62022CJ0312
PRESUDA SUDA (šesto vijeće)
12. listopada 2023. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 56. UEZ‑a – Slobodno kretanje kapitala – Porez na dohodak fizičkih osoba – Oporezivanje primitaka od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima – Kamate koje duguju i plaćaju subjekti nerezidenti na državnom području – Razlika u tretmanu ovisno o mjestu poslovnog nastana subjekta koji izdaje vrijednosne papire i subjekta koji isplaćuje predmetne kamate – Sporazum između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o mjerama istovrijednim onima koje su utvrđene u Direktivi 2003/48/EZ – Članak 2. stavak 4. – Oporezivanje primitaka od kamata na štednju u Švicarskoj – Obveza primjene istih poreznih stopa kao što su one koje se primjenjuju na slične nacionalne dohotke”
U predmetu C‑312/22,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo (Visoki upravni sud, Portugal), odlukom od 7. travnja 2022., koju je Sud zaprimio 10. svibnja 2022., u postupku
FL
protiv
Autoridade Tributária e Aduaneira
SUD (šesto vijeće),
u sastavu: T. von Danwitz (izvjestitelj), predsjednik vijeća, P. G. Xuereb i A. Kumin, suci,
nezavisni odvjetnik: P. Pikamäe,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za FL, D. Almeida i M. da Rosa Amaral, advogados,
–
za portugalsku vladu, A. de Almeida Morgado, P. Barros da Costa i A. Rodrigues, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, G. Braga da Cruz i W. Roels, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 56. UEZ‑a i članka 2. stavka 4. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o mjerama istovrijednim onima koje su utvrđene u Direktivi Vijeća 2003/48/EZ o oporezivanju dohotka od kamata na štednju (SL 2004., L 385, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 100.; u daljnjem tekstu: Sporazum).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između osobe FL i Autoridade Tributária e Aduaneira (Porezna i carinska uprava, Portugal) u pogledu oporezivosti dohotka fizičkih osoba koji su ostvarile na temelju primitaka od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koje subjekti nerezidenti duguju na portugalskom državnom području, a koje je u 2005. švicarska banka isplatila osobi FL.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Sporazum je stupio na snagu 1. srpnja 2005., nakon što su završili postupci iz njegovih članaka 17. i 18.
4
U skladu s člankom 1. Sporazuma, naslovljenim „[Porez po odbitku za plaćanja] švicarskih platnih agenata”:
„1.   Plaćanja kamate koja platni agent osnovan na teritoriju Švicarske izvrši stvarnim vlasnicima u smislu članka 4. koji su rezidenti države članice Europske unije, dalje u tekstu ‚država članica’, podliježu, ovisno o stavku 2. članka 2. u nastavku, [porezu po odbitku] na iznos plaćanja kamate. Stopa [poreza poodbitku] iznosi 15 % tijekom prve tri godine od datuma primjene ovog Sporazuma, 20 % tijekom sljedeće tri godine i 35 % nakon toga.
2.   Plaćanja kamate izvršena na temelju potraživanja od dužnika koji su rezidenti Švicarske ili od stalnih poslovnih jedinica nerezidenata koji se nalaze u Švicarskoj ne [podliježu porezu po odbitku]. Za potrebe ovog Sporazuma, izraz ‚stalna poslovna jedinica’ ima značenje koje ima prema relevantnoj konvenciji o dvostrukom oporezivanju između Švicarske i domicilne države dužnika. Ako takva konvencija ne postoji, izraz ‚stalna poslovna jedinica’ označava stalno mjesto poslovanja preko kojeg se u cijelosti ili djelomično odvija poslovanje dužnika.
[…]”
5
U skladu s člankom 2. Sporazuma, naslovljenim „Dobrovoljno objavljivanje”:
„1.   Švicarska osigurava postupak koji omogućuje stvarnom vlasniku, kako to definira članak 4., da izbjegne [porez po odbitku] iz članka 1. izričito ovlastivši svog platnog agenta u Švicarskoj da izvješćuje nadležno tijelo te države o plaćanjima kamate. Takvo ovlaštenje pokriva sva plaćanja kamate koja platni agent izvrši stvarnom vlasniku.
