62006CJ0017_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑17/06
dėl cour d’appel de Nancy
(Prancūzija) 2006 m. sausio 9 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2006 m. sausio 17 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Céline SARL
prieš
Céline SA,
TEISINGUMO TEISMAS (didžioji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas V. Skouris, kolegijų pirmininkai P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts ir R. Schintgen, teisėjai A. Tizzano, J. N. Cunha Rodrigues, A. Borg Barthet, M. Ilešič (pranešėjas), J. Malenovský, J.‑C. Bonichot ir T. von Danwitz,
generalinė advokatė E. Sharpston,
posėdžio sekretorius M.‑A. Gaudissart, skyriaus viršininkas,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2006 m. lapkričio 7 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
– Céline SA, atstovaujamos advokato P. de Candé,
– Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos G. de Bergues ir J.‑C. Niollet,
– Italijos vyriausybės, atstovaujamos I. M. Braguglia, padedamo avvocato dello Stato
S. Fiorentino,
– Jungtinės Karalystės vyriausybės, atstovaujamos V. Jackson, padedamos barrister M. Tappin,
– Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos W. Wils,
susipažinęs su 2007 m. sausio 18 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra susijęs su 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos 89/104/EEB direktyvos valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989, p. 1; toliau ? direktyva) 5 straipsnio 1 dalies išaiškinimu.
2. Šis prašymas buvo pateiktas sprendžiant ginčą tarp Céline SA
ir Céline SARL
dėl pastarosios naudojamo firmos vardo „Céline“ ir iškabos „Céline“.
Teisinis pagrindas
3. Direktyvos 5 straipsnio, pavadinto „Prekių ženklo suteikiamos teisės“, 1, 3 ir 5 dalyse numatoma:
„1. Įregistruotas prekių ženklas suteikia savininkui išimtines teises į jį. Savininkas turi teisę uždrausti trečiosioms šalims be jo sutikimo naudoti prekybos veikloje:
a) bet kokį žymenį, tapatų prekių ženklui, kuriuo žymimos prekės arba paslaugos yra tapačios toms prekėms arba paslaugoms, kurioms prekių ženklas įregistruotas;
b) bet kokį žymenį, kai dėl savo tapatumo ar panašumo į jo prekių ženklą ir dėl šiuo ženklu ir žymeniu žymimų prekių arba paslaugų tapatumo ar panašumo yra tikimybė, kad visuomenė gali juos supainioti dėl žymens asocijavimosi su prekių ženklu.
< … >
3. Vadovaujantis 1 ir 2 dalių nuostatomis, galima, inter alia, uždrausti:
a) tokiu žymeniu ženklinti prekes arba jų įpakavimą;
b) siūlyti prekes, išleisti jas į rinką arba tuo tikslu sandėliuoti tokiu žymeniu paženklintas prekes arba siūlyti ar teikti juo paženklintas paslaugas;
c) importuoti ar eksportuoti tokiu žymeniu paženklintas prekes;
d) naudoti tokį žymenį komercinės veikos dokumentacijoje arba reklamoje.
< … >
5. 1–4 dalių nuostatos neturės įtakos jokios valstybės narės nuostatoms dėl apsaugos prieš žymens naudojimą kitais nei prekių ar paslaugų atskyrimo tikslais, jeigu dėl tokio žymens naudojimo be tinkamos priežasties nesąžiningai pasinaudojama prekių ženklo privalumais arba pažeidžiami prekių ženklo skiriamieji požymiai ar pakenkiama jo geram vardui.“
4. Direktyvos 6 straipsnio, pavadinto „Prekių ženklo suteikiamų teisių apribojimas“, 1 dalyje numatoma:
„Prekių ženklas nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajai šaliai prekybos veikloje naudoti:
a) savo vardą arba adresą;
< … >
su sąlyga, kad toks naudojimas neprieštarauja sąžiningai praktikai pramoninėje ir komercinėje veikloje.“ (Pataisytas vertimas)
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
5. Bendrovės Céline SA, įsteigtos tokiu pavadinimu 1928 m. liepos 9 d., pagrindinė veikla yra drabužių ir mados aksesuarų gamyba bei prekyba jais.
