62020CJ0352_RES
Mål C-352/20
HOLD Alapkezelő Befektetési Alapkezelő Zrt.
mot
Magyar Nemzeti Bank
(begäran om förhandsavgörande från Kúria)
Domstolens dom (första avdelningen) av den 1 augusti 2022
”Begäran om förhandsavgörande – Tillnärmning av lagstiftning – Direktiv 2009/65/EG – Företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) – Direktiv 2011/61/EU – Alternativa investeringsfonder – Ersättningspolicy och ersättningspraxis som gäller för ledande personer i ett förvaltningsbolag för fondföretag eller i ett bolag som förvaltar alternativa investeringsfonder – Utdelning som lämnats till vissa personer som ingår i företagsledningen – Begreppet ’ersättning’ – Artikel 17.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Rätt till egendom”
Etableringsfrihet – Bolag – Företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) – Alternativa investeringsfonder – Ersättningspolicy och ersättningspraxis i ett förvaltningsbolag för fondföretag eller i ett bolag som förvaltar alternativa investeringsfonder – Materiellt tillämpningsområde – Utdelning som lämnats till vissa personer som ingår i företagsledningen i ett förvaltningsbolag för fondföretag eller i ett bolag som förvaltar alternativa investeringsfonder – Omfattas – Villkor
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65, artiklarna 14a.1 och 14a.2, 14b.1 r och 14b.3, 2011/61, artikel 13.1 samt bilaga II, punkterna 1 r och 2, och 2014/91, skäl 7)
(se punkterna 43–52, 54, 59–67 och 83 samt domslutet)
Grundläggande rättigheter – Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Rätt till egendom – Reglering av nyttjandet av egendom – Företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) – Alternativa investeringsfonder – Utdelning som lämnats till vissa personer som ingår i företagsledningen i ett förvaltningsbolag för fondföretag eller i ett bolag som förvaltar alternativa investeringsfonder – Tillämpning av de styrande principerna för ersättningspolicy och ersättningspraxis – Begränsningar i aktieägarnas utövande av sina rättigheter – Tillåtet
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artiklarna 17.1 och 52.1; Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65 och 2011/61)
(se punkterna 72–82)
Resumé
De krav som följer av unionsrätten i fråga om den ersättningspolicy som gäller för investeringsförvaltare kan tillämpas på utdelning som en investeringsförvaltare lämnat till vissa av sina anställda aktieägare som ingår i den personkrets som omfattas av tillämpningsområdet för ersättningspolicyn.
Så är fallet när det sätt på vilket utdelningen lämnas kan ge nämnda anställda incitament till risktagande som kan skada de förvaltade fondföretagens och fondernas intressen samt investerarnas intressen, och därmed kan göra det enklare att kringgå de krav som följer av bestämmelserna om ersättningspolicy och ersättningspraxis.
HOLD Alapkezelő Befektetési Alapkezelő Zrt. (nedan kallat Hold) är ett bolag vars normala verksamhet består i förvaltning av företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) och av alternativa investeringsfonder. År 2019 påfördes detta bolag böter av Magyar Nemzeti Bank (Ungerns centralbank). Detta skedde med anledning av HOLD:s praxis att betala ut utdelning till vissa av bolagets anställda, vilka direkt eller genom bolag som de kontrollerar äger aktier i HOLD. Det rör sig särskilt om anställda som är verkställande direktör, investeringschef eller portföljförvaltare.
Enligt Ungerns centralbank kunde den utdelning som betalades ut till de anställda aktieägarna få till följd att dessa anställda hade ett intresse av att HOLD gjorde kortfristiga vinster och att de därmed fick incitament att ta risker som inte var förenliga med riskprofilen för de investeringsfonder som bolaget förvaltade, och inte heller med bolagets förvaltningsregler eller fondandelsägarnas intressen. Detta innebar enligt Ungerns nationalbank att det sätt som utdelningen betalades ut på kringgick bestämmelserna om ersättningspolicy och ersättningspraxis.
HOLD överklagade detta beslut från Ungerns nationalbank och målet fördes sedermera till prövning i Kúria (Högsta domstolen, Ungern). Den domstolen begärde förhandsavgörande av EU-domstolen för att få klarhet i huruvida de krav som följer av direktiven 2009/65 (
1
) och 2011/61 (
2
) i fråga om ersättningspolicy och ersättningspraxis för investeringsförvaltare, såsom de införlivats med ungersk rätt, är tillämpliga på utdelning av det slag som betalats ut i det aktuella fallet.
EU-domstolen klargör i sin dom det materiella tillämpningsområdet för dessa krav. Den slår fast att utdelning till vissa anställda kan omfattas av bestämmelserna i direktiven 2009/65 och 2011/61 om ersättningspolicy och ersättningspraxis, (
3
) trots att utdelningen inte betalas ut som vederlag för tjänster som utförts av dessa anställda utan omfattas av deras rätt till egendom, i deras egenskap av aktieägare. Enligt EU-domstolen är dessa bestämmelser tillämpliga på sådan utdelning om policyn för utbetalning av den är ägnad att ge de berörda anställda incitament till risktagande som kan skada intressena för de fondföretag eller alternativa investeringsfonder som arbetsgivarbolaget förvaltar och investerarnas intressen, och därmed kan göra det enklare att kringgå de krav som följer av nämnda bestämmelser.
