62024CC0131
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 18. septembril 2025 (
1
)
Kohtuasi C‑131/24
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales jt
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (föderaalne halduskohus, Austria))
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Direktiiv 2009/147/EÜ – Loodusliku linnustiku kaitse – Lindude tahtliku häirimise keeld – Riigimaatee ehitusprojekt, mis võib põhjustada teatud liikide üksikute isendite häirimist – Elupaikade parandamise meetmed – Tõhususe tõendamine – Eksperdiarvamus
I. Sissejuhatus
1.
Linnudirektiivi (
2
) artikli 5 punkt d näeb ette lindude tahtliku häirimise keelu, niivõrd kui selline häirimine on direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline. Kohtupraktikast nähtub, et kõnealune keeld hõlmab ka häiringuid, mille võimalikkust pelgalt mööndakse. (
3
) Ent kas keeld hõlmab häiringuid ka juhul, kui nende kahjulik mõju lindude elupaigale korvatakse asjaomaste liikide elupaiga tingimuste parandamisega mujal? Kuidas tuleks parandusmeetme tõhusust hinnata enne selle rakendamist? Need on küsimused, mille esitab Bundesverwaltungsgericht (föderaalne halduskohus, Austria) Euroopa Kohtule.
II. Õiguslik raamistik
A.
Linnudirektiiv
2.
Linnudirektiivi põhjendustes 3, 5, 7 ja 8 selgitatakse selle direktiivi eesmärki:
„(3)
Suure osa liikmesriikide Euroopa territooriumil looduslikult esinevate linnuliikide arvukus väheneb ja mõnel juhul väga kiiresti, selline vähenemine kujutab endast tõsist ohtu looduskeskkonna kaitsele, eelkõige bioloogilise tasakaalu ohustamise tõttu.
(4) […]
(5)
Liikmesriikide Euroopa territooriumil looduslikult esinevate linnuliikide kaitse tuleb saavutada, pidades silmas ühenduse elutingimuste parandamise ja jätkusuutliku arengu eesmärke.
(6) […]
(7)
Kaitsmise eesmärk on loodusvarade kui Euroopa rahvaste pärandi lahutamatu osa pikaajaline kaitse ja majandamine. See võimaldab loodusvarasid kontrollida ja juhib nende kasutamist liikidevahelise loodusliku tasakaalu hoidmiseks ja kohandamiseks vajalike meetmete alusel mõistlikkuse piires.
(8)
Elupaikade piisava mitmekesisuse ja suuruse säilitamine, hoidmine või taastamine on oluline kõikide linnuliikide kaitsel. Teatavate linnuliikide elupaikasid tuleb kaitsta erimeetmete abil, et kindlustada nende säilimine ja paljunemine levikualal. Selliste meetmete puhul tuleb arvestada ka rändliikidega ning meetmed tuleb ühtse terviku loomiseks kooskõlastada.“
3.
Linnudirektiivi põhjenduses 10 nõutakse muu hulgas teatavate linnuliikide arvukuse „rahuldava taseme“ säilitamist:
„Teatavatele liikidele võib nende suure arvukuse, geograafilise leviku ja sigimisvõime tõttu kogu ühenduses jahti pidada, mis on lubatav kasutus; kui kehtestatakse ja järgitakse teatavaid piiranguid, peab selline jahipidamine olema kooskõlas liigi asurkonna rahuldava taseme säilitamisega.“
4.
Linnudirektiivi artikkel 1 reguleerib direktiivi kohaldamisala:
„Käesolev direktiiv käsitleb kõikide looduslikult esinevate linnuliikide kaitset nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, mille suhtes kohaldatakse asutamislepingut. See hõlmab nende liikide kaitset, hoidmist ja kontrolli ning kehtestab nende kasutamise eeskirjad.“
5.
Linnudirektiivi artikkel 2 sisaldab liikmesriikide põhikohustust seoses linnuliikide kaitsega:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed artiklis 1 osutatud liikide arvukuse hoidmiseks tasemel, mis vastab eelkõige ökoloogilistele, teaduslikele ja kultuurilistele nõuetele, arvestades samal ajal majanduslikke ja puhkeaja veetmisega seotud vajadusi, või nende liikide arvukuse kohandamiseks vastavalt sellele tasemele.“
6.
Linnudirektiivi artiklis 3 on sätestatud üldised kohustused artikli 2 rakendamiseks:
„1.   Artiklis 2 osutatud nõudeid silmas pidades võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed kõikide artiklis 1 osutatud linnuliikide elupaikade piisava mitmekesisuse ja suuruse säilitamiseks, hoidmiseks või taastamiseks.
2.   Biotoopide ja elupaikade säilitamine, hoidmine ja taastamine hõlmab eelkõige järgmisi meetmeid:
a)
kaitsealade loomine;
b)
nii kaitseala sees kui ka sellest väljaspool asuvate elupaikade hooldus ja hoidmine vastavalt nende ökoloogilistele vajadustele;
c)
hävitatud biotoopide taastamine;
d)
biotoopide loomine.“
7.
Linnudirektiivi artikkel 5 näeb ette aladest sõltumatud keelud:
„Ilma et see piiraks artiklite 7 ja 9 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid kõikide artiklis 1 osutatud linnuliikide üldise kaitsesüsteemi loomiseks, keelates eelkõige
[…]
d)
lindude tahtliku häirimise eriti pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal, niivõrd kui selline häirimine on käesoleva direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline.“
8.
Linnudirektiivi artikli 9 lõige 1 võimaldab teha erandeid artiklis 5 sätestatud keeldudest:
„1.   Liikmesriigid võivad teiste rahuldavate lahenduste puudumisel teha erandeid artiklite 5–8 sätetest järgmistel põhjustel:
a)
–
rahva tervise ja ohutuse huvides;
–
lennuohutuse huvides;
–
vältimaks tõsist kahju viljasaagile, kariloomadele, metsadele, kalastuspiirkondadele ja vetele;
–
taimestiku ja loomastiku kaitseks;
b)
teadus- ja õppetöö, taasasustamise, uuesti loodusesse laskmise ja selleks vajaliku paljundamise eesmärgil;
c)
lubamaks range järelevalve tingimustes ja valikuliselt teatavate lindude vähesel arvul püüdmist, pidamist või muud mõistlikku kasutamist.“
B.
Elupaikade direktiiv
9.
Elupaikade direktiivi (
4
) artikli 6 lõige 3 reguleerib nn tagajärgede mõjuhindamist:
„Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.“
10.
Elupaikade direktiivi artikli 12 lõige 1 sisaldab põhimõttelisi keelde liikide kaitsmiseks:
„Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et kehtestada IV lisa punktis a loetletud loomaliikide range kaitse süsteem nende looduslikul levilal, keelates:
a)
kõik nende liikide isendite looduses tahtliku püüdmise või tapmise viisid;
b)
nende liikide tahtliku häirimise, eelkõige nende paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal;
c)
munade tahtliku hävitamise või loodusest võtmise;
d)
paljunemis- või puhkepaikade kahjustamise või hävitamise.“
11.
