62023CJ0811
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. sausio 29 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Prekybos politika – Prekybos politikos priemonės, susijusios su tam tikrais Jungtinių Amerikos Valstijų kilmės produktais – Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2020/502 – Jungtinių Valstijų priimtos priemonės dėl tam tikrų išvestinių aliuminio ir plieno produktų importo – Europos Sąjungos sprendimas sustabdyti prekybos nuolaidų ir kitų lygiaverčių prievolių taikymą – Papildomi muitai, taikomi iš Jungtinių Valstijų importuojamiems produktams – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktas – Gero administravimo principas – Teisė būti išklausytam – Principas ne ultra petita“
Byloje C‑811/23 P
dėl 2023 m. gruodžio 26 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Europos Komisija, atstovaujama G.‑D. Balan ir M. Mataija,
ieškovė,
dalyvaujant kitoms proceso šalims:
Zippo Manufacturing Co., įsteigtai Bradforde (Jungtinės Valstijos),
Zippo GmbH, įsteigtai Emeriche prie Reino (Vokietija),
atstovaujamoms avocat R. MacLean ir abogado D. Sevilla Pascual,
ieškovėms pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe (pranešėja), antrosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai F. Schalin, M. Gavalec ir N. Fenger,
generalinė advokatė T. Ćapeta,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
susipažinęs su 2025 m. birželio 5 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Europos Komisija prašo panaikinti 2023 m. spalio 18 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Zippo Manufacturing ir kt. / Komisija (T‑402/20, EU:T:2023:640; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis panaikino 2020 m. balandžio 6 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2020/502 dėl tam tikrų prekybos politikos priemonių, susijusių su tam tikrais Jungtinių Amerikos Valstijų kilmės produktais (OL L 109, 2020, p. 10; toliau – ginčijamas reglamentas), kiek jis susiję su produktais, priskiriamais prie 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (OL L 256, 1987, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382) nustatytos Kombinuotosios nomenklatūros 96138000 subpozicijos (toliau – KN kodas 96138000).
Teisinis pagrindas
Tarptautinė teisė
2
Susitarimas dėl apsaugos priemonių (toliau – PPO susitarimas dėl apsaugos priemonių) pateiktas 1994 m. balandžio 15 d. Marakeše pasirašytos ir 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (OL L 336, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 80) patvirtintos Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutarties 1A priede.
3
PPO susitarimo dėl apsaugos priemonių 8 straipsnio „Nuolaidų ir kitų įsipareigojimų lygis“ 2 dalyje nustatyta:
„Jeigu per 30 dienų konsultacijomis, numatytomis pagal 12 straipsnio 3 dalį, nepasiekiama susitarimo, paveiktos eksportuojančios valstybės narės gali ne vėliau kaip per 90 dienų po to, kai pradėta taikyti ši priemonė, ir praėjus 30 dienų po to, kai apie tokį sustabdymą Prekybos prekėmis taryba gauna raštišką pranešimą sustabdyti ekvivalentiškų nuolaidų ir kitų įsipareigojimų pagal [1994 m. Bendrajame susitarime dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT)] taikymą specialiąją rinkos apsaugos (protekcinę) priemonę taikančios valstybės narės prekybai, jeigu tokiam sustabdymui neprieštarauja Prekybos prekėmis taryba.“
4
PPO susitarimo dėl apsaugos priemonių 12 straipsnio „Pranešimas ir konsultacijos“ 3 dalis suformuluota taip:
„Valstybė narė, siūlanti taikyti specialiąją rinkos protekcinę (apsaugos) priemonę arba pratęsti jos taikymą, sudaro atitinkamas sąlygas išankstinėms konsultacijoms su tomis valstybėmis narėmis, kurios yra iš esmės suinteresuotos kaip tos prekės eksportuotojos, kad su jomis galėtų, inter alia, peržiūrėti pagal šio straipsnio 2 dalį pateiktą informaciją, pasidalyti nuomonėmis dėl siūlomos priemonės ir pasiekti tarpusavio supratimo siekiant tikslų, išdėstytų 8 straipsnio 1 dalyje.“
Sąjungos teisė
5
2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 654/2014 dėl Europos Sąjungos teisių taikyti tarptautines prekybos taisykles ir užtikrinti šių taisyklių vykdymą, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3286/94, nustatantis Bendrijos procedūras bendros prekybos politikos srityje siekiant užtikrinti Bendrijos teisių pagal tarptautinės prekybos taisykles, visų pirma tas, kurios nustatytos Pasaulio prekybos organizacijoje, įgyvendinimą (OL L 189, 2014, p. 50), 1 straipsnyje „Dalykas“ įtvirtinta:
„Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės ir tvarka, kuriomis siekiama užtikrinti veiksmingai ir laiku įgyvendinamas [Europos] Sąjungos teises sustabdyti nuolaidų ar kitų įsipareigojimų pagal tarptautinius prekybos susitarimus taikymą arba juos atšaukti, kad:
a)
nustačius trečiųjų šalių padarytus tarptautinių prekybos taisyklių pažeidimus, kurie daro poveikį Sąjungos interesams, būtų priimtas tenkinantis sprendimas, kuriuo būtų atkurta Sąjungos ekonominės veiklos vykdytojams tenkanti nauda;
b)
būtų iš naujo subalansuojamos nuolaidos ar kiti prekybos su trečiosiomis šalimis santykių įsipareigojimai, pasikeitus prekėms iš Sąjungos taikomam režimui, jei tai daro poveikį Sąjungos interesams.“
6
Reglamento Nr. 654/2014 3 straipsnio „Taikymo sritis“ c punkte nustatyta:
„Šis reglamentas taikomas:
<...>
c)
siekiant iš naujo subalansuoti nuolaidas ar kitus įsipareigojimus, kai trečiosios šalies taikoma apsaugos priemonė gali suteikti tam teisę pagal PPO susitarimo dėl apsaugos priemonių 8 straipsnį arba pagal kitų tarptautinių prekybos susitarimų, įskaitant regioninius ar dvišalius susitarimus, nuostatas dėl apsaugos priemonių“.
7
Šio reglamento 4 straipsnio „Sąjungos teisių įgyvendinimas“ 1 dalis suformuluota taip:
„Kai 3 straipsnyje nurodytais atvejais reikia imtis veiksmų siekiant apsaugoti Sąjungos interesus, Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos tinkamos prekybos politikos priemonės. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.“
8
Šio reglamento 9 straipsnio „Informacijos rinkimas“ 1 dalyje numatyta:
„Komisija renka informaciją ir nuomones dėl Sąjungos ekonominių interesų, susijusių su tam tikromis prekėmis ar paslaugomis arba tam tikrais sektoriais, taikant šį reglamentą; tuo tikslu ji skelbia pranešimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ar kitomis tinkamomis viešųjų ryšių priemonėmis, jame nurodydama[,] per kokį laikotarpį tokia informacija turi būti pateikta. Komisija atsižvelgia į gautą informaciją.“
Ginčo aplinkybės ir ginčijamas reglamentas
9
Ginčo aplinkybės išdėstytos skundžiamo sprendimo 2–13 punktuose ir, kiek jos susijusios su apeliaciniu skundu, gali būti apibendrintos taip, kaip nurodyta toliau.
