62023CJ0781
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kahdeksas jaosto)
12 päivänä joulukuuta 2024 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Tulliliitto – Unionin tullikoodeksi – Asetus (EU) N:o 952/2013 – 250 artikla – Väliaikaisen maahantuonnin menettely – 251 artikla – Aika, jonka maahantuodut tavarat voivat olla kyseisessä menettelyssä – Aika, joka ei ole riittävän pitkä luvassa tarkoitetun käytön saavuttamiseksi – Kyseisen ajan noudattamatta jättämisestä johtuva tullivelka – Kyseisen ajan pidennyksen edellytykset – Kilpa-auton maahantuonti
Asiassa C‑781/23,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Högsta förvaltningsdomstolen (korkein hallinto-oikeus, Ruotsi) on esittänyt 12.12.2023 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 18.12.2023, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Malmö Motorrenovering AB
vastaan
Allmänna ombudet hos Tullverket,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja S. Rodin sekä tuomarit N. Piçarra ja O. Spineanu-Matei (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: J. Kokott,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Malmö Motorrenovering AB, edustajanaan D. Winhagen,
–
Belgian hallitus, asiamiehinään S. Baeyens ja P. Cottin,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään M. Björkland ja B. Eggers,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 (EUVL 2013, L 269, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 19.3.2019 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2019/474 (EUVL 2019, L 83, s. 38) (jäljempänä tullikoodeksi), 251 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain Malmö Motorrenovering AB, joka on Ruotsin oikeuden mukaan perustettu osakeyhtiö, ja Allmänna ombudet hos Tullverket (tulliviraston tulliasiamies, Ruotsi; jäljempänä tulliasiamies) ja joka koskee tullivelkaa, joka johtuu sen ajan noudattamatta jättämisestä, jossa väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä maahantuotu kilpa-auto oli jälleenvietävä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Tullikoodeksi
3
Tullikoodeksin 79 artiklassa, jonka otsikko on ”Säännösten noudattamatta jättämisestä johtuva tullivelka”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tuontitullin alaisista tavaroista syntyy tuontitullivelka jokaisessa seuraavista tapauksista:
a)
kun ei täytetä jotakin tullilainsäädännössä säädettyä velvollisuutta, joka koskee muiden kuin unionitavaroiden tuomista [Euroopan] unionin tullialueelle, niiden siirtämistä pois tullivalvonnasta taikka kyseisten tavaroiden kuljetusta, jalostusta, varastointia, väliaikaista varastointia, väliaikaista maahantuontia tai niistä vapautumista kyseisellä alueella;
– –”
4
Tullikoodeksin 124 artiklassa, jonka otsikko on ”Lakkaaminen”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tuonti- tai vientitullivelka lakkaa jollakin jäljempänä luetelluista tavoista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten voimassa olevien säännösten soveltamista, jotka koskevat tullivelkaa vastaavan tuonti- tai vientitullin määrän kantamatta jättämistä velallisen oikeusteitse todetun maksukyvyttömyyden vuoksi:
– –
h)
kun tullivelka on syntynyt 79 tai 82 artiklan mukaisesti ja seuraavat edellytykset täyttyvät:
i)
tullivelan syntymiseen johtanut laiminlyönti ei tosiasiallisesti vaikuttanut väliaikaisen varastoinnin tai asianomaisen tullimenettelyn oikeaan toimintaan eikä kyseessä ollut vilpillisen menettelyn yritys,
ii)
kaikki tilanteen korjaamiseksi tarvittavat muodollisuudet suoritetaan tavaroiden osalta jälkikäteen;
– –”
5
Tullikoodeksin VII osaston otsikkona on ”Erityismenettelyt”. Tämän VII osaston 4 luku, jonka otsikko on ”Erityiskäyttö”, sisältää 1 jakson, jonka otsikko on ”Väliaikainen maahantuonti” ja johon kuuluu saman koodeksin 250 artikla, jonka otsikko on ”Soveltamisala”. Tämän artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä voidaan jälleenvietäviksi tarkoitetut muut kuin unionitavarat asettaa erityiskäyttöön unionin tullialueella kokonaan tai osittain tuontitullitta – –”
6
Tullikoodeksin 251 artiklassa, jonka otsikko on ”Aika, jonka tavarat voivat olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tulliviranomaisten on määritettävä aika, jonka kuluessa väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn asetetut tavarat on jälleenvietävä tai asetettava seuraavaan tullimenettelyyn. Ajan on oltava riittävän pitkä luvassa tarkoitetun käytön tarkoituksen saavuttamiseksi.
