Preliminär utgåva
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
JULIANE KOKOTT
föredraget den 16 april 2026(1)
Mål C-154/25
Europeiska kommissionen
mot
Republiken Frankrike
” Fördragsbrottsförfarande – Direktiv (EU) 2020/2184 – Kvaliteten på dricksvatten – Överskridande av parametervärdet för nitrat – Avhjälpande åtgärder i syfte att få en överträdelse att upphöra – Andra avhjälpande åtgärder – Ändringar av bestämmelser under det administrativa förfarandets gång ”
I.      Inledning
1.        Med förevarande talan önskar kommissionen åstadkomma en fastställelse av att Frankrike har åsidosatt det tredje dricksvattendirektivet(2), eftersom sammantaget 107 enheter för dricksvattenförsörjning har innehållit förhöjda värden för nitrat.
2.        Redan sedan ikraftträdandet av det första dricksvattendirektivet(3) år 1985, har det gällt ett parametervärde för nitrat i dricksvatten om 50 mg/l, vilket motsvarar det riktvärde som Världshälsoorganisationen (WHO, World Health Organisation) har offentliggjort från och med år 1993.(4)
3.        Enligt WHO är de vanligaste nitratkällorna i vatten att hänföra till jordbruksverksamhet (icke-organiskt gödningsmedel och organiskt
gödsel), behandling av avloppsvatten, kvävehaltiga avfallsprodukter, avloppsvatten som härrör från industriella processer och motorfordon.(5) WHO ser risker för människors hälsa främst i omvandlingen av nitrat (NO3) till nitrit (NO2) som kan leda till methemoglobinemi. Det innebär en oxidation av röda blodkroppar som då inte längre kan transportera syre.
Spädbarn upp till sex månaders ålder som erhåller flasknäring är särskilt exponerade för denna risk.
Dessutom är gravida kvinnor och spädbarn i riskzonen för negativa effekter på sköldkörteln. Det föreligger därutöver möjligen ett samband mellan en risk för cancer och endogen
nitrosation på grund av ett högt intag av nitrat och nitroserbara föreningar.(6)
4.        Det är ostridigt mellan parterna att parametervärdet har överskridits, men parterna tvistar om huruvida Frankrike i vissa fall kan anses ha styrkt att överträdelserna har upphört i rätt tid och om Frankrikes reaktion på överträdelserna har varit adekvat.
5.        Dessutom har kommissionen inlett detta förfarande om fördragsbrott redan under den tid då det andra dricksvattendirektivet(7) alltjämt var i kraft. Den formella underrättelsen enligt artikel 258 första stycket FEUF stödjer sig således på denna äldre reglering. Detta föranleder frågan om huruvida förevarande talan ska tas upp till sakprövning, eftersom denna talan stödjer sig på det tredje dricksvattendirektivet.
II.    Tillämpliga bestämmelser
6.        Enligt artikel 24.1 i det tredje dricksvattendirektivet skulle detta direktiv ha varit genomfört den 12 januari 2023.
7.        Kommissionen har emellertid inlett det administrativa förfarandet med stöd i det andra dricksvattendirektivet, vilket har ersatt det första dricksvattendirektivet.
8.        Det föreskrivs i samtliga tre direktiv att nitrathalten i dricksvatten, som kommissionens första grund
handlar om, inte får överskrida ett parametervärde om 50 mg/l.(8) Vad gäller andra bestämmelser skiljer det andra och det tredje dricksvattendirektivet emellertid sig åt.
A.      Det tredje dricksvattendirektivet
9.        Kommissionen stödjer sin andra och sin tredje grund på artikel 14.2 och 14.3 i det tredje dricksvattendirektivet. I artikel 14 föreskrivs vilka åtgärder medlemsstaterna ska vidta när parametervärdena överskrids:
”2.       I fall då dricksvatten trots de åtgärder som vidtas för att uppfylla kraven i artikel 4.1 inte iakttar de parametervärden som fastställts i enlighet med artikel 5 ska de berörda medlemsstaterna, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6.2, säkerställa att nödvändiga avhjälpande åtgärder så snart som möjligt vidtas för att återställa vattnets kvalitet och de ska prioritera genomdrivandet av dessa, med beaktande av bland annat i hur hög grad det ifrågavarande parametervärdet har överskridits och av den därmed förknippade potentiella faran för människors hälsa.
…
3.      Oberoende av om ett bristande iakttagande av parametervärdena har förelegat ska medlemsstaterna säkerställa att all dricksvattenförsörjning som utgör en potentiell fara för människors hälsa förbjuds eller att användningen av sådant vatten begränsas och att andra avhjälpande åtgärder vidtas som är nödvändiga för att skydda människors hälsa.
Medlemsstaterna ska betrakta varje bristande iakttagande av de minimikrav för parametervärden som anges i delarna A och B i bilaga I som en potentiell fara för människors hälsa, utom i fall då den behöriga myndigheten anser det förhållandet att parametervärdet inte iakttas vara av ringa betydelse.
4.      I de fall som beskrivs i punkterna 2 och 3, då bristande iakttagande av parametervärdena anses utgöra en potentiell fara för människors hälsa, ska medlemsstaterna så snart som möjligt vidta alla följande åtgärder:
a)      Underrätta alla berörda konsumenter om den potentiella faran för människors hälsa och dess orsak, om överskridandet av ett parametervärde och om de avhjälpande åtgärder som vidtagits, inbegripet förbud eller begränsningar av användning eller andra åtgärder.
b)      Ge och regelbundet uppdatera nödvändig rådgivning till konsumenterna om villkor för konsumtion och användning av vattnet, med särskild hänsyn till befolkningsgrupper med förhöjda vattenrelaterade hälsorisker.
c)      Informera konsumenterna när det fastställts att det inte längre föreligger en potentiell fara för människors hälsa och informera dem om att tjänsten har återgått till det normala.
5.      De behöriga myndigheterna eller andra relevanta organ ska besluta vilka åtgärder enligt punkt 3 som ska vidtas, under beaktande av de risker för människors hälsa som skulle bli följden om dricksvattenförsörjningen avbröts eller användningen av dricksvatten begränsades.”
10.      Undantagsbestämmelsen i artikel 9 i det andra dricksvattendirektivet överfördes inte till det tredje direktivet, men i artikel 26 i det tredje direktivet reglerades att redan beviljade undantag ska fortsätta att tillämpas:
”Undantag som beviljats av medlemsstater i enlighet med artikel 9.1 i [det andra dricksvattendirektivet] och som fortfarande är tillämpliga den 12 januari 2023 ska fortsätta att vara tillämpliga under hela sin löptid. De får förnyas i enlighet med artikel 15 i det här direktivet endast när ett andra undantag ännu inte har beviljats. Rätten att hos kommissionen begära ett tredje undantag i enlighet med artikel 9.2 i [det
andra dricksvattendirektivet] ska fortsätta att gälla för varje andra undantag som fortfarande är tillämpligt den 12 januari 2021.”
B.      Det andra dricksvattendirektivet
11.      De ovan anförda bestämmelserna i artikel 14 i det tredje dricksvattendirektivet fanns redan delvis i artikel 8 i det andra dricksvattendirektivet:
”2.      [Stämmer i huvudsak överens med artikel 14.2 i det tredje dricksvattendirektivet.]
3.      [Första meningen stämmer i huvudsak överens med artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet.]
I sådana fall skall konsumenterna omedelbart informeras om detta och ges de råd som är nödvändiga.
4.      [Stämmer i huvudsak överens med artikel 14.5 i det tredje dricksvattendirektivet].”
12.      I artikel 9 i det andra dricksvattendirektivet reglerades i vilka fall undantagen från en tillämpning av parametervärdena var tillåtna:
”1.      Medlemsstaterna får meddela föreskrifter om undantag från de parametervärden som framgår av del B i bilaga I, eller som fastställs i enlighet med artikel 5.3, upp till ett högsta värde som de själva bestämmer, förutsatt att inget undantag utgör en potentiell fara för människors hälsa och förutsatt att dricksvattenförsörjningen inom det berörda området i annat fall inte kan upprätthållas genom några andra rimliga medel. Undantagen skall begränsas till en tid som skall vara så kort som möjligt och som inte får vara längre än tre år, och vid utgången av denna tid skall en översyn göras för att konstatera huruvida tillräckliga framsteg har gjorts. När en medlemsstat avser att tillåta ett andra undantag skall den till kommissionen översända resultatet av översynen, åtföljt av skälen för sitt beslut rörande det andra undantaget. Ett sådant andra undantag får inte avse längre tid än tre år.
2.      Om synnerliga skäl föreligger kan en medlemsstat hos kommissionen begära ett tredje undantag för en period på högst tre år. Kommissionen skall fatta beslut om varje sådan begäran inom tre månader.”
