62005CJ0422_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑422/05,
jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. listopadu 2005,
Komise Evropských společenství,
zastoupená F. Benyonem a M. Huttunenem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalobkyně,
proti
Belgickému království,
původně zastoupenému M. Wimmerem, poté A. Hubert, jako zmocněnci,
žalovanému,
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Klučka, J. N. Cunha Rodrigues, U. Lõhmus (zpravodaj) a P. Lindh, soudci,
generální advokát: M. Poiares Maduro,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 25. ledna 2007,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Belgické království tím, že přijalo královskou vyhlášku ze dne 14. dubna 2002 upravující noční provoz některých civilních podzvukových proudových letadel ( Moniteur belge
ze dne 17. dubna 2002, s. 15570, dále jen „královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002“), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství (Úř. věst. L 85, s. 40; Zvl. vyd. 07/06, s. 90, dále jen „směrnice“), jakož i z čl. 10 druhého pododstavce ES ve spojení s čl. 249 třetím pododstavcem ES.
Právní rámec
Právní úprava Společenství
2. Směrnice podle svého čl. 17 vstoupila v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství, tedy 28. března 2002. Tato směrnice zavedla jednak koncept „vyváženého přístupu“ pro regulaci hluku z provozu letiště, a jednak pokyny pro uložení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství.
3. Článek 2 této směrnice stanoví:
„Pro účely této směrnice se:
[…]
d) ‚letadly téměř vyhovujícími předpisům‘ rozumějí civilní podzvuková proudová letadla, která splňují hodnoty pro vydání osvědčení stanovené ve svazku 1 části II hlavě 3 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví kumulativní mezní hodnotou nepřesahující 5 EPNdB (decibely skutečně vnímaného hluku), kde kumulativní mezní hodnota je hodnota vyjádřená v EPNdB získaná jako součet jednotlivých mezních hodnot (tj. rozdílů mezi hladinou hluku, pro kterou bylo vydáno osvědčení, a nejvyšší přípustnou hladinou hluku) na třech referenčních měřicích bodech, jak je stanoveno ve svazku 1 části II hlavě 3 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví;
e) ‚provozními omezeními‘ rozumějí opatření ke snížení hluku omezující nebo snižující přístup civilních podzvukových proudových letadel na letiště. Může jít o provozní omezení zaměřená na stažení letadel téměř vyhovujících předpisům z provozu na určitých letištích nebo o částečná provozní omezení, která omezují provoz civilních podzvukových letadel v závislosti na období;
[…]
g) ‚vyváženým přístupem‘ rozumí přístup, kdy členské státy posuzují možná opatření k řešení problému hluku z provozu letiště na svém území, zejména očekávaný účinek snížení hluku letadel u zdroje, územního plánování a správy, méně hlučných provozních postupů a provozních omezení.“
4. Článek 4 směrnice, nazvaný „Obecná pravidla regulace hluku z letecké dopravy“, stanoví:
„1. Členské státy přijmou vyvážený přístup řešení problému hluku z provozu letišť. Rovněž mohou zvážit možnosti uplatnění ekonomických pobídek v rámci opatření ke snížení hluku.
2. Při zvažování provozních omezení příslušné orgány zohlední pravděpodobné náklady a přínosy různých možných opatření a vlastnosti jednotlivých letišť.
3. Opatření nebo soubory opatření přijaté na základě této směrnice nesmějí být více omezující, než je nezbytné k dosažení cílů ochrany životního prostředí stanovených pro příslušné letiště. Nesmějí být diskriminující na základě státní příslušnosti nebo totožnosti leteckého dopravce či výrobce letadel.
4. Provozní omezení výkonu je založeno na hluku působeném letadlem stanoveném postupem vydávání osvědčení provedeným v souladu se svazkem 1 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, třetí vydání (červenec 1993).“
5. Článek 5 směrnice, nazvaný „Pravidla posuzování“, uvádí:
„1. Při zvažování rozhodnutí o provozních omezeních je třeba přiměřeně a podle možností zohlednit informace uvedené v příloze II týkající se daných provozních omezení a vlastností letiště.
[…]“
6. Článek 7 směrnice, nazvaný „Platná provozní omezení“, stanoví:
„Článek 5 se nevztahuje na
a) provozní omezení již zavedená ke dni vstupu této směrnice v platnost;
[…]“
7. Podle článku 16 směrnice:
„Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. září 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
[…]“
8. Směrnice zrušila nařízení Rady (ES) č. 925/1999 ze dne 29. dubna 1999 o registraci a provozu určitých typů civilních podzvukových proudových letadel uvnitř Společenství, která byla upravena a bylo jim znovu vydáno osvědčení o splnění norem části II kapitoly 3 svazku 1 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, třetí vydání (červenec 1993) (Úř. věst. L 115, s. 1, oprava v Úř. věst. L 120, s. 46 a Úř. věst. L 262, s. 23).