6. 1948 m. balandžio 19 d. ši bendrovė įregistravo žodinį prekių ženklą CÉLINE, kurio registracija paskui buvo nuolat atnaujinama (pastarąjį kartą 1998 m. kovo 6 d.), žymėti visoms peržiūrėtoje ir pataisytoje 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutartyje dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti numatytoms 1?42 klasių prekėms, įskaitant „rūbus ir avalynę“.
7. 1950 m. rugsėjo 25 d. Nansi verslo ir įmonių registre Adrien Grynfogiel įregistravo vyrų ir moterų aprangos verslą su iškaba „ Céline “.
8. Céline SARL
pareiškė, kad teisę naudoti pavadinimą „ Céline “ ji gavo iš A. Grynfogiel per vienas paskui kitą buvusius šios įmonės valdytojus. Ši bendrovė įregistruota verslo ir įmonių registre 1992 m. sausio 31 d., siekiant šiuo pavadinimu verstis gatavų drabužių, apatinio trikotažo, kailių, aprangos ir įvairių aksesuarų prekybos verslu.
9. Sužinojusi apie tai, Céline SA
padavė Céline SARL
į teismą, kad būtų nutraukti prekių ženklo CÉLINE
pažeidimai ir nesąžiningos konkurencijos veiksmai neteisėtai naudojant firmos vardą „Céline“ bei iškabą „ Céline “ ir kad jai būtų atlyginta žala.
10. 2005 m. birželio 27 d. Sprendimu tribunal de grande instance de Nancy
patenkino visus Céline SA
reikalavimus ir uždraudė Céline SARL
atskirai ar derinyje bet kokiems tikslams naudoti žodį „ Céline “, nurodė jai pakeisti savo firmos vardą ir pasirinkti tokį žodį, kuris negalėtų būti painiojamas su ankstesniu prekių ženklu CÉLINE
bei iškaba „ Céline “, bei priteisė iš jos 25 000 eurų žalai Céline SA
atlyginti.
11. 2005 m. liepos 4 d. Céline SARL
padavė dėl šio sprendimo apeliacinį skundą cour d’appel de Nancy, tvirtindama, kad ankstesniam žodiniam prekių ženklui tapataus žymens naudojimas, kaip firmos vardo ar iškabos, nėra pažeidimas, nes nei firmos vardu, nei iškaba nesiekiama žymėti prekių ar paslaugų, ir kad bet kuriuo atveju visuomenė negali būti klaidinama dėl atitinkamų prekių kilmės dėl Céline SA
užimamos ypatingos padėties drabužių ir prabangos aksesuarų rinkoje.
12. Cour d’appel de Nancy
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar direktyvos < ... > 5 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad tai, jog trečiasis asmuo be sutikimo naudoja registruotą prekių ženklą kaip firmos vardą, komercinį pavadinimą arba iškabą prekiaudamas tapačiomis prekėmis, yra šio prekių ženklo naudojimas komercinėje veikloje, kurį ženklo savininkas turi teisę uždrausti remdamasis savo išimtinėmis teisėmis?“
Dėl prejudicinio klausimo
13. Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar tai, jog trečiasis asmuo be sutikimo naudoja registruotą prekių ženklą kaip firmos vardą, komercinį pavadinimą arba iškabą prekiaudamas prekėmis, tapačiomis prekėms, kurioms įregistruotas prekių ženklas, yra toks naudojimas, kurį prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti pagal direktyvos 5 straipsnio 1 dalį.
