62009CC0362_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Tento kasační opravný prostředek je pokračováním věci, ve které byl vydán rozsudek ze dne 17. července 2008, Athinaïki Techniki v. Komise(2) .
2. V tomto rozsudku Soudní dvůr dospěl k závěru, že úřednní odložení stížnosti podané společností, jejíž právní nástupkyní je Athinaïki Techniki AE(3), o němž Komise Evropských společenství rozhodla dne 2. června 2004, je třeba kvalifikovat jako „rozhodnutí“ ve smyslu článku 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999(4), a proto představuje napadnutelný akt. Soudní dvůr vrátil spis Soudu prvního stupně Evropských společenství k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané společností Athinaïki Techniki proti tomuto aktu.
3. Dne 26. září 2008 napsala Komise navrhovatelce, že s ohledem na rozsudek Soudního dvora bere zpět svůj dopis, kterým jí oznámila odložení stížnosti, znovu zahajuje řízení a opakuje svou předchozí žádost, kterou navrhovatelku vyzývá, aby předložila důkazy k prokázání poskytnutí státní podpory.
4. Usnesením ze dne 29. června 2009, Athinaïki Techniki v. Komise(5), rozhodl Soud, že s ohledem na tento dopis se žaloba na neplatnost, kterou bylo napadeno rozhodnutí o odložení ze dne 2. června 2004, stala bezpředmětnou.
5. Společnost Athinaïki Techniki podala proti tomuto usnesení kasační opravný prostředek, v jehož rámci vytýká Soudu zejména to, že pominul podmínky, za jakých Komise může vzít zpět své rozhodnutí o odložení, tak jak vyplývají z výše uvedeného rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise.
6. V tomto stanovisku navrhnu Soudnímu dvoru, aby prohlásil uvedený kasační opravný prostředek za opodstatněný.
7. Dále vyložím, že podle výše uvedeného rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise, měla navrhovatelka právo na soudní přezkum závěru Komise, že s ohledem na informace, které měl tento orgán k dispozici ke dni 2. června 2004, nebylo namístě zahájit formální vyšetřovací řízení a bylo odůvodněné věc odložit.
8. Poukážu na to, že s ohledem na tento rozsudek mohla Komise platně vzít své rozhodnutí o odložení zpět pouze k nápravě protiprávnosti. Vysvětlím, že dopis ze dne 26. září 2008 neposkytuje náležité vysvětlení důvodů, na základě kterých se Komise rozhodla vzít toto rozhodnutí zpět a znovu zahájit předběžný přezkum. Budu hájit tezi, že toto zpětvzetí není odůvodněné a že zbavuje navrhovatelku možnosti dosáhnout soudního přezkumu odložení její stížnosti, čímž nerespektuje výše uvedený rozsudek Athinaïki Techniki v. Komise. Z toho vyvodím, že napadené usnesení, podle kterého Komise měla vzít zpět sporné rozhodnutí o odložení, takže by se žaloba proti tomuto rozhodnutí stala bezpředmětnou, je stiženo vadou spočívající v nesprávném právním posouzení.
9. Podpůrně budu hájit tezi, že napadené usnesení je stiženo vadou spočívající v nesprávném právním posouzení rovněž v části, v níž Soud uvedl, že zpětvzetí vyplývající z dopisu ze dne 26. září 2008 vyvolalo tytéž účinky jako zrušující rozsudek, takže navrhovatelka nemá nadále právní zájem na zrušení rozhodnutí o odložení.
I – Právní a skutkový rámec napadeného usnesení
A – Skutečnosti předcházející rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise
10. V říjnu 2001 zahájily řecké orgány řízení o zadání veřejné zakázky za účelem převedení 49 % kapitálu kasina Mont Parnès. Soutěžili spolu dva zájemci, a sice konsorcium Casino Attikis a Hyatt Consortium. Po údajně vadném řízení byla zakázka zadána Hyatt Consortium.
11. Účastnice konsorcia Casino Attikis, společnost Egnatia SA, jejíž právní nástupkyní se po fúzi stala Athinaïki Techniki, podala stížnost službám generálního ředitelství (GŘ) „Vnitřní trh“ a GŘ „Hospodářská soutěž“ Komise. První ředitelství vyzvala, aby se vyjádřilo k bezvadnosti sporného řízení s ohledem na právo veřejných zakázek Společenství, zatímco druhému ředitelství předložila stížnost týkající se státní podpory, která měla být v rámci téhož řízení poskytnuta Hyatt Consortium.
12. Dopisem ze dne 15. července 2003 připomnělo GŘ „Hospodářská soutěž“ společnosti Athinaïki Techniki svou rozhodovací praxi, podle které převod veřejného majetku v rámci zadávacího řízení není státní podporou, bylo-li toto řízení uskutečněno transparentně a bez diskriminace. Informovala ji tedy, že se ke stížnosti vyjádří až poté, co GŘ „Vnitřní trh“ ukončí přezkum řízení o zadání dotyčné veřejné zakázky.
13. Elektronickou zprávou ze dne 28. srpna 2003 zástupce společnosti Athinaïki Techniki v podstatě upřesnil, že stížnost v otázce existence státní podpory se týká jiných skutečností než řízení o zadání veřejné zakázky, a že by tedy služby GŘ „Hospodářská soutěž“ neměly čekat na závěry GŘ „Vnitřní trh“.
14. Dopisem ze dne 16. září 2003 zopakovaly služby GŘ „Hospodářská soutěž“ obsah dopisu ze dne 15. července 2003, nicméně současně vyzvaly společnost Athinaïki Techniki, aby jim sdělila dodatečné informace týkající se jakékoliv jiné podpory, která by nebyla spjata se zadáním zakázky ve věci kasina.
15. Dopisy ze dne 22. ledna a 4. srpna 2004 služby GŘ „Vnitřní trh“ informovaly společnost Athinaïki Techniki, že nehodlají pokračovat v přezkumu obou stížností, které jim byly zaslány.
16. Poté Komise zaslala společnosti Athinaïki Techniki dopis ze dne 2. prosince 2004 následujícího znění:
„Odkazuji na Vaši telefonickou otázku, jejímž cílem bylo získat potvrzení, zda Komise provádí šetření ve výše uvedené věci, nebo zda tuto věc odložila.
Dopisem ze dne 16. září 2003 Vás Komise informovala, že na základě informací, které má k dispozici, neexistují dostatečné důvody k pokračování v přezkumu této věci (na základě článku 20 [nařízení č. 659/1999]).
Jelikož neexistují doplňující informace odůvodňující pokračování v šetření, Komise dne 2. června 2004 věc úředně odložila.“
17. Návrhem došlým kanceláři Soudu dne 18. února 2005 podala Athinaïki Techniki žalobu, kterou se domáhala zrušení tohoto rozhodnutí o odložení, o němž se dozvěděla prostřednictvím tohoto dopisu.
18. Ve svém usnesení ze dne 26. září 2006, Athinaïki Techniki v. Komise(6), vyhověl Soud námitce nepřípustnosti vznesené Komisí. Rozhodl, že uvedený dopis není rozhodnutím ve smyslu článku 25 nařízení č. 659/1999 a že nevyvolává právní účinky, takže nemůže být napaden žalobou podle článku 230 ES.
19. Proti tomuto usnesení podala Athinaïki Techniki kasační opravný prostředek.
B – Rozsudek Athinaïki Techniki v. Komise
20. Úvodem Soudní dvůr podotkl, že žaloba na neplatnost podaná společností Athinaïki Techniki směřovala nikoli proti dopisu ze dne 2. prosince 2004 jako takovému, nýbrž proti rozhodnutí GŘ „Hospodářská soutěž“, kterým se odkládá stížnost této společnosti ohledně státní podpory poskytnuté Řeckou republikou konsorciu Hyatt Regency v rámci veřejné zakázky týkající se kasina Mont Parnès.
21. Soudní dvůr rovněž uvedl, že Athinaïki Techniki navrhovala zrušení tohoto rozhodnutí z důvodu, že bylo přijato na základě čl. 88 odst. 3 ES, aniž Komise předtím zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 ES, což by společnosti Athinaïki Techniki umožnilo předložit své připomínky.
