Byla C‑438/23
Protéines FranceirUnion végétarienne européenne (EVU)irAssociation végétarienne de France (AVF)irBeyond Meat Inc.
prieš
Ministre de l'Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique
(Conseil d’État (Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2024 m. spalio 4 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Reglamentas (ES) Nr. 1169/2011 – Informacijos apie maistą teikimas vartotojams – 2 straipsnio 2 dalies n – p punktai ir 7, 9 ir 17 straipsniai – Sąžininga praktika dėl maisto produktų pavadinimų – Teisiniai pavadinimai, įprastiniai pavadinimai ir aprašomieji pavadinimai – Maisto produkto komponentų ar sudedamųjų dalių pakeitimas – 38 straipsnio 1 dalis – Konkrečiai suderinti klausimai – Nacionalinės priemonės, draudžiančios vartoti mėsos pavadinimus produktams, kuriuose yra augalinių baltymų, pavadinti “
1.        Teisės aktų derinimas – Informacijos apie maistą teikimas vartotojams – Reglamentas Nr. 1169/2011 – Privaloma informacija apie maistą – Maisto produkto teisinio pavadinimo, įprastinio pavadinimo ar aprašomojo pavadinimo privalomas nurodymas – Prekyba maisto produktais, kuriuose yra augalinių baltymų, ar jų reklama – Mėsos pavadinimų, galinčių klaidinti vartotojus, vartojimas – Konkrečiai suderinti klausimai – Teisinio pavadinimo nenumatančių, bet vartoti mėsos pavadinimus maisto produktams, kuriuose yra augalinių baltymų, pavadinti draudžiančių nacionalinių priemonių priėmimas – Neleistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1169/2011 2 straipsnio 2 dalies o ir p punktai, 7 straipsnis, 9 straipsnio 1 dalies a punktas, 17  straipsnis, 38 straipsnio 1 dalis ir VI priedas)
(žr. 61–66, 68–73, 77, 78, 80–84, 90–96 punktus, rezoliucinės dalies 1 punktą)
2.        Teisės aktų derinimas – Informacijos apie maistą teikimas vartotojams – Reglamentas Nr. 1169/2011 – Nacionalinių administracinių nuobaudų už reglamento arba jį atitinkančių nacionalinių priemonių pažeidimą priėmimas – Leistinumas – Nacionalinės priemonės, nustatančios didžiausią leistiną augalinių baltymų kiekį tam, kad maisto produktus būtų galima žymėti įprastiniais arba aprašomaisiais mėsos pavadinimais, priėmimas – Neleistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1169/2011 38 straipsnio 1 dalis)
(žr. 104 ir 105 punktus, rezoliucinės dalies 2 punktą)
Santrauka
Teisingumo Teismas, į kurį su prašymu priimti prejudicinį sprendimą kreipėsi Conseil d’État (Valstybės Taryba, Prancūzija), toliau formuoja savo jurisprudenciją, susijusią su sąvoka „konkretus suderinimas“ (kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1169/2011(1) 38 straipsnio 1 dalį), kuri iš principo neleidžia valstybėms narėms priimti nacionalinių priemonių.
Protéines France, kuri atstovauja Prancūzijos augalinių baltymų rinkoje veikiančių įmonių interesams, Union végétarienne européenne (EVU), Association végétarienne de France (AVF), kurios skatina vegetarizmą, ir Beyond Meat, kuri gamina ir parduoda augalinių baltymų produktus, pateikė skundą Conseil d’État (Valstybės Taryba, Prancūzija), siekdamos, kad būtų panaikintas Dekretas dėl tam tikrų pavadinimų vartojimo maisto produktams, kuriuose yra augalinių baltymų, pavadinti(2) (toliau – aptariamas dekretas).
Grįsdamos savo skundus jos tvirtino, kad aptariamu dekretu, kuriuo perdirbtiems produktams, kuriuose yra augalinių baltymų, pavadinti draudžiama vartoti tokius pavadinimus, kaip „jautienos kepsnys“ arba „dešra“, nepridedant papildomų patikslinimų ir net juos pridedant, pažeidžiamos kelios Reglamento Nr. 1169/2011 nuostatos.
