Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
JULIANE KOKOTT IŠVADA,
pateikta 2025 m. balandžio 3 d.(1)
Sujungtos bylos C‑672/23 ir C‑673/23
Electricity & Water Authority of the Government of Bahrain,
GCC Interconnection Authority,
Kuwait Ministry of Electricity and Water,
Oman Electricity Transmission Company SAOC
prieš
Prysmian Netherlands BV,
Draka Holding BV,
Prysmian Cavi e Sistemi Srl,
Pirelli & C. SpA,
Prysmian SpA,
The Goldman Sachs Group Inc.,
ABB BV,
ABB Holdings BV,
ABB AB,
ABB Ltd,
Nexans Nederland BV,
Nexans Cabling Solutions BV,
Nexans Participations SA,
Nexans SA,
Nexans France SAS (C‑672/23)
ir
Smurfit Kappa Europe BV,
Smurfit International BV,
Smurfit Kappa Italia SpA,
DS Smith Italy BV,
DS Smith plc,
DS Smith Packaging Italia SpA,
DS Smith Holding Italia SpA,
Toscana Ondulati SpA
prieš
Unilever Europe BV,
Unilever Supply Chain Company AG,
Unilever Italy Holdings Srl (C‑673/23)
(Gerechtshof Amsterdam
(Amsterdamo apeliacinis teismas, Nyderlandai) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse ir komercinėse bylose – Jurisdikcija civilinėse ir komercinėse bylose – Reglamentas (ES) Nr. 1215/2012 – Specialioji jurisdikcija – 8 straipsnio 1 punktas – Tarptautinė ir teritorinė jurisdikcija – Keli atsakovai – Glaudi sąsaja – SESV 101 straipsnis – Įmonės sąvoka – Solidarioji atsakomybė – Atsakomybė mažėjančia ir didėjančia tvarka – Reikalavimas atlyginti kartelio sukeltą žalą pagal Sąjungos teisę – Priežastinis ryšys – Už EEE ribų atsiradusi žala “
I.      Įžanga
1.        Abiejose pirmosios instancijos bylose dėl kartelio sukeltos žalos atlyginimo, kuriomis grindžiami šie prašymai priimti prejudicinį sprendimą, Rechtbank Amsterdam (Amsterdamo apylinkės teismas, Nyderlandai) susidūrė su daug atsakovų (toliau kartu – atsakovai), kurie reziduoja skirtingose vietose, iš dalies – skirtingose valstybėse.
2.        Kai kurie iš šių atsakovų, iš kurių tik vienas kiekvienoje byloje turi savo buveinę Amsterdame, dalyvavo pažeisdami Sąjungos teisės aktuose nustatytą draudimą sudaryti kartelius. Pasak ieškovių, kiti atsakovai atitinkamoje byloje,
kaip ir šie pažeidėjai,
priklauso toms pačioms įmonėms, kaip tai suprantama pagal kartelių teisės aktus, todėl gali būti solidariai atsakingi už jų pažeidimus.
3.        Apeliaciniame procese Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas, Nyderlandai) kelia klausimą, kiek Rechtbank turi ir tarptautinę, ir teritorinę jurisdikciją nagrinėti visus ieškinius. Kaip ir byloje Athenian Brewery ir Heineken(2), pagrindinis klausimas – ar ieškiniai yra taip glaudžiai susiję, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) Nr. 1215/2012 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – reglamentas „Briuselis Ia“)(3) 8 straipsnio 1 punktą, kad visos bylos galėtų būti nagrinėjamos atsakovo, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, buveinės vietos teisme.
II.    Teisinis pagrindas
4.        Šių bylų teisinį pagrindą sudaro reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktas, jame nustatyta:
„Asmeniui, kurio nuolatinė gyvenamoji (buveinės) vieta yra valstybėje narėje, ieškinys taip pat gali būti pareikštas:
1. kai minėtas asmuo yra vienas iš atsakovų – vieno iš atsakovų nuolatinės gyvenamosios (buveinės) vietos teismuose, jeigu reikalavimai yra taip glaudžiai susiję, kad yra tikslinga juos nagrinėti ir spręsti kartu, siekiant išvengti teismo sprendimų nesuderinamumo rizikos, atsirandančios dėl atskirai vykstančių procesų.“
III. Faktinės aplinkybės ir prašymas priimti prejudicinį sprendimą
A.      Byla C-672/23
5.        Byloje C‑672/23 prašoma pripažinti atsakovų solidarią atsakomybę už žalą, prašomą atlyginti už Sąjungos teisėje nustatyto draudimo sudaryti kartelius pažeidimą, susijusį su karteliniu susitarimu dėl požeminių ir povandeninių elektros kabelių bei susijusių produktų, darbų ir paslaugų. Šį pažeidimą Komisija nustatė 2014 m. balandžio 2 d. sprendimu (toliau – Komisijos sprendimas)(4) už laikotarpį nuo 1999 m. vasario 18 d. iki 2009 m. sausio 29 d. Be kita ko, kartelis tarėsi dėl kainų ir dalijosi projektais pagal geografinį rinkos pasiskirstymą EEE ir už jos ribų.
6.        Komisija nustatė, kad kartelyje dalyvavo Prysmian Cavi e Sistemi Srl, ABB AB ir Nexans France SAS. Savo sprendime Komisija pripažino Prysmian SpA, Pirelli & C. SpA, The Goldman Sachs Group Inc, ABB Ltd ir Nexans SA atsakingomis didėjančia tvarka kaip kartelyje dalyvavusių bendrovių (netiesiogines) patronuojančiąsias bendroves.
7.        Vis dėlto pagrindinėje byloje ieškinys pareikštas ne tik Komisijos sprendime nurodytoms, bet ir kitoms bendrovėms, suskirstytoms į tris įmonių grupes. Jos susijusios su Prysmian Cavi e Sistemi Srl, ABB AB ir Nexans France SAS. Iš visų atsakovių tik Draka Holding BV, kuri yra Prysmian Cavi e Sistemi patronuojamoji bendrovė ir savo ruožtu valdo visas Prysmian Netherlands BV kapitalo dalis, reziduoja Amsterdame (Nyderlandai). Visų kitų bendrovių atsakovių (toliau kartu – Draka ir kt.) buveinės yra kitose vietose Nyderlanduose ir už Nyderlandų ribų.
8.        Šioje byloje ieškovai pagrindinėje byloje – Electricity & Water Authority of the Government of Bahrain ir kt. (toliau – EWGB ir kt.) – valdo aukštos įtampos tinklus Persijos įlankos valstybėse.
9.        EWGB ir kt. kreipėsi į Rechtbank Amsterdam (Amsterdamo apylinkės teismas), prašydami pripažinti, kad Draka ir kt. yra solidariai atsakingos už dalyvavimą kartelyje. Ieškovai taip pat prašė atlyginti žalą, kurios dydis bus nustatytas atskiroje byloje. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, nagrinėjama žala atsirado už EEE ribų.
10.      Pagrindinėje byloje priimtame skundžiamame sprendime Rechtbank Amsterdam (Amsterdamo apylinkės teismas) nusprendė, kad neturi jurisdikcijos nagrinėti ieškinių atsakovams, kurie reziduoja už Nyderlandų ribų. EWGB ir kt. pateikė apeliacinį skundą dėl šio sprendimo. Nyderlanduose reziduojantys atsakovai teritorinės jurisdikcijos pirmojoje instancijoje neginčijo. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas), pagal Nyderlandų proceso teisę turi daryti prielaidą, kad Rechtbank Amsterdam (Amsterdamo apylinkės teismas) turi teritorinę jurisdikciją visų Nyderlanduose reziduojančių atsakovų atžvilgiu.
B.      Byla C-673/23
11.      Byloje C‑673/23 taip pat prašoma pripažinti, kad pirmosios instancijos pagrindinės bylos atsakovai yra solidariai atsakingi už žalą, atsiradusią dėl dviejų Sąjungos teisėje nustatyto draudimo sudaryti kartelius pažeidimų. Juos nustatė Italijos konkurencijos tarnyba Autorità garante della concorrenza e del mercato (AGCM) 2019 m. liepos 17 d. sprendimu (toliau – AGCM sprendimas). Tai yra vadinamasis kartono plokščių kartelis, kuris veikė nuo 2004 m. vasario 2 d. iki 2017 m. kovo 30 d., ir pakuočių kartelis, kuris veikė nuo 2005 m. rugsėjo 7 d. iki 2017 m. kovo 30 d.
12.      AGCM nustatė, kad Smurfit Kappa Italia SpA ir Toscana Ondulati SpA dalyvavo darant pažeidimus. DS Smith Holding Italia SpA buvo pripažinta atsakinga kaip netiesioginė patronuojančioji bendrovė.
13.      Vis dėlto pagrindinėje byloje ieškinys buvo pareikštas ne tik AGCM sprendime nurodytoms, bet ir kitoms bendrovėms, suskirstytoms į dvi įmonių grupes. Jos yra susijusios su Smurfit Kappa Italia SpA ir Toscana Ondulati SpA. Iš šių atsakovių tik Smurfit International BV reziduoja Amsterdame (Nyderlandai). Visų kitų bendrovių (toliau kartu – Smurfit ir kt.) buveinės yra kitose vietose Nyderlanduose ir už Nyderlandų ribų.
14.      Ieškovai pagrindinėje byloje pirmojoje instancijoje (toliau kartu – Unilever ir kt.) iš kartelio dalyvių pirko pakavimo medžiagas.
