Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2024. uputio Handelsgericht Wien (Austrija) – Cabris lnvestments Ltd/Revetas Capital Advisors LLP
(predmet C-540/24, Cabris lnvestments)
Jezik postupka: njemački
Sud koji je uputio zahtjev
Handelsgericht Wien
Stranke glavnog postupka
Tužitelj: Cabris lnvestments Ltd
Tuženik: Revetas Capital Advisors LLP
Prethodna pitanja
1. Treba li članak 25. Uredbe br. 1215/20121
(Uredba (EU) br. 1215/2012 od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima) tumačiti na način da je tom odredbom obuhvaćen sporazum o nadležnosti kojim se ugovorne stranke sa sjedištem u Ujedinjenoj Kraljevini, odnosno u (sada) trećoj zemlji, sporazumijevaju o nadležnosti sudova države članice Europske unije za odlučivanje o sporovima koji proizlaze iz tog ugovora, čak i ako predmetni ugovor ne sadržava nikakvu drugu poveznicu s tom državom članicom čiji su sudovi izabrani kao nadležni? Primjenjuju li se stoga načela iz odluke Suda od 8. veljače 2024.2 u predmetu C-566/22 na isti način i na slučaj kad je trenutak sklapanja sporazuma o nadležnosti između dviju ugovornih stranaka sa sjedištem u Ujedinjenoj Kraljevini još obuhvaćen razdobljem prije završetka prijelazne faze Brexita do 31. prosinca 2020., ali je tužba podnesena tek nakon što je Brexit stupio na snagu? Pritom se uzima u obzir okolnost da ugovorni odnos između tih državljana (sada) treće zemlje ne sadržava nikakvu drugu poveznicu s izabranom državom članicom Europske unije (vidjeti, međutim, u tom pogledu uvodne izjave 13. i 14. Uredbe br. 1215/2012), a usto se člankom 50. stavkom 3. UEU-a općenito isključuje primjenjivost europskih ugovora na Ujedinjenu Kraljevinu nakon Brexita.
Ako Sud smatra da se članak 25. Uredbe br. 1215/2012 ne primjenjuje u predmetnoj situaciji koja se odnosi na treću zemlju, postavljaju se sljedeća dodatna pitanja:
2. Treba li članak 68. Uredbe br. 1215/2012 tumačiti na način da je njime konačno stavljena izvan snage Konvencija o [sudskoj] nadležnosti i izvršenju sudskih odluka iz 1968. (Briselska konvencija)1, među ostalim i u slučaju postupka povezanog s Ujedinjenom Kraljevinom (s obzirom na Brexit), tako da se država članica Europske unije trenutačno više ne može pozvati na tu konvenciju?
3. Treba li članak 69. Uredbe br. 1215/2012 u verziji iz „popisa 3.” navedenog u obavijesti u skladu s člankom 76. Uredbe br. 1215/20121, kao i članak 55. trinaestu alineju Briselske konvencije tumačiti da način da su njima konačno stavljeni izvan snage Konvencija između Ujedinjene Kraljevine i Austrije o međusobnom priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, potpisana 14. srpnja 1961. u Beču, i Protokol potpisan 6. ožujka 1970. u Londonu, među ostalim i u vezi s Ujedinjenom Kraljevinom (s obzirom na Brexit), tako da se u postupku povezanom s Ujedinjenom Kraljevinom (s obzirom na Brexit) više ne može pozvati na taj međunarodni ugovor od 14. srpnja 1961.? I pritom treba uzeti u obzir okolnost da u skladu s člankom 70. stavkom 1. Uredbe br. 1215/2012 sporazumi navedeni u članku 69. Uredbe br. 1215/2012 nastavljaju proizvoditi učinke u pogledu pitanja na koja se Uredba ne primjenjuje. Može li se stoga u skladu s člankom 70. stavkom 1. Uredbe br. 1215/2012 u vezi s Ujedinjenom Kraljevinom državni ugovor sklopljen s Republikom Austrijom, koji je već u prošlosti proglašen „zamijenjenim” na temelju primarnog prava, nakon Brexita retroaktivno proglasiti ponovno primjenjivim između tih država (takozvano „ponovno uspostavljanje državnog ugovora”)?
U slučaju potvrdnog odgovora: bi li takvo „ponovno uspostavljanje” vrijedilo i u području primjene članka 56. Briselske konvencije, koji je u tom pogledu istovrstan?
4. Treba li članak 50. stavak 3. UEU-a tumačiti na način da mu se protivi primjena odnosno „ponovno uspostavljanje” članaka 17. i 18. Briselske konvencije, među ostalim i u vezi s Ujedinjenom Kraljevinom (s obzirom na Brexit), ako se u postupku pokrenutom u Austriji spore dvije stranke sa sjedištem u Ujedinjenoj Kraljevini, koje su se u svojem ugovoru sklopljenom 6. svibnja 2020. sporazumjele o isključivoj nadležnosti austrijskog Handelsgerichta Wien (Trgovački sud u Beču)? Ima li u tom pogledu odredba članka 50. stavka 3. UEU-a prednost pred člankom 66. Briselske konvencije, u skladu s kojim se Briselska konvencija „sklapa na neograničeno vrijeme”?
5. Ako Sud u smislu navedenog drugog, trećeg i četvrtog pitanja zaključi da je nadređena Briselska konvencija, među ostalim i u vezi s Ujedinjenom Kraljevinom, postavlja se pitanje:
Protivi li se načelnoj nadređenosti Briselske konvencije pravilo Ujedinjene Kraljevine u skladu s kojim je pozivanje na Briselsku konvenciju izričito isključeno i za sporazume o nadležnosti sklopljene prije nego što je Brexit stupio na snagu (vidjeti britansko pravilo iz članka 82. stavka 1. točke (b) podtočke i. Regulationsa 4-25 Civil Jurisdiction and Judgments (amendments etc) (EU Exit) Regulations 2019 (Sl 2019/479), koje je bilo na snazi do 29. veljače 2024. i očito se još primjenjivalo u ovom slučaju s obzirom na to da je tužba podnesena 30. lipnja 2023.)?
U slučaju niječnog odgovora: je li austrijski sud prilikom ocjene primjenjivosti sporazuma o nadležnosti koji su 6. svibnja 2020. (dakle prije Brexita) sklopila dva britanska društva koja su izabrala da je nadležan austrijski sud ipak vezan tim isključenjem primjenjivosti Briselske konvencije propisanim u Ujedinjenoj Kraljevini u skladu s člankom 82. stavkom 1. točkom (b) podtočkom i. Regulationsa 4-25 Civil Jurisdiction and Judgments (amendments etc) (EU Exit) Regulations 2019 (Sl 2019/479), osobito na temelju nadređenosti primarnog prava, pri čemu bi ta okolnost načelno bila protivna učinkovitom izvršenju u Ujedinjenoj Kraljevini (posljednjim pitanjem pretpostavlja se, u smislu trećeg pitanja, stavljanje izvan snage Konvencije između Ujedinjene Kraljevine i Austrije o međusobnom priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, potpisane 14. srpnja 1961. u Beču, i Protokola potpisanog 6. ožujka 1970. u Londonu)?
____________
1 Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)
1 ECLI:EU:C:2024:123
1 Briselska konvencija iz 1968. o nadležnosti i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 1972., L 299, str. 32.)
1 Podaci koji se odnose na članak 76. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2015., C 4, str. 2.)