62024CJ0457
TEISINGUMO TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 5 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Bendroji žemės ūkio politika (BŽŪP) – Europos žemės ūkio garantijų fondas (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai (EŽŪFKP) – Įgyvendinimo sprendimas (ES) 2021/2020 – Europos Sąjungos nefinansuojamos išlaidos – Rumunijos patirtos išlaidos – Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 – 52 straipsnis – Atitikties patvirtinimo procedūra – Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 908/2014 – 34 straipsnis – Europos Komisijos pasiūlymų dėl finansinių pataisų teisinio pagrindo pakeitimas – Galimybė atitinkamai valstybei narei veiksmingai pareikšti savo nuomonę dėl šių pasiūlymų – Sąvoka „išorės veiksnys“ – Reglamentas (ES) Nr. 1307/2013 – 44 straipsnis – Įvairinimo reikalavimai – Pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų painiojimas – Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 809/2014 – 35 straipsnis – Tikrinimo normos didinimas – Sąvoka „sunkūs reikalavimų nesilaikymo atvejai“
Byloje C‑457/24 P
dėl 2024 m. birželio 26 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Rumunija, atstovaujama E. Gane, R. Antonie ir M. Chicu,
apeliantė,
dalyvaujant kitai proceso šaliai
Europos Komisijai, atstovaujamai A. Biolan ir M. Salyková,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas I. Jarukaitis, ketvirtosios kolegijos teisėjo pareigas einantis pirmosios kolegijos pirmininkas F. Biltgen, teisėjai M. Condinanzi, N. Jääskinen (pranešėjas) ir R. Frendo,
generalinė advokatė J. Kokott,
posėdžio sekretorė R. Şereş, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. birželio 18 d. posėdžiui,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Rumunija prašo panaikinti 2024 m. balandžio 17 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Rumunija / Komisija (T‑49/22, EU:T:2024:254) (toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo tas teismas atmetė jos ieškinį dėl 2021 m. lapkričio 17 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2021/2020 dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (OL L 413, 2021, p. 10; toliau – ginčijamas sprendimas) dalinio panaikinimo, kiek šis Komisijos sprendimas susijęs su 178320110,85 EUR išlaidomis, kurias Rumunija 2018 ir 2019 finansiniais metais patyrė panaudodama EŽŪGF ir EŽŪFKP (toliau kartu – fondai) lėšas.
Teisinis pagrindas
Reglamentas (ES) Nr. 1303/2013
2
2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 (OL L 347, 2013, p. 320), 85 straipsnio „Komisijos atliekamos finansinės pataisos“ 3 dalyje nustatyta:
„Nustatydama finansinę pataisą pagal 1 dalį, [Europos] Komisija laikosi proporcingumo principo, atsižvelgdama į taikytinos teisės pažeidimo pobūdį ir sunkumą bei jo finansines pasekmes [Europos] Sąjungos biudžetui. Komisija informuoja Europos Parlamentą apie sprendimus, priimtus siekiant taikyti finansines pataisas.“
Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013
3
2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 (OL L 347, 2013, p. 549 ir klaidų ištaisymas OL L 130, 2016, p. 9), 36, 37 ir 39 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„36)
Komisija yra atsakinga už Europos Sąjungos biudžeto įgyvendinimą bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis pagal SESV 317 straipsnį. Komisija yra įgaliota nuspręsti, priimdama įgyvendinimo aktus, ar valstybių narių patirtos išlaidos atitinka Sąjungos teisę. Valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė pagrįsti savo sprendimus išmokėti išmokas, o valstybių narių ir Komisijos nesutarimo atveju turėtų būti ieškoma bendro sutarimo. <…>
37)
EŽŪGF atveju, jeigu išlaidos neatitinka Sąjungos teisės ir paramos gavėjas neturėjo teisės į jas, susigrąžintos sumos turėtų būti grąžinamos į tą fondą. Siekiant suteikti pakankamai laiko visoms būtinoms administracinėms procedūroms, įskaitant vidaus patikrinimus, atlikti, valstybės narės reikalavimą paramos gavėjui sugrąžinti paramos sumas turėtų pateikti per 18 mėnesių nuo to laiko, kai tikrinimo ataskaitą ar panašų dokumentą, kuriame nurodyta, kad padarytas pažeidimas, patvirtina ir, atitinkamais atvejais, gauna mokėjimo agentūra arba už susigrąžinimą atsakinga įstaiga. Turėtų būti numatyta finansinės atsakomybės už pažeidimus sistema tiems atvejams, kai įvykdomas pažeidimas ir kai nepavyksta susigrąžinti visos sumos. Šiuo tikslu turėtų būti nustatyta tvarka, pagal kurią Komisija galėtų apsaugoti Sąjungos biudžeto interesus, priimdama sprendimą, pagal kurį atitinkama valstybė narė turi sumokėti dalį sumų, kurios buvo prarastos dėl pažeidimų ir nebuvo susigrąžintos per pagrįstą laikotarpį. <…>
<…>
39)
kad būtų apsaugoti Sąjungos biudžeto finansiniai interesai, valstybės narės turėtų imtis priemonių, kad įsitikintų, jog fondų lėšomis finansuojami sandoriai iš tiesų yra atliekami ir vykdomi teisingai. Valstybės narės taip pat turėtų užkirsti kelią visiems paramos gavėjų pažeidimams arba pareigų nevykdymui, juos aptikti ir veiksmingai ištaisyti. <…>“
4
Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnyje „Atitikties patikrinimas“ numatyta:
„1.   Jei Komisija nustato, kad 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnyje nurodytos patirtos išlaidos neatitinka Sąjungos teisės, o EŽŪFKP atveju – Reglamento <…> Nr. 1303/2013 85 straipsnyje nurodytų taikytinų Sąjungos ir nacionalinės teisės nuostatų, ji priima įgyvendinimo aktus, kuriuose nustato atitinkamas sumas, kurioms neskiriamas Sąjungos finansavimas. <…>
2.   Komisija įvertina sumas, kurios nebus finansuojamos, atsižvelgdama į nustatytą neatitikties mastą. Ji tinkamai atsižvelgia į pažeidimo pobūdį ir į Sąjungai padarytą finansinę žalą. Sprendimą neskirti finansavimo ji pagrindžia nurodydama neteisėtai išleistas sumas ir, jei dedant proporcingas pastangas tų sumų nurodyti neįmanoma, gali taikyti ekstrapoliuotojo arba fiksuoto dydžio pataisas. Fiksuoto dydžio pataisos taikomos tik tais atvejais, kai dėl atvejo pobūdžio ar dėl to, kad valstybė narė nepateikė Komisijai būtinos informacijos, dedant proporcingas pastangas neįmanoma tiksliau nustatyti Sąjungai padarytos finansinės žalos.
3.   Prieš priimant sprendimą dėl atsisakymo finansuoti, raštu pateikiami Komisijos patikrinimo rezultatai ir valstybės narės paaiškinimai; po to abi šalys siekia susitarti dėl priemonių, kurių reikės imtis. Šiame procedūros etape valstybėms narėms suteikiama galimybė parodyti, kad reikalavimų nesilaikymo faktinis mastas yra mažesnis nei Komisijos įvertinime.
Jei nepavyksta susitarti, valstybė narė gali prašyti pradėti procedūrą, kurios tikslas yra per keturis mėnesius suderinti abiejų šalių pozicijas. Šios procedūros rezultatų ataskaita pateikiama Komisijai. Komisija atsižvelgia į ataskaitoje pateiktas rekomendacijas prieš priimdama sprendimą dėl atsisakymo finansuoti ir, jei nusprendžia nesilaikyti tų rekomendacijų, nurodo priežastis.
<…>“
5
Šio reglamento 53 straipsnio „Komisijos įgaliojimai“ 1 dalyje nustatyta:
„Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato taisykles, taikomas:
<…>
b)
pagal 52 straipsnį patvirtinant atitiktį, nustatydama, kokių priemonių turi būti imtasi dėl sprendimo priėmimo ir įgyvendinimo, įskaitant Komisijos ir valstybių narių keitimąsi informacija bei terminus, kurių reikia laikytis, taip pat nustatydama tame straipsnyje numatytą suderinimo procedūrą, įskaitant suderinimo įstaigos įsteigimą, užduotis, sudėtį ir darbo tvarką.“
6
To reglamento 58 straipsnis „Sąjungos finansinių interesų apsauga“ suformuluotas taip:
„1.   Įgyvendindamos [bendrą žemės ūkio politiką (BŽŪP)] valstybės narės priima visas būtinas teisines, reguliavimo ir administracines nuostatas ir imasi visų kitų priemonių, būtinų veiksmingai Sąjungos finansinių interesų apsaugai užtikrinti, visų pirma:
a)
fondų lėšomis finansuojamų veiksmų teisėtumui ir tvarkingumui tikrinti;
<…>
2.   Siekdamos užtikrinti, kad būtų laikomasi Sąjungos paramos sistemas reglamentuojančių teisės aktų, valstybės narės nustato veiksmingas valdymo ir kontrolės sistemas, kuriomis siekiama sumažinti finansinės žalos Sąjungai pavojų.
<…>“
Reglamentas (ES) Nr. 1307/2013
7
2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (OL L 347, 2013, p. 608 ir klaidų ištaisymas OL L 130, 2016, p. 13) (toliau – Reglamentas Nr. 1307/2013), 43 straipsnio „Bendrosios taisyklės“ 1 dalyje buvo nustatyta:
„Ūkininkai, turintys teisę į išmoką pagal bazinės išmokos sistemą arba vienkartinės išmokos už plotus sistemą, visuose savo reikalavimus atitinkančiuose hektaruose, kaip apibrėžta 32 straipsnio 2–5 dalyse, laikosi klimatui ir aplinkai naudingos žemės ūkio praktikos, nurodytos šio straipsnio 2 dalyje, arba lygiavertės praktikos, nurodytos šio straipsnio 3 dalyje.“
8
Šio reglamento 44 straipsnyje „Pasėlių įvairinimas“ buvo numatyta:
„1.   Tais atvejais, kai ūkininko ariamoji žemė užima 10–30 hektarų ir ji didžiąją metų dalį arba didžiąją pasėlių auginimo ciklo dalį nėra naudojama vien tik pasėliams vandenyje auginti, toje ariamojoje žemėje turi būti auginami bent dviejų skirtingų rūšių pasėliai. Pagrindiniams pasėliams neturi būti skirta daugiau kaip 75 % tos ariamosios žemės.
Jeigu ūkininko ariamoji žemė užima daugiau kaip 30 hektarų ir ji didžiąją metų dalį arba didžiąją pasėlių auginimo ciklo dalį nėra naudojama vien tik pasėliams vandenyje auginti, toje ariamojoje žemėje turi būti auginami bent trijų skirtingų rūšių pasėliai. Pagrindiniams pasėliams neturi būti skirta daugiau kaip 75 % tos ariamosios žemės ploto, o dviejų rūšių pagrindiniams pasėliams kartu neturi būti skirta daugiau kaip 95 % tos ariamosios žemės ploto.
2.   Nedarant poveikio pasėlių, kurių reikalaujama pagal 1 dalį, skaičiui, tose pastraipose nustatytos didžiausios ribos netaikomos tokioms valdoms, jei žolei ar kitiems žoliniams pašarams arba pūdymui paliktai žemei skiriama ne daugiau kaip 75 % tos ariamosios žemės ploto. Tokiais atvejais pagrindiniam pasėliui likusioje ariamojoje žemėje skiriama ne daugiau kaip 75 % tos likusios ariamosios žemės ploto, išskyrus atvejus, kai ši likusi žemė yra skirta žolei ar kitiems žoliniams pašarams arba pūdymui paliktai žemei.
3.   1 ir 2 dalys netaikomos valdoms:
a)
kuriose daugiau kaip 75 % ariamosios žemės ploto naudojama žolei ar kitiems žoliniams pašarams auginti, paliekama pūdymui ar jis naudojamas abiem šioms paskirtims, jei ariamosios žemės, kuri nenaudojama šioms paskirtims, plotas neviršija 30 hektarų;
b)
kuriose daugiau kaip 75 % reikalavimus atitinkančios žemės ūkio paskirties žemės ploto naudojama daugiamečiams žolynams, naudojami žolei ar kitiems žoliniams pašarams auginti, arba didžiąją metų dalį ar didžiąją pasėlių auginimo ciklo dalį yra naudojami pasėliams vandenyje auginti, arba abiem šioms paskirtims, jei tos ariamosios žemės, kuri nenaudojama šioms paskirtims, plotas neviršija 30 hektarų;
c)
kuriose daugiau kaip 50 % deklaruotos ariamosios žemės ploto ūkininkas nedeklaravo savo ankstesnių metų paraiškoje gauti pagalbą ir kai, remiantis geoerdvinės paramos paraiškų palyginimu, visa ariamoji žemė yra skirta kitam pasėliui auginti, palyginti su ankstesniais kalendoriniais metais augintu pasėliu;
<…>“
9
2017 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/2393 (OL L 350, 2017, p. 15) 3 straipsniu Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 2 dalis ir 3 dalies a bei b punktai buvo iš dalies pakeisti taip:
„2.   Nedarant poveikio pasėlių, kurių reikalaujama pagal 1 dalį, kiekiui, toje dalyje nustatytos didžiausios ribos netaikomos valdoms, kuriose žolė ar kiti žoliniai pašarai arba pūdymui palikta žemė, arba žemė, naudojama augalams po vandeniu auginti, didžiąją metų dalį arba didžiąją pasėlių auginimo ciklo dalį sudaro daugiau kaip 75 % ariamosios žemės ploto. Tokiais atvejais pagrindiniam pasėliui likusioje ariamojoje žemėje skiriama ne daugiau kaip 75 % tos likusios ariamosios žemės ploto, išskyrus atvejus, kai ši likusi žemė yra skirta žolei ar kitiems žoliniams pašarams arba pūdymui paliktai žemei.
3.   1 ir 2 dalys netaikomos valdoms:
a)
kuriose daugiau kaip 75 % ariamosios žemės ploto naudojami žolei ar kitiems žoliniams pašarams auginti, naudojami ankštiniams augalams auginti, yra pūdymui palikta žemė arba naudojami kelioms minėtoms paskirtims;
b)
kuriose daugiau kaip 75 % reikalavimus atitinkančios žemės ūkio paskirties žemės ploto yra daugiametis žolynas, naudojami žolei ar kitiems žoliniams pašarams auginti arba augalams po vandeniu auginti didžiąją metų dalį arba didžiąją pasėlių auginimo ciklo dalį, arba naudojami kelioms minėtoms paskirtims“.
10
Pagal Reglamento 2017/2393 6 straipsnį Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio pakeitimai turėjo būti taikomi nuo 2018 m. sausio 1 d.
Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 640/2014
11
2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 nuostatos dėl integruotos administravimo ir kontrolės sistemos ir dėl išmokų neskyrimo arba atšaukimo sąlygų bei administracinių nuobaudų, taikomų tiesioginėms išmokoms, paramai kaimo plėtrai ir kompleksinei paramai (OL L 181, 2014, p. 48), iš dalies pakeisto 2017 m. vasario 16 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2017/723 (OL L 107, 2016, p. 1) (toliau – Deleguotasis reglamentas Nr. 640/2014), 2 straipsnyje nustatyta:
„1.   Įgyvendinant [Reglamento Nr. 1306/2013] 67 straipsnio 1 dalyje nurodytą integruotą sistemą, vartojami [Reglamento Nr. 1307/2013] 4 straipsnio 1 dalyje ir [Reglamento Nr. 1306/2013] 67 straipsnio 4 dalyje apibrėžti terminai.