9. Podle článku 1 tohoto nařízení:
„Cílem tohoto nařízení je vymezit pravidla k zamezení zhoršování obtěžování hlukem ve Společenství civilními podzvukovými proudovými letadly, jejichž osvědčení bylo obnoveno, jakož i zamezení zhoršování jiných nepříznivých účinků na životní prostředí.“ (neoficiální překlad)
10. Podle článku 2 uvedeného nařízení se:
„1. ‚civilními podzvukovými proudovými letadly‘
rozumějí letadla s osvědčením pro nejvyšší vzletovou hmotnost 34 000 kg nebo větší nebo letadla s osvědčením pro maximální počet míst pro cestující pro daný typ větší než devatenáct, přičemž se nezapočítávají místa určená pro posádku, a vybavená motory s ředícím obtokovým poměrem méně než tři;
2. ‚civilními podzvukovými proudovými letadly, jejichž osvědčení bylo obnoveno‘
rozumějí letadla, jimž byla původně vydána osvědčení podle kritérií hlavy 2 nebo podle rovnocenných norem, nebo která původně neměla osvědčení o hlučnosti a následně byla upravena, aby vyhovovala normám kapitoly 3, buďto přímo technickými opatřeními nebo nepřímo provozními omezeními; civilní podzvuková proudová letadla, pro která původně mohlo být vícenásobné osvědčení ohledně norem kapitoly 3 vydáno pouze na základě hmotnostních omezení se považují za letadla, jejichž osvědčení bylo obnoveno; civilní podzvuková proudová letadla, která byla upravena, aby odpovídala normám kapitoly 3, jejichž motory byly zcela nahrazeny motory s ředícím obtokovým poměrem o hodnotě tři nebo méně se nepovažují za letadla, jejichž osvědčení bylo obnoveno;
[…]
4. ‚provozními omezeními‘
rozumějí hmotnostní omezení uložená letadlu nebo provozní omezení kontrolovatelná pilotem nebo provozovatelem, jako jsou omezení týkající se polohy klapek;
[…]“ (neoficiální překlad)
11. Článek 3 téhož nařízení stanovil, pokud jde o letadla nesplňující normy:
„1. Civilní podzvuková proudová letadla, jejichž osvědčení bylo obnoveno, nemohou být ode dne nabytí účinnosti tohoto nařízení registrována v členském státě.
2. Odstavec 1 se nepoužije na civilní podzvuková proudová letadla, která již byla v členském státě registrovaná přede dnem nabytí účinnosti tohoto nařízení a od té doby registrovaná ve Společenství.
3. Aniž je dotčena směrnice 92/14/EHS a zejména čl. 2 odst. 2, ode dne 1. dubna 2002 civilní podzvuková proudová letadla, jejichž osvědčení bylo obnoveno a která jsou registrována ve třetí zemi, nemohou být provozována na letištích umístěných na území Společenství, pokud provozovatel těchto letadel nemůže prokázat, že byla ke dni nabytí účinnosti tohoto nařízení registrována v dotčené třetí zemi a že byla před tímto datem, mezi 1. dubnem 1995 a dnem nabytí účinnosti tohoto nařízení, provozována na území Společenství.
4. Civilní podzvuková proudová letadla, jejichž osvědčení bylo obnoveno a která jsou registrována v členském státě, nemohou být ode dne 1. dubna 2002 provozována na letištích umístěných na území Společenství, pokud na tomto území nebyla provozována přede dnem nabytí účinnosti tohoto nařízení.“ (neoficiální překlad)
Vnitrostátní právní úprava
12. Královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 vstoupila v platnost dne 1. července 2003. Z preambule této královské vyhlášky vyplývá, že při jejím přijímání zákonodárce vzal v úvahu zejména nařízení č. 925/1999, jakož i nezbytnou nutnost vyvarovat se právní nejistoty, která údajně pro provozovatele vyplývá ze zrušení tohoto nařízení dne 28. března 2002.
13. Královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 zavedla provozní omezení během nočních hodin na všech letištích umístěných na belgickém území pro některé kategorie civilních podzvukových proudových letadel, jejichž osvědčení bylo obnoveno, aby vyhověla normám definovaným ve svazku 1 části II hlavě 3 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, podepsané v Chicagu dne 7. prosince 1944 ( Recueil des traités des Nations unies,
svazek 15, č. 102).
