62022CJ0337
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. vasario 5 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Paraiška įregistruoti vaizdinį Europos Sąjungos prekių ženklą APE TEES – Ankstesni neregistruoti vaizdiniai prekių ženklai, vaizduojantys beždžionę ir saugomi Jungtinėje Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystėje – Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 – 8 straipsnio 4 dalis – Santykinis atsisakymo registruoti pagrindas – Protestas – Apeliacija Apeliacinėje taryboje – Atmetimas – Ieškinys Bendrajame Teisme – ESS 50 straipsnio 1 ir 3 dalys – Jungtinės Karalystės išstojimas – Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos 126 ir 127 straipsniai – Pereinamasis laikotarpis – Galiojimo pabaiga – Aplinkybės, susiklosčiusios iki ginčijamo sprendimo priėmimo – Momentas, reikšmingas vertinant ankstesnio prekių ženklo buvimą – Teritoriškumo principas – Europos Sąjungos prekių ženklo teritorinė taikymo sritis – Nesuderinamumo buvimas“
Byloje C‑337/22 P
dėl 2022 m. gegužės 23 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO), atstovaujama D. Gája, D. Hanf, E. Markakis ir V. Ruzek,
ieškovė,
palaikoma:
Vokietijos Federacinės Respublikos, atstovaujamos J. Möller, J. Heitz ir M. Hellmann,
International Trademark Association (INTA), įsteigtos Niujorke (Jungtinės Valstijos), atstovaujamos Rechtsanwälte A. Lubberger, A. Wenninger-Lenz, avvocata N. Parrotta ir dikigoros M. Perraki,
įstojusių į apeliacinį procesą šalių,
dalyvaujant kitai proceso šaliai:
Nowhere Co. Ltd, įsteigtai Tokijuje (Japonija), atstovaujamai Rechtsanwalt R. Kunze,
ieškovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė M. L. Arastey Sahún, teisėjai J. Passer, E. Regan, D. Gratsias (pranešėjas) ir B. Smulders,
generalinė advokatė T. Ćapeta,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
susipažinęs su 2025 m. balandžio 10 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnyba (EUIPO) prašo panaikinti 2022 m. kovo 16 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Nowhere / EUIPO – Ye (APE TEES) (T‑281/21, EU:T:2022:139; toliau – skundžiamas sprendimas); juo, pirma, buvo panaikintas 2021 m. vasario 10 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos sprendimas (byla R 2474/2017‑2; toliau – ginčijamas sprendimas), susijęs su protesto procedūra tarp Nowhere Co. Ltd ir Junguo Ye, ir, antra, atmesta likusi ieškinio dalis.
Teisinis pagrindas
Susitarimas dėl išstojimo
2
2020 m. vasario 1 d. įsigaliojusio Susitarimo dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos (OL L 29, 2020, p. 7; toliau – Susitarimas dėl išstojimo), Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos (EAEB) vardu patvirtinto 2020 m. sausio 30 d. Tarybos sprendimu (ES) 2020/135 (OL L 29, 2020, p. 1), preambulės pirmoje ir ketvirtoje pastraipose nustatyta:
„Atsižvelgdamos į tai, kad 2017 m. kovo 29 d. Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė (toliau – Jungtinė Karalystė), atsižvelgdama į Jungtinėje Karalystėje surengto referendumo rezultatus ir suverenų sprendimą išstoti iš Europos Sąjungos, pagal [ESS] 50 straipsnį <…> pranešė apie ketinimą išstoti iš [Sąjungos] <…>,
<…>
Prisimindamos, kad, vadovaujantis [ESS] 50 straipsniu <…> ir laikantis šiame Susitarime nustatytos tvarkos, nuo šio Susitarimo įsigaliojimo dienos Jungtinei Karalystei nustoja galioti visa Sąjungos <…> teisė“.
3
Susitarime dėl išstojimo yra įtvirtinta trečia dalis „Nuostatos dėl atsiskyrimo“. Šios trečios dalies IV antraštinėje dalyje „Intelektinė nuosavybė“ yra, be kita ko, šio susitarimo 54 ir 59 straipsniai. 54 straipsnyje „Tolesnė įregistruotų ar suteiktų teisių apsauga Jungtinėje Karalystėje“ numatyta:
„1.   Bet kurios iš toliau nurodytų intelektinės nuosavybės teisių, kurios buvo įregistruotos ar suteiktos iki pereinamojo laikotarpio pabaigos, turėtojas neatliekant jokio pakartotinio nagrinėjimo Jungtinėje Karalystėje tampa įregistruotos ir galimos įgyvendinti panašios intelektinės nuosavybės teisės turėtoju pagal Jungtinės Karalystės teisę:
a)
pagal [2017 m. birželio 14 d.] Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2017/1001 [dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (OL L 154, 2017, p. 1)] įregistruoto Europos Sąjungos prekių ženklo savininkas Jungtinėje Karalystėje tampa iš to paties žymens sudaryto prekių ženklo toms pačioms prekėms ar paslaugoms savininku;
<…>
3.   Nepaisant 1 dalies, jei užbaigus administracinę procedūrą arba teismo procesą, kurie paskutinę pereinamojo laikotarpio dieną dar nebuvo baigti, Sąjungoje paskelbiama negaliojančia arba panaikinama toje dalyje nurodyta intelektinės nuosavybės teisė <…>, paskelbiama negaliojančia arba panaikinama ir atitinkama Jungtinėje Karalystėje saugoma teisė. Paskelbimo arba panaikinimo įsigaliojimo diena Jungtinėje Karalystėje yra ta pati kaip ir Sąjungoje.
Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, Jungtinė Karalystė neprivalo savo teritorijoje paskelbti negaliojančia arba panaikinti atitinkamos teisės, jei Jungtinėje Karalystėje netaikomi Europos Sąjungos prekių ženklo <…> negaliojimo arba panaikinimo pagrindai.
<…>“
4
Susitarimo dėl išstojimo 59 straipsnio „Prioriteto teisė nebaigtų nagrinėti Europos Sąjungos prekių ženklo, Bendrijos dizaino ir augalo veislės teisinės apsaugos Bendrijoje paraiškų atveju“ 1 dalyje nustatyta:
„Tais atvejais, kai iki pereinamojo laikotarpio pabaigos asmuo padavė Europos Sąjungos prekių ženklo <…> paraišką ir tai paraiškai suteikta padavimo data, tas asmuo turi teisę per 9 mėnesius nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos Jungtinėje Karalystėje pateikti paraišką įregistruoti tą patį prekių ženklą prekėms ir paslaugoms, kurios yra tos pačios arba priskiriamos prie tų prekių ir paslaugų, kurioms paduota paraiška Sąjungoje <…>. Laikoma, kad pagal šį straipsnį paduotos paraiškos padavimo diena ir prioriteto data yra ta pati kaip Sąjungoje paduotos atitinkamos paraiškos padavimo diena arba prioriteto data ir atitinkamais atvejais prekių ženklas turi Jungtinės Karalystės prekių ženklo pirmenybę, kurią prašoma suteikti pagal [Reglamento 2017/1001] 39 arba 40 straipsnį.“
5
Šio Susitarimo dėl išstojimo ketvirtoje dalyje „Pereinamasis laikotarpis“ yra, be kita ko, 126 ir 127 straipsniai. 126 straipsnyje nustatyta:
„Nustatomas pereinamasis, arba įgyvendinimo, laikotarpis, kuris prasideda šio Susitarimo įsigaliojimo dieną ir pasibaigia 2020 m. gruodžio 31 d.“
6
To paties susitarimo 127 straipsnio „Pereinamojo laikotarpio aprėptis“ 1, 3 ir 6 dalyse nurodyta:
„1.   Jei šiame Susitarime nenustatyta kitaip, pereinamuoju laikotarpiu Jungtinei Karalystei ir jos teritorijoje taikoma Sąjungos teisė.
<…>
3.   Pereinamuoju laikotarpiu pagal 1 dalį taikytina Sąjungos teisė Jungtinės Karalystės atžvilgiu ir jos teritorijoje turi tokią pačią teisinę galią kaip ir Sąjungoje bei jos valstybėse narėse ir yra aiškinama bei taikoma vadovaujantis tais pačiais metodais ir bendraisiais principais, kurie taikytini Sąjungoje.
<…>
6.   Jei šiame Susitarime nenustatyta kitaip, laikoma, kad pereinamuoju laikotarpiu bet kuri pagal 1 dalį taikytinoje Sąjungos teisėje, įskaitant valstybių narių įgyvendinamą ir taikomą teisę, esanti nuoroda į valstybes nares apima Jungtinę Karalystę.“
7
Susitarimo dėl išstojimo 185 straipsnio ketvirta pastraipa suformuluota taip:
„Antra ir trečia dalys <…> taikomi nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos.“
Reglamentas Nr. 40/94
8
1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), iš dalies pakeisto 2004 m. vasario 19 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 422/2004 (OL L 70, 2004, p. 1; toliau – Reglamentas Nr. 40/94), 8 straipsnio „Santykiniai atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindai“ 4 dalyje nustatyta:
„Neregistruoto prekių ženklo arba kito prekyboje naudojamo didesnę negu vietinę reikšmę turinčio žymens savininkui užprotestavus, pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas, kai ir jeigu pagal to žymens naudojimą reglamentuojančius Bendrijos ir valstybės narės teisės aktus:
a)
teisės į tą žymenį buvo įgytos iki paraiškos įregistruoti Bendrijos prekių ženklą padavimo dienos arba iki prašymo suteikti prioritetą paraiškai įregistruoti Bendrijos prekių ženklą pateikimo dienos;
b)
tas žymuo jo savininkui suteikia teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.“
Reglamentas (EB) Nr. 207/2009
9
2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, 2009, p. 1) 2–4, 7, 8 ir 10 konstatuojamosiose dalyse numatyta:
„(2)
<…> Norint sukurti tokią [vidaus] rinką ir pagaliau ją paversti bendrąja rinka, reikia ne tik pašalinti kliūtis laisvam prekių ar paslaugų judėjimui bei įdiegti konkurencijos neiškreipiančią tvarką, bet ir sudaryti teisines sąlygas prekių gamybos ir jų paskirstymo bei paslaugų teikimo įmonėms pritaikyti savo veiklą prie Bendrijos mastų. Dėl to tarp įmonių turimų teisinių priemonių turi būti prekių ženklai, leidžiantys visoje Bendrijoje, neatsižvelgiant į valstybių sienas, tapačiomis priemonėmis atskirti įmonių gaminamas prekes ir teikiamas paslaugas.
(3)
<…> būtina numatyti Bendrijoje tokią prekių ženklams skirtą tvarką, kuri, taikant vieną procedūrų sistemą, leistų įmonėms gauti vienodą apsaugą suteikiantį Bendrijos prekių ženklą, galiojantį visoje Bendrijos teritorijoje. Išskyrus šiame reglamente numatytus atvejus, Bendrijos prekių ženklui turėtų būti taikomas jo vieningumo principas.
(4)
Derinant teisės aktus neįmanoma panaikinti prekių ženklų savininkams valstybių narių teisės aktais suteiktų teisių teritorinių apribojimų. Norint įmonėms sudaryti sąlygas nevaržomai ekonominei veiklai visoje vidaus rinkoje, prekių ženklai turi būti kuriami vadovaujantis vienu Bendrijos teisės aktu, kuris būtų tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
<…>
(7)
Teisių į Bendrijos prekių ženklą negalima įgyti kitaip nei registruojantis ir pirmiausia turi būti atsisakoma registruoti, jeigu prekių ženklas <…> prieštarauja jau esamoms teisėms.
„(8)
<…> Bendrijos prekių ženklo [suteikiamos apsaugos] <…> paskirtis – garantuoti, kad prekių ženklas taps kilmės nuoroda <…>
<…>
(10)
Nėra jokių Bendrijos prekių ženklų arba bet kokio jiems prieštaraujančio anksčiau registruoto prekių ženklo apsaugos pateisinimo, išskyrus atvejus, kai prekių ženklai yra iš tikrųjų naudojami.“
10
Šio reglamento 1 straipsnio „Bendrijos prekių ženklas“ 2 dalyje nustatyta:
„Bendrijos prekių ženklas turi vieningą statusą. Jis turi vienodą galią visoje Bendrijoje <…>“.
11
Minėto reglamento 6 straipsnyje „Bendrijos prekių ženklo įgijimo būdai“ numatyta:
„Bendrijos prekių ženklas įgyjamas jį įregistravus.“
12
To paties reglamento 8 straipsnio „Santykiniai atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindai“ 1, 2 ir 4 dalyse nustatyta:
„1.   Ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas <…>.