Elupaikade direktiivi artikli 16 lõige 1 näeb ette erandid artiklist 12:
„Kui muud rahuldavat alternatiivset lahendust ei ole ja erand ei kahjusta kõnealuste liikide populatsioonide soodsa kaitsetaseme säilitamist nende looduslikul levilal, võivad liikmesriigid teha artiklite 12, 13 ja 14 ning artikli 15 punktide a ja b sätetest erandi:
a)
loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitsmiseks ja looduslike elupaikade säilitamiseks;
b)
eriti oluliste saagi-, karja-, metsa-, kalamajandus-, veemajanduskahjude ja muud liiki omandiga seotud kahjude ärahoidmiseks;
c)
rahva tervise ja elanikkonna ohutuse huvides või muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsed ja majanduslikud põhjused ning kasu, mida keskkond saab erandite andmisest;
d)
kasvatustööks ja nende liikide teaduslikuks uurimiseks, taastamiseks ja taasasustamiseks ning selle jaoks vajalikuks paljundamiseks, sealhulgas taimede kunstlikuks paljundamiseks;
e)
range järelevalve all valikuliselt ja piiratud ulatuses IV lisas loetletud liikide teatavate isendite võtmise või pidamise lubamiseks pädevate siseriiklike asutuste määratletud kogustes.“
III. Asjaolud ja eelotsusetaotlus
12.
Alam-Austria liidumaa valitsus andis pärast keskkonnamõju hindamist vaidlusaluse teedeehitusprojekti elluviimiseks 12. novembril 2019 loa. Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales ning teised kodanikud ja keskkonnaühendused esitasid selle loa peale Bundesverwaltungsgerichtile (föderaalne halduskohus, Austria) kaebuse, milles nad väitsid eelkõige, et rikutud on linnudirektiivis sisalduvaid linnuliikide kaitse sätteid. Eri linnuliigid, eelkõige metsalinnuliigid nagu tamme-kirjurähn (Dendrocopos medius või Leiopicus medius) kasutavad alasid, mida muu hulgas mõjutab uuest teest põhjustatud lärm.
13.
Kohtu kutsutud looduskaitseekspert märgib oma arvamuses siiski, et on ootuspärane, et asjaomaste linnuliikide kaitseks osutuvad tõhusaks meetmed, mis piiravad projektis ette nähtud ehitusaja teatud kuudega ja parandavad väljaspool mõjuala asuvate elupaikade tingimusi, ja et neid meetmeid saab sõnastada kohustuslike tingimustena.
14.
Menetluses on vaidluse all eelkõige küsimus, kas projekti arendaja kavandatud metsaparendusmeetmed ja maanteest vähemalt 300 m kaugusele jäävate vanade puude kaitsmise meetmed, mida tuleks rakendada kokku 6,6 ha suurusel, vastavasse piirkonda jääval alal, on tamme-kirjurähni ja teiste metsalindude kaitseks tõhusad.
15.
Menetlusse kaasatud kahe eksperdi arvamuses on märgitud, et kavandatud meetmete rakendamise korral ei esineks asjaomaste liikide sellist häirimist, mis oleks linnudirektiivi eesmärkide seisukohalt oluline. Meetmete abil ei ole siiski võimalik vähendada häirivat mõju üksikutele isenditele projektist konkreetselt puudutatud metsas. Ekspertide hinnangute kohaselt tagaksid kavandatud meetmed aga elupaiga ja tingimused eri liiki pesitsevatele lindudele.
16.
Ekspert märkis kohtus, et talle ei ole teada töid, milles eitataks kavandatud meetmete sobivust tamme-kirjurähni kaitseks. Asjaomaseid viiteid ei tulene ka liigi autökoloogiast. Seega ei esine nende meetmete tõhususes piisavalt põhjendatud kahtlusi. Siiski puudub põhjalik erialane seire, mis mitte ainult ei hajutaks kahtlusi, vaid tõendaks ka meetmete tõhusust. Kohtu küsimusele, kas on olemas üksainus usaldusväärselt dokumenteeritud juhtum, mil kavandatud meetmed on hoidnud ära projektist tamme-kirjurähnile tulenevad häiringud või selle liigi kaitsestaatust projekti rakendamise piirkonnas koguni parandanud, vastas ekspert, et hoolimata põhjalikust uurimistööst ja kogemuste vahetamisest kolleegidega ei ole ta sellist üheti mõistetavat uuringut leidnud.
17.
Seetõttu esitab Bundesverwaltungsgericht (föderaalne halduskohus, Austria) Euroopa Kohtule järgmised küsimused:
„1.
Kas linnudirektiivi artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et selle artikli punktis d sätestatud tahtliku häirimise koosseis ei ole täidetud, kui teatavate liikide üksikuid isendeid võidakse küll häirida, kuid sobival ajal ja sobivas vormis tõhusalt kehtestatud meetmetega välditakse mõju direktiivi artikli 2 eesmärkidele?
2.
Kas juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, peab mis tahes teaduslik kahtlus meetmete tõhususes olema välistatud, mis tähendab, et piisab kohtu kutsutud eksperdi põhjendatud erialasest hinnangust, või peavad nende meetmete tulemusliku praktilise kasutamise kohta olemas olema objektiivsed teaduslikud dokumendid?“
18.
Keskkonnaühendus VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales koos kodanikualgatusega „Nein zur Spange Wörth“, Alam-Austria liidumaa valitsus, Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG), Sankt Pölteni linn, Austria Vabariik, Tšehhi Vabariik, Rootsi Kuningriik ja Euroopa Komisjon esitasid kirjalikud seisukohad.
19.
Vastavalt kodukorra artikli 76 lõikele 2 loobus Euroopa Kohus kohtuistungi korraldamisest, kuna ta leiab, et tal on asja lahendamiseks piisavalt teavet.
20.
Euroopa Kohus peatas siiski menetluse 19. novembril 2024, et oodata ära 1. augusti 2025. aasta otsus kohtuasjas Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609).
IV. Õiguslik hinnang
21.
Mõlemad küsimused tulenevad asjaolust, et nii vaidlusaluse tee ehitamine kui ka selle käitamine tekitaksid häiringuid eelkõige tamme-kirjurähnile, aga ka teistele metsalinnuliikidele. Seepärast soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeeld lubab projekti ellu viia.
22.
Linnudirektiivi artikli 5 punkti d kohaselt peavad liikmesriigid keelama lindude tahtliku häirimise eriti pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal, niivõrd kui selline häirimine on kõnealuse direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline.
23.
See keeld täiendab teisi linnudirektiivi artikli 5 punktides a–c sätestatud keelde, mis puudutavad eelkõige nende liikide tahtlikku tapmist või püüdmist ning nende pesade ja munade tahtlikku hävitamist või kahjustamist. Euroopa Kohus otsustas hiljuti, et need keelud ei ole kohaldatavad mitte ainult niisugusele inimtegevusele, mille eesmärk on lindude kahjustamine, vaid ka inimtegevusele, millel selline eesmärk ilmselgelt puudub, kuid mille puhul mööndakse niisuguse kahjustamise võimalust. (
5
)
24.
Häirimiskeelu kohaldamise vältimiseks tuleks tamme-kirjurähni ja teiste metsalinnuliikide kaitseks rakendada meetmeid maanteest vähemalt 300 m kaugusele ja vastavasse piirkonda jääval alal, mille kogupindala on 6,6 ha. Muu hulgas tuleb säilitada teatavad vanad puud, mis vastasel korral võidakse maha raiuda.
25.
Esineb suur huvi selle vastu, et kõnealuste meetmete rakendamisega vältida linnudirektiivi artiklis 5 sätestatud keeldude kohaldamist. Nagu hiljuti selgitasin, piirataks nende keeldude järjekindla kohaldamisega inimtegevust märkimisväärselt. (
6
) Seepärast on kaheldav, kas need keelud on kooskõlas põhiõiguste harta artiklites 16 ja 17 sätestatud ettevõtlusvabadusega ja põhiõigusega omandile. (
7
) Kõnealune vastuolu oleks siiski vähem terav, kui keeldude kohaldamist saaks vältida meetmetega, mis võetakse elupaiga tingimuste parandamiseks mujal, nagu see on praegu sõnaselgelt ette nähtud teatavate taastuvenergia projektide (
8
) puhul.
