62007CO0242
TEISINGUMO TEISMO (šeštoji kolegija) NUTARTIS
2007 m. lapkričio 8 d. (
*1
)
Byloje C-242/07 P
dėl 2007 m. gegužės 16 d. pagal Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Belgijos Karalystė, atstovaujama L. Van den Broeck, padedama advokatų J.-P. Buyle ir C. Steyaert,
apeliantė,
dalyvaujant kitai proceso šaliai:
Europos Bendrijų Komisijai, atstovaujamai L. Flynn ir A. Steiblytei, nurodžiusiai adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį sudaro šeštosios kolegijos pirmininkas K. Schiemann, teisėjai P. Kūris ir C. Toader (pranešėjas),
generalinė advokatė J. Kokott,
kancleris R. Grass,
išklausęs generalinę advokatę,
priima šią
Nutartį
1
Savo apeliaciniu skundu Belgijos Karalystė prašo panaikinti 2007 m. kovo 15 d. Europos Bendrijų pirmosios instancijos teismo nutartį Belgija prieš Komisiją (T-5/07, nepaskelbta Rinkinyje, toliau – skundžiama nutartis), kuria šis teismas atmetė kaip akivaizdžiai nepriimtiną jos ieškinį dėl 2006 m. spalio 28 d. laišku pateikto Komisijos sprendimo atsisakyti atlyginti už įsiskolinimus Europos socialiniam fondui pervestą sumą su palūkanomis (toliau – ginčijamas sprendimas) panaikinimo dėl to, kad šis ieškinys buvo pateiktas praleidus terminą ir kad nurodytos aplinkybės nebuvo aplinkybės, kurių nebuvo galima numatyti, Teisingumo Teismo statuto 45 straipsnio antrosios pastraipos, taikomos procesui Pirmosios instancijos teisme pagal minėto statuto 53 straipsnį, prasme.
Ginčo aplinkybės ir skundžiama nutartis
2
Iš skundžiamos nutarties matyti, kad pranešimą apie ginčijamą sprendimą Belgijos Karalystė gavo 2006 m. spalio 19 d. ir kad ieškinį dėl šio sprendimo panaikinimo pagal EB 230 straipsnį ji turėjo pateikti iki 2007 m. sausio 2 dienos.
3
2006 m. gruodžio 21 d. Belgijos Karalystė Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai telefaksu pateikė pasirašyto ieškinio kopiją kartu su priedais. Pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 43 straipsnio 6 dalį nustatytų procesinių terminų laikymosi tikslais šia data galima remtis su sąlyga, jeigu ne vėliau kaip per dešimt paskesnių dienų po to Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateikiamas pasirašytas ieškinio originalas.
4
Taigi iš skundžiamos nutarties matyti, kad 2006 m. gruodžio 27 d. Pirmosios instancijos teismas gavo tik priedų originalus, o pasirašytas ieškinio originalas, per klaidą diplomatiniu paštu išsiųstas Belgijos ambasadai Liuksemburge, Pirmosios instancijos teismo kanceliariją galiausiai pasiekė tik 2007 m. sausio 5 dieną.
5
Skundžiamoje nutartyje Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad Belgijos Karalystei nepateikus pasirašyto ieškinio originalo per dešimt dienų po jo kopijos išsiuntimo telefaksu termino ieškiniui pareikšti laikymosi atžvilgiu galima remtis tik pasirašyto ieškinio originalo pateikimo data, t. y. 2007 m. sausio 5 diena. Todėl Pirmosios instancijos teismas pripažino, kad ieškinys buvo pateiktas praleidus terminą.
6
Tačiau 2007 m. vasario 2 d. laiške Belgijos Karalystė rėmėsi atleistina klaida, dėl kurios ji praleido aptariamą terminą, ir nurodė aplinkybes, kurių nebuvo galima numatyti, Teisingumo Teismo statuto 45 straipsnio antrosios pastraipos prasme.