10
Zippo Manufacturing Co. (toliau – ZMC), Zippo GmbH ir Zippo SAS, jau nebeegzistuojanti kaip pagal Prancūzijos teisę įsteigtas juridinis asmuo (toliau kartu – ieškovės pirmojoje instancijoje), priklauso tai pačiai bendrovių grupei. Jos gamina, platina ir parduoda Zippo prekių ženklu žymimus metalinius mechaninius žiebtuvėlius, taip pat teikia šių produktų garantinį aptarnavimą. Tuos produktus gamina ZMC; bendrovės teigimu, ji yra vienintelė žinoma šios rūšies produktų gamintoja Jungtinėse Valstijose.
11
Dalį savo produktų ZMC eksportuoja į Sąjungą. Juos ZMC parduoda savo patronuojamosioms įmonėms Zippo GmbH ir Zippo SAS bei įgaliotiems nepriklausomiems platintojams, kad jais būtų prekiaujama Sąjungos teritorijoje. Produktai priskiriami prie KN kodo 96138000, skirto „Kitiems žiebtuvėliams“, o šie priskiriami prie pozicijos „Cigarečių žiebtuvėliai ir kiti žiebtuvėliai [išskyrus žiebtuvėlius, priskiriamus prie 3603 pozicijos], mechaniniai arba nemechaniniai, elektriniai arba neelektriniai bei jų dalys, išskyrus žiebtuvėlių akmenėlius ir dagtis“. Šiems į Sąjungos muitų teritoriją įvežamiems produktams taikomi šiame kode įtvirtinti muitai.
12
2020 m. sausio 24 d. Jungtinės Amerikos Valstijos patvirtino priemones – neribotam laikotarpiui nuo 2020 m. vasario 8 d. padidino tam tikriems importuojamiems išvestiniams aliuminio ir plieno produktams taikomus muitų tarifus.
13
Jungtinės Amerikos Valstijos šias priemones laiko saugumo priemonėmis, o, Komisijos nuomone, tai yra apsaugos priemonės, kurių imtasi siekiant apriboti importą, kad vidaus pramonė būtų apsaugota nuo užsienio konkurencijos ir taip būtų užtikrintas jos komercinis klestėjimas. Todėl Komisija nusprendė, kad reikia patvirtinti priemones Reglamentui Nr. 654/2014 įgyvendinti.
14
2020 m. kovo 6 d. Komisija, vadovaudamasi šio reglamento 9 straipsnio 1 dalimi, paprašė suinteresuotųjų asmenų pareikšti nuomonę, užpildant Komisijos Prekybos generalinio direktorato (GD) interneto svetainėje pateiktą formą. Informacija buvo renkama iki 2020 m. kovo 13 d. Jos rinkimui pasibaigus, Komisija kaip vieną iš priemonių numatė galimybę taikyti papildomus muitus tam tikriems Jungtinių Valstijų kilmės produktams, visų pirma (pirmajame etape) – tiems, kurių KN kodas yra 96138000. Ieškovės pirmojoje instancijoje tuo etapu nepateikė informacijos.
15
2020 m. balandžio 6 d. Komisija priėmė ginčijamą reglamentą.
16
Šio reglamento 1 straipsnyje buvo numatyta:
„1.   Komisija nedelsdama ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 2020 m. balandžio 7 d. raštu praneša PPO Prekybos prekėmis tarybai apie tai, kad, Prekybos prekėmis tarybai neišreiškus nepritarimo, Sąjunga nuo 2020 m. gegužės 8 d. sustabdo importo muitų nuolaidų pagal GATT 1994 taikymą Jungtinių Valstijų prekybai 2 dalyje išvardytais produktais.
2.   Todėl toliau išvardytiems į Sąjungą importuojamiems Jungtinių Amerikos Valstijų [Jungtinių Valstijų] kilmės produktams Sąjunga taiko šiuos papildomus muitus:
a)
pirmuoju etapu papildomi 20 % ir 7 % ad valorem muitai nuo 2020 m. gegužės 8 d. taikomi šiems importuojamiems produktams:
KN kodas <...>
Papildomas ad valorem muitas
9613 80 00
20 %
3926 30 00
7 %
<...>“
17
Minėto reglamento 2 straipsnyje buvo numatyta:
„1 straipsnyje nurodytus papildomus muitus Sąjunga taiko tiek laiko ir tokiu mastu, kiek Jungtinės Valstijos taiko arba iš naujo taiko apsaugos priemones taip, kad tai gali daryti poveikį Sąjungos produktams. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbia pranešimą, kuriame nurodo datą, kurią Jungtinės Valstijos nustoja taikyti apsaugos priemones.“
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
18
2020 m. birželio 30 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovių pirmojoje instancijoje ieškinį dėl ginčijamo reglamento panaikinimo tiek, kiek jis su jomis susijęs.
19
Grįsdamos šį ieškinį ieškovės rėmėsi penkiais pagrindais. Bendrasis Teismas išnagrinėjo tik penktąjį pagrindą, susijusį su gero administravimo principo pažeidimu.
20
Atskiru dokumentu, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2020 m. rugsėjo 18 d., Komisija pareiškė to ieškinio nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą. 2021 m. gegužės 6 d. nutartimi jis buvo pridėtas prie pagrindinės bylos.
21
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas pirmiausia atmetė Komisijos nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą ir konstatavo, kad ZMC turi teisę pareikšti ieškinį dėl to, kad ginčijamas reglamentas yra konkrečiai ir tiesiogiai su ja susijęs; jis taip pat pripažino ieškovių pirmojoje instancijoje suinteresuotumą pareikšti ieškinį. Todėl Bendrasis Teismas pripažino ieškinį priimtinu.
22
Antra, spręsdamas dėl pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio pagrįstumo Bendrasis Teismas pirmiausia išnagrinėjo jo penktąjį pagrindą. Jis pripažino, kad Komisija pažeidė ieškovių pirmojoje instancijoje teisę būti išklausytoms, todėl pritarė šiam pagrindui. Dėl šios priežasties jis panaikino ginčijamą reglamentą, kiek jis siejamas su produktais, kurių KN kodas yra 96138000, nenagrinėdamas kitų ieškovių pirmojoje instancijoje nurodytų pagrindų.
