62015CC0689
GENERALINIO ADVOKATO
MELCHIOR WATHELET IŠVADA,
pateikta 2016 m. gruodžio 1 d. (
1
)
Byla C‑689/15
W. F. Gözze Frottierweberei GmbH,
Wolfgang Gözze
prieš
Verein Bremer Baumwollbörse
(Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Europos Sąjungos prekių ženklas — Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 — 9 straipsnis — 15 straipsnis — Naudojimas iš tikrųjų — Prekių ženklo kaip kokybės ženklo naudojimas — Asmenų, kuriems išduotos licencijos, sistemingo gamybos kokybės tikrinimo nebuvimas — Prekių ženklo savininko teisių pripažinimas negaliojančiomis — Sertifikavimo ženklas“
I – Įvadas
1.
Šiuo prašymu priimti prejudicinį sprendimą Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas) prašo Teisingumo Teismo išaiškinti, viena vertus, 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, 2009, p. 1) 9 straipsnio 1 dalį ir 15 straipsnio 1 dalį ir, kita vertus, šio reglamento 52 straipsnio 1 dalies a punktą, 7 straipsnio 1 dalies g punktą ir 73 straipsnio c punktą.
2.
Atsakydamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui Teisingumo Teismas turės nuspręsti, ar kokybės ženklas – t. y. žymuo, kuriuo siekiama užtikrinti juo pažymėtų prekių medžiagą, kokybę ar gamybos procesą, – gali reikšti Europos Sąjungos individualų prekių ženklą.
II – Teisinis pagrindas
3.
Reglamentu Nr. 207/2009 buvo kodifikuotas 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146). Kaip nurodė Teisingumo Teismas, išaiškinimai, susiję su Reglamente Nr. 40/94 nustatytomis taisyklėmis, taikytini ir Reglamentui Nr. 207/2009, jei pastaruoju svarbių nuostatų formuluotė, kontekstas ar tikslas liko iš esmės nepakeisti (
2
). Pagrindinės bylos atveju taip ir yra.
4.
Reglamentas Nr. 207/2009 neseniai taip pat buvo iš dalies pakeistas 2015 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2015/2424, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo ir Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2868/95, skirtas įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo, ir kuriuo panaikinamas Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2869/95 dėl Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) mokamų mokesčių (OL L 341, 2015, p. 21; klaidų ištaisymai: OL L 71, 2016 3 16, p. 322, OL L 110, 2016 4 26, p. 5 ir OL L 267, 2016 9 30, p. 1).
5.
Atsižvelgiant į pagrindinės bylos faktinių aplinkybių susiklostymo laiką šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą reikia nagrinėti atsižvelgiant į Reglamentą Nr. 207/2009, galiojusį iki šio dalinio pakeitimo.
A – Reglamentas Nr. 207/2009
6.
Reglamento Nr. 207/2009 4 straipsnyje nurodyta:
„[Europos Sąjungos] prekių ženklą gali sudaryti bet kokie žymenys, kuriuos galima pavaizduoti grafiškai, būtent: žodžiai, tarp jų asmenų pavardės, dizainas, raidės, skaitmenys, išorinis prekių arba jų įpakavimo vaizdas, jeigu jie leidžia atskirti vienos įmonės prekes ar paslaugas nuo kitų įmonių prekių ar paslaugų.“
7.
Šio reglamento 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Neregistruojami šie žymenys:
<…>
c)
prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui, paskirčiai, vertei, geografinei kilmei arba prekių pagaminimo ar paslaugų suteikimo laikui, ar kitoms prekių ar paslaugų charakteristikoms;
<…>
g)
prekių ženklai, kurie gali suklaidinti visuomenę, pavyzdžiui, dėl prekių ar paslaugų rūšies, kokybės ar geografinės kilmės;
<…>“
8.
Minėto reglamento 9 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„[Europos Sąjungos] prekių ženklas suteikia savininkui išimtines teises į jį. Savininkas turi teisę uždrausti visoms trečiosioms šalims be jo sutikimo komercinėje veikloje naudoti:
a)
bet kokį žymenį, tapatų [Europos Sąjungos] prekių ženklui, kuriuo ženklinamos prekės ar paslaugos yra tapačios toms prekėms ar paslaugoms, kurioms [Europos Sąjungos] prekių ženklas yra įregistruotas;
b)
bet kokį žymenį, kai dėl savo tapatumo [Europos Sąjungos] prekių ženklui ar panašumo į jį ir dėl [Europos Sąjungos] prekių ženklu ir tuo žymeniu ženklinamų prekių ar paslaugų tapatumo ar panašumo yra tikimybė, kad visuomenė bus suklaidinta; tikimybė suklaidinti apima galimybę susieti žymenį su prekių ženklu;
<…>“
9.
Reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Jeigu per penkerius metus nuo įregistravimo savininkas nepradėjo iš tikrųjų naudoti [Europos Sąjungos] prekių ženklo [Sąjungoje] juo žymėdamas prekes arba paslaugas, kurioms jis buvo įregistruotas, arba jeigu ženklas nebuvo naudojamas penkerius metus iš eilės, [Europos Sąjungos] prekių ženklui taikomos šiame reglamente numatytos sankcijos, išskyrus atvejus, kai ženklas nebuvo naudojamas dėl tinkamų priežasčių.
Taikant pirmą pastraipą naudojimas taip pat yra:
a)
[Europos Sąjungos] prekių ženklo naudojimas tokia forma, kurios skiriasi elementai, jeigu jie nepakeičia ženklo skiriamojo pobūdžio, kuris buvo ženklo įregistravimo metu;
b)
[Europos Sąjungos] prekių ženklo pritvirtinimas ant prekių arba jų pakuočių [Sąjungoje] išimtinai eksporto tikslais.“
10.
