62023CJ0499
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. lapkričio 13 d. (
*1
)
„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Laisvas prekių judėjimas – SESV 35 straipsnis – Kiekybiniai eksporto apribojimai – Lygiaverčio poveikio priemonės – Statybinės medžiagos – Pareiga pranešti apie eksportą – Valstybės pirmenybės teisė – SESV 36 straipsnis – Pateisinimas – Visuomenės saugumas – Statybinių medžiagų tiekimas ypatingos svarbos infrastruktūros objektams – Eksporto į trečiąsias šalis kontrolė – Išimtinė Sąjungos kompetencija – Bendra prekybos politika – Reglamentas (ES) 2015/479 – Bendros eksporto taisyklės – Direktyva (ES) 2015/1535 – Informacijos apie techninius reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarka“
Byloje C‑499/23
dėl 2023 m. rugpjūčio 4 d. pagal SESV 258 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo
Europos Komisija, atstovaujama G. Gattinara ir K. Talabér-Ritz,
ieškovė,
prieš
Vengriją, atstovaujamą M. Z. Fehér ir K. Szíjjártó,
atsakovę,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe, antrosios kolegijos pirmininko pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai F. Schalin, M. Gavalec (pranešėjas) ir Z. Csehi,
generalinis advokatas M. Szpunar,
posėdžio sekretorius C. Di Bella, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2024 m. lapkričio 6 d. posėdžiui,
susipažinęs su 2025 m. vasario 6 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Ieškiniu Europos Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad nustačiusi statybos žaliavų ir statybinių medžiagų eksportui taikytiną tvarką, Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal:
–
SESV 35 ir 36 straipsnius,
–
SESV 2 straipsnio 1 dalį, siejamą su SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktu, taip pat
–
2015 m. rugsėjo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/1535, kuria nustatoma informacijos apie techninius reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarka (OL L 241, 2015, p. 1), 5 straipsnio 1 dalį ir 6 straipsnio 1 dalį.
Teisinis pagrindas
Tarptautinė teisė
2
1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (OL L 336, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 80) Europos Sąjungos Taryba patvirtino 1994 m. balandžio 15 d. Marakeše pasirašytą Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutartį ir šios sutarties 1–3 prieduose esančius susitarimus, tarp kurių yra Susitarimas dėl 1994 m. bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (OL L 336, 1994, p. 11; toliau – GATT 1994).
3
GATT 1994 XI straipsnyje „Bendras kiekybinių apribojimų panaikinimas“ nustatyta:
„1. Susitariančioji Šalis neįsiveda ir netaiko jokių kitų, išskyrus muitus, mokesčius ar kitus apmokestinimus, draudimo ar apribojimo priemonių, veikiančių kvotų, importo ar eksporto licencijavimo ar kitu pavidalu, kitos Susitariančiosios [Š]alies prekių importui ar eksportui arba prekei, kuri skirta eksportui į kitą Susitariančiąją [Š]alį, parduoti.
2. Šio straipsnio 1 dalies nuostatos netaikomos:
a)
eksporto draudimams ar apribojimams, kurie taikomi laikinai, kad eksportuojanti Susitariančioji Šalis išvengtų kritinės situacijos, susijusios su maisto produktų ar kitų būtinų prekių trūkumu;
<...>“
Sąjungos teisė
Direktyva 2008/114/EB
4
2008 m. gruodžio 8 d. Tarybos direktyva 2008/114/EB dėl Europos ypatingos svarbos infrastruktūros objektų nustatymo ir priskyrimo jiems bei būtinybės gerinti jų apsaugą vertinimo (OL L 345, 2008, p. 75), ratione temporis taikoma šioje byloje, nuo 2024 m. spalio 18 d. panaikinta 2022 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2022/2557 dėl ypatingos svarbos subjektų atsparumo, kuria panaikinama Tarybos direktyva 2008/114/EB (OL L 333, 2022 12 27, p. 164). Direktyvos 2008/114 3 ir 5 konstatuojamosiose dalyse buvo numatyta:
„(3)
2005 m. gruodžio mėn. Teisingumo ir vidaus reikalų taryba paragino Komisiją pateikti pasiūlymą dėl Europos programos dėl ypatingos svarbos infrastruktūros objektų apsaugos (EPCIP) ir nusprendė, kad ji turėtų būti grindžiama visas pavojaus rūšis apimančiu požiūriu, prioritetą teikiant kovai su terorizmo keliamomis grėsmėmis. Pagal šį požiūrį, užtikrinant ypatingos svarbos infrastruktūros objektų apsaugą reikėtų atsižvelgti į žmogaus, technologijų sukeltą grėsmę ir stichines nelaimes, tačiau pirmenybę reikėtų teikti terorizmo keliamai grėsmei.
<...>
(5)
Ši direktyva – tai pirmasis žingsnis siekiant palaipsniui nustatyti [Europos ypatingos svarbos infrastruktūros objektus], jiems priskirti objektus [vykdyti priskyrimą jiems] bei įvertinti būtinybę gerinti jų apsaugą. Šioje direktyvoje daugiausia dėmesio skiriama energetikos ir transporto sektoriams, ir ji turėtų būti peržiūrėta siekiant įvertinti jos poveikį bei būtinybę ją taikyti kitiems sektoriams, inter alia, informacinių ir ryšių technologijų (IRT) sektoriui.“
5
Šios direktyvos 2 straipsnyje buvo numatyta:
„Šioje direktyvoje:
a)
ypatingos svarbos infrastruktūros objektas – turtas, sistema ar jų dalis, esantys valstybėse narėse, kurie yra ypač svarbūs esminėms visuomeninėms funkcijoms, žmonių sveikatai, saugai, saugumui, ekonominei ar socialinei gerovei palaikyti, ir kurių veikimo sutrikdymas ar sunaikinimas dėl šių funkcijų nepalaikymo turėtų didelį poveikį valstybei narei;
b)
„Europos ypatingos svarbos infrastruktūros objektas“[,] arba ESI[,] – ypatingos svarbos infrastruktūros objektas, esantis valstybėse narėse, kurio veikimo sutrikdymas ar sunaikinimas turėtų didelį poveikį bent dviem valstybėms narėms. Poveikio mastas įvertinamas pagal bendrus kriterijus. Tai apima tarpsektorinės priklausomybės nuo kitų rūšių infrastruktūros objektų sukeltą poveikį;
<...>“
6
Šios direktyvos 3 straipsnio „ESI nustatymas“ 1 dalyje buvo nustatyta:
„III priede nustatyta tvarka kiekviena valstybė narė nustato galimus ESI, atitinkančius tiek bendrus, tiek sektorių kriterijus bei 2 straipsnio a ir b punktuose pateiktas sąvokų apibrėžtis.
Valstybių narių prašymu Komisija gali joms padėti nustatyti galimus ESI.
Komisija gali atkreipti atitinkamų valstybių narių dėmesį į tai, kad egzistuoja galimi ypatingos svarbos infrastruktūros objektai, kurie gali būti laikomi atitinkančiais reikalavimus priskirti juos ESI.
Kiekviena valstybė narė ir Komisija toliau reguliariai vykdo galimų ESI nustatymo procesą.“
Direktyva 2015/1535
7
Direktyvos 2015/1535 1 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Šioje direktyvoje taikomos šios terminų apibrėžtys:
a)
„gaminys“ – bet kuris pramonės gaminys, taip pat žemės ūkio ir žuvininkystės produktas;
<...>
c)
„techninė specifikacija“ – dokumente pateikti reikalavimai tokioms gaminio charakteristikoms kaip kokybės lygiai, darbiniai parametrai, sauga ar matmenys, taip pat reikalavimai parduodamo gaminio pavadinimui, terminijai, simboliams, bandymams ir bandymų metodams, pakavimui, žymėjimui ar ženklinimui etiketėmis ir atitikties įvertinimo procedūroms.
Sąvoka „techninė specifikacija“ taip pat apima žemės ūkio produktų, nurodytų [SESV] 38 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, žmonėms ir gyvūnams vartoti skirtų produktų, taip pat medicinos produktų, apibrėžtų [2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (OL L 311, 2001, p. 67; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 69)] 1 straipsnyje, ir kitų produktų gamybos būdus ir procesus, jeigu jie turi įtakos produktų charakteristikoms;
d)
„kiti reikalavimai“ – gaminiui keliami kiti nei techninė specifikacija reikalavimai, kuriais siekiama apsaugoti pirmiausia vartotojus ar aplinką ir kurie turi įtakos į rinką patekusio gaminio būvio ciklui, kaip antai jo naudojimo, perdirbimo, pakartotinio naudojimo ar utilizavimo sąlygos, jeigu jos gali žymiai paveikti gaminio sudėtį, esmines savybes ar jo pardavimą;
<...>
g)
„techninio reglamento projektas“ – techninės specifikacijos, kito reikalavimo ar paslaugų taisyklės tekstas, įskaitant administracines nuostatas, parengtas siekiant suteikti dokumentui teisinę galią arba galiausiai jį priimti kaip techninį reglamentą, esantis tokioje parengimo stadijoje, kai dar galima daryti esminius jo keitimus.“
8
Šios direktyvos 5 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Laikydamosi 7 straipsnio, valstybės narės nedelsdamos pateikia Komisijai kiekvieno techninio reglamento projektą, išskyrus tuos atvejus, kai jis tik perima visą tarptautinio ar Europos standarto tekstą, kuomet užtenka pateikti informaciją apie atitinkamą standartą; jos taip pat pateikia Komisijai pagrindimą, kodėl būtina priimti tokį techninį reglamentą, jei tos priežastys nėra aiškios iš projekto.
Jei reikia ir jeigu nebuvo atsiųsta anksčiau, valstybės narės, perduodamos informaciją Komisijai, tuo pačiu metu pateikia tiesiogiai ir iš esmės susijusių pagrindinių įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatų tekstą, jei jo prireiktų techninio reglamento poveikiui įvertinti.