Procesas Teisingumo Teisme ir apeliacinės bylos šalių reikalavimai
23
Apeliaciniame skunde Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
atmesti penktąjį pagrindą byloje T‑402/20 ir
–
priteisti iš ieškovių pirmojoje instancijoje bylinėjimosi apeliacinėje ir pirmojoje instancijose išlaidas.
24
ZMC ir Zippo GmbH Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą,
–
nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis pirmąja instancija priimtų sprendimą dėl ieškinio pagrindų, kurie liko neišnagrinėti, ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
25
Grįsdama savo apeliacinį skundą Komisija nurodo du pagrindus.
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo
26
Pirmajame apeliacinio skundo pagrinde Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, konstatavęs, kad buvo pažeista ieškovėms pirmojoje instancijoje pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 41 straipsnio 2 dalies a punktą suteikta teisė būti išklausytoms. Šį pagrindą sudaro trys dalys.
27
Teisingumo Teismas mano, kad šio pagrindo pirmą ir antrą dalis reikia nagrinėti kartu.
Dėl pirmos ir antros dalių
– Šalių argumentai
28
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmoje dalyje, kurioje ginčijami skundžiamo sprendimo 63, 65, 69, 71–73, 91 ir 92 punktai, Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes neatsižvelgė į Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte nustatytą reikalavimą, kad teisė būti išklausytam taikoma tik „individualioms priemonėms“, ir ją taikė ginčijamam reglamentui. Iš tiesų, kaip matyti tiek iš Bendrojo Teismo vertinimų dėl konkrečios sąsajos su ieškovėmis pirmojoje instancijoje, tiek iš to sprendimo 69 ir 72 punktų, ginčijamas reglamentas yra visuotinai taikomas aktas.
29
Pirma, Komisija teigia, kad iš Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkto matyti, kad teisė būti išklausytam taikoma tik individualioms priemonėms, t. y. priemonėms, kurių imtasi suinteresuotojo asmens atžvilgiu ir kurios jam daro neigiamą poveikį. Atitinkamos priemonės individualus pobūdis ir jos neigiamas poveikis suinteresuotojo asmens interesams yra dvi kumuliacinės sąlygos.
30
Šios sąlygos taip pat kyla iš Sąjungos teismų jurisprudencijos. Pagal ją teisė būti išklausytam yra susijusi su Sąjungos institucijų naudojimusi joms suteikta diskrecija atskirais atvejais. Ši teisė taikoma bet kokiai procedūrai, kuri buvo pradėta asmens atžvilgiu ir gali pasibaigti jo nenaudai priimtu aktu, taip pat bet kokioms priemonėms, kurių imamasi asmens atžvilgiu. Ji visų pirma taikoma asmenims, kuriems skirti sprendimai, galintys smarkiai paveikti jų interesus, kaip antai sprendimai, kuriais skiriamos sankcijos. Nors kai kuriose bylose Sąjungos teismai atskirai išsamiai neišnagrinėjo reikalavimo dėl „individualios priemonės“ (be neigiamo poveikio suinteresuotojo asmens interesams), tai galima paaiškinti tuo, kad tos bylos buvo susijusios būtent su individualiomis priemonėmis, taikomomis konkretiems asmenims, kuriems jos yra skirtos.
31
Antra, Komisija pabrėžia, kad minėtoje jurisprudencijoje atmetama galimybė, jog prieš priimant visuotinai taikomus aktus teisė būti išklausytam galioja tiek pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktą, tiek pagal bendrąjį teisės principą. Pagal tą pačią jurisprudenciją nei pagal tuos aktus, nei juos rengiant nereikalaujama, kad dalyvautų asmenys, kuriems tie aktai turi įtakos, remiantis jų teise būti išklausytiems. Kitaip būtų tik tuo atveju, jei tokia procesinė teisė būtų suteikta aiškia teisės akto, nustatančio visuotinai taikomo akto priėmimą, nuostata.
32
Trečia, Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas nagrinėjamu atveju pažeidė Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte ir Sąjungos teismų jurisprudencijoje numatytą „individualios priemonės“ reikalavimą. Skundžiamo sprendimo 63, 65 ir 71–73 punktuose vartojamomis skirtingomis formuluotėmis jis kaip vienintelį teisę būti išklausytam taikymo kriterijų nurodė neigiamą atitinkamos priemonės poveikį. Teisės klaida yra dar akivaizdesnė, nes iš to sprendimo 69 ir 72 punktų matyti, kad ginčijamas reglamentas nėra „individuali priemonė“.
33
Toks Bendrojo Teismo pateiktas teisės būti išklausytam aiškinimas sukeltų žalingų pasekmių, nes labai daug visuotinai taikomų aktų gali būti nenaudingi ekonominės veiklos vykdytojams ir vartotojams. Tai reikštų, kad dėl visų šių aktų atsiranda asmeninė teisė būti išklausytam. Tai sukeltų praktinių sunkumų, teisinių neaiškumų ir galimai lemtų vienodo požiūrio principo pažeidimus. Iš tiesų būtų neįmanoma teisingai priimti visuotinai taikomų priemonių, jei Sąjungos institucijos turėtų atsižvelgti į kiekvieno asmens, kurį atitinkama priemonė gali neigiamai paveikti, asmeninę padėtį.
34
Todėl, Komisijos nuomone, visuotinai taikomi aktai paprastai priimami pagal kitokią procedūrą, kaip antai numatytą Reglamento Nr. 654/2014 9 straipsnyje, pagal kurią visi suinteresuotieji subjektai kviečiami pareikšti savo nuomonę, tačiau dalis jų atskirai neidentifikuojami ir su jais atskirai nesikonsultuojama.
35
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antroje dalyje, kuria ginčijami skundžiamo sprendimo 73–77, 91 ir 92 punktai, Komisija teigia, kad net darant prielaidą, jog Bendrasis Teismas išnagrinėjo, ar ginčijamas reglamentas yra „individuali priemonė“, ir konstatavo, kad taip ir yra, tai reikštų klaidingą Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkto aiškinimą ir taikymą.
36
Pirma, skundžiamo sprendimo 74–77, 91 ir 92 punktuose pateiktos išvados neįrodo, kad ginčijamo reglamento priėmimo procedūra buvo pradėta ieškovių pirmojoje instancijoje atžvilgiu ar kad šis reglamentas buvo skirtas joms. Iš tiesų to sprendimo 69 ir 72 punktuose Bendrasis Teismas aiškiai pripažino, kad minėtas reglamentas yra visuotinai taikomas aktas.
