62020TJ0194_RES
Mål T‑194/20
JF
mot
Eucap Somalia
Tribunalens dom (sjunde avdelningen i utökad sammansättning) av den 13 juli 2022
”Skiljedomsklausul – Internationellt kontraktsanställd vid Eucap Somalia – Uppdrag som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken – Beslut att inte förnya anställningsavtalet till följd av Förenade kungarikets utträde ur unionen – Rätten att höras – Likabehandling – Förbud mot diskriminering på grund av nationalitet – Övergångsperiod som fastställs i avtalet om Förenade kungarikets utträde ur unionen – Talan om ogiltigförklaring – Skadeståndstalan – Akter som inte kan skiljas från avtalet – Avvisning”
Talan om ogiltigförklaring – Akter mot vilka talan kan väckas – Begrepp – Akter som har bindande rättsverkningar – Akter som innebär att ett anställningsavtal för en internationellt kontraktsanställd i ett uppdrag som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inte förnyas till följd av Förenade kungarikets utträde ur unionen – Omfattas inte – Akter som inte har några sådana verkningar utanför avtalsförhållandet mellan parterna och som inte innebär utövande av offentliga maktbefogenheter som tilldelats den avtalsslutande institutionen – Avvisning
(Artikel 50.3 FEU; artikel 263 FEUF; rådets beslut 2012/389/Gusp, i dess lydelse enligt beslut (Gusp) 2018/1942, artikel 7.4)
(se punkterna 27, 29, 40 och 41)
Skadeståndstalan – Unionsdomstolens behörighet – Gränser – Det ansvar som görs gällande – Domstolens kontroll – Talan som avser unionens utomobligatoriska ansvar för handlandet hos ett uppdrag som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inom ramen för ett anställningsavtal – Avvisning
(Artikel 268 FEUF; rådets beslut 2012/389/Gusp, i dess lydelse enligt beslut (Gusp) 2018/1942)
(se punkterna 42–47)
Domstolsförfarande – Talan väckt vid tribunalen med stöd av en skiljedomsklausul – Akter som innebär att ett anställningsavtal för en internationellt kontraktsanställd i ett uppdrag som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inte förnyas till följd av Förenade kungarikets utträde ur unionen – Talan om inomobligatoriskt skadeståndsansvar – Fastställande av tillämplig lag – Anställningsavtal i vilket tillämplig lag inte anges – Prövning av talan enbart på grundval av nämnda avtal samt på grundval av stadgan om de grundläggande rättigheter och med beaktande av allmänna rättsprinciper – Tillåtlighet
(Artikel 50 FEU; artiklarna 272 och 340 första stycket FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna; Europaparlamentets och rådets förordning nr 593/2008; rådets beslut 2012/389/Gusp, i dess lydelse enligt beslut (Gusp) 2018/1942)
(se punkterna 51–59)
Domstolsförfarande – Talan väckt vid tribunalen med stöd av en skiljedomsklausul – Räckvidd – Domstolskontroll av akter som innebär att ett anställningsavtal för en internationellt kontraktsanställd i ett uppdrag som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inte förnyas till följd av Förenade kungarikets utträde ur unionen – Behörighet att pröva grunder avseende åsidosättande av principer som garanteras genom stadgan om de grundläggande rättigheterna och av allmänna unionsrättsliga principer – Tillåtlighet – Iakttagande av rätten till ett effektivt domstolsskydd
(Artikel 272 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artiklarna 20, 21, 41.2 a och 47; rådets beslut 2012/389/Gusp, i dess lydelse enligt beslut (Gusp) 2018/1942)
(se punkterna 69–71)
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Europeiska unionens civila uppdrag – Personal – Internationell civil personal – Akter som innebär att ett anställningsavtal för en internationellt kontraktsanställd i ett uppdrag som omfattas av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inte förnyas till följd av Förenade kungarikets utträde ur unionen – Antagande av nämnda akter utan att den berörde har hörts – Åsidosättande av rätten att yttra sig – Föreligger inte
(Artikel 50 FEU; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 41.2 a; rådets beslut 2012/389/Gusp, i dess lydelse enligt beslut (Gusp) 2018/1942, artikel 7.4)
(se punkterna 76–96)
Institutionernas rättsakter – Motivering – Skyldighet – Räckvidd – Akter som antas i ett avtalsrättsligt sammanhang – En helt ny motivering som under domstolsförfarandet ersätter den ursprungliga motiveringen – Otillåtlighet
(Artikel 296 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 41.2 c)
(se punkterna 102 och 103)
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Europeiska unionens civila uppdrag – Personal – Internationell civil personal – Ett anställningsavtal för en kontraktsanställd som är medborgare i Förenade kungariket förnyas inte till följd av Förenade kungarikets utträde ur unionen – Anställda som är medborgare i en medlemsstat som har inlett ett förfarande för utträde ur unionen och anställda som är medborgare i en annan medlemsstat vilka inte befinner sig i en likadan situation – Diskriminering på grund av nationalitet – Föreligger inte
(Artikel 50 FEU; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 21; rådets beslut 2012/389/Gusp, i dess lydelse enligt beslut (Gusp) 2018/1942, artikel 7.3)
(se punkterna 115–119)
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Europeiska unionens civila uppdrag – Personal – Internationell civil personal – Akter som innebär att ett anställningsavtal för en internationellt kontraktsanställd inte förnyas till följd av Förenade kungarikets utträde ur unionen – Materiella bestämmelser i avtalet om Förenade kungarikets utträde ur Europeiska unionen och Euratom som träder i kraft efter akternas antagande – Möjlighet att åberopa – Föreligger inte
(Artikel 50 FEU; artikel 272 FEUF; avtal om Förenade kungarikets utträde ur Europeiska unionen och Euratom, artiklarna 127.2 och 127.6 samt 129.7; rådets beslut 2012/389/Gusp, i dess lydelse enligt beslut (Gusp) 2018/1942)
(se punkterna 131–137)
Resumé
Sökanden JF, som är medborgare i Förenade kungariket, har ingått flera på varandra följande avtal om visstidsanställning med Eucap Somalia, ett EU-uppdrag som syftar till att bistå Somalia med kapacitetsuppbyggnad i fråga om sjösäkerhet. (
1
) Enligt avtalen rekryterades han som internationellt kontraktsanställd.