<…>
2.   1 dalyje nurodyti „ankstesni prekių ženklai“ reiškia:
a)
tokius prekių ženklus, kurių įregistravimo paraiškos padavimo data yra ankstesnė už Bendrijos prekių ženklo įregistravimo paraiškos padavimo datą, prireikus atsižvelgiant į šiems prekių ženklams prašomus suteikti prioritetus:
<…>
<…>
4.   Neregistruoto prekių ženklo arba kito prekyboje naudojamo didesnę negu vietinę reikšmę turinčio žymens savininkui užprotestavus, pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas, kai ir jeigu pagal to žymens naudojimą reglamentuojančius Bendrijos ir valstybės narės teisės aktus:
a)
teisės į tą žymenį buvo įgytos iki paraiškos įregistruoti Bendrijos prekių ženklą padavimo dienos arba iki prašymo suteikti prioritetą paraiškai įregistruoti Bendrijos prekių ženklą pateikimo dienos;
b)
tas žymuo jo savininkui suteikia teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.“
13
Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnyje „Bendrijos prekių ženklų suteikiamos teisės“ nustatyta:
„1.   Bendrijos prekių ženklas suteikia savininkui išimtines teises į jį. Savininkas turi teisę uždrausti visoms trečiosioms šalims be jo sutikimo komercinėje veikloje naudoti:
a)
bet kokį žymenį, tapatų Bendrijos prekių ženklui, kuriuo ženklinamos prekės ar paslaugos yra tapačios toms prekėms ar paslaugoms, kurioms Bendrijos prekių ženklas yra įregistruotas;
b)
bet kokį žymenį, kai dėl savo tapatumo Bendrijos prekių ženklui ar panašumo į jį ir dėl Bendrijos prekių ženklu ir tuo žymeniu ženklinamų prekių ar paslaugų tapatumo ar panašumo yra tikimybė, kad visuomenė bus suklaidinta; tikimybė suklaidinti apima galimybę susieti žymenį su prekių ženklu;
c)
bet kokį žymenį, tapatų Bendrijos prekių ženklui arba panašų į jį, kai juo žymimos prekės arba paslaugos yra nepanašios į tas, kurioms Bendrijos prekių ženklas yra įregistruotas, jeigu šis Bendrijoje turi gerą vardą ir jeigu dėl neteisėto žymens naudojimo įgyjamas nesąžiningas pranašumas arba pakenkiama Bendrijos prekių ženklo skiriamajam požymiui ar jo geram vardui.
<…>
3.   Bendrijos prekių ženklo suteikiamos teisės nuo paskelbimo apie prekių ženklo įregistravimo dienos turi pirmenybę trečiųjų šalių atžvilgiu. Tačiau galima reikalauti pagrįsto dydžio kompensacijos už po Bendrijos prekių ženklo paraiškos paskelbimo dienos atliekamus veiksmus, kurie dėl paskelbimo nuo tada tampa draudžiamais. Iki paskelbimo apie registraciją teismas negali byloje priimti sprendimo nagrinėjant bylą iš esmės.“
14
Šio reglamento 41 straipsnio „Protestas“ 1 ir 3 dalyse numatyta:
„1.   Per tris mėnesius nuo paraiškos Bendrijos prekių ženklui paskelbimo dienos, remdamiesi tuo, kad 8 straipsnio pagrindu prekių ženklas negali būti įregistruotas, šie asmenys gali paduoti protestą dėl prekių ženklo įregistravimo:
<…>
c)
8 straipsnio 4 dalyje nurodytų ankstesnių ženklų ar žymenų savininkai ir asmenys, nacionalinių įstatymų pagrindu galintys naudotis tokiomis teisėmis.
<…>
3.   Protestas privalo būti paduotas raštu ir turi būti nurodomi jo pagrindai. Jis nelaikomas tinkamai paduotu, kol nesumokami mokesčiai už protesto padavimą. Per [Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT)] nustatytą laiką protestą pareiškęs asmuo savo teiginiams paremti gali pateikti faktus, įrodymus ir argumentus.“
15
Minėto reglamento 42 straipsnio „Protesto nagrinėjimas“ 2 ir 3 dalyse nustatyta:
„2.   Pareiškėjo prašymu padavęs protestą ankstesnio Bendrijos prekių ženklo savininkas turi pateikti įrodymus, kad penkerius metus iki paraiškos Bendrijos prekių ženklui paskelbimo ankstesnis Bendrijos prekių ženklas Bendrijoje iš tikrųjų buvo naudojamas žymint prekes ar paslaugas, kurioms jis įregistruotas, ir kurias savininkas mini pagrįsdamas protestą, arba kad buvo rimtų priežasčių ženklo nenaudoti, jeigu tą dieną ankstesnis Bendrijos prekių ženklas yra buvęs registruotas ne mažiau kaip penkerius metus. Nepateikus tai patvirtinančių įrodymų, protestas atmetamas. Jeigu ankstesnis Bendrijos prekių ženklas buvo naudojamas žymint tiktai dalį prekių ar paslaugų, kurioms jis yra įregistruotas, nagrinėjant protestą prekių ženklas laikomas įregistruotu tiktai tai prekių ar paslaugų daliai.
3.   2 dalies nuostatos taikomos 8 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytiems ankstesniems nacionaliniams prekių ženklams naudojimą valstybėje narėje, kurioje ankstesnis nacionalinis prekių ženklas yra saugomas, pakeičiant naudojimu Bendrijoje [naudojimą Bendrijoje pakeičiant naudojimu valstybėje narėje, kurioje ankstesnis nacionalinis prekių ženklas yra saugomas].“
16
To paties reglamento 46 straipsnyje „Registracijos galiojimo trukmė“ nustatyta:
„Bendrijos prekių ženklai registruojami dešimčiai metų nuo paraiškos padavimo dienos. <…>“
17
Reglamentas Nr. 207/2009 iš dalies buvo pakeistas 2015 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2015/2424 (OL L 341, 2015, p. 21), kuris įsigaliojo 2016 m. kovo 23 d. Vėliau Reglamentas Nr. 207/2009 buvo panaikintas ir nuo 2017 m. spalio 1 d. pakeistas Reglamentu 2017/1001.
Reglamentas 2017/1001
18
Reglamento 2017/1001 12 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„[S]iekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir visišką suderinamumą su prioriteto principu, pagal kurį įregistruotas ankstesnis prekių ženklas turi pirmenybę prieš vėliau įregistruotus prekių ženklus, reikia numatyti, kad užtikrinant ES prekių ženklu suteikiamas teises nebūtų daromas poveikis savininkų teisėms, įgytoms iki ES prekių ženklo paraiškos padavimo ar prioriteto datos. <…>“
19
Šio reglamento 1 straipsnio 2 dalis, 8 straipsnio 1 ir 4 dalys, 9 straipsnio 1 dalis ir 46 straipsnio 1 ir 4 dalys suformuluotos panašiai, kaip atitinkamai Reglamento Nr. 207/2009 1 straipsnio 2 dalis, 8 straipsnio 1 ir 4 dalys, 9 straipsnio 1 dalies pirmas sakinys, 41 straipsnio 1 dalis ir 41 straipsnio 3 dalies paskutinis sakinys. Reglamento 2017/1001 9 straipsnio 2 dalyje, kuri iš esmės atitinka Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies antrą sakinį, nurodyta, kad, „nedarant poveikio savininkų teisėms, įgytoms iki ES prekių ženklo paraiškos padavimo dienos arba prioriteto datos“, šio prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti visoms trečiosioms šalims, neturinčioms jo sutikimo, vykdant komercinę veiklą naudoti 9 straipsnio 2 dalyje išvardytus žymenis.
20
Reglamento 2017/1001 47 straipsnio „Protesto nagrinėjimas“, kurio formuluotė analogiška Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio formuluotei, 1 ir 5 dalyse numatyta:
„1.   Nagrinėdama protestą, [EUIPO] tiek kartų, kiek reikia, pasiūlo šalims per jos nustatytą laiką pateikti atsiliepimus į kitų šalių arba jos pačios pastabas.
<…>
5.   Jeigu nagrinėjant protestą nustatoma, kad negalima įregistruoti prekių ženklo daliai ar visoms paraiškoje ES prekių ženklui nurodytoms prekėms ar paslaugoms, paraiška atmetama toms prekėms ar paslaugoms. Priešingu atveju protestas atmetamas.“
21
Reglamento 2017/1001 51 straipsnio „Registracija“ 1 dalyje nustatyta:
„Jei <…> nepareiškiamas protestas arba pareikšti protestai buvo galutinai panaikinti juos atsiėmus, atmetus ar kitu būdu, prekių ženklas ir 111 straipsnio 2 dalyje nurodyti duomenys įrašomi į registrą. Apie registraciją paskelbiama.“
22
Šio reglamento 70 straipsnio „Apeliacijų nagrinėjimas“ 2 dalyje nustatyta:
„Nagrinėdama apeliaciją, Apeliacinė taryba tiek kartų, kiek reikia, pasiūlo šalims per savo nustatytą laiką pateikti atsiliepimus į kitų šalių arba jos pačios pastabas.“
23
Minėto reglamento 71 straipsnio „Sprendimai dėl apeliacijų“ 1 dalyje numatyta:
„Išnagrinėjusi apeliacijos leistinumą, Apeliacinė taryba priima sprendimą dėl apeliacijos. Apeliacinė taryba gali arba pasinaudoti kokiais nors skyriaus, atsakingo už sprendimą, kuriam pateikta apeliacija, kompetencijai priklausančiais įgaliojimais, arba perduoti bylą tam skyriui nagrinėti toliau.“
24
To paties reglamento 139 straipsnio „Prašymas taikyti nacionalinę procedūrą“ 1–3 dalyse nustatyta:
„1.   Pareiškėjas ES prekių ženklui arba jo savininkas gali prašyti jo paraišką ES prekių ženklui arba ES prekių ženklą paversti paraiška nacionaliniam prekių ženklui:
a)
tokia apimtimi, kokia ES prekių ženklo paraiška buvo atmesta, atšaukta arba laikoma atšaukta;
<…>
2.   Viena paraiška nepaverčiama kita:
<…>
b)
jeigu norima apsaugą įgyti toje valstybėje narėje, kurioje [EUIPO] arba nacionalinio teismo sprendimu paraiškai ES prekių ženklui arba ES prekių ženklui yra taikomi atsisakymo registruoti, panaikinimo arba paskelbimo negaliojančiu pagrindai.
3.   Paraišką ES prekių ženklui arba ES prekių ženklą pavertus paraiška nacionaliniam prekių ženklui, ši paraiška toje valstybėje narėje turi tos paraiškos ar to prekių ženklo padavimo arba prioriteto datą <…>“
Reglamentas Nr. 2868/95
25
1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Tarybos reglament[ui] (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 303, 1995, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 189), iš dalies pakeisto 2005 m. birželio 29 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1041/2005 (OL L 172, 2005, p. 4; toliau – Reglamentas Nr. 2868/95), 19 taisyklės „Protesto pagrindimas“ 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1. [VRDT] suteikia protestą reiškiančiai šaliai galimybę per jos nustatytą laiką, kuris yra ne mažesnis kaip 2 mėnesiai nuo tos dienos, kuri pagal 18 taisyklės 1 dalį laikoma su protestu susijusių procesinių veiksmų pradžia, – pateikti jos protestą pagrindžiančius faktus, įrodymus ir argumentus arba papildyti jau anksčiau pateiktus pagal 15 taisyklės 3 dalį.
2. Per 1 dalyje nurodytą laikotarpį protestą reiškianti šalis pateikia faktus, įrodymus ar argumentus apie ankstesnio ženklo arba ankstesnės teisės egzistavimą, galiojimą bei apsaugos apimtį, o taip pat įrodymą, pagrindžiantį jos įgaliojimus pateikti protestą. Protestą reiškianti šalis pateikia šiuos įrodymus:
<…>
d)
jei protestas yra grindžiamas ankstesne teise, kaip apibrėžta Reglamento 8 straipsnio 4 dalyje – tos teisės įgijimo, tęstinumo ir apsaugos apimties įrodymus;
<…>“
26
Reglamento Nr. 2868/95 20 taisyklės „Protesto nagrinėjimas“ 1 dalyje numatyta:
„Jei iki 19 taisyklės 1 dalyje nurodyto termino pabaigos protestą reiškianti šalis neįrodė jos ankstesnio ženklo arba ankstesnės teisės egzistavimo, galiojimo ir apsaugos apimties, taip pat ir savo teisės pateikti protestą, protestas atmetamas kaip nepagrįstas.“
Deleguotasis reglamentas (ES) 2018/625
27
2018 m. kovo 5 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2018/625, kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo ir panaikinamas Deleguotasis reglamentas (ES) 2017/1430 (OL L 104, 2018, p. 1), 80 straipsnis „Pereinamojo laikotarpio priemonės“ suformuluotas taip:
„[Reglamento] (EB) Nr. 2868/95 <…> nuostatos toliau taikomos vykstančioms procedūroms, kurioms šis reglamentas pagal jo 82 straipsnį netaikomas, iki tų procedūrų pabaigos.“
28
Šio reglamento 82 straipsnio „Įsigaliojimas ir taikymas“ 2 dalyje nustatyta:
„Jis taikomas nuo 1 dalyje nurodytos įsigaliojimo datos, išskyrus šias išimtis:
<…>
b)
7 ir 8 straipsniai netaikomi protesto procedūroms, kurių rungimosi principu grindžiama dalis prasidėjo prieš 2017 m. spalio 1 d.;
<…>
j)
V antraštinė dalis netaikoma apeliacijoms, pateiktoms prieš 2017 m. spalio 1 d.;
<…>“
Ginčo aplinkybės
29
Faktinės bylos aplinkybės, išdėstytos skundžiamo sprendimo 1–15 ir 22 punktuose, gali būti apibendrintos, kaip nurodyta toliau.
