62023TJ0590_RES
Věc T‑590/23
Emilio De Capitani
v.
Rada Evropské unie
Rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 29. října 2025
„Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Pracovní dokumenty generálního sekretariátu Rady týkající se dvou legislativních návrhů aktuálně projednávaných v době podání žádosti o přístup – Částečné odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu – Žaloba na neplatnost – Nezveřejnění dokumentů, k nimž byl na základě žádosti poskytnut přístup, v rejstříku Rady – Absence napadnutelného aktu – Nepřípustnost“
Žaloba na neplatnost – Akty napadnutelné žalobou – Pojem – Akty vyvolávající závazné právní účinky – Nečinnost nebo nedostatek jednání orgánu – Rozhodnutí potvrzující odepření přístupu k dokumentům – Postavení na roveň s implicitním rozhodnutím o odepření zveřejnění dokumentů, k nimž byl poskytnut přístup, v rejstříku – Vyloučení
(Článek 263 SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 2 odst. 1, čl. 8 odst. 3 a článek 12)
(viz body 46–55)
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana rozhodovacího procesu – Pojem – Rozsah – Legislativní dokumenty – Zahrnutí
(Článek 15 odst. 3 SFEU; Listina základních práv Evropské unie, článek 42; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 3 první pododstavec)
(viz body 70–74)
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana rozhodovacího procesu – Podmínky – Konkrétní skutečné a vážné ohrožení uvedeného procesu – Pojem „vážné ohrožení“ – Podstatný dopad na rozhodovací proces – Kritéria pro posouzení
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 3 první pododstavec)
(viz body 93–98, 109–114)
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana rozhodovacího procesu – Podmínky – Konkrétní skutečné a vážné ohrožení uvedeného procesu – Obecná a abstraktní odůvodnění tohoto ohrožení – Nepřijatelnost
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 3 první pododstavec)
(viz body 106, 115, 119, 120)
Shrnutí
Tribunál, kterému byla předložena žaloba na neplatnost, které částečně vyhověl, se vyjádřil ke vztahu mezi právem na přístup k dokumentům na žádost (
1
) a povinnostmi orgánů zpřístupnit veřejnosti dokumenty v co nejširším měřítku, zejména legislativní dokumenty.
Žalobce Emilio De Capitani podal žádost o přístup k 33 pracovním dokumentům Rady Evropská unie vyměňovaným v rámci několika legislativních postupů, které byly součástí Paktu o migraci a azylu (dále jen „dokumenty WK“). V odpověď na tuto žádost mu Rada poskytla úplný přístup k 27 dokumentům WK a částečný přístup ke třem dokumentům WK. Naproti tomu mu Rada zcela odepřela přístup ke třem dokumentům WK z důvodu, že jejich zpřístupnění by vážně ohrozilo její rozhodovací proces (
2
).
V návaznosti na potvrzující žádost žalobce týkající se přístupu ke dvěma dokumentům, ke kterým mu byl odepřen přístup (dále jen „sporné dokumenty“), přijala Rada napadené rozhodnutí (
3
), kterým potvrdila odepření přístupu k nim.
Žalobce tedy podal k Tribunálu žalobu znějící v podstatě na zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž mu odepírá přístup ke sporným dokumentům a dále implicitně odepírá zveřejnění legislativních dokumentů, k nimž mu byl poskytnut přístup, v rejstříku.
Závěry Tribunálu
V rámci posouzení druhého bodu návrhových žádání Tribunál zkoumal, zda napadené rozhodnutí obsahuje implicitní odmítnutí Rady zveřejnit v rejstříku dokumenty zpřístupněné žalobci na základě jeho žádosti o přístup, které by mohlo představovat napadnutelný akt.
Tribunál nejprve uvedl, že napadené rozhodnutí nezmiňuje zveřejnění dokumentů, které byly zpřístupněny žalobci, v rejstříku, a připomněl, že nepřijetí rozhodnutí orgánem je v zásadě považováno za implicitní rozhodnutí, s výjimkou existence výslovných ustanovení, která by stanovovala lhůtu, po jejímž uplynutí by se mělo za to, že takové rozhodnutí orgánu bylo přijato, a která by vymezovala obsah tohoto rozhodnutí.
Tribunál dále poznamenal, že pokud jde o přístup k dokumentům, nečinnost orgánu výslovně zohledňuje pouze čl. 8 odst. 3 nařízení č. 1049/2001, který se týká pouze potvrzujících žádostí podaných osobami, které mají právo na přístup k dokumentům zaručené čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení.
Tribunál se zabýval otázkou, zda právo na přístup k dokumentům ve smyslu čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení zahrnuje zveřejnění dokumentů v rejstříku dotyčného orgánu na základě čl. 12 odst. 2 nařízení č. 1049/2001. V tomto ohledu Tribunál uvedl, že Soudní dvůr již rozhodl, že toto nařízení přímo nespojuje právo na přístup k dokumentům stanovené v čl. 2 odst. 1 s povinností orgánů zřídit veřejný rejstřík, která je stanovena v článku 11 uvedeného nařízení, takže není možné prosazovat splnění povinnosti zařazení dokumentů do rejstříku prostřednictvím žádosti o přístup k dokumentům (
4
). Podle Tribunálu lze tyto úvahy přenést na povinnosti stanovené v článku 12 nařízení č. 1049/2001, který popisuje správní praxi, kterou musí dotyčné orgány přijmout, pokud jde o zpřístupnění dokumentů veřejnosti, a který nesouvisí se samotným právem na přístup. Tribunál kromě toho zdůraznil, že tento článek neukládá dotyčným orgánům bezpodmínečnou povinnost, jelikož zaprvé tyto orgány zpřístupní veřejnosti dokumenty „v co nejširším měřítku“ a zadruhé by legislativní dokumenty měly být s výhradou článků 4 a 9 výše uvedeného nařízení přístupné přímo.
Nakonec z toho Tribunál vyvodil, že není možné uložit orgánu povinnost zveřejnit dokument ve svém rejstříku prostřednictvím žádosti o přístup k dokumentům a že právo na přístup k dokumentům podle čl. 2 odst. 1 nařízení č. 1049/2001 nezahrnuje zveřejnění dokumentů v rejstříku dotyčného orgánu. Skutečnost, že se Rada v napadeném rozhodnutí nevyjádřila ke zveřejnění dokumentů WK, k nimž byl žalobci poskytnut přístup, v rejstříku proto nemůže být postavena na roveň implicitnímu rozhodnutí o odepření takového zveřejnění přijatého na základě čl. 8 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.
S ohledem na výše uvedené Tribunál odmítl tento bod návrhových žádání jako nepřípustný, jelikož neexistuje napadnutelný akt.
(
1
) – Ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
(
2
) – Ve smyslu čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001.
(
3
) – Rozhodnutí Rady Evropské unie SGS 23/002579 ze dne 14. července 2023 (dále jen „napadené rozhodnutí“).
(
4
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. října 2014, Strack v. Komise (C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, bod 44).