62022CJ0546
DOMSTOLENS DOM (sjunde avdelningen)
den 4 oktober 2024 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Paketresor och sammanlänkade researrangemang – Direktiv (EU) 2015/2302 – Artikel 12.3 – Arrangörens uppsägning av ett paketreseavtal – Oundvikliga och extraordinära omständigheter – Genomförande av den resa som hindrats av sådana omständigheter – Officiell rekommendation i vilken det avråds från resor till resmålet på grund av spridningen av covid-19”
I mål C‑546/22,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Oberster Gerichtshof (Högsta domstolen, Österrike) genom beslut av den 29 juni 2022, som inkom till domstolen den 16 augusti 2022, i målet
GF
mot
Schauinsland-Reisen GmbH,
meddelar
DOMSTOLEN (sjunde avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden F. Biltgen, ordföranden på andra avdelningen A. Prechal (referent), tillförordnad domare på sjunde avdelningen, samt domaren N. Wahl,
generaladvokat: L. Medina,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
efter det skriftliga förfarandet,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
–
GF, genom A. Konrad, Rechtsanwalt,
–
Schauinsland-Reisen GmbH, genom M. Wukoschitz, Rechtsanwalt,
–
Greklands regering, genom A. Dimitrakopoulou, C. Kokkosi och E. Tsaousi, samtliga i egenskap av ombud,
–
Europeiska kommissionen, genom B.-R. Killmann och I. Rubene, båda i egenskap av ombud,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande,
följande
Dom
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 12.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2302 av den 25 november 2015 om paketresor och sammanlänkade researrangemang, om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU samt om upphävande av rådets direktiv 90/314/EEG (EUT L 326, 2015, s. 1).
2
Begäran har framställts i ett mål mellan GF och Schauinsland-Reisen GmbH angående en begäran om ersättning som GF framställt mot Schauinsland-Reisen med anledning av att Schauinsland-Reisen sagt upp det paketreseavtal som ingåtts mellan dessa parter, till följd av publiceringen av en officiell rekommendation i vilken resenärerna avråds från att resa till resmålet.
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
3
Skälen 29–32 i direktiv 2015/2302 har följande lydelse:
”(29)
Med beaktande av paketreseavtalens särdrag bör de avtalsslutande parternas rättigheter och skyldigheter fastställas med avseende på perioden före och efter paketresans början, i synnerhet om paketresan inte fullgörs enligt åtagandena eller om vissa omständigheter ändras.
(30)
Eftersom paketresor ofta köps långt innan de fullgörs kan oförutsedda händelser inträffa. …
(31)
Resenärer bör även ha möjlighet att säga upp paketreseavtalet när som helst före paketresans början mot en rimlig uppsägningsavgift, med beaktande av förväntade kostnadsbesparingar och intäkter från ett alternativt utnyttjande av resetjänsterna. De bör även ha rätt att utan uppsägningsavgift säga upp paketreseavtalet om oundvikliga och extraordinära omständigheter på ett betydande sätt kommer att påverka paketresans fullgörande. Detta kan t.ex. gälla krig, andra allvarliga säkerhetsproblem som terrorism, större risker för människors hälsa som utbrott av en allvarlig sjukdom vid resmålet eller naturkatastrofer som översvämningar, jordbävningar eller väderförhållanden som gör det omöjligt att resa säkert till resmålet enligt överenskommelse i paketreseavtalet.
(32)
Under särskilda omständigheter bör arrangören också ha rätt att säga upp paketreseavtalet före paketresans början utan att betala ersättning …”
4
I artikel 1 i direktivet, med rubriken ”Syfte”, föreskrivs följande:
”Syftet med detta direktiv är att bidra till en väl fungerande inre marknad och till uppnåendet av en hög och så enhetlig konsumentskyddsnivå som möjligt genom att tillnärma vissa aspekter av medlemsstaternas lagar, regler och administrativa bestämmelser vad gäller avtal mellan resenärer och näringsidkare med avseende på paketresor och sammanlänkade researrangemang.”
5
I artikel 3 i nämnda direktiv, som har rubriken ”Definitioner”, föreskrivs följande:
”I detta direktiv gäller följande definitioner:
…
12.
oundvikliga och extraordinära omständigheter: en situation utom kontroll för den part som åberopar en sådan situation, och vars konsekvenser inte hade kunnat undvikas även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits.