22. S ohledem na tyto úvahy Soudní dvůr nejprve upřesnil povahu aktů přijatých v průběhu předběžné fáze přezkumu a poté přezkoumal, zda Soud mohl právem dospět k závěru, že sporné rozhodnutí o odložení není napadnutelným aktem.
1. K povaze aktů přijatých na závěr předběžné fáze přezkumu státních podpor
23. Soudní dvůr začal připomenutím toho, že v rámci řízení o kontrole státních podpor je třeba rozlišovat jednak předběžnou fázi přezkumu podpor, jejímž cílem je pouze umožnit Komisi, aby si utvořila prvotní stanovisko ohledně částečné nebo úplné slučitelnosti dotčené podpory, a jednak fázi vyšetřovací ve vlastním slova smyslu, která má umožnit tomuto orgánu, aby získal úplné informace o veškerých okolnostech věci, přičemž posledně uvedená fáze je nevyhnutelná, jestliže Komise zaznamená závažné obtíže při posuzování toho, zda je podpora slučitelná se společným trhem(7) .
24. Uvedl, že pouze v rámci posledně uvedené fáze ukládá Smlouva o ES Komisi povinnost vyzvat zúčastněné strany, aby předložily své připomínky, takže jestliže Komise přijme v průběhu první fáze jiné rozhodnutí než rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, mohou jej tyto zúčastněné strany napadnout, aby dosáhly dodržení těchto procesních záruk(8) .
25. Soudní dvůr krom toho uvedl, že nařízení č. 659/1999 přiznává uvedeným zúčastněným stranám právo dát podnět k zahájení předběžné fáze přezkumu tak, že Komisi poskytnou informace týkající se údajné protiprávní podpory, přičemž Komisi ukládá povinnost bezodkladně přezkoumat případnou existenci podpory a její slučitelnost se společným trhem. Zúčastněné strany, které se během tohoto řízení nemohou dovolávat práva na obhajobu, však podle něj mají právo účastnit se tohoto řízení v přiměřeném rozsahu s ohledem na okolnosti projednávaného případu, což znamená, že když je Komise podle čl. 20 odst. 2 druhé věty nařízení č. 659/1999 informuje o tom, že neexistují dostatečné důvody k vyjádření se k případu, má rovněž povinnost umožnit jim, aby jí v přiměřené lhůtě předložily doplňující připomínky(9) .
26. Soudní dvůr pokračoval ve svých úvahách následovně:
„40 Článek 13 odst. 1 nařízení č. 659/1999 ukládá Komisi, aby jakmile byly tyto připomínky předloženy nebo jakmile uplynula přiměřená lhůta, ukončila předběžnou fázi přezkumu přijetím rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2, 3 nebo 4 uvedeného nařízení, tedy přijetím rozhodnutí konstatujícího neexistenci podpory, rozhodnutí nevznášet námitky nebo rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení. Tento orgán tak není oprávněn během předběžné fáze přezkumu setrvávat v nečinnosti. V daném okamžiku mu přísluší buď zahájit další fázi přezkumu, nebo odložit věc tak, že přijme rozhodnutí v tomto smyslu (viz v rámci řízení v oblasti hospodářské soutěže, rozsudek ze dne 18. března 1997, Guérin automobiles v. Komise, C‑282/95 P, Recueil, s. I‑1503, bod 36). Podle čl. 20 odst. 2 třetí věty nařízení č. 659/1999, přijme-li Komise takové rozhodnutí v návaznosti na informace poskytnuté zúčastněnou stranou, zašle jí jednu kopii tohoto rozhodnutí.
41 V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise může přijmout jedno z výše uvedených rozhodnutí stanovených v článku 4 nařízení č. 659/1999, aniž je nicméně označí za rozhodnutí vydané podle tohoto ustanovení.“
27. V tomto ohledu Soudní dvůr připomněl svou ustálenou judikaturu týkající se přípustnosti žaloby na neplatnost, podle které je třeba se za účelem kvalifikace napadených aktů zaměřit na samotný obsah těchto aktů a úmysl jejich autorů. Uvedl, že za napadnutelné akty jsou v zásadě považovány za opatření, která vyjadřují konečné stanovisko Komise ve správním řízení a jejichž účelem je vyvolat závazné právní účinky, kterými mohou být dotčeny zájmy žalobce, bez ohledu na formu těchto aktů, jakož i na to, zda splňují formální požadavky, jako je jejich označení, odůvodnění nebo uvedení ustanovení, která jsou jejich právním základem(10) .
28. Z toho Soudní dvůr vyvodil, že je tedy nerozhodné, že předmětný akt není označen jako „rozhodnutí“ nebo že neodkazuje na čl. 4 odst. 2, 3 nebo 4 nařízení č. 659/1999 nebo že jej Komise v rozporu s článkem 25 tohoto nařízení neoznámila dotyčnému členskému státu(11) .
29. Soudní dvůr pokračoval takto:
„45 Pokud by tomu bylo jinak, mohla by se Komise vyhnout přezkumu ze strany soudu Společenství pouhým nedodržením takových formálních požadavků. Z ustálené judikatury přitom vyplývá, že jelikož je Evropské společenství společenstvím práva, ve kterém jeho orgány podléhají přezkumu souladu svých aktů se Smlouvou, procesní podmínky pro žaloby podané k soudu Společenství musí být vykládány v co největším možném rozsahu tak, aby mohly být použity způsobem přispívajícím k naplňování cíle, jímž je zajištění účinné soudní ochrany práv, která pro právní subjekty vyplývají z práva Společenství (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 25. července 2002, Unión de Pequeños Agricultores v. Rada, C‑50/00 P, Recueil, s. I‑6677, bod 44; ze dne 18. ledna 2007, PKK a KNK v. Rada, C‑229/05 P, Sb. rozh. s. I‑439, bod 109, a ze dne 13. března 2007, Unibet, C‑432/05, Sb. rozh. s. I‑2271, body 37 a 44).
46 Z toho vyplývá, že aby mohlo být určeno, zda je akt v oblasti státních podpor „rozhodnutím“ ve smyslu článku 4 nařízení č. 659/1999, je třeba ověřit, zda s ohledem na obsah tohoto aktu a úmysl Komise posledně uvedený orgán vyjá dřil v posuzovaném aktu vydaném na závěr předběžné fáze přezkumu své konečné stanovisko ke stěžovanému opatření, a tedy zda dospěl k závěru, že toto opatření je, či není podporou, že neexistují pochybnosti o slučitelnosti tohoto opatření se společným trhem, nebo že takové pochybnosti existují.
2. K otázce, zda je rozhodnutí o odložení napadnutelným aktem
30. Soudní dvůr analyzoval akt oznámený společnosti Athinaïki Techniki v dopise ze dne 2. prosince 2004 následujícím způsobem:
„52 Z obsahu tohoto aktu a z úmyslu Komise vyplývá, že se Komise takto rozhodla ukončit předběžný přezkum zahájený z podnětu Athinaïki Techniki. Uvedeným aktem Komise konstatovala, že zahájené šetření neumožnilo dospět k závěru, že existuje podpora ve smyslu článku 87 ES a konkludentně odmítla zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 ES (viz v tomto smyslu rozsudek [ze dne 2. dubna 1998,] Komise v. Sytraval a Brink’s France, [C‑367/95 P, Recueil, s. I‑1719], bod 47).
53 Krom toho z judikatury uvedené v bodě 36 tohoto rozsudku vyplývá, že v takové situaci se ti, jimž svědčí procesní záruky stanovené uvedeným ustanovením, mohou domoci jejich dodržení, pouze pokud mají možnost napadnout toto rozhodnutí před soudem Společenství v souladu s čl. 230 čtvrtým pododstavcem ES. Tato zásada platí také v případě, kdy Komise přijme rozhodnutí, jelikož se domnívá, že podpora je slučitelná se společným trhem, a stejně tak když je názoru, že samotná existence podpory musí být vyloučena.
54 Napadený akt nelze kvalifikovat jako předběžný nebo přípravný, jelikož po něm v rámci zahájeného správního řízení nenásleduje žádný jiný akt, který by mohl být předmětem žaloby na neplatnost (viz v tomto smyslu zejména rozsudek [ze dne 16. června 1994,] SFEI a další v. Komise, [C‑39/93 P, Recueil, s. I‑2681], bod 28).