III. Det administrativa förfarandet och parternas yrkanden
13.      Den 30 oktober 2020 sände kommissionen i enlighet med artikel 258 första stycket FEUF en formell underrättelse till Frankrike och förelade Frankrike att yttra sig över anklagelsen att den har åsidosatt artikel 4.1 i det andra dricksvattendirektivet jämförd med bilaga I till samma direktiv och artikel 8.2, 8.3 och 8.7 i samma direktiv på grund av föroreningar i dricksvattnet med nitrat i olika kommuner i sex regioner.
14.      I det motiverade yttrandet av den 15 februari 2023 åberopade kommissionen emellertid artikel 4.1 i det tredje dricksvattendirektivet jämförd med bilaga I till samma direktiv och artikel 14.2 och 14.3 i samma direktiv. Genom detta yttrande förelade kommissionen Frankrike att senast den 15 april 2023 bringa de åberopade åsidosättandena att upphöra.
15.      Den 21 februari 2025 väckte kommissionen förevarande talan. Kommissionen har yrkat
1)      att EU-domstolen ska fastställa att Republiken Frankrike har åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 4.1 i det tredje dricksvattendirektivet jämförd med del B i bilaga I till samma direktiv och artikel 14.2 och 14.3 i samma direktiv genom
att
–      inte ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dricksvattnet uppfyller minimikraven för parametervärdet för nitrat vad avser de
107 enheter för dricksvattenförsörjning som förtecknats i ansökan,
–      inte ha vidtagit avhjälpande åtgärder så snart som möjligt för att återställa kvaliteten på dricksvattnet vad avser dessa 107 enheter för dricksvattenförsörjning och inte ha säkerställt att åtgärdernas genomdrivande prioriterades, med beaktande av bland annat i hur hög grad det ifrågavarande parametervärdet har överskridits och av den därmed förknippade potentiella faran för människors hälsa, och
–      inte ha begränsat användningen av det dricksvatten som stadigvarande överskridit parametervärdet för nitrat, inte ha vidtagit andra nödvändiga åtgärder för att skydda människors hälsa och inte ha informerat konsumenterna i tillräcklig omfattning,
2)      att Republiken Frankrike ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
16.      Republiken Frankrike har yrkat att domstolen ska ogilla kommissionens talan och förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
17.      Parterna har inkommit med skriftliga yttranden och yttrade sig även muntligen vid förhandlingen den 4 februari 2026.
IV.    Rättslig bedömning
18.      Kommissionen har åberopat tre grunder för sin talan. För det första har Frankrike åsidosatt artikel 4.1 i det tredje dricksvattendirektivet jämförd med del B i bilaga I till samma direktiv avseende 107 enheter för dricksvattenförsörjning genom att denna medlemsstat inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dricksvattnet uppfyller minimikraven för parametervärdet för nitrat om 50 mg/l. För det andra
har denna medlemsstat  inte
så snart som möjligt vidtagit avhjälpande åtgärder för att återställa kvaliteten på dricksvattnet och inte heller säkerställt att deras genomdrivande prioriterades, vilket utgör ett åsidosättande av artikel 14.2. För det tredje
har Frankrike med åsidosättande av artikel 14.3 inte begränsat användningen av sådant dricksvatten som stadigvarande överskridit parametervärdet för nitrat och inte vidtagit andra nödvändiga åtgärder för att skydda människors hälsa samt inte heller informerat konsumenterna i tillräcklig omfattning.
A.      Huruvida talan i sin helhet kan tas upp till sakprövning
19.      Kommissionen har grundat sin formella underrättelse enligt artikel 258 första stycket FEUF på det andra dricksvattendirektivet, men sitt motiverade yttrande på det tredje dricksvattendirektivet, vars genomförandetid under tiden hade löpt ut. Därför är det nödvändigt att inledningsvis ex officio behandla frågan om talan kan tas upp till sakprövning.(9)
20.      De yrkanden som har framställts i kommissionens ansökan får i princip inte utvidgas till att omfatta ytterligare fördragsbrott än dem som gjorts gällande i den formella underrättelsen. Ett korrekt genomförande av det administrativa förfarandet utgör en nödvändig garanti som är föreskriven i fördraget. Det tjänar inte bara som en garanti för att skydda den berörda medlemsstatens rättigheter, utan också för att säkerställa att ett eventuellt domstolsförfarande får ett klart avgränsat tvisteföremål.(10) Kommissionen får inte desto mindre i sin ansökan yrka att det ska fastställas att sådana skyldigheter som härrör från den ursprungliga versionen av en unionsrättsakt som senare ändrats eller upphävts, och som kvarstår genom bestämmelserna i en ny unionsrättsakt, har åsidosatts.(11)
21.      Mot denna bakgrund kan det inte ifrågasättas att de första två grunderna för kommissionens talan får tas upp till sakprövning, eftersom kommissionen stödjer sin talan på sådana bestämmelser i det tredje dricksvattendirektivet som har överförts från det andra dricksvattendirektivet.
22.      Däremot kan inte tvisteföremålet utvidgas till att avse skyldigheter som följer av nya bestämmelser, vilka saknar motsvarighet i den ursprungliga versionen av rättsakten i fråga, eftersom detta skulle innebära att de väsentliga formföreskrifterna för ett korrekt genomförande av förfarandet vid fastställelse av fördragsbrott åsidosätts.(12)
23.      De bestämmelser på vilka den tredje grunden för kommissionens talan stödjer sig skiljer sig emellertid från motsvarande bestämmelser i det andra dricksvattendirektivet.
24.      Av det skälet ska de två första grunderna för kommissionens talan tas upp till sakprövning. Huruvida den tredje grunden för kommissionens talan ska tas upp till sakprövning kommer jag att närmare utreda i det följande (punkt D), i samband med prövningen av sakfrågan.
B.      Iakttagande av parametervärdet för nitrat (första grunden för kommissionens talan)
25.      Med sin första grund har kommissionen gjort gällande att parametervärdet om 50 mg/l för nitrat enligt artikel 4.1 i det tredje drickvattendirektivet och del B i bilaga I till samma direktiv har överskridits i 107 enheter för dricksvattenförsörjning, vilka har förtecknats i bilaga A.8 i ansökan.
26.      Enligt artikel 4.1 i det tredje dricksvattendirektivet jämförd med del B i bilaga I till samma direktiv är medlemsstaterna skyldiga att iaktta parametervärdet om 50 mg/l såsom den maximalt tillåtna koncentrationen av nitrat i dricksvattnet. Parterna är överens om att denna skyldighet innebär en skyldighet att faktiskt uppnå detta resultat.(13)
27.      Frankrike har medgivit fördragsbrott fullt ut vad gäller 65 av dessa enheter för dricksvattenförsörjning.
28.      I fråga om 34 andra enheter för dricksvattenförsörjning har Frankrike upplyst EU-domstolen om att det avseende dessa numera är säkerställt att parametervärdet iakttas. Medlemsstaten har emellertid inte ifrågasatt att den avgörande tidpunkten för bedömningen av kommissionens talan är den tidpunkt då den frist som medgivits i kommissionens motiverade yttrande löpte ut och situationen som rådde då(14), det vill säga den 15 april 2023. Frankrike har inte heller ifrågasatt att parametervärdet vid denna tidpunkt ännu inte iakttogs i de aktuella enheterna för dricksvattenförsörjning.
29.      Oenighet kvarstår således endast avseende frågan huruvida parametervärdet för nitrat iakttogs avseende åtta enheter för dricksvattenförsörjning. Dessa ska undersökas i det följande.
1.      Enheten för dricksvattenförsörjning i Chevregny (002000143), Aisne, Hauts-de-France
30.      185 konsumenter är anslutna till nätet för dricksvattenförsörjningsenheten i Chevregny (002000143) i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France. Enligt vad Frankrike oemotsagt har anfört är det sista konstaterade överskridandet av parametervärdet daterat till den 19 oktober 2022. De sex värden som avlästes mellan den 3 november 2022 och den 6 april 2023 och alla uppmätta värden sedan dess har legat under parametervärdet. Frankrike anser därför att den aktuella enheten för dricksvattenförsörjning har iakttagit parametervärdet den 15 april 2023.
31.      I sitt svar invände kommissionen att de mätvärden som var tillgängliga vid tidpunkten då fristen löpte ut ännu inte styrkte att parametervärdet hade iakttagits på ett varaktigt sätt. Kommissionen hänvisade härvid till en dom, enligt vilken den omständigheten att parametervärden eventuellt iakttas vid enskilda tidpunkter inte medför att den varaktiga karaktären av ett klandrat åsidosättande kan anses ha upphört helt, om senare mätningar visar att dessa värden, efter utgången av den i det motiverade yttrandet medgivna fristen, har fortsatt att överskridas.(15) Såsom Frankrike med rätta har påpekat saknas det fog för detta argument åtminstone vad gäller enheten för dricksvattenförsörjning i Chevregny, eftersom parametervärdet enligt tillgängliga uppgifter inte längre har överskridits där efter det att fristen löpt ut.
32.      Vid den muntliga förhandlingen framförde kommissionen emellertid argumentet att ett varaktigt upphörande av ett överskridande av parametervärdet för nitrat endast kan godkännas på grundval av mätvärden för ett helt år. Föroreningen av dricksvatten med nitrat beror nämligen särskilt på jordbruket och väderförhållandena.
