62024CC0084
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
TAMARY ĆAPETA
přednesené dne 3. července 2025 (
1
)
Věc C‑84/24
„EM SYSTEM“ UAB
proti
SEB bankas AB,
„Citadele banka“ AS Lietuvos filialas
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litevský nejvyšší soud, Litva)]
„Řízení o předběžné otázce – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření vůči Bělorusku – Nařízení (ES) č. 765/2006 – Zmrazení finančních prostředků některých osob a subjektů – Dopad na finanční prostředky společnosti, v níž má 50 % podíl osoba zařazená na seznam“
I. Úvod
1.
V posledních letech vzbudilo velký zájem médií zabavování jachet, aut a luxusních domů v rámci vymáhání unijních omezujících opatření. Tyto kroky sice mohou uspokojit širokou veřejnost, avšak skutečná výzva spojená s účinným vymáháním těchto opatření spočívá v tom jak zacílit na finanční zájmy osob, které Rada Evropské unie zařadila na seznamy.
2.
Projednávaná věc se týká právě tohoto aspektu. Zabývá se otázkou, zda „finanční prostředky a hospodářské zdroje“ fyzické osoby, které mají být zmrazeny z důvodu, že je tato osoba zařazena na seznam na základě nařízení, kterým se zavádějí omezující opatření, zahrnují i aktiva společnosti, v níž tato osoba má 50 % podíl.
3.
Uvedená otázka vyvstává v souvislosti s nařízením (ES) č. 765/2006 (dále jen „nařízení o sankcích proti Bělorusku“) (
2
). Poté, co byl A. V. S., běloruský státní příslušník, zařazen na seznam v příloze uvedeného nařízení, zablokovaly SEB bankas AB a „Citadele banka“ AS Lietuvos filialas (dále jen „žalované banky“) účty litevské společnosti EM SYSTEM UAB, v níž vlastní A. V. S. přesně 50 % akciový podíl
4.
Společnost EM SYSTEM toto rozhodnutí napadla před příslušnými litevskými soudy. Uvedená společnost v podstatě tvrdí, že je nezávislou právnickou osobou, a nelze tedy stanovit domněnku, že by se zmrazení aktiv jednoho z jejích akcionářů mělo vztahovat i na její finanční prostředky a hospodářské zdroje.
II. Skutečnosti předcházející sporu a předběžné otázky
5.
Dne 24. března 2006 odsoudila Evropská rada „jednání běloruských orgánů, které […] zatýkaly pokojné demonstranty vykonávající své zákonné právo na svobodu shromažďování na protest proti způsobu konání prezidentských voleb“ v Bělorusku a „rozhodla, že by měla být použita omezující opatření vůči osobám odpovědným za porušení mezinárodních volebních norem, včetně prezidenta Lukašenka“ (
3
).
6.
Dne 10. dubna 2006 přijala Rada společný postoj 2006/276/SZBP (
4
).
7.
Uvedený společný postoj byl pozměněn společným postojem 2006/362/SZBP (
5
) za účelem zmrazení aktiv některým osobám, které hrály roli v rámci zmíněného zákroku proti občanské společnosti a demokratické opozici v Bělorusku.
8.
Oba výše uvedené společné postoje byly provedeny nařízením o sankcích proti Bělorusku na základě (nynějšího) článku 215 SFEU.
9.
Dne 15. října 2012 přijala Rada rozhodnutí 2012/642/SZBP (
6
). Uvedené rozhodnutí vysvětlilo, že s ohledem na „systematické a koordinované porušování mezinárodních standardů lidských práv a zákonů Běloruské republiky“ by „dále měla být přijata opatření vůči osobám ve vedoucím postavení a osobám a subjektům v Bělorusku, které mají prospěch z Lukašenkova režimu nebo jej podporují, a to zejména osobám a subjektům poskytujícím režimu finanční a materiální pomoc“ (
7
).
10.
Článek 4 rozhodnutí 2012/642 tudíž stanovil, že:
„1.   Veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje náležející:
a)
osobám, subjektům nebo orgánům, jež jsou odpovědné za vážná porušování lidských práv či potlačování občanské společnosti a demokratické opozice nebo jejichž činnosti jiným závažným způsobem narušují demokracii či právní stát v Bělorusku, nebo jakýmkoli fyzickým či právnickým osobám, subjektům nebo orgánům s nimi spojeným, jakož i právnickým osobám, subjektům nebo orgánům, které je vlastní či ovládají;
b)
fyzickým nebo právnickým osobám, které mají prospěch z Lukašenkova režimu nebo jej podporují, jakož i právnickým osobám, subjektům nebo orgánům, které je vlastní či ovládají, jak jsou uvedeny v příloze, nebo jimi vlastněné, držené či ovládané, se zmrazují.
2.   Žádné finanční prostředky a hospodářské zdroje se přímo či nepřímo nezpřístupní těmto fyzickým či právnickým osobám, subjektům nebo orgánům uvedeným v příloze nebo v jejich prospěch.“
11.
Uvedené rozhodnutí bylo provedeno nařízením (EU) č. 1014/2012 (
8
), které následně změnilo nařízení o sankcích proti Bělorusku, a to mimo jiné z toho důvodu, že rozhodnutím 2012/642 Rada rozhodla „vyjasnit kritéria pro zařazení fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů na seznam“ (
9
).
12.
Článek 2 nařízení o sankcích proti Bělorusku, ve znění pozdějších předpisů, stanoví:
„1.   Veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které patří fyzickým či právnickým osobám, subjektům nebo orgánům uvedeným v příloze I nebo jsou jimi vlastněné, držené nebo ovládané, se zmrazují.
2.   Žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům nebo orgánům uvedeným v příloze I, ani v jejich prospěch.
3.   Zakazuje se vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejichž cílem nebo výsledkem je přímé či nepřímé obcházení opatření uvedených v odstavcích 1 a 2.
4.   Příloha I obsahuje seznam fyzických a právnických osob, subjektů o orgánů, které byly v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Rady [2012/642] […] určeny Radou jako fyzické a právnické osoby, subjekty [a] orgány odpovědné za porušování lidských práv či potlačování občanské společnosti a demokratické opozice, nebo jejichž činnosti jiným způsobem závažně narušují demokracii nebo právní stát v Bělorusku, či jakýchkoli fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů s nimi spojených, jakož i právnických osob, subjektů a orgánů v jejich vlastnictví nebo pod jejich kontrolou.
5.   Příloha I rovněž obsahuje seznam fyzických nebo právnických osob, subjektů a orgánů, které byly v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady [2012/642] určeny Radou jako fyzické a právnické osoby, subjekty [a] orgány mající prospěch z Lukašenkova režimu[nebo jej podporující], jakož i právnických osob, subjektů či orgánů v jejich vlastnictví nebo pod jejich kontrolou.“
13.
Vzhledem k probíhajícím represím vůči občanské společnosti v Bělorusku přijala Rada dne 17. prosince 2020 prováděcí nařízení (EU) 2020/2129 (dále jen „nařízení o zařazení na seznam z roku 2020“) (
10
) s cílem doplnit do přílohy I nařízení o sankcích proti Bělorusku řadu fyzických a právnických osob.
14.
Jednou z osob, které Rada tímto způsobem na seznam zařadila, byl A. V. S. Jako důvod pro jeho zařazení na seznam Rada uvedla, že má A. V. S. prospěch z Lukašenkova režimu a podporuje jej, přičemž rovněž učinil veřejná prohlášení, v nichž odsoudil opoziční protesty v Bělorusku, čímž podpořil represivní politiku vůči občanské společnosti a demokratické opozici v uvedené zemi (
11
).
15.
Dne 18. prosince 2020, den po zařazení A. V. S. Radou na seznam, žalované banky jednostranně, a tedy z vlastní iniciativy, zmrazily finanční prostředky v držbě společnosti EM SYSTEM z důvodu 50 % podílu, který měl v uvedené společnosti A. V. S.
16.
Ze spisu vedeného u vnitrostátního soudu vyplývá, že žalovaná banka SEB bankas AB téhož dne rovněž kontaktovala ministerstvo zahraničních věcí Litevské republiky s žádostí o objasnění toho, zda s ohledem na zařazení A. V. S. na seznam jakožto osoby, na kterou se vztahuje zmrazení aktiv, a na jeho podíl ve společnosti EM SYSTEM bylo uvedené zmrazení aktiv správné a zda by mělo i nadále trvat zmrazení účtů společnosti EM SYSTEM provedené dotčenou bankou.