55 Na rozdíl od toho, jak rozhodl Soud, není v této souvislosti rozhodné, že zúčastněná strana ještě může Komisi poskytnout doplňující informace, které mohou posledně uvedenou přimět k přehodnocení jejího stanoviska k dotčenému státnímu opatření.
56 Legalita rozhodnutí, ve které vyústila předběžná fáze přezkumu, se totiž posuzuje pouze podle informací, které měla Komise k dispozici k okamžiku přijetí tohoto rozhodnutí (viz rozsudek [ze dne 15. dubna 2008,] Nuova Agricast, [C‑390/06, Sb. rozh. s. I‑2577], body 54 až 60), v projednávaném případě tedy k okamžiku přijetí napadeného aktu.
57 Poskytne-li zúčastněná strana doplňující informace po odložení věci, Komise může mít případně povinnost zahájit nové správní řízení. Naproti tomu takové informace nemají dopad na skutečnost, že první předběžný přezkum již byl ukončen.
58 Z toho vyplývá, že na rozdíl od toho, jak rozhodl Soud v bodě 29 usnesení [ze dne 26. září 2006, Athinaïki Techniki v. Komise, uvedené výše], Komise zaujala konečné stanovisko k návrhu Athinaïki Techniki směřujícímu ke konstatování porušení článků 87 ES a 88 ES.
59 Konečně, pro kvalifikaci napadeného aktu je bezvýznamné, jak bylo uvedeno v bodě 44 tohoto rozsudku, že Komise tento akt neoznámila dotyčnému členskému státu, že jej neoznačila jako ‚rozhodnutí‘ a že se neodvolala na článek 4 nařízení č. 659/1999.
60 V této souvislosti vyplývá z průběhu správního řízení, jak byl připomenut zejména v bodě 6 usnesení [ze dne 26. září 2006, Athinaïki Techniki v. Komise, uvedené výše], že Komise své stanovisko přijala s odůvodněním, že dotčené státní opatření není státní podporou. Napadený akt tedy musí být kvalifikován jako rozhodnutí ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 659/1999, ve spojení s čl. 13 odst. 1 a čl. 20 odst. 2 třetí větou tohoto nařízení.
61 Jelikož tento akt zabránil Athinaïki Techniki předložit své připomínky v rámci formálního vyšetřovacího řízení stanoveného v čl. 88 odst. 2 ES, vyvolal závazné právní účinky, kterými mohly být dotčeny zájmy uvedené společnosti.
62 Napadený akt je tedy napadnutelným aktem ve smyslu článku 230 ES.“
31. O kasačním opravném prostředku podaném společností Athinaïki Techniki rozhodl Soudní dvůr takto:
„1) Usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 26. září 2006, Athinaïki Techniki v. Komise (T‑94/05), se zrušuje.
2) Námitka nepřípustnosti vznesená Komisí Evropských společenství před Soudem prvního stupně Evropských společenství se zamítá.
3) Věc se vrací zpět Soudu prvního stupně Evropských společenství k rozhodnutí o návrhových žádáních Athinaïki Techniki AE směřujících ke zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 2. června 2004, kterým se odkládá její stížnost týkající se údajné státní podpory poskytnuté Řeckou republikou konsorciu Hyatt Regency v rámci veřejné zakázky týkající se převodu 49 % kapitálu kasina Mont Parnès.
[…]“
C – Napadené usnesení
32. Dopisem ze dne 2. října 2008 oznámila Komise Soudu, že dne 26. září 2008 zaslala navrhovatelce dopis následujícího znění:
„Odkazuji na dopis ze [dne 2. prosince 2004](12), kterým Vám útvary GŘ ‚Hospodářská soutěž‘ oznámily, že na základě informací, které mají k dispozici, neexistují dostatečné důvody k pokračování v přezkumu případu uvedeného v předmětu tohoto dopisu, a že jelikož neexistují doplňující informace odůvodňující pokračování v přezkumu, Komise na správní úrovni předmětný případ uzavřela.
S ohledem na rozsudek [Athinaïki Techniki, uvedený výše] Vám útvary GŘ ‚Hospodářská soutěž‘ oznamují zpětvzetí tohoto dopisu a znovuotevření výše uvedeného případu.
Opakujeme tudíž naši předchozí žádost a znovu Vás vyzýváme, abyste předložili důkazy o poskytnutí protiprávní státní podpory v rámci prodeje Casino de Mont Parnès.“
33. Komise, podporovaná společností Athens Resort Casino AE Symmetochon(13), vedlejší účastnicí řízení, tvrdila, že podle dopisu ze dne 26. září 2008 se věc stala bezpředmětnou, takže o ní není třeba dále rozhodovat.
34. Společnost Athinaïki Techniki s tímto postojem nesouhlasila.
35. V napadeném usnesení uvedl Soud následující důvody:
„32 Zaprvé je třeba uvést, že Soudní dvůr již ve svém usnesení ze dne 18. listopadu 1992, SFEI a další v. Komise (C‑222/92, nezveřejněném ve Sbírce rozhodnutí, body 1 a 2) rozhodl, že v případě žaloby směřující proti rozhodnutí, kterým se úředně odkládá stížnost týkající se údajné státní podpory, představuje znovuzahájení předběžného přezkumu zpětvzetí rozhodnutí o odložení. Dále měl Soudní dvůr za to, že uvedená žaloba se stala bezpředmětnou, a prohlásil, že o ní není třeba dále rozhodovat (výše uvedené usnesení SFEI a další v. Komise, body 5 a 7; viz v tomto smyslu rovněž rozsudek Soudního dvora ze dne 1. července 2008, Chronopost […] v. UFEX a další, C‑341/06 P a C‑342/06 P, [Sb. rozh. s. I‑4777], bod 3, a rozsudek Soudu ze dne 7. června 2006, UFEX a další v. Komise, T‑613/97, Sb. rozh. s. II‑1531, body 8 a 11).
33 Zadruhé z bodů 52, 54 a 58 rozsudku [Athinaïki Techniki v. Komise, uvedeném výše] vyplývá, že konstatování Soudního dvora, podle něhož [rozhodnutí o odložení] vyjadřuje konečné stanovisko Komise ohledně sporného opatření, bylo nezbytné k tomu, aby [uvedené rozhodnutí] mohlo být kvalifikováno jako napadnutelné. Po znovuzahájení předběžného přezkumu a vyzvání žalobkyně, aby předložila dokumenty na podporu svých námitek přitom již neexistuje akt vyjadřující konečné stanovisko Komise, tedy akt, který lze napadnout žalobou.
34 Zatřetí je třeba uvést, že [rozhodnutí o odložení] bylo přijato na závěr předběžného přezkumu a podle rozsudku [Athinaïki Techniki v. Komise, uvedeném výše] musí být vykládáno buď jako implicitní rozhodnutí, kterým se konstatuje, že dotčené opatření není podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, nebo jako implicitní rozhodnutí nevznášet námitky. V případě zrušení je tedy Komise povinna znovu zahájit předběžný přezkum, a jak uvedl Soudní dvůr v bodě 40 rozsudku [Athinaïki Techniki v. Komise, uvedeném výše], formálně přijmout některé z rozhodnutí uvedených v článku 4 nařízení č. 659/1999 nebo rozhodnutí o odložení, která jsou novými napadnutelnými akty.
35 Za těchto okolností je třeba mít za to, že zpětvzetí [rozhodnutí o odložení] vyvolává účinky rovnocenné účinkům rozsudku, kterým se [toto rozhodnutí] ruší, neboť takto znovu zahájený předběžný přezkum se ukončí některým z formálních rozhodnutí uvedených v článku 4 nařízení č. 659/1999 nebo rozhodnutím o odložení. Rozsudek, kterým se [rozhodnutí o odložení] ruší, totiž nevyvolává žádné dodatečné právní účinky oproti účinkům provedeného zpětvzetí (usnesení Soudu ze dne 6. prosince 1999, Elder v. Komise, T‑178/99, Recueil, s. II‑3509, bod 20).
