62021TJ0561_RES
Cauza T‑561/21
HSBC Holdings plc ș.a.
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a șaptea) din 27 noiembrie 2024
„Concurență – Înțelegeri – Sectorul instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în euro – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE – Încălcarea obligației de motivare – Anularea în parte a deciziei printr‑o hotărâre a Tribunalului – Decizie de modificare – Amenzi – Prescripție – Cuantum de bază – Valoarea vânzărilor – Articolul 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Egalitate de tratament – Proporționalitate – Competență de fond”
Concurență – Procedură administrativă – Termen de prescripție în materie de investigări – Suspendare – Efect suspensiv aferent procedurilor judiciare pendinte – Condiție – Existența unei incertitudini cu privire la legalitatea deciziei Comisiei care face obiectul procedurii pendinte – Obiectivul urmărit prin inițierea acestei proceduri – Lipsă de relevanță – Concluziile deciziei judecătorești prin care se finalizează procedura pendinte – Lipsă de relevanță
[Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 25 alin. (5) și (6)]
(a se vedea punctele 39-50)
Recurs – Interesul de a acționa – Anularea în parte de către Tribunal a unei decizii prin care se aplică o amendă pentru încălcarea dreptului concurenței – Recurs formulat de Comisie – Acte pregătitoare inițiate de Comisie în vederea adoptării unei decizii de modificare a deciziei anulate în parte – Inexistența unui impact asupra interesului Comisiei de a acționa
(Statutul Curții de Justiție, art. 56)
(a se vedea punctele 51 și 52)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Stabilirea cuantumului de bază – Stabilirea valorii vânzărilor – Aplicarea metodologiei prevăzute de orientări – Valoare de înlocuire stabilită pe baza încasărilor în numerar actualizate, prin aplicarea unui factor de reducere – Inexistența unei erori de drept sau de apreciere săvârșite de Comisie
[art. 101 alin. (1) TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, punctele 13, 15 și 16]
(a se vedea punctele 61-68 și 77-95)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Stabilirea cuantumului de bază – Stabilirea valorii vânzărilor – Aplicarea metodologiei prevăzute de orientări – Alegerea unei valori de înlocuire pentru valoarea vânzărilor – Valoare de înlocuire stabilită pe baza încasărilor în numerar actualizate, prin aplicarea unui factor de reducere – Încălcarea obligației de motivare – Inexistență
[art. 101 alin. (1) TFUE și art. 296 al doilea paragraf TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, punctul 13]
(a se vedea punctele 69 și 73-76)
Recurs – Motive – Insuficiența motivării – Motiv distinct de cel privind legalitatea pe fond
(art. 296 TFUE; Statutul Curții de Justiție, art. 58 primul paragraf)
(a se vedea punctele 70-72)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Stabilirea cuantumului de bază – Stabilirea valorii vânzărilor – Aplicarea metodologiei prevăzute de orientări – Valoare de înlocuire stabilită pe baza încasărilor în numerar actualizate, prin aplicarea unui factor de reducere – Stabilirea factorului de reducere – Inexistența încălcării obligației de motivare – Inexistența unor erori de apreciere – Inexistența încălcării principiilor proporționalității și individualizării pedepselor – Inexistența încălcării principiului egalității de tratament
[art. 101 alin. (1) TFUE și art. 296 al doilea paragraf TFUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 20 și 21; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, punctul 13]
(a se vedea punctele 99-110, 121-124, 131-146, 152-169 și 173-187)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Stabilirea cuantumului de bază – Gravitatea încălcării – Criterii de apreciere – Natura și sfera geografică a încălcării – Respectarea principiilor proporționalității și egalității de tratament
[art. 101 TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, punctele 19-23]
(a se vedea punctele 193-209)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Stabilirea cuantumului de bază – Gravitatea încălcării – Taxă de intrare – Factori care trebuie luați în considerare
[art. 101 alin. (1) TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, punctul 25]
(a se vedea punctele 211-224)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Ajustarea cuantumului de bază – Circumstanțe atenuante – Intensitate mai redusă a participării la încălcare în raport cu cea a actorilor principali – Reducere cu 15 procente a cuantumului de bază – Încălcarea principiilor proporționalității, egalității de tratament sau individualizării sancțiunilor – Inexistență
[Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, pct. 29]
(a se vedea punctele 228-234 și 238-240)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Puterea de apreciere a Comisiei – Control jurisdicțional – Competența de fond a instanței Uniunii – Conținut – Stabilirea cuantumului amenzii aplicate – Criterii de apreciere – Gravitatea și durata încălcării – Respectarea principiilor motivării, proporționalității, individualizării pedepselor și egalității de tratament
[art. 101 alin. (1) și art. 261 TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3) și art. 31]
(a se vedea punctele 243-250)
Rezumat
Tribunalul respinge acțiunea în anulare introdusă de entitățile HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc și HSBC Continental Europe (denumite în continuare, împreună, „HSBC”) împotriva deciziei Comisiei de modificare a deciziei sale de a aplica HSBC o amendă de 33606000 de euro pentru încălcarea dreptului Uniunii în domeniul concurenței (
1
). Dat fiind că, la momentul adoptării deciziei de modificare, decizia inițială a Comisiei făcea încă obiectul unei proceduri de recurs în fața Curții, Tribunalul aduce în hotărârea sa precizări cu privire la efectul suspensiv al acestei proceduri pendinte asupra termenului de prescripție care trebuie respectat de Comisie pentru a aplica o amendă HSBC.
