62015TJ0772
ROZSUDEK TRIBUNÁLU (pátého senátu)
12. července 2019 (
*1
)
„Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh optických diskových jednotek – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP – Kartelové dohody týkající se zadávacích řízení v oblasti optických diskových jednotek pro notebooky a desktopy – Právo na obhajobu – Povinnost uvést odůvodnění – Zásada řádné správy – Pokuty – Jediné a trvající protiprávní jednání – Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“
Ve věci T‑772/15,
Quanta Storage, Inc., se sídlem v Taoyuanu (Tchaj-wan), zastoupené O. Geissem, advokátem, B. Harnettem, barrister a W. Sparksem, solicitor
žalobkyně,
proti
Evropské komisi, zastoupené C. Giolitem a F. van Schaik, jako zmocněnci, ve spolupráci s C. Thomasem, advokátem,
žalované,
jejímž předmětem je návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 7135 final ze dne 21. října 2015 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP [věc AT.39639 – Optické diskové jednotky) a podpůrně snížení výše pokuty uložené žalobkyni,
TRIBUNÁL (pátý senát),
ve složení D. Gratsias, předseda, I. Labucka a I. Ulloa Rubio (zpravodaj), soudci,
vedoucí soudní kanceláře: N. Schall rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 2. května 2018,
vydává tento
Rozsudek (
1
)
Skutečnosti předcházející sporu
1
Podle rozhodnutí C(2015) 7135 final v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39639 – Optické diskové jednotky) (dále jen „napadené rozhodnutí“), které se týká kartelových dohod souvisejících se zadávacími řízeními v oblasti optických diskových jednotek pro notebooky a desktopy, která organizovali dva výrobci počítačů, je žalobkyně Quanta Storage, Inc. činná v oblasti informačních zařízení pro ukládání a provádí činnosti výzkumu a vývoje, koncepce, vyrábí a dodává optické diskové jednotky (dále jen „LDO“). Byla založena v únoru 1999. Jedná se o akciovou společnost, která je kótovaná na burze v Taipei v Tchaj-wanu (Čínská republika) (napadené rozhodnutí, bod 23 odůvodnění).
2
Dotčené protiprávní jednání se týká LDO používaných v osobních počítačích (desktopy a notebooky) (dále jen „PC“), které vyráběly Dell a Hewlett Packard (dále jen „HP“). LDO jsou rovněž používány v mnoha dalších přístrojích určených pro spotřebitele, jako jsou přehrávače kompaktních disků (dále jen „CD“) nebo digitálních optických disků (dále jen „DVD“), herní konzole a další periferní elektronické přístroje (napadené rozhodnutí, bod 28 odůvodnění).
3
LDO používané v osobních počítačích se liší svou velikostí, mechanismy nabíjení (otvor nebo deska na nabíjení) a typy disků, které mohou číst nebo nahrávat. LDO mohou být rozděleny do dvou skupin: středně vysoké čtečky („half-height“, dále jen „HH“) pro desktopy a tenké čtečky pro notebooky. Podskupina tenkých čteček je složena ze čteček různých velikostí. Existuje několik typů čteček HH a tenkých čteček podle jejich technických funkcí (napadené rozhodnutí, bod 29 odůvodnění).
4
Subjekty Dell a HP jsou dva hlavní výrobci originálních výrobků na světovém trhu osobních počítačů. Subjekty Dell a HP využívají klasická celosvětová zadávací řízení, která zejména implikují čtvrtletní vyjednávaní o cenách na světové úrovni a objemech celkových obchodů s malým počtem předem vybraných dodavatelů LDO. Regionální otázky nehrály obecně v zadávacích řízeních pro LDO úlohu kromě těch, které souvisí s předpokládanou poptávkou pro oblasti ovlivňující objemy celkových nákupů (napadené rozhodnutí, bod 32 odůvodnění).