Šio reglamento 51 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„[Europos Sąjungos] prekių ženklo savininko teisės paskelbiamos panaikintomis padavus Tarnybai prašymą arba priešieškinį teisių pažeidimo byloje:
a)
jeigu penkerius metus iš eilės prekių ženklas [Sąjungoje] iš tikrųjų nebuvo naudojamas žymėti prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, ir nėra rimtų priežasčių jo nenaudoti <…>;
b)
jeigu dėl savininko veiksmų arba neveikimo prekių ženklas tapo bendriniu pavadinimu produktų ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, versle;
c)
jeigu dėl to, kad savininkas naudojo ženklą arba su savininko sutikimu jis buvo naudojamas žymėti toms prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, prekių ženklas gali suklaidinti visuomenę, ypač dėl tų prekių ar paslaugų kilmės, kokybės ar geografinės kilmės vietos.“
11.
Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Padavus prašymą Tarnybai arba priešieškinį teisių pažeidimo byloje, [Europos Sąjungos] prekių ženklas paskelbiamas negaliojančiu:
a)
jeigu [Europos Sąjungos] prekių ženklas buvo įregistruotas nesilaikant 7 straipsnio reikalavimų;
<…>“
12.
Šio reglamento 73 straipsnyje nustatyta:
„Be 51 straipsnyje nurodytų panaikinimo pagrindų, [Europos Sąjungos] kolektyvinio ženklo savininko teisės panaikinamos gavus prašymą Tarnyboje arba padavus priešieškinį teisių pažeidimo byloje, jeigu:
a)
savininkas nesiima reikiamų priemonių neleisti ženklo naudoti tokiu būdu, kuris nesuderinamas su jo naudojimo sąlygomis, jeigu šios egzistuoja ir yra nurodytos naudojimą reglamentuojančiose taisyklėse, kur reikia, su registre nurodytomis pataisomis;
<…>
c)
ženklo naudojimą reglamentuojančių taisyklių pataisos registre buvo įrašytos nesilaikant 71 straipsnio 2 dalies reikalavimų, išskyrus atvejus, kai, ženklo savininkui vėl iš dalies pakeitus ženklo naudojimą reglamentuojančias taisykles, šie reikalavimai yra įvykdomi.“
B – Reglamentas 2015/2424
13.
Reglamento 2015/2424 27 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„Siekiant papildyti esamas nuostatas dėl Bendrijos kolektyvinių ženklų ir ištaisyti dabartinį nacionalinių sistemų ir ES [Europos Sąjungos] prekių ženklų sistemos disbalansą, būtina įrašyti konkrečias nuostatas siekiant suteikti Europos Sąjungos sertifikavimo ženklų <…> apsaugą, kurios suteiktų galimybę sertifikavimo institucijai ar organizacijai leisti sertifikavimo sistemos dalyviams naudoti ženklą prekėms ar paslaugoms, atitinkančioms sertifikavimo reikalavimus, žymėti.“
14.
Tuo tikslu Reglamentu 2015/2424 į Reglamentą Nr. 207/2009 buvo įterptas 74a straipsnis, suformuluotas taip:
„1.   ES [Europos Sąjungos] sertifikavimo ženklas yra ES [Europos Sąjungos] prekių ženklas, kuris apibūdinamas kaip toks paduodant ženklo paraišką ir pagal kurį prekes ar paslaugas, ženklo savininko sertifikuotas atsižvelgiant į medžiagą, prekių pagaminimo arba paslaugų teikimo būdą, kokybę, tikslumą ar kitas charakteristikas, išskyrus geografinę kilmę, galima atskirti nuo tokiu būdu nesertifikuotų prekių ir paslaugų.
2.   Bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, įskaitant viešosios teisės reglamentuojamas institucijas ir įstaigas, gali paduoti ES [Europos Sąjungos] sertifikavimo ženklo paraišką, jei toks asmuo neužsiima verslu, susijusiu su sertifikuotos rūšies prekių tiekimu ar paslaugų teikimu.
<…>“
15.
Pagal Reglamento 2015/2424 4 straipsnį Reglamento Nr. 207/2009 74a straipsnis bus taikomas nuo 2017 m. spalio 1 d.
III – Faktinės pagrindinės bylos aplinkybės
16.
Pagrindinėje byloje nagrinėjamas W. F. Gözze Frottierweberei GmbH (toliau – Gözze) ir jos vadovo Wolfgang Gözze (toliau – W. Gözze) ginčas su Verein Bremer Baumwollbörse (toliau – VBB).
17.
VBB yra asociacija, ginanti įmonių, veikiančių prekybos medvilne sektoriuje, interesus. Ji yra šio Europos Sąjungos vaizdinio prekių ženklo (toliau – prekių ženklas „vilnamedžio žiedas“) savininkė:
18.
Paraiška pateikta dėl nespalvoto prekių ženklo „vilnamedžio žiedas“ ir šis įregistruotas 2008 m. gegužės 22 d., be kita ko, dėl tekstilės gaminių.
19.
VBB su tekstilės sektoriuje veikiančiomis įmonėmis sudaro licencines sutartis, susijusias su prekių ženklu „vilnamedžio žiedas“. Šios įmonės įsipareigoja naudoti šį prekių ženklą tik ant geros kokybės gaminių, pagamintų iš medvilnės pluošto. VBB gali tikrinti, ar šio įsipareigojimo laikomasi.
20.
Gözze vykdo veiklą tekstilės sektoriuje ir prekiauja, be kita ko, rankšluosčiais, prie kurių prikabintos etiketės, kurių kita pusė, paprastai atspausdinta žalia ir balta spalvomis, yra tokia:
21.
VBB nėra sudariusi licencinės sutarties su Gözze. VBB taip pat nėra leidusi Gözze kaip nors naudoti žymenį, kuris būtų tapatus prekių ženklui „vilnamedžio žiedas“ arba į jį panašus. Todėl VBB pareiškė ieškinį dėl teisių pažeidimo Gözze jurisdikciją turinčiame Europos Sąjungos prekių ženklų teisme Landgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apygardos teismas, Vokietija).
22.