36 Žalobkyně tedy nemá právní zájem na zrušení [rozhodnutí o odložení] (viz v tomto smyslu usnesení Soudu ze dne 28. května 1997, Proderec v. Komise, T‑145/95, Sb. rozh. s. II‑823, bod 27, a Elder v. Komise, uvedený výše, bod 21).
37 Je tedy třeba uvést, že se tato žaloba stala bezpředmětnou a že o ní není třeba dále rozhodovat.“
36. Soud dále uvedl důvody, na základě kterých měl za to, že argumenty žalobkyně jeho závěr nezpochybňují.
37. Co se týče zaprvé argumentu žalobkyně, podle kterého dopis ze dne 2. prosince 2004 zmiňuje Komisi, zatímco dopis ze dne 26. září 2008 zmiňuje útvary Komise, Soud podotkl, že tento argument nemůže mít na kvalifikaci uvedeného dopisu vliv.
38. Pokud jde zadruhé o argument, podle kterého Komise nemohla zůstat nečinná a měla zahájit formální vyšetřovací řízení, Soud uvedl, že žalobkyně nezmiňuje žádnou právní normu, která by Komisi ukládala povinnost, aby po zpětvzetí rozhodnutí o odložení zahájila jiné řízení než řízení, ve kterém bylo vydáno toto rozhodnutí.
39. Zatřetí, pokud jde o tvrzení žalobkyně, že jednak postup Komise směřuje k vynětí rozhodnutí o odložení ze soudního přezkumu a jednak výzva k předložení informací je nepřípadná, Soud uvedl, že z nich nelze vyvodit žádný právní argument.
40. Soud dodal, že z dokumentů předložených žalobkyní v rámci řízení před Soudem nevyplývá, že by již v průběhu správního řízení vysvětlila, v čem kritizovaná opatření splňují podmínky, které určují existenci státní podpory, takže nemůže platně zpochybňovat to, že výzva Komise k předložení doplňujících informací není za okolností projednávaného případu vhodným krokem.
41. Začtvrté, pokud jde o argumenty žalobkyně týkající se překážky věci pravomocně rozsouzené, Soud uvedl, že výše uvedeným rozsudkem Athinaïki Techniki v. Komise, zrušil Soudní dvůr usnesení ze dne 26. září 2006, Athinaïki Techniki v. Komise, aniž měl uvedený rozsudek dopad na platnost rozhodnutí o odložení.
II – Kasační opravný prostředek
42. Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil napadené usnesení, vyhověl jejím návrhovým žádáním vzneseným v prvním stupni a uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
43. Komise a Athens Resort Casino navrhují zamítnout tento kasační opravný prostředek jako zjevně neopodstatněný a uložit navrhovatelce náhradu nákladů řízení.
A – Důvody kasačního opravného prostředku a argumenty účastnic řízení
44. Navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje čtyři důvody. Tyto důvody a argumenty předložené Komisí, jakož i Athens Resort Casino na její obranu lze prezentovat následujícím způsobem.
1. První důvod kasačního opravného prostředku
45. První důvod kasačního opravného prostředku vychází z právního omylu při výkladu předchozí judikatury Soudního dvora, pokud jde o podmínky legality zpětvzetí správního aktu.
46. Athinaïki Techniki tvrdí, že zpětvzetí správního aktu je v souladu s právem zaprvé za podmínky, že akt, k jehož zrušení má dojít, je protiprávní, a zadruhé tehdy, když ke zpětvzetí dojde v přiměřené době. Rozhodnutí o zpětvzetí bylo však přijato více než čtyři a půl roku poté, co bylo přijato původní rozhodnutí, tedy po uplynutí přiměřené doby. Odůvodnění rozhodnutí o zpětvzetí dále odkazovalo nikoli na protiprávnost rozhodnutí o odložení, nýbrž pouze na výše uvedený rozsudek Athinaïki Techniki v. Komise. Jelikož je přitom nedostatek odůvodnění rozhodnutí nepominutelným důvodem, měl Soud zohlednit neexistenci tohoto odůvodnění i bez návrhu a rozhodnout o protiprávnosti rozhodnutí o zpětvzetí.
47. Krom toho výše uvedené usnesení SFEI a další v. Komise podle Athinaïki Techniki nelze v tomto případě použít, přičemž ostatní rozhodnutí citovaná Soudem nečiní nic jiného, než že odkazují na toto usnesení.
48. Athens Resort Casino tvrdí, že při neexistenci zvláštních pravidel se zrušení správních aktů řídí obecnými zásadami legality a ochrany legitimního očekávání adresátů veřejné správy. Vzhledem k tomu, že však navrhovatelka zpochybňovala legalitu rozhodnutí o odložení od samého počátku, nemohla se dovolávat zásady ochrany legitimního očekávání.
49. Krom toho pokud jde o argument navrhovatelky týkající se odůvodnění zpětvzetí, má Athens Resort Casino za to, že podle judikatury není nezbytné, aby odůvodnění vyplývalo z aktu samotného. Lze jej vyvodit nepřímo z použitelných pravidel nebo z kontextu dotčeného aktu. Pokud jde o délku soudního řízení, má za to, že ji lze přičítat nikoli Komisi, ale pouze obvyklému fungování soudů Unie. Tato délka byla navíc zkrácena Komisí zpětvzetím rozhodnutí o odložení.
50. Komise tvrdí, že námitky ohledně zpětvzetí rozhodnutí o odložení jsou nepřípustné, neboť se netýkají napadeného usnesení, ale pouze zpětvzetí tohoto rozhodnutí, které nebylo předmětem sporu před Soudem.
51. Mimoto část kasačního opravného prostředku týkající se legality rozhodnutí o zpětvzetí má podle ní zneužívající povahu. Komise totiž vzala zpět rozhodnutí o odložení ve prospěch navrhovatelky a potenciálně na úkor její konkurentky. Navrhovatelka proto nemá žádný zájem na vznesení otázky ohledně doby týkající se zpětvzetí, které jí přináší užitek. Stejně je tomu tak v případě argumentu týkajícího se odůvodnění rozhodnutí o zpětvzetí. Tyto argumenty by tudíž měly být odmítnuty jako zjevně nepřípustné. Komise má v každém případě za to, že je povinna přijmout opatření vyplývající ze zrušujícího rozsudku (článek 233 ES), i kdyby k nim mělo dojít po uplynutí přiměřené doby.
52. Konečně podle Komise bylo v dopise ze dne 26. září 2008 jasně uvedeno, že toto zpětvzetí provádí s ohledem na výše uvedený rozsudek Athinaïki Techniki v. Komise, se kterým byla navrhovatelka seznámena, neboť k vydání tohoto rozsudku dala sama podnět.
2. Druhý důvod kasačního opravného prostředku
53. Navrhovatelka vytýká Soudu, že se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nerozhodl o otázce zneužití pravomoci.
54. Athinaïki Techniki připomíná, že zpětvzetí aktu může mít za cíl pouze umožnit správě zajistit dodržování zásady legality. Odůvodnění dotčeného zpětvzetí se přitom omezuje na pouhý odkaz na výše uvedený rozsudek Athinaïki Techniki v. Komise, který se vyslovuje nikoli k legalitě rozhodnutí o odložení, nýbrž pouze ke kvalifikaci tohoto rozhodnutí jako napadnutelného aktu. Úmyslem Komise tudíž podle ní nebylo vzít toto rozhodnutí zpět v zájmu dodržení zásady legality, nýbrž jednoduše proto, aby se vyhnula přezkumu ze strany soudu Společenství.
55. Athens Resort Casino považuje tento důvod kasačního opravného prostředku za neopodstatněný. Tvrdí, že nejenže se Komise nevyhnula soudnímu přezkumu, ale naopak šla nad rámec výše uvedeného rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise, jelikož rozhodla o znovuzahájení šetření, čímž souhlasila s odhalováním nových skutečností, které jí nebyly známy.
3. Třetí důvod kasačního opravného prostředku
56. V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká Soudu, že se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že měl za to, že jediným důsledkem zrušení rozhodnutí o odložení je povinnost znovu zahájit předběžný přezkum.