5
Zadávací řízení obsahovala žádosti o cenovou nabídku, elektronické žádosti o cenovou nabídku, on-line vyjednávání, elektronické aukce a dvoustranná (offline) jednání. Po ukončení zadávacího řízení přidělili zákazníci objemy zúčastněným dodavatelům LDO (všem nebo alespoň většině z nich, pokud se nepoužil mechanismus vyloučení) podle cen, které nabídli. Například vítězná nabídka by obdržela od 35 do 45 % celkového zadání zakázky na dotčené čtvrtletí, druhá nejlepší nabídka od 25 do 30 %, třetí 20 % atd. Tato klasická zadávací řízení používaly skupiny zákazníků, které byly pověřeny zadávacími řízeními za účelem uskutečnění efektivního zadávacího řízení za konkurenceschopné ceny. Za tímto účelem využívaly všechna možná jednání, která mohla podpořit hospodářskou soutěž v oblasti cen mezi dodavateli LDO (napadené rozhodnutí bod 33 odůvodnění).
6
Skupina Dell prováděla zadávací řízení prostřednictvím on-line vyjednávání. Toto jednání mohlo trvat určitou dobu nebo skončilo po stanovené době například po 10 minutách po poslední nabídce, pokud žádný dodavatel LDO neučinil novou nabídku. V některých případech mohlo on-line vyjednávání trvat několik hodin, pokud bylo zadávací řízení složitější nebo pokud délka on-line vyjednávání byla prodloužena za účelem pobídnutí dodavatelů LDO, aby pokračovali v podávání nabídek. Naproti tomu i v případech, kdy doba on-line vyjednávání nebyla určena a závisela na konečné nabídce, mohla Dell oznámit v určitém okamžiku ukončení on-line vyjednávání. Skupina Dell mohla rozhodnout, že změní řízení vedené formou „pouze pořadí“ na řízení „naslepo“. Skupina Dell mohla zrušit on-line vyjednávání, pokud měla za to, že zadávací řízení nebo jeho výsledek nebyl uspokojivý a mohla místo toho vést dvoustranné jednání. Postup on-line vyjednávání kontrolovali světoví správci akvizic, kteří byli pověřeni těmito transakcemi u skupiny Dell (napadené rozhodnutí, bod 37).
7
Co se týče HP, použitá hlavní zadávací řízení měla formu žádosti o cenové nabídky a formu elektronické žádosti o cenové nabídky. Obě formy řízení byly provedeny on-line použitím stejné platformy. Žádosti o cenovou nabídku se uskutečňovaly čtvrtletně. Kombinovaly on-line vyjednávání a dvoustranná off-line vyjednávání, která byla rozložena do určité doby, obecně dvou týdnů. Dodavatelé LDO byli vyzváni v kole zadávacího řízení otevřeném na stanovenou dobu, aby předložili cenové nabídky na on-line platformě nebo elektronickou poštou. Jakmile proběhlo první kolo dražby, HP se sešla s každým účastníkem a zahájila jednání na základě nabídky dodavatele LDO, aby získala nejlepší nabídku od každého dodavatele, aniž zveřejnila totožnost nebo nabídku ostatních dodavateli LDO. Elektronické žádosti o cenové nabídky byly obvykle organizovány formou obráceného výběrového řízení. Uchazeči se připojili k on-line platformě ve stanoveném čase a prodej prostřednictvím dražeb začal cenou stanovenou společností HP. Uchazeči, kteří předložili postupně snížené nabídky, byli informováni o jejich pořadí pokaždé, kdy byla předložena nová nabídka. Po skončení stanovené doby dodavatel LDO, který předložil nejnižší nabídku, získal prodej prostřednictvím dražeb a další dodavatelé byli zařazeni na druhé a třetí místo podle jejich nabídek (napadené rozhodnutí, bod 41 až 44 odůvodnění).
Správní řízení
8
Dne 14. ledna 2009 Komise obdržela žádost o ochranu před pokutami na základě jejího oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2006, C 298, s. 17, dále „oznámení o spolupráci“), kterou podala Philips. Dne 29. ledna a 2. března 2009 byla tato žádost doplněna a Philips do ní zahrnula Lite-On a jejich společný podnik Philips & Lite-On Digital Solutions Corporation (dále jen „PLDS“) (napadené rozhodnutí, bod 54 odůvodnění).
9
Dne 29. června 2009 Komise zaslala žádost o informace podnikům činným v oblasti LDO (napadené rozhodnutí, bod 55 odůvodnění).