Valstybės narės iš naujo pateikia techninio reglamento projektą Komisijai sąlygomis, nurodytomis šios dalies pirmoje ir antroje pastraipose, jeigu jų atlikti šio projekto pakeitimai, labai keičiantys jo taikymo sritį, sutrumpina iš pradžių numatytą įgyvendinimo terminą, prideda techninių specifikacijų ar reikalavimų arba padaro juos labiau ribojančius.
<...>
Komisija nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms apie techninio reglamento projektą ir visus jai atsiųstus dokumentus; ji taip pat gali šį projektą perduoti šios direktyvos 2 straipsnyje nurodytam Komitetui, kad sužinotų jo nuomonę, ir, jei reikia, atsakingo už šią sritį komiteto nuomonę.
<...>“
9
Minėtos direktyvos 6 straipsnyje nustatyta:
„1.   Valstybės narės trims mėnesiams atideda techninio reglamento priėmimą nuo tos dienos, kai Komisija gauna 5 straipsnio 1 dalyje nurodytą pranešimą.
<...>
7.   1–5 dalys netaikomos tais atvejais, kai:
a)
dėl skubių priežasčių, kurias lėmė rimtos ir nenumatytos aplinkybės, susijusios su visuomenės sveikatos apsauga ar sauga, gyvūnų apsauga ar augalų išsaugojimu, dėl paslaugų taisyklių, taip pat dėl viešosios tvarkos, ypač nepilnamečių apsaugos, valstybė narė per labai trumpą laiką privalo parengti techninius reglamentus, kad juos nedelsdama priimtų ir taikytų be jokių galimų konsultacijų, arba
b)
dėl skubių priežasčių, kurias lėmė rimtos aplinkybės, susijusios su finansinės sistemos apsauga ir jos vientisumu, ypač indėlininkų, investuotojų ir draudėjų apsauga, valstybė narė privalo nedelsdama priimti ir įgyvendinti finansinių paslaugų taisykles.
5 straipsnyje nurodytame pranešime valstybė narė pagrindžia priemonių, kurių buvo imtasi, skubumą. Komisija kuo greičiau pateikia savo nuomonę dėl šio pranešimo. Ji imasi atitinkamų veiksmų, jeigu nurodyta tvarka yra taikoma neteisingai. Komisija nuolat informuoja Europos Parlamentą.“
Reglamentas (ES) 2015/479
10
2015 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES)2015/479 dėl bendrų eksporto taisyklių (OL L 83, 2015, p. 34) 3–6 konstatuojamosiose dalyse numatyta:
„(3)
turėtų būti nustatytos bendrosios taisyklės eksportui iš Sąjungos;
(4)
eksportas visose valstybėse narėse beveik visiškai liberalizuotas. Dėl to galima patvirtinti, kad Sąjunga laikosi principo, pagal kurį eksportuojamų prekių kiekis į trečiąsias šalis neribojamas, išskyrus šiame reglamente numatytas išimtis ir nepažeidžiant priemonių, kurių valstybės narės gali imtis vadovaudamosi Sutartimi;
(5)
Komisija turėtų būti informuota, jeigu dėl neįprastos rinkos raidos valstybė narė mano esant reikalinga imtis apsaugos priemonių;
(6)
labai svarbu patikrinimą atlikti visu Sąjungos lygmeniu, ypač remiantis informacija apie eksporto sąlygas, eksporto tendencijas, įvairius ekonominės ir prekybos padėties aspektus bei priemones, kurių reiktų imtis, jeigu tokių prireiktų;“.
11
Šio reglamento 1 straipsnyje nustatyta:
„Produktai iš Sąjungos į trečiąsias šalis eksportuojami nevaržomai, tai yra jiems nenustatyti jokie kiekybiniai apribojimai, išskyrus tuos apribojimus, kurie atitinka šį reglamentą.“
12
Šio reglamento III skyrių „Apsaugos priemonės“ sudaro 5–7 straipsniai. 5 straipsnyje numatyta:
„1.   Siekdama užkirsti kelią kritinei padėčiai, kuri susiklosto dėl pagrindinių produktų trūkumo, arba ištaisyti šią padėtį, ir tuomet, kai reikia imtis skubių priemonių, kad būtų apsaugoti Sąjungos interesai, Komisija, valstybei narei paprašius arba savo iniciatyva, atsižvelgusi į produktų rūšį ir kitas atitinkamų sandorių savybes, gali leisti eksportuoti produktą tik pagal eksporto leidimą, kuris išduodamas laikantis tokių nuostatų ir apribojimų, kuriuos Komisija nustato laikydamasi 3 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros arba, jei reikia veikti nedelsiant, pagal 3 straipsnio 3 dalį.
2.   Europos Parlamentas, Taryba ir valstybės narės informuojamos apie priemones, kurių buvo imtasi. Tokios priemonės įsigalioja nedelsiant.
3.   Priemonės gali būti taikomos eksportui tik į tam tikras šalis arba eksportui iš tam tikrų Sąjungos regionų. Jos netaikomos produktams, kurie jau vežami prie Sąjungos sienos.
4.   Valstybei narei paprašius, kad Komisija įsikištų, Komisija priima sprendimą pagal 1 dalį ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo tokio prašymo gavimo dienos.
5.   Jeigu Komisija veikė šio straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka, ji ne vėliau kaip po 12 darbo dienų nuo priemonės, kurios ji ėmėsi, įsigaliojimo dienos nusprendžia, ar patvirtinti atitinkamas 6 straipsnyje numatytas priemones. Jeigu praėjus šešioms savaitėms nuo priemonės įsigaliojimo dienos nebuvo patvirtinta jokių priemonių, minėta priemonė laikoma panaikinta.“
13
To paties reglamento 6 straipsnyje numatyta:
„1.   Jeigu to reikia dėl Sąjungos interesų, Komisija, laikydamasi 3 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros, gali patvirtinti atitinkamas priemones:
a)
užkirsti kelią kritinei situacijai atsirasti dėl pagrindinių produktų trūkumo arba ištaisyti šią padėtį;
b)
leisti vykdyti tarptautinius įsipareigojimus, kuriuos prisiėmė Sąjunga arba visos valstybės narės, ypač dėl pagrindinių produktų prekybos.
2.   1 dalyje nurodytos priemonės gali būti taikomos eksportui tik į tam tikras šalis arba eksportui iš tam tikrų Sąjungos regionų. Jos netaikomos produktams, kurie jau vežami prie Sąjungos sienos.
3.   Kai eksportui nustatomi kiekybiniai apribojimai, ypač atsižvelgiama į:
a)
prekių kiekį, eksportuotą pagal sutartis, sudarytas įprastomis sąlygomis prieš įsigaliojant apsaugos priemonėms, kaip apibrėžta šiame skyriuje, ir apie kurį atitinkama valstybė narė pranešė Komisijai nacionaliniuose įstatymuose nustatyta tvarka;
b)
būtinybę išvengti pavojaus sužlugdyti tikslą, dėl kurio buvo įvesti kiekybiniai apribojimai.“
14
Reglamento 2015/479 IV skyriaus „Pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos“ 10 straipsnyje numatyta:
„Nepažeidžiant kitų Sąjungos nuostatų, šis reglamentas netrukdo valstybei narei priimti ar taikyti kiekybinių apribojimų eksportui viešosios moralės, viešosios tvarkos ar visuomenės saugumo, žmonių, gyvūnų ar augalų sveikatos bei gyvybės, nacionalinių vertybių, turinčių meninę, istorinę ar archeologinę vertę, arba pramoninės ir komercinės nuosavybės apsaugos pagrindu.“
Vengrijos teisė
Nutarimas Nr. 402/2021
15
A gazdaság újraindítása érdekében meghozandó, az építőipari ellátásbiztonság szempontjából stratégiai jelentőségű nyersanyagok és termékek kivitelével kapcsolatos regisztrációs eljárásról és egyéb intézkedésekről szóló 402/2021. (VII. 8.) kormányrendelet (Vyriausybės nutarimas Nr. 402/2021 (VII. 8.) dėl registracijos tvarkos ir kitų priemonių, kurių reikia imtis ekonomikai atgaivinti, susijusių su žaliavų ir produktų, turinčių strateginės svarbos tiekimo saugumui statybų sektoriuje, eksportu (redakcija, galiojusi termino atsakyti į pagrįstą nuomonę pabaigos dieną); toliau – Nutarimas Nr. 402/2021) 1 straipsnyje numatyta:
„1.   1 priede nurodytos žaliavos ir produktai, turintys strateginės svarbos tiekimo saugumui statybinių sektoriuje (toliau kartu – statybinės medžiagos), atsižvelgiant į 2 dalyje numatytą išimtį, gali būti:
a) parduodami arba
b) eksportuojami iš Vengrijos teritorijos į užsienį
juos užregistravus (toliau – pranešimas) vidaus ekonomikos ministro (toliau – ministras) sistemoje ir gavus pranešimo gavimo patvirtinimą.
2.   Šis nutarimas netaikomas statybinėms medžiagoms, vežamoms per Vengrijos teritoriją tranzitu.“
16
Šio nutarimo 3 straipsnyje nurodyta:
„1.   Gavęs pranešimą, ministras patikrina, ar jis atitinka 2 straipsnyje nustatytus formalius reikalavimus.