2.   Najmanja količina podataka koju platni agent prijavljuje u slučaju izričitog ovlaštenja od strane stvarnog vlasnika sastoji se od:
[…]
3.   Nadležno tijelo u Švicarskoj priopćava podatke iz stavka 2. nadležnom tijelu domicilne države članice stvarnog vlasnika. […]
4.   Kad se stvarni vlasnik odluči za postupak dobrovoljnog objavljivanja ili na drugi način prijavi poreznim tijelima u domicilnoj državi članici [primitke] od kamata dobiven[e] od švicarskog platnog agenta, [ti primici] od kamata podlijež[u] oporezivanju u toj državi članici po istim stopama poput onih koje se primjenjuju na [slične primitke] u toj državi.”
Portugalsko pravo
6
U skladu s člankom 22. Códiga do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (Zakonik o porezu na dohodak fizičkih osoba), u verziji primjenjivoj na glavni postupak (u daljnjem tekstu: CIRS):
„1.   Dohodak oporeziv porezom na dohodak fizičkih osoba je onaj koji proizlazi iz kumulacije različitih vrsta primitaka koji su ostvareni u određenoj godini, nakon što se primjene odbici i olakšice iz sljedećih odjeljaka.
[…]
3.   Primici koje su ostvarili porezni obveznici koji nisu rezidenti portugalskog državnog područja, kao i primici iz članaka 71. i 72., ne kumuliraju se radi njihova oporezivanja, čime se ne dovodi u pitanje mogućnost kumulacije koja je njima predviđena.”
7
Člankom 71. stavcima 1. i 3. CIRS‑a određuje se:
„1.   Konačnom porezu po odbitku podliježu primici ostvareni na portugalskom državnom području koji su navedeni u sljedećim stavcima, kao i dohoci iz članka 101. stavka 2. točke (b), i to po ovdje određenim povlaštenim stopama.
[…]
3.   Po stopi od 20 % oporezuju se:
(a)
kamate po depozitima na viđenje ili oročenim depozitima, uključujući kamate koje nastaju na temelju potvrda o depozitu;
(b)
primici od dužničkih vrijednosnih papira, bilo da su na ime ili na donositelja, kao i primici od transakcija s odgodom plaćanja, ustupanja potraživanja, računa vrijednosnih papira sa zajamčenim cijenama ili drugih sličnih transakcija;
[…]”
8
Člankom 101. stavkom 2. točkom (b) CIRS‑a predviđa se:
„Kad je riječ o primicima koji podliježu porezu po odbitku po stopama predviđenima člankom 71. kao i, u slučaju iz točke (b), dobiti od poslovnih udjela koje duguju subjekti koji nemaju domicil na portugalskom državnom području kojima se može pripisati isplata:
[…]
(b) subjekti koji imateljima koji su rezidenti na portugalskom državnom području isplaćuju ili stavljaju na raspolaganje primitke po vrijednosnim papirima koje duguju subjekti koji nemaju domicil na portugalskom državnom području i kojima se isplata može pripisati, bez obzira na to jesu li ih ovlastili ti subjekti ili ti imatelji, ili pak djeluju li za račun jednog ili drugog, moraju odbiti iznos koji odgovara stopi od 20 % bruto dohotka […]”
Glavni postupak i prethodno pitanje
9
Osoba FL ostvarila je 2005. primitke od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koje joj je isplatila švicarska banka.
10
Ona je 10. svibnja 2006. podnijela poreznu prijavu koja se odnosi na te primitke od kamata. Poreznim rješenjem za 2005. godinu izvršena je kumulacija navedenih primitaka od kamata i ostalih primitaka osobe FL te su oni oporezovani porezom na dohodak fizičkih osoba po najvišoj progresivnoj stopi od 40 %.
11
Osoba FL podnijela je 31. srpnja 2008. zahtjev za preispitivanje tog poreznog rješenja po službenoj dužnosti koji je odbijen. Dana 11. siječnja 2010. podnijela je tužbu protiv navedenog poreznog rješenja Tribunalu Administrativo e Fiscal de Sintra (Upravni i porezni sud u Sintri, Portugal), koju je taj sud odbio u cijelosti presudom od 1. studenoga 2020.
12
Osoba FL podnijela je žalbu protiv te presude pred Supremo Tribunalom Administrativo (Visoki upravni sud, Portugal).