Gözze pareiškė priešieškinį dėl prekių ženklo „vilnamedžio žiedas“ panaikinimo arba papildomai – dėl pripažinimo negaliojančiu. Gözze teigimu, vaizdinis žymuo „vilnamedžio žiedas“ yra tiesiog apibūdinamasis, taigi nėra skiriamojo pobūdžio. Šis žymuo negali reikšti kilmės nuorodos, todėl neturėjo būti įregistruotas kaip prekių ženklas.
23.
Landgericht Düsseldorf (Diuseldorfo apygardos teismas) patenkino VBB ieškinį ir atmetė Gözze priešieškinį, taigi Gözze pateikė apeliacinį skundą Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas).
24.
Pastarasis teismas mano, kad visuomenė supranta, jog žymuo „vilnamedžio žiedas“ atlieka kitą funkciją – jis nėra tik nurodymas, kad prekė pagaminta iš medvilnės. Šis teismas taip pat mano, kad dėl Gözze naudojamo žymens „vilnamedžio žiedas“ ir VBB prekių ženklo „vilnamedžio žiedas“ didelio panašumo kyla jų supainiojimo pavojus. Šiuo klausimu teismas konstatuoja, kad minėtas žymuo nuo minėto prekių ženklo skiriasi tik spalva.
25.
Tačiau tai nebūtinai reiškia, kad ieškinį dėl teisių pažeidimo reikia patenkinti. Iš tikrųjų visuomenė žymenyje „vilnamedžio žiedas“ pirmiausia mato nuorodą, susijusią su prekės kokybe. Šiomis aplinkybėmis galima manyti, kad naudojant ir žymenį, ir prekių ženklą „vilnamedžio žiedas“ neperteikiama jokia su prekės kilme susijusi informacija. Tuo remiantis galima daryti išvadą, kad VBB teisės turi būti panaikintos ir kad Gözze nepadirbinėja.
26.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, kad individualaus prekių ženklo kaip kokybės ženklo naudojimas, kaip ir kolektyvinio prekių ženklo naudojimas, gali reikšti prekių ženklo naudojimą, jei visuomenė sieja šį prekių ženklą su lūkesčiu, kad jo savininkas tikrina kokybę.
27.
Iš tikrųjų šiuo atveju visuomenė prekių ženklo naudojimą supranta kaip nuorodą į tai, kad prekė pagaminta šio ženklo savininkui vykdant kontrolę. Taigi prekių ženklas atlieka savo esminę funkciją – nurodo, kad prekė pagaminta įmonėje, kuri užtikrina kokybę.
28.
Šiuo atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Reglamento Nr. 2007/2009 73 straipsnį dėl kolektyvinių prekių ženklų, pagal kurį prekių ženklą reikia pripažinti negaliojančiu, jeigu jo savininkas nesiima reikiamų priemonių neleisti ženklo naudoti tokiu būdu, kuris nesuderinamas su jo naudojimo sąlygomis, nustatytomis naudojimą reglamentuojančiose taisyklėse, būtų galima taikyti mutatis mutandis.
29.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą.
IV – Prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir procesas Teisingumo Teisme
30.
Taigi 2015 m. gruodžio 15 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2015 m. gruodžio 21 d., Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas) nusprendė, remdamasis SESV 267 straipsniu, pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar individualaus prekių ženklo kaip kokybės ženklo naudojimas, kiek tai susiję su produktais, kuriems žymėti jis naudojamas, gali reikšti prekių ženklo naudojimą, kaip tai suprantama pagal [Reglamento Nr. 207/2009] 9 straipsnio 1 dalį ir 15 straipsnio 1 dalį?
2.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar tokį ženklą reikia pripažinti negaliojančiu vadovaujantis [Reglamento Nr. 207/2009] 52 straipsnio 1 dalies a punktu, siejamu su šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies g punktu, arba taikant minėto reglamento 73 straipsnio c punktą mutatis mutandis, jei prekių ženklo savininkas, sistemingai tikrindamas asmenų, kuriems jis išdavė licencijas, gamybos kokybę, neužtikrina atitikties lūkesčiams dėl kokybės, su kuria visuomenė sieja šį žymenį?“
31.
Rašytines pastabas pateikė Gözze ir W. Gözze, VBB, Vokietijos vyriausybė ir Europos Komisija. Be to, visos šios šalys pateikė žodines pastabas 2016 m. spalio 19 d. vykusiame posėdyje.
V – Analizė
A – Dėl pirmojo prejudicinio klausimo
32.
Pirmu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar galima susieti kokybės ženklą su išimtine teise, kuri individualaus prekių ženklo savininkui suteikiama Reglamentu Nr. 207/2009.
33.
Iš tikrųjų Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas) teigimu, tai, ar VBB pareikštas ieškinys bus patenkintas, priklauso nuo to, ar individualaus prekių ženklo kaip kokybės ženklo naudojimas gali būti laikomas naudojimu, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalį ir 15 straipsnio 1 dalį (
3
).
34.
Pagal Reglamentą Nr. 207/2009 patys kokybės ženklai nėra pripažįstami (žr. šios išvados 1 antraštinę dalį). Todėl šį klausimą galima nagrinėti tik atsižvelgiant į prekių ženklo funkcijas (žr. šios išvados 2–4 antraštines dalis). Galiausiai šį vertinimą turi atlikti nacionalinis teismas (žr. šios išvados 5 antraštinę dalį).
1. Kokybės ženklų nepripažinimas Europos Sąjungos prekių ženklais Reglamente Nr. 207/2009
35.
Paties žymens naudojimo siekiant užtikrinti prekės medžiagą, gamybos būdą ar kokybę Reglamente Nr. 207/2009 nėra numatyta. Iš teisės aktų, susijusių su Europos Sąjungos prekių ženklu, istorinės raidos matyti, kad tai buvo sąmoningas teisės aktų leidėjo pasirinkimas.
36.