30
2015 m. birželio 30 d. J. Ye pateikė EUIPO paraišką įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą.
31
Prekių ženklas, kurį buvo prašoma įregistruoti, yra šis vaizdinis žymuo:
32
Prekės ir paslaugos, kurioms prašyta registracijos, priskiriamos prie peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 3, 9, 14, 18, 25 ir 35 klasių.
33
Prekių ženklo registracijos paraiška buvo paskelbta 2015 m. gruodžio 9 d.Bendrijos prekių ženklų biuletenyje Nr. 234/2015.
34
2016 m. kovo 8 d.Nowhere, ieškovė pirmojoje instancijoje, remdamasi Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsniu, pareiškė protestą dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo įregistravimo visoms šio sprendimo 32 punkte nurodytoms prekėms ir paslaugoms.
35
Protestas buvo grindžiamas, be kita ko, šiais trimis ankstesniais neregistruotais vaizdiniais prekių ženklais, naudojamais prekyboje Jungtinėje Karalystėje:
36
Protestas dėl ankstesnių prekių ženklų buvo grindžiamas Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalyje nurodytu pagrindu.
37
2017 m. rugsėjo 20 d. sprendimu Protestų skyrius atmetė protestą.
38
2017 m. lapkričio 17 d.Nowhere pateikė apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo.
39
2018 m. spalio 8 d. pirmuoju sprendimu EUIPO antroji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją.
40
2019 m. sausio 7 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Nowhere ieškinį, juo prašė panaikinti tą pirmąjį sprendimą.
41
2019 m. liepos 17 d. sprendimu (byla R 2474/2017‑2 (REV)) EUIPO antroji apeliacinė taryba panaikino savo pirmąjį sprendimą dėl EUIPO padarytos akivaizdžios klaidos.
42
2019 m. gruodžio 18 d. Nutartimi Nowhere / EUIPO – Ye (APE TEES) (T‑12/19, EU:T:2019:907) Bendrasis Teismas konstatavo, kad nebereikia priimti sprendimo dėl ieškovės pareikšto ieškinio, nurodyto šio sprendimo 40 punkte.
43
Antruoju sprendimu, t. y. ginčijamu sprendimu, EUIPO antroji apeliacinė taryba atmetė šio sprendimo 38 punkte nurodytą apeliaciją. Konkrečiai dėl šio sprendime 35 punkte nurodytų ankstesnių prekių ženklų ji iš esmės nusprendė, kad, Jungtinei Karalystei išstojus iš Sąjungos ir 2020 m. gruodžio 31 d. pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, joje galimai egzistavusios teisės nebėra pagrindas protesto procedūrai, grindžiamai, be kita ko, Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalimi. Taigi Antroji apeliacinė taryba nusprendė, kad Nowhere, grįsdama savo protestą, pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalį nebegali remtis Jungtinės Karalystės teisėje egzistuojančiomis taisyklėmis, susijusiomis su ieškiniu dėl prisidengimo svetimu vardu (anglų k. action for passing off). Taigi, kiek tai susiję su minėtais ankstesniais prekių ženklais, EUIPO antroji apeliacinė taryba patvirtino, kad protestas turi būti atmestas vien dėl šio motyvo.
Ieškinys Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
44
2021 m. gegužės 21 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Nowhere ieškinį; jame ji prašė panaikinti ir pakeisti ginčijamą sprendimą tik tiek, kiek tuo sprendimu EUIPO antroji apeliacinė taryba atmetė šio sprendimo 38 punkte nurodytą apeliaciją, remdamasi šio sprendimo 43 punkte nurodytu motyvu.
45
Grįsdama ieškinį Bendrajame Teisme Nowhere rėmėsi vieninteliu pagrindu, susijusiu su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies pažeidimu. Nurodydama šį pagrindą Nowhere iš esmės teigė, kad vienintelė data, svarbi nustatant, ar egzistuoja ankstesnė teisė, kuria grindžiamas protestas dėl Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos, yra šio prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo diena.
46
EUIPO nurodė, kad tokia ankstesnė teisė turi egzistuoti ne tik tokią dieną, bet ir tą dieną, kai ji priima galutinį sprendimą dėl protesto, t. y. šiuo atveju – ginčijamo sprendimo priėmimo dieną.
47
Pirma, skundžiamo sprendimo 24 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad, nors pagal ESS 50 straipsnio 3 dalį Sąjungos teisė Jungtinei Karalystei nebetaikoma įsigaliojus (t. y. 2020 m. vasario 1 d.) pagal ESS 50 straipsnio 2 dalį sudarytam Susitarimui dėl išstojimo, iš kartu aiškinamų šio susitarimo 126 straipsnio ir 127 straipsnio 1 dalies pirmo sakinio matyti, kad, jeigu nenustatyta kitaip, pereinamuoju laikotarpiu, kuris prasidėjo šio susitarimo įsigaliojimo dieną ir baigėsi 2020 m. gruodžio 31 d. (toliau – pereinamasis laikotarpis), šiai valstybei ir jos teritorijoje toliau taikoma Sąjungos teisė. Be to, skundžiamo sprendimo 25 punkte jis pažymėjo, kad Susitarimo dėl išstojimo trečiosios dalies IV antraštinėje dalyje, susijusioje su intelektine nuosavybe, įtvirtintose 54–61 straipsnių nuostatose nieko nepasakyta apie baigtį protesto, pareikšto prieš įsigaliojant Susitarimui dėl išstojimo, remiantis ankstesne Jungtinėje Karalystėje saugoma teise.
48
Antra, minėto sprendimo 26 ir 27 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, kad šioje byloje vienintelis jo nagrinėjamai bylai reikšmingas administracinės bylos elementas, kuris buvo vėlesnis už pereinamojo laikotarpio pabaigą, yra ginčijamas sprendimas, nes visi kiti aktai, susiję su procedūra EUIPO nuo prašomo įregistruoti prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo, buvo priimti prieš įsigaliojant Susitarimui dėl išstojimo, taigi bet kuriuo atveju iki pereinamojo laikotarpio pabaigos.
49
Trečia, to paties sprendimo 28 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo jurisprudenciją, išplaukiančią iš skundžiamo sprendimo 18 punkte nurodytų 2014 m. gegužės 8 d. Sprendimo Bimbo / VRDT (C‑591/12 P, EU:C:2014:305, 12 punktas) ir 2020 m. birželio 18 d. Sprendimo Primart / EUIPO (C‑702/18 P, EU:C:2020:489, 2 punktas ir nurodyta jurisprudencija), pagal kurią nustatant taikytiną materialinę teisę lemiamą reikšmę turi paraiškos įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą, dėl kurio pateiktas protestas, pateikimo data, iš Bendrojo Teismo „dabar jau suformuotos“ jurisprudencijos (visų pirma 2020 m. sausio 30 d. Sprendime Grupo Textil Brownie / EUIPO – The Guide Association (BROWNIE), T‑598/18, EU:T:2020:22, 19 punktas; toliau – jurisprudencija, suformuota Sprendime Brownie) matyti, kad tai, ar yra santykinis atsisakymo registruoti pagrindas, reikia vertinti paraiškos įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą, dėl kurio pateiktas protestas, pateikimo momentu.
50
Skundžiamo sprendimo 29 punkte Bendrasis Teismas priminė, jog pagal jurisprudenciją, suformuotą Sprendime Brownie, tai, kad ankstesnis prekių ženklas valstybėje narėje gali prarasti prekių ženklo statusą po paraiškos įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą pateikimo, visų pirma – po galimo atitinkamos valstybės narės pasitraukimo iš Sąjungos, iš esmės nebuvo svarbu sprendimui dėl protesto priimti.
51
Be to, remdamasis ta pačia jurisprudencija minėto sprendimo 30 punkte Bendrasis Teismas iš šių argumentų padarė išvadą, jog tai, kad protestas pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalį grindžiamas ankstesniais neregistruotais prekių ženklais, naudojamais prekyboje Jungtinėje Karalystėje, ir Jungtinės Karalystės teisėje numatyta teise dėl prisidengimo svetimu vardu, nebuvo svarbu, kalbant apie protestą, pateiktą dėl paraiškos įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą, pateiktos prieš įsigaliojant Susitarimui dėl išstojimo ir prieš pasibaigiant pereinamajam laikotarpiui.
52
Galiausiai to paties sprendimo 31 punkte jis padarė išvadą: kadangi nagrinėjamu atveju paraiška įregistruoti prašomą prekių ženklą buvo pateikta prieš įsigaliojant Susitarimui dėl išstojimo ir prieš pasibaigiant pereinamajam laikotarpiui, konstatuotina, kad šiais ankstesniais neregistruotais prekių ženklais, kiek jie buvo naudojami prekyboje Jungtinėje Karalystėje, iš principo galėjo būti grindžiamas protestas šioje byloje, o EUIPO antroji apeliacinė taryba, atlikdama vertinimą, turėjo į tai atsižvelgti.
53
Ketvirta, Bendrasis Teismas manė, kad EUIPO pateikti argumentai negali paneigti šios išvados.
54
Pirma, skundžiamo sprendimo 34 punkte Bendrasis Teismas atmetė EUIPO argumentą, susijusį su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalyje naudojamu esamuoju laiku, ir pažymėjo, kad, viena vertus, vien esamojo laiko naudojimas nuostatoje neleidžia daryti jokios išvados dėl jos aiškinimo ir, kita vertus, atsižvelgiant į žodžius „[n]eregistruoto prekių ženklo <…> savininkui užprotestavus“, kuriais pradedama 8 straipsnio 4 dalis, negalima atmesti galimybės, kad naudojamas esamasis laikas labiau susijęs su protesto pateikimo, o ne su ginčijamo sprendimo priėmimo momentu.
55
Antra, dėl Reglamento Nr. 2868/95 19 taisyklės 2 dalies d punkto ir 20 taisyklės 1 dalies nuostatų, kuriomis remiasi EUIPO, to sprendimo 36 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, jog iš pastarosios taisyklės formuluotės matyti, kad ankstesnės teisės egzistavimo, galiojimo ir apsaugos apimties įrodymai turi būti pateikti prieš pasibaigiant pirmoje iš šių taisyklių nurodytam terminui. Jis konstatavo, kad nagrinėjamu atveju šis terminas baigėsi anksčiau, nei įsigaliojo Susitarimas dėl išstojimo ir baigėsi pereinamasis laikotarpis. Minėto sprendimo 37 punkte Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad „bent jau šiuo atveju“ šios nuostatos prieštarauja EUIPO teiginiui, kad atitinkamų ankstesnių teisių buvimui nustatyti svarbi data yra ginčijamo sprendimo priėmimo diena.
56
Trečia, atsakydamas į EUIPO argumentą, grindžiamą Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 ir 3 dalimis, to paties sprendimo 38 ir 39 punktuose Bendrasis Teismas pabrėžė, kad nagrinėjant protestą ne visada reikia vertinti, ar ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas iš tikrųjų, nes toks nagrinėjimas gali būti atliekamas tik pareiškėjo prašymu, ir kad bet kuriuo atveju šio reglamento 42 straipsnio 2 dalyje yra nurodyti penkeri metai iki Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos paskelbimo, o ne laikotarpis, kuris baigiasi tą dieną, kai EUIPO priima galutinį sprendimą dėl protesto.
57
Ketvirta, skundžiamo sprendimo 40 punkte Bendrasis Teismas atmetė EUIPO nuorodas į nuostatas ir jurisprudenciją, susijusias su prašymais pripažinti registraciją negaliojančia, ir pažymėjo, kad jos nebūtinai yra reikšmingos nagrinėjant ginčą dėl protesto procedūros.
58
Penkta, atsakydamas į EUIPO argumentą, kad iš esmės pasibaigus pereinamajam laikotarpiui negali atsirasti jokio nesuderinamumo tarp prašomo įregistruoti prekių ženklo ir ankstesnių neregistruotų prekių ženklų, naudojamų prekyboje Jungtinėje Karalystėje, skundžiamo sprendimo 41 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad pagal Reglamento 2017/1001 51 straipsnį prašomas įregistruoti prekių ženklas yra įregistruotas, kai protesto atveju procedūra yra nutraukiama, be kita ko, atmetus protestą, ir iš šio reglamento 52 straipsnio aiškiai matyti, kad registracija galioja nuo paraiškos pateikimo dienos, o ne tik nuo galutinio galimo protesto atmetimo dienos.
59
Skundžiamo sprendimo 42 punkte jis padarė išvadą, kad net pripažinus, jog pasibaigus pereinamajam laikotarpiui nagrinėjamų prekių ženklų nesuderinamumo nebegalėtų kilti, vis dėlto įregistravus prašomą įregistruoti prekių ženklą toks nesuderinamumas galėjo egzistuoti laikotarpiu nuo Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo dienos iki pereinamojo laikotarpio pabaigos. Tačiau Bendrasis Teismas pažymėjo, kad sunku suprasti, kodėl Nowhere turėjo būti atsisakyta suteikti apsaugą jos ankstesniems neregistruotiems prekių ženklams, naudojamiems prekyboje Jungtinėje Karalystėje taip pat šiuo laikotarpiu, ir kad dėl to reikėjo pripažinti, jog ieškovė turėjo teisėtą interesą, kad jos protestas dėl šio laikotarpio būtų patenkintas.
