62018TO0422
BENDROJO TEISMO (trečioji kolegija) NUTARTIS
2019 m. gegužės 14 d. (
*1
)
„Ieškinys dėl panaikinimo – Galimybė susipažinti su dokumentais – Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 – Dokumentai, susiję su Komisijos prieš valstybę narę pradėta procedūra – Ieškovės dokumentai – Trečiojo asmens prašymas leisti susipažinti su dokumentais – Pirminis sprendimas leisti susipažinti su dalimi dokumentų – Dalyko nebuvimas – Nepriimtinumas“
Byloje T‑422/18
Régie autonome des transports parisiens (RATP), įsteigta Paryžiuje (Prancūzija), iš pradžių atstovaujama advokatų E. Morgan de Rivery, P. Delelis ir C. Lavin, vėliau P. Delelis ir C. Lavin,
ieškovė,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą A. Buchet, W. Mölls ir C. Ehrbar,
atsakovę,
dėl SESV 263 straipsniu grindžiamo prašymo panaikinti 2018 m. kovo 5 d. Komisijos Mobilumo ir transporto generalinio direktorato sprendimą dėl prašymo leisti susipažinti su RATP dokumentais, kiek juo suteikta galimybė susipažinti su dalimi tų dokumentų,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas S. Frimodt Nielsen, teisėjai V. Kreuschitz (pranešėjas) ir N. Półtorak,
kancleris E. Coulon,
priima šią
Nutartį
Bylos aplinkybės
1
2017 m. gruodžio 19 d. Europos Komisija gavo pagal 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331) pateiktą prašymą leisti susipažinti su keliais dokumentais, kuris buvo įregistruotas numeriu GESTDEM 2017/7530 (toliau – pirminis prašymas leisti susipažinti su dokumentais), susijusį būtent su trimis ieškovės Régie autonome des transports parisiens (RATP) parengtais dokumentais (toliau – ginčijami dokumentai).
2
Ginčijami dokumentai yra šie:
–
2012 m. gegužės 21 d. ieškovės generalinio direktoriaus raštas Komisijos pirmininkui,
–
2012 m. gegužės 22 d. ieškovės generalinio direktoriaus raštas Komisijos Mobilumo ir transporto generalinio direktorato (toliau – Mobilumo ir transporto GD) generaliniam direktoriui,
–
2013 m. kovo 28 d. ieškovės generalinio direktoriaus raštas Komisijos pirmininko pavaduotojui.
3
2018 m. kovo 5 d. Mobilumo ir transporto GD priėmė ir registruotu laišku su patvirtinimu apie gavimą bei elektroniniu paštu išsiuntė pirminį prašymą leisti susipažinti su dokumentais pateikusiam asmeniui (toliau – pareiškėjas) sprendimą, kuriuo jam buvo suteikta galimybė susipažinti su dalimi ginčijamų dokumentų (toliau – ginčijamas sprendimas). Be to, prie ginčijamo sprendimo jis pridėjo ginčijamų dokumentų versiją, iš kurios pašalinta tam tikra informacija.
4
2018 m. kovo 19 d. pareiškėjas, remdamasis Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsniu, Komisijos Generaliniam sekretoriatui išsiuntė kartotinį prašymą leisti susipažinti su visais ginčijamais dokumentais (toliau – kartotinis prašymas leisti susipažinti su dokumentais).
5
2018 m. balandžio 20 d. Mobilumo ir transporto GD pareiškėją informavo, kad siunčiant ginčijamą sprendimą buvo padaryta klaida ir ginčijami dokumentai jam neturėjo būti atsiųsti. Mobilumo ir transporto GD pareiškėjo paprašė ginčijamų dokumentų nespausdinti, neišsaugoti ar nenaudoti ir sunaikinti anksčiau jam atsiųstus pranešimus.