10
Dne 30. června 2009 Komise poskytla podmínečnou ochranu před pokutou společnostem Philips, Lite-On a PLDS (napadené rozhodnutí, bod 56 odůvodnění).
11
Dne 18. července 2012 Komise zaslala oznámení námitek třinácti dodavatelům LDO, včetně žalobkyně (dále jen „oznámení námitek“). Uvedla, že tyto společnosti porušily článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Dohoda o EHP) tím, že se zúčastnily kartelové dohody v oblasti LDO od 5. února 2004 do 29. června 2009, která spočívala v koordinaci jejich jednání ohledně zadávacích řízení, která organizovali dva výrobci počítačů, subjekty Dell a HP.
12
Dne 26. října 2012 v odpovědi na oznámení námitek žalobkyně předložila písemné připomínky.
13
Dne 23. listopadu 2012 Dell odpověděla na žádost o informace, kterou jí zaslala Komise (napadené rozhodnutí, bod 61 odůvodnění).
14
Slyšení se konalo dne 29. a 30. listopadu 2012, jehož se účastnili všichni adresáti oznámení námitek (napadené rozhodnutí, bod 60 odůvodnění).
15
Dne 14. prosince 2012 Komise požádala všechny adresáty oznámení námitek, aby předložili relevantní dokumenty obdržené od subjektů Dell a HP. Účastníci řízení odpověděli na tyto žádosti a každý zpřístupnil odpovědi poskytnuté ostatními dodavateli LDO (napadené rozhodnutí, bod 62 odůvodnění).
16
Dne 13. března 2015 zaslala Komise žalobkyni některé dokumenty, které obdržela od subjektů Dell a HP a požádala ji o předložení připomínek, což žalobkyně učinila e-mailem dne 27. března 2015.
17
Dne 9. června 2015 napsala žalobkyně úředníkovi Komise pro slyšení, aby potvrdil, že Komise požádala subjekty Dell a HP o důkazy, které dokládají, že tyto podniky poskytly svým dodavatelům informace o jejich konkurentech. V odpovědi ze dne 23. června tento úředník pro slyšení uvedl, že Komise nezaslala uvedeným podnikům takovou žádost.
18
Dne 3. června 2015 Komise předala žalobkyni shrnutí skutkového stavu a vysvětlila, jakým způsobem zamýšlí tyto dokumenty využít.
19
Dne 21. října 2015 přijala Komise napadené rozhodnutí.
Napadené rozhodnutí
20
V napadeném rozhodnutí měla Komise za to, že účastníci kartelové dohody koordinovali své soutěžní jednání, nejméně od 23. června 2004 do 25. listopadu 2008. Uvedla, že tato koordinace se uskutečnila formou sítě paralelních dvoustranných kontaktů. Uvedla, že se účastníci kartelové dohody snažili upravit své objemy na trhu tak, aby ceny zůstaly na vyšší úrovni, než by existovala, kdyby k těmto dvoustranným kontaktům nedocházelo (napadené rozhodnutí, bod 67 odůvodnění).
21
Komise v napadeném rozhodnutí uvedla, že koordinace mezi účastníky kartelové dohody se týkala zákaznických účtů subjektů Dell a HP, což jsou dva nejvýznamnější výrobci originálních výrobků na světovém trhu osobních počítačů. Podle Komise využívaly Dell a HP kromě dvoustranných jednání se svými dodavateli LDO standardizovaná zadávací řízení, která se konala minimálně každé čtvrtletí. Uvedla, že účastníci kartelové dohody využívali síť dvoustranných kontaktů, aby manipulovali tato zadávací řízení a zamezili tak snahám svých zákazníků vyvolat cenovou hospodářskou soutěž (napadené rozhodnutí, bod 68).
22
Podle Komise pravidelné výměny informací zejména umožnily účastníkům kartelové dohody, aby měli velmi podrobné znalosti o úmyslech svých konkurentů ještě před účastí v zadávacím řízení, a v důsledku toho stanovili své soutěžní strategie (napadené rozhodnut, bod 69 odůvodnění).