60
Šešta, skundžiamo sprendimo 44 ir 45 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, jog taip pat reikia atmesti EUIPO argumentą, grindžiamą tuo, kad pagal Reglamento 2017/1001 139 straipsnį nagrinėjamą Europos Sąjungos prekių ženklą registracijos paraišką pateikęs asmuo galėtų savo Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką paversti nacionalinių prekių ženklų registracijos paraiškomis visose Sąjungos valstybėse narėse ir taip pasinaudoti to paties prekių ženklo apsauga toje pačioje teritorijoje neaiškiu ir brangiu būdu, nors kliūčių registruoti prekių ženklą Sąjungoje nebeliko. Bendrasis Teismas pažymėjo, kad, pirma, tokie argumentai iš principo taikomi bet kuriai protesto procedūrai, o antra, pagal Reglamento 2017/1001 139 straipsnio 3 dalį Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką pavertus nacionalinio prekių ženklo registracijos paraiška, ji toje valstybėje narėje turi Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo datą, taigi dėl to galėjo atsirasti nesuderinamumas laikotarpiu nuo Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo iki pereinamojo laikotarpio pabaigos.
61
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, skundžiamo sprendimo 46 punkte Bendrasis Teismas padarė išvadą, jog nė vienas iš EUIPO pateiktų argumentų negali pagrįsti jos pozicijos, kad ginčijamo sprendimo priėmimo diena, t. y. „vienintelė aplinkybė šioje byloje, kuri susiklostė pasibaigus pereinamajam laikotarpiui“, buvo reikšminga diena šiai bylai išspręsti, ir nusprendė, kad vienintelį Nowhere ieškinio pagrindą reikia pripažinti pagrįstu ir panaikinti ginčijamą sprendimą. Tačiau dėl skundžiamo sprendimo 47 ir 48 punktuose nurodytų motyvų Bendrasis Teismas atmetė likusią ieškinio dalį.
Procesas Teisingumo Teisme ir apeliacinės bylos šalių reikalavimai
62
2022 m. gegužės 23 d. pateiktu dokumentu EUIPO, remdamasi Teisingumo Teismo procedūros reglamento 170a straipsnio 1 dalimi, paprašė priimti jos apeliacinį skundą pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58a straipsnio trečią pastraipą.
63
2022 m. lapkričio 16 d. Nutartimi EUIPO Nowhere (C‑337/22 P, EU:C:2022:908) apeliacinis skundas buvo pripažintas priimtinu.
64
2023 m. kovo 21 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu Vokietijos Federacinei Respublikai buvo leista įstoti į bylą palaikyti EUIPO reikalavimų.
65
2023 m. balandžio 27 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi EUIPO / Nowhere (C‑337/22 P, EU:C:2023:409) International Trademark Association (INTA) buvo leista įstoti į bylą palaikyti EUIPO reikalavimų.
66
2023 m. spalio 3 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu šios bylos nagrinėjimas buvo sustabdytas iki 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo EUIPO / Indo European Foods (C‑801/21 P, EU:C:2024:528) paskelbimo. Po to sprendimo paskelbimo 2024 m. birželio 20 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu ši byla buvo atnaujinta.
67
Apeliaciniame skunde EUIPO prašo Teisingumo Teismo:
–
panaikinti visą skundžiamą sprendimą,
–
atmesti visą Nowhere ieškinį dėl ginčijamo sprendimo ir
–
priteisti iš Nowhere šiame procese ir Bendrajame Teisme patirtas bylinėjimosi išlaidas.
68
Nowhere Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš EUIPO apeliacinėje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.
69
Vokietijos Federacinė Respublika palaiko EUIPO reikalavimus.
70
INTA Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą ir
–
nurodyti jai padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
71
Grįsdama apeliacinį skundą EUIPO remiasi vieninteliu pagrindu. Pateikdama šį pagrindą ji iš esmės teigia, jog Bendrojo Teismo išvada, kad vertindama nagrinėjamą protestą EUIPO antroji apeliacinė taryba turėjo atsižvelgti į ankstesnius neregistruotus prekių ženklus, jeigu jie buvo naudojami prekyboje Jungtinėje Karalystėje, yra nepakankamai motyvuota ir joje padaryta teisės klaidų. Šį pagrindą sudaro trys dalys: pirmoji dalis susijusi su tuo, kad Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti, nes teisiškai pakankamai nenurodė motyvų, dėl kurių padarydamas šią išvadą nukrypo nuo savo suformuotos jurisprudencijos; antroji dalis grindžiama teisės klaida, susijusia su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies aiškinimu, o trečioji dalis susijusi su ESS 50 straipsnio 3 dalies ir Susitarimo dėl išstojimo 126 ir 127 straipsnių teisinių pasekmių nepaisymu, taip pat su Reglamento Nr. 207/2009 1 straipsnio 2 dalyje įtvirtinto teritoriškumo principo pažeidimu.
72
Grįsdama šio apeliacinio skundo reikalavimus Vokietijos Federacinė Respublika taip pat teigia, kad Nowhere Bendrajame Teisme pareikštas ieškinys turėjo būti atmestas dėl suinteresuotumo pareikšti ieškinį nebuvimo, nes šie ankstesni prekių ženklai išnyko per apeliacinę procedūrą EUIPO.
Dėl priimtinumo
73
Nowhere ginčija apeliacinio skundo priimtinumą, iš esmės motyvuodama tuo, kad jame nekeliamas Sąjungos teisės vienovei, darnai ar raidai svarbus klausimas, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58a straipsnį, nes ginčijamu sprendimu buvo pažeistas gero administravimo principas, įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 41 straipsnyje, ir kad tokiomis aplinkybėmis jis bet kuriuo atveju turi būti panaikintas, o skundžiamo sprendimo rezoliucinė dalis turi būti grindžiama šiuo motyvu.
74
Šiuo klausimu, pirma, reikia pažymėti, jog Teisingumo Teismas priėmė nagrinėti visą apeliacinį skundą ir nusprendė, kad EUIPO pagal Procedūros reglamento 170a straipsnio 1 dalį pateiktas prašymas priimti apeliacinį skundą teisiškai pakankamai įrodo, kad apeliaciniame skunde keliamas Sąjungos teisės vienovei, darnai ir raidai svarbus klausimas (2022 m. lapkričio 16 d. Nutarties EUIPO / Nowhere, C‑337/22 P, EU:C:2022:908, 41 ir 42 punktai).
75
Antra, klausimas, ar skundžiamo sprendimo rezoliucinė dalis gali būti grindžiama kitais teisiniais motyvais nei nurodytieji tame sprendime, neturi įtakos apeliacinio skundo priimtinumui.
76
Taigi Nowhere argumentus reikia atmesti.
Dėl Vokietijos Federacinės Respublikos argumentų, susijusių su „Nowhere“ suinteresuotumo pareikšti ieškinį Bendrajame Teisme nebuvimu
77
Svarbu priminti, kad šalis, kuriai pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 40 straipsnį leista įstoti į šiame teisme nagrinėjamą bylą, negali keisti pagrindinių bylos šalių reikalavimuose ir pagrinduose apibrėžto ginčo dalyko. Atsižvelgiant į tai, priimtini tik tie į bylą įstojusios šalies argumentai, kuriais neviršijama tai, kas numatyta šiuose reikalavimuose ir pagrinduose (2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimo Distribuidora de Televisión Digital / Komisija, C‑449/14 P, EU:C:2016:848, 114 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
78
Vis dėlto remdamasis su viešąja tvarka susijusiu pagrindu, kurį Sąjungos teismas gali ar net privalo iškelti savo iniciatyva, įstojusi į bylą šalis neperžengia šio teismo nagrinėjamos bylos ribų (šiuo klausimu žr. 2009 m. gruodžio 2 d. Sprendimo Komisija / Airija ir kt., C‑89/08 P, EU:C:2009:742, 34 ir 35 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją). Nagrinėjant apeliacinį skundą, toks su viešąja tvarka susijęs pagrindas yra bet kokia aplinkybė, susijusi su Bendrajame Teisme pareikšto ieškinio dėl panaikinimo priimtinumu ir, be kita ko, su šį ieškinį pareiškusios šalies suinteresuotumu, kad ginčijamas aktas būtų panaikintas (šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Silver ir kt. / Taryba, C‑499/21 P, EU:C:2023:479, 38 ir 40 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
79
Šioje byloje savo įstojimo į bylą paaiškinime, kuriuo palaikomi apeliacinio skundo reikalavimai, Vokietijos Federacinė Respublika, be kita ko, tvirtina, kad Nowhere ieškinys Bendrajame Teisme turėjo būti atmestas dėl suinteresuotumo pareikšti ieškinį nebuvimo, nes dėl ankstesnio prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas, „išnykimo“ vykstant apeliacinei procedūrai Apeliacinėje taryboje šis ieškinys nebegalėjo duoti Nowhere jokios naudos.
80
Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta šio sprendimo 78 punkte, nors apeliaciniame skunde EUIPO nesirėmė Nowhere suinteresuotumo pareikšti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo nebuvimu, su tuo susiję Vokietijos Federacinės Respublikos argumentai yra priimtini.
81
Dėl esmės reikia priminti, jog suinteresuotumas pareikšti ieškinį dėl panaikinimo reiškia, kad ieškinys savaime gali suteikti naudos jį pareiškusiam asmeniui. Tokios naudos buvimo klausimas turi būti vertinamas konkrečiai, atsižvelgiant į visas pasekmes, kurių gali kilti konstatavus galimą sprendimo, dėl kurio pareikštas šis ieškinys, neteisėtumą ir tariamai patirtos žalos pobūdį (šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo EUIPO / Indo European Foods, C‑801/21 P, EU:C:2024:528, 80 ir 81 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
82
Vis dėlto ginčijamu sprendimu patvirtinamas Protestų skyriaus sprendimas atmesti Nowhere protestą, motyvuojant tuo, kad ji nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos nebegalėjo remtis savo ankstesniais Jungtinėje Karalystėje neregistruotais prekių ženklais, pagrindžiančiais šį protestą. Todėl Nowhere galėjo gauti naudos iš šio motyvo neteisėtumo konstatavimo ir ginčijamo sprendimo panaikinimo.
83
Taigi Vokietijos Federacinės Respublikos argumentus dėl Nowhere suinteresuotumo pareikšti ieškinį Bendrajame Teisme nebuvimo reikia atmesti kaip nepagrįstus.
Dėl esmės
84
Pirmiausia reikia pažymėti: kadangi šioje byloje nagrinėjama paraiška įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą buvo pateikta 2015 m. birželio 30 d., šiai bylai taikomos, pirma, tą dieną galiojusios Reglamento Nr. 207/2009 materialinės nuostatos ir, antra, Reglamento 2017/1001 procesinės nuostatos (žr. pagal analogiją 2024 m. birželio 20 d. Sprendimo EUIPO / Indo European Foods, C‑801/21 P, EU:C:2024:528, 50 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Dėl vienintelio pagrindo antros dalies, susijusios su teisės klaida, padaryta aiškinant Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalį
– Šalių argumentai
85
Savo vienintelio pagrindo antroje dalyje, kurią reikia nagrinėti pirmiausia, EUIPO, palaikoma Vokietijos Federacinės Respublikos ir INTA, teigia, kad tiek per protesto procedūras, tiek per registracijos pripažinimo negaliojančia procedūras ankstesnės teisės savininkas turi įrodyti šios teisės egzistavimą, galiojimą ir apimtį ne tik atitinkamo Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos padavimo ar prioriteto dieną, taip siekdamas patvirtinti minėtos teisės ankstesnį pobūdį šios paraiškos atžvilgiu, bet ir dieną, kai EUIPO priima sprendimą, taip siekdamas įrodyti tos teisės nuolatinį pobūdį. Jeigu minėta teisė ex nunc išnyksta per procedūrą EUIPO, visų pirma tuomet, kai ji nustoja galioti, yra panaikinta ar jos atsisakyta, atitinkamas protestas ar prašymas pripažinti registraciją negaliojančia neišvengiamai turėtų būti atmestas. Tokias bendrąsias taisykles Bendrasis Teismas pripažino 2006 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo MIP Metro / VRDT – Tesco Stores (METRO) (T‑191/04, EU:T:2006:254; toliau – Sprendimas Metro) 30–34 punktuose ir patvirtino savo vėlesnėje jurisprudencijoje.
86
EUIPO teigimu, šios taisyklės išplaukia iš Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies formuluotės, konkrečiai – iš joje naudojamo esamojo laiko ir gramatinės struktūros, jos konteksto, be kita ko, iš Reglamento Nr. 2868/95 19 taisyklės 2 dalies d punkto ir 20 taisyklės 1 dalies bei Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 ir 3 dalių formuluočių, taip pat iš bendro protesto procedūros tikslo – apsaugoti ankstesnių teisių savininkų interesus, išsaugant esminę šių teisių funkciją, nuo nesuderinamumo su Europos Sąjungos prekių ženklais, kylančio dėl tuo pačiu metu egzistuojančių ir galiojančių teisių, kuriomis galima remtis.