33.      Denna argumentation är i princip övertygande och har inte ifrågasatts av Frankrike. Både vädret och jordbruket följer var sin årliga cykel, vilket kan medföra att källorna för dricksvatten uppvisar högre nitratvärden vid vissa tidpunkter. Om inte några andra bevis förebringas ska kvaliteten på dricksvattnet övervakas under minst ett år för att kunna konstatera huruvida orsaken för de förhöjda nitratvärdena verkligen har undanröjts.
34.      Denna argumentation handlar emellertid inte om överträdelsens upphörande som sådant utan om beviset för upphörandet.
35.      Även om det i dricksvattendirektivet föreskrivs en skyldighet att uppnå resultat som innebär att parametervärdena iakttas är denna skyldighet inte formulerad på ett sådant sätt att medlemsstaterna ska kunna bevisa att de har iakttagit värdena när som helst under det senaste året.
36.      Överträdelsen har emellertid upphört när en medlemsstat har undanröjt orsaken till överträdelsen, till exempel genom att använda dricksvatten från en annan, i mindre grad förorenad källa eller genom att vidta tekniska åtgärder för att avlägsna nitratet. Om dessa åtgärder är tillräckligt effektiva kommer parametervärdena framöver att kunna iakttas, och medlemsstaten har därmed uppfyllt alla sina skyldigheter.
37.      Även om en medlemsstat vid utgången av den tidsfrist som har medgivits i det motiverade yttrandet ännu inte till fullo kan bevisa att den uppfyllt sina skyldigheter så har den i fallet ovan faktiskt fullgjort sina skyldigheter. Om en ny källa har börjat användas borde det således inte vara nödvändigt för att bevisa iakttagandet av föreskrifterna att kunna redogöra för att parametern har iakttagits under en hel årscykel efter det att åtgärden vidtagits. Snarare borde det vara tillräckligt att kunna bevisa att en ny källa har använts och vilken kvalitet denna källa hade innan dess.
38.      Om det, i avsaknad av annan bevisning, är nödvändigt att visa upp mätvärden avseende ett helt efterföljande år, måste
det vara möjligt att åberopa denna bevisning i ett domstolsförfarande för att kunna bemöta vad kommissionen har gjort gällande.
39.      EU-domstolen har, i fråga om ett överskridande av parametervärdet, redan godkänt bevisning från kommissionens sida som hänfört sig till tiden efter utgången av den frist som medgivits i det motiverade yttrandet. Dessa senare överträdelser visade för det första att inte alla nödvändiga åtgärder för att åsidosättandet av parametervärdet skulle upphöra hade vidtagits vid den tidpunkt då fristen löpte ut. Och för det andra visade dessa att medlemsstaten bestående över tid hade underlåtit (”défaut persistant”) att vidta nödvändiga åtgärder för att överträdelsen skulle upphöra.(16) För att bevisa systematiska och i tiden bestående överträdelser får kommissionen lägga fram bevisning som hänför sig till tiden efter utgången av fristen.(17)
40.      Om kommissionen med hjälp av sådan bevisning emellertid kan visa att överträdelser har ägt rum måste även den berörda medlemsstaten kunna lägga fram bevisning till sitt försvar. Det följer av principen om parternas likställdhet i processen som är en nödvändig förutsättning för en rättvis rättegång, och som garanteras bland annat i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.(18) Principen syftar till att säkerställa jämvikten mellan parterna.(19) Denna princip innebär en skyldighet att ge varje part, och även medlemsstaterna och institutionerna,(20) en rimlig möjlighet att lägga fram sin sak och sin bevisning på villkor som inte ger den ena parten väsentliga nackdelar gentemot motparten.(21)
41.      Huruvida bevisning, hänförlig till tiden efter utgången av den frist som medgivits i det motiverade yttrandet, får åberopas eller inte påverkar emellertid inte den tidpunkt som är relevant för bedömningen av om ett fördragsbrott föreligger i ett förfarande enligt artikel 259 FEUF, eftersom de uppgifter som är hänförliga till efterföljande perioder endast åberopas för att styrka förhållanden som förelåg vid denna tidpunkt.
42.      I fråga om enheten för dricksvattenförsörjning i
Chevregny kan i alla fall, mot bakgrund av att parametervärdet har iakttagits där sedan den 3 november 2022, konstateras att orsaken för överskridandet av parametervärdet för nitrat var undanröjd vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet.
2.      Enheten för dricksvattenförsörjning i Wanquetin (062000861),
Pas-de-Calais, Hauts-de-France
43.      727 konsumenter är anslutna till nätet för dricksvattenförsörjningsenheten i Wanquetin (062000861)
i departementet Pas-de-Calais i regionen
Hauts-de-France. Före den 14 april 2023 låg tre på varandra följande mätvärden under parametervärdet, men den 5 juni, den 5 oktober och den 18 december 2023 överskreds parametervärdet igen.
44.      Denna enhet för dricksvattenförsörjning är därför ett exempel på ett sådant iakttagande av parametervärdet som bara varade tillfälligt, vilket av den anledningen inte kan godtas som bevisning för att Frankrike vid utgången av den tidsfrist som medgivits i det motiverade yttrandet på ett varaktigt sätt hade undanröjt orsakerna till överskridandet.
45.      Mot denna bakgrund kan konstateras att den första grunden för kommissionens talan är välgrundad i fråga om enheten för dricksvattenförsörjning i
Wanquetin.
3.      Enheten för dricksvattenförsörjning i Arconcey (021000666), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
46.      223 konsumenter är anslutna till nätet för dricksvattenförsörjningsenheten i
Arconcey (021000666) i departementet Côte-d’Or i regionen
Bourgogne-Franche-Comté. Enligt vad Frankrike har anfört är det sista konstaterade överskridandet av parametervärdet daterat till den 9 februari 2023. Mätvärdena dessförinnan låg under flera år på högst mellan 60 och 70 mg/l nitrat. Efter den 12 april 2023 har mätvärdena däremot tydligt legat under parametervärdet, oftast mellan 30 och 40 mg/l. Det kan eventuellt bero på att denna försörjningsenhet anslöts till ett annat nät för dricksvattenförsörjning i mars 2023.
47.      Mätvärdena bekräftar således att orsaken för överskridandet av parametervärdet för nitrat var undanröjd på ett varaktigt sätt i fråga om enheten för dricksvattenförsörjning i Arconcey vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet.
4.      Enheten för dricksvattenförsörjning i Charencey (021000834), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
48.      36 konsumenter är anslutna till nätet för dricksvattenförsörjningsenheten i Charencey (021000834) i departementet Côte-d’Or i regionen Bourgogne-Franche-Comté. Enligt vad Frankrike har anfört ligger mätvärdena sedan den 8 december 2022 tydligt under parametervärdet, oftast under 20 mg/l. Detta beror sannolikt på en anslutning till ett annat nät för dricksvattenförsörjning i januari 2023. Innan dess förekom ibland tydliga överskridanden.
49.      Även i detta fall, gällande enheten för dricksvattenförsörjning i Charencey, bekräftar de nyare mätvärdena att orsaken för överskridandet av parametervärdet för nitrat var undanröjd på ett varaktigt sätt vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet.
5.      Enheten för dricksvattenförsörjning i Saint-Seine-l‘Abbaye (021001229), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
50.      307 konsumenter är anslutna till nätet för dricksvattenförsörjningsenheten i Saint-Seine-l‘Abbaye (021001229) i departementet Côte-d’Or i regionen Bourgogne-Franche-Comté. Enligt vad Frankrike har anfört ligger mätvärdena sedan den 6 mars 2023 under parametervärdet och har en sjunkande tendens.
51.      De nyare mätvärdena för enheten för dricksvattenförsörjning i Saint-Seine-l‘Abbaye visar således att orsaken för överskridandet av parametervärdet även här var undanröjd på ett varaktigt sätt vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet.
6.      Enheten för dricksvattenförsörjning i Turcey (021001767), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
52.      177 konsumenter är anslutna till nätet för dricksvattenförsörjningsenheten i Turcey (021001767) i departementet Côte-d’Or i regionen
Bourgogne-Franche-Comté. Enligt vad Frankrike har anfört låg mätvärdena mellan den 2 januari och den 25 september 2023 under parametervärdet, men den 29 november 2023 överskreds parametervärdet tydligt, och detta hände igen även den 24 januari 2024. Sedan dess har mätvärdena legat under parametervärdet.
53.      De anförda överskridandena visar att orsaken för överskridandet av parametervärdet vad gäller enheten för dricksvattenförsörjning i Turcey inte var undanröjd på ett varaktigt sätt vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet.
7.      Enheten för dricksvattenförsörjning i Charmes (052001856),
Haute-Marne, Grand Est
54.      148 konsumenter är anslutna till nätet för dricksvattenförsörjningsenheten i Charmes (052001856) i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est. Det sista överskridandet av parametervärdet är daterat till den 28 oktober 2022. Sedan dess har mätvärdena legat under parametervärdet, vid det senaste mätningstillfället med sjunkande tendens.