Vykstant procesui Teisingumo Teisme Prancūzijos valdžios institucijos priėmė naują dekretą(3), kuriame numatytas aptariamo dekreto panaikinimas. Atsakydama į Teisingumo Teismo prašymą pateikti informacijos Conseil d’État (Valstybės Taryba) patvirtino, kad atsakymas į jos prejudicinius klausimus lieka lemiamas norint išspręsti joje nagrinėjamą ginčą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia, atsižvelgdamas į nacionalinio teismo pateiktą informaciją, kad, be kita ko, šių dviejų dekretų taikymo sritis iš dalies sutampa ir kelios pareiškėjos pagrindinėje byloje pareiškė ketinančios ginčyti ir antrąjį dekretą, Teisingumo Teismas pripažino priimtinu prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kuris nei prarado savo dalyką, nei tapo hipotetinis.
Pirma, dėl bylos esmės, kalbant apie nacionalinio teismo pateiktus pirmąjį ir antrąjį klausimus, pažymėtina, kad Teisingumo Teismas kartu aiškina Reglamento Nr. 1169/2011 7 straipsnio 1, 2 ir 4 dalių, 9 straipsnio 1 dalies a punkto, 17 straipsnio 1 ir 5 dalių ir VI priedo A dalies 4 punkto nuostatas ir jų turinį apibendrina taip, kaip nurodyta toliau. Visų pirma, ant maisto produktų turi būti nurodytas pavadinimas. Be to, šis pavadinimas turi būti teisinis pavadinimas arba, jei tokio pavadinimo nėra, įprastinis pavadinimas, arba, jei tokio pavadinimo nėra, aprašomasis pavadinimas. Pavadinimas taip pat turi būti tikslus, aiškus ir vartotojų lengvai suprantamas. Be to, pavadinimas neturi klaidinti vartotojų, be kita ko, dėl atitinkamo maisto produkto savybių, įskaitant jo pobūdį ir sudėtį, ir dėl natūraliai esančių komponentų arba įprastai naudojamų sudedamųjų dalių pakeitimo kitais komponentais ar sudedamosiomis dalimis. Galiausiai tokių reikalavimų turi būti laikomasi parduodant ir reklamuojant bet kokį maisto produktą.
Antra, konkrečiai dėl teisinių pavadinimų Teisingumo Teismas priminė, kad teisiniai pavadinimai gali būti nustatyti Sąjungos teisės nuostatose arba, jeigu tokių nėra, nacionalinėse nuostatose(4). Teisingumo Teismas konstatavo, kad nagrinėjamu atveju nėra Sąjungos teisės nuostatos, pagal kurią būtų reikalaujama vartoti tam tikrus teisinius pavadinimus augalinių baltymų produktams arba pagal kurią teisiniai pavadinimai produktams būtų taikomi vien dėl to, kad jie apibrėžiami kaip gyvūniniai produktai, nepateikiant kitų paaiškinimų. Atkreipęs dėmesį į tai, kad iš jo turimos bylos medžiagos matyti, jog Prancūzijos valdžios institucijos atmetė prielaidą, kad aptariamame dekrete nustatytas teisinis pavadinimas, Teisingumo Teismas pabrėžė, jog tai, ar šios institucijos nustatė tokį pavadinimą, objektyviai turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuriam Teisingumo Teismas vis dėlto gali jam pateikti Sąjungos teisės išaiškinimą, kuris jam būtinas šiuo tikslu.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas konstatavo, kad siekiant apibūdinti maisto produktą teisiniai pavadinimai turi būti „nustatyti“ arba „numatyti“. Taigi teisinio pavadinimo priėmimas reiškia konkretaus žodžių junginio susiejimą su konkrečiu maisto produktu.
Priemonių, kuriomis numatoma, kad maisto produktai turi atitikti tam tikras sąlygas, be kita ko, kiek tai susiję su jų sudėtimi, kad juos būtų galima apibūdinti terminais, kurie vartojami kaip teisinis pavadinimas, priėmimas negali būti laikomas lygiaverčiu priemonių, draudžiančių vartoti tam tikrus šiose priemonėse teisiškai neapibrėžtus terminus tam tikras savybes turintiems maisto produktams (visų pirma kiek tai susiję su jų sudėtimi) apibūdinti, priėmimui.