87
Viena vertus, EUIPO priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad skundžiamo sprendimo 28–31 punktuose jis „sukūrė“ naują bendrąją taisyklę, pagal kurią įvykiai, susiję su ankstesniu prekių ženklu, atsiradę po paraiškos įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą pateikimo dienos, neturi reikšmės protesto dėl šios registracijos baigčiai. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas rėmėsi argumentais, susijusiais su ratione temporis taikytina materialine teise ir santykinio atsisakymo registruoti pagrindo egzistavimo prašomo įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklo paraiškos pateikimo dieną vertinimu, taip pat Bendrojo Teismo jurisprudencija, kuri neturi reikšmės. Tuo remdamasis jis padarė klaidingą išvadą, kad EUIPO privalėjo atsižvelgti į Jungtinėje Karalystėje saugomas ankstesnes teises, kuriomis remiamasi prieštaraujant paraiškai įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą, pateiktai iki pereinamojo laikotarpio pabaigos.
88
Kita vertus, EUIPO tvirtina, kad to sprendimo 34–42 punktuose Bendrasis Teismas aiškino Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalį neatsižvelgdamas į šios nuostatos formuluotę, kontekstą ir tikslus, atmesdamas su jais susijusius argumentus, kuriuos pateikė siekdamas įrodyti, kad egzistuoja šio sprendimo 85 punkte nurodytos taisyklės.
89
Pirma, dėl Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies formuluotės pažymėtina, kad skundžiamo sprendimo 34 punkte Bendrasis Teismas neteisingai aiškino savo argumentus ir klaidingai suprato gramatinę tos nuostatos struktūrą.
90
Antra, kiek tai susiję su tos pačios nuostatos kontekstu, to sprendimo 36 ir 37 punktuose Bendrasis Teismas sumenkino tos nuostatos reikšmę, manydamas, kad Reglamento Nr. 2868/95 19 taisyklės 1 dalyje ir 20 taisyklės 1 dalyje nenurodyta sprendimo dėl protesto priėmimo data. Be to, minėto sprendimo 38 ir 39 punktuose jis klaidingai atmetė EUIPO argumentus, susijusius su ankstesnio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų sąlygomis, nors iš jų matyti, kad egzistuoja mechanizmas, neleidžiantis atmesti Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos, jei sprendimo dėl protesto priėmimo dieną nėra ginčo. Galiausiai to paties sprendimo 40 punkte Bendrasis Teismas klaidingai atsisakė laikyti svarbiu Sąjungos teisės nuostatų ir jurisprudencijos, susijusių su registracijos pripažinimo negaliojančia procedūromis, taikymą.
91
Trečia, dėl protesto procedūrų tikslų EUIPO tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 42 punkte Bendrojo Teismo padaryta išvada, jog Nowhere turėjo teisėtą interesą, kad jos protestas būtų patenkintas, yra pagrįsta klaidingais argumentais. Viena vertus, Bendrojo Teismo išvada dėl galimo nesuderinamumo, jeigu prekių ženklas būtų įregistruotas, yra grindžiama Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos padavimo arba prioriteto dienos, kurios pagrindinis vaidmuo yra nustatyti teisių chronologinę tvarką pagal prioriteto principą, ir šio prekių ženklo registracijos paskelbimo dienos, nuo kurios Europos Sąjungos prekių ženklais galima remtis prieš trečiuosius asmenis, supainiojimu. Kita vertus, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, be kita ko, matyti, kad ieškinių dėl teisių pažeidimo ir ieškinių dėl administracinių procedūrų dalykas ir poveikis skiriasi. Taigi, priešingai, nei teigia Bendrasis Teismas, EUIPO pozicija nereiškia, kad Nowhere atsisakoma suteikti apsaugą jos ankstesniems prekių ženklams, kurie nebuvo įregistruoti Jungtinėje Karalystėje laikotarpiu nuo ginčijamo prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo dienos iki pereinamojo laikotarpio pabaigos.
92
Nowhere mano, kad EUIPO argumentai nepagrįsti.
93
Šiuo klausimu ji tvirtina, kad Jungtinės Karalystės išstojimas iš Sąjungos neturi įtakos jos ankstesnių teisių apsaugai, nes vienintelė svarbi data nagrinėjant jos pateiktą protestą yra prašomo įregistruoti prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo diena, t. y. diena, kai Jungtinė Karalystė dar buvo Sąjungos valstybė narė.
94
Be to, ji teigia, kad protesto pareiškimo dieną atitinkamam ankstesniam prekių ženklui buvo taikoma teritorinė apsauga pagal Sąjungos prekių ženklų teisę.
95
Taip pat ji nurodo, kad EUIPO remiasi prielaida, kuri visiškai nepagrįsta reikšmingomis Reglamento Nr. 207/2009 nuostatomis ir pagal kurią protestas turi būti atmestas dėl bet kokio ankstesnės teisės galiojimo pasibaigimo, kilusio per protesto procedūrą, prieš priimant galutinį sprendimą dėl protesto.
96
Pirma, Nowhere tvirtina, jog Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad vien esamojo laiko naudojimas Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalyje nepatvirtina šios prielaidos.
97
Antra, iš atitinkamų Reglamento Nr. 207/2009 nuostatų, visų pirma jo 41 straipsnio, nematyti, kad ginčijamo sprendimo priėmimo dieną atitinkamas ankstesnes teises vis dar turėjo būti leidžiama laikyti tokiomis teisėmis. Svarbu tik tai, ar nagrinėjamo Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos padavimo ar prioriteto dieną atitinkami ankstesni prekių ženklai buvo „ankstesnės teisės“.
98
Trečia, EUIPO nuoroda į Sprendimą Metro susijusi su kitokia prielaida, nei nagrinėjama šioje byloje, kaip pabrėžė Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 35 punkte, nes prekių ženklo registracijos galiojimo pratęsimas negali būti prilyginamas nuo šalių nepriklausančiam politiniam įvykiui.
99
Ketvirta, EUIPO argumentuose, susijusiuose su reikalavimais, kylančiais iš Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 ir 3 dalių, neatsižvelgiama į daugelį atvejų, kai dėl to, kad ankstesnis prekių ženklas nebuvo įregistruotas penkerius metus, nėra atsižvelgiama į šio prekių ženklo naudojimą iš tikrųjų.
– Teisingumo Teismo vertinimas
100
Skundžiamo sprendimo 31 punkte darydamas išvadą, kad ankstesniais Jungtinėje Karalystėje neregistruotais prekių ženklais, kuriais Nowhere rėmėsi vadovaudamasi Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalimi, iš principo galėjo būti grindžiamas jos protestas, Bendrasis Teismas rėmėsi savo jurisprudencija, suformuota Sprendime Brownie, primintoje šio sprendimo 28–30 punktuose.
101
Ši jurisprudencija grindžiama tokia prielaida: kadangi santykinio atsisakymo registruoti pagrindo, kuriuo grindžiamas protestas dėl Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos, buvimas turi būti vertinamas paraiškos dėl šios registracijos pateikimo dieną, tai, kad ankstesnis prekių ženklas, kuriuo grindžiamas šis protestas, po šios dienos praranda valstybėje narėje įregistruoto ar saugomo prekių ženklo statusą, iš principo neturi įtakos minėto protesto baigčiai.
102
Kaip EUIPO iš esmės teigia savo vienintelio pagrindo antroje dalyje, tokios prielaidos nepagrindžia nei Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies formuluotė ir kontekstas, nei apskritai protesto procedūros tikslai.
103
Šiuo klausimu, pirma, pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalį „pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas“, „neregistruoto prekių ženklo ar kito prekyboje naudojamo didesnę negu vietinę reikšmę turinčio žymens savininkui užprotestavus“, „kai ir jeigu“ šis žymuo pagal Sąjungos arba valstybės narės teisę atitinka dvi sąlygas, t. y. pirma, pagal šio 8 straipsnio 4 dalies a punktą „teisės į šį žymenį buvo įgytos iki paraiškos įregistruoti [Europos Sąjungos] prekių ženklą padavimo dienos arba iki prašymo suteikti prioritetą [šiai paraiškai] pateikimo dienos“, ir, antra, pagal minėto 8 straipsnio 4 dalies b punktą „tas žymuo suteikia jo savininkui teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą“.
104
Dėl šio reglamento 8 straipsnio 4 dalies a punkte nurodytos sąlygos pabrėžtina, kad, kaip matyti iš praeities laiko ir prielinksnio „prieš“ naudojimo, ši sąlyga aiškiai susijusi su laiko kriterijumi, pagal kurį teisės į žymenį, kuriuo grindžiamas protestas, įgyjamos anksčiau, atsižvelgiant į atitinkamo Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos padavimo arba prireikus prioriteto dieną, kuria remiamasi grindžiant protestą.
105
Priešingai, nors minėto reglamento 8 straipsnio 4 dalies b punkte numatyta sąlyga taip pat įgyvendinamas šis ankstesnės teisės kriterijus, reikalaujant, kad žymuo, kuriuo grindžiamas protestas, pagal jam taikomus teisės aktus suteiktų jo savininkui „teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą“, reikia pažymėti, kad minėta sąlyga suformuluota naudojant esamąjį laiką ir joje nenurodyta jokios dienos, iki kurios ji turėtų būti įvykdyta.
106
Be to, reikia pabrėžti, kad šio 8 straipsnio 4 dalies formuluotė „pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas“, kuria daroma nuoroda į EUIPO sprendimą patenkinti protestą ir atmesti Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką, taip pat yra pateikta esamuoju laiku.
107
Iš šios nuostatos formuluotės matyti, kad ankstesnės teisės, kuria remiamasi grindžiant minėta nuostata pagrįstą protestą, įgijimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į atitinkamo Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos padavimo arba prireikus prioriteto dieną. Vis dėlto iš to taip pat galima daryti išvadą, jog norint, kad šis protestas būtų patenkintas, būtina, kad ši ankstesnė teisė suteiktų jos savininkui „teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą“ pagal valstybės narės ar Sąjungos teisės aktus ne tik tą dieną, bet ir vėlesniu šio protesto pateikimo momentu ir iki dienos, kai bus nuspręsta, ar „pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas“.
108
Antra, šį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies kontekstas.
109
Reikia pažymėti, kad, kaip ir šios nuostatos formuluotė, šio reglamento 8 straipsnio 1 ir 2 dalyse, kurių struktūra panaši, formuluotė leidžia manyti, kad, kalbant apie įregistruotais ankstesniais prekių ženklais, kuriems taikoma pastaroji nuostata, grindžiamus protestus, net jei paraiškos įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą padavimo diena yra svarbi vertinant šių įregistruotų ankstesnių prekių ženklų pirmumą, tam, kad šis protestas būtų patenkintas, reikalaujama, kad tie prekių ženklai egzistuotų iki tos dienos, kai priimamas sprendimas dėl protesto. Taigi, nors 8 straipsnio 1 dalyje nurodyti „ankstesni prekių ženklai“ 8 straipsnio 2 dalyje apibrėžiami kaip „prekių ženklai, kurių įregistravimo paraiškos padavimo data yra ankstesnė už [Europos Sąjungos] prekių ženklo įregistravimo paraiškos padavimo datą“, toje pačioje 8 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad, „ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas“, jeigu tenkinamos pastarojoje nuostatoje nurodytos sąlygos.
110
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad apeliacinės tarybos turi patikrinti, ar ankstesnė teisė, kuria remiamasi pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 4 dalį, nebuvo pripažinta negaliojančia galutiniu ir neskundžiamu teismo sprendimu tą dieną, kai atitinkama Apeliacinė taryba priėmė sprendimą dėl apeliacijos, pateiktos dėl Protestų skyriaus sprendimo, kad įsitikintų, jog ši teisė vis dar sukelia pagal šią nuostatą reikalaujamas pasekmes (šiuo klausimu žr. 2011 m. kovo 29 d. Sprendimo Anheuser-Busch / Budějovický Budvar, C‑96/09 P, EU:C:2011:189, 95–97 ir 205 punktus).
111
Be to, iš šios jurisprudencijos matyti, kad, nesant tokio galutinio teismo sprendimo, ir kadangi nagrinėjama ankstesnė teisė išlieka tą dieną, kai EUIPO priima galutinį sprendimą dėl protesto, EUIPO turi išnagrinėti, ar protestą pareiškęs asmuo įrodė, jog nagrinėjamam žymeniui taikomi nurodyti valstybės narės teisės aktai, ir ar jis leidžia uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą (šiuo klausimu žr. 2011 m. kovo 29 d. Sprendimo Anheuser-Busch / Budějovický Budvar, C‑96/09 P, EU:C:2011:189, 95–97 ir 205–207 punktus).
112
Taigi iš to, kas išdėstyta, matyti, kad klausimas, ar vis dar egzistuoja teisėtai saugoma ankstesnė teisė, turi būti vertinamas tą dieną, kai EUIPO priima galutinį sprendimą dėl protesto, kad nuspręstų, ar „pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas“, įskaitant apeliacijos nagrinėjimo Apeliacinėje taryboje stadiją. Tai yra preliminarus klausimas, kurį ši tarnyba turi išspręsti prieš tikrindama, ar protestą pateikęs asmuo įrodė, kad ši ankstesnė teisė atitinka, be kita ko, Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalyje numatytas materialines sąlygas, visų pirma, kad ji suteikia jos savininkui teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.
113
Trečia, tokį aiškinimą patvirtina protesto procedūros tikslai.
