ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)
5. prosince 2024(*)
„ Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Nekalé obchodní praktiky – Směrnice 2005/29/ES – Článek 2 písm. c), d) a i) – Článek 3 odst. 1 – Oblast působnosti – Pojem ‚produkt‘ – Vázaná nabídka, která spočívá v ocenění a výkupu zboží“
Ve věci C‑379/23,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (odvolací soud se sídlem ve Stockholmu jako odvolací soud pro průmyslové vlastnictví a obchod, Švédsko) ze dne 13. června 2023, došlým Soudnímu dvoru dne 15. června 2023, v řízení
Guldbrev AB
proti
Konsumentombudsmannen,
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
ve složení: I. Jarukaitis, předseda čtvrtého senátu vykonávající funkci předsedy pátého senátu, E. Regan a Z. Csehi (zpravodaj), soudci,
generální advokát: P. Pikamäe,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–        za Guldbrev AB: D. Tornberg a M. Zeitlin, advokater,
–        za Konsumentombudsmannen: G. Wikström, processråd,
–        za Evropskou komisi: M. Björkland, I. Rubene a N. Ruiz García, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 13. června 2024,
vydává tento
Rozsudek
1        Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 2 písm. c), d) a i), jakož i čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22).
2        Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Guldbrev AB a Konsumentombudsmannen (ochránce práv spotřebitelů, Švédsko) (dále jen „KO“) ve věci souladu některých obchodních praktik používaných společností Guldbrev týkajících se oceňování a výkupu zlata od spotřebitelů s unijním a vnitrostátním právem.
Právní rámec
Unijní právo
3        Body 6 až 8, 17 a 23 odůvodnění směrnice 2005/29 uvádějí:
„(6)      Tato směrnice […] sbližuje právní předpisy členských států o nekalých obchodních praktikách včetně klamavé reklamy, jež přímo poškozují ekonomické zájmy spotřebitelů, a tím nepřímo poškozují ekonomické zájmy oprávněných soutěžitelů. V souladu se zásadou proporcionality chrání tato směrnice spotřebitele před následky nekalých obchodních praktik, jsou-li závažné, avšak současně připouští, že v některých případech může být dopad na spotřebitele zanedbatelný. […]
(7)      Tato směrnice upravuje obchodní praktiky, které přímo ovlivňují rozhodnutí spotřebitele o obchodní transakci týkající se produktů. […]
(8)      Tato směrnice přímo chrání ekonomické zájmy spotřebitele před nekalými obchodními praktikami vůči spotřebitelům. […]
[…]
(17)      Pro zajištění vyšší právní jistoty je žádoucí určit takové obchodní praktiky, jež jsou za všech okolností nekalé. Příloha I proto uvádí taxativní výčet všech takových praktik. Pouze tyto obchodní praktiky lze pokládat za nekalé, aniž by bylo třeba provádět hodnocení jednotlivých případů podle článků 5 až 9. Tento seznam lze změnit pouze revizí této směrnice.
[…]
(23)      Jelikož cílů této směrnice, totiž odstranění překážek fungování vnitřního trhu představovaných vnitrostátními právními předpisy o nekalých obchodních praktikách a zajištění vysoké společné úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím sbližování právních a správních předpisů členských států o nekalých obchodních praktikách, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni [Unie], může [Unie] přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro odstranění překážek vnitřního trhu a dosažení vysoké společné úrovně ochrany spotřebitele.“
4        Článek 1 této směrnice, nadepsaný „Účel“, stanoví:
„Účelem této směrnice je přispět k řádnému fungování vnitřního trhu a dosáhnout vysoké úrovně ochrany spotřebitele sblížením právních a správních předpisů členských států týkajících se nekalých obchodních praktik, které poškozují ekonomické zájmy spotřebitelů.“
5        Článek 2 uvedené směrnice, nadepsaný „Definice“, zní takto:
„Pro účely této směrnice se rozumí:
[…]
c)      ‚produktem‘ zboží nebo služby včetně nemovitosti, práva a závazku;
d)      ‚obchodními praktikami vůči spotřebiteli‘ (dále také jen ‚obchodní praktiky‘) jednání, opomenutí, chování nebo prohlášení, obchodní komunikace včetně reklamy a uvedení na trh ze strany obchodníka přímo související s propagací, prodejem nebo dodáním produktu spotřebiteli.
