62014TJ0290_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje T‑290/14
Andriy Portnov,
gyvenantis Kijeve (Ukraina), atstovaujamas advokato M. Cessieux,
ieškovas,
prieš
Europos Sąjungos Tarybą,
atstovaujamą V. Piessevaux ir J.‑P. Hix,
atsakovę,
palaikomą
Europos Komisijos, atstovaujamos D. Gauci ir T. Scharf,
įstojusios į bylą šalies,
dėl prašymo panaikinti 2014 m. kovo 5 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 208/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje (OL L 66, p. 1), ir 2014 m. kovo 5 d. Tarybos sprendimą 2014/119/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje (OL L 66, p. 26), tiek, kiek ieškovo pavardė įtraukta į asmenų, subjektų ir įstaigų, kuriems taikomos šios ribojamosios priemonės, sąrašą,
BENDRASIS TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas G. Berardis (pranešėjas), teisėjai O. Czúcz ir A. Popescu,
posėdžio sekretorė S. Bukšek Tomac, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2015 m. gegužės 21 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
Ginčo aplinkybės
1. Ieškovas Andriy Portnov, Ukrainos pilietis, ėjo įvairias pareigas Ukrainos administracijoje, įskaitant Ukrainos prezidento patarėjo pareigas.
2. 2014 m. kovo 5 d. Europos Sąjungos Taryba, remdamasi ESS 29 straipsniu, priėmė Sprendimą 2014/119/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje (OL L 66, p. 26, toliau – ginčijamas sprendimas).
3. Ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta, kad:
„1. Įšaldomos visos priede išvardytiems asmenims, pripažintais [pripažintiems] atsakingais už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą, asmenų, atsakingų [asmenims, atsakingiems] už žmogaus teisių pažeidimus Ukrainoje, ir su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
2. Lėšos ar ekonominiai ištekliai negali būti tiesiogiai ar netiesiogiai atiduoti naudotis priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms arba jų naudai.“
4. Nagrinėjamų ribojamųjų priemonių taikymo tvarka nustatyta to paties straipsnio kitose dalyse.
5. Tą pačią dieną Taryba, remdamasi SESV 215 straipsnio 2 dalimi, priėmė Reglamentą (ES) Nr. 208/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje (OL L 66, p. 1, toliau – ginčijamas reglamentas).
6. Pagal ginčijamą sprendimą ginčijamu reglamentu įpareigojama imtis ribojamųjų priemonių ir nustatyta jų taikymo tvarka, iš esmės analogiška sprendime įtvirtintai tvarkai.
7. Asmenų, kuriems taikomi ginčijami sprendimas ir reglamentas, pavardės nurodytos šio sprendimo priede ir šio reglamento I priede esančiame sąraše (toliau – sąrašas), nurodant, be kita ko, jų įtraukimo motyvus.
8. Ieškovo pavardė buvo nurodyta sąraše, pateikiant identifikuojamąją informaciją „buvęs Ukrainos Prezidento patarėjas“ ir šiuos motyvus:
„Asmuo, kurio atžvilgiu vykdomas baudžiamasis procesas Ukrainoje, siekiant ištirti nusikaltimus, susijusius su Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimu ir neteisėtu jų pervedimu už Ukrainos ribų.“
9. 2014 m. kovo 6 d. Taryba Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbė Pranešimą asmenims ir subjektams, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, numatytos ginčijamuose sprendime ir reglamente (OL C 66, p. 1).
10. Pagal šį pranešimą „atitinkami asmenys gali pateikti Tarybai prašymą (kartu su patvirtinamaisiais dokumentais) persvarstyti sprendimą įtraukti juos į < ... > sąrašą“. Pranešimu atitinkamų asmenų dėmesys taip pat atkreipiamas „į tai, kad jie turi galimybę apskųsti Tarybos sprendimą < ... > Bendrajame Teisme laikantis [SESV] 275 straipsnio antroje pastraipoje ir 263 straipsnio ketvirtoje bei šeštoje pastraipose nustatytų sąlygų“.
11. 2014 m. balandžio 17 d. ieškovas pateikė Tarybai prašymą persvarstyti jo pavardės įtraukimą į sąrašą ir prašymą pateikti įtraukimą pagrindžiančius įrodymus.
