62021CC0348
GENERALINIO ADVOKATO
ANTHONY MICHAEL COLLINS IŠVADA,
pateikta 2022 m. liepos 7 d. (
1
)
Byla C‑348/21
HYA,
IP,
DD,
ZI,
SS,
kita proceso šalis:
Spetsializirana prokuratura
(Spetsializiran nakazatelen sad (Specializuotas baudžiamasis teismas, Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Direktyva (ES) 2016/343 – 6 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnio 1 dalis – Įrodinėjimo našta – Teisė dalyvauti nagrinėjant bylą teisme – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 47 straipsnio antra pastraipa ir 48 straipsnio 2 dalis – Teisė į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisė į gynybą – Liudytojo duoti parodymai baudžiamosios bylos ikiteisminio tyrimo etape dalyvaujant teisėjui, bet nedalyvaujant kaltinamiesiems arba jų atstovams – Kaltinamųjų ir jų atstovų negalėjimas apklausti kaltinimo liudytojų baudžiamosios bylos nagrinėjimo teisme etape“
I. Įvadas
1.
Ar kaltinamojo teisė dalyvauti nagrinėjant jo bylą teisme apima teisę būti dalyviu, ar žiūrovu? Spetsializiran nakazatelen sad (Specializuotas baudžiamasis teismas, Bulgarija) antruoju iš penkių prašymų priimti prejudicinį sprendimą, kuriuos jis pateikė nagrinėdamas tą pačią baudžiamąją bylą (
2
), prašo Teisingumo Teismo atsakyti į šį klausimą.
II. Teisinis pagrindas
A.
Europos Sąjungos teisė
2.
Pagal 2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo (
3
) 1 straipsnį šioje direktyvoje nustatomos bendros būtiniausios taisyklės dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos aspektų ir teisės dalyvauti nagrinėjant bylą teisme.
3.
Direktyvos 2016/343 9–11, 22, 33–35, 47 ir 48 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„9)
šia direktyva siekiama sustiprinti teisę į teisingą bylos nagrinėjimą baudžiamajame procese, nustatant bendras būtiniausias taisykles dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant bylą teisme aspektų;
10)
nustačius bendras būtiniausias taisykles dėl įtariamųjų ir kaltinamųjų procesinių teisių apsaugos, šia direktyva siekiama stiprinti valstybių narių pasitikėjimą viena kitos baudžiamojo teisingumo sistemomis ir taip palengvinti sprendimų baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimą. Tokiomis bendromis būtiniausiomis taisyklėmis taip pat būtų galima pašalinti kliūtis laisvam piliečių judėjimui valstybių narių teritorija;
11)
ši direktyva turėtų būti taikoma tik baudžiamajam procesui, kaip išaiškinta <…> Teisingumo Teismo <…>, nedarant poveikio Europos Žmogaus Teisių Teismo praktikai. <…>
<…>
22)
įrodinėjimo našta nustatant įtariamųjų ir kaltinamųjų kaltę tenka baudžiamojo persekiojimo institucijai, o bet kokia abejonė turėtų būti vertinama įtariamojo ar kaltinamojo naudai. Nekaltumo prezumpcija būtų pažeista, jei baudžiamojo persekiojimo institucijos įrodinėjimo našta būtų perkelta gynybai, nedarant poveikio teismo turimiems ex officio faktų nustatymo įgaliojimams, teisminės valdžios nepriklausomumui, kai atliekamas įtariamojo arba kaltinamojo kaltės vertinimas, ir fakto ar teisės prezumpcijų, susijusių su įtariamojo arba kaltinamojo baudžiamąja atsakomybe, naudojimui. <…>
<…>
33)
teisė į teisingą bylos nagrinėjimą yra vienas iš pagrindinių principų demokratinėje visuomenėje. Įtariamųjų ir kaltinamųjų teisė dalyvauti nagrinėjant bylą teisme yra pagrįsta ta teise ir turėtų būti užtikrinta visoje Sąjungoje;
34)
jeigu įtariamieji ar kaltinamieji dėl nuo jų nepriklausančių priežasčių negali dalyvauti bylą nagrinėjant teisme, jie turėtų turėti galimybę per nacionalinėje teisėje nustatytą laikotarpį paprašyti surengti bylos nagrinėjimą kitą dieną;
35)
įtariamųjų ir kaltinamųjų teisė dalyvauti nagrinėjant bylą teisme nėra absoliuti. Tam tikromis sąlygomis įtariamieji ir kaltinamieji turėtų turėti galimybę aiškiai arba nebyliai, tačiau nedviprasmiškai tos teisės atsisakyti;
<…>
47)
šia direktyva puoselėjamos [Europos Sąjungos pagrindinių teisių] [c]hartijoje [(toliau – Chartija)] ir [Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje (toliau – EŽTK)] pripažįstamos pagrindinės teisės ir principai, įskaitant <…> teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, nekaltumo prezumpciją ir teis[ę] į gynybą. Taip pat reikėtų visų pirma atsižvelgti į Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 6 straipsnį, pagal kurį Sąjunga pripažįsta Chartijoje išdėstytas teises, laisves ir principus, ir pagal kurį pagrindinės teisės, kurias garantuoja EŽTK ir kurios kyla iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų, sudaro Sąjungos teisės bendruosius principus;
48)
šia direktyva nustatomos būtiniausios taisyklės, todėl valstybės narės turėtų galėti išplėsti šioje direktyvoje nustatytas teises, kad užtikrintų aukštesnio lygio apsaugą. Valstybių narių numatytas apsaugos lygis jokiais atvejais neturėtų būti žemesnis už Chartijoje arba EŽTK numatytus standartus, kaip išaiškinta Teisingumo Teismo ir Europos Žmogaus Teisių Teismo.“
4.
Direktyvos 2016/343 6 straipsnio „Įrodinėjimo našta“ 1 dalyje nurodyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad įrodinėjimo našta nustatant įtariamųjų ir kaltinamųjų kaltę tektų baudžiamojo persekiojimo institucijai. Ši nuostata nedaro poveikio teisėjui ar kompetentingam teismui tenkančiai pareigai rinkti tiek apkaltinamuosius, tiek ir išteisinamuosius įrodymus, taip pat teisei į gynybą, kai pateikiami įrodymai pagal taikomą nacionalinę teisę.“
5.
Direktyvos 2016/343 8 straipsnio „Teisė dalyvauti nagrinėjant bylą teisme“ 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Valstybės narės užtikrina, kad įtariamieji ir kaltinamieji turėtų teisę dalyvauti nagrinėjant jų bylą teisme.