37
Be to, iš Reglamento Nr. 654/2014 tikslų aiškiai matyti, kad visos priemonės, kurių galima imtis pagal šį reglamentą, kaip antai ginčijamas reglamentas, yra visuotinai taikomos priemonės, kuriomis nustatoma prekyba tam tikrais produktais. Atsižvelgiant į Reglamento Nr. 654/2014 1 straipsnį, šie tikslai apskritai susiję su Sąjungos interesų apsauga trečiųjų šalių atžvilgiu. Nei siekiant minėtų tikslų, nei pagal kurias nors kitas šio reglamento nuostatas nereikalaujama atsižvelgti į asmeninę užsienio ekonominės veiklos vykdytojų padėtį ar jų veiksmus.
38
Priemonės taip pat negalima laikyti „individualia“ vien dėl to, kad jos rengėjas gali nustatyti arba žino asmenį, kurio interesams šios priemonės priėmimas gali turėti neigiamą poveikį. Praktiškai, kai Komisija rengiasi priimti tokią priemonę, kaip antai ginčijamas reglamentas, jai tikrai yra žinomos rinkos aplinkybės, aptariami produktai ir bent jau kai kurie svarbiausi susiję eksportuotojai ir gamintojai. Vis dėlto nėra jokių nuspėjamų priemonių, kurios padėtų atskirti atitinkamus ekonominės veiklos vykdytojus, kurie nusipelno individualios teisės būti išklausyti, nuo jos nenusipelniusių veiklos vykdytojų. Taigi, jei būtų laikomasi tokio Bendrojo Teismo požiūrio, Komisijai būtų praktiškai neįmanoma tuo pačiu metu laikytis teisės būti išklausytam reikalavimų ir paisyti vienodo požiūrio principo.
39
Antra, Komisija teigia, kad jei skundžiamas sprendimas turėtų būti aiškinamas taip, kad Bendrasis Teismas nustatė principo, pagal kurį teisė būti išklausytam netaikoma visuotinai taikomoms priemonėms, išimtį, tai reikštų, kad ir jame neišvengta teisės klaidų. Iš tiesų, pagal Sąjungos teismų jurisprudenciją negalimos jokios šio principo išimtys. Šiuo atžvilgiu aplinkybė, kad jeigu priemonė yra konkrečiai ir tiesiogiai susijusi su ekonominės veiklos vykdytoju, šis turi teisę pareikšti ieškinį dėl visuotinai taikomo akto, nesuteikia jam teisės būti išklausytam iki šio akto priėmimo. Iš tiesų tai yra atskiri teisiniai klausimai.
40
ZMC ir Zippo GmbH atsikerta, kad apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirma ir antra dalys yra „neveiksmingos, nereikšmingos ir (arba) nepagrįstos“.
41
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmos dalies ZMC ir Zippo GmbH iš esmės teigia, kad Komisija negali teigti, pirma, kad konkrečios sąsajos analizė priimtinumo vertinimo etape patvirtina, kad ginčijamas reglamentas taikomas visuotinai, ir, antra, kad tokios sąsajos konstatavimas yra vienas teisinis klausimas, o konstatavimas, kad atitinkama priemonė yra individuali, kaip tai suprantama pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktą, – kitas.
42
Antra, ZMC ir Zippo GmbH nesutinka su Komisijos teiginiu, kad ginčijamas reglamentas yra visuotinai taikoma priemonė. Šis teiginys grindžiamas visiškai formaliu ir klaidingu kriterijumi. Individualios priemonės buvimą reikėtų vertinti kiekvienu konkrečiu atveju, atsižvelgiant į aptariamas faktines ir teisines aplinkybes. Nors visuotinai taikoma priemonė grindžiama objektyviais motyvais, nenustatydama eksportuotojų nagrinėjamu atveju Komisija išskyrė Zippo prekės ženklu žymimus produktus ir priemones skyrė būtent jiems.
43
Trečia, nors Bendrasis Teismas sistemingai nevartojo būdvardžio „individualus“ arba žodžių junginio „individuali priemonė“, skundžiamo sprendimo 61 punkte jis priminė, kad Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktas taikomas „individualioms priemonėms“. Be to, pavyzdžiui, to sprendimo 74 punkte jis pripažino ir taikė dvi skirtingas šios nuostatos sąlygas, susijusias su individualios priemonės buvimu ir jos neigiamu poveikiu suinteresuotojo asmens interesams. Kadangi nagrinėjamu atveju ginčijamas reglamentas buvo skirtas ZMC produktams, jis yra individuali priemonė.
44
Ketvirta, ZMC ir Zippo GmbH teigimu, nagrinėjamu atveju tokių išvadų daryti neleidžia Komisijos nurodyta jurisprudencija. Ji yra susijusi su aktais, priimtais pasibaigus procedūrai, kuri nebuvo pradėta asmens atžvilgiu arba su pagal teisėkūros procedūrą priimtais aktais, tačiau nesusijusi su situacija, kai Sąjungos institucija nustatė, kad konkretūs veiksmai ir individuali priemonė yra skirti konkrečiam ekonominės veiklos vykdytojui.
45
Galiausiai Komisija negali remtis Bendrojo Teismo pateikto aiškinimo praktiniais sunkumais ir nepalankiomis pasekmėmis tam, kad paneigtų pagrindinių teisių pažeidimą. Be to, šių pasekmių ji galėjo lengvai išvengti, jei per reglamento priėmimo procedūrą nebūtų „sąmoningai nustačiusi“, kam jis skirtas.
46
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antros dalies ZMC ir Zippo GmbH tvirtina, pirma, kad Bendrasis Teismas konstatavo individualios priemonės buvimą, nes Komisijai ne tik buvo žinomos ieškovės pirmojoje instancijoje, bet dar ji savo iniciatyva pasirinko Zippo prekių ženklu žymimus produktus, kuriems taikomos pusiausvyros atkūrimo priemonės.
47
Antra, teiginys, kad ginčijamas reglamentas nebuvo priimtas per individualią procedūrą ieškovių pirmojoje instancijoje atžvilgiu, grindžiamas klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu. Iš jo 72 punkte vartojamo žodžio „nors“ matyti, kad Bendrasis Teismas pripažino šią procesinę aplinkybę nereikšminga.
48
Trečia, nors pagal bendruosius Reglamento Nr. 654/2014 tikslus nereikalaujama atsižvelgti į individualias aplinkybes, vis dėlto Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija atsižvelgė į individualią ieškovių pirmojoje instancijoje padėtį.