12. Taryba patvirtino, kad prašymas nagrinėjamas, ir prie atsiliepimo į ieškinį ir tripliko pridėjo dokumentus iš ieškovo asmens bylos, t. y. 2014 m. kovo 3 d. Ukrainos generalinio prokuroro raštą Europos Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau – 2014 m. kovo 3 d. raštas) ir kitus įrodymus, gautus priėmus ginčijamus aktus.
13. Ginčijami sprendimas ir reglamentas buvo iš dalies pakeisti 2014 m. balandžio 14 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimu 2014/216/BUSP, kuriuo įgyvendinamas ginčijamas sprendimas (OL L 111, p. 91), ir 2014 m. balandžio 14 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 381/2014, kuriuo įgyvendinamas ginčijamas reglamentas (OL L 111, p. 33). Tačiau nei Įgyvendinimo sprendimu 2014/216, nei Įgyvendinimo reglamentu Nr. 381/2014 ieškovo padėtis nebuvo pakeista.
14. Ginčijamas sprendimas taip pat buvo iš dalies pakeistas 2015 m. sausio 29 d. Tarybos sprendimu (BUSP) 2015/143, kuriuo iš dalies keičiamas ginčijamas sprendimas (OL L 24, p. 16); Sprendimas 2015/143 įsigaliojo 2015 m. vasario 1 d. Kiek tai susiję su asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, identifikavimo kriterijais, iš Sprendimo 2015/143 1 straipsnio matyti, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalis pakeista taip:
„1. Įšaldomos visos priede išvardytiems asmenims, pripažintiems atsakingais už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą, asmenims, atsakingiems už žmogaus teisių pažeidimus Ukrainoje, ir su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
Šio sprendimo tikslais, asmenys, pripažinti atsakingais už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą – tai, be kita ko, asmenys, kurių atžvilgiu Ukrainos valdžios institucijos atlieka tyrimą:
a) dėl Ukrainos viešųjų lėšų ar turto pasisavinimo arba dėl bendrininkavimo atliekant tokius veiksmus; arba
b) dėl valstybės pareigūno piktnaudžiavimo tarnyba siekiant gauti nepagrįstos naudos sau arba siekiant suteikti nepagrįstos naudos trečiajam asmeniui, taip padarant žalą Ukrainos viešosioms lėšoms ar turtui, arba dėl bendrininkavimo atliekant tokius veiksmus.“
15. 2015 m. sausio 29 d. Tarybos reglamentu (ES) 2015/138, kuriuo iš dalies keičiamas ginčijamas reglamentas (OL L 24, p. 1), pastarasis pakeistas pagal Sprendimą 2015/143.
16. Vėliau ginčijami sprendimas ir reglamentas buvo iš dalies pakeisti 2015 m. kovo 5 d. Tarybos sprendimu (BUSP) 2015/364, kuriuo iš dalies keičiamas ginčijamas sprendimas (OL L 62, p. 25), ir 2015 m. kovo 5 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2015/357, kuriuo įgyvendinamas ginčijamas reglamentas (OL L 62, p. 1). Sprendimu 2015/364 buvo pakeistas ginčijamo sprendimo 5 straipsnis, pratęsiant ribojamųjų priemonių taikymą kai kuriems į sąrašą įtrauktiems asmenims iki 2016 m. kovo 6 d. arba iki 2015 m. birželio 6 d. Atsižvelgiant į tai, Įgyvendinimo reglamentu 2015/357 buvo pakeistas ginčijamo reglamento I priedas.
17. Po šių pakeitimų ieškovo pavardės sąraše nebeliko.
Procesas ir šalių reikalavimai
18. Ieškovas pareiškė šį ieškinį; jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2014 m. balandžio 29 dieną. Jis taip pat pateikė prašymą taikyti pagreitintą procedūrą remiantis 1991 m. gegužės 2 d. Bendrojo Teismo procedūros reglamento 76a straipsniu.
19. 2014 m. birželio 4 d. sprendimu Bendrasis Teismas atmetė prašymą taikyti pagreitintą procedūrą.