15.      Unilever ir kt. kreipėsi į Rechtbank Amsterdam (Amsterdamo apylinkės teismas, Nyderlandai), prašydami pripažinti, kad Smurfit ir kt. yra solidariai atsakingos už dalyvavimą kartelyje. Ieškovai taip pat prašė atlyginti žalą, kurios dydis bus nustatytas atskiroje byloje.
16.      Pagrindinėje byloje priimtame skundžiamame sprendime Rechtbank Amsterdam (Amsterdamo apylinkės teismas) nusprendė, kad turi tarptautinę ir teritorinę jurisdikciją nagrinėti ieškinius atsakovams, kurie reziduoja už Nyderlandų ribų. Be to, jis preziumavo, kad jo teritorinė jurisdikcija Nyderlanduose, bet ne Amsterdame reziduojančių atsakovų atžvilgiu, neatsižvelgiant į reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą, kyla iš Nyderlandų civilinio proceso teisės ir šių šalių dalyvavimo procese neužginčijant teismo jurisdikcijos. Smurfit ir kt. apskundė šį sprendimą Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas).
C.      Prejudiciniai klausimai
17.      Šiomis aplinkybėmis Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas) pateikė Teisingumo Teismui šiuos klausimus, kurie abiejose bylose iš esmės yra identiški (abiejų bylų klausimų skirtumai toliau yra pažymėti):
1a klausimas
Ar egzistuoja glaudi sąsaja, kaip tai suprantama pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą, tarp:
i) viena vertus, ieškinio pagrindiniam atsakovui, kuris nėra Komisijos (C-672/23) / nacionalinės konkurencijos tarnybos (C-673/23) sprendimo dėl kartelio adresatas, bet kuris kaip subjektas, tariamai priklausantis įmonei, kaip tai suprantama pagal Sąjungos konkurencijos teisės aktus (toliau – įmonė), yra traukiamas atsakomybėn mažėjančia tvarka (C-672/23) / didėjančia tvarka (C-673/23) už nustatytą Sąjungos teisės aktuose įtvirtinto kartelių draudimo pažeidimą, ir
ii) kita vertus, ieškinio
(A) bendraatsakoviui, kuris yra šio sprendimo adresatas, ir (arba)
(B) bendraatsakoviui, kuris nėra sprendimo adresatas ir kuris, kaip teigiama, kaip teisės subjektas tariamai priklauso įmonei, kuri pagal viešąją teisę sprendimu buvo pripažinta atsakinga už Sąjungos teisėje įtvirtinto draudimo sudaryti kartelius pažeidimą?
Ar šiuo aspektu turi reikšmės tai:
(a) ar mažėjančia (C‑672/23) / didėjančia (C‑673/23) tvarka atsakomybėn traukiamas pagrindinis atsakovas kartelio veikimo laikotarpiu tik turėjo ir valdė akcijas;
b) jei atsakymas į 4 klausimo a punktą būtų teigiamas – ar mažėjančia (C‑672/23) / didėjančia (C‑673/23) tvarka atsakomybėn traukiamas pagrindinis atsakovas dalyvavo gaminant, platinant, parduodant ir (arba) tiekiant prekes, dėl kurių sudarytas kartelis, ir (arba) teikiant paslaugas, dėl kurių sudarytas kartelis;
(c) (C‑673/23) ar pagrindinis atsakovas reziduoja valstybėje narėje, kurioje nacionalinė konkurencijos tarnyba nustatė (tik) Sąjungos teisėje įtvirtinto kartelių draudimo nacionalinėje rinkoje pažeidimą;
(c) (C‑672/23) / d) (C‑673/23) ar bendraatsakovis, kuris yra sprendimo adresatas, tame sprendime laikomas:
(i) faktiniu kartelio dalyviu, iš tiesų dalyvavusiu susitarime (-uose) ir (arba) suderintuose veiksmuose, kurie, kaip nustatyta, pažeidžia konkurencijos taisykles, arba
(ii) teisės subjektu, priklausančiu įmonei, kuri pagal viešąją teisę buvo pripažinta atsakinga už Sąjungos teisėje įtvirtinto kartelių draudimo pažeidimą;
d) (C‑672/23) / e) (C‑673/23) ar bendraatsakovis, kuris nėra sprendimo adresatas, iš tiesų gamino, platino, pardavinėjo ir (arba) tiekė prekes, dėl kurių sudarytas kartelis, ir (arba) teikė paslaugas, dėl kurių sudarytas kartelis;
(e) (C‑672/23) / f) (C‑673/23) ar pagrindinis atsakovas ir bendraatsakovis priklauso tai pačiai įmonei;
f) (C‑672/23) / g) (C‑673/23) ieškovai tiesiogiai ar netiesiogiai pirko prekes ir (arba) tiesiogiai ar netiesiogiai gavo paslaugas iš pagrindinio atsakovo ir (arba) bendraatsakovio?
1b klausimas
Ar atsakant į 1 klausimo a punktą turi reikšmės tai, ar galima numatyti, kad atitinkamam bendraatsakoviui ieškinys bus pareikštas teisme, kuris turi jurisdikciją nagrinėti pagrindinio atsakovo bylą? Jei taip, ar ši galimybė numatyti yra atskiras kriterijus taikant reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą? Ar, atsižvelgiant į 2021 m. spalio 6 d. Sprendimą Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800), ji iš principo egzistuoja? Kiek 1 klausimo a punkte (a–f punktai) (C-672/23) / (a–g punktai) (C-673/23) nurodytos aplinkybės leidžia numatyti, kad bendraatsakoviui bus pareikštas ieškinys teisme, kuris turi jurisdikciją nagrinėti pagrindinio atsakovo bylą?
2 klausimas
Ar nustatant jurisdikciją taip pat reikia atsižvelgti į galimą ieškinio pagrindiniam atsakovui patenkinimą? Jei taip, ar pakanka to, kad iš pat pradžių negalima atmesti galimybės, jog ieškinys bus patenkintas?
3a klausimas (C‑672/23)
Ar Sąjungos teisėje numatyta teisė reikalauti žalos atlyginimo, kurią turi kiekvienas asmuo dėl nustatyto Sąjungos teisėje įtvirtinto kartelių draudimo pažeidimo, apima teisę reikalauti atlyginti žalą, patirtą už EEE ribų?
3b klausimas (C‑672/23) / 3 klausimas (C‑673/23)
Ar konkurencijos teisėje pripažinta (nubaustų) patronuojančiųjų bendrovių lemiamos įtakos patronuojamųjų bendrovių ekonominei veiklai prezumpcija (Akzo prezumpcija) turi ar gali būti taikoma (civilinėse) kartelių sukeltos žalos bylose?
3c klausimas (C‑672/23)
Ar tarpinė kontroliuojančioji bendrovė, kuri tik valdo ir turi akcijas, atitinka antrąjį Sprendimo Sumal kriterijų (vykdo ekonominę veiklą, kuri konkrečiai susijusi su pažeidimo, už kurį atsakomybė tenka patronuojančiajai bendrovei, dalyku)?
4a klausimas
Ar taikant reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą toje pačioje valstybėje narėje reziduojantys skirtingi atsakovai (visi kartu) gali būti pagrindiniu atsakovu?
4b klausimas
Ar reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktas tiesiogiai ir betarpiškai, netaikant nacionalinės teisės, nustato teritorinę jurisdikciją turintį teismą?
4c klausimas
Jei į 4 klausimo a punktą būtų atsakyta neigiamai, t. y. kad tik vienas atsakovas gali būti pagrindinis atsakovas, o į 4 klausimo b punktą būtų atsakyta teigiamai, t. y. kad reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkte tiesiogiai, netaikant nacionalinės teisės, yra nustatomas teritorinę jurisdikciją turintis teismas:
Ar taikant reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą galima perduoti bylą tos pačios valstybės narės atsakovo gyvenamosios vietos teismui?
IV.    Procesas Teisingumo Teisme
18.      2024 m. sausio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi bylos C‑672/23 ir C‑673/23 buvo sujungtos, kad būtų bendrai vykdomos rašytinė ir žodinė proceso dalys ir priimtas bendras sprendimas.
19.      EWGB ir kt., Nexans Nederland, Pirelli & C., ABB, Prysmian Netherlands ir kt. ir Prysmian, The Goldman Sachs Group, DS Smith Italy, Unilever Europe, Smurfit Kappa Europe ir kt. bei Europos Komisija dalyvavo rašytiniame, o 2025 m. sausio 23 d. – žodiniame bylos nagrinėjime.
V.      Teisinis vertinimas
20.      Pirmuoju klausimu, kuris abiejose bylose yra identiškas, išskyrus keletą detalių, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar šių bylų aplinkybėmis egzistuoja tarptautinė jurisdikcija pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą.
21.      Ketvirtasis klausimas, kuris abiejose bylose identiškas, yra susijęs su tuo, ar reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkte taip pat reglamentuojama teritorinė jurisdikcija, ir, jeigu taip, kokiu mastu.
22.      Antrasis ir trečiasis prejudiciniai klausimai abiejose bylose susiję su tuo, ar nustatant jurisdikciją reikia atsižvelgti į ieškinio atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, patenkinimo perspektyvas, ir, jeigu taip, kokiu mastu.
23.      Atsakovų nuomone, ieškiniai negali būti patenkinti. Todėl klausimai, susiję su jurisdikcijos nustatymu, jų manymu, neturi reikšmės sprendimui pagrindinėje byloje priimti, ir į juos atsakyti nereikia.
