62004CJ0414_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C‑414/04,
jossa on kyse EY 230 artiklaan perustuvasta kumoamiskanteesta, joka on nostettu 23.9.2004,
Euroopan parlamentti, asiamiehinään A. Baas ja U. Rösslein, prosessiosoite Luxemburgissa,
kantajana,
jota tukee
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään J. Sack ja P. Van Nuffel, prosessiosoite Luxemburgissa,
väliintulijana,
vastaan
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään A. Lopes Sabino ja M. Bishop,
vastaajana,
jota tukevat
Viron tasavalta, asiamiehenään L. Uibo, ja
Puolan tasavalta, asiamiehinään M. Węglarz, T. Nowakowski ja T. Krawczyk,
väliintulijoina,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (suuri jaosto),
toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohtajat P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, P. Kūris ja E. Juhász sekä tuomarit K. Schiemann (esittelevä tuomari), J. Makarczyk, G. Arestis, A. Borg Barthet, A. Ó Caoimh ja L. Bay Larsen,
julkisasiamies: L. A. Geelhoed,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 15.3.2006 pidetyssä istunnossa esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 1.6.2006 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Euroopan parlamentti vaatii kanteellaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1228/2003 muuttamisesta sen päivämäärän osalta, josta alkaen tiettyjä säännöksiä sovelletaan Sloveniaan, 28.6.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1223/2004 (EYVL L 233, s. 3; jäljempänä riidanalainen asetus) kumoamista.
2. Kymmenen uuden jäsenvaltion, mukaan lukien Slovenian tasavallan, liittymisestä Euroopan unioniin tehty sopimus allekirjoitettiin 16.4.2003 (EYVL 2003, L 236, s. 17; jäljempänä vuoden 2003 liittymissopimus). Kuten mainitun sopimuksen 1 artiklan 2 kohdasta ilmenee, tätä liittymistä koskevat ehdot ja liittymisen vuoksi niihin sopimuksiin tehtävät mukautukset, joihin unioni perustuu, ovat kyseiseen sopimukseen liitetyssä asiakirjassa, joka on erottamaton osa tätä sopimusta (jäljempänä vuoden 2003 liittymisasiakirja).
3. Verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa 26.6.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1228/2003 (EYVL L 176, s. 1) annettiin EY 95 artiklan perusteella.
4. Euroopan unionin neuvosto antoi riidanalaisen asetuksen tiettyjen asetuksen N:o 1228/2003 säännösten soveltamisen lykkäämiseksi Slovenian tasavallan osalta siirtymätoimenpiteenä. Viimeksi mainittu asetus annettiin vuoden 2003 liittymisasiakirjan 57 artiklan perusteella.
5. Kanteensa tueksi Euroopan parlamentti väittää yhtäältä, ettei riidanlaista asetusta voitu pätevästi antaa mainitun 57 artiklan perusteella, ja toisaalta, ettei kyseisessä asetuksessa ole noudatettu EY 253 artiklassa määrättyä perusteluvelvollisuutta.
6. Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 21.12.2004 ja 9.3.2005 antamilla määräyksillä Euroopan yhteisöjen komissio hyväksyttiin väliintulijaksi tukemaan parlamentin vaatimuksia ja Viron tasavalta ja Puolan tasavalta hyväksyttiin väliintulijoiksi tukemaan neuvoston vaatimuksia.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Vuoden 2003 liittymissopimus
7. Vuoden 2003 liittymissopimuksen 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätään seuraavaa:
”2. Tämä sopimus tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 2004 – – .
3. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa määrätään, unionin toimielimet voivat ennen liittymistä toteuttaa liittymisasiakirjan 6 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa, 6 artiklan 6 kohdan toisessa alakohdassa, – – 38 artiklassa, 39 artiklassa, 41 artiklassa, 42 artiklassa ja 55–57 artiklassa [ja] kyseisen asiakirjan liitteissä III–XIV – – tarkoitetut toimenpiteet. Nämä toimenpiteet tulevat voimaan vasta tämän sopimuksen voimaantulopäivänä ja edellyttäen, että se tulee voimaan.”
8. Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 20 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Tämän asiakirjan liitteessä II luetellut säädökset mukautetaan siten kuin siitä määrätään kyseisessä liitteessä.”
9. Saman asiakirjan 21 artiklassa todetaan seuraavaa:
”Tämän asiakirjan liitteessä III lueteltujen säädösten mukautukset, jotka ovat tarpeen liittymisen vuoksi, laaditaan kyseisessä liitteessä lueteltujen suuntaviivojen mukaisesti sekä 57 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen ja siinä määrätyin edellytyksin.”
10. Mainitun asiakirjan 24 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Tämän asiakirjan liitteissä V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII, XIII ja XIV lueteltuja toimenpiteitä sovelletaan uusien jäsenvaltioiden osalta kyseisissä liitteissä määrätyin edellytyksin.”
11. Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 55 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Neuvosto voi 1 päivään toukokuuta 2004 mennessä toteuttaa yksimielisesti komission ehdotuksesta uuden jäsenvaltion asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä toimenpiteitä, jotka merkitsevät väliaikaista poikkeusta toimielinten 1 päivän marraskuuta 2002 ja liittymissopimuksen allekirjoittamispäivän välisenä aikana antamista säädöksistä.”
12. Mainitun asiakirjan 57 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1. Jos toimielinten ennen liittymistä antamia säädöksiä on mukautettava liittymisen johdosta ja jos tarvittavista mukautuksista ei ole määrätty tässä asiakirjassa tai sen liitteissä, kyseiset mukautukset tehdään 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen. Kyseiset mukautukset tulevat voimaan liittymisestä alkaen.
2. Tätä varten tarvittavat tekstit laatii joko neuvosto määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tai komissio, riippuen siitä, kumpi näistä kahdesta on antanut alkuperäiset säädökset.”
13. Heti alkuun on tarkennettava, että vaikka mainitun 57 artiklan ranskankielinen versio antaa ymmärtää, että kyseisen määräyksen perusteella tehtävät mukautukset on tehtävä ennen liittymistä (avant l’adhésion), mainittu ajallinen rajoitus ei todellisuudessa, kuten kyseisen määräyksen muista kieliversioista ilmenee, koske mahdollisuutta turvautua 57 artiklaan vaan muutettavien toimien antamispäivää (ks. vastaavasti Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyssä asiakirjassa (EYVL 1994, C 241, s. 21; jäljempänä vuoden 1994 liittymisasiakirja) olevan samanlaisen määräyksen osalta asia C-259/95, parlamentti v. neuvosto, tuomio 2.10.1997 (Kok. 1997, s. I-5303, 12–22 kohta)).
14. Vuoden 2003 liittymissopimuksen päätösasiakirjaan liitetyllä kirjeenvaihdolla Euroopan unioni ja uudet jäsenvaltiot sopivat ”liittymistä edeltävänä aikana tehtävien tiettyjen päätösten tekemistä ja toteutettavien muiden toimenpiteiden hyväksymistä koskevasta tiedonsaanti- ja neuvottelumenettelystä” (jäljempänä tiedonsaanti- ja neuvottelumenettely), joka sisältää muun muassa seuraavaa:
”1. Jotta voitaisiin varmistaa [liittyvien valtioiden] tiedonsaanti, kaikki ehdotukset, tiedoksiannot, suositukset tai aloitteet, jotka saattavat johtaa Euroopan unionin toimielinten tai elinten tekemiin päätöksiin, saatetaan kyseisten liittyvien valtioiden tietoon sen jälkeen, kun ne on toimitettu neuvostolle.
2. Neuvottelut voidaan aloittaa jonkin liittyvän valtion perustellusta pyynnöstä, jossa se ilmaisee selvästi, mitkä ovat sen edut unionin tulevana jäsenvaltiona, ja jossa se esittää tekemänsä huomiot.
– –
4. Neuvottelut käydään välivaiheen komiteassa, joka muodostuu unionin ja liittyvien valtioiden edustajista.
– –
8. Jos merkittäviä ongelmia esiintyy edelleen neuvottelujen päätyttyä, kysymys voidaan tuoda esille ministeritasolla liittyvän valtion pyynnöstä.
– – ”
Asetus N:o 1228/2003
15. Asetuksen N:o 1228/2003 tarkoituksena on, kuten sen 1 artiklasta ilmenee, vahvistaa oikeudenmukaiset säännöt rajat ylittävää sähkökauppaa varten ja edistää siten kilpailua sähkön sisämarkkinoilla kansallisten ja alueellisten markkinoiden erityispiirteet huomioon ottaen.
16. Saman asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Verkon ylikuormitusongelmiin on puututtava syrjimättömin markkinaehtoisin ratkaisuin, jotka antavat markkinaosallistujille ja siirtoverkonhaltijoille tehokkaita taloudellisia signaaleja. Verkon ylikuormitusongelmat on mieluiten ratkaistava muilla kuin liiketoimiin perustuvilla menetelmillä eli käyttämällä menetelmiä, joihin ei liity valintaa yksittäisten markkinaosallistujien tekemien sopimusten välillä.”
17. Mainitun asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan ”ylikuormituksella” tarkoitetaan ”tilannetta, jossa kansallisia siirtoverkkoja yhdistävä siirtoyhteys ei pysty asianomaisten rajayhdysjohtojen ja/tai kansallisten siirtoverkkojen kapasiteetin puutteen vuoksi käsittelemään kaikkia markkinaosallistujien pyytämiä kansainvälisestä kaupasta johtuvia fyysisiä virtoja”.