…”
6
I artikel 12 i direktiv 2015/2302, med rubriken ”Uppsägning av paketreseavtalet och ångerrätt före paketresans början”, föreskrivs följande i punkterna 2 och 3:
”2.   … [R]esenären [ska] ha rätt att säga upp paketreseavtalet före paketresans början utan att betala någon uppsägningsavgift i händelse av oundvikliga [och] extraordinära omständigheter på resmålet eller i dess omedelbara närhet och som väsentligen påverkar fullgörandet av paketresan, eller som väsentligen påverkar transporten av passagerare till resmålet. I händelse av uppsägning av paketreseavtalet enligt denna punkt ska resenären ha rätt till full återbetalning av alla betalningar som gjorts för paketresan men ska inte ha rätt till ytterligare ersättning.
3.   Arrangören får säga upp paketreseavtalet och ge resenären full återbetalning av alla betalningar som har gjorts för paketresan, men ska inte vara ansvarig för ytterligare ersättning om
…
b)
arrangören förhindras från att fullgöra avtalet på grund av oundvikliga [och] extraordinära omständigheter och meddelar resenären om uppsägningen utan onödigt dröjsmål före paketresans början.”
7
I artikel 13 i direktivet, med rubriken ”Ansvar för paketresans fullgörande”, föreskrivs följande i punkt 3:
”Om någon av resetjänsterna inte fullgörs i enlighet med paketreseavtalet ska arrangören avhjälpa den bristande överensstämmelsen, såvida det inte
a)
är omöjligt, eller
b)
medför oproportionella kostnader, med beaktande av den bristande överensstämmelsens omfattning och värdet av de påverkade resetjänsterna.
Om arrangören inte avhjälper den bristande överensstämmelsen i enlighet med första stycket led a eller b i denna punkt ska artikel 14 tillämpas.”
8
I artikel 16 i nämnda direktiv, som har rubriken ”Skyldighet att tillhandahålla assistans” föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna ska se till att arrangören ger lämplig assistans utan onödigt dröjsmål till resenärer som befinner sig i svårigheter, inbegripet under de omständigheter som avses i artikel 13.7, i synnerhet genom att
a)
tillhandahålla lämplig information om hälso- och sjukvårdstjänster, lokala myndigheter och konsulärt bistånd, och
b)
hjälpa resenären att upprätta distanskommunikation och hjälpa resenären att hitta alternativa researrangemang.
Arrangören ska kunna ta ut en skälig avgift för sådan assistans om situationen orsakats uppsåtligen eller av oaktsamhet från resenärens sida. Denna avgift ska inte under några omständigheter överstiga de faktiska kostnader som arrangören åsamkats.”
Österrikisk rätt
9
Enligt 10 § punkt 3 led 2 i Bundesgesetz über Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen (Pauschalreisegesetz – PRG) (lagen om paketresor) av den 24 april 2017 (BGBl. I, 50/2017), i den lydelse som är aktuell i det nationella målet, kan en arrangör säga upp ett paketreseavtal före en paketresas början mot full återbetalning av alla betalningar som gjorts för paketresan, men utan att behöva betala ytterligare ersättning, om arrangören på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter förhindras från att fullgöra avtalet och uppsägningen delges resenären utan dröjsmål och senast före paketresans början.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
10
Den 13 maj 2020 ingick GF, en specialistläkare vid en läkarmottagning, och hans maka ett avtal med Schauinsland-Reisen avseende det bolagets anordnande av en paketresa till Maldiverna som skulle äga rum från den 26 december 2020 till den 2 januari 2021. Det totala priset för paketresan uppgick till 8620 euro.
11
Från och med december 2020 var Maldiverna föremål för en resevarning utfärdad av Aussenministerium (utrikesministeriet, Österrike) på grund av de hälsorisker som covid 19-pandemin medförde. Det rörde sig om en resevarning på högsta nivån enligt vilken ”[det förelåg] en avrådan från alla turistresor och icke nödvändiga resor, inklusive semesterresor och resor för att besöka släkt, till detta land”.
12
Under denna period uppgick virusets incidens över 7 dagar som rapporterats i Maldiverna endast till 34,7 nya fall per 100000 invånare och var således lägre än i Österrike, där incidensen den 14 december 2020 uppgick till 220 per 100000 invånare.