Pirmosios priemonės leidžia užtikrinti vartotojų apsaugą, kuri turi galėti remtis principu, kad maisto produktas, apibūdintas specialiais terminais, kurie yra konkretus teisinis pavadinimas, atitinka konkrečiai numatytas jo naudojimo sąlygas. Vis dėlto antrosios priemonės nenustato, kad terminai, kuriuos valdžios institucija tiksliai apibrėžė kaip teisinį pavadinimą, naudojami tik konkrečias savybes turintiems maisto produktams žymėti.
Nagrinėjamu atveju Sąjungos teisė nenumato taisyklės, pagal kurią teisinius pavadinimus, kuriuose yra skerdienos, mėsos ir žuvies gaminių sektoriuose vartojamų terminų, nurodytų aptariamame dekrete, būtų leidžiama vartoti maisto produktams, kurie apibrėžti kaip gyvūniniai(5). Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad, atrodo, taip yra ir pagal Prancūzijos teisę.
Taigi – su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, – Teisingumo Teismas konstatavo, kad aptariamame dekrete nėra „teisinio pavadinimo“, tačiau jis susijęs su tuo, kurie „įprastiniai pavadinimai“ arba „aprašomieji pavadinimai“ negali būti naudojami augalinių baltymų maisto produktams žymėti.
Trečia, Teisingumo Teismas aiškinosi, ar šios dvi sąvokos Reglamentu Nr. 1169/2011 yra aiškiai suderintos. Jis pažymėjo, kad šio reglamento 2 straipsnio 2 dalies o ir p punktuose nenustatyta, kad valstybės narės gali priimti priemones, reglamentuojančias tam tikro maisto produkto įprastinius ar aprašomuosius pavadinimus. Atsižvelgiant į Sąjungos teisės aktų leidėjo pasirinktas šių įprastinių ir aprašomųjų pavadinimų apibrėžtis, nacionalinės valdžios institucijos negali bendrai ir abstrakčiai apibrėžti jų apimties. Taigi, nesant priimto teisinio pavadinimo, valstybė narė negali bendrai ir abstrakčiai uždrausti augalinių baltymų maisto produktų gamintojams vykdyti jiems nustatytą pareigą nurodyti šių maisto produktų pavadinimus, naudojant įprastinius arba aprašomuosius pavadinimus(6).
Konkrečiai kalbant, dėl valstybės narės galimybės priimti bendras ir abstrakčias priemones, siekiant išvengti grėsmės, kad dėl gyvūninių baltymų pakeitimo augaliniais baltymais gali būti klaidinami vartotojai, Teisingumo Teismas priminė, kad Reglamento Nr. 1169/2011 7 straipsnio 1 dalies d punktas ir VI priedo A dalies 4 punktas susiję su maisto produktų komponentų ar sudedamųjų dalių pakeitimu. Todėl šis klausimas yra aiškiai suderintas šiuo reglamentu.
Be to, Teisingumo Teismas paaiškino, kad šios nuostatos taip pat apima klausimą dėl informacijos, kuri turi būti pateikta vartotojams, kai atitinkamo maisto produkto sudėtis tampa visiškai kitokia. Šiam aukštam vartotojų apsaugos lygiui, kurio siekiama šiuo reglamentu(7), gali būti pakenkta, jeigu – paradoksaliai – nuostatos, susijusios su komponento ar sudedamosios dalies pakeitimu maisto produkte kitu komponentu ar sudedamąja dalimi, nebūtų taikomos, kai šis pakeitimas susijęs su komponentu ar sudedamąja dalimi, kuri yra ypač svarbi maisto produkte arba net yra vienintelis jo komponentas ar sudedamoji dalis.
Taigi šiose nuostatose įtvirtinta nuginčijama prezumpcija, kad jose nustatyta tvarka pateikta informacija pakankamai apsaugo vartotojus, įskaitant atvejus, kai visiškai pakeičiamas vienintelis komponentas ar sudedamoji dalis, kurių jie gali tikėtis rasti maisto produkte, pažymėtame iš tam tikrų terminų sudarytu įprastiniu arba aprašomuoju pavadinimu.