7
Minėtame laiške ši valstybė narė tvirtino, kad jos tarnybos įrodė reikalaujamą rūpestingumą išsiųsdamos telefaksu pasirašyto ieškinio kopiją dar gerokai prieš pasibaigiant terminui ieškiniui pareikšti ir kad tai, jog ieškinio originalas nebuvo pristatytas, jos galėjo pastebėti tik tada, kai 2007 m. sausio 5 d. apie tai joms pranešė Pirmosios instancijos teismo kanceliarija. Be to, minėta valstybė pažymėjo, kad telefaksu atsiųstas pasirašytas ieškinys neturi būti laikomas negaliojančiu dėl to, jog originalas nebuvo pristatytas per dešimties dienų terminą.
8
Skundžiamoje nutartyje Pirmosios instancijos teismas, priminęs Bendrijos teismų praktiką, susijusią su aplinkybių, kurių nebuvo galima numatyti, sąvoka, pripažino, jog ieškinio originalo pavėluotą pateikimą lėmė tai, kad atitinkama ministerija šį originalą perdavė Belgijos ambasadai Liuksemburge, kuri jį galiausiai pateikė Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai tik 2007 m. sausio 5 dieną. Be to, Pirmosios instancijos teismas tvirtino, kad nebuvo pateiktas joks kitas įrodymas, jog egzistavo su Belgijos Karalystės institucijomis nesusijusios išskirtinės aplinkybės ar neįprasti įvykiai, lėmę tariamas nenumatytas aplinkybes. Pagaliau dėl atleistinos klaidos, kuria rėmėsi ši valstybė narė, jis nusprendė, kad vien dėl su apeliantės tarnybų funkcionavimu susijusių problemų tokia klaida negali būti pateisinama.
Dėl apeliacinio skundo
9
Apeliaciniame skunde, kurį pagrįsti nurodomi keturi pagrindai, Belgijos Karalystė Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamą nutartį,
—
pripažinti priimtinu jos ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo ir patenkinti jos reikalavimus, pateiktus Pirmosios instancijos teisme,
—
prireikus grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui išnagrinėti iš esmės,
—
priteisti iš Komisijos per apeliacinį procesą ir per procesą pirmojoje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.
10
Europos Bendrijų Komisija prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
11
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 119 straipsnį, jeigu apeliacinis skundas arba jo dalis yra akivaizdžiai nepriimtinas arba akivaizdžiai nepagrįstas, Teismas gali bet kuriuo metu, remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu ir išklausęs generalinį advokatą, motyvuota nutartimi atmesti apeliacinį skundą.
Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su skundžiamos nutarties motyvavimo stoka
Šalių argumentai
12
Belgijos Karalystė kaltina Pirmosios instancijos teismą pakartojus Bendrijos teismų praktiką ir skundžiamos nutarties motyvuose nenurodžius, kodėl remiantis šios bylos aplinkybėmis nebuvo galima padaryti išvados, jog egzistuoja aplinkybės, kurių nebuvo galima numatyti, arba atleistina klaida.
13
Konkrečiai ji nurodo, kad Pirmosios instancijos teismas atsisakė pripažinti aplinkybių, kurių nebuvo galima numatyti, egzistavimą tik konstatuodamas jos tarnybų padarytą klaidą ir neteisingai tvirtindamas, jog Belgijos Karalystė nepateikė jokio kito įrodymo. Taigi Pirmosios instancijos teismas nenurodė motyvų, kodėl nebuvo galima padaryti išvados, jog egzistuoja aplinkybės, kurių nebuvo galima numatyti, remiantis tokiais pateiktais įrodymais, kaip antai faktas, kad vienas iš jos ministerijos tarnautojų, atsakingas už Teisingumo Teisme nagrinėjamą bylą C-227/06, apie 2006 m. gruodžio 27 d. telefonu susisiekė su Teisingumo Teismo kanceliarija, kuri jam patvirtino gavusi du vokus ir užtikrino, jog viskas gerai, bei aplinkybė, kad tik 2007 m. sausio 5 d. Pirmosios instancijos teismas jai pranešė, jog negavo ieškinio originalo kartu su priedais, atitinkamai gautais 2006 m. gruodžio 27 dieną.
14
Dėl atleistinos klaidos Belgijos Karalystė mano, kad Pirmosios instancijos teismas nepaaiškino, kodėl išimtinė ir nauja aplinkybė, jog ieškinio originalas, priešingai nei priedai, nepasiekė kanceliarijos per nustatytą terminą, neleidžia šiuo atveju konstatuoti atleistinos klaidos egzistavimo. Vadinasi, Pirmosios instancijos teismas neįvykdė ir pareigos pateikti motyvų šiuo klausimu.