17.
Jak bylo potvrzeno na jednání, příslušné litevské orgány nevydaly žádný druh deklaratorního opatření, které by potvrzovalo, že se na společnost EM SYSTEM vztahuje zmrazení aktiv uložené čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku. Teprve dne 14. října 2022, po nabytí účinnosti nové právní úpravy, vydal ředitel Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija (Služba pro vyšetřování finanční kriminality při ministerstvu vnitra Litevské republiky) usnesení, kterým bylo upřesněno, že společnost EM SYSTEM má vazby na osobu, na kterou se vztahují omezující opatření. Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že u Vilniaus apygardos administracinis teismas (Regionální správní soud, Vilnius, Litva) je projednávána samostatná žaloba na zrušení uvedeného usnesení.
18.
Dne 30. listopadu 2021 napadla EM SYSTEM rozhodnutí žalovaných bank o zmrazení jejích aktiv u Vilniaus miesto apylinkės teismas (Obvodní soud, Vilnius).
19.
Rozsudkem ze dne 25. ledna 2023 Obvodní soud města Vilnius žalobu zamítl. Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že rozsudek uvedeného soudu vychází především z teze, že 50 % podíl A. V. S. ve společnosti EM SYSTEM znamená „ovládání“ finančních prostředků a hospodářských zdrojů uvedené společnosti ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku. Zmrazení aktiv uložené zmíněným ustanovením se tudíž použije i na aktiva společnosti EM SYSTEM, která jsou ovládána A. V. S.
20.
EM SYSTEM podala proti uvedenému rozsudku odvolání k Vilniaus apygardos teismas (Regionální soud, Vilnius, Litva), který dne 23. května 2023 zmíněný rozsudek a jeho odůvodnění potvrdil.
21.
Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litevský nejvyšší soud, Litva), u kterého je vedeno řízení o kasačním opravném prostředku a který je předkládajícím soudem v projednávané věci, uvádí, že čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku nedefinuje kritérium, které je třeba zohlednit při posuzování toho, zda jsou právnická osoba nebo subjekt „vlastněné, držené či ovládané“ jinou osobou nebo subjektem. Uvedený soud ovšem podotýká, že v litevském jazykovém znění pokynů z roku 2018 (
12
) a osvědčených postupů z roku 2022 (
13
) uvádějí příslušné body, tedy bod 55a pokynů z roku 2018 a bod 62 osvědčených postupů z roku 2022, pokud jde o pojem vlastnictví, kritérium „více než 50 %“ vlastnických práv k určitému subjektu (
14
). Kromě toho následné změny nařízení o sankcích proti Bělorusku, které se odrážejí v článku 1j a čl. 1k písm. c), odkazují na sankce, jež mají být uloženy právnické osobě, subjektu nebo orgánu, „které jsou z více než 50 % přímo či nepřímo vlastněny“ osobou zařazenou na seznam (
15
). V každém případě předkládající soud uvádí, že bod 55b Pokynů generálního sekretariátu Rady k sankcím z roku 2018 a bod 63 osvědčených postupů z roku 2022 stanoví, že pojem „ovládání“ musí být chápán mimo jiné tak, že se odráží v pravomoci zabránit jmenování člena řídícího orgánu společnosti.
22.
Předkládající soud tak uvádí, že panuje nejistota ohledně toho, jakým způsobem by mělo být určeno „vlastnictví“ nebo „ovládání“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku v takové situaci, jako je situace dotčená v projednávané věci, kdy osoba zařazená na seznam vlastní přesně 50 % subjektu, který není zařazen na seznam.
23.
Konečně předkládající soud uvádí, že pokud platí domněnka, že je podmínka pro použití čl. 2 odst. 1 splněna, vyvstává otázka, zda může být uvedená domněnka vyvrácena, přičemž pokud tomu tak je, zda se subjekt, na kterého se uvedené ustanovení vztahuje, může dovolávat skutečnosti, že je splněna podmínka stanovená v čl. 2 odst. 2 nařízení o sankcích proti Bělorusku – tedy že se uplatní zákaz zpřístupnění finančních prostředků, pokud jsou finanční prostředky společnosti použity osobou uvedenou v příloze I dotčeného nařízení nebo v její prospěch.
24.
Na podkladě uvedených skutkových a právních okolností se Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litevský nejvyšší soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být čl. 2 odst. 1 a 2 [nařízení o sankcích proti Bělorusku] vykládán v tom smyslu, že je-li zjištěno, že osoba uvedená v příloze I nařízení vlastní přesně 50 % akcií ve společnosti, má se za to, že finanční prostředky této společnosti jsou vlastněny, drženy či ovládány subjektem uvedeným v příloze I nařízení?
2)
Lze v řízení před vnitrostátním soudem, jako je řízení dotčené ve věci v původním řízení, v němž se společnost, jejíž finanční prostředky byly zmrazeny, protože přesně 50 % jejích akcií drží osoba uvedená v příloze I nařízení [nařízení o sankcích proti Bělorusku], domáhá toho, aby soud uložil žalovaným bankám povinnost plnit smlouvy o vedení bankovního účtu tím, že této společnosti umožní neomezený přístup k finančním prostředkům na jejích bankovních účtech, napadnout rozhodnutí banky o zmrazení finančních prostředků této společnosti na základě tvrzení, že finanční prostředky této společnosti nejsou používány osobou uvedenou v příloze I tohoto nařízení ani v její prospěch?
3)
V případě kladné odpovědi na druhou otázku, jaká kritéria musí být uplatněna v takovém řízení před vnitrostátním soudem pro potřeby určení, zda tyto finanční prostředky nejsou používány osobou uvedenou v příloze I [nařízení o sankcích proti Bělorusku] nebo v její prospěch? Lze za okolnosti bránící použití finančních prostředků společnosti ve prospěch osoby uvedené v příloze I nařízení, jejíž podíl ve společnosti činí přesně 50 %, považovat takové okolnosti, jako je 1) oddělení aktiv společnosti od aktiv jejích akcionářů, 2) skutečnost, že jménem společnosti jedná ředitel společnosti (který není osobou uvedenou v příloze I nařízení), a 3) skutečnost, že přístup k bankovním účtům společnosti je poskytnut pouze řediteli společnosti?“
25.
Písemná vyjádření předložily žalované v prvním stupni, finská, estonská, lotyšská, litevská a německá vláda, jakož i Evropská komise. Společnosti EM SYSTEM, SEB bankas AB a „Citadele banka“ AS Lietuvos filialas, španělská, německá, litevská a lotyšská vláda, jakož i Rada Evropské unie a Komise rovněž přednesly ústní vyjádření na jednání, které se konalo dne 27. března 2025.
III. Analýza
26.
Omezující opatření uložená Unií vůči Bělorusku zahrnují mimo jiné cílená opatření namířená proti osobám, které podporují Lukašenkův režim nebo z něj mají prospěch. Uvedená opatření stanoví, že musí být zmrazeny finanční prostředky a hospodářské zdroje, „které patří [osobám zařazeným na seznam] nebo jsou jimi vlastněné, držené nebo ovládané“.
27.
Musí být čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku vykládán v tom smyslu, že pokud osoba zařazená na seznam má 50 % podíl ve společnosti usazené v členském státě, ukládá zmíněné ustanovení bankám povinnost zmrazit též finanční prostředky a hospodářské zdroje uvedené společnosti? To je podstatou první předběžné otázky položené v projednávané věci.
28.