114
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pirmumo kriterijais, nurodytais Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 2 dalies a punkte dėl įregistruotų ankstesnių prekių ženklų ir šio reglamento 8 straipsnio 4 dalyje dėl neregistruotų prekių ženklų, yra įgyvendinamas Reglamento 2017/1001 12 konstatuojamojoje dalyje primintas prioriteto principas.
115
Pagal šį principą išimtinė teisė, kuri pagal šiuos reglamentus suteikiama Europos Sąjungos prekių ženklo savininkui, priklauso asmeniui, kuris pirmą kartą įregistravo arba įsigijo atitinkamą prekių ženklą. Šiuo klausimu, kaip matyti iš Reglamento Nr. 207/2009 46 straipsnio, lemiamą reikšmę turi su šiuo prekių ženklu susijusios registracijos paraiškos pateikimo diena arba prireikus prioriteto, kuriuo remiamasi grindžiant šią paraišką, diena. Atsiradus dviejų prekių ženklų nesuderinamumui, preziumuojama, kad tas prekių ženklas, kuris buvo įsigytas ar įregistruotas pirmas, sąlygas apsaugai gauti atitiko anksčiau nei tas, kuris Europos Sąjungoje buvo įregistruotas antras (šiuo klausimu žr. 2013 m. vasario 21 d. Sprendimo Fédération Cynologique Internationale, C‑561/11, EU:C:2013:91, 39 ir 40 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
116
Šiuo požiūriu protesto procedūra, kuri yra vienas iš išankstinės kontrolės mechanizmų, prieinamų per Europos Sąjungos prekių ženklų registracijos procedūrą, atitinka prevencinį tikslą išvengti Europos Sąjungos prekių ženklų, dėl kurių gali atsirasti nesuderinamumas su kitais prekių ženklais ar kitais prekyboje naudojamais žymenimis, registracijos, leidžiant ankstesnio prekių ženklo savininkui užkirsti kelią žymens, galinčio pažeisti šį prekių ženklą, registracijai, nepažeidžiant šio savininko galimybės pagal Reglamentą Nr. 207/2009 pareikšti ieškinį dėl teisių pažeidimo, susijusio su vėlesnio prekių ženklo naudojimu, arba prašymą pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia, kai šis prekių ženklas yra įregistruotas (šiuo klausimu žr. 2013 m. vasario 21 d. Sprendimo Fédération Cynologique Internationale, C‑561/11, EU:C:2013:91, 42, 43, 45 ir 48 punktus).
117
Be to, bendras Reglamento Nr. 207/2009 tikslas yra įtvirtinti pusiausvyrą tarp, pirma, prekių ženklo savininko suinteresuotumo išsaugoti esminę prekių ženklo funkciją – užtikrinti vartotojui ar galutiniam naudotojui šiuo prekių ženklu žymimos prekės ar paslaugos kilmės tapatumą, kad jis galėtų neklysdamas atskirti šią prekę ar paslaugą nuo kitos kilmės prekių ar paslaugų, ir, antra, kitų ūkio subjektų suinteresuotumo disponuoti žymenimis, galinčiais žymėti jų prekes ir paslaugas (žr. 2018 m. gegužės 30 d. Sprendimo Tsujimoto / EUIPO, C‑85/16 P ir C‑86/16 P, EU:C:2018:349, 90 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; taip pat 2020 m. liepos 16 d. Sprendimo ACTC / EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, 35 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
118
Tam, kad prekių ženklas galėtų atlikti šią esminę funkciją, pagal Reglamentą Nr. 207/2009 prekių ženklo savininkui suteikiamos visos teisės, apribojant jas tuo, kas yra griežtai būtina šiai funkcijai užtikrinti, be kita ko, taikant taisykles dėl „naudojimo iš tikrųjų“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 42 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį (šiuo klausimu žr. 2020 m. liepos 16 d. Sprendimo ACTC / EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
119
Šiuo klausimu šiai bylai taikytinos redakcijos Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatyta, jog pareiškėjas Europos Sąjungos prekių ženklui registruoti gali prašyti, kad įregistruoto ankstesnio prekių ženklo savininkas pateiktų įrodymų, jog penkerius metus iki prekių ženklo, dėl kurio pateiktas protestas, registracijos paraiškos paskelbimo tas ankstesnis prekių ženklas „iš tikrųjų buvo naudojamas“ Sąjungoje. Be to, jeigu ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas žymint tiktai dalį prekių ar paslaugų, kurioms jis įregistruotas, „nagrinėjant protestą jis laikomas įregistruotu“ tiktai tai daliai prekių ar paslaugų. Taigi, konkrečiai kalbant apie protesto procedūras, pažymėtina, kad šios nuostatos atspindi bendrą šių reglamentų tikslą išlaikyti pusiausvyrą tarp ankstesnio prekių ženklo savininkui suteiktų išimtinių teisių išsaugojimo ir jų apribojimo, siekiant atsižvelgti į trečiųjų asmenų interesus (šiuo klausimu žr. 2020 m. liepos 16 d. Sprendimo ACTC / EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, 33, 38 ir 39 punktus).
120
Atsižvelgiant į tai, kaip nurodyta šio sprendimo 101 punkte, iš skundžiamo sprendimo 28–30 punktų matyti, kad pagal jurisprudenciją, suformuotą Sprendime Brownie, kai ankstesniam prekių ženklui apsauga atitinkamoje teritorijoje nebetaikoma po paraiškos įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą pateikimo dienos, taigi prieš EUIPO priimant sprendimą dėl protesto, susijusio su pastarojo prekių ženklo registracija, vykstant protesto arba apeliacijos nagrinėjimo procedūroms, ši tarnyba neturi atsižvelgti į šią aplinkybę, siekdama nustatyti, ar protestas turi būti patenkintas. Toks aiškinimas neišvengiamai reiškia, kad EUIPO gali tekti atsisakyti registruoti Europos Sąjungos prekių ženklą dėl galimo nesuderinamumo su ankstesniu prekių ženklu, nors šio sprendimo neregistruoti priėmimo dieną pastarasis prekių ženklas šioje teritorijoje nebėra saugomas pagal jam taikytinus teisės aktus ar sutarčių nuostatas.
121
Vis dėlto tuo atveju, kai ankstesniam prekių ženklui tokia apsauga nebetaikoma, Europos Sąjungos prekių ženklo registracija nebegali pakenkti esminei šio prekių ženklo funkcijai, nes toks ankstesnis prekių ženklas nebegali atlikti šios esminės funkcijos. Todėl Reglamento Nr. 207/2009 aiškinimas, kuriuo grindžiama skundžiamo sprendimo 31 punkte padaryta išvada, prieštarauja bendram šio reglamento tikslui įtvirtinti pusiausvyrą tarp ankstesnio prekių ženklo savininko interesų ir trečiųjų asmenų suinteresuotumo disponuoti žymenimis, galinčiais žymėti jų prekes ir paslaugas.
122
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamo sprendimo 28–30 punktuose rėmėsi prielaida, kad santykinio atsisakymo registruoti pagrindo, kuriuo grindžiamas protestas dėl Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos, buvimas turi būti vertinamas tik šios registracijos paraiškos pateikimo dieną.
123
Dėl skundžiamo sprendimo 42 punkto – jame Bendrasis Teismas, atsakydamas į EUIPO argumentą, kad pasibaigus pereinamajam laikotarpiui nebuvo nesuderinamumo tarp ankstesnių Nowhere prekių ženklų ir prašomo įregistruoti prekių ženklo, nusprendė, kad nesuderinamumas galėjo egzistuoti bent jau laikotarpiu nuo Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo dienos iki pereinamojo laikotarpio pabaigos, todėl ši bendrovė turėjo teisėtą interesą, kad jos protestas būtų patenkintas, – reikia pažymėti, kad registracijos pripažinimo negaliojančia ir protesto procedūrų dalykas ir pasekmės skiriasi nuo procedūrų dėl teisių pažeidimo.
124
Taigi iš jurisprudencijos matyti, kad dėl ankstesnio Europos Sąjungos prekių ženklo savininko galimybės pareikšti ieškinį dėl teisių pažeidimo vėlesnio Europos Sąjungos prekių ženklo savininkui prašymas dėl registracijos pripažinimo negaliojančia, kuris gali būti paduodamas EUIPO, ir Europos Sąjungos prekių ženklų registracijos procedūroje numatyti išankstinės kontrolės mechanizmai, įskaitant protesto procedūras, nepraranda prasmės (šiuo klausimu žr. 2013 m. vasario 21 d. Sprendimo Fédération Cynologique Internationale, C‑561/11, EU:C:2013:91, 48 punktą).
125
Atitinkamai dėl protesto, kurį EUIPO gali atmesti jo iš esmės nenagrinėdama, pateikimo neišnyksta dalykas ieškinio dėl pažeidimo, kuriuo siekiama uždrausti komercinėje veikloje naudoti žymenis, tapačius arba panašius į ankstesnį prekių ženklą, įskaitant vėlesnį Europos Sąjungos prekių ženklą (pagal analogiją žr. 2013 m. vasario 21 d. Sprendimo Fédération Cynologique Internationale, C‑561/11, EU:C:2013:91, 45, 46 ir 52 punktus), taigi juo labiau žymenį, dėl kurio, kaip ir nagrinėjamo šioje byloje, pateikiama Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiška.
126
Šie argumentai mutatis mutandis taikomi neregistruotam ankstesniam prekių ženklui, kaip antai nurodytam Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalyje, pagal kurią, remiantis šios nuostatos formuluote, „savininkui suteik[iama] teis[ė] uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą“.
127
Taigi, priešingai nei prielaida, kuria grindžiami skundžiamo sprendimo 42 punkte pateikti Bendrojo Teismo argumentai, Nowhere protesto atmetimas, pagrįstas tuo, kad pasibaigus pereinamajam laikotarpiui nesuderinamumo tarp nagrinėjamų prekių ženklų kilti nebegali, nereiškia, kad šiai bendrovei turėtų būti atsisakyta suteikti apsaugą jos ankstesniems neregistruotiems prekių ženklams, kurie iki tos dienos buvo naudojami komercinėje veikloje Jungtinėje Karalystėje, visų pirma kalbant apie galimą nesuderinamumą, susijusį su Europos Sąjungos prekių ženklo naudojimu.
128
Kadangi pagal Jungtinės Karalystės teisės aktus Nowhere iš tikrųjų turėjo teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalį, per šį laikotarpį bendrovė turėjo teisę Jungtinės Karalystės teismuose pareikšti ieškinį dėl jos teisių pažeidimo, susijusio su nagrinėjamo Europos Sąjungos prekių ženklo, dėl kurio pateikta registracijos paraiška, naudojimu, o vėlesnė šio prekių ženklo registracija bet kuriuo atveju negalėjo užkirsti kelio tokiam ieškiniui.
129
Taip pat svarbu pažymėti, kad, skirtingai nei procedūros dėl teisių pažeidimo, protesto procedūros yra susijusios ne su nesuderinamumu, atsirandančiu dėl faktinio prekių ženklų naudojimo komercinėje veikloje, o su galimu nesuderinamumu, atsirandančiu dėl prašomos registracijos ir susijusiu su dviejų konkuruojančių, taip pat galiojančių ir įgyvendinamų intelektinės nuosavybės teisių koegzistavimu.
130
Šiomis aplinkybėmis, kaip Bendrasis Teismas priminė skundžiamo sprendimo 41 punkte, pagal Reglamento Nr. 207/2009 46 straipsnį Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos galiojimo trukmė yra dešimt metų nuo paraiškos pateikimo dienos.
131
Vis dėlto, priešingai, nei Bendrasis Teismas, atrodo, padarė išvadą to sprendimo 42 punkte, tai nereiškia, kad nuo tos dienos atsiranda nesuderinamumo tarp šio prekių ženklo ir ankstesnio prekių ženklo rizika. Pagal Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 3 dalies pirmąjį sakinį Sąjungos prekių ženklu prieš trečiąsias šalis galima remtis tik nuo paskelbimo apie šio prekių ženklo registraciją dienos. Konkrečiai kalbant, iš to matyti, kad išimtinė teisė, kuri suteikiama Europos Sąjungos prekių ženklo savininkui, leidžiant jam visų pirma pateikti ieškinį dėl teisių pažeidimo pagal šio reglamento 9 straipsnio 1 ir 2 dalis ir uždrausti trečiosioms šalims naudoti prekių ženklą, gali būti siejama tik su trečiųjų šalių veiksmais, atliktais po paskelbimo apie šio Europos Sąjungos prekių ženklo registraciją dienos (šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 22 d. Sprendimo Nikolajeva, C‑280/15, EU:C:2016:467, 37 punktą).
132
Vis dėlto darant prielaidą, kurią EUIPO nurodė Bendrajame Teisme ir kuri buvo aptarta skundžiamo sprendimo 42 punkte, kad Jungtinėje Karalystėje saugomi ankstesni prekių ženklai nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos nebebuvo saugomi Sąjungoje, žinoma, galėtų kilti nesuderinamumas tarp šių ankstesnių prekių ženklų ir Europos Sąjungos prekių ženklo, jeigu pastarasis prekių ženklas būtų įregistruotas iki šio laikotarpio pabaigos.