57. Athinaïki Techniki v podstatě tvrdí, že Soud jednak nezohlednil účinky zrušujícího rozsudku a jednak porušil zásadu proporcionality.
58. První částí třetího důvodu kasačního opravného prostředku má Athinaïki Techniki za to, že zrušující rozsudek má jiné právní účinky, než je povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení. Podle ní existují dvě možnosti. Pokud soud konstatoval, že Komise v projednávaném případě porušila svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení, neměl tento orgán po vyvození logických důsledků plynoucích z takového rozsudku jinou možnost, než zahájit uvedené řízení. Anebo v případě, že by soud konstatoval porušení článku 87 ES přímo, musela by Komise vyvodit důsledky z existence státní podpory, což by podle čl. 88 odst. 2 ES znamenalo, že dotčený stát musí zrušit nebo změnit podporu ve lhůtě stanovené Komisí.
59. Druhou částí třetího důvodu kasačního opravného prostředku Athinaïki Techniki tvrdí, že podle zásady proporcionality je správa povinna – jestliže musí vzít určitý akt zpět – zvolit z několika možností tu možnost, která nejenže zajišťuje návrat k legalitě, ale je rovněž nejpříznivější pro adresáta veřejné správy. Tato volba by měla být přezkoumána Soudem, neboť s sebou nese různé právní účinky. Komise se tím, že zvolila zpětvzetí, rozhodla pro formu, která nezajišťovala nejoptimálnější návrat k legalitě. Nejvhodnějším způsobem bylo podle Athinaïki Techniki přijmout rozhodnutí, které by s sebou neslo tytéž důsledky jako zrušující rozsudek, a sice zahájení formálního vyšetřovacího řízení ohledně státních podpor.
60. Athens Resort Casino má za to, že je tento třetí důvod kasačního opravného prostředku neopodstatněný. Pokud totiž akt zrušený soudní cestou je nikoli aktem vydaným v rámci vymezené pravomoci, ale aktem vyplývajícím z diskreční pravomoci, tedy aktem vydaným v rámci určitého prostoru pro uvážení, nemůže Soud Komisi ukládat povinnost přijmout jedno z legálních řešení, které má pravomoc zvolit pouze ona sama, neboť by tím nahrazoval Komisi při výkonu jejích vlastních pravomocí.
4. Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku
61. Navrhovatelka vytýká Soudu, že se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že porušil překážku věci pravomocně rozsouzené vyplývající z výše uvedeného rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise.
62. Athinaïki Techniki má za to, že z bodu 40 tohoto rozsudku vyplývá, že Komise nemůže v rámci přezkumu státních podpor setrvávat v nečinnosti. Zpětvzetím rozhodnutí o odložení se přitom Komise vrátila do situace před přijetím tohoto rozhodnutí a Soud se tím, že takové zpětvzetí nezrušil, dopustil nesprávného právního posouzení. Krom toho byla překročena jakákoli přiměřená doba. Není tudíž podle ní nadále možné, aby Komise udržovala stav nejistoty. Je naopak povinna učinit rozhodnutí a případně se podřídit rozhodnutí soudu Společenství.
63. Podle společnosti Athens Resort Casino je tento důvod kasačního opravného prostředku neopodstatněný. Z výše uvedeného rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise podle ní vyplývá, že Komise neměla právo být nečinná a měla v přiměřené době od podání stížnosti ukončit předmětné řízení přijetím rozhodnutí. Z tohoto rozsudku nijak nevyplývá, že návrat do předběžného přezkumu již nebyl v rámci této věci možný.
64. Komise reaguje na důvody kasačního opravného prostředku týkající se zneužití pravomoci, jakož i důsledků výše uvedeného rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise a zásady proporcionality souhrnně tak, že tyto důvody se podle ní odvíjejí od myšlenky, že si jednoduše přála vyhnout se soudnímu přezkumu rozhodnutí o odložení a vrátit se do stavu nečinnosti. Tato tvrzení jsou však podle ní nesprávná, neboť když znovu zahajuje fázi předběžného přezkumu, přezkoumává údaje obsažené ve spise. Navíc navrhovatelka neuvádí důvody, na základě kterých je podle ní Komise povinna zahájit formální vyšetřovací řízení. Nadto Soud nemůže rozhodnout ultra petitum . Po zpětvzetí rozhodnutí o odložení se přitom žaloba na neplatnost stává bezpředmětnou, přičemž jakékoli jiné návrhové žádání týkající se „procedere“ Komise není podloženo žádným návrhovým žádáním obsaženým v žalobě. Z důvodu autonomie procesních prostředků lze Komisi uložit povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení pouze prostřednictvím žaloby na nečinnost ve smyslu článku 232 ES.
B – Moje posouzení
65. Ony čtyři důvody uplatněné navrhovatelkou na podporu jejího kasačního opravného prostředku pokrývají zejména dvě skupiny vytýkaných skutečností. Navrhovatelka ve svém prvním, druhém a čtvrtém důvodu kasačního opravného prostředku vytýká Soudu, že dospěl k závěru, že rozhodnutí o odložení bylo vzato zpět, přestože toto zpětvzetí bylo protiprávní. Ve svém třetím důvodu kasačního opravného prostředku mu vytýká, že nezohlednil účinky zrušujícího rozsudku tím, že měl za to, že sporné zpětvzetí vyvolalo tytéž důsledky jako takový rozsudek.
1. K legalitě zpětvzetí
a) K přípustnosti výtek
66. Komise tvrdí, že výtky žalobkyně zpochybňující legalitu zpětvzetí jsou nepřípustné na jedné straně z toho důvodu, že se týkají aktu, kterým došlo ke zpětvzetí, a nikoli napadeného usnesení, a na straně druhé protože tento akt nebyl předmětem sporu před Soudem. Konečně tvrdí, že Athinaïki Techniki nemá právní zájem na zpochybnění uvedeného zpětvzetí, neboť akt, který nepříznivě zasahuje do jejího právního postavení, již neexistuje.
67. Co se týče prvního bodu, výtky navrhovatelky směřují proti napadenému usnesení, a nikoli proti dopisu ze dne 26. září 2008. Navrhovatelka totiž ve svých jednotlivých důvodech kasačního opravného prostředku vytýká Soudu, že se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že na základě tohoto dopisu Komise provedla zpětvzetí rozhodnutí o odložení, přestože tento dopis neuvádí, v čem spočívá protiprávnost, kterou toto zpětvzetí mělo napravit, že cílem zpětvzetí je pouze vyloučit soudní přezkum tohoto rozhodnutí soudem Unie, a tudíž je v rozporu s výše uvedeným rozsudkem Athinaïki Techniki v. Komise.
68. Co se týče druhého bodu, z napadeného usnesení vyplývá, že navrhovatelka tyto výtky Soudu skutečně předložila a že zapadají do rámce sporu, o němž Soud rozhodoval.
69. V tomto usnesení byl totiž Soud požádán, aby rozhodl a vyslovil se k otázce, zda na základě dopisu Komise ze dne 26. září 2008, se žaloba proti rozhodnutí o odložení stala bezpředmětnou. Krom toho z bodů 23 až 30 odůvodnění uvedeného usnesení vyplývá, že navrhovatelka před Soudem zpochybnila legalitu zpětvzetí uvedeného v tomto dopise.
70. Stručně řečeno, podle bodů 23 a 24 tohoto odůvodnění tedy tvrdila, že dopis ze dne 26. září 2008 není aktem, který by byl v rozporu s rozhodnutím o odložení, protože Komise v tomto dopise pouze zopakovala výzvu k poskytnutí důkazů o státní podpoře, kterou jí Komise zaslala před třemi lety. Navrhovatelka podle bodu 27 tvrdila, že tato výzva není relevantním důvodem k odůvodnění takového zpětvzetí. S ohledem na body 27 a 28 uvedla, že cílem dopisu ze dne 26. září 2008 je v zásadě vyloučit soudní přezkum rozhodnutí o odložení. S ohledem na body 27 a 28, jakož i na bod 40 odůvodnění tvrdila, že tento dopis je v rozporu s výše uvedeným rozsudkem Athinaïki Techniki v. Komise.