Iš tikrųjų Komisija, iš pat pradžių svarstydama apie Bendrijos ženklo sukūrimą, be „paprastų“ prekių ženklų, šalia kolektyvinių prekių ženklų buvo aiškiai numačiusi „sertifikavimo ženklus“ (
4
). Be to, šie ženklai minimi Tarybos reglamento (EEB) dėl Bendrijos prekių ženklo pasiūlyme, kuriame jie vadinami „Bendrijos garantiniais ženklais“ (
5
), 86 straipsnyje. Tačiau teisės aktų leidėjas nepatvirtino šios rūšies ženklų nei Reglamente Nr. 40/94, nei Reglamente Nr. 207/2009.
37.
Taigi nėra jokios abejonės, kad šios rūšies ženklai nepatenka į Reglamento Nr. 207/2009 taikymo sritį. Prireikus jų buvimo pripažinimas Pirmojoje direktyvoje 89/104 patvirtina, kad priešingas pasirinkimas minėtame reglamente buvo sąmoningas (
6
).
38.
Taigi tik Reglamente 2015/2424 atsiranda sertifikavimo ženklas kaip Europos Sąjungos prekių ženklas.
39.
Iš tikrųjų teisės aktų leidėjas šio naujo reglamento 27 konstatuojamojoje dalyje paaiškina, kad būtent „siekiant papildyti esamas nuostatas dėl Bendrijos kolektyvinių ženklų ir ištaisyti dabartinį nacionalinių sistemų ir ES [Europos Sąjungos] prekių ženklų sistemos disbalansą“ (
7
)„būtina įrašyti konkrečias nuostatas siekiant suteikti Europos Sąjungos sertifikavimo ženklų <…> apsaugą“.
40.
Taigi akivaizdu, kad pats žymens naudojimas siekiant užtikrinti prekės medžiagą, gamybos būdą ar kokybę negali patekti į Reglamento Nr. 207/2009 taikymo sritį. Tai naujos rūšies Europos Sąjungos ženklas – Reglamentu 2015/2424 patvirtintas „sertifikavimo ženklas“ (
8
).
41.
Ar tai reiškia, kad tokiam ženklui niekada negali būti taikoma apsauga, kuri teikiama individualiam prekių ženklui pagal Reglamentą Nr. 207/2009? Manau, kad ne.
42.
Tačiau tam, kad žymens, kuris naudojamas kaip kokybės ženklas, savininkui būtų suteikta išimtinė teisė, šis žymuo būtinai turi atlikti esminę prekių ženklo funkciją.
2. Būtinybė atlikti esminę prekių ženklo funkciją
43.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką „esminė prekių ženklo paskirtis [funkcija] yra garantuoti vartotojui ar galutiniam naudotojui [prekių] ženklu pažymėtos prekės ar paslaugos kilmės tapatumą, leidžiant jam nesunkiai atskirti šią prekę ir [ar] paslaugą nuo kitos kilmės prekės ar paslaugos. Iš tikrųjų, tam[,] kad prekių ženklas galėtų atlikti savo, kaip esminio neiškreiptos konkurencijos sistemos, kurią Sutartimi siekiama įtvirtinti ir išlaikyti, elemento vaidmenį, jis turi užtikrinti, kad juo pažymėtos prekės ir [ar] paslaugos buvo pagamintos ar suteiktos kontroliuojant vienai įmonei, atsakingai už jų kokybę“ (
9
).
44.
Ši esminė prekių ženklo funkcija konkrečiai pasireiškia jį naudojant, o pagal Reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnio 1 dalį prekių ženklą reikia „iš tikrųjų naudoti“. Iš tiesų šį „naudojimą iš tikrųjų“ Teisingumo Teismas apibrėžė kaip „naudojimą, atitinkantį esminę prekių ženklo funkciją – užtikrinti vartotojui ar galutiniam naudotojui prekių ženklu pažymėtos prekės ar paslaugos kilmės tapatumą, leidžiant jam aiškiai atskirti šią prekę ar pasaugą nuo kitos kilmės prekių ar paslaugų“ (
10
).
45.
Esminis šios funkcijos pobūdis lemia tai, kad „prekių ženklas visais atvejais laikomas atliekančiu kilmės nuorodos funkciją, o kitas savo funkcijas jis atlieka tik tuo atveju, jeigu jo savininkas jį specialiai naudoja <…>“ (
11
).
46.
Taigi iš šios teismo praktikos, atrodo, matyti, kad vadovaujantis Reglamentu Nr. 207/2009 kokybės ženklas būtinai turi atlikti prekių ženklo kilmės nuorodos funkciją, kad jo savininkas galėtų naudotis išimtine teise, kurią jam suteikia minėto reglamento 9 straipsnis.
47.
Kitaip tariant, jei žymens kaip kokybės ženklo naudojimas yra susijęs ne tik su nuoroda į prekės kokybę, bet ir sykiu su kilmės nuoroda, tai reiškia, kad žymuo naudojamas kaip prekių ženklas, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo praktiką.
3. Būtinybė trikdyti kurią nors iš prekių ženklo funkcijų
48.
Pastaruoju atveju, t. y. tuo atveju, jei žymens naudojimas susijęs su nuoroda į prekių kokybę ir su kilmės nuoroda, dar reikia nustatyti, ar dėl to, kad trečiasis asmuo naudoja žymenį, kuris yra toks pat kaip įregistruotas Europos Sąjungos prekių ženklas arba į jį panašus, yra arba gali būti pažeidžiamos prekių ženklo savininko teisės.
49.
Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Interflora ir Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604) 39 punkte labai aiškiai nurodė, kad „prekių ženklo kilmės nuorodos funkcija yra ne vienintelė, kuri verta apsaugos nuo trečiųjų asmenų vykdomų pažeidimų <…>“. Tačiau jis aiškiai pripažino, kad tarp šių kitų funkcijų yra funkcija užtikrinti prekių kokybę (
12
).
50.