20. 2014 m. liepos 24 d. Taryba pateikė atsiliepimą į ieškinį. Remdamasi Nurodymų Bendrojo Teismo kancleriui 18 straipsnio 4 dalies antra pastraipa, ji taip pat pateikė motyvuotą prašymą viešai prieinamuose šios bylos dokumentuose necituoti tam tikrų atsiliepimo į ieškinį priedų turinio.
21. 2014 m. rugpjūčio 4 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu Europos Komisija paprašė leisti įstoti į bylą palaikyti Tarybos reikalavimų. 2014 m. rugsėjo 11 d. nutartimi Bendrojo Teismo devintosios kolegijos pirmininkas patenkino šį prašymą. 2014 m. spalio 14 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu Komisija atsisakė pateikti įstojimo į bylą paaiškinimus.
22. Dublikas ir triplikas Bendrojo Teismo kanceliarijoje gauti atitinkamai 2014 m. rugsėjo 17 d. ir 2014 m. lapkričio 12 d. Remdamasi Nurodymų Bendrojo Teismo kancleriui 18 straipsnio 4 dalies antra pastraipa, Taryba taip pat pateikė motyvuotą prašymą viešai prieinamuose šios bylos dokumentuose necituoti tam tikrų tripliko priedų turinio.
23. Taikydamas 1991 m. gegužės 2 d. Procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, 2015 m. kovo 31 d. Bendrasis Teismas pasiūlė šalims pateikti pastabų dėl klausimo, ar ieškovas išsaugo suinteresuotumą pareikšti ieškinį išbraukus jo pavardę iš asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašo ir, jei taip, dėl kokių ieškinio pagrindų šis suinteresuotumas išlieka. Šalys šį prašymą įvykdė per nustatytą terminą.
24. Per 2015 m. gegužės 21 d. išklausyti šalių paaiškinimai žodžiu ir atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.
25. Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
– panaikinti ginčijamą reglamentą, kiek šis jam taikomas,
– panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek šis jam taikomas,
– priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
26. Taryba, palaikoma Komisijos, Bendrojo Teismo prašo:
– pripažinti ieškinį nepagrįstu,
– priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas,
– nepatenkinus pirmojo reikalavimo, pripažinti, kad ginčijamo sprendimo padariniai lieka galioti, kol įsigalios dalinis ginčijamo reglamento panaikinimas.
Dėl teisės
Dėl ieškovo suinteresuotumo pareikšti ieškinį išlikimo
27. Primintina, kad po Sprendimu 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/357 padarytų ginčijamų aktų pakeitimų ieškovo pavardės sąraše nebeliko.
28. Atsakydama į Bendrojo Teismo raštu pateiktą klausimą (šio sprendimo 23 punktas), Taryba, palaikoma Komisijos, nurodė mananti, kad ieškovas neįrodė savo išlikusio suinteresuotumo pareikšti ieškinį.
29. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką bylos dalykas, kaip ir ieškovo suinteresuotumas pareikšti ieškinį, turi išlikti iki teismo sprendimo priėmimo dienos, o tai reiškia, kad dėl savo rezultato ieškinys turi galėti suteikti naudos jį pareiškusiai šaliai, antraip nebūtų pagrindo priimti sprendimo (žr. 2007 m. birželio 7 d. Sprendimo Wunenburger / Komisija, C‑362/05 P, Rink., EU:C:2007:322, 42 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
30. Be to, nors pripažįstant ginčijamą aktą neteisėtu neįmanoma atlyginti turtinės žalos ar žalos privačiam gyvenimui, tai galėtų susijusį asmenį reabilituoti ar tam tikra prasme atlyginti dėl šio neteisėtumo patirtą neturtinę žalą, todėl tai pateisina išlikusį jo suinteresuotumą pareikšti ieškinį. Šiuo požiūriu nagrinėjamų ribojamųjų priemonių galutinis panaikinimas nekliudo išsaugoti suinteresuotumo pareikšti ieškinį, kiek tai susiję su šias priemones nustačiusių aktų padariniais laikotarpiu nuo jų įsigaliojimo iki panaikinimo (šiuo klausimu žr. 2013 m. gegužės 28 d. Sprendimo Abdulrahim / Taryba ir Komisija, C‑239/12 P, Rink., EU:C:2013:331, 70–72 ir 82 punktus).
31. Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad, kaip teigė ieškovas atsakydamas į Bendrojo Teismo klausimus ir per posėdį, o Taryba jam neprieštaravo, jis dalyvavo ir tebedalyvauja Ukrainos politiniame gyvenime. Taigi dėl viešo paskelbimo, įtraukiant jo pavardę į sąrašą todėl, kad dėl jo Ukrainoje vyksta baudžiamasis procesas dėl lėšų pasisavinimo, gali būti padaryta žalos, be kita ko, jo, kaip politiko, reputacijai.
32. Taigi darytina išvada, kad neatsižvelgiant į jam taikytų ginčijamų ribojamųjų priemonių panaikinimą ieškovas išsaugo suinteresuotumą pareikšti ieškinį.
Dėl esmės
33. Grįsdamas savo ieškinį ieškovas nurodo penkis pagrindus. Pirmasis susijęs su teisės į gynybą ir teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimu. Antrasis pagrindas susijęs su pareigos motyvuoti pažeidimu. Trečiasis pagrindas susijęs su įtraukimo į asmenų, kuriems taikomos ginčijamais sprendimu ir reglamentu nustatytos ribojamosios priemonės, sąrašą kriterijų nesilaikymu. Ketvirtasis pagrindas susijęs su fakto klaida, o penktasis – su nuosavybės teisės pažeidimu.
34. Bendrasis Teismas mano, kad pirmiausia reikia išnagrinėti trečiąjį pagrindą.
Dėl (ieškinio) trečiojo pagrindo, susijusio su įtraukimo į asmenų, kuriems taikomos ginčijamais sprendimu ir reglamentu nustatytos ribojamosios priemonės, sąrašą kriterijų nesilaikymu
35. Grįsdamas trečiąjį ieškinio pagrindą ieškovas iš esmės teigia, kad ribojamųjų priemonių jam taikymas neatitinka įtraukimo į asmenų, kuriems taikomos šios ginčijamais aktais nustatytos priemonės, sąrašą kriterijų. Jis pažymi, kad neįrodyta, pirma, kad jis buvo atsakingas už valstybės lėšų pasisavinimą ir kad dėl jo vyksta baudžiamasis procesas ar tyrimas dėl šių veikų ir, antra, kad pasisavintų lėšų neteisėtas pervedimas už Ukrainos ribų yra nusikaltimas, kuris skiriasi nuo nurodytojo šiuose aktuose, t. y. nuo lėšų pasisavinimo.
36. Šiais argumentais ieškovas iš esmės ginčija jo pavardės įtraukimo į sąrašą teisėtumą.
37. Taryba tvirtina, pirma, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnio negalima aiškinti kaip taikomo tik asmenims, kurie teismo sprendimu pripažinti kaltais dėl valstybės lėšų pasisavinimo, ir, antra, kad pasisavintų valstybės lėšų pervedimas už Ukrainos ribų gali būti paties lėšų pasisavinimo dalis.
38. Primintina, kad nors Taryba turi didelę diskreciją vertinti bendruosius kriterijus, į kuriuos reikia atsižvelgti siekiant taikyti ribojamąsias priemones, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje garantuojama veiksminga teismine kontrole reikalaujama, kad atlikdamas motyvų, kuriais pagrįstas sprendimas įtraukti konkretaus asmens pavardę į asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą arba palikti ją šiame sąraše, teisėtumo kontrolę Sąjungos teismas įsitikintų, kad šis sprendimas, kuris konkrečiai susijęs su šiuo asmeniu, būtų pagrįstas pakankamai svariomis faktinėmis aplinkybėmis. Tai reiškia, kad turi būti tikrinami dėstant motyvus, kuriais pagrįstas šis sprendimas, nurodyti faktai, todėl teisminė kontrolė yra ne apribota nurodytų motyvų abstrakčios tikimybės vertinimu, bet susijusi su klausimu, ar šie motyvai arba bent vienas jų, vertinamas kaip pakankamas pats savaime patvirtinti šį sprendimą, yra pakankamai konkrečiai ir aiškiai pagrįsti (žr. 2015 m. balandžio 21 d. Sprendimo Anbouba / Taryba, C‑605/13 P, Rink., EU:C:2015:248, 41 ir 45 punktus ir juose nurodytą teismų praktiką).
