Predmet T-679/22
Oy Shaman Spirits Ltd
protiv
Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
Presuda Općeg suda (treće vijeće) od 22. studenoga 2023.
„Žig Europske unije – Postupak opoziva odluka ili brisanja upisa – Brisanje upisa u registar koji sadržava očitu pogrešku koja se može pripisati EUIPO-u – Upis licencija u registar figurativnih žigova LAPLANDIA Land of purity i dr. – Uvjeti za registraciju licencije – Dokaz o dodjeli licencije koji pruža registrirani imatelj – Pojam ‚očita pogreška koja se može pripisati EUIPO-u’ – Članak 27. stavak 1. drugi podstavak Uredbe (EU) 2017/1001 – Članak 103. stavak 1. prva rečenica Uredbe 2017/1001”
1.      Žig Europske unije – Žig Europske unije kao predmet vlasništva – Davanje licencija – Upis u registar – Pretpostavke – Dokaz o dodjeli licencije koji pruža registrirani imatelj – Irelevantnost uvjeta predviđenih nacionalnim pravom
(Uredba 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 19. st. 1., čl. 20., 25., 26. i čl. 27. st. 1.; Uredba Komisije 2018/626, čl. 13.)
(t. 20.-27., 33., 34., 43.)
2.      Žig Europske unije – Postupovne odredbe – Brisanje ili opoziv – Uvjet – Očita pogreška – Pojam – Upis licencije u registar bez dokaza da je registrirani nositelj dodijelio tu dozvolu – Uključenost
(Uredba 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 103. st. 1.)
(t. 40.-42.)
Kratak prikaz
Između 2008. i 2016. društvo Brandavid Oy ishodilo je registraciju triju figurativnih žigova pri Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).
Prijenos tih žigova na društvo Global Drinks Finland Oy, intervenijenta u ovom predmetu, 2017. upisan je u registar žigova Europske unije.
Tužitelj, društvo Oy Shaman Spirits Ltd, zatražilo je 2020. od EUIPO-a da na temelju ugovora o licenciji koji je 2016. sklopilo s društvom Brandavid Oy (u daljnjem tekstu: ugovor o licenciji) u registar upiše isključivu licenciju u njegovu korist za predmetne žigove. Nakon registracije licencije intervenijent je izrazio svoje neslaganje s tom licencijom.
Odjel zadužen za vođenje EUIPO-ova registra izbrisao je 2021. upis licencije u navedeni registar.
Budući da je registracija zatražene licencije bila očita pogreška koja se može pripisati EUIPO-u, u smislu članka 103. stavka 1. Uredbe 2017/1001(1), što opravdava njezino ukidanje, žalbeno vijeće EUIPO-a odbilo je tužiteljevu žalbu. Naime, jedini dokaz podnesen uz prijavu za registraciju sastojao se od ugovora o licenciji kojeg intervenijent, kao registrirani nositelj predmetnih žigova, nikada nije bio stranka.
Opći sud je svojom presudom odbio tužiteljevu tužbu. On je zauzeo stajalište o uvjetima za registraciju licencije i o pojmu „očite pogreške koja se može pripisati EUIPO-u”.
Ocjena Općeg suda
Kao prvo, Opći sud je istaknuo da je EUIPO, time što je brisao registraciju licencije, pravilno primijenio članke 25. i 26. Uredbe 2017/1001(2), u vezi s odredbama na koje ti članci upućuju(3). Tim se pravilima zbog razloga pravne sigurnosti zahtijeva da registrirani nositelj pokaže svoju volju za odobrenje licencije, bilo izravno podnošenjem zahtjeva za registraciju licencije EUIPO-u bilo potpisivanjem izjave, sporazuma ili standardnog obrasca(4). Međutim, u ugovoru o licenciji ne spominje se intervenijent, koji je bio registrirani nositelj u trenutku podnošenja zahtjeva i registracije licencije, niti je u njemu sadržan njegov potpis. Prethodni registrirani nositelj više nije bio ovlašten dati traženi pristanak.