24.      Tokiomis aplinkybėmis, po trumpos ligšiolinės jurisprudencijos, susijusios su įmonės sąvoka pagal kartelių teisę ir jos reikšme nustatant jurisdikciją, apžvalgos, iš kurios iš esmės jau matyti atsakymai į šiuos klausimus (A dalis), pirmiausia aptarsiu klausimus, susijusius su ieškinio patenkinimo perspektyvų vertinimu nagrinėjant jurisdikciją (B dalis), ir tik po to pereisiu prie klausimų, susijusių su tarptautine (C dalis) ir teritorine jurisdikcija (D dalis).
A.      Įmonės sąvoka kartelių teisėje ir tarptautinė jurisdikcija
25.      SESV 101 straipsnyje vartojama sąvoka „įmonė“ apima bet kokį ekonominę veiklą vykdantį subjektą, neatsižvelgiant į jo teisinį statusą ir finansavimo būdą. Taigi ji reiškia ekonominį vienetą, net jeigu teisės požiūriu jį sudaro keli fiziniai arba juridiniai asmenys(5). „Ekonominio vieneto“, taigi ir „įmonės“ kvalifikavimas pagal įstatymą reiškia
solidarią subjektų,
sudarančių ekonominį vienetą šios nuostatos pažeidimo padarymo momentu, atsakomybę(6).
26.      Teisiškai savarankiški asmenys, veikiantys kaip grupė, sudaro vieną ir tą pačią įmonę, jei jie savarankiškai nesprendžia dėl savo veiksmų atitinkamoje rinkoje, tačiau, visų pirma atsižvelgiant į juos ir patronuojančiąją bendrovę siejančius ekonominius, organizacinius ir teisinius ryšius, šis valdymo vienetas šiuo tikslu faktiškai daro jiems lemiamą įtaką(7).
27.      Kai patronuojančiajai bendrovei priklauso (beveik) 100 % patronuojamosios bendrovės kapitalo akcijų, taikoma nuginčijama prezumpcija, kad patronuojančioji bendrovė daro lemiamą įtaką patronuojamosios bendrovės ekonominei veiklai (toliau – kontrolės prezumpcija), taigi patronuojančiajai bendrovei gali būti priskiriamas patronuojamosios bendrovės padarytas pažeidimas ir taikoma atsakomybė(8).
28.      Dėl kartelio ar pagal SESV 101 straipsnį draudžiamų veiksmų padarytą žalą atsako įmonės, kaip jos suprantamos pagal šią nuostatą, dalyvavusios šiame kartelyje ar dalyvavusios vykdant šiuos veiksmus(9).
29.      Vis dėlto nuo antikonkurencinės veiklos nukentėjusiam asmeniui pripažinta galimybė, pareiškiant ieškinį dėl žalos atlyginimo, siekti, kad būtų pripažinta patronuojamosios, o ne patronuojančiosios bendrovės atsakomybė, negali būti automatiškai suteikiama dėl patronuojančiosios bendrovės bet kurios patronuojamosios bendrovės(10).
30.      Atvirkščiai, siekdamas konstatuoti, kad patronuojančioji bendrovė ir patronuojamoji bendrovė sudaro ekonominį vienetą, ieškovas privalo įrodyti ne tik šių bendrovių ekonominius, organizacinius ir teisinius ryšius, bet ir konkrečią sąsają tarp šios patronuojamosios bendrovės ekonominės veiklos ir pažeidimo, už kurį patronuojančioji bendrovė buvo pripažinta atsakinga, dalyko(11).
31.      Reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkte nustatyta, kad asmeniui, kurio nuolatinė gyvenamoji (buveinės) vieta yra valstybėje narėje, ieškinys taip pat gali būti pareikštas, kai minėtas asmuo yra vienas iš atsakovų, vieno iš atsakovų nuolatinės gyvenamosios (buveinės) vietos teismuose, jeigu reikalavimai yra „taip glaudžiai susiję“, kad tikslinga juos nagrinėti ir spręsti kartu, siekiant išvengti teismo sprendimų nesuderinamumo rizikos, galinčios atsirasti dėl atskirai vykstančių procesų. Šiuo aspektu tam, kad sprendimai galėtų būti vertinami kaip nesuderinami, nepakanka skirtingo bylos išsprendimo, bet dar reikia, jog šis skirtumas būtų esant tokiai pačiai faktinei ir teisinei situacijai(12).
32.      Ši sąlyga tenkinama, jeigu kelios įmonės, dalyvavusios darant vieną tęstinį Komisijos sprendime konstatuotą Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimą, kaip ieškovės yra įvardytos ieškiniuose, grindžiamuose jų dalyvavimu darant tą pažeidimą, nepaisant to, kad atsakovės pagrindinėje byloje skirtingose vietose ir skirtingu laiku dalyvavo įgyvendinant nagrinėjamo kartelio tikslus(13).
33.      Tą patį konstatuoti reikia ir tuo atveju, kai ieškiniai grindžiami bendrovės dalyvavimu darant Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimą ir yra pareikšti tai bendrovei bei jos patronuojamajai bendrovei, o juose teigiama, kad jos kartu yra viena ir ta pati įmonė(14).
B.      Dėl ieškinio atsakovams, pagal kuriuos nustatytas jurisdikciją turintis teismas, patenkinimo perspektyvų
34.      Atsakant į antrąjį pateiktą klausimą reikia išnagrinėti, ar nustatant jurisdikciją reikia atsižvelgti į galimą ieškinio atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, patenkinimą, ir, jeigu taip, kokiu mastu (1 skyrius). Tada įvertinsiu klausimus, susijusius su ieškinių šios bylos atsakovams, pagal kuriuos nustatytas jurisdikciją turintis teismas, nagrinėjimu iš esmės; dėl jų klausiama trečiajame prejudiciniame klausime, kiek tai susiję su jurisdikcijos nustatymu (2 skyrius).
1.      Ieškinio atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, patenkinimo perspektyvų svarstymas vertinant jurisdikcijos klausimą
35.      Antruoju klausimu, kuris abiejose bylose yra identiškas, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar nustatant jurisdikciją taip pat reikia atsižvelgti į galimą ieškinio atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, patenkinimą. Jeigu taip, teismas klausia, ar šiam vertinimui pakanka, kad galimybės, jog ieškinys bus patenkintas, negalima a priori atmesti.
36.      Kaip pabrėžė Teisingumo Teismas Sprendime Athenian Brewery ir Heineken(15), tarptautinės jurisdikcijos tikrinimo etape teismas, į kurį kreiptasi, nevertina ieškinio priimtinumo ir pagrįstumo, o tik nustato sąsajas su teismo vietos valstybe, kurios pagrindžia jo jurisdikciją pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą. Teismas, į kurį kreiptasi, dėl priežasčių, susijusių su teisiniu saugumu, iš esmės turi galėti nuspręsti dėl savo jurisdikcijos, nepriimdamas sprendimo dėl bylos esmės(16).
37.      Vis dėlto negalima piktnaudžiauti reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktu pareiškiant ieškinį keliems atsakovams tik tam, kad vienam ar keliems kitiems atsakovams byla nebūtų iškelta jų nuolatinės gyvenamosios (buveinės) vietos teisme(17). Taip būtų tuo atveju, jeigu užtektų požymių, kuriais remiantis būtų galima daryti išvadą, jog ieškovas šios nuostatos taikymo sąlygas dirbtinai sukūrė ar išlaikė(18).
38.      Visgi nepakanka, kad ieškinys atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, atrodo (galimai) nepagrįstas. Veikiau teikiamas ieškinys turi būti akivaizdžiai nepagrįstas arba pareikštas dirbtinai, arba ieškovas realiai negali būti juo suinteresuotas(19).
39.      Taigi abiejose bylose į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip: tikrinant jurisdikciją pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą, reikia atsižvelgti į ieškinio atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, patenkinimo perspektyvas, tačiau tik kaip į požymį, kad ieškovas dirbtinai nesudarė sąlygų taikyti šią nuostatą, o taip gali būti, kai ieškinys yra akivaizdžiai nepagrįstas.
2.      Dėl ieškinio patenkinimo perspektyvų nagrinėjamose pagrindinėse bylose
40.      Bylos C‑672/23 trečiojo klausimo a–c punktai ir bylos C‑673/23 trečiasis klausimas yra susiję su ieškinių atsakovams(20), pagal kuriuos nustatytas jurisdikciją turintis teismas, patenkinimo perspektyvomis. Kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pagrindinėse bylose nagrinėja tik jurisdikciją(21), šie klausimai yra svarbūs sprendimui jose priimti tik tiek, kiek jie susiję su jurisdikcijos nustatymu.
41.      Taigi toliau aptarsiu tik tai, ar aplinkybės, kurias nurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas (žala už EEE ribų [a], kontrolės prezumpcijos taikymas [b] ir tarpinės kontroliuojančiosios bendrovės naudojimas [c]), rodo, kad ieškiniai atsakovams, pagal kuriuos nustatytas jurisdikciją turintis teismas, yra akivaizdžiai nepagrįsti.
a)      Sąjungos teisėje įtvirtinta teisė reikalauti atlyginti kartelio sukeltą žalą ir žalą, patirtą už EEE ribų
42.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas bylos C‑672/23 trečiojo klausimo a punktu siekia išsiaiškinti, ar Sąjungos teisėje numatyta teisė reikalauti kartelio sukeltos žalos atlyginimo, kurią turi kiekvienas asmuo Sąjungos teisėje numatyto kartelių draudimo pažeidimo atveju, apima ir teisę į žalos, atsiradusios už EEE ribų, atlyginimą. Šis klausimas kyla dėl to, kad EWGB ir kt. reziduoja ir veikia Persijos įlankos valstybėse, ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas daro prielaidą, kad jų patirta žala atsirado ten(22).