26.
Nagu järgnevalt selgitan, saab kõnealuseid meetmeid arvesse võtta ainult seetõttu, et linnudirektiivi artikli 5 punkt d eeldab, et häirimine on direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline (vt A osa). Muud keelud sellist tingimust ei sisalda. Seejärel analüüsin teisele küsimusele vastamiseks, kuidas tuleb hinnata niisuguste meetmete tõhusust (vt B osa).
A.
Esimene küsimus – häirimiskeeld ja asendusmeetmed
27.
Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeelu kohaldamist saab vältida meetmetega, mida võetakse asjaomaste linnuliikide elupaiga tingimuste parandamiseks mujal.
28.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud eelkõige küsimus, kas nende meetmete arvessevõtmist takistab kohtuotsus People over Wind (
9
) (vt jaotis 1). Viidatud kohtuotsus käsitleb eelhindamist, mille eesmärk on selgitada, kas on vaja läbi viia kaitsealasid mõjutavate tagajärgede ametlik hindamine vastavalt elupaikade direktiivi artikli 6 lõikele 3. Asendusmeetmed tuleb aga paigutada linnudirektiivi artikli 5 punkti d regulatiivsesse konteksti (vt jaotis 2).
1. Kohtuotsus People over Wind
29.
Olgugi et kohtuotsus People over Wind puudutas looduskaitse valdkonnas kahjuliku mõju vältimise või leevendamise meetmete arvessevõtmist, ei ole sellel lähemal vaatlusel häirimiskeelu tõlgendamise seisukohast mingit tähtsust.
30.
Viidatud kohtuasi käsitles eelhindamist, mille eesmärk oli selgitada, kas on vaja läbi viia kaitseala mõjutavate tagajärgede ametlik hindamine vastavalt elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 esimesele lausele. Kõnealune säte näeb ette, et iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab.
31.
Kohtuotsuse People over Wind kohaselt ei või tagajärgede mõjuhindamise vajalikkuse tuvastamiseks tehtaval eelhindamisel võtta arvesse meetmeid, mille eesmärk on vältida või vähendada nimetatud kava või projektiga alale kaasnevat kahjulikku mõju. (
10
) Seda, kuivõrd tõhusad on sellised meetmed, tuleb nimelt kontrollida tagajärgede ametlikul mõjuhindamisel, mis oma olemuselt erineb eelhindamisest ja sisaldab kaugemale ulatuvale tagatisi. (
11
)
32.
Eelotsusetaotlus ja mitu menetlusosalist rõhutavad õigesti, et neid argumente ei saa käesolevale asjale üle kanda juba seetõttu, et erinevalt elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 esimesest lausest ei näe linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeeld ette eelhindamist ega ametlikku hindamismenetlust, mille käigus tuleks hinnata häiringu mõju.
2. Paigutamine häirimiskeelu regulatiivsesse konteksti
33.
Olukord, kus võetakse arvesse meetmeid asjaomaste liikide elupaiga tingimuste parandamiseks mujal, tuleb paigutada linnudirektiivi artikli 5 punkti d kohase häirimiskeelu regulatiivsesse konteksti, mis keelab häirimise, mis avaldab kõnealuse direktiivi eesmärkide seisukohalt olulist mõju. Sellega seoses tuleb kõigepealt käsitleda meetmeid, mille eesmärk on häiringuid vähendada või vältida (vt a jagu), seejärel asendusmeetmete tähtsust lindude arvukuse rahuldava taseme säilitamiseks (vt b jagu) ja lõpuks eriomast olukorda, kus asendusmeetmetest tulenevalt ei takista häirimine teatava liigi arvukuse rahuldava taseme taastamist (vt c jagu).
a) Häiringute vähendamise või vältimise meetmed
34.
Kui meetmetega hoitakse ära, et projekt tekitab lindudele häiringuid, ei ole linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeeld kohaldatav, sest häiringuid ei esine. Kui meetmed häiringuid küll ära ei hoia, kuid neid vähemasti vähendavad, on võimalik, et häiring ei avalda kõnealuse direktiivi eesmärkide seisukohalt olulist mõju. Järelikult tuleb selle hindamisel, kas häirimiskeeld takistab projekti elluviimist, niisuguseid meetmeid arvesse võtta. (
12
)
35.
Samamoodi tuleb elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 esimeses lauses osutatud ametlikul tagajärgede mõjuhindamisel arvesse võtta kahju vältimise või vähendamise meetmeid. Selle hindamise eesmärk on selgeks teha, kas projekt mõjutab kaitseala kui sellist. Kui projektiga on seotud kaitsemeetmed, millega välditakse või vähendatakse projekti kahjulikku mõju asjaomasele kaitsealale, tuleb neid meetmeid hindamisel loomulikult arvesse võtta. (
13
)
36.
Olgugi et häiringute vältimise või vähendamise meetmed on põhikohtuasjas mõeldavad, etendavad need olemasoleva teabe kohaselt vaid väheolulist rolli. Tehakse vaid ettepanek kehtestada ehitusaja piirang, mis peab ära hoidma lindudele eriti tundlikel perioodidel ehitustegevusest tulenevad häiringud.
37.
Peale selle võiks mõelda ka näiteks kaitsebarjääridele, mis vähendavad tee kasutamisest tulenevat müra või visuaalseid häiringuid ning lindude ja sõidukite kokkupõrke ohtu. Samuti on mõeldavad kasutuspiirangud, näiteks sõidukeeld või vähemasti kiiruspiirang linnudirektiivi artikli 5 punktis d osutatud pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal. Selliste täiendavate meetmete kohta, mis aitaksid häiringuid vältida või vähendada, ei sisalda eelotsusetaotlus aga mingit teavet.
b) Asendusmeetmed
38.
Meetmed, mis parandavad asjaomaste liikide elupaiga tingimusi mujal, ei ole seevastu häiringute vältimise või vähendamise meetmed. (
14
) Ilmselgelt ei saa nende meetmetega teatavatele lindudele tekitatavaid häiringuid vältida ega nende häiringute mõju nendele lindude vähendada ja see on selge ka eelotsusetaotluse esitanud kohtule.
39.
Selliste meetmete puhul on pigem tegemist katsega tasakaalustada häiringu mõju. Mööndakse, et müra muudab osa asjaomaste liikide elupaigast vähem atraktiivseks või koguni tõrjub need liigid neilt aladelt täielikult välja. Selle korvamiseks parandatakse tingimusi teistel aladel, mille tagajärjel lisandub ideaaljuhul ühtekokku vähemalt sama palju võrdselt sobivaid elupaiku, mida asjaomased liigid – ehkki võimalik, et mitte kõnealused isendid – vastavalt kasutavad.
40.
Kuna asendusmeetmed ei mõjuta häiringuid, võivad need häirimiskeelu kohaldamist takistada üksnes niivõrd, kui meetmetest tulenevalt ei ole selline häiring direktiivi eesmärkide seisukohalt linnudirektiivi artikli 5 punkti d tähenduses oluline.
41.