18. Saman asetuksen liitteessä, jonka otsikkona on ”Käytettävissä olevan kansallisten verkkojen välisten yhteenliitäntöjen siirtokapasiteetin hallintaa ja jakamista koskevat suuntaviivat”, todetaan otsakkeen ”Yleistä” alla seuraavaa:
”1. Jäsenvaltioiden toteuttamilla ylikuormituksen hallinnan menetelmillä on käsiteltävä lyhytaikaisen ylikuormituksen ongelmia markkinaperusteisesti taloudellisesti tehokkaalla tavalla ja antaen samalla signaaleja tai kannustimia verkkoa ja sähköntuotantoa koskevien tehokkaiden investointien tekemiseksi oikeisiin paikkoihin.
2. Siirtoverkonhaltijoiden tai tapauksen mukaan jäsenvaltioiden on vahvistettava syrjimättömät ja avoimet vaatimukset, joissa määritetään se, mihin ylikuormituksen hallintamenetelmiin niitä sovelletaan ja missä tilanteessa. Nämä vaatimukset samoin kuin turvallisuutta koskevat vaatimukset on eriteltävä julkisesti saatavilla olevissa asiakirjoissa.
3. Ylikuormituksen hallintamenetelmien sääntöjä laadittaessa on erilaisten rajat ylittävien sähköntoimitusten kohtelussa oltava mahdollisimman vähän eroja riippumatta siitä, onko kyse kahdenvälisistä sopimuksista vai järjestäytyneillä ulkomaisilla markkinoilla tehdyistä tarjouksista. Vähäisen siirtokapasiteetin jakomenettelyn on oltava avoin. Jos eroja sähköntoimitusten kohtelussa on, on osoitettava, että ne eivät vääristä tai estä kilpailun kehittymistä.
4. Ylikuormituksen hallinnasta tuloksena olevien hintasignaalien on oltava suuntaa osoittavia.
– – ”
19. Mainitun asetuksen 15 artiklan mukaan asetusta sovelletaan 1.7.2004 lukien.
Riidanalainen asetus
20. Kun Slovenian tasavalta oli tiedonsaanti- ja neuvottelumenettelyn yhteydessä saanut tietoonsa komission ehdotuksen, jonka perusteella asetus N:o 1228/2003 annettiin, ja vedonnut vuoden 2003 liittymisasiakirjan 57 artiklaan, se esitti komissiolle 23.6.2003 päivätyllä kirjeellä pyynnön, jolla pyrittiin saamaan siirtymäaika 1.7.2007 saakka tämän tulevan asetuksen säännösten soveltamisen osalta. Kyseinen asetus annettiin 26.6.2003.
21. Komission ja Slovenian tasavallan välillä käytyjen kahdenkeskisten neuvottelujen päätteeksi Slovenian tasavalta toimitti 19.11.2003 komissiolle täydennyksen niihin selityksiin, jotka koskivat edellä mainitun siirtymäajan poikkeusta koskevan pyynnön perusteena olevia syitä.
22. Komissio laati tässä tilanteessa 27.4.2004 ehdotuksen asetukseksi, jolla oli tarkoitus lykätä siirtymätoimenpiteenä asetuksen N:o 1228/2003 tiettyjen säännösten soveltamista Slovenian tasavallan osalta (KOM/2004/309 lopullinen). Kyseinen ehdotus perustui EY 95 artiklaan.
23. Vaikka riidanalaisessa asetuksessa vahvistettiin mainittu ehdotus, joka siinä toistettiin olennaisilta osin, neuvosto antoi kyseisen asetuksen 28.6.2004 kuitenkin vuoden 2003 liittymäasiakirjan 57 artiklan perusteella.
24. Neuvoston pääsihteeri ilmoitti parlamentille kyseisen asetuksen antamisesta 9.7.2004 päivätyllä kirjeellä, ja hän tarkensi, että ”kun otetaan huomioon liittymissopimuksen ja [tämän ehdotuksen] välinen yhteys ja kun otetaan huomioon tarve antaa [kyseinen säädös] ajoissa ja joka tapauksessa ennen 1.7.2004, – – asetuksen N:o 1228/2003 soveltamispäivämäärä, neuvosto on päättänyt vahvistaa oikeudelliseksi perustaksi [vuoden 2003 liittymisasiakirjan] 57 artiklan – –, eikä kyseinen oikeudellinen perusta edellytä Euroopan parlamentin osallistumista lainsäädäntömenettelyyn”.
25. Riidanalaisen asetuksen 1 artiklassa säädetään, että asetuksen N:o 1228/2003 15 artiklaan lisätään uusi alakohta, jossa todetaan seuraavaa:
”Slovenian ja sen naapurijäsenvaltioiden välisten yhteenliitäntöjen osalta 6 artiklan 1 kohtaa ja liitteen ’Yleistä’-luvun 1–4 kohdan sääntöjä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2007. Tätä kohtaa sovelletaan ainoastaan Slovenian siirtoverkonhaltijan jakamaan osaan siirtokapasiteetista ja ainoastaan siltä osin kuin kyseinen kapasiteetti ei ylitä puolta käytettävissä olevasta kokonaiskapasiteetista”.