43.      Priešingai nei teigia atsakovai, prieštaringos dalyvių pozicijos šioje byloje rodo, kad ieškinys dėl tokios žalos atlyginimo neatrodo toks neperspektyvus, kad jį reikėtų laikyti akivaizdžiai nepagrįstu. Veikiau tai yra sudėtingas teisinis klausimas, kurį reikia išsamiai išnagrinėti.
44.      Atrodo, kad šalys iš esmės sutinka, jog už EEE ribų atsiradusi žala gali tapti atlygintina pagal SESV 101 straipsnį tik tuo atveju, jei ji atsirado dėl šios nuostatos pažeidimo.
45.      Vis dėlto jos nebesutaria dėl to, kokiu mastu už EEE ribų atsiradusi žala gali atitikti šią sąlygą. Pavyzdžiui, EWGB ir kt. mano, kad priežastinis ryšys tarp jų patirtos žalos ir SESV 101 straipsnio pažeidimo yra akivaizdus, nes kartelines prekes jie įsigijo tiesiogiai iš kartelio dalyvių. Kita vertus, Draka ir kt. mano, kad Persijos įlankos valstybėse atsiradusi žala jokiomis aplinkybėmis negali patekti į SESV 101 straipsnio taikymo sritį. Komisija savo ruožtu apsiriboja teiginiu, kad tam, jog žala būtų atlyginama šiuo pagrindu, ji turi būti padaryta pažeidžiant konkurenciją vidaus rinkoje, tačiau nepatikslina, ką, jos nuomone, tai reiškia šios bylos aplinkybėmis.
46.      Jeigu pagrindinėje byloje C‑672/23 EWGB ir kt. pareikšti reikalavimai atlyginti žalą būtų nagrinėjami iš esmės, pirmiausia reikėtų įvertinti, ar, atsižvelgiant į su bylos faktinėmis aplinkybėmis susijusį trečiosios valstybės elementą, gali būti taikoma Sąjungos teisėje įtvirtinta teisė reikalauti kartelio sukeltos žalos atlyginimo. Ši teisė taikoma su trečiąja valstybe susijusiomis faktinėmis aplinkybėmis, jeigu pagal jurisdikciją turinčio teismo taikytiną tarptautinę privatinę teisę ji turi būti taikoma. Bet kuriuo atveju šioje byloje tai a priori neatmetama, nes ji susijusi su reikalavimu, kylančiu iš neteisėto veiksmo, padaryto, inter alia, Sąjungos teritorijoje, t. y. iš kabelių kartelio(23). Pagal valstybių narių tarptautinę privatinę teisę tai gali lemti SESV 101 straipsnio taikymą(24).
47.      Jeigu yra taikytina Sąjungos teisėje įtvirtinta teisė reikalauti kartelio sukeltos žalos atlyginimo, reikia įvertinti, ar tenkinamos jos sąlygos.
48.      Taip yra, jeigu tarp SESV 101 straipsniu draudžiamo kartelio ar veiksmų ir žalos yra priežastinis ryšys(25). Taigi, būtina įrodyti SESV 101 straipsnyje numatyto draudimo pažeidimą, žalą ir priežastinį ryšį tarp šių dviejų aplinkybių.
49.      SESV 101 straipsnis pažeidžiamas, jeigu veiksmai, dėl kurių vyksta ginčas, patenka į jo teritorinę taikymo sritį. Taip yra tuomet, kai veiksmai arba buvo padaryti EEE, arba EEE turi apibrėžtą poveikį(26). Neginčijama, kad nagrinėjami veiksmai atitinka šias sąlygas, nes kabelių kartelis, be kita ko, tarėsi dėl kainų ir, pasidalydami rinką, skirstė projektus EEE ir už jos ribų(27).
50.      Trečiojoje valstybėje atsiradusi žala gali būti prima facie priežastiniu ryšiu susijusi su tokiais veiksmais, jeigu ją sukėlė kartelio įgyvendinimas EEE arba jo poveikis EEE (taigi ir tokiu atveju taikytino SESV 101 straipsnio pažeidimas). Tai atrodo gana tikėtina tokios žalos, kokią nurodo EWGB ir kt., atveju. Jų teigimu, ši žala atsirado dėl kartelio sukelto prekių, kurias jie pirko tiesiogiai iš Europos kartelio dalyvių, pabrangimo.
51.      Vis dėlto kol kas nėra išaiškintas klausimas, ar trečiųjų valstybių piliečiai gali remtis Sąjungos teisėje įtvirtinta teise reikalauti atlyginti žalą, atsiradusią už EEE ribų.
52.      Pagal suformuotą jurisprudenciją visi asmenys gali reikalauti atlyginti bet kokią patirtą žalą, jei yra priežastinis ryšys tarp žalos ir SESV 101 straipsniu uždrausto susitarimo ar veiksmų(28). Ši teisė kyla iš SESV 101 straipsnio 1 dalies tiesioginio poveikio santykiams tarp privačių asmenų ir tiesiogiai sukuriamų asmenims teisių, kurias turi saugoti valstybių narių teismai(29).
53.      Vis dėlto, kiek galima spręsti, Teisingumo Teismas dar neturėjo galimybės įvertinti, ar tai taikoma ir trečiųjų valstybių piliečių trečiosiose valstybėse patirtai žalai ir, jeigu taip, kokiomis sąlygomis(30).
54.      Tokiomis aplinkybėmis į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo trečiojo klausimo a punktą byloje C‑672/23 reikia atsakyti taip: tai, kad valstybės narės teisme nagrinėjamame ieškinyje dėl kartelio sukeltos žalos atlyginimo reikalaujama atlyginti žala atsirado už EEE ribų, nereiškia, kad ieškinys, tikrinant jurisdikciją, turi būti kvalifikuojamas kaip akivaizdžiai nepagrįstas.
b)      Kontrolės prezumpcija pagal kartelių teisę ir kartelių teisės taikymas privatinės teisės srityje
55.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas trečiojo klausimo b punktu byloje C‑672/23 ir trečiuoju klausimu byloje C‑673/23 siekia išsiaiškinti, ar kontrolės prezumpcija(31) privalo, ar gali būti taikoma bylose dėl kartelio sukeltos žalos atlyginimo.
56.      Teisingumo Teismas į šį klausimą byloje Athenian Brewery ir Heineken atsakė teigiamai(32), ir tai yra logiška. Kaip jau yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, sąvoka „įmonė“, kaip ji suprantama pagal Sąjungos konkurencijos taisykles, būdama savarankiška Sąjungos teisės sąvoka, negali turėti skirtingos prasmės baudų skyrimo atveju ir tuo atveju, kai pareiškiami ieškiniai dėl žalos, padarytos pažeidus Sąjungos konkurencijos taisykles, atlyginimo(33).
57.      Pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą teismas gali tik patikrinti, ar a priori negalima atmesti, kad atitinkami atsakovai priklauso tai pačiai įmonei, tam, kad galėtų pripažinti save turinčiu jurisdikciją. Tokį patikrinimą jis turi atlikti visų pirma tuo atveju, kai ieškovas remiasi įmonės sąvoka, kaip ji suprantama pagal kartelių teisę, ir ypač tuo, kad patronuojančioji bendrovė valdo beveik visą patronuojamosios bendrovės kapitalą, todėl taikoma kontrolės prezumpcija(34). Visapusiškas patikrinimas, ar atitinkamos bendrovės priklauso tai pačiai įmonei, atliekamas nagrinėjant ieškinius iš esmės, jeigu bylą nagrinėjantis teismas pareiškia, kad turi jurisdikciją(35).
58.      Taigi į bylos C‑672/23 trečiojo klausimo b punktą ir bylos C‑673/23 trečiąjį klausimą reikia atsakyti taip: nuginčijama prezumpcija, pagal kurią patronuojančioji bendrovė, tiesiogiai ar netiesiogiai valdanti visą ar beveik visą patronuojamosios bendrovės kapitalą, daro lemiamą įtaką šiai patronuojamajai bendrovei, gali būti taikoma bylose dėl kartelio sukeltos žalos atlyginimo.
c)      Tarpinė kontroliuojančioji bendrovė ir įmonės apibrėžtis pagal kartelių teisę
59.      Bylos C‑672/23 trečiojo klausimo c punktas atsirado todėl, kad Draka Holding BV, pagrindinės bylos atsakovė, pagal kurią nustatytas jurisdikciją turintis teismas, yra kontroliuojančioji bendrovė, pripažinta atsakinga mažėjančia tvarka už jos patronuojančiosios bendrovės Prysmian Cavi e Sistemi padarytą kartelių teisės pažeidimą(36).
60.      Atitinkamai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar tarpinė kontroliuojančioji bendrovė, kuri tik valdo ir turi akcijas, gali atitikti antrąjį Sprendimo Sumal kriterijų (vykdo ekonominę veiklą, kuri konkrečiai susijusi su pažeidimo, už kurį patronuojančioji bendrovė buvo pripažinta atsakinga, dalyku)(37).
61.      Šiam konkrečiam ryšiui įrodyti reikalinga ekonominė veikla yra bet kokia veikla, kurią sudaro prekių ir paslaugų siūlymas rinkoje(38).
62.      Vertinant atskirai, kontroliuojančioji bendrovė, kuri tik valdo ir turi akcijų, negali vykdyti jokios ekonominės veiklos šia prasme. Taip yra todėl, kad, tik turėdama ir valdydama akcijas, ji dar neveikia rinkoje, t. y. nesiūlo prekių ir paslaugų.