6
2018 m. balandžio 25 d. Mobilumo ir transporto GD pareiškėjo paprašė pasirašyti pareiškimą, pagal jį įsipareigojo, pirma, nenaudoti, nesiųsti, nesidalyti, nekopijuoti ir neapdoroti 2018 m. kovo 5 d. atsiųstų ginčijamų dokumentų versijų, iš kurių pašalinta tam tikra informacija, ar jų turinio, antra, neviešinti jų turinio ir, trečia, sunaikinti visas ginčijamų dokumentų elektronines ar popierines versijas. Pareiškėjas grąžino pasirašytą pareiškimą tą pačią dieną.
7
2018 m. balandžio 27 d. ieškovė, skaitydama 2018 m. balandžio 23 d. pateiktą Komisijos atsakymą į Bendrojo Teismo pirmininko klausimus, užduotus per laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūrą, kuri užregistruota bylos numeriu T‑250/18 R, taip pat susijusią su ginčijamų dokumentų atskleidimu, gavus ankstesnį prašymą leisti susipažinti su dokumentais, sužinojo apie pirminį prašymą leisti susipažinti su dokumentais ir apie tai, kad Komisija pareiškėjui per klaidą išsiuntė ginčijamų dokumentų versiją, iš kurios pašalinta tam tikra informacija.
8
2018 m. gegužės 4 d. įvyko ieškovės ir Komisijos susitikimas, jame ieškovė jos paprašė atsiųsti 2018 m. kovo 5 d. pareiškėjai išsiųstą elektroninį laišką ir tą pačią dieną jai išsiųstus dokumentus.
9
2018 m. gegužės 23 d. ieškovė raštu pakartojo prašymą pateikti 2018 m. kovo 5 d. pareiškėjui išsiųsto elektroninio laiško kopiją ir visus pareiškėjui išsiųstus, įskaitant ginčijamus, dokumentus.
10
2018 m. birželio 7 d. Komisijos Generalinis sekretorius, gavęs kartotinį prašymą leisti susipažinti su dokumentais, priėmė sprendimą (toliau – 2018 m. birželio 7 d. sprendimas; žr. šios nutarties 4 punktą). Šiame sprendime jis atsisakė leisti pateikti ginčijamus dokumentus, nes jų atskleidimas pakenktų vykstantiems teisminiams procesams, t. y. bylų T‑250/18 (RATP / Komisija) ir T‑250/18 R (RATP / Komisija) nagrinėjimui.
11
2018 m. birželio 12 d. Komisija ieškovei atsiuntė ginčijamą sprendimą, 27 dokumentų, kuriuos Komisija nurodė kaip susijusius su pirminiu prašymu leisti susipažinti su dokumentais, sąrašą ir pareiškėjui siųstus ginčijamus dokumentus.
Procesas ir šalių reikalavimai
12
2018 m. liepos 6 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo šį ieškovės ieškinį.
13
2018 m. spalio 11 d. Bendrojo Teismo kanceliarija atskiru dokumentu gavo Komisijos pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 130 straipsnį pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą. 2018 m. lapkričio 24 d. ieškovė pateikė pastabas dėl šio prieštaravimo.
14
Ieškinyje ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek juo leista susipažinti su ginčijamais dokumentais,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
15
Nepriimtinumu grindžiamame prieštaravime Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
pirma, pripažinti ieškinį dėl panaikinimo nepriimtinu, nes jis neturi dalyko,
–
nepatenkinus pirmojo reikalavimo, pripažinti ieškinį dėl panaikinimo nepriimtinu, nes nėra suinteresuotumo pareikšti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
16
Pastabose dėl nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą,
–
patenkinti jos ieškinį,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
17
Remiantis Procedūros reglamento 130 straipsnio 1 ir 7 dalimis, jeigu atsakovas pateikia prašymą, Bendrasis Teismas gali priimti sprendimą dėl nepriimtinumo ar kompetencijos nebuvimo, nepradėjęs bylos nagrinėti iš esmės. Kadangi šioje byloje Komisija prašė priimti sprendimą dėl nepriimtinumo, Bendrasis Teismas, manydamas, kad bylos medžiagoje yra pakankamai informacijos, nusprendžia išnagrinėti šį prašymą ir netęsti proceso.
