62024CJ0085
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. vasario 27 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Vartojimo kredito sutartys dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto – Direktyva 2014/17/ES – 13 straipsnio 1 dalies g punktas – Bendro pobūdžio informacija apie būsto kredito produktus – Pareiga pateikti „tipinį pavyzdį“ – Direktyva 2005/29/EB – 7 straipsnis – Bankas, siūlantis įvairių rūšių kreditus – Brošiūra, kurioje pateikti tik kredito su kintama palūkanų norma sutarčių pavyzdžiai“
Byloje C‑85/24
dėl Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija) 2024 m. sausio 23 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. vasario 2 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Verein für Konsumenteninformation
prieš
BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen, pirmosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas T. von Danwitz, A. Kumin, I. Ziemele ir S. Gervasoni (pranešėjas),
generalinis advokatas D. Spielmann,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Verein für Konsumenteninformation, atstovaujamos Rechtsanwalt S. Langer,
–
BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG, atstovaujamos Rechtsanwälte M. Kellner ir F. Liebel,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos B.‑R. Killmann ir P. Vanden Heede,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/17/ES dėl vartojimo kredito sutarčių dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2008/48/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL L 60, 2014, p. 34), 13 straipsnio 1 dalies g punkto išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Verein für Konsumenteninformation, Austrijos vartotojų teisių apsaugos asociacijos (toliau – VKI), ir BAWAG P.S.K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG (toliau – BAWAG), Austrijos banko, ginčą dėl to, kad šio banko vartotojams pateikiamoje bendro pobūdžio informacijoje nenurodyta kredito su fiksuota palūkanų norma ir kredito su fiksuotos ir kintamos palūkanų normos deriniu sutarčių tipinių pavyzdžių.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2014/17
3
Direktyvos 2014/17 15, 20, 38 ir 53 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(15)
šios direktyvos tikslas – užtikrinti, kad vartotojams sudarant kredito sutartis dėl nekilnojamojo turto būtų užtikrinta aukšto lygio apsauga. <…>
<…>
(20)
siekiant užtikrinti nuoseklią sistemą vartotojams kreditų srityje ir kuo labiau sumažinti administracinę naštą kreditoriams ir kredito tarpininkams, pagrindinė šios direktyvos sistema turėtų atitikti [2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/48/EB dėl vartojimo kredito sutarčių ir panaikinanti Tarybos direktyvą 87/102/EEB (OL L 133, 2008, p. 66)] struktūrą, kai įmanoma – visų pirma nuostatas, kad reklamoje pateikiama informacija apie kredito sutartis dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto vartotojui būtų teikiama naudojant tipinį pavyzdį, išsami ikisutartinė informacija jam būtų pateikiama standartiniame informacijos lape, vartotojas gautų tinkamų paaiškinimų prieš sudarydamas kredito sutartį, būtų nustatyta [bendros kredito kainos metinės normos (toliau – BKKMN)] apskaičiavimo bendra bazė, neįskaitant notaro mokesčių, o kreditoriai įvertintų vartotojo kreditingumą prieš suteikdami kreditą. <…>
<…>
(38)
reklamoje paprastai daugiausia dėmesio skiriama vienam ar keliems konkretiems produktams, tačiau vartotojai turėtų galėti priimti sprendimus žinodami viską apie įvairius siūlomus kredito produktus. Tuo atžvilgiu svarbus vaidmuo tenka bendro pobūdžio informacijai, kurioje vartotojui paaiškinama apie įvairiausius turimus produktus ir paslaugas ir jų pagrindines ypatybes. Todėl vartotojai turėtų visuomet turėti galimybę susipažinti su bendro pobūdžio informacija apie turimus kredito produktus. Tais atvejais, kai šis reikalavimas netaikomas nesusietiesiems kredito tarpininkams, tai neturėtų daryti poveikio jų pareigai teikti vartotojams asmeniškai pritaikytą ikisutartinę informaciją;
<…>
(53)