14. Článek 1 královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002 stanoví:
„V průběhu období nočního klidu od 23 hodin do 6 hodin místního času je provoz civilních podzvukových proudových letadel povolen pouze tehdy, jestliže tato letadla vykonávají lety v letové konfiguraci (se zataženým podvozkem a křídlovými klapkami).“
15. Podle čl. 2 této vyhlášky:
„Článek 1 se nepoužije:
1. na letadla, která belgické území přelétávají v průběhu letu, jehož místa odletu i příletu se nacházejí v zahraničí;
2. na civilní podzvuková proudová letadla, která
a) jsou vybavena motory s ředícím obtokovým poměrem o hodnotě tři nebo méně a která odpovídají normám přílohy 16 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví, svazek 1 část II hlava 3, třetí vydání (červenec 1993) nebo normám přísnějším, nebo
b) od počátku, to znamená bez obnovení osvědčení, odpovídají normám stanoveným v písm. a) výše nebo normám přísnějším.“
16. Podle článku 3 královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002 se tato vyhláška použije, aniž jsou dotčena ustanovení nařízení č. 925/1999. Článek 4 této vyhlášky stanovil její vstup v platnost na 1. července 2003.
Postup před zahájením soudního řízení
17. Dne 6. června 2002 Komise požádala belgické orgány o informace o královské vyhlášce ze dne 14. dubna 2002, a zejména o důvodech, které údajně odůvodňovaly zachování odkazu na kritérium „ředícího obtokového poměru“ motorů uvedeného v nařízení č. 925/1999, třebaže v době přijetí uvedené vyhlášky jednak bylo toto nařízení již zrušeno, a jednak toto kritérium nebylo převzato do směrnice.
18. Jelikož odpověď belgických orgánů ze dne 28. června 2002 Komisi neuspokojila, zaslala Belgickému království dne 24. dubna 2002 výzvu dopisem, ve které mu sdělila, že opatření přijatá v průběhu období stanoveného pro provedení směrnice by mohla vážně ohrozit výsledek, který stanovuje, a z tohoto důvodu porušují tuto směrnici, jakož i čl. 10 druhý pododstavec ES ve spojení s čl. 249 třetím pododstavcem ES.
19. Ve své odpovědi ze dne 23. prosince 2002 belgické orgány předložily několik argumentů, aby prokázaly, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 byla pouze formálním vyjádřením opatření již „zavedeného“, ve smyslu článku 7 směrnice, před vstupem této směrnice v platnost.
20. Jelikož Komise nesouhlasila s poskytnutými vysvětleními, zaslala dne 3. června 2003 Belgickému království odůvodněné stanovisko, a vyzvala jej k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby vyhovělo tomuto stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho oznámení. Tento členský stát na ně odpověděl dopisem ze dne 25. července 2003.
21. Belgické království oznámilo Komisi dne 25. září 2003 přijetí královské vyhlášky, kterou se stanoví pravidla a postupy týkající se zavedení provozních omezení na letišti Bruxelles-National ( Moniteur belge
ze dne 26. září 2003, s. 47538). Tato královská vyhláška, která má být provedením směrnice, vstoupila v platnost dnem vyhlášení a nezrušila královskou vyhlášku ze dne 14. dubna 2002.
22. Komise nakonec podala projednávanou žalobu podle článku 226 ES.
K žalobě
K přípustnosti
23. Belgická vláda zpochybňuje přípustnost žaloby v rozsahu, v němž žaloba uplatňuje jak skutečnost, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 nebyla zrušena při přijetí opatření k provedení směrnice, dne 25. září 2003, tedy tři dny před uplynutím lhůty k provedení směrnice, tak i to, že byla ponechána v platnosti i po uplynutí uvedené lhůty. Komise údajně rozšířila předmět sporu, jelikož výzva dopisem a odůvodněné stanovisko se týkají pouze opatření přijatých v průběhu období poskytnutého pro provedení této směrnice, zatímco v žalobě k nim Komise připojila jednání belgických orgánů po uvedeném období.
24. Belgická vláda v tomto ohledu uplatňuje, že jelikož tato nová vytýkaná skutečnost nebyla zmíněna v odůvodněném stanovisku, byl žalovaný stát zbaven možnosti, aby ukončil nesplnění povinnosti, které mu bylo vytýkáno, nebo se k tomut o bodu vyjádřil před tím, než Komise předložila věc Soudnímu dvoru.