49
Ketvirta, dėl Komisijos argumentų, grindžiamų bendru Reglamento Nr. 654/2014 pobūdžiu, ZMC ir Zippo GmbH pažymi, kad šis reglamentas susijęs tik su kompensacinių priemonių taikymu importuojamiems produktams. Vis dėlto Komisija pripažino, kad, skirtingai nuo 2018 m. priimtų pradinių priemonių, ginčijamu reglamentu siekta atspindėti palyginti nedidelį produktų, kuriems taikomi JAV muitai, apibrėžties išplėtimą. Tai mažina jos diskreciją, tačiau ši neleidžia dėl subjektyvių priežasčių pasirinkti produkto, visiškai nesusijusio su Sąjungos produktais, kuriuos neigiamai paveikė Jungtinių Amerikos Valstijų priimtos priemonės.
50
Penkta, ZMC ir Zippo GmbH pažymi, kad Komisijos teiginys, jog nėra jokių nuspėjamų priemonių, padedančių atskirti atitinkamus ekonominės veiklos vykdytojus, kurie nusipelno individualios teisės būti išklausyti, nuo jos nenusipelniusių veiklos vykdytojų, yra tik „teorinis argumentas“, nes nagrinėjamu atveju veiklos vykdytojai buvo identifikuoti.
– Teisingumo Teismo vertinimas
51
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmoje ir antroje dalyse Komisija iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas, aiškindamas ir taikydamas Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktą, neišvengė teisės klaidų. Viena vertus, ši institucija teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog šioje nuostatoje numatyta teisė būti išklausytam taikoma visuotinai taikomoms priemonėms (kaip antai ginčijamas reglamentas), jeigu jos daro neigiamą poveikį suinteresuotojo asmens interesams. Kita vertus, minėta institucija teigia, kad net darant prielaidą, jog Bendrasis Teismas pripažino, kad šis reglamentas yra individuali priemonė, tokia išvada yra klaidinga.
52
Siekiant priimti sprendimą dėl šių dalių, pirmiausia reikia nustatyti teisės būti išklausytam taikymo sritį.
53
Kaip nurodyta Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte, teisė į gerą administravimą apima, be kita ko, kiekvieno asmens teisę būti išklausytam prieš taikant bet kokią individualią, jam nepalankią priemonę.
54
Kaip nurodyta šioje nuostatoje, joje įtvirtinta kiekvieno asmens teisė būti išklausytam taikoma bet kokios individualios priemonės asmens atžvilgiu, turinčios jam neigiamą poveikį, priėmimo procedūrai.
55
Vis dėlto minėta nuostata netaikoma rengiant visuotinai taikomus aktus. Todėl ji netaikoma tais atvejais, kai asmuo mano, kad visuotinai taikomas aktas jam padarė poveikį (šiuo klausimu žr. 2011 m. kovo 17 d. Sprendimo AJD Tuna, C‑221/09, EU:C:2011:153, 49 punktą ir 2023 m. birželio 22 d. Sprendimo Arysta LifeScience Great Britain / Komisija, C‑259/22 P, EU:C:2023:513, 50 punktą); reikėtų priminti, kad aktas yra taikomas visuotinai, jeigu jis taikomas objektyviai apibrėžtoms situacijoms ir daro teisinį poveikį bendrai ir abstrakčiai numatytų asmenų kategorijoms (1982 m. spalio 6 d. Sprendimo Alusuisse Italia / Taryba ir Komisija, 307/81, EU:C:1982:337, 9 punktas ir 2011 m. kovo 17 d. Sprendimo AJD Tuna, C‑221/09, EU:C:2011:153, 51 punktas).
56
Šį Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkto supratimą patvirtina aiškinimai, susiję su Chartijos 41 straipsniu, į kuriuos, remiantis ESS 6 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa ir Chartijos 52 straipsnio 7 dalimi, turi būti atsižvelgta ją aiškinant (šiuo klausimu žr. 2013 m. vasario 26 d. Sprendimo Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, 20 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Iš tiesų šiuose aiškinimuose teigiama, kad teisės būti išklausytam formuluotė grindžiama Sąjungos teismų jurisprudencija.
57
Pagal suformuotą jurisprudenciją bet kurioje prieš asmenį pradėtoje procedūroje, kurioje gali būti priimtas sprendimas asmens nenaudai, teisės į gynybą paisymas yra vienas bendrųjų Sąjungos teisės principų, kurį reikia taikyti, net jeigu nėra specialių teisės normų šiuo klausimu. Pagal šį principą reikalaujama, kad asmenims, kuriems skirti sprendimai, galintys turėti didelį poveikį jų interesams, būtų suteikta galimybė veiksmingai pateikti savo nuomonę dėl šiuos sprendimus pagrindžiančių jų nenaudai surinktų įrodymų (šiuo klausimu žr. 1992 m. vasario 12 d. Sprendimo Nyderlandai ir kt. / Komisija, C‑48/90 ir C‑66/90, EU:C:1992:63, 44 punktą; 1996 m. spalio 24 d. Sprendimo Komisija / Lisrestal ir kt., C‑32/95 P, EU:C:1996:402, 21 punktą; 2016 m. birželio 14 d. Sprendimo Marchiani / Parlamentas, C‑566/14 P, EU:C:2016:437, 51 punktą ir 2023 m. birželio 22 d. Sprendimo Arysta LifeScience Great Britain / Komisija, C‑259/22 P, EU:C:2023:513, 47 punktą).
58
Be to, teise būti išklausytam siekiama dviejų tikslų. Pirma, ji padeda išnagrinėti bylos medžiagą ir kuo tiksliau ir teisingiau nustatyti faktines aplinkybes; antra, ji leidžia užtikrinti veiksmingą suinteresuotojo asmens gynybą. Teise būti išklausytam visų pirma siekiama užtikrinti, kad bet koks asmens nenaudai priimtas sprendimas būtų priimtas gerai susipažinus su bylos aplinkybėmis, ir jos tikslas, be kita ko, yra sudaryti galimybę kompetentingai institucijai ištaisyti klaidą arba suinteresuotajam asmeniui pateikti su jo asmenine padėtimi susijusią informaciją, kuri pateisina sprendimo priėmimą, nepateisina jo priėmimo arba pateisina vieno ar kito sprendimo priėmimą (2020 m. birželio 4 d. Sprendimo EIVT / De Loecker, C‑187/19 P, EU:C:2020:444, 69 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
59
Taigi bendrasis teisės būti išklausytam principas netaikomas visuotinai taikomiems aktams (šiuo klausimu žr. 1999 m. spalio 14 d. Sprendimo Atlanta / Europos bendrija, C‑104/97 P, EU:C:1999:498, 35–37 punktus).
