Иск, предявен на 15 юли 2021 г. — Европейска комисия/Република Полша
(Дело C-432/21)
Език на производството: полски
Страни
Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes, G. Gattinara и D. Milanowska)
Ответник: Република Полша
Искания на ищеца
Да се установи, че Република Полша не е изпълнила задълженията си:
по член 6, параграфи 1 и 2, член 12, параграф 1, букви а)—г), член 13, параграф 1, буква а) и член 16, параграф 1 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна1, както и по член 4, параграф 1, член 5, букви а), б) и г) и член 9, параграф 1 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици2, тъй като е въвела в националната система разпоредби, съгласно които с горската стопанска дейност, извършвана въз основа на добрата практика, не се нарушават никакви разпоредби относно опазването на природата по Директивата за птиците и Директивата за местообитанията,
и
по член 6, параграф 3 Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз, член 216, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 6, параграф 1, буква б) и член 9, параграф 2 от Орхуската конвенция от 25 юни 1998 г. за достъпа до информация по въпроси на околната среда, тъй като е изключила възможността организациите за защита на околната среда да обжалват по съдебен ред плановете за управление на горите,
Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи
Според Комисията Полша не е изпълнила задълженията си, произтичащи от разпоредбите на Директива 92/43/ЕИО на Съвета (Директива за местообитанията), Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (Директива за птиците) и Орхуската конвенция.
В рамките на първото основание Комисията твърди, че с въвеждането през 2016 г. в Закона за горите от 1991 г. на разпоредбата на член 14b, параграф 3 — съгласно който с горската стопанска дейност, извършвана въз основа на добрата практика, не се нарушават никакви разпоредби относно опазването на природата — е извършено неправилно транспониране на директивите, тъй като са пренебрегнати предвидените в тях задължение за установяване на строги системи за опазване на животинските видове и задължение за опазване на дивите птици. Всъщност с тази нова формулировка на разпоредбата на член 14b, параграф 3 от Закона за горите се въвежда широка дерогация от разпоредбите на директивите и се създава само правна фикция, що се отнася до съответствието с изискванията за опазване на видовете, предвидени в членове 12 и 13 от Директивата за местообитанията и членове 5 и 9 от Директивата за птиците. Освен това член 6, параграф 1 от Директивата за местообитанията и член 4, параграф 1 от Директивата за птиците изискват да се приемат мерки по опазване за конкретни зони. Прилагането на член 14b, параграф 3 от Закона за горите би означавало, че в Полша вече няма нужда от приемане и въвеждане на мерки по опазване за тези конкретни зони.
В рамките на второто основание Комисията твърди, че не е осигурена възможност организациите за защита на околната среда да обжалват решенията на министъра на околната среда, с които се утвърждават плановете за управление на горите, а това не съответства на разпоредбите от Орхуската конвенция. Член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията във връзка с член 9, параграф 2 от Орхуската конвенция всъщност изисква решенията относно плановете и проектите по смисъла на член 6, параграф 3 от Директивата за местообитанията да подлежат на обжалване по съдебен ред от организациите за защита на околната среда.
____________
1     ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109.
1     ОВ L 20, 2010 г., стр. 7.