsi tik Reglamento Nr. 1215/2012 nuostatomis, ši aplinkybė netrukdo Teisingumo Teismui pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui visapusį Sąjungos teisės išaiškinimą, kuris gali būti naudingas sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar šis teismas apie tai užsiminė savo pateiktuose klausimuose. Šiuo tikslu Teisingumo Teismas, atsižvelgdamas į bylos dalyką, turi iš visos nacionalinio teismo pateiktos informacijos, ypač iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuojamosios dalies, atrinkti aiškintinus teisės klausimus (2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Abdida, C‑562/13, EU:C:2014:2453, 37 punktas).