Dėl nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo priimtinumo
18
Ieškovės nuomone, nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą galima grįsti dalyko nebuvimu tik remiantis Procedūros reglamento 130 straipsnio 2 dalimi. Kadangi nepriimtinumu grindžiamame prieštaravime Komisija nenurodė Procedūros reglamento 130 straipsnio 2 dalies, ieškovė mano, kad šis prieštaravimas turėtų būti atmestas kaip nepriimtinas.
19
Šiuo klausimu pažymėtina, jog Komisija, grįsdama nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, nurodė ne tai, kad vykstant procesui išnyko dalykas, o tai, kad ieškinys neturėjo dalyko jo pareiškimo dieną. Taigi, remiantis Procedūros reglamento 130 straipsnio 1 dalimi, atsakovas gali prašyti Bendrojo Teismo priimti sprendimą dėl nepriimtinumo nepradėjus bylos nagrinėti iš esmės, o ieškinio dalyko nebuvimas jo pareiškimo dieną yra nepriimtinumo pagrindas.
20
Be to, bet kuriuo atveju, remiantis Procedūros reglamento 129 straipsniu, išklausęs bylos šalis, Bendrasis Teismas savo iniciatyva bet kada gali motyvuota nutartimi priimti sprendimą dėl imperatyvių nepriimtinumo pagrindų. Kadangi ieškinio nepriimtinumas dėl ieškinio dalyko nebuvimo jo pareiškimo dieną yra imperatyvus nepriimtinumo pagrindas, Bendrasis Teismas savo iniciatyva gali priimti sprendimą šiuo klausimu.
21
Taigi ieškovė klaidingai nurodė, kad Komisijos pateiktas nepriimtinumu grindžiamas prieštaravimas nepriimtinas.
Dėl nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo pagrįstumo
Šalių argumentai
22
Pirmiausia Komisija mano, kad ieškinį reikia pripažinti nepriimtinu, nes jis susijęs su aktu, kurio nebebuvo ieškinio pareiškimo momentu. Anot Komisijos, ginčijamą sprendimą visiškai pakeitė 2018 m. birželio 7 d. sprendimas, priimtas gavus kartotinį prašymą leisti susipažinti su dokumentais. Tame sprendime galutinai įtvirtinta institucijos pozicija.
23
2018 m. liepos 6 d. ieškovės pareikštas ieškinys neturi dalyko, nes juo siekiama panaikinti teisės aktą, kuris nebeegzistavo nuo 2018 m. birželio 7 d., kai jį pakeitė tos pačios dienos Komisijos sprendimas, priimtas atsakant į kartotinį prašymą leisti susipažinti su dokumentais. Taigi, nepaisant suinteresuotumo pareikšti ieškinį klausimo, būtent priežastis, dėl kurios ieškovė iškėlė bylą, neegzistavo bylos iškėlimo dokumento pateikimo momentu. Be to, Komisija mano, jog dėl 2018 m. birželio 7 d. sprendimo ieškovės argumentai visiškai neteko reikšmės, nes tame sprendime dėl esmės Komisija nusprendė visiškai atsisakyti suteikti galimybę susipažinti su ginčijamais dokumentais.
24
Subsidiariai Komisija mano, jog šį ieškinį reikia pripažinti nepriimtinu, nes ieškovė neturėjo jokio suinteresuotumo pareikšti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo šios bylos iškėlimo momentu: šis sprendimas jai jau seniai nebekėlė pasekmių.