25. Je namístě připomenout, že podle ustálené judikatury výzva dopisem zaslaná Komisí členskému státu a odůvodněné stanovisko vydané Komisí vymezují předmět sporu, který již nemůže být následně rozšířen. Možnost dotčeného státu předložit své připomínky totiž představuje, i když se rozhodne nevyužít této možnosti, základní záruku zamýšlenou Smlouvou o ES a dodržování této záruky je podstatnou procesní náležitostí řízení pro nesplnění povinnosti členským státem. V důsledku toho musí být odůvodněné stanovisko a žaloba Komise založeny na stejných vytýkaných skutečnostech, jako byly skutečnosti vytýkané ve výzvě dopisem, kterou se zahajuje postup před zahájením soudního řízení (viz zejména rozsudky ze dne 29. září 1998, Komise v. Německo, C‑191/95, Recueil, s. I‑5449, bod 55, a ze dne 22. dubna 1999, Komise v. Spojené království, C‑340/96, Recueil, s. I‑2023, bod 36).
26. V projednávané věci Komise ve svém odůvodněném stanovisku Belgickému království vytýká, že přijetím královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002 přijalo opatření, která vážně ohrožují výsledek stanovený směrnicí.
27. Ačkoliv je pravda, že Komise v žalobě uvádí, že Belgické království nezrušilo královskou vyhlášku ze dne 14. dubna 2002, když provádělo směrnici, a že po lhůtě k provedení byla uvedená královská vyhláška stále v platnosti, nic to nemění na tom, že takové vyjádření, ačkoli bylo učiněno teprve v rámci žaloby, nemůže představovat novou vytýkanou skutečnost. Ze strany Komise se totiž jedná o pouhé konstatování skutečnosti, které se může dovolávat, jelikož popsaná situace může prokazovat, že se jednak od uplynutí dvouměsíční lhůty poskytnuté odůvodněným stanoviskem stav věcí nezměnil, a jednak, jak uvedl generální advokát v bodě 56 svého stanoviska, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 nebyla přechodným opatřením, jehož cílem bylo zajistit kontinuitu po zrušení nařízení č. 925/1999.
28. V tomto ohledu je namístě uvést, že v době zaslání odůvodněného stanoviska Komisí, dne 3. června 2003, lhůta k provedení směrnice ještě neuplynula, opatření pro provedení této směrnice ještě nebyla přijata a královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 ještě nevstoupila v platnost.
29. Za těchto podmínek nemůže být Komisi platně vytýkáno, že v odůvodněném stanovisku neuvedla skutečnost, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 nebyla zrušena při přijetí opatření k provedení směrnice, ani to, že byla ponechána v platnosti i po uplynutí uvedené lhůty.
30. Z toho vyplývá, že žaloba je přípustná.
K věci samé
31. Komise na podporu své žaloby uplatňuje jedinou vytýkanou skutečnost vycházející z toho, že Belgické království v době běhu lhůty poskytnuté členským státům k provedení směrnice, a ačkoli směrnice již byla v platnosti, přijalo královskou vyhlášku ze dne 14. dubna 2002, která, co se týče provozních omezení uložených některým kategoriím letadel, sleduje přístup přijatý již zrušeným nařízením č. 925/1999, a nikoli přístup přijatý uvedenou směrnicí. V důsledku toho je výsledek stanovený touto směrnicí, totiž, aby byl v celém Společenství přijat jednotný rámec pro zavedení provozních omezení letadel založený na jednotné definici toho, co se rozumí letadly, která odpovídají pravidlům stanoveným ve svazku 1 části II hlavě 3 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, vážně ohrožen.
32. Podle čl. 4 odst. 4 směrnice má totiž provozní omezení výkonu být založeno na hluku působeném letadlem stanoveném postupem vydávání osvědčení provedeným v souladu se svazkem 1 přílohy 16, třetí vydání (červenec 1993) uvedené úmluvy, zatímco článek 2 královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002 za účelem stanovení provozních omezení odkazuje, stejně jako nařízení č. 925/1999, na koncept ředícího obtokového poměru motorů.
33. Belgická vláda nesplnění povinnosti zpochybňuje na základě třech důvodů, totiž zaprvé, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 spadá do působnosti článku 7 směrnice, zadruhé, že tato vyhláška zapadá do cíle sledovaného zákonodárcem Společenství, jelikož vyplňuje právní vakuum vyplývající ze zrušení nařízení č. 925/1999, a zatřetí, že vážně neohrožuje výsledek stanovený uvedenou směrnicí.
Královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 spadá do působnosti článku 7 směrnice
34. Belgická vláda uplatňuje že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 spadá do působnosti článku 7 směrnice, který stanoví výjimku pro provozní omezení již zavedená ke dni vstupu směrnice v platnost.