[…]
i)      ‚výzvou ke koupi‘ obchodní komunikace, která uvádí základní znaky produktu a cenu způsobem vhodným pro použitý typ obchodní komunikace, a umožňuje tak spotřebiteli uskutečnit koupi;
[…]“
6        Článek 3 téže směrnice, nadepsaný „Oblast působnosti“, v odstavci 1 stanoví:
„Tato směrnice se vztahuje na nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům, jak je stanoveno v článku 5, před obchodní transakcí týkající se produktu, v jejím průběhu a po ní.“
7        Článek 4 směrnice 2005/29, nadepsaný „Vnitřní trh“, zní takto:
„Členské státy neomezí svobodu poskytování služeb ani volný pohyb zboží z důvodů spadajících do oblasti, kterou tato směrnice sbližuje.“
8        Článek 5 této směrnice, nadepsaný „Zákaz nekalých obchodních praktik“, obsažený v kapitole 2 této směrnice, nadepsané „Nekalé obchodní praktiky“, stanoví zákaz nekalých obchodních praktik a uvádí kritéria umožňující určit, zda určitá praktika má takovou nekalou povahu. Tento článek konkrétně v odstavci 5 stanoví:
„V příloze I je uveden výčet obchodních praktik, které jsou považovány za nekalé za všech okolností. Tento jednotný výčet platí ve všech členských státech a může být změněn pouze revizí této směrnice.“
9        Článek 11 uvedené směrnice, nadepsaný „Vynucování“, v odst. 1 prvním pododstavci stanoví:
„Členské státy zajistí, aby v zájmu spotřebitelů existovaly vhodné a účinné prostředky pro boj proti nekalým obchodním praktikám v zájmu zajištění souladu s touto směrnicí.“
10      Příloha I směrnice 2005/29, nadepsaná „Obchodní praktiky, jež jsou za všech okolností považovány za nekalé“, uvádí:
„Klamavé obchodní praktiky
[…]
5)      Výzva ke koupi produktů za určitou cenu, aniž by obchodník zveřejnil důvody, na základě kterých se může domnívat, že nebude sám nebo prostřednictvím jiného obchodníka schopen zajistit dodávku uvedených nebo rovnocenných produktů za cenu platnou pro dané období a v přiměřeném množství vzhledem k povaze produktu, rozsahu reklamy a nabízené ceny (vábivá reklama).
6)      Výzva ke koupi produktu za určitou cenu a poté
[…]
c)      předvedení vadného vzorku produktu
s úmyslem propagovat jiný produkt (reklama typu ‚přivábit a zaměnit‘).“
Švédské právo
11      Ustanovení § 5 marknadsföringslagen (2008:486) [zákon (2008:486) o obchodních praktikách, dále jen „zákon o obchodních praktikách“], kterým byla směrnice 2005/29 provedena do švédského právního řádu, stanoví, že „[v]eškeré propagační praktiky musí být v souladu s poctivými obchodními praktikami“.
12      Ustanovení § 6 tohoto zákona stanoví:
„Veškeré propagační praktiky, které nejsou v souladu s poctivými obchodními praktikami podle § 5 tohoto zákona, jsou považovány za nekalé, pokud do značné míry ovlivňují nebo mohou ovlivnit schopnost příjemce učinit informované rozhodnutí o obchodní transakci.“
13      Ustanovení § 8 uvedeného zákona zní takto:
„Propagační praktiky, které jsou podle kteréhokoli z ustanovení § 9, § 10 nebo § 12 až § 17 klamavé, jsou považovány za nekalé, pokud ovlivňují nebo mohou ovlivnit schopnost příjemce učinit informované rozhodnutí o obchodní transakci.
Klamavé propagační praktiky uvedené v bodech 1 až 23 přílohy I směrnice 2005/29 jsou vždy považovány za nekalé.“
14      Ustanovení § 9 téhož zákona stanoví:
„Všechna propagační opatření musí být navržena a prezentována tak, aby bylo jasné, že se jedná o propagační opatření.