Taip pat vartojami šie terminai:
<…>
(23) „remiamas plotas“,
a)
taikant su plotu susijusios pagalbos sistemas, – visus pagalbos skyrimo kriterijus atitinkantis plotas, kurio atžvilgiu įvykdytos visos su pagalbos skyrimo sąlygomis susijusios pareigos, nepriklausomai nuo to, kiek teisių į išmokas turi pagalbos gavėjas <…>
<…>“
12
Šio deleguotojo reglamento 23 straipsnio „Išmokos už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio praktiką, susijusios su reikalavimus atitinkančiais hektarais, deklaruojamais pagal bazinės išmokos sistemą arba vienkartinės išmokos už plotus sistemą, apskaičiavimo pagrindas“ 2 dalyje numatyta:
„Nedarant poveikio administracinėms nuobaudoms, taikomoms pagal 28 straipsnį, jeigu plotas, deklaruotas bendrojoje paraiškoje siekiant gauti bazinę išmoką arba vienkartinę išmoką už plotus, viršija remiamą plotą, žalinimo išmoka už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio praktiką (toliau – žalinimo išmoka) apskaičiuojama pagal remiamą plotą.
Tačiau jeigu plotas, remiamas taikant bazinės išmokos sistemą arba vienkartinės išmokos už plotus sistemą, yra didesnis nei pagalbos paraiškoje deklaruotas plotas, žalinimo išmoka apskaičiuojama pagal deklaruotą plotą.“
13
To deleguotojo reglamento 24 straipsnyje „Žalinimo išmokos mažinimas dėl pasėlių įvairinimo reikalavimų nesilaikymo“ nustatyta:
„1.   [J]eigu ariamojoje žemėje, kurioje pagal [Reglamento Nr. 1307/2013] 44 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą reikalaujama auginti bent dviejų skirtingų rūšių pasėlius ir pagrindiniam pasėliui neskirti daugiau kaip 75 % bendro ariamosios žemės ploto, remiamam pagrindinio pasėlio plotui buvo skirta daugiau nei 75 % bendro nustatyto ariamosios žemės ploto, plotas, naudotinas žalinimo išmokai pagal šio reglamento 23 straipsnį apskaičiuoti, sumažinamas pagrindinio pasėlio plotu, viršijančiu 75 % bendro nustatyto ariamosios žemės ploto, padaugintu iš 2.
2.   Jeigu ariamojoje žemėje, kurioje pagal [Reglamento Nr. 1307/2013] 44 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą reikalaujama auginti bent trijų skirtingų rūšių pasėlius ir pagrindiniam pasėliui neskirti daugiau kaip 75 % bendro ariamosios žemės ploto, remiamam pagrindinio pasėlio plotui buvo skirta daugiau nei 75 % bendro nustatyto ariamosios žemės ploto, plotas, naudotinas žalinimo išmokai pagal šio reglamento 23 straipsnį apskaičiuoti, sumažinamas pagrindinio pasėlio plotu, viršijančiu 75 % bendro nustatyto ariamosios žemės ploto.
3.   Jeigu ariamojoje žemėje, kurioje pagal [Reglamento Nr. 1307/2013] 44 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą reikalaujama auginti bent trijų skirtingų rūšių pasėlius ir dviejų pagrindinių rūšių pasėliams neskirti daugiau kaip 95 % bendro ariamosios žemės ploto, remiamam dviejų pagrindinių rūšių pasėlių plotui buvo skirta daugiau nei 95 % bendro nustatyto ariamosios žemės ploto, plotas, naudotinas žalinimo išmokai pagal šio reglamento 23 straipsnį apskaičiuoti, sumažinamas dviejų pagrindinių rūšių pasėlių plotu, viršijančiu 95 % bendro nustatyto ariamosios žemės ploto, padaugintu iš 5.
4.   Jeigu valdose, kuriose pagal [Reglamento Nr. 1307/2013] 44 straipsnio 2 dalį reikalaujama, kad pagrindiniam pasėliui likusioje ariamojoje žemėje būtų skiriama ne daugiau kaip 75 % tos likusios ariamosios žemės ploto, remiamam pagrindinio pasėlio plotui buvo skirta daugiau nei 75 % likusios nustatytos ariamosios žemės ploto, plotas, naudotinas žalinimo išmokai pagal šio reglamento 23 straipsnį apskaičiuoti, sumažinamas pagrindinio pasėlio plotu, viršijančiu 75 % tos likusios nustatytos ariamosios žemės ploto, padaugintu iš 2.
5.   Jei nustatoma, kad pagalbos arba paramos gavėjas trejus metus nesilaikė šiame straipsnyje išdėstytų pasėlių įvairinimo reikalavimų, plotas, kuriuo pagal 1–4 dalis vėlesniais metais turi būti sumažinamas žalinimo išmokai apskaičiuoti naudojamas plotas, padauginamas iš 2.“
14
To paties deleguotojo reglamento 25 straipsnis „Žalinimo išmokos mažinimas dėl su daugiamečiais žolynais susijusių reikalavimų nesilaikymo“ suformuluotas taip:
„1.   Jeigu nustatoma, kad nesilaikoma [Reglamento Nr. 1307/2013] 45 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos, plotas, naudojamas žalinimo išmokai pagal šio reglamento 23 straipsnį apskaičiuoti, sumažinamas plotu, kuris, kaip nustatyta, neatitinka [Reglamento Nr. 1307/2013] 45 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje numatytų reikalavimų.
2.   Jeigu nustatoma, kad nevykdomos [2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 639/2014, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, ir iš dalies keičiamas to reglamento X priedas (OL L 181, 2014, p. 1)] 44 straipsnyje nurodytos pareigos, plotas, naudojamas žalinimo išmokai pagal šio reglamento 23 straipsnį apskaičiuoti, sumažinamas plotu, kurio atžvilgiu, kaip nustatyta, nevykdomos [Deleguotojo reglamento Nr. 639/2014] 44 straipsnyje nurodytos pareigos.
3.   Reikalavimų nesilaikymo atvejai laikomi nustatytais, jei jie nustatomi per patikras, vykdomas pagal [Reglamento Nr. 1306/2013] 74 straipsnį, arba jeigu apie juos kaip nors kitaip pranešta kompetentingai kontrolės institucijai arba mokėjimo agentūrai.“
15
Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 26 straipsnyje „Žalinimo išmokos mažinimas dėl reikalavimų, susijusių su ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis, nesilaikymo“ nustatyta:
„1.   Ekologiniu požiūriu svarbių vietovių, kurių reikalaujama pagal [Reglamento Nr. 1307/2013] 46 straipsnio 1 dalį (toliau – reikalaujamos ekologiniu požiūriu svarbios vietovės), plotas apskaičiuojamas remiantis bendru nustatytu ariamosios žemės plotu, įskaitant, jeigu taikoma pagal to paties reglamento 46 straipsnio 2 dalį, nustatytus plotus, nurodytus tos dalies pirmos pastraipos c, d, g ir h punktuose.
2.   Jeigu reikalaujama ekologiniu požiūriu svarbi vietovė yra didesnė nei ekologiniu požiūriu svarbi vietovė, nustatyta atsižvelgiant į [Reglamento Nr. 1307/2013] 46 straipsnio 3 dalyje nurodytus ekologiniu požiūriu svarbių vietovių svorinius koeficientus, plotas, naudotinas žalinimo išmokai pagal šio reglamento 23 straipsnį apskaičiuoti, sumažinamas nerastu ekologiniu požiūriu svarbios vietovės plotu, padaugintu iš 10.
Taikant pirmą pastraipą, nustatyta ekologiniu požiūriu svarbi vietovė neturi viršyti ekologiniu požiūriu svarbių vietovių, deklaruotų bendrame deklaruotos ariamosios žemės plote, dalies.
3.   Jei nustatoma, kad pagalbos arba paramos gavėjas trejus metus nesilaikė šiame straipsnyje išdėstytų ekologiniu požiūriu svarbioms vietovėms keliamų reikalavimų, plotas, kuriuo pagal 2 dalį vėlesniais metais turi būti sumažinamas žalinimo išmokai apskaičiuoti naudojamas plotas, padauginamas iš 2.“
Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 809/2014
16
2014 m. liepos 17 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 809/2014, kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 nuostatų dėl integruotos administravimo ir kontrolės sistemos, kaimo plėtros priemonių ir kompleksinės paramos taikymo taisyklės (OL L 227, 2014, p. 69), iš dalies pakeisto 2018 m. gegužės 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2018/746 (OL L 125, 2018, p. 1) (toliau – Įgyvendinimo reglamentas Nr. 809/2014), 35 straipsnis „Tikrinimo normos didinimas“ suformuluotas taip:
„Jei atliekant patikras vietoje nustatoma sunkių atitinkamos pagalbos schemos arba paramos priemonės reikalavimų nesilaikymo atvejų arba tokių atvejų nustatoma tam tikrame regione arba jo dalyje, kompetentinga institucija atitinkamai padidina kitais metais vietoje tikrintinų gavėjų procentinę dalį.“
Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 908/2014
17
2014 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 908/2014, kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 taikymo taisyklės, susijusios su mokėjimo agentūromis ir kitomis įstaigomis, finansų valdymu, sąskaitų patvirtinimu, patikrų taisyklėmis, užstatais ir skaidrumu (OL L 255, 2014, p. 59 ir klaidų ištaisymas OL L 29, 2015, p. 16), iš dalies pakeisto 2018 m. sausio 12 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2018/56 (OL L 10, 2018, p. 9) (toliau – Įgyvendinimo reglamentas Nr. 908/2014), 27 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„siekiant užtikrinti, kad įprastais atvejais atitikties patvirtinimo procedūra būtų užbaigta per pagrįstą laikotarpį, reikėtų nustatyti konkrečius įvairių procedūros etapų laikotarpius, kurių turėtų laikytis Komisija ir valstybės narės. Tačiau kartu Komisijai turėtų būti suteikta galimybė pratęsti tuos laikotarpius, kai tai būtina atsižvelgiant į nagrinėjamų atvejų sudėtingumą. Vykdant atitikties patvirtinimo procedūrą valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė dalyvauti prieštaringų nuomonių derinimo procedūroje ir tinkamai įvertinti informaciją, reikalingą atliekant fondų rizikos vertinimą“.
18
Šio įgyvendinimo reglamento 34 straipsnyje „Atitikties patvirtinimas“ numatyta:
„1.   Siekdama nustatyti sumas, kurios nebus finansuojamos Sąjungos lėšomis tuo atveju, kai nustatoma, kad išlaidos patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių, Komisija remiasi savo išvadomis ir atsižvelgia į valstybių narių pateiktą informaciją, jei ši informacija pateikta laikantis terminų, nustatytų atliekant atitikties patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento <…> Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir pagal šį straipsnį.
2.   Jeigu po atlikto tyrimo Komisija mano, kad išlaidos patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių, ji praneša tokias išvadas atitinkamai valstybei narei, nurodo taisomąsias priemones, reikalingas užtikrinti, kad ateityje būtų laikomasi šių taisyklių, ir nurodo preliminarų finansinių pataisų lygį, kuris, jos manymu, tame procedūros etape atitinka jos išvadas. Tame pranešime taip pat nustatoma dvišalio posėdžio, kuris turi būti surengtas per penkis mėnesius po to, kai baigiasi valstybės narės atsakymui nustatytas laikotarpis, data. Pranešime daroma nuoroda į šį straipsnį.
Valstybė narė turi atsakyti per du mėnesius nuo pranešimo gavimo. Atsakydama valstybė narė visų pirma turi galimybę:
a)
Komisijai įrodyti, kad faktinis reikalavimų nesilaikymo arba fondams keliamos rizikos mastas yra mažesnis negu nurodė Komisija;
b)
pranešti Komisijai apie taisomąsias priemones, kurių ji ėmėsi, kad užtikrintų, jog būtų laikomasi Sąjungos taisyklių, ir nuo kurios dienos jos bus įgyvendinamos.
Pateisinamais atvejais Komisija, gavusi pagrįstą prašymą iš valstybės narės, gali leisti pratęsti dviejų mėnesių laikotarpį ne daugiau kaip dviem mėnesiais. Prašymą Komisijai reikia nusiųsti, kol tas laikotarpis dar nepasibaigęs.
Jei valstybė narė mano, kad dvišalio posėdžio rengti nereikia, atsakydama į pirmiau nurodytą pranešimą ji apie tai atitinkamai praneša Komisijai.
3.   Dvišaliame posėdyje abi šalys stengiasi pasiekti susitarimą dėl priemonių, kurių reikia imtis, taip pat dėl pažeidimo masto įvertinimo ir dėl Sąjungos biudžetui padarytos finansinės žalos.
Komisija per 30 darbo dienų nuo dvišalio posėdžio parengia jo protokolą ir nusiunčia jį valstybei narei. Valstybė narė gali atsiųsti Komisijai savo pastabas per 15 darbo dienų nuo posėdžio protokolo gavimo dienos.
Per šešis mėnesius nuo dvišalio posėdžio protokolo nusiuntimo dienos Komisija oficialiai praneša savo išvadas valstybei narei, remdamasi informacija, gauta per atitikties patvirtinimo procedūrą. Tame pranešime įvertinamos išlaidos, kurios nebus Sąjungos finansuojamos pagal Reglamento <…> Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir [2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 nuostatos dėl mokėjimo agentūrų ir kitų įstaigų, finansų valdymo, sąskaitų patvirtinimo, užstatų ir dėl euro naudojimo (OL L 255, 2014, p. 18),] 12 straipsnį. Pranešime daroma nuoroda į šio reglamento 40 straipsnio 1 dalį.
<…>
6.   Vertinant išlaidas, kurios nebus Sąjungos finansuojamos, į informaciją, kurią valstybė narė perduoda po 3 dalies trečioje pastraipoje nurodyto Komisijos pranešimo, galima atsižvelgti tik:
a)
siekiant išvengti didelio Sąjungos biudžetui padarytos finansinės žalos pervertinimo ir
b)
jei tinkamai pagrindžiama, kad informaciją perduoti vėluojama dėl išorės veiksnių, ir jei dėl to vėlavimo Komisijai nekyla kliūčių laiku priimti sprendimą pagal Reglamento <…> Nr. 1306/2013 52 straipsnį.
<…>“
19
Šio įgyvendinimo reglamento Nr. 40 straipsnio „Taikinimo procedūra“ 1 dalyje nustatyta:
„Valstybė narė gali perduoti spręsti klausimą Taikinimo institucijai per 30 darbo dienų po to, kai gavo Komisijos pranešimą, nurodytą 34 straipsnio 3 dalies trečioje pastraipoje, Taikinimo institucijos sekretoriatui nusiųsdama oficialų taikinimo prašymą.