23
Komise dodala, že účastníci kartelové dohody si pravidelně vyměňovali informace o cenách týkající se účtů jednotlivých zákazníků, jakož i informace, které se netýkaly cen, jako je stávající výroba a kapacita dodávek, stav zásob, situace ohledně kvalifikace, okamžik uvedení nových výrobků na trh nebo zlepšení. Uvedla, že dodavatelé LDO navíc kontrolovali konečné výsledky ukončených zadávacích řízení, tj. pořadí, cenu a získané objemy (napadené rozhodnutí, bod 70 odůvodnění).
24
Komise rovněž uvedla, že dodavatelé využívali ke svým kontaktům prostředky, které považovali za dostatečně vhodné k dosažení zamýšleného výsledku, jelikož chtěli své kontakty před zákazníky utajit. Uvedla, že pokus svolat úvodní setkání za účelem organizace pravidelných vícestranných setkání mezi dodavateli LDO ostatně selhal v roce 2003 poté, co jej odhalil jeden zákazník. Podle Komise se jednalo o dvoustranné kontakty, hlavně ve formě telefonických hovorů a někdy rovněž elektronických zpráv, včetně soukromých elektronických adres (hotmail) a služeb zasílání rychlých zpráv, nebo na jednáních, zejména na úrovni správců světových účtů (napadené rozhodnutí, bod 71 odůvodnění).
25
Komise konstatovala, že účastníci kartelové dohody se pravidelně kontaktovali a že tyto kontakty, zejména telefonické, se staly častějšími v okamžiku zadávacích řízení, během nichž se mezi některými páry účastníků kartelové dohody uskutečnilo několik hovorů denně. Uvedla, že kontakty mezi některými páry účastníků kartelové dohody byly častější než mezi některými jinými (napadené rozhodnutí, bod 72 odůvodnění).
26
Pokud jde o výpočet výše pokuty uložené žalobkyni, Komise vycházela z pokynů pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2, dále jen „pokyny pro výpočet pokut“).
27
Nejprve se Komise za účelem stanovení základní výše pokuty domnívala, že vzhledem ke značným rozdílům v době účasti dodavatelů a za účelem lepšího zachycení skutečného vlivu kartelové dohody bylo vhodné vycházet z ročního průměru vypočítaného na základě skutečné hodnoty prodejů, které podniky uskutečnily během ukončených kalendářních měsíců jejich účasti na protiprávním jednání (napadené rozhodnutí, bod 527 odůvodnění).
28
Komise vysvětlila, že hodnota prodejů byla vypočtena na základě prodejů LDO určených pro notebooky a desktopy, které byly fakturovány subjektům HP a Dell nacházejícím se v EHP. Komise uvedla, že pokud jde o žalobkyni, zohledněné roční prodeje zahrnují rovněž prodeje LDO společnosti Sony Optiarc, které jsou určeny pro notebooky a desktopy subjektů HP a Dell (napadené rozhodnutí, body 528 a 529 odůvodnění).
29
Komise měla kromě toho za to, že jelikož protisoutěžní jednání, pokud jde o HP, začalo později a za účelem zohlednění vývoje kartelové dohody, bude relevantní hodnota prodejů vypočtena samostatně pro HP a pro Dell a budou použity dva násobící koeficienty podle doby trvání (napadené rozhodnutí, bod 530 odůvodnění).
30
Komise dále rozhodla, že jelikož dohody o koordinaci cen svou samotnou povahou patřily k nejzávažnějšímu porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP a jelikož kartelová dohoda pokrývala minimálně území EHP, použitá procentní sazba z důvodu závažnosti v projednávaném případě je 16 % pro všechny adresáty napadeného rozhodnutí (napadené rozhodnutí, bod 544 odůvodnění).
31
Kromě toho Komise uvedla, že se vzhledem k okolnostem projednávaného případu rozhodla zvýšit částku o 16 % za účelem dosažení odrazujícího účinku (napadené rozhodnutí, bod 554 a 555 odůvodnění).
32
Výrok napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, zní takto:
„Článek 1
Následující podniky porušily článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP tím, že se účastnily v uvedených obdobích jediného a trvajícího protiprávního jednání složeného z několika samostatných protiprávních jednání v oblasti optických jednotkových disků na území EHP, které spočívalo v dohodách o koordinaci cen:
[…]
h)
[žalobkyně] od 14. února 2008 do 28. října 2008 za koordinaci ve vztahu k subjektům Dell a HP.