13
Den 3 december 2020 sade Schauinsland-Reisen upp paketreseavtalet på grundval av denna varning. GF upplystes om skälen till uppsägningen senast 9 december 2020 och den förskottsbetalning som hade gjorts återbetalades till honom.
14
GF väckte talan vid Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Regionala domstolen för civilrättsliga mål i Graz, Österrike) och yrkade ersättning till ett belopp på 21821,82 euro för sig och sin maka. I detta sammanhang åberopade han den skada som han lidit till följd av uppsägningen av paketresan Han hade gått miste om glädjen att fira semester och orsakats inkomstbortfall till följd av att han hade stängt sin mottagning med anledning av den planerade resan och han inte kunde öppna mottagningen på kort varsel efter uppsägningen. GF yrkade även att han skulle erhålla ett ”schablonbelopp för omkostnader”.
15
GF gjorde gällande att utrikesministeriets resevarning inte utgjorde en oundviklig och extraordinär omständighet som hindrade Schauinsland-Reisen från att fullgöra paketreseavtalet, i synnerhet som virusets 7-dagarsincidens var lägre i Maldiverna än i Österrike vid den tidpunkt då reseavtalet sades upp och eftersom det även i Maldiverna fanns tillräcklig hälso- och sjukvård och GF och hans hustru dessutom hade tecknat en reseförsäkring.
16
Schauinsland-Reisen invände att det inte rimligen kunde krävas att bolaget skulle fullgöra paketreseavtalet trots att en sådan varning hade utfärdats, med hänsyn till de oförutsebara konsekvenser som företaget då skulle ha kunnat drabbas av på grund av sitt ansvar i egenskap av researrangör. På grund av de utresebegränsningar som gällde i Österrike från och med den 26 december 2020 skulle GF under alla omständigheter inte ha fått påbörja resan.
17
Genom ett avgörande av den 13 juli 2021 avslog Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Regionala domstolen för civilrättsliga mål i Graz) GF:s talan om ersättning och angav därvidlag att Schauinsland-Reisen med framgång hade åberopat oundvikliga och extraordinära omständigheter som föranledde uppsägningen av paketreseavtalet. Detta innebar att GF inte hade rätt till någon ersättning.
18
Oberlandesgericht Graz (Regionala överdomstolen i Graz, Österrike), som avgjorde målet efter överklagande, fastställde genom avgörande av den 27 januari 2022 det avgörande som meddelats i första instans. Nämnda domstol fann att även om resevarningen endast skulle betraktas som ett indicium för att det förelåg extraordinära hinder, har Schauinsland-Reisen under alla omständigheter inte gjort sig skyldig till försummelse med hänsyn till den osäkerhet som rådde om covid-19-pandemins utveckling vid tidpunkten för uppsägningen av paketreseavtalet.
19
GF överklagade till Oberster Gerichtshof (Högsta domstolen, Österrike), som är den hänskjutande domstolen.
20
Den hänskjutande domstolen har preciserat att resevarningen, tillsammans med en rekommendation till befolkningen att avstå från alla turistresor till det planerade resmålet, hade offentliggjorts ungefär tre veckor före den aktuella paketresans början. Enligt den hänskjutande domstolen föll såväl utvecklingen av covid-19-pandemin som detta offentliggörande utanför Schauinsland-Reisens kontroll, och Schauinsland-Reisen hade inte kunnat undvika konsekvenserna av detta genom att vidta rimliga åtgärder.
21
För det första uppkommer emellertid frågan huruvida offentliggörandet av en sådan varning i sig räcker för att fastställa att det föreligger en hög risk som ger en researrangör rätt att säga upp paketreseavtalet utan att behöva betala ytterligare ersättning, särskilt med hänsyn till eventuella hälsoåtgärder som kan hindra fullgörandet av paketreseavtalet, eller om det är nödvändigt att kräva att arrangören själv bedömer riskerna, oberoende av samma varning, med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet.
22
Den hänskjutande domstolen har angett att argumentet att den offentliga resevarningen offentliggörs av ett kvalificerat och opartiskt organ och att det är otvetydigt, på så sätt att det tillgodoser behovet av klarhet och rättssäkerhet för den berörda allmänheten, kan godtas till stöd för att denna varning är avgörande. Dessutom har en statlig myndighet såsom den som är i fråga i det nationella målet, vanligtvis även bättre möjligheter att bedöma risksituationen på resmålet än ett företag.
