Soud: Nejvyšší soud 
Datum rozhodnutí: 04/28/2020 
Spisová značka: 30 Cdo 2694/2019 
ECLI: ECLI:CZ:NS:2020:30.CDO.2694.2019.1 
Typ rozhodnutí: USNESENÍ 
Heslo: Dovolání 
Přípustnost dovolání 
Příslušnost soudu mezinárodní 
Dotčené předpisy: § 237 o. s. ř. ve znění od 30.09.2017 
§ 243c odst. 1 o. s. ř. ve znění od 30.09.2017 
§ 104 odst. 1 o. s. ř. ve znění od 30.09.2017 
Kategorie rozhodnutí: D  
 
30 Cdo 2694/2019-700  
 
 
USNESENÍ 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Pavla Simona a 
soudců Mgr. Víta Bičáka a JUDr. Bohumila Dvořáka v právní věci nezletilého AAAAA 
(pseudonym), nar. XY, bytem XY (fakticky bytem XY, Spolková republika Německo), 
zastoupeného kolizním opatrovníkem Úřadem pro mezinárodněprávní ochranu dětí, se sídlem v 
Brně, Šilingrovo náměstí 3/4, syna matky S. D. D., nar. XY, bytem XY (fakticky bytem XY, 
Spolková republika Německo), zastoupené Mgr. Martinem Jebavým, advokátem se sídlem v 
Praze 6, Evropská 1974/60, a otce R. D., nar. XY, bytem XY, zastoupeného Mgr. et Mgr. Petrou 
Šrámkovou Harantovou, advokátkou se sídlem v Plzni, Hálkova 1229/44, o návrhu otce o svěření 
nezletilého do péče, výživném a úpravě styku, o rodičovských neshodách, o nařízení výkonu 
rozhodnutí, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 6 pod sp. zn. 15 P 94/2014, 51 P a Nc 55/2018, 
51 P a Nc 169/2018, 51 P a Nc 170/2018, 51 P a Nc 171/2018, 51 P a Nc 367/2018, o dovolání 
otce proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 16. 4. 2019, č. j. 19 Co 80/2019-607, takto:  
Dovolání se odmítá.  
 
Odůvodnění: 
 
Podáním došlým soudu dne 13. 2. 2018 se otec nezletilého domáhá změny úpravy poměrů, a to 
svěřením nezletilého do jeho péče a dále úpravy styku nezletilého s matkou. Dále se otec podáním 
došlým soudu prvního stupně dne 20. 3. 2018 domáhal udělení souhlasu za matku s umístěním 
bydliště nezletilého na adresu XY (adresa bydliště otce) a podáním došlým soudu prvního stupně 
dne 21. 8. 2018 se domáhal výkonu rozhodnutí (rozsudku Obvodního soudu pro Prahu 6 ze dne 
26. 2. 2015, č. j. 15 P 94/2014-83), jelikož matka podle něho opakovaně nerespektuje soudní 
rozhodnutí zejména ohledně styku otce s nezletilým.  
Obvodní soud pro Prahu 6 jako soud prvního stupně usnesením ze dne 17. 9. 2018, č. j. 15 P 
94/2014-307, 51 P a Nc 55/2018, 51 P a Nc 169/2018, 51 P a Nc 170/2018, 51 P a Nc 171/2018, 
51 P a Nc 367/2018, vyslovil, že není příslušný k projednání a rozhodnutí ve věci (výrok I), 
zastavil řízení o změně poměrů nezletilého, o úpravě styku, ve věci rodičovských neshod – 
souhlas za matku se změnou trvalého bydliště nezletilého a s přihlášením nezletilého do Základní
školy v Bystřici pod Hostýnem a o nařízení výkonu rozhodnutí (výrok II), a rozhodl, že žádný z 
účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení (výrok III).  
Městský soud v Praze jako soud odvolací usnesením ze dne 16. 4. 2019, č. j. 19 Co 80/2019-607, 
potvrdil usnesení soudu prvního stupně (výrok I) a rozhodl, že žádný z účastníků nemá právo na 
náhradu nákladů odvolacího řízení (výrok II).  
Usnesení odvolacího soudu napadl otec v plném rozsahu včasným dovoláním, které však Nejvyšší 
soud podle § 243c odst. 1 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění účinném od 30. 9. 
2017 (viz čl. II zákona č. 296/2017 Sb.), dále jen „o. s. ř.“, odmítl.  
Předně je třeba uvést, že námitka objektivní nepřípustnosti dovolání vznesená opatrovníkem 
nezletilého není důvodná, neboť rozhodnutí o zastavení řízení z důvodu nedostatku podmínek 
řízení v návaznosti na prohlášení se soudu za nepříslušný podle nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 
ze dne 27. 11. 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve 
věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (dále též „nařízení 
Brusel II bis“) není rozhodnutím podle hlavy V části druhé zákona č. 292/2013 Sb., o zvláštních 
řízeních soudních (dále jen „z. ř. s.“), u kterého by dovolání bylo vyloučeno podle § 30 odst. 1 z. 
ř. s., ale rozhodnutím podle čl. 17 nařízení Brusel II bis a podle § 104 odst. 1 o. s. ř. (srov. 
usnesení Nejvyššího soudu ze dne 26. 2. 2014, sp. zn. 30 Cdo 2554/2013).  
V rozsahu nařízení výkonu rozhodnutí je dovolání vadné, neboť v rozporu s § 241a odst. 2 o. s. ř. 
neobsahuje žádný dovolací důvod, kdy nijak proti závěrům odvolacího soudu tohoto se týkajících 
nebrojí.  
Ve zbylém rozsahu není dovolání přípustné. Otázka obvyklého bydliště nezletilého přípustnost 
dovolání podle § 237 o. s. ř. nezakládá, neboť ji odvolací soud posoudil v souladu s judikaturou 
Nejvyššího soudu (usnesení Nejvyššího soudu ze dne 27. 9. 2011, sp. zn. 30 Cdo 2244/2011, ze 
dne 19. 3. 2015, sp. zn. 21 Cdo 4909/2014, nebo ze dne 20. 12. 2016, sp. zn. 21 Cdo 2850/2016), 
pokud přihlédl k tomu, že pobyt nezletilého v zahraničí byl založen s úmyslem trvalé změny 
bydliště a aktivně probíhala sociální integrace, tj. nezletilý navštěvuje tamní školu, lékaře, má 
vytvořeny sociální vazby apod. Dovolací námitky otce jsou ve své podstatě polemikou nikoli s 
právním posouzením věci odvolacím soudem v otázce obvyklého bydliště nezletilého, ale s jeho 
skutkovým zjištěním stran míry integrace nezletilého v prostředí Spolkové republiky Německo, a 
proto nezpůsobilým dovolacím důvodem (§ 241a odst. 1 o. s. ř.).  
O náhradě nákladů řízení včetně nákladů řízení dovolacího rozhodne soud v rozhodnutí, jímž se 
řízení končí (§ 151 odst. 1 část věty před středníkem o. s. ř.).  
Poučení: Proti tomuto rozhodnutí není přípustný opravný prostředek. 
V Brně dne 28. 4. 2020 
 
 
JUDr. Pavel Simon 
předseda senátu