2.   Valstybės narės gali numatyti, kad bylos nagrinėjimas teisme, kurio metu gali būti priimtas sprendimas, kuriuo įtariamasis ar kaltinamasis pripažįstamas kaltu ar nekaltu, gali būti surengtas jam nedalyvaujant, jei:
a)
įtariamasis arba kaltinamasis buvo laiku informuotas apie bylos nagrinėjimą teisme ir neatvykimo pasekmes arba
b)
įtariamajam arba kaltinamajam, kuris buvo informuotas apie bylos nagrinėjimą teisme, atstovauja įgaliotas advokatas, kurį pasirinko įtariamasis ar kaltinamasis arba kurį paskyrė valstybė.“
6.
Direktyvos 2016/343 13 straipsnyje „Esamo apsaugos lygio išsaugojimas“ nustatyta:
„Jokia šios direktyvos nuostata negali būti aiškinama kaip ribojanti teises ir procesines garantijas, užtikrinamas pagal Chartiją, EŽTK ar kitas susijusias tarptautinės teisės arba bet kurios valstybės narės teisės nuostatas, kuriose numatoma aukštesnio lygio apsauga, arba kaip nukrypstanti nuo jų.“
B.
Bulgarijos teisė
7.
Pagal Nakazatelno-protsesualen kodeks (Baudžiamojo proceso kodeksas, toliau – BPK) (
4
) 12 straipsnį teismo procesas vyksta inter partes ir gynyba turi tokias pat teises kaip ir baudžiamojo persekiojimo institucija.
8.
Iš BPK 46 straipsnio 2 dalies 1 punkto ir 52 straipsnio matyti, kad ikiteisminį tyrimą baudžiamajame procese vykdo tyrimo institucijos, vadovaujamos ir prižiūrimos prokuroro.
9.
BPK 117 straipsnyje numatyta:
„Visos aplinkybės, kurios liudytojui tapo žinomos ir gali padėti nustatyti objektyvią tiesą, gali būti nustatytos apklausiant liudytoją.“
10.
Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodyta, kad pagal BPK 107 straipsnio 1 dalį, 139 ir 224 straipsnius liudytojas apklausiamas baudžiamosios bylos ikiteisminio tyrimo etape, siekiant surinkti įrodymus, paprastai nedalyvaujant gynėjui. Toje nutartyje taip pat nurodyta, kad remiantis BPK 280 straipsnio 2 dalimi, siejama su jo 253 straipsniu, liudytojas dar kartą apklausiamas per teismo posėdį, dalyvaujant gynėjui, kuris turi galimybę jam užduoti klausimus.
11.
BPK 223 straipsnio „Liudytojų apklausa dalyvaujant teisėjui“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Tais atvejais, kai yra tikimybė, kad liudytojas negalės atvykti į teismą dėl sunkios ligos, ilgalaikio išvykimo iš šalies arba kitų priežasčių, dėl kurių jam neįmanoma dalyvauti nagrinėjant bylą teisme, taip pat, kai būtina užfiksuoti liudytojo parodymus, kurie yra itin svarbūs norint nustatyti objektyvią tiesą, apklausa atliekama dalyvaujant kompetentingo pirmosios instancijos teismo arba pirmosios instancijose teismo, kurio veiklos teritorijoje atliekami šie veiksmai, teisėjui. Šiuo atveju bylos medžiaga nepateikiama teisėjui.
2.   Už ikiteisminio tyrimo procesą atsakinga institucija užtikrina liudytojo dalyvavimą ir galimybę kaltinamajam bei jo gynėjui, jeigu jis jį turi, dalyvauti atliekant apklausą.“
12.
BPK 281 straipsnio „Liudytojo parodymų perskaitymas“ 1 ir 3 dalyse numatyta:
„1.   Toje pačioje byloje per ikiteisminį tyrimą dalyvaujant teisėjui arba kitos sudėties teisėjų kolegijai liudytojų duoti parodymai perskaitomi, kai:
<…>
3)
tinkamai šaukimą gavęs liudytojas negali atvykti į teismą ilgą arba neapibrėžtą laiką ir jo nereikia arba negalima apklausti teismo pavedimu;
4)
liudytojo nepavyksta rasti, siekiant jam įteikti šaukimą, arba jis yra miręs;
<…>
3.   Esant 281 straipsnio 1 dalies 1–6 punktuose numatytoms sąlygoms, už ikiteisminį tyrimą atsakingoje institucijoje duoti liudytojo parodymai perskaitomi tais atvejais, kai kaltinamasis ir jo gynėjas, jeigu toks gynėjas buvo įgaliotas arba paskirtas, dalyvavo atliekant apklausą. Jeigu yra keli kaltinamieji, norint perskaityti liudytojų parodymus, susijusius su jiems pateiktais kaltinimais, reikia gauti šių kaltinamųjų, kurie nebuvo pakviesti į apklausą arba kurie nurodė pateisinamas nedalyvavimo apklausoje priežastis, sutikimą.“
III. Pagrindinėje byloje nagrinėjamas ginčas ir prejudicinis klausimas
13.
Spetsializirana prokuratura (Specializuota prokuratūra, Bulgarija) keliems asmenims pareiškė kaltinimus tariamai priklausius nusikalstamam susivienijimui, kurio veikla apėmė neteisėtą trečiųjų šalių piliečių gabenimą per Bulgarijos sienas, pagalbą jiems neteisėtai patekti į Bulgarijos teritoriją ir su šia veikla susijusių kyšių ėmimą bei davimą.
14.
Baudžiamosios bylos ikiteisminio tyrimo etape prokurorui padedančios tyrimo institucijos apklausė penkis trečiųjų šalių piliečius, būtent MM, RB, KH, HN ir PR (toliau kartu – liudytojai), kuriems penki asmenys, būtent IP, DD, ZI, SS ir HYA (toliau kartu – kaltinamieji) tariamai padėjo neteisėtai atvykti į Bulgariją. Pirmieji trys kaltinamieji buvo Sofijos (Bulgarija) oro uosto pasienio policijos darbuotojai.
15.
Pagal BPK 223 straipsnį liudytojai buvo apklausti dalyvaujant teisėjui. MM, RB ir PR dalyvavo apklausoje 2017 m. kovo 30 d. ir balandžio 12 d., HN – 2017 m. kovo 30 d., o KH – 2017 m. gegužės 26 d. (
5
). Šios apklausos vyko prieš oficialiai pareiškiant kaltinimus kaltinamiesiems ir prieš jiems suteikiant galimybę pasisamdyti advokatą. IP, DD, SS ir HYA buvo sulaikyti 2017 m. gegužės 25 d. vakare ir kitą dieną (
6
) jiems pareikšti kaltinimai, o ZI buvo sulaikytas ir jam buvo pareikšti kaltinimai 2017 m. gegužės 31 d. Vėliau kaltinamiesiems buvo skirtas kardomasis kalinimas ir suteikta teisinė pagalba.
16.
Po to, kai kaltinamiesiems buvo pareikšti kaltinimai, prokuroras nemanė, kad būtina apklausti liudytojus dalyvaujant kaltinamiesiems arba jų atstovams, nors jam buvo žinoma apie priimtus sprendimus išsiųsti keturis iš jų iš šalies, taigi buvo mažai tikėtina, kad šie liudytojai galės dalyvauti nagrinėjant kaltinamųjų bylą teisme.