Teisingumo Teismo teigimu, Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies a punkte nustatyta išimtinė teisė yra suteikiama prekių ženklo savininkui siekiant užtikrinti, kad prekių ženklas galėtų atlikti savo funkcijas. Todėl naudotis šia teise galima tik tuo atveju, jei trečiajam asmeniui naudojant šį žymenį trikdomos arba gali būti sutrikdytos prekių ženklo funkcijos, pirmiausia jo esminė funkcija užtikrinti vartotojams prekių kilmę (
13
).
51.
Kitaip tariant, prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti šį naudojimą, jei dėl jo gali būti sutrikdyta kuri nors iš prekių ženklo funkcijų, nesvarbu – ar tai būtų kilmės nuorodos funkcija, ar kuri nors kita funkcija (
14
).
52.
Priešingai, žymens naudojimas tik apibūdinimo tikslais nepatenka į Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies taikymo sritį (
15
).
53.
Tik pabrėžtina, kad Teisingumo Teismas palieka galimybę ginčyti kurios nors iš prekių ženklo funkcijų sutrikdymą tik tuo atveju, jei žymuo yra tapatus kuriam nors Europos Sąjungos prekių ženklui, kuris naudojamas tokioms pačioms prekėms ar paslaugoms, dėl kurių šis prekių ženklas buvo įregistruotas, t. y. Direktyvos 2008/95 5 straipsnio 1 dalies a punkto arba Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies a punkto taikymo atvejais.
54.
Šį skirtumą Teisingumo Teismas aiškiai pabrėžė 2010 m. kovo 25 d. Sprendime BergSpechte (C‑278/08, EU:C:2010:163):
—
Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytu atveju, „kai trečiasis asmuo prekių ženklui tapatų žymenį naudoja prekėms ar paslaugoms, tapačioms toms, kurioms įregistruotas šis prekių ženklas, prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti tokį naudojimą, jei jis gali padaryti žalos vienai iš prekių ženklo funkcijų“ (
16
);
—
kitu atveju, nurodytu Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies b punkte, „kai trečiasis asmuo prekių ženklui tapatų ar į jį panašų žymenį naudoja prekėms ar paslaugoms, tapačioms toms ar panašioms į tas, kurioms įregistruotas šis prekių ženklas, prekių ženklo savininkas gali uždrausti tokio žymens naudojimą, tik jei yra galimybė supainioti“ (
17
).
55.
Šis skirtumas išplaukia iš Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies formuluotės. Iš tikrųjų apsauga, suteikiama pagal šio reglamento 9 straipsnio 1 dalies a punktą, yra didesnė, nei numatyta šio straipsnio 1 dalies b punkte, nes pagal pastarąjį, kitaip nei pagal minėtą a punktą, dėl apsaugos suteikimo aiškiai reikalaujama, kad panašumo atveju būtų supainiojimo galimybė (
18
).
4. Tarpinė išvada
56.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad žymens kaip kokybės ženklo naudojimas gali reikšti prekių ženklo naudojimą, leidžiantį jo savininkui užtikrinti Europos Sąjungos prekių ženklo jam suteikiamų teisių išlaikymą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnį, su sąlyga, kad šis žymuo tuo pačiu metu atlieka esminę prekių ženklo kilmės nuorodos funkciją.
57.
Šiuo atveju Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies a punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį Europos Sąjungos prekių ženklo, atitinkančio kokybės ženklą, savininkas gali uždrausti konkurentui naudoti tokį patį žymenį dėl tokių pačių prekių ar paslaugų, dėl kurių įregistruotas prekių ženklas, jei naudojant šį žymenį gali būti sutrikdyta kuri nors iš prekių ženklo funkcijų, kaip antai prekių kokybės nuorodos funkcija.
58.
O jei trečiasis asmuo prekių ženklui tapatų ar į jį panašų žymenį naudoja prekėms ar paslaugoms, tapačioms toms ar panašioms į tas, dėl kurių įregistruotas šis prekių ženklas, Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies b punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį Europos Sąjungos prekių ženklo savininkas gali uždrausti tokio žymens naudojimą tik tuo atveju, jeigu yra supainiojimo galimybė.
5. Nacionalinio teismo vaidmuo
59.
Būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi, pirma, įvertinti, ar prekių ženklas „vilnamedžio žiedas“ atlieka esminę prekių ženklo funkciją ir, antra, ar yra sutrikdyta, ar gali būti sutrikdyta prekių ženklo kilmės nuorodos funkcija arba kuri nors kita iš jo funkcijų (
19
).
a) Dėl esminės kilmės nuorodos funkcijos
60.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad visuomenė šio žymens panaudojimą suvokia kaip nuorodą į prekės kokybę (
20
).
61.
Tačiau nors, kaip minėta, prekės kokybės užtikrinimas kaip prekių ženklo funkcija gali būti saugomas, nuoroda į kokybę, apie kurią kalba prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nereiškia, kad automatiškai atmetama galimybė, jog aptariamas prekių ženklas atlieka ir kilmės nuorodos funkciją.
62.
Priešingai, pritariu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo minčiai, kad žymuo, visuomenės suvokiamas kaip nuoroda į prekę, kurios kokybę tikrina prekių ženklo savininkas, leidžia atskirti taip pažymėtą prekę nuo kitų įmonių prekių, kurių kokybė nėra tikrinama (
21
).
63.
Iš tikrųjų Teisingumo Teismas patikslino, jog „tam, kad prekių ženklas galėtų atlikti savo, kaip esminio neiškreiptos konkurencijos sistemos, kurią Sutartimi siekiama įtvirtinti ir išlaikyti, elemento vaidmenį, jis turi užtikrinti, kad juo pažymėtos prekės ir paslaugos buvo pagamintos ar suteiktos kontroliuojant vienai įmonei, atsakingai už jų kokybę“ (
22
).
64.
Taigi, jei kokybės užtikrinimui kaip prekių ženklo funkcijai gali būti teikiama apsauga, gali būti, kad tai yra kilmės nuorodos funkcijos veikimo pasekmė. Kokybės užtikrinimas susijęs su jos kilme (
23
).