13
U potporu toj žalbi osoba FL najprije ističe da se primjenjivim portugalskim zakonodavstvom povređuje slobodno kretanje kapitala i slobodno pružanje usluga jer se diskriminiraju portugalski rezidenti ovisno o tome potječu li njihovi primici od kamata po obveznicama i kamata ostvarenih ulaganjima na određeni rok koje su izdali subjekti sa sjedištem u Portugalu ili koje su ti subjekti isplatili ili pak ti primici potječu od kamata po obveznicama i kamata ostvarenih ulaganjima na određeni rok koje su izdali subjekti sa sjedištem u trećim zemljama i koje su takvi subjekti isplatili.
14
Naime, na temelju članaka 22., 71. i 101. CIRS‑a, primici od kamata koje isplaćuju prvonavedeni subjekti oporezuju se po povlaštenoj stopi od 20 %, dok primici koje isplaćuju drugonavedeni subjekti podliježu obveznoj kumulaciji primitaka i oporezuju se progresivnom stopom koja može iznositi do 40 %. Budući da se prema tom zakonodavstvu istovjetni primici različito oporezuju, i to ovisno o tome je li njihov isplatitelj portugalski rezident, osoba FL smatra da se navedenim zakonodavstvom može odvratiti porezne obveznike rezidente od ulaganja njihova kapitala u društva sa sjedištem u Europskoj uniji ili izvan nje.
15
Usto, osoba FL smatra da se portugalskim zakonodavstvom povređuju odredbe Direktive 2003/48 i odredbe Sporazuma kojim su predviđene istovrijedne mjere jer se tim zakonodavstvom primici koje su joj isplatile švicarske banke oporezuju po višoj stopi od one koja bi se primijenila da su te primitke isplatile portugalske banke, i to iako je pravilno ispunila svoje porezne obveze u Portugalu i omogućila razmjenu informacija između te države članice i švicarskih tijela.
16
Stoga sud koji je uputio zahtjev želi doznati je li navedeno zakonodavstvo u skladu s pravilima Unije o slobodnom kretanju kapitala, osobito s člankom 56. UEZ‑a u vezi s člankom 2. stavkom 4. Sporazuma.
17
U tim je okolnostima Supremo Tribunal Administrativo (Visoki upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Je li u skladu s pravom Unije to da se na primitke od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koje je [u Portugalu] nerezidentna švicarska banka 2005. platila žalitelju [iz glavnog postupka] mora primijeniti kumulacija primitaka i da se stoga oporezuju jednakom stopom poreza na dohodak fizičkih osoba kao i ostali primici, što podrazumijeva primjenu puno više porezne stope u odnosu na stopu (povlaštena stopa) koja bi se primijenila da je navedene primitke platila banka rezident na nacionalnom državnom području?”
O prethodnom pitanju
18
Svojim prethodnim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 56. UEZ‑a i članak 2. stavak 4. Sporazuma tumačiti na način da im se protivi propis države članice prema kojem se primici od kamata koje su ostvarili porezni obveznici te države članice oporezuju progresivnom poreznom stopom koja može iznositi do 40 % kada ti primici od kamata potječu od obveznica i dužničkih vrijednosnih papira koje je izdao subjekt druge države članice ili treće države, kao što je Švicarska Konfederacija, i koje je isplatio takav subjekt, dok se navedeni primici od kamata, kada potječu od obveznica i dužničkih vrijednosnih papira koje je izdao subjekt države članice njihove rezidentnosti i koje je isplatio takav subjekt, oporezuju po povlaštenoj stopi nižoj od 20 %.
Slobodno kretanje kapitala
19
Najprije valja utvrditi da nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, čiji je predmet porezni tretman primitaka od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koje su fizičke osobe ostvarile na temelju ulaganja, ulazi u područje primjene slobodnog kretanja kapitala.
20
Takav propis može utjecati i na slobodno pružanje usluga, kao što to napominju žalitelj iz glavnog postupka i Europska komisija, s obzirom na to da može imati učinke na financijske usluge čiji su predmet te obveznice i dužnički vrijednosni papiri koje posrednik nudi u drugoj državi članici.