Odpověď na uvedenou otázku navrhuji rozdělit do dvou fází. Zaprvé vysvětlím, že zmrazení aktiv uložené nařízením o sankcích proti Bělorusku se nevztahuje automaticky na každou společnost, v níž osoba zařazená na seznam vlastní akcie. Jinými slovy, zařazení akcionáře na seznam nemá samo o sobě za následek to, že bude na seznam zařazena i společnost, v níž má uvedená osoba podíl, ani kdyby se jednalo o většinového akcionáře (část III. A). Poté vysvětlím, že i když samotná společnost nemůže být na seznam zařazena, její aktiva by přesto mohla být chápána jako aktiva „ovládaná“ osobou zařazenou na seznam. Vlastnictví 50 % podílu je nutno chápat tak, že zakládá domněnku „ovládání“ nejen společnosti, ale i jejích finančních prostředků a hospodářských zdrojů (část III. B). Pro účely projednávané věci to znamená, že se žalované banky nedopustily pochybení, když zmrazily aktiva společnosti EM SYSTEM na základě skutečnosti, že má A. V. S. 50 % podíl v uvedené společnosti. Jak ovšem rovněž vysvětlím, taková domněnka musí být vyvratitelná. Musí společnosti umožňovat, aby prokázala, že i navzdory zmíněnému podílu není osoba zařazená na seznam schopna její aktiva ovládat (část III. C).
29.
Podstatou druhé předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda společnost, ve vztahu k níž platí domněnka, že je ovládána prostřednictvím podílu, může takovou domněnku vyvrátit tím, že prokáže, že aktiva společnosti nejsou využívána ve prospěch osoby zařazené na seznam. Já ovšem doložím, že zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku, a zákaz zpřístupnit finanční prostředky a hospodářské zdroje osobě zařazené na seznam, který je zakotven v čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení, představují dvě nezávislá a nesouvisející opatření. Navrhnu tudíž Soudnímu dvoru, aby na druhou předběžnou otázku předkládajícího soudu odpověděl záporně – v tom smyslu, že účinky zmrazení aktiv nelze napadnout na základě skutečnosti, že dotčené finanční prostředky nejsou používány osobou zařazenou na seznam ani v její prospěch. Za těchto okolností není nezbytné odpovídat na třetí předběžnou otázku položenou Soudnímu dvoru (část III. D).
A.
Nemožnost automatického zmrazení aktiv bez zařazení na seznam
30.
Německá vláda ve svém vyjádření poukazuje na to, že předkládající soud ve své analýze podle všeho naznačuje, že finanční prostředky a hospodářské zdroje společnosti EM SYSTEM jsou zmrazeny výlučně z toho důvodu, že 50 % akciový podíl v uvedené společnosti drží A. V. S.
31.
Jinými slovy, předkládající soud zřejmě vykládá čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku tak, že se jím provádí automatické zmrazení finanční prostředků a hospodářských zdrojů nezávislých a právně samostatných osob i v případech, kdy taková právnická osoba sama není na seznam v uvedeném nařízení zařazena.
32.
Takový výklad neobstojí.
33.
Rozhodnutí 2012/642 stanoví, že Rada může zmrazit finanční prostředky a hospodářské zdroje osob nebo subjektů, které „ovládá“ osoba zařazená na seznam.
34.
Uvedené rozhodnutí bylo přijato na základě článku 29 SEU, který upravuje přijímání opatření vnější politiky v kontextu konkrétní otázky „zeměpisné nebo tematické povahy“, ke které Rada vymezuje „přístup Unie“.
35.
Opatření společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP) přijatá na základě článku 29 SEU jsou prováděna nařízeními Rady přijatými na základě článku 215 SFEU. Takováto nařízení Rady mohou být dvojího typu: (i) nařízení, která upravují pozastavení, omezení nebo úplné přerušení hospodářských a finančních vztahů s jednou nebo více třetími zeměmi, která jsou přijímána na základě čl. 215 odst. 1 SFEU (
16
); a (ii) opatření, která jsou „namířena“ proti fyzickým nebo právnickým osobám a skupinám nebo nestátním subjektům a která spadají do působnosti čl. 215 odst. 2 SFEU.
36.
V obou případech přijme Rada kvalifikovanou většinou nařízení na společný návrh vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise a uvědomí o výsledných opatřeních Evropský parlament.
37.
I když čl. 215 odst. 2 SFEU umožňuje Radě přijmout sankce zaměřené proti jednotlivým osobám nebo subjektům, pravomoci takto svěřené Radě nejsou „bianko šekem“ k ukládání omezujících opatření jakýmkoli libovolným fyzickým či právnickým osobám.
38.
Omezující opatření uložená na základě čl. 215 odst. 2 SFEU se mohou vzhledem k tomu, že jsou inherentně navázána na článek 29 SEU, týkat pouze fyzických a právnických osob, které mají dostatečně úzkou vazbu na otázku tematické nebo zeměpisné povahy, na kterou jsou dotčená opatření zaměřena (
17
).
39.
Prostřednictvím odůvodnění (
18
), proč byly určité fyzické nebo právnické osob zařazeny na seznam z důvodu své vazby na uvedenou otázku zeměpisné nebo tematické povahy, vykonávají unijní soudy úplný přezkum (
19
) posuzovací pravomoci Rady (
20
).
40.
V projednávané věci nařízení o sankcích proti Bělorusku zavádí vůči Bělorusku určitá omezující opatření. Částí těchto opatření je zmrazení aktiv podle čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení zaměřené proti fyzickým a právnickým osobám uvedeným v příloze I. Rada má za to, že osoby uvedené ve zmíněné příloze jsou tematicky spjaty s porušováním lidských práv a potlačováním občanské společnosti a demokracie v dotčené zemi.
41.
Nařízením o zařazení na seznam z roku 2020 byl na uvedený seznam fyzických nebo právnických osob Radou doplněn i A. V. S.
42.
Nařízení o zařazení na seznam z roku 2020 však v rámci záznamu týkajícího se A. V. S. neodkazuje na společnost EM SYSTEM (
21
).
43.
Rovněž tak uvedenou společnost nevkládá jako samostatný záznam do přílohy I nařízení o sankcích proti Bělorusku (
22
).
44.
Jinými slovy, když dne 18. prosince 2020 žalované banky zmrazily účty společnosti EM SYSTEM z důvodu vazby uvedené společnosti na A. V. S., nebyla tato společnost zařazena na seznam obsažený v příloze I nařízení o sankcích proti Bělorusku.
45.
I když je tedy jasné, že ve vztahu k A. V. S. měla Rada za to, že existuje dostatečná souvislost se „zeměpisnou nebo tematickou povahou“ opatření uložených nařízením o sankcích proti Bělorusku, nic nenasvědčuje tomu, že by Rada měla za to, že taková souvislost existuje rovněž ve vztahu ke společnosti EM SYSTEM – nezávisle na důvodech pro zařazení A. V. S. na seznam (
23
).
46.
Finanční prostředky a hospodářské zdroje uvedené společnosti tudíž nebyly nařízením o sankcích proti Bělorusku automaticky zmrazeny.
47.
Uplatnění domněnky, že k takovému zařazení došlo ve vztahu ke společnosti EM SYSTEM navzdory neexistenci opatření Rady v tomto smyslu, by bylo v rozporu s požadavky na ochranu základních práv zaručenou unijním právem.
48.
Jak totiž Soudní dvůr konstatoval, fyzické či právnické osoby musí být vyrozuměny o omezujících opatřeních, důvodech jejich zařazení na seznam a musí jim být nabídnuta možnost být vyslechnuty (
24
).
49.
Jak uvádí německá vláda, z čl. 4 odst. 1 rozhodnutí č. 2012/642, kteréžto ustanovení je provedeno nařízením o sankcích proti Bělorusku, jasně vyplývá, že automatické zmrazení se týká pouze aktiv osob, subjektů a orgánů uvedených v příloze. To platí i v případě společností, které jsou přidružené k osobám zařazeným na seznam z toho důvodu, že jsou tyto osoby odpovědné za porušování lidských práv nebo vážně ohrožují demokracii v Bělorusku, popřípadě jsou takovými osobami vlastněny nebo ovládány.
50.
Platí tedy, že společnosti, které jsou přidružené k takovým osobám, nebo jsou jimi vlastněné či ovládané, sice mohou být zařazeny na seznam z důvodu své vazby na osobu zařazenou na seznam, ale pokud k takovému zařazení na seznam nedojde, neumožňuje rozhodnutí č. 2012/642 automatické zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů držených uvedenými společnostmi (
25
).
51.
Vzhledem k tomu, že cílem opatření Rady přijímaných na základě článku 215 SFEU je provést do unijního práva a uplatnit rozhodnutí 2012/642, musí být nařízení o sankcích proti Bělorusku vykládáno v největším možném rozsahu ve světle ustanovení tohoto rozhodnutí (
26
).