Dėl direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimo
14. Pagal direktyvos 5 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį įregistruotas prekių ženklas suteikia jo savininkui išimtines teises į jį. Pagal šios dalies a punktą šios teisės leidžia savininkui uždrausti trečiosioms šalims be jo sutikimo naudoti prekybos veikloje bet kokį žymenį, tapatų prekių ženklui, kuriuo žymimos prekės arba paslaugos yra tapačios toms prekėms arba paslaugoms, kurioms prekių ženklas įregistruotas. Kitos direktyvos nuostatos, pavyzdžiui, 6 straipsnis nustato tam tikrus prekių ženklo suteikiamų teisių apribojimus.
15. Siekiant išvengti prekių ženklo savininkui suteikiamos apsaugos skirtumų skirtingose valstybėse, Teisingumo Teismas turi pateikti vienodą direktyvos 5 straipsnio 1 dalies, ypač joje esančios „naudojimo“ sąvokos, išaiškinimą (2002 m. lapkričio 12 d. Sprendimo Arsenal Football Club, C‑206/01, Rink. p. I‑10273, 45 punktas ir 2007 m. sausio 25 d. Sprendimo Adam Opel, C‑48/05, Rink. p. I‑0000, 17 punktas).
16. Kaip matyti iš Teisingumo Teismo praktikos (minėtas sprendimas Arsenal Football Club ; 2004 m. lapkričio 16 d. Sprendimas Anheuser-Busch, C‑245/02, Rink. p. I‑10989 ir minėtas sprendimas Adam Opel ), remdamasis direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punktu registruoto prekių ženklo savininkas gali uždrausti trečiajam asmeniui naudoti jo prekių ženklui tapatų žymenį, tik jei tenkinamos šios keturios sąlygos:
– žymuo turi būti naudojamas prekybos veikloje,
– jis turi būti naudojamas be prekių ženklo savininko sutikimo,
– žymuo turi būti naudojamas prekėms ar paslaugoms, kurios yra tapačios prekėms ar paslaugoms, kurioms prekių ženklas įregistruotas,
– naudojimas turi kenkti ar galėtų pakenkti prekių ženklo funkcijoms ir ypač jo pagrindinei funkcijai ? užtikrinti vartotojams prekių ar paslaugų kilmę.
17. Pagrindinėje byloje akivaizdu, kad tapatus prekių ženklui žymuo buvo naudojamas prekybos veikloje siekiant ekonominės naudos, o ne asmeniniams tikslams (pagal analogiją žr. minėtų sprendimų Arsenal Football Club
40 punktą ir Adam Opel
18 punktą ).
18. Taip pat akivaizdu, kad šis žymuo buvo naudojamas be prekių ženklo savininko pagrindinėje byloje sutikimo.
19. Tačiau Céline SARL
nesutinka, kad nagrinėjamam prekių ženklui tapatus žymuo naudojamas „prekėms“ direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punkto prasme.
20. Iš direktyvos 5 straipsnio struktūros matyti, kad žymens naudojimas prekėms ar paslaugoms šio straipsnio 1 ir 2 dalių prasme reiškia naudojimą siekiant atskirti tas prekes ar paslaugas, o šio straipsnio 5 dalyje kalbama apie „žymens naudojimą kitiems negu prekių ar paslaugų atskyrimas tikslams“ (1999 m. vasario 23 d. Sprendimo BMW, C‑63/97, Rink. p. I‑905, 38 punktas).
21. Tačiau firmos vardu, komerciniu pavadinimu ar iškaba iš esmės nesiekiama atskirti prekių ar paslaugų (šiuo klausimu žr. 2002 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Robelco, C‑23/01, Rink. p. I‑10913, 34 punktą ir minėto sprendimo Anheuser-Busch
64 punktą). Firmos vardo tikslas yra identifikuoti bendrovę, o komercinio pavadinimo ar iškabos tikslas ? žymėti verslą. Todėl kai firmos vardo, komercinio pavadinimo ar iškabos naudojimas tik identifikuoja bendrovę ar žymi verslą, negalima teigti, kad jis yra skirtas „prekėms ar paslaugoms“ direktyvos 5 straipsnio 1 dalies prasme.
