62023CJ0511_RES
Byla C‑511/23
Caronte & Tourist SpA
prieš
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM)
(Tribunale amministrativo regionale per il Lazio prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. sausio 30 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Konkurencija – SESV 102 straipsnis – Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi – Nacionalinių konkurencijos institucijų išteklių skyrimas konkurencijos taisyklėms įgyvendinti – Direktyva (ES) 2019/1 – Nacionalinių konkurencijos institucijų nepriklausomumas – 4 straipsnio 5 dalis – SESV 101 ir 102 straipsnių įgyvendinimo procedūrų prioritetų nustatymas – Įmonėms ir įmonių asociacijoms skirtos baudos – 13 straipsnis – Procedūros, susijusios su konkurencijos teisės taisyklių pažeidimu – Protingo termino laikymasis – Nacionalinės teisės normos, kuriose numatyta nacionalinės valdžios institucijos pareiga pateikti pranešimą apie prieštaravimus per 90 dienų nuo tada, kai sužinoma apie esminius pažeidimo elementus – Visiškas ir automatinis nacionalinės konkurencijos institucijos sprendimo panaikinimas, jei nesilaikoma šio termino – Ne bis in idem principas – Įgaliojimų pradėti naują pažeidimo nagrinėjimo procedūrą dėl tų pačių faktinių aplinkybių netekimas – Veiksmingumo principas – Įmonių teisė į gynybą“
Prejudiciniai klausimai – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Aiškinimas, kurio prašoma dėl Sąjungos teisės nuostatos, tapusios taikytina per nacionalinę teisę, taikymo vidaus situacijai – Jurisdikcija pateikti tokį išaiškinimą
(SESV 267 straipsnis)
(žr. 29–34 punktus)
Institucijų aktai – Direktyvos – Valstybių narių atliekamas įgyvendinimas – Valstybių narių pareigos per perkėlimo terminą – Pareiga nepriimti nuostatų, kuriomis gali būti trukdoma pasiekti direktyvoje nurodytą rezultatą – Nacionalinių teismų pareiga, įsigaliojus direktyvai ir kai įmanoma, taip aiškinti vidaus teisę, kad nebūtų trukdoma įgyvendinti siekiamo tikslo
(ESS 4 straipsnio 3 dalis; SESV 288 straipsnio trečia pastraipa)
(žr. 36–40 punktus)
Konkurencija – Sąjungos taisyklės – Nacionalinių konkurencijos institucijų vykdomas taikymas – Sprendimas, kuriuo konstatuojamas Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimas ir skiriama bauda – Nacionalinių proceso taisyklių taikytinumas – Sąlygos – Veiksmingumo principo paisymas – Nacionalinės teisės normos, kuriose numatyta nacionalinės valdžios institucijos pareiga pateikti pranešimą apie prieštaravimus per 90 dienų nuo tada, kai sužinoma apie esminius pažeidimo elementus – Teisės normos, kurios gali pakenkti nacionalinės konkurencijos institucijos veiklos nepriklausomumui – Teisės normos, keliančios nuolatinį pavojų, kad nebus baudžiama už Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimus – Nepriimtinumas
(SESV 102 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2019/1 4 straipsnio 5 dalis ir 13 straipsnio 1 dalis)
(žr. 43–61, 66–76, 81 punktus ir rezoliucinę dalį)
Konkurencija – Sąjungos taisyklės – Nacionalinių konkurencijos institucijų vykdomas taikymas – Sprendimas, kuriuo konstatuojamas Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimas ir skiriama bauda – Nacionalinių proceso taisyklių taikytinumas – Sąlygos – Veiksmingumo principo paisymas – Susijusių įmonių teisės į gynybą paisymas – Minėtų sąlygų palyginimas nustatant pažeidimo nagrinėjimo procedūroms taikomus terminus
(SESV 102 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2019/1 3 straipsnio 1 ir 2 dalys)
(žr. 62–65 punktus)
Konkurencija – Sąjungos teisės normos – Valstybių narių pareigos – Draudimas priimti arba palikti galioti priemones, galinčias panaikinti šių normų veiksmingumą – Nacionalinių teismų pareigos – Pareiga nacionalinės teisės normas aiškinti taip, kad jos atitiktų Sąjungos teisę – Apimtis
(SESV 102 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2019/1)
(žr. 78–80 punktus)
Santrauka
Atsakydamas į Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas konstatavo, kad pagal Direktyvą 2019/1 (
1
) ir SESV 102 straipsnį draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias nacionalinė konkurencijos institucija privalo pradėti rungimosi principu grindžiamą su konkurencija susijusių procedūrų stadiją per 90 dienų nuo tada, kai sužino apie esminius tariamo pažeidimo elementus.