23
Mot att varningen ska anses vara av avgörande betydelse talar emellertid den omständigheten att en resevarning som offentliggörs av myndigheterna, med beaktande av den ständiga utvecklingen av hälsosituationen i de olika berörda regionerna, inte nödvändigtvis på ett troget sätt återspeglar den verkliga risken på plats vid tidpunkten för resan.
24
För det andra vill den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida arrangören kan anses ”förhindras från att fullgöra avtalet på grund av oundvikliga [och] extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i artikel 12.3 i direktiv 2015/2302, när det i princip inte är omöjligt att genomföra resan och arrangörens kund har förklarat sig godta den identifierade risken.
25
Mot denna bakgrund beslutade Oberster Gerichtshof (Högsta domstolen) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen:
”1)
Ska artikel 12.3 i [direktiv 2015/2302] tolkas så, att en researrangör kan åberopa att företaget förhindras från att fullgöra reseavtalet på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter redan när den behöriga myndigheten i kundens medlemsstat, före den planerade resans början, har utfärdat en resevarning på högsta nivån för resmålet?
2)
Om fråga 1 besvaras jakande:
Ska artikel 12.3 i direktiv 2015/2302 tolkas så, att oundvikliga och extraordinära omständigheter inte anses föreligga om resenären, med kännedom om resevarningen och osäkerheten om den fortsatta utvecklingen av pandemisituationen, har förklarat att han ändå vill göra resan och det inte varit omöjligt för arrangören att genomföra den?”
Förfarandet vid domstolen
26
Genom beslut av den 3 mars 2023 vilandeförklarade domstolens ordförande förevarande mål i avvaktan på det slutliga avgörandet i mål C‑299/22.
27
Genom beslut av den 4 mars 2024 delgav EU-domstolens ordförande den hänskjutande domstolen domen av den 29 februari 2024, Tez Tour (C‑299/22, EU:C:2024:181), och domen av den 29 februari 2024, Kiwi Tours (C‑584/22, EU:C:2024:188), och uppmanade den hänskjutande domstolen att ange huruvida den, mot bakgrund av dessa domar, önskade vidhålla sin begäran om förhandsavgörande.
28
Genom skrivelse av den 7 mars 2024, som inkom till domstolens kansli den 8 mars 2024, uppgav den hänskjutande domstolen att den vidhöll sin begäran om förhandsavgörande. Domstolen påpekade i detta avseende att även om de domar som nämns i föregående punkt ger användbara upplysningar för att besvara de frågor som ställts, eftersom de klargör tolkningen av begreppet ”oundvikliga och extraordinära omständigheter” i den mening som avses i direktiv 2015/2302, ansåg den emellertid att det var nödvändigt att dessutom precisera under vilka omständigheter en arrangör kan anses ”förhindras från att fullgöra avtalet” på grund av sådana omständigheter, i den mening som avses i artikel 12.3 i direktiv 2015/2302.
Prövning av tolkningsfrågorna
29
Den hänskjutande domstolen har ställt sina två frågor, som ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302 ska tolkas så, att det, för att det ska kunna fastställas att arrangören förhindras från att fullgöra ett paketreseavtal på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter i den mening som avses i denna bestämmelse, räcker att den berörda arrangören stöder sig på att de behöriga myndigheterna har offentliggjort en officiell rekommendation i vilken resenärerna avråds från att bege sig till det berörda området, och detta även om resenären har förklarat att han trots allt vill genomföra resan och det inte har varit objektivt omöjligt för arrangören att fullgöra reseavtalet.
30
Det ska i detta hänseende inledningsvis erinras om att det i artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302 föreskrivs att arrangören får säga upp paketreseavtalet och ge resenären full återbetalning av alla betalningar som har gjorts för paketresan, men ska inte vara ansvarig för ytterligare ersättning om arrangören förhindras från att fullgöra avtalet på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter och meddelar resenären om uppsägningen utan onödigt dröjsmål före paketresans början.
31
Begreppet ”oundvikliga och extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i den bestämmelsen, definieras i artikel 3 led 12 i direktivet som ”en situation utom kontroll för den part som åberopar en sådan situation, och vars konsekvenser inte hade kunnat undvikas även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits”.