I sökandens sista anställningsavtal, som löpte ut den 31 januari 2020, angavs att han kunde sägas upp innan avtalet löpte ut om Förenade kungariket upphörde att vara medlem i Europeiska unionen.
Genom ett meddelande av den 18 januari 2020 underrättade uppdragschefen för Eucap Somalia uppdragets internationellt kontraktsanställda som var medborgare i Förenade kungariket, däribland sökanden, om att deras anställningsavtal till följd av att Förenade kungariket sannolikt skulle utträda ur unionen den 31 januari 2020, skulle löpa ut samma dag. Uppdragschefen bekräftade därefter i en skrivelse av den 29 januari 2020 till JF att hans avtal inte skulle förnyas utan skulle löpa ut den 31 januari 2020 på grund av Förenade kungarikets utträde ur unionen.
Genom talan har JF i första hand yrkat, med stöd av artiklarna 263 och 268 FEUF, att meddelandet av den 18 januari 2020 och skrivelsen av den 29 januari 2020 (nedan kallade de omtvistade akterna) ska ogiltigförklaras och att han ska ersättas för den skada som han lidit på grund av dessa akter enligt Eucap Somalias utomobligatoriska skadeståndsansvar och, i andra hand, med stöd av artikel 272 FEUF, att de omtvistade akterna ska förklaras rättsstridiga och att ersättning ska utgå för samma skada enligt uppdragets inomobligatoriska skadeståndsansvar.
Tribunalen ogillar JF:s talan i dess helhet genom dom som meddelas i utökad sammansättning. Tribunalen kompletterar härvidlag sin praxis och uttalar sig bland annat om huruvida talan kan tas upp till sakprövning och vilken typ av talan det rör sig om samt om möjligheten att under vissa förutsättningar inte fastställa vilken nationell rätt som är tillämplig på avtalet för att lösa en avtalstvist. Tribunalen prövar även grunder avseende åsidosättande av unionsrätten inom ramen för en sådan avtalstvist och gör vissa klargöranden om tillämpningen, i det nu aktuella fallet, av principen om icke-diskriminering på grund av nationalitet.
Tribunalens bedömning
När det gäller frågan huruvida talan kan tas upp till prövning avvisar tribunalen talan om ogiltigförklaring av de omtvistade akterna med stöd av artikel 263 FEUF. Tribunalen påpekar bland annat att anställningsvillkor samt rättigheter och skyldigheter för Eucap Somalias internationella personal ska fastställas i avtal, vilket innebär att anställningsförhållandet mellan sökanden och Eucap Somalia är ett avtalsförhållande. Tribunalen konstaterar vidare att uppdragschefen för Eucap Somalia i de omtvistade handlingarna bekräftade för sökanden att hans avtal skulle löpa ut den dag som angavs i avtalet, till följd av Förenade kungarikets utträde ur unionen, vilket enligt avtalet var ett skäl för uppsägning. Tribunalen drar av detta slutsatsen att dessa akter inte var avsedda att få bindande rättsverkningar utanför avtalsförhållandet mellan sökanden och Eucap Somalia som innebar att Eucap Somalia utövade offentliga maktbefogenheter. Akterna är således avtalsrättsliga och ogiltigförklaring av dem kan inte yrkas genom en talan på grundval av artikel 263 FEUF.
Tribunalen avvisar för det andra skadeståndsyrkandet på grundval av artikel 268 FEUF vilket avser unionens utomobligatoriska skadeståndsansvar för Eucap Somalias handlande. Detta yrkande ingår i ett verkligt avtalsförhållande, vilket innebär att det är hänförligt till unionens inomobligatoriska skadeståndsansvar.