52.
Při takovém výkladu je podle mého názoru zřejmé, že zmrazení aktiv uložené nařízením o sankcích proti Bělorusku musí být vykládáno tak, že zahrnuje pouze ty fyzické a právnické osoby, které jsou zařazeny na seznam v příloze I.
53.
Z toho vyplývá, že uvedené zmrazení aktiv se nevztahuje na finanční prostředky a hospodářské zdroje společnosti EM SYSTEM.
54.
Na uvedené finanční prostředky a hospodářské zdroje se nicméně dotčené opatření může vztahovat i navzdory této skutečnosti, pokud dotčená aktiva nejsou ve skutečnosti ovládána dotčenou společností, ale osobou zařazenou na seznam (
27
).
55.
To mne přivádí k první předběžné otázce předkládajícího soudu: lze stanovit domněnku existence takového ovládání, pokud osoba zařazená na seznam vlastní 50 % akcií ve společnosti, která na seznam zařazená není?
B.
Když jsou aktiva společnosti nezařazené na seznam ovládána osobou zařazenou na seznam
56.
V projednávané věci ze spisu vedeného u vnitrostátního soudu vyplývá, že žalované banky zmrazily účty společnosti EM SYSTEM z důvodu, že aktiva držená na uvedených účtech byla „ovládána“ osobou zařazenou na seznam. Takové „ovládání“ vyplývalo z 50 % podílu A. V. S. v uvedené společnosti.
57.
Vzhledem k tomu, že se čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku vztahuje na finanční prostředky a hospodářské zdroje, „které patří [A. V. S.] nebo jsou [jím] vlastněné, držené nebo ovládané“, je zřejmé, že podíly držené uvedenou osobou musí být zmrazeny (
28
).
58.
Cílem takového opatření je zabránit dotčené osobě v prodeji uvedených podílů za tím účelem, aby získala finanční prostředky a hospodářské zdroje, a obcházela tak zmrazení aktiv.
59.
Vzhledem k tomu, že nařízení přijatá na základě článku 215 SFEU zakládají přímé povinnosti pro všechny subjekty unijního práva (
29
), aniž by za tímto účelem byla nezbytná prováděcí opatření (
30
), byly žalované banky povinny zajistit účinnost zmrazení aktiv, které bylo uloženo A. V. S.
60.
Lze však podle všeho říci, s výhradou ověření této skutečnosti, že A. V. S. „nevlastní“ ani „nedrží“ finanční prostředky, které jsou předmětem projednávaného sporu, ani mu tyto prostředky „nepatří“. Finanční prostředky, které žalované banky zmrazily, jsou podle všeho vlastněné společností EM SYSTEM.
61.
Pro účely řízení před předkládajícím soudem má tedy zásadní význam výklad pojmu „ovládání“.
62.
Důvodem je skutečnost, že pouze v případě, že bude prokázána možnost A. V. S. ovládat účty společnosti EM SYSTEM, by i finanční prostředky vedené na uvedených účtech podléhaly zmrazení aktiv uloženému čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku.
63.
Nařízení o sankcích proti Bělorusku však neobsahuje definici pojmu „ovládání“.
64.
Nepřekvapí tedy, že se zúčastnění v projednávané věci rozcházejí ve výkladu uvedeného pojmu v rozsahu, v jakém se vyskytuje v čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku.
65.
Španělská, estonská, lotyšská, litevská a finská vláda, jakož i Rada a Komise mají v podstatě za to, že jakékoli „ovládání“společnosti EM SYSTEM ze strany A. V. S. z důvodu jeho podílu v uvedené společnosti se vztahuje i na ovládání finančních prostředků a hospodářských zdrojů uvedené společnosti ze strany A. V. S. Kontrolní podíl tedy zakládá domněnku ovládání finančních prostředků a hospodářských zdrojů uvedené společnosti.
66.
Německá vláda má opačný názor. Má za to, že ovládání společnosti na základě vlastnictví podílu v uvedené společnosti nepostačuje k prokázání toho, že jsou ovládány i její finanční prostředky a hospodářské zdroje. Kontrolní podíl tak nemůže vést k založení domněnky ovládání aktiv a hospodářských zdrojů společnosti; lze jej chápat pouze jako indicii toho, že by takový vztah ovládání mohl existovat. K prokázání toho, že se ovládání společnosti vztahuje i na její finanční prostředky a hospodářské zdroje, jsou tudíž zapotřebí další skutečnosti. Německá vláda rovněž tvrdí, že založení domněnky ovládání finančních prostředků a hospodářských zdrojů uvedené společnosti by vedlo k přenesení důkazního břemene, které není v nařízení o sankcích proti Bělorusku zakotveno.
67.
Čistě z hlediska obvyklého významu pojmu „ovládání“ v oblasti práva obchodních společností má německá vláda samozřejmě pravdu. Pouhý podíl ve společnosti, a to ani většinový podíl, nesvěřuje žádná přímá práva, pokud jde o ovládání finančních prostředků a hospodářských zdrojů společnosti. Podíl přiznává vlastníkovi určitá oprávnění, jako jsou hlasovací práva při jmenování řídícího orgánu společnosti a vyplácení dividend. Obvykle však nemá vliv na ovládání finančních prostředků a hospodářských zdrojů společnosti. Jejich využití zůstává na uvážení samotné společnosti a je vykonáváno členy jejího statutárního orgánu. Členové statutárního orgánu jsou pak vázáni určitými deontologickými a právními povinnostmi, aby bylo zajištěno, že budou při nakládání s aktivy společnosti jednat v nejlepším zájmu společnosti, nikoli v zájmu jejích akcionářů.
68.
Pokud bychom akceptovali výklad pojmu „ovládání“ předestřený německou vládou, neváhala bych souhlasit, že podíl ve společnosti nemůže založit domněnku ovládání finančních prostředků a hospodářských zdrojů uvedené společnosti.
69.
Pojem „ovládání“ však nemá v oblasti omezujících opatření stejný význam, jaký má obvykle v právu obchodních společností (
31
).
70.
V oblasti omezujících opatření je nutno přikládat uvedenému pojmu význam, který odráží cíl sledovaný opatřeními, jejichž je součástí.
71.
Uvedená opatření jsou zaměřena na fyzické a právnické osoby, které Rada považovala za osoby přispívající k potlačování občanské společnosti a demokratické opozice v Bělorusku, a na osoby, u nichž měla za to, že mají prospěch z Lukašenkova režimu nebo jej podporují (
32
).
72.
V uvedeném kontextu by takový restriktivní výklad pojmu „ovládání“, jaký obhajuje německá vláda, nezohlednil nepřeberné množství způsobů, jakými by A. V. S. mohl nepřímo ovlivňovat využívání uvedených aktiv, což by umožnilo dotčená opatření obcházet (
33
).
73.
Takové riziko obcházení je obzvlášť důležité, pokud existuje celá sponzorská síť osob oddaných režimu, na který jsou omezující opatření zaměřena, přičemž tito sponzoři mají z tohoto režimu prospěch a podporují jej (
34
).
74.
V takové situaci neodrážejí přesné podrobnosti práva obchodních společností (včetně povinností nezávislých členů statutárních orgánů) praktickou realitu způsobu, jakým lze během krátké doby aktiva přesouvat (
35
).
75.
Z toho vyplývá, že k zajištění účinnosti dotčeného zmrazení aktiv musí být pojem „ovládání“, jak je uveden v čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku, vykládán takovým způsobem, který je otevřen přímým i nepřímým způsobům ovlivňování použití finančních prostředků a hospodářských zdrojů subjektu, který je propojen s osobou zařazenou na seznam (
36
).
76.
V projednávané věci tedy nejde o to, zda je z důvodu svého podílu ve společnosti EM SYSTEM A. V. S. schopen volně nakládat s finančními prostředky a hospodářskými zdroji uvedené společnosti, ale zda mu takováto vazba na společnost EM SYSTEM umožňuje ovlivňovat rozhodnutí uvedené společnosti týkající se takových prostředků a hospodářských zdrojů (
37
).
77.