60
Vis dėlto reikia pridurti, kad kitokia situacija susiklosto tuomet, jei aiški teisės nuostata, nustatanti nagrinėjamo akto priėmimą, suteikia tokią procesinę teisę asmeniui, kuriam daromas poveikis. Iš tiesų, nors nei pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktą, nei pagal bendrąjį teisės būti išklausytam paisymo principą Sąjungos teisės aktų leidėjas to daryti neprivalo, jam ir toliau leidžiama numatyti asmenų, kuriems visuotinai taikomas aktas daro poveikį, teisę būti išklausytiems, teisę dalyvauti konsultacijose arba teisę būti informuotiems, taip pat reglamentuoti šios teisės įgyvendinimą (šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 22 d. Sprendimo Arysta LifeScience Great Britain / Komisija, C‑259/22 P, EU:C:2023:513, 51 punktą).
61
Iš šių priminimų matyti, kad, kaip teisingai teigia Komisija, teisė būti išklausytam, kaip ji suprantama pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktą, iš esmės netaikoma tuo atveju, kai visuotinai taikomas aktas asmeniui daro neigiamą poveikį.
62
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia išnagrinėti skundžiamo sprendimo 63, 65, 69, 71–77, 91 ir 92 punktuose išdėstytų Bendrojo Teismo vertinimų pagrįstumą.
63
Tame sprendime Bendrasis Teismas, pirma, iš esmės 66 ir 67 punktuose (šie apeliaciniame skunde neginčijami) nustatė, kad Reglamentas Nr. 654/2014, kuriuo remiantis buvo priimtas ginčijamas reglamentas, įmonėms, kurių produktams taikomos pusiausvyros atkūrimo priemonės, nesuteikia teisės būti išklausytoms.
64
Antra, skundžiamo sprendimo 68 ir 69 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, kad pagal Reglamento Nr. 654/2014 4 straipsnio 1 dalį priimtame reglamente numatytos pusiausvyros atkūrimo priemonės, kuriomis siekiama atkurti nuolaidų pusiausvyrą prekybos santykiuose su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis, nėra skirtos įmonėms, eksportuojančioms produktus, kuriems taikomos šios priemonės. Vis dėlto to sprendimo 70 ir 71 punktuose jis konstatavo, kad nagrinėjamu atveju ginčijamame reglamente nustatytomis pusiausvyros atkūrimo priemonėmis buvo siekiama sukelti neigiamą ekonominį poveikį šių įmonių veiklai.
65
Tuo remdamasis skundžiamo sprendimo 72 ir 73 punktuose Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad net jeigu Reglamento Nr. 654/2014 4 straipsnio 1 dalies pagrindu priimtame įgyvendinimo akte numatyta pusiausvyros atkūrimo priemonė taikoma ne pagal individualią procedūrą minėtoms įmonėms, ji gali turėti neigiamą poveikį šių įmonių interesams, todėl negalima atmesti galimybės, kad tos įmonės gali remtis Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte garantuojama teise būti išklausytoms.
66
Šiomis aplinkybėmis skundžiamo sprendimo 74 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad tuo atveju, kai vykdydama įgyvendinimo akto priėmimo pagal Reglamento Nr. 654/2014 4 straipsnio 1 dalį procedūrą Komisija turi nustatyti fizinį ar juridinį asmenį, kurio interesus gali neigiamai paveikti tame akte numatytos priemonės, šis asmuo turi turėti galimybę pateikti su jo asmenine padėtimi susijusią informaciją, kuri pateisina aptariamo akto priėmimą, jo nepriėmimą arba atitinkamą jo turinį.
67
Trečia, nagrinėjamu atveju skundžiamo sprendimo 75 ir 76 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija nustatė ieškovių pirmojoje instancijoje produktus, kuriems taikomos ginčijamame reglamente numatytos priemonės, ir žinojo, kad šios priemonės bus didžiąja dalimi su jais susijusios. Tuo remdamasis to sprendimo 77 punkte jis padarė išvadą, kad tokiomis aplinkybėmis šios ieškovės turėjo teisę būti išklausytos per reglamento priėmimo procedūrą.
68
Šiuose Bendrojo Teismo išdėstytuose argumentuose padarytos dvi teisės klaidos.
69
Pirma, Bendrasis Teismas pasirinko klaidingą teisinį kriterijų ir klaidingai aiškino Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte numatytos teisės būti išklausytam taikymo sritį, kai skundžiamo sprendimo 71–74 punktuose konstatavo: kadangi visuotinai taikomas aktas turi neigiamą poveikį asmenų, kuriems taikomos jame nustatytos priemonės, interesams, šie gali remtis teise būti išklausyti. Iš tiesų, kaip matyti iš šios nuostatos ir šio sprendimo 53–62 punktuose primintos jurisprudencijos, ši teisė netaikoma visuotinai taikomiems aktams, įskaitant atvejus, kai jie turi neigiamą poveikį tam tikrų asmenų interesams.
70
Antra, Bendrasis Teismas taip pat padarė teisės klaidą, kai nagrinėjamu atveju taikė šį klaidingą teisinį kriterijų. Šiuo klausimu pažymėtina, kad Bendrasis Teismas ginčijamo reglamento aiškiai nepripažino visuotinai taikomu aktu arba individualia priemone. Vis dėlto iš to sprendimo 68, 69 ir 72 punktuose pateiktų Bendrojo Teismo vertinimų pakankamai aiškiai matyti, kad šį reglamentą jis laikė visuotinai taikomu aktu. Šiomis aplinkybėmis, minėto sprendimo 75–77 punktuose konstatavęs, kad ieškovės pirmojoje instancijoje turėjo teisę būti išklausytos per ginčijamo reglamento priėmimo procedūrą iš esmės dėl to, kad jos metu Komisija nustatė jų produktus, kuriems taikomos šiame reglamente numatytos pusiausvyros atkūrimo priemonės, Bendrasis Teismas neišvengiamai padarė teisės klaidą.
71
Šios išvados nepaneigia ZMC ir Zippo GmbH išdėstyti argumentai.
72
Pirma, ZMC ir Zippo GmbH mano, kad ginčijamo reglamento negalima laikyti visuotinai taikomu aktu, nes jį priimant Komisija išskyrė ir nustatė jų produktus, ir kad toks kvalifikavimas prieštarauja Bendrojo Teismo atliktam konkrečios ir tiesioginės sąsajos su ieškovėmis vertinimui.
