62021CO0379_INF
2023 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo (devintoji kolegija) nutartis
TBI Bank
(Byla C‑379/21) (
1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 2 dalis ir 99 straipsnis – Vartojimo kreditas – Direktyva 93/13/EEB – 6 straipsnio 1 dalis – Nesąžiningos sąlygos – Atsisakymas išduoti mokėjimo įsakymą, kuriuo įpareigojama sumokėti nedelsiant, tuo atveju, kai reikalavimas grindžiamas nesąžininga sąlyga – Su sutarties sąlygos nesąžiningumu susijusios pasekmės – Aukštesnės instancijos teismo nurodymai, kuriuose neatsižvelgiama į šias pasekmes“
1.
Prejudiciniai klausimai – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Ribos – Bendri ar hipotetiniai klausimai – Abstraktus ir vien hipotetinis klausimas, palyginti su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo dalyku – Nepriimtinumas
(SESV 267 straipsnis)
(žr. 23, 25 ir 26 punktus)
2.
Vartotojų apsauga – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Direktyva 93/13 – Mokėjimo įsakymo procedūra – Vartotojas, nedalyvaujantis procese, kol išduodamas mokėjimo įsakymas – Nacionalinio teismo pareiga savo iniciatyva padaryti išvadas, išplaukiančias iš tam tikros sąlygos pripažinimo negaliojančia – Prašymas išduoti mokėjimo įsakymą, iš dalies pagrįstas minėta sąlyga – Atvejis, kai nacionalinis teismas iš dalies atmeta prašymą – Sąlygos – Sutarties tolesnis galiojimas – Iš nesąžiningos sąlygos kylančių reikalavimų atskyrimas nuo likusios prašymo dalies – Patikrinimas, kurį turi atlikti nacionalinis teismas
(Tarybos direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis)
(žr. 29–31, 33–35 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
3.
Vartotojų apsauga – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Direktyva 93/13 – Sąlygos pripažinimas nesąžininga – Apimtis –Nacionalinio teismo pareiga patenkinti visą prašymą išduoti mokėjimo įsakymą ir nedelsiant išduoti įsakymą – Minėto teismo pareiga nesivadovauti Sąjungos teisei prieštaraujančiais aukštesnės instancijos teismo nurodymais
(Tarybos direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis)
(žr. 37–40 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Rezoliucinė dalis
1.
1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 6 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
nacionalinis teismas, į kurį kreiptasi su prašymu išduoti mokėjimo įsakymą, o vartotojas skolininkas procese nedalyvauja, kol išduodamas mokėjimo įsakymas, privalo savo iniciatyva netaikyti vartotojo ir atitinkamo verslininko sudarytos vartojimo kredito sutarties nesąžiningos sąlygos, kuria grindžiama dalis piniginio reikalavimo, dėl kurio kreiptasi į teismą. Tokiu atveju teismas gali iš dalies atmesti tokį prašymą, su sąlyga, kad, pirma, ši sutartis gali išlikti be jokių kitų pakeitimų ar papildymų (tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) ir, antra, iš šios sąlygos kylančius reikalavimus galima atskirti nuo likusios prašymo dalies.
2.
Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
pagal ją draudžiama, kad nacionaliniam teismui, turinčiam priimti sprendimą po to, kai bylą jam perdavė aukštesnės instancijos teismas, pagal nacionalinę proceso teisę būtų privalomas aukštesnės instancijos teismo atliktas teisinis vertinimas ir jo nurodymai, jeigu atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo pateiktą išaiškinimą, kurio prašė, tas teismas mano, kad šiame vertinime ir šiuose nurodymuose neatsižvelgiama į vartojimo kredito sutarties sąlygos nesąžiningumo teisines pasekmes.
(
1
)	OL C 368, 2021 9 13.