62023CO0058
DOMSTOLENS BESLUT (åttonde avdelningen)
den 27 september 2023 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Artikel 99 i domstolens rättegångsregler – Område med frihet, säkerhet och rättvisa – Asylpolitik – Gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd – Direktiv 2013/32/EU – Artiklarna 22 och 23 – Rätt till rättsligt bistånd och biträde – Artikel 46.4 – Skälig tidsfrist – Artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Rätt till ett effektivt rättsmedel inför en domstol – Beslut meddelat inom ramen för ett påskyndat förfarande om att avslå en ansökan om internationellt skydd såsom uppenbart ogrundad”
I mål C‑58/23 [Abboudnam] (
i
),
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Upravno sodišče (Förvaltningsdomstolen, Slovenien) genom beslut av den 31 januari 2023, som inkom till domstolen den 6 februari 2023, i målet
Y.N.
mot
Republika Slovenija,
meddelar
DOMSTOLEN (åttonde avdelningen),
sammansatt av avdelningsordföranden M. Safjan samt domarna N. Piçarra (referent) och N. Jääskinen,
generaladvokat: T. Ćapeta,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet enligt artikel 99 i domstolens rättegångsregler genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat
följande
Beslut
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 46.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (EUT L 180, 2013, s. 60), jämförd med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan).
2
Begäran har framställts i ett mål mellan Y.N. och Republika Slovenija (Republiken Slovenien), angående ett beslut av Republiken Sloveniens inrikesministerium (nedan kallad inrikesministeriet) att inom ramen för ett påskyndat förfarande avslå Y.N:s ansökan om internationellt skydd såsom uppenbart ogrundad (nedan kallat det beslut som är aktuellt i det nationella målet).
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
3
I skälen 20, 23, 25 och 50 i direktiv 2013/32 anges följande:
”(20)
Under klart angivna omständigheter där det är sannolikt att en ansökan är ogrundad … bör medlemsstaterna kunna påskynda prövningen, särskilt genom att införa kortare men rimliga tidsfrister för vissa steg i förfarandet, utan att det påverkar en adekvat och fullständig prövning eller sökandens faktiska tillgång till de grundläggande principer och garantier som föreskrivs i detta direktiv.
…
(23)
Sökande som överklagar ett beslut bör på vissa villkor beviljas kostnadsfritt rättsligt bistånd och biträde av personer som enligt nationell rätt är behöriga att tillhandahålla sådana tjänster. Sökande bör dessutom under alla faser av förfarandet ha rätt att på egen bekostnad samråda med juridiska rådgivare och biträden godkända eller tillåtna enligt nationell rätt.
…
(25)
För att personer som behöver skydd enligt artikel 1 i (konventionen angående flyktingars rättsliga ställning, undertecknad i Genève den 28 juli 1951 (United Nations Treaty Series, vol. 189, s. 150, nr 2545 (1954)), såsom den kompletterats och ändrats genom protokollet angående flyktingars rättsliga ställning, som antogs i New York den 31 januari 1967) ska erkännas som flyktingar eller som subsidiärt skyddsbehövande på riktiga grunder, bör alla sökande få faktisk tillgång till förfarandet, möjlighet att samarbeta och effektivt kommunicera med de behöriga myndigheterna för att lägga fram alla relevanta omständigheter i sitt ärende och de förfarandegarantier som krävs för att de ska kunna föra sin talan genom alla skeden av förfarandet. Dessutom bör förfarandet vid prövning av en ansökan om internationellt skydd åtminstone ge sökanden … rätt till tolk för att kunna lägga fram sin sak när han eller hon hörs av myndigheterna, … möjlighet att rådgöra med en juridisk rådgivare eller annan rådgivare samt rätt att under avgörande skeden i förfarandet informeras om sin rättsliga ställning på ett språk som han eller hon förstår eller rimligen kan förväntas förstå samt, vid ett eventuellt avslag, rätt till ett effektivt rättsmedel inför en domstol eller en tribunal.
