62014CJ0043
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2015 m. vasario 26 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Ozono sluoksnio apsauga — Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema — Apyvartinių taršos leidimų suteikimo metodas — Apyvartinių taršos leidimų suteikimas nemokamai — Dovanojamojo turto mokesčio taikymas tokiam suteikimui“
Byloje C‑43/14
dėl Nejvyšší správní soud (Vyriausiasis administracinis teismas, Čekijos Respublika) 2013 m. gruodžio 18 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2014 m. sausio 27 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
ŠKO-Energo s. r. o.
prieš
Odvolací finanční ředitelství
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė R. Silva de Lapuerta, Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas K. Lenaerts, einantis antrosios kolegijos teisėjo pareigas, teisėjai J.-C. Bonichot (pranešėjas), A. Arabadjiev ir J. L. da Cruz Vilaça,
generalinė advokatė J. Kokott,
posėdžio sekretorius M. Aleksejev, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2014 m. lapkričio 19 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
—
ŠKO-Energo s. r. o., atstovaujamos patarėjo T. Zatloukal,
—
Odvolací finanční ředitelství, atstovaujamos D. Jeroušek ir E. Nedorostková,
—
Čekijos vyriausybės, atstovaujamos M. Smolek ir J. Vláčil,
—
Europos Komisijos, atstovaujamos E. Kružíková ir P. Němečková bei K. Mifsud-Bonnici,
susipažinęs su 2014 m. gruodžio 11 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB (OL L 275, p. 32; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 631), 10 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ŠKO-Energo s. r. o. (toliau – ŠKO-Energo) ir Odvolací finanční ředitelství (Apeliacinė mokesčių direkcija) ginčą dėl mokesčio už 2011 m. ir 2012 m. suteiktus šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinius taršos leidimus sumokėjimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Kuriant efektyvią šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų Europos rinką ir darant kuo mažesnę įtaką ekonomikos plėtrai bei užimtumui, pagal Direktyvos 2003/87 5 konstatuojamąją dalį šia direktyva siekiama padėti veiksmingiau vykdyti Europos bendrijos ir jos valstybių narių įsipareigojimus mažinti antropogeninės kilmės šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą, kuriuos jos prisiėmė pagal 2002 m. balandžio 25 d. Tarybos sprendimą 2002/358/EB dėl Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos Kioto protokolo patvirtinimo Europos bendrijos vardu ir bendro jame numatytų įsipareigojimų vykdymo (OL L 130, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 42 t., p. 24).
4
Direktyvos 2003/87 7 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„Bendrijos nuostatos, susijusios su valstybių narių leidimų suteikimu, yra būtinos, siekiant, kad būtų prisidedama išsaugant vidaus rinkos vientisumą ir išvengiant konkurencijos iškraipymo.“
5
Direktyvos 2003/87 1 straipsnyje „Direktyvos turinys“ numatyta:
„Ši direktyva nustato šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijų leidimų sistemą Bendrijoje <...>, siekiant, kad būtų skatinamas taupus ir ekonomiškai efektyvus išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos mažinimas.“
6
Direktyvos 2003/87 10 straipsnyje „Paskirstymo metodas“ nurodyta:
„Trijų [Trejų] metų laikotarpiui, prasidedančiam 2005 m. sausio 1 d., valstybės narės bent 95 % leidimų skiria nemokamai. Penkerių metų laikotarpiui, prasidedančiam 2008 m. sausio 1 d., valstybės narės bent 90 % leidimų skiria nemokamai.“
Čekijos teisė
7
Įstatyme Nr. 357/1992 dėl paveldimojo turto mokesčio, dovanojamojo turto mokesčio ir nekilnojamojo turto perleidimo mokesčio su pakeitimais, padarytais Įstatymu Nr. 402/2010 (toliau – Įstatymas Nr. 357/1992), numatytos nuostatos, pagal kurias nemokamai gauti apyvartinių taršos leidimai apmokestinami dovanojamojo turto mokesčiu.
8
Įstatymo Nr. 357/1992 6 straipsnio 8 dalyje numatyta:
„Dovanojamojo turto mokesčiu apmokestinami 2011 m. ir 2012 m. nemokamai gauti šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimai, skirti elektros energijos gamybai įrenginyje, kuriuo 2005 m. sausio 1 d. gaminta ar vėliau gaminama trečiosioms šalims parduoti skirta elektros energija ir kuriame nevykdoma jokia veikla, susijusi su šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekyba, išskyrus kuro deginimą <...>, kai juos gauna elektros energijos gamintojas.“
9
Šio įstatymo 7a straipsnyje „Nemokamai gautų leidimų mokesčio bazė“ nustatyta:
„1.   Nemokamai gautų leidimų atveju dovanojamojo turto mokesčio bazė yra vidutinė šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinio taršos leidimo rinkos vertė atitinkamų kalendorinių metų vasario 28 d., padauginta iš nemokamai gautų leidimų elektros energijos gamybai atitinkamiems kalendoriniams metams skaičiaus.