kadangi BKKMN reklamavimo laikotarpiu gali būti nurodyta tik kaip pavyzdys, toks pavyzdys turėtų būti tipinis. Todėl ji turėtų atitikti, pavyzdžiui, pagal atitinkamos rūšies kredito sutartis suteikto kredito vidutinę trukmę ir bendrą sumą. Nustatant, kokį tipinį pavyzdį pateikti, turėtų būti atsižvelgiama į tai, kokios tam tikros kredito sutarčių rūšys vyrauja tam tikroje konkrečioje rinkoje. Gali būti pageidautina, kad kiekvienas kreditorius tipinį pavyzdį pagrįstų kredito suma, kuri yra tipinė to kreditoriaus siūlomų produktų ir numatomos klientų bazės atžvilgiu, nes šie parametrai pagal skirtingus kreditorius gali labai skirtis. [Europos standartiniame informacijos lape (toliau – ESIL)] pateikiant BKKMN, kai įmanoma, turėtų būti atsižvelgta į vartotojo pareikštus pageidavimus ir pateiktą informaciją, o kreditorius arba kredito tarpininkas turėtų aiškiai nurodyti, ar pateikta informacija yra paaiškinamojo pobūdžio, ar atspindi pareikštus pageidavimus ir pateiktą informaciją. Visais atvejais tipiniai pavyzdžiai neturėtų prieštarauti [2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 84/450/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 97/7/EB, 98/27/EB bei 2002/65/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) 2006/2004 (Nesąžiningos komercinės veiklos direktyvos) (OL L 149, 2005, p. 22)] reikalavimams. Svarbu, kad atitinkamais atvejais ESIL būtų aiškiai nurodoma vartotojui, kad BKKMN yra pagrįsta prielaidomis ir gali kisti; taip vartotojas turės galimybę į tai atsižvelgti palygindamas produktus. <…>“
4
Šios direktyvos 13 straipsnio „Bendro pobūdžio informacija“ 1 dalyje numatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad kreditoriai arba, kai taikoma, susietieji kredito tarpininkai arba jų paskirtieji atstovai visuomet aiškiai ir suprantamai teiktų bendro pobūdžio informaciją apie kredito sutartis popieriuje arba kitoje patvariojoje laikmenoje ar elektronine forma. Be to, valstybės narės gali nustatyti, kad nesusietieji kredito tarpininkai teiktų bendro pobūdžio informaciją.
Tokioje bendro pobūdžio informacijoje pateikiami bent šie duomenys:
<…>
e)
siūlomos kredito palūkanų normos rūšys, nurodant, ar ji yra fiksuotoji, kintamoji arba jų derinys, ir pateikiant trumpą fiksuotosios ir kintamosios palūkanų normos aprašymą, įskaitant susijusias pasekmes vartotojui;
<…>
g)
tipinis bendros kredito sumos, bendros kredito kainos vartotojui, bendros vartotojo mokamos sumos ir BKKMN pavyzdys;
<…>“
5
Minėtos direktyvos 14 straipsnio „Ikisutartinė informacija“ 1 dalyje numatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad kreditorius ir, kai taikoma, kredito tarpininkas arba paskirtasis atstovas teiktų vartotojui jam pritaikytą informaciją, reikalingą palyginti rinkoje esančius kreditus, įvertinti jų pasekmes ir priimti informacija pagrįstą sprendimą ar sudaryti kredito sutartį:
a)
nedelsdamas po to, kai vartotojas pagal 20 straipsnį pateikė reikiamą informaciją apie savo poreikius, finansinę padėtį ir pageidavimus, ir
b)
likus pakankamai laiko iki tol, kol kredito sutartis arba pasiūlymas vartotojui tampa įpareigojančiu.“
Direktyva 2005/29
6
Direktyvos 2005/29 7 straipsnio „Klaidinantis informacijos neatskleidimas“ 1 dalyje numatyta:
„Komercinė veikla laikoma klaidinančia, jeigu toje faktinėje situacijoje, atsižvelgiant į visus jos ypatumus ir aplinkybes bei komunikacijos priemonių ribotumą, ją vykdant neatskleidžiama esminė informacija, kuri vidutiniam vartotojui reikalinga tam, kad jis toje situacijoje galėtų priimti informacija paremtą sprendimą dėl sandorio, ir tuo vidutinis vartotojas skatinamas arba gali būti paskatintas priimti tokį sprendimą dėl sandorio, kurio jis kitomis aplinkybėms nebūtų priėmęs.“
Austrijos teisė
7
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikomos redakcijos 2015 m. lapkričio 26 d.Bundesgesetz über Hypothekar- und Immobilienkreditverträge und sonstige Kreditierungen zu Gunsten von Verbrauchern
(Hypothekar- und Immobilienkreditgesetz) (Federalinis įstatymas dėl hipoteka užtikrintų kreditų ir nekilnojamo turto kredito sutarčių ir kitų vartojimo kreditų) (Įstatymas dėl hipoteka užtikrinto kredito ir nekilnojamojo turto kredito)] (BGBl. I, 135/2015; toliau – Įstatymas dėl hipoteka užtikrinto kredito ir nekilnojamojo turto kredito) 7 straipsniu 7 punktu į Austrijos teisę pažodžiui perkeltas Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punktas.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
8
BAWAG yra visoje Austrijos teritorijoje paslaugas teikiantis bankas. Šis bankas savo „brošiūroje apie kreditus dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto“ pateikia bendro pobūdžio informaciją apie jo siūlomas hipoteka užtikrinto kredito ir nekilnojamojo turto kredito sutartis.