55.      Dessa mätvärden underbygger slutsatsen att orsaken till överskridandet av parametervärdet för nitrat vad gäller enheten för dricksvattenförsörjning i Charmes var undanröjd vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet.
8.      Enheten för dricksvattenförsörjning i Fays (052000917), Haute-Marne, Grand Est
56.      65 konsumenter är anslutna till nätet för dricksvattenförsörjningsenheten i Fays (052000917) i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est. Sedan den 10 februari 2024 har parametervärdena, med undantag för den 28 augusti 2023, legat under parametervärdet, dock inte långt under det.
57.      Det anförda överskridandet och den ringa skillnaden mellan mätvärdena och parametervärdet visar att orsaken för överskridandet av parametervärdet för nitrat i fråga om enheten för dricksvattenförsörjning i Fays ännu inte var undanröjd vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet
9.      Slutsats i denna del
58.      Frankrike har således åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 4.1 i det tredje dricksvattendirektivet jämförd med del B i bilaga I till samma direktiv genom att, i fråga om de 107 enheter för dricksvattenförsörjning som förtecknas i bilaga A.8 till ansökan, med undantag för försörjningsenheterna i Chevregny, Arconcey, Charencey, Saint-Seine-l’Abbaye och Charmes, inte ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de minimikrav avseende parametervärdet för nitrat om 50 mg/l i dricksvatten iakttas.
C.      Avhjälpande åtgärder för att återställa kvaliteten på dricksvatten (andra grunden för kommissionens talan)
59.      Med sin andra grund har kommissionen gjort gällande att Frankrike, vad avser de 107 enheterna för dricksvattenförsörjning, har åsidosatt artikel 14.2 i det tredje dricksvattendirektivet.
60.      Enligt artikel 14.2 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet ska nödvändiga avhjälpande åtgärder för att återställa dricksvattnets kvalitet så snart som möjligt vidtas, om dricksvattnet inte iakttar de parametervärden som anges i del B i bilaga I. Dessutom ska genomdrivandet av dessa åtgärder prioriteras, med beaktande av bland annat i hur hög grad det ifrågavarande parametervärdet har överskridits och av den därmed förknippade potentiella faran för människors hälsa.
61.      Denna skyldighet utgör, precis som artikel 4.1 i det tredje dricksvattendirektivet jämförd med del B i bilaga I till samma direktiv, en skyldighet att uppnå ett resultat(22) som innebär att det är säkerställt att parametervärdena iakttas. Denna skyldighet är kopplad till en skyldighet att agera skyndsamt, eftersom åtgärderna enligt artikel 14.2 ska vidtas ”så snart som möjligt” och ”prioriteras”.(23)
62.      Kommissionen har gjort gällande att ett åsidosättande av denna skyldighet kan anses föreligga redan på den grunden att överskridandena avseende försörjningsenheterna varade mellan 6 och 36 år.
1.      Frågan huruvida denna grund ska tas upp till sakprövning gällande de fem enheterna för dricksvattenförsörjning avseende vilka överskridandet av parametervärdet har upphört
63.      Frankrike företräder självfallet uppfattningen att det inte föreligger ett åsidosättande av artikel 14.2 i det tredje dricksvattendirektivet i fråga om de åtta försörjningsområdena avseende vilka ett överskridande av parametervärdet för nitrat enligt Frankrikes mening inte längre har kunnat konstateras vid den relevanta tidpunkten.
64.      Detta argument ska emellertid, oberoende av den slutsats som jag har kommit fram till efter prövning av den första grunden, avfärdas. Frankrike var visserligen vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet inte längre skyldigt att vidta ytterligare avhjälpande åtgärder avseende de fem försörjningsenheterna där överträdelsen hade upphört. Detta utgör emellertid inte något hinder för EU-domstolen att göra bedömningen att Frankrike inte hade vidtagit de åtgärder som varit nödvändiga för att nå fram till det resultatet så snart som möjligt och med prioritet.
65.      Särskilt tydligt framgår detta i fallet med enheten för dricksvattenförsörjning i Chevregny. I Chevregny varade överträdelsen nämligen, i enlighet med vad kommissionen – oemotsagt av Frankrike – har gjort gällande, från år 1997 till år 2022, det vill säga i 25 år. Det är således uppenbart att denna överträdelse inte upphörde så snart som möjligt och med prioritet.
66.      Det stämmer att EU-domstolen på området för offentlig upphandling har uttalat att en fördragsbrottstalan inte kan tas upp till prövning om verkan av meddelandet om tilldelning av kontrakt eller de ifrågavarande avtalen redan har upphört vid den tidpunkt då den frist som angivits i det motiverade yttrandet löper ut.(24) Denna dom skulle kunna ge vägledning vad gäller de försörjningsenheter avseende vilka överträdelsen redan hade upphört vid den relevanta tidpunkten.(25)
67.      Jag uppfattar emellertid att anförd rättspraxis utgör ett undantag från principen att kommissionen vid talan om fördragsbrott inte behöver visa att det föreligger ett specifikt berättigat intresse av att få saken prövad.(26) Denna princip innebär inte att det inte skulle krävas ett berättigat intresse av att få saken prövad, utan endast att ett sådant intresse kan presumeras föreligga vid en talan om fördragsbrott. En sådan presumtion kan emellertid vederläggas i undantagsfall, vilket skedde i de anförda domarna på området offentlig upphandling.
68.      I förevarande mål kvarstår emellertid alltjämt ett tillräckligt stort intresse av att fastställa att Frankrike avseende samtliga 107 enheter har underlåtit att vidta avhjälpande åtgärder så snart som möjligt och med prioritet.
69.      För det första har Frankrike bestritt att en överträdelse skulle ha ägt rum vad gäller samtliga 107 försörjningsenheter. Redan av det skälet har kommissionen ett berättigat intresse av att EU-domstolen klarlägger dessa meningsskiljaktigheter, även med hänsyn till de fem enheter i vilka överträdelsen redan hade upphört.(27)
70.      För det andra föreligger i förevarande mål även ett intresse av att fastställa att en överträdelse har ägt rum av den anledningen att denna talan rör många snarlika fall, avseende vilka en sådan överträdelse alltjämt är bestående. Detta visar att det finns en viss risk för upprepning som kan motivera ett berättigat intresse av att få saken prövad.(28)
71.      För det tredje kan en fällande dom i förvarande mål avseende de fem försörjningsenheterna bli betydelsefull för Frankrike om det framöver skulle bli nödvändigt att utdöma ett vite och/eller ett schablonbelopp enligt artikel 260 andra stycket andra meningen FEUF för det fall att Frankrike inte skulle efterkomma domen i tillräcklig utsträckning. Ett sådant fastställande av fördragsbrott kan indikera att det är nödvändigt att vidta åtgärder med avskräckande verkan
för att på ett effektivt sätt förhindra att liknande överträdelser av unionsrätten upprepas i framtiden.(29) Sådana åtgärder understryker nämligen den aktuella överträdelsens allvar.
72.      Den andra grunden för kommissionens talan ska således tas upp till sakprövning beträffande samtliga de 107 enheter för dricksvattenförsörjning som anges i bilaga A.8 i ansökan.
2.      Prövning i sak av denna grund
73.      Frankrike anser i sakfrågan att man inte kommit i dröjsmål med de avhjälpande åtgärderna, eftersom överträdelserna avseende 52 försörjningsenheter varade kortare tid än tio år.
74.      Det får lämnas därhän om Frankrike härigenom indirekt erkänner åsidosättanden vad gäller de övriga enheterna, eftersom ett sådant argument inte tar hänsyn till de tidsmässiga och processuella verkningar som är särskilt föreskrivna i artikel 9 i det andra dricksvattendirektivet med avseende på avhjälpande åtgärder.
75.      Enligt artikel 9.1 i det andra dricksvattendirektivet har det varit tillåtet för medlemsstaterna att meddela föreskrifter om undantag från kravet på att iaktta de parametervärden som framgår av del B i bilaga I i upp till tre år, förutsatt att inte något av undantagen utgör en potentiell fara för människors hälsa
och att dricksvattenförsörjningen inom det berörda området i annat fall inte kan upprätthållas genom några andra rimliga medel. Ett andra undantag i upp till tre år var enligt denna bestämmelse tillåtet under förutsättning att kommissionen underrättades. Och enligt artikel 9.2 första meningen kunde en medlemsstat vid synnerliga skäl hos kommissionen begära ett tredje undantag för en period upp till högst tre år. Kommissionen skulle fatta beslut om varje sådan begäran. I artikel 9.3 föreskrevs att medlemsstaten vid ansökan om undantag skulle lämna vissa uppgifter. För undantag som avsåg kortare tid än 30 dagar föreskrevs det i artikel 9.4 ett förenklat förfarande.