133
Vis dėlto, kadangi šiuo atveju tą dieną Nowhere protestas buvo nagrinėjamas, o EUIPO antroji apeliacinė taryba iki minėtos dienos dar nebuvo priėmusi ginčijamo sprendimo, šis protestas leido Nowhere apsaugoti esminę nagrinėjamų ankstesnių prekių ženklų funkciją, užkertant kelią šiai registracijai.
134
Priešingai, net jeigu šio sprendimo 132 punkte nurodyta prielaida buvo patikrinta, nes pereinamojo laikotarpio pasibaigimo dieną prašomas įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklas dar nebuvo įregistruotas, pažymėtina, kad jis bet kuriuo atveju galėjo būti įregistruotas tik po to, kai tie ankstesni prekių ženklai nustojo galioti.
135
Taigi registracijos atveju šis Europos Sąjungos prekių ženklas taptų galiojantis ir juo būtų galima remtis tik tą dieną, kai nėra jokio, net ir galimo nesuderinamumo su minėtais ankstesniais prekių ženklais. Todėl, atsižvelgiant į šio sprendimo 116 punkte nurodytą protesto procedūros tikslą išvengti tokio galimo nesuderinamumo, priešingai, nei matyti iš skundžiamo sprendimo 42 punkto, negalima konstatuoti, jog Nowhere išlaikė „teisėtą interesą“, kad tokiu atveju būtų atsisakyta registruoti prašomą įregistruoti prekių ženklą.
136
Vadinasi, šiame skundžiamo sprendimo punkte Bendrasis Teismas, remdamasis klaidingomis prielaidomis, atmetė EUIPO argumentus, susijusius su nesuderinamumo tarp ankstesnių prekių ženklų ir prašomo įregistruoti prekių ženklo nebuvimu pasibaigus pereinamajam laikotarpiui.
137
Dėl tariamai padarytų Bendrojo Teismo teisės klaidų skundžiamo sprendimo 34–40 punktuose, kuriuose tas teismas atmetė EUIPO argumentus, susijusius, pirma, su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies formuluote, antra, su Reglamento Nr. 2868/95 19 taisyklės 2 dalies d punkto ir 20 taisyklės 1 dalies svarba, trečia, su sąlygų, susijusių su ankstesnio prekių ženklo naudojimu iš tikrųjų, svarba, ir, ketvirta, su Bendrojo Teismo jurisprudencija dėl registracijos pripažinimo negaliojančia procedūros, pakanka pažymėti, kad, atsižvelgiant į šio sprendimo 102–136 punktuose padarytas išvadas, šių teisės klaidų buvimas ar nebuvimas negali turėti įtakos vienintelio pagrindo antros dalies baigčiai.
138
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ir, nesant reikalo nagrinėti kitų argumentų, kuriais EUIPO grindžia savo vienintelio pagrindo antrą dalį, darytina išvada, kad ši dalis turi būti patenkina.
139
Nowhere argumentai, grindžiami iš esmės ta pačia prielaida, kuria skundžiamo sprendimo 28–31 punktuose rėmėsi Bendrasis Teismas ir kuri buvo atmesta šio sprendimo 102–122 punktuose, negali paneigti šios išvados.
140
Be to, dėl EUIPO nuorodos į Sprendimą Metro, kurią Nowhere ginčijo, svarbos reikia konstatuoti, pirma, kad, kaip ši tarnyba nurodė dublike, skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas šios bylos faktinėms aplinkybėms taikė bendruosius principus, susijusius su diena, reikšminga vertinant ankstesnių teisių buvimą, neatsižvelgdamas į tai, kad Jungtinės Karalystės išstojimas, skirtingai nei ankstesnio prekių ženklo registracijos galiojimo nepratęsimas, yra nuo šalių valios nepriklausanti aplinkybė. Antra, kaip visų pirma matyti iš šio sprendimo 121 punkto, klausimas, ar nagrinėjant protestą svarbu tai, kad ankstesnė teisė nustojo būti saugoma pagal Sąjungos teisę dėl nuo jos turėtojo valios nepriklausančios aplinkybės, nėra lemiamas, nes tokiu atveju prašomo įregistruoti prekių ženklo registracija bet kuriuo atveju nebegali kelti grėsmės šios ankstesnės teisės esminei funkcijai.
Dėl vienintelio pagrindo trečios dalies, grindžiamos ESS 50 straipsnio 3 dalies ir Susitarimo dėl išstojimo 126 ir 127 straipsnių teisinių pasekmių nepaisymu ir Reglamento Nr. 207/2009 1 straipsnio 2 dalyje įtvirtinto teritoriškumo principo pažeidimu
– Šalių argumentai
141
Vienintelio pagrindo trečioje dalyje, kurią reikia nagrinėti antrą, EUIPO visų pirma teigia, kad šio sprendimo 85 punkte nurodytos bendrosios taisyklės taikomos tuo atveju, kai ankstesnis prekių ženklas nebegalioja ir juo nebegalima remtis Sąjungoje dėl Jungtinės Karalystės faktinio išstojimo iš Sąjungos pasibaigus pereinamajam laikotarpiui.
142
Grįsdama šį teiginį ji, pirma, pažymi, kad Susitarime dėl išstojimo nėra aiškios nuostatos, kurioje, nukrypstant nuo šių bendrųjų taisyklių, būtų numatytas kitoks Jungtinėje Karalystėje saugomų teisių ir prekių ženklų poveikio pasibaigimo vertinimas nei tas, kuris taikomas bet kuriai ankstesnei teisei.
143
Vadinasi, skundžiamo sprendimo 25 punkte Bendrasis Teismas veltui pažymėjo, kad Susitarime dėl išstojimo nėra nuostatų, reglamentuojančių protesto, pareikšto remiantis iki Susitarimo dėl išstojimo įsigaliojimo Jungtinėje Karalystėje saugoma ankstesne teise, baigtį, nes ši aplinkybė negali pateisinti to, kad Bendrasis Teismas nukrypo nuo minėtų bendrųjų taisyklių.
144
Be to, tai, kad, kaip Bendrasis Teismas konstatavo skundžiamo sprendimo 26 ir 27 punktuose, ginčijamas sprendimas yra vienintelis reikšmingas elementas, kurio data yra vėlesnė už pereinamojo laikotarpio pabaigą, neturi reikšmės.
145
Antra, EUIPO nuomone, remiantis prašomu įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklu negali būti reikalaujama pagrįsto dydžio kompensacijos pagal Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 3 dalies antrą sakinį už Jungtinėje Karalystėje susiklosčiusias faktines aplinkybes, nes paskelbimo apie šio prekių ženklo registraciją dieną ji nebuvo valstybė narė. Ši aplinkybė taip pat lemia tai, kad pasibaigus pereinamajam laikotarpiui nebuvo galimo nesuderinamumo, ir patvirtina, kad skundžiamo sprendimo 42 punkte šiuo klausimu padaryta teisės klaida.
146
Trečia, EUIPO teigia, kad tuo atveju, jei prašomas įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklas būtų įregistruotas, jis galiotų ir juo būtų galima remtis 27 Sąjungos valstybėse narėse, taikant šio prekių ženklo registracijos paraiškos prioriteto datą. Atsisakymo įregistruoti atveju ir tuo atveju, jei ši paraiška būtų paversta į 27 nacionalinių prekių ženklų paraiškas, pareiškėjas galėtų įgyti nacionalinius prekių ženklus visose šiose valstybėse narėse, visuomet pasinaudojęs šia prioriteto data. Be to, toks pareiškėjas vėliau turėtų galimybę pateikti naują Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką ir, remdamasis Reglamento 2017/1001 139 straipsniu, prašyti pripažinti taip įgytų nacionalinių prekių ženklų pirmenybę, taigi įgyti visoje Sąjungoje vienodą prekių ženklą, panašų į šiuo atveju prašomą įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą. Vadinasi, Nowhere neturi jokio suinteresuotumo, kad būtų atmesta atitinkama Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiška, kai atmetimo atvejį būtų galima „teisėtai apeiti“ pakeičiant pastarąją paraišką, sukeliančią tokias pačias pasekmes.
147
Kiek tai susiję su Jungtinės Karalystės teritorija, Nowhere, remdamasi savo ankstesniais šioje valstybėje neregistruotais prekių ženklais, prireikus visada turėtų galimybę užginčyti bet kokią prekių ženklo registracijos paraišką, kurią atitinkamas pareiškėjas prekių ženklui registruoti Jungtinėje Karalystėje pateiktų per devynis mėnesius nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos, remdamasis Susitarimo dėl išstojimo 59 straipsnio 1 dalimi. Vis dėlto ši galimybė nebūtų susijusi su protesto procedūra EUIPO.
148
Taigi EUIPO tvirtina, kad, priešingai, nei nurodyta skundžiamo sprendimo 45 punkte, argumentai, kuriuos ji pateikė Bendrajame Teisme ir kurie susiję su nagrinėjamos Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos pavertimu nacionalinių prekių ženklų registracijos paraiškomis, netaikomi visoms protesto procedūroms, nes esant „įprastai“ situacijai, kai ankstesnė teisė saugoma pagal Sąjungos valstybės narės teisę, Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką pateikusiam asmeniui vienos paraiškos pavertimo kita atveju nebūtų suteikta apsauga, lygiavertė tai, kuri suteikiama šioje byloje nagrinėjamo prekių ženklo, kurį prašoma įregistruoti, registracijos atveju.
149
Be to, EUIPO tvirtina, kad, priešingai nei Bendrasis Teismas teigia šiuo klausimu, dėl Reglamento 2017/1001 5 konstatuojamojoje dalyje nurodyto intelektinės nuosavybės teisių teritoriškumo principo laikotarpiu iki pereinamojo laikotarpio pabaigos negali kilti jokio nesuderinamumo tarp nacionalinio prekių ženklo, pavertus vieną paraišką kita, ir Jungtinėje Karalystėje neregistruoto ankstesnio prekių ženklo. Galiausiai EUIPO teigia, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į Reglamento Nr. 40/94 1 konstatuojamojoje dalyje nurodytą Sąjungos teisės aktų leidėjo valią sukurti vienodą intelektinės nuosavybės teisę visoje Sąjungoje kaip alternatyvą nacionaliniams prekių ženklams.
150
Nowhere mano, kad EUIPO argumentai nepagrįsti.
151
Pirma, ji teigia, kad nagrinėjant proporcingumo principą pagal Chartijos 17 straipsnio 2 dalį ir 52 straipsnio 1 dalį reikia atsižvelgti į įvykių chronologiją byloje, iškeltoje prieš Jungtinės Karalystės išstojimą iš Sąjungos arba net prieš referendumą dėl šio išstojimo, t. y. tuo momentu, kai niekas negalėjo numatyti minėto išstojimo.
152
Antra, pažymėdama, kad Susitarime dėl išstojimo nėra jokios aiškios nuostatos, susijusios su Jungtinėje Karalystėje saugomų teisių poveikio Sąjungoje pasibaigimu, Nowhere remiasi European Union (Withdrawal) Act 2018 (2018 m. (išstojimo) iš Europos Sąjungos įstatymas) 6 straipsnio 3 dalies a punktu, pagal kurį Jungtinėje Karalystėje esantys prekių ženklų teismai privalo taikyti iš Sąjungos teisės kilusią antrinę nacionalinę teisę, laikydamiesi Sąjungos teisės, galiojusios pereinamojo laikotarpio pabaigoje.
153
Be to, pagal Trade Marks (Amendment ir kt.) (ES Exit) Regulations 2019 (2019 m. (išstojimo iš Europos Sąjungos) Prekių ženklų reglamentas (pakeitimai ir kt.)) pereinamojo laikotarpio nuostatas pripažinta, kad Europos Sąjungos prekių ženklo registracija, kuri yra formalus pagrindas protesto procedūrai, išlieka svarbi teisė vykstant tokiai procedūrai. Taigi Jungtinės Karalystės intelektinės nuosavybės tarnyba turi priimti sprendimą dėl atitinkamo protesto, remdamasi paraiškos pateikimo dieną galiojusia teise. Nowhere daro išvadą, kad, siekiant taikyti proporcingumo principą ir užtikrinti įstatymo abipusiškumą, reikėjo atsižvelgti į šias nuostatas, kurios būtų leidusios sušvelninti Jungtinėje Karalystėje saugomų teisių poveikio Sąjungoje pasibaigimo pasekmes.
– Teisingumo Teismo vertinimas
154
Pirma, reikia priminti, kad pagal ESS 50 straipsnio 3 dalį Sutartys nustojo būti taikomos Jungtinei Karalystei nuo Susitarimo dėl išstojimo įsigaliojimo dienos, t. y. nuo 2020 m. vasario 1 d., todėl nuo šios dienos ši valstybė nebėra valstybė narė (2022 m. birželio 9 d. Sprendimo Préfet du Gers ir Institut national de la statistique et des études économiques, C‑673/20, EU:C:2022:449, 55 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Vis dėlto šio susitarimo preambulės 4 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad visa Sąjungos teisė šiai valstybei nebetaikoma nuo šio susitarimo įsigaliojimo dienos, „laikantis šiame Susitarime nustatytos tvarkos“.