Tribunalen slår för det tredje fast att talan kan tas upp till prövning i den del den i andra hand grundats på artikel 272 FEUF. Tribunalen klargör att sökanden till stöd för sina yrkanden enligt denna bestämmelse har åberopat bestämmelser som unionsförvaltningen är skyldig att iaktta i ett avtalsförhållande, i och med att han har anfört grunder avseende bland annat rätten att bli hörd och principerna om likabehandling och icke-diskriminering (
2
) samt en grund som avser åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar, en allmän unionsrättslig princip. För att inte principen om effektivt domstolsskydd ska åsidosättas kan sökanden följaktligen inte hindras från att åberopa åsidosättande av dessa principer till stöd för sina yrkanden på den grunden att han endast får göra gällande att villkoren i det aktuella avtalet inte har uppfyllts eller att den lagstiftning som är tillämplig på avtalet har åsidosatts. (
3
)
Vad beträffar tillämplig lagstiftning erinrar tribunalen om principen att unionens inomobligatoriska skadeståndsansvar regleras av den lag som är tillämplig på det berörda avtalet. (
4
) Tribunalen finner emellertid att det inte är nödvändigt att fastställa vilken nationell lagstiftning som är tillämplig på den nu aktuella tvisten, vilken kan avgöras på grundval av det aktuella avtalet, Eucap Somalias standardrutiner som avtalet hänvisar till samt på grundval av stadgan och allmänna unionsrättsliga principer. Tribunalen påpekar bland annat att sökanden till stöd för sina andrahandsyrkanden på grundval av artikel 272 FEUF enbart har åberopat grunder avseende åsidosättande av unionsrätten, i synnerhet allmänna unionsrättsliga principer och stadgan. Det tycks inte heller vara nödvändigt att tillämpa tvingande bestämmelser i nationell lagstiftning för att lösa tvisten.
Vad beträffar prövningen i sak framhåller tribunalen för det första, beträffande åsidosättande av rätten att bli hörd, att det inte framgår vare sig av villkoren i det aktuella avtalet eller av Eucap Somalias standardrutiner, som avtalet hänvisar till, att uppdragschefen var skyldig att höra JF innan han upprättade meddelandet av den 18 januari 2020. Tribunalen anser också att Eucap Somalias val att inte använda sig av möjligheten att förnya sökandens avtal, såsom framgår av de omtvistade akterna, inte var en åtgärd som vidtogs gentemot honom som påverkade honom negativt, i den mening som avses i artikel 41.2 a i stadgan. Rätten att bli hörd, vilken garanteras i denna bestämmelse, innebar således inte heller att Eucap Somalia var tvungen att höra sökanden innan meddelandet av den 18 januari 2020 upprättades. Även om så vore, att sökanden hade rätt att bli hörd innan meddelandet upprättades, understryker tribunalen att inom ramen för en talan av avtalsrättslig karaktär skulle utgången i målet ändå inte ha varit någon annan om han hade kunnat utöva denna rätt.
Tribunalen understryker för det andra, vad beträffar den påstådda diskrimineringen på grund av nationalitet, att sökanden, i egenskap av medborgare i en medlemsstat som inlett förfarandet för utträde ur unionen, rent sakligt inte befann sig i en likadan situation som de internationellt kontraktsanställda i samma uppdrag som var medborgare i en annan medlemsstat, och att uppdragschefen kunde besluta att inte förnya hans anställningsavtal efter den 31 januari 2020 utan att det utgjorde diskriminering på grundval av nationalitet.
För det tredje påpekar tribunalen slutligen, vad beträffar påståendet att avtalet om Förenade kungarikets utträde ur Europeiska unionen och Euratom (
5
) åsidosattes genom de omtvistade akterna, att inom ramen för en avtalsrättslig talan är det de villkor i det aktuella avtalet som är relevanta i det aktuella fallet som reglerar under vilka förutsättningar unionsrätten ska tillämpas på Förenade kungariket under övergångsperioden och som därmed utgör materiella bestämmelser. Eftersom dessa bestämmelser inte ska tillämpas på rättsförhållanden som förelåg innan avtalet trädde i kraft och de omtvistade akterna upprättades före detta datum, kan ett sådant åsidosättande inte fastställas.
(
1
)	EUCAP Somalia bildades genom rådets beslut 2012/389/Gusp av den 16 juli 2012 om Europeiska unionens uppdrag för kapacitetsuppbyggnad i Somalia (Eucap Somalia) (EUT L 187, 2012, s. 40), i dess lydelse enligt rådets beslut (Gusp) 2018/1942 av den 10 december 2018 (EUT L 314, 2018, s. 56).
(
2
)	Dessa garanteras i artiklarna 41.2 a, 20 och 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan).
(
3
)	I den mening som avses i dom av den 16 juli 2020, ADR Center/kommissionen (C‑584/17 P, EU:C:2020:576, punkterna 85–89).
(
4
)	Artikel 340 första stycket FEUF.
(
5
)	Avtalet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen (EUT L 29, 2020, s. 7), som trädde i kraft den 1 februari 2020.