76.      Dessa bestämmelser har i förevarande fall i princip varit tillämpliga, eftersom genomförandetiden för det tredje dricksvattendirektivet inte löpte ut förrän den 12 januari 2023, det vill säga kort inför det motiverade ställningstagandet av den 15 februari 2023. Enligt artikel 26.2 i det tredje direktivet fortsatte de vid denna tidpunkt utifrån det andra direktivet beviljade undantagen att gälla.
77.      För det första hade dessa anståndsfrister endast kunnat tillämpas om Frankrike hade ansökt om dessa. Frankrike har i förevarande mål emellertid inte ens gjort gällande att några undantag förelegat. Utan tillämpning av en undantagsregel är det emellertid uteslutet att, i fråga om dröjsmål som har varat under flera års tid och utan upplysningar om redan genomförda åtgärder, godta att avhjälpande åtgärder genomfördes så snart som möjligt och med prioritet.
78.      För det andra visar dessa undantagsbestämmelser att orsakerna till en överträdelse enligt lagstiftarens mening i regel ska ha varit undanröjda inom förloppet av tre år. En tidsfrist om ytterligare tre år förutsatte att kommissionen underrättades. På så sätt kunde kommissionen utöva kontroll över huruvida förutsättningarna för ett undantag förelåg. Kommissionen hade kunnat tvinga fram ett iakttagande av dessa kriterier genom att föra talan om fördragsbrott. För att beviljas en ytterligare tidsfrist om tre år krävdes synnerliga skäl, vilka kommissionen skulle godkänna genom beslut.
79.      För det tredje är det tveksamt om förutsättningarna för undantaget kan anses vara uppfyllda vid ett överskridande av parametervärdet för nitrat. Frankrike medger nämligen att ett överskridande av parametervärdet för nitrat innebär en fara för hälsan av både spädbarn, som är under sex månader gamla, och gravida. Följaktligen innebär överskridandet en potentiell fara för människors hälsa. Detta kan i sin tur betyda att denna typ av överträdelse ska avhjälpas inom en betydligt kortare tid än tre år.
80.      Mot denna bakgrund finns det inte heller fog för Frankrikes argument om att det förelegat ett utrymme för skönsmässig bedömning. Ett sådant utrymme skulle följa av att det enligt artikel 14.2 i det tredje dricksvattendirektivet bland annat ska beaktas i hur hög grad det ifrågavarande parametervärdet har överskridits och den därmed förknippade potentiella faran för människors hälsa om avhjälpande åtgärder prioriteras. Detta utrymme för skönsmässig bedömning kan emellertid inte väsentligt förlänga tidsperioden för att vidta avhjälpande åtgärder och får inte användas för att kringgå en tillämpning av undantagsbestämmelserna enligt artikel 9 i det andra dricksvattendirektivet.
81.      Det kan även tilläggas att överträdelsernas varaktighet i många fall inte förefaller stå i samband med en bedömning av deras omfattning eller de berörda försörjningsenheternas kapacitet. Det stämmer att det oftast handlar om mycket små enheter med några hundratals eller till och med färre konsumenter. För sådana små enheter kan ett undanröjande av överträdelsen utgöra en betydande ekonomisk belastning, särskilt om kostnaderna ska övervältras på de få konsumenter som berörs. Men det är just i många av de större enheterna, där tusen eller till och med flera tusen människor är berörda, som överträdelserna redan har varat särskilt länge. Ett exempel är den största enheten i Berck-sur-Mer (062000460), departementet Pas-de-Calais, regionen Hauts de France med 20 611 konsumenter, där parametervärdet har överskridits i 26 år. I bilaga A.8 till ansökan finns ytterligare åtta enheter med fler än tusen konsumenter, avseende vilka överträdelserna har bestått i över 20 år.(30) Det framstår inte som om det har skett vare sig en prioritering eller en omfattande intresseavvägning.
82.      Följaktligen har Frankrike åsidosatt artikel 14.2 första meningen i det tredje dricksvattendirektivet genom att inte ha vidtagit avhjälpande åtgärder så snart som möjligt vad avser de 107 enheterna för dricksvattenförsörjning som förtecknas i bilaga A.8 till ansökan för att återställa dricksvattnets kvalitet och genom att inte ha säkerställt att genomdrivandet av dessa åtgärder prioriteras, med beaktande av bland annat i hur hög grad det ifrågavarande parametervärdet har överskridits och av den därmed förknippade potentiella faran för människors hälsa.
D.      Övriga avhjälpande åtgärder som är nödvändiga för att skydda människors hälsa (tredje grunden för kommissionens talan)
83.      Med sin tredje grund för talan har kommissionen gjort gällande att Frankrike inte har begränsat användningen av det dricksvatten som varaktigt överskridit parametervärdet för nitrat, inte har vidtagit andra nödvändiga åtgärder för att skydda människors hälsa och inte har informerat konsumenterna i tillräcklig omfattning.
84.      Denna grund för kommissionens talan avser, till skillnad från de andra två grunderna, visserligen inte uttryckligen samtliga 107 enheter för dricksvattenförsörjning som omfattas av det förevarande målets prövning, men det framgår av hur kommissionen har utvecklat sin talan att kommissionen ändå anser att denna grund avser samtliga enheter.
85.      Frankrike är även i fråga om denna grund av uppfattningen att det inte längre föreligger ett åsidosättande i fråga om de enheter avseende vilka en överträdelse inte kunde konstateras vid utgången av den tidsfrist som hade medgivits i det motiverade yttrandet. Det argumentet ska avfärdas även i detta sammanhang på grundval av de redan ovan beskrivna skälen.(31)
86.      Inledningsvis ska klargöras, i vilken mån kommissionens utveckling av talan avseende denna grund ska prövas i sak, och därefter ska den prövas i sak.
1.      Frågan huruvida denna grund ska tas upp till sakprövning
87.      Det är osäkert huruvida denna grund kan tas upp till sakprövning,
på grund av skillnaderna mellan det andra och det tredje dricksvattendirektivet, med hänsyn till att kommissionen när den inledde det administrativa förfarandet med den formella underrättelsen alltjämt åberopade det andra dricksvattendirektivet, medan kommissionen sedan, i det motiverade yttrandet och särskilt i ansökan, åberopade det tredje dricksvattendirektivet.
88.      Vid talan om fördragsbrott, som kommissionen har inlett på grundval av den ursprungliga versionen av en senare ändrad eller upphävd unionsrättsakt och som kommissionen fortsätter att föra, dock med åberopande av en ny unionsrättsakt, är det nämligen endast möjligt för kommissionen att – som redan beskrivits ovan(32) – stödja sig på sådana bestämmelser som har överförts till den nya unionsrättsakten.
89.      Det är av betydelse för bedömningen av huruvida kommissionens talan ska tas upp till sakprövning att artikel 14.3 andra stycket (se avsnitt a nedan) och artikel 14.4 (se avsnitt c nedan) i det tredje dricksvattendirektivet inte fanns med i det andra direktivet. Dessutom ska en subtil ändring av artikel 14.3 första stycket kommenteras (se avsnitt b nedan).
a)      Artikel 14.3 andra stycket i det tredje dricksvattendirektivet
90.      Kommissionen stödjer sin tredje grund för talan uttryckligen på båda styckena i artikel 14.3 i det tredje dricksvattendirektivet. Enligt det första stycket i denna bestämmelse ska medlemsstaterna – oberoende av om ett bristande iakttagande av parametervärdena har förelegat –
säkerställa att all dricksvattenförsörjning som utgör en potentiell fara för människors hälsa förbjuds eller att användningen av sådant vatten begränsas och att andra avhjälpande åtgärder vidtas som är nödvändiga för att skydda människors hälsa. I det andra stycket föreskrivs att medlemsstaterna ska betrakta varje bristande iakttagande av de minimikrav för parametervärden som anges i delarna A och B i bilaga I som en potentiell fara för människors hälsa, utom i fall då den behöriga myndigheten anser det förhållandet att parametervärdet inte iakttas vara av ringa betydelse.
91.      Men endast för det första stycket fanns (till övervägande del(33)) en motsvarighet i det andra dricksvattendirektivet, nämligen i artikel 8.3, som kommissionen har åberopat i den formella underrättelsen genom vilken det administrativa förfarandet inleddes.
92.      För presumtionen i artikel 14.3 andra stycket i det tredje dricksvattendirektivet som innebär att varje bristande iakttagande av minimikrav för parametervärden ska betraktas som en potentiell fara för människors hälsa finns det däremot inte någon motsvarighet i den relevanta bestämmelsen i det andra dricksvattendirektivet. I skäl 27 i det andra direktivet uttalas det tvärtom att den berörda medlemsstaten – om en indikatorparameter inte iakttas – ska undersöka om detta innebär en risk för människors hälsa.
93.      Kommissionen kan således i det aktuella målet inte stödja sin talan på en presumtion om att varje bristande iakttagande av minimikrav för parametervärden ska betraktas som en potentiell fara för människors hälsa. Detta argument ska således inte prövas i sak.