15
Komisija savo ruožtu tvirtina, kad nutartis buvo pakankamai teisiškai motyvuota ir kad ji leidžia Belgijos Karalystei sužinoti priežastis, dėl kurių ieškinys atmestas kaip nepriimtinas.
Teisingumo Teismo vertinimas
16
Reikia priminti, kad Teisingumo Teismas ne kartą nusprendė, jog nuo Bendrijos teisės aktų, susijusių su procesiniais terminais, galima nukrypti tik išimtinėmis aplinkybėmis, t. y. aplinkybėmis, kurių nebuvo galima numatyti, arba force majeure atveju, kaip nurodyta Teisingumo Teismo statuto 45 straipsnio antrojoje pastraipoje, arba atleistinos klaidos atveju, nes griežtas šių taisyklių taikymas atitinka teisinio saugumo reikalavimą ir būtinybę vengti bet kokios diskriminacijos ar savivalės vykdant teisingumą (šiuo klausimu, be kita ko, žr. 1985 m. lapkričio 26 d. Sprendimo Cockerill-Sambre prieš Komisiją, 42/85, Rink. p. 3749, 10 punktą, taip pat 1992 m. vasario 5 d. Nutarties Prancūzija prieš Komisiją, C-59/91, Rink. p. I-525, 8 punktą ir 1998 m. gegužės 7 d. Nutarties Airija prieš Komisiją, C-239/97, Rink. p. I-2655, 7 punktą).
17
Be to, Teisingumo Teismas turėjo galimybę paaiškinti, jog force majeure ir aplinkybių, kurių nebuvo galima numatyti, sąvokos, be objektyvaus elemento, susijusio su neįprastomis aplinkybėmis, nepriklausančiomis nuo teisės subjekto, apima subjektyvų elementą, susijusį su teisės subjekto pareiga apsisaugoti nuo neįprasto įvykio padarinių imantis tinkamų priemonių, nesukeliančių jam pernelyg didelių nuostolių. Konkrečiai tariant, suinteresuotasis asmuo turi rūpestingai stebėti pradėto proceso eigą ir elgtis ypač rūpestingai, kad būtų laikomasi nustatytų terminų (1994 m. gruodžio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Bayer prieš Komisiją, C-195/91 P, Rink. p. I-5619, 32 punktas).
18
Šioje byloje priminęs nurodytą teismų praktiką Pirmosios instancijos teismas skundžiamos nutarties 16 punkte teigė, jog pavėluotą ieškinio originalo pateikimą lėmė tai, kad Belgijos Karalystė šį originalą siuntė diplomatiniu paštu.
19
Dėl kitų Belgijos Karalystės nurodytų aplinkybių pirmiausia reikia konstatuoti, jog tariamu telefoniniu pokalbiu su Teisingumo Teismo kanceliarija, kuri jai patvirtino, jog viskas gerai, apeliaciniame procese ji remiasi pirmą kartą. Šiuo atžvilgiu pakanka konstatuoti, jog tokios aplinkybės nenurodžius Pirmosios instancijos teisme, šiam teismui neturėtų būti priekaištaujama dėl to, kad apie tą aplinkybę neužsimenama skundžiamos nutarties motyvuose.
20
Dėl aplinkybės, kad apie tai, jog nebuvo gautas ieškinio originalas, kanceliarija pranešė tik 2007 m. sausio 5 d., reikia priminti, jog Pirmosios instancijos teismo pareiga motyvuoti savo sprendimus neturėtų būti aiškinama taip, jog pastarasis privalo detaliai atsakyti į kiekvieną ieškovės nurodytą argumentą, ypač jei argumentas nėra pakankamai aiškus bei tikslus ir nepagrįstas detaliais įrodymais (šiuo klausimu žr. 2007 m. sausio 11 d. Sprendimo Technische Glaswerke Ilmenau prieš Komisiją, C-404/04 P, nepaskelbta Rinkinyje, 90 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
21
Taigi šiuo atveju reikia konstatuoti, kad nors minėtame 2007 m. vasario 2 d. laiške aiškiai nurodoma, jog faktas, kad kanceliarija nedelsdama nepatvirtino Belgijos Karalystės siuntinio gavimo, yra susijęs su nuo jos nepriklausančiomis aplinkybėmis, bet kuriuo atveju ši valstybė narė šio tvirtinimo nesuformulavo taip, kad jis taptų pakankami aiškiu ir tiksliu bei tinkamu vertinant tariamų nenumatytų aplinkybių egzistavimą.