35. V tomto ohledu uvedená vláda dodává, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 tvoří součást „zavedených postupů“ a „platných provozních omezení“, na které se odvolávají jak rezoluce A33-7, přijatá 33. shromážděním Mezinárodní organizace pro civilní letectví (dále jen „ICAO“) v průběhu října 2001, která obsahuje „Shrnující výklad stálé politiky a praxe ICAO v oblasti ochrany životního prostředí“, tak i článek 7 směrnice. S cílem omezit obtěžování hlukem během nočního provozu letiště v Bruselu totiž dne 11. února 2000 belgická rada ministrů přijala „letištní dohodu“ a vytvořila pracovní skupinu ad hoc
pověřenou vypracováním veškerých návrhů příslušné právní úpravy. Poněvadž tyto předpisy tvoří součást zavedeného postupu a byly přinejmenším vnitrostátními orgány zavedeny v průběhu roku 2000, tedy před vstupem směrnice v platnost, měla by se na ně vztahovat výjimka z použití méně omezujících pravidel posuzování uplatňovaných uvedenou směrnicí.
36. Je nesporné, že nařízení č. 925/1999, použitelné od 4. května 2000, mělo za cíl zejména přijetí opatření na ochranu proti zhoršování obecné hladiny hluku v okolí letišť Společenství, jakož i snížení spotřeby a znečišťujících emisí motorů. Tato opatření spočívala v uložení, ve všech členských státech, provozních omezení civilních podzvukových proudových letadel, jejichž osvědčení bylo obnoveno, přičemž vycházela z ředícího obtokového poměru jejich motorů.
37. Směrnice rovněž sleduje cíle zabránění zhoršování hlučnosti prostředí a ochrany životního prostředí zavedením provozních omezení. Taková omezení však nesouvisí s ředícím obtokovým poměrem motorů letadel, nýbrž jsou zaváděna na základě vyváženého přístupu k regulaci hluku na každém letišti, jehož se tato směrnice týká. Výhoda tohoto přístupu spočívá ve skutečnosti, že na letištích, která vykazují srovnatelné problémy hlučnosti jsou používána provozní omezení téže povahy.
38. Z desátého bodu odůvodnění směrnice vyplývá, že vyvážený přístup tvoří metodu přístupu k regulaci hluku zahrnující mezinárodní pravidla pro zavedení provozních omezení specifických pro jednotlivá letiště. Pojem „vyvážený přístup“, vymezený rezolucí A33-7, přijatou 33. shromážděním ICAO, se skládá ze čtyř základních prvků a vyžaduje pečlivé posouzení všech možných řešení zmírnění hluku včetně snížení hluku letadel u zdroje, územního plánování a územní správy, méně hlučných provozních postupů a provozních omezení, aniž jsou dotčeny použitelné právní závazky, jakož i stávající dohody, platné právní předpisy a zavedené politiky.
39. Z osmnáctého bodu odůvodnění uvedené směrnice rovněž vyplývá, že za těchto podmínek zákonodárce Společenství pro dodržení práv nabytých dotyčnými hospodářskými subjekty považoval za nezbytné umožnit další používání stávajících specifických opatření ke snížení hluku na některých letištích. Z tohoto důvodu se podle článku 7 směrnice pravidla použitelná při zvažování rozhodnutí o provozních omezeních, vymezená v článku 5 této směrnice, nepoužijí na platná provozní omezení.
40. Je pravda, že se znění čl. 7 písm. a) směrnice týká provozních omezení již zavedených ke dni vstupu uvedené směrnice v platnost. Z toho však ještě nevyplývá, že cíle ochrany životního prostředí vyjmenované v letištní dohodě, přijaté belgickou radou ministrů dne 11. února 2000, dosažené postupně přijetím různých konkrétních rozhodnutí, mohou být považovány za provozní omezení uvedená v článku 7 této směrnice.
41. Samotný název uvedeného článku 7 totiž naznačuje, že se toto ustanovení týká již platných omezení. Ačkoli přitom z uvedené letištní dohody vyplývá, že se rada ministrů rozhodla jednat, aby omezila obtěžování hlukem během nočního provozu, tato dohoda nezavedla konkrétní provozní omezení závazná pro dotyčné hospodářské subjekty.
42. Na podporu své argumentace belgická vláda odkazuje na text článku 7, jak byl vyjádřen v návrhu směrnice předloženém Komisí, podle kterého se článek 5 nemá vztahovat na provozní omezení již používaná ke dni vstupu směrnice v platnost. Původní kritérium stanovící, že opatření jsou používaná, tak údajně bylo nahrazeno kritériem pružnějším, totiž že opatření byla pouze zavedena. Belgická vláda tvrdí, že tato změna by ztratila všechen užitečný účinek, jestliže namísto restriktivního a doslovného výkladu znění článku 7 uvedené směrnice by jej bylo třeba vykládat v tom smyslu, že se týká pouze opatření, která byla nejen zavedena, nýbrž také vyhlášena a zveřejněna.