<...>
2.   Jei pranešimas atitinka 2 straipsnyje nustatytus formalius reikalavimus, ministras perduoda pranešimus kartu su 1 dalies b punkte nurodyta informacija atitinkamai vyriausybės atstovui, atsakingam už su statybų pramone susijusių priemonių koordinavimą (toliau – vyriausybės atstovas); šis, konsultuodamasis su atitinkamais ministrais, išnagrinėja, ar statybinių medžiagų pardavimas ar eksportas į užsienį sudaro kliūtis ypatingos svarbos infrastruktūros objektų statybai, eksploatavimui, priežiūrai ar plėtrai arba pastarieji tampa dėl jo neįmanomi ir taip kelia pavojų viešosioms paslaugoms ar grėsmę tiekimo saugumui statybos sektoriuje.
3.   Per 7 darbo dienas nuo pranešimo perdavimo vyriausybės atstovas raštu informuoja ministrą apie 2 dalyje nurodytų aplinkybių buvimą, savo poziciją dėl 2 dalyje nurodytų aplinkybių ir, jei šios aplinkybės egzistuoja, taip pat informuoja už valstybės turto priežiūrą atsakingą ministrą apie savo pasiūlymą dėl pasinaudojimo pirmenybės teise ir teise pirkti; ministras pasinaudoja Vengrijos valstybės pirmenybės teise ir teise pirkti 5 straipsnyje numatyta tvarka.
4.   Ne daugiau kaip per 10 darbo dienų nuo pranešimo gavimo ministras:
a)
raštu patvirtina pranešimo gavimą, jei už valstybės turto priežiūrą atsakingas ministras nepasinaudoja Vengrijos valstybės pirmenybės teise ir teise pirkti;
b)
jei už valstybės turto priežiūrą atsakingas ministras pasinaudoja Vengrijos valstybės pirmenybės teise ir teise pirkti, informuoja pranešėją, kad Vengrijos valstybė pasinaudoja pirmenybės teise arba teise pirkti, kiek tai susiję su pranešime nurodytomis statybinėmis medžiagomis, ir nutraukia su pranešimu susijusią procedūrą arba
c)
raštu patvirtina pranešimo gavimą.
4a.   Pranešimas ir jo gavimo patvirtinimas pridedami prie siuntos ir pranešėjas juos pateikia vežėjui arba vežimo organizatoriui.
<...>“
17
Šio nutarimo 6/A straipsnyje nustatyta:
„Jeigu pranešėjas neįvykdė šiame nutarime nustatytos pareigos pranešti arba neturi pranešimo gavimo patvirtinimo, policija ir valstybinės mokesčių ir muitinės institucijos jam skiria administracinę baudą iki keturiasdešimties procentų statybinių medžiagų, apie kurias nepranešta arba dėl kurių negautas pranešimo gavimo patvirtinimas, vertės be PVM.“
18
To paties nutarimo 9 straipsnyje numatyta:
„1.   Šis nutarimas, išskyrus 2 dalyje nustatytą išimtį, įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo.
2.   10 straipsnis įsigalioja penkioliktą dieną po šio nutarimo paskelbimo.“
19
Nutarimo Nr. 402/2021 11 straipsnyje nustatyta:
„2 straipsnyje nurodyta pareiga pranešti taikoma dėl eksporto, vykdomo praėjus penkioms darbo dienoms po šio nutarimo įsigaliojimo.“
20
Šio nutarimo 12 straipsnyje nurodyta:
„Apie šio nutarimo projektą buvo iš anksto pranešta pagal [Direktyvos 2015/1535] <...> 5–7 straipsnius.“
Vyriausybės sprendimas Nr. 1459/2021
21
Az építésgazdasági intézkedések összehangolásáért felelős kormánybiztos kinevezéséről és feladatairól szóló 1459/2021 (VII. 14) kormányhatározat (Vyriausybės sprendimas Nr. 1459/2021 (VII. 14) dėl vyriausybės atstovo, atsakingo už priemonių, susijusių su statybų pramone, koordinavimą, paskyrimo ir funkcijų) 2 punkte nustatyta:
„Vyriausybės atstovui pavedama:
a)
koordinuoti su statybinių pramone susijusias priemones, kurių imasi vyriausybė ekonomikai atgaivinti, visų pirma:
aa)
nustatyti pranešimo apie statybinių medžiagų eksportą tvarką ir įgyvendinti priemones, būtinas valstybės pirmenybės teisei ir teisei pirkti įgyvendinti;
ab)
įgyvendinti priemonę, susijusią su pranešimu apie statybinių medžiagų vežimą,
<...>“
Ikiteisminė procedūra
22
2021 m. birželio 30 d., taikydama Direktyvoje 2015/1535 numatytą pranešimo procedūrą, Vengrija pranešė Komisijai apie vyriausybės nutarimo dėl priemonių, kurių reikia imtis ekonomikai atgaivinti, susijusių su žaliavų ir produktų, turinčių strateginės svarbos tiekimo saugumui statybos sektoriuje, eksportu, projektą (toliau – projektas, apie kurį pranešta).
23
Kad galėtų įvertinti projektą, apie kurį pranešta, atsižvelgdama į atitinkamas Sąjungos teisės nuostatas, 2021 m. liepos 8 d. Komisija paprašė šios valstybės narės pateikti papildomos informacijos.
24
Tą pačią dieną Nutarimas Nr. 402/2021 buvo paskelbtas Vengrijos oficialiajame leidinyje. Šio nutarimo nuostatos buvo suformuluotos ne taip pat, kaip projekte, apie kurį pranešta.
25
2021 m. liepos 16 d. Komisija paprašė Vengrijos pateikti informacijos apie šio nutarimo paskelbimą.
26
2021 m. liepos 22 d. ši valstybė narė Komisiją informavo, kad Nutarimas Nr. 402/2021 savo taikymo sritimi ir turiniu skyrėsi nuo projekto, apie kurį pranešta.
27
2021 m. liepos 29 d. raštu Komisija tą valstybę narę informavo apie tai, kad tiek nepranešimas apie projektą, tiek pareigos atidėti Nutarimo Nr. 402/2021 priėmimą nesilaikymas, pažeidžiant atitinkamai Direktyvos 2015/1535 5 ir 6 straipsnius, yra esminis procedūrinis trūkumas, dėl kurio šių nacionalinių techninių reglamentų nuostatos tampa netaikytinos.
28
2021 m. rugsėjo 2 d. atsakyme Vengrija Nutarimo Nr. 402/2021 paskelbimą prieš tai nepranešus Komisijai pateisino susiklosčiusia nepaprastąja padėtimi dėl COVID‑19 pandemijos, nulėmusios pasaulinį žaliavų trūkumą, kuris padarė didelį poveikį statybų darbams Vengrijoje. Šio nutarimo tikslas buvo užtikrinti, kad šioje valstybėje narėje netrūktų medžiagų ir produktų, būtinų tiekimo saugumui statybų sektoriuje garantuoti, atsargų ir kad būtų galima patenkinti vidaus poreikius, siekiant užtikrinti ypatingos svarbos infrastruktūros objektų saugumą.
29
2021 m. rugsėjo 23 d. Komisija Vengrijai išsiuntė oficialų pranešimą. Jame nurodyta, kad, priėmusi Nutarimą Nr. 402/2021 ir paskesnius jo pakeitimus bei Vyriausybės sprendimą Nr. 1459/2021, ši valstybė narė neįvykdė įsipareigojimų pagal SESV 35 ir 36 straipsnius, SESV 2 straipsnio 1 dalį, siejamą su SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktu, taip pat Direktyvos 2015/1535 5 straipsnio 1 dalį ir 6 straipsnio 1 dalį.
30
2021 m. lapkričio 23 d. atsakyme į oficialų pranešimą Vengrija su šiais priekaištais nesutiko.
31
Neįtikinta šios valstybės narės pateiktų argumentų, 2022 m. balandžio 6 d. Komisija išsiuntė Vengrijai pagrįstą nuomonę, kurioje pakartojo atitinkamus priekaištus.
32
2022 m. birželio 13 d. raštu ši valstybė narė atsakė į tą pagrįstą nuomonę, teigdama, kad įsipareigojimų neįvykdymas, dėl kurio jai priekaištaujama, yra nepagrįstas.
33
Tokiomis aplinkybėmis Komisija nusprendė 2023 m. rugpjūčio 4 d. pareikšti šį ieškinį.
Dėl ieškinio
34
Grįsdama savo ieškinį Komisija nurodo tris priekaištus, susijusius su tuo, kad pažeisti: pirma, SESV 35 ir 36 straipsniai, antra, SESV 2 straipsnio 1 dalis, siejama su SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktu, ir, trečia, Direktyvos (ES) 2015/1535 5 straipsnio 1 dalis ir 6 straipsnio 1 dalis.
35
Vengrija prašo atmesti ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo.
Dėl pirmojo priekaišto, susijusio su SESV 35 ir 36 straipsnių pažeidimu
Šalių argumentai
36
Komisija teigia, kad Nutarimas Nr. 402/2021 yra kiekybiniam apribojimui lygiaverčio poveikio priemonė, kaip ji suprantama pagal SESV 35 straipsnį, kiek jame numatyta, pirma, pareiga pranešti apie statybinių medžiagų eksportą, ir, antra, Vengrijos valstybės pirmenybės teisė ir teisė pirkti šias statybines medžiagas, vyriausybės atstovui pasiūlius, kai statybinių medžiagų pardavimas ar eksportas į užsienį sudaro kliūtis ypatingos svarbos infrastruktūros objektų statybai, eksploatavimui, priežiūrai ar plėtrai arba pastarieji tampa dėl jo neįmanomi ir taip kelia pavojų viešosioms paslaugoms ar grėsmę tiekimo saugumui statybos sektoriuje.
37
Toks Nutarimo Nr. 402/2021 kvalifikavimas neišvengiamas, nepaisant Vengrijos nurodytų aplinkybių, t. y., kad šiame nutarime numatyta pranešimo procedūra užtrunka ne ilgiau kaip dvi darbo dienas, kad Vengrijos valstybė praktiškai nesinaudojo savo pirmenybės teise arba teise pirkti ir kad kompetentingos institucijos netaikė sankcijų, numatytų už pareigos pranešti neįvykdymą.
