61989CJ0341_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 26. september 1989, indgaaet til Domstolen den 3. november 1989, har Bundesfinanzhof i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af artikel 12, litra c) og d), i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, som Heinrich Ballmann, der er maelkeproducent, har anlagt mod Hauptzollamt Osnabrueck. Ballmann driver en landbrugsbedrift med 60 staldpladser til koeer, herunder 20 i en nyopfoert stald. I medfoer af den faellesskabsretlige ordning vedroerende tillaegsafgift for maelk fik Ballmann tildelt en referencemaengde svarende til maelkeproduktionen fra ca. 40 koeer.
3 Ved en aftale af 15. juni 1987 bortforpagtede Ballmann de 20 staldpladser i den nyopfoerte stald til Berthold Menkhaus, der ogsaa er maelkeproducent. Menkhaus raadede over en referencemaengde svarende til maelkeproduktionen fra ca. 20 koeer. Han var blevet tildelt denne referencemaengde paa grundlag af den produktion, der var blevet gennemfoert paa hans egen bedrift.
4 Det bemaerkes, at Ballmann og Menkhaus ifoelge forpagtningsaftalen hver for sig skal soerge for fodring, malkning, inseminering og dyrlaegebehandling af deres koeer. Maelkeproduktionen oplagres i to adskilte lagertanke. Foruden det almindelige staldudstyr benytter Ballmann og Menkhaus kun malkeanlaegget i faellesskab. Den maelkemaengde, som hver af de to landmaend producerer, maales ved hjaelp af et elektronisk maaleapparat.
5 Paa grundlag af forpagtningsaftalen meddelte vedkommende forvaltningsmyndighed, at Menkhaus ikke laengere kunne anses for maelkeproducent efter den paagaeldende faellesskabsretlige ordning, og at den produktion af maelk, som han gennemfoerte paa Ballmann' s landbrugsbedrift, derfor ville blive henfoert under dennes referencemaengde. Ballmann anlagde herefter sag ved Finanzgericht til proevelse af denne afgoerelse.
6 Ballmann fik ikke medhold ved Finanzgericht, som begrundede dette med, at en forpagter ikke kan udnytte sin referencemaengde i et driftsfaellesskab med bortforpagteren. Ballmann ankede denne afgoerelse til Bundesfinanzhof i form af en "revisionsanke". Bundesfinanzhof har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Skal artikel 12, litra c) og d) i forordning (EOEF) nr. 857/84 eller nogen anden bestemmelse, der er led i den faellesskabsretlige ordning vedroerende maelkegarantimaengder, fortolkes saaledes, at en maelkemaengde, som en landmand har produceret ved malkning under sin ledelse af ham tilhoerende koeer i forpagtede staldpladser, skal henfoeres under den referencemaengde, som han har faaet tildelt i Forbundsrepublikken Tyskland, eller skal den saaledes producerede maelkemaengde henfoeres under den referencemaengde, der er tildelt bortforpagteren, som selv er landmand og maelkeproducent?
Afhaenger besvarelsen af spoergsmaalene af de naermere vilkaar i forpagtningsaftalen og/eller de faktiske forhold og i givet fald af hvilke?"
7 Vedroerende de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, de relevante faellesskabsretlige bestemmelser samt retsforhandlingernes forloeb og det skriftlige indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
8 Ved de praejudicielle spoergsmaal, der boer undersoeges under ét, oenskes det i det vaesentlige afgjort, om artikel 12, litra c) og d), i forordning nr. 857/84 skal fortolkes saaledes, at en maelkeproduktion, som en landmand gennemfoerer ved hjaelp af forpagtede produktionsenheder, skal henfoeres under hans egen referencemaengde, eller om bestemmelserne derimod indebaerer, at en saadan produktion skal henfoeres under bortforpagterens referencemaengde.
9 Det bemaerkes indledningsvis, at det foelger af de generelle hensyn, der ligger til grund for ordningen vedroerende tillaegsafgift for maelk som helhed, at en landmand kun kan faa tildelt en referencemaengde, saafremt han er producent. Afgoerende for besvarelsen af de forelagte spoergsmaal er derfor, hvorledes begrebet producent i den omhandlede ordning skal forstaas.