43. Tento argument však není přesvědčivý.
44. Jestliže totiž vzhledem k návrhu směrnice předloženému Komisí došlo ve znění článku 7 směrnice k úpravě, bylo to z důvodu, že se zákonodárce rozhodl rozšířit dosah výjimky z použití článku 5 této směrnice. Pojem „provozní omezení již zavedená ke dni vstupu směrnice v platnost“ tak lépe odpovídá vůli zákonodárce, vyjádřené v osmnáctém bodu odůvodnění uvedené směrnice, dodržet práva nabytá dotyčnými hospodářskými subjekty, než pojem „provozní omezení již používaná“ k tomuto dni, který byl původně obsažen v uvedeném návrhu.
45. Z tohoto důvodu znění čl. 7 písm. a) směrnice do své působnosti kromě provozních omezení již používaných v členských zemích v době jejího vstupu v platnost zahrnuje ta omezení, která již byla přijata a zveřejněna, ale jejichž účinnost byla odložena na pozdější datum. Jelikož tato posledně uvedená omezení již předtím, než se jejich použití stane závazným, hospodářským subjektům ukládala omezení, pokud jde o budoucí provoz některých typů letadel, bylo nutno pro přípravná opatření jimi uskutečněná k přizpůsobení jejich flotily učinit výjimku na základě dodržení nabytých práv.
46. Jelikož provozní omezení uložená královskou vyhláškou ze dne 14. dubna 2002 nebyla ke dni 28. března 2002 ani vyhlášena, ani zveřejněna, nemohla založit práva ve prospěch hospodářských subjektů ke dni vstupu směrnice v platnost. Z toho vyplývá, že se na ně nevztahoval pojem „provozní omezení již zavedená ke dni vstupu této směrnice v platnost“, ve smyslu jejího čl. 7 písm. a).
47. Belgická vláda konečně uplatňuje, že skutečnost, že rozhodnutí rady ministrů mohlo být formálně vyjádřeno až 14. dubna 2002 přijetím uvedené královské vyhlášky zakazující v noci provoz letadel, jejichž osvědčení bylo obnoveno, je dána pouze z důvodu komplexnosti vlastní belgickému právnímu řádu, obsahujícímu rozdělení pravomocí mezi federální entitu a entity regionální, které vyžaduje dodržení dlouhého postupu dohodovaní a projednání, nežli je možno určitá politická rozhodnutí formalizovat.
48. V tomto ohledu je třeba připomenout, že se členský stát nemůže dovolávat ustanovení, praxe nebo okolností svého vnitrostátního právního řádu, aby tím odůvodnil nesplnění povinností vyplývajících z práva Společenství (viz zejména rozsudky ze dne 26. června 2001, Komise v. Itálie, C‑212/99, Recueil, s. I‑4923, bod 34; ze dne 9. září 2004, Komise v. Španělsko, C‑195/02, Sb. rozh. s. I‑7857, bod 82, a ze dne 18. července 2006, Komise v. Itálie, C‑119/04, Sb. rozh. s. I‑6885, bod 25).
49. Z toho vyplývá, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 nespadá do působnosti článku 7 směrnice.
Královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 zapadá do cíle sledovaného zákonodárcem Společenství
50. Podpůrně belgická vláda uplatňuje, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 byla přijata, aby vyplnila právní vakuum vyplývající ze zrušení nařízení č. 925/1999, a že tudíž zapadá do cíle sledovaného zákonodárcem Společenství. Tato královská vyhláška se ve své preambuli odvolává na nařízení č. 925/1999 jednak proto, že diskuse vedené v radě ministrů dne 11. února 2000 se na uvedené nařízení vztahovaly, a jednak proto, že politika sledovaná federální vládou, jakož i federovanými entitami zapadala do rámce tohoto nařízení. Vzhledem k záměru deklarovanému vládou zakázat používání na belgickém území některých civilních podzvukových proudových letadel v co nejkratší lhůtě, se jednalo o to zabránit, aby se hospodářské subjekty mohly domnívat, že z důvodu zrušení nařízení č. 925/1999, může být tento typ letadel používán.