26. Riidanalaisen asetuksen viidennessä, kuudennessa ja seitsemännessä perustelukappaleessa tarkennetaan seuraavaa:
”5) Slovenia on osoittanut, että – ilman siirtymäkautta – Itävallasta tuotavan sähkön korkeammat hinnat vaikuttaisivat haitallisesti eräisiin energiaa paljon käyttäviin slovenialaisiin yrityksiin ja vientimyynnistä Italiaan saatavien tulojen väheneminen vaikuttaisi haitallisesti eräisiin sähköntuottajiin. Tällainen tilanne haittaisi asianomaisten yritysten meneillään olevaa pyrkimystä rakennemuutokseen sähköntuotantoon sovellettavan yhteisön säännöstön noudattamiseksi.
6) Slovenian esittämät syyt oikeuttavat poikkeukseen. Lisäksi koska kyseisten yhteenliitäntöjen kapasiteetti on pieni ja koska tilanne tuskin muuttuu ennen 1 päivää heinäkuuta 2007, tällaisen poikkeuksen käytännön vaikutus sisämarkkinoihin on hyvin vähäinen.
7) Poikkeus olisi rajoitettava siihen, mikä on välttämätöntä Slovenian pyynnön täyttämiseksi. Sen vuoksi sen pitäisi koskea ainoastaan Slovenian siirtoverkonhaltijan jakamaa osaa siirtokapasiteetista ja sitä pitäisi soveltaa ainoastaan siltä osin kuin kyseinen kapasiteetti ei ylitä puolta käytettävissä olevasta kokonaiskapasiteetista.”
Kanne
27. Parlamentti vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen, joista ensimmäinen koskee riidanalaisen asetuksen oikeudellisen perustan virheellisyyttä ja toinen perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämistä.
Ensimmäinen kanneperuste
28. Parlamentti väittää ensimmäisellä kanneperusteellaan, että riidanalaista asetusta, jolla otetaan käyttöön siirtymäajan poikkeuksia asetuksen N:o 1228/2003 soveltamisen osalta, ei voitu pätevästi antaa vuoden 2003 liittymisasiakirjan 57 artiklan perusteella vaan se olisi pitänyt antaa EY:n perustamissopimuksessa määrättyä tavanmukaista lainsäädäntömenettelyä noudattaen eli tässä tapauksessa EY 95 artiklan perusteella, joka oli asetuksen N:o 1228/2003 antamisen oikeudellisena perustana. Mainittu 57 artikla mahdollistaa näet ainoastaan sellaiset mukautukset, joiden johdosta toimielinten antamia säädöksiä voidaan soveltaa täysimääräisesti suhteessa liittyviin jäsenvaltioihin, eikä sen perusteella voida myöntää näitä säädöksiä koskevia siirtymäajan poikkeuksia.
29. Tältä osin on huomautettava, että kuten parlamentti on korostanut, vuoden 2003 liittymäasiakirjan 57 artiklan sanamuodosta ilmenee, että kyseisessä määräyksessä annetaan oikeus sellaisten ”mukautusten” tekemiseen, jotka ovat liittymisen johdosta ”tarvittavia” mutta joista ei ole määrätty liittymisasiakirjassa tai sen liitteissä.
30. Kuten komissio on perustellusti korostanut, vuoden 2003 liittymisasiakirjan 20 ja 21 artiklasta, jotka muodostavat yhdessä mainitun asiakirjan kolmannen osan, jonka otsikko on ”Pysyvät määräykset”, I osaston, jonka otsikkona on puolestaan ”Toimielinten antamia säädöksiä koskevat mukautukset”, ilmenee__ ett, että ”mukautukset”, joihin kyseisissä artikloissa viitataan, ovat lähtökohtaisesti muutoksia, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että toimielinten säädöksiä sovelletaan täysimääräisesti uusiin jäsenvaltioihin, ja joiden tarkoituksena on tästä näkökulmasta katsoen täydentää pysyvästi mainittuja säädöksiä.
31. Tällaisten ”mukautusten” piiriin eivät sitä vastoin normaalisti kuulu yhteisöjen toimien soveltamista koskevat väliaikaiset poikkeukset, joista määrätään omalta osaltaan vuoden 2003 liittymisasiakirjan 24 artiklassa, joka on mainitun asiakirjan neljännen osan, jonka otsikkona on ”Väliaikaiset määräykset”, I osastossa, jonka otsikkona on ”Siirtymätoimenpiteet”.