17.
2017 m. liepos 21 d. prokuroras apklausė liudytojus MM ir RB antrą kartą. MM buvo pakartotinai apklaustas 2017 m. lapkričio 22 d. Šios apklausos buvo atliekamos nedalyvaujant teisėjui, jose taip pat nedalyvavo kaltinamieji ir jų atstovai.
18.
2018 m. sausio 18 d. SS ir 2018 m. balandžio 30 d. DD aiškiai paprašė leidimo apklausti MM. Prokuroras į šiuos prašymus neatsakė (
7
).
19.
Vykstant baudžiamajam procesui liudytojai MM, RB, HN ir PR Bulgarijoje buvo neteisėtai, todėl jiems buvo pritaikyta administracinė atsakomybė ir jie buvo privalomai apgyvendinti migrantų prieglaudoje. Prieš atšaukiant šią laisvės apribojimo priemonę jiems buvo įteikti sprendimai išsiųsti juos iš šalies. KH, kuris buvo atvykęs į šalį 2017 m. gegužės 25 d., iš jos išvyko 2017 m. gegužės 29 d., jam neiškėlus administracinės bylos.
20.
2020 m. birželio 19 d. Specializuota prokuratūra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikė dėl kaltinamųjų parengtą kaltinamąjį aktą. Šio teismo pastangos surasti ir pakviesti liudytojus į apklausą dalyvaujant kaltinamiesiems arba jų atstovams buvo nesėkmingos, nes arba buvo nežinoma jų gyvenamoji vieta (RB, HN ir PR atveju), arba jie buvo išsiųsti iš Bulgarijos (MM atveju), arba jie buvo savanoriškai išvykę iš šalies (KH atveju). Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarė išvadą, kad nėra galimybės apklausti liudytojus asmeniškai, dalyvaujant kaltinamiesiems arba jų atstovams, ir šiems užduoti klausimų minėtiems liudytojams.
21.
Per 2021 m. balandžio 9 d. vykusį teismo posėdį prokuroras pagal BPK 281 straipsnio 1 dalį paprašė nagrinėjant kaltinamųjų bylą perskaityti liudytojų parodymus, kuriuos šie davė baudžiamosios bylos ikiteisminio tyrimo etape dalyvaujant teisėjui (
8
). Taip parodymai taptų įrodymų, kuriais remdamasis teismas priimtų sprendimą dėl kaltinamiesiems pareikštų kaltinimų, dalimi. Kaltinamieji šiam prašymui prieštaravo, remdamiesi tuo, kad jį patenkinus iš jų būtų atimta teisė į teisingą bylos nagrinėjimą, kaip tai suprantama pagal EŽTK 6 straipsnį.
22.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paaiškino, kad šių liudytojų parodymai yra pareikštų kaltinimų pagrindas ir jie turi esminę reikšmę vertinant kaltinamųjų kaltę. Vis dėlto jam kyla abejonių dėl BPK 281 straipsnio 1 dalyje, siejamoje su jo 223 straipsniu, nustatytos procedūros, pagal kurią tais atvejais, kai liudytojas nedalyvauja nagrinėjant kaltinamojo bylą teisme, parodymai, kuriuos jis davė dalyvaujant teisėjui, bet nedalyvaujant kaltinamajam arba jo atstovams baudžiamosios bylos ikiteisminio tyrimo etape, gali būti perskaityti nagrinėjant bylą teisme, nesuteikiant kaltinamajam arba jo atstovams galimybės apklausti tą liudytoją, atitikties Sąjungos teisei.
23.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad nagrinėdamas bylą dėl nusikalstamos veikos baudžiamasis teismas gali remtis liudytojų parodymais, duotais dalyvaujant kaltinamajam arba jo atstovams. Pagal BPK 281 straipsnio 1 ir 3 dalis, kai bylą nagrinėjantis teismas perskaito liudytojų ikiteisminio tyrimo etape duotus parodymus, šie parodymai tampa byloje pateiktų įrodymų dalimi ir turi tokią pat įrodomąją galią, kokią turėtų tuo atveju, jeigu liudytojas dalyvautų nagrinėjant bylą teisme ir atsakytų į šalių užduotus klausimus. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paaiškina, kad, jei yra tikimybė, jog liudytojas negalės atvykti į bylos nagrinėjimą teisme, jį galima apklausti ikiteisminio tyrimo etape dalyvaujant teisėjui, kurio užduotis – vadovauti apklausai, užtikrinant jos formalų teisėtumą. Oficialiai pareiškus kaltinimus įtariamajam, jam turi būti pranešta apie tą apklausą ir sudaryta galimybė joje dalyvauti. Vis dėlto siekdamos apeiti šį teisinį reikalavimą tyrimo institucijos dažnai apklausia liudytojus per 24 valandų laikotarpį nuo įtariamojo sulaikymo iki oficialaus kaltinimų jam pareiškimo (
9
). Taip buvo ir aptariamu atveju (
10
).
24.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalyje numatyta kaltinamojo teisė dalyvauti nagrinėjant jo bylą teisme reiškia, kad per šį bylos nagrinėjimą teisme jis naudojasi visomis jam pagal įstatymus suteiktomis teisėmis, siekdamas apsiginti, įskaitant teisę apklausti kaltinimo liudytojus. Taigi bylą nagrinėjantis teisėjas gali remtis tik dalyvaujant kaltinamiesiems arba jų atstovams surinktais įrodymais. Nors šiuo atveju kaltinamieji dalyvauja nagrinėjant jų bylą teisme, iš tiesų jie dalyvauja skaitant liudytojų baudžiamojo persekiojimo institucijai duotus parodymus ir neturi galimybės apklausti šių liudytojų. Remdamasis Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad kaltinamųjų situacija yra identiška tai, kai prokuroras apklausia liudytojus per posėdį nedalyvaujant kaltinamiesiems arba jų atstovams.
25.
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, kai prokuroras surenka įrodymus per tarpinę procedūrą, kaip antai nustatytą BPK 223 straipsnyje, nedalyvaujant gynėjui, ir remdamasis šiais įrodymais nagrinėjant kaltinamųjų bylą teisme įrodinėja jų kaltę, jo pareikšti kaltinimai įrodomi atimant iš kaltinamųjų ir jų atstovų bet kokią galimybę užduoti šiems liudytojams klausimus. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar šiomis aplinkybėmis tinkamai vykdoma Direktyvos 2016/343 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta prokuroro pareiga įrodyti kaltinamojo kaltę. Be to, jis klausia, ar Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje garantuojama teisė į teisingą bylos nagrinėjimą reiškia, kad kaltinamiesiems turi būti suteiktos veiksmingos teisinės priemonės apsiginti nuo baudžiamojo persekiojimo institucijos pateiktų juos apkaltinančių įrodymų, konkrečiai – galimybė apklausti kaltinimo liudytojus. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2016/343 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama siejant ją su šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalimi.