Rovněž musí být zřejmé, kdo je za propagační opatření odpovědný. […]“
15      V § 10 zákona o obchodních praktikách se stanoví:
„Při propagaci nesmí obchodník používat nepravdivá tvrzení ani jiná prohlášení, která jsou ve vztahu k jeho podnikatelské činnosti nebo podnikatelské činnosti jiného obchodníka klamavá.
První odstavec se použije zejména na prohlášení týkající se:
1)      existence produktu, jeho povahy, množství, jakosti a jiných charakteristických vlastností;
[…]
4)      ceny produktu, základu pro výpočet ceny, zvláštních cenových výhod a platebních podmínek
[…]
Obchodník rovněž nesmí v rámci propagačního opatření v souvislosti s vlastní podnikatelskou činností nebo podnikatelskou činností jiného obchodníka opomenout uvést podstatné informace. Klamavá opomenutí zahrnují rovněž případy, kdy jsou podstatné informace poskytnuty nejasným, nesrozumitelným, neurčitým nebo jiným nevhodným způsobem.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
16      Předmětem činnosti společnosti Guldbrev, akciové společnosti založené podle švédského práva, je oceňování a výkup zlata po internetu od spotřebitelů. Vzhledem k tomu, že nemá kamenný obchod, provádí oceňování zlata zaslaného spotřebiteli podle obsahu karátů a váhy. V případě souhlasu spotřebitele s výší finančního protiplnění nabídnutého společností se transakce uskuteční.
17      Vzhledem k tomu, že KO měl za to, že některá propagační opatření společnosti Guldbrev na jejích internetových stránkách, na sociálních sítích a v dopisech zaslaných spotřebitelům byla klamavá a nekalá, obrátil se na Patent- och marknadsdomstolen (soud pro průmyslové vlastnictví a obchod, Švédsko), aby této společnosti bylo zakázáno využívat taková opatření a aby jí bylo nařízeno poskytnout spotřebitelům určité informace.
18      Na podporu tohoto návrhu KO nejprve uvedl, že propagace ceny zlata je vábivou reklamou, jakož i reklamou typu „přivábit a zaměnit“, která je v rozporu s několika ustanoveními přílohy I směrnice 2005/29. Dále uvedená společnost dostatečně jasně neidentifikovala reklamu na internetových stránkách a neupřesnila, že je jejím zadavatelem. Konečně nejvyšší ceny uvedené toutéž společností jsou nepřiměřené, nepředvídatelné nebo je nemožné jich dosáhnout z důvodu požadavků, které ukládá spotřebitelům. To ohrožuje schopnost spotřebitelů učinit informované rozhodnutí.
19      Společnost Guldbrev zpochybnila návrhy KO a v zásadě uvádí, že skutkové okolnosti ve věci v původním řízení neobsahují nic, co by odůvodňovalo použití směrnice 2005/29 nebo zákona o obchodních praktikách, protože dotčené jednání se týká služeb výkupu. V každém případě podle této společnosti není dotčená propagace ani klamavá, ani nekalá a spotřebitelé mají k dispozici dostatečné informace o způsobu, jak je cena určována.
20      Rozsudkem ze dne 25. března 2022 Patent- och marknadsdomstolen (soud pro průmyslové vlastnictví a obchod) zakázal společnosti Guldbrev pod hrozbou penále pokračovat v propagačních činnostech a nařídil jí, aby připojila k reklamě určité informace. Poté, co tento soud dospěl k závěru, že činnosti této společnosti týkající se oceňování a výkupu zlata představují obchodní praktiky spadající do působnosti směrnice 2005/29, totiž rozhodl, že některá propagační opatření nesplňují požadavky zákona o obchodních praktikách, kterým byla uvedená směrnice provedena do švédského právního řádu.
21      Společnost Guldbrev podala proti některým částem tohoto rozsudku odvolání k Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (odvolací soud se sídlem ve Stockholmu jakožto odvolací soud pro průmyslové vlastnictví a obchod, Švédsko), který je předkládajícím soudem.