32
I skäl 31 i direktivet klargörs räckvidden av detta begrepp genom att det preciseras att ”[d]etta kan t.ex. gälla krig, andra allvarliga säkerhetsproblem som terrorism, större risker för människors hälsa som utbrott av en allvarlig sjukdom vid resmålet eller naturkatastrofer som översvämningar, jordbävningar eller väderförhållanden som gör det omöjligt att resa säkert till resmålet enligt överenskommelse i paketreseavtalet”.
33
Det framgår av lydelsen i artikel 12.3 b jämförd med artikel 3 led 12 i direktiv 2015/2302, såsom dessa klargörs i skäl 31 i direktivet, att en arrangörs utövande av sin rätt att säga upp ett paketreseavtal utan att vara skyldig att betala ytterligare ersättning endast är beroende av om det föreligger objektiva omständigheter som kan påverka genomförandet av paketresan och på att resenären underrättas om uppsägningen av reseavtalet utan onödigt dröjsmål före avresan (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 31).
34
Eftersom utövandet av denna rätt bland annat är villkorat av att arrangören ”förhindras från att fullgöra avtalet på grund av oundvikliga [och] extraordinära omständigheter”, måste detta villkor med nödvändighet vara uppfyllt vid tidpunkten för uppsägningen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, punkt 27, och dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 65).
35
För det första, eftersom det enligt samma villkor krävs att det föreligger ”oundvikliga [och] extraordinära omständigheter”, ska villkoret anses vara uppfyllt när sådana omständigheter faktiskt har inträffat vid tidpunkten för uppsägningen av paketreseavtalet, vilket innebär att det vid denna tidpunkt föreligger en situation som motsvarar definitionen av begreppet ”oundvikliga och extraordinära omständigheter”, såsom detta begrepp definieras i artikel 3 led 12 i direktiv 2015/2302 och såsom det illustreras i skäl 31 i samma direktiv (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, punkt 29).
36
Det går däremot inte att automatiskt dra slutsatsen att det, för att det ska kunna konstateras att det föreligger sådana ”oundvikliga och extraordinära omständigheter”, är nödvändigt att de behöriga myndigheterna har offentliggjort en officiell rekommendation i vilken resenärer avråds från att bege sig till det berörda området (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 32).
37
Att automatiskt dra en sådan slutsats skulle nämligen strida mot arten av och själva grunden för antagandet av sådana rekommendationer, vilka innehåller upplysningar, avsedda för allmänheten, om objektiva omständigheter som ger upphov till hälsorisker eller andra risker som kan anses omfattas av begreppet ”oundvikliga [och] extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302, vilket innebär att det med nödvändighet är fråga om en situation som är föränderlig och varierande beroende på de drabbade områdena (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 33).
38
Sådana rekommendationer återspeglar således inte nödvändigtvis på ett troget sätt den situation som objektivt sett föreligger vid en viss tidpunkt på den ort som utgör resmålet, vilket den hänskjutande domstolen också har understrukit.
39
Även om sådana rekommendationer, på grund av sin art, kan ha ett betydande bevisvärde vad gäller förekomsten av sådana omständigheter i de länder som de avser och de konsekvenser detta får för genomförandet av den aktuella paketresan, kan de emellertid inte tillmätas ett sådant bevisvärde att de i detta avseende anses utgöra ovedersägliga bevis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 37).
40
Denna bedömning stöds av tillkomsthistorien bakom direktiv 2015/2302. Såsom Europeiska kommissionen har understrukit, och till skillnad från kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2302 av den 25 november 2015 om paketresor och sammanlänkade researrangemang, om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och direktiv 2011/83/EU samt om upphävande av rådets direktiv 90/314/EEG, av den 9 juli 2013 (COM(2013) 512 final), som ligger till grund för detta direktiv och vars skäl 26 innehåller preciseringen att ”[o]undvikliga och extraordinära omständigheter … i synnerhet [bör] anses råda när tillförlitliga och för allmänheten tillgängliga rapporter, t.ex. rekommendationer utfärdade av medlemsstaternas myndigheter, avråder från resor till resmålet”, innehåller nämnda direktiv, in fine, inte någon precisering angående det bevisvärde, eller angående det avgörande bevisvärde, som sådana rekommendationer ska tillmätas.