26.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nemano, kad bylos ikiteisminio tyrimo etape liudytojo duotų parodymų, nesuteikus kaltinamiesiems galimybės užduoti klausimų šiam liudytojui, perskaitymas nagrinėjant kaltinamųjų bylą teisme visais atvejais neatitinka Sąjungos teisės. Nors ši procedūra pažeidžia kaltinamojo teisę dalyvauti nagrinėjant bylą teisme, ji gali būti būtina, kai objektyviai neįmanoma užtikrinti liudytojo dalyvavimo nagrinėjant bylą teisme, prokuroras veikia sąžiningai ir taikomos kompensavimo priemonės.
27.
Šiuo atveju baudžiamojo persekiojimo institucija žinojo, kad liudytojai bus išsiųsti iš Bulgarijos, taigi jiems bus sudėtinga arba galbūt net neįmanoma dalyvauti nagrinėjant bylą teisme. Taigi ji žinojo, kad liudytojų dalyvaujant teisėjui ikiteisminio tyrimo etape duoti parodymai, atsakant į prokuroro klausimus ir nedalyvaujant kaltinamiesiems bei jų atstovams, bus perskaityti nagrinėjant bylą teisme ir turės tokią pat įrodomąją galią kaip ir tuo atveju, jeigu kaltinamieji arba jų atstovai būtų dalyvavę atliekant apklausą per ikiteisminį tyrimą (
11
). Be to, nacionalinėje teisėje nenumatyta jokių teisių gynimo priemonių nuo prokuroro neveikimo arba atsisakymo sudaryti kaltinamiesiems galimybę apklausti liudytojus, kurių parodymais jis ketina remtis.
28.
Šiomis aplinkybėmis Spetsializiran nakazatelen sad (Specializuotas baudžiamasis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar su Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalimi ir 6 straipsnio 1 dalimi, siejamomis su jos 33 ir 34 konstatuojamosiomis dalimis, taip pat Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa, suderinamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias kaltinamojo teisė dalyvauti procese užtikrinama ir prokuratūra tinkamai vykdo savo pareigą įrodyti kaltinamojo kaltę, jeigu nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme pateikiami liudytojų, kurių dėl objektyvių priežasčių šiame etape apklausti negalima, parodymai, duoti bylos ikiteisminio tyrimo etape, kai juos apklausė tik baudžiamojo persekiojimo institucija, nedalyvaujant gynėjui, bet dalyvaujant teisėjui, ir jeigu baudžiamojo persekiojimo institucija ikiteisminio tyrimo etape būtų galėjusi suteikti galimybę dalyvauti šioje apklausoje gynėjui, tačiau to nepadarė?“
29.
DD, IP ir Europos Komisija pateikė rašytines pastabas.
IV. Teisinis vertinimas
A.
EŽTK 6 straipsnio ir Chartijos 47 ir 48 straipsnių svarba
30.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad situacija, dėl kurios kyla abejonių šioje byloje, galėtų būti suderinama su Sąjungos teise, jeigu būtų tenkinami tam tikri Europos Žmogaus Teisių Teismo (toliau – EŽTT) jurisprudencijoje nustatyti reikalavimai (
12
). Be kita ko, jis nurodo EŽTT sprendimą Gani prieš Ispaniją (
13
), kuriame tas teismas, remdamasis EŽTK 6 straipsnio 1 dalimi ir 6 straipsnio 3 dalies d punktu, nagrinėjo, ar teismas gali kaip įrodymus priimti parodymus, kuriuos bylos ikiteisminio tyrimo etape davė vienintelė kaltinimo liudytoja tuo atveju, kai kaltinamasis ir jo gynėjas negalėjo jos apklausti nagrinėjant bylą teisme dėl jos patirto potrauminio streso.
31.
Šiuo klausimu pateiksiu dvi pastabas.
32.
Pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, aiškindamas Direktyvą 2016/343, teisingai remiasi EŽTT jurisprudencija (
14
).
33.
Direktyvos 2016/343 47 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad ja puoselėjamos Chartijoje ir EŽTK pripažįstamos pagrindinės teisės ir principai, įskaitant teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, nekaltumo prezumpciją ir teise į gynybą. Iš Direktyvos 2016/343 48 konstatuojamosios dalies matyti, kad valstybių narių numatytas apsaugos lygis jokiais atvejais neturėtų būti žemesnis už Chartijoje arba EŽTK numatytus standartus, kaip išaiškinta Teisingumo Teismo ir EŽTT. Reikalavimas išsaugoti būtiniausius standartus glaudžiai susijęs su tikslais stiprinti valstybių narių tarpusavio pasitikėjimą viena kitos baudžiamojo teisingumo sistemomis ir palengvinti sprendimų baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimą (
15
).
34.
Direktyvos 2016/343 33 konstatuojamojoje dalyje skelbiama, kad kaltinamųjų teisė dalyvauti nagrinėjant bylą teisme yra pagrįsta teise į teisingą bylos nagrinėjimą, įtvirtinta EŽTK 6 straipsnyje ir Chartijos 47 straipsnio antroje ir trečioje pastraipose bei 48 straipsnyje. Su Chartija susijusiuose išaiškinimuose (
16
) nurodyta, kad Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa atitinka EŽTK 6 straipsnio 1 dalį, o Chartijos 48 straipsnis yra toks pat kaip EŽTK 6 straipsnio 2 ir 3 dalys (
17
). Darytina išvada, kad EŽTK 6 straipsnio 3 dalies d punkte įtvirtinta kiekvieno nusikaltimo padarymu kaltinamo asmens teisė pačiam apklausti liudytojus, pakviestus liudyti prieš jį, arba turėti galimybę, kad tie liudytojai būtų apklausti jo vardu, yra Chartijos 48 straipsnio 2 dalyje garantuojamos teisės į gynybą dalis. Tam reikia, kad atitinkamam asmeniui būtų suteikta galimybė veiksmingai išdėstyti savo nuomonę dėl jam pareikštų kaltinimų (
18
) ir apskritai ši teisė yra specifinis Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje garantuojamos teisės į teisingą bylos nagrinėjimą aspektas (
19
).
35.
Antra, atsižvelgdamas į šias pastabas darau išvadą, kad, norint pateikti naudingą atsakymą į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo užduotą klausimą, reikia atsižvelgti ne tik į Chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą, kuria tiesiogiai remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, bet ir į Chartijos 48 straipsnio 2 dalį (
20
).
B.
Prejudicinis klausimas
36.