63.      Vis dėlto pirmiau apibendrintus atsakomybės paskirstymo ekonominio vieneto viduje principus(39) galima mutatis mutandis taikyti ir sprendžiant tokios tarpinės kontroliuojančiosios bendrovės, kaip Draka Holding BV, ekonominės veiklos klausimą.
64.      Pagal šiuos principus tokios tarpinės kontroliuojančiosios bendrovės, kaip Draka Holding BV, ekonominė veikla priskiriama patronuojamajai bendrovei (Prysmian Netherlands BV) tuomet, kai ši patronuojamoji bendrovė, nors ir turėdama teisinį subjektiškumą, rinkoje veikia ne savarankiškai, o iš esmės vykdo patronuojančios bendrovės, t. y. tarpinės kontroliuojančiosios bendrovės (vadinamoji dominuojanti kontroliuojančioji bendrovė), nurodymus. Tokia nuginčijama prezumpcija darytina tuo atveju, jeigu patronuojančioji bendrovė valdo visą arba beveik visą patronuojamosios bendrovės kapitalą(40). Taigi nagrinėjamu atveju galima preziumuoti, kad kadangi Draka Holding BV priklauso visos Prysmian Netherlands BV akcijos(41), ji kontroliuoja šią patronuojamąją bendrovę, todėl pastarosios ekonominė veikla priskirtina jai.
65.      Vien tai, kad priskyrimo objektas, kuriam priskiriami patronuojamosios bendrovės veiksmai, yra kontroliuojančioji bendrovė, negali užkirsti kelio veiksmams priskirti(42). Šis priskyrimas grindžiamas tuo, kad patronuojančioji bendrovė (šiuo atveju Draka Holding BV)
kartelių teisės pažeidimo momentu galėjo daryti lemiamą įtaką patronuojamosios bendrovės (šiuo atveju Prysmian Netherlands BV) verslo politikai. Tačiau kontroliuojančioji bendrovė gali daryti tokią įtaką kaip ir bet kuri kita savo patronuojamąją bendrovę kontroliuojanti patronuojančioji bendrovė.
66.      Jei tokia kontroliuojančiosios bendrovės (šiuo atveju Prysmian Netherlands BV) patronuojamoji bendrovė vykdo ekonominę veiklą, kontroliuojančioji bendrovė (šiuo atveju Draka Holding BV) bet kokiu atveju netiesiogiai dalyvauja toje veikloje, darydama jai įtaką. Taip yra ir kalbant apie tarpinę kontroliuojančiąją bendrovę (šiuo atveju Draka Holding BV), kuri savo ruožtu yra kontroliuojama patronuojančiosios bendrovės (šiuo atveju Prysmian Cavi e Sistemi),
taigi tik kaip jos priemonė yra skirta daryti įtaką Draka Holding BV priklausančioms bendrovėms, visų pirma Prysmian Netherlands BV. Todėl klausimas dėl kontroliuojančiosios bendrovės (šiuo atveju Draka Holding BV) antimonopolinės atsakomybės priklauso nuo to, ar jos patronuojamoji bendrovė (šiuo atveju Prysmian Netherlands BV) vykdo ekonominę veiklą, kuri yra konkrečiai susijusi su pažeidimo, už kurį atsakomybėn buvo patraukta jos aukštesnės grandies patronuojančioji bendrovė ir kontroliuojančiosios bendrovės patronuojančioji bendrovė (šiuo atveju Prysmian Cavi e Sistemi), dalyku(43).
67.      Taigi į bylos C‑672/23 trečiojo klausimo c punktą reikia atsakyti taip: tarpinės kontroliuojančiosios bendrovės (šiuo atveju Draka Holding BV), kuri tik valdo ir turi akcijų, veikla gali būti konkrečiai susijusi su konkurencijos teisės pažeidimo, už kurį patronuojančioji bendrovė (šiuo atveju Prysmian Cavi e Sistemi) yra pripažinta atsakinga, dalyku. Taip yra būtent tuo atveju, kai tarpinės kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamoji bendrovė, kuriai tarpinė kontroliuojančioji bendrovė daro lemiamą įtaką (šiuo atveju Prysmian Netherlands BV), vykdo ekonominę veiklą, konkrečiai susijusią su aukštesnės grandies patronuojančiosios bendrovės (šiuo atveju Prysmian Cavi e Sistemi) padaryto pažeidimo dalyku.
C.      Tarptautinė jurisdikcija
68.      Pirmojo klausimo a punktu, kuris abiejose bylose yra beveik identiškas, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, kokius kriterijus reikia taikyti siekiant nustatyti, ar Rechtbank Amsterdam (Amsterdamo apylinkės teismas) turi tarptautinę jurisdikciją nagrinėti ieškinius, pareikštus tiek atsakovams, pagal kuriuos nustatytas jurisdikciją turintis teismas, tiek įvairiems bendraatsakoviams, nes šie ieškiniai yra „glaudžiai susiję“, kaip tai suprantama pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą (1 skirsnis). Pirmo klausimo b punktu siekiama išsiaiškinti, ar tokios ieškinių gausos nuspėjamumas yra atskiras kriterijus taikant šią nuostatą (2 skirsnis).
1.      „Glaudi sąsaja“ ir įmonės sąvoka
69.      Kaip nurodyta pirmiau, ieškiniai, pareikšti įvairioms įmonėms, kurioms iškeltos bylos dėl jų dalyvavimo bendrame SESV 101 straipsnio pažeidime(44), yra „glaudžiai susiję“, kaip tai suprantama pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą, taigi faktinė ir teisinė situacija yra tokia pati(45).
70.      Kita vertus, kaip taip pat buvo paaiškinta, tokia „glaudi sąsaja“, taigi ir tokia pati faktinė bei teisinė situacija, susiklosto, kai pareiškiami ieškiniai skirtingoms tos pačios įmonės bendrovėms dėl tos įmonės padaryto kartelių teisės pažeidimo(46).
71.      Abu šie metodai bendrai reiškia, kad tokiose bylose, kaip nagrinėjamoji, kai įvairios bendrovės dalyvavo bendrame Sąjungos teisėje nustatyto kartelių draudimo pažeidime, ieškiniai šioms bendrovėms ir visoms bendrovėms, su kuriomis jos sudaro vieną įmonę, yra glaudžiai susiję. Taip yra todėl, kad pažeidimas priskiriamas kiekvienai įmonės daliai taip, tarsi ji pati būtų jį padariusi(47), todėl ir visų atsakovų atsakomybė tokiu atveju kyla iš tų pačių faktinių aplinkybių ir teisinių pagrindų, taigi egzistuoja ta pati faktinė ir teisinė situacija.
72.      Kaip jau buvo paaiškinta, nagrinėjant tarptautinę jurisdikciją pakanka, kad a priori nebūtų neįmanoma paneigti, jog atitinkamos bendrovės priklauso toms pačioms įmonėms(48).
73.      Visų pirma, kalbant apie patronuojamosios bendrovės mažėjančią atsakomybę už jos patronuojančiosios bendrovės padarytą pažeidimą (kaip šioje byloje C‑672/23), turi būti tenkinamas konkrečios sąsajos tarp patronuojamosios bendrovės (arba, kontroliuojančiosios bendrovės atveju, subpatronuojamosios bendrovės) ekonominės veiklos(49) ir patronuojančiosios įmonės padaryto pažeidimo dalyko reikalavimas. To priežastis – „funkcinis“ ekonominio vieneto sąvokos pobūdis, kuris visada susijęs su konkrečiu pažeidimu(50).
74.      Nebūtina, kad kartelio dalyvių patronuojamoji ar subpatronuojamoji bendrovė pati tiesiogiai būtų pardavusi kartelines prekes nukentėjusioms šalims, kaip buvo bylos Sumal atveju(51). Tokia papildoma sąlyga tos bylos sprendime pagrįstai nebuvo nustatyta, nes ji neturi reikšmės vertinant ekonominio vieneto egzistavimo klausimą konkretaus pažeidimo aspektu. Veikiau vienintelis lemiamas veiksnys yra tai, ar patronuojamosios arba subpatronuojamosios bendrovės ekonominė veikla ir pažeidimo dalykas yra konkrečiai susiję, pavyzdžiui, dėl to, kad antikonkurencinis patronuojančiosios ar aukštesnės grandies patronuojančiosios bendrovės susitarimas buvo susijęs su tomis pačiomis prekėmis, kuriomis prekiavo(52) patronuojamoji ar subpatronuojamoji bendrovė, arba dėl to, kad pastaroji užsiima šių prekių gamyba.
75.      Be to, įvairios kitos aplinkybės, kurias prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paminėjo paaiškindamas pirmo klausimo a punktą, visų pirma atitinkamų bendrovių paminėjimas Komisijos arba nacionalinės konkurencijos tarnybos sprendimuose, yra svarbios ne pačiam glaudžios sąsajos tarp ieškinių kriterijui, o tik faktiniam tokios sąsajos buvimo įrodymui(53).
76.      Tai, kad ieškovai įsigijo kartelines prekes ar paslaugas iš įmonių atsakovių dalių, taip pat yra tik galimas, bet ne privalomas(54) žalos buvimo ir jos priežastinio ryšio su pažeidimu požymis.