65.
Iš tikrųjų pagrįstai manoma, kad kilmės nuorodos funkcija yra reikšminga dėl su ja siejamų pasekmių. Vartotojas tikisi, kad prekė, pažymėta (at)pažįstamu prekių ženklu, visada bus kokybiška. Dėl šių su kokybe susijusių lūkesčių, kuriems pagrindą suteikia prekių ženklas, jo savininkas gali išlaikyti ir stiprinti rūpinimąsi kokybe vartotojo interesais, siekdamas didinti pardavimo sandorius (
24
).
66.
Be to, nuoroda į „vieną įmonę“, atsakingą už prekių ar paslaugų kokybę, neturi būti suprantama pažodžiui.
67.
Atrodo, čia gali būti kalbama ne tik apie prekių ženklo savininką, bet ir apie su juo „ekonomiškai susijusias“ įmones, nes Teisingumo Teismas, be kita ko, pripažino, kad prekių ženklo kilmės nuorodos funkcija trikdoma, kai iš reklaminio skelbimo, rasto interneto paieškos sistemoje surinkus prekių ženklui tapatų raktinį žodį, „pakankamai informuotas, [gana] pastabus interneto vartotojas negali ar sunkiai gali suprasti, ar skelbime nurodytos prekės arba paslaugos yra kilusios iš prekių ženklo savininko ar su juo ekonomiškai susijusios įmonės, ar, priešingai, yra kilusios iš trečiojo asmens“ (
25
).
68.
Taip pat pažymėtina, kad Teisingumo Teismas, nustatydamas, ar trikdoma prekių ženklo kilmės nuorodos funkcija, nurodė ir prekių ženklo savininko įgaliotus platintojus (
26
) arba priklausymą tam pačiam tinklui (
27
).
69.
Todėl, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turėtų nuspręsti, kad prekių ženklu „vilnamedžio žiedas“ daroma nuoroda į kokybę, nurodoma ir į VBB ar į kurią nors iš įmonių, su kuriomis ji yra sudariusi licencines sutartis, šis prekių ženklas atliktų ir kilmės nuorodos funkciją.
70.
Jei, priešingai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turėtų nuspręsti, kad pasitikėjimas prekės, pažymėtos žymeniu „vilnamedžio žiedas“, kokybe yra susijęs vien su naudojama medžiaga, neatsižvelgiant į prekės gamintoją ar minėtą kokybės ženklą išduodančią asociaciją, reikėtų konstatuoti, kad minėtas žymuo neatlieka esminės prekių ženklo funkcijos.
b) Dėl prekių ženklo kilmės nuorodos funkcijos ar kurios nors iš jo funkcijų trikdymo arba galimo trikdymo
71.
Tuo atveju, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarytų išvadą, kad žymuo „vilnamedžio žiedas“ atlieka kilmės nuorodos funkciją, dar reikėtų nustatyti, ar dėl to, kad trečiasis asmuo naudoja tokį patį arba panašų žymenį, yra arba gali būti pažeidžiamos VBB teisės.
72.
Nagrinėjamu atveju prekių ženklas „vilnamedžio žiedas“ ir Gözze naudojamas žymuo, mano manymu, negali būti laikomi tapačiais, nes skiriasi jų spalva. Iš tikrųjų žymuo yra tapatus prekių ženklui tik tuo atveju, jeigu jis be pakeitimų ar pridedamų elementų atkuria visus prekių ženklą sudarančius elementus arba kai jis, vertinamas kaip visuma, turi tokių nedidelių skirtumų, kad vidutinis vartotojas gali jų nepastebėti (
28
).
73.
Ir šįkart būtent nacionalinis teismas turi nuspręsti, ar Gözze naudojamas žymuo yra tapatus prekių ženklui „vilnamedžio žiedas“ arba į jį panašus. Pirmuoju atveju VBB turėtų teisę uždrausti žymenį, galintį trikdyti kurią nors iš jos prekių ženklo funkcijų, kaip antai prekių kokybės nuorodos funkciją (pagal Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies a punktą). Antruoju atveju VBB galėtų uždrausti naudoti minėtą žymenį tik jei būtų galimybė supainioti prekės kilmę (pagal Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies b punktą).
B – Dėl antrojo prejudicinio klausimo
74.
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar galima remiantis Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktu ir 7 straipsnio 1 dalies g punktu arba taikant šio reglamento 73 straipsnio c punktą mutatis mutandis pripažinti negaliojančiu kaip kokybės ženklą naudojamą individualų prekių ženklą, jei prekių ženklo savininkas, sistemingai tikrindamas asmenų, kuriems jis išdavė licencijas, gamybos kokybę, neužtikrina atitikties lūkesčiams dėl kokybės, su kuria visuomenė sieja šį žymenį.
75.
Šis klausimas paaiškinamas prielaidą, kuria remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Šio teismo teigimu, tam, kad kokybės ženklas būtų pripažintas Europos Sąjungos prekių ženklu, reikia, kad visuomenė sietų aptariamą žymenį su lūkesčiu, jog žymens savininkas tikrina kokybę. Todėl dėl pripažinimo, kad šiam žymeniui teiktina Europos Sąjungos prekių ženklui taikoma apsauga, reikia, kad iš tikrųjų būtų užtikrinta „tikrinamos kokybės“, su kuria visuomenė sieja šį kokybės ženklą, lūkesčio apsauga (
29
).
76.
Sutinku su šio motyvavimo prielaida, tačiau nepritariu juo remiantis padarytai išvadai.
77.
Iš tikrųjų, kaip minėta, kokybės ženklui gali būti taikoma Reglamente Nr. 207/2009 nustatyta sistema, tačiau ne kaip garantiniam ar sertifikavimo ženklui, kurio pripažinimo negaliojančiu sąlygos gali būti panašios į kolektyviniam prekių ženklui taikomas pripažinimo sąlygas (
30
), o vien kaip individualiam prekių ženklui.
78.