73
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad ginčijamo reglamento 1 straipsnio 2 dalyje bendrai ir abstrakčiai, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 55 punkte nurodytą jurisprudenciją, apibrėžiami produktai, kuriems taikomas 20 % papildomas ad valorem muitas, t. y. produktai, kurių KN kodas 96138000. Be to, reikia pažymėti, kad, remiantis Reglamento Nr. 654/2014, kuriuo remiantis jis buvo priimtas, 3 straipsnio c punktu ir 4 straipsnio 1 dalimi, tuo reglamentu siekiama atkurti nuolaidų pusiausvyrą prekybos santykiuose su Jungtinėmis Amerikos Valstijomis ir kad ginčijamas reglamentas nebuvo priimtas per prieš ieškoves pirmojoje instancijoje, kurioms jis nėra skirtas, nukreiptą procedūrą. Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kaip padaryta generalinės advokatės išvados 71 ir 72 punktuose, kad vien tai, jog Komisija nustatė tam tikrus juridinius asmenis, kuriems šis ad valorem muitas taikomas daugiausia, nereiškia, kad ginčijamas reglamentas yra individuali priemonė, kaip tai suprantama pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktą.
74
Dėl argumentų, susijusių su konkrečia ir tiesiogine ginčijamo reglamento sąsaja su ieškovėmis pirmojoje instancijoje, reikia priminti, jog tai, kad asmuo yra konkrečiai ir tiesiogiai susijęs su visuotinai taikomu aktu, nesuteikia jam teisės būti išklausytam prieš tokį aktą priimant (šiuo klausimu žr. 1999 m. spalio 14 d. Sprendimo Atlanta / Europos bendrija, C‑104/97 P, EU:C:1999:498, 34 ir 35 punktus). Iš tiesų teisė pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą ir teisė būti išklausytam pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktą yra du skirtingi teisės klausimai, kuriais, kaip matyti iš generalinės advokatės išvados 78 punkto, siekiama skirtingų tikslų.
75
Antra, ZMC ir Zippo GmbH teiginys, kad Bendrasis Teismas konstatavo jų atžvilgiu priimtos individualios priemonės buvimą, grindžiamas klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu, kaip matyti iš šio sprendimo 70 punkto.
76
Trečia, argumentai, grindžiami Komisijos diskrecija pasirinkti produktus, kuriems taikomos ginčijamame reglamente numatytos priemonės, susiję su šių priemonių pagrįstumo vertinimu, o ne su ZMC ir Zippo GmbH teise būti išklausytoms.
77
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmai ir antrai dalims reikia pritarti.
Dėl trečios dalies
– Šalių argumentai
78
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo trečioje dalyje Komisija teigia, kad tuo atveju, jei ieškovės pirmojoje instancijoje turėjo teisę būti išklausytos per ginčijamo reglamento priėmimo procedūrą, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą pripažinęs, kad ši teisė joms nebuvo suteikta per viešas konsultacijas pagal Reglamento Nr. 654/2014 9 straipsnio 1 dalį.
79
ZMC ir Zippo GmbH teigia, kad ši dalis nepriimtina ir bet kokiu atveju nepagrįsta.
– Teisingumo Teismo vertinimas
80
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo trečia dalis pateikta subsidiariai, jeigu Teisingumo Teismas pripažintų, kad Bendrasis Teismas pagrįstai nusprendė, jog ieškovės pirmojoje instancijoje turėjo teisę būti išklausytos per ginčijamo reglamento priėmimo procedūrą. Tačiau iš šio pagrindo pirmos ir antros dalių analizės matyti, kad taip nėra.
81
Todėl pirmojo apeliacinio skundo trečią dalį reikia atmesti kaip nereikšmingą, nesant poreikio vertinti jos priimtinumo.
82
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad apeliacinio skundo pirmojo pagrindo dviem pirmoms dalims reikia pritarti, o likusią jo dalį – atmesti. Šiuo atžvilgiu skundžiamam sprendimui panaikinti pakanka nagrinėjant šias dalis nustatytų teisės klaidų.
83
Vis dėlto Teisingumo Teismas mano, kad gero teisingumo vykdymo sumetimais reikia išnagrinėti ir apeliacinio skundo antrąjį pagrindą.
Dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo
Šalių argumentai
84
Antrajame apeliacinio skundo pagrinde Komisija teigia Bendrąjį Teismą pažeidus principą ne ultra petita. Ji pažymi, kad, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 92 punkto, Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą reglamentą „tiek, kiek jis susijęs su produktais, kurių KN kodas 96138000“, nors ieškiniu buvo prašoma panaikinti šį reglamentą tik tiek, kiek jis taikomas ieškovėms pirmojoje instancijoje. Todėl Bendrasis Teismas priėmė sprendimą ultra petita.
85
ZMC ir Zippo GmbH manymu, apeliacinio skundo antrąjį pagrindą reikia atmesti kaip „neveiksmingą ar nereikšmingą“.
86
ZMC ir Zippo GmbH tvirtina, kad ginčijamo reglamento panaikinimas tiek, kiek jis siejamas su Jungtinių Valstijų kilmės produktais, kurių KN kodas 96138000, prilygsta šio reglamento panaikinimui tiek, kiek jis susijęs su tų įmonių produktais, atsižvelgiant į skundžiamo sprendimo 27 ir 29 punktuose Bendrojo Teismo padarytas išvadas. Konkrečiai kalbant, iš to 29 punkto matyti, kad ZMC yra vienintelė bendrovė, gaminanti ir iš Jungtinių Valstijų teritorijos į Sąjungą eksportuojanti tuo kodu žymimus produktus. Todėl yra labai mažai tikėtina (ar net neįmanoma), kad šis reglamentas būtų taikomas kitų JAV įmonių pagamintiems žiebtuvėliams iš Jungtinių Valstijų. Bet kuriuo atveju tai būtų tik papildoma žala dėl to, kad pasirinkti ieškovių pagrindinėje byloje produktai.
Teisingumo Teismo vertinimas
87
Kaip ne kartą yra nusprendęs Teisingumo Teismas, kadangi teisėtumo klausimus nagrinėjantis teismas negali priimti sprendimo ultra petita, jo paskelbtas panaikinimas negali viršyti to, ko prašo ieškovas (1999 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo Komisija / AssiDomän Kraft Products ir kt., C‑310/97 P, EU:C:1999:407, 52 punktas ir 2017 m. lapkričio 14 d. Sprendimo British Airways / Komisija, C‑122/16 P, EU:C:2017:861, 81 punktas).
88
Nagrinėjamu atveju iš ieškinio pirmojoje instancijoje aiškiai matyti, kad, kaip skundžiamo sprendimo 14 punkte konstatavo pats Bendrasis Teismas, ieškovės pirmojoje instancijoje prašė panaikinti ginčijamą reglamentą, visų pirma jo 1 straipsnio 2 dalies a punktą ir 2 straipsnį, kiek šios nuostatos joms taikomos.
89
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą reglamentą, „kiek jis siejamas su produktais, kurių KN kodas yra 96138000“.