21
Međutim, kada se nacionalna mjera odnosi ujedno i na slobodno pružanje usluga i na slobodno kretanje kapitala, Sud ispituje predmetnu mjeru načelno samo s obzirom na jednu od tih dviju temeljnih sloboda, ako se u okolnostima glavnog postupka pokaže da je jedna od njih posve sporedna u odnosu na drugu te da joj može biti pridružena (presuda od 30. travnja 2020., Société Générale, C‑565/18, EU:C:2020:318, t. 19. i navedena sudska praksa).
22
U ovom je slučaju slobodno pružanje usluga očito sporedno u odnosu na slobodno kretanje kapitala i može mu biti pridruženo. Naime, nacionalni propis o kojem je riječ u glavnom postupku odnosi se na posljedice koje za poreznog obveznika rezidenta proizlaze iz ostvarivanja slobodnog kretanja kapitala. Upravo ostvarivanje potonje temeljne slobode može dovesti do toga da zainteresirana osoba izabere posrednika za isplatu primitaka od kamata po predmetnim obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima kako bi imala pravo na primjenu povlaštene porezne stope od 20 %, kao što to proizlazi iz zahtjeva za prethodnu odluku. Izbor tog posrednika i, slijedom toga, aspekti koji se odnose na slobodno pružanje usluga su, u takvom kontekstu, neizbježna posljedica poreznog tretmana navedenih primitaka od kamata (vidjeti u tom smislu presudu od 1. srpnja 2010., Dijkman i Dijkman‑Lavaleije, C‑233/09, EU:C:2010:397, t. 34. i 35.).
23
Nadalje, iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da mjere zabranjene člankom 56. stavkom 1. UEZ‑a, kao ograničenja kretanja kapitala, uključuju mjere koje su takve naravi da odvraćaju nerezidente od ulaganja u državi članici ili pak rezidente navedene države članice od ulaganja u drugim državama (presude od 25. siječnja 2007., Festersen, C‑370/05, EU:C:2007:59, t. 24. i od 18. prosinca 2007., A, C‑101/05, EU:C:2007:804, t. 40.).
24
U ovom slučaju, iz navoda sadržanih u zahtjevu za prethodnu odluku proizlazi da se prema nacionalnom propisu o kojem je riječ u glavnom postupku primici koji potječu od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koji su izdani u Portugalu, isplaćeni u toj državi članici i koje je ostvarila fizička osoba koja je rezident u navedenoj državi članici, oporezuju po povlaštenoj stopi od 20 %.
25
Nasuprot tomu, ako ti primici od kamata potječu od obveznica i dužničkih vrijednosnih papira izdanih u drugoj državi članici ili u trećoj državi, oni se kumuliraju s drugim primicima te osobe i na njih se primjenjuje progresivna porezna stopa koja može iznositi do 40 %, osim ako ih isplaćuje posrednik sa sjedištem u Portugalu, u kojem slučaju se oni također oporezuju po povlaštenoj poreznoj stopi od 20 %.
26
Usto, prema istim navodima, ako navedeni primici od kamata potječu od obveznica i dužničkih vrijednosnih papira koje je izdao subjekt druge države članice ili treće države, a koje je isplatio posrednik koji je također nerezident, isti primici od kamata ne mogu se oporezivati po povlaštenoj stopi od 20 %.
27
Iz elemenata iznesenih u točkama 24. do 26. ove presude proizlazi da su primici od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koji su izdani u državi koja nije Portugalska Republika u nepovoljnijem položaju nego kamate po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koji su izdani u toj državi članici.
28
Tim se nacionalnim propisom tako uvodi razlika u tretmanu ovisno o mjestu ulaganja kapitala, čiji je učinak odvraćanje poreznog obveznika koji je portugalski rezident od ulaganja njegova kapitala u drugu državu kao i sprečavanje prikupljanja kapitala u Portugalu (vidjeti u tom smislu presudu od 1. srpnja 2010., Dijkman i Dijkman‑Lavaleije, C‑233/09, EU:C:2010:397, t. 31. i navedenu sudsku praksu).