Článek 2
Za protiprávní jednání uvedené v článku 1 se ukládají následující pokuty:
[…]
h)
[žalobkyně]: 7146000 eur“.
Řízení a návrhová žádání účastnic řízení
33
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 29. prosince 2015 podala žalobkyně projednávanou žalobu.
34
Komise předložila žalobní odpověď dne 29. dubna 2016.
35
Na základě návrhu soudce zpravodaje rozhodl Tribunál (pátý senát) o zahájení ústní části řízení.
36
Řeči účastnic řízení a jejich odpovědi na otázky Tribunálu byly vyslechnuty na jednání konaném dne 2. května 2018.
37
Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
–
zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se na ni vztahuje;
–
podpůrně snížil výši pokuty, která jí byla uložena;
–
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
38
Komise navrhuje, aby Tribunál:
–
žalobu zamítl;
–
stanovil výši pokuty uložené žalobkyni na 7186000 eur;
–
uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.
Právní otázky
39
Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby pět žalobních důvodů. První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu, nesplnění povinnosti uvést odůvodnění a porušení práva na řádnou správu, druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení a nesplnění povinnosti uvést odůvodnění kvůli rozdílu mezi výrokem napadeného rozhodnutí a odůvodněním Komise, pokud jde o dobu trvání protiprávního jednání ohledně HP, třetí žalobní důvod vychází z nedostatku důkazů a nedostatečného odůvodnění ohledně účasti žalobkyně na jediném a trvajícím protiprávním jednání, čtvrtý žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci Komise pro použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP a pátý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu a nesprávného právního posouzení při výpočtu výše pokuty a nesplnění povinnosti odůvodnění.
40
Nejprve je třeba přezkoumat čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Komise pro použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP a poté další žalobní důvody v pořadí, v jakém byly předloženy.
[omissis]
K pátému žalobnímu důvodu vycházejícímu z nesprávného posouzení skutkového stavu a nesprávného právního posouzení při stanovení výše pokuty a nesplnění povinnosti uvést odůvodnění
[omissis]
K návrhu Komise na zvýšení pokuty
270
V žalobní odpovědi Komise vysvětluje, že při výpočtu výše pokuty, která má být žalobkyni uložena, se rozhodla vyloučit všechny prodeje LDO integrovaných do serverů, které byly určeny pro subjekty Dell a HP. Při provedení tohoto odpočtu Komise vycházela z odhadů předložených žalobkyní, podle nichž minimálně 10 % z jejích prodejů LDO integrovala do serverů Dell. Okamžitě po přijetí napadeného rozhodnutí však Dell poskytla Komisi přesné údaje, podle nichž bylo takto integrováno méně než 1 % LDO. Pokuta uložená žalobkyni v napadeném rozhodnutí je v konečném důsledku nižší o 40000 eur, než kdyby jí byla uložena pokuta na základě správné hodnoty prodejů. Aby byla žalobkyni uložena přiměřená sankce za její protiprávní jednání a bylo zajištěno rovné zacházení s adresáty napadeného rozhodnutí, Komise tedy žádá Tribunál, aby využil své pravomoci rozhodnout v plné jurisdikci a stanovil výši pokuty uložené žalobkyni na částku 7186000 eur.
271
Žalobkyně zpochybňuje argumenty Komise.
272
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Tribunál má pravomoc posoudit přiměřenost výše pokut v rámci své pravomoci přezkumu v plné jurisdikci, která je mu svěřena článkem 261 SFEU a článkem 31 nařízení č. 1/2003. Pravomoci unijního soudu se totiž v rámci soudního přezkumu v plné jurisdikci neomezují na zrušení napadeného rozhodnutí, jak uvádí článek 264 SFEU, ale umožňují mu sankci uloženou tímto rozhodnutím změnit (viz rozsudek ze dne 8. října 2008, Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik v. Komise, T‑69/04, EU:T:2008:415, bod 242 a citovaná judikatura).