25
Komisija neneigia, kad per klaidą 2018 m. kovo 5 d. elektroniniu laišku pareiškėjui perdavė ginčijamų dokumentų versijas, iš kurių pašalinta tam tikra informacija, ir kad ji to neturėjo daryti. Vis dėlto ji mano, jog, kai tik buvo konstatuota ši klaida, ji ėmėsi visų priemonių, kad ši klaida ieškovei nesukeltų jokių pasekmių. Anot Komisijos, šios priemonės buvo veiksmingos, nes pareiškėja raštu įsipareigojo nenaudoti ginčijamų dokumentų ir visiškai panaikinti rašytinę ar elektroninę jų versijas. Komisija mano, kad ieškovė puikiai žinojo apie šių rašytinių įsipareigojimų turinį, nes nuo 2018 m. balandžio mėn. pabaigos ji turėjo dokumentą, kuriame tie įsipareigojimai įtvirtinti.
26
Taigi, Komisijos nuomone, ieškovė klaidingai teigia, kad, pirma, ginčijamų dokumentų versijos, iš kurių pašalinta tam tikra informacija, prieinamos erga omnes, ir, antra, kad ji dar vis turėjo suinteresuotumą pareikšti ieškinį šio ieškinio pareiškimo dieną, nors ginčijamas sprendimas jau daugiau kaip du mėnesius jai nebedarė nė menkiausio poveikio. Anot Komisijos, ieškovė tvirtino, bet neįrodė, kad ginčijami sprendimai „potencialiai“ pateks į jos konkurentų rankas.
27
Ieškovė mano, jog ginčo dalyko ir suinteresuotumo pareikšti ieškinį sąvokos susijusios, nes ieškovės suinteresuotumas pareikšti ieškinį, atsižvelgiant į ieškinio dalyką, turi egzistuoti ieškinio pareiškimo etape, antraip jis bus nepriimtinas. Todėl ieškovė abu Komisijos pateiktus nepriimtinumu grindžiamus prieštaravimus nagrinėja kartu.
28
Pirma, ieškovė mano, jog ginčijamas sprendimas sukelia atskirų ir konkrečių teisinių pasekmių. Šiuo klausimu ieškovė akcentuoja tai, kad ji yra ginčijamų dokumentų rengėja, o dėl šios priežasties faktinis šių dokumentų perdavimas priėmus ginčijamą sprendimą jai sukėlė pasekmių. Ieškovė pažymi, kad tik po septynių savaičių nuo ginčijamų dokumentų perdavimo, t. y. 2018 m. kovo 5 d., Komisija pareiškėjui raštu pateikė prašymą nespausdinti, neišsaugoti ar neapdoroti šių jam per klaidą atsiųstų dokumentų. Šis 2018 m. balandžio 20 d. prašymas buvo papildytas 2018 m. balandžio 25 d. ir tą pačią dieną pareiškėja įsipareigojo nenaudoti ar neplatinti ginčijamuose dokumentuose esančios informacijos. Iš šių aplinkybių ieškovė daro išvadą, kad septynias savaites ginčijamuose dokumentuose esančios informacijos skleidimas darė erga omnes poveikį ir jis turi būti prilygintas „neteisėtiems veiksmams“, nes ši situacija ir toliau neginčijamai lems žalingas pasekmes jos interesams.