29
Budući da portugalska vlada tvrdi da porezni obveznik rezident koji je u situaciji osobe FL, prema članku 101. stavku 2. točki (b) CIRS‑a, ima pravo na primjenu povlaštene stope od 20 % na primitke koji potječu od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima i koje je isplatio subjekt nerezident, na način da ga ovlasti na primjenu poreza po odbitku na te primitke od kamata, valja primijetiti, s jedne strane, da sud koji je uputio zahtjev nije naveo tu mogućnost. S druge strane, čak ni takva mogućnost ne utječe na utvrđenje iz prethodne točke ove presude, s obzirom na to da se potreba za izvršavanjem takve formalnosti odnosi samo na primitke koji potječu od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koje su izdali subjekti nerezidenti i koje su isplatili takvi subjekti, a ne na one koje potječu od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima koje su izdali subjekti koji su portugalski rezidenti ili su ih isplatili takvi subjekti.
30
Iz toga slijedi da nacionalni propis, kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, predstavlja ograničenje slobodnog kretanja kapitala, koje je u načelu zabranjeno člankom 56. stavkom 1. UEZ‑a.
31
Portugalska vlada u tom se pogledu također poziva na klauzulu o mirovanju (standstill) iz članka 57. stavka 1. UEZ‑a, koju pak sud koji je uputio zahtjev ne ističe. Međutim, ta vlada ne pruža dovoljno dokaza o poštovanju materijalnih i vremenskih kriterija utvrđenih tom klauzulom, koji moraju biti kumulativno ispunjeni kako bi se ona mogla primijeniti. Stoga je na tom sudu da provjeri jesu li ti kriteriji kumulativno ispunjeni u pogledu nacionalnog propisa o kojem je riječ u glavnom postupku, s obzirom na ustaljenu sudsku praksu Suda (vidjeti osobito presude od 10. travnja 2014., Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company, C‑190/12, EU:C:2014:249, t. 53. i od 13. studenoga 2019., College Pension Plan of British Columbia, C‑641/17, EU:C:2019:960, t. 91. do 94., 100., 101., 104. i 105. te navedenu sudsku praksu).
32
Budući da ne proizlazi, s obzirom na spis kojim Sud raspolaže, da ograničenje slobodnog kretanja kapitala proizašlo iz nacionalnog propisa o kojem je riječ u glavnom postupku ne podliježe primjeni članka 56. stavka 1. UEZ‑a na temelju članka 57. stavka 1. UEZ‑a, valja ispitati u kojem se dijelu to ograničenje može opravdati s obzirom na odredbe UEZ‑a.
33
U tom pogledu, člankom 58. stavkom 1. točkom (a) UEZ‑a predviđeno je da odredbe članka 56. „ne dovode u pitanje pravo država članica da primjenjuju odgovarajuće odredbe svojeg poreznog prava kojima se pravi razlika između poreznih obveznika koji nisu u istom položaju u pogledu mjesta boravišta ili mjesta ulaganja njihova kapitala”.
34
Ta se odredba članka 58. UEZ‑a, s obzirom na to da predstavlja iznimku od temeljnog načela slobodnog kretanja kapitala, mora usko tumačiti. Prema tome, ne može se tumačiti u smislu da je svako porezno zakonodavstvo koje uključuje razlikovanje poreznih obveznika prema mjestu boravišta ili državi članici u kojoj ulažu svoj kapital automatski u skladu s Ugovorom (presuda od 17. listopada 2013., Welte, C‑181/12, EU:C:2013:662, t. 42. i navedena sudska praksa).
35
Naime, iznimka iz članka 58. stavka 1. točke (a) UEZ‑a sama je ograničena stavkom 3. tog članka, prema kojem nacionalne odredbe iz stavka 1. navedenog članka „ne smiju biti sredstvo proizvoljne diskriminacije ili prikrivenog ograničenja slobodnog kretanja kapitala i platnog prometa kako je utvrđeno u članku 56. [UEZ‑a]” (presuda od 17. listopada 2013., Welte, C‑181/12, EU:C:2013:662, t. 43. i navedena sudska praksa).