2.   Jollei toisin säädetä, aika, jonka tavarat voivat olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä samaa tarkoitusta varten ja saman luvanhaltijan vastuulla[,] on enintään 24 kuukautta, vaikka menettely olisikin päätetty asettamalla tavarat toiseen erityismenettelyyn ja ne olisi myöhemmin asetettu uudelleen väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn.
3.   Jos luvassa tarkoitettua käyttöä ei poikkeuksellisissa olosuhteissa voida toteuttaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitetussa ajassa, tulliviranomaiset voivat luvanhaltijan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta myöntää tähän aikaan kohtuullisen pidennyksen.
4.   Tavarat voivat olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä yhteensä enintään 10 vuotta, paitsi jos on kyse ennalta arvaamattomasta tapahtumasta.”
Delegoitu asetus (EU) 2015/2446
7
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 täydentämisestä tiettyjä unionin tullikoodeksin säännöksiä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta 28.7.2015 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/2446 (EUVL 2015, L 343, s. 1) 103 artiklassa, jonka otsikko on ”Laiminlyönnit, joilla ei ole merkittävää vaikutusta tullimenettelyn asianmukaiseen toimintaan”, säädetään seuraavaa:
”Seuraavia tilanteita pidetään laiminlyöntinä, jolla ei ole merkittävää vaikutusta tullimenettelyn asianmukaiseen toimintaan:
a)
määräajan ylittäminen ajalla, joka on enintään yhtä pitkä kuin määräajan pidennys, joka olisi myönnetty pidennystä haettaessa;
– –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
8
Malmö Motorrenovering toi 30.4.2019 Yhdysvalloista Ruotsiin väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä kilpa-auton käyttääkseen sitä unionissa järjestettävissä kilpailuissa, joista viimeinen oli määrä pitää 8.9.2019, ja jälleenviedäkseen sen tämän jälkeen.
9
Tullivirastolta tätä varten saadun luvan mukaan kyseinen auto oli määrä jälleenviedä 30.7.2019 eli ennen mainitun viimeisen kilpailun ajankohtaa, mutta syytä siihen, miksi jälleenvientipäiväksi oli vahvistettu 30.7.2019, ei ollut täsmennetty.
10
Kyseinen auto jälleenvietiin 19.9.2019 eli edellisessä kohdassa mainitun jälleenvientipäivän jälkeen.
11
Malmö Motorrenoveringin ei osoitettu syyllistyneen mihinkään vilpillisen menettelyn yritykseen kyseisen määräajan noudattamatta jättämisen osalta. Tämä noudattamatta jättäminen johti kuitenkin 101959 Ruotsin kruunun (SEK) (n. 8973 euroa) suuruisten tullien ja 280387 SEK:n (n. 24676 euroa) suuruisen arvonlisäveron kantamiseen (jäljempänä tullivelka).
12
Malmö Motorrenovering teki tullivelan olemassaolon toteamisesta tehdystä tulliviraston päätöksestä valituksen Förvaltningsrätten i Linköpingiin (Linköpingin hallinto-oikeus, Ruotsi). Todettuaan ensiksi, että Malmö Motorrenovering ei ollut tulli-ilmoituksessaan ilmoittanut mitään päivämäärää kyseisen auton jälleenviennille ja että sen aikomuksena oli jälleenviedä auto kilpailukauden päätyttyä, toiseksi, että asiakirja-aineistossa ei ollut mitään viitteitä siitä, että kyseinen yhtiö olisi menetellyt vilpillisesti, ja kolmanneksi, että tullivirasto ei ollut katsonut, että olisi ollut syitä olla myöntämättä kyseiselle yhtiölle aikaa kyseisen auton tosiasialliseen jälleenvientipäivään saakka, jos tämä päivämäärä olisi ilmoitettu tulli-ilmoituksessa, kyseinen tuomioistuin hyväksyi valituksen ja katsoi tullikoodeksin 124 artiklan 1 kohdan h alakohdan perusteella, että tullivelka oli lakannut.