Vastavalt linnudirektiivi põhjendustele 3, 5, 7 ja 8 ning artiklile 2 koostoimes põhjendusega 10 on kõnealune eesmärk hoida kõigi Euroopa linnuliikide arvukus rahuldaval tasemel või kohandada seda vastavalt sellele tasemele. (
15
)
42.
Linnudirektiivi artikli 2 kohaselt peab see tase vastama eelkõige ökoloogilistele, teaduslikele ja kultuurilistele nõuetele, arvestades samal ajal majanduslikke ja puhkeaja veetmisega seotud vajadusi. Arvukuse rahuldava taseme kindlaksmääramisel ei või liikmesriigid aga neid tegureid üksteise suhtes vabalt kaaluda. Vastavalt artiklile 1 on direktiivi peamine eesmärk kõikide looduslikult esinevate linnuliikide kaitse liikmesriikide Euroopa territooriumil. Järelikult on sarnaselt liigi kaitsestaatusega, mis on elupaikade direktiivi keskne mõiste, (
16
) oluline see, kas liik moodustab pikaajaliselt selle loodusliku elupaiga elujõulise osa, mille juurde ta kuulub. Selleks on määravad asjaomase liigi ökoloogilised ja teaduslikud nõuded. Eelkõige peab olema püsivalt kättesaadav piisavalt suur elupaik ja levikuala peaks jääma vähemasti stabiilseks. Kultuurilisi, majanduslikke ja puhkeaja veetmise vajadusi saab seevastu arvesse võtta alles pärast seda ja niivõrd, kui on tagatud liigi pikaajaline säilimine.
43.
Selle eesmärgi siduvuse tõttu hoiab keeld seega ära häiringud, mis vähendaksid linnuliigi arvukust niisugusel määral, et selle tase ei ole enam rahuldav, või mis vähendaksid linnuliigi arvukust, mille tase ei ole rahuldav, veelgi.
44.
Juhul kui on oodata niisugust häiringut ei näe linnudirektiivi artikli 5 punkt d ette asendusmeetmete arvessevõtmist. (
17
) Isegi kui asendusmeede suurendab liigi arvukust, vähendab häiring seda siiski. Õigusnormis ei ole viidet sellele, et neid kaht mõju saaks teineteisega tasakaalustada.
45.
Lisaks sellele on asendusmeetmete tõhusus liikide kaitse puhul seotud väga suure ebakindlusega. Seda näitlikustab teine eelotsuse küsimus. Kirjeldatud kahtluste tõttu asendusmeetmete tõhususes leiab Euroopa Kohus, et need meetmed tuleb kaitsealade kahjustamise hindamisel jätta üldjuhul arvesse võtmata. (
18
)
46.
Seevastu teist argumenti, mis on alade kaitset puudutavate asendusmeetmete kaalumisel oluline, ei saa häirimiskeelule esmapilgul üle kanda.
47.
Alade kaitse puhul on asendusmeetmed ette nähtud tingimusena, mille puhul saab teha erandi elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 4 kohasest kohustusest tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Seal aga sidus seadusandja selle täiendavate nõuetega, eelkõige alternatiivsete lahenduste otsimise ja üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega. Neist lisanõuetest hoitaks aga asendusmeetmete arvessevõtmisel artikli 6 lõike 3 raames kõrvale. (
19
)
48.
Seevastu linnudirektiivi artikli 9 kohaselt ei eelda erandid häirimiskeelust asendusmeetmete võtmist. Järelikult ei ole erandeid reguleerivast korrast kõrvalehoidmise ohtu.
49.
Lähemal vaatlusel võib aga häirimiskeelu puhul asendusmeetmete arvessevõtmine siiski kaasa tuua veelgi suurema kõrvalehoidmise.
50.
Linnudirektiivi artikli 3 kohaselt ei ole liikmesriikidel – nimelt juba olenemata häiringust – mitte üksnes kohustus säilitada kõigi linnuliikide elupaikade piisav mitmekesisus ja suurus. Lisaks sellele peavad nad niisugused elupaigad ka taastama või uuesti looma, kui nende tase ei ole rahuldav. (
20
) On tõsi, et taastamismäärus (
21
) täpsustab neid kohustusi ja annab määrusega nõutud meetmete võtmiseks piisavalt pikad tähtajad. See ei muuda aga linnudirektiivi artiklis 3 ette nähtud põhimõttelist kohustust, mis kehtib juba üle 40 aasta ja Austria puhul alates liitumisest (
22
).
51.
Seega, kui asjaomase liigi rahuldav arvukus sõltub tõepoolest liigi elupaikadest – ja ainult sellisel juhul võiks elupaikade tingimuste parandamise meetmetel olla arvukuse ebarahuldavale tasemele positiivne mõju –, peaksid liikmesriigid liigi vajalikud elupaigad linnudirektiivi artikli 3 kohaselt nagunii taastama või uuesti looma.
52.
Järelikult ei saa liikmesriigid lubada arvukuse ebarahuldava taseme edasist alanemist üksnes seetõttu, et alanemine on seotud parandusmeetmetega, mis ei ole arvukuse rahuldava taseme saavutamiseks ikkagi piisavad.
53.
Asendusmeetmete mõju saab häiringu hindamisel põhimõtteliselt arvesse võtta ainult siis, kui see mõju tagab, et asjaomase liigi arvukus on häiringust hoolimata rahuldaval tasemel. See, kas see tulemus põhineb asendusmeetmetel või linnudirektiivi artikli 3 kohastel meetmetel, on sellisel juhul ebaoluline.
c) Taastamise võimalikkus
54.
Samamoodi nagu elupaikade direktiivis kujundatud liikide kaitsega seotud keeldude puhul on ka kõnealust tulemust vaja täpsustada nii, et häiringut võib erandkorras lubada ka arvukuse ebarahuldava taseme puhul, kui see ei takista arvukuse rahuldava taseme taastamist.
55.
Elupaikade direktiivi kohase liikide kaitse puhul on kõnealuste liikide populatsioonide soodsa kaitsetaseme säilitamine nende looduslikul levilal vältimatult vajalik eeltingimus, et teha artikli 16 lõikes 1 ette nähtud erandeid selle direktiivi artiklis 12 sätestatud keeldudest. (
23
) Seda tingimust tuleb mõista samamoodi nagu käesoleval juhul käsitletud nõuet tagada häiritud linnuliikide arvukuse rahuldav tase.
56.
Selle põhjal võiks teha järelduse, et elupaikade direktiivi artikli 16 lõike 1 kohased erandid on lubatud üksnes soodsa kaitsestaatuse korral. Euroopa Kohus lubab siiski erandkorras teha erandeid ka ebasoodsa kaitsestaatuse korral, kui need ei takista nende populatsioonide soodsa kaitsestaatuse taastamist. (
24
)
57.
Kõnealune järeldus tehti olukorras, kus asjaomase liigi populatsioon oli küll liiga väike, et eeldada soodsa kaitsestaatuse olemasolu, kuid oli eelnevatel aastatel märkimisväärselt suurenenud. (
25
) Seetõttu tundus usutav prognoos, et liigi ebasoodne kaitsestaatus hoolimata üksikute isendite tapmisest jätkuvalt paraneb, mistõttu saab soodsat kaitsestaatust taastada. Sellise soodsa prognoosi korral ei ole elupaikade direktiivi eesmärgi – soodsa kaitsestaatuse saavutamine – puhul vajalik, et liikmesriik peab olenemata muus osas ülekaalukatest huvidest ära ootama soodsa kaitsestaatuse saavutamise, enne kui ta häiringuks loa annab. Seega tunnustas Euroopa Kohus, et erand võib asjaomase liigi suhtes olla neutraalne, olgugi et see põhjustab mõne isendi kaotamise.