29
Anot ieškovės, ginčijamas sprendimas jai sukėlė teisinių pasekmių, nes, pirma, 2018 m. balandžio 25 d. pareiškėjos pareiškimas negalėjo panaikinti ginčijamų dokumentų atskleidimo septynias savaites iki šiame pareiškime nustatytų įsipareigojimų įsigaliojimo daryto erga omnes poveikio ir, antra, tas pareiškimas, kaip 2018 m. birželio 7 d. sprendimas, buvo privalomojo pobūdžio tik Komisijai ir pareiškėjai. Anot ieškovės, per minėtas septynias savaites ginčijami dokumentai galėjo būti perduoti konkuruojantiems ūkio subjektams ir naudojami nacionaliniuose teisminiuose procesuose, kuriuose pateikti prejudiciniai klausimai, tapatūs iškeltiems sujungtose bylose Mobit ir Autolinee Toscane (C‑350/17 ir C‑351/17). Nors ieškovė negali įvertinti tokio perdavimo apimties, ji mano, jog remdamasi gero administravimo principu Komisija turėjo pasidomėti, kaip pareiškėjas panaudojo ginčijamus dokumentus, kad prireikus (ir jeigu tai įmanoma) panaikintų faktinį ginčijamo sprendimo erga omnes poveikį. Ieškovės nuomone, priemonės, kurių ėmėsi Komisija savo klaidai ištaisyti, akivaizdžiai negalėjo pašalinti dėl perdavimo padaryto realaus ir galutinio erga omnes poveikio. Ji mano, jog aplinkybė, kad 2018 m. birželio 7 d. sprendime Komisija nusprendė neatskleisti ginčijamų dokumentų, nes šis atskleidimas pakenktų prieš Komisiją pradėtiems teisminiams procesams bylose T‑250/18 R ir T‑250/18, ne tik neatitiko atskleidimo erga omnes poveikio, bet ir patvirtino, kad tuos teisminius procesus jau paveikęs atskleidimas turėjo būti analizuojamas kaip ateityje galintis padaryti ir kitą poveikį. Todėl ieškovė mano dar vis esanti suinteresuota tuo, kad ginčijamas sprendimas būtų panaikintas.
30
Antra, ieškovė mano, kad 2018 m. birželio 7 d. sprendimu negalėjo būti panaikintas ir pakeistas ginčijamas sprendimas, pirmiausia dėl to, kad ginčijamu sprendimu leista atskleisti erga omnes ginčijamus dokumentus nuo 2018 m. kovo 5 d. iki balandžio 25 d. Ginčijamas sprendimas toliau sukelia teisinių pasekmių, nes ginčijami dokumentai, kuriuos pareiškėjas perdavė tretiesiems asmenims, dar gali toliau būti tų dokumentus teisėtai gavusių trečiųjų asmenų perduoti kitiems tretiesiems asmenims, o 2018 m. birželio 7 d. sprendimas nieko nekeičia. Ieškovė mano, kad ginčijamas sprendimas negalėjo būti panaikintas ir pakeistas 2018 m. birželio 7 d. sprendimu, be kita ko, dėl to, kad 2018 m. birželio 7 d. sprendime įtvirtinta Komisijos pozicija į pirminį ir kartotinį prašymus leisti susipažinti su dokumentais, kiek tai susiję su pareiškėju. Komisijos bendravimas su pareiškėju 2018 m. balandžio 20 d. ir balandžio 25 d. gali daryti tik ribotą poveikį vėlesniam pareiškėjo ginčijamų dokumentų perdavimui tretiesiems asmenims, bet nedaro jokio poveikio ankstesniam pareiškėjo ar trečiųjų asmenų, galinčių juos panaudoti dar ir dabar, šių dokumentų panaudojimui.
31
Trečia, ieškovė mano, jog, nors turi būti pripažįstama, kad ginčijamą sprendimą pakeitė 2018 m. birželio 7 d. sprendimas, ji išlaiko suinteresuotumą pareikšti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo. Šiuo klausimu ieškovė primena, kad išimtiniais atvejais ginčas gali neprarasti dalyko, nepaisant to, kad atšauktas ar pakeistas aktas, kurį prašyta panaikinti, jeigu ieškovas išlaiko pakankamą suinteresuotumą, kad būtų priimtas sprendimas, kuriuo šis aktas formaliai panaikinamas.