În 2016, Comisia a constatat că HSBC a încălcat articolul 101 TFUE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) prin faptul că a participat în perioada cuprinsă între 12 februarie și 27 martie 2007 la o încălcare unică și continuă având ca obiect modificarea cursului normal de stabilire a prețurilor pe piața instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în euro. Astfel, Comisia a aplicat celor trei entități sus‑menționate în solidar o amendă în cuantum de 33606000 de euro (
2
).
Prin Hotărârea din 24 septembrie 2019, Tribunalul a constatat erori săvârșite de Comisie în ceea ce privește întinderea încălcării imputate HSBC în Decizia din 2016, arătând în același timp că aceste erori nu au incidență asupra legalității articolului 1 litera (b) din Decizia din 2016, din moment ce concluzia care figurează în aceasta rămâne justificată de alte elemente care figurează în Decizia din 2016, dar că trebuie eventual să se țină seama de acestea în cadrul aprecierii caracterului proporțional al amenzii (
3
).
În plus, apreciind că Decizia din 2016 era afectată de o eroare de motivare, Tribunalul a anulat‑o în măsura în care aplica HSBC o amendă de 33606000 de euro. Atât Comisia, cât și HSBC au sesizat Curtea cu un recurs împotriva acestei hotărâri.
Cu toate acestea, prin scrisoarea din 8 mai 2020, membrul Comisiei responsabil în domeniul concurenței a notificat HSBC intenția sa de a propune colegiului comisarilor adoptarea unei noi decizii pentru a remedia situația ce rezultă din Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019.
Prin decizia de modificare adoptată în 2021, Comisia a redus astfel la 31739000 de euro amenda impusă HSBC prin Decizia din 2016 și a completat motivarea care figurează în această decizie, considerată insuficientă de Tribunal. La aproximativ o lună după adoptarea acestei decizii de modificare, Comisia a renunțat la recursul său împotriva Hotărârii Tribunalului din 24 septembrie 2019.
HSBC a sesizat Tribunalul cu o acțiune în anularea Deciziei de modificare din 2021 și, prin urmare, a amenzii impuse prin Decizia din 2016, cu modificările ulterioare. Cu titlu subsidiar, aceasta solicită Tribunalului să își exercite competența de fond pentru a reduce substanțial amenda aplicată prin Decizia de modificare din 2021.
Aprecierea Tribunalului
În susținerea acțiunii sale în anulare, HSBC reproșează în special Comisiei că a adoptat Decizia de modificare din 2021 în afara termenului maxim de prescripție de 10 ani prevăzut la articolul 25 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1/2003 (
4
) pentru aplicarea unei amenzi pentru încălcarea constatată în Decizia din 2016.
Cu privire la acest aspect, HSBC susține în esență că recursul formulat de Comisie împotriva Hotărârii Tribunalului din 24 septembrie 2019 nu a avut ca efect suspendarea acestei prescripții decenale, din moment ce, la momentul introducerii recursului menționat, Comisia ar fi avut deja intenția de a adopta Decizia de modificare din 2021 fără a aștepta finalizarea acestei proceduri de recurs. În plus, potrivit recurentelor, chiar presupunând că recursul formulat de Comisie a suspendat termenul de prescripție, această suspendare a încetat, în orice caz, atunci când membrul Comisiei responsabil în domeniul concurenței a notificat HSBC intenția sa de a propune colegiului comisarilor adoptarea unei noi decizii care să fie adresată HSBC, ca urmare a pierderii de către Comisie a interesului său în soluționarea recursului.