22
Tokiomis aplinkybėmis reikia pripažinti, jog nepažeisdamas pareigos pateikti motyvų Pirmosios instancijos teismas galėjo skundžiamos nutarties 16 punkte nuspręsti, jog nebuvo nurodyta jokia kita aplinkybė, įrodanti išimtinių aplinkybių arba nuo Belgijos Karalystės institucijų nepriklausančių neįprastų įvykių, lėmusių aplinkybes, kurių nebuvo galima numatyti, egzistavimą.
23
Bet kuriuo atveju Belgijos Karalystė neturėtų tvirtinti, jog Pirmosios instancijos teismo kanceliarija ją pavėluotai informavo apie tai, kad ieškinio originalas nebuvo pristatytas, nes tik ieškovė turi rūpestingai stebėti proceso eigą ir būti ypač rūpestinga, jog būtų laikomasi nustatytų terminų (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Bayer prieš Komisiją 32 punktą), ir kad todėl Pirmosios instancijos teismui nepriklauso šalinti ieškovės rūpestingumo stokos.
24
Pagaliau dėl aplinkybės, jog ieškinio originalas laiku nepasiekė Pirmosios instancijos teismo kanceliarijos, nors priedai savo ruožtu buvo pateikti nepasibaigus terminui ieškiniui pareikšti, reikia konstatuoti, jog minėtame 2007 m. vasario 2 d. laiške Belgijos Karalystė nepaaiškino, kuo ši aplinkybė yra išimtinė, kad galėtų lemti atleistiną klaidą.
25
Be kita ko, reikia pridurti, jog tokia aplinkybė nėra išimtinė teismo procesų kontekste ir nagrinėjamu atveju priklauso nuo Belgijos Karalystės institucijų.
26
Taigi atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti pirmąjį pagrindą kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo, susijusio su teisės klaida taikant atleistinos klaidos sąvoką
Šalių argumentai
27
Belgijos Karalystės nuomone, Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą, skundžiamos nutarties 18 punkte nuspręsdamas, jog vien dėl jos tarnybų funkcionavimo problemų padaryta klaida negali tapti atleistina.
28
Komisija tvirtina, jog Pirmosios instancijos teismas tiksliai rėmėsi Bendrijos teismų praktika ir minėtame 18 punkte teisingai nusprendė, kad atitinkama valstybė narė neturėtų remtis netobulu savo vidinės struktūros funkcionavimu, kad pateisintų klaidą, kuri galėjo būti padaryta šioje byloje.
Teisingumo Teismo vertinimas
29
Primintina, jog visiškas žinojimas apie galutinį sprendimo pobūdį ir apie pagal EB 230 straipsnį taikomą terminą ieškiniui pareikšti pats savaime nepašalina galimybės, jog teisės subjektas gali remtis klaida, pateisinančia pavėluotą jo ieškinio pateikimą, nes pagal nusistovėjusią teismo praktiką (be kita ko, žr. minėto sprendimo Bayer prieš Komisiją 26 punktą) tokia klaida gali atsirasti tada, kai atitinkama institucija elgiasi taip, kad jos veiksmai sukelia arba duagiausia lemia tai, kad teisės subjektas, kuris elgėsi sąžiningai ir parodė tokį rūpestingumą, kokio reikalaujama iš įprastai informuoto subjekto, pagrįstai susipainioja (2003 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Pitsiorlas prieš Tarybą ir ECB, C-193/01 P, Rink. p. I-4837, 24 punktas).