Pagrindinė byla patenka į Direktyvos 2016/343 taikymo sritį, nes, kaip aiškiai matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, ji susijusi su kaltinamaisiais, kurie atžvilgių vykdomas baudžiamasis persekiojimas dėl tariamai padarytų nusikalstamų veikų ir dar nėra priimtas galutinis sprendimas dėl jų kaltės (
21
).
37.
Rašytinėse pastabose Komisija siekia iš naujo apibrėžti prašymo priimti prejudicinį sprendimą apimtį – ji tvirtina, kad šį prašymą pateikęs teismas iš esmės kelia klausimą dėl įrodymų priimtinumo. Valstybės narės privalo užtikrinti, kad vertinant įtariamųjų arba kaltinamųjų padarytus pareiškimus arba įrodymus, gautus pažeidžiant teisę tylėti arba teisę neduoti parodymų prieš save, būtų užtikrinamos teisės į gynybą ir į teisingą procesą. Vis dėlto nurodyta, kad ši pareiga nustatyta „nedarant poveikio nacionalinėms įrodymų priimtinumo taisyklėms ir sistemoms“ (
22
).
38.
Šiame prašyme priimti prejudicinį sprendimą, bent jau tiek, kiek juo prašoma išaiškinti Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalį, siejamą su Chartijos 47 straipsnio antra pastraipą ir 48 straipsnio 2 dalimi, nekeliama įrodymų priimtinumo klausimo. Užuot kėlus šį klausimą, jame aiškiai kalbama apie kaltinamųjų teisę dalyvauti nagrinėjant jų bylą ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti tikslią šios teisės apimtį ir turinį bei iš jos galinčias išplaukti pasekmes kaltinamojo bylos nagrinėjimui teisme. Konkrečiai jis siekia išsiaiškinti, ar ši teisė visapusiškai taikoma tais atvejais, kai kaltinamieji gali dalyvauti nagrinėjant bylą teisme tam, kad išklausytų parodymus, kuriuos kaltinimo liudytojai yra davę bylos ikiteisminio tyrimo etape nedalyvaujant jiems ir jų atstovams ir kurie perskaitomi bei įtraukiami į teismo posėdžio protokolą, tačiau kaltinamiesiems neleidžiama užduoti klausimų šiems liudytojams, nes šie nedalyvauja bylos nagrinėjime teisme. Kitaip tariant, ar teisė dalyvauti nagrinėjant bylą teisme, garantuojama pagal pirma nurodytas nuostatas, neišvengiamai apima kaltinamojo arba jo atstovų teisę dalyvauti tame bylos nagrinėjime užduodant klausimus kaltinimo liudytojams?
39.
Subsidiariai Komisija tvirtina, kad Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalis netaikoma esant tokioms aplinkybėms, kokios nurodytos nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą.
40.
Komisija visų pirma teigia, kad Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalis taikoma tik baudžiamojo proceso bylos nagrinėjimo teisme etapui. Taigi ji nereglamentuoja įrodymų rinkimo ikiteisminio tyrimo etape, įskaitant klausimus dėl to, ar kaltinamieji ir (arba) jų atstovai turi teisę dalyvauti apklausiant liudytoją tame etape.
41.
Šis argumentas manęs neįtikina. Kaip pažymėta nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nacionalinis teismas prašo išaiškinimo dėl BPK 281 straipsnio 1 dalies taikymo kaltinamųjų bylos nagrinėjimui teisme teisėtumo, o ne dėl baudžiamojo proceso vykdymo ikiteisminio tyrimo etape.
42.
Antra, Komisija teigia, kad Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalyje nustatyta kaltinamojo teisė dalyvauti nagrinėjant jo bylą teisme. Ji neapima kaltinamųjų arba jų atstovų teisės užduoti klausimus liudytojams.
43.
Nors nei Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalyje, nei kurioje nors kitoje šios direktyvos nuostatoje nekalbama apie kaltinamojo teisę apklausti kaltinimo liudytojus, pagal Komisijos taikomą kaltinamųjų teisės dalyvauti nagrinėjant jų bylą teisme aiškinimą jiems numatytas tik žiūrovų vaidmuo. Taikant šį aiškinimą nelieka Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalies esmės ir kaltinamųjų teisė dalyvauti nagrinėjant jų bylą teisme tampa neveiksminga, o gal net netenka prasmės. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teisingai mano, kad, jeigu būtų pasirinktas šis aiškinimas, kaltinamųjų situacija būtų identiška tai, kai prokuroras apklausia tokius liudytojus nagrinėjant bylą teisme nedalyvaujant kaltinamiesiems arba jų atstovams.
44.
Bet kuriuo atveju, iš Teisingumo Teismo ir EŽTT jurisprudencijos matyti, kad kaltinamųjų teisė apklausti baudžiamojo persekiojimo institucijų pakviestus liudytojus nagrinėjant pareikštus baudžiamuosius kaltinimus teisme sudaro asmens teisės dalyvauti nagrinėjant jo bylą teisme esmę.
45.
Teisingumo Teismas, remdamasi EŽTT jurisprudencija, sprendime, kuriame jis aiškino Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 ir 2 dalis, konstatavo, kad „viešas teismo posėdis yra pagrindinis EŽTK 6 straipsnyje įtvirtintas principas [kuris] ypač svarbus baudžiamosios teisės srityje, kur <…> teisės subjektas gali teisėtai reikalauti būti „išklausytas“ ir, be kita ko, pasinaudoti galimybe žodžiu pateikti savo gynybos argumentus, išklausyti kaltinimus, iškviesti ir apklausti liudytojus“ (
23
).
46.
Byloje, susijusioje su baudžiamojo proceso betarpiškumo principo, pagal kurį teismo reikalaujama būti tiesiogiai susipažinus su nagrinėjama byla, taikymu (
24
), Teisingumo Teismas panašiai nusprendė, kad asmenys, kurie atsakingi už apkaltinamojo ar išteisinamojo nuosprendžio priėmimą, turėtų iš esmės išklausyti liudytojus asmeniškai ir įvertinti pateiktų parodymų patikimumą, kad parodymų patikimumo vertinimas yra sudėtinga užduotis, kurios paprastai neįmanoma atlikti vien perskaitant parodymų turinį, t. y. apklausų protokolus, ir kad „vienas iš svarbių teisingo baudžiamojo proceso elementų yra galimybė kaltinamajam susitikti su liudytojais dalyvaujant teisėjui, kuris galiausiai turi priimti sprendimą“ (
25
).
47.
EŽTT keletą kartų turėjo progą išaiškinti EŽTK 6 straipsnio 3 dalies d punkte numatytą kaltinamų nusikaltimo padarymu asmenų teisę patiems apklausti liudytojus, pakviestus liudyti prieš juos, arba turėti galimybę, kad tie liudytojai būtų apklausti jų vardu, kuri yra konkretus EŽTK 6 straipsnio 1 dalyje pripažintos teisės į teisingą bylos nagrinėjimą aspektas (
26
). Remdamasis šiomis nuostatomis EŽTT nagrinėjo, ar baudžiamasis procesas, atsižvelgiant į visus jo aspektus, įskaitant tai, kaip renkami įrodymai, yra teisingas (
27
).