9
Brošiūros 2–4 puslapiuose apibūdinti hipoteka neužtikrinti būsto statybai finansuoti skirti kreditai, pabaigoje pateikiant „tipinį pavyzdį“. Šios brošiūros 5–7 puslapiuose apibūdinti hipoteka užtikrinti būsto statybai skirti kreditai, pabaigoje pateikiant „tipinį pavyzdį“. Kaip tipinis hipoteka neužtikrinto būsto statybai skirto kredito sutarties pavyzdys nurodomas 35000 EUR dydžio kreditas, suteikiamas 180 mėnesių, taikant 4,58 % dydžio kintamų palūkanų metinę nominalią normą. Kaip tipinis hipoteka užtikrinto būsto statybai skirto kredito sutarties pavyzdys nurodytas200000 EUR dydžio kreditas, suteikiamas 240 mėnesių, taikant 0,5 % dydžio kintamų palūkanų metinę nominalią normą. Abiejuose pavyzdžiuose nurodoma mokėtinų palūkanų suma, realioji palūkanų norma ir bendra kredito kaina.
10
Be kredito sutarčių su išimtinai kintama palūkanų norma, BAWAG siūlo ir kredito sutartis su išimtinai fiksuota palūkanų norma, taip pat kredito sutartis su kintamų ir fiksuotų palūkanų laikotarpių deriniu.
11
VKI pareiškė ieškinį, siekdama, kad būtų uždrausta BAWAG šio sprendimo 8 punkto nurodytoje brošiūroje pateikti tik kredito su kintama palūkanų norma sutarties pavyzdį, kartu nepateikiant kredito su fiksuota palūkanų norma sutarties pavyzdžio ir kredito su mišria palūkanų norma sutarties pavyzdžio, nes šis bankas šių kredito sutarčių atveju siūlo rinktis šių trijų rūšių palūkanas.
12
Atsikirsdamas BAWAG tvirtino, kad šioje brošiūroje nesiekiama vartotojams pateikti išsamios, kiekvienam atvejui ir konkrečiam klientui pritaikytos ikisutartinės informacijos. Jo manymu, negalima reikalauti, kad brošiūroje būtų pateikiamas pavyzdys dėl kiekvienos įmanomos palūkanų normos.
13
Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad toje brošiūroje turėjo būti pateiktas kredito su fiksuota palūkanų norma pavyzdys, ir iš dalies patenkino VKI pateiktus reikalavimus.
14
Tačiau apeliacinės instancijos teismas nusprendė, kad Įstatymo dėl hipoteka užtikrinto kredito ir nekilnojamojo turto kredito 7 straipsnio 7 punkte buvo reikalaujama tik vieno tipinio pavyzdžio, paaiškinančio brošiūroje pateiktą informaciją, ir kad dėl to BAWAG nebuvo įpareigotas savo brošiūroje pateikti ir kredito su fiksuota palūkanų norma sutarties pavyzdžio.
15
VKI dėl apeliacinės instancijos teismo sprendimo pateikė kasacinį skundą Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
16
Priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad reikalavimas pateikti tipinius pavyzdžius dėl kiekvienos iš trijų rūšių kredito sutarties, viršytų tai, kas būtina pateikiant bendro pobūdžio informaciją, bet pripažįsta, kad toks Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimas nebūtinai yra teisingas.