273
Jak zdůrazňuje Komise, unijní soud je tedy oprávněn, nad rámec pouhého přezkumu legality sankce, nahradit posouzení Komise svým posouzením, a uloženou pokutu nebo penále zrušit, snížit nebo zvýšit (viz rozsudek ze dne 8. října 2008, Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik v. Komise, T‑69/04, EU:T:2008:415, bod 243 a citovaná judikatura).
274
Za těchto okolností, ačkoli je výkon pravomoci přezkumu v plné jurisdikci nejčastěji požadován žalobci ve smyslu snížení pokuty, nic nebrání tomu, aby Komise mohla rovněž předložit unijnímu soudu otázku výše pokuty a podat žádost o její zvýšení (viz rozsudek ze dne 8. října 2008, Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik v. Komise, T‑69/04, EU:T:2008:415, bod 244).
275
Je tedy věcí Tribunálu, aby v rámci uvedené pravomoci přezkumu v plné jurisdikci posoudil ke dni, kdy přijme své rozhodnutí, zda byla žalobci uložena pokuta, která správně odráží závažnost dotčeného protiprávního jednání (viz rozsudek ze dne 27. září 2012, Shell Petroleum a další v. Komise, T‑343/06, EU:T:2012:478, bod 117 a citovaná judikatura).
276
Konečně, jak připomíná Komise v žalobní odpovědi, výše pokuty nemůže být zachována, pokud vychází ze zohlednění věcně nesprávné skutečnosti (viz rozsudek ze dne 7. června 2011, Arkema France a další v. Komise, T‑217/06, EU:T:2011:251, bod 274 a citovaná judikatura).
277
V projednávaném případě žalobkyně poskytla Komisi svůj odhad zejména e-mailem ze dne 28. září 2015. Skupina Dell poskytla svůj odhad e-mailem ze dne 21. října 2015, tedy den poté, kdy Komise přijala napadené rozhodnutí.
278
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle obecně platných pravidel v oblasti dokazování závisí hodnověrnost, a tedy důkazní hodnota dokumentu na jeho původu, okolnostech jeho vypracování, osobě, které je určen a jeho obsahu (rozsudek ze dne 12. prosince 2014, Eni v. Komise, T‑558/08, EU:T:2014:1080, bod 39 a citovaná judikatura).
279
Nejprve je třeba konstatovat, že odhad předložený žalobkyní a odhad předložený skupinou Dell byly zaslány pouze e-mailem jako odpověď na e-maily Komise a neobsahovaly ani podpis ani jména osob odpovědných za vypracování odhadů.
280
Dále je třeba uvést, že i když na podporu závěru, že skupina Dell integrovala do serverů méně než 1 % LDO, bylo v e-mailu této společnosti uvedeno, že tato procentní sazba činí 0,4 % na základě příjmů, 0,5 % na základě nákladů a 0,7 % na základě objemů, nebyla vysvětlena metoda výpočtu, která jí umožnila dospět k takové procentuální sazbě.
281
Pokud jde e-mail žalobkyně, bylo v něm pouze uvedeno, že minimálně 10 % jejích LDO integroval do serverů subjekt Dell, avšak použitá metoda rovněž nebyla vysvětlena.
282
Proto, i když odhad poskytnutý skupinou Dell je patrně lépe odůvodněn, není však dostatečně spolehlivý k tomu, aby bylo s jistotou prokázáno, že odhad původně předložený žalobkyní představuje věcně nesprávnou skutečnost ve smyslu rozsudku ze dne 7. června 2011, Arkema France a další v. Komise (T‑217/06, EU:T:2011:251, bod 274). Pochybnosti tedy musí být použity ve prospěch žalobkyně.
283
Návrh Komise na zvýšení pokuty je tedy třeba zamítnout.
[omissis]
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (pátý senát),
rozhodl takto:
1)
Žaloba se zamítá.
2)
Návrh Evropské komise na zvýšení pokuty uložené společnosti Quanta Storage, Inc. se zamítá.
3)
Společnost Quanta Storage ponese vlastní náklady řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů vynaložených Komisí.
Gratsias
Labucka
Ulloa Rubio
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 12. července 2019.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.
(
1
) – Jsou uvedeny pouze ty body tohoto rozsudku, jejichž zveřejnění považuje Tribunál za účelné.