2018 m. kovo 24 d.Autorità garante della concorrenza e del mercato (Institucija, užtikrinanti konkurencijos ir rinkos taisyklių laikymąsi, Italija; toliau – AGCM) gavo skundą dėl bendrovės Caronte & Tourist SpA (toliau – C&T), teikiančios plukdymo paslaugas Mesinos sąsiauryje (Italija), taikomų kainų.
Susisiekusi su Mesinos uosto administracija dėl papildomos informacijos, AGCM 2020 m. rugpjūčio 4 d. pranešė C&T apie savo sprendimą pradėti procedūrą siekiant konstatuoti konkurencijos teisės pažeidimą.
2022 m. balandžio 11 d. sprendimu AGCM, remdamasi nacionalinės teisės aktu, konstatavo, kad C&T piktnaudžiavo dominuojančia padėtimi, nustatydama pernelyg dideles kainas už transporto priemonių plukdymo per Mesinos sąsiaurį paslaugą. Todėl ši institucija įpareigojo C&T ateityje nutraukti tokią praktiką ir skyrė jai baudą.
C&T užginčijo 2022 m. balandžio 11 d. sprendimą Tribunale amministrativo regionale per il Lazio, remdamasi, be kita ko, tuo, kad procedūros, per kurią buvo priimtas šis sprendimas, rungimosi principu grindžiama tyrimo stadija buvo pradėta pavėluotai.
Šiuo atžvilgiu minėtas teismas paaiškino, kad pagal nacionalinės teisės aktus, kaip juos aiškina Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija), AGCM pranešimu apie prieštaravimus turi pradėti rungimosi principu grindžiamą konkurencijos srities procedūrų tyrimo stadiją per 90 dienų nuo tada, kai sužino apie esminius tariamo pažeidimo elementus, kurie gali būti tiesiog nurodyti pirmajame pranešime apie pažeidimą (toliau – nagrinėjamas terminas). Bet koks šio termino praleidimas lemtų viso AGCM sprendimo, priimto pasibaigus pažeidimo nagrinėjimo procedūrai, panaikinimą, o atitinkama įmonė neprivalo įrodyti žalos, patirtos dėl nagrinėjamo termino nesilaikymo. Be to, laikantis non bis in idem principo, AGCM negali pradėti naujos pažeidimo nagrinėjimo procedūros dėl tų pačių veiksmų, net jei atitinkama įmonė jų niekada nebuvo nutraukusi.
Kadangi Tribunale amministrativo regionale per il Lazio kilo abejonių dėl tokių teisės aktų suderinamumo su Sąjungos konkurencijos teise, jis nusprendė šiuo klausimu kreiptis į Teisingumo Teismą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Iš pradžių Teisingumo Teismas pažymėjo, kad nagrinėjamu atveju AGCM sprendimas C&T atžvilgiu pradėti pažeidimo nagrinėjimo procedūros rungimosi principu grindžiamą stadiją buvo priimtas per Direktyvos 2019/1 perkėlimo terminą, kuriuo siekiama suteikti valstybių narių konkurencijos institucijoms priemonių veiksmingiau įgyvendinti konkurencijos taisykles ir užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą. Iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad per direktyvai perkelti nustatytą terminą valstybės narės, kurioms ji skirta, privalo nepriimti nuostatų, kurios gali labai trukdyti pasiekti šioje direktyvoje nurodytą rezultatą.