<…>“
Ginčo aplinkybės ir ginčijamas sprendimas
20
Ginčo aplinkybes Bendrasis Teismas išdėstė skundžiamo sprendimo 2–30 punktuose ir šio proceso tikslais jas galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
2017 m. tyrimas
21
Komisija, remdamasi Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsniu ir Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, dėl Rumunijos pradėjo tyrimą AA/2017/002/RO (toliau – 2017 m. tyrimas), siekdama patikrinti, ar 2015 ir 2016 finansiniais metais iš fondų išmokėtos paramos už plotą schemų administravimas ir kontrolė buvo vykdomi laikantis Sąjungos teisės aktų.
22
2017 m. birželio 12–16 d. Komisija Rumunijoje atliko auditą vietoje.
23
Atlikusi šį auditą, 2017 m. rugpjūčio 28 d. Komisija pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 2 dalį pranešė Rumunijai apie patikrinimų rezultatus ir paprašė pateikti papildomos informacijos.
24
2018 m. vasario 20 d. Komisija pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 2 dalį surengė dvišalį posėdį (toliau – dvišalis posėdis dėl 2017 m.).
25
2018 m. balandžio 3 d. Rumunijai buvo pateiktas dvišalio posėdžio dėl 2017 m. protokolas ir jos buvo paprašyta iki 2018 m. liepos 2 d. pateikti papildomos informacijos.
26
2018 m. balandžio 25 d. Rumunija pateikė pastabas dėl dvišalio posėdžio dėl 2017 m. protokolo, o 2018 m. liepos 2 d. ir rugsėjo 11 d. – atsakymus į tame protokole pateiktą prašymą pateikti papildomos informacijos pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 nuostatas.
27
2019 m. kovo 1 d. Komisija pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą ir 40 straipsnio 1 dalį pateikė Rumunijai savo išvadas, grindžiamas per atitikties patvirtinimo procedūrą gauta informacija. Konkrečiai kalbant, Komisija, pirma, nurodė, kad laikosi savo pozicijos, jog 2015 ir 2016 finansiniais metais Rumunijos įgyvendinta sistema, dėl kurios atliekamas 2017 m. tyrimas, turi penkių pagrindinių kontrolės priemonių veikimo trūkumų, ir, antra, patikslino sumą, kurios ketinama nefinansuoti Sąjungos lėšomis.
28
2019 m. balandžio 10 d. Rumunija pateikė taikinimo prašymą. Po taikinimo procedūros 2019 m. birželio 24 d. jai buvo perduota taikinimo institucijos ataskaita.
29
Gavusi šią ataskaitą, 2019 m. liepos 10 d. Rumunija pateikė Komisijai patikslintą poveikio apskaičiavimą pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalį.
30
Tada Komisija persiuntė Rumunijai savo galutinę poziciją, kurioje nurodė, kad iš dalies laikosi 2019 m. kovo 1 d. pateiktose išvadose išreikštos pozicijos ir sumažina sumą, kurios siūlo nefinansuoti Sąjungos lėšomis, atsižvelgdama į Rumunijos pateiktą patikslintą poveikio apskaičiavimą (toliau – galutinė pozicija dėl 2017 m.).
31
2017 m. tyrimo apibendrinamoji ataskaita vėliau buvo perduota Rumunijai.
2018 m. tyrimas
32
Komisija, remdamasi Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsniu ir Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, dėl Rumunijos pradėjo tyrimą AA/2018/007/RO (toliau – 2018 m. tyrimas), siekdama patikrinti, ar 2017 ir 2018 finansiniais metais iš fondų išmokėtos paramos už plotą schemų administravimas ir kontrolė buvo vykdomi laikantis Sąjungos teisės aktų.
33
2018 m. liepos 2–6 d. Komisija Rumunijoje atliko auditą vietoje (toliau – 2018 m. auditas).
34
2018 m. rugpjūčio 28 d. raštu Komisija pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 2 dalį Rumunijai pranešė apie patikrinimų rezultatus.
35
2018 m. spalio 29 d. Rumunija pateikė Komisijai savo pastabas dėl patikrinimų rezultatų.
36
2019 m. sausio 23 d. Komisija pakvietė Rumuniją į dvišalį posėdį pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 2 dalį.
37
2019 m. kovo 5 d. Komisija ir Rumunijos valdžios institucijos susitiko dvišaliame posėdyje (toliau – dvišalis posėdis dėl 2018 m.).
38
2019 m. balandžio 10 d. Komisija Rumunijai perdavė dvišalio posėdžio dėl 2018 m. protokolą (toliau – 2018 m. tyrimo protokolas).
39
2019 m. gegužės 3 d. Rumunija pateikė Komisijai savo pastabas dėl 2018 m. tyrimo protokolo.
40
2019 m. birželio 10 d. raštu Rumunija pateikė atsakymus į 2018 m. tyrimo protokole pateiktą prašymą pateikti papildomos informacijos.
41
2019 m. gruodžio 19 d. Komisija pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą nusiuntė Rumunijai preliminarias 2018 m. tyrimo išvadas (toliau – pranešimas dėl nefinansuojamų išlaidų už 2018 m.), kuriose pateikė savo pasiūlymą Sąjungos lėšomis nefinansuoti 178846662,94 EUR sumos ir patvirtino savo požiūrį, kad 2017 ir 2018 finansiniais metais Rumunijoje įgyvendinant paramos už plotą schemą buvo pažeisti Sąjungos teisės aktai.
42
Konkrečiau kalbant, Komisija pažymėjo, kad nagrinėjamų išlaidų nefinansavimo iš fondų motyvai buvo susiję su nustatytais keturių pagrindinių kontrolės priemonių, t. y. administracinių patikrų, kiek tai susiję su pūdymui paliktos žemės apibrėžtimi, palyginti su laikinų žolynų apibrėžtimi, kryžminių patikrinimų atlikimo siekiant nustatyti deklaruotų sklypų atitiktį reikalavimams, pakankamo skaičiaus patikrinimų vietoje atlikimo ir pakankamos kokybės patikrinimų vietoje atlikimo, trūkumais.
43
2020 m. vasario 5 d. Rumunija pateikė taikinimo prašymą (toliau – taikinimo prašymas dėl 2018 m.).
44
2020 m. gruodžio 15 d. Rumunija dalyvavo taikinimo posėdyje.
45
2021 m. sausio 4 d. taikinimo institucija pateikė ataskaitą, joje nusprendė, kad susitaikymas neįmanomas.
46
2021 m. liepos 5 d. Komisija pateikė Rumunijai savo galutinę poziciją, priimtą gavus taikinimo ataskaitą. Šioje pozicijoje Komisija iš esmės laikėsi savo vertinimo, kad 2017 ir 2018 finansiniais metais Rumunijoje įgyvendinta sistema turi keturių pagrindinių kontrolės priemonių veikimo trūkumų. Be to, Komisija sumažino siūlomas fiksuoto dydžio pataisas iki 178320110,85 EUR sumos.
47
Vėliau Komisija Rumunijai pateikė apibendrinamąją ataskaitą, kurioje priminė įvairius 2018 m. tyrimo etapus, per atitikties patvirtinimo procedūrą Rumunijos pateiktų pastabų apimtį ir savo galutinių išvadų motyvus.
48
2021 m. lapkričio 17 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą.
49
Kiek tai susiję su 2017 ir 2018 finansiniais metais Rumunijos patirtomis iš fondų finansuotomis išlaidomis, Komisija nustatė šio sprendimo 42 punkte nurodytus Sąjungos teisės pažeidimus ir nusprendė jai taikyti 178320110,85 EUR fiksuoto dydžio pataisą.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
50
2022 m. sausio 27 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Rumunijos ieškinį dėl ginčijamo sprendimo dalinio panaikinimo, kiek jis susijęs su 2018 ir 2019 finansiniais metais jos patirtomis iš fondų finansuotomis išlaidomis, t. y. 178320110,85 EUR suma.
51
Grįsdama ieškinį Rumunija remiasi trimis pagrindais.
52
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė šiuos pagrindus kaip nepagrįstus, todėl atmetė ir visą ieškinį.
53
Pirma, skundžiamo sprendimo 34–173 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo ir atmetė pirmąjį pagrindą, kuris buvo grindžiamas tuo, kad Komisija netinkamai pasinaudojo savo įgaliojimais Sąjungos lėšomis nefinansuoti tam tikrų sumų pagal Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnį, ir kurį sudarė penkios dalys.
54
Pirma, to sprendimo 37–52 punktuose Bendrasis Teismas išanalizavo ir kaip nepagrįstą atmetė šio pagrindo pirmą dalį, grindžiamą Komisijos klaidomis, padarytomis konstatuojant administracinių patikrų trūkumus, susijusius su 2017 m. ir 2018 m. tyrimų tarpusavio sąveika ir terminu, taikomu informacijai, kurią Rumunija teikė per 2018 m. tyrimą.
55
Šiuo aspektu Bendrasis Teismas, be kita ko, minėto sprendimo 41 ir 42 punktuose pažymėjo, kad 2017 m. tyrimas ir 2018 m. tyrimas iš dalies sutapo dėl keturių pagrindinių kontrolės priemonių, kurių pažeidimus konstatavo Komisija. Vis dėlto jis pažymėjo, kad, pirma, šie pažeidimai susiję su dviem skirtingais laikotarpiais: 2017 m. tyrimas – su 2015 ir 2016 finansiniais metais, o 2018 m. tyrimas – su 2017 ir 2018 finansiniais metais, ir, antra, sprendimas, priimtas atlikus 2017 m. tyrimą, nebuvo apskųstas, todėl tapo galutinis. Bendrasis Teismas nusprendė, kad ieškinys buvo pareikštas dėl ginčijamo sprendimo, kuris buvo priimtas pasibaigus 2018 m. tyrimui, ir kad jis buvo susijęs su 2017 ir 2018 finansiniais metais. Taigi, Bendrojo Teismo teigimu, kiek tai susiję su 2017 m. tyrimu, Rumunija galėjo ginčyti tik tas nuorodas į šį tyrimą, kurias Komisija padarė atlikdama 2018 m. tyrimą ir kuriomis remdamasi ji priėmė ginčijamą sprendimą.
56
Dėl termino, per kurį Rumunija turėjo pateikti informacijos atliekant 2018 m. tyrimą, skundžiamo sprendimo 47 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad šiuo atžvilgiu Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalyje numatytos dvi sąlygos yra kumuliacinės, todėl, jei netenkinama viena iš šių sąlygų, kitos nagrinėti nereikia.
57
Toliau to sprendimo 49 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad 2017 m. tyrimo ir 2018 m. tyrimo dalinis sutapimas neturi įtakos ginčijamo sprendimo teisėtumui, todėl veiksmai, dėl kurių Komisijai priekaištavo Rumunija, teigdama, kad negalėjo pateikti 2018 m. tyrimui esminę reikšmę turinčios informacijos dėl Komisijos veiksmų per 2017 m. tyrimą, negalėjo būti laikomi išorės veiksniu, kaip jis suprantamas pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2004 34 straipsnio 6 dalies b punktą.
58
Be to, to sprendimo 50 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad per atitikties patvirtinimo procedūrą atitinkama valstybė narė turėjo pateikti paaiškinimą, leidžiantį daryti išvadą, kad išorės veiksniai pateisino pavėluotą informacijos pateikimą po to, kai Komisija išsiuntė oficialų pranešimą, ir kad Komisija turėjo įvertinti, ar šis paaiškinimas yra pakankamas, nes tuo atveju, jei Komisija būtų atmetusi paaiškinimą ir būtų netaikiusi Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalies, ta valstybė narė būtų galėjusi Bendrajame Teisme ginčyti atsisakymą atsižvelgti į taip perduotą informaciją.
59
Skundžiamo sprendimo 51 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad, viena vertus, per 2018 m. tyrimą vienintelis Rumunijos nurodytas išorės veiksnys buvo susijęs su informacija apie klaidų lygius, naudotus apskaičiuojant riziką EŽŪGF. Kita vertus, Rumunija ginčijo Komisijos veiksmus ne per atitikties patvirtinimo procedūrą, o tik Bendrajame Teisme, todėl Komisijai negalima pagrįstai priekaištauti dėl to, kad ji netinkamai išnagrinėjo sąvoką „išorės veiksnys“, kaip ji suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2004 34 straipsnio 6 dalies b punktą.
60
Antra, to sprendimo 53–99 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo ir kaip nepagrįstą atmetė pirmojo pagrindo antrą dalį, grindžiamą Komisijos vertinimo klaidomis, padarytomis konstatuojant administracinių patikrų trūkumus, susijusius su pūdymui paliktos žemės apibrėžtimi, palyginti su laikinų žolynų apibrėžtimi.
61
Šiuo aspektu to sprendimo 77 punkte Bendrasis Teismas pirmiausia atmetė pirmąjį prieštaravimą, grindžiamą atliekant 2018 m. tyrimą Komisijos padarytomis nuorodomis į 2017 m. tyrimą.
62
Dėl Rumunijos argumento, kad, kiek tai susiję su ariamąja žeme, kurios plotas siekia nuo 10 iki 30 hektarų (ha), tai, jog pūdymui palikta žemė painiojama su laikinais žolynais, nekelia jokios rizikos fondams, todėl nagrinėjamu atveju buvo laikytasi Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1 dalies, skundžiamo sprendimo 70 punkte Bendrasis Teismas, be kita ko, nusprendė, kad tvirtindama, jog beveik visais atvejais, kai vienas iš dviejų pasėlių, t. y. laikini žolynai ar pūdymui palikta žemė, deklaruojamas priskiriant prie vienos iš dviejų kategorijų, būtinų įvairinimui užtikrinti (pagrindinis pasėlis arba antrinis pasėlis), kitas pasėlis deklaruojamas priskiriant prie kitos kategorijos, Rumunija netiesiogiai pripažino negalėjusi užtikrinti, kad fondams nekiltų rizika.
63
To sprendimo 71 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad šis argumentas reiškė pripažinimą, jog galėjo būti atvejų, kai abu pasėliai, kurių reikalaujama pagal Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą, buvo pūdymui palikta žemė ir laikini žolynai. Taigi, priešingai, nei teigė Rumunija, skirtumas tarp pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų buvo būtinas siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi šioje nuostatoje numatyto reikalavimo, kad ūkininko ariamojoje žemėje, kuri užima nuo 10 iki 30 ha, turi būti du pasėliai, nes galėjo būti atvejų, kai ariamoji žemė iš tikrųjų buvo visiškai skirta pūdymui paliktai žemei arba laikiniems žolynams.
64
Dėl Rumunijos argumento, kad nors pagrindiniam pasėliui iš esmės turi būti skirta ne daugiau kaip 75 % ariamosios žemės, pagal Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 3 dalį šią ribą leidžiama viršyti tiek pūdymui paliktos žemės, tiek laikinų žolynų atveju, todėl net jei abu pasėliai painiojami, fondams nekyla jokios rizikos, Bendrasis Teismas to sprendimo 72 punkte konstatavo, kad Rumunija nepateikė įrodymų, jog buvo įvykdyta išankstinė 44 straipsnio 3 dalies a punkte numatytos išimties taikymo sąlyga, t. y. tai, kad laikini žolynai, pūdymui palikta žemė ar jų derinys turi sudaryti 75 % ūkio ariamosios žemės.
65
Kalbėdamas apie Rumunijos argumentą, kad jos inspektoriai dvejus metus iš eilės tikrino žemę, kuri deklaruota kaip palikta pūdymui, kad galėtų nubausti už galimus pažeidimus, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 76 punkte pažymėjo, kad 2018 m. auditas atskleidė kitokią problemą, t. y. tai, kad vietoje buvo padaryta klaida kvalifikuojant žemę, ir tai turėjo pakopinį poveikį, todėl kilo abejonių dėl žalinimo ribų, grindžiamų pasėlių įvairinimu pagal Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnį, taikymo.