Tačiau, nors mintis apie prekių ženklo naudojimo kontrolę gali būti grindžiama Reglamento Nr. 207/2009 73 straipsniu, reikia konstatuoti, kad šiame reglamente nėra nustatyta jokia tokios rūšies sąlyga dėl individualių prekių ženklų.
79.
Remiantis argumentais, išdėstytais nagrinėjant pirmąjį prejudicinį klausimą, kokybės ženklas būtinai turi atlikti tik prekių ženklo kilmės nuorodos funkciją, kad jo savininkas galėtų pasinaudoti išimtine teise, kurią jam suteikia Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnis.
80.
Šiomis aplinkybėmis galimybė tikrinti prekių kokybę gali būti elementas, leidžiantis susieti prekę su gamintoju ir ekonominiu požiūriu su juo susijusiomis įmonėmis. O šio tikrinimo tikrumo nėra reikalaujama. Iš tiesų svarbu ne šio tikrinimo tikrumas, o kokybės sąsaja su tam tikra įmone ir su ja siejama tikrinimo galimybė.
81.
Todėl manau, kad nei pagal Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktą ir 7 straipsnio 1 dalies g punktą, nei pagal šio reglamento 73 straipsnio c dalį negalima panaikinti arba pripažinti negaliojančiu Europos Sąjungos prekių ženklo, kuris yra ir kokybės ženklas, jei šio ženklo savininkas, veiksmingai ar sistemingai tikrindamas asmenų, kuriems jis išdavė licencijas, gamybos kokybę, neužtikrina atitikties lūkesčiams dėl kokybės, su kuria visuomenė sieja šį žymenį.
VI – Išvada
82.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į Oberlandesgericht Düsseldorf (Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas) pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip:
1.
Žymens kaip kokybės ženklo naudojimas gali reikšti prekių ženklo naudojimą, leidžiantį užtikrinti Europos Sąjungos prekių ženklo suteikiamų teisių išlaikymą, kaip tai suprantama pagal 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 15 straipsnį, su sąlyga, kad aptariamas žymuo tuo pačiu metu atlieka esminę prekių ženklo kilmės nuorodos funkciją.
Šiuo atveju Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies a punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį Europos Sąjungos prekių ženklo, atitinkančio kokybės ženklą, savininkas gali uždrausti konkurentui naudoti tokį patį žymenį tokioms pačioms prekėms ar paslaugoms, dėl kurių įregistruotas prekių ženklas, jei naudojant šį žymenį gali būti sutrikdyta kuri nors iš prekių ženklo funkcijų, kaip antai prekių kokybės nuorodos funkcija.
O jei trečiasis asmuo prekių ženklui tapatų ar į jį panašų žymenį naudoja prekėms ar paslaugoms, tapačioms toms ar panašioms į tas, dėl kurių įregistruotas šis prekių ženklas, Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies b punktą reikia aiškinti taip, kad pagal jį Europos Sąjungos prekių ženklo savininkas gali uždrausti tokio žymens naudojimą tik tuo atveju, jeigu yra supainiojimo galimybė.
2.
Nei pagal Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktą ir 7 straipsnio 1 dalies g punktą, nei pagal šio reglamento 73 straipsnio c dalį negalima panaikinti arba pripažinti negaliojančiu Europos Sąjungos prekių ženklo, kuris yra ir kokybės ženklas, jei šio ženklo savininkas, veiksmingai ar sistemingai tikrindamas asmenų, kuriems jis išdavė licencijas, gamybos kokybę, neužtikrina atitikties lūkesčiams dėl kokybės, su kuria visuomenė sieja šį žymenį.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	Šiuo klausimu žr. 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Interflora ir Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, 4 punktas). Šiame sprendime Teisingumo Teismas taip pat patikslino, kad teismo praktika, susijusi su 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 92) 5 straipsnio 1 dalies a punktu, reikšminga ir aiškinant Reglamento Nr. 40/94 9 straipsnio 1 dalies a punktą. Iš tikrųjų šis aiškinimas „daug kartų pakartotas ir perkeltas į Reglamento Nr. 40/94 9 straipsnio 1 dalies a punktą“ (žr. 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Interflora ir Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, 38 punktas). Taigi Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotė yra identiška Reglamento Nr. 40/94 9 straipsnio 1 dalis a punkto formuluotei.
(
3
)	Žr. prašymo priimti prejudicinį sprendimą 7 punktą.
(
4
)	Žr. Komisijos memorandumą dėl Bendrijos prekių ženklo sukūrimo (Sec(76) 2462), EB biuletenis, priedas Nr. 8/76, 69 punktas (taip pat žr. 53 ir 71 punktus).
(
5
)	Tarybos reglamento (EEB) dėl Bendrijos prekių ženklo pasiūlymas, Komisijos pateiktas Tarybai 1980 m. lapkričio 25 d. (COM/80/635FINAL) (OL C 351, 1980, p. 5).
(
6
)	Pagal šios direktyvos 1 straipsnį ji taikoma „kiekvienam prekių ar paslaugų ženklui, kuris gali būti registruojamas arba gali būti kreipiamasi dėl jo registracijos valstybėje narėje kaip individualaus prekių ženklo, kolektyvinio prekių ženklo ar garantinio arba sertifikacijos ženklo, arba kuris gali būti registruojamas Beniliukso prekių ženklų tarnyboje arba kreipiamasi dėl jo registracijos į šią tarnybą, arba turi valstybėje narėje galiojančią tarptautinę registraciją“ (išskirta mano; taip pat žr. 15 straipsnį „Specialios nuostatos kolektyviniams prekių ženklams, garantijos ir sertifikacijos ženklams“). Į garantinį ar sertifikavimo ženklą atsižvelgiama ir 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L, 299, 2008, p. 25) bei sąvokoje, apibrėžiamoje 2015 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/2436 valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 336, 2015, p. 1; klaidų ištaisymas OL 110, 2016 4 26, 2016, p. 5) 27 straipsnyje.