…
(50)
En grundläggande princip i unionsrätten återspeglas i det faktum att beslut som fattats om en ansökan om internationellt skydd … är föremål för ett effektivt rättsmedel inför domstol eller tribunal.”
4
I artikel 12 i direktivet, med rubriken ”Garantier för sökande”, föreskrivs följande:
”1.   Medlemsstaterna ska se till att alla sökande omfattas av följande garantier i samband med de förfaranden som föreskrivs i kapitel III:
…
b)
Sökandena ska närhelst så är nödvändigt få hjälp av en tolk som kan framföra deras argument till de behöriga myndigheterna. Medlemsstaterna ska anse det vara nödvändigt att tillhandahålla tolk åtminstone när sökanden ska intervjuas i enlighet med artiklarna 14, 15, 16, 17 och 34 och adekvat kommunikation inte kan säkerställas utan sådana tjänster. I detta fall, liksom i andra situationer då de behöriga myndigheterna kallar in sökanden, ska kostnaderna för tolken täckas med offentliga medel.
…
2.   Medlemsstaterna ska i fråga om de förfaranden som föreskrivs i kapitel V se till att alla sökande omfattas av garantier som är likvärdiga dem som anges i punkt 1 b–e.”
5
I artikel 20.1 i nämnda direktiv anges att medlemsstaterna ska se till att kostnadsfritt rättsligt bistånd och biträde beviljas på begäran i sådana överklaganden som föreskrivs i artikel 46 i direktivet.
6
Artikel 22.1 i direktivet garanterar sökandena en faktisk möjlighet att på egen bekostnad rådgöra med en juridisk rådgivare eller annan enligt nationell rätt godkänd eller tillåten rådgivare i frågor som rör ansökningar om internationellt skydd i alla skeden av förfarandet, också efter ett beslut som gått sökanden emot.
7
Enligt artikel 23.1 första stycket i direktiv 2013/32 ska en sådan juridisk rådgivare eller annan rådgivare ha ”tillgång till den information i sökandens akt som ligger eller kommer att ligga till grund för ett beslut”.
8
Artikel 46 i direktivet har rubriken ”Rätten till ett effektivt rättsmedel”. I artikel 46.1 och 46.4 föreskrivs följande:
”1.   Medlemsstaterna ska se till att sökande har rätt till ett effektivt rättsmedel inför domstol mot följande:
a)
Ett beslut som fattats om en ansökan om internationellt skydd …
…
4.   Medlemsstaterna ska fastställa skäliga tidsfrister och andra nödvändiga bestämmelser så att sökanden kan utöva sin rätt till effektiva rättsmedel enligt punkt 1. Tidsfristerna får inte göra detta omöjligt eller orimligt svårt.”
Slovensk rätt
9
I artikel 70.1 första meningen i Zakon o mednarodni zaščiti (lagen om internationellt skydd) av den 4 mars 2016 (Uradni list RS, nr 16/17) (nedan kallad ZMZ-1) fastställs en frist på femton dagar, räknat från delgivningen av ett förvaltningsbeslut från ett behörigt organ, för att överklaga detta beslut till Upravno sodišče (Förvaltningsdomstolen, Slovenien). När ett sådant beslut fattas inom ramen för ett påskyndat förfarande förkortas denna frist enligt artikel 70.1 andra meningen till tre dagar från delgivningen av beslutet.