32
Ieškovė mano turinti suinteresuotumą pareikšti ieškinį ir kad būtų panaikintas ginčijamas sprendimas dėl toliau nurodytų priežasčių:
–
pirma, kad ateityje būtų užkirstas kelias bet kokiems kitiems neteisėtiems veiksmams, prieštaraujantiems jos interesams dėl iki šiol teisėtai naudojamų ginčijamų dokumentų procesuose dėl prejudicinio sprendimo priėmimo. Šioje byloje, pritarus Komisijos atliktiems veiksmams, būtų pritarta tam, kad jos tarnybos pareiškėjams galėtų perduoti (nesvarbu, ar per klaidą, ar ne) visiškai konfidencialius dokumentus, bet paskui šis perdavimas galėtų būti „ištaisomas“ po kelių savaičių pasirašius pareiškimus, kurie privalomi tik Komisijai ir atitinkamam pareiškėjui, o tretiesiems asmenims jie yra visiškai neprivalomi,
–
antra, ginčijamas sprendimas toliau galioja erga omnes visiems asmenims, kuriems dėl Komisijos padarytos klaidos buvo leista susipažinti su ginčijamais dokumentais, išskyrus pareiškėją, t. y. 2018 m. birželio 7 d. sprendimo adresatą. Konkrečiau kalbant, ieškovė mano, jog šie dokumentai vis dar egzistuoja ir bet kada prireikus gali būti prieš ją panaudoti nacionaliniuose ar Europos Sąjungos teisminiuose procesuose. Akivaizdu, jog ji suinteresuota turėti galimybę remtis tuo, kad bet kokį materialinį platinimo aktą, dėl kurio iki šiol neribotą laikotarpį ginčijamus dokumentus galima toliau naudoti erga omnes, Sąjungos teismas pripažintų niekiniu ir taip teisėtai ir imperatyviai uždraustų bet kokį galimą tų dokumentų naudojimą ateityje, o dėl to naudojimo būtų galima kreiptis į teismą.
Bendrojo Teismo vertinimas
33
Primintina, jog ieškinį dėl panaikinimo galima reikšti tik dėl aktų ar sprendimų, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnį, kurie yra priemonės, sukeliančios privalomų teisinių pasekmių, darančių poveikį ieškovo interesams ir iš esmės keičiančių jo teisinę padėtį (1981 m. lapkričio 11 d. Sprendimo IBM / Komisija, 60/81, EU:C:1981:264, 9 punktas; 2004 m. lapkričio 11 d. Sprendimo Portugalija / Komisija, C‑249/02, EU:C:2004:7044, 35 punktas ir 2010 m. sausio 26 d. Sprendimo Internationaler Hilfsfonds / Komisija, C‑362/08 P, EU:C:2010:40, 51 punktas).
34
Siekiant nustatyti, ar ginčijamas aktas yra sprendimas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį dėl panaikinimo, reikia nagrinėti atitinkamo akto esmę (šiuo klausimu žr. 2012 m. gegužės 14 d. Nutarties Sepracor Pharmaceuticals (Ireland) / Komisija, C‑477/11 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2012:292, 50 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
35
Be to, primintina, kad atšauktas ir panaikintas aktas visiškai išnyksta iš Sąjungos teisinės sistemos. Taigi paprastai akto atšaukimas galioja ex tunc (šiuo klausimu žr. 1997 m. gegužės 28 d. Nutarties Proderec / Komisija, T‑145/95, EU:T:1997:74, 26 punktą; 2011 m. rugsėjo 14 d. Nutarties Italija / Komisija, T‑239/10, nepaskelbta Rink., EU:T:2011:471, 22 punktą ir 2017 m. birželio 8 d. Nutarties Elevolution – Engenharia / Komisija, T‑691/16, nepaskelbta Rink., EU:T:2017:395, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
36
Šiuo atveju po ginčijamo sprendimo buvo gautas pareiškėjo kartotinis prašymas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 2 dalį, kad Komisija peržiūrėtų savo poziciją. Po šio prašymo Komisijos Generalinis sekretorius, remdamasis Reglamento Nr. 1049/2001 8 straipsniu, priėmė 2018 m. birželio 7 d. sprendimą dėl visiško atsisakymo leisti susipažinti su ginčijamais dokumentais.