36
Stoga valja razlikovati različita postupanja koja su dopuštena na temelju članka 58. stavka 1. točke (a) UEZ‑a od proizvoljnih diskriminacija koje su zabranjene na temelju stavka 3. tog članka. Iz ustaljene sudske prakse proizlazi da, kako bi se za nacionalni porezni propis kao što je onaj iz glavnog postupka moglo smatrati da je u skladu s odredbama UEZ‑a koje se odnose na slobodno kretanje kapitala, razlika u postupanju mora se odnositi na situacije koje nisu objektivno usporedive ili biti opravdana važnim razlogom u općem interesu (vidjeti u tom smislu presude od 17. listopada 2013., Welte, C‑181/12, EU:C:2013:662, t. 44. i navedenu sudsku praksu te od 17. ožujka 2022., AllianzGI‑Fonds AEVN, C‑545/19, EU:C:2022:193, t. 42.).
37
U ovom slučaju, kad je riječ o objektivnoj usporedivosti situacija, u okviru nacionalnog propisa o kojem je riječ u glavnom postupku, porezni obveznik portugalski rezident koji ostvaruje primitke od kamata na temelju ulaganja u drugoj državi, poput primitaka od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima, podliježe plaćanju poreza na te primitke od kamata u državi članici u kojoj je rezident kao i porezni obveznik portugalski rezident koji u toj državi članici ostvaruje primitke od istovjetnih ulaganja (vidjeti u tom smislu presudu od 1. srpnja 2010., Dijkman i Dijkman‑Lavaleije, C‑233/09, EU:C:2010:397, t. 45.).
38
U tom je kontekstu okolnost da ti primici od kamata podliježu različitim poreznim stopama ovisno o tome jesu li ostvareni ili isplaćeni u državi članici njihove rezidentnosti ili su ostvareni i isplaćeni u drugoj državi dovela do razlike u tretmanu o kojem je riječ u glavnom postupku, ali ne odražava različitu situaciju predmetnih poreznih obveznika u pogledu oporezivanja dohotka fizičkih osoba (vidjeti u tom smislu presudu od 1. srpnja 2010., Dijkman i Dijkman‑Lavaleije, C‑233/09, EU:C:2010:397, t. 46.).
39
Iz toga slijedi da se razlika u tretmanu uspostavljena nacionalnim propisom o kojem je riječ u glavnom postupku odnosi na situacije koje su objektivno usporedive.
40
Kad je riječ o odgovoru na pitanje može li se ta razlika u tretmanu opravdati važnim razlogom u općem interesu, dovoljno je istaknuti da se ni sud koji je uputio zahtjev ni portugalska vlada ne pozivaju na postojanje takvih važnih razloga u općem interesu.
41
S obzirom na prethodna razmatranja, na prvi dio postavljenog pitanja valja odgovoriti tako da članak 56. UEZ‑a treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice prema kojem se primici od kamata koje su ostvarili porezni obveznici te države članice oporezuju progresivnom poreznom stopom koja može iznositi do 40 % kada ti primici od kamata potječu od obveznica i dužničkih vrijednosnih papira koje je izdao subjekt druge države članice ili treće države, kao što je Švicarska Konfederacija, i koje je isplatio takav subjekt, dok se navedeni primici od kamata, kada potječu od obveznica i dužničkih vrijednosnih papira koje je izdao subjekt države članice njihove rezidentnosti i koje je isplatio takav subjekt, oporezuju po povlaštenoj stopi nižoj od 20 %.
Sporazum
42
Na temelju članka 2. stavka 4. Sporazuma, kad se stvarni vlasnik odluči za postupak dobrovoljnog objavljivanja ili na drugi način prijavi poreznim tijelima u domicilnoj državi članici primitke od kamata dobivene od švicarskog platnog agenta, ti primici od kamata podliježu oporezivanju u toj državi članici po istim stopama poput onih koje se primjenjuju na slične primitke u toj državi.
43
U tom pogledu valja istaknuti, kao što je to učinila Komisija, da nekoliko uvjeta mora biti ispunjeno kako bi ta odredba bila primjenjiva na situaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku.
44
Najprije, s obzirom na to da je Sporazum stupio na snagu 1. srpnja 2005., on se odnosi samo na primitke od kamata koji su isplaćeni nakon tog datuma.
45
Nadalje, kao što to proizlazi iz članka 1. stavaka 1. i 2. Sporazuma, u vezi s njegovim člankom 2. stavcima 1. i 4., predmetna plaćanja ne odnose se na primitke od kamata na temelju potraživanja „od dužnika koji su rezidenti Švicarske ili od stalnih poslovnih jedinica nerezidenata koji se nalaze u Švicarskoj”.