13
Kammarrätten i Jönköping (Jönköpingin kamarioikeus, Ruotsi) hyväksyi tulliviraston kyseisestä ratkaisusta tekemän valituksen. Mainitun tuomioistuimen mukaan kyseistä tullivelkaa ei voitu todeta lakanneeksi tullikoodeksin 124 artiklan 1 kohdan h alakohdan nojalla. Tullittomuuden myöntäminen tämän säännöksen ja delegoidun asetuksen 2015/2446 103 artiklan a alakohdan nojalla olisi nimittäin edellyttänyt sen tutkimista, olisiko Malmö Motorrenovering voinut saada pidennyksen aikaan jälleenviedä kyseinen auto, mikäli se olisi hakenut sitä tullivirastolta. Malmö Motorrenovering ei kuitenkaan osoittanut, että se olisi tällaisen pidennyksen saanut, sillä tämä olisi edellyttänyt vetoamista poikkeuksellisiin olosuhteisiin hakemuksen tueksi.
14
Malmö Motorrenovering valitti Kammarrätten i Jönköpingin päätöksestä Högsta förvaltningsdomstoleniin (korkein hallinto-oikeus, Ruotsi), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
15
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että pääasian asianosaiset ovat Malmö Motorrenovering ja yleistä intressiä edustava tulliasiamies, mutta tullivirastolla on ollut mahdollisuus esittää huomautuksia. Pääasian asianosaiset ovat päätyneet eri tulkintoihin tullikoodeksin 251 artiklasta.
16
Malmö Motorrenovering ja tulliasiamies väittävät, että tullikoodeksin 251 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaolo on tarpeen ainoastaan silloin, kun hakemuksesta pidentää aikaa, jonka maahantuodut tavarat voivat olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä, seuraisi, että kyseisen ajan ja sen haetun pidennyksen yhteenlaskettu kesto ylittäisi tullikoodeksin 251 artiklan 2 kohdassa säädetyn 24 kuukauden enimmäiskeston. Tämän tulkinnan mukaan poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa ei edellytetä, jos – kuten pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa – kyseinen ajanjakso on enintään 24 kuukautta.
17
Tulliviraston mukaan sitä vastoin 251 artiklan 3 kohdassa tehdystä viittauksesta saman artiklan 1 ja 2 kohtaan seuraa, että poikkeuksellisten olosuhteiden vaatimusta sovelletaan kaikissa tapauksissa, joissa luvassa tarkoitettua käyttöä ei voida toteuttaa alun perin myönnetyssä ajassa, myös siinä tapauksessa, että mainittu yhteenlaskettu kesto on alle 24 kuukautta.
18
Högsta förvaltningsdomstolen katsoo, että tullikoodeksin 251 artiklan sanamuodon perusteella ei voida sulkea pois kumpaakaan kyseisistä tulkinnoista.
19
Tässä tilanteessa Högsta förvaltningsdomstolen on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [tullikoodeksin] 251 artiklaa tulkittava siten, että sen 3 kohdassa oleva viittaus 1 ja 2 kohtaan merkitsee sitä, että 3 kohdassa olevaa poikkeuksellisia olosuhteita koskevaa edellytystä sovelletaan ainoastaan siinä tapauksessa, että jo myönnetty määräaika yhdessä haetun pidennyksen kanssa johtaisi siihen, että aika, jonka tavarat voivat olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä, ylittää 24 kuukautta? Vai onko kyseistä artiklaa tulkittava siten, että sen 3 kohdassa olevaa poikkeuksellisia olosuhteita koskevaa edellytystä voidaan soveltaa aina pidennystä haettaessa eli myös siinä tapauksessa, että jo myönnetty määräaika yhdessä haetun pidennyksen kanssa ei ylitä 2 kohdassa säädettyä 24 kuukauden määräaikaa?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
20
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään pääasiallisesti, onko tullikoodeksin 251 artiklaa tulkittava siten, että pidennys kyseisen artiklan 1 kohdan nojalla vahvistettuun aikaan, jonka tavara voi olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä, edellyttää mainitun artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa, kun tällaisesta pidennyksestä ei seuraa, että kokonaiskesto, jonka kyseinen tavara on mainitussa menettelyssä, ylittää saman artiklan 2 kohdassa säädetyn 24 kuukauden enimmäiskeston.