66
Paskui to sprendimo 87 punkte Bendrasis Teismas atmetė antrąjį prieštaravimą, grindžiamą 2018 m. tyrimo teisinio pagrindo neaiškumu.
67
To sprendimo 83–86 punktuose Bendrasis Teismas rėmėsi tuo, kad Rumunija sužinojo apie 2018 m. tyrimo teisinį pagrindą ne vėliau kaip 2019 m. balandžio 10 d., kai buvo perduotas 2018 m. tyrimo protokolas. Be to, kaip jis teigė, ji negalėjo pagrįstai tvirtinti, kad nuorodos į Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnį, susijusį su pasėlių įvairinimu siekiant pasinaudoti išmokų už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio praktiką schema, nepakako, kad būtų galima suprasti Komisijos prieštaravimo pobūdį ir apimtį.
68
Galiausiai skundžiamo sprendimo 99 punkte Bendrasis Teismas atmetė trečiąjį prieštaravimą, grindžiamą klaidomis apskaičiuojant fiksuoto dydžio pataisą, Komisijos taikytą per 2018 m. tyrimą.
69
Šiuo tikslu jis, be kita ko, pirma, to sprendimo 95 punkte pažymėjo, kad Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalyje numatyta išimtis šiuo atveju netaikytina. Antra, to sprendimo 97 punkte jis konstatavo, kad Rumunija neįrodė, jog Komisija padarė vertinimo klaidą, kai laikėsi nuomonės, kad pataisa, kuria Rumunija grindė argumentą, kad Komisijos nustatytas pažeidimas buvo nesunkus ir nedidelis, nebuvo padaryta.
70
Trečia, skundžiamo sprendimo 100–152 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo ir kaip nepagrįstą atmetė pirmojo pagrindo trečią dalį, grindžiamą vertinimo klaidomis, Komisijos padarytomis konstatuojant kryžminių patikrinimų, atliktų siekiant nustatyti deklaruoto sklypo atitiktį reikalavimams, trūkumus.
71
Pirmą prieštaravimą, grindžiamą vertinimo klaidomis, Komisijos padarytomis konstatuojant su EŽŪGF susijusių patikrinimų trūkumus, Bendrasis Teismas atmetė to sprendimo 143 punkte.
72
Konkrečiai kalbant, minėto sprendimo 121 ir 122 punktuose jis atskyrė Žemės ūkio paskirties sklypų informacinės sistemos (toliau – ŽSIS) atnaujinimą nuo nedidelės per 2018 m. tyrimą nustatytų neatitikimo atvejų procentinės dalies ir nusprendė, kad Komisija nepadarė vertinimo klaidos, kai ginčijamame sprendime laikėsi nuomonės, kad, kiek tai susiję su šiuo atnaujinimu, nebuvo klaidoms taikytinos ribos.
73
Dėl to atnaujinimo Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 130 ir 131 punktuose nusprendė, kad kas trejus metus vykdomo ŽSIS atnaujinimo teisinio pagrindo klausimas neturėjo įtakos Komisijos nustatytiems trūkumams. Viena vertus, iš 2017 m. rugsėjo 8 d. dvišalio posėdžio dėl 2017 m. veiksmų plano ataskaitos, kurią citavo pati Rumunija, buvo matyti, kad nė vienai valstybei narei nebuvo skirtos sankcijos už tai, kad ji kas trejus metus neatnaujindavo ŽSIS, tačiau klaidos, atsiradusios dėl neatnaujinimo, kėlė riziką fondams ir galėjo būti finansinių pataisų pagrindas. Kita vertus, kaip Bendrasis Teismas jau konstatavo dėl kitų Rumunijos argumentų, rizika EŽŪGF kilo būtent dėl ŽSIS vaizdų senumo.
74
Antrą prieštaravimą, grindžiamą klaidomis, Komisijos padarytomis konstatuojant su EŽŪFKP susijusių patikrinimų trūkumus, Bendrasis Teismas atmetė to sprendimo 152 punkte.
75
Pirma, to sprendimo 149 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad pranešime dėl nefinansuojamų išlaidų už 2018 m. Komisija pagrįstai paaiškino, kad neatsižvelgė į Rumunijos pateiktus skaičiavimus dėl to, kad jie neatitiko to, kas buvo sutarta per dvišalį posėdį dėl 2018 m. Antra, to paties sprendimo 150 punkte jis nusprendė, kad Komisija nepadarė vertinimo klaidos, kai laikėsi nuomonės, kad Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalyje numatyta išimtis nagrinėjamu atveju netaikytina.
76
Skundžiamo sprendimo 151 punkte Bendrasis Teismas taip pat nurodė, kad Komisija bet kuriuo atveju neturėjo pateikti įrodymų, jog valstybės narės skaičiavimai buvo klaidingi; priešingai, būtent valstybė narė turėjo įrodyti, kad įrodymai, kuriais Komisija grindė savo abejones, buvo klaidingi, o Rumunija, jo manymu, šiuo atveju to nepadarė.
77
Ketvirta, to sprendimo 153–169 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo ir kaip nepagrįstą atmetė pirmojo pagrindo ketvirtą dalį, grindžiamą vertinimo klaidomis, Komisijos padarytomis konstatuojant trūkumus, susijusius su pakankamo skaičiaus patikrinimų vietoje atlikimu.
78
Kalbėdamas apie Rumunijos ir Komisijos nesutarimą dėl paramos gavėjų, kurie turi būti tikrinami pagal paramos žalinimui priemones, procentinės dalies, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 162 punkte pirmiausiai pažymėjo, kad šis nesutarimas buvo susijęs su procentinės dalies, gautos apskaičiuojant vieną iš dviejų verčių, būtinų siekiant nustatyti šią procentinę dalį, nustatymu.
79
Dėl darbinio dokumento DS/CDP/2015/19, į kurį Rumunija pateikė nuorodą, Bendrasis Teismas to sprendimo 163 punkte pažymėjo, kad šiame dokumente buvo nurodyta, jog žalinimo išmoka galėjo būti mokama tik už plotą, kuris iš esmės atitiko reikalavimus, t. y. už plotą, kuris atitiko vienkartinės išmokos už plotus sistemos (toliau – VIPS) tinkamumo kriterijus. Minėto sprendimo 164 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad tame dokumente, kiek tai susiję su formule, kuri turi būti naudojama nustatant žalinimo tikrinimo normą, kuri turėtų būti didinama kitais metais po tų, kai nustatoma reikšmingų neatitikimų, nurodyta, kad skaitiklis, t. y. bendras žalinimo išmokos hektarų skaičiaus sumažinimas, turi būti suprantamas kaip bendras tikrinamo regiono hektarų skaičiaus sumažinimas, įskaitant sumažinimą dėl visų žalinimo reikalavimų. Anot Bendrojo Teismo, tai reiškia, kad reikėjo atsižvelgti ne tik į sumažinimą dėl visų žalinimo reikalavimų, bet ir į tikrinamo regiono hektarų skaičiaus sumažinimą.
80
Penkta, skundžiamo sprendimo 170–173 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo ir kaip nepagrįstą atmetė pirmojo pagrindo penktą dalį, grindžiamą klaidomis, kurias Komisija padarė konstatuodama trūkumus atliekant pakankamos kokybės patikrinimus vietoje, nes šios dalies pagrįstumas buvo susijęs su pirmojo pagrindo antros ir trečios dalių pagrįstumu.
81
Antra, to sprendimo 174–181 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo ir kaip nepagrįstą atmetė antrąjį pagrindą, grindžiamą proporcingumo principo pažeidimu.
82
Šiuo aspektu to sprendimo 180 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad šiame pagrinde Rumunija dar kartą nurodė, pirma, kad tinkamų skaičiavimų ji negalėjo pateikti per Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 3 dalyje numatytą terminą dėl to, kad 2017 m. tyrimas ir 2018 m. tyrimas iš dalies sutapo, ir, antra, kad Komisija netaikė šio įgyvendinimo reglamento 34 straipsnio 6 dalies, taigi neatsižvelgė į skaičiavimus, kuriuos Rumunija buvo pateikusi taikinimo prašyme dėl 2018 m. Todėl to paties sprendimo 181 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, jog kadangi tame sprendime jis nusprendė, kad, pirma, tinkamų skaičiavimų pateikimas atliekant 2018 m. tyrimą nepriklausė nuo 2017 m. tyrimo skaičiavimų ir, antra, nagrinėjamu atveju nebuvo įvykdytos minėto įgyvendinimo reglamento 34 straipsnio 6 dalyje numatytos sąlygos, antrąjį pagrindą reikėjo atmesti.
83
Trečia, skundžiamo sprendimo 182–209 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo ir kaip nepagrįstą atmetė trečiąjį pagrindą, grindžiamą pareigos motyvuoti pažeidimu.
Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
84
Rumunija Teisingumo Teismo prašo:
–
pripažinti apeliacinį skundą priimtinu ir panaikinti visą skundžiamą sprendimą,
–
priimti galutinį sprendimą byloje patenkinant ieškinį dėl ginčijamo sprendimo dalinio panaikinimo arba
–
subsidiariai, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis iš naujo priimtų sprendimą patenkindamas Rumunijos pareikštą ieškinį dėl ginčijamo sprendimo dalinio panaikinimo, ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
85
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš Rumunijos bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
86
Grįsdama apeliacinį skundą Rumunija nurodo keturis pagrindus.
Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio, siejamo su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsniu, pažeidimu
87
Pirmąjį pagrindą sudaro keturios dalys.
Dėl pirmos dalies, susijusios su Komisijos pasiūlymų dėl finansinių pataisų teisinio pagrindo pakeitimu per atitikties patvirtinimo procedūrą
– Šalių argumentai
88
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Rumunija ginčija skundžiamo sprendimo 85 ir 86 punktus.
89
Pirma, Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad Komisija galėjo pakeisti savo pasiūlymų dėl finansinių pataisų teisinį pagrindą per atitikties patvirtinimo procedūrą, įskaitant ir per dvišalį posėdį. Antra, Bendrasis Teismas padarė klaidingą išvadą, kad Rumunija apie šių pasiūlymų teisinį pagrindą buvo informuota ne vėliau kaip 2019 m. balandžio 10 d., t. y. tą dieną, kai buvo perduotas 2018 m. tyrimo protokolas, ir kad ši valstybė narė turėjo galimybę veiksmingai pateikti savo pastabas prieš Komisijai išsiunčiant jai pranešimą dėl nefinansuojamų išlaidų.
90
Patvirtinimo procedūra pagal Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnį, siejamą su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, reiškia, kad jau per pirmąjį šios procedūros etapą Komisija turi nurodyti, kaip ji mano, pažeistas Sąjungos taisykles, būtinas priemones ir šiuo atžvilgiu numatomą pataisą.
91
Remdamasi 2012 m. gegužės 3 d. Sprendimu Ispanija / Komisija (C‑24/11 P, EU:C:2012:266, 26–28 punktai) Rumunija primena, kad baigusi tyrimą ir tuo atveju, kai mano, kad išlaidos buvo patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių, Komisija privalo atitinkamai valstybei narei pranešti apie savo patikrinimų rezultatus ir nurodyti taisomąsias priemones, kurių reikia imtis, kad ateityje būtų užtikrintas šių taisyklių laikymasis. Tam, kad toks pranešimas galėtų atlikti šios valstybės narės įspėjimo funkciją, Komisija turi sudaryti jai galimybę visapusiškai susipažinti su jos abejonėmis ir, be kita ko, pakankamai tiksliai nurodyti pažeidimą, kuriuo ji kaltinama.
92
Komisija mano, kad pirmojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
– Teisingumo Teismo vertinimas
93
Iš pradžių reikia priminti, kad, pirma, atitikties patvirtinimas reglamentuojamas Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnyje.
94
Pagal šio 52 straipsnio 1 dalį atitikties patvirtinimas atliekamas, kai Komisija mano, kad išlaidos, patenkančios į šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies ir 5 straipsnio taikymo sritį, buvo patirtos nesilaikant Sąjungos teisės, o EŽŪFKP atveju – nesilaikant Reglamento Nr. 1303/2013 85 straipsnyje nurodytos taikytinos Sąjungos ir valstybės narės teisės. Tada Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustato sumas, kurios nebus finansuojamos Sąjungos lėšomis.
95
Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio 3 dalyje apibrėžta procedūra, kurios reikia laikytis prieš priimant sprendimą dėl atsisakymo finansuoti. Tuo remiantis darytina išvada, kad tokio sprendimo priėmimas priklauso nuo to, ar Komisija ir atitinkama valstybė narė apsikeitė rašytiniais pranešimais apie Komisijos atliktų patikrinimų rezultatus, siekdamos susitarti dėl priemonių, kurių reikia imtis. Jei nesusitariama, atitinkama valstybė narė gali prašyti pradėti taikinimo procedūrą, po kurios Komisijai pateikiama ataskaita su rekomendacijomis, į kurią Komisija turi atsižvelgti prieš priimdama sprendimą dėl atsisakymo finansuoti (šiuo klausimu žr. 2025 m. spalio 23 d. Sprendimo Bulgarija / Komisija(Nepagrįstos išlaidos, finansuojamos iš EŽŪGF), C‑294/23 P, EU:C:2025:823, 56 punktą).
96
Ši procedūra padeda užmegzti Komisijos ir suinteresuotosios valstybės narės dialogą ir ja iš esmės siekiama, pirma, leisti joms pasikeisti informacija, antra, suteikti valstybei narei galimybę pasinaudoti teise į gynybą, trečia, suteikti jai galimybę įrodyti Komisijos konstatavimų netikslumą ir galiausiai, ketvirta, suteikti galimybę tai valstybei narei informuoti Komisiją apie įgyvendintas taisomąsias priemones siekiant užtikrinti Sąjungos teisės aktų laikymąsi (pagal analogiją žr. 2020 m. vasario 13 d. Sprendimo Graikija / Komisija (Daugiametės ganyklos), C‑252/18 P, EU:C:2020:95, 84 punktą).
97
Antra, pagal Reglamento Nr. 1306/2013 53 straipsnio 1 dalies b punktą Komisija priėmė Įgyvendinimo reglamentą Nr. 908/2014, kurio 34 straipsnyje nustatytos Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnyje numatytos atitikties patvirtinimo procedūros taisyklės.
98
Kaip matyti iš Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio, siejamo su jo 27 konstatuojamąja dalimi, tai yra rungimosi procedūra, o įvairiems jos etapams taikomi konkretūs terminai, siekiant užtikrinti, kad ji būtų užbaigta per protingą laikotarpį (šiuo klausimu žr. 2025 m. spalio 23 d. Sprendimo Bulgarija / Komisija(Nepagrįstos išlaidos, finansuojamos iš EŽŪGF), C‑294/23 P, EU:C:2025:823, 58 punktą).
99
Per pirmą etapą Komisija pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 2 dalį praneša atitinkamai valstybei narei apie savo išvadas, nurodydama taisomąsias priemones, kurių, jos manymu, reikia imtis, ir preliminarų finansinės pataisos dydį, kurį ji laiko tinkamu.