38
Iš tikrųjų Nutarime Nr. 402/2021 šioje valstybėje narėje de jure įtvirtintas nevienodas vidaus prekybos statybinėmis medžiagomis ir prekybos jas eksportuojant vertinimas. Nacionalinė priemonė neišvengia SESV 34 ir 35 straipsniuose numatyto draudimo taikymo vien dėl to, kad ja sukuriama kliūtis yra nelabai didelė, kad dėl šios priemonės sukeltas kiekybinis apribojimas yra palyginti nedidelės ekonominės reikšmės arba kad ši priemonė daro tik ribotą poveikį importui ir eksportui ar ūkio subjektams.
39
Šiuo klausimu Komisija tvirtina, kad tam tikros priemonės poveikis neapsiriboja tuo, kaip ją įgyvendina nacionalinės valdžios institucijos. Vien tai, kad buvo priimtos nuostatos, numatančios galimybę apriboti eksportą į kitas valstybes nares nustatant pirmenybės teisę ir teisę pirkti, taip pat galimybę atidėti eksportą iki dešimties darbo dienų, savaime turi atgrasomąjį poveikį ūkio subjektams, kuriems priemonė taikoma.
40
Ši institucija mano, kad Nutarimo Nr. 402/2021 poveikis laisvam prekių judėjimui nėra nei pernelyg neapibrėžtas, nei netiesioginis, nes šiuo nutarimu Vengrijos valstybei aiškiai užtikrinama pirmenybės teisė arba teisė pirkti, įvertinus pranešimus apie eksportą.
41
Dėl galimo Nutarimo Nr. 402/2021 pateisinimo pagal SESV 36 straipsnio nuostatas Komisija primena, kad viešosios tvarkos ir visuomenės saugumo išimtys yra pagrindinio laisvo prekių judėjimo principo išimtys, kurios turi būti suprantamos siaurai ir kurių taikymo srities valstybės narės negali nustatyti vienašališkai be Sąjungos institucijų kontrolės. Šiomis išimtimis valstybė narė gali remtis tik realios ir pakankamai didelės grėsmės pagrindiniam visuomenės interesui atveju.
42
Atsakydama į Vengrijos argumentą, kad pagrindinis Nutarimo Nr. 402/2021 tikslas yra užtikrinti statybinių medžiagų tiekimo ypatingos svarbos infrastruktūros objektams saugumą, ši institucija teigia, kad toks motyvas, tam, kad juo būtų galima tinkamai pateisinti ribojamąją priemonę, turi būti siejamas su objektyviomis aplinkybėmis, atitinkančiomis visuomenės saugumo reikalavimus, kaip tai suprantama pagal SESV 36 straipsnį, ir kad jis netaikomas bendrai ar dėl ekonominių ir socialinių priežasčių.
43
Šiuo klausimu minėta institucija teigia, kad tokia priemonė, pateisinama visuomenės saugumu, turi atitikti proporcingumo principą, pagal kurį reikalaujama, kad valstybių narių įgyvendinamos priemonės neviršytų to, kas iš tikrųjų tinkama ir būtina siekiamam teisėtam tikslui įgyvendinti. Be to, Komisija primena, kad ribojamąją priemonę galima laikyti tinkama siekiamam tikslui įgyvendinti tik jeigu ja iš tikrųjų nuosekliai ir sistemingai siekiama šio tikslo ir kad atitinkama valstybė narė turi tai įrodyti.
44
Taigi, pirma, Komisija mano, kad Vengrija neįrodė, jog Nutarime Nr. 402/2021 numatytos priemonės buvo tinkamos siekiamiems tikslams įgyvendinti. Nutarimas Nr. 402/2021 taikomas ne vien statybinėms medžiagoms, kurių atveju nustatyta tiekimo trūkumo rizika, ir medžiagoms, kurios iš tikrųjų būtinos ypatingos svarbos infrastruktūros objektams. Be to, Vengrijos statybų sektoriaus raida nuo 2016 m. buvo gana stabili, ir dvejus metus po šio nutarimo įsigaliojimo Vengrijos valstybė nepasinaudojo pirmenybės teise ir teise pirkti.
45
Antra, Komisija pažymi, kad pagal proporcingumo principą pagrįsta ir tinkama ex ante kontrolės sistema turi būti pagrįsta objektyviais, nediskriminaciniais kriterijais, kurie iš anksto žinomi atitinkamoms įmonėms ir kurie neleidžia nacionalinėms valdžios institucijoms naudotis diskrecija savavališkai. Tačiau Nutarime Nr. 402/2021 tokie objektyvūs ir nediskriminaciniai kriterijai nenumatyti.
46
Be to, Komisijos nuomone, statybinių medžiagų ir jų eksporto kontrolė ir su tuo susijusios informacijos rinkimas galėtų būti atliekami mažiau intervencinėmis priemonėmis, pavyzdžiui, nustatant pareigą pateikti šiuo klausimu svarbius duomenis. Taigi ši institucija mano, kad Vengrija taip pat neįrodė, jog ginčijamu nutarimu nustatytos priemonės neviršija to, kas būtina siekiamam tikslui įgyvendinti, todėl jai turi būti priekaištaujama dėl to, kad ji nenumatė tokių alternatyvų.
47
Vengrija teigia, kad Nutarimo Nr. 402/2021 nuostatos nėra kiekybiniam apribojimui lygiaverčio poveikio priemonė, todėl nepatenka į SESV 35 straipsnyje nustatyto draudimo taikymo sritį. Šio nutarimo tikslas – nustatyti pareigą pranešti, kad kompetentingos Vengrijos valdžios institucijos galėtų veiksmingai stebėti produktų, strategiškai svarbių statybinių medžiagų, skirtų nacionaliniams ypatingos svarbos infrastruktūros objektams, atsargas ir rinkti informaciją apie šių atsargų ir tiekiamų medžiagų padėtį. Dėl tokios pareigos pranešti šios institucijos gali susidaryti išsamų tikralaikį vaizdą apie strateginės svarbos statybinių medžiagų atsargų pokyčius ir taip gali imtis būtinų priemonių, kad išvengtų kritinės situacijos.
48
Ši valstybė narė mano, kad Nutarime Nr. 402/2021 įtvirtintų nuostatų veiksmingumą įrodo tai, jog nuo jų įsigaliojimo Vengrijos valstybė dar nė karto nesusidūrė su atveju, kai dėl statybinių medžiagų, kurioms taikomas šis nutarimas, trūkumo turėtų pasinaudoti savo pirmenybės teise arba teise pirkti. Be to, šiomis nuostatomis ūkio subjektams nenustatyta jokia materialinė pareiga, pranešimo procedūra bet kuriuo atveju užtrunka ne ilgiau kaip dvi darbo dienas ir kompetentingos Vengrijos valdžios institucijos netaiko sankcijų, numatytų už nepranešimą.
49
Šios valstybės narės teigimu, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad SESV 35 straipsnyje nustatyto draudimo išimtis yra numatyta apribojimams, kurių poveikis laikomas pernelyg atsitiktiniu arba pernelyg netiesioginiu. Dėl faktinio Nutarimo Nr. 402/2021 nuostatų poveikio ji teigia, kad, išnagrinėjus Központi Statisztikai Hivatal (Vengrijos centrinė statistikos tarnyba) duomenis, negalima daryti išvados, jog apskritai sumažėjo atitinkamų statybinių medžiagų eksporto apyvarta.
50
Be kuriuo atveju, Vengrijos vyriausybė mano, kad Nutarimas Nr. 402/2021 yra pateisinamas visuomenės saugumo sumetimais, kaip tai suprantama pagal SESV 36 straipsnį, nes jo pagrindinis tikslas – apsaugoti ypatingos svarbos infrastruktūros objektus, užtikrinant statybinių medžiagų tiekimo jiems saugumą. Be to, šiame nutarime pateikta sąvokos „infrastruktūros objektai“ apibrėžtis iš esmės atitinka Direktyvoje 2008/114 pateiktą apibrėžtį.
51
Ši valstybė narė priduria, kad šiuo nutarimu taip pat siekiama atgaivinti nacionalinę ekonomiką, reaguojant į statybinių medžiagų gamybos sumažėjimą, tiekimo trūkumą ir dėl COVID‑19 pandemijos padidėjusias kainas. Jis taip pat netiesiogiai padeda apsaugoti socialinius interesus, kaip antai aprūpinimą būstu ir jaunimo galimybę sukurti šeimą.
52
Primindama, kad valstybės narės turi tam tikrą diskreciją apibrėžti pagrindinių visuomenės poreikių apimtį ir nustatyti, jų manymu, tinkamą apsaugos lygį, Vengrija teigia, kad būtent Komisija turi įrodyti, jog Nutarimo Nr. 402/2021 nuostatos yra visiškai netinkamos šio nacionalinės teisės akto tikslui pasiekti, o to nagrinėjamu atveju nepadarė ši institucija.
53
Dėl šio teisės akto proporcingumo ši valstybė narė mano, kad Nutarimu Nr. 402/2021 nustatyta nuosekli tvarka, kuria nustatoma statybinių medžiagų stebėsenos sistema ir kuri neturi jokio faktinio neigiamo poveikio prekybai. Ji teigia, kad abi šiame teisės akte numatytos priemonės, t. y. pareiga pranešti ir pirmenybės teisė bei teisė pirkti, yra aiškios ir kad pirmosios priemonės veiksmingumas prisideda prie to, kad pirmenybės teise ar teise pirkti nebūtų pasinaudota arba prireikus būtų pasinaudota tik skubos atveju.