10
Det framgår av artikel 111.2 och 111.4 i Zakon o pravdnem postopku (civilprocesslagen) av den 15 mars 1999 (Uradni list RS, nr 73/07), jämförd med artikel 22.1 i Zakon o upravnem sporu (lagen om förvaltningsmål) av den 28 september 2006 (Uradni list RS, nr 105/06), att en frist som fastställs i dagar börjar löpa den första dagen efter dagen för delgivningen av eller underrättelsen om beslutet. Om den sista dagen i fristen är en lördag, söndag, helgdag eller någon annan arbetsfri dag som föreskrivs i nationell lagstiftning, löper tidsfristen ut vid utgången av första efterföljande arbetsdag.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
11
Det beslut som är aktuellt i det nationella målet, genom vilket inrikesministeriet avslog den ansökan om internationellt skydd som ingetts av den marockanska medborgaren Y.N., såsom uppenbart ogrundad, fattades inom ramen för ett påskyndat förfarande. Enligt artikel 70.1 andra meningen ZMZ-1 minskas fristen för överklagande av ett sådant beslut från femton till tre dagar från delgivningen av beslutet.
12
Y.N. överklagade det beslut som är aktuellt i det nationella målet till Upravno sodišče (Förvaltningsdomstolen), vilken är den hänskjutande domstolen, och gjorde gällande att den faktiska fristen för att överklaga hade förkortats till en arbetsdag, i och med att beslutet delgavs den 23 december 2022, dagen före en helg. Vidare fick han, trots att han endast talar arabiska, inte tillgång till någon tolk och kunde således inte kommunicera med sitt ombud på ett ändamålsenligt sätt, vilket innebar att deras samtal endast bestod i utbyte av korta meddelanden (SMS) med hjälp av en elektronisk översättningsfunktion. Dessa omständigheter gjorde det inte möjligt för honom att förbereda sitt överklagande på ett ändamålsenligt sätt, vilket strider mot hans rätt till ett effektivt rättsmedel.
13
Den hänskjutande domstolen har bekräftat att den sista dagen i överklagandefristen, som började löpa den 24 december 2022, var den 26 december 2022, en helgdag i Slovenien, vilket innebar att fristen löpte ut vid utgången av den första efterföljande arbetsdagen, det vill säga den 27 december 2022.
14
Den hänskjutande domstolen har dessutom uppgett att omständigheterna i det aktuella fallet skiljer sig från omständigheterna i det mål som avgjordes genom dom av den 9 september 2020, Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Avvisning av en efterföljande ansökan – Överklagandefrist) (C‑651/19, EU:C:2020:681), i vilken domstolen slog fast att artikel 46 i direktiv 2013/32, jämförd med artikel 47 i stadgan, inte utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken talefristen för att överklaga ett beslut om att avvisa en efterföljande ansökan om internationellt skydd är tio dagar, inklusive helgdagar och arbetsfria dagar, vilken börjar löpa från det att ett sådant beslut har delgetts, förutsatt att de personer som ansöker om internationellt skydd inom en sådan frist på ett effektivt sätt kan utöva de garantier och processuella rättigheter som de tillerkänns enligt direktiv 2013/32.
15
Samtidigt som den hänskjutande domstolen medger att fristen för att överklaga ett beslut om att avslå en ansökan om internationellt skydd såsom uppenbart ogrundad kan vara kortare än den frist på 15 dagar som föreskrivs för det ordinarie förfarandet, anser den emellertid att den tredagarsfrist som föreskrivs inom ramen för det påskyndade förfarandet är oproportionerligt mindre förmånlig än den som föreskrivs för det ordinarie förfarandet.
16
Mot denna bakgrund beslutade Upravno sodišče (Förvaltningsdomstolen) att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till EU-domstolen:
”Ska artikel 46.4 i direktiv 2013/32, jämförd med artikel 47 i stadgan, tolkas så, att den utgör hinder för en nationell processuell bestämmelse såsom artikel 70.1 andra meningen ZMZ-1, i vilken det föreskrivs att ett beslut, genom vilket den behöriga myndigheten inom ramen för ett påskyndat förfarande har avslagit en ansökan såsom uppenbart ogrundad, ska överklagas inom en frist på tre dagar från delgivningen av beslutet, inbegripet helgdagar och arbetsfria dagar, vilket innebär att tidsfristen kan löpa ut vid utgången av den första efterföljande arbetsdagen?”