71. Konečně, co se týče třetího bodu, Komise neopodstatněně tvrdí, že navrhovatelka nemá právní zájem na zpochybnění posouzení Soudu týkajícího se legality tohoto zpětvzetí, neboť na odpovědi na tuto otázku přímo závisí odpověď na otázku, která je předmětem projednávaného sporu, a sice zda se žaloba proti rozhodnutí o odložení stala bezpředmětnou, či nikoli.
b) K věci samé
72. Svým prvním, druhým a čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že Komise provedla zpětvzetí rozhodnutí o odložení, přestože toto zpětvzetí není založeno na protiprávnosti uvedeného rozhodnutí, a zbavuje ji tak práva podat proti tomuto rozhodnutí žalobu, což je v rozporu s výše uvedeným rozsudkem Athinaïki Techniki v. Komise.
73. Jsem toho názoru, že tato výtka je s ohledem na následující úvahy opodstatněná.
74. Úvodem je třeba poznamenat, že navrhovatelka správně tvrdí, že Soud nemohl založit své posouzení na odůvodnění výše uvedeného usnesení SFEI a další v. Komise. V tomto usnesení totiž Soudní dvůr konstatuje, že ho navrhovatelky žádají, aby rozhodl, že není třeba vydat rozhodnutí ve věci samé po zpětvzetí rozhodnutí o odložení jejich žádosti Komisí, zatímco v projednávané věci Athinaïki Techniki zpochybňuje, že se její žaloba stala bezpředmětnou.
75. Z toho vyplývá, že ve výše uvedeném usnesení SFEI a další v. Komise Soudní dvůr nerozhodoval takový spor, jaký vznikl mezi účastníky řízení v projednávané věci. Pokud je mi známo, o otázce, před kterou je Soudní dvůr postaven v projednávané věci, týkající se legality takového zpětvzetí, jaké provedla Komise ve svém dopise ze dne 26. září 2008, nebylo dosud rozhodováno.
76. Zajisté není sporu o tom, že Komise má právo vzít zpět akt, který se jí jeví jako chybný, a to se zpětnou účinností. Tato pravomoc vychází ze zásady legality, podle níž je třeba zabránit trvání protiprávnosti tím, že se správě díky zániku vadného aktu umožní obnovit neoprávněně narušený právní pořádek. Umožňuje rovněž zabránit vzniku soudních sporů nebo – dojde-li ke zpětvzetí až po podání žaloby u soudu – zabránit tomu, aby zúčastněné strany musely podstoupit soudní řízení a nést jeho náklady, takže přispívá k zajištění řádné správy(14) .
77. Toto právo učinit zpětvzetí se samozřejmě uplatní v oblasti státních podpor v souladu s články 87 ES a 88 ES. Z těchto ustanovení totiž jednak vyplývá to, že státní opatření, které je státní podporou ve smyslu uvedených ustanovení, může být přijato pouze za podmínek stanovených právem Unie, a jednak to, že Komise zajišťuje dodržování těchto podmínek tím, že provádí nejen přezkum návrhů nových podpor, které jsou jí oznámeny, ale rovněž průběžnou kontrolu podpor existujících.
78. Komise musí mít v souladu se zásadou legality vždy možnost opravit své posouzení, podle kterého státní opatření není podporou, konstatuje-li, byť s dlouhým časovým odstupem, že toto posouzení se ukázalo jako nesprávné(15) .
79. Je rovněž nesporné, jak uvedla Komise a Athens Resort Casino, že judikatura týkající se velmi restriktivních podmínek, za kterých může být správní akt vzat zpět, vyplývající z rovnováhy mezi zásadou legality a zásadou právní jistoty, se vyvinula v kontextu právotvorného aktu za účelem ochrany legitimního očekávání jeho adresátů(16) .
80. Stejně tak je pravda, že projednávaný spor nezapadá do tohoto kontextu, jelikož rozhodnutí o odložení nepříznivě zasahuje do právního postavení navrhovatelky, která se domáhá jeho zrušení, a nenachází se tedy v situaci adresáta, který by měl legitimní zájem na zachování tohoto rozhodnutí.
81. S ohledem na odůvodnění výše uvedeného rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise, které připomíná rozsah povinností Komise v případě, že je jí předložena stížnost týkající se státní podpory, a které upřesňuje práva stěžovatele v rámci tohoto postupu, jsem však toho názoru, že tento orgán nebyl za podmínek dopisu ze dne 26. září 2008 oprávněn vzít rozhodnutí o odložení zpět.
82. Jak vyplývá z tohoto rozsudku, zúčastněná strana ve smyslu čl. 88 odst. 2 ES, jako je Athinaïki Techniki, má na základě čl. 10 odst. 1 a čl. 20 odst. 2 první věty nařízení č. 659/1999 právo dát podnět k zahájení předběžné fáze přezkumu stanovené v čl. 88 odst. 3 ES tak, že Komisi poskytne informace týkající se údajné protiprávní podpory(17) .
83. Z tohoto rozsudku rovněž vyplývá, že když je tomuto orgánu předložena takováto stížnost, je vázán několika povinnostmi. Musí bezodkladně přezkoumat případnou existenci podpory a její slučitelnost se společným trhem. Komise má rovněž povinnost umožnit zúčastněné straně, aby jí v přiměřené lhůtě předložila doplňující připomínky, má-li za to, že neexistují dostatečné důvody k vyjádření se k případu(18) .
84. Článek 13 odst. 1 nařízení č. 659/1999 navíc ukládá Komisi, aby jakmile byly tyto připomínky předloženy nebo jakmile uplynula přiměřená lhůta ukončila předběžnou fázi přezkumu přijetím rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2, 3 nebo 4 uvedeného nařízení, tedy přijetím rozhodnutí konstatujícího neexistenci podpory, rozhodnutí nevznášet námitky, nebo rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení(19) .
85. Jak Soudní dvůr jasně uvedl, Komise není oprávněna během předběžné fáze přezkumu setrvávat v nečinnosti. V daném okamžiku jí přísluší buď zahájit další fázi přezkumu, nebo odložit věc tím, že přijme rozhodnutí v tomto smyslu(20) .
86. Krom toho, přijala-li Komise rozhodnutí o odložení v návaznosti na informace poskytnuté zúčastněnou stranou, jak tomu bylo v projednávané věci, musí jí zaslat opis tohoto rozhodnutí.
87. Konečně Soudní dvůr ve výše uvedeném rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise rozhodl, že takové rozhodnutí, jako je rozhodnutí o odložení ze dne 2. června 2004, kterým Komise rozhodla o ukončení předběžného přezkumu zahájeného z podnětu Athinaïki Techniki, je napadnutelným aktem.
88. Z tohoto odůvodnění lze vyvodit následující informace, které jsou relevantní pro projednávanou věc.
89. Zaprvé z analýzy, podle které Soudní dvůr rozhodl, že rozhodnutí o odložení přijaté dne 2. června 2004 je napadnutelným aktem, vyplývá, že navrhovatelka měla právo na soudní přezkum posouzení Komise, podle kterého na základě informací, které měl tento orgán k tomuto datu k dispozici, mohl legitimně věc odložit a implicitně rozhodnout, že není nutné zahájit formální vyšetřovací řízení.
90. Zadruhé na základě výše uvedených povinností Komise a na základě práva podat žalobu přiznaného navrhovatelce, mohl tento orgán vzít dotčené rozhodnutí o odložení zpět pouze k napravení jeho protiprávnosti. Komise v tomto ohledu ve svých písemných vyjádřeních netvrdí, že měla právo vzít toto rozhodnutí zpět na základě čistě diskreční pravomoci.
91. Komisi tedy měla povinnost ve svém dopise navrhovatelce ze dne 26. září 2008 uvést nebo alespoň stručně popsat důvody, na základě kterých vzala své rozhodnutí o odložení zpět, tedy důvody, na základě kterých se j í zdálo, že na rozdíl od toho, co se domnívala 2. června 2004, neměla věc odkládat.