54
Minėta valstybė narė teigia, kad Nutarimu Nr. 402/2021 nustatyta tvarka grindžiama objektyviais, nediskriminaciniais ir atitinkamoms įmonėms iš anksto žinomais kriterijais. Šiame nutarime numatytos priemonės yra proporcingos ir neviršija to, kas tinkama ir būtina siekiamam tikslui įgyvendinti. Be to, mažiau intervencinės priemonės, pavyzdžiui, pareiga pateikti duomenis apie prekybą statybinėmis medžiagomis, neleistų Vengrijos valstybei laiku susidoroti su galimu tokių medžiagų trūkumu.
Teisingumo Teismo vertinimas
– Dėl apribojimo pagal SESV 35 straipsnį buvimo
55
Pagal SESV 35 straipsnį tarp valstybių narių uždraudžiami kiekybiniai eksporto apribojimai ir visos lygiaverčio poveikio priemonės.
56
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad kiekybiniams eksporto apribojimams lygiaverčio poveikio priemonėmis laikomos nacionalinės priemonės, kurių tikslas ar poveikis yra konkrečiai apriboti eksporto srautus ir taip nustatyti skirtingą vienos valstybės narės vidaus prekybos ir jos eksporto prekybos vertinimą, kad būtų užtikrinta ypatinga nauda nacionalinei gamybai arba suinteresuotosios valstybės vidaus rinkai kitų valstybių narių gamybos ar prekybos nenaudai (žr. 1979 m. lapkričio 8 d. Sprendimo Groenveld, 15/79, EU:C:1979:253, 6 ir 7 punktus ir 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Gysbrechts ir Santurel Inter, C‑205/07
EU:C:2008:730, 40 punktą).
57
Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas jau konstatavo, kad pagal SESV 34 ir 35 straipsnius draudžiama Sąjungos viduje taikyti nacionalinės teisės aktus, pagal kuriuos toliau taikomas reikalavimas, net jei jis yra visiškai formalaus pobūdžio, turėti importo ar eksporto licenciją ar taikyti bet kokią kitą panašią procedūrą (1971 m. gruodžio 15 d. Sprendimo International Fruit Company ir kt. 51/71–54/71, EU:C:1971:128, 9 punktas). Iš tikrųjų, bet kokių specialių eksporto formalumų nustatymas, jeigu dėl jų atsiranda vilkinimas ir atgrasantis poveikis eksportuotojams, yra kliūtis prekybai (šiuo klausimu žr. 1977 m. kovo 16 d. Sprendimo Komisija / Prancūzija, 68/76, EU:C:1977:48, 16 punktą).
58
Nagrinėjamu atveju pirmiausia reikia išnagrinėti, ar Nutarimo Nr. 402/2021 nuostatomis siekiama konkrečiai apriboti statybinių medžiagų eksporto srautus, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 56 punkte primintą jurisprudenciją.
59
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad šio nutarimo nuostatose numatyta pareiga pranešti apie statybinių medžiagų eksportą ir administracinė sankcija, jei ūkio subjektai nesilaiko šios pareigos, nors šalys neginčija, kad tokia pareiga ir tokia sankcija nėra numatytos Vengrijos teisėje, kiek tai susiję su statybinių medžiagų pardavimo nacionalinėje teritorijoje sandoriais.
60
Be to, pagal šio nutarimo nuostatas ūkio subjektui pranešus apie ketinimą eksportuoti statybines medžiagas, kompetentingos Vengrijos valdžios institucijos per dešimt darbo dienų gali pasinaudoti pirmenybės teise ir teise pirkti šias medžiagas, jei mano, kad jų pardavimas ar eksportas į užsienį labai apsunkina ypatingos svarbos infrastruktūros objektų statybą, eksploatavimą, priežiūrą ar plėtrą nacionalinėje teritorijoje.
61
Tuo remiantis, darytina išvada, kad, atsižvelgiant į tai, jog Nutarime Nr. 402/2021, pirma, nustatyta papildoma administracinė našta ūkio subjektams, norintiems eksportuoti tokias statybines medžiagas, antra, numatyta, kad pareigos pranešti nesilaikymas užtraukia didelę administracinę sankciją, trečia, kad jis lemia tai, jog pristatymo terminai gali būti prailginami iki dešimties darbo dienų, ir, ketvirta, kad galutinai užkertamas kelias eksporto sandoriui, jei Vengrijos valstybės naudai pasinaudojama pirmenybės teise ir teise pirkti, juo siekiama apriboti statybinių medžiagų eksportą, nustatant skirtingą šių produktų vidaus ir eksporto prekybos vertinimą ir suteikiant pranašumą šios valstybės narės vidaus rinkai.
62
Atsižvelgiant į aiškų tikslą apriboti eksporto srautus, šį nutarimą reikia laikyti „kiekybiniams eksporto apribojimams lygiaverčio poveikio priemonėmis“, kaip tai suprantama pagal SESV 35 straipsnį, nesant reikalo nagrinėti šių nuostatų poveikio.
63
Bet kuriuo atveju, kiek tai susiję su Nutarimo Nr. 402/2021 nuostatų poveikio vertinimu, siekiant išsamumo reikia priminti, kad iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad bet kokia valstybių narių priemonė, galinti tiesiogiai ar netiesiogiai, iš tikrųjų ar potencialiai apriboti Sąjungos vidaus prekybą, laikytina kiekybiniams apribojimams lygiavertį poveikį turinčia priemone, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą (šiuo klausimu žr. 2023 m. sausio 19 d. Sprendimo CIHEF, C‑147/21, EU:C:2023:31, 37 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
64
Be to, bet koks vienos iš SESV numatytų pagrindinių laisvių apribojimas, net ir nedidelis, pagal šią Sutartį yra draudžiamas (šiuo klausimu žr. 2008 m. balandžio 1 d. Sprendimo Prancūzų bendruomenės vyriausybė ir Valonijos vyriausybė, C‑212/06, EU:C:2008:178, 52 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
65
Nagrinėjamu atveju dėl Vengrijos nurodytos aplinkybės, kad nuo Nutarimo Nr. 402/2021 įsigaliojimo šioje valstybėje narėje nebuvo jokio statybinių medžiagų trūkumo, dėl kurio būtų galima pasinaudoti pirmenybės teise ar teise pirkti, reikia pažymėti, kad šią aplinkybę gali lemti būtent tai, kad ūkio subjektai buvo atgrasyti nuo statybinių medžiagų eksporto.
66
Be to, šio nutarimo nuostatų atgrasomojo poveikio nebuvimo taip pat neįrodo duomenys, pateikti Vengrijos atsiliepimo į ieškinį B.1 priede esančioje lentelėje, kurioje, kalbant apie dvejus metus po šio nutarimo įsigaliojimo, palyginti su dvejais metais iki jo, nurodyta, kad padidėjo devynių iš penkiolikos tame nutarime nurodytų statybinių medžiagų eksporto apimtis ir kad šis kiekis sumažėjo tik šešių tokių medžiagų atveju. Nesant kitų įrodymų, negalima atmesti galimybės, kad eksporto apimtis būtų buvusi didesnė, jei nebūtų buvę Nutarimo Nr. 402/2021. Šie duomenys tik leidžia daryti išvadą, kad jis neužkerta kelio visam statybinių medžiagų, kurios patenka į jo taikymo sritį, eksportui (pagal analogiją žr. 2020 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo Hidroelectrica, C‑648/18, EU:C:2020:723, 32 punktą).
67
Tuo remiantis, darytina išvada, kad Nutarimo Nr. 402/2021 nuostatos gali turėti tam tikrą poveikį eksporto prekybai tiek tiesiogiai, be kita ko, dėl administracinės naštos, kuri ūkio subjektams tenka dėl pareigos pranešti, ir pristatymo terminų prailginimo eksporto atveju, tiek netiesiogiai, nes šiose nuostatose nustatytos pareigos gali atgrasyti minėtus ūkio subjektus nuo statybinių medžiagų eksporto. Vadinasi, neatsižvelgiant į jų ribojamąjį tikslą, šių teisės normų sukeltas ribojamasis poveikis negali būti laikomas pernelyg atsitiktiniu ar netiesioginiu, kad pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, įtvirtintą 1990 m. kovo 7 d. Sprendime Krantz (C‑69/88, EU:C:1990:97, 10 ir 11 punktai) ir 1993 m. spalio 13 d. Sprendime CMC Motorradcenter (C‑93/92, EU:C:1993:838, 10–12 punktai), jos galėtų būti laikomos nesudarančiomis ribojimo, kaip jis suprantamas pagal SESV 35 straipsnį.
68
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Nutarimas Nr. 402/2021 yra kiekybiniam eksporto apribojimui lygiaverčio poveikio priemonė, kaip tai suprantama pagal SESV 35 straipsnį. Ši priemonė nesuderinama su iš šios nuostatos kylančiomis pareigomis, nebent ji galėtų būti objektyviai pateisinama.
– Dėl pateisinimo pagal SESV 36 straipsnį buvimo
69
SESV 35 straipsniui prieštaraujanti nacionalinė priemonė gali būti pateisinta kuriuo nors iš SESV 36 straipsnyje išvardytų bendrojo intereso pagrindų ir kuriuo nors privalomuoju bendrojo intereso pagrindu, jeigu ja siekiamas tikslas yra teisėtas ir ji yra proporcinga šiam tikslui (šiuo klausimu žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Gysbrechts ir Santurel Inter, C‑205/07, EU:C:2008:730, 45 punktą; 2020 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo Hidroelectrica, C‑648/18, EU:C:2020:723, 34 punktą ir 2023 m. sausio 19 d. Sprendimo CIHEF ir kt., C‑147/21, EU:C:2023:31, 48 punktą).