Förfarandet vid domstolen
Huruvida målet ska handläggas enligt förfarandet för brådskande mål om förhandsavgörande
17
Genom särskild handling, som inkom till kansliet den 6 februari 2023, begärde den hänskjutande domstolen att målet skulle handläggas enligt förfarandet för brådskande mål om förhandsavgörande. Den hänskjutande domstolen påpekade dels att frågan om tolkningen av artikel 46.4 i direktiv 2013/32 som den hänskjutande domstolen har hänskjutit till EU-domstolen har betydelse för prövningen av liknande mål som väckts vid den, dels att den rättsfråga som är aktuell i förevarande fall avser rätten till ett effektivt rättsmedel, och därför till sin natur är en sådan fråga som bör besvaras så snart som möjligt.
18
Genom beslut av den 16 februari 2023 avslog domstolens tredje avdelning, som utsetts i enlighet med artikel 108.1 i domstolens rättegångsregler, denna ansökan med motiveringen att kravet på att målet ska vara av brådskande art inte var uppfyllt.
19
Vad gäller den hänskjutande domstolens första skäl, påpekade domstolens tredje avdelning att det förhållandet att ett stort antal personer eller rättsliga situationer kan komma att påverkas av det avgörande som en hänskjutande domstol ska meddela efter det att den begärt ett förhandsavgörande från EU-domstolen inte i sig kan utgöra en sådan exceptionell omständighet som kan motivera att förfarandet för brådskande mål om förhandsavgörande tillämpas. Vad gäller det andra skälet, att varje begäran om förhandsavgörande som avser tolkningen av en bestämmelse om rätten till ett effektivt rättsmedel kräver att domstolen ska ge ett snabbt svar, fann nämnda avdelning att ett sådant skäl inte i sig var tillräckligt för att motivera att ett mål ska handläggas enligt förfarandet för brådskande mål, eftersom detta förfarande är ett processrättsligt instrument som är avsett för att hantera högst trängande fall.
20
Domstolens tredje avdelning erinrade dessutom om att det huvudsakliga kriteriet för att avgöra huruvida kravet på att ett mål ska anses vara brådskande är uppfyllt är att klaganden i det nationella målet är frihetsberövad (dom av den 12 januari 2023, MV (Bestämmande av gemensam påföljd), C‑583/22 PPU, EU:C:2023:5, punkt 45) och påpekade att det av handlingarna i målet framgick att klaganden inte var föremål för någon frihetsberövande åtgärd. Nämnda avdelning påpekade även att det inte fanns någon risk för att klaganden skulle avlägsnas till ett land där han skulle kunna utsättas för dödsstraff, tortyr eller andra former av omänsklig eller förnedrande bestraffning eller behandling, eftersom klaganden enligt nationell rätt inte kunde utvisas så länge beslutet avseende hans ansökan om uppehållstillstånd inte hade vunnit laga kraft.
Huruvida målet ska handläggas enligt förfarandet för skyndsam handläggning
21
Den hänskjutande domstolen ingav även en ansökan om skyndsam handläggning enligt artikel 105 i rättegångsreglerna, med stöd av samma skäl som dem som åberopats till stöd för ansökan om handläggning enligt förfarandet för brådskande mål om förhandsavgörande, vilka anges i punkt 17 ovan. Denna begäran avslogs genom beslut av domstolens ordförande av den 1 mars 2023, av samma skäl som de som angetts i punkt 19 ovan.
Prövning av tolkningsfrågan
22
Av artikel 99 i domstolens rättegångsregler följer att domstolen, om svaret på en fråga i en begäran om förhandsavgörande klart kan utläsas av rättspraxis eller om svaret på frågan inte lämnar utrymme för rimligt tvivel, på förslag av referenten och efter att ha hört generaladvokaten, när som helst får avgöra målet genom ett motiverat beslut.