58.
Kui aga elupaikade direktiivi artikli 12 lõike 1 punktis a kehtestatud tapmise keelust tehtava erandi puhul piisab võimalusest taastada soodne kaitsestaatus, siis peab see linnudirektiivi artikli 5 punkti d kohase lindude häirimise keelu puhul seda enam vastama linnudirektiivi eesmärkidele, kui häiring ei takista rahuldava taseme taastamist.
59.
Seda seetõttu, et häiringutel on oluliselt vähem kahjulikke tagajärgi kui tapmistel. Samal ajal on häiringud oma olemuselt palju sagedasemad kui tapmised. Lisaks sellele kehtivad linnudirektiivi keelud kõigi lindude suhtes ja nende kohaldamisala on seega palju laiem kui elupaikade direktiivi keeldudel, mida kohaldatakse mõne haruldase liigi suhtes. Linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeeld võib järelikult piirata inimtegevust oluliselt rohkem kui elupaikade direktiivi artikli 12 lõike 1 punktis a sätestatud tapmiskeeld.
60.
Häirimiskeelu hindamisel võivad seega asendusmeetmed, mida võetakse asjaomase liigi elupaiga tingimuste parandamiseks mujal, toetada prognoosi, et häiring ei takista rahuldava taseme säilitamist või vähemalt taastamist. Kuna aga tegemist on prognoosiga, võib selles kontekstis arvesse võtta nii juba rakendatud asendusmeetmeid kui ka meetmeid, mille rakendamine seisab veel ees. Seejuures ei saa asendusmeetmeid küll nende olemuse poolest ellu viia vahetult häiringu kohas, sest seal mõjutab häiring ju negatiivselt elupaiga kvaliteeti. Neid meetmeid tuleb siiski rakendada häiringu asupaiga geograafilises lähiümbruses, sest vastasel juhul peaks eeldama, et asjaomaste liikide arvukust ei saa vähemalt lokaalselt säilitada või taasta.
3. Vastus esimesele küsimusele
61.
Seega tuleb esimesele küsimusele vastata nii, et lindude häirimine, mis toob kaasa häiritud linnuliikide arvukuse vähenemise, on linnudirektiivi artikli 5 punktiga d kooskõlas üksnes siis, kui arvukus jääb häiringust hoolimata rahuldavale tasemele või kui võib eeldada, et häiring ei takista rahuldava taseme taastamist. Selle küsimuse hindamisel võivad liikmesriigid arvesse võtta liigi elupaiga tingimuste parandamiseks mujal võetud meetmete mõju.
B.
Teine küsimus – asendusmeetmete tõhususe hindamine
62.
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selliste meetmete tõhusus, mida võetakse asjaomaste liikide elupaiga tingimuste parandamiseks mujal, peab olema väljaspool igasugust teaduslikku kahtlust selles mõttes, et piisab kohtu kutsutud eksperdi põhjendatud erialasest hinnangust, või peavad nende meetmete tulemusliku praktilise kasutamise kohta olemas olema objektiivsed teaduslikud dokumendid.
63.
Objektiivsed teaduslikud dokumendid eeldaksid lähemal vaatlusel kahte kulukat uuringut. Ühelt poolt tuleks kindlaks teha häiringu kahjulik mõju asjaomaste liikide arvukusele. Teiselt poolt oleks vaja kindlaks teha asendusmeetmete kasulik mõju nende liikide arvukusele. Mõlemad uuringud nõuaksid enne ja pärast asjaomast meedet valitseva olukorra pikaajalist võrdlemist just metsades asuvates elupaikades. Nii mõjutab eelkõige vana ja surnud puidu säilitamist oma olemusest tulenevalt aja kulgemine. Ka projektist lähtuva häiringu toime muutub aja möödudes. Lisaks sellele peab mõlema uuringu eseme areng olema isoleeritud muudest teguritest, nagu ilmastikuolud, toiduga varustatus või haigused.
64.
Isegi kui niisugused uuringud oleksid sarnaste olukordade kohta olemas, oleks ikkagi veel kaheldav – nagu rõhutavad Alam-Austria liidumaa valitsus, Sankt Pölteni linn ja ASFINAG –, mil määral saaks nende tulemusi tegelikult üle kanda.
65.
Seetõttu ei ole üllatav, et ekspert ei suutnud leida uuringut, mis vaidlusaluste asendusmeetmete tõhusust ammendavalt selgitaks. Leidub vaid uuringuid, mil on teatav kaudne selgitav toime. (
26
)
66.
Seega on vaja järgnevalt välja selgitada, kuidas tuleb hinnata asendusmeetmete tõhusust. Sellega seoses tuleb esmalt käsitleda eelotsusetaotluse esitanud kohtu eeldust, et välistada tuleb igasugune teaduslik kahtlus asendusmeetmete tõhususe suhtes (vt jaotis 1), ning seejärel tuleb analüüsida liidu õiguse üldisi kriteeriume keerukate teadusküsimuste hindamiseks (vt jaotis 2).
1. Teadusliku kahtluse välistamine
67.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab lähtudes Euroopa Kohtu praktikast, et igasugune põhjendatud teaduslik kahtlus või teaduslikust seisukohast põhjendatud kahtlus asendusmeetmete tõhususe suhtes peab olema välistatud.
68.
Linnudirektiivi artikli 5 punktis d ega selle direktiivi muudes sätetes ja ka kohtupraktikas ei ole küll sõnaselget viidet, et see kriteerium oleks kohaldatav häirimiskeelu suhtes. Euroopa Kohus tugineb aga paljude teiste sätete tõlgendamisel ELTL artikli 191 lõikes 2 sätestatud ettevaatuspõhimõtte eriti rangele käsitusele selle kriteeriumi tähenduses. (
27
) Seetõttu tuleb täpsemalt analüüsida, kas kõnealune piirav kriteerium on kohaldatav ka asendusmeetmete hindamisele seoses häirimiskeeluga.
69.
Allpool jõuan siiski järeldusele, et linnudirektiivi artikli 5 punktile d ei saa üle kanda elupaikade direktiivi artikli 16 kohast erandit käsitlevat kohtupraktikat (vt a jagu) ega viidatud direktiivi artikli 6 lõike 3 teise lause kohaselt projektidele loa andmist käsitlevat kohtupraktikat (vt b jagu) ega viidatud direktiivi artiklit 14 käsitlevat kohtupraktikat (vt c jagu).
a) Elupaikade direktiivi artiklit 16 käsitlev kohtupraktika
70.
Kõigepealt võiks mõelda elupaikade direktiivi artiklit 16 käsitleva kohtupraktika ülekandmisele. Viidatud sätte kohaselt on asjaomase liigi soodsa kaitsetaseme säilitamine või taastamine eeltingimus erandi tegemiseks selle direktiivi artiklis 12 liikide kaitseks sätestatud keeldudest. (
28
) Kui parimate kättesaadavate teaduslike andmete analüüsimise tulemusena püsib kahtlus, kas erand kahjustab või ei kahjusta väljasuremisohus liigi populatsioonide soodsa kaitsetaseme säilimist või taastamist, peab liikmesriik erandi tegemisest hoiduma. (
29
)
71.
Kuid kas see kehtib ka linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeelu kohaldamise suhtes? Kas keeld ei luba projekti ellu viia, kui pärast parimate kättesaadavate teaduslike andmete analüüsimist jääb hoolimata asendusmeetmest püsima kahtlus, kas asjaomase linnuliigi arvukuse rahuldavat taset on võimalik säilitada või taastada?