48.
EŽTT nurodo, kad pagal EŽTK 6 straipsnio 1 dalį ir 3 dalies d punktą paprastai reikalaujama, kad prieš priimant apkaltinamąjį nuosprendį dėl kaltinamųjų visi įrodymai, kuriais grindžiami kaltinimai, būtų jiems dalyvaujant pateikti viešame teismo posėdyje, siekiant sudaryti palankesnes sąlygas rungimosi principui įgyvendinti. Naudoti kaip įrodymus tyrimo etape gautus parodymus savaime nėra nesuderinama su šiomis nuostatomis, visais atvejais su sąlyga, kad užtikrinama teisė į gynybą, kuri paprastai reiškia, kad kaltinamajam turi būti sudaryta tinkama ir pakankama galimybė ginčyti liudytojo prieš jį duotus parodymus ir jį apklausti (
28
).
49.
EŽTT vertino baudžiamojo proceso, per kurį kaip įrodymai naudojami per bylos nagrinėjimą teisme nedalyvavusio ir neapklausto liudytojo duoti parodymai, atitiktį EŽTK 6 straipsnio 1 daliai ir 3 dalies d punktui, remdamasis trijų pakopų testu (
29
).
50.
Pirma, turi būti pagrįsta priežastis, kodėl kaltinimo liudytojas nedalyvauja nagrinėjant bylą teisme, kaip antai mirtis, sveikatos būklė, baimė duoti parodymus arba negalėjimas jo rasti (
30
).
51.
Antra, apkaltinamasis nuosprendis, išimtinai arba iš esmės grindžiamas asmens, kurio kaltinamasis neturėjo galimybės apklausti pats arba kad jis būtų apklaustas jo vardu vykdant tyrimą arba nagrinėjant bylą teisme, riboja teises į gynybą tiek, kad toks bylos nagrinėjimas yra nesuderinamas su EŽTK 6 straipsnyje numatytomis garantijomis (
31
).
52.
Trečia, EŽTT nustato, ar yra pakankamai kompensuojančių veiksnių, įskaitant tvirtas procesines garantijas, kurios galėtų atsverti gynybai sudarytas kliūtis dėl nepatikrintų nedalyvaujančio nagrinėjant bylą liudytojo parodymų priėmimo ir užtikrinti, kad, vertinant apskritai, bylos nagrinėjimas būtų teisingas (
32
). Šiuo aspektu EŽTT vertina bylą nagrinėjančio teismo požiūrį į nagrinėjant bylą nedalyvaujančio liudytojo nepatikrintus parodymus (
33
), patvirtinamųjų įrodymų buvimą byloje ir jų svarumą (
34
), taip pat procesines priemones, taikytas siekiant kompensuoti tai, kad nebuvo sudaryta galimybė tiesiogiai apklausti liudytoją nagrinėjant bylą teisme (
35
).
53.
Atsižvelgiant būtent į šias aplinkybes reikia atsakyti į prejudicinį klausimą tiek, kiek jis susijęs Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalies aiškinimu.
54.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas aiškina, kad pagal BPK 281 straipsnio 1 dalį, siejamą su jo 223 straipsniu, tuo atveju, kai liudytojas pagrįstai negali dalyvauti nagrinėjant bylą teisme, baudžiamąją bylą nagrinėjantis teismas, siekdamas nustatyti kaltinamojo kaltę arba nekaltumą, gali atsižvelgti į to liudytojo dalyvaujant teisėjui bylos ikiteisminio tyrimo etape per baudžiamojo persekiojimo institucijos atliktą apklausą duotus parodymus, turint omenyje tai, kad jeigu vykstant apklausai kaltinamajam dar nėra oficialiai pareikšti kaltinimai, jis negali joje dalyvauti.
55.
Kadangi praktiškai pagal šias nuostatas kaltinamiesiems arba jų gynėjams užkertamas kelias apklausti kaltinimo liudytoją nagrinėjant bylą teisme, jos gali pažeisti šių asmenų teisę dalyvauti nagrinėjant jų bylą teisme, garantuojamą Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalyje, taip pat teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teises į gynybą, įtvirtintas, atitinkamai, Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje ir 48 straipsnio 2 dalyje.
56.
Nors Teisingumo Teismas neprivalo taikyti EŽTT nustatyto trijų pakopų testo, šis testas yra naudingas konceptualus pagrindas, kuriuo remiantis galima vertinti procedūrų, kaip antai apibūdintų nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, suderinamumą, atsižvelgiant į Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalį ir į Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje bei 48 straipsnio 2 dalyje numatytas teises.
57.
Atrodo, kad nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atitinka pirmosios to testo pakopos reikalavimą, nes kaltinimo liudytojo parodymus galima priimti tik tuo atveju, jeigu jis nedalyvauja nagrinėjant bylą teisme dėl pagrįstos priežasties. Nuspręsti, ar baudžiamojo persekiojimo institucija gali įrodyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamos bylos aplinkybėmis liudytojai nedalyvauja nagrinėjant bylą teisme dėl pagrįstos priežasties, turi tas teismas.
58.
Dėl EŽTT nustatyto testo antrosios pakopos reikalavimo taikymo taip pat turi nuspręsti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į jam nurodytas aplinkybes. Jeigu jis padarytų išvadą, kad nagrinėjant bylą teisme nedalyvaujančių liudytojų parodymai yra lemiami nustatant kaltinamųjų kaltę, tai reikštų, kad nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis jis remiasi, riboja šių asmenų teisę gintis tiek, kad šis apribojimas yra nesuderinamas su EŽTK 6 straipsnyje numatytomis garantijomis.
59.
Dėl šio testo trečiosios pakopos reikalavimo iš Teisingumo Teismo turimos informacijos matyti, kad nėra pakankamai kompensuojančių veiksnių, galinčių atsverti kaltinamiesiems sudarytas kliūtis dėl nepatikrintų liudytojų parodymų priėmimo ir taip užtikrinti, kad, vertinant apskritai, bylos nagrinėjimas būtų teisingas. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teigia, kad dalyvaujant teisėjui pagal BPK 223 straipsnį duoti liudytojų parodymai, perskaityti pagal BPK 281 straipsnio 1 dalį, turi tokią pat įrodomąją galią kaip liudytojams dalyvaujant nagrinėjant bylą teisme ir atsakant į baudžiamojo kaltinimo institucijos bei gynėjo klausimus duoti parodymai. Be kita ko, baudžiamojo persekiojimo institucija, apklaususi liudytoją pagal BPK 223 straipsnį dalyvaujant teisėjui, bet nedalyvaujant gynėjui, neprivalo dar kartą apklausti šio liudytojo dalyvaujant gynėjui ikiteisminio tyrimo etape (
36
). Be to, gynėjas neturi galimybės ginčyti baudžiamojo persekiojimo institucijos atsisakymo patenkinti prašymą apklausti liudytojus ikiteisminio tyrimo etape arba reikalauti, kad ji atsakytų į su tuo susijusį prašymą.