70
Tam reikia patikrinti, ar ši priemonė yra tinkama šiam tikslui įgyvendinti ir ar ji neviršija to, kas būtina jam pasiekti. Be to, šiomis aplinkybėmis reikia priminti, kad nacionalinės teisės aktai gali garantuoti nurodyto tikslo įgyvendinimą tik jeigu jais iš tikrųjų nuosekliai ir sistemiškai siekiama šio tikslo (šiuo klausimu žr. 2015 m. birželio 11 d. Sprendimo Berlington Hungary ir kt., C‑98/14, EU:C:2015:386, 64 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
71
Konkrečiai dėl nacionalinės priemonės, kuri, pasak suinteresuotosios valstybės narės, pateisinama visuomenės saugumo tikslu, Teisingumo Teismas jau nusprendė, kad SESV 36 straipsnio tikslais svarbu, kad ši priemonė būtų tikrai pateisinama dėl objektyvių aplinkybių, atitinkančių visuomenės saugumo reikalavimus (šiuo klausimu žr. 1984 m. liepos 10 d. Sprendimo Campus Oil ir kt., 72/83, EU:C:1984:256, 36 punktą).
72
Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad nors valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalinius poreikius, iš esmės gali laisvai nustatyti visuomenės saugumo reikalavimus, vis dėlto Sąjungos kontekste, visų pirma kaip SESV garantuojamos pagrindinės laisvės išimtis, šie motyvai turi būti suprantami siaurai, kad kiekviena valstybė narė be Sąjungos institucijų kontrolės vienašališkai negali nustatyti jų apimties. Taigi visuomenės saugumu galima remtis tik realios ir pakankamai didelės visuomenės pagrindiniam interesui kylančios grėsmės atveju (šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 18 d. Sprendimo Komisija / Vengrija (Asociacijų skaidrumas), C‑78/18, EU:C:2020:476, 91 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją, taip pat 2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Xella Magyarország, C‑106/22, EU:C:2023:568, 66 ir 67 punktus).
73
Be to, pateisinamosios priežastys, kuriomis valstybė narė gali remtis, turi būti papildytos šios valstybės priimtos ribojamosios priemonės tinkamumo ir proporcingumo įrodymais ar analize bei konkrečiais įrodymais, pagrindžiančiais jos argumentus (2007 m. birželio 7 d. Sprendimo Komisija / Belgija, C‑254/05, EU:C:2007:319, 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija ir 2023 m. sausio 19 d. Sprendimo CIHEF ir kt., C‑147/21, EU:C:2023:31, 53 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
74
Nagrinėjamu atveju Vengrija mano, kad Nutarime Nr. 402/2021 numatytos priemonės yra pateisinamos visuomenės saugumo sumetimais, ypač statybinių medžiagų tiekimo ypatingos svarbos infrastruktūros objektams saugumu.
75
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau nusprendė, kad naftos, telekomunikacijų ir energetikos sektoriuose tikslas užtikrinti aprūpinimo tokiais produktais ar tokių paslaugų teikimo nagrinėjamos valstybės narės teritorijoje saugumą esant krizei gali būti visuomenės saugumo priežastis. Tačiau to paties negalima teigti, kiek tai susiję su tam tikrų pagrindinių žaliavų tiekimo saugumu vietos lygmeniu statybos sektoriuje, kurio negalima priskirti prie teisėto tikslo užtikrinti visuomenės saugumą, nebent galima įrodyti, kad tokių žaliavų trūkumas kelia realią ir pakankamai rimtą grėsmę pagrindiniam visuomenės interesui (šiuo klausimu žr. 2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Xella Magyarorszįg, C‑106/22, EU:C:2023:568, 68 ir 69 punktus).
76
Vis dėlto nagrinėjamu atveju Vengrija neįrodė, kad Nutarimas Nr. 402/2021, atsižvelgiant į objektyvias aplinkybes, iš tikrųjų griežtai atitinka visuomenės saugumo reikalavimus.
77
Iš tiesų, pirma, šis nutarimas gali būti taikomas daugeliui Vengrijos infrastruktūros objektų, nes neįrodyta, kad kiekvienas iš jų iš tikrųjų labai svarbus visuomenei, atsižvelgiant į tai, kad tame nutarime nėra nei tokios svarbos infrastruktūros objektų sąrašo, nei sąvokos „ypatingos svarbos infrastruktūros objektai“, kuri leistų aiškiai ir išsamiai identifikuoti nurodytus infrastruktūros objektus, apibrėžties (nei tiesioginės, nei nukreipiant į kitą teisės aktą).
78
Vengrija tvirtina, kad pagal Vengrijos teisės normų hierarchijos principą šios sąvokos apimtis pagal Nutarimą Nr. 402/2021 turi būti suprantama taip, kaip ji buvo apibrėžta étfontossįgú rendszerek és létesítmények azonosítįsįról, kijelöléséről és védelméről szóló 2012. évi CLXVI. törvény (2012 m. Įstatymas Nr. CLXVI dėl gyvybiškai svarbių sistemų ir įrenginių nustatymo, priskyrimo jiems ir apsaugos, Magyar Közlöny
2012. évi 154. száma, p. 26099) 1 straipsnio j punkte. Kadangi šiuo įstatymu Direktyva 2008/114 buvo perkelta į Vengrijos teisės sistemą, pastaroji apibrėžtis atitinka pateiktąją šios direktyvos 2 straipsnio a punkte. Todėl sąvoka „ypatingos svarbos infrastruktūros objektai“, kaip ji suprantama pagal Nutarimą 402/2021, yra pagrįsta objektyviomis aplinkybėmis.
79
Šiuo klausimu pakanka pažymėti, viena vertus, kad iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, jog minėto įstatymo (redakcija, galiojusi pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje) 1 straipsnio j punkte sąvoka „ypatingos svarbos infrastruktūros objektai“ buvo apibrėžta plačiai ir kad jo 1 priede kaip veiklos sektoriai, kuriuose gali būti ypatingos svarbos sistemos elementų, nurodyti, be kita ko, energetikos, transporto, sveikatos, socialinės apsaugos, gynybos ir vidaus saugumo sektoriai, kuriuose kompetentingos Vengrijos valdžios institucijos infrastruktūros objektus galėjo laikyti „ypatingos svarbos“.
80
Kita vertus, kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 43 ir 44 punktuose, Direktyva 2008/114 nagrinėjamu atveju yra nereikšminga, nes Nutarimas Nr. 402/2021 nepatenka į jos taikymo sritį. Iš šios direktyvos 1 straipsnio, siejamo su jos 5 ir 9 konstatuojamosiomis dalimis, matyti, kad šioje direktyvoje tik buvo nustatyta Sąjungos ypatingos svarbos infrastruktūros objektų nustatymo ir priskyrimo jiems tvarka energetikos ir transporto sektoriuose ir įvertinta būtinybė pagerinti jų apsaugą, o Nutarimo Nr. 402/2021 taikymo sritis skiriasi ir yra platesnė, nes apima kitus sektorius; be to, ji apima ne esamų ypatingos svarbos infrastruktūros objektų apsaugą, o bet kurią veiklą, susijusią su infrastruktūros objektų statyba, eksploatavimu, priežiūra ir plėtra nacionalinėje teritorijoje.
81
Antra, kaip teisingai teigia Komisija, ryšio tarp Nutarime Nr. 402/2021 išvardytų skirtingų statybinių medžiagų kategorijų ir jame nurodytos ypatingos svarbos infrastruktūros objektų apsaugos nematyti nei iš šio nutarimo, nei apskritai iš Vengrijos šioje byloje pateiktų paaiškinimų. Be to, ši valstybė narė nenurodė, kada kiekvienos iš šių kategorijų atveju reikėtų manyti, kad yra statybinių medžiagų trūkumas, keliantis realią ir pakankamai rimtą grėsmę tiekimo ypatingos svarbos infrastruktūros objektams saugumui.
82
Trečia, reikia konstatuoti, kad Nutarimu Nr. 402/2021 nesiekiama nuosekliai ir sistemingai užtikrinti statybinių medžiagų tiekimo ypatingos svarbos infrastruktūros objektams saugumo, nes jame nenumatyta tvarka, kaip turi būti atsižvelgiama į šių medžiagų pardavimą nacionalinėje rinkoje ir jų importą į Vengriją, siekiant nustatyti atsargų ir trūkumo lygį.
83
Vadinasi, reikia atmesti Vengrijos argumentus, kad Nutarime Nr. 402/2021 nustatytos ribojamosios priemonės pateisinamos visuomenės saugumo sumetimais, kaip tai suprantama pagal SESV 36 straipsnį, susijusiais su statybinių medžiagų tiekimo ypatingos svarbos infrastruktūros objektams saugumu.
84
Kadangi Vengrija tvirtina, kad šis nutarimas taip pat padeda atgaivinti nacionalinę ekonomiką, reaguojant į mažėjančią statybinių medžiagų gamybą ir jų kainų padidėjimą dėl COVID‑19 pandemijos krizės, taip pat apsaugoti socialinius interesus, kaip antai būsto statybą ir jaunimo galimybę kurti šeimą, reikia priminti, kad, pirma, vien ekonominio pobūdžio motyvai, susiję su nacionalinės ekonomikos skatinimu arba geru jos veikimu, negali pateisinti kurios nors iš Sutartyse garantuojamų pagrindinių laisvių kliūties (2023 m. liepos 13 d. Sprendimo Xella Magyarország, C‑106/22, EU:C:2023:568, 64 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
85
Antra, dėl socialinių motyvų reikia pažymėti, kad Vengrija nepateikia jokių šiuos teiginius pagrindžiančių įrodymų.
86
Tokiomis aplinkybėmis Nutarime Nr. 402/2021 numatytos ribojamosios priemonės negali būti pateisintos pagal SESV 36 straipsnį.
87
Taigi pirmąjį Komisijos priekaištą, kiek jis susijęs su SESV 35 straipsnio pažeidimu, reikia pripažinti pagrįstu.