90
Kadangi šiame reglamente nurodyti šiuo kodu žymimi produktai, jame abstrakčiai ir objektyviai apibrėžiama produktų kategorija, kuriai taikomas papildomas jame numatytas ad valorem muitas, kaip nurodyta šio sprendimo 73 punkte. Todėl minėtas reglamentas gali būti taikomas šiems produktams, neatsižvelgiant į tai, kas juos atitinkamai gamina, eksportuoja ir importuoja.
91
Darytina išvada, kad panaikindamas ginčijamą reglamentą tiek, kiek jis siejamas su produktais, priskiriamais prie minėto kodo, Bendrasis Teismas peržengė ieškovių pirmojoje instancijoje reikalavimų apimtį. Šiuo atžvilgiu aplinkybė, kad ZMC yra vienintelė tuo pačiu kodu žymimų produktų gamintoja ir eksportuotoja, bet kuriuo atveju neturi reikšmės (net ir darant prielaidą, kad ji įrodyta).
92
Tokiomis aplinkybėmis apeliacinio skundo antrajam pagrindui reikia pritarti.
93
Remiantis šio sprendimo 82 ir 92 punktuose padarytomis išvadomis, apeliacinį skundą reikia patenkinti ir panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo panaikinamas ginčijamas reglamentas, kiek jis siejamas su produktais, kurių KN kodas yra 96138000, taip pat kiek juo sprendžiama dėl bylinėjimosi išlaidų.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
94
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą, kai Bendrojo Teismo sprendimas yra panaikinamas, Teisingumo Teismas pats gali priimti galutinį sprendimą, jeigu toje bylos stadijoje tai galima daryti.
95
Nagrinėjamu atveju pirmiausia reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 93 punkto, skundžiamas sprendimas iš esmės panaikinamas tik ta dalimi, kiek juo patenkintas ieškinys pirmojoje instancijoje. Vis dėlto sprendimas, kuriuo Bendrasis Teismas išsprendė atskirąjį procesinį klausimą ir atmetė Komisijos atskiru dokumentu pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, nebuvo apskųstas apeliacine tvarka. Todėl tame sprendime pasirinktas sprendimas (šiuo klausimu žr. 2002 m. vasario 26 d. Sprendimo Taryba / Boehringer, C‑23/00 P, EU:C:2002:118, 50 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją) turi res judicata galią, nepaisant to, kad minėtas sprendimas buvo iš dalies panaikintas (pagal analogiją žr. 2021 m. kovo 4 d. Sprendimo Komisija / Fútbol Club Barcelona, C‑362/19 P, EU:C:2021:169, 109 ir 110 punktus ir 2024 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo Komisija / Čekijos Respublika (Kišeniniai žiebtuvėliai), C‑494/22 P, EU:C:2024:684, 155 ir 156 punktus).
96
Dėl esmės reikėtų pažymėti, kad grįsdamos savo ieškinį dėl panaikinimo ZMC ir Zippo GMBH remiasi penkiais pagrindais. Pirmasis pagrindas susijęs su proporcingumo principo, antrasis – su nediskriminavimo ir vienodo požiūrio principų, trečiasis – su pareigos motyvuoti, ketvirtasis – su Sąjungos pareigų pagal PPO teisę, o penktasis – su gero administravimo principo pažeidimu.
97
Atsižvelgdamas į tai, kad dėl šio penktojo pagrindo Bendrajame Teisme vyko teisminiai ginčai ir jį nagrinėjant nereikia imtis jokių papildomų proceso organizavimo ar pasirengimo nagrinėti bylą priemonių, Teisingumo Teismas mano, kad byloje T‑402/20 pareikštą ieškinį galima išnagrinėti sprendžiant dėl minėto penktojo pagrindo ir kad dėl jo reikia priimti galutinį sprendimą (šiuo klausimu žr. 2020 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Komisija ir Taryba / Carreras Sequeros ir kt., C‑119/19 P ir C‑126/19 P, EU:C:2020:676, 130 punktą).
98
Tame pačiame penktajame pagrinde ZMC ir Zippo GmbH ginčija, pirma, tai, kaip Komisija rinko informaciją pagal Reglamento Nr. 654/2014 9 straipsnį, ir, antra, iš esmės teigia, kad buvo pažeista jų teisė būti išklausytoms.
99
Dėl argumentų, kuriais siekiama ginčyti tai, kaip buvo renkama informacija, reikėtų pažymėti, kad Teisingumo Teismas, nesant konkrečių šalių prieštaravimų šiuo klausimu, pritaria skundžiamo sprendimo 53–58 punktuose šiuo atžvilgiu pateiktiems Bendrojo Teismo vertinimams.
100
Kalbant apie argumentus, iš esmės susijusius su ZMC ir Zippo GmbH teisės būti išklausytoms pažeidimu, iš šio sprendimo 53–61, 69, 70 ir 73 punktų matyti: kadangi ginčijamas reglamentas yra visuotinai taikomas aktas, ieškovės negali remtis teise būti išklausytoms, nesant aiškios joms tokią procesinę teisę suteikiančios Reglamento Nr. 654/2014 nuostatos.
101
Dėl šių priežasčių visą ieškinio pirmojoje instancijoje penktąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
102
Tačiau šioje bylos stadijoje negalima priimti sprendimo dėl ieškinio pirmojoje instancijoje pirmojo–ketvirtojo pagrindų.
103
Iš tiesų, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 92 punkto, Bendrasis Teismas konstatavo, kad šio ieškinio penktąjį pagrindą pripažinus pagrįstu, nebuvo reikalo nagrinėti kitų pagrindų ir spręsti dėl kai kurių kitų ieškovių pirmojoje instancijoje pateiktų įrodymų priimtinumo. Dėl šių pagrindų reikia atlikti faktinių aplinkybių vertinimus (šie gali būti sudėtingi), o Teisingumo Teismas mano, kad neturi visų reikiamų faktinių duomenų.
104
Taigi bylą reikia grąžinti Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl byloje T‑402/20 pareikšto ieškinio pirmojo–ketvirtojo pagrindų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
105
Kadangi byla grąžinama Bendrajam Teismui, reikia atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2023 m. spalio 18 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Zippo Manufacturing ir kt. / Komisija (T‑402/20, EU:T:2023:640), tiek, kiek juo panaikintas 2020 m. balandžio 6 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2020/502 dėl tam tikrų prekybos politikos priemonių, susijusių su tam tikrais Jungtinių Amerikos Valstijų kilmės produktais, kiek jis susiję su produktais, priskiriamais prie 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo nustatytos Kombinuotosios nomenklatūros 96138000 subpozicijos.
2.
Grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl byloje T‑402/20 pareikšto ieškinio pirmojo–ketvirtojo pagrindų.
3.
Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.