72.
Elupaikade direktiivi artikli 16 kohaldamisel on soodsa kaitsestaatuse säilitamise või taastamise tingimuse ülesanne sarnane linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud tingimusega, et asjaomaste lindude arvukus peab häirimisest hoolimata jääma rahuldavale tasemele või peab saama eeldada, et häirimine ei takista rahuldava taseme taastamist tulevikus. Seni, kuni see tingimus on – vajaduse korral asendusmeetmete abil – täidetud, ei ole käesolevas kohtuasjas pooldatud seisukoha kohaselt häirimiskeeld kohaldatav.
73.
Elupaikade direktiivi artiklis 16 on aga sätestatud erandid selle direktiivi artiklis 12 sätestatud keeldudest ja seetõttu tuleb seda tõlgendada kitsalt. (
30
) Seda nõuab Euroopa Kohus erandeid ettenägevate sätete puhul üldiselt, kuna ta leiab, et vastasel korral jäävad need õigusnormid, millest lubatakse teha erandeid, sisutühjaks. (
31
) Selle kaalutlusega on vastavuses kitsendav hindamiskriteerium, mis nõuab, et enne erandi kohaldamist tuleb välistada mis tahes kahtlus.
74.
Seevastu on asjaomaste linnuliikide arvukuse või selle taastamise võimalikkuse kahjustamine linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeelu kohaldamise tingimus. Niisiis ei ole artiklit 16 käsitlev kohtupraktika vahetult ülekantav.
b) Elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 teist lauset käsitlev kohtupraktika
75.
Ettevaatuspõhimõtte rangele käsitusele ei tugine Euroopa Kohus mitte üksnes erandeid ette nägevate õigusnormide tõlgendamisel. Kõnealune käsitus tuleneb hoopis elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 teise lause tõlgendusest, millele viitab ka eelotsusetaotluse esitanud kohus. Viidatud sätte kohaselt annavad pädevad riigisisesed asutused kavale või projektile nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase Natura 2000 kaitseala terviklikkusele kahjulikku mõju.
76.
Viidatud sätte kohta märkis Euroopa Kohus, et kaitseala kahjustada võivale kavale ja projektile võib loa anda ainult siis, kui teadusandmetest lähtudes ei esine põhjendatud kahtlusi, et need ei avalda kahjulikku mõju ala terviklikkusele. (
32
)
77.
Erinevalt elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 teisest lausest ei ole linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeeld siiski sõnastatud nii, et häiringute lubamiseks peab olulisus direktiivi eesmärkide seisukohalt olema välistatud. Vastupidi – häirimiskeelu kohaldamiseks peab selline mõju olema kindlalt tuvastatud. (
33
) Seega ei saa vahetult üle kanda ka artikli 6 lõike 3 teist lauset käsitlevat kohtupraktikat.
c) Elupaikade direktiivi artiklit 14 käsitlev kohtupraktika
78.
Elupaikade direktiivi artikli 14 lõiget 1 käsitlev kohtupraktika on linnudirektiivi artikli 5 punktile d kõige lähedasem. Artikli 14 lõike 1 kohaselt võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid, millega tagatakse loetletud ühenduse tähtsusega looduslike looma- ja taimeliikide isendite loodusest võtmine ja kasutamine kooskõlas nende soodsa kaitsestaatuse säilitamisega.
79.
Euroopa Kohus on tõlgendanud viidatud sätet nii, et juhul, kui parimate kättesaadavate teaduslike andmete analüüsimise tulemusena püsib kahtlus, et liigi kasutamine kahjustab selle liigi soodsa kaitsestaatuse säilimist või taastamist, peab liikmesriik loodusest võtmise või kasutamise lubamisest hoiduma. (
34
)
80.
Elupaikade direktiivi artikli 14 lõige 1 ja linnudirektiivi artikli 5 punkt d on sõnastatud sarnaselt, kuna mõlemad sätted nõuavad tuvastamist, kas ühelt poolt loodusest võtmine või kasutamine või teiselt poolt häirimine on kooskõlas asjaomase liigi soodsa kaitsestaatuse või arvukuse rahuldava taseme säilitamisega.
81.
Kaitstud liigid erinevad siiski oluliselt. Elupaikade direktiivi artikli 14 lõige 1 kaitseb ühenduse tähtsusega liike, mis on kõnealuse direktiivi artikli 1 punktis g sisalduva määratluse kohaselt eriti ohustatud. Seevastu linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeeld kehtib kõigi lindude suhtes, sõltumata nende ohustatusest ja kaitsevajadusest.
82.
Lisaks ulatub lindude üksnes mööndava (
35
) häirimise keeld oma olemuselt palju kaugemale kui eriti ohustatud liikide loodusest võtmise või kasutamise piirangud. Lindude häirimist mööndakse väga sagedasti, samas kui ohustatud ja seega üldjuhul haruldaste liikide loodusest võtmist või kasutamist esineb palju harvemini ja see põhineb teadlikul otsusel.
83.
Kirjeldatud erinevustest tulenevalt on põhjendatud omistada elupaikade direktiivi artiklile 14 kaugele ulatuv kohaldamisala, kuid mitte linnudirektiivi artikli 5 punktile d.
d) Vahekokkuvõte
84.
Eeltoodu põhjal teen järelduse, et linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeeld ei ole kohaldatav juba siis, kui pärast parimate kättesaadavate teaduslike andmete analüüsimist ei ole kindlust või püsib põhjendatud kahtlus, kas asjaomaste linnuliikide arvukuse rahuldavat taset on võimalik säilitada või taastada. Enne keelu kohaldamist on vaja kindlalt tuvastada, et häiring kahjustab asjaomaste linnuliikide arvukuse rahuldavat taset või takistab selle taastamist.
2. Liidu õiguse kriteeriumid keerukate teaduslike hindamiste tegemiseks
85.
Linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeelu kohaldamiseks vajalikud keerukad teaduslikud hindamised tuleks teha tavapäraste kriteeriumide alusel.
86.
Kuna liidu õigus häirimiskeelu kontrollimise korda ette ei näe, tuleb eelkõige nimetada liikmesriikide menetlusautonoomia põhimõtet, nagu märgib Sankt Pölteni linn. Kuna viidatud põhimõte kehtib ka tõendamisküsimuste suhtes, (
36
) on see kohaldatav asendusmeetmete tõhususe hindamisel. Seega peavad kõnealuse hindamise korra põhimõtteliselt kehtestama liikmesriigid.
87.
Liikmesriigi kord peab siiski vastama topelttingimusele, mille kohaselt ei või see olla ebasoodsam korrast, mida kohaldatakse riigisisese õiguse kohaldamisalasse kuuluvate sarnaste olukordade suhtes (võrdväärsuse põhimõte), ja see ei tohi muuta liidu õigusest tulenevate õiguste teostamist võimatuks või ülemäära keeruliseks (tõhususe põhimõte). (
37
)
88.
Tõhususe põhimõte tähendab häirimiskeelu puhul eelkõige seda, et linnudirektiivi eesmärkide seisukohalt olulisuse tõendamist ei või põhjendamatult raskendada.
89.
Võrdväärsuse põhimõtte kohta rõhutab mitu menetlusosalist, et Austria kohtud kasutavad järjepidevalt kohtu kutsutud ekspertide teaduslikult põhjendatud arvamusi.