Jedná-li se o zmrazení finančních prostředků, je čas zásadním faktorem. Z uvedeného důvodu již Soudní dvůr uznal, že v případě prodlení při provádění takových opatření existuje riziko, že dojde k odklonění kapitálu od fyzické nebo právnické osoby, která je zamýšleným cílem omezujícího opatření. Vždy tak musí být zajištěn účinek momentu překvapení (
38
).
78.
To znamená, že všechny subjekty unijního práva musí být schopny v co nejkratší lhůtě provést zmrazení aktiv.
79.
Za tímto účelem je nezbytné pracovat s určitými domněnkami týkajícími se vnitřní rozhodovací struktury potenciálně dotčených právnických osob.
80.
To vyplývá i z pokynů Rady z roku 2018 a z dokumentu Rady o osvědčených postupech z roku 2022, které stanoví, že jedním z ukazatelů nasvědčujících „ovládání“ může být právo vykonávat nad právnickou osobou dominantní vliv (
39
).
81.
Takové právo sice může být spojeno i s menšími podíly, nicméně pokud určitá osoba má 50 % podíl ve společnosti, je taková osoba obvykle schopna nařizovat určitá rozhodnutí v rámci uvedené společnosti nebo jim bránit, popřípadě je alespoň schopna zajistit, aby byly záležitosti daného subjektu obstarávány v souladu s jejími přáními (
40
).
82.
Lze tedy důvodně předpokládat, že 50 % podíl ve společnosti umožňuje nejen ovládání uvedené společnosti, ale i jejích finančních prostředků a hospodářských zdrojů.
83.
Pro účely projednávané věci z toho vyplývá, že žalované banky se nedopustily pochybení, když zmrazily účty společnosti EM SYSTEM z důvodu 50 % podílu A. V. S. v uvedené společnosti – byly totiž povinny tak učinit na základě čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku.
84.
Předkládající soud sice rovněž vysvětluje, že „ovládání“ ze strany A. V. S. mohlo stejně tak vyplývat ze stanov společnosti EM SYSTEM, nicméně já se nedomnívám, že by takovéto posuzování nebo jakýkoli jiný typ dodatečného posuzování byly nezbytné nebo užitečné. Nelze ostatně od všech subjektů unijního práva rozumně očekávat, že budou mít k dispozici stanovy všech společností zapsaných v Unii.
85.
Stejně tak jistě může být pravda, že oprávnění vykonávat určitá hlasovací práva z titulu vlastnictví podílu neznamená nutně „ovládání“ aktiv a hospodářských zdrojů společnosti. I kdyby však byla k dispozici struktura řízení dotčených společností (a nezbytné odborné znalosti), bylo by třeba zkoumat, zda v konkrétním případě vyplývá z hlasovacích práv vázaných na vlastnictví podílu i možnost ovládání.
86.
Takové dodatečné kroky potřebují čas; a v případě, že má k provedení zmrazení aktiv dojít okamžitě, není času nazbyt.
87.
Zároveň však nelze používání domněnek paušalizovat a je nutno podřídit je určitým omezením. Právě tímto aspektem se budu nyní zabývat.
C.
Vyvrácení domněnky „ovládání“
88.
Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů společnosti má významné nepříznivé dopady na dobrou pověst společnosti a její způsobilost provozovat podnikání (
41
).
89.
Pokud tedy bude čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku vykládán jako ustanovení obsahující domněnku, že 50 % podíl zakládá možnost ovládání finančních prostředků a hospodářských zdrojů uvedené společnosti, může být taková domněnka odůvodněna pouze v případě, že bude dotčené společnosti umožněno předložit důkaz o opaku a zajistit ochranu svého práva na obhajobu (
42
).
90.
Jakmile je uvedená domněnka prokázána (v projednávané věci žalovanými bankami), dochází k přenesení důkazního břemene na dotčenou společnost, která musí předložit důkazy o tom, že navzdory existenci 50 % podílu osoby zařazené na seznam nemohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje společnosti takovou osobou ovládány.
91.
Na rozdíl od toho, co tvrdí německá vláda, nemusí být takové „přenesení“ důkazního břemene výslovně stanoveno právní úpravou. Lze je dovodit implicitně, pokud je čl. 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku vykládán tak, že stanoví domněnku ovládání vycházející z držení 50 % podílu.
92.
Komu by však měl být důkaz o neexistenci ovládání předložen?
93.
Jednou z možností je, aby byl takový důkaz předložen osobě, která dotčené omezující opatření provedla. V projednávané věci by to byly žalované banky. Lze však tvrdit, že není namístě rozhodování o takovém nároku požadovat po uvedených subjektech. Stejně tak nemusí mít tyto subjekty motivaci ke změně svého postoje, když existence výslovného ustanovení nařízení o sankcích proti Bělorusku tyto subjekty a členy jejich statutárních orgánů a zaměstnance chrání před odpovědností při provádění dotčených opatření v dobré víře (
43
).
94.
Další možností je poskytnout takové důkazy orgánu dotčeného členského státu. V projednávané věci, jak jsem vysvětlila, sice patrně došlo ke změně litevských právních předpisů, nicméně v době, kdy nastaly skutkové okolnosti projednávaného sporu, žádný takový orgán nepůsobil (
44
).
95.
V takovém případě je jedinou možností obrátit se pro účely vyvrácení domněnky „ovládání“ na příslušné soudy členského státu.
96.
Před uvedenými soudy musí mít dotyčná společnost možnost prokázat, že osoba zařazená na seznam nemůže její finanční prostředky a hospodářské zdroje ovládat. Jak tvrdí španělská vláda, uvedené soudy musí mít příslušnost k provádění úplného přezkumu důkazů, které jsou jim předkládány.
97.
Jak dokládá řízení v projednávané věci, taková možnost nezávislého přezkumu je v Litvě k dispozici, v souladu s požadavky vyplývajícími z čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce SEU, když společnost EM SYSTEM napadá rozhodnutí žalovaných bank o zmrazení jejích účtů před příslušnými občanskoprávními soudy (
45
).
98.
Předkládající soud si však podle všeho není jist, jak by měla být neexistence ovládání prokazována.
99.
V tomto smyslu se svou druhou předběžnou otázkou táže, zda jako argument k prokázání neexistence ovládání může být použita skutečnost, že se na společnost vztahuje zákaz zpřístupnit finanční prostředky nebo hospodářské zdroje osobě zařazené na seznam podle čl. 2 odst. 2 nařízení o sankcích proti Bělorusku (
46
).
100.
Je obtížné jmenovat abstraktně argumenty, které může společnost, na kterou se vztahuje domněnka „ovládání“, uplatňovat. Tyto argumenty budou záviset na řadě faktorů, jako je struktura řízení společnosti, její stanovy a její skutečné fungování (
47
).
101.
Všechny okolnosti, které předkládající soud uvádí ve své třetí předběžné otázce, a sice (i) oddělení aktiv společnosti od aktiv jejích akcionářů, (ii) skutečnost, že jménem společnosti jedná ředitel společnosti (kterým je osoba odlišná od osoby uvedené v příloze I nařízení o sankcích proti Bělorusku), a (iii) skutečnost, že přístup k bankovním účtům společnosti byl udělen pouze řediteli společnosti, mohou nasvědčovat neexistenci ovládání ze strany akcionáře s kontrolním podílem.
102.
Žádná z těchto skutečností však sama o sobě nestačí k prokázání neexistence ovládání vycházejícího z držení 50 % podílu, ani nemohou tyto skutečnosti samy o sobě zaručit, že dotčený akcionář nemá a nemůže mít vliv na to, jakým způsobem jsou finanční prostředky a hospodářské zdroje společnosti využívány.
103.
Z toho vyplývá, že na první předběžnou otázku je třeba odpovědět tak, že zmrazení aktiv uložené článkem 2 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku vůči osobám uvedeným v příloze I tohoto nařízení se nevztahuje automaticky na společnost, která v dotčené příloze uvedena není. Pokud však osoba uvedená v dotčené příloze vlastní alespoň 50 % podíl v takové společnosti, lze stanovit domněnku, že finanční prostředky a hospodářské uvedené společnosti jsou ovládány osobou uvedenou v dotčené příloze, a musí být tudíž zmrazeny. Taková domněnka je vyvratitelná a podléhá přezkumu vnitrostátním soudem.
D.