32. Minkään perusteella ei kuitenkaan voida katsoa, että mukautuksen käsite olisi ymmärrettävä eri tavalla sen mukaan, käytetäänkö sitä vuoden 2003 liittymisasiakirjan 20 ja 21 artiklan yhteydessä vai saman asiakirjan 57 artiklan yhteydessä. Mainitussa 21 artiklassa viitataan lisäksi itsessään 57 artiklan määräyksiin siltä osin kuin on kyse siitä, mitä menettelyä noudattaen ja millä edellytyksin siinä määrätyt mukautukset on laadittava, kun taas 57 artikla, jossa viitataan mukautuksiin, joista ”ei ole määrätty [liittymis]asiakirjassa ja sen liitteissä”, antaa puolestaan ymmärtää, että kyseisen määräyksen perusteella tehtävät mukautukset ovat samantyyppisiä kuin ne, joista määrätään etenkin mainitun asiakirjan 20 ja 21 artiklassa.
33. Lisäksi väliaikaisten poikkeusten myöntäminen pian tapahtuvaa liittymistä ajatellen on, kuten parlamentti ja komissio ovat perustellusti korostaneet, erään vuoden 2003 liittymisasiakirjan toisen määräyksen eli sen 55 artiklan erityisenä kohteena, ja tältä osin on vaikea ajatella, että mainitun asiakirjan allekirjoittaneiden tarkoituksena olisi ollut määrätä kahdesta eri määräyksestä saman säädöksen antamisen mahdollistamiseksi.
34. Näin on varsinkin, kun mainitun 55 artiklan mukaan tällaiset väliaikaiset poikkeukset myönnetään edellytyksin, jotka ovat paljon tiukempia kuin ne, joista 57 artiklassa määrätään mukautustoimenpiteiden toteuttamiseksi. Yhtäältä näet kyseisen 55 artiklan mukaan poikkeukset ovat mahdollisia ainoastaan sellaisten yhteisön säädösten osalta, jotka on annettu 1.11.2002 (liittymisneuvottelujen päättymispäivä) ja 16.4.2003 (vuoden 2003 liittymissopimuksen allekirjoittamispäivä) välisenä aikana. Toisaalta tällaisen poikkeuksen myöntäminen edellyttää neuvoston yksimielisyyttä.
35. Edellä olevasta seuraa, että toimenpiteet, jotka voidaan toteuttaa vuoden 2003 liittymisasiakirjan 57 artiklan perusteella, ovat lähtökohtaisesti vain mukautuksia, joita tehdään, jotta yhteisön aikaisempia säädöksiä voidaan soveltaa uusissa jäsenvaltioissa, mutta eivät mitään muita muutoksia (ks. vastaavasti vuoden 1994 liittymisasiakirjaan sisältyvän samanlaisen määräyksen osalta em. asia parlamentti v. neuvosto, tuomion 14 ja 19 kohta) eivätkä etenkään väliaikaisia poikkeuksia.
36. Tästä seuraa, että riidanalaisella asetuksella Slovenian tasavallalle myönnetyn kaltaisia väliaikaisia poikkeuksia, joiden ainoana kohteena ja tarkoituksena on lykätä tilapäisesti asianomaisen yhteisön säädöksen tosiasiallista soveltamista uuteen jäsenvaltioon, ei voida pitää mainitun asiakirjan 57 artiklassa tarkoitettuina ”mukautuksina”.
37. Sillä seikalla, että vuoden 2003 liittymisasiakirjan 57 artiklaa vastaavan, vuoden 1994 liittymisasiakirjan määräyksen perusteella olisi annettu useita sellaisia säädöksiä, joilla on otettu käyttöön riidanalaisessa asetuksessa säädetyn kaltaisia poikkeuksia, ei voi, toisin kuin neuvosto ja Puolan hallitus ovat väittäneet, olla vaikutusta mainitun 57 artiklan soveltamisalaan. On näet huomautettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan pelkästään neuvoston käytännön perusteella ei voida poiketa EY:n perustamissopimuksen säännöistä, eikä tämä käytäntö voi siis luoda ennakkotapausta, joka sitoisi yhteisön toimielimiä määritettäessä oikeaa oikeudellista perustaa (ks. mm. asia C-84/94, Yhdistynyt kuningaskunta v. neuvosto, tuomio 12.11.1996, Kok. 1996, s. I-5755, 19 kohta).
38. Edellä esitetyistä seikoista ilmenee, että vuoden 2003 liittymissopimuksen allekirjoittamispäivän jälkeen annettujen yhteisön säädöksien osalta kyseisessä sopimuksessa ja vuoden 2003 liittymisasiakirjassa ei ole mitään yleisesti sovellettavaa määräystä, jolla mahdollistetaan siirtymäajan poikkeustoimenpiteiden toteuttaminen uusien jäsenvaltioiden hyväksi, ja että mainitun asiakirjan 57 artiklaa ei lähtökohtaisesti voida käyttää tähän tarkoitukseen.