22. Tačiau kai trečiasis asmuo prekes, kuriomis jis prekiauja, ženklina žymeniu, kuris yra firmos vardas, komercinis pavadinimas ar iškaba, toks žymuo naudojamas „prekėms“ direktyvos 5 straipsnio 1 dalies prasme (šiuo klausimu žr. minėtų sprendimų Arsenal Football Club
41 punktą ir Adam Opel
20 punktą).
23. Be to, net ir neženklinant, kai trečiasis asmuo naudoja tokį žymenį taip, kad atsiranda ryšys tarp trečiojo asmens žymens ? firmos vardo, komercinio pavadinimo ar iškabos ? ir trečiojo asmens parduodamų prekių arba teikiamų paslaugų, toks žymuo yra naudojamas „prekėms ar paslaugos“ šios nuostatos prasme.
24. Pagrindinėje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar Céline SARL
žymuo „Céline“ yra naudojamas minėtoms prekėms direktyvos 5 straipsnio 1 dalies prasme.
25. Galiausiai Céline SARL
teigia, kad visuomenė negali būti klaidinama dėl nagrinėjamų prekių kilmės.
26. Kaip priminta šio sprendimo 16 punkte, kai trečiasis asmuo be sutikimo naudoja registruotam prekių ženklui tapatų žymenį prekėms ar paslaugoms, kurios yra tapačios prekėms ar paslaugoms, kurioms prekių ženklas įregistruotas, toks naudojimas gali būti uždraustas pagal direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punktą, tik jeigu jis kenkia ar gali pakenkti prekių ženklo funkcijoms ir ypač jo pagrindinei funkcijai ? užtikrinti vartotojams prekių ar paslaugų kilmę.
27. Taip yra, kai trečiasis asmuo naudoja žymenį savo prekėms ar paslaugoms taip, kad vartotojai gali jį suprasti kaip nurodantį atitinkamų prekių ar paslaugų kilmę. Tokiu atveju tokio žymens naudojimas gali kelti pavojų pagrindinei prekių ženklo funkcijai, nes prekių ženklas gali atlikti savo, kaip pagrindinio sąžiningos konkurencijos sistemos, kurią EB sutartis siekia sukurti ir išlaikyti, elemento, vaidmenį tik tada, kai jis užtikrina, jog visos juo žymimos prekės ar paslaugos buvo pagamintos ar suteiktos kontroliuojant vienai įmonei, kuri gali būti laikoma atsakinga už jų kokybę (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Arsenal Football Club
48 punktą ir jame nurodomą teismo praktiką bei 56?59 punktus).
28. Pagrindinėje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar Céline SARL
žymens „Céline“ naudojimas kenkia arba gali pakenkti prekių ženklo CÉLINE funkcijoms ir ypač jo pagrindinei funkcijai.
Dėl direktyvos 6 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimo
29. Pagal nusistovėjusią praktiką Teisingumo Teismas turi pateikti nacionaliniam teismui visapusišką Bendrijos teisės aiškinimą, kuris gali būti naudingas sprendimui šio teismo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar nacionalinis teismas apie tai užsimena savo pateiktuose klausimuose (minėto sprendimo Adam Opel
31 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
30. Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal direktyvos 6 straipsnio 1 dalies a punktą prekių ženklas nesuteikia jo savininkui teisės uždrausti trečiajam asmeniui prekybos veikloje naudoti savo vardą arba adresą su sąlyga, kad toks naudojimas neprieštarauja sąžiningai praktikai pramoninėje ir komercinėje veikloje.
31. Teisingumo Teismas nusprendė, kad ši nuostata neapsiriboja tik fizinių asmenų vardais (minėto sprendimo Anheuser-Busch
77?80 punktai).