37
Taigi 2018 m. birželio 7 d. sprendimu buvo atšauktas ir pakeistas ginčijamas sprendimas (šiuo klausimu žr. 2014 m. spalio 2 d. Sprendimo Strack / Komisija, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, 89 punktą ir 2011 m. gegužės 24 d. Sprendimo NLG / Komisija, T‑109/05 ir T‑444/05, EU:T:2011:235, 102 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Kadangi ginčijamas sprendimas buvo tik pirmoji Komisijos pozicija, kuri buvo visiškai pakeista 2018 m. birželio 7 d. sprendimu, procedūra baigta būtent pastaruoju sprendimu, todėl jis turi sprendimo galią (šiuo klausimu žr. 2003 m. spalio 16 d. Sprendimo Co‑Frutta / Komisija, T‑47/01, EU:T:2003:272, 30–32 punktus).
38
Taigi ieškinio pareiškimo momentu 2018 m. birželio 7 d. sprendimas jau buvo pakeitęs ginčijamą sprendimą ir jį pašalinęs iš Sąjungos teisinės sistemos, todėl jis nebekėlė pasekmių, įskaitant pasekmes ieškovei.
39
Vadinasi, šis ieškinys jo pareiškimo dieną neturėjo dalyko ir turi būti pripažintas nepriimtinu.
40
Šios išvados nepaneigia įvairūs ieškovės pateikti argumentai.
41
Iš tikrųjų buvo nuspręsta, kad ieškinys dėl panaikinimo gali neprarasti dalyko, jeigu aktas, kurio panaikinimo siekiama, atšaukiamas vykstant procesui ir jeigu ieškovas vis dėlto išlieka pakankamai suinteresuotas, kad būtų priimtas sprendimas dėl šio akto panaikinimo (šiuo klausimu žr. 2007 m. birželio 7 d. Sprendimo Wunenburger / Komisija, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, 47 ir 50–52 punktus; 2002 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo Tideland Signal / Komisija, T‑211/02, EU:T:2002:232, 48 ir 49 punktus ir 2011 m. rugsėjo 14 d. Nutarties Italija / Komisija, T‑239/10, nepaskelbta Rink., EU:T:2011:471, 23 punktą).
42
Vis dėlto šioje byloje ieškovės ieškinys neturėjo dalyko jau jo pareiškimo momentu (žr. šios nutarties 38 punktą).
43
Be to, kiek tai susiję su ieškovės teiginiu, kad ginčijamo sprendimo panaikinimas leistų išvengti to, kad dėl jo tariamai padarytas pažeidimas nesikartotų ateityje, pažymėtina, jog kiekvienas iš ieškovės nurodytų pažeidimų yra glaudžiai susijęs su konkrečiomis šios bylos aplinkybėmis ir kad ieškovė nepakankamai pagrindė tų pažeidimų pasikartojimo ateityje riziką. Priešingai, šios nutarties 5 ir 6 punktuose nurodytas Komisijos elgesys po ginčijamų dokumentų atskleidimo dėl padarytos klaidos įrodo, kad tokio atskleidimo pasikartojimo ateityje rizika nepatvirtinta.
44
Beje, dėl to, kad ieškovė mano, jog ji vis dar turi suinteresuotumą pareikšti ieškinį, nes ginčijamas sprendimas, kuris nepanaikintas, toliau galioja erga omnes, išskyrus pareiškėją, t. y. 2018 m. birželio 7 d. sprendimo adresatą, reikia konstatuoti, kad šis vertinimas yra klaidingas. Kaip nurodyta šios nutarties 37 punkte, ginčijamą sprendimą pakeitė 2018 m. birželio 7 d. sprendimas. Todėl negalima teigti, kad ginčijamas sprendimas toliau galioja kitiems asmenims, išskyrus pareiškėją, po to, kai buvo priimtas 2018 m. birželio 7 d. sprendimas.