100
Iš jurisprudencijos matyti, kad šiame pranešime turi būti pakankamai tiksliai nurodyti visi pažeidimai, kuriais kaltinama atitinkama valstybė narė ir kuriais galiausiai buvo grindžiama numatoma finansinė korekcija. Tik toks pranešimas gali užtikrinti visapusišką susipažinimą su Komisijos abejonėmis (šiuo klausimu žr. 2025 m. spalio 23 d. Sprendimo Bulgarija / Komisija(Nepagrįstos išlaidos, finansuojamos iš EŽŪGF), C‑294/23 P, EU:C:2025:823, 59 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
101
Be to, remiantis Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa, tame pranešime turi būti numatyta surengti dvišalį posėdį per penkis mėnesius po to, kai baigiasi atitinkamos valstybės narės atsakymui nustatytas terminas. Iš šio įgyvendinimo reglamento 34 straipsnio 3 dalies antros pastraipos taip pat matyti, kad Komisija per 30 darbo dienų nuo dvišalio posėdžio parengia jo protokolą ir perduoda jį atitinkamai valstybei narei, o ši gali pateikti savo pastabas Komisijai per 15 darbo dienų nuo jų gavimo.
102
Nors šio sprendimo 99 punkte nurodytas pranešimas turi sudaryti atitinkamai valstybei narei galimybę visapusiškai susipažinti su Komisijos abejonėmis, kad jis atliktų įspėjamąją funkciją (šiuo klausimu žr. 2020 m. vasario 13 d. Sprendimo Graikija / Komisija (Daugiametės ganyklos), C‑252/18 P, EU:C:2020:95, 82 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), tai nereiškia, kad visos teisės nuostatos, kurios gali būti pažeistos dėl iš pradžių konstatuoto pažeidimo, būtinai turi būti paminėtos tame pranešime.
103
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad tiek, kiek minėtas pranešimas gali atlikti įspėjamąją funkciją, vien tai, kad šiame dokumente nepateikta teisinė nuoroda, nėra esminio procedūrinio reikalavimo pažeidimas (šiuo klausimu žr. 2002 m. sausio 24 d. Sprendimo Suomija / Komisija, C‑170/00, EU:C:2002:51, 34 punktą ir 2004 m. spalio 7 d. Sprendimo Ispanija / Komisija, C‑153/01, EU:C:2004:589, 93 punktą).
104
Taip pat pažymėtina, kad nors santykiuose su valstybėmis narėmis Komisija turi laikytis įgyvendinimo reglamentuose nusistatytų sąlygų, valstybės narės santykiuose su Komisija negali laikytis grynai formalios pozicijos, kai iš aplinkybių aišku, kad jų teisės buvo visiškai apsaugotos (šiuo klausimu žr. 2002 m. sausio 24 d. Sprendimo Suomija / Komisija, C‑170/00, EU:C:2002:51, 34 punktą ir 2004 m. spalio 7 d. Sprendimo Ispanija / Komisija, C‑153/01, EU:C:2004:589, 93 punktą). Taip yra, be kita ko, tuo atveju, kai atitinkama valstybė narė galėjo suprasti Komisijos pasiūlymų dėl finansinių pataisų pagrindą ir galėjo veiksmingai pareikšti savo nuomonę per atitikties patvirtinimo procedūrą (pagal analogiją žr. 2006 m. sausio 19 d. Sprendimo Comunità montana della Valnerina / Komisija, C‑240/03 P, EU:C:2006:44, 129 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
105
Reikia pridurti, kad, priešingai, nei teigia Rumunija, Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio, siejamo su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, aiškinimas, pagal kurį po šio sprendimo 99 punkte nurodyto pranešimo perdavimo, o tai yra pirmas atitikties patvirtinimo procedūros etapas, negali būti pakeistas Komisijos pasiūlymų dėl finansinių pataisų teisinis pagrindas, reikštų pripažinimą, priešingai, nei nustatyta to sprendimo 104 punkte nurodytoje jurisprudencijoje, kad valstybės narės gali kliudyti šios procedūros eigai. Dėl tokio aiškinimo būtų nepaisoma šios procedūros, grindžiamos Komisijos ir atitinkamos valstybės narės keitimusi informacija, kintamo pobūdžio ir tai verstų Komisiją iš naujo pradėti tą pačią procedūrą, nors iš bylos aplinkybių matyti, kad ši valstybė narė suprato Komisijos pasiūlymus dėl finansinių pataisų ir galėjo dėl jų veiksmingai pateikti pastabas prieš šiai institucijai pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą pranešant jai apie išvadas, kurias ji padarė remdamasi per atitikties patvirtinimo procedūrą gauta informacija. Toks aiškinimas prieštarautų Reglamento Nr. 1306/2013 37 ir 39 konstatuojamosiose dalyse nurodytam Sąjungos biudžeto finansinių interesų apsaugos tikslui, nes galėtų pakenkti nepagrįstai išleistų sumų susigrąžinimo veiksmingumui.
106
Taigi Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai skundžiamo sprendimo 85 punkte nusprendė, kad per atitikties patvirtinimo procedūrą Komisija gali pakeisti savo pasiūlymų dėl finansinių pataisų teisinį pagrindą su sąlyga, kad šis pakeitimas atliekamas tokiu šios procedūros etapu, kai valstybė narė gali pareikšti nuomonę dėl šių pasiūlymų.
107
Kiek tai susiję su klausimu, ar Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamo sprendimo 86 punkte nusprendė, kad Rumunija ne vėliau kaip 2019 m. balandžio 10 d. buvo informuota apie Komisijos teiginių teisinį pagrindą ir kad dėl to ji galėjo veiksmingai pareikšti nuomonę dėl minėtų pasiūlymų, pažymėtina, jog iš skundžiamo sprendimo 83 ir 84 punktuose Bendrojo Teismo atlikto faktinių aplinkybių vertinimo, kurio Rumunija neginčijo, matyti, kad 2018 m. tyrimo protokole, kuris Rumunijai buvo perduotas 2019 m. balandžio 10 d., Komisija nurodė, jog trūkumų, dėl kurių jai priekaištaujama, teisinis pagrindas buvo Reglamento Nr. 1307/2013 4 ir 44–46 straipsniai. Be to, to sprendimo 84 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad ši valstybė narė žinojo apie per 2018 m. auditą nustatytus trūkumus, susijusius su pūdymui paliktos žemės apibrėžties, palyginti su laikinų žolynų apibrėžtimi, klausimu, todėl ji negalėjo pagrįstai teigti, kad nuorodos į šio reglamento 44 straipsnį, susijusį su pasėlių įvairinimu siekiant pasinaudoti žalinimo išmokų schema, nepakako, kad būtų galima suprasti Komisijos teiginių pobūdį ir apimtį.
108
Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgdamas į tai, kad Rumunija turėjo galimybę pateikti savo pastabas dėl šio dokumento, kaip to reikalaujama pagal šio sprendimo 101 punkte nurodytas nuostatas, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 86 punkte galėjo nuspręsti, kad Rumunija buvo informuota apie Komisijos pasiūlymų dėl finansinių pataisų teisinį pagrindą ne vėliau kaip 2019 m. balandžio 10 d., t. y. 2018 m. tyrimo protokolo perdavimo dieną, todėl ji turėjo galimybę veiksmingai pateikti savo pastabas prieš Komisijai išsiunčiant jai išvadas dėl nefinansuojamų išlaidų už 2018 m.
109
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad pirmojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
Dėl antros dalies, susijusios su Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio, siejamo su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, taikymu informacijos apie Sąjungos teisės pažeidimo nebuvimą perdavimui
– Šalių argumentai
110
Pirmojo pagrindo antroje dalyje Rumunija ginčija skundžiamo sprendimo 50 ir 51 punktus.
111
Jos teigimu, Bendrasis Teismas juose klaidingai nusprendė, kad Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnis, siejamas su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, taikomas ne tik informacijos apie finansinės pataisos apskaičiavimą perdavimui, bet ir informacijos apie Sąjungos teisės pažeidimo nebuvimą perdavimui.
112
Šiuose punktuose Bendrasis Teismas rėmėsi Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2004 34 straipsnio 6 dalyje numatytomis sąlygomis iš esmės patvirtindamas Komisijos išvadą, kad neturėjo būti atsižvelgta į informaciją, kurią Rumunija perdavė po to, kai buvo pateiktas pranešimas dėl nefinansuojamų išlaidų už 2018 m., ir kuria siekiama įrodyti, kad Sąjungos teisė nebuvo pažeista.
113
Šio įgyvendinimo reglamento 34 straipsnio 6 dalies a punkte nustatyta sąlyga susijusi su atsižvelgimu į valstybės narės pavėluotai pateiktą informaciją, kad būtų išvengta didelio Sąjungos biudžetui padarytos finansinės žalos pervertinimo. Ši nuostata yra išimtis, kuri turi būti aiškinama ir taikoma siaurai. Todėl ji netaikoma informacijos apie Sąjungos teisės pažeidimo nebuvimą perdavimui.
114
Komisija visų pirma mano, kad pirmojo pagrindo antra dalis yra nereikšminga. Ji primena, kad apeliaciniame procese Teisingumo Teismas turi jurisdikciją tik ištirti Bendrajame Teisme nagrinėtų pagrindų ir argumentų teisinį vertinimą. Rumunija Bendrajame Teisme neteigė, kad Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnis netaikomas atitikties patvirtinimo procedūrai, po kurios buvo priimtas ginčijamas sprendimas, bet tvirtino priešingai. Be to, Komisija mano, kad Rumunijos pateikti argumentai neleidžia aiškiai nustatyti, koks Sąjungos teisės pažeidimas – kurį ši valstybė narė, beje, laiko „neegzistuojančiu“ – buvo padarytas per šiuo atveju vykdytą atitikties patvirtinimo procedūrą.
115
Subsidiariai Komisija tvirtina, kad pirmojo pagrindo antrą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Teisingumo Teismo vertinimas
116
Pirmiausia Komisija teigia, kad pirmojo pagrindo antra dalis nepriimtina, nes, pirma, Rumunija nepateikė argumento, susijusio su Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio, siejamo su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, netaikymu informacijos apie Sąjungos teisės pažeidimo nebuvimą perdavimui Bendrajam Teismui, ir, antra, šis argumentas nėra pakankamai aiškus.
117
Šiuo aspektu pakanka pažymėti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją apeliaciniame procese Teisingumo Teismas turi jurisdikciją tik ištirti pirmojoje instancijoje nagrinėtų pagrindų ir argumentų teisinį vertinimą. Todėl bylos šalis Teisingumo Teisme negali pirmą kartą remtis pagrindu, kuris nebuvo pateiktas Bendrajame Teisme, nes leidimas tai daryti reikštų leidimą pateikti Teisingumo Teismui, kurio jurisdikcija apeliaciniame procese yra ribota, nagrinėti platesnės apimties ginčą nei tas, kurį nagrinėjo Bendrasis Teismas. Vis dėlto apeliantas turi teisę pateikti apeliacinį skundą ir Teisingumo Teisme remtis iš skundžiamo sprendimo kylančiais pagrindais ir argumentais, skirtais jo pagrįstumui teisės požiūriu užginčyti (2021 m. spalio 6 d. Sprendimo Sigma Alimentos Exterior / Komisija, C‑50/19 P, EU:C:2021:792, 39 ir 40 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
118
Nagrinėjamu atveju Rumunija aiškiai ir išsamiai kritikuoja skundžiamo sprendimo 50 ir 51 punktuose išdėstytus motyvus. Jeigu, kaip teigia Rumunija, Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnis, siejamas su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, nebūtų taikomas informacijos apie Sąjungos teisės pažeidimo nebuvimą perdavimui, šiuose punktuose Bendrojo Teismo pateiktas vertinimas dėl pavėluoto šios informacijos pateikimo būtų klaidingas. Taigi negali būti laikoma, kad pirmojo pagrindo antra dalis pakeičia Bendrajame Teisme nagrinėto ginčo dalyką ar kad ji nepakankamai aiški, o tai būtų aplinkybės, dėl kurių ši dalis būtų nepriimtina.
119
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pirmojo pagrindo antros dalies nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą reikia atmesti.
120
Dėl esmės iš Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalies matyti, kad šioje nuostatoje kalbama apie išlaidų, kurios neturi būti finansuojamos Sąjungos lėšomis, vertinimą.
121
Vertinimas, ar buvo padarytas Sąjungos teisės pažeidimas, lemiantis tokį nefinansavimą, ir iš to išplaukiančios finansinės pataisos dydžio nustatymas yra glaudžiai susiję. Todėl negalima teigti, kaip iš esmės tai daro Rumunija, kad papildoma informacija, kurią atitinkama valstybė narė pateikia siekdama įrodyti, kad Sąjungos teisė nebuvo pažeista, gali būti perduota po to, kai Komisija pateikia oficialias išvadas, neatsižvelgiant į Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalyje, kurioje numatytos sąlygos, kuriomis valstybė narė gali pateikti tokią informaciją, nustatytą sistemą.
122
Jei ši nuostata nebūtų taikoma tokios informacijos perdavimui, valstybės narės, gavusios oficialias Komisijos išvadas, galėtų pateikti Komisijai papildomos informacijos, kuri įpareigotų ją nuolat peržiūrėti savo išvadas dėl tariamo Sąjungos teisės pažeidimo nebuvimo.
123
Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 98 punkto, atitikties patvirtinimo procedūra yra rungimosi procedūra, kurios skirtingi etapai turi būti vykdomi laikantis konkrečių terminų, siekiant užtikrinti, kad ji būtų užbaigta per protingą terminą.
124
Aiškinant Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalį taip, kaip siūlo Rumunija, ši procedūra būtų pratęsta ir netektų prasmės konkretūs terminai, kurių Komisija ir valstybės narės privalo laikytis pagal šio įgyvendinimo reglamento 34 straipsnio 3 dalį.
125
Be to, kiek toks aiškinimas leistų valstybėms narėms prailginti nepagrįstai išleistų sumų susigrąžinimo procedūrą, jis būtų sunkiai suderinamas su Reglamento Nr. 1306/2013 37 ir 39 konstatuojamosiose dalyse nurodytu tikslu apsaugoti Sąjungos biudžeto finansinius interesus. Kaip pažymėta šio sprendimo 105 punkte, prailginus atitikties patvirtinimo procedūrą gali būti pakenkta šių sumų išieškojimo veiksmingumui.
126
Todėl pirmojo pagrindo antrą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl trečios dalies, susijusios su sąvoka „išorės veiksnys“, kaip ji suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalies b punktą
– Šalių argumentai
127
Pirmojo pagrindo trečioje dalyje Rumunija ginčija skundžiamo sprendimo 49 punktą.
128
Anot jos, Bendrasis Teismas jame klaidingai nusprendė, kad Komisijos veiksmai, t. y. dviejų tyrimų dalinis sutapimas ir pavėluotas antrajam tyrimui reikšmingų aplinkybių paaiškinimas per pirmąjį tyrimą, negali būti šio antrojo tyrimo „išorės veiksnys“, kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalies b punktą.
129
Rumunijos teigimu, bet koks išorinis elementas, dėl kurio valstybė narė negali žinoti, kuo yra kaltinama, yra „išorės veiksnys“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą. Taip yra, be kita ko, tuo atveju, kai Komisija pavėluotai paaiškina nurodytą trūkumą arba kai ji laikosi skirtingo požiūrio dviejuose tuo pačiu metu atliekamuose tyrimuose.