32. Tuo atveju, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nuspręstų, kad Céline SA
turi teisę pagal direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punktą Céline SARL
uždrausti naudoti žymenį „Céline“, siekiant šiam teismui padėti išspręsti jo nagrinėjamą ginčą reikėtų išsiaiškinti, ar esant tokiai situacijai, kokia susiklostė pagrindinėje byloje, direktyvos 6 straipsnio 1 dalies a punktas leidžia prekių ženklo savininkui uždrausti trečiajam asmeniui naudoti jo prekių ženklui tapatų žymenį kaip firmos vardą ar komercinį pavadinimą.
33. Teisingumo Teismas nusprendė, kad direktyvos 6 straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta naudojimo „neprieštaraujant sąžiningai praktikai pramoninėje ir komercinėje veikloje“ sąlyga iš esmės reiškia pareigą sąžiningai elgtis teisėtų prekių ženklo savininko interesų atžvilgiu (minėto sprendimo Anheuser-Busch
82 punktas).
34. Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad vertinant, ar sąžiningo naudojimo sąlyga yra tenkinama, pirmiausia reikia atsižvelgti į tai, kiek atitinkama visuomenė ar bent jau nemaža jos dalis trečiojo asmens naudojamą vardą suvokia kaip nurodantį ryšį tarp trečiojo asmens prekių ar paslaugų ir prekių ženklo savininko arba asmens, kurį prekių ženklo savininkas įgaliojo naudoti prekių ženklą, ir, antra, kiek apie tai turėjo būti žinoma trečiajam asmeniui. Kita aplinkybė, į kurią reikia atsižvelgti atliekant šį vertinimą, yra tai, ar aptariamas prekių ženklas valstybėje narėje, kurioje jis įregistruotas ir kurioje prašoma jį apsaugoti, turi tam tikrą gerą vardą, kuriuo galėtų pasinaudoti trečiasis asmuo parduodamas savo prekes ar paslaugas (minėto sprendimo Anheuser-Busch
83 punktas).
35. Kad galėtų konkrečiai nustatyti, ar Céline SARL
gali būti pripažinta nesąžiningai konkuruojančia su Céline SA, nacionalinis teismas turėtų bendrai įvertinti visas svarbias pagrindinės bylos aplinkybes (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Anheuser-Busch
84 punktą).
36. Atsižvelgiant į visus nurodytus argumentus, į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip: jei trečiasis asmuo be sutikimo naudoja ankstesniam prekių ženklui taptų firmos vardą, komercinį pavadinimą arba iškabą prekiaudamas prekėmis, tapačiomis prekėms, kurioms įregistruotas šis prekių ženklas, jo savininkas pagal direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punktą turi teisę uždrausti tokį naudojimą, jei tai yra naudojimas prekėms, kuris kenkia ar gali pakenkti prekių ženklo funkcijoms.
Tokiu atveju direktyvos 6 straipsnio 1 dalies a punktas gali neleisti jo uždrausti tik tada, kai trečiasis asmuo žymenį kaip firmos vardą ar komercinį pavadinimą naudoja laikydamasis sąžiningos praktikos pramoninėje ir komercinėje veikloje.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
37. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:
Jei trečiasis asmuo be sutikimo naudoja ankstesniam prekių ženklui tapatų firmos vardą, komercinį pavadinimą arba iškabą prekiaudamas prekėmis, tapačiomis prekėms, kurioms įregistruotas šis prekių ženklas, jo savininkas pagal 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 5 straipsnio 1 dalies a punktą turi teisę uždrausti tokį naudojimą, jei tai yra naudojimas prekėms, kuris kenkia ar gali pakenkti prekių ženklo funkcijoms.
Tokiu atveju direktyvos 6 straipsnio 1 dalies a punktas gali neleisti jo uždrausti tik tada, kai trečiasis asmuo žymenį kaip firmos vardą ar komercinį pavadinimą naudoja laikydamasis sąžiningos praktikos pramoninėje ir komercinėje veikloje.