(
7
)	Išskirta mano.
(
8
)	Šiuo klausimu žr. Ph. Rodhain „La nouvelle marque de l’Union européenne: version 2.0 ou simple mise à jour?“, Revue Lamy droit de l’immatériel, Nr. 127, 2016, p. 45–51, pirmiausia p. 49.
(
9
)	2002 m. lapkričio 12 d. Sprendimas Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, 48 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
10
)	2003 m. kovo 11 d. Sprendimas Ansul (C‑40/01, EU:C:2003:145, 36 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
11
)	2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimas Interflora ir Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, 40 punktas). Išskirta mano.
(
12
)	Šiuo klausimu žr. 2009 m. birželio 18 d. Sprendimą L’Oréal ir kt. (C‑487/07, EU:C:2009:378, 58 punktas), 2010 m. kovo 23 d. Sprendimą Google France ir Google (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 77 punktas) ir 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Interflora ir Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, 38 punktas). Dėl šių naujų prekių ženklo funkcijų pripažinimo žr. G. Bonet „Les trois âges de la fonction de la marque. Selon la jurisprudence de la Cour de justice“, Propriétés intellectuelles, Nr. 43, 2012, p. 154–160.
(
13
)	Šiuo klausimu žr. 2002 m. lapkričio 12 d. Sprendimą Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, 51 punktas), 2009 m. birželio 18 d. Sprendimą L’Oréal ir kt. (C‑487/07, EU:C:2009:378, 58 punktas) ir 2010 m. kovo 23 d. Sprendimą Google France ir Google (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 77 punktas).
(
14
)	Šiuo klausimu žr. 2009 m. birželio 18 d. Sprendimą L’Oréal ir kt. (C‑487/07, EU:C:2009:378, 65 punktas) ir 2010 m. kovo 23 d. Sprendimą Google France ir Google (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 79 punktas).
(
15
)	Šiuo klausimu dėl Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies žr. 2002 m. lapkričio 12 d. Sprendimą Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, 54 punktas). Naudojimą tik apibūdinimo tikslais Teisingumo Teismas apibrėžia kaip tokį, kuriuo siekiama suteikti informacijos apie prekės ypatybes (2002 m. gegužės 14 d. Sprendimas Hölterhoff (C‑2/00, EU:C:2002:287, 16 punktas)).
(
16
)	Direktyvos 89/104 21 punktas (dėl 5 straipsnio 1 dalies a punkto).
(
17
)	Direktyvos 89/104 22 punktas (dėl 5 straipsnio 1 dalies b punkto).
(
18
)	Šiuo klausimu žr. 2010 m. kovo 23 d. Sprendimą Google France ir Google (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 78 punktas). Reglamento Nr. 207/2009 9 straipsnio pažodinį aiškinimą patvirtina šio reglamento 8 konstatuojamoji dalis. Iš tikrųjų pagal ją prekių ženklui suteikiama apsauga prekių ženklo ir žymens bei prekių ir paslaugų tapatumo atveju yra „absoliuti“, o panašumo atveju apsauga suteikiama tik atsižvelgiant į supainiojimo galimybę (šiuo klausimu dėl Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies žr. 2009 m. birželio 18 d. Sprendimo L’Oréal ir kt., C‑487/07, EU:C:2009:378, 59 punktą).
(
19
)	Šiuo klausimu žr. 2009 m. birželio 18 d. Sprendimą L’Oréal ir kt. (C‑487/07, EU:C:2009:378, 63 punktas), 2010 m. kovo 23 d. Sprendimą Google France ir Google (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 88 punktas) ir 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Interflora ir Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, 46 punktas).
(
20
)	Žr. prašymo priimti prejudicinį sprendimą 9 punktą.
(
21
)	Žr. prašymo priimti prejudicinį sprendimą 12 punktą. Tikrinimo tikrumo reikšmė – tai antrojo pateikto klausimo dalykas.
(
22
)	Šiuo klausimu žr. 2002 m. lapkričio 12 d. Sprendimą Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, 48 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
23
)	Šiuo klausimu žr. G. Bonet „Les trois âges de la fonction de la marque. Selon la jurisprudence de la Cour de justice“, Propriétés intellectuelles, Nr. 43, 2012, p. 154–160, pirmiausia p. 159. Kai kurie autoriai netgi teigia, kad prekių ženklas neatlieka jokios nuo kokybės užtikrinimo nepriklausančios funkcijos. Jei prekių ženklas atlieka šią funkciją, tai tik per kilmės tapatumo užtikrinimo funkciją, nes „kilmės pastovumas iš esmės, nors nebūtinai, užtikrina kokybės pastovumą“ (žr. J. Passa „Les nouvelles fonctions de la marque dans la jurisprudence de la cour de justice: Portée? Utilité?“, Cahiers de droit de l’entreprise, 2012 m. sausio mėn., 5 byla). Į tai atsižvelgiant, matyti, kad kokybės funkcija – tai vienas iš kilmės tapatumo užtikrinimo funkcijos aspektų arba viena jos dalių.
(
24
)	Šiuo klausimu žr. G. Riehle „Trade Mark Rights and Remanufacturing in the European Community“, ICC Studies, 22 t., Miunchenas, Verlag C. H. Beck, 2003, p. 50.
(
25
)	Žr. 2010 m. kovo 23 d. Sprendimą Google France ir Google (C‑236/08–C‑238/08, EU:C:2010:159, 84 punktas). Išskirta mano.
(
26
)	Šiuo klausimu žr. 2002 m lapkričio 12 d. Sprendimą Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, 59 punktas).
(
27
)	Šiuo klausimu žr. 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Interflora ir Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, 51 punktas).
(
28
)	Šiuo klausimu žr. 2010 m. kovo 25 d. Sprendimą BergSpechte (C‑278/08, EU:C:2010:163, 25 punktas).
(
29
)	Žr. prašymo priimti prejudicinį sprendimą 12 ir 13 punktus.
(
30
)	Taip yra pagal Reglamentą 2015/2424.