92. Je třeba konstatovat, že dopis ze dne 26. září 2008 tento požadavek nesplňuje. Komise navrhovatelce oznámila pouze zpětvzetí dopisu ze dne 2. prosince 2004 a znovuotevření spisu „s ohledem na rozsudek Soudního dvora [Athinaïki Techniki v. Komise, uvedený výše]“. Je přitom nesporné, že se Soudní dvůr v tomto rozsudku vyslovil nikoli k legalitě rozhodnutí o odložení, ale pouze ke kvalifikaci tohoto rozhodnutí jako napadnutelného aktu.
93. Navrhovatelka tudíž opodstatněně tvrdí, že zpětvzetí tohoto rozhodnutí postrádá jakékoli odůvodnění.
94. Na konto této analýzy Komise a Athens Resort Casino ve svých písemnostech tvrdí, že toto zpětvzetí bylo nicméně nezbytné poté, co Soudní dvůr prohlásil, že odložení stížnosti je napadnutelným aktem, protože dopis ze dne 2. prosince 2004 nebyl odůvodněn tak, jak musí být odůvodněno rozhodnutí v oblasti státních podpor.
95. Tento argument však podle mě nemůže moji analýzu zpochybnit. Pokud bylo skutečně záměrem Komise napravit tento nedostatek odůvodnění, mohla uvést důvody tohoto odložení ve svém dopise ze dne 26. září 2008. Náprava případného nedostatku odůvodnění dopisu ze dne 2. prosince 2004 nevyžadovala znovuzahájení předběžného přezkumu, a tudíž ani stanovení dodatečné lhůty navrhovatelce před přijetím totožného rozhodnutí, pokud jde o jeho výrok. Sporné zpětvzetí tak podle mého názoru postrádá jakékoli odůvodnění. Navrhovatelka proto opodstatněně tvrdí, že cílem tohoto zpětvzetí je pouze vyloučit přezkum rozhodnutí o odložení Tribunálem.
96. Athens Resort Casino nesouhlasí s tímto výkladem a tvrdí, že Komise jde znovuzahájením řízení nad rámec výše uvedeného rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise, neboť znovuzahájením šetření chce tento orgán odhalit skutečnosti, které mu předtím nebyly známy.
97. S tímto argumentem se nemohu ztotožnit, jelikož je založen na pouhé spekulaci. Neexistuje totiž důkaz, že se Komise rozhodla znovu zahájit předběžný přezkum, protože zjistila, že dotčená věc na rozdíl od toho, co si myslela původně, zasluhuje další šetření. Ještě jednou zdůrazňuji, že dopis ze dne 26. září 2008 neuvádí žádnou relevantní informaci, která by mohla vysvětlit důvody, na základě kterých se Komise rozhodla přehodnotit své původní posouzení a obnovit předběžný přezkum.
98. Jediná informace – kromě oznámení zpětvzetí, kterou tento dopis obsahuje – je zopakování žádosti, aby navrhovatelka předložila důkazy o poskytnutí protiprávní státní podpory v rámci prodeje části kapitálu kasina Mont Parnès. Nicméně, jak uvádí sama Komise v uvedeném dopise, tuto žádost již předložila, a s ohledem na odpověď navrhovatelky rozhodla dne 2. června 2004 o odložení věci.
99. Krom toho uvedená žádost podle mě potvrzuje, že cílem dopisu ze dne 26. září 2008 není umožnit Komisi, aby napravila případnou protiprávnost rozhodnutí o odložení ze dne 2. června 2004, neboť tento orgán se nestaví zpět do situace, ve které se nacházel bezprostředně před přijetím tohoto rozhodnutí. S ohledem na takovou žádost lze dopis ze dne 26. září 2008 vykládat jako zahájení nového předběžného přezkumu, a nikoli jako skutečné zpětvzetí rozhodnutí o odložení ze dne 2. června 2004.
100. S ohledem na všechny tyto skutečnosti proto navrhovatelka opodstatněně tvrdí, že jí Komise pod záminkou napravení protiprávnosti tohoto rozhodnutí brání, aby využila své právo na přezkum legality uvedeného rozhodnutí.
101. Jinými slovy a obrazně řečeno „se točíme v bludném kruhu“. Kdybychom připustili, jak to činí napadené usnesení, že takové zpětvzetí je legální, mohlo by to následně umožnit Komisi setrvat v nečinnosti, což je v rozporu s jejími povinnostmi v oblasti státních podpor, jelikož podle tohoto usnesení stačí, aby tento orgán odložil stížnost podanou zúčastněnou stranou dále poté, co tato strana podá žalobu, znovu zahájil předběžný přezkum a opakoval tyto činnosti tolikrát, kolikrát to bude zapotřebí, aby se vyhnul jakémukoli soudnímu přezkumu svého jednání.
102. S ohledem na tyto úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby rozhodl, že důvody kasačního opravného prostředku předložené navrhovatelkou, podle kterých je napadené usnesení stiženo nesprávným právním posouzením v tom, že Soud uznal, že Komise vzala rozhodnutí o odložení zpět, jsou opodstatněné.
2. K nezohlednění účinků zrušujícího rozsudku
103. Tento třetí důvod kasačního opravného prostředku přezkoumám pouze podpůrně pro případ, že by Soudní dvůr nesouhlasil s mým závěrem vyplývajícím z analýzy ostatních tří důvodů kasačního opravného prostředku.
104. Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že napadené usnesení je stiženo nesprávným právním posouzením, jelikož Soud v bodech 34 až 36 tohoto usnesení dospěl k závěru, že zpětvzetí rozhodnutí o odložení uvedené v dopise ze dne 26. září 2008 vyvolává tytéž účinky jako zrušující rozsudek, takže navrhovatelka nemá právní zájem na zrušení tohoto rozhodnutí.
105. Ačkoli v důsledku zpětvzetí aktu dojde k tomu, že tento akt přestane být součástí práva a v podstatě způsobí, že se proti němu podaná žaloba stane bezpředmětnou, judikatura připouští, že za zvláštních okolností může mít žalobce stále právní zájem na tom, aby bylo o jeho žalobě na neplatnost rozhodnuto.
106. Soudní dvůr tak uznal, že žalobce má právní zájem na tom, aby bylo rozhodnuto o jeho žalobě proti již provedenému rozhodnutí nebo aktu, který již není použitelný, aby tak zabránil opětovnému výskytu protiprávnosti tohoto rozhodnutí nebo tohoto aktu(21) .
107. Stejně jako navrhovatelka jsem toho názoru, že posouzení Soudu uvedené v bodech 34 až 36 napadeného usnesení je nesprávné. Připomínám, že Soud v bodě 34 tohoto usnesení uvedl, že v případě zrušení rozhodnutí o odložení je Komise „povinna znovu zahájit předběžný přezkum a jak uvedl Soudní dvůr v bodě 40 rozsudku [Athinaïki Techniki v. Komise, uvedeném výše] formálně přijmout některé z rozhodnutí uvedených v článku 4 nařízení č. 659/1999 nebo rozhodnutí o odložení, která jsou novými napadnutelnými akty“.
108. Z toho v bodě 35 uvedeného usnesení vyvodil, že zpětvzetí rozhodnutí o odložení vyvolává účinky rovnocenné účinkům rozsudku, kterým se tento akt zrušuje, neboť takto znovu zahájený předběžný přezkum se ukončí některým z rozhodnutí uvedených v článku 4 nařízení č. 659/1999, a že rozsudek, kterým se uvedený akt zrušuje, nevyvolává žádné dodatečné právní účinky oproti účinkům provedeného zpětvzetí. V bodě 36 napadeného usnesení dospěl Soud k závěru, že navrhovatelka nemá na zrušení rozhodnutí o odložení ze dne 2. června 2004 právní zájem.
109. K tomuto posouzení lze mít podle mého názoru výhrady z následujících důvodů.
110. Podle judikatury článek 233 ES stanoví, že aby vyhověl zrušujícímu rozsudku a aby byl tento vykonán v celém rozsahu, je orgán, který je autorem aktu, povinen se řídit nejen výrokem rozsudku, ale i odůvodněním, které k němu vedlo a tvoří jeho nezbytnou oporu(22) .