39. Toisin kuin neuvosto on väittänyt, tästä ei kuitenkaan seuraa oikeudellista tyhjiötä. Kun vuoden 2003 liittymissopimus on kerran allekirjoitettu, ja jollei niiden erityisten menettelyjen soveltamisesta muuta johdu, joista kyseisessä sopimuksessa määrätään esimerkiksi vuoden 2003 liittymisasiakirjan 41 tai 42 artiklalla käyttöön otettujen toimenpiteiden kaltaisista tietyn tyyppisistä siirtymäajan toimenpiteistä päättämiseksi, mikään ei näet lähtökohtaisesti estä sitä, että tämän allekirjoittamisen jälkeen ja ennen mainitun liittymissopimuksen voimaantuloa annettavat yhteisön säädökset, joilla myönnetään väliaikaisia poikkeuksia jollekin tulevaisuudessa liittyvälle valtiolle, annetaan suoraan EY:n perustamissopimuksen määräysten perusteella.
40. Tällaisilla poikkeussäännöksillä, joita on tarkoitus soveltaa ainoastaan sillä edellytyksellä, että vuoden 2003 liittymissopimus tosiasiallisesti tulee voimaan, ja vasta kyseisestä voimaantulopäivästä lukien, ei nimittäin voida, toisin kuin neuvosto on väittänyt, rikkoa EY 249 artiklan 2 ja 3 kohtaa ja EY 299 artiklaa, joiden mukaan toimielinten antamia säädöksiä sovelletaan jäsenvaltioihin, eikä mainitun liittymissopimuksen 2 artiklan 2 ja 3 kohtaa.
41. Yhtäältä tällaisia erityisiä säännöksiä, kuten sitä paitsi niitä säädöksiäkin, joihin ne on sisällytetty ja/tai joista niillä poiketaan, sovelletaan liittyviin valtioihin vasta siitä päivästä lukien, jolloin liittyminen toteutuu ja jolloin ne saavat jäsenvaltion aseman.
42. Toisaalta se, että vuoden 2003 liittymissopimuksen 2 artiklan 2 kohdassa määrätään, että mainittu sopimus tulee voimaan vasta 1.5.2004, ja se, että tämän saman artiklan 3 kohdassa määrätään, että kyseisestä periaatteesta poiketen mainitun sopimuksen tiettyjä määräyksiä voidaan soveltaa etukäteen, ei vaikuta mahdollisuuteen säätää säädöksissä, joita ei ole annettu kyseisen sopimuksen perusteella vaan itse EY:n perustamissopimuksen perusteella, edellytyksistä, joilla tällaisia liittymissopimuksen allekirjoittamisen ja sen voimaantulon välisenä aikana annettuja säädöksiä sovelletaan tuleviin jäsenvaltioihin sen jälkeen kun liittyminen on toteutunut.
43. Sitä vastoin on korostettava, että yhteisön toimielimet ovat tällaisten säädösten osalta, jotka on siis annettava sen ajanjakson kuluessa, joka jää liittymissopimuksen allekirjoittamispäivän ja mainitun liittymisen toteutumisen välille, täysin tietoisia uusien jäsenvaltioiden liittymisen lähestymisestä, kun taas näillä on mahdollisuus vedota tarvittaessa omiin etuihinsa muun muassa tiedonsaanti- ja neuvottelumenettelyllä (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat 39/81, 43/81, 85/81 ja 88/81, Halyvourgiki ja Helleniki Halyvourgia v. komissio, tuomio 16.2.1982, Kok. 1982, s. 593, 10 kohta).
44. Saatuaan tiedon siitä, että uusia yhteisön säädöksiä annetaan, jäsenvaltiot voivat siis lähtökohtaisesti mainitun menettelyn yhteydessä samoin kuin käyttämällä hyväkseen niillä neuvostossa olevaa tarkkailijan asemaa turvautua kyseisten erityisten mekanismien antamiin vuoropuhelu- ja yhteistyömahdollisuuksiin ja vedota siihen intressiin, joka niillä on saada tarvittavat siirtymäkauden poikkeukset, kun otetaan esimerkiksi huomioon se, että niiden olisi mahdotonta varmistaa sitä, että mainittuja säädöksiä sovelletaan välittömästi liittymisen ajankohtana, tai se, että tällaisesta soveltamisesta voisi aiheutua hyvin merkittäviä taloudellisia ja yhteiskunnallisia ongelmia.
45. Juuri tällaisten mekanismien turvin näin vedotut erityiset intressit voidaan muun muassa asianmukaisesti punnita yhteisön yleisen edun kanssa ja nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden välistä yhdenvertaisuutta, lojaalisuutta tai yhteisvastuuta koskeviin periaatteisiin liittyvät näkökohdat, joihin Puolan hallitus on vedonnut, voidaan tarvittaessa tuoda esiin.
46. Näiden käyttöön otetulle liittymisprosessille ominaisten erityisten mekanismien olemassaolo vahvistaa näin ollen sen, että riidanalaisen asetuksen kaltainen säädös olisi pitänyt antaa lähtökohtaisesti perustamissopimuksessa määrättyä normaalia lainsäädäntömenettelyä noudattaen, eikä vuoden 2003 liittymisasiakirjan 57 artiklassa määrätyn erityisen menettelyn perusteella.