94.      Å andra sidan finns det inte några hinder för Frankrike att göra gällande att en potentiell fara för människors hälsa kan anses vara utesluten enligt artikel 14.3 andra stycket i det tredje dricksvattendirektivet om den behöriga myndigheten anser det förhållandet att parametervärdet inte iakttas vara av ringa betydelse. Detta numera redan vedertagna motargument kan inte tas ifrån Frankrike endast av det skälet att kommissionen avsände sin formella underrättelse för tidigt. Det utrymme för skönsmässig bedömning som på så sätt öppnats torde emellertid inte sträcka sig längre än att medlemsstaten enligt skäl 27 i det andra direktivet har befogenhet att pröva [huruvida överträdelsen var av ringa betydelse].
b)      Handlingsalternativ enligt artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet
95.      Trots att artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet ytligt betraktat redan hade en motsvarighet i artikel 8.3 i det andra direktivet uppkommer, med anledning av dess tillämpning, ett problem i samband med frågan huruvida talan i denna del kan tas upp till sakprövning. Båda bestämmelserna överensstämmer i stora delar i själva verket endast i den tyska och den grekiska versionen, medan alla övriga språkversioner av artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet förändrades subtilt i förhållande till artikel 8.3 första meningen i det andra direktivet. Kommissionen stödjer sin talan, åtminstone underförstått, på denna ändrade version.
96.      I artikel 8.3 första meningen i det andra direktivet föreskrevs vid potentiella faror för människors hälsa tre handlingsalternativ. Som ett första handlingsalternativ nämns ett förbud att
tillhandahålla dricksvatten, som ett andra alternativ nämns en begränsning av dess användning, och som ett tredje alternativ ett vidtagande av sådana övriga åtgärder som är nödvändiga för att skydda människors hälsa. Alla tre handlingsalternativ knöts både i den tyska och i den grekiska versionen av artikel 14.3 första stycket i det tredje direktivet ihop med ”eller”. De behöriga organen kunde således välja ett av dessa tre alternativ.
97.      I alla andra språkversioner av artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet föreskrivs emellertid att (antingen) tillhandahållandet ska förbjudas eller användningen begränsas och (dessutom) att övriga nödvändiga åtgärder ska vidtas. Handlingsutrymmet reduceras således från tre till två alternativ, närmare bestämt ett förbud och en begränsning, och därutöver kan det bli nödvändigt att vidta ytterligare åtgärder.
98.      Denna ändring från ”eller” till ”och” hittas redan i kommissionens förslag, där den även har markerats, men inte kommenterats.(34) Ändringen överfördes emellertid inte till den tyska och den grekiska versionen av förslaget.
99.      Visserligen talar särskilt artikel 14.5 i det tredje dricksvattendirektivet för tolkningen – och detta oberoende av skillnaderna mellan språkversionerna – att unionslagstiftaren även fortsättningsvis ville ge medlemsstaterna en möjlighet att välja mellan alla tre handlingsalternativ. Det är emellertid i slutändan inte nödvändigt att ta ställning till denna fråga i förevarande mål, eftersom kommissionen även på denna punkt kan stödja sin talan på den nya regleringen endast i den utsträckning som den upprepar innehållet i den tidigare regleringen.
100. Det är skälet till att kommissionens argument i förevarande mål, som innebär att Frankrike vid en potentiell fara för människors hälsa borde ha valt mellan ett förbud att tillhandahålla dricksvatten och en begränsning av dess användning, inte kan tas upp till sakprövning. Frankrike kan tvärtom göra gällande att de behöriga organen i princip kunde välja mellan alla tre handlingsalternativ.
c)      Artikel 14.4 i det tredje dricksvattendirektivet
101. Det råder även tvivel om huruvida kommissionens argumentation avseende ett förtydligande av informationsskyldigheten vid ett överskridande av parametervärdet för nitrat kan tas upp till sakprövning i och med att kommissionen åberopar artikel 14.4 i det tredje dricksvattendirektivet, där denna skyldighet regleras på ett relativt detaljerat sätt. I det andra direktivet föreskrevs det däremot i artikel 8.3 andra meningen endast att konsumenterna i de fall som numera regleras i artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet omedelbart ska informeras och ges de råd som är nödvändiga. Dessutom föreskrevs det i artikel 8.7 att konsumenterna ska underrättas när åtgärder vidtas för att avhjälpa brister, utom i fall då de behöriga myndigheterna anser det förhållandet att parametervärdet inte iakttas vara av ringa betydelse.
102. I artikel 14.4 i det tredje dricksvattendirektivet kvarstår den skyldighet, vilken formuleras i artikel 8.3 andra meningen och 8.7 i det andra dricksvattendirektivet, som innebär att konsumenterna vid ett sådant överskridande av parametervärdet som utgör en potentiell fara för människors hälsa ska erhålla nödvändig information och rådgivning samt underrättas om vidtagna avhjälpande åtgärder.
103. Medlemsstaterna förfogade emellertid vid bestämmandet av i vilken omfattning de skulle lämna information och rådgivning enligt artikel 8.3 andra meningen i det andra dricksvattendirektivet över ett större utrymme för skönsmässig bedömning än enligt artikel 14.4 i det tredje dricksvattendirektivet. Detta större utrymme för bedömning ska beaktas vid bedömningen i förevarande mål av huruvida Frankrike har iakttagit sin informationsskyldighet.
104. Dessutom kan kommissionen inte kräva att Frankrike lämnar information och rådgivning i större
omfattning än vad som är nödvändigt enligt artikel 14.4 i det tredje direktivet, även om det i det enskilda fallet föreföll nödvändigt att lämna ytterligare information och rådgivning enligt artikel 8.3 andra meningen i det andra direktivet. Frankrike omfattades nämligen vid den relevanta tidpunkten, och omfattas alltjämt, av kraven i artikel 14.4.(35)
d)      Slutsats i denna del
105. Kommissionens talan avseende den tredje grunden kan således inte tas upp till sakprövning i den mån kommissionen har åberopat de – i förhållande till artikel 8.3 i det andra dricksvattendirektivet – ändrade bestämmelserna i artikel 14.3 och 14.4 i det tredje dricksvattendirektivet. Det gäller presumtionen enligt artikel 14.4 andra stycket i det tredje direktivet om att ett överskridande av parametervärdet för nitrat utgör en potentiell fara för människors hälsa, ändringen i artikel 14.3 första stycket i fråga om olika handlingsalternativ och preciseringen av informationsskyldigheten enligt artikel 14.4.
2.      Prövning i sak av denna grund – med beaktande av artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet
106. För att vinna bifall avseende sin tredje grund för talan – det vill säga för att EU-domstolen ska fastställa att artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet har åsidosatts – ska kommissionen således i ett första steg visa att överskridandet av parametervärdet utgör en potentiell fara för människors hälsa. Först när detta har skett kan en bedömning göras av huruvida Frankrike har vidtagit de nödvändiga avhjälpande åtgärderna.
a)      Potentiell fara för människors hälsa
107. Även om kommissionen inte får tillämpa presumtionen om att det föreligger en potentiell fara för människors hälsa enligt artikel 14.3 andra stycket i det tredje dricksvattendirektivet är frågan tämligen oproblematisk vad avser förevarande mål.
108. Frankrike erkänner nämligen att ett överskridande av parametervärdet för nitrat utgör en hälsofara för gravida och spädbarn som ännu inte har fyllt sex månader. Detta innebär att det finns en potentiell fara för människors hälsa.
109. Parterna är emellertid oense i frågan huruvida det föreligger ytterligare potentiella faror för människors hälsa. Kommissionen har i detta avseende gjort gällande att det råder en försiktighetsprincip. Utan en precisering av detta argument kan denna princip emellertid inte tjäna som en presumtionsregel för potentiella faror.
110. En sådan precisering har kommissionen angivit när den hänvisat till risken för cancersjukdomar. Denna risk nämns av WHO i ett dokument som båda parterna har åberopat.(36) Och även franska Anses(37) har i en rapport, vilken Frankrike har ingivit i målet, kommit fram till att det föreligger ett positivt samband mellan nitratföroreningar i dricksvatten och en risk för tarmcancer men även ett samband med äggstocks- och njurcancer.(38) Detta motsäger således vad Frankrike anfört om att det finns någon risk för cancersjukdom som skulle kunna utgöra en potentiell fara för människors hälsa, varför Frankrikes argument härom inte kan godtas. Riskerna för cancersjukdom utgör tvärtom ytterligare en potentiell risk för människors hälsa.
b)      Avhjälpande åtgärder
111. I nästa steg uppkommer frågan huruvida Frankrike har vidtagit sådana avhjälpande åtgärder som enligt artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet har varit nödvändiga med hänsyn till den potentiella hälsofaran för gravida och spädbarn under sex månaders ålder och på grund av risken för cancersjukdom.
112. Frankrike kan, vilket det redan redogjorts för, i förevarande mål i princip inte klandras för att de behöriga organen har gjort ett val mellan de tre i artikel 8.3 i det andra dricksvattendirektivet föreskrivna typerna av avhjälpande åtgärder. Dessa består i första hand av ett förbud att tillhandahålla dricksvattnet, i andra hand av en begränsning av dess användning och i tredje hand av övriga nödvändiga åtgärder.