2.   Vidutinę šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinio taršos leidimo rinkos vertę atitinkamų kalendorinių metų vasario 28 d. skelbia Aplinkos ministerija taip, kad su tokiu sprendimu būtų galima susipažinti nuotoliniu būdu.“
10
Minėto įstatymo 14a straipsnyje „Dovanojamojo turto mokesčio tarifas nemokamai gautų leidimų atveju“ nurodyta:
„Dovanojamojo turto mokesčio tarifas nemokamai gautų leidimų atveju yra 32 %.“
11
Įstatymo Nr. 357/1992 20 straipsnio 1 ir 15 dalys suformuluotos taip:
„1.   Paveldimojo turto mokesčiu ir dovanojamojo turto mokesčiu neapmokestinamas turto gavimas nemokamai:
a)
kai jį gauna Čekijos Respublika arba kita Europos Sąjungos valstybė narė, Norvegija arba Islandija (toliau – kita Europos valstybė), taip pat turto perleidimas nemokamai, atliekamas Čekijos Respublikos, išskyrus nemokamai gautus leidimus ir turto iš kitos Europos valstybės gavimą,
<…>
15.   Dovanojamojo turto mokesčiu neapmokestinamas nemokamai gautų leidimų skaičiaus, kuris atitinka elektros energijos, pagamintos elektros energijos ir šilumos kogeneracijos būdu, ir viso 2005 ir 2006 m. pagamintos elektros energijos kiekio santykį, įsigijimas.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
12
ŠKO-Energo 2011 ir 2012 metams gavo nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų, skirtų elektros energijos gamybai, už kuriuos Finanční úřad (Mokesčių tarnyba) reikalauja sumokėti 20473152 Čekijos kronų (CZK) dydžio dovanojamojo turto mokestį.
13
ŠKO-Energo užginčijo (nesėkmingai) šį apmokestinimą Finanční ředitelství, paskui kreipėsi į Krajský soud v Praze (Prahos miesto teismas), kur teigė, kad šis mokestis neatitinka Direktyvos 2003/87 10 straipsnio.
14
Krajský soud v Praze patenkino jos skundą.
15
Gavus kasacinį skundą Nejvyšší správní soud kyla abejonių dėl šio mokesčio atitikties Sąjungos teisei, ypač Direktyvos 2003/87 10 straipsniui, kuriame numatyta, kad 2008–2012 m. bent 90 % apyvartinių taršos leidimų suteikiami nemokamai.
16
Tokiomis aplinkybėmis Nejvyšší správní soud nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 2003/87] 10 straipsnis turi būti aiškinamas kaip draudžiantis taikyti nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias apyvartinių taršos leidimų suteikimas nemokamai atitinkamu laikotarpiu apmokestinamas dovanojamojo turto mokesčiu?“
Dėl prejudicinio klausimo
17
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2003/87 10 straipsnis dėl to, kad jame nustatyta pareiga valstybėms narėms 2008–2012 m. bent 90 % šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikti nemokamai, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama taikyti dovanojamojo turto mokestį, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje.
18
Kaip matyti iš Direktyvos 2003/87 10 straipsnio formuluotės, pagal kurią nagrinėjamu laikotarpiu valstybės narės bent 90 % šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikia nemokamai, pagal šį straipsnį draudžiama imti mokesčius dėl pačių suteiktų apyvartinių taršos leidimų (Sprendimo Iberdrola ir kt., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 ir C‑640/11, EU:C:2013:660, 27 punktas).
19
Vis dėlto Teisingumo Teismas pažymėjo, kad nei Direktyvos 2003/87 10 straipsnyje, nei jokioje kitoje šios direktyvos nuostatoje neaptariamas šių apyvartinių taršos leidimų panaudojimas ir jomis tiesiogiai neapribojama valstybių narių teisė imtis priemonių, galinčių daryti įtaką tokių leidimų panaudojimo ekonominiams aspektams (Sprendimo Iberdrola ir kt., EU:C:2013:660, 28 punktas).