Vis dėlto nacionalinė valdžios institucija, jeigu mano, kad konkrečios maisto produkto pardavimo ar reklamos sąlygos klaidina vartotoją, gali patraukti atsakomybėn atitinkamą maisto verslo operatorių, kuris yra atsakingas(8) už ant šio produkto pateiktą informaciją ir turi užtikrinti šios informacijos buvimą ir tikslumą, ir įrodyti, kad minėta prezumpcija paneigta.
Todėl atsakydamas į pirmuosius du prejudicinius klausimus Teisingumo Teismas nusprendė: Reglamento Nr. 1169/2011 7 ir 17 straipsniai bei VI priedo A dalies 4 punktas, siejami su šio reglamento 2 straipsnio 2 dalies o ir p punktais bei 9 straipsnio 1 dalies a punktu, turi būti aiškinami taip, kad jais konkrečiai suderinama, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 38 straipsnio 1 dalį, vartotojų apsauga nuo grėsmės būti suklaidintiems dėl kitokių nei teisiniai pavadinimų, sudarytų iš skerdienos, mėsos ir žuvies gaminių sektoriuose vartojamų terminų, vartojimo siekiant apibūdinti, pateikti rinkai ar reklamuoti maisto produktus, kurių sudėtyje yra augalinių baltymų vietoje gyvūninių baltymų, taip pat ir vien augalinių baltymų, ir dėl to jiems prieštarauja tai, kad valstybė narė nustato nacionalines priemones, kuriomis tokių pavadinimų vartojimas reglamentuojamas arba uždraudžiamas.
Dėl nacionalinio teismo pateikto trečiojo klausimo Teisingumo Teismas konstatavo, kad minėtomis nuostatomis atliktas konkretus suderinimas netrukdo valstybei narei nustatyti administracinių sankcijų už reikalavimų ir draudimų, kylančių iš šių nuostatų arba šias nuostatas atitinkančių nacionalinių priemonių, nesilaikymą. Be to, didžiausio leistino augalinių baltymų kiekio nustatymas(9) tam, kad maisto produktus būtų galima žymėti tam tikrais įprastiniais arba aprašomaisiais pavadinimais, prilygsta šių pavadinimų vartojimo reglamentavimui nenustatant teisinio pavadinimo. Kadangi minėtomis nuostatomis konkrečiai suderinamas šių pavadinimų vartojimas, valstybė narė negali priimti priemonės šiuo klausimu, nekeldama grėsmės Sąjungos teisės vienodumui.
1      2011 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1169/2011 dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1924/2006 ir (EB) Nr. 1925/2006 bei kuriuo panaikinami Komisijos direktyva 87/250/EEB, Tarybos direktyva 90/496/EEB, Komisijos direktyva 1999/10/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB, Komisijos direktyvos 2002/67/EB ir 2008/5/EB bei Komisijos reglamentas (EB) Nr. 608/2004 (OL L 304, 2011, p. 18).
2      Décret n o 2022-947, du 29 juin 2022, relatif à l’utilisation de certaines dénominations employées pour désigner des denrées comportant des protéines végétales (2022 m. birželio 29 d. Dekretas Nr. 2022-947 dėl tam tikrų pavadinimų vartojimo maisto produktams, kuriuose yra augalinių baltymų, pavadinti) (JORF, 2022 m. birželio 30 d., tekstas Nr. 3).
3      Décret n o 2024-144, du 26 février 2024, relatif à l’utilisation de certaines dénominations employées pour désigner les denrées alimentaires comportant des protéines végétales (2024 m. vasario 26 d. Dekretas Nr. 2024-144 dėl tam tikrų pavadinimų vartojimo maisto produktams, kuriuose yra augalinių baltymų, pavadinti) (JORF, 2024 m. vasario 27 d., tekstas Nr. 15).
4      Reglamento Nr. 1169/2011 2 straipsnio 2 dalies n punktas.
5      Ši išvada taikoma ir terminams, išvardytiems Dekreto Nr. 2024-144 I priede.
6      Reglamento Nr. 1169/2011 38 straipsnio 1 dalis.
7      Reglamento Nr. 1169/2011 1 straipsnio 1 dalis, siejama su šio reglamento 1 ir 3 konstatuojamosiomis dalimis.
8      Reglamento Nr. 1169/2011 8 straipsnio 1 ir 2 dalys.
9      Dekreto Nr. 2022-947 3 straipsnio 1 dalis.