Dėl antrojo priekaišto, pagrįsto SESV 2 straipsnio 1 dalies, siejamos su SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktu, pažeidimu
Šalių argumentai
88
Nurodžiusi, kad Nutarime Nr. 402/2021 numatyti apribojimai taikomi statybinių medžiagų eksportui į trečiąsias šalis, taigi jie yra bendros prekybos politikos priemonė, Komisija teigia, kad Vengrija pažeidė SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktą, pagal kurį Sąjunga turi išimtinę kompetenciją bendros prekybos politikos srityje, ir SESV 2 straipsnio 1 dalį, kurioje nurodyta, kad tik Sąjunga gali priimti teisiškai privalomus aktus, o valstybės narės pačios tai daryti gali tik Sąjungai įgaliojus arba jei to reikia Sąjungos aktams įgyvendinti.
89
Vengrija teigia, kad Nutarimui Nr. 402/2021 taikomas Reglamento 2015/479 10 straipsnis, kuriame numatyta, kad valstybės narės nustatytos eksporto ribojamosios priemonės gali būti pateisinamos vienu iš šiame 10 straipsnyje išvardytų bendrojo intereso pagrindų.
90
Vis dėlto Komisija mano, kad minėtame 10 straipsnyje vartojama sąvoka „visuomenės saugumas“ atitinka SESV 36 straipsnyje numatytą sąvoką ir kad minėtas nutarimas neatitinka tame 10 straipsnyje numatytų kriterijų.
91
Komisijos teigimu, kadangi Sąjungos teisė turi būti aiškinama kiek įmanoma laikantis Sąjungos tarptautinių įsipareigojimų, įskaitant įsipareigojimus pagal tarptautinius susitarimus, kurie saisto tiek Sąjungą, tiek valstybes nares, nagrinėjamu atveju Vengrija, atsižvelgdama į vieną iš atitinkamų GATT 1994 išimčių, turėtų pagrįsti, kad ji gali nukrypti nuo draudimo riboti produktų eksportą į kitas PPO valstybes nares, įtvirtinto šio susitarimo XI straipsnio 1 dalyje.
92
Ji patikslina, kad, žinoma, GATT 1994 XI straipsnio 2 dalies a punkte numatyta išimtimi leidžiami laikini eksporto apribojimai, įskaitant kiekybinius, siekiant užkirsti kelią dideliam pagrindinių produktų stygiui arba jį ištaisyti, tačiau šios situacijos nepatenka į Reglamento 2015/479 10 straipsnio taikymo sritį. Iš tiesų, jei susiklosto tokia situacija, valstybės narės turi informuoti Komisiją apie problemas, su kuriomis jos susiduria, ir būtent Komisija turi imtis veiksmų pagal šio reglamento 5 ir 6 straipsnius.
93
Ši institucija priduria, kad pagal minėto reglamento 5 ir 6 straipsnius priimtos apsaugos priemonės gali būti taikomos tik tam tikroms paskirties vietoms arba tam tikrų Sąjungos regionų eksportui. Taigi apsaugos priemonės, kurių imamasi „Sąjungos interesais“, taip pat galėtų padėti apsaugoti tam tikros valstybės narės poreikius.
94
Vengrija teigia, kad Nutarimu Nr. 402/2021 nepažeidžiama išimtinė Sąjungos kompetencija bendros prekybos politikos srityje ir kad šis nutarimas yra suderinamas su SESV 2 straipsnio 1 dalimi ir 3 straipsnio 1 dalimi.
95
Pagal GATT 1994 XI straipsnį ir atsižvelgiant į Komisijos įgaliojimus priimti apsaugos priemones pagal Reglamento 2015/479 5 ir 6 straipsnius valstybei narei nedraudžiama, remiantis šio reglamento 10 straipsniu, priimti tokią priemonę, kaip Nutarimas Nr. 402/2021.
96
Vengrija teigia, kad minėto reglamento 5 ir 6 straipsniai taikomi priemonėms, kurių galima imtis, kai to reikia dėl „Sąjungos interesų“, o šiame nutarime numatytos priemonės susijusios su visuomenės saugumu vienoje valstybėje narėje, o ne su bendruoju Sąjungos interesu.
97
Ji priduria, kad Komisijos argumentui, jog Reglamento 2015/479 5 ir 6 straipsniai draudžia valstybei narei remtis šio reglamento 10 straipsniu, negalima pritarti, nes jei taip būtų, šis 10 straipsnis netektų prasmės.
98
Vengrija daro išvadą, kad Nutarimu Nr. 402/2021 tenkinami visuomenės saugumo pagrindai, patenkantys į Reglamento 2015/479 10 straipsnio taikymo sritį, ir kad pagal šią nuostatą tiekimo saugumas pateisina nukrypti nuo laisvo prekių judėjimo leidžiančią nuostatą.
Teisingumo Teismo vertinimas
99
Pagal SESV 2 straipsnio 1 dalį, kai Sutartys konkrečioje srityje suteikia Sąjungai išimtinę kompetenciją, tik Sąjunga gali priimti teisiškai privalomus aktus, o valstybės narės pačios tai daryti gali tik Sąjungai įgaliojus arba jei to reikia Sąjungos aktams įgyvendinti.
100
Remiantis SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktu, Sąjungai priklauso išimtinė kompetencija bendros prekybos politikos srityje.
101
Naudodamasis šia išimtine kompetencija Sąjungos teisės aktų leidėjas priėmė Reglamentą 2015/479 tam, kad nustatytų bendrą eksportui taikomą tvarką. Šio reglamento 4 konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad „eksportas visose valstybėse narėse beveik visiškai liberalizuotas“ ir „galima patvirtinti, kad Sąjunga laikosi principo, pagal kurį eksportuojamų prekių kiekis į trečiąsias šalis neribojamas, išskyrus šiame reglamente numatytas išimtis ir nepažeidžiant priemonių, kurių valstybės narės gali imtis vadovaudamosi Sutartimi“.
102
Šiuo klausimu to reglamento 1 straipsnyje nustatyta, kad „[p]roduktai iš Sąjungos į trečiąsias šalis eksportuojami nevaržomai, tai yra jiems nenustatyti jokie kiekybiniai apribojimai, išskyrus tuos apribojimus, kurie atitinka šį reglamentą“.
103
Nagrinėjamu atveju šalys neginčija, kad Nutarimas Nr. 402/2021 yra teisiškai privalomas aktas bendros prekybos politikos srityje ir kad Sąjunga neįgaliojo Vengrijos priimti šio nutarimo.
104
Vis dėlto Vengrija teigia, kad šis nutarimas buvo priimtas laikantis Reglamento 2015/479, nes jis grindžiamas visuomenės saugumo motyvais, patenkančiais į šio reglamento 10 straipsnio taikymo sritį.
105
Šiuo klausimu šio reglamento 10 straipsnyje numatyta, kad, nepažeidžiant kitų Sąjungos nuostatų, reglamentas netrukdo valstybei narei priimti ar taikyti kiekybinių apribojimų eksportui viešosios moralės, viešosios tvarkos ar visuomenės saugumo, žmonių, gyvūnų ar augalų sveikatos bei gyvybės, nacionalinių vertybių, turinčių meninę, istorinę ar archeologinę vertę, arba pramoninės ir komercinės nuosavybės apsaugos pagrindu.
106
Kaip savo išvados 61 punkte pažymėjo generalinis advokatas, tai, kad šis 10 straipsnis ir SESV 36 straipsnis suformuluoti panašiai, leidžia manyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė išplėsti SESV 36 straipsnyje numatytą valstybės narės galimybę apriboti eksportą Sąjungoje, įtraukiant ir eksportą į trečiąsias šalis tomis pačiomis sąlygomis.
107
Taigi sąvokos „visuomenės saugumas“, vartojamos atitinkamai minėtame 10 ir SESV 36 straipsniuose, šiuose dviejuose dokumentuose turi būti suprantamos kaip tos pačios apimties.
108
Kaip buvo nuspręsta šio sprendimo 83 punkte, Vengrija neturi pagrindo teigti, kad statybinių medžiagų tiekimo ypatingos svarbos infrastruktūros objektams saugumas, kurio siekiama Nutarimu Nr. 402/2021, patenka į sąvoką „visuomenės saugumas“, kaip ji suprantama pagal SESV 36 straipsnį.
109
Todėl reikia konstatuoti, kad ši valstybė narė taip pat neturi pagrindo teigti, kad tas pats tikslas patenka į Reglamento 2015/479 10 straipsnio taikymo sritį ir kad Nutarimas Nr. 402/2021 turi būti laikomas įgyvendinančiu šią nuostatą, kaip tai numatyta SESV 2 straipsnio 1 dalyje.
110
Šiomis aplinkybėmis, nesant reikalo nagrinėti nei šalių argumentų, susijusių su šio reglamento 5 ir 6 straipsnių ir jo 10 straipsnio tarpusavio ryšiu, nei jų argumentų, susijusių su PPO teise, antrasis Komisijos priekaištas turi būti pripažintas pagrįstu.
Dėl trečiojo priekaišto, grindžiamo Direktyvos 2015/1535 5 straipsnio 1 dalies ir 6 straipsnio 1 dalies pažeidimu
Šalių argumentai
111
Komisija priekaištauja Vengrijai, pirma, dėl to, kad ši nesilaikė Direktyvos 2015/1535 6 straipsnio 1 dalyje numatyto trijų mėnesių atidėjimo laikotarpio. Ji pažymi, kad ši valstybė narė pranešė jai apie projektą 2021 m. birželio 30 d. ir kad, priėmusi Nutarimą Nr. 402/2021 2021 m. liepos 8 d., t. y. dar nesibaigus šiam atidėjimo laikotarpiui (jis turėjo baigtis 2021 m. spalio 1 d.), ši valstybė narė pažeidė šią nuostatą.