113. Kommissionen anser att det, på grund av den potentiella faran för människors hälsa, borde ha beslutats om begränsningar eller till och med förbud avseende samtliga enheter för dricksvattenförsörjning som berörs av överträdelserna.
114. Det förefaller emellertid uteslutet att förorening av kranvattnet med nitrat kan motivera ett förbud att tillhandahålla kranvatten i de aktuella fallen. Såsom Frankrike med rätta har påpekat ska dricksvatten tillhandahållas redan av det skälet att försörjning med vatten – trots föroreningar med nitrat – i andra syften än näringsintag utgör ett nödvändigt och ofarligt tillhandahållande, till exempel med avseende på personlig hygien, städning och bevattning av trädgårdar.
115. Det kan emellertid tänkas att vattnets användning som dricksvatten ska begränsas. Det kan betvivlas om en sådan begränsning är effektiv, eftersom den inte förefaller praktiskt genomförbar vad gäller privata hushåll. En kontroll av en sådan begränsning i restauranger och matsalar verkar emellertid inte omöjlig. Dessutom skulle ett sådant myndighetsbeslut ge den potentiella faran för människors hälsa ett starkare eftertryck än blotta hänvisningar till att en fara föreligger. Av det följer att en begränsning av vattnets användning som dricksvatten åtminstone är ett alternativ som borde övervägas.
116. Det viktigaste alternativet till en begränsning av användningen är att endast informera konsumenterna. Det är inte obligatoriskt att denna information ska uppfylla kraven i artikel 14.4 i det tredje dricksvattendirektivet. Vissa upplysningar verkar emellertid oumbärliga och ska lämnas i samband med informationen om en begränsning av användningen.
117. Detta gäller särskilt för överskridandet av parametervärdet som sådant och de möjliga faror för människors hälsa som detta innebär. Båda upplysningarna är absolut nödvändiga för att konsumenterna ska kunna reagera på ett lämpligt sätt.
118. Dessutom var medlemsstaterna redan enligt artikel 8.3 andra meningen i det andra dricksvattendirektivet skyldiga att ge ”råd”. De var förpliktade att åtminstone ge konsumenterna rekommendationer om hur de ska hantera det förorenade kranvattnet i ljuset av dess potentiella faror.
119. I artikel 8.7 i det andra direktivet krävs det dessutom att konsumenterna ska underrättas om vidtagna avhjälpande åtgärder, såvida de behöriga myndigheterna inte betraktar åsidosättandet av parametervärdena som ringa. Eftersom Frankrike åtminstone har erkänt att ett överskridande av parametervärdet för nitrat är en potentiell hälsofara för gravida och spädbarn under sex månaders ålder, skulle det te sig motsägelsefullt om de behöriga myndigheterna hade betraktat överträdelsen som ringa. Därför borde information om avhjälpande åtgärder ha lämnats.
120. Ytterligare en åtgärd som åtminstone bör övervägas är att tillhandahålla en alternativ försörjning med rent vatten. Det lär i detta avseende vara praktiskt genomförbart att tillhandahålla vatten i flaskor. Ett sådant tillhandahållande kan de berörda visserligen tänkas ha nytta av, och det skulle kunna bidra till att en begränsning faktiskt också hörsammas, men vanligtvis får det anses att konsumenter klarar av att förse sig själva med flaskvatten i samband med de vanliga matinköpen. Samtidigt finns det en farhåga om att de besvär som ett sådant
tillhandahållande innebär inte är proportionerliga i förhållande till dess fördelar, framför allt vad avser de mindre försörjningsenheterna. Därför förefaller en alternativ försörjning med rent vatten vid ett överskridande av parametervärdet för nitrat i princip inte obligatorisk ur en unionsrättslig synvinkel. I det enskilda fallet kan det te sig annorlunda på grund av speciella ekonomiska behov eller en inskränkt mobilitet, men det argumentet behöver i så fall utvecklas innan en skyldighet kan uppkomma i detta avseende.
121. Det ankommer på de behöriga myndigheterna eller andra relevanta organ att besluta om vilka åtgärder som ska vidtas beslutar enligt artikel 14.5 (artikel 8.4 i det andra dricksvattendirektivet). Dessa ska välja mellan att begränsa användningen av det förorenade kranvattnet och att endast informera konsumenterna. Härvid ska även de risker för människors hälsa beaktas som skulle bli följden av att användningen av dricksvatten begränsas.
122. Kommissionen hade följaktligen behövt undersöka varför de behöriga myndigheterna eller andra relevanta organ har avstått från begränsningar eller lämnandet av viss information, och visa varför deras bedömning inte var riktig.
123. Kommissionen har åberopat de uppgifter som Frankrike har lämnat i de tabeller som finns i bilagan till svaret på den formella underrättelsen,(39) där de vidtagna åtgärderna räknas upp på ett detaljerat sätt för varje dricksvattenförsörjningsenhet. Kommissionen har rent allmänt hävdat att det i denna information inte tas hänsyn till den potentiella fara som ett överskridande av parametervärdet för nitrat utgör. Information till befolkningen ska nämligen innehålla kommentarer beträffande den aktuella överträdelsens potentiella verkningar för människors hälsa.
124. Det framgår emellertid av tabellerna i bilagan till svaret på den formella underrättelsen att användning av dricksvatten
som näringsintag har förbjudits för gravida och spädbarn i nästan alla berörda enheter för dricksvattenförsörjning, eller att gravida och spädbarn åtminstone rekommenderats att avstå från intag av detta vatten.
125. Enligt uppgifterna i dessa tabeller var det endast i tre enheter, som även nämnts i bilaga A.8 i ansökan, där dessa grupper inte varnades. Det är fråga om Cohons (052001829), Charmes (052001856) och Fays (052000917 [5200106 i bilaga A.8 till ansökan]). Samtliga är belägna i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est.
126. Svaret på frågan huruvida begränsningarna och informationen med avseende på riskerna för gravida och spädbarn har varit tillräckliga i de övriga fallen kräver bedömningar i de enskilda fallen som kommissionen emellertid inte har gjort.
127. Det föreligger emellertid inte några uppgifter om att de franska myndigheterna överhuvudtaget har nämnt cancerrisker för konsumenterna eller att de ens har behandlat frågan. Inte heller i förevarande mål har Frankrike uttalat något konkret om detta. Det måste därför antas att de behöriga myndigheterna inte har vidtagit de åtgärder som har varit nödvändiga med hänsyn till faror för människors hälsa.
128. Frankrike har således åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 14.3 första stycket i det tredje dricksvattendirektivet genom att inte ha meddelat
nödvändiga varningar eller råd avseende den potentiella hälsofaran för gravida och spädbarn i försörjningsenheterna Cohons, Charmes och Fays och i fråga om den cancerrisk som rör samtliga konsumenter i alla de försörjningsenheter som förtecknas i bilaga A.8 till ansökan.
129. Talan kan inte vinna bifall såvitt avser övriga delar av denna grund.
V.      Rättegångskostnader
130. Enligt artikel 138.3 i rättegångsreglerna ska, om parterna ömsom tappar målet på en eller flera punkter, vardera parten bära sina rättegångskostnader.
VI.    Förslag till avgörande
131. Jag föreslår därför att domstolen meddelar
följande dom:
1)      Republiken Frankrike har åsidosatt sina skyldigheter
a)      enligt artikel 4.1 i direktiv (EU) 2020/2184 om kvaliteten på dricksvatten och del B i bilaga 1 till detta direktiv genom att i de 107 enheter för dricksvattenförsörjning som förtecknas i bilaga A.8 till ansökan, med undantag för försörjningsenheterna
Chevregny, Arconcey, Charencey, Saint-Seine-l’Abbaye och
Charmes, inte ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att minimikraven för parametervärdet för nitrat om 50 mg/l i dricksvatten iakttas, och
b)      enligt artikel 14.2 i direktiv 2020/2084 genom att, vad avser de 107 enheter för dricksvattenförsörjning som förtecknas i bilaga A.8 till ansökan, inte så snart som möjligt ha vidtagit avhjälpande åtgärder för att återställa dricksvattnets kvalitet och inte ha säkerställt att de avhjälpande åtgärdernas genomförande prioriterats med beaktande av bland annat i hur hög grad det ifrågavarande parametervärdet har överskridits och den därmed förknippade potentiella faran för människors hälsa, samt
c)      enligt artikel 14.3 första stycket i direktiv 2020/2084 genom att inte ha meddelat nödvändiga varningar eller råd dels beträffande försörjningsenheterna Cohons, Charmes och Fays vad avser den potentiella hälsofaran för gravida och spädbarn, dels beträffande alla försörjningsenheter som förtecknas i bilaga A.8 till ansökan vad avser den cancerrisk som föreligger för samtliga konsumenter.
2)      Talan ogillas i övrigt.
3)      Europeiska kommissionen och Republiken Frankrike ska bära sina rättegångskostnader.