130
Be to, Rumunija pabrėžia, kad, priešingai, nei matyti iš skundžiamo sprendimo 41 ir 42 punktų, ji nesirėmė dviejų tyrimų daliniu sutapimu siekdama užginčyti 2017 m. tyrimo, susijusio su 2015 ir 2016 m., teisėtumą. Šis sutapimas turėjo įtakos 2018 m. tyrimo teisėtumui, nes Rumunija neturėjo galimybės laiku susipažinti su aplinkybėmis, kuriomis ji buvo kaltinama atliekant šį tyrimą.
131
Komisija visų pirma tvirtina, kad pirmojo pagrindo trečia dalis yra nepriimtina. Ji primena, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, pagal SESV 256 straipsnio 1 dalį ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmą pastraipą apeliacinis skundas gali būti teikiamas tik teisės klausimais. Rumunija iš tikrųjų apsiriboja skundžiamo sprendimo 49 punkte Bendrojo Teismo atlikto faktinių aplinkybių vertinimo ginčijimu. Subsidiariai Komisija ginčija Rumunijos argumentų pagrįstumą.
– Teisingumo Teismo vertinimas
132
Pirmiausia Komisija teigia, kad pirmojo pagrindo trečioje dalyje Rumunija iš tikrųjų ginčija skundžiamo sprendimo 49 punkte Bendrojo Teismo atliktą faktinių aplinkybių vertinimą, todėl ši dalis turi būti pripažinta nepriimtina.
133
Šiuo aspektu pakanka pažymėti, kad Rumunija ginčija ne Bendrojo Teismo atliktą faktinių aplinkybių vertinimą, o skundžiamo sprendimo 49 punkte pateiktą sąvokos „išorės veiksnys“, kaip ji suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalies b punktą, aiškinimą, pagal kurį Komisijos veiksmai, t. y. dviejų tyrimų dalinis sutapimas ir antrajam tyrimui reikšmingų aplinkybių paaiškinimas per pirmąjį tyrimą, nėra toks antrojo tyrimo „išorės veiksnys“, galintis pateisinti tai, kad atliekant šį tyrimą pagal šią nuostatą atsižvelgiama į informaciją, kurią atitinkama valstybė narė perdavė po to, kai Komisija pateikė oficialų pranešimą, nurodytą šio įgyvendinimo reglamento 34 straipsnio 3 dalies trečioje pastraipoje.
134
Tokiomis aplinkybėmis pirmojo pagrindo trečia dalis yra priimtina.
135
Dėl esmės Rumunija teigia, kad skundžiamo sprendimo 49 punkte Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog veiksmai, kuriais Rumunija kaltina Komisiją dėl 2017 m. tyrimo, negali būti laikomi išorės veiksniu, kaip jis suprantamas pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalies b punktą.
136
Vis dėlto, kaip skundžiamo sprendimo 50 punkte teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas, per atitikties patvirtinimo procedūrą atitinkama valstybė narė turi pateikti paaiškinimą, leidžiantį daryti išvadą, kad išorės veiksniai pateisino pavėluotą informacijos pateikimą jau po to, kai Komisija išsiuntė oficialų pranešimą su dvišalio posėdžio protokolu, ir kad Komisija turi įvertinti, ar šis paaiškinimas yra pakankamas, nes tuo atveju, jei Komisija atmestų jos paaiškinimą ir netaikytų Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalies, ši valstybė narė galėtų ginčyti atsisakymą atsižvelgti į Bendrajam Teismui pateiktą informaciją.
137
Šiuo aspektu iš skundžiamo sprendimo 51 punkto matyti, pirma, kad Komisija Bendrajame Teisme teigė, o Rumunija jai neprieštaravo, kad per 2018 m. tyrimą vienintelis jos nurodytas išorės veiksnys buvo susijęs su informacija apie klaidų lygius, naudotus apskaičiuojant riziką EŽŪGF. Antra, Rumunija Komisijos veiksmus ginčijo ne per atitikties patvirtinimo procedūrą, o tik Bendrajame Teisme.
138
Vien šiais motyvais galima pagrįsti tai, kad skundžiamo sprendimo 52 punkte Bendrasis Teismas atmetė Rumunijos argumentus, susijusius su terminu, taikytinu jos per 2018 m. tyrimą pateiktai informacijai.
139
Todėl dėl skundžiamo sprendimo 49 punkto pateiktais argumentais negalima užginčyti to, kad skundžiamo sprendimo 52 punkte Bendrasis Teismas atmetė ieškinio dėl panaikinimo pirmojo pagrindo pirmą dalį. Taigi jie yra nereikšmingi.
140
Todėl pirmojo pagrindo trečią dalį reikia atmesti kaip iš dalies nereikšmingą ir iš dalies nepagrįstą.
Dėl ketvirtos dalies, susijusios su valstybės narės teise į veiksmingą teisminę kontrolę
– Šalių argumentai
141
Pirmojo pagrindo ketvirtoje dalyje Rumunija teigia, kad Bendrasis Teismas apribojo jos teisę į veiksmingą teisminę kontrolę ir taip pažeidė Chartijos 47 straipsnį. Trys teisės klaidos, apie kurias kalbama pirmose trijose šio pagrindo dalyse, riboja šios valstybės narės galimybę Komisijoje, o paskui Bendrajame Teisme veiksmingai nurodyti esminius aspektus, susijusius su Sąjungos teisės pažeidimo egzistavimu, nes šis pažeidimas yra išankstinė finansinių pataisų taikymo sąlyga.
142
Komisija teigia, kad pirmojo pagrindo ketvirta dalis turi būti pripažinta nepriimtina dėl aiškumo stokos. Rumunija nepakankamai paaiškino, kaip Komisija ar Bendrasis Teismas pažeidė Chartijos 47 straipsnį. Bet kuriuo atveju, anot Komisijos, šią dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Teisingumo Teismo vertinimas
143
Kalbant apie Komisijos teiginį, kad Rumunijos argumentai, grindžiami Chartijos 47 straipsnio pažeidimu, yra nepriimtini dėl aiškumo stokos, iš pradžių reikia konstatuoti, kad iš apeliacinio skundo aiškiai matyti, jog šie argumentai, kuriuos Rumunija pateikė pirmojo pagrindo ketvirtoje dalyje yra, kaip ji mano, tariamų klaidų, kurias ji nurodė šio pagrindo pirmose trijose dalyse, pasekmė.
144
Tokiomis aplinkybėmis pirmojo pagrindo ketvirta dalis yra priimtina.
145
Taigi, kadangi Rumunija mano, kad šiame pagrinde nurodytą Chartijos 47 straipsnio pažeidimą lėmė tariamos klaidos, apie kurias ji kalbėjo to pagrindo pirmose trijose dalyse, pakanka pažymėti, kad iš šio sprendimo 93–109, 120–126 ir 135–140 punktų matyti, jog išnagrinėjus šias tris pirmas dalis Bendrojo Teismo vertinime nebuvo nustatyta jokia teisės klaida.
146
Šiomis aplinkybėmis pirmojo pagrindo ketvirtai daliai taip pat negalima pritarti.
147
Todėl turi būti atmestas visas pirmasis pagrindas.
Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio, siejamo su Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1–3 dalimis ir proporcingumo principu, pažeidimu
148
Antrąjį pagrindą sudaro penkios dalys.
Dėl pirmos dalies, susijusios su pasėlių įvairinimui taikomomis taisyklėmis, kai ariamoji žemė užima nuo 10 iki 30 ha
– Šalių argumentai
149
Antrojo pagrindo pirmoje dalyje Rumunija iš esmės kritikuoja tai, kad skundžiamo sprendimo 69–72 ir 76 punktuose Bendrasis Teismas taikė Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1–3 dalis, susijusias su pasėlių įvairinimui taikomomis taisyklėmis tuo atveju, kai deklaruota ariamoji žemė užima nuo 10 iki 30 ha.
150
Konkrečiau kalbant, ši dalis susijusi su to sprendimo 69–72 punktuose Bendrojo Teismo atlikta analize, kurią atlikęs jis atmetė Rumunijos argumentą, kad tuo atveju, kai žemės plotas užima nuo 10 iki 30 ha, tai, kad pūdymui palikta žemė painiojama su laikinais žolynais, nekelia jokios rizikos fondams. Šiuo aspektu Rumunija mano, kad neįmanoma įsivaizduoti situacijos, kurioje dėl pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų supainiojimo tuo atveju, kai ariamosios žemės plotas užima nuo 10 iki 30 ha, gali būti pažeistos Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1–3 dalys.
151
Rumunija taip pat teigia, kad dėl to minėto sprendimo 76 punkte Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų supainiojimas turėjo pakopinių pasekmių, dėl kurių kilo abejonių dėl Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnyje numatytų žalinimo ribų, grindžiamų pasėlių įvairinimu, taikymo.
152
Komisija mano, kad šiuos argumentus reikia atmesti.
– Teisingumo Teismo vertinimas
153
Visų pirma, kalbant apie Rumunijos argumentus, kuriais ji iš esmės ginčija skundžiamo sprendimo 70–72 punktuose išdėstytus Bendrojo Teismo motyvus, kuriais remdamasis jis atmetė jos argumentą, kuriuo siekiama įrodyti, kad tuo atveju, kai žemės plotas užima nuo 10 iki 30 ha, dėl pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų supainiojimo nekyla jokia rizika fondams, svarbu pažymėti, kad pagal Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą, kai ūkininko ariamoji žemė užima nuo 10 iki 30 ha ir didžiąją metų dalį arba didžiąją pasėlių auginimo ciklo dalį ji nėra naudojama vien tik pasėliams vandenyje auginti, šioje ariamojoje žemėje turi būti auginami bent du skirtingi pasėliai, o pagrindiniam pasėliui turi būti skirta ne daugiau kaip 75 % ariamosios žemės.
154
Taigi, remiantis šia nuostata, siekiant užtikrinti pasėlių įvairinimą, ariamojoje žemėje, kurios plotas užima nuo 10 iki 30 ha, iš principo turi būti auginami bent du skirtingi pasėliai.
155
Todėl reikia konstatuoti, kad pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų supainiojimas gali lemti šios taisyklės pažeidimą.
156
Kaip skundžiamo sprendimo 70 ir 71 punktuose teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas, jei vienas iš dviejų pasėlių, t. y. laikini žolynai arba pūdymui palikta žemė, yra deklaruojamas priskiriant jį prie vienos iš dviejų kategorijų, būtinų įvairinimui užtikrinti pagal Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1 dalį, t. y. prie pagrindinio pasėlio arba antrinio pasėlio, kitas pasėlis deklaruojamas priskiriant prie kitos kategorijos. Tokiu atveju negalima atmesti to, kad gali susiklostyti situacija, kai praktikoje visa ariamoji žemė būtų skirta pūdymui paliktai žemei arba laikiniems žolynams, todėl nebūtų įvykdyta Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta sąlyga, kad ariamojoje žemėje, kurios plotas užima nuo 10 iki 30 ha, turi būti auginami bent du pasėliai.
157
Taigi Bendrajam Teismui negalima priekaištauti dėl to, kad jis nusprendė, jog siekiant užtikrinti pasėlių įvairinimą pagal Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatytus reikalavimus, būtina atskirti pūdymui paliktą žemę ir laikinus žolynus.
158
Toliau, kalbant apie Rumunijos argumentą, kad dėl pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų painiojimo fondams nekyla rizika, kiek tai susiję su ariamąja žeme, kurios plotas užima nuo 10 iki 30 ha, nes 75 % ribą leidžiama viršyti tiek pūdymui paliktos žemės, tiek laikinų žolynų atveju, reikia pažymėti, kad tiek iki 2018 m. sausio 1 d. galiojusios Reglamento Nr. 1307/2013 redakcijos, tiek vėlesnės jo redakcijos, suformuluotos jį iš dalies pakeitus Reglamentu 2017/2393, 44 straipsnio 3 dalies a punkte numatyta, kad šio 44 straipsnio 1 ir 2 dalys netaikomos valdoms, kurių daugiau kaip 75 % ariamosios žemės naudojama žolei ar kitiems žoliniams pašarams auginti, paliekama pūdymui arba naudojama kelioms iš šių paskirčių.
159
Kaip Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamo sprendimo 72 punkte, tam, kad ši išimtis būtų taikoma, reikia, kad būtų įvykdyta išankstinė sąlyga, t. y. kad laikini žolynai, pūdymui palikta žemė ar jų derinys sudarytų daugiau kaip 75 % valdos ariamosios žemės.
160
Taigi, kadangi skundžiamo sprendimo 72 punkte Bendrasis Teismas konstatuodamas faktines aplinkybes ir vertindamas įrodymus nusprendė, kad Rumunija neįrodė, jog nagrinėjamu atveju ši sąlyga buvo įvykdyta, jis taip pat galėjo pagrįstai atmesti Rumunijos argumentus, susijusius su galimu Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 3 dalies a punkto taikymu.
161
Galiausiai, kadangi Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos aiškindamas Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1–3 dalis dėl pasėlių įvairinimui taikytinų taisyklių tuo atveju, kai ariamosios žemės plotas užima nuo 10 iki 30 ha, taip pat negalima pritarti Rumunijos argumentui, kad skundžiamo sprendimo 76 punkte Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų supainiojimas turėjo pakopinių pasekmių, dėl kurių kilo abejonių dėl Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnyje numatytų žalinimo ribų, grindžiamų pasėlių įvairinimu, taikymo.
162
Taigi antrojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl antros dalies, susijusios su Rumunijos argumentų iškraipymu
– Šalių argumentai
163
Antrojo pagrindo antra dalis susijusi su skundžiamo sprendimo 58 ir 69–71 punktais. Rumunijos teigimu, Bendrasis Teismas supainiojo ieškinio 63 punkte pateiktus teiginius su jo 64 punkte pateiktais teiginiais. Taip Bendrasis Teismas iškraipė Rumunijos argumentų, susijusių su konkrečiu atveju, kai ariamosios žemės plotas užima nuo 10 iki 30 ha, turinį.
164
Dėl šio iškraipymo Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 70 punkte klaidingai nusprendė, kad Rumunijos valdžios institucijos netiesiogiai pripažino, jog negalės užtikrinti, kad fondams nekils rizika, kiek tai susiję su ariamąja žeme, kurios plotas užima nuo 10 iki 30 ha.
165
Iš tikrųjų Rumunija tvirtino, kad šios ariamosios žemės atveju pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų supainiojimas nelemia įvairinimo reikalavimų pažeidimo.
166
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
– Teisingumo Teismo vertinimas
167
Reikia konstatuoti, kad argumentams, susijusiems su Rumunijos argumentų iškraipymu, be kita ko, skundžiamo sprendimo 70 punkte, negalima pritarti.
168
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad šis 70 punktas yra dalis motyvų, kuriais Bendrasis Teismas atsakė į visus Rumunijos argumentus, kuriais siekta įrodyti, kad tuo atveju, kai ariamosios žemės plotas užima nuo 10 iki 30 ha, tai, kad pūdymui palikta žemė painiojama su laikinais žolynais, nekelia jokios rizikos fondams.