17
Šiomis aplinkybėmis Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 2014/17/ES] 13 straipsnio 1 dalies g punktas turi būti aiškinamas taip, kad jis nėra pažeidžiamas, jeigu kreditorius, siūlantis būsto statybai skirtus kreditus, užtikrintus arba neužtikrintus hipoteka, kai gali būti įvairių tų kreditų variantų (kaip antai: a) kreditai tik su fiksuotų palūkanų laikotarpiais, b) kreditai su kintamų palūkanų ir fiksuotų palūkanų laikotarpių deriniu, c) kreditai tik su kintamomis palūkanomis)), pateikia po (vieną) tipinį būsto statybai skirto kredito, neužtikrinto hipoteka, ir būsto statybai skirto kredito, užtikrinto hipoteka, pavyzdį, ar pagal šią nuostatą reikalaujama, kad būtų pateikiama po tipinį kiekvienos palūkanų normos pavyzdį?“
Dėl prejudicinio klausimo
18
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punktas turi būti aiškinamas taip, kad kreditorius, kuris būsto statybai finansuoti siūlo hipoteka užtikrintas arba hipoteka neužtikrintas kredito sutartis su fiksuota palūkanų norma, kintama palūkanų norma arba su fiksuotų ir kintamų palūkanų laikotarpių deriniu, turi pateikti tipinį kiekvienos iš trijų siūlomų kredito sutarčių pavyzdį.
19
Pirmiausia reikia priminti, kad Direktyvos 2014/17 tikslas, kaip matyti iš jos 1 straipsnio, yra nustatyti bendrus principus, taikomus vartojimo kredito sutartims, susijusioms su gyvenamosios paskirties nekilnojamuoju turtu.
20
Šios direktyvos 13 straipsnio „Bendro pobūdžio informacija“ 1 dalyje išvardyti bendro pobūdžio duomenys apie kredito sutartis, susijusias su gyvenamosios paskirties nekilnojamuoju turtu; valstybės narės turi užtikrinti, kad kreditoriai elgsis taip, jog šie duomenys bus nuolat prieinami vartotojams.
21
Šio 13 straipsnio 1 dalies g punkte numatyta, kad kaip bendro pobūdžio informaciją kreditorius, be kita ko, turi pateikti „tipinį bendros kredito sumos, bendros kredito kainos vartotojui, bendros vartotojo mokamos sumos ir BKKMN pavyzdį“.
22
Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (2024 m. kovo 14 d. Sprendimo VR Bank Ravensburg-Weingarten, C‑536/22, EU:C:2024:234, 35 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
23
Visų pirma, Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punkto formuluotė, atsižvelgiant į tai, kad versijoje prancūzų kalba vartojamas nežymimasis artikelis „un“, leidžia manyti, kad reikalaujama, jog kreditoriai jų bendro pobūdžio informacijoje vartotojams nurodytų tik vieną pavyzdį. Toje nuostatoje taip pat nurodyta, kad šis pavyzdys turi būti „tipinis“, t. y. ne kreditoriaus siūlomų įvairių rūšių kredito sutarčių, bet „bendros kredito sumos, bendros kredito kainos vartotojui, bendros vartotojo mokamos sumos ir BKKMN“.
24
Tuo remiantis, darytina išvada, kad tipinio pavyzdžio paskirtis šiuo atveju yra ne iliustruoti kreditoriaus siūlomų kredito sutarčių įvairovę, bet padėti vartotojams suprasti, juos bendrai informuojant, skirtingų su kreditu susijusių sąvokų prasmę ir ryšį.
25
Be to, Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punkto kontekstas patvirtina šį pažodinį aiškinimą.
26
Pirma, nors šios direktyvos 13 straipsnio 1 dalies e punkte reikalaujama, kad pateikiant bendro pobūdžio informaciją būtų nurodomos „siūlomos kredito palūkanų normos rūšys, nurodant, ar ji yra fiksuotoji, kintamoji arba jų derinys“, šio 13 straipsnio 1 dalies g punkte nėra jokios nuorodos į tai, kad turi būti pateiktas kiekvienos siūlomos kredito sutarties rūšies tipinis pavyzdys. Reikia pripažinti, kad jei Sąjungos teisės aktų leidėjas būtų ketinęs reikalauti, kad kreditoriai pateiktų visų rūšių siūlomų palūkanų normų tipinį pavyzdį, jis būtų tai aiškiai nurodęs.
27
Antra, iš visos Direktyvos 2014/17 teksto matyti, kad joje vartotojų naudai nustatyta privaloma dviejų lygių informavimo sistema.