51. Tento argument nemůže být přijat.
52. Zaprvé totiž zrušení nařízení č. 925/1999 nevytvořilo právní vakuum, neboť toto nařízení bylo nahrazeno směrnicí téhož dne, kdy tato směrnice vstoupila v platnost. V tomto ohledu je třeba poukázat na to, jak uvádí generální advokát v bodě 82 svého stanoviska, že členskému státu nic nebránilo přijmout vnitrostátní právní úpravu slučitelnou s ustanoveními směrnice.
53. Zadruhé, i když je pravda, že přijetím směrnice zákonodárce Společenství sledoval cíl snížení obtěžování hlukem letadly, stejně jako přijetím nařízení č. 925/1999, nic to nemění na tom, že metody zamýšlené směrnicí, resp. uvedeným nařízením, jsou radikálně rozdílné. Podle směrnice je totiž snížení obtěžování hlukem výsledkem vyváženého přístupu k regulaci hluku na každém letišti, zatímco ustanovení nařízení č. 925/1999 mají za cíl zamezit zhoršování obtěžování hlukem uložením provozních omezení civilních podzvukových proudových letadel v závislosti na ředícím obtokovém poměru jejich motorů.
54. Zatřetí je cílem směrnice zejména, podle jejího čl. 1 písm. a), stanovit pravidla Společenství pro usnadnění zavádění stejnorodých provozních omezení na úrovni letiště, a za tímto účelem ve svém čl. 2 písm. d) stanoví definici pojmu „letadlo téměř vyhovující“ normám stanoveným ve svazku 1 části II hlavě 3 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, bez odkazu na letadla, jejichž osvědčení bylo obnoveno.
55. Královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 však podle svého pátého bodu odůvodnění má za cíl vytvořit na vnitrostátní úrovni harmonizovaný rámec právní úpravy, co se týče téže kategorie letadel, a k dosažení tohoto cíle zavádí omezení provozu letadel v průběhu období nočního klidu, která postihují civilní podzvuková proudová letadla, jejichž osvědčení bylo obnoveno, bez ohledu na skutečnost, že byla upravena, aby odpovídala normám stanoveným ve svazku 1 části II hlavě 3 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví.
56. Belgická vláda mimoto uplatňuje, že působnost královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002 je obecná a vztahuje se na celé vnitrostátní území, zatímco na letišti Bruxelles-National, které je z důvodu počtu pohybů letadel jediným letištěm, kterého se směrnice týká, již byla prováděna provozní omezení. Tato omezení byla zavedena ministerskou vyhláškou ze dne 26. října 2000 o schválení nařízení přijatého správní radou BIAC, akciové společnosti veřejného práva, dne 15. června 2000, týkajícího se zavedení systému kvót hlučnosti v noci a určujícího maximální množství hluku povoleného v noci na letišti Bruxelles-National ( Moniteur belge
ze dne 17. listopadu 2000, s. 38194). Tato ministerská vyhláška tudíž zakázala jakýkoli vzlet civilního podzvukového proudového letadla z tohoto letiště a ustanovení královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002 se překryla s již existující právní úpravou.
57. Toto stanovisko nelze přijmout.
58. I  když totiž na jediném letišti v Belgii, jehož se přímo týká směrnice, již byla prováděna provozní omezení zavedená v průběhu roku 2000 zvláštní ministerskou vyhláškou, nevyplývá z toho, že Belgické království mohlo nevzít v úvahu, při přijímání královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002 použitelné na všechna letiště nacházející se na jeho území nezávisle na objemu dopravy, přístup uložený pro stanovení provozních omezení ke snížení hluku touto směrnicí, která již byla v platnosti.
59. V tomto ohledu je třeba uvést, že podle ustálené judikatury neexistence v určitém členském státě některé činnosti upravené směrnicí nemůže tento stát osvobodit od jeho povinnosti přijmout legislativní nebo podzákonná opatření k zajištění přiměřeného provedení všech ustanovení této směrnice (rozsudky ze dne 15. března 1990, Komise v. Nizozemsko, C‑339/87, Recueil, s. I‑851, bod 22; ze dne 16. listopadu 2000, Komise v. Řecko, C‑214/98, Recueil, s. I‑9601, bod 22; ze dne 13. prosince 2001, Komise v. Irsko, C‑372/00, Recueil, s. I‑10303, bod 11, a ze dne 30. května 2002, Komise v. Spojené království, C‑441/00, Recueil, s. I‑4699, bod 15).
60. Z toho vyplývá, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 nemůže být považována za předpis zapadající do cíle sledovaného zákonodárcem Společenství.
Královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 vážně neohrožuje výsledek stanovený směrnicí
61. Ještě podpůrněji belgická vláda tvrdí, že přijetí královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002 během lhůty poskytnuté členským státům k provedení směrnice nejenže vážně neohrožuje výsledek, který směrnice stanovuje, ale může rovněž ulehčit jeho uskutečnění, neboť tato vyhláška přiměla letecké společnosti provést nezbytné investice na obnovení jejich flotily.
