62018TO0530_RES
Predmet T-530/18
Rumunjska
protiv
Europske komisije
Rješenje Općeg suda (osmo vijeće) od 30. travnja 2019.
„Tužba za poništenje – EFJP i EPFRR – Provedbena odluka Komisije – Dostava adresatu – Objava odluke u Službenom listu Europske unije – Rok za podnošenje tužbe – Početak roka – Nepravodobnost – Nedopuštenost”
Tužba za poništenje – Rokovi – Kogentna priroda – Početak roka – Dostava – Odluka Komisije o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru EFJP-a i EPFRR-a – Kasnija objava odluke u Službenom listu – Nepostojanje utjecaja
(čl. 263. st. 6. i čl. 297. st. 2. podst. 3. UFEU-a)
(t. 22.-25., 27.-32., 36.-38., 42.-47.)
Tužba za poništenje – Rokovi – Početak roka – Dostava – Pojam
(čl. 263. st. 6. i čl. 297. st. 2. treći podstavak UFEU-a)
(t. 26.)
Tužba za poništenje – Rokovi – Kogentna priroda – Početak roka – Dostava – Nepostojanje utjecaja isključivo formalnih pogrešaka
(čl. 263. st. 6. i čl. 297. st. 2. podst. 3. UFEU-a)
(t. 48.-58.)
Kratak prikaz
U predmetu u kojem je doneseno rješenje Rumunjska/Komisija (T-530/18) od 30. travnja 2019., Rumunjska je Općem sudu podnijela tužbu za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru europskih poljoprivrednih fondova (
1
). Tom je odlukom Komisija, među ostalim, na Rumunjsku primijenila financijski ispravak u iznosu većem od 90 milijuna eura. Taj je predmet omogućio Općem sudu da pruži pojašnjenja o početku roka za podnošenje tužbe za poništenje protiv pojedinačnog akta, kao što je odluka donesena na temelju članka 297. stavka 2. trećeg podstavka UFEU-a, kada adresat sazna za akt na dva različita načina. Naime, u ovom je slučaju pobijana odluka 14. lipnja 2018. dostavljena stalnom predstavništvu Rumunjske pri Europskoj uniji, a 15. lipnja 2018. objavljena je u Službenom listu Europske unije.
Opći sud najprije je podsjetio da, u skladu s člankom 263. šestim stavkom UFEU-a, tužba za poništenje mora biti podnesena u roku od dva mjeseca, ovisno o slučaju, od objavljivanja pobijane mjere ili obavješćivanja tužitelja o njoj ili, ako takva objava ili obavijest izostanu, od dana kada je tužitelj doznao za mjeru. K tomu, s jedne strane, na temelju članka 60. Poslovnika Općeg suda, postupovni se rokovi produljuju zbog udaljenosti za deset dana i, s druge strane, na temelju članka 59. tog poslovnika, kad rok za podnošenje tužbe protiv akta institucije počinje teći od trenutka objave tog akta u Službenom listu, rok se računa od isteka četrnaestog dana nakon dana te objave.
Nadalje, Opći sud naveo je da kao dan početka roka za podnošenje tužbe za poništenje treba uzeti dan objave u Službenom listu, ako je ta objava, o kojoj ovisi stupanje tog akta na snagu, predviđena UFEU-om, a dan priopćavanja u ostalim slučajevima spomenutima u članku 297. stavku 2. trećem podstavku UFEU-a, među kojima je slučaj odluka u kojima je određeno komu su upućene. Stoga, kad je riječ o aktu u kojem je određeno komu je upućen, samo je tekst dostavljen adresatima vjerodostojan, čak i ako je taj akt također bio objavljen u Službenom listu. U ovom je slučaju, s obzirom na to da je pobijana odluka izričito upućena Rumunjskoj, ta odluka proizvela učinak u odnosu na Rumunjsku na temelju dostave. K tomu, rok za podnošenje tužbe počeo je teći od te dostave, a s obzirom na to da se članak 59. Poslovnika ne može primijeniti, taj je rok, uključujući produljenje roka zbog udaljenosti, istekao 24. kolovoza 2018. Stoga je Opći sud presudio da je tužba koju je Rumunjska podnijela 7. rujna 2018. nepravodobna i da je treba odbaciti kao nedopuštenu.
Naposljetku, Opći sud istaknuo je da tužiteljevi argumenti ne mogu pobiti taj zaključak.
U tom pogledu, kao prvo, Rumunjska je tvrdila da se, zbog nedostatka automatske korelacije između početka roka za podnošenje tužbe za poništenje akta institucije i trenutka stupanja na snagu ili nastanka pravnih učinaka tog akta, u ovom slučaju datum objave pobijane odluke u Službenom listu može smatrati početkom tog roka, iako je ta odluka već proizvela učinke u odnosu na Rumunjsku jer joj je prethodno dostavljena. Opći sud smatrao je, među ostalim, da ta argumentacija počiva na miješanju pretpostavki za dopuštenost tužbe za poništenje iz članka 263. UFEU-a s pretpostavkama za valjanost akta koji se pobija takvom tužbom.
Kao drugo, Rumunjska se pozvala na postojanje ustaljene prakse koju je Komisija odavno usvojila i koja se sastoji od objavljivanja u Službenom listu odluka, kao što su one o kojima je riječ u ovom predmetu, pri čemu ih se i dostavlja njihovim adresatima. Tvrdila je da u toj atipičnoj situaciji početak roka za podnošenje tužbe treba biti objava navedenih odluka. Opći sud naveo je da, pod pretpostavkom da takva praksa postoji, kad je odluka prethodno dostavljena, radi izračuna roka za podnošenje tužbe valja uzeti u obzir taj datum, a ne kasniju objavu u Službenom listu. K tomu, usvajanje samo kriterija dostave kao početka roka za podnošenje tužbe za poništenje protiv akata u kojima su određeni njihovi adresati jamči pravnu sigurnost i djelotvornu sudsku zaštitu, za razliku od hibridnog rješenja prema kojem se adresat akta kojemu je on uredno dostavljen mora još raspitati o njegovoj mogućoj objavi u Službenom listu, koja je neizvjesna jer nije obvezna.
Kao treće, što se tiče argumenta prema kojem postoje razlike između teksta objavljenog u Službenom listu i dostavljenog teksta koji je nepotpun, Opći sud podsjetio je da je obavješćivanje radnja kojom autor pojedinačnog akta obavještava o tom aktu njegove adresate te im tako omogućava da se upoznaju s njegovim sadržajem kao i s razlozima na kojima se zasniva. Međutim, budući da su navedene razlike manje, nisu mogle spriječiti Rumunjsku da se dovoljno jasno i precizno upozna sa sadržajem pobijane odluke i da shvati razloge na kojima se zasniva. Stoga nemaju utjecaja na primjenu roka za podnošenje tužbe za poništenje.
(
1
)	Provedbena odluka Komisije (EU) 2018/873 od 13. lipnja 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2018., L 152, str. 29.)