90.
Lisaks tuleb järgida muid liidu õiguse põhimõtteid, näiteks hea halduse põhimõtet ja eespool juba nimetatud ettevaatuspõhimõtet.
91.
On tõsi, et liidu õiguse kohaldamisel ei pea liikmesriigid hea halduse põhimõtet järgima mitte harta artikli 41 alusel, (
38
) vaid liidu õiguse üldpõhimõttena. (
39
) Hea halduse põhimõte nõuab muu hulgas seda, et haldusasutus analüüsiks hoolikalt ja erapooletult kõiki asjasse puutuvaid aspekte, et otsuse tegemisel oleksid tema käsutuses võimalikult täielik ja usaldusväärne teave. (
40
)
92.
Peale selle nõuavad ettevaatuspõhimõttele tuginevad meetmed – seega eelkõige liidu keskkonnaõigusnormide kohaldamine – üldjuhul riskide igakülgset hindamist kõige usaldusväärsemate kättesaadavate teaduslike andmete ja kõige värskemate rahvusvaheliste uuringute tulemuste alusel. (
41
) Seda nõuab Euroopa Kohus põhjendatult pidevalt ka looduskaitse valdkonnas (
42
) ja eelkõige linnudirektiivis sätestatud kaitsekorrast erandite tegemiseks ette nähtud tingimuste tõendamisel, (
43
) tuginemata siiski sõnaselgelt nendele põhimõtetele.
93.
Lõpuks tuleb asjakohaseid järeldusi ka piisavalt põhjendada. Ka see tuleneb õigusest heale haldusele (
44
) ja on keskkonnaõiguslike otsuste puhul, mis Århusi konventsiooni (
45
) artikli 6 kohaselt nõuavad üldsuse kaasamist, sätestatud konventsiooni artikli 6 lõikes 9. Aga ka otsuste tõhus kohtulik kontroll ja tõhus õiguskaitse eeldavad, et kohus, kelle poole on pöördutud, ja õiguskaitse taotleja saavad otsuses endas või vähemasti taotluse alusel tutvuda vaidlustatud otsuse põhjendustega. (
46
)
94.
Seega tuleb teisele küsimusele vastata nii, et linnudirektiivi artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeelu kohaldamisel kohtumenetluses vajalikud keerukad hindamised võivad põhineda ekspertide põhjendatud arvamustel, mis omakorda peavad põhinema kõige usaldusväärsematel kättesaadavatel teaduslikel andmetel ja kõige värskemate rahvusvaheliste uuringute tulemustel.
V. Ettepanek
95.
Eeltoodule tuginedes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsusetaotlusele järgmiselt:
1.
Lindude häirimine, mis toob kaasa häiritud linnuliikide arvukuse vähenemise, on direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 5 punktiga d kooskõlas üksnes siis, kui nende arvukus jääb häiringust hoolimata rahuldavale tasemele või kui võib eeldada, et häiring ei takista rahuldava taseme taastamist. Selle küsimuse hindamisel võivad liikmesriigid arvesse võtta liigi elupaiga tingimuste parandamiseks mujal võetud meetmete mõju.
2.
Direktiivi 2009/147 artikli 5 punktis d sätestatud häirimiskeelu kohaldamisel kohtumenetluses vajalikud keerukad hindamised võivad tugineda ekspertide põhjendatud arvamustele, mis omakorda peavad põhinema kõige usaldusväärsematel kättesaadavatel teaduslikel andmetel ja kõige värskemate rahvusvaheliste uuringute tulemustel.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiiv 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT 2010, L 20, lk 7).
(
3
)	1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, punkt 49).
(
4
)	Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT 1992, L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102) (muudetud nõukogu 13. mai 2013. aasta direktiiviga 2013/17/EL (ELT 2013, L 158, lk 193)).
(
5
)	1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, punkt 49).
(
6
)	Minu ettepanek kohtuasjas Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67, punktid 39, 40 ja 47).
(
7
)	Minu ettepanek kohtuasjas Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67, punktid 92–101).
(
8
)	Kõigepealt nõukogu 22. detsembri 2022. aasta määruse (EL) 2022/2577, millega kehtestatakse raamistik taastuvenergia kasutuselevõtu kiirendamiseks (ELT 2022, L 335, lk 36) (muudetud nõukogu 22. detsembri 2023. aasta määrusega (EL) 2024/223 (ELT L, 2024/223)), artikkel 6, hiljem Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiivi (EL) 2018/2001 taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta (ELT 2018, L 328, lk 82) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. oktoobri 2023. aasta direktiiviga (EL) 2023/2413, millega muudetakse direktiivi (EL) 2018/2001, määrust (EL) 2018/1999 ja direktiivi 98/70/EÜ seoses taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamisega ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv (EL) 2015/652 (ELT L, 2023/2413)) artikli 15c lõige 1, artikli 15e lõiked 2 ja 4 ning artikli 16a lõige 5.
(
9
)	12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus People Over Wind ja Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244).
(
10
)	12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus People Over Wind ja Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244, punkt 40).
(
11
)	12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus People Over Wind ja Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244, punktid 37–39).
(
12
)	Nii mõistan mina 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsust komisjon vs. Poola (Białowieża laas) (C‑441/17, EU:C:2018:255, punktid 255 ja 259).
(
13
)	15. mai 2014. aasta kohtuotsus Briels jt (C‑521/12, EU:C:2014:330, punkt 28) ja 25. juuli 2018. aasta kohtuotsus Grace ja Sweetman (C‑164/17, EU:C:2018:593, punkt 51).
(
14
)	Nii alade kaitse kohta 7. novembri 2018. aasta kohtuotsus Coöperatie Mobilisation for the Environment jt (C‑293/17 ja C‑294/17, EU:C:2018:882, punkt 125). Varasem 26. aprilli 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (Moorburg) (C‑142/16, EU:C:2017:301, punkt 38) on selles osas siiski mitmeti mõistetav.
(
15
)	1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, punkt 51).
(
16
)	Vt elupaikade direktiivi artikli 1 punkt i ja minu ettepanek kohtuasjas Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2024:1029, eelkõige punktid 43–46).
(
17
)	Samamoodi elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 kohase alade kaitse kohta 21. juuli 2016. aasta kohtuotsus Orleans jt (C‑387/15 ja C‑388/15, EU:C:2016:583, punkt 57).
(
18
)	15. mai 2014. aasta kohtuotsus Briels jt (C‑521/12, EU:C:2014:330, punkt 32), 21. juuli 2016. aasta kohtuotsus Orleans jt (C‑387/15 ja C‑388/15, EU:C:2016:583, punkt 55), 26. aprilli 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (Moorburg) (C‑142/16, EU:C:2017:301, punktid 37 ja 38), 25. juuli 2018. aasta kohtuotsus Grace ja Sweetman (C‑164/17, EU:C:2018:593, punktid 51–53) ning 7. novembri 2018. aasta kohtuotsus Coöperatie Mobilisation for the Environment jt (C‑293/17 ja C‑294/17, EU:C:2018:882, punkt 126).
(
19
)	15. mai 2014. aasta kohtuotsus Briels jt (C‑521/12, EU:C:2014:330, punktid 33–38) ja 21. juuli 2016. aasta kohtuotsus Orleans jt (C‑387/15 ja C‑388/15, EU:C:2016:583, punktid 60–63).
(
20
)	Vt 13. juuni 2002. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (lumepüü) (C‑117/00, EU:C:2002:366, punktid 15–21).