După ce a precizat că la data introducerii de către Comisie a recursului nu expirase încă termenul de prescripție pentru aplicarea unei amenzi în sarcina HSBC pentru încălcarea constatată în Decizia din 2016, Tribunalul amintește că, în conformitate cu articolul 25 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1/2003, termenul de prescripție pentru aplicarea amenzilor se suspendă pe durata în care decizia Comisiei de constatare a încălcării și de aplicare a unei amenzi face obiectul unei proceduri pendinte la una dintre instanțele Uniunii. În temeiul alineatului (5) al aceluiași articol, termenul de prescripție de 10 ani se prelungește cu perioada în care termenul de prescripție este suspendat în conformitate cu alineatul (6) al acestuia.
Or, contrar celor reținute de HSBC, articolul 25 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1/2003 nu supune efectul suspensiv al procedurilor judiciare pendinte niciunei condiții subiective, precum un „obiectiv” urmărit prin introducerea căii de atac sau „intenția” părții care a inițiat‑o.
Astfel, această dispoziție protejează Comisia împotriva efectului prescripției în situații în care este „împiedicată” să acționeze, în sensul că trebuie să aștepte decizia instanței Uniunii în cadrul unor proceduri a căror desfășurare nu o controlează, înainte de a ști dacă actul atacat este sau nu afectat de nelegalitate. Această noțiune de „împiedicare” se referă, așadar, la o împrejurare obiectivă privind însăși existența unei proceduri jurisdicționale pendinte din cauza căreia persistă o incertitudine cu privire la legalitatea deciziei Comisiei.
În lumina acestor precizări, Tribunalul constată că, atât timp cât procedura referitoare la recursul Comisiei era pendinte, exista o incertitudine cu privire la legalitatea Deciziei din 2016, în măsura în care prin aceasta se aplica HSBC o amendă de 33606000 de euro. Rezultă că termenul de prescripție pentru aplicarea unei noi amenzi HSBC pentru încălcarea constatată în Decizia din 2016 era suspendat până la adoptarea de către Curte a unei decizii prin care să se pună capăt acestei proceduri de recurs, independent de demersurile pe care le‑a inițiat Comisia în vederea adoptării Deciziei din 2021.
În acest cadru, Tribunalul respinge de asemenea argumentul HSBC întemeiat pe lipsa interesului Comisiei de a introduce sau de a‑și menține recursul împotriva Hotărârii Tribunalului din 24 septembrie 2019.
În această privință, Tribunalul precizează că, deși lipsa unui interes de a acționa la momentul introducerii unui recurs, presupunând că ar fi dovedită, ar putea conduce la respingerea recursului ca inadmisibil și deși dispariția unui interes de a acționa în cursul judecății ar putea determina instanța Uniunii să constate lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei, însuși faptul că o acțiune este pendinte în fața Tribunalului sau a Curții este cel care justifică suspendarea termenului de prescripție, iar nu concluziile la care ajung aceste instanțe în decizia lor prin care se finalizează judecata.
În orice caz, simplul fapt că Comisia a inițiat demersuri pentru a adopta o nouă decizie în urma pronunțării Hotărârii Tribunalului din 24 septembrie 2019 nu demonstrează că ar fi pierdut orice interes de a obține constatarea legalității Deciziei din 2016, acest interes menținându‑se până la adoptarea deciziei Curții prin care se finalizează judecata sau cel puțin până la adoptarea acestei noi decizii. Faptul că, după adoptarea Deciziei de modificare din 2021, Comisia a renunțat la recursul său nu modifică în niciun fel această concluzie.
Având în vedere ansamblul a ceea ce precedă, Tribunalul concluzionează că exercitarea de către Comisie a competenței sale de a aplica sancțiuni pentru încălcarea constatată în Decizia din 2016 nu era prescrisă la data adoptării Deciziei de modificare din 2021. Tribunalul respinge în continuare toate celelalte motive invocate de HSBC în susținerea cererii sale de anulare a Deciziei de modificare din 2021, precum și concluziile HSBC privind reducerea amenzii aplicate în această decizie și, în consecință, respinge acțiunea în totalitate.
(
1
)	Decizia C(2021) 4600 final a Comisiei din 28 iunie 2021 de modificare a Deciziei C(2016) 8530 final a Comisiei din 7 decembrie 2016 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE [cazul AT.39914 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro (EIRD)] (denumită în continuare „Decizia de modificare din 2021”).
(
2
)	Decizia C(2016) 8530 final a Comisiei din 7 decembrie 2016 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE [cazul AT.39914 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro (EIRD)] (denumită în continuare „Decizia din 2016”).
(
3
)	Hotărârea din 24 septembrie 2019, HSBC Holdings ș.a./Comisia (T‑105/17, EU:T:2019:675).
(
4
)	Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 și 102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).