Vztah mezi zákazem zpřístupnit finanční prostředky nebo hospodářské zdroje a podmínkou „ovládání“
104.
Podstatou druhé předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda by společnost EM SYSTEM mohla prokázat, že A. V. S. neovládá její finanční prostředky a hospodářské zdroje, na základě skutečnosti, že mu uvedená aktiva nejsou přímo ani nepřímo zpřístupněna.
105.
K této otázce postačí stručné vyjádření.
106.
Zákaz přímo či nepřímo zpřístupnit finanční prostředky nebo hospodářské zdroje fyzickým nebo právnickým osobám zařazeným na seznam nebo v jejich prospěch, který je zakotven v čl. 2 odst. 2 nařízení o sankcích proti Bělorusku, je podle mého názoru autonomní a odlišný od povinnosti zmrazit finanční prostředky stanovené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
107.
Komise a německá vláda tento názor sdílí.
108.
Zaprvé nařízení o sankcích proti Bělorusku nezakládá spojení mezi uvedenými dvěma opatřeními, ani nelze takové spojení dovozovat z jejich účelu.
109.
Zadruhé pouhá existence zákazu zpřístupnění finančních prostředků takové osobě zařazené na seznam, jako je A. V. S., nebrání uvedené osobě v tom, aby finanční prostředky a hospodářské zdroje společnosti nezařazené na seznam, jako je EM SYSTEM, ovládala.
110.
Zatřetí zákaz zpřístupnit finanční prostředky osobě zařazené na seznam, jako je A. V. S., existuje i nadále bez ohledu na to, zda se společnosti nezařazené na seznam, jako je EM SYSTEM, podaří prokázat, že uvedená osoba její finanční prostředky a hospodářské zdroje neovládá (
48
).
111.
Z toho vyplývá, že na druhou předběžnou otázku je třeba odpovědět tak, že rozhodnutí zmrazit finanční prostředky a hospodářské zdroje subjektu, který není zařazen na seznam a který je ovládán osobou uvedenou v příloze I nařízení o sankcích proti Bělorusku, je přijímáno nezávisle na zákazu zpřístupnit finanční prostředky a hospodářské zdroje uvedené osobě. Rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků nelze zpochybnit na základě skutečnosti, že aktiva společnosti, jejíž finanční prostředky jsou zmrazeny, nejsou využívána osobou zařazenou na seznam ani v její prospěch.
112.
Vzhledem k tomu, že třetí předběžná otázka byla položena pro případ kladné odpovědi na druhou otázku, není nutno na třetí otázku odpovídat.
IV. Závěry
113.
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby na předběžné otázky položené Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litevský nejvyšší soud, Litva) odpověděl následovně:
„1)
Článek 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 765/2006 ze dne 18. května 2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (nařízení o sankcích proti Bělorusku) musí být vykládán v tom smyslu, že
zmrazení aktiv uložené uvedeným ustanovením vůči osobám uvedeným v příloze I nařízení o sankcích proti Bělorusku se nevztahuje automaticky na společnost, která v dotčené příloze uvedena není.
Pokud však osoba uvedená v dotčené příloze vlastní alespoň 50 % podíl v takové společnosti, lze stanovit domněnku, že finanční prostředky a hospodářské zdroje uvedené společnosti jsou ovládány osobou uvedenou v dotčené příloze, a musí být tudíž zmrazeny.
Taková domněnka je vyvratitelná a podléhá přezkumu vnitrostátním soudem.
2)
Článek 2 odst. 1 a 2 nařízení o sankcích proti Bělorusku musí být vykládány v tom smyslu, že
rozhodnutí zmrazit finanční prostředky a hospodářské zdroje subjektu, který není zařazen na seznam a který je ovládán osobou uvedenou v příloze I zmíněného nařízení, je přijímáno nezávisle na zákazu zpřístupnit finanční prostředky a hospodářské zdroje uvedené osobě.
Rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků nelze zpochybnit na základě skutečnosti, že aktiva společnosti, jejíž finanční prostředky jsou zmrazeny, nejsou využívána osobou zařazenou na seznam ani v její prospěch.“
(
1
) – Původní jazyk: angličtina.
(
2
) – Nařízení Rady ze dne 18. května 2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. 2006, L 134, s. 1), ve znění nařízení Rady (EU) č. 1014/2012 ze dne 6 listopadu 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku Úř. věst. 2012, L 307, s.1).
(
3
) – Závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady, které se konalo ve dnech 23. a 24. března 2006 v Bruselu, CONCL 1, ST/7775/1/06, 24. března 2006, s. 35.
(
4
) – Společný postoj Rady 2006/276/SZBP ze dne 10. dubna 2006 o omezujících opatření[ch] vůči některým představitelům Běloruska a o zrušení společného postoje 2004/661/SZBP (Úř. věst. 2006, L 101, s. 5).
(
5
) – Společný postoj Rady 2006/362/SZBP ze dne 18. května 2006, kterým se mění společný postoj 2006/276 (Úř. věst. 2006, L 134, s. 45).
(
6
) – Rozhodnutí Rady ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2012, L 285, s. 1) (dále jen „rozhodnutí 2012/642“).
(
7
) – Rozhodnutí 2012/642, body 5 a 6 odůvodnění.
(
8
) – Nařízení Rady ze dne 6. listopadu 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2012, L 307, s. 1) (dále jen „nařízení č. 1014/2012“).
(
9
) – Nařízení č. 1014/2012, bod 2 odůvodnění.
(
10
) – Prováděcí nařízení Rady ze dne 17. prosince 2020, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku (Úř. věst. 2020, L 426I, s. 1).
(
11
) – Celé dotčené odůvodnění zní následovně: „Je jedním z předních podnikatelů působících v Bělorusku s obchodními zájmy v odvětví stavebnictví, strojírenství, zemědělství, jakož i v dalších odvětvích. Podle dostupných informací je jednou z osob, která měla během Lukašenkova prezidentského mandátu největší prospěch z privatizace. Je také členem předsednictva veřejného sdružení ‚Belaja Rus‘ (Bílá Rus), které podporuje Alexandra Lukašenka, a členem Rady pro rozvoj podnikání Běloruské republiky. Má tak prospěch z Lukašenkova režimu a podporuje jej. V červenci 2020 ve svých veřejných komentářích odsoudil opoziční protesty v Bělorusku, čímž přispěl k represi vůči občanské společnosti a demokratické opozici.“
(
12
) – Generální sekretariát Rady, Pokyny k provádění a vyhodnocování omezujících opatření (sankcí) v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU, ST/5664/18, ze dne 4. května 2018, dále jen „pokyny z roku 2018“.
(
13
) – Generální sekretariát Rady, osvědčené postupy EU pro účinné provádění omezujících opatření, ST/10572/22, ze dne 27. června 2022, dále jen „osvědčené postupy z roku 2022“.
(
14
) – Kurzivou zvýraznila autorka tohoto stanoviska. V poznámce pod čarou k bodu 55a pokynů z roku 2018 a k bodu 63 osvědčených postupů z roku 2022 oba uvedené dokumenty odkazují na nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. 2001, L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207) (dále jen „nařízení o boji proti terorismu z roku 2001“), jehož čl. 1 odst. 5 stanoví, že „ ‚vlastnictvím právnické osoby, skupiny nebo subjektu‘ [se rozumí] držení 50 % nebo více vlastnických práv k určité právnické osobě, skupině nebo subjektu, nebo vlastnictví většinového podílu“.
(
15
) – Kurzivou zvýraznila autorka tohoto stanoviska.
(
16
) – Jak dokládá judikatura, tyto druhy opatření se vztahují i na „vedoucí představitele určité země i jednotlivce a subjekty, kteří jsou s těmito představiteli spojeni nebo jsou jimi přímo či nepřímo ovládáni“; viz rozsudek ze dne 3. září 2008, Kadi a Al Barakaat International Foundation v. Rada a Komise (C‑402/05 P a C‑415/05 P, EU:C:2008:461, bod 166), a v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. března 2012, Tay Za v. Rada (C‑376/10 P, EU:C:2012:138, bod 61).