169
Kaip matyti iš šio sprendimo 153–162 punktų, Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai skundžiamo sprendimo 71 ir 72 punktuose nusprendė, kad šios ariamosios žemės atveju dėl pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų supainiojimo gali būti pažeistos pasėlių įvairinimo taisyklės ir gali kilti žalos Sąjungos biudžetui rizika. Tvirtindama, kad minėtos ariamosios žemės atveju pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų supainiojimas nelemia įvairinimo reikalavimų pažeidimo, Rumunija netiesiogiai pripažino, kad ji negalėjo atskirti pūdymui paliktos žemės ir laikinų žolynų tam, kad būtų taikomos Reglamento Nr. 1307/2013 44 straipsnyje šiuo tikslu numatytos taisyklės.
170
Taigi antrojo pagrindo antra dalimi negali būti užginčyta Bendrojo Teismo analizė, todėl ši dalis turi būti atmesta kaip nereikšminga.
Dėl trečios dalies, susijusios su tariama Komisijos pareiga atsižvelgti į informaciją apie Sąjungos teisės pažeidimo nebuvimą ariamosios žemės, kurios plotas užima nuo 10 iki 30 ha, atveju
– Šalių argumentai
171
Trečia dalis susijusi su skundžiamo sprendimo 95 punkte padaryta išvada, kad Komisijos tarnybos neprivalėjo atsižvelgti į Rumunijos pateiktą informaciją apie Sąjungos teisės pažeidimo nebuvimą tuo atveju, kai ariamosios žemės plotas užima nuo 10 iki 30 ha.
172
Komisija nesutinka su Rumunijos argumentais.
– Teisingumo Teismo vertinimas
173
Antrojo pagrindo trečioje dalyje Rumunija pakartoja dalį argumentų, jau pateiktų pirmajam pagrindui pagrįsti. Nors ši dalis iš tiesų susijusi su skundžiamo sprendimo 95 punktu, o ne su jo 50 ir 51 punktais, kaip pirmojo pagrindo antra dalis, vis dėlto reikia konstatuoti, kad tame 95 punkte Bendrasis Teismas tik priminė, jog, remiantis to sprendimo 49–51 punktuose atlikta analize, Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalyje numatyta išimtis nagrinėjamu atveju netaikytina.
174
Kaip matyti iš šio sprendimo 126 punkto, aiškindamas Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalį Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos.
175
Todėl antrojo pagrindo trečią dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl ketvirtos dalies, susijusios su Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio, siejamo su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, pažeidimu
– Šalių argumentai
176
Antrojo pagrindo ketvirtoje dalyje Rumunija ginčija skundžiamo sprendimo 83–87 punktuose Bendrojo Teismo pateiktą Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio, siejamo su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu, aiškinimą.
177
Komisija mano, kad šią dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Teisingumo Teismo vertinimas
178
Reikia pažymėti, kad antrojo pagrindo ketvirtoje dalyje Rumunija, remdamasi pirmojo pagrindo pirmoje dalyje išdėstytais argumentais, teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą skundžiamo sprendimo 83–87 punktuose aiškindamas Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnį, siejamą su Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsniu.
179
Kaip matyti iš šio sprendimo 93–108 punktuose atliktos analizės, aiškindamas šias nuostatas Bendrasis Teismas nepadarė jokios teisės klaidos.
180
Taigi antrojo pagrindo ketvirtą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl penktos dalies, susijusios su proporcingumo principu taikant 5 % fiksuoto dydžio pataisą
– Šalių argumentai
181
Antrojo pagrindo penktoje dalyje Rumunija tvirtina, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 95–99 punktuose padarė teisės klaidą, kai atlikęs analizę, kurią ji laiko glausta, nusprendė, kad taikydama 5 % fiksuoto dydžio pataisą už 2017 ir 2018 finansinius metus Komisija laikėsi proporcingumo principo.
182
Anot jos, siekiant pateisinti tokią finansinę pataisą, turi egzistuoti reikšmingas aiškių Sąjungos taisyklių taikymo trūkumas, dėl kurio fondams kyla reali nuostolių ar pažeidimų rizika.
183
Rumunija iš esmės mano, kad skundžiamo sprendimo 95–99 punktuose Bendrojo Teismo atlikta glausta analizė nepatvirtina jo išvados, kad 5 % fiksuoto dydžio pataisos taikymas atitinka proporcingumo principą, kaip reikalaujama pagal Reglamento Nr. 1303/2013 85 straipsnio 3 dalį ir Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio 1 dalį.
184
Skundžiamo sprendimo 97 punkte analizuodamas konstatuotų pažeidimų sunkumą ir mastą Bendrasis Teismas neišnagrinėjo priežasčių, pateisinančių fiksuoto dydžio pataisų, kurios yra gerokai daugiau nei dvigubai didesnės už tas, kurios taikytos už 2015 ir 2016 finansinius metus, taikymą.
185
Kiek tai susiję su tariamo pažeidimo trukme ir pasikartojimu, to sprendimo 98 punkte Bendrasis Teismas pateikė bendro pobūdžio teiginius, iš kurių neįmanoma suprasti priežasčių, dėl kurių Rumuniją būtų galima pagrįstai bausti už veiksmus dėl jų pasikartojimo, nors iš pradžių nebuvo galutinai nuspręsta, kad šie veiksmai neatitinka Sąjungos teisės. Šiomis aplinkybėmis Rumunija primena, kad galutinė pozicija dėl 2017 m. Rumunijos valdžios institucijoms buvo pateikta 2019 m. gruodžio 20 d., t. y. po pranešimo dėl nefinansuojamų išlaidų už 2018 m. Objektyviai vertinant, tuo metu Rumunija negalėjo pakeisti savo veiksmų dėl finansinių metų, su kuriais susijęs 2018 m. tyrimas.
186
Komisija mano, kad antrojo pagrindo penktą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Teisingumo Teismo vertinimas
187
Pirma, dėl Rumunijos argumentų, grindžiamų nepakankamu skundžiamo sprendimo motyvavimu, reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją sprendimo motyvuose turi būti aiškiai ir nedviprasmiškai išdėstyti Bendrojo Teismo argumentai, kad suinteresuotieji asmenys galėtų suprasti priimtą sprendimą pagrindžiančius motyvus, o Teisingumo Teismas – vykdyti teisminę kontrolę (2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Lenkija / Komisija, C‑358/18 P, EU:C:2019:763, 74 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
188
Vis dėlto pareiga motyvuoti nereiškia, kad Bendrasis Teismas turi išsamiai ir vieną po kito išnagrinėti visus bylos šalių išdėstytus argumentus. Taigi motyvai gali būti numanomi su sąlyga, kad jie leidžia suinteresuotiesiems asmenims sužinoti, dėl kokių priežasčių Bendrasis Teismas atmetė jų argumentus, o Teisingumo Teismui – turėti pakankamai informacijos, kad jis galėtų vykdyti kontrolę (2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Lenkija / Komisija, C‑358/18 P, EU:C:2019:763, 75 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
189
Nagrinėjamu atveju pakanka konstatuoti, jog, siekdamas atsakyti į Rumunijos argumentą, kad turėjo būti atsižvelgta į skaičiavimą, pateiktą taikinimo prašyme dėl 2018 m., skundžiamo sprendimo 95 punkte Bendrasis Teismas, remdamasis to sprendimo 49–51 punktuose atlikta analize, pagal kurią abi Įgyvendinimo reglamento Nr. 908/2014 34 straipsnio 6 dalyje numatytos sąlygos nebuvo įvykdytos, pirmiausia pažymėjo, kad šioje nuostatoje numatyta išimtis nagrinėjamu atveju netaikytina. Paskui minėto sprendimo 97 punkte Bendrasis Teismas atsakė į Rumunijos argumentus, kad Komisijos nustatytas pažeidimas buvo nesunkus ir nedidelis. Šiuo aspektu jis rėmėsi to paties sprendimo 73–75 punktuose pateiktu vertinimu, kad Rumunija neįrodė, jog konstatuoti pažeidimai buvo ištaisyti per administracinius patikrinimus. Skundžiamo sprendimo 98 punkte Bendrasis Teismas atsakė į Rumunijos argumentus, kuriais siekta įrodyti, kad šie pažeidimai nebuvo ilgalaikiai ir pasikartojantys, ir paaiškino, kad jos pateikti įrodymai buvo susiję su 2017 m. tyrimu, o ne su 2018 m. tyrimu.
190
Be to, svarbu pažymėti, kad būtent skundžiamo sprendimo 174–181 punktuose, kurių Rumunija neginčijo, Bendrasis Teismas atsakė į šios valstybės narės antrąjį pagrindą, grindžiamą proporcingumo principo pažeidimu taikant 5 % fiksuoto dydžio pataisą EŽŪGF ir 2 % fiksuoto dydžio pataisą EŽŪFKP. Taigi negalima pagrįstai priekaištauti Bendrajam Teismui dėl to, kad to sprendimo 95–99 punktuose jis nepateikė konkrečių motyvų, susijusių su šio principo laikymusi, kurie viršytų atsakymą į visus Rumunijos argumentus, pateiktus pirmojo pagrindo antros dalies trečiame prieštaravime, grindžiamame klaidomis apskaičiuojant fiksuoto dydžio pataisą, kurią Komisija taikė per 2018 m. tyrimą.
191
Vadinasi, Bendrasis Teismas nepažeidė pareigos motyvuoti, nes skundžiamo sprendimo 95–99 punktuose išdėstyti motyvai aiškiai ir nedviprasmiškai atskleidžia priežastis, dėl kurių Bendrasis Teismas atmetė Rumunijos argumentus, grindžiamus klaidomis, tariamai padarytomis apskaičiuojant per 2018 m. tyrimą Komisijos taikytą fiksuoto dydžio pataisą.
192
Todėl prieštaravimą, grindžiamą nepakankamu motyvavimu, reikia atmesti kaip nepagrįstą.
193
Antra, dėl argumentų, kuriais Rumunija iš esmės tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė proporcingumo principą, kai nekonstatavo ginčijamame sprendime Komisijos taikytos fiksuoto dydžio pataisos neatitikties, reikia pažymėti, kad Rumunija tik teigia, jog glausti Bendrojo Teismo motyvai nepagrindžia išvados, kad 5 % fiksuoto dydžio pataisos taikymas per 2018 m. tyrimą atitinka proporcingumo principą, tačiau tiksliai nenurodo teisinių argumentų, kuriais grindžiamas šis teiginys. Teisingumo Teismas neturi tirti, kokią teisės klaidą galėjo padaryti Bendrasis Teismas (šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 25 d. Sprendimo Vnesheconombank / Taryba, C‑731/18 P, EU:C:2020:500, 82 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
194
Vadinasi, antrojo pagrindo penkta dalis turi būti atmesta kaip iš dalies nepagrįsta ir iš dalies nepriimtina.
Dėl trečiojo pagrindo, grindžiamo Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnio ir Finansinių pataisų apskaičiavimo gairių pažeidimu
195
Trečiajame pagrinde Rumunija tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir 2015 m. birželio 8 d. Komisijos komunikatą C(2015) 3675 final„Finansinių pataisų apskaičiavimo gairės, taikomos vykdant atitikties ir finansinio sąskaitų patvirtinimo procedūras“ (toliau – Finansinių pataisų apskaičiavimo gairės). Pateikdama šį pagrindą Rumunija ginčija skundžiamo sprendimo 121, 122, 130 ir 131 punktus.
Šalių argumentai
196
Rumunija teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir Finansinių pataisų apskaičiavimo gaires, kiek tai susiję su trūkumu dėl „ŽSIS-kokybė“ atnaujinimo, kai skundžiamo sprendimo 121 ir 122 punktuose nusprendė, kad Rumunijos argumentas, susijęs su maža konstatuotų neatitikties atvejų procentine dalimi, šiuo atžvilgiu neturi reikšmės, o to sprendimo 130 ir 131 punktuose – kad jos argumentams, susijusiems su 2017 m. spalio mėn. parengtu veiksmų planu, taip pat negalima pritarti.
197
Taip Bendrasis Teismas prieštaringai apibrėžė trūkumą, susijusį su ŽSIS neatnaujinimu kas trejus metus.
198
Konstatavęs, kad nėra ribos, taikytinos atnaujinant ŽSIS padarytoms klaidoms, ir kad bet kokia klaida galėjo sukelti finansinių pasekmių, Bendrasis Teismas taip pat padarė išvadą, kad „ŽSIS-kokybė“ neatnaujinimas kas trejus metus objektyviai yra trūkumas, pateisinantis finansinės pataisos taikymą.
199
Be to, jei klaidos, susijusios su vaizdų senumu, keltų riziką fondams, o ŽSIS atnaujinimo kas trejus metus teisinio pagrindo klausimas nebūtų svarbus, tai reikštų, kad klaidos, atsiradusios dėl ŽSIS neatnaujinimo, yra trūkumas, pateisinantis finansinės pataisos taikymą.
200
Šiuo aspektu Rumunija teigia, kad Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnyje įtvirtinta taisyklė, pagal kurią bet kokie trūkumai, neatitikimai arba pažeidimai, kuriais remiantis taikoma finansinė pataisa, turi būti susiję su Sąjungos teisės pažeidimu, todėl turi būti grindžiami aiškiai nustatytu teisiniu pagrindu. Be to, pagal Finansinių pataisų apskaičiavimo gaires tuo atveju, kai patikrinimai atliekami netinkamai, finansinės pataisos gali būti taikomos tik jeigu šiurkščiai pažeidžiamos aiškiai nustatytos Sąjungos teisės normos.
201
Jos teigimu, ŽSIS atnaujinimo kas trejus metus teisinis pagrindas nebuvo nustatytas, nes 2017 m. rugsėjo 8 d. dvišalio posėdžio dėl 2017 m. veiksmų plano protokole Komisija nurodė, kad šis atnaujinimas susijęs ne su teisine pareiga, o tik su geriausia praktika. Be to, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad egzistuoja trūkumas, kurį lėmė klaidos dėl ŽSIS neatnaujinimo, tačiau dėl 2018 m. tyrimo tokio pobūdžio klaidos nekonstatavo. Jis klaidingai atmetė Rumunijos argumentus dėl nedidelės neatitikimo atvejų procentinės dalies. Toks vertinimas prieštarauja Komisijos išvadoms dėl ŽSIS atnaujinimo vykdant 2018 m. tyrimą. Komisijos darbinė hipotezė šiame tyrime veikiau grindžiama iki tol egzistavusia bendra ŽSIS vaizdų senumo problema.
202
Šiuo aspektu Rumunija teigia, kad klaidos, kurias lemia ŽSIS neatnaujinimas, neatitinka trūkumo, pavadinto „ŽSIS-kokybės atnaujinimas“, kaip jį apibūdino Komisija savo išvadose dėl ŽSIS atnaujinimo kokybės. Ši valstybė narė primena, kad pagal suformuotą jurisprudenciją rašytinis pranešimas turi sudaryti sąlygas atitinkamai valstybei narei išsamiai susipažinti su Komisijos abejonėmis, kad šis pranešimas galėtų atlikti įspėjamąją funkciją. Vis dėlto, remdamasis atskiru trūkumu, Bendrasis Teismas „panaikino“ Komisijos išvadų, padarytų per atitikties patvirtinimo procedūrą, įspėjamąją funkciją.
203
Komisija nesutinka su Rumunijos argumentais.