77.      Galiausiai reikėtų pažymėti, kad, kalbant apie įmonės sąvokos vartojimą nagrinėjant reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkto taikymą, lemiamos reikšmės neturi tai, ar vėliau nustatytinoje ir iš esmės taikytinoje teisėje(55) ši sąvoka egzistuoja. Lemiamą reikšmę atliekant šį nagrinėjimą turi tik tai, ar egzistuoja „glaudi sąsaja“. Tačiau ši sąvoka, atsižvelgiant į reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkto struktūrą ir tikslus, turi būti aiškinama savarankiškai(56). Šiam savarankiškam aiškinimui lemiamą reikšmę turi tik Sąjungos teisė.
78.      Taigi į pirmojo klausimo a punktą abiejose bylose reikia atsakyti taip: ieškiniai, pareikšti bendrovėms, dėl kurių rimti požymiai rodo, kad jos yra įmonių, kaip jos suprantamos pagal kartelių teisę, kartu pažeidusių Sąjungos teisėje nustatytą kartelių draudimą, dalys, yra glaudžiai susiję, kaip tai suprantama pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą, išskyrus atvejus, kai a priori yra aišku, kad bendrovės atsakovės nepriklauso atitinkamoms įmonėms.
2.      „Glaudi sąsaja“ ir nuspėjamumas
79.      Pirmojo klausimo b punktu, kuris yra identiškas abiejose bylose, siekiama išsiaiškinti, koks vaidmuo tenka ieškinio, pareikšto atsakovo, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, buveinės vietos teisme, nuspėjamumui iš bendraatsakovio perspektyvos taikant reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą.
80.      Jurisdikcijos nuspėjamumas yra reglamento „Briuselis Ia“ jurisdikciją reglamentuojančių nuostatų tikslas(57). Kitaip tariant, šiomis nuostatomis siekiama, kad atsakovai galėtų nuspėti, kokiame teisme jiems gali būti iškelta byla.
81.      Taigi nuspėjamumas nėra savarankiškas kriterijus, nagrinėjamas kartu su kitais sudėtiniais kriterijais. Tai veikiau bendras principas, sukonkretinamas per išnagrinėtinus kriterijus. Tai reiškia, kad reglamento „Briuselis Ia“ sąvokos negali būti aiškinamos tam prieštaraujant. Todėl, atliekant aiškinimą, reikia įvertinti, ar rezultatas yra suderinamas su nuspėjamumo principu(58).
82.      Vis dėlto pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą bendraatsakovis neprivalo būti konkrečiai nuspėjęs, kad byla jam bus iškelta atsakovo, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, buveinės vietos teisme. Veikiau pakanka abstraktaus nuspėjamumo, kuris egzistuoja, jeigu informuotas, protingas atsakovas gali nuspėti, kuriuose teismuose jam gali būti iškelta byla už jo gyvenamosios vietos (buveinės) valstybės ribų(59).
83.      Taip yra visų pirma tuomet, kai situacijos, kuriose egzistuoja „glaudi sąsaja“, atsakovui yra atpažįstamos. Ieškinių dėl žalos, padarytos pažeidus kartelių teisę, atlyginimo atveju, atsižvelgiant į šios išvados 25–33 punktuose nurodytą teisinę situaciją, taip yra tuomet, kai darant vieną bendrą konkurencijos teisės pažeidimą
atsakovas dalyvavo kaip įmonės, kaip ji suprantama pagal SESV 101 straipsnį, dalis(60).
84.      Šioje situacijoje įmonės dalis taip pat turi žinoti, kad jai gali būti iškelta byla kitos įmonės, dalyvavusios darant pažeidimą, dalies buveinėje. Taip yra todėl, kad dalyvaudama tame pažeidime atitinkama įmonės dalis taip pat užmezgė glaudžią sąsają su kitais dalyviais.
85.      Taigi nuspėjamumo principas, į kurį reikia atsižvelgti aiškinant Reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą, netrukdo patvirtinti „glaudžios sąsajos“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, tokiais atvejais, kaip nagrinėjamas.
86.      Taigi į abiejų bylų pirmojo klausimo b punktą reikia atsakyti taip: teismo vietos nuspėjamumas nustatant jurisdikciją pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą yra ne sudėtinis kriterijus, o bendras principas, į kurį reikia atsižvelgti aiškinant bet kokią specialios jurisdikcijos taisyklę pagal šį reglamentą.
D.      Teritorinė jurisdikcija
87.      Abiejose bylose identiški ketvirtojo klausimo a punktas ir c punktas susiję su tuo, ar reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkte, be tarptautinės, taip pat reglamentuojama teritorinė jurisdikcija, ir, jeigu taip, kokiu mastu. Į abu klausimus galima atsakyti kartu.
88.      Ketvirtojo klausimo c punktu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkte tiesiogiai ir betarpiškai, netaikant nacionalinės teisės, yra nustatytas teritorinę jurisdikciją turintis teismas.
89.      Tai matyti iš šios nuostatos formuluotės: „vieno iš atsakovų nuolatinės gyvenamosios (buveinės) vietos teismuose“. Taip vadinamas tik teismas, kuris pagal valstybės narės teisę turi jurisdikciją toje vietoje reziduojančių asmenų atžvilgiu. Tai užkerta kelią teismų, kurie nustatomi pagal kitus kriterijus (pavyzdžiui, žalos atsiradimą, ieškovo gyvenamąją vietą ir t. t.), jurisdikcijai atitinkamoje valstybėje narėje.
90.      Tiesa, kol kas dėl reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 dalies dar nepriimtas joks sprendimas šiuo aspektu. Tačiau šią formuluotę, kuri yra ir kituose reglamento „Briuselis Ia“ straipsniuose, Teisingumo Teismas visada aiškina vienodai. Kai daroma nuoroda į „valstybės narės teismus“, kaip antai reglamento „Briuselis Ia“ 4 straipsnio 1 dalyje, 7 straipsnio 6 dalyje arba 11 straipsnio 1 dalies a punkte, turima omenyje tik tarptautinė jurisdikcija(61). Tačiau jei daroma nuoroda į „vietos, kurioje <...>“, teismą, kaip antai reglamento „Briuselis Ia“ 7 straipsnio 2–5 punktuose, 11 straipsnio 1 dalies b punkte ir 18 straipsnyje, turima omenyje ir teritorinė, ir materialinė atitinkamo teismo jurisdikcija(62).
91.      Šį atskyrimą galima matyti taip pat palyginus kalbines versijas. Nors angliškoje versijoje, priešingai nei vokiškoje, prancūziškoje ir olandiškoje versijose, vartojama daugiskaita „courts“, joje teritorinė jurisdikcija paaiškinama pridedant frazę „for the place where <...>“ tais pačiais atvejais kaip ir versijose kitomis kalbomis, o nuostatose, reglamentuojančiose tik tarptautinę jurisdikciją, kalbama tik apie „courts of the Member State“.
92.      Be to, toks aiškinimas patvirtinamas P. Jenard ataskaitoje dėl 1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo(63). Jis taip pat numato sąvokų „valstybės narės teismai“ ir „vietos, kurioje <...>, teismas“ atskyrimą su atitinkamomis pasekmėmis(64). Kalbant apie šios Konvencijos 6 straipsnio 1 punktą, kuris yra reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkto pirmtakas, iš ataskaitos taip pat konkrečiai matyti, kad turi būti nurodytas teismas, „kurio apylinkėje“ yra vieno iš atsakovų nuolatinė gyvenamoji vieta (buveinė)(65).
93.      Ketvirtojo klausimo a punktu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar vienu metu gali būti keli atsakovai, pagal kuriuos nustatytas jurisdikciją turintis teismas. Visų pirma teismui svarbu, ar jis taip pat gali turėti jurisdikciją nagrinėti ieškinį bendraatsakoviui, jeigu ieškiniai bendraatsakoviui ir jo jurisdikcijoje gyvenančiam atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, nėra glaudžiai susiję, tačiau glaudžiai susiję yra ieškiniai bendraatsakoviui ir kitam atsakovui, kuris reziduoja Nyderlanduose.
94.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas šį klausimą kelia tik tuo atveju, jeigu atitinkami atsakovai(66), pagal kuriuos nustatytas jurisdikciją turintis teismas, negali būti tinkami pagrindiniai atsakovai. Tačiau kadangi, atsižvelgiant į pirmiau išdėstytus argumentus, su sąlyga, kad situaciją dar įvertins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, šie atsakovai yra tinkami pagrindiniai atsakovai ir, be to, kadangi jurisdikcija pagrindinėje byloje nustatyta atsakovams jos neginčijant(67), šis klausimas atrodo hipotetinis.
95.      Bet kuriuo atveju reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punkto formuluotė aiškiai nurodo konkretų atsakovą, kurio nuolatinė gyvenamoji vieta (buveinė) yra teismo, kuriame iškelta byla, jurisdikcijoje. Todėl bendraatsakovis, kurio nuolatinė gyvenamoji vieta (buveinė) yra kito teismo veiklos teritorijoje, negali būti atsakovu, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, ir lemti teismo, į kurį kreiptasi, jurisdikcijos.
96.      Be to, ketvirtojo klausimo c punktu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą yra galimybė perduoti bylą kitam atitinkamos valstybės narės teismui, kai teismas, į kurį kreiptasi, neturi jurisdikcijos nagrinėti ieškinio atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas.
97.      Reglamente „Briuselis Ia“ reglamentuojama tik tarptautinė jurisdikcija ir teismo sprendimų pripažinimas, bet ne valstybių narių vidaus procesinės taisyklės(68). Todėl šiuo klausimu reikia remtis nacionaliniam teismui taikytinomis nacionalinės teisės normomis, jeigu jų taikymas nesumažina Sąjungos teisėje numatytų jurisdikcijos taisyklių praktinio veiksmingumo(69). Taigi teismas, kuris mano, kad neturi jurisdikcijos, gali pasinaudoti galimybe perduoti bylą pagal savo nacionalinę proceso teisę, jeigu tai neriboja veiksmingo reglamento „Briuselis Ia“ taikymo.