45
Galiausiai dėl ieškovės suinteresuotumo pareikšti ieškinį pateisinimo tuo, kad dalis ginčijamų dokumentų buvo atskleisti priėmus ginčijamą sprendimą, pažymėtina, jog ginčijamo sprendimo panaikinimas neleis atkurti pradinės situacijos. Iš tikrųjų, nors Bendrojo Teismo sprendimas dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo daro erga omnes poveikį, nes turi absoliučią res judicata galią, todėl atgaline data panaikina jo galiojimą visiems teisės subjektams (šiuo klausimu žr. 2006 m. birželio 1 d. Sprendimo P & O European Ferries (Vizcaya) ir Diputación Foral de Vizcaya / Komisija, C‑442/03 P ir C‑471/03 P, EU:C:2006:356, 43 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), toks panaikinimas nepašalina ginčijamų dokumentų atskleidimo faktinių pasekmių, atsiradusių priėmus tą sprendimą. Taigi ginčijamo sprendimo panaikinimas nepašalintų ginčijamų dokumentų atskleidimo pasekmių, nes visi juos perskaitę asmenys informaciją sužinojo iš karto, ir to negalima pakeisti. Taigi ginčijamo sprendimo panaikinimas ieškovei nesuteiktų naudos.
46
Vis dėlto Bendrojo Teismo sprendimas atmesti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo kaip nepriimtiną, nes nėra ginčo dalyko, nedaro įtakos ieškovės galimybei pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo, jeigu ji mano, kad ginčijamo sprendimo vykdymas jai padarė žalos. Iš tikrųjų, remdamasi teisių gynimo priemonių autonomijos principu, šalis gali pareikšti ieškinį dėl atsakomybės ir jokie teisės aktai neįpareigoja jos siekti neteisėto akto, sukėlusio jai žalos, panaikinimo (šiuo klausimu žr.1999 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo Komisija / AssiDomän Kraft Products ir kt., C‑310/97 P, EU:C:1999:407, 59 punktą ir 2018 m. vasario 28 d. Sprendimo Vakakis kai Synergates / Komisija, T‑292/15, EU:T:2018:103, 30 punktą).
47
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad ieškinį reikia atmesti kaip nepriimtiną.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
48
Komisija mano, kad iš ieškovės turi būti priteistos bylinėjimosi išlaidos, nes, pirma, ieškinys nepriimtinas ir, antra, ieškinio pareiškimo momentu ji turėjo žinoti, kad ginčijamų dokumentų perdavimas dėl klaidos nedarė jokio poveikio, kad buvo pateiktas kartotinis prašymas leisti susipažinti su dokumentais ir kad Komisija, gavusi šį prašymą, priėmė sprendimą, kuriame deramai atsižvelgė į jos interesus.
49
Ieškovė mano, kad iš Komisijos turi būti priteistos visos bylinėjimosi išlaidos, nes jos nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą reikia atmesti, ir dėl to, kad generalinio advokato H. Saugmandsgaard Øe išvadoje sujungtose bylose Mobit ir Autolinee Toscane (C‑350/17 ir C‑351/17, EU:C:2018:869) atmestas Komisijos pateiktas išaiškinimas dėl 2007 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1370/2007 dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų ir panaikinančio Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 1191/69 ir (EEB) Nr. 1107/70 (OL L 315, 2007, p. 1) taikymo srities.
50
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos pagal Komisijos pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija)
nutaria:
1.
Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.
2.
Priteisti iš Régie autonome des transports parisiens (RATP)
bylinėjimosi išlaidas.
Priimta 2019 m. gegužės 14 d. Liuksemburge.
Kancleris
E. Coulon
Pirmininkas
S. Frimodt Nielsen
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.