22      V tomto ohledu tento soud zdůrazňuje, že judikatura Soudního dvora týkající se čl. 2 písm. c) a d), jakož i čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/29 umožňuje mít za to, že propagační opatření dotčená ve věci v původním řízení mohou ze své podstaty představovat obchodní praktiku ve smyslu této směrnice za podmínky, že se týkají produktu ve smyslu této směrnice. Konstatuje nicméně, že Soudní dvůr se dosud nevyjádřil k otázce, zda se taková nabídka obchodníka, jako je nabídka dotčená ve věci v původním řízení, týká produktu ve smyslu uvedené směrnice. Odpověď na tuto otázku by přitom umožnila určit, zda je třeba vykládat ustanovení vnitrostátního práva s ohledem na hmotněprávní pravidla stanovená toutéž směrnicí.
23      Za těchto podmínek se Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (odvolací soud se sídlem ve Stockholmu jako odvolací soud pro průmyslové vlastnictví a obchod) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)      Představuje oceňování a výkup zlata od spotřebitelů v situaci, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, produkt (vázaný produkt) ve smyslu čl. 2 písm. c), d) a i) a čl. 3 odst. 1 směrnice [2005/29]?
2)      V případě záporné odpovědi na první otázku, představuje oceňování zlata v situaci, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, produkt ve smyslu směrnice 2005/29?“
K předběžným otázkám
K první otázce
24      Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 2 písm. c), d) a i), jakož i čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/29 musí být vykládány v tom smyslu, že služba oceňování zboží, kterou obchodník poskytuje spotřebiteli před výkupem tohoto zboží od spotřebitele, přičemž výkup podmiňuje přijetím ceny určené na základě ocenění, představuje společně s tímto výkupem „produkt“ ve smyslu těchto ustanovení.
25      Předně je třeba uvést, že jak vyplývá ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, předkládající soud pokládá tuto otázku za účelem ověření použitelnosti směrnice 2005/29 za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy obchodník kupuje zlato od spotřebitele a za tímto účelem spojuje dva obchodní úkony do jediné obchodní nabídky, a sice službu oceňování tohoto zboží a výkup uvedeného zboží od téhož spotřebitele. Z předkládacího rozhodnutí konkrétně vyplývá, že žalobkyně v původním řízení je ochotna koupit zlato od spotřebitele pouze za podmínky, že spotřebitel přijme službu ocenění, kterou mu poskytuje za účelem určení kvality a kupní ceny zlata. Tato kupní cena je tak určená v okamžiku ocenění a je pro spotřebitele závazná, pokud si přeje, aby došlo k transakci.
26      Činnosti vytýkané společnosti Guldbrev v rámci sporu v původním řízení spočívají zejména v určitých propagačních opatřeních týkajících se ceny zlata, která podle KO představují „klamavé obchodní praktiky“ ve smyslu přílohy I bodu 5 a bodu 6 písm. c) směrnice 2005/29. Předkládající soud má za to, že tato propagační opatření mohou skutečně představovat „obchodní praktiky“ ve smyslu čl. 2 písm. d) a čl. 3 odst. 1 této směrnice, a tudíž spadat do působnosti této směrnice, avšak za podmínky, že služba ocenění zlata a jeho výkup za takto stanovenou cenu mohou být považovány za společně tvořící „produkt“ ve smyslu posledně uvedených ustanovení.
27      V tomto posledně uvedeném ohledu čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/29 stanoví, že se tato směrnice vztahuje na nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům, jak jsou vymezeny v článku 5 této směrnice, před obchodní transakcí týkající se produktu, v jejím průběhu a po ní. I když tento článek 5 stanoví zákaz nekalých obchodních praktik a stanoví kritéria umožňující určit, zda má taková praktika takovou nekalou povahu, otázka, zda takové činnosti, jako jsou propagační opatření dotčená v původním řízení, mohou být takto kvalifikována, není předmětem žádné z otázek položených předkládajícím soudem.
28      Pokud jde naproti tomu o ostatní ustanovení uvedená předkládajícím soudem v první otázce, článek 2 směrnice 2005/29 definuje v písm. c), d) a i) pojem „produkt“ jako „zboží nebo služby včetně nemovitosti, práva a závazku“, pojem „obchodní praktiky vůči spotřebiteli“ jako „jednání, opomenutí, chování nebo prohlášení, obchodní komunikace včetně reklamy a uvedení na trh ze strany obchodníka přímo související s propagací, prodejem nebo dodáním produktu spotřebiteli“ a pojem „výzva ke koupi“ jako „obchodní komunikaci, která uvádí základní znaky produktu a cenu způsobem vhodným pro použitý typ obchodní komunikace, a umožňuje tak spotřebiteli uskutečnit koupi“.