98.      Taigi į ketvirtą klausimą reikia atsakyti taip: pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą tik vienas atsakovas, kurio nuolatinė gyvenamoji vieta (buveinė) yra teismo, kuriame iškelta byla, veiklos teritorijoje, gali būti atsakovu, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, nes šioje nuostatoje tiesiogiai reglamentuojama ne tik tarptautinė, bet ir teritorinė jurisdikcija. Tai netrukdo perduoti bylą nagrinėti kitam tos pačios valstybės narės teismui, jeigu tai nekelia pavojaus veiksmingam reglamento taikymui.
VI.    Išvada
99.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Gerechtshof Amsterdam (Amsterdamo apeliacinis teismas, Nyderlandai) pateiktus klausimus:
1a.      Ieškiniai, pareikšti bendrovėms, dėl kurių rimti požymiai rodo, kad jos yra įmonių, kaip jos suprantamos pagal kartelių teisę, kurios kartu pažeidė Sąjungos teisėje nustatytą kartelių draudimą, dalys, yra glaudžiai susiję, kaip tai suprantama pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą, išskyrus atvejus, kai a priori yra aišku, kad bendrovės atsakovės nepriklauso atitinkamoms įmonėms.
1b.      Teismo vietos nuspėjamumas nustatant jurisdikciją pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą yra ne sudėtinis kriterijus, o bendras principas, į kurį reikia atsižvelgti aiškinant bet kokią specialios jurisdikcijos taisyklę pagal šį reglamentą.
2.      Tikrinant jurisdikciją pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą, reikia atsižvelgti į ieškinio atsakovui, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, patenkinimo perspektyvas, tačiau tik kaip į požymį, kad ieškovas dirbtinai nesudarė sąlygų taikyti šią nuostatą, o taip gali būti, kai ieškinys yra akivaizdžiai nepagrįstas.
3a.      Tai, kad valstybės narės teisme nagrinėjamame ieškinyje dėl kartelio sukeltos žalos atlyginimo reikalaujama atlyginti žala atsirado už EEE ribų, nereiškia, kad ieškinys, tikrinant jurisdikciją, turi būti kvalifikuojamas kaip akivaizdžiai nepagrįstas.
3b.      Nuginčijama prezumpcija, pagal kurią patronuojančioji bendrovė, tiesiogiai ar netiesiogiai valdanti visą ar beveik visą patronuojamosios bendrovės kapitalą, daro lemiamą įtaką šiai patronuojamajai bendrovei, gali būti taikoma kartelio sukeltos žalos atlyginimo bylose.
3c.      Tarpinės kontroliuojančiosios bendrovės, kuri tik valdo ir turi akcijas, veikla gali būti konkrečiai susijusi su konkurencijos teisės pažeidimo, už kurį patronuojančioji bendrovė yra pripažinta atsakinga, dalyku. Taip yra būtent tuo atveju, kai tarpinės kontroliuojančiosios bendrovės patronuojamoji bendrovė, kuriai tarpinė kontroliuojančioji bendrovė daro lemiamą įtaką, vykdo ekonominę veiklą, konkrečiai susijusią su aukštesnės grandies patronuojančiosios bendrovės padaryto pažeidimo dalyku.
4.      Pagal reglamento „Briuselis Ia“ 8 straipsnio 1 punktą tik vienas atsakovas, kurio nuolatinė gyvenamoji vieta (buveinė) yra teismo, kuriame iškelta byla, veiklos teritorijoje, gali būti atsakovu, pagal kurį nustatytas jurisdikciją turintis teismas, nes šioje nuostatoje tiesiogiai reglamentuojama ne tik tarptautinė, bet ir teritorinė jurisdikcija. Tai netrukdo perduoti bylą nagrinėti kitam tos pačios valstybės narės teismui, jeigu tai nekelia pavojaus veiksmingam reglamento taikymui.
1      Originalo kalba: vokiečių.
2      Žr. 2025 m. vasario 13 d. Sprendimą Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85) ir mano išvadą byloje Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798).
3      2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (OL L 351, 2012, p. 1).
4      Komisijos sprendimas C (2014) 2139 final, AT.39610 – Elektros kabeliai.
5      2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendimas Akzo Nobel ir kt. / Komisija (C‑97/08 P, EU:C:2009:536, 54 ir 55 punktai), 2017 m. balandžio 27 d. Sprendimas Akzo Nobel ir kt. / Komisija (C‑516/15 P, EU:C:2017:314, 47 ir 48 punktai) ir 2021 m. spalio 6 d. Sprendimas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 41 punktas).
6      2017 m. sausio 26 d. Sprendimas Villeroy & Boch / Komisijamission (C‑625/13 P, EU:C:2017:52, 150 punktas) ir 2021 m. spalio 6 d. Sprendimas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 44 punktas).
7      Žr. 2022 m. gegužės 12 d. Sprendimą Servizio Elettrico Nazionale ir kt. (C‑377/20, EU:C:2022:379, 108 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
8      Po 2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Akzo Nobel ir kt. / Komisija (C‑97/08 P, EU:C:2009:536, 54 ir paskesni punktai) suformuota jurisprudencija.
9      2019 m. kovo 14 d. Sprendimas Skanska Industrial Solutions ir kt. (C‑724/17, EU:C:2019:204, 32 punktas).
10      2021 m. spalio 6 d. Sprendimas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 46 punktas).
11      2021 m. spalio 6 d. Sprendimas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 52 punktas).
12      2015 m. gegužės 21 d. Sprendimas CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 20 punktas) ir 2025 m. vasario 13 d. Sprendimas Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 22 punktas).
13      2015 m. gegužės 21 d. Sprendimas CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 21 punktas) ir 2025 m. vasario 13 d. Sprendimas Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 26 punktas).
14      2025 m. vasario 13 d. Sprendimas Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 27 punktas).
15      2025 m. vasario 13 d. Sprendimas Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 41 punktas).
16      2025 m. vasario 13 d. Sprendimas Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 42 punktas), taip pat žr. mano išvadą byloje Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 52 punktas), 1997 m. liepos 3 d. Sprendimą Benincasa (C‑269/95, EU:C:1997:337, 27 punktas) ir 2015 m. sausio 28 d. Sprendimą Kolassa (C‑375/13, EU:C:2015:37, 61 punktas).
17      Žr. mano išvadą byloje Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 59 punktas) ir atitinkamai dėl 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42) (toliau – reglamentas „Briuselis I“) 6 straipsnio 1 punkto – 2015 m. gegužės 21 d. Sprendimą CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 27 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija); dėl 1968 m. Briuselio konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 299, 1972, p. 32) 6 straipsnio 1 punkto žr. 1988 m. rugsėjo 27 d. Sprendimą Kalfelis (189/87, EU:C:1988:459, 9 punktas).
18      Atitinkamai dėl reglamento „Briuselis I“ 6 straipsnio 1 punkto žr. 2015 m. gegužės 21 d. Sprendimą CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 29 punktas).
19      Dėl reglamento „Briuselis I“ 6 straipsnio 1 punkto žr. 2006 m. liepos 13 d. Sprendimą Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, 33 punktas) ir generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje Freeport (C‑98/06, EU:C:2007:302, 66 punktas). Taip pat žr. mano išvadą byloje Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 59 punktas).
20      Draka Holding BV (byla C‑672/23) ir Smurfit International BV (byla C‑673/23), žr. šios išvados 7 ir 13 punktus.
21      Žr. šios išvados 10 ir 16 punktus.
22      Žr. šios išvados 8 ir 9 punktus.
23      Žr. šios išvados 5 punktą.
24      Žr., pavyzdžiui, Vokietijos atveju 1994 m. rugsėjo 21 d. paskelbtos redakcijos Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (Civilinio kodekso įvadinis įstatymas, toliau – EGBGB) (BGBl. I p. 2494; 1997 I, p. 1061), pastarąjį kartą iš dalies pakeisto 2024 m. spalio 23 d. įstatymo 15 straipsniu (BGBl., 2024 I, 323 punktas), 40 straipsnį („Neteisėtas veiksmas“). Taip pat žr. 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 864/2007 dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės (toliau – reglamentas „Roma II“) 6 straipsnį („Nesąžininga konkurencija ir laisvą konkurenciją ribojantys veiksmai“). Jis taikomas tik nedidelei daliai šioje byloje pareikšto reikalavimo. Taip yra todėl, kad reikalaujama atlyginti žalą, atsiradusią kartelio veikimo laikotarpiu nuo 1999 m. vasario 18 d. iki 2009 m. sausio 29 d. (žr. šios išvados 5 punktą). Tačiau pagal reglamento „Roma II“ 31 ir 32 straipsnius jis taikomas tik tiems žalą sukėlusiems įvykiams, kurie įvyko po 2009 m. sausio 11 d.
25      2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimas Courage ir Crehan (C‑453/99, EU:C:2001:465, 26 punktas), 2006 m. liepos 13 d. Sprendimas Manfredi ir kt. (C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, 61 ir 63 punktai) ir 2021 m. spalio 6 d. Sprendimas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 34 punktas).