Atsižvelgdamas į šį patikslinimą Teisingumo Teismas konstatavo, kad savo prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyva 2019/1 ir SESV 102 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, pavyzdžiui, nagrinėjamos pagrindinėje byloje.
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas pirmiausia priminė, kad nors, nesant specialių Sąjungos teisės nuostatų, taisyklių, reglamentuojančių procesinius terminus nacionalinėms konkurencijos institucijoms nustatant pažeidimus ir skiriant sankcijas, nustatymas ir taikymas priklauso valstybių narių kompetencijai, jos šią kompetenciją turi įgyvendinti laikydamosi Sąjungos teisės.
Taigi nacionalinės teisės normomis, kuriomis nustatomi tokie terminai, laikantis teisinio saugumo principo, turi būti siekiama, kad konkurencijos institucijos bylas išnagrinėtų per pagrįstą terminą, nepakenkdamos veiksmingam SESV 101 ir 102 straipsnių ir Direktyvos 2019/1 įgyvendinimui vidaus teisės sistemoje.
Tam, kad nacionalinės konkurencijos institucijos galėtų veiksmingai įvykdyti pareigą įgyvendinti Sąjungos teisę konkurencijos srityje, jos turi turėti galimybę joms pateiktiems skundams suteikti skirtingą prioritetą ir šiuo tikslu turi plačią diskreciją. Be to, tokios plačios diskrecijos pripažinimas taip pat pateisinamas atsižvelgiant į Direktyvą 2019/1.
Šiomis aplinkybėmis tiek iš paties pažeidimo konkurencijos srityje nagrinėjimo procedūros stadijos iki pranešimo apie prieštaravimus tikslo, tiek iš plačios diskrecijos, kuria turi naudotis nacionalinė konkurencijos institucija, nustatydama savo procedūrų, susijusių su SESV 102 straipsnio įgyvendinimu, prioritetus, matyti, kad šioje procedūros stadijoje ši institucija turi turėti galimybę ne tik imtis visų išankstinių tyrimo priemonių ir atlikti dažnai kompleksinius faktinių ir teisinių aplinkybių vertinimus, kurių jai reikia siekiant nustatyti, ar rungimosi principu grindžiamos tyrimo stadijos pradėjimas yra pateisinamas, bet ir atsižvelgdama į tai, kokį prioritetą nepriklausomai vykdydama savo veiklą ji pageidauja suteikti vykdomai pažeidimo nagrinėjimo procedūrai, pasirinkti tinkamiausią momentą, kad prireikus būtų galima pradėti rungimosi principu grindžiamą tyrimo stadiją.
Taigi nacionalinė konkurencijos institucija turi turėti galimybę laikinai atidėti rungimosi principu grindžiamos tyrimo stadijos pradėjimą konkrečioje procedūroje, nors ji jau yra nustačiusi esminius tariamo pažeidimo elementus. Vis dėlto dėl tokio laikino atidėjimo negali būti viršytas pagrįstas terminas, per kurį turi būti užbaigta pažeidimo nagrinėjimo procedūros stadija iki pranešimo apie prieštaravimus.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad dėl nagrinėjamo termino taikymo AGCM vykdomų pažeidimo nagrinėjimo procedūrų preliminariai stadijai, AGCM gali privalėti nediferencijuotai vertinti visas jos vykdomas pažeidimo nagrinėjimo procedūras ne atsižvelgdama į kiekvienai procedūrai būdingas aplinkybes, o chronologine tvarka, kuri neleidžia jai nustatyti ir įgyvendinti prioritetų savo procedūroms, susijusioms su SESV 101 ir 102 straipsnių įgyvendinimu.
