62018CJ0261_RES
Cauza C‑261/18
Comisia Europeană
împotriva
Irlandei
Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 noiembrie 2019
„Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Hotărâre a Curții de constatare a unei neîndepliniri a obligațiilor – Neexecutare – Directiva 85/337/CEE – Autorizarea și construcția unui parc eolian – Proiect care poate avea efecte importante asupra mediului – Lipsa unei evaluări prealabile a impactului asupra mediului – Obligație de regularizare – Articolul 260 alineatul (2) TFUE – Cerere de impunere a unei penalități cu titlu cominatoriu și a unei sume forfetare”
Mediu – Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului – Directiva 85/337 – Obligația autorităților competente de a realiza evaluarea înainte de acordarea autorizației – Nerealizarea evaluării – Obligația autorităților de remediere a acesteia – Conținut – Evaluare efectuată în cadrul regularizării după construcția și punerea în funcțiune a instalației vizate – Admisibilitate – Condiții
[art. 4 alin. (3) TUE; Directiva 85/337 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, art. 2 alin. (1) și art. 4 alin. (1) și (2)]
(a se vedea punctele 72-78)
Mediu – Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului – Directiva 85/337 – Obligația autorităților competente de a realiza evaluarea înainte de acordarea autorizației – Nerealizarea evaluării – Obligația autorităților de remediere a acesteia – Conținut – Lipsa unei evaluări ulterioare – Încălcare
[Directiva 85/337 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11, art. 2 alin. (1) și art. 4]
(a se vedea punctele 79-84)
State membre – Obligații – Executarea directivelor – Neîndeplinirea obligațiilor – Justificare întemeiată pe ordinea juridică internă – Inadmisibilitate
(art. 258 TFUE)
(a se vedea punctele 89-91)
State membre – Obligații – Neîndeplinirea obligațiilor – Justificare – Principiul protecției încrederii legitime – Invocare a principiului de către un stat membru pentru a împiedica constatarea unei neîndepliniri a obligațiilor – Inadmisibilitate
(art. 258 TFUE)
(a se vedea punctele 92 și 93)
Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Hotărâre a Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor – Neîndeplinirea obligației de a executa hotărârea – Sancțiuni pecuniare – Sumă forfetară – Determinarea cuantumului – Criterii – Gravitatea și durata încălcării – Neexecutarea unei hotărâri în materia evaluării efectelor asupra mediului
[art. 260 alin. (2) TFUE; Directiva 85/337 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11]
(a se vedea punctele 115-123)
Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Hotărâre a Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor – Neîndeplinirea obligației de a executa hotărârea – Sancțiuni pecuniare – Sumă forfetară – Determinarea cuantumului – Criterii – Capacitate de plată – Data aprecierii
[art. 260 alin. (2) TFUE]
(a se vedea punctul 124)
Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor – Hotărâre a Curții prin care se constată neîndeplinirea obligațiilor – Neîndeplinirea obligației de a executa hotărârea – Sancțiuni pecuniare – Penalitate cu titlu cominatoriu – Stabilirea formei și a cuantumului – Puterea de apreciere a Curții – Criterii
[art. 260 alin. (2) TFUE]
(a se vedea punctele 131-135)
Rezumat
Irlanda este obligată la plata unor sancțiuni pecuniare pentru neexecutarea unei hotărâri anterioare a Curții care impune printre altele evaluarea de mediu a unui parc eolian
În Hotărârea Comisia/Irlanda (Parcul eolian de la Derrybrien) (C‑261/18), pronunțată la 12 noiembrie 2019, Curtea, reunită în Marea Cameră, a obligat Irlanda la plata unor sancțiuni pecuniare pentru neadoptarea unor măsuri concrete ca urmare a Hotărârii din 3 iulie 2008, Comisia/Irlanda (
1
), în măsura în care Curtea constatase în aceasta o încălcare a Directivei 85/337 (
2
) de către Irlanda, rezultând din construcția unui parc eolian la Derrybrien (Irlanda) fără o evaluare prealabilă a efectelor sale asupra mediului.
În urma pronunțării hotărârii din 2008, Irlanda a instituit o procedură de regularizare prin care urmărea să permită operatorului parcului eolian de la Derrybrien să se conformeze cerințelor Directivei 85/337. Cu toate acestea, din moment ce operatorul parcului eolian nu s‑a supus acestei proceduri, iar aceasta nici nu a fost inițiată din oficiu de autoritățile irlandeze, Comisia a sesizat Curtea cu o a doua acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor.
Mai întâi, Curtea a examinat obligațiile care revin statelor membre atunci când un proiect a fost autorizat cu încălcarea obligației de evaluare prealabilă a efectelor sale asupra mediului, prevăzută de Directiva 85/337. Curtea a amintit că statele membre sunt obligate, în temeiul principiului cooperării loiale, să adopte toate măsurile necesare în scopul de a remedia omisiunea unei evaluări a efectelor asupra mediului. În special, ele sunt obligate să efectueze o evaluare cu titlu de regularizare, inclusiv după punerea în funcțiune a unei instalații. O asemenea evaluare trebuie să țină seama nu numai de efectele viitoare ale instalației în cauză, ci și de efectele asupra mediului care au intervenit de la realizarea sa. Ea poate conduce la modificarea sau la retragerea autorizațiilor acordate cu încălcarea obligației de evaluare prealabilă.
Or, în pofida reformei legislative care a introdus o procedură de regularizare, Irlanda s‑a abținut să procedeze la o nouă evaluare a efectelor parcului eolian asupra mediului, ceea ce încalcă autoritatea hotărârii din 2008.
În continuare, Curtea a respins diferitele argumente avansate de Irlanda pentru a se justifica. Pe de o parte, Irlanda nu se poate prevala de dispoziții naționale care limitează posibilitățile de declanșare a procedurii de regularizare introduse în vederea asigurării executării hotărârii din 2008. În acest cadru, Curtea a amintit că autoritățile naționale erau obligate să remedieze omisiunea de evaluare a efectelor și că obligațiile care decurg din Directiva 85/337 se impuneau și operatorului parcului eolian, în măsura în care acesta era controlat de Irlanda. Pe de altă parte, deși autorizațiile pentru construirea parcului eolian de la Derrybrien au devenit definitive, securitatea juridică și încrederea legitimă ale operatorului parcului eolian în drepturile dobândite nu pot fi invocate de Irlanda pentru a fi exonerată de consecințele care decurg din constatarea obiectivă a nerespectării Directivei 85/337. În această privință, Curtea a subliniat că proiectele a căror autorizare nu mai este supusă unei căi de atac contencioase directe nu pot fi pur și simplu considerate ca fiind legal autorizate în raport cu obligația de evaluare a efectelor asupra mediului.
Ținând seama de gravitatea și de durata neîndeplinirii obligațiilor, întrucât au trecut mai mult de 11 ani de la hotărârea din 2008 fără să fi fost adoptate măsurile necesare pentru a se conforma acesteia, și având în vedere capacitatea de plată a Irlandei, Curtea a obligat acest stat membru la plata către Comisia Europeană a unei sume forfetare în cuantum de 5000000 de euro, precum și a unei penalități cu titlu cominatoriu în valoare de 15000 de euro pe zi, începând de la pronunțarea hotărârii și până la data executării hotărârii din 2008.
(
1
)	Hotărârea din 3 iulie 2008, Comisia/Irlanda (C‑215/06, EU:C:2008:380).
(
2
)	Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO 1985, L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).