41
I avsaknad av bestämmelser i direktiv 2015/2302 om bevisregler med avseende på uppkomsten av ”oundvikliga [och] extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i artikel 12.3 b i direktivet, ankommer det, enligt principen om processuell autonomi och med beaktande av likvärdighetsprincipen och effektivitetsprincipen, under dessa omständigheter på varje enskild medlemsstat att i sin interna rättsordning föreskriva bestämmelser om bevisupptagning, vilka bevis som är godtagbara vid den behöriga nationella domstolen eller vilka principer som ska tillämpas vid nämnda domstols prövning av bevisvärdet för den bevisning som ingetts samt beviskrav (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 38).
42
Vad närmare bestämt gäller effektivitetsprincipen krävs emellertid att de processuella regler som, i samband med en talan, syftar till att säkerställa skyddet av de rättigheter för enskilda som följer av unionsrätten inte är sådana att det i praktiken blir omöjligt eller orimligt svårt att utöva de rättigheter som följer av unionsrätten (dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 39).
43
Att godta att offentliggörandet av officiella rekommendationer i vilka resenärerna avråds från att bege sig till det berörda området automatiskt räcker för att arrangören ska kunna säga upp det berörda paketreseavtalet på grund av ”oundvikliga [och] extraordinära omständigheter” i den mening som avses i artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302 och således inte är skyldig att betala ytterligare ersättning, skulle kunna göra det omöjligt för resenären att utöva sin rätt till sådan ersättning, eftersom sådana omständigheter, vid tidpunkten för uppsägningen, kan föreligga eller inte längre föreligga i detta område trots att dessa rekommendationer har antagits (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 40).
44
Utan att det påverkar det betydande bevisvärde som medlemsstaterna enligt principen om processuell autonomi får tillmäta nämnda rekommendationer avseende förekomsten av en allvarlig hälsorisk, måste resenären emellertid ha möjlighet att åberopa omständigheter som kan vederlägga dessa rekommendationers bevisvärde för att därigenom bestrida att arrangörens uppsägning av det berörda paketreseavtalet med stöd av artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302 är välgrundad.
45
I förevarande fall ankommer det på den hänskjutande domstolen att, med beaktande av GF:s argument, bedöma huruvida Schauinsland-Reisen vid tidpunkten för uppsägningen av paketreseavtalet hade fog för att anse att det förelåg ”oundvikliga [och] extraordinära omständigheter” i den mening som avses i artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302, bland annat mot bakgrund av utrikesministeriets offentliggörande av den resevarning på högsta nivån som är aktuell i det nationella målet och som utfärdats på grund av hälsoriskerna till följd av covid-19-pandemin.
46
För det andra, för det fall den hänskjutande domstolen skulle finna att det vid tidpunkten för uppsägningen av paketreseavtalet faktiskt förelåg ”oundvikliga [och] extraordinära omständigheter” i den mening som avses i artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302, ska det därefter fastställas huruvida arrangören på grund av sådana omständigheter ”[förhindrades] från att fullgöra avtalet” i den mening som avses i denna bestämmelse.
47
Det ska i detta hänseende inledningsvis påpekas att uttrycket ”förhindras från att fullgöra avtalet”, som används i artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302, skiljer sig från formuleringen ”omständigheter … som väsentligen påverkar fullgörandet av paketresan, eller … väsentligen påverkar transporten av passagerare till resmålet”, som används i artikel 12.2 i direktivet om resenärens rätt att säga upp avtalet, ett uttryck som domstolen har tolkat så, att det inte endast omfattar följder som utesluter själva möjligheten att utföra paketresan, utan även de som i väsentlig mån påverkar villkoren för paketresans genomförande (dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 48).
48
Med beaktande av detta, syftar dessa båda bestämmelser till att tillerkänna såväl resenären som arrangören, för det fall det föreligger oundvikliga och extraordinära omständigheter, en självständig uppsägningsrätt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 70).
49
Under dessa omständigheter finner domstolen, i likhet med domstolens tolkning av artikel 12.2 i direktiv 2015/2302, att det, för att det ska kunna konstateras att arrangören ”förhindras från att fullgöra avtalet” på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter i den mening som avses i artikel 12.3 b i direktivet, inte är nödvändigt att det på grund av sådana omständigheter objektivt sett är omöjligt för arrangören att fullgöra paketresan. Det räcker tvärtom att de åberopade omständigheterna på ett betydande sätt påverkar villkoren för genomförandet av paketresan.