111. Zrušující rozsudek se liší od zpětvzetí oznámeného v dopise ze dne 26. září 2008, který, připomínám, nezmiňuje žádný důvod protiprávnosti rozhodnutí o odložení ze dne 2. června 2004 v tom, že obsahuje odůvodnění, na kterém je toto zrušení založeno a Komise je tímto odůvodněním podle zásady uvedené v předchozím bodě vázána.
112. Z toho vyplývá, že na základě takového rozsudku může mít Komise povinnost znovu zahájit předběžný přezkum, podle kterého může přijmout některé z rozhodnutí uvedených v článku 4 nařízení č. 659/1999, popřípadě nové rozhodnutí o odložení, pokud Soud zejména konstatuje, že neprovedla důkladný a nestranný přezkum stížnosti.
113. Může mít nicméně také povinnost bezodkladně ukončit předběžný přezkum tak, že přijme rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, pokud Soud konstatuje, že skutečnosti vyplývající ze spisu dostačují k prokázání, že dotčené státní opatření je státní podporou neslučitelnou s právem Unie nebo o jeho slučitelnosti s právem Unie existují pochybnosti.
114. Toto druhé řešení se ostatně shoduje s tím, čeho se navrhovatelka domáhá ve své žalobě na neplatnost podané proti rozhodnutí o odložení. Jak uvedl Soudní dvůr ve výše uvedeném rozsudku Athinaïki Techniki v. Komise, Komise je povinna vyzvat zúčastněné strany, aby předložily své připomínky, pouze v rámci předběžného vyšetřovacího řízení, takže tyto strany jsou oprávněny napadnout takové rozhodnutí o odložení, jako je rozhodnutí ze dne 2. června 2004, aby zajistily dodržení svých procesních práv(23) .
115. Zrušující rozsudek se tedy zcela jasně liší od zpětvzetí, jaké je oznámeno v dopise ze dne 26. září 2008, protože obsahuje odůvodnění, na kterém je toto zrušení založeno, a Komise je tímto odůvodněním podle výše uvedené zásady vázána. Takový rozsudek, stejně jako zpětvzetí založené na protiprávnosti dotčeného aktu má tudíž za následek zamezení opětovnému výskytu protiprávnosti, kterou konstatuje.
116. Závěr, že zpětvzetí rozhodnutí o odložení, jaké je uvedeno v dopise ze dne 26. září 2008, vyvolává účinky rovnocenné účinkům zrušujícího rozsudku, je tedy podle mého názoru stižen nesprávným právním posouzením.
117. Z toho lze rovněž vyvodit, že Komisi tím, že neposkytla relevantní údaje o důvodech, které ji vedly ke spornému zpětvzetí, nic nebrání, aby na konci předběžného přezkumu přijala znovu jiné rozhodnutí než rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, i když dotčené státní opatření je státní podporou neslučitelnou s právem Unie nebo o jeho slučitelnosti s právem Unie existují pochybnosti.
118. Navrhovatelka tedy má právní zájem na podání žaloby proti rozhodnutí o odložení ze dne 2. června 2004, aby zamezila opětovnému výskytu protiprávnosti spočívající v nezohlednění toho, že skutečnosti vyplývající ze spisu případně odůvodňují zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 ES.
119. S ohledem na tyto poznámky jsem toho názoru, že kasační opravný prostředek podaný proti napadenému usnesení je opodstatněný, a že uvedené usnesení musí být tudíž zrušeno.
3. K důsledkům zrušení napadeného usnesení
120. Navrhovatelka sice navrhuje, aby Soudní dvůr vyhověl jejím návrhovým žádáním, které přednesla v prvním stupni, a uložil Komisi náhradu nákladů řízení, spor však není ve stavu, v němž by o něm soudní řízení dovolovalo rozhodnout, neboť žaloba navrhovatelky proti napadenému aktu nebyla Tribunálem zatím meritorně přezkoumána.
121. Navrhuji tedy, aby Soudní dvůr věc vrátil Tribunálu k rozhodnutí o návrhových žádáních Athinaïki Techniki směřujících ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. června 2004 týkajícího se odložení její stížnosti a aby stanovil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.
III – Závěry
122. S ohledem na předcházející úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby:
1) zrušil usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 29. června 2009, Athinaïki Techniki v. Komise (T‑94/05);
2) vrátil věc Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o návrhových žádáních Athinaïki Techniki AE znějících na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. června 2004 týkajícího se odložení její stížnosti a
3) stanovil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.
(1) .
(2)  –	C‑521/06 P, Sb. rozh. s. I‑5829.
(3)  –	Dále jen „Athinaïki Techniki“.
(4)  –	Nařízení ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s.1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).
(5)  –	T‑94/05 (dále jen „napadené usnesení“).
(6)  –	T‑94/05.
(7)  –	Výše uvedený rozsudek Athinaïki Techniki v. Komise (body 33 a 34).
(8)  –	Tamtéž (body 35 a 36).
(9)  –	Tamtéž (body 37 až 39).
(10)  –	Tamtéž (body 42 až 44).
(11)  –	Tamtéž (bod 44).
(12)  – Napadené usnesení uvádí datum „2. února 2004“, ale úřední překlad dopisu určeného právnímu zástupci navrhovatelky, který je obsažen v dokumentech ve spise, nese datum 2. prosince 2004, které odpovídá výše uvedenému skutkovému rámci.
(13)  –	Dále jen „Athens Resort Casino“.
(14)  –	Viz Ritleng, D., „Zpětvzetí správních aktů, které jsou v rozporu s právem Společenství“, Bestand und Perspektiven des Europaïschen Verwaltungsrechts,
Nomos, Baden-Baden, 2008, s. 237.
(15)  –	Rozsudek ze dne 22. června 2006, Belgie a Forum 187 v. Komise (C‑182/03 a C‑217/03, Sb. rozh. s. I‑5479, bod 75). V tomto rozsudku Soudní dvůr připustil, že Komise mohla napravit posouzení ohledně belgického daňovém režimu koordinačních center, které učinila před 19 lety, a prohlásit, že na rozdíl od jejího předchozího posouzení tento režim představuje státní podporu neslučitelnou se společným trhem. Komise samozřejmě po 19 letech nevzala své původní rozhodnutí zpět se zpětnou účinností, ale přijala nové rozhodnutí na závěr nového přezkumu dotčeného daňového režimu podle řízení o kontrole existující podpory. Uvedený rozsudek nicméně ilustruje důležitost zásady legality v oblasti státních podpor, která je základem práva učinit zpětvzetí.
(16)  –	Rozsudky Soudního dvora ze dne 3. března 1982, Alpha Steel v. Komise (14/81, Recueil, s. 749, bod 10); ze dne 26. února 1987, Consorzio Cooperative d’Abruzzo v. Komise (15/85, Recueil, s. 1005, bod 12); ze dne 20. června 1991, Cargill v. Komise (C‑248/89, Recueil, s. I‑2987, bod 20); ze dne 17. dubna 1997, de Compte v. Parlament (C‑90/95 P, Recueil, s. I‑1999, bod 35), a rozsudek Soudu ze dne 20. listopadu 2002, Lagardère a Canal+ v. Komise (T‑251/00, Recueil, s. II‑4825, bod 140).
(17)  –	Výše uvedený rozsudek Athinaïki Techniki v. Komise (bod 37).
(18)  –	Tamtéž (body 37 a 39).
(19)  –	Tamtéž (bod 40).
(20)  –	Tamtéž.
(21)  –	Rozsudky ze dne 6. března 1979, Simmenthal v. Komise (92/78, Recueil, s. 777, bod 32); ze dne 24. června 1986, AKZO Chemie a AKZO Chemie UK v. Komise (53/85, Recueil, s. 1965, bod 21), a ze dne 26. dubna 1988, Apesco v. Komise (207/86, Recueil, s. 2151, bod 16). Viz rovněž v tomto smyslu rozsudek ze dne 5. října 1988, Technointorg v. Komise a Rada (294/86 a 77/87, Recueil, s. 6077, bod 11).
(22)  –	Usnesení ze dne 13. července 2000, Gómez de Enterría a Sanchez v. Parlament (C‑8/99 P, Recueil, s. I‑6031, body 19 a 20).
(23)  –	Výše uvedený rozsudek Athinaïki Techniki v. Komise (body 35 a 36).