(
21
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. juuni 2024. aasta määrus (EL) 2024/1991, mis käsitleb looduse taastamist ja millega muudetakse määrust (EL) 2022/869 (ELT L, 2024/1991).
(
22
)	Selle kohta 23. märtsi 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Austria (C‑209/04, EU:C:2006:195, punkt 43).
(
23
)	10. mai 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Austria (elupaikade direktiivi ülevõtmine liidumaades) (C‑508/04, EU:C:2007:274, punkt 115).
(
24
)	14. juuni 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Soome (hundijaht) (C‑342/05, EU:C:2007:341, punkt 29) ja 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, punkt 68).
(
25
)	Vt 14. juuni 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Soome (hundijaht) (C‑342/05, EU:C:2007:341, punkt 26) ja minu ettepanek kohtuasjas komisjon vs. Soome (hundijaht) (C‑342/05, EU:C:2006:752, punkt 44).
(
26
)	Vt nt Michalek, K. G., Auer, J. A., Großberger, H., Schmalzer, A., ja Winkler, H. (2001), „Die Einflüsse von Lebensraum, Witterung und Waldbewirtschaftung auf die Brutdichte von Bunt-und Mittelspecht (Picoides major und P. medius) im Wienerwald“, teoses: Abhandlungen und Berichte aus dem Museum Heineanum, 5, lk 31–58, või Mollet, P., Zbinden, N., ja Schmid, H. (2009), „Steigende Bestandszahlen bei Spechten und anderen Vogelarten dank Zunahme von Totholz?| An increase in the population of woodpeckers and other bird species thanks to an increase in the quantities of deadwood?“, Schweizerische Zeitschrift für Forstwesen, 160(11), lk 334–340.
(
27
)	Vt lisaks järgnevalt viidatud elupaikade direktiivi käsitlevatele kohtuotsustele jäätmeõiguse kohta 24. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Prato Nevoso Termo Energy (C‑212/18, EU:C:2019:898, punkt 58) ning 24. novembri 2010. aasta direktiivi 2010/75/EL tööstusheidete kohta (ELT 2010, L 334, lk 17) 9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Sdruzhenie Za Zemyata – dostap do pravosadie jt (C‑375/21, EU:C:2023:173, punkt 53). Vt selle kohta ka Sobotta, C. (2020), „Recent applications of the precautionary principle in the jurisprudence of the CJEU – a new yardstick in EU environmental decision making?“, ERA Forum, Vol. 21, lk 723.
(
28
)	Vt eespool punktid 55–57.
(
29
)	10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, punktid 66, 68 ja 69).
(
30
)	20. oktoobri 2005. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ühendkuningriik (elupaikade direktiivi ülevõtmine) (C‑6/04, EU:C:2005:626, punkt 111) ja 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, punkt 30). Vt ka minu ettepanek kohtuasjas ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:83, punkt 66).
(
31
)	12. juuli 1962. aasta kohtuotsus Acciaierie Ferriere e Fonderie di Modena vs. ülemamet (16/61, EU:C:1962:29, lk 610 [prantsuskeelse versiooni lk 575]), 14. detsembri 1962. aasta kohtuotsus komisjon vs. Luksemburg ja Belgia (2/62 ja 3/62, EU:C:1962:45, lk 884 [prantsuskeelse versiooni lk 830]) ning 30. aprilli 2024. aasta kohtuotsus Procura della Repubblica presso il Tribunale di Bolzano (C‑178/22, EU:C:2024:371, punkt 48).
(
32
)	7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punktid 58 ja 59), 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Białowieża laas) (C‑441/17, EU:C:2018:255, punkt 117) ning 15. juuni 2023. aasta kohtuotsus Eco Advocacy (C‑721/21, EU:C:2023:477, punkt 38).
(
33
)	Vt minu ettepanek kohtuasjas ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:83, punkt 67) ja kohtuasjas PAN Europe vs. komisjon (C‑316/24 P, EU:C:2025:422, punktid 117 ja 128).
(
34
)	29. juuli 2024. aasta kohtuotsus ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:656, punkt 72) ja 12. juuni 2025. aasta kohtuotsus Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2025:429, punkt 42).
(
35
)	1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, punkt 49).
(
36
)	21. juuni 2017. aasta kohtuotsus W jt (C‑621/15, EU:C:2017:484, punkt 25) ja 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus La Quadrature du Net jt (C‑511/18, C‑512/18 ja C‑520/18, EU:C:2020:791, punktid 222 ja 223).
(
37
)	16. detsembri 1976. aasta kohtuotsus Rewe-Zentralfinanz ja Rewe-Zentral (33/76, EU:C:1976:188, punkt 5), 15. aprilli 2008. aasta kohtuotsus Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, punktid 44 ja 46) ning 19. detsembri 2019. aasta kohtuotsus Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, punkt 33).
(
38
)	17. juuli 2014. aasta kohtuotsus YS jt (C‑141/12 ja C‑372/12, EU:C:2014:2081, punkt 67) ja 17. detsembri 2015. aasta kohtuotsus WebMindLicenses (C‑419/14, EU:C:2015:832, punkt 83).
(
39
)	8. mai 2014. aasta kohtuotsus N. (C‑604/12, EU:C:2014:302, punktid 49 ja 50), 14. mai 2020. aasta kohtuotsus Agrobet CZ (C‑446/18, EU:C:2020:369, punkt 43) ning 22. septembri 2022. aasta kohtuotsus Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság jt (C‑159/21, EU:C:2022:708, punkt 35).
(
40
)	14. mai 2020. aasta kohtuotsus Agrobet CZ (C‑446/18, EU:C:2020:369, punkt 44) ja 21. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus CHEP Equipment Pooling (C‑396/20, EU:C:2021:867, punkt 48).
(
41
)	Selle kohta 28. jaanuari 2010. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa (C‑333/08, EU:C:2010:44, punkt 92), 1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 46, vt ka punktid 93 ja 94) ning 9. novembri 2023. aasta kohtuotsus Global Silicones Council jt vs. komisjon (C‑558/21 P, EU:C:2023:839, punkt 66).
(
42
)	Vt nt 7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punkt 54) ning 12. juuni 2025. aasta kohtuotsus Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2025:429, punkt 42).
(
43
)	23. aprilli 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Soome (isashahkade kevadjaht) (C‑217/19, EU:C:2020:291, punkt 70) ja 17. märtsi 2021. aasta kohtuotsus One Voice ja Ligue pour la protection des oiseaux (C‑900/19, EU:C:2021:211, punkt 30).
(
44
)	8. mai 2019. aasta kohtuotsus PI (C‑230/18, EU:C:2019:383, punkt 57), 24. novembri 2020. aasta kohtuotsus Minister van Buitenlandse Zaken (C‑225/19 ja C‑226/19, EU:C:2020:951, punkt 34) ning 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus SC Cridar Cons (C‑582/20, EU:C:2022:114, punkt 54).
(
45
)	1998. aastal vastu võetud keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsioon (ELT 2005, L 124, lk 4), heaks kiidetud nõukogu 17. veebruari 2005. aasta otsusega 2005/370/EÜ (ELT 2005, L 124, lk 1).
(
46
)	Selle kohta 15. oktoobri 1987. aasta kohtuotsus Heylens jt (222/86, EU:C:1987:442, punkt 15) ning 30. aprilli 2009. aasta kohtuotsus Mellor (C‑75/08, EU:C:2009:279, punkt 59). Vt ka minu ettepanek kohtuasjas Holohan jt (C‑461/17, EU:C:2018:649, punkt 65).