50
En hälsokris, såsom spridningen av covid-19, kan följaktligen, med hänsyn till den allvarliga risk som den utgör för människors hälsa, anses utgöra en händelse på grund av vilken arrangören ”förhindras från att fullgöra avtalet”, i den mening som avses i artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302, oberoende av den omständigheten att den inte nödvändigtvis gör detta fullgörande objektivt omöjligt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 53).
51
I detta sammanhang ska hänsyn även tas till rimliga åtgärder som arrangören eller resenären själv har vidtagit eller i förekommande fall skulle kunna vidta för att resan ska kunna genomföras trots hälsorisker eller andra risker till följd av de oundvikliga och extraordinära omständigheter som arrangören har åberopat. Det kan emellertid inte krävas av arrangören att denne, för att genomföra resan i händelse av sådana risker, ska bära oproportionerliga kostnader med hänsyn till de berörda resetjänsternas värde.
52
Däremot saknar det betydelse att resenären har förklarat att han vill att resan genomförs trots de konstaterade riskerna, eftersom frågan huruvida arrangören förhindrades från att fullgöra det berörda reseavtalet ska prövas objektivt och inte utifrån rent subjektiva bedömningar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkterna 54 och 69).
53
Eftersom det slutgiltiga hindret för fullgörandet av paketreseavtalet vidare inte uppkommer förrän vid den tidpunkt då resan borde ha ägt rum och således efter dagen för uppsägningen av det berörda reseavtalet, är bedömningen av ett sådant hinder med nödvändighet framåtblickande (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, punkt 30, och dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 66).
54
Härav följer att denna bedömning ska grunda sig på en prognos vad gäller sannolikheten för att arrangören kommer att ”förhindras från att fullgöra avtalet”, i den mening som avses i artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302, på grund av de oundvikliga och extraordinära omständigheter som denne åberopar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, punkt 31, och dom av den 29 februari 2024, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, punkt 67).
55
I detta sammanhang saknar det betydelse huruvida situationen vid tidpunkten för den planerade resan i slutändan skulle ha möjliggjort fullgörandet av reseavtalet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 februari 2024, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, punkt 49).
56
I förevarande fall ankommer det på den hänskjutande domstolen att bedöma huruvida Schauinsland-Reisen, vid tidpunkten för uppsägningen av paketreseavtalet, rimligen kunde anse, bland annat på grundval av den resevarning som är aktuell i det nationella målet, att företaget troligen skulle förhindras från att fullgöra det berörda reseavtalet på grund av de hälsorisker som orsakats av covid-19-pandemin, genom att denna pandemi, utan att nödvändigtvis göra det objektivt omöjligt att fullgöra reseavtalet, i betydande mån skulle påverka villkoren för detta fullgörande, och detta utan att vidtagande av åtgärder till en rimlig kostnad hade kunnat avhjälpa detta.
57
Av det anförda följer att de båda frågor som ställts ska besvaras enligt följande. Artikel 12.3 b i direktiv 2015/2302 ska tolkas så, att det, för att det ska kunna fastställas att arrangören förhindras från att fullgöra ett paketreseavtal på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter i den mening som avses i denna bestämmelse, räcker att den berörda arrangören stöder sig på att de behöriga myndigheterna har offentliggjort en officiell rekommendation i vilken resenärerna avråds från att bege sig till det berörda området, och detta även om resenären har förklarat att han trots allt vill genomföra resan och det inte skulle vara objektivt omöjligt för arrangören att fullgöra reseavtalet. En sådan rekommendation kan emellertid inte utgöra ett ovedersägligt bevis i detta avseende.
Rättegångskostnader
58
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjunde avdelningen) följande:
Artikel 12.3 b i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2302 av den 25 november 2015 om paketresor och sammanlänkade researrangemang, om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU samt om upphävande av rådets direktiv 90/314/EEG,
ska tolkas så,
att det, för att det ska kunna fastställas att arrangören förhindras från att fullgöra ett paketreseavtal på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter i den mening som avses i denna bestämmelse, räcker att den berörda arrangören stöder sig på att de behöriga myndigheterna har offentliggjort en officiell rekommendation i vilken resenärerna avråds från att bege sig till det berörda området, och detta även om resenären har förklarat att han trots allt vill genomföra resan och det inte skulle vara objektivt omöjligt för arrangören att fullgöra reseavtalet. En sådan rekommendation kan emellertid inte utgöra ett ovedersägligt bevis i detta avseende.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.