30
Skundžiamoje nutartyje Pirmosios instancijos teismas teisingai taikė minėtą teismų praktiką. Iš tikrųjų šios nutarties 16 punkte konstatavęs, kad pavėluotą ieškinio pateikimą lėmė netobulas atitinkamos ministerijos tarnybų funkcionavimas, Pirmosios instancijos teismas galėjo teisingai nuspręsti, kad šiuo atveju ir nesant kitų aplinkybių vien dėl Belgijos Karalystės tarnybų funkcionavimo problemų taip padaryta klaida negali tapti atleistina, nes šioje byloje ji kaip tik reiškia šių tarnybų rūpestingumo stoką.
31
Todėl reikia atmesti antrąjį pagrindą kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
Dėl trečiojo pagrindo, susijusio teisės klaida arba motyvavimo stoka dėl to, kad Pirmosios instancijos teismas neišnagrinėjo vieno argumento
Šalių argumentai
32
Belgijos Karalystė tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas neišnagrinėjo jos 2007 m. vasario 2 d. laiške pateikto argumento, jog ieškinio pripažinimas negaliojančiu dėl to, kad nebuvo laikytasi dešimties dienų termino, nustatyto pasirašyto ieškinio originalui Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateikti, reikštų pernelyg didelį procesinį griežtumą, kuris būtų nesuderinamas su dabartiniu ryšio priemonių išsivystymu, atsispindinčiu teisės aktuose, susijusiuose su Bendrijos sistema elektroninių parašų atžvilgiu.
Teisingumo Teismo vertinimas
33
Kadangi šiuo atveju procesinių taisyklių laikymosi atžvilgiu negalima remtis faksimilinės kopijos gavimo data, pagrįstai galima atsižvelgti tik į ieškinio originalo pateikimo kanceliarijai datą. Kadangi ši data nepatenka į Belgijos Karalystei nustatytą terminą ieškiniui pareikšti, Pirmosios instancijos teismas galėjo tik padaryti išvadą ne dėl ieškinio negaliojimo, kaip nurodo ši valstybė narė, bet dėl minėto ieškinio nepriimtinumo dėl to, kad jis pateiktas per vėlai.
34
Iš tikrųjų skaitant 2007 m. vasario 2 d. laišką šis tariamas apeliantės argumentas labiau primena bendrą Procedūros reglamente įtvirtintų taisyklių, kurias Pirmosios instancijos teismas bet kuriuo atveju turi griežtai taikyti, kaip tai buvo priminta šios nutarties 16 punkte, kritiką. Taigi Pirmosios instancijos teismo pareiga motyvuoti savo sprendimus neturėtų būti aiškinama taip, jog pastarasis privalo detaliai atsakyti į kiekvieną ieškovės nurodytą argumentą, ypač jei argumentas nėra pakankamai aiškus bei tikslus ir nepagrįstas detaliais įrodymais (žr. 2001 m. kovo 6 d. Sprendimo Connolly prieš Komisiją, C-274/99 P, Rink. p. I-1611, 121 punktą ir 2003 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Belgija prieš Komisiją, C-197/99 P, Rink. p. I-8461, 81 punktą).
35
Todėl reikia atmesti trečiąjį pagrindą kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
Dėl ketvirtojo pagrindo, susijusio su proporcingumo principo pažeidimu
Šalių argumentai
36
Belgijos Karalystė tvirtina, kad nurodant, jog ieškinys yra nepriimtinas, nes jo originalas Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai nebuvo pateiktas per dešimt dienų po to, kai telefaksu išsiųsta jo kopija gauta per EB 230 straipsnyje nustatytą terminą, pažeidžiamas proporcingumo principas. Nesant su teisiniu saugumu susijusių reikalavimų, minėto principo laikymasis įpareigotų nepripažinti nepriimtinu ieškinio, gauto telefaksu per EB sutartyje nustatytą terminą ieškiniui pareikšti, jeigu šis būtų pateiktas per dešimt dienų po to, kai baigiasi ieškiniui pareikšti telefaksu nustatytas terminas. Be to, ieškinio originalas galėjo būti laikomas iš dalies pateiktu Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai laiku, nes priedų originalai jam realiai pateikti 2006 m. gruodžio 27 dieną.