28
Pirmąjį lygį sudaro šios direktyvos 13 straipsnyje nurodyta „bendrojo pobūdžio“ informacija. Kaip matyti iš jos 38 konstatuojamosios dalies, ši informacija turi padėti vartotojams priimti sprendimus viską žinant „apie įvairiausius turimus produktus ir paslaugas ir jų pagrindines ypatybes. Todėl vartotojai turėtų visuomet turėti galimybę susipažinti su bendro pobūdžio informacija apie turimus kredito produktus.“.
29
Antrąjį vartotojų informavimo lygį sudaro šios direktyvos 14 straipsnyje nurodyta „ikisutartinė informacija“. Šio 14 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad tai yra „[vartotojui] pritaikyt[a] informacij[a], reikaling[a] palyginti rinkoje esančius kreditus, įvertinti jų pasekmes ir priimti informacija pagrįstą sprendimą ar sudaryti kredito sutartį“.
30
Taigi, kaip Teisingumo Teismui pateiktose pastabose pažymi BAWAG ir Europos Komisija, „bendro pobūdžio informacijos“ tikslas nėra pateikti vartotojams išsamius paaiškinimus, pritaikytus kiekvienai paskolos davėjo siūlomai kredito sutarčiai ir kiekvienu konkrečiu atveju, nes tokie paaiškinimai jiems turi būti pateikti kaip „ikisutartinė informacija“. Tokia bendro pobūdžio informacija vartotojui reikalinga, kol dar svarstydamas jis ieško kredito. Todėl būtų netinkama pritarti tokiam Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimui, pagal kurį reikalaujama, kad ši informacija būtų išsami. Toks aiškinimas taip pat paneigtų Sąjungos teisės aktų leidėjo daromą skirtumą tarp bendro pobūdžio ir ikisutartinės informacijos.
31
Galiausiai, dėl Direktyva 2014/17 siekiamų tikslų reikia priminti, kad, remiantis jos 15 konstatuojamąja dalimi, šia direktyva siekiama užtikrinti aukštą suinteresuotųjų vartotojų, norinčių gauti nekilnojamojo turto kreditą, apsaugos lygį.
32
Šiuo klausimu Direktyvos 2014/17 53 konstatuojamojoje dalyje visų pirma pabrėžiama, kad tipiniai pavyzdžiai neturėtų prieštarauti Direktyvos 2005/29 reikalavimams.
33
Direktyvos 2005/29, kuria siekiama kovoti su nesąžininga įmonių komercine veikla vartotojų atžvilgiu, 7 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „[k]omercinė veikla laikoma klaidinančia, jeigu toje faktinėje situacijoje, atsižvelgiant į visus jos ypatumus ir aplinkybes bei komunikacijos priemonių ribotumą, ją vykdant neatskleidžiama esminė informacija, kuri vidutiniam vartotojui reikalinga tam, kad jis toje situacijoje galėtų priimti informacija paremtą sprendimą dėl sandorio, ir tuo vidutinis vartotojas skatinamas arba gali būti paskatintas priimti tokį sprendimą dėl sandorio, kurio jis kitomis aplinkybėms nebūtų priėmęs“.
34
Nagrinėjamu atveju neatrodo, kad dėl to, jog hipoteka užtikrintų sutarčių atveju pateikiamas tipinis pavyzdys, susijęs su kreditu su kintama palūkanų norma, o hipoteka neužtikrintų sutarčių atveju – tipinis pavyzdys, susijęs taip pat su kreditu su kintama palūkanų norma, vartotojui neatskleidžiama esminė informacija, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 7 straipsnio 1 dalį.
35
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad bendro pobūdžio informacija, kuri vartotojui reikalinga, kad jis pagrįstai pasirinktų kreditą su fiksuota palūkanų norma, kreditą su kintama palūkanų norma arba kreditą su mišria palūkanų norma, reiškia ne informaciją, kurią privaloma pateikti tipiniame pavyzdyje, t. y. nurodyti bendrą kredito sumą, bendrą kredito kainą vartotojui ir bendrą vartotojo mokamą sumą, bet tai, kad ši informacija yra tiksli pirmosios rūšies kredito atveju ir netiksli kitų dviejų kredito rūšių atveju.
36
Šios esminės kredito sutarčių su fiksuotomis ir (arba) kintamomis palūkanų normomis savybės tipiniame pavyzdyje turi būti įtrauktos į bendrąją informaciją pagal 13 straipsnio 1 dalies e punktą, o ne pagal 13 straipsnio 1 dalies g punktą.