29      Z toho vyplývá, že k tomu, aby byla určitá činnost kvalifikována jako „obchodní praktika“ ve smyslu čl. 2 písm. d) a čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/29, a mohla tudíž spadat do působnosti této směrnice, musí přímo souviset s propagací, prodejem nebo dodáním produktu spotřebitelům (v tomto ohledu viz rozsudek ze dne 4. července 2019, Kirschstein, C‑393/17, EU:C:2019:563, bod 41 a citovaná judikatura).
30      V projednávaném případě představuje služba oceňování zlata produkt dodávaný „spotřebitelům“ ve smyslu těchto ustanovení, kdežto výkup zlata se rovná prodeji zboží spotřebitelem obchodníkovi. Propagační opatření, která přímo souvisejí s výkupem zlata, ale nikoli s oceněním tohoto zboží, by tudíž skutečně mohla být považována za „obchodní praktiky“ ve smyslu čl. 2 písm. d) a čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/29 pouze v případě uvedeném tímto soudem v jeho otázce, tedy v případě, kdy by služba oceňování a nákup mohly být společně považovány za tvořící „produkt“ dodávaný spotřebitelům ve smyslu těchto ustanovení.
31      Navíc je třeba uvést, že čl. 2 písm. d) směrnice 2005/29 definuje pojem „obchodní praktika“ za použití obzvláště široké formulace (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 23. dubna 2009, VTB-VAB a Galatea, C‑261/07 a C‑299/07, EU:C:2009:244, bod 49). V tomto ohledu jediné kritérium stanovené v tomto ustanovení vychází z toho, že praktika obchodníka musí přímo souviset s propagací, prodejem nebo dodáním zboží nebo poskytnutím služby spotřebiteli (rozsudky ze dne 9. září 2013, CHS Tour Services, C‑435/11, EU:C:2013:574, bod 27, a ze dne 16. dubna 2015, UPC Magyarország, C‑388/13, EU:C:2015:225, bod 35).
32      Pokud jde konkrétně o vázané nabídky, které spočívají ve spojení alespoň dvou různých výrobků nebo služeb do jediné nabídky, Soudní dvůr již rozhodl, že tyto představují komerční jednání, které je jednoznačně součástí obchodní strategie obchodníka a přímo směřuje k propagaci nebo prodeji. Z toho vyplývá, že vázané nabídky představují obchodní praktiky ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice 2005/29, a tudíž spadají do působnosti této směrnice (rozsudky ze dne 23. dubna 2009, VTB-VAB a Galatea, C‑261/07 a C‑299/07, EU:C:2016:633, bod 50, jakož i ze dne 7. září 2016, Deroo-Blanquart, C‑310/15, EU:C:2016:633, bod 28).
33      Vzhledem k tomu, že v projednávaném případě obchodník nabízí spotřebiteli službu oceňování zlata ve spojení s výkupem tohoto zboží, který podmiňuje přijetím ceny určené na základě ocenění, může obchodník provádět obchodní praktiku pouze komunikací propagující službu oceňování ve smyslu judikatury připomenuté v bodě 29 tohoto rozsudku.
34      V tomto posledně uvedeném ohledu je třeba připomenout, že znění ustanovení unijního práva, které výslovně neodkazuje na právo členských států za účelem vymezení svého smyslu a dosahu, musí být zpravidla vykládáno autonomním a jednotným způsobem v celé Unii, přičemž tento výklad je třeba nalézt s přihlédnutím ke znění tohoto ustanovení, ke kontextu, do něhož toto ustanovení zapadá a k cílům sledovaným právní úpravou, jejíž je součástí (rozsudek ze dne 24. října 2024, Kwantum Nederland a Kwantum België, C‑227/23, EU:C:2024:914, bod 56 a citovaná judikatura).