47. Samoin ei voida hyväksyä sitä neuvoston väitettä, jonka mukaan oli kiireellistä antaa riidanalainen asetus mainitun 57 artiklan perusteella jo ennen sen asetuksen N:o 1228/2003 voimaantulopäivää, josta sillä poiketaan, sen sijaan, että olisi noudatettu yhteispäätösmenettelyä, joka vaatii paljon enemmän aikaa; tarkoituksena oli näin välttää oikeudellinen epävarmuus ja Slovenian sähkömarkkinoiden toimijoiden perusteltujen etujen loukkaaminen.
48. Yhtäältä kuten tämän tuomion 42–44 kohdassa on korostettu, silloin kun yhteisöllä on tarkoitus antaa lainsäädäntötoimi sen ajanjakson kuluessa, joka jää vuoden 2003 liittymissopimuksen allekirjoittamisen ja sen voimaantulon välille, mahdollisten siirtymäajan poikkeusten myöntäminen liittyvälle valtiolle sen säädöksen säännöksien soveltamisen osalta, joka näin on tarkoitus antaa, voidaan näet toteuttaa tiedonsaanti- ja neuvottelumenettelyllä.
49. Tältä osin kukaan asianosaisista tai muista osapuolista ei ole lisäksi toimittanut tietoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että mainittua tiedonsaanti- ja neuvottelumenettelyä ei säännönmukaisesti ole noudatettu ja että Slovenian hallitus ei ole kyseisessä menettelyssä määrätyn mukaisesti voinut vedota intresseihinsä siihen asetusta koskevaan ehdotukseen nähden, jonka seurauksena asetus N:o 1228/2003 annettiin (ks. vastaavasti em. asia Halyvourgiki ja Helleniki Halyvourgia v. komissio, tuomion 15 kohta).
50. Toisaalta, ja kuten parlamentti on huomauttanut, kun komission ehdotus on kerran saatettu neuvoston käsiteltäväksi, neuvostolla on tarvittaessa mahdollisuus kiinnittää parlamentin huomiota siihen, että tietty säädös on mahdollisesti annettava kiireellisesti. EY 251 artiklassa määrätyssä yhteispäätösmenettelyssä ei näet ole mitenkään poissuljettua, etteikö lainsäädäntöä voitaisi antaa suhteellisen nopeasti varsinkin, jos parlamentin ja neuvoston välillä ei ole merkittäviä mielipide-eroja.
51. Siltä osin kuin on kyse oikeudellisesta epävarmuudesta, joka voi mahdollisesti seurata normaaliin lainsäädäntömenettelyyn väistämättä kuluvasta ajasta, on todettava, että se voitaisiin korjata, kuten komissio on perustellusti väittänyt, ainoastaan säätämällä, että vaaditulla siirtymäajan poikkeuksella, jos siitä päätetään, on mahdollisesti taannehtiva vaikutus.
52. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä seuraa tältä osin, että vaikka oikeusvarmuuden periaate pääsääntöisesti estää sen, että yhteisön säädöksen soveltamisen alkamisajankohta on aikaisempi kuin sen julkaisuajankohta, tilanne voi poikkeuksellisesti olla toinen, jos saavutettava päämäärä sitä edellyttää ja jos asianomaisten perusteltua luottamusta kunnioitetaan asianmukaisella tavalla (ks. asia C-331/88, Fedesa ym., tuomio 13.11.1990, Kok. 1990, s. I-4023, 45 kohta ja em. asia parlamentti v. neuvosto, tuomion 21 kohta).
53. On vielä korostettava olevan tosin mahdollista, kuten etenkin Puolan hallitus on väittänyt, että se, että vuoden 2003 liittymisasiakirjassa ei ole sellaista yleistä määräystä, jonka perusteella voidaan päättää siirtymäajan poikkeuksista siltä osin kuin on kyse vuoden 2003 liittymissopimuksen allekirjoittamispäivän ja sen voimaantulopäivän välillä annettujen säädösten soveltamisesta uusiin jäsenvaltioihin, ja se, että tähän tarkoitukseen on olemassa pelkästään tiedonanto- ja neuvottelumenettely, osoittautuvat jälkeenpäin riittämättömiksi. On myös mahdollista, että kyseinen seikka on syynä sille, että
Bulgarian tasavallan ja Romanian liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, annetun asiakirjan (EYVL 2005, L 157, s. 203) 55 artiklassa, johon eri osapuolet vetoavat ja jonka tarkoitus on samankaltainen kuin vuoden 2003 liittymisasiakirjan 55 artiklan, määrätään nimenomaisesti, että neuvoston toimivalta toteuttaa siirtymäajan poikkeuksia koskee myös toimielinten liittymissopimuksen allekirjoittamispäivän ja liittymispäivän välisenä aikana antamia säädöksiä. Se, että vuoden 2003 liittymisasiakirjaan kätkeytyy tältä osin mahdollisia puutteellisuuksia, ei kuitenkaan voi oikeuttaa käyttämään virheellistä oikeudellista perustaa.