155
Minėto susitarimo 126 ir 127 straipsniuose yra numatytas pereinamasis laikotarpis, prasidedantis susitarimo įsigaliojimo dieną ir pasibaigiantis 2020 m. gruodžio 31 d., per kurį, jeigu tame pačiame susitarime nenumatyta kitaip, Jungtinei Karalystei ir jos teritorijoje taikoma Sąjungos teisė, o bet kokia nuoroda į valstybes nares šioje teisėje laikoma apimančia ir šią valstybę.
156
Vis dėlto, kaip skundžiamo sprendimo 25 punkte iš esmės konstatavo Bendrasis Teismas, Susitarimo dėl išstojimo trečios dalies IV antraštinėje dalyje „Intelektinė nuosavybė“ įtvirtintuose 54–61 straipsniuose, kurie pagal šio susitarimo 185 straipsnio ketvirtą pastraipą taikomi nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos, nenurodyta, kas turi būti nuspręsta dėl protesto, kuris pateiktas iki šio susitarimo įsigaliojimo dienos, grindžiant jį Jungtinėje Karalystėje saugoma ankstesne teise, ir kuris yra nagrinėjamas pasibaigus šiam laikotarpiui.
157
Vis dėlto konstatuodamas, jog apie tai nieko nenurodyta, Bendrasis Teismas nusprendė, kad šis teiginys patvirtina galimybę net ir pasibaigus pereinamajam laikotarpiui remtis Jungtinėje Karalystėje saugomais prekių ženklais, kurių pagrindu protestas buvo pateiktas prieš įsigaliojant Susitarimui dėl išstojimo, kaip matyti iš minėto teiginio įtraukimo į skundžiamo sprendimo 24–31 punktuose išdėstytus motyvus. Tai darydamas Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.
158
Viena vertus, kaip nurodyta šio sprendimo 154 punkte, iš Susitarimo dėl išstojimo preambulės 4 konstatuojamosios dalies matyti, kad, laikantis šiame susitarime nustatytos tvarkos, Sąjungos teisė Jungtinei Karalystei nustoja galioti nuo šio susitarimo įsigaliojimo dienos. Kita vertus, remiantis Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalimi pažymėtina, kad prekių ženklas arba šioje nuostatoje nurodyta ankstesnė teisė visų pirma „pagal [tokiam prekių ženklui arba tokioms teisėms taikytinus] valstybės narės teisės aktus“ turi suteikti jo savininkui „teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą“. Vis dėlto, nesant Susitarime dėl išstojimo jokios priešingos nuostatos, nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos Jungtinės Karalystės teisės aktai, kuriais Nowhere rėmėsi grįsdama savo protestą, nebebuvo „valstybės narės teisės aktai“.
159
Taigi skundžiamo sprendimo 25 punkte Bendrasis Teismas klaidingai konstatavo, kad Susitarime dėl išstojimo nėra aiškių nuostatų, susijusių su protesto, pareikšto iki šio susitarimo įsigaliojimo dienos, baigtimi, tačiau iš to nepadarė tinkamų teisinių išvadų, kiek tai susiję su galimybe pasibaigus pereinamajam laikotarpiui remtis Jungtinėje Karalystėje saugomais ankstesniais prekių ženklais, kuriais grindžiamas tas protestas.
160
Antra, pagal teritoriškumo principą, primintą Reglamento Nr. 207/2009 2–4 konstatuojamosiose dalyse ir taikomą Europos Sąjungos prekių ženklui, šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies antrajame sakinyje, prekių ženklas sukelia teisines pasekmes tik toje teritorijoje, kurioje jis saugomas (šiuo klausimu žr. 1994 m. birželio 22 d. Sprendimo IHT Internationale Heiztechnik ir Danzinger, C‑9/93, EU:C:1994:261, 22 punktą ir 2012 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Leno Merken, C‑149/11, EU:C:2012:816, 38, 40 ir 41 punktus). Taigi vadovaujantis šiuo principu ir taikant minėto reglamento 8 straipsnio 4 dalį pagal taikytiną teisę tik atitinkamo žymens apsaugos teritorijoje žymeniui yra suteikiamos išimtinės teisės, kurios gali būti nesuderinamos su Europos Sąjungos prekių ženklu (šiuo klausimu žr. 2011 m. kovo 29 d. Sprendimo Anheuser-Busch / Budějovický Budvar, C‑96/09 P, EU:C:2011:189, 162 punktą).
161
Vis dėlto iš Susitarimo dėl išstojimo 54–61 straipsnių nematyti, jog šio susitarimo šalys, nukrypdamos nuo minėto teritoriškumo principo, būtų numačiusios, kad Europos Sąjungos prekių ženklas, įregistruotas pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, turės poveikį Jungtinės Karalystės teritorijoje, įskaitant šio ankstesnio prekių ženklo galiojimo laikotarpį. Konkrečiai kalbant, šiuose straipsniuose nenustatyta jokios sąsajos tarp tuo momentu dar nagrinėjamos Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiškos baigties ir analogiškos paraiškos, pateiktos Jungtinės Karalystės institucijoms pagal šio susitarimo 59 straipsnio 1 dalį, baigties.
162
Iš to matyti, kad, kaip EUIPO iš esmės nurodė savo vienintelio pagrindo trečioje dalyje, negali kilti nesuderinamumo tarp Jungtinėje Karalystėje saugomų ankstesnių prekių ženklų ir Europos Sąjungos prekių ženklo, jeigu pastarasis prekių ženklas įregistruojamas pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, nes tokiu atveju tas prekių ženklas turės poveikį kitoje teritorijoje nei ta, kurioje saugomi minėti ankstesni prekių ženklai.
163
Vis dėlto skundžiamo sprendimo 42 ir 45 punktuose remdamasis galimu nesuderinamumu tarp, pirma, Jungtinėje Karalystėje saugomų ankstesnių prekių ženklų ir, antra, prašomo įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklo arba – prireikus tuo atveju, kai atsisakoma registruoti pastarąjį ženklą – nacionalinio prekių ženklo, gauto Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką pavertus nacionalinio prekių ženklo registracijos paraiška, Bendrasis Teismas netiesiogiai, bet neišvengiamai, pasirėmė prielaida, kad, jeigu Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraiška buvo pateikta prieš pasibaigiant pereinamajam laikotarpiui, šis prekių ženklas, įregistruotas po šios dienos, arba bent jau nacionalinis prekių ženklas, gautas Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką pavertus nacionalinio prekių ženklo registracijos paraiška, gali turėti poveikį Jungtinės Karalystės teritorijoje. Tokia prielaida vis dėlto reikštų, kad Susitarime dėl išstojimo yra aiškių nuostatų, leidžiančių, nukrypstant nuo prekių ženklų teritoriškumo principo, pratęsti tokį poveikį po minėtos dienos, o taip nėra šiuo atveju.
164
Iš to matyti, kad skundžiamo sprendimo 42 ir 45 punktuose remdamasis tokio galimo nesuderinamumo buvimu Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes tinkamai neatsižvelgė į pereinamojo laikotarpio pabaigos teisines pasekmes ir prekių ženklų teritoriškumo principą, kalbant apie šioje byloje nagrinėjamą protestą.
165
Taigi vienintelio pagrindo trečiai daliai reikia pritarti, nesant reikalo nagrinėti kitų jai pagrįsti pateiktų EUIPO argumentų.
166
Šios išvados nepaneigia Nowhere argumentai, susiję su proporcingumo ir abipusiškumo principais. Iš tiesų, kadangi skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas nesirėmė šiais principais, jais negalima pagrįsti argumentų, kuriais grindžiamas tas sprendimas.
167
Darant prielaidą, kad šiais argumentais Nowhere siekia prašyti Teisingumo Teismo pakeisti motyvus, kuriais grindžiamas šis sprendimas, kitais motyvais, pakanka, viena vertus, pažymėti, kad aplinkybė, jog protestas buvo pateiktas tą dieną, kai nebuvo galima numatyti Jungtinės Karalystės išstojimo, neturi reikšmės, nes bet kuriuo atveju, kaip matyti iš šio sprendimo 102–122 punktų, tam, kad protestas būtų patenkintas, ankstesnis prekių ženklas, saugomas pagal Sąjungos teisę, turi išlikti iki galutinio sprendimo dėl šio protesto paskelbimo dienos.
168
Kita vertus, kalbant apie Nowhere rėmimąsi Jungtinės Karalystės teisės nuostatomis dėl Europos Sąjungos prekių ženklais grindžiamų protestų, priimtomis atsižvelgiant į šios valstybės išstojimą iš Sąjungos, pirmiausia reikia priminti, kad Europos Sąjungos prekių ženklų sistema yra savarankiška sistema, kurią sudaro taisyklių rinkinys ir kuria siekiama konkrečių tikslų, o jos taikymas nepriklauso nuo jokios nacionalinės sistemos (2018 m. birželio 6 d. Sprendimo Apcoa Parking Holdings / EUIPO, C‑32/17 P, EU:C:2018:396, 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Antra, kaip konstatuota šio sprendimo 161 punkte, iš Susitarimo dėl išstojimo 54–61 straipsnių nematyti, kad šio susitarimo šalys, nukrypdamos nuo teritoriškumo principo, būtų numačiusios, kad Europos Sąjungos prekių ženklas, įregistruotas pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, turės poveikį Jungtinės Karalystės teritorijoje. Šiomis aplinkybėmis, net darant prielaidą, kad šiuo atveju abipusiškumo principas yra svarbus, bet kuriuo atveju jis negali lemti, kad EUIPO pripažintų, kad Jungtinėje Karalystėje saugoma ankstesne teise galima remtis nagrinėjant protestą dėl tokio prekių ženklo įregistravimo pasibaigus pereinamajam laikotarpiui.
169
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ir, nesant reikalo nagrinėti vienintelio pagrindo pirmos dalies, apeliacinį skundą reikia patenkinti, o skundžiamą sprendimą panaikinti.
Dėl ieškinio Pirmosios instancijos teisme
170
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą tuo atveju, jei Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, jis gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui.
171
Nagrinėjamu atveju šioje bylos stadijoje galima priimti sprendimą.
172
Šiuo klausimu, kaip nurodyta šio sprendimo 45 punkte, grįsdama savo ieškinį Nowhere rėmėsi vieninteliu pagrindu, susijusiu su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies pažeidimu, kuriame iš esmės teigė, kad vienintelė diena, svarbi nustatant, ar egzistuoja ankstesnė teisė, kuria grindžiamas protestas dėl Europos Sąjungos prekių ženklo įregistravimo, yra šio prekių ženklo registracijos paraiškos pateikimo diena.
173
Dėl šio sprendimo 102–137 punktuose nurodytų priežasčių šis pagrindas turi būti atmestas, nes ši ankstesnė teisė turi išlikti iki tos dienos, kai EUIPO priima sprendimą dėl minėta teise grindžiamo protesto, įskaitant apeliacijos nagrinėjimo Apeliacinėje taryboje stadiją, o taip nebuvo prekių ženklo, kuriuo Nowhere grindė savo protestą, atveju.
174
Nagrinėjant šį apeliacinį skundą Nowhere teigė, kad taip pat nurodė pagrindą, grindžiamą Chartijos 41 straipsnyje įtvirtinto gero administravimo principo pažeidimu.
175
Vis dėlto, kaip matyti iš jos ieškinio turinio, net jei Nowhere teigė, jog dėl to, kad ginčijamame sprendime nebuvo atsižvelgta į jos ankstesnes Jungtinėje Karalystėje saugomas teises, ji patyrė žalą, už kurią atsakinga tik EUIPO, atsižvelgiant, be kita ko, į 2018 m. spalio 8 d. EUIPO antrosios apeliacinės tarybos pirmojo sprendimo, minėto šio sprendimo 39 punkte, panaikinimą, šie argumentai pateikti grindžiant vienintelį jos pagrindą, susijusį su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 dalies pažeidimu, o ne atskirą ir savarankišką pagrindą, susijusį su gero administravimo principo pažeidimu.
176
Vadinasi, Nowhere apeliacinis skundas turi būti atmestas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
177
Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
178
Pagal to paties reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
179
Kadangi nagrinėjamu atveju EUIPO reikalavo priteisti iš Nowhere bylinėjimosi išlaidas ir ši pralaimėjo bylą, ji turi padengti ne tik savo, bet ir EUIPO bylinėjimosi išlaidas, patirtas nagrinėjant šį apeliacinį skundą ir per procesą pirmojoje instancijoje.
180
Pagal Procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, įstojusi į bylą Vokietijos Federacinė Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
181
Šio reglamento 140 straipsnio 3 dalyje, taip pat taikomoje apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, nustatyta, kad Teisingumo Teismas gali nuspręsti, jog į bylą įstojusi šalis, kuri nėra valstybė narė ar institucija, padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
182
Nagrinėjamu atveju reikia nuspręsti, kad INTA padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2022 m. kovo 16 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Nowhere / EUIPO – Ye (APE TEES) (T‑281/21, EU:T:2022:139).
2.
Atmesti Nowhere Co. Ltd apeliacinį skundą.
3.
Nowhere Co. Ltd padengia savo ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) bylinėjimosi išlaidas, patirtas nagrinėjant šį apeliacinį skundą ir per procesą pirmojoje instancijoje.
4.
Vokietijos Federacinė Respublika ir Tarptautinė prekių ženklų asociacija (INTA) padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.