21
Aluksi on muistutettava, että väliaikaisen maahantuonnin menettely on poikkeusmenettely, joka mahdollistaa muiden kuin unionitavaroiden erityiskäytön unionin tullialueella kokonaan tai osittain tuontitullitta, kuten tullikoodeksin 250 artiklan 1 kohdassa säädetään. Säännökset, joissa säädetään tullittomuudesta, ovat poikkeus periaatteesta, jonka mukaan unioniin tuoduista tuotteista kannetaan pääsääntöisesti tullit, joten niitä on poikkeussäännöksinä tulkittava suppeasti (ks. vastaavasti tuomio 17.2.2011, Marishipping and Transport, C‑11/10, EU:C:2011:91, 16 kohta ja tuomio 5.9.2024, BIOR, C‑344/23, EU:C:2024:696, 44 kohta).
22
Tullikoodeksin 251 artiklan 1 kohdan mukaan tulliviranomaisten on määritettävä aika, jonka kuluessa kyseiseen menettelyyn asetetut tavarat on jälleenvietävä tai asetettava seuraavaan tullimenettelyyn. Ajan on oltava riittävän pitkä luvassa tarkoitetun käytön tarkoituksen saavuttamiseksi.
23
Kyseisen 251 artiklan 2 kohdassa säädetään, että ”jollei toisin säädetä, aika, jonka tavarat voivat olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä samaa tarkoitusta varten ja saman luvanhaltijan vastuulla[,] on enintään 24 kuukautta”.
24
Mainitun 251 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jos luvassa tarkoitettua käyttöä ei poikkeuksellisissa olosuhteissa voida toteuttaa saman artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetussa ajassa, tulliviranomaiset voivat luvanhaltijan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta myöntää tähän aikaan kohtuullisen pidennyksen. Lopuksi tullikoodeksin 251 artiklan 4 kohdassa säädetään, että tavarat voivat olla kyseisessä menettelyssä yhteensä enintään 10 vuotta, paitsi jos on kyse ennalta arvaamattomasta tapahtumasta.
25
Tullikoodeksin 251 artiklan 1–3 kohdasta ilmenee yhdessä tarkasteltuina, että kyseisen artiklan 1 kohdassa säädetään velvollisuudesta vahvistaa riittävän pitkä aika, jonka maahantuodut tavarat voivat olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä, mutta kyseisen artiklan 2 kohdassa säädetään ainoastaan, että ”jollei toisin säädetä”, kyseinen aika on enintään 24 kuukautta. Saman artiklan 3 kohta on mainitun kaltainen poikkeussäännös siltä osin kuin siinä sallitaan pidennys kyseiseen enimmäiskestoon. Tässä 3 kohdassa viitataan näin ollen yksikkömuotoa käyttäen yhteen ainoaan määräaikaan, jonka kesto johtuu kyseisten 1 ja 2 kohdan yhteisestä soveltamisesta.
26
Niinpä poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa edellytetään vain tilanteessa, jossa mainittu 24 kuukauden enimmäiskesto osoittautuu riittämättömäksi luvassa tarkoitetun käytön tarkoituksen saavuttamiseen. Tällaisessa tilanteessa voitaisiin myöntää pidennys kyseisessä menettelyssä olemisen aikaan, jos tulliluvan haltijan hakemuksensa tueksi esittämiä perusteluja voidaan pitää poikkeuksellisina olosuhteina sen tutkinnan päätteeksi, joka on tämän tuomion 21 kohdassa mieleen palautettujen väliaikaisen maahantuonnin menettelyn suppeaa tulkintaa koskevien vaatimusten mukainen. Tullikoodeksin 251 artiklan 4 kohdan mukaan tällainen pidennys ei saisi johtaa siihen, että kyseinen määräaika on yli 10 vuotta, paitsi jos on kyse ennalta arvaamattomasta tapahtumasta.
27
Tullikoodeksin 251 artiklan sanamuodosta seuraa näin ollen, että 251 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaolo on edellytyksenä silloin, kun mainitun artiklan 1 kohdan nojalla alun perin vahvistetun kyseisessä menettelyssä olemisen ajan ja tämän ajan haetun pidennyksen yhteenlaskettu kesto ylittää saman artiklan 2 kohdassa säädetyn 24 kuukauden enimmäiskeston.