26      Žr. 1988 m. rugsėjo 27 d. Sprendimą Ahlström Osakeyhtiö ir kt. / Komisija (89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 ir 125/85–129/85, EU:C:1988:447, 17 ir 18 punktai), 2000 m. lapkričio 9 d. Sprendimą Ingmar (C‑381/98, EU:C:2000:605, 25 punktas) ir 2017 m. rugsėjo 6 d. Sprendimą Intel / Komisija (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 41–49 punktai). Žr. ir generalinio advokato N. Wahl išvadą byloje Intel Corporation / Komisija (C‑413/14 P, EU:C:2016:788, 280 ir paskesni punktai).
27      Žr. šios išvados 5 punktą.
28      2019 m. gruodžio 12 d. Sprendimas Otis Gesellschaft ir kt. (C‑435/18, EU:C:2019:1069, 22, 23 ir 30 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija), taip pat žr. 2014 m. lapkričio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyvos 2014/104/ES (OL L 349, 2014, p. 1) 11, 12 ir 13 konstatuojamąsias dalis, 1 straipsnio 1 dalį, 2 straipsnio 6 punktą ir 3 straipsnio 1 dalį.
29      2025 m. sausio 28 d. Sprendimas ASG 2 (C‑253/23, EU:C:2025:40, 60 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), taip pat žr. Direktyvos 2014/104 3 konstatuojamąją dalį.
30      Šiuo klausimu, mutatis mutandis, dėl Sąjungos viešųjų pirkimų teisės žr. 2024 m. spalio 22 d. Sprendimą Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret (C‑652/22, EU:C:2024:910, 39 ir paskesni punktai) ir 2025 m. kovo 13 d. Sprendimą CRRC Qingdao Sifang ir kt. (C‑266/22, EU:C:2025:178, 56 ir paskesni punktai). Tiesa, tose bylose atitinkamų trečiųjų valstybių piliečių pašalinimas buvo numatytas įstatyme.
31      Pagal šią prezumpciją daroma nuginčijama prielaida, kad patronuojančioji bendrovė, kuriai priklauso (beveik) 100 % patronuojamosios bendrovės akcijų, daro lemiamą įtaką pastarosios ekonominei veiklai, žr. šios išvados 27 punktą.
32      2025 m. vasario 13 d. Sprendimas Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 39 punktas).
33      2019 m. kovo 14 d. Sprendimas Skanska Industrial Solutions ir kt. (C‑724/17, EU:C:2019:204, 47 punktas) ir 2021 m. spalio 6 d. Sprendimas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 38 punktas).
34      Šiuo klausimu žr. 2025 m. vasario 13 d. Sprendimą Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 45 ir 46 punktai), taip pat žr. mano išvadą byloje Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 46, 47 ir 59 punktai).
35      Žr. mano išvadą byloje Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 48–51 punktai).
36      Žr. šios išvados 7 punktą.
37      Žr. šios išvados 30 punktą.
38      Šiuo klausimu žr. 2006 m. sausio 10 d. Sprendimą Cassa di Risparmio di Firenze ir kt. (C‑222/04, EU:C:2006:8, 108 punktas).
39      Žr. šios išvados 26–30 punktus.
40      Šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 11 d. Sprendimą Komisija / Stichting Administratiekantoor Portielje (C‑440/11 P, EU:C:2013:514, 42–44 punktai).
41      Žr. šios išvados 7 punktą.
42      Šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 11 d. Sprendimą Komisija / Stichting Administratiekantoor Portielje (C‑440/11 P, EU:C:2013:514, 43 punktas) ir 2013 m. liepos 18 d. Sprendimą Schindler Holding ir kt. /Komisija (C‑501/11 P, EU:C:2013:522, 85 ir paskesni punktai).
43      Atrodo neatmestina, kad konkretų ryšį tarp kontroliuojančiosios bendrovės veiklos ir veikiančios bendrovės kartelių teisės pažeidimo dalyko atskirais atvejais galima nustatyti ir pagal paramą, kurią kontroliuojančioji bendrovė tiesiogiai teikia veikiančiai bendrovei, atsižvelgiant į šį pažeidimo dalyką (pvz., finansavimas, skolinimasis ir pan.). Tačiau, kaip matyti, šioje byloje tokios aplinkybės nebuvo nurodytos.
44      Draka Holding BV (byla C-672/23) ir Smurfit International BV (byla C-673/23), žr. šios išvados 7 ir 13 punktus.
45      Žr. 2015 m. gegužės 21 d. Sprendimą CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 21 punktas) ir 2025 m. vasario 13 d. Sprendimą Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 26 punktas) bei šios išvados 32 punktą.
46      Šiuo klausimu žr. šios išvados 33 punkte cituotą 2025 m. vasario 13 d. Sprendimo Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85) 27 punktą.
47      Žr. 2021 m. spalio 6 d. Sprendimą Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 42–44 punktai) ir mano išvadą byloje Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 40 punktas).
48      Žr. šios išvados 57 punktą.
49      Žr. šios išvados 64–66 punktus.
50      Šiuo klausimu žr. 2021 m. spalio 6 d. Sprendimą Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 46 punktas) ir generalinio advokato G. Pitruzzella išvadą byloje Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:293, 23 ir paskesni punktai), taip pat žr. Bauermeister, T., „Das Unternehmen im europäischen Wettbewerbsrecht“, Neue Zeitschrift für Gesellschaftsrecht, 2022, p. 59 ir paskesni, p. 66 ir paskesni.
51      2021 m. spalio 6 d. Sprendimas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 8–10 punktai).
52      2021 m. spalio 6 d. Sprendimas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 51 ir 52 punktai).
53      Dėl nacionalinių konkurencijos tarnybų sprendimų visų pirma žr. 2025 m. vasario 13 d. Sprendimą Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 30–32 punktai).
54      Teisė reikalauti žalos atlyginimo gali būti taikoma ir tuo atveju, kai žala atsiranda ne dėl tiesioginio ar netiesioginio prekių ar paslaugų įsigijimo iš kartelio dalyvių, žr. šiuo klausimu 2014 m. birželio 5 d. Sprendimą Kone ir kt. (C‑557/12, EU:C:2014:1317) (dėl „Umbrella pricing“) ir 2019 m. gruodžio 12 d. Sprendimą Otis Gesellschaft ir kt. (C‑435/18, EU:C:2019:1069) (dėl žalos, padarytos viešajai įstaigai, palankiomis sąlygomis suteikusiai paskolų įsigyti prekėms, dėl kurių buvo sudarytas kartelis).
55      Žr. šios išvados 46 punktą.
56      2006 m. liepos 13 d. Sprendimas Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, 29 punktas) ir 2015 m. gegužės 21 d. Sprendimas CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 16 punktas).
57      Žr. visų pirma reglamento „Briuselis Ia“ 15 bei 16 konstatuojamąsias dalis ir 2021 m. liepos 15 d. Sprendimą Volvo ir kt. (C‑30/20, EU:C:2021:604, 42 punktas), taip pat 2024 m. liepos 29 d. Sprendimą FTI Touristik (Užsienio elementas) (C‑774/22, EU:C:2024:646, 33 punktas).
58      Žr. 2011 m. gruodžio 1 d. Sprendimą Painer (C‑145/10, EU:C:2011:798, 81 punktas), 2015 m. gegužės 21 d. Sprendimą CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 23 punktas), 2018 m. liepos 5 d. Sprendimą flyLAL-Lithuanian Airlines (C‑27/17, EU:C:2018:533, 40 punktas) ir 2019 m. liepos 29 d. Sprendimą Tibor-Trans (C‑451/18, EU:C:2019:635, 34 punktas).
59      Šiuo klausimu dėl reglamento „Briuselis I“ 6 straipsnio 1 punkto žr. 2006 m. liepos 13 d. Sprendimą Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, 24 ir 25 punktai).
60      Šiuo klausimu žr. 2015 m. gegužės 21 d. Sprendimą CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 23 ir 24 punktai) ir 2025 m. vasario 13 d. Sprendimą Athenian Brewery und Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 34 ir 35 punktai).
61      2024 m. liepos 29 d. Sprendimas FTI Touristik (Užsienio elementas) (C‑774/22, EU:C:2024:646, 42 punktas) ir 2022 m. birželio 30 d. Sprendimas Allianz Elementar Versicherung (C‑652/20, EU:C:2022:514, 37, 38 ir 42 punktai).
62      2007 m. gegužės 3 d. Sprendimas Color Drack (C‑386/05, EU:C:2007:262, 30 punktas), 2021 m. liepos 15 d. Sprendimas Volvo ir kt. (C‑30/20, EU:C:2021:604, 33 punktas), 2022 m. birželio 30 d. Sprendimas Allianz Elementar Versicherung (C‑652/20, EU:C:2022:514, 37, 38 ir 42 punktai) ir 2024 m. liepos 29 d. Sprendimas FTI Touristik (Užsienio elementas) (C‑774/22, EU:C:2024:646, 42 punktas).
63      OL C 59, 1979, p. 1.
64      P. Jenard ataskaita, p. 22.
65      P. Jenard ataskaita, p. 26.
66      Draka Holding BV (byla C‑672/23) ir Smurfit International BV (byla C‑673/23), žr. šios išvados 7 ir 13 punktus.
67      Žr. šios išvados 10 ir 16 punktus.
68      1990 m. gegužės 15 d. Sprendimas Hagen (C‑365/88, EU:C:1990:203, 17 punktas) ir 2021 m. spalio 6 d. Sprendimas TOTO ir Vianini Lavori (C‑581/20, EU:C:2021:808, 68 punktas).
69      1995 m. kovo 7 d. Sprendimas Shevill ir kt. (C‑68/93, EU:C:1995:61, 36 punktas).