39. Nagrinėjamu atveju ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje numatytas kriterijus skelbia, kad ribojamosios priemonės taikomos „asmenims, pripažintiems atsakingais už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą“.
40. Ieškovo pavardė į sąrašą buvo įtraukta motyvuojant tuo, kad jis buvo „asmuo, kurio atžvilgiu vykdomas baudžiamasis procesas Ukrainoje, siekiant ištirti nusikaltimus, susijusius su Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimu ir neteisėtu jų pervedimu už Ukrainos ribų“. Iš to matyti, kad Taryba mano, jog dėl ieškovo bent jau vyko tyrimas ar pirminis tyrimas, kuriame oficialiai nepareikštas (arba dar nepareikštas) kaltinimas.
41. Grįsdama ieškovo pavardės įtraukimo į sąrašą motyvą, Taryba remiasi 2014 m. kovo 3 d. raštu, kuriame nurodyta, kad „Ukrainos teisėsaugos tarnybos iškėlė kelias baudžiamąsias bylas, siekdamos ištirti buvusių aukšto rango pareigūnų padarytus nusikaltimus“; tarp šių pareigūnų buvo ir ieškovas. Toliau rašte labai apibendrintai nurodyta, kad vykdomas tyrimas „leido nustatyti didelio masto valstybės lėšų pasisavinimą ir vėlesnį jų neteisėtą pervedimą už Ukrainos ribų“.
42. Atsižvelgiant į bylos medžiagą pažymėtina, kad iš visų šioje byloje Tarybos pateiktų įrodymų tik 2014 m. kovo 3 d. raštas yra ankstesnis už ginčijamą sprendimą ir ginčijamą reglamentą. Vadinasi, šių aktų teisėtumą reikia vertinti atsižvelgiant vien į šį įrodymą.
43. Taigi reikėtų patikrinti, ar 2014 m. kovo 3 d. raštas yra pakankamas įrodymas norint pagrįsti išvadą, kad ieškovas buvo pripažintas „atsakingu už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą“, kaip tai suprantama pagal ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalį.
44. Nors, kaip pabrėžia Taryba, 2014 m. kovo 3 d. raštas gautas iš trečiosios valstybės aukštos teisėsaugos institucijos, t. y. Ukrainos generalinės prokuratūros, jame yra tik bendro pobūdžio teiginys, kad dėl ieškovo, kaip ir dėl kitų buvusių aukšto rango pareigūnų, vyksta tyrimas dėl valstybės lėšų pasisavinimo ir jų pervedimo į užsienį, tačiau šios veikos detaliau neaprašytos. Šiame rašte nepateikta jokių šių veikų ar ieškovo atsakomybės už jas detalių.
45. Be to, kiek tai susiję su Tarybos pareiškimais Bendrajam Teismui, kad tyrimas dėl ieškovo neišvengiamai grindžiamas informacija, gauta iš anksto atlikus operatyvinius veiksmus, kurie, beje, detaliau neapibrėžti, reikia pažymėti, kad tai yra tik prielaidos. Šiuo aspektu reikia priminti, kad sprendimas taikyti ribojamąsias priemones, kaip jis suprantamas pagal ESS 29 straipsnį, priimamas ne atsakant į atitinkamos trečiosios valstybės institucijų prašymą, bet yra autonominė priemonė, priimama siekiant įgyvendinti Sąjungos bendrosios užsienio ir saugumo politikos tikslus. Būtent kompetentinga Sąjungos institucija kilus ginčui turi patvirtinti motyvų, nurodytų atitinkamo asmens atžvilgiu, pagrįstumą, o ne šis asmuo turi pateikti šių motyvų pagrįstumą paneigiančių įrodymų (2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P, Rink., EU:C:2013:518, 120 ir 121 punktai ir 2013 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Taryba / Fulmen ir Mahmoudian, C‑280/12 P, Rink., EU:C:2013:775, 65 ir 66 punktai).