28
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Malmö Motorrenovering toi 30.4.2019 unioniin väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä kilpa-auton käyttääkseen sitä urheilukilpailuissa, joista viimeinen oli tarkoitus pitää 8.9.2019. Tullivirasto vahvisti kuitenkin, että aika, jonka kuluessa kyseinen auto olisi jälleenvietävä, päättyisi 30.7.2019 eli ennen kuin tarkoitus, johon kyseinen auto oli tuotu, olisi kokonaan toteutettu, mutta viimeksi mainitun päivämäärän valintaan ei ollut määritetty syytä. Koska kyseinen auto jälleenvietiin mainitun ajan päättymisen jälkeen eli 19.9.2019, tullivirasto totesi tullivelan syntymisen tullikoodeksin 79 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
29
Kuten ennakkoratkaisupyynnöstä myös ilmenee, pääasian asianosaiset ovat yhtä mieltä siitä, että tulliviraston asettama jälleenvientiaika ei ollut riittävän pitkä luvassa tarkoitetun käytön tarkoituksen saavuttamiseksi, että alle 24 kuukauden aika olisi riittänyt kyseisen tarkoituksen saavuttamiseen ja että väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn sovellettavien sääntöjen noudattamatta jättäminen ei johtunut vilpillisestä menettelystä. Niinpä Malmö Motorrenovering on vaatinut, että kyseisen tullivelan katsottaisiin lakanneen.
30
Tältä osin on huomattava, että tullikoodeksin 124 artiklan 1 kohdan h alakohdassa säädetään, että kyseisen koodeksin 79 artiklan mukaisesti syntynyt tullivelka lakkaa, kun kaksi edellytystä täyttyvät, eli yhtäältä, kun tullivelan syntymiseen johtanut laiminlyönti ei tosiasiallisesti vaikuttanut asianomaisen tullimenettelyn oikeaan toimintaan eikä kyseessä ollut vilpillisen menettelyn yritys, ja toisaalta, kun kaikki tilanteen korjaamiseksi tarvittavat muodollisuudet suoritetaan tavaroiden osalta jälkikäteen.
31
Delegoidun asetuksen 2015/2446 103 artiklan a alakohdan mukaan laiminlyönnillä ei katsota olleen merkittävää vaikutusta sovellettavan tullimenettelyn asianmukaiseen toimintaan, jos määräajan ylittyminen on enintään yhtä pitkä kuin määräajan pidennys, joka olisi myönnetty pidennystä haettaessa.
32
Kuten tämän tuomion 27 kohdassa esitetystä tullikoodeksin 251 artiklan tulkinnasta ilmenee, tulliviranomaiset olisivat voineet myöntää kyseisen artiklan 1 kohdan nojalla alun perin vahvistettuun aikaan pidennyksen kyseessä olevan auton jälleenvientipäivään eli 19.9.2019 saakka edellyttämättä poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa, koska alun perin myönnetty määräaika ja tällainen pidennys eivät olisi ylittäneet mainitun artiklan 2 kohdassa säädettyä 24 kuukauden enimmäiskestoa. On siis niin, että jos muut tullikoodeksin 124 artiklan 1 kohdan h alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, minkä selvittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana, tullivelan pitäisi olla katsottavissa lakanneeksi.
33
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään kysymykseen on vastattava edellä esitetyn perusteella, että tullikoodeksin 251 artiklaa on tulkittava siten, että pidennys kyseisen artiklan 1 kohdan nojalla vahvistettuun aikaan, jonka tavara voi olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä, ei edellytä mainitun artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa, kun tällaisesta pidennyksestä ei seuraa, että kokonaiskesto, jonka kyseinen tavara on mainitussa menettelyssä, ylittää saman artiklan 2 kohdassa säädetyn 24 kuukauden enimmäiskeston.
Oikeudenkäyntikulut
34
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013, sellaisena kuin se on muutettuna 19.3.2019 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2019/474, 251 artiklaa
on tulkittava siten, että
pidennys kyseisen artiklan 1 kohdan nojalla vahvistettuun aikaan, jonka tavara voi olla väliaikaisen maahantuonnin menettelyssä, ei edellytä mainitun artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa, kun tällaisesta pidennyksestä ei seuraa, että kokonaiskesto, jonka kyseinen tavara on mainitussa menettelyssä, ylittää saman artiklan 2 kohdassa säädetyn 24 kuukauden enimmäiskeston.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ruotsi.