46
Naime, u takvom slučaju ti primici od kamata, na temelju članka 1. stavka 2. Sporazuma, ne podliježu porezu po odbitku na iznos plaćanja kamata koji je predviđen tim člankom 1. stavkom 1., i to „ovisno o stavku 2. članka 2.” Sporazuma. Međutim, iz članka 2. stavaka 1. i 4. sporazuma proizlazi da se stvarni vlasnik mora moći odlučiti za postupak dobrovoljnog objavljivanja koji je Švicarska Konfederacija dužna osigurati kako bi se izbjegao porez po odbitku iz njegova članka 1. ili kako bi prijavio svoje primitke od kamata poreznim tijelima države u kojoj je rezident.
47
Naposljetku, iz tog članka 2. stavka 4. proizlazi da se sâm stvarni vlasnik primitaka od kamata mora odlučiti za taj postupak dobrovoljnog objavljivanja ili na drugi način podnijeti poreznu prijavu tijelima države članice u kojoj je rezident.
48
Budući da se u ovom slučaju na temelju navoda iz zahtjeva za prethodnu odluku ne može utvrditi da su ispunjeni svi uvjeti potrebni za primjenu članka 2. stavka 4. Sporazuma s obzirom na situaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku, na sudu koji je uputio zahtjev je da izvrši potrebne provjere u tom pogledu.
49
S obzirom na prethodna razmatranja, na drugi dio postavljenog pitanja valja odgovoriti tako da članak 2. stavak 4. Sporazuma, u vezi s njegovim člankom 1. stavkom 2., treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice prema kojem se primici od kamata koje su nakon 1. srpnja 2005. ostvarili porezni obveznici te države članice koji su odabrali postupak dobrovoljnog objavljivanja ili na drugi način prijavili te primitke od kamata poreznim tijelima države članice svoje rezidentnosti, pod uvjetom da na temelju tog članka 1. stavka 2. nisu isključeni iz poreza po odbitku, oporezuju po progresivnoj poreznoj stopi koja može iznositi do 40 % kada je navedene primitke od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima isplatio švicarski platni agent, dok se isti primici od kamata koje je isplatio rezidentni platni agent oporezuju po povlaštenoj stopi nižoj od 20 %.
Troškovi
50
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (šesto vijeće) odlučuje:
1.
Članak 56. UEZ‑a
treba tumačiti na način da mu se:
protivi propis države članice prema kojem se primici od kamata koje su ostvarili porezni obveznici te države članice oporezuju progresivnom poreznom stopom koja može iznositi do 40 % kada ti primici od kamata potječu od obveznica i dužničkih vrijednosnih papira koje je izdao subjekt druge države članice ili treće države, kao što je Švicarska Konfederacija, i koje je isplatio takav subjekt, dok se navedeni primici od kamata, kada potječu od obveznica i dužničkih vrijednosnih papira koje je izdao subjekt države članice njihove rezidentnosti i koje je isplatio takav subjekt, oporezuju po povlaštenoj stopi nižoj od 20 %.
2.
Članak 2. stavak 4. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o mjerama istovrijednim onima koje su utvrđene u Direktivi Vijeća 2003/48/EZ o oporezivanju dohotka od kamata na štednju, u vezi s njegovim člankom 1. stavkom 2.,
treba tumačiti na način da mu se:
protivi propis države članice prema kojem se primici od kamata koje su nakon 1. srpnja 2005. ostvarili porezni obveznici te države članice koji su odabrali postupak dobrovoljnog objavljivanja ili na drugi način prijavili te primitke od kamata poreznim tijelima države članice svoje rezidentnosti, pod uvjetom da na temelju tog članka 1. stavka 2. nisu isključeni iz poreza po odbitku, oporezuju po progresivnoj poreznoj stopi koja može iznositi do 40 % kada je navedene primitke od kamata po obveznicama i dužničkim vrijednosnim papirima isplatio švicarski platni agent, dok se isti primici od kamata koje je isplatio rezidentni platni agent oporezuju po povlaštenoj stopi nižoj od 20 %.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: portugalski