(
17
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. dubna 2015, Anbouba v. Rada (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, bod 52) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že „Rada důkazní břemeno unese, uvede-li před unijním soudem soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů umožňující prokázat existenci dostatečné vazby mezi osobou, vůči níž je namířeno opatření, kterým se zmrazují finanční prostředky, a režimem, proti kterému je takto veden boj“). V tomto smyslu, pokud jde o nynější čl. 215 odst. 1 SFEU, viz též rozsudky ze dne 3. září 2008, Kadi a Al Barakaat International Foundation v. Rada a Komise (C‑402/05 P a C‑415/05 P, EU:C:2008:461, bod 166); ze dne 13. března 2012, Tay Za v. Rada (C‑376/10 P, EU:C:2012:138, bod 64); a ze dne 28. července 2016, Tomana a další v. Rada a Komise (C‑330/15 P, EU:C:2016:601, bod 46) (které všechny hovoří o potřebě „dostatečné vazby“ mezi dotčenými osobami a třetí zemí, na kterou jsou zaměřena omezující opatření přijatá Unií).
(
18
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. července 2013, Komise a další v. Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 116 a citovaná judikatura) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že povinnost uvést odůvodnění zakotvená v článku 296 SFEU vyžaduje, aby „toto odůvodnění [uvádělo] individuální, specifické a konkrétní důvody, na základě kterých mají příslušné orgány za to, že je vůči dotyčné osobě nutné přijmout omezující opatření“).
(
19
) – Viz rozsudek ze dne 3. září 2008, Kadi a Al Barakaat International Foundation v. Rada a Komise (C‑402/05 P a C‑415/05 P, EU:C:2008:461, bod 326) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že „soudy Společenství musí v souladu s pravomocemi, které jim byly svěřeny na základě Smlouvy o ES, zajišťovat v zásadě úplný přezkum legality veškerých aktů Společenství z hlediska základních práv, která jsou součástí obecných zásad práva Společenství, a to včetně“ opatření SZBP).
(
20
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 28. března 2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, bod 88) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že „[v]zhledem k široké škále účelů a cílů SZBP, jak jsou vyjádřeny v čl. 3 odst. 5 SEU a v článku 21 SEU, jakož i ve zvláštních ustanoveních, která se týkají SZBP, uvedených zejména v článcích 23 a 24 SEU, disponuje Rada při vymezování tohoto předmětu širokým posuzovacím prostorem“).
(
21
) – To byl záměr přijatý rozhodnutím Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2008, L 163, s. 29), jímž se do přílohy nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2007, L 103, s. 1) vkládá následující text: „Banka Melli, Melli Bank Iran a všechny pobočky a dceřiné společnosti včetně a) Melli Bank plc [a] b) Bank Melli Iran Zao“. Zařazení více subjektů na seznam v rámci téhož odůvodnění sice může splňovat požadavek na ochranu základních práv, jak tvrdí německá vláda a Komise s odkazem na rozsudek ze dne 9. července 2009, Melli Bank v. Rada (T‑246/08 a T‑332/08, EU:T:2009:266, bod 146), ovšem neurčitý odkaz na zvláštní vlastnost sdílenou několika neurčenými subjekty, jako je postavení „dceřiné společnosti“ společnosti zařazené na seznam, uvedený požadavek splňovat nebude.
(
22
) – Na dotaz položený na jednání, a sice proč nebyla společnost EM System sama zařazena na seznam, zejména poté, co byl na seznam v roce 2024 zařazen i druhý akcionář vlastnící zbývající 50 % podíl v uvedené společnosti, odpověděla Rada tak, že vysoký představitel takové zařazení na seznam nenavrhl [viz záznam 278 prováděcího nařízení Rady (EU) 2024/3177 ze dne 16. prosince 2024, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku a k zapojení Běloruska do agrese Ruska vůči Ukrajině, Úř. věst. L 2024/3177].
(
23
) – V tomto ohledu viz též článek 8a nařízení o sankcích proti Bělorusku, který upravuje zvláštní postup Rady v případě, že si přeje změnit přílohu I uvedeného nařízení. Odstavec 1 zmíněného článku výslovně stanoví, že „[p]okud Rada rozhodne o tom, že na fyzickou nebo právnickou osobu, subjekt či orgán se mají vztahovat opatření uvedená v čl. 2 odst. 1, změní odpovídajícím způsobem přílohu I“. Odstavec 2 upřesňuje, že „Rada sdělí své rozhodnutí [dotčené] fyzické nebo právnické osobě, subjektu či orgánu […], včetně důvodů zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa jejich adresa, nebo zveřejněním oznámení, čímž těmto fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům umožní se k této záležitosti vyjádřit“.
(
24
) – V tomto ohledu viz rozsudek ze dne 3. září 2008, Kadi a Al Barakaat International Foundation v. Rada a Komise (C‑402/05 P a C‑415/05 P, EU:C:2008:461, bod 284) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že respektování lidských práv je podmínkou legality předpisů Unie a v Unii nelze připustit opatření, která jsou neslučitelná s jejich dodržováním). Viz rovněž čl. 215 odst. 3 SFEU, který stanoví, že omezující opatření uložená na základě uvedeného ustanovení „obsahují nezbytná ustanovení o právních zárukách“, a prohlášení č. 25 k článkům 75 a 215 [SFEU] (podle kterého „dodržování základních práv a svobod vyžaduje zejména věnování dostatečné pozornosti ochraně a dodržování práva dotčených fyzických osob nebo subjektů na zákonné záruky. Za tímto účelem a s cílem zajistit přísnou soudní kontrolu rozhodnutí, jež podřizují fyzické osoby nebo subjekty omezujícím opatřením, musí být tato rozhodnutí založena na jasných a jednoznačných kritériích. Tato kritéria by měla být přizpůsobena charakteristickým rysům každého omezujícího opatření“).
(
25
) – Rovněž podotýkám, že význam slova „ovládají“ použitého v čl. 4 odst. 1 písm. a) a b) rozhodnutí 2012/642/SZBP a slovního spojení „pod jejich kontrolou“ v čl. 2 odst. 5 nařízení o sankcích proti Bělorusku se podle všeho liší od významu téhož slova použitého v první větě čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 2012/642. Zatímco v prvním případě se stanoví kritéria umožňující Radě určit, které subjekty mohou být zařazeny na seznam (tj. osobní působnost opatření), v druhém případě se určuje, že aktiva ovládaná subjektem zařazeným na seznam mají být zmrazena (tj. věcná působnost opatření).
(
26
) – Viz rozsudek ze dne 28. března 2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, bod 141) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že vzhledem k tomu, že cílem nařízení Rady přijatým na základě článku 215 SFEU je přijmout opatření nezbytná pro uplatnění rozhodnutí Rady v oblasti SZBP, pojmy tohoto nařízení musí být vykládány v největším možném rozsahu ve světle uvedeného rozhodnutí).
(
27
) – To je podle všeho též závěr, k němuž dospěla Rada v bodě 35 osvědčených postupů z roku 2022: „Zmrazení […] se nevztahuje na finanční prostředky a hospodářské zdroje neoznačeného subjektu, který má právní subjektivitu odlišnou od označené osoby nebo subjektu, pokud nejsou ovládány nebo drženy označenou osobou nebo subjektem.“
(
28
) – Článek 1 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku definuje „finanční prostředky“ jako „finanční aktiva a hospodářské výhody všeho druhu, mimo jiné: […] c) veřejně i soukromě obchodované cenné papíry […], včetně akcií a kapitálových podílů […]“. Je tedy zřejmé, že podíly spadají do rámce zmrazení aktiv uloženého čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(
29
) – V tomto ohledu stojí za to připomenout článek 288 SFEU, který stanoví, že „[n]ařízení má obecnou působnost [a] [j]e závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech“.
(
30
) – Obdobně viz rozsudek ze dne 22. června 2021, Venezuela v. Rada (Dotčení třetího státu) (C‑872/19 P, EU:C:2021:507, bod 90) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že omezující opatření vůči Venezuele „jsou mimoto použiteln[á], aniž by to vyžadovalo přijetí prováděcích opatření, a to ani Unií ani členskými státy“).
(
31
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. září 2019, HTTS v. Rada (C‑123/18 P, EU:C:2019:694, bod 70) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že „[p]ojem ‚vlastněná nebo ovládaná společnost‘ […] nemá v oblasti omezujících opatření stejný význam, jaký má obvykle v právu obchodních společností, pokud jde o určení obchodní odpovědnosti společnosti, která se z právního hlediska nachází ve stavu, kdy jsou její rozhodnutí ovládána jiným obchodním subjektem“).