23
Domstolen finner att denna bestämmelse ska tillämpas i förevarande mål.
24
Den hänskjutande domstolen har ställt sin fråga för att få klarhet i huruvida artikel 46.4 i direktiv 2013/32, jämförd med artikel 47 första stycket i stadgan, ska tolkas så, att den utgör hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver en frist på tre dagar, inklusive helgdagar och arbetsfria dagar, för att till domstol överklaga ett beslut. som fattats inom ramen för ett påskyndat förfarande, om att avslå en ansökan om internationellt skydd såsom uppenbart ogrundad.
25
Enligt artikel 46.1 och 46.4 i direktivet, jämförd med skäl 50 i samma direktiv, ska medlemsstaterna fastställa skäliga överklagandefrister och andra nödvändiga bestämmelser så att den som ansöker om internationellt skydd kan utöva sin rätt till ett effektivt rättsmedel inför en domstol. I denna bestämmelse preciseras även att dessa tidsfrister inte får göra ett sådant utövande omöjligt eller orimligt svårt.
26
De egenskaper som det rättsmedel som föreskrivs i artikel 46.4 i direktiv 2013/32 måste ha ska fastställas i enlighet med artikel 47 i stadgan, enligt vilken var och en vars unionsrättsligt garanterade fri- och rättigheter har kränkts har rätt till ett effektivt rättsmedel inför en domstol, med beaktande av de villkor som föreskrivs i nämnda artikel (dom av den 9 september 2020, Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Avvisning av en efterföljande ansökan – Överklagandefrist), C‑651/19, EU:C:2020:681, punkt 27). Artikel 46.4 i direktiv 2013/32 utgör således hinder för varje nationell åtgärd som hindrar ett effektivt utnyttjande av de rättsmedel som föreskrivs i punkt 1 i denna artikel (se, analogt, dom av den 22 juni 2023, K.B. et F.S. (Prövning ex officio på det straffrättsliga området), C‑660/21, EU:C:2023:498, punkt 37).
27
Av detta följer att medlemsstaterna, när de fastställer överklagandefrister med tillämpning av en sådan unionsbestämmelse som artikel 46.4, enligt artikel 51.1 i stadgan är skyldiga att säkerställa iakttagandet av rätten till ett effektivt rättsmedel vid en domstol, vilken stadfästs i artikel 47 i stadgan och konkretiseras i nämnda artikel 46 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2019, Deutsche Umwelthilfe, C‑752/18, EU:C:2019:1114, punkt 34, och dom av den 22 juni 2023, K.B. och F.S. (Prövning ex officio på det straffrättsliga området), C‑660/21, EU:C:2023:498, punkt 40).
28
Såsom framgår av skäl 20 i direktiv 2013/32 bör sådana tidsfrister under alla omständigheter vara rimliga, och de får inte hindra att det görs en adekvat och fullständig prövning av ansökan och att sökanden effektivt kan utöva sina rättigheter enligt direktivet. Såsom preciseras i skäl 25 i direktivet bör alla sökande även få faktisk tillgång till förfarandet, möjlighet att samarbeta och effektivt kommunicera med de behöriga myndigheterna för att lägga fram alla relevanta omständigheter i sitt ärende och de förfarandegarantier som krävs för att de ska kunna föra sin talan genom alla skeden av förfarandet.
29
Det framgår dessutom av punkterna 1 b och 2 i artikel 12 i direktiv 2013/32, jämförda med varandra, att samtliga sökande, i den mån det är nödvändigt, i samband med domstolsförfaranden ska åtnjuta garantier som är likvärdiga med dem som föreskrivs för den administrativa handläggningen av ansökningar om internationellt skydd, det vill säga bland annat tillgång till tolk för att lägga fram sina argument för de behöriga myndigheterna.