1      Originalspråk: tyska.
2      Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2020/2184 av den 16 december 2020 om kvaliteten på dricksvatten (EUT L 455, 2020, s. 1).
3      Rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten (EGT L 229, 1980, s. 11).
4      WHO, History of Guideline Development, Nitrate and nitrite.
5      WHO, Nitrate and Nitrite in Drinking-water, 2016 (WHO/FWC/WSH/16.52, s. 1).
6      WHO, Nitrate and Nitrite in Drinking-water, 2016 (WHO/FWC/WSH/16.52, s. 11 och följande sidor).
7      Rådets direktiv 98/83/EG av den 3 november 1998 om kvaliteten på dricksvatten, EGT L 330, 1998, s.32.
8      Artikel 4.1 b och artikel 5.1 i det första dricksvattendirektivet samt del C i bilaga I, rad 20, till det första dricksvattendirektivet, artikel 4.1 b och artikel 5.1 i det andra dricksvattendirektivet samt del B i bilaga I till det andra dricksvattendirektivet och artikel 4.1 b och artikel 5.1 i det tredje dricksvattendirektivet samt del B i bilaga I i det tredje dricksvattendirektivet.
9      Se EU-domstolens dom av den 24 maj 2011, kommissionen/Portugal (C‑52/08, EU:C:2011:337, punkt 39).
10      EU-domstolens dom av den 9 november 1999, kommissionen/Italien (C‑365/97, EU:C:1999:544, punkterna 35 och 36).
11      EU-domstolens domar av den 9 november 1999, kommissionen/Italien (C‑365/97, EU:C:1999:544, punkt 36), och av den 24 maj 2011, kommissionen/Portugal (C‑52/08, EU:C:2011:337, punkt 42).
12      EU-domstolens domar av den 10 september 2009, kommissionen/Grekland (C‑416/07, EU:C:2009:528, punkt 28), av den 24 maj 2011, kommission/Portugal (C‑52/08, EU:C:2011:337, punkt 42), och av den 14 maj 2020, kommissionen/Förenade kungariket (Mervärdesskatt – Tillämpliga bestämmelser för terminsmarknader) (C‑276/19, ej publicerad, EU:C:2020:368, punkt 39).
13      Se avseende de tidigare gällande dricksvattendirektiven EU-domstolens domar av den 14 november 2002, kommissionen/Irland (C‑316/00, EU:C:2002:657, punkt 37), och av den 25 januari 2024, kommissionen/Irland (Trihalometaner i dricksvattnet) (C‑481/22, EU:C:2024:85, punkt 65).
14      EU-domstolens domar av den 7 september 2023, kommissionen/Italien (Gränsvärden för arsenik och fluorider) (C‑197/22, EU:C:2023:642, punkt 51), och av den 25 januari 2024, kommissionen/Irland (Trihalometaner i dricksvattnet) (C‑481/22, EU:C:2024:85, punkt 43).
15      EU-domstolens dom av den 7 september 2023, kommissionen/Italien (Gränsvärden för arsenik och fluorider) (C‑197/22, EU:C:2023:642, punkt 65).
16      EU-domstolens domar av den 22 juni 2022, kommissionen/Slovakien (Skydd av tjäder) (C‑661/20, EU:C:2022:496, punkterna 94–97), av den 7 september 2023, kommissionen/Italien (Gränsvärdena för arsenik och fluorider)
(C‑197/22, EU:C:2023:642, punkt 55), och av den 25 januari 2024, kommissionen/Irland (Trihalometaner i dricksvattnet) (C‑481/22, EU:C:2024:85, punkt 81).
17      EU-domstolens domar av den 26 april 2005, kommissionen/Irland (C‑494/01, EU:C:2005:250, punkt 37), och av den 5 april 2017, kommissionen/Bulgarien (C‑488/15, EU:C:2017:267, punkt 42).
18      EU-domstolens dom av den 12 juli 2022, Nord Stream 2/parlamentet och rådet (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, punkt 128).
19      Se EU-domstolens domar av den 26 juni 2007, Ordre des barreaux francophones et germanophone m.fl. (C‑305/05, EU:C:2007:383, punkt 31), och av den 28 juli 2016, Conseil des ministres (C‑543/14, EU:C:2016:605, punkt 40).
20      Se, för ett motsvarande synsätt, dom av den 2 december 2009, kommissionen/Irland m.fl. (C‑89/08 P, EU:C:2009:742, punkt 53), dom av den 21 september 2010, Sverige m.fl./API och
kommissionen (C‑514/07 P, C‑528/07 P och
C‑532/07 P, EU:C:2010:541, punkt 89), och dom av den 10 september 2020, Rumänien/kommissionen (C‑498/19 P, EU:C:2020:686, punkt 75).
21      Se EU-domstolens domar av den 28 juli 2016, Conseil des ministres (C‑543/14, EU:C:2016:605, punkt 40), och av den 16 maj 2017, Berlioz Investment Fund (C‑682/15, EU:C:2017:373, punkt 96), samt av den 12 juli 2022, Nord Stream 2/parlamentet och rådet (C‑348/20 P, EU:C:2022:548, punkt 128).
22      EU-domstolens dom av den 7 september 2023, kommissionen/Italien (Gränsvärden för arsenik och fluorider) (C‑197/22, EU:C:2023:642, punkt 95).
23      EU-domstolens domar av den 7 september 2023, kommissionen/Italien (Gränsvärden för arsenik och fluorider) (C‑197/22, EU:C:2023:642, punkt 96), och av den 25 januari 2024, kommissionen/Irland (Trihalometaner i dricksvattnet) (C‑481/22, EU:C:2024:85, punkt 108).
24      EU-domstolens domar av den 31 mars 1992, kommissionen/Italien (C‑362/90, EU:C:1992:158, punkterna 11 och 13), och av den 11 oktober 2007, kommissionen/Grekland(C‑237/05, EU:C:2007:592, punkt 29).
25      Se punkt 58 ovan.
26      EU-domstolens domar av den 4 april 1974, kommissionen/Frankrike (167/73, EU:C:1974:35, punkt 15), av den 10 april 2003, kommissionen/Tyskland (C‑20/01 och
C‑28/01, EU:C:2003:220, punkt 29), och av den 18 november 2020, kommissionen/Tyskland (Återbetalning av mervärdesskatt – Fakturor) (C‑371/19, ej publicerad, EU:C:2020:936, punkt 45).
27      Se EU-domstolens dom av den 10 mars 1987, kommissionen/Italien (199/85, EU:C:1987:115, punkterna 8 och 9).
28      EU-domstolens domar av den 6 mars 1979, Simmenthal/kommissionen (92/78, EU:C:1979:53, punkt 32), av den 7 juni 2007, Wunenburger/kommissionen (C‑362/05 P, EU:C:2007:322, punkt 50), och av den 6 september 2018, Bank Mellat/rådet (C‑430/16 P, EU:C:2018:668, punkt 64).
29      Se EU-domstolens domar av den 9 december 2008, kommissionen/Frankrike (C‑121/07, EU:C:2008:695, punkt 69), av den 17 november 2011, kommissionen/Italien (C‑496/09, EU:C:2011:740, punkt 89),
och av den 27 mars 2025, kommissionen/Italien (Rening av avloppsvatten från tätbebyggelse) (C‑515/23, EU:C:2025:209, punkt 93).
30      Verton (062000461), Pas-de-Calais, Hauts-de-France: 1947 konsumenter, 26 år, Wavignies (060001115), Oise, Hauts-de-France: 1200 konsumenter, 25 år, CCSSOM Secteur Villiers Conflans (051001447), Marne, Grand Est: 1861 konsumenter, 36 år, Pars-lès-Romilly-Gélannes Reseau (010000235), Aube, Grand Est: 3122 konsumenter, 15 år, Marigny-Saint-Flavy Reseau (010000239), Aube, Grand Est: 4032 konsumenter, 25 år, Villiers-Saint-Georges (077001446), Seine-et-Marne, Île-de-France: 1214 konsumenter, 28 år, Méréville (091000168), Essonne, Île-de-France: 3271 konsumenter, 21 år, Argent-sur-Sauldre (018000133), Cher, Centre-Val de Loire: 2285 konsumenter, 25 år, och
Dammarie (028000808), Eure-et-Loir, Centre-Val de Loire: 1551 konsumenter, 24 år.
31      Se punkterna IV.C.1–70 ovan.
32      Se punkt 20 ovan.
33      Se punkt 95 och följande punkter nedan.
34      Artikel 12 i Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om kvaliteten på dricksvatten (omarbetning), COM(2017)753 final.
35      Se punkt 94 ovan.
36      Se punkt 3 ovan.
37      Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (nationell myndighet för livsmedelsäkerhet, miljö och arbete).
38      Évaluation des risques liés à la consommation de nitrates et nitrites (juli 2022), s. 194.
39      I bilaga A.2 till ansökan finns flera bilagor som innehåller svar på den formella underrättelsen. I bilaga 2, s. 138–152, räknas hälsomyndigheternas åtgärder upp, i bilaga 3, s. 153–169, beskrivs den information och rådgivning som lämnats.