35      Pokud jde zaprvé o znění ustanovení dotčených ve věci v původním řízení, nic v definici pojmu „produkt“, připomenuté v bodě 28 tohoto rozsudku, nebrání tomu, aby byla vázaná nabídka, která jako v projednávané věci vychází ze spojení alespoň dvou odlišných výrobků nebo služeb v jediné nabídce poskytnuté obchodníkem spotřebiteli, považována za spadající pod tento pojem. Pokud jde o další ustanovení uvedená v tomto bodě 28, která zahrnují pojem „produkt“ v definicích, které obsahují, jejich znění rovněž nenaznačuje, že by taková nabídka nemohla spadat pod uvedený pojem.
36      Pokud jde zadruhé o kontext ustanovení dotčených ve věci v původním řízení a cíle sledované právní úpravou, jejíž jsou součástí, je třeba uvést, že Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že směrnice 2005/29 se vyznačuje velmi širokou věcnou působností (rozsudek ze dne 16. dubna 2015, UPC Magyarország, C‑388/13, EU:C:2015:225, bod 34 a citovaná judikatura).
37      Tato velmi široká působnost umožňuje zajistit plný účinek směrnice 2005/29 tím, že v souladu s cílem spočívajícím v zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele, který je uveden v článku 1 této směrnice, zaručuje, aby se s nekalými obchodními praktikami účinně bojovalo „v zájmu spotřebitelů“, jak vyžaduje čl. 11 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. prosince 2013, Trento Sviluppo a Centrale Adriatica, C‑281/12, EU:C:2013:859, bod 32).
38      Cíl sledovaný směrnicí 2005/29, který spočívá v plné ochraně spotřebitelů před nekalými obchodními praktikami, totiž vychází z okolnosti, že se spotřebitel vůči obchodníkovi nachází ve slabším postavení, zejména pokud jde o úroveň informovanosti, jelikož musí být považován za ekonomicky slabšího a právně méně zkušeného než jeho smluvní partner. Ustanovení této směrnice jsou tak koncipována hlavně z hlediska spotřebitele jakožto adresáta a oběti nekalých obchodních praktik (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 3. října 2013, Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs, C‑59/12, EU:C:2013:634, body 35 a 36, jakož i citovaná judikatura).
39      Za těchto podmínek služba oceňování zlata a jeho výkup z důvodu jejich neoddělitelné vazby, jak vyplývá z úvah uvedených v bodě 25 tohoto rozsudku, společně představují „produkt“ ve smyslu čl. 2 písm. c), d) a i), jakož i čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/29, takže takové činnosti, jako jsou propagační opatření dotčená ve věci v původním řízení, mohou být kvalifikovány jako „obchodní praktiky“ ve smyslu čl. 2 písm. d) a čl. 3 odst. 1 této směrnice, a tudíž spadat do její působnosti.
40      S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 2 písm. c), d) a i), jakož i čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/29 musí být vykládány v tom smyslu, že služba oceňování zboží, kterou obchodník poskytne spotřebiteli před výkupem tohoto zboží od spotřebitele, přičemž výkup podmiňuje přijetím ceny určené na základě ocenění, představuje společně s tímto výkupem „produkt“ ve smyslu těchto ustanovení, takže opatření přímo související s propagací tohoto produktu spotřebitelům spadají do působnosti této směrnice.
K druhé otázce
41      Druhá otázka je položena pouze pro případ, že by Soudní dvůr odpověděl na první otázku záporně. Jak bylo přitom uvedeno v předchozím bodě, na tuto první otázku je třeba odpovědět kladně.
42      Na druhou otázku tudíž není namístě odpovídat.
K nákladům řízení
43      Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
Článek 2 písm. c), d) a i), jakož i čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách)
musí být vykládány v tom smyslu, že
služba oceňování zboží, kterou obchodník poskytne spotřebiteli před výkupem tohoto zboží od spotřebitele, přičemž výkup podmiňuje přijetím ceny určené na základě ocenění, představuje společně s tímto výkupem „produkt“ ve smyslu těchto ustanovení, takže opatření přímo související s propagací tohoto produktu spotřebitelům spadají do působnosti této směrnice.
Podpisy
*      Jednací jazyk: švédština.