Be to, pasekmės, susijusios su praleistu nagrinėjamu terminu, gali trukdyti AGCM visapusiškai bendradarbiauti Europos konkurencijos tinkle, kurį, kaip matyti iš Direktyvos 2019/1, sudaro nacionalinės konkurencijos institucijos ir Europos Komisija tam, kad būtų glaudžiai bendradarbiaujama taikant ir įgyvendinant SESV 101 ir 102 straipsnius.
Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad, viena vertus, įmonių, dėl kurių pradėta pažeidimo nagrinėjimo procedūra, teisė į gynybą bet kuriuo atveju negali būti pažeista vien dėl to, kad nesilaikoma nagrinėjamo termino. Kita vertus, dėl nagrinėjamo termino nesilaikymo kylančios teisinės pasekmės, kaip jas apibūdino prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, gali kelti sisteminę nebaudžiamumo už Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimus riziką, o tai prieštarautų veiksmingumo principui.
Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas konstatavo, kad dėl nagrinėjamo termino taikymo AGCM veiklai gali būti pažeistas šios institucijos veiklos nepriklausomumas ir gali kilti sisteminė rizika, kad nebus baudžiama už faktines aplinkybes, sudarančias SESV 102 straipsnio pažeidimus. Vadinasi, nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatytas nagrinėjamas terminas, gali rimtai trukdyti pasiekti Direktyvoje 2019/1 nurodytą rezultatą.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad Direktyva 2019/1 ir SESV 102 straipsnis, siejami su veiksmingumo principu, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias, pirma, vykdydama procedūrą dėl antikonkurencinių veiksmų konstatavimo, nacionalinė konkurencijos institucija privalo pradėti rungimosi principu grindžiamą šios procedūros stadiją atitinkamai įmonei skirtu pranešimu apie prieštaravimus per 90 dienų nuo tada, kai sužino apie esminius tariamo pažeidimo elementus, kurie gali būti tiesiog nurodyti pirmajame pranešime apie šį pažeidimą, ir, antra, už šio termino nesilaikymą baudžiama panaikinant visą galutinį šios institucijos sprendimą, priimtą pasibaigus pažeidimo nagrinėjimo procedūrai, ir atimant institucijos įgaliojimus pradėti naują pažeidimo nagrinėjimo procedūrą dėl tų pačių veiksmų.
Be to, kadangi pagal Italijos teisę šioje byloje nagrinėjamas 90 dienų terminas taip pat taikomas AGCM vykdomam įmonių nesąžiningos komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu preliminaraus tyrimo etapui, Teisingumo Teismas, atsakydamas į Tribunale amministrativo regionale per il Lazio pateiktą lygiagretų prašymą priimti prejudicinį sprendimą, tos pačios dienos sprendimu (
2
) dėl priežasčių, analogiškų nurodytoms pirmiau, padarė išvadą, kad Direktyvos 2005/29 (
3
) 11 ir 13 straipsniai, siejami su veiksmingumo principu, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip aprašytosios pirmiau, nacionalinė institucija, atsakinga už vartotojų apsaugos teisės aktų taikymo priežiūrą, privalo per 90 dienų nuo tada, kai sužinojo apie esminius tariamo pažeidimo elementus, pradėti rungimosi principu grindžiamą pažeidimų nagrinėjimo procedūrų stadiją.
(
1
)	2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/1, kuria siekiama įgalinti valstybių narių konkurencijos institucijas, kad jos būtų veiksmingesnės vykdymo užtikrintojos, ir kuria užtikrinamas tinkamas vidaus rinkos veikimas (OL L 11, 2019, p. 3).
(
2
)	2025 m. sausio 30 d. Sprendimas Trenitalia (C-510/23).
(
3
)	2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 84/450/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 97/7/EB, 98/27/EB bei 2002/65/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 („Nesąžiningos komercinės veiklos direktyva“) (OL L 149, 2005, p. 22).