EU-domstolens bedömning
EU-domstolen tolkar först direktiven 2009/65 och 2011/61 för att fastställa det materiella tillämpningsområdet för den ersättningspolicy och ersättningspraxis som regleras i dessa direktiv. Ersättningspolicyn ska tillämpas på alla betalningar eller andra förmåner som betalas ut som vederlag för professionella tjänster som utförs av anställda i ett förvaltningsbolag för fondföretag eller i en AIF-förvaltare som ingår i den personkrets som omfattas av tillämpningsområdet för ersättningspolicyn
Aktieutdelning som lämnas av ett förvaltningsbolag för fondföretag eller av en AIF-förvaltare betalas visserligen inte ut som sådant vederlag, utan på grundval av en egendomsrätt till aktier i bolaget. Det framgår emellertid av direktiven 2009/65 och 2011/61 att rörlig ersättning inte ska betalas genom instrument eller metoder som gör det enklare att kringgå kraven i dessa direktiv i fråga om ersättningspolicy och ersättningspraxis.
Om policyn för utbetalning av utdelning ger incitament till risktagande som strider mot riskprofilerna, fondbestämmelserna eller bolagsordningarna för de fondföretag och alternativa investeringsfonder som de förvaltar, eller som kan skada fondföretagens eller de alternativa investeringsfondernas intressen eller investerarnas intressen samt göra det enklare att kringgå de krav som följer av bestämmelserna i direktiven 2009/65 och 2011/61 om ersättningspolicy och ersättningspraxis, ska de styrande principerna för denna policy och praxis tillämpas på utbetalningen av utdelning. I detta sammanhang ska den hänskjutande domstolen särskilt pröva huruvida sambandet mellan vinsten för fondföretagen och de alternativa investeringsfonderna, vinsten för det berörda bolaget och de belopp som bolaget betalar ut som utdelning är av sådant slag att det innebär att de anställda har ett intresse av att fondföretagen och de alternativa investeringsfonderna, på kort sikt, genererar största möjliga vinst. Så skulle bland annat kunna vara fallet om fondföretaget eller den alternativa investeringsfonden betalade en resultatprovision till det berörda bolaget så snart ett avkastningsmål har uppnåtts under en viss referensperiod och om bolaget betalade ut provisionen, helt eller delvis, i form av utdelning till berörda anställda eller till bolag som kontrolleras av dessa, oberoende av vilket resultat fondföretaget eller den alternativa investeringsfonden gör efter denna period, och, i synnerhet, oberoende av förluster som fondföretaget eller den alternativa investeringsfonden gjort. Andra omständigheter som ska kontrolleras är bland annat storleken på de berörda anställdas andelsinnehav och vilken typ av andelar det är, vilka rösträtter som är knutna till dessa andelar, bolagets policy och beslutsprocess i fråga om vinstfördelning och den eventuellt låga nivån, i förhållande till utförda professionella tjänster, på den fasta ersättning som bolaget betalar ut till berörda anställda.
Därefter klargör EU-domstolen att en sådan tolkning av direktiven 2009/65 och 2011/61 är förenlig med artikel 17.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan), i vilken rätten till egendom stadfästs och som är tillämplig på på aktieinnehav och på rätten att erhålla utdelning av aktuellt slag.
EU-domstolen konstaterar att denna tolkning direktiven inte påverkar de berörda anställdas egendomsrätt till aktierna i det bolag som de arbetar för och den innebär således inte ett egendomsberövande, i den mening som avses i artikel 17.1 andra meningen i stadgan. Faktum kvarstår dock att en mot denna tolkning svarande tillämpning av de styrande principerna för ersättningspolicy och ersättningspraxis på aktieutdelning utgör reglering av nyttjandet av egendom, i den mening som avses i artikel 17.1 tredje meningen i stadgan. Denna reglering kan undergräva utövandet av egendomsrätten och särskilt möjligheten för de berörda anställda aktieägarna att dra nytta av denna egendom.
De begränsningar av aktieägarnas rättigheter som skulle bli resultatet av nämnda tillämpning uppfyller emellertid de villkor som uppställs i stadgan. Begränsningarna är nämligen föreskrivna i lag, det vill säga direktiven 2009/65 och 2011/61 och den nationella lagstiftning genom vilken dessa direktiv införlivas. Vidare påverkar de inte själva kärnan i rätten till egendom. Slutligen svarar de mot mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen, närmare bestämt skyddet för investerare och finanssystemets stabilitet, och får anses stå i proportion till dessa mål.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EUT L 302, 2009, s. 32), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/91/EU av den 23 juli 2014 (EUT L 257, 2014, s. 186).
(
2
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU av den 8 juni 2011 om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (EUT L 174, 2011, s. 1).
(
3
)	Det vill säga artiklarna 14–14b i direktiv 2009/65 samt artikel 13.1 i direktiv 2011/61 och punkterna 1 och 2 i bilaga II till det direktivet.