20
Tokiomis aplinkybėmis valstybės narės iš esmės gali imtis ekonominės politikos priemonių, pavyzdžiui, kontroliuoti tam tikrų esminių prekių ar išteklių rinkose taikomas kainas ir nustatyti, kaip nemokamai suteiktų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų vertė perkeltina vartotojams (Sprendimo Iberdrola ir kt., EU:C:2013:660, 29 punktas).
21
Tačiau ėmusis tokių priemonių neturėtų būti panaikintas šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimo nemokamai principo poveikis ir kenkiama Direktyvos 2003/87 tikslams (Sprendimo Iberdrola ir kt., EU:C:2013:660, 30 punktas).
22
Šiuo aspektu pažymėtina, kad atsižvelgiant į Direktyvos 2003/87 10 straipsnyje numatytą suteikimo nemokamai principą draudžiama ne tik tiesiogiai nustatyti kainą už suteiktus šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinius taršos leidimus, bet ir vėliau rinkti mokestį dėl šių suteiktų leidimų (Sprendimo Iberdrola ir kt., EU:C:2013:660, 31 punktas).
23
Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas dovanojamojo turto mokestis, kurio tarifas 32 %, taikomas nemokamai gautiems šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartiniams taršos leidimams, skirtiems elektros energijos gamybai deginant kurą (išskyrus šilumos kogeneracijos būdą).
24
Todėl reikia konstatuoti, kad dėl priemonės, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, skirtos tik apyvartiniams taršos leidimams suteikti, o ne jiems naudoti, beje, konkrečiame sektoriuje ribotą laikotarpį, iš dalies atitinkantį laikotarpį, kuriuo Sąjungos teisės aktų leidėjas laikinai nustatė leidimų suteikimo beveik nemokamai principą, apsunkinamas šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimas nemokamai, o tai yra nesuderinama su Direktyvoje 2003/87 nustatytu nemokamumo reikalavimu.
25
Be to, reikia pridurti, kad tokia priemone, kuri, kaip matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, buvo skirta gauti papildomoms pajamoms saulės energijos elektrinių operatoriams, siekiama kitų nei Direktyvoje 2003/87 numatytų tikslų. Todėl ji taip pat negali būti laikoma griežtesne apsaugos priemone, kaip ji suprantama pagal SESV 193 straipsnį (pagal analogiją žr. Sprendimo Deponiezweckverband Eiterköpfe, C‑6/03, EU:C:2005:222, 49 ir 52 punktus bei Sprendimo Azienda Agro‑Zootecnica Franchini ir Eolica di Altamura, C‑2/10, EU:C:2011:502, 50 punktą).
26
Tačiau Čekijos vyriausybė teigė, kad pagal Direktyvos 2003/87 straipsnį nedraudžiamas dovanojamojo turto mokestis, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, nes šis mokestis praktiškai tenka mažiau nei 10 % bendros šios valstybės narės suteikiamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų vertės.
27
Tačiau šiuo aspektu reikia pažymėti, kad šio straipsnio antrame sakinyje atitinkamam laikotarpiui numatytas bent 90 % leidimų suteikimo nemokamai principas, nenurodant jų vertės.
28
Be to, reikia pažymėti, kad Čekijos vyriausybės siūlomas aiškinimas pažeidžia Direktyvos 2003/87 10 straipsnio tikslą laikinai sušvelninti Europos Sąjungos sukurtos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų rinkos ekonominį poveikį siekiant, kad tam tikri gamybos sektoriai, kuriems taikoma ši direktyva, neprarastų konkurencingumo (Sprendimo Iberdrola ir kt., EU:C:2013:660, 39 punktas). Toks tikslas reiškia, kad leidimų, kurie gali būti suteikti už atlygį, skaičiaus apribojimas 10 % turi būti vertinamas laikantis lygybės principo kiekvieno iš atitinkamų sektorių ūkio subjektų požiūriu, o ne atsižvelgiant į visus valstybės narės suteiktus leidimus.
29
Atsižvelgdamas į šiuos svarstymus prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar galima laikyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamu dovanojamojo turto mokesčiu laikomasi 10 % maksimalios apyvartinių taršos leidimų suteikimo už atlygį ribos, numatytos Direktyvos 2003/87 10 straipsnyje.
30
Taigi į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2003/87 10 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama taikyti dovanojamojo turto mokestį, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, jeigu šiuo mokesčiu nesilaikoma šiame straipsnyje numatytos 10 % maksimalios apyvartinių taršos leidimų suteikimo už atlygį ribos, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
31
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB, 10 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama taikyti dovanojamojo turto mokestį, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, jeigu šiuo mokesčiu nesilaikoma šiame straipsnyje numatytos 10 % maksimalios apyvartinių taršos leidimų suteikimo už atlygį ribos, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: čekų.