37
Iš tiesų tipiniu pavyzdžiu siekiama užtikrinti aukšto lygio vartotojų apsaugą tarpusavyje derinant Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalyje išvardytą bendrą informaciją ir ikisutartinę informaciją, pritaikomą pagal kiekvieno atskiro vartotojo asmeninę padėtį.
38
Šiomis aplinkybėmis dėl to, kad kreditorius, kuris siūlo kredito su fiksuota, kintama ar mišria palūkanų norma sutartis, išdėstydamas bendro pobūdžio informaciją pateikia tik hipoteka užtikrintos kredito su kintama palūkanų norma sutarties tipinį pavyzdį ir tipinį kredito su kintama palūkanų norma sutarties, neužtikrintos hipoteka, pavyzdį, vartotojui nėra neatskleidžiama esminė informacija ir tai negali būti požymis, kad kreditorius vykdo klaidinančią komercinę veiklą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 7 straipsnio 1 dalį. Todėl vieno tipinio pavyzdžio pateikimas bendrojoje informacijoje atitinka Direktyvos 2014/17 tikslą.
39
Galiausiai reikia pabrėžti, kad Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punkte minimas pavyzdys, kaip nurodyta šio sprendimo 23 punkte, turi būti „tipinis“.
40
Šiuo klausimu Direktyvos 2014/17 53 konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad „[n]ustatant, kokį tipinį pavyzdį pateikti, turėtų būti atsižvelgiama į tai, kokios tam tikros kredito sutarčių rūšys vyrauja tam tikroje konkrečioje rinkoje. Gali būti pageidautina, kad kiekvienas kreditorius tipinį pavyzdį pagrįstų kredito suma, kuri yra tipinė to kreditoriaus siūlomų produktų ir numatomos klientų bazės atžvilgiu, nes šie parametrai pagal skirtingus kreditorius gali labai skirtis.“
41
Vadinasi, iš šios konstatuojamosios dalies matyti, kad vertinant pateiktino pavyzdžio tipinį pobūdį gali būti atsižvelgiama, pavyzdžiui, į pagal atitinkamos rūšies kredito sutartis suteikto kredito vidutinę trukmę ir bendrą sumą, taip pat į tai, kokios tam tikros kredito sutarčių rūšys vyrauja tam tikroje konkrečioje rinkoje. Standartiniame informacijos lape pateikiant BKKMN, kai įmanoma, turėtų būti atsižvelgta į vartotojo pareikštus pageidavimus ir pateiktą informaciją, o kreditorius arba kredito tarpininkas turėtų aiškiai nurodyti, ar pateikta informacija yra paaiškinamojo pobūdžio, ar atspindi pareikštus pageidavimus ir pateiktą informaciją. Bet kuriuo atveju, kaip pažymėta šio sprendimo 32 punkte, tipiniai pavyzdžiai neturėtų prieštarauti Direktyvos 2005/29 reikalavimams.
42
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas, be kita ko, į šią informaciją, turi įvertinti, ar BAWAG pagal Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punktą bendroje informacijoje pateiktas pavyzdys yra tipinis.
43
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į prejudicinį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2014/17 13 straipsnio 1 dalies g punktas turi būti aiškinamas taip, kad kreditorius, kuris būsto statybai finansuoti siūlo hipoteka užtikrintas arba hipoteka neužtikrintas kredito sutartis su fiksuota palūkanų norma, kintama palūkanų norma arba su fiksuotų ir kintamų palūkanų laikotarpių deriniu, pateikdamas bendro pobūdžio informaciją turi pareigą pateikti tik vieną siūlomų kreditų pavyzdį su sąlyga, kad jis yra tipinis.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
44
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/17/ES dėl vartojimo kredito sutarčių dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2008/48/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010, 13 straipsnio 1 dalies g punktas
turi būti aiškinamas taip:
kreditorius, kuris būsto statybai finansuoti siūlo hipoteka užtikrintas arba hipoteka neužtikrintas kredito sutartis su fiksuota palūkanų norma, kintama palūkanų norma arba su fiksuotų ir kintamų palūkanų laikotarpių deriniu, pateikdamas bendro pobūdžio informaciją turi pareigą pateikti tik vieną siūlomų kreditų pavyzdį su sąlyga, kad jis yra tipinis.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.