30
För att göra det möjligt för sökande att utöva sin rätt till ett effektivt rättsmedel inför en domstol, garanterar artikel 22 i direktiv 2013/32, jämförd med skäl 23 i samma direktiv, dessa sökande en rätt till rättsligt bistånd och biträde, vilka kan vara kostnadsfria i enlighet med artikel 20 i direktivet, i alla skeden av förfarandet, också efter ett beslut som gått sökanden emot. Enligt artikel 23 i direktivet garanteras dessutom ombuden för nämnda sökande tillgång till de uppgifter i akten som ligger till grund för ett beslut (dom av den 9 september 2020, Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Avvisning av en efterföljande ansökan – Överklagandefrist), C‑651/19, EU:C:2020:681, punkt 62)
31
Av detta följer att en överklagandefrist, för att uppfylla de krav som följer av artikel 46.4 i direktiv 2013/32, jämförd med artikel 47 första stycket i stadgan, endast kan anses vara materiellt tillräcklig för att förbereda och utarbeta ett effektivt överklagande till domstol om sökanden inom en sådan frist faktiskt kan utöva de processuella rättigheter som nämns ovan i föregående punkt.
32
Det framgår av begäran om förhandsavgörande att inrikesministeriet inte ställde någon tolk till förfogande för klagandens ombud i det nationella målet inom den frist för överklagande som är aktuell i det nationella målet. Samtalen mellan klaganden och dennes ombud bestod därför endast i utbyte av SMS med användning av en elektronisk översättningsfunktion. Det framgår även att inrikesministeriet inte besvarade den begäran som ingavs av klagandens ombud, om tillgång till uppgifterna i akten i det nationella målet. Detta berodde, enligt den hänskjutande domstolen, på att det beslut som är aktuellt i det nationella målet delgavs klaganden strax före en arbetsfri dag.
33
Under dessa omständigheter och med förbehåll för de kontroller som det ankommer på den hänskjutande domstolen att göra, garanterar en sådan överklagandefrist som den som är aktuell i det nationella målet – i den mån den i praktiken fråntar sökande deras rätt till en tolk som kan framföra deras argument till de behöriga myndigheterna, vilken garanteras i artikel 12.1 b och 12.2 i direktiv 2013/32, deras rätt till rättsligt bistånd och biträde, vilken garanteras i artikel 22 i direktivet, och deras rätt att få tillgång till uppgifterna i akten, vilken föreskrivs i artikel 23 i direktivet – inte rätten till ett effektivt rättsmedel inför en domstol enligt artikel 47 i stadgan.
34
Mot bakgrund av dessa överväganden ska den ställda frågan besvaras enligt följande. Artikel 46.4 i direktiv 2013/32, jämförd med artikel 47 i stadgan, ska tolkas så, att den utgör hinder för en nationell lagstiftning i vilken det föreskrivs en frist på tre dagar, inklusive helgdagar och arbetsfria dagar, för att till domstol överklaga ett beslut, som fattats inom ramen för ett påskyndat förfarande, om att avslå en ansökan om internationellt skydd såsom uppenbart ogrundad, eftersom en sådan frist kan utgöra hinder för ett effektivt utövande av de rättigheter som garanteras i artiklarna 12,1 b, 12.2, 22 och 23 i direktivet.
Rättegångskostnader
35
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (åttonde avdelningen) följande:
Artikel 46 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd, jämförd med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna
ska tolkas så,
att den utgör hinder för en nationell lagstiftning i vilken det föreskrivs en frist på tre dagar, inklusive helgdagar och arbetsfria dagar, för att till domstol överklaga ett beslut, som fattats inom ramen för ett påskyndat förfarande, om att avslå en ansökan om internationellt skydd såsom uppenbart ogrundad, eftersom en sådan frist kan utgöra hinder för ett effektivt utövande av de rättigheter som garanteras i artiklarna 12,1 b, 12.2, 22 och 23 i direktivet.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: slovenska.
(
i
)	Det förevarande målets namn är ett fiktivt namn. Det överensstämmer inte med det verkliga namnet på någon av parterna i målet.