112
Antra, kadangi Vengrija nepranešė jai apie iš dalies pakeistą nutarimo projektą, kuris tapo Nutarimu Nr. 402/2021 ir kurio pakeitimai, palyginti su projektu, apie kurį pranešta, buvo reikšmingi, Komisija tvirtina, kad ši valstybė narė pažeidė Direktyvos 2015/1535 5 straipsnio 1 dalį. Ji primena, kad valstybė narė turi iš naujo pranešti apie projektą, jei po to, kai apie jį buvo pranešta, padaro reikšmingų jo pakeitimų, ir kad pagal direktyvos 5 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą padarytas pakeitimas turi būti laikomas reikšmingu, visų pirma, jei juo sutrumpinamas iš pradžių numatytas įgyvendinimo terminas.
113
Vengrija teigia, kad ji nepažeidė Direktyvos 2015/1535, nes skubus Nutarimo Nr. 402/2021 priėmimas buvo pateisinamas visuomenės saugumo sumetimais, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 6 straipsnio 7 dalies a punktą.
114
Iš tiesų pagal šią nuostatą leidžiama nukrypti nuo reikalavimų, susijusių su atidėjimo laikotarpiu, esant skubioms priežastims, susijusioms, be kita ko, su visuomenės saugumo užtikrinimu. Ji pabrėžia, kad po pandemijos atsigavus statybinių medžiagų paklausai, 2021 m. kilo grėsmė, jog jų gali pritrūkti, todėl reikėjo imtis skubių veiksmų, kad būtų išvengta tokios situacijos.
115
Be to, ši valstybė narė nurodo, kad dėl šios skubos nepranešė apie Nutarimą Nr. 402/2021 pagal Direktyvą 2015/1535 ir dėl to įsipareigojo netaikyti šiame nutarime numatytų sankcijų už jame nustatytų pareigų nesilaikymą.
Teisingumo Teismo vertinimas
116
Visų pirma reikia konstatuoti, kad neginčijama, jog, taikydama Direktyvoje 2015/1535 numatytą oficialią pranešimo procedūrą, Vengrija 2021 m. birželio 30 d. Komisijai kaip apie „techninio reglamento projektą“, kaip jis suprantamas pagal šią direktyvą, pranešė apie vyriausybės nutarimo dėl priemonių, kurių reikia imtis ekonomikai atgaivinti, susijusių su žaliavų ir produktų, turinčių strateginės svarbos tiekimo saugumui statybos sektoriuje, eksportu, projektą.
117
Pirma, reikia pažymėti, kad nuo tada, kai Komisija gavo šį pranešimą pagal Direktyvos 2015/1535 6 straipsnio 1 dalį, prasidėjo trijų mėnesių atidėjimo laikotarpis, per kurį šis projektas negalėjo būti priimtas.
118
Vis dėlto Nutarimas Nr. 402/2021 buvo paskelbtas Vengrijos oficialiajame leidinyje 2021 m. liepos 8 d. ir, kaip numatyta jo 9 straipsnyje, įsigaliojo kitą dieną po paskelbimo, išskyrus 10 straipsnį.
119
Komisija teigia, o Vengrija šiuo klausimu jai neprieštarauja, kad Nutarimas Nr. 402/2021 turi būti laikomas galutine projekto, apie kurį pranešta, versija.
120
Taigi reikia konstatuoti, kad šis nutarimas buvo priimtas nepasibaigus trijų mėnesių atidėjimo laikotarpiui, kuris prasidėjo Komisijai gavus projektą, apie kurį pranešta.
121
Vengrija teigia, kad skubus Nutarimo Nr. 402/2021 priėmimas buvo pateisinamas visuomenės saugumo sumetimais, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/1535 6 straipsnio 7 dalies a punktą, pagal kurį leidžiama nukrypti nuo pareigos laikytis šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje numatyto trijų mėnesių atidėjimo laikotarpio. Ji nurodo, kad po COVID‑19 pandemijos atsigavus statybinių medžiagų paklausai, 2021 m. Vengrijoje kilo grėsmė, kad jų gali pritrūkti, todėl reikėjo imtis skubių veiksmų, kad būtų išvengta tokio trūkumo.
122
Šį argumentą reikia atmesti.
123
Iš tikrųjų, pagal Direktyvos 2015/1535 6 straipsnio 7 dalies a punktą, valstybės narės gali nesilaikyti šio trijų mėnesių atidėjimo laikotarpio, kai dėl skubių priežasčių, kurias lėmė rimtos ir nenumatytos aplinkybės, susijusios su visuomenės sveikatos apsauga ar sauga, gyvūnų apsauga ar augalų išsaugojimu, dėl paslaugų taisyklių, taip pat dėl viešosios tvarkos, ypač nepilnamečių apsaugos, jos per labai trumpą laiką privalo parengti techninius reglamentus, kad juos nedelsdamos priimtų ir taikytų be jokių galimų konsultacijų.
124
Teisingumo Teismas dėl 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/34/EB, nustatančios informacijos apie techninius standartus, reglamentus teikimo tvarką (OL L 204, 1998, p. 37; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 20 t., p. 337), iš dalies pakeistos 1998 m. liepos 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/48/EB (OL L 217, 1998, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 21 t., p. 7), 9 straipsnio 7 dalies pirmos įtraukos, kuri buvo suformuluota taip pat, kaip Direktyvos 2015/1535, kuria panaikinta ir pakeista Direktyva 98/34, 6 straipsnio 7 dalies a punktas, nusprendė, kad valstybė narė negali remtis šia išimtimi, jei nacionalinės teisės normos priėmimo momentu joje nėra šioje nuostatoje nurodytos padėties (šiuo klausimu žr. 2006 m. spalio 26 d. Sprendimo Komisija / Prancūzija, C‑65/05, EU:C:2006:673, 65 punktą).
125
Nagrinėjamu atveju Vengrija tik nurodo statybos medžiagų trūkumo riziką šioje valstybėje narėje, tačiau neįrodo realaus tokios situacijos buvimo, kaip reikalaujama pagal Direktyvos 2015/1535 6 straipsnio 7 dalies a punktą.
126
Šiuo klausimu neturi reikšmės tai, kad Vengrija teigia, jog, atsižvelgiant į tai, kad nepranešė Komisijai apie Nutarimą Nr. 402/2021, ji įsipareigojo netaikyti sankcijų ūkio subjektams, nesilaikantiems šiame nutarime numatytų pareigų.
127
Į tokį įsipareigojimą negalima atsižvelgti siekiant nustatyti, ar valstybė narė konkrečiu atveju galėjo pagrįstai remtis Direktyvos 2015/1535 6 straipsnio nuostatomis.
128
Šiomis sąlygomis reikia konstatuoti, kad Nutarimas Nr. 402/2021 buvo priimtas nepasibaigus trijų mėnesių atidėjimo laikotarpiui, pažeidžiant šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalį.
129
Antra, kaip matyti iš Direktyvos 2015/1535 5 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos, valstybės narės iš naujo pateikia techninio reglamento projektą Komisijai sąlygomis, nurodytomis šios dalies pirmoje ir antroje pastraipose, jeigu jų atlikti šio projekto pakeitimai, labai keičiantys jo taikymo sritį, sutrumpina iš pradžių numatytą įgyvendinimo terminą, prideda techninių specifikacijų ar reikalavimų arba padaro juos labiau ribojančius.
130
Dėl techninio reglamento projekto įgyvendinimo svarbu pažymėti, kad pagal projekto, apie kurį pranešta, 3 straipsnį buvo numatyta, kad jo nuostatos bus taikomos nuo 2021 m. spalio 1 d.
131
O pagal Nutarimo Nr. 402/2021 9 ir 11 straipsnius pareiga pranešti apie statybinių medžiagų eksportą, nurodyta jo 2 straipsnyje, taikoma eksportui nuo 2021 m. liepos 15 d.
132
Reikia konstatuoti, kad tai, jog Nutarime Nr. 402/2021 numatyta taikymo pradžios data buvo daug artimesnė nei nurodytoji projekte, apie kurį pranešta, yra reikšmingas iš pradžių šiame projekte numatyto įgyvendinimo tvarkaraščio pakeitimas. Taigi Vengrija privalėjo pateikti naują pranešimą Komisijai pagal Direktyvos 2015/1535 5 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą (šiuo klausimu žr. 2014 m. liepos 10 d. Sprendimo Ivansson ir kt., C‑307/13, EU:C:2014:2058, 38 punktą ir 44 punktus).
133
Kadangi šiuo atveju Vengrija neįvykdė pareigos pranešti apie pakeistą projektą, reikia konstatuoti, kad ji pažeidė šią nuostatą.
134
Taigi trečiasis priekaištas yra pagrįstas.
135
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad nustačiusi statybos žaliavų ir statybinių medžiagų eksportui taikytiną tvarką, Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal:
–
SESV 35 straipsnį,
–
SESV 2 straipsnio 1 dalį, siejamą su SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktu, taip pat
–
Direktyvos 2015/1535 5 straipsnio 1 dalį ir 6 straipsnio 1 dalį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
136
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Vengrijos, o ši pralaimėjo bylą, iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
Nustačiusi statybos žaliavų ir statybinių medžiagų eksportui taikytiną tvarką, Vengrija neįvykdė įsipareigojimų pagal:
–
SESV 35 straipsnį,
–
SESV 2 straipsnio 1 dalį, siejamą su SESV 3 straipsnio 1 dalies e punktu, taip pat
–
2015 m. rugsėjo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/1535, kuria nustatoma informacijos apie techninius reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarka, 5 straipsnio 1 dalį ir 6 straipsnio 1 dalį.
2.
Priteisti iš Vengrijos bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vengrų.