60.
Kalbant apie Direktyvos 2016/343 6 straipsnio 1 dalies, nurodytos prejudiciniame klausime, aiškinimą, pažymėtina, kad ši nuostata įtvirtinta viename iš jos 2 skyriuje, kuriame reglamentuojama nekaltumo prezumpcija, esančių penkių straipsnių. Kaip aiškiai nurodyta direktyvos 22 konstatuojamojoje dalyje, pagal šią nuostatą valstybių narių reikalaujama užtikrinti, kad įrodinėjimo našta nustatant įtariamųjų ir kaltinamųjų kaltę tektų baudžiamojo persekiojimo institucijai.
61.
Taigi Direktyvos 2016/343 6 straipsnio 1 dalis skirta įrodinėjimo naštai nagrinėjant baudžiamąsias bylas paskirstyti. Priešingai, nei nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, šioje nuostatoje nenumatyta reikalavimo baudžiamojo persekiojimo institucijai, siekiant nustatyti kaltinamųjų kaltę, pateikti tik tokius įrodymus, kuriuos ji yra gavusi nepažeisdama teisės nuostatų, įskaitant Direktyvos 2016/343 8 straipsnio 1 dalį. Neatrodo, kad Direktyvoje 2016/343, kurios dalykas apibrėžtas jos 1 straipsnyje, kaip nors reglamentuojami tokio pobūdžio klausimai.
62.
Taigi manau, kad Direktyvos 2016/343 6 straipsnio 1 dalies aiškinimas neturi reikšmės šios bylos aplinkybėms, tad nebūtina atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašymą išaiškinti šią nuostatą.
V. Išvada
63.
Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Spetsializiran nakazatele[n] sad (Specializuotas baudžiamasis teismas, Bulgarija) pateiktą prejudicinį klausimą:
Nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias užtikrinama kaltinamojo teisė dalyvauti procese, nesuderinamos su 2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/343 dėl tam tikrų nekaltumo prezumpcijos ir teisės dalyvauti nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme aspektų užtikrinimo 8 straipsnio 1 dalimi, siejama su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa ir 48 straipsnio 2 dalimi, jeigu nagrinėjant baudžiamąją bylą teisme pateikiami liudytojų, kurių dėl objektyvių priežasčių šiame etape apklausti negalima, parodymai, duoti bylos ikiteisminio tyrimo etape, kai juos apklausė tik baudžiamojo persekiojimo institucija, nedalyvaujant gynėjui, bet dalyvaujant teisėjui, ir jeigu baudžiamojo persekiojimo institucija ikiteisminio tyrimo etape būtų galėjusi suteikti gynėjui galimybę dalyvauti šioje apklausoje, tačiau to nepadarė.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	Žr. 2022 m. kovo 25 d. Nutartį IP ir kt. (Faktinių aplinkybių tikslumo nustatymas pagrindinėje byloje) (C‑609/21, nepaskelbta Rink., EU:C:2022:232); byla DD (Pakartotinė liudytojo apklausa), C‑347/21 (OL C 338, 2021, p. 12), byla HYA ir kt. (Leidimo klausytis telefoninių pokalbių motyvai), C‑349/21 (OL C 338, 2021, p. 13) ir byla I.P. ir kt., C‑269/22.
(
3
)	OL L 65, 2016, p. 1.
(
4
)	DV, Nr. 86, 2005 m. spalio 28 d.
(
5
)	15:05–15:50 val.
(
6
)	17:40–20:20 val.
(
7
)	Pateiktose pastabose DD tvirtina, kad prašė prokuroro leidimo apklausti MM ir RB, bet šie prašymai buvo aiškiai atmesti.
(
8
)	Žr. šios išvados 15 punktą.
(
9
)	Pagal Zakon za Ministerstvoto na vatreshnite raboti (Vidaus reikalų ministerijos įstatymas) (DV, Nr. 53, 2014 m. birželio 27 d.) 72 straipsnio 1 dalį, siejamą su jo 73 straipsniu, asmuo, įtariamas padaręs nusikalstamą veiką, gali būti sulaikytas ne ilgiau kaip 24 valandas. Paprastai baigiantis šiam laikotarpiui įtariamajam oficialiai pareiškiami kaltinimai.
(
10
)	Šios išvados 15 punkte nurodytu KH atveju.
(
11
)	Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagal nacionalinę teisę liudytojo, kuris buvo apklaustas (dalyvaujant arba nedalyvaujant teisėjui), parodymai, duoti dalyvaujant baudžiamojo persekiojimo institucijai ir gynėjui, ir liudytojo, kuris buvo apklaustas dalyvaujant tik baudžiamojo persekiojimo institucijai, bet teisėjo akivaizdoje, parodymai turi tokią pat įrodomąją galią.
(
12
)	Žr. šios išvados 26 punktą.
(
13
)	2013 m. vasario 19 d. EŽTT sprendimas (CE:ECHR:2013:0219JUD006180008, 39 ir 41 punktai). Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą aiškiai cituojamas EŽTK 6 straipsnio 3 dalies d punktas ir EŽTT sprendimai, kuriuose aiškinama ši nuostata.
(
14
)	Taip pat žr. generalinio advokato J. Richard de la Tour išvadą byloje Sofiyska rayonna prokuratura ir kt. (Iš šalies teritorijos išsiųsto kaltinamojo bylos nagrinėjimas) (C‑420/20, EU:C:2022:157, 51 punktas). Išvadoje byloje Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty (C‑338/20, EU:C:2021:683, 82 punktas) generalinis advokatas M. Bobek panašiai pažymėjo, kad „Teisingumo Teismas dar neturėjo galimybės sukurti tokios plačios ir išsamios jurisprudencijos apie teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, kokią išplėtojo EŽTT“, ir kad „vis dėlto iki šiol priimtuose sprendimuose Teisingumo Teismas dažnai ir aiškiai minėjo EŽTT sprendimus dėl EŽTK 6 straipsnio 3 dalies, o jais pagrįstus principus „įtraukė“ į ES teisinę tvarką“.
(
15
)	Direktyvos 2016/343 10 konstatuojamoji dalis.
(
16
)	OL C 303, 2007, p. 17.
(
17
)	Be to, Chartijos 52 straipsnio 3 dalyje patikslinama, kad šioje Chartijoje nustatytų teisių, atitinkančių EŽTK užtikrinamas teises, esmė ir taikymo sritis yra tokios pat kaip EŽTK įtvirtintų teisių. Pagal su šia nuostata susijusius išaiškinimus užtikrinamų teisių esmė ir taikymo sritis apibrėžiama EŽTK tekste ir EŽTT praktikoje, kurioje jis aiškinamas (taip pat žr. 2016 m. birželio 30 d. Sprendimą Toma ir Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu‑Vasile Cruduleci, C‑205/15, EU:C:2016:499, 41 punktas).