37
Komisija mano, kad šis pagrindas nepriimtinas dėl to, kad iš tikrųjų juo siekiama užginčyti Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 43 straipsnio 6 dalies teisėtumą. Taigi, Komisijos nuomone, Belgijos Karalystė neturėtų pagrįstai ginčyti Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento nuostatos, dėl kurios jis galėjo pagrįstai pateikti ieškinį per EB 230 straipsnyje nustatytą dviejų mėnesių terminą, teisėtumo. Be to, ji tvirtina, kad šis pagrindas yra nepagrįstas dėl to, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas neketino leisti Pirmosios instancijos teismui ar jį įpareigoti kiekvienu konkrečiu atveju patikrinti nepriimtinumo, nurodomo tokiomis aplinkybėmis kaip šioje byloje, proporcingumą.
Teisingumo Teismo vertinimas
38
Net Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 43 straipsnio 6 dalies formuluotė nepalieka Pirmosios instancijos teismui diskrecijos, kai pastarasis taiko šią nuostatą. Ieškovo galimybė procesinių taisyklių laikymosi tikslais remtis data, kurią Pirmosios instancijos teismo kanceliarija gavo faksimilinę kopiją, įmanoma su sąlyga, jeigu ne vėliau kaip per dešimt paskesnių dienų minėtai kanceliarijai pateikiamas taip išsiųsto pasirašyto dokumento originalas.
39
Be to, jei faksimilinė kopija, kaip yra šiuo atveju, gauta likus daugiau kaip dešimčiai dienų iki pasibaigiant nustatytam terminui ieškiniui Pirmosios instancijos teisme pareikšti, pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 43 straipsnio 6 dalies nuostatas šis terminas nepailgėja (2005 m. sausio 18 d. Teisingumo Teismo nutarties Zuazaga Meabe prieš VRDT, C-325/03 P, Rink. p. I-403, 18 punktas).
40
Tokiomis aplinkybėmis Belgijos Karalystė neturėtų remtis proporcingumo principo pažeidimu, nes, kaip skundžiamoje nutartyje konstatavo Pirmosios instancijos teismas, ieškinio nepriimtinumą lemia šios valstybės narės rūpestingumo stoka per terminą ieškiniui pareikšti pateikti Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pasirašyto ieškinio originalą, o ne tai, kaip Pirmosios instancijos teismas taikė savo procedūros reglamento 43 straipsnio 6 dalį, t. y. nuostatą, kuria, remiantis Pirmosios instancijos teismo padarytais pakeitimais, kuriems pritarė Teisingumo Teismas ir vieningai patvirtino Taryba savo 2000 m. gruodžio 6 d. Sprendime (OL L 322, p. 4), į minėtą reglamentą įtraukiamos modernios techninės ryšio priemonės ir kurios viena iš taikymo sąlygų šiuo atveju nebuvo įvykdyta.
41
Pagaliau Belgijos Karalystė neturėtų tvirtinti, kad jos ieškinio originalas iš dalies buvo pateiktas laiku, nes priedų originalai Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai tikrai buvo pateikti. Nors pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 6 dalį ieškovas turi teisę pataisyti ieškinį pateikdamas trūkstamus dokumentus, toks pataisymas galimas tada, kai remiantis Teisingumo Teismo statuto 21 straipsniu, kuris gali būti taikomas procesui Pirmosios instancijos teisme, įvykdoma pagrindinė teisės kreiptis į Pirmosios instancijos teismą sąlyga, t. y. pateikiamas ieškinys. Iš tikrųjų ieškinys yra procesą pradedantis dokumentas, kuriame šalys privalo apibrėžti ginčo dalyką (šiuo klausimu žr. 1979 m. rugsėjo 25 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš Prancūziją, 232/78, Rink. p. 2729, 3 punktą ir 2000 m. balandžio 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš Prancūziją, C-256/98, Rink. p. I-2487, 31 punktą) ir kurio priedai atlieka tik įrodomąją ir pagalbinę funkciją (šiuo klausimu žr. 2005 m. birželio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P–C-208/02 P ir C-213/02 P, Rink. p. I-5425, 99 punktą). Tokiomis aplinkybėmis priedų pateikimas negali būti prilyginamas daliniam ieškinio pateikimui.
42
Todėl ketvirtąjį pagrindą reikią atmesti kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
43
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti apeliacinį skundą kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
44
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 118 straipsnį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Belgijos Karalystė bylą pralaimėjo, pastaroji turi jas padengti.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nutaria:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Priteisti iš Belgijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.