46. Žinoma tiesa, kad, kaip teigia Taryba, Sąjungos teismas, nagrinėdamas ribojamųjų priemonių taikymą, nustatė, kad asmens pripažinimas atsakingu už nusikaltimo padarymą nebūtinai reiškia jo nuteisimą už šį nusikaltimą (šiuo klausimu žr. 2015 m. kovo 5 d. Sprendimo Ezz ir kt. / Taryba, C‑220/14 P, Rink., EU:C:2015:147, 72 punktą ir 2014 m. vasario 27 d. Sprendimo Ezz ir kt. / Taryba, T‑256/11, Rink., EU:T:2014:93, 57–61 punktus).
47. Vis dėlto iš šio sprendimo 46 punkte nurodytų sprendimų matyti, kad bylose, kuriose jie priimti, dėl ieškovų buvo bent jau priimtas atitinkamos trečiosios valstybės generalinio prokuroro įsakymas areštuoti jų turtą, o jį patvirtino baudžiamasis teismas (46 punkte minėto Sprendimo Ezz ir kt. / Taryba, EU:T:2014:93, 132 punktas). Vadinasi, šiose bylose ribojamosios priemonės ieškovams buvo taikytos remiantis konkrečiomis faktinėmis aplinkybėmis, apie kurias Taryba žinojo.
48. Tačiau nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, pirma, kad, Taryba neturėjo informacijos apie Ukrainos institucijų ieškovui inkriminuojamas konkrečias veikas ir, antra, kad jos nurodytas 2014 m. kovo 3 d. raštas, net vertinamas ne atskirai, o kartu su kitais duomenimis, negali būti pakankamai tvirtas faktinis pagrindas, kaip jis suprantamas pagal šio sprendimo 38 punkte nurodytą teismo praktiką, norint įtraukti ieškovo pavardę į sąrašą dėl motyvo, kad jis buvo pripažintais „atsakingu“ už valstybės lėšų pasisavinimą.
49. Apskritai, Tarybos pateikti papildomi įrodymai, gauti jau priėmus ginčijamus aktus, rodo, kad dėl ieškovo vyko pirminis tyrimas, pradėtas po šių aktų priėmimo – jų paskelbimo dieną. Vadinasi, net neįrodyta, kad priimant šiuos ginčijamus aktus dėl ieškovo vyko tikras „baudžiamasis procesas“, nebent būtų kalbama tik apie pirminio tyrimo stadiją. Darytina išvada, kad ieškovas neteisingai įtrauktas į sąrašą kaip „asmuo, kurio atžvilgiu vykdomas baudžiamasis procesas“. Be to, per teismo posėdį paklausta dėl ieškovui taikytų ribojamųjų priemonių panaikinimo, Taryba nepateikė jokio šį panaikinimą pagrindžiančio paaiškinimo.
50. Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ieškovo pavardės įtraukimas į sąrašą neatitinka asmenų, kuriems taikomos ginčijamu sprendimu nustatytos ribojamosios priemonės, identifikavimo kriterijų.
51. Vadinasi, trečiajam ieškinio pagrindui turi būti pritarta, todėl ginčijamą sprendimą reikia panaikinti, kiek jis taikomas ieškovui.
52. Dėl tų pačių motyvų ginčijamą reglamentą reikia panaikinti, kiek jis taikomas ieškovui.
53. Kadangi trečiasis ieškinio pagrindas yra pagrįstas, ieškinys tenkintinas nesant būtinumo nagrinėti kitų jo pagrindų.
54. Be to, kadangi, priėmus Sprendimą 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamentą 2015/357, ieškovo pavardės nebeliko asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąraše, nėra pagrindo nagrinėti klausimo dėl ginčijamo sprendimo, kiek jis taikomas ieškovui, padarinių palikimo galioti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
55. Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo.
56. Kadangi Taryba pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal ieškovo pateiktus reikalavimus.
57. Be to, pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį į bylą įstojusios institucijos padengia savo bylinėjimosi išlaidas. Todėl Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (devintoji kolegija)
nusprendžia:
1. Panaikinti 2014 m. kovo 5 d. Tarybos sprendimą 2014/119/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje, ir 2014 m. kovo 5 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 208/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje, tiek, kiek šie aktai taikomi Andriy Portnov.
2. Europos Sąjungos Taryba padengia savo ir A. Portnov patirtas bylinėjimosi išlaidas.
3. Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.