(
32
) – Rozhodnutí 2012/642, body 6 a 7 odůvodnění.
(
33
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. září 2019, HTTS v. Rada (C‑123/18 P, EU:C:2019:694, bod 69) (v němž zaujal Soudní dvůr postoj, podle kterého by výklad pojmů „vlastněný“ nebo „ovládaný“ v tom smyslu, že zahrnují pouze přímé vlastnictví nebo ovládání, umožňoval omezující opatření „obcházet mnoha způsoby smluvního nebo faktického ovládání“).
(
34
) – Viz rozsudek ze dne 7. června 2023, Šakutin v. Rada (T‑141/21, nezveřejněný, EU:T:2023:303, bod 153) (v němž Tribunál připustil, že Rada prokázala, že „výkon významných hospodářských činností podnikateli v Bělorusku je možný pouze se souhlasem Lukašenkova režimu“). Obdobně viz též rozsudek Court of Appeal of England and Wales (Odvolací soud pro Anglii a Wales) ze dne 27. února 2024 ve věci Dalston Projects Lt a další v. Secretary of State for Transport (2024) EWCA Civ 172, bod 122, který odkazuje na svědeckou výpověď, v níž se uvádí, že „povaha ruské politické ekonomiky je především sponzorským systémem“, tj. „systémem, v němž stát poskytuje malému okruhu zasvěcených osob příležitosti a materiální výhody, veřejné zakázky a vysoké funkce ve vládě a v subjektech spojených s vládou, a to výměnou za jejich loajalitu a podporu“).
(
35
) – Viz též rozsudek Court of Appeal of England and Wales (Odvolací soud pro Anglii a Wales) ze dne 27. února 2024 ve věci Dalston Projects Ltd a další v. Secretary of State for Transport (2024) EWCA Civ 172, bod 183, v němž uvedený soud považoval za „závěr vycházející ze zdravého rozumu“ a „nikoli aspekt, který závisí na přesných podrobnostech práva obchodních společností“, že v situaci, kdy mají nejméně dva obchodní partneři s vazbami na režim, proti němuž jsou zaměřena omezující opatření, společný podíl ve společnosti, existuje riziko obcházení zmrazení aktiv.
(
36
) – Obdobně viz rozsudek ze dne 11. listopadu 2021, Bank Sepah (C‑340/20, EU:C:2021:903, body 43 a 56) (v němž Soudní dvůr ohledně rozsahu zmrazení aktiv uvedl, že „zmrazení finančních prostředků má za cíl minimalizovat operace, které mohou být uskutečněny ohledně zmrazených finančních prostředků“ a že „k dosažení [cílů sledovaných omezujícím opatřením] je nejen legitimní, ale i nezbytné, aby byly definice pojmů ‚zmrazení finančních prostředků‘ a ‚zmrazení hospodářských zdrojů‘ vykládány široce, jelikož se jedná o to zabránit jakémukoli použití zmrazených aktiv, které by umožnilo dotčená nařízení obejít a využít mezer v systému“).
(
37
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. září 2019, HTTS v. Rada (C‑123/18 P, EU:C:2019:694, bod 71) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že pojem „vlastněná nebo ovládaná společnost“ musí být chápán tak, že se vztahuje na situaci, kdy je fyzická či právnická osoba „schopna ovlivnit obchodní rozhodnutí jiné osoby, s níž má obchodní vztahy, a to i v případě neexistence právního vztahu, vlastnictví nebo kapitálové účasti mezi těmito hospodářskými subjekty“).
(
38
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2011, Francie v. People’s Mojahedin Organization of Iran (C‑27/09 P, EU:C:2011:853, bod 61) (v němž Soudní dvůr vysvětluje, že v případě zmrazení aktiv, aby nebyla zmařena účinnost uvedeného opatření, „musí mít [takové opatření] ze své povahy možnost využít účinku překvapení a musí se neprodleně uplatnit“).
(
39
) – Viz Rada Evropské unie, Pokyny k sankcím – aktualizace (dokument 5664/18 ze dne 4. května 2018) (dále jen „pokyny z roku 2018“), bod 55b, a Rada Evropské unie, aktualizace osvědčených postupů EU pro účinné provádění omezujících opatření (dokument 10572/22 ze dne 27. června 2022) (dále jen „osvědčené postupy z roku 2022“), bod 63. Uvedená ustanovení rozlišují mezi právem vykonávat takový vliv a mocí tak činit i v případě neexistence takového práva.
(
40
) – V této fázi je možná užitečné uvést, že podle spisu u vnitrostátního soudu došlo krátce po vyhlášení nařízení o zařazení na seznam z roku 2020 k pokusu převést podstatnou peněžní částku z účtů společnosti EM System na osobní bankovní účet člena jejího statutárního orgánu. Uvedený převod zablokovala jedna z žalovaných bank.
(
41
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. listopadu 2018, National Iranian Tanker Company v. Rada (C‑600/16 P, EU:C:2018:966, bod 33) (v němž Soudní dvůr uznává, že zájem na napravení pověsti mají i společnosti dotčené omezujícími opatřeními).
(
42
) – Viz bod 55c pokynů z roku 2018 a bod 65 osvědčených postupů z roku 2022, v nichž Rada vysvětluje, že podle jejího názoru může být splnění kritérií vlastnictví nebo ovládání vyvráceno. Obdobně viz též rozsudek ze dne 10. září 2019, HTTS v. Rada (C‑123/18 P, EU:C:2019:694, bod 74) (v němž Soudní dvůr poukázal na odůvodnění Tribunálu, podle kterého v oblasti omezujících opatření platí, že „i když právní vztah, vlastnictví nebo kapitálová účast ve společnosti může v některých případech znamenat možnost ovlivňovat rozhodnutí vlastněného nebo ovládaného subjektu, není podmínkou sine qua non výkonu takového vlivu“).
(
43
) – Viz článek 6 nařízení o sankcích proti Bělorusku.
(
44
) – Jak vysvětlila litevská vláda, existuje nyní možnost vyvrátit domněnku „ovládání“ u státního orgánu pověřeného sestavováním seznamu subjektů, jejichž aktiva jsou ovládána osobou zařazenou na seznam. Neúspěšné zpochybnění tohoto „provedení“ následně otevírá cestu k řízení před správními soudy uvedeného členského státu.
(
45
) – Kromě toho, jak je zdůrazněno v předkládacím rozhodnutí, v Litvě podle všeho existuje systém umožňující požadovat uvolnění zmrazených aktiv, pokud osoba zařazená na seznam již dotčená aktiva nevlastní, resp. neovládá, nebo pokud se uplatní jedna z výjimek stanovených unijním právem, jako je výjimka stanovená v čl. 3 odst. 1 nařízení o sankcích proti Bělorusku.
(
46
) – Jak vysvětlím v části III. D, nepovažuji to za možné.
(
47
) – Jak správně zdůrazňuje litevská vláda, pro účely uvedeného posouzení je irelevantní, zda osoba zařazená na seznam, která má 50 % podíl, ve skutečnosti v minulosti vykonávala dominantní vliv nebo zasahovala do každodenního rozhodování o finančních prostředcích a hospodářských zdrojích subjektu nezařazeného na seznam. Důležité je, že taková možnost existuje z důvodu podílu uvedeného osoby v dotčené společnosti. V témže smyslu viz také rozsudek ze dne 9. června 2009, Melli Bank v. Rada (T‑246/08 a T‑332/08, EU:T:2009:266. bod 125, a rozsudek ze dne 4. února 2014, Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada (T‑174/12 a T‑80/13, EU:T:2014:52, bod 110) (oba rozsudky odmítají argument, že neexistence zásahu akcionáře s kontrolním podílem v minulosti je určující pro budoucí jednání uvedené osoby v kontextu omezujících opatření).
(
48
) – Například platí, že bez ohledu na to, zda jsou její finanční prostředky a hospodářské zdroje zmrazeny z důvodu podílu A. V. S. ve společnosti EM System, je uvedené společnosti zakázáno, aby ve prospěch A. V. S. vyplatila dividendy z jeho podílů.