Čak i pod pretpostavkom da licencija koju je dodijelio pravni prednik intervenijenta ima učinak na potonjeg(5) jer su ta dva društva izvršila prijenos predmetnih žigova potpuno svjesna licencije, iz toga ipak ne slijedi da je licencija mogla biti registrirana. Čak i ako licencija može u tim okolnostima ostati valjana ili ako se njome mogu dodijeliti prava prema nacionalnom pravu, ta situacija materijalnog prava ne može utjecati na pravo na registraciju koje slijedi formalizirani pristup. Naime, zakonitost odluke žalbenog vijeća ovisi samo o formalnim uvjetima predviđenima primjenjivim odredbama čiji tekst ne ostavlja nikakav prostor za tumačenje. Međutim, tužitelj se i dalje pred nacionalnim sudovima može pozivati na svoja prava koja proizlaze iz materijalnog prava.
Kao drugo, Opći sud je odbio tužiteljeve argumente koji se temelje na primjenjivosti finskog prava zbog činjenice da uključena društva imaju sjedište u Finskoj. Naime, upis u registar licencije koja se odnosi na žig Europske unije uređen je na autonoman način pravom Unije(6). Stoga pitanje poznaje li finsko pravo formalne zahtjeve za ugovor o licenciji ili pod kojim uvjetima takav ugovor veže i nositelja sljednika predmetnih žigova nije relevantno za pitanje je li registracija licencije u korist tužitelja u registru bila točna.
Kao treće i posljednje, Opći sud je odbio tužiteljev argument prema kojem je EUIPO prekoračio svoju ovlast time što je povukao registraciju ugovora o licenciji koja je bila u skladu s finskim pravom. Naime, brisan upis u registar sadržavao je očitu pogrešku koja se može pripisati EUIPO-u. Budući da registracija licencije slijedi ista pravila kao i registracija prijenosa, Opći sud je mutatis mutandis primijenio sudsku praksu prema kojoj nije na EUIPO-u da prema nacionalnom pravu ispituje valjanost i pravne učinke prijenosa žiga Europske unije. Iz toga slijedi da je prilikom obrade prijave za registraciju licencije EUIPO-ova nadležnost načelno ograničena na ispitivanje formalnih uvjeta, što ne podrazumijeva ocjenu meritornih pitanja koja se mogu postaviti u okviru primjenjivog nacionalnog prava.
1      Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.)
2      U skladu s člankom 25. stavkom 5. te uredbe na zahtjev jedne od stranaka, izdavanje ili prijenos licencije u odnosu na žig EU-a upisuje se u registar i objavljuje.
3      Člankom 20. stavkom 5. navedene uredbe predviđa se da zahtjev za upis prijenosa mora sadržavati dokumente koji propisno dokazuju prijenos; njegovim stavkom 3. zahtijeva se da se „prijenos žiga EU-a obavlja u pisanom obliku s potpisima stranaka ugovora, osim ako ustupanje proizlazi iz sudske odluke; u protivnom prijenos je ništavan.” Člankom 13. stavkom 3. točkama (a), (c) i (d) Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/626 od 5. ožujka 2018. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu određenih odredbi Uredbe 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća o žigu Europske unije i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) 2017/1431 (SL 2018., L 104, str. 37.) pojašnjava se da je potpis ili suglasnost registriranog nositelja preduvjet valjanog odobrenja licencije.
4      Članak 26. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001 i članak 13. stavak 3. točke (a), (b), (c), (d) Provedbene uredbe 2018/626.
5      Na temelju članka 27. stavka 1. drugog podstavka Uredbe br. 2017/1001
6      Članak 19. stavak 1. Uredbe 2017/1001, kojim se upućuje na pravo države članice u kojoj nositelj žiga Europske unije ima sjedište, primjenjuje se „[o]sim ako člancima od 20. do 28. nije drukčije predviđeno”. Vidjeti članke 25. do 28. te uredbe i članak 13. Provedbene uredbe 2018/626.