54. Kaiken edellä olevan perusteella parlamentin kanne on hyväksyttävä ja riidanalainen asetus on kumottava.
Toinen kanneperuste
55. Koska riidanalainen asetus on kumottava sen vuoksi, että sen oikeudellinen perusta on virheellinen, toista kanneperustetta, joka koskee mainitun asetuksen perustelujen puutteellisuutta, ei ole tarpeen tutkia.
Kumoamisen ajalliset vaikutukset
56. Neuvosto vetoaa EY 231 artiklan 2 kohtaan ja tarpeeseen välttää Slovenian sähköalan taloudellisten toimijoiden ja investoijien sekä asianomaisten työntekijöiden joutuminen epävarmaan tilanteeseen ja vaatii tältä osin Viron hallituksen ja komission tukemana yhteisöjen tuomioistuinta – siinä tapauksessa, että se kumoaa riidanalaisen asetuksen – pitämään mainitun säädöksen vaikutukset voimassa siihen saakka, kunnes uusi asetus annetaan.
57. Parlamentti korostaa, että sen kanne ei koske Slovenian tasavallan tekemän poikkeushakemuksen aineellista perusteltavuutta vaan yksinomaan sitä oikeudellista perustaa, jonka nojalla riidanalainen asetus annettiin, ja se toteaa, ettei se halua ottaa kantaa tähän neuvoston vaatimukseen.
58. Tältä osin sekä siitä komission ehdotuksesta, jonka johdosta neuvosto antoi riidanalaisen asetuksen, että kyseisen asetuksen viidennestä perustelukappaleesta ilmenee, että riidanalainen asetus on annettu ottamalla huomioon se, että Slovenian tasavalta oli mainittujen toimielinten mielestä osoittanut, että jos asetusta N:o 1228/2003 välittömästi sovelletaan täysimääräisesti ja jos kyseisen uuden jäsenvaltion pyytämää siirtymäaika ei myönnetä, eräiden energiaa paljon käyttävien slovenialaisten teollisuusyritysten ja eräiden sähköntuottajien meneillään oleva pyrkimys rakennemuutokseen ja sähkön tuotantoon sovellettavan yhteisön säännöstön noudattamiseen vaarantuisi vakavasti. Mainitun asetuksen kuudennessa ja seitsemännessä perustelukappaleessa korostetaan lisäksi, että Slovenialle tässä tarkoituksessa myönnetty poikkeus on rajoitettu siihen, mikä on täysin välttämätöntä kyseisen uuden jäsenvaltion pyynnön täyttämiseksi, ja että sen vaikutus sisämarkkinoihin on vain vähäinen.
59. Yhteisöjen tuomioistuin katsoo tässä tilanteessa, että kun otetaan huomioon perustelut, jotka liittyvät oikeusvarmuuteen ja erityisesti tarpeeseen välttää se, että yrityksille, joiden osalta riidanalaisella asetuksella pyritään mahdollistamaan rakennemuutos tai sähkön tuotantoon sovellettavan yhteisön säännöstön noudattaminen, aiheutuu vakavia kielteisiä seurauksia, jotka johtuvat mainitussa asetuksessa näissä tarkoituksissa säädetyn siirtymäajan poikkeusjärjestelyn kyseenalaistamisesta ja keskeytyksestä, asetuksen vaikutukset on pidettävä voimassa siihen saakka, kunnes tämän tuomion jälkeen on kohtuullisen ajan kuluessa annettu asianmukaisen oikeudellisen perustan nojalla uusi säädös, kuitenkin siten, etteivät kyseiset vaikutukset voi jatkua enää 1.7.2007 jälkeen, jolloin mainittu poikkeusjärjestely olisi päättynyt.
Oikeudenkäyntikulut
60. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska parlamentti on vaatinut, että neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska neuvosto on hävinnyt asian, neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Saman työjärjestyksen 69 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan Puolan tasavalta, Viron tasavalta ja komissio, jotka ovat väliintulijoita, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1228/2003 muuttamisesta sen päivämäärän osalta, josta alkaen tiettyjä säännöksiä sovelletaan Sloveniaan, 28.6.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1223/2004 kumotaan.
2) Asetuksen N:o 1223/2004 vaikutukset pidetään voimassa siihen saakka, kunnes kohtuullisen ajan kuluessa annetaan asianmukaisen oikeudellisen perustan nojalla uusi asetus, kuitenkin siten, etteivät kyseiset vaikutukset voi jatkua enää 1.7.2007 jälkeen.
3) Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
4) Puolan tasavalta, Viron tasavalta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.