204
Ji mano, kad argumentas, jog Bendrasis Teismas, remdamasis kitu trūkumu nei aprašytasis jos išvadose, kurias ji padarė per atitikties patvirtinimo procedūrą, „panaikino“ šių išvadų įspėjamąją funkciją, yra nepriimtinas, nes Rumunija šio argumento nepateikė pirmojoje instancijoje.
Teisingumo Teismo vertinimas
205
Iš pradžių reikia priminti, kad, siekiant užtikrinti tinkamą Sąjungos fondų finansų valdymą ir apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, Reglamente Nr. 1306/2013 valstybėms narėms nustatytos tam tikros pareigos. Taigi pagal šio reglamento 58 straipsnio 1 dalį įgyvendindamos BŽŪP valstybės narės turi priimti visas būtinas įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatas ir imtis visų kitų priemonių, būtinų veiksmingai Sąjungos finansinių interesų apsaugai užtikrinti. Be to, iš šio 58 straipsnio 2 dalies matyti, jog siekdamos užtikrinti, kad būtų laikomasi Sąjungos paramos schemas reglamentuojančių teisės aktų, valstybės narės turi nustatyti veiksmingas valdymo ir kontrolės sistemas, kuriomis siekiama kuo labiau sumažinti finansinės žalos Sąjungai riziką.
206
Todėl, net jei Sąjungos teisėje nenurodyta, kaip dažnai turi būti atnaujinama ŽSIS, bet kuriuo atveju valstybės narės, vykdydamos šio sprendimo pirmesniame punkte nurodytas pareigas, turi užtikrinti, kad ŽSIS sudarytų sąlygas veiksmingai užtikrinti Sąjungos paramos schemas reglamentuojančių teisės aktų laikymąsi ir kuo labiau sumažinti finansinės žalos Sąjungai riziką.
207
Tai patikslinus reikia pažymėti, kad nei iš skundžiamo sprendimo, nei konkrečiai iš jo 121, 122, 130 ir 131 punktų nematyti, kad Bendrasis Teismas konstatavo trūkumą, kurį lėmė ŽSIS neatnaujinimas kas trejus metus.
208
Konkrečiai kalbant, priešingai, nei teigia Rumunija, skundžiamo sprendimo 122 punkte Bendrasis Teismas, priminęs, kad ŽSIS atnaujinimas turi būti atliktas prieš atliekant bet kokį patikrinimą vietoje, atmetė šios valstybės narės argumentą, kad nustatant finansinę pataisą turėjo būti atsižvelgta į nedidelę per patikrinimus konstatuotų neatitikimo atvejų procentinę dalį. Bendrasis Teismas jame visiškai nepaminėjo, kad minėta valstybė narė turi pareigą kas trejus metus atnaujinti ŽSIS. Kiek tai susiję su to sprendimo 131 punktu, Bendrasis Teismas jame pažymėjo: kadangi riziką EŽŪGF sukėlė būtent ŽSIS vaizdų senumas, t. y. į sistemą įtrauktų vaizdų kokybė, o ne jos atnaujinimo dažnumas, šių vaizdų atnaujinimo ciklo teisinio pagrindo klausimas neturi įtakos atliekant 2018 m. tyrimą nustatytų pataisų taikymui.
209
Be to, kiek tai susiję su Rumunijos prieštaravimu, grindžiamu Bendrojo Teismo vertinimo ir Komisijos išvadų dėl naujo trūkumo, susijusio su ŽSIS neatnaujinimu, egzistavimo prieštaringumu, reikia atmesti Komisijos argumentą, kad jis nepriimtinas motyvuojant tuo, kad ši valstybė narė jo nenurodė pirmojoje instancijoje.
210
Šiuo aspektu, kaip matyti iš šio sprendimo 117 punkte nurodytos jurisprudencijos, apeliantas turi teisę pateikti apeliacinį skundą ir Teisingumo Teisme remtis pagrindais ir argumentais, kylančiais iš paties skundžiamo sprendimo, kuriais siekiama teisiniu požiūriu ginčyti jo pagrįstumą.
211
Taip yra nagrinėjamu atveju, nes Rumunija iš esmės tvirtina, kad Bendrasis Teismas, apibrėždamas su ŽSIS atnaujinimu susijusį trūkumą, nukrypo nuo Komisijos per 2018 m. tyrimą nustatyto trūkumo, todėl nusprendė, kad buvo padarytas naujas pažeidimas, kurio Komisija nebuvo nustačiusi per atitikties patvirtinimo procedūrą. Taigi šis prieštaravimas priimtinas.
212
Vis dėlto dėl Rumunijos argumentų esmės svarbu pažymėti, kad, priešingai, nei teigia ši valstybė narė, iš skundžiamo sprendimo 121, 122, 131 ir 133 punktų nematyti, kad Bendrasis Teismas, prieštaraudamas Komisijos išvadoms, būtų nusprendęs, jog egzistavo naujas trūkumas, susijęs su ŽSIS neatnaujinimu.
213
Kaip pažymėta šio sprendimo 208 punkte, Bendrasis Teismas tik priminė, kad riziką EŽŪGF kėlė būtent ŽSIS vaizdų senumas, o ne šios sistemos atnaujinimo dažnumas.
214
Taigi Bendrojo Teismo negalima kaltinti tuo, kad skundžiamo sprendimo 121, 122, 130 ir 131 punktuose jis pažeidė Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir Finansinių pataisų apskaičiavimo gaires arba kad jis prieštaringai apibrėžė tariamą trūkumą, susijusį su ŽSIS atnaujinimu kas trejus metus.
215
Taigi trečiąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl ketvirtojo pagrindo, grindžiamo Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 31, 34 ir 35 straipsnių, Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 23–26 straipsnių ir darbinio dokumento DS/CDP/2015/19 pažeidimu
216
Ketvirtajame pagrinde Rumunija tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 31, 34 ir 35 straipsnius, Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 23–26 straipsnius ir darbinį dokumentą DS/CDP/2015/19. Šis pagrindas susijęs su skundžiamo sprendimo 163 ir 164 punktais.
Šalių argumentai
217
Anot Rumunijos, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad apskaičiuojant bendrą žalinimo išmokos hektarų skaičiaus sumažinimą reikia atsižvelgti į VIPS reikalavimų neatitinkantį plotą, kad būtų padidinta imtis (norma) patikrinimams vietoje atlikti. Toks aiškinimas, pagal kurį VIPS reikalavimų neatitinkantis plotas laikomas atveju, kai mažinama išmoka už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio praktiką (toliau – žalinimo išmoka), prieštarautų Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 31, 34 ir 35 straipsniams, Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 23–26 straipsniams ir darbiniam dokumentui DS/CDP/2015/19.
218
Rumunija pabrėžia, kad šio dokumento I priede nustatyta žalinimo išmokos kontrolės normos padidinimo procentinė dalis, nurodant dvi vertes. Pirmoji vertė, vadinama A, apima vietoje patikrintų žemės plotų, kuriems buvo taikomas žalinimo išmokos sumažinimas, hektarų procentinę dalį. B vertė apima vietoje patikrintų ūkininkų, dėl kurių buvo konstatuotas vienas ar daugiau žalinimo reikalavimų neatitikimo atvejų, procentinę dalį.
219
Kai patikrinimas vietoje dėl žalinimo išmokos apima atsitiktinę imtį ir imtį, atrinktą remiantis rizikos analize, atlikta pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 34 straipsnio 2 dalies b ir c punktus, procentinė dalis, kurią sudaro A vertė, kiekvienai iš šių dviejų imčių nustatoma atskirai. Gautas šių dviejų procentinių dalių vidurkis yra A vertė, naudojama siekiant nustatyti patikrinimų vietoje dėl žalinimo išmokos normos padidinimą.
220
Be to, Rumunija pažymi, kad, siekiant nustatyti bendrą žalinimo išmokos hektarų skaičiaus sumažinimą, kuris turi būti taikomas nustatant patikrinimų vietoje dėl žalinimo išmokos normos padidinimą, turi būti laikomasi Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 24–26 straipsnių. Šiuose straipsniuose numatyta, kad žalinimo išmoka mažinama trimis atvejais, t. y. kai nesilaikoma pasėlių įvairinimo pareigos, kai nesilaikoma su daugiamečiais žolynais susijusių reikalavimų ir kai nesilaikoma reikalavimų, susijusių su ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis. Priešingai, nei nusprendė Bendrasis Teismas, VIPS reikalavimų neatitinkantis plotas negali būti laikomas atveju, kai mažinama žalinimo išmoka.
221
Rumunija taip pat primena, kad pagal Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 2 straipsnio 1 dalies 23 punktą nustatytas plotas apima tik tuos hektarus, kurie atitinka išmokos skyrimo reikalavimus.
222
Be to, kiek tai susiję su žalinimo išmokos mažinimu, kai nesilaikoma pasėlių įvairinimo pareigos ir kai nesilaikoma reikalavimų, susijusių su ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis, ribos arba plotas, kuriems taikomas sumažinimas, apskaičiuojami remiantis tuo pačiu remiamu plotu. Vadinasi, ne visi VIPS reikalavimus atitinkantys hektarai yra hektarai, atitinkantys žalinimo išmokos reikalavimus.
223
Rumunija taip pat pažymi, kad, kaip matyti iš Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 35 straipsnio nuostatų ir kaip patvirtinta darbiniame dokumente DS/CDP/2015/19, sunkus reikalavimų nesilaikymo atvejis turi būti nustatytas remiantis patikrinimų vietoje dėl žalinimo išmokos rezultatais.
224
Komisija mano, kad šį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
225
Ketvirtajame pagrinde Rumunija kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad šis pažeidė Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 31, 34 ir 35 straipsnius, Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 23–26 straipsnius ir darbinį dokumentą DS/CDP/2015/19, kai skundžiamo sprendimo 163 ir 164 punktuose nusprendė, kad į VIPS reikalavimų neatitinkantį plotą turi būti atsižvelgta apskaičiuojant bendrą žalinimo išmokos hektarų skaičiaus sumažinimą, kad būtų padidinta imtis (norma) patikrinimams vietoje atlikti.
226
Pirma, kalbant apie Rumunijos prieštaravimą, susijusį su tuo, kad atliekant šį skaičiavimą neturi būti atsižvelgiama į VIPS reikalavimų neatitinkantį plotą, reikia priminti, kad pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 35 straipsnį, jei atliekant patikrinimus vietoje nustatoma sunkių atitinkamos pagalbos schemos arba paramos priemonės reikalavimų nesilaikymo atvejų arba tokių atvejų nustatoma tam tikrame regione arba jo dalyje, kompetentinga institucija atitinkamai padidina kitais metais vietoje tikrintinų gavėjų procentinę dalį.
227
Šiuo aspektu reikia konstatuoti, kad VIPS reikalavimų laikymosi kriterijų atitikimas yra viena iš sąlygų, kurios turi būti įvykdytos, kad ūkininkas galėtų gauti žalinimo išmoką.
228
Pirma, Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 2 straipsnio 1 dalies 23 punkto a papunktyje sąvoka „remiamas plotas“ apibrėžta kaip, taikant su plotu susijusios pagalbos sistemas, – visus pagalbos skyrimo kriterijus atitinkantis plotas, kurio atžvilgiu įvykdytos visos su pagalbos skyrimo sąlygomis susijusios pareigos, nepriklausomai nuo to, kiek teisių į išmokas turi pagalbos gavėjas.
229
Antra, šio deleguotojo reglamento 23 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad nedarant poveikio administracinėms nuobaudoms, taikomoms pagal šio deleguotojo reglamento 28 straipsnį, jeigu plotas, deklaruotas bendrojoje paraiškoje siekiant gauti bazinę išmoką arba vienkartinę išmoką už plotus, viršija remiamą plotą, žalinimo išmoka apskaičiuojama pagal remiamą plotą.
230
Trečia, Reglamento Nr. 1307/2013 43 straipsnio 1 dalyje nurodomi hektarai, atitinkantys bazinės išmokos sistemos arba VIPS reikalavimus. Konkrečiai kalbant, iš to matyti, kad ūkininkai, turintys teisę į išmoką pagal vieną iš šių sistemų, visuose reikalavimus atitinkančiuose hektaruose, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 32 straipsnio 2–5 dalis, turi laikytis šio 43 straipsnio 2 dalyje nurodytos klimatui ir aplinkai naudingos žemės ūkio praktikos arba to 43 straipsnio 3 dalyje nurodytos lygiavertės praktikos.
231
Taigi iš to, kas išdėstyta, matyti, kad VIPS kriterijai yra viena iš sąlygų, kurių laikymąsi reikia patikrinti siekiant konstatuoti galimą sunkų pagalbos schemos arba paramos priemonės reikalavimų nesilaikymo atvejį, kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 35 straipsnį. Darytina išvada, kad į aplinkybę, jog plotas neatitinka VIPS reikalavimų, turi būti atsižvelgta nustatant su žalinimu susijusį klaidų lygį, naudojamą siekiant padidinti patikrinimų vietoje skaičių kitais metais.
232
Todėl Bendrojo Teismo negalima kaltinti tuo, kad skundžiamo sprendimo 163 ir 164 punktuose jis pažymėjo, jog apskaičiuojant bendrą žalinimo išmokos hektarų sumažinimą reikia atsižvelgti į VIPS reikalavimų neatitinkantį plotą, siekiant padidinti tikrintinų gavėjų procentinę dalį.
233
Antra, kalbant apie Rumunijos argumentus, kad, atsižvelgiant į Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 23 straipsnio 2 dalies nuostatas, nėra jokios rizikos, kad bus skirtos žalinimo išmokos už VIPS reikalavimų neatitinkančius hektarus, pakanka pažymėti, kad ši išvada iš tikrųjų taikoma konkrečiam paramos gavėjui, kuris buvo tinkamai patikrintas vietoje ir dėl kurio buvo tinkamai nustatytas galimas VIPS reikalavimų neatitikimas.
234
Tačiau, kaip teisingai pažymėjo Komisija, tai netaikoma visiems kitiems susijusiems pagalbos gavėjams, kurie nebuvo tinkamai patikrinti vietoje.
235
Trečia, reikia konstatuoti, kad Rumunijos priekaištas, jog Bendrasis Teismas klaidingai konstatavo, kad VIPS reikalavimų neatitinkantis plotas yra laikomas Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 24–26 straipsniuose nurodytu žalinimo išmokos mažinimo atveju, grindžiamas klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu.
236
Iš skundžiamo sprendimo 163 ir 164 punktų matyti, kad Bendrasis Teismas tik nusprendė, jog į VIPS reikalavimų neatitinkantį plotą turėjo būti atsižvelgta nustatant su žalinimu susijusį klaidų lygį, naudojamą siekiant padidinti patikrinimų vietoje imtį. Priešingai, nei, atrodo, teigia Rumunija, galimas paramos gavėjų, kurie turi būti tikrinami vietoje kitais metais, procentinės dalies padidėjimas savaime nelemia žalinimo išmokos mažinimo, kaip tai suprantama pagal Deleguotojo reglamento Nr. 640/2014 24–26 straipsnius.
237
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ketvirtajam pagrindui negalima pritarti.
238
Kadangi nė vienas šio apeliacinio skundo pagrindas nebuvo pripažintas pagrįstu, reikia atmesti visą skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
239
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
240
Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
241
Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Rumunijos, o ši pralaimėjo bylą, ji turi padengti ne tik savo, bet ir Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Rumunija padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: rumunų.