(
18
)	Generalinio advokato J. Richard de la Tour išvada byloje Sofiyska rayonna prokuratura ir kt. (Iš šalies teritorijos išsiųsto kaltinamojo bylos nagrinėjimas) (C‑420/20, EU:C:2022:157, 54 punktas).
(
19
)	Taigi 2013 m. vasario 19 d. Sprendime Gani prieš Ispaniją EŽTT konstatavo, kad „[EŽTK] 6 straipsnio 3 dalies d punktas yra specifinis 6 straipsnio 1 dalyje užtikrinamos teisės į teisingą bylos nagrinėjimą aspektas, į kurį reikia atsižvelgti vertinant proceso teisingumą“ (CE:ECHR:2013:0219JUD006180008, 36 punktas). Taip pat žr. generalinio advokato Y. Bot išvadą byloje Gambino ir Hyka (C‑38/18, EU:C:2019:208, 92 punktas).
(
20
)	Iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad pagal bendradarbiavimo tarp nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo procedūrą, įtvirtintą SESV 267 straipsnyje, pastarasis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui turi pateikti naudingą atsakymą, kuris šiam leistų išspręsti jo nagrinėjamą ginčą, taigi Teisingumo Teismui gali prireikti atsižvelgti į Sąjungos teisės normas, kuriomis nacionalinis teismas nesirėmė (2021 m. balandžio 29 d. Sprendimo Banco de Portugal ir kt., C‑504/19, EU:C:2021:335, 30 punktas). Komisija rašytinėse pastabose nurodė, kad kaltinamojo teisė dalyvauti liudytojo apklausoje iš esmės saugoma pagal Chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą ir 48 straipsnio 2 dalį.
(
21
)	Direktyvos 2016/343 2 straipsnyje nustatyta, kad ji taikoma įtariamiems arba kaltinamiems fiziniams asmenims baudžiamajame procese visuose to proceso etapuose nuo to momento, kai asmuo įtariamas arba kaltinamas padaręs nusikalstamą veiką ar įtariamą nusikalstamą veiką, iki tol, kol sprendimas, kuriuo galutinai nusprendžiama, ar tas asmuo padarė atitinkamą nusikalstamą veiką, tampa galutiniu.
(
22
)	Direktyvos 2016/343 10 straipsnio 2 dalis.
(
23
)	2020 m. vasario 13 d. Sprendimas Spetsializirana prokuratura (Teismo posėdis nedalyvaujant kaltinamajam) (C‑688/18, EU:C:2020:94, 36 punktas).
(
24
)	Generalinio advokato Y. Bot išvada byloje Gambino ir Hyka (C‑38/18, EU:C:2019:208, 44 punktas).
(
25
)	2019 m. liepos 29 d. Sprendimas Gambino ir Hyka (C‑38/18, EU:C:2019:628, 42 ir 43 punktai).
(
26
)	Žr. šios išvados 19 išnašą.
(
27
)	2013 m. vasario 19 d. EŽTT sprendimas Gani prieš Ispaniją (CE:ECHR:2013:0219JUD006180008, 37 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2015 m. gruodžio 15 d. EŽTT sprendimas Schatschaschwili prieš Vokietiją (CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, 100 ir 101 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
(
28
)	2013 m. vasario 19 d. EŽTT sprendimas Gani prieš Ispaniją (CE:ECHR:2013:0219JUD006180008, 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2015 m. gruodžio 15 d. EŽTT sprendimas Schatschaschwili prieš Vokietiją (CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, 105 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
29
)	2015 m. gruodžio 15 d. EŽTT sprendimas Schatschaschwili prieš Vokietiją CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, 107 punktas). Sprendime Gambino ir Hyka Teisingumo Teismas panašiai nurodė, kad „siekdamos nustatyti, ar nukentėjusiojo apklausos protokolas gali būti naudojamas kaip įrodymas, valstybės narės turi įvertinti, ar šio asmens parodymai gali turėti lemiamą reikšmę priimant nuosprendį kaltinamojo atžvilgiu, ir pakankamomis procesinėmis garantijomis užtikrinti, kad renkant įrodymus baudžiamajame procese nebūtų pažeistas nei teisingas bylos nagrinėjimas, kaip tai suprantama pagal Chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą, nei teisė į gynybą, kaip tai suprantama pagal Chartijos 48 straipsnio 2 dalį“ (2019 m. liepos 29 d. sprendimo, C‑38/18, EU:C:2019:628, 55 punktas).
(
30
)	2011 m. gruodžio 15 d. EŽTT sprendimas Al‑Khawaja ir Tahery prieš Jungtinę Karalystę (CE:ECHR:2011:1215JUD002676605, 119 ir 120 punktai) ir 2015 m. gruodžio 15 d. Sprendimas Schatschaschwili prieš Vokietiją (CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, 119 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
31
)	2013 m. vasario 19 d. EŽTT sprendimas Gani prieš Ispaniją (CE:ECHR:2013:0219JUD006180008, 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
32
)	Ten pat, 41 ir 42 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija.
(
33
)	EŽTT, be kita ko, nagrinėja, ar bylą nagrinėjantis teismas nagrinėjant bylą nedalyvavusio liudytojo duotus nepatikrintus parodymus vertino atsargiai, ar buvo aišku, kad jam žinoma, jog nagrinėjant bylą nedalyvavusio liudytojo parodymai yra mažiau svarūs, ir ar jis detaliai nurodė priežastis, dėl kurių mano, kad tie parodymai yra patikimi, atsižvelgdamas į kitus turimus įrodymus (2015 m. gruodžio 15 d. EŽTT sprendimas Schatschaschwili prieš Vokietiją, CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, 126 punktas).
(
34
)	Ten pat, 128 punktas.
(
35
)	EŽTT nurodė, kad svarbi garantija yra sudaryti kaltinamiesiems arba jų gynėjams galimybę apklausti liudytoją tyrimo etape. Šiuo klausimu jis konstatavo, kad „jeigu tyrimo institucijos jau tyrimo etape mano, kad liudytojas nebus išklausytas nagrinėjant bylą teisme, labai svarbu sudaryti gynybai galimybę užduoti klausimus nukentėjusiajam per ikiteisminį tyrimą“ (2015 m. gruodžio 15 d. EŽTT sprendimo Schatschaschwili prieš Vokietiją CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, 130 punktas).
(
36
)	Išskyrus atvejus, kai pagal BPK 223 straipsnį atliekama pakartotinė apklausa dalyvaujant teisėjui tuo metu, kai įtariamajam jau yra oficialiai pareikšti kaltinimai. Atrodo, kad nėra įpareigojimo atlikti tokią pakartotinę apklausą.