10 Indholdet af dette begreb er fastlagt i artikel 12, litra c), i forordning nr. 857/84. En producent er i denne bestemmelse defineret som foelger:
"landmand, fysisk eller juridisk person eller sammenslutning af fysiske eller juridiske personer, hvis bedrift ligger paa Faellesskabets geografiske omraade, og
- som saelger maelk eller andre mejeriprodukter direkte til forbrugeren,
- og/eller som leverer til opkoeberen."
11 Definitionen af en "producent" maa sammenholdes med definitionen af en "bedrift", der i henhold til artikel 12, litra d), i forordning nr. 857/84 omfatter en
"samling af produktionsenheder, hvis drift ledes af producenten, og som ligger paa Faellesskabets geografiske omraade".
12 Det fremgaar af de naevnte definitioner, at begrebet producent omfatter enhver, som driver og leder en bedrift, dvs. en samling af produktionsenheder beliggende paa Faellesskabets geografiske omraade, og som saelger eller leverer maelk eller mejeriprodukter, og at det ikke er en forudsaetning, at den paagaeldende ejer de anlaeg, som han benytter til sin produktion. Begrebet producent kan dermed ikke fortolkes saaledes, at forpagtere af en bedrift ikke er omfattet af det.
13 Denne fortolkning stoettes af artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 857/84, som bl.a. bestemmer, at bortforpagtes en bedrift, overfoeres den tilsvarende referencemaengde til forpagteren. Denne bestemmelse indebaerer, at indehaveren af en brugsret over bedriften paa samme maade som ejeren af en saadan kan vaere indehaver af en referencemaengde efter tillaegsafgiftsordningen.
14 Heraf foelger, at den maengde maelk eller mejeriprodukter, der er blevet solgt eller leveret af en forpagter, og som hidroerer fra den maelkeproduktion, som denne har gennemfoert i forpagtede anlaeg, som udgangspunkt skal henfoeres under forpagterens referencemaengde, idet det herved er uden betydning, om bortforpagteren ogsaa er en maelkeproducent, der i denne egenskab raader over en referencemaengde.
15 Det bemaerkes dog, at der af hensyn til en effektiv administrativ kontrol med ordningens anvendelse kun kan ske en henfoersel under forpagterens referencemaengde, saafremt forpagteren selvstaendigt driver de produktionsenheder, som han har forpagtet for at udnytte. Naermere bestemt indebaerer dette i et tilfaelde som det i hovedsagen foreliggende, hvor forpagteren og bortforpagteren i faellesskab benytter en raekke anlaeg, at en henfoersel under forpagterens referencemaengde er betinget af, at de af ham producerede maelkemaengder er klart adskilte fra de af bortforpagteren producerede, og navnlig af, at maelkemaengderne oplagres og leveres saerskilt.
16 Det tilkommer den nationale retsinstans at foretage den vurdering af de faktiske omstaendigheder, der er noedvendig for at kunne afgoere, om disse betingelser konkret er opfyldt.
17 De forelagte spoergsmaal maa herefter besvares med, at artikel 12, litra c) og d), i Raadets forordning nr. 857/84 af 31. marts 1984 skal fortolkes saaledes, at en maelkeproduktion, som en landmand gennemfoerer i anlaeg, som han har forpagtet, skal henfoeres under hans egen referencemaengde, saafremt han selvstaendigt driver de produktionsenheder, som han har forpagtet for at udnytte, og der sikres en klar afgraensning mellem de maelkemaengder, som henholdsvis forpagteren og bortforpagteren producerer.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale retsinstans, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesfinanzhof ved kendelse af 26. september 1989, for ret:
Artikel 12, litra c) og d), i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift for maelk og mejeriprodukter skal fortolkes saaledes, at en maelkeproduktion, som en landmand gennemfoerer i anlaeg, som han har forpagtet, skal henfoeres under hans egen referencemaengde, saafremt han selvstaendigt driver de produktionsenheder, som han har forpagtet for at udnytte, og der sikres en klar afgraensning mellem de maelkemaengder, som henholdsvis forpagteren og bortforpagteren producerer.