62. V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle judikatury Soudního dvora členské státy sice nejsou povinny přijmout opatření k provedení směrnice před uplynutím lhůty stanovené k tomuto účelu, avšak z použití čl. 10 druhého pododstavce ES a čl. 249 třetího pododstavce ES, jakož i samotné směrnice, ve vzájemném spojení, vyplývá, že během této lhůty se členské státy musí zdržet přijímání ustanovení, která by mohla vážně ohrozit výsledek stanovený touto směrnicí (viz zejména rozsudky ze dne 18. prosince 1997, Inter-Environnement Wallonie, C‑129/96, Recueil, s. I‑7411, bod 45, a ze dne 14. září 2006, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, C‑138/05, Sb. rozh. s. I‑8339, bod 42).
63. Členské státy proto nemohou, aniž by vážně ohrozily výsledek stanovený směrnicí, přijmout v době běhu lhůty k provedení této směrnice předpisy, které, byť sledují tentýž cíl, totiž snížení počtu osob postižených škodlivými účinky hluku způsobeného letadly, brání zavedení stejnorodých provozních omezení v celém Společenství.
64. Přitom je nesporné, že v průběhu lhůty k provedení stanovené touto směrnicí belgická vláda vyhlásila a zveřejnila královskou vyhlášku ze dne 14. dubna 2002. Tato královská vyhláška neměla za cíl provést uvedenou směrnici, nýbrž vytvořit na vnitrostátní úrovni harmonizovaný rámec právní úpravy za účelem snížení obtěžování hlukem způsobeným letadly, založený na přístupu stanoveném nařízením č. 925/1999, a sice stanovením provozních omezení na základě ředícího obtokového poměru motorů s cílem definitivně zakázat provoz civilních podzvukových proudových letadel, jejichž osvědčení bylo obnoveno.
65. Z toho vyplývá, že přijetí královské vyhlášky ze dne 14. dubna 2002, která vstoupila v platnost dne 1. července 2003, tedy méně než tři měsíce přede dnem uplynutí lhůty k provedení směrnice, způsobilo neprávem znevýhodněné zacházení s některými kategoriemi letadel a trvale se dotklo podmínek provedení a uplatnění této směrnice ve Společenství. Z důvodu zákazu provozu různých letadel vyplývajícího z použití této vyhlášky totiž posouzení dopadu hluku stanovené uvedenou směrnicí nemůže zohlednit hluk způsobený všemi letadly, která odpovídají pravidlům stanoveným ve svazku 1 části II hlavě 3 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, a optimální zlepšení regulace hluku tudíž nemůže být splněno v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
66. Belgická vláda mimoto uplatňuje, že Komise neprokázala, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002 může způsobit takovýto negativní výsledek, neboť kdyby byla vyhlášena během března 2002, omezení, která ukládá, by byla přijata jakožto opatření platná v době zveřejnění směrnice, na která se vztahuje odchylný režim jejího článku 7. Nebylo by tudíž přiměřené tvrdit, že z důvodu o měsíc pozdějšího vyhlášení královská vyhláška vytváří škodlivé účinky, zatímco lhůta poskytnutá k provedení směrnice neuplynula.
67. V tomto ohledu stačí uvést, jak zdůrazňuje Komise ve své replice, že tento argument je zcela hypotetický a že Soudní dvůr musí při svém rozhodování v rámci žaloby pro nesplnění povinnosti vzít v úvahu pouze faktické okolnosti věci, s vyloučením jakýchkoli dohadů. Ostatně je třeba uvést, že belgická vláda předkládá hypotézu, v jejímž rámci by byla královská vyhláška přijata před přijetím směrnice.
68. Z toho vyplývá, že královská vyhláška ze dne 14. dubna 2002, přijatá Belgickým královstvím během lhůty k provedení směrnice, je s to vážně ohrozit uskutečnění výsledku stanoveného touto směrnicí.
69. Za těchto podmínek je namístě považovat žalobu podanou Komisí za opodstatněnou.
70. V důsledku toho je třeba určit, že Belgické království tím, že přijalo královskou vyhlášku ze dne 14. dubna 2002, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice, jakož i z čl. 10 druhého pododstavce ES ve spojení s čl. 249 třetím pododstavcem ES.
K nákladům řízení
71. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise náhradu nákladů řízení od Belgického království požadovala a Belgické království nemělo ve věci úspěch, je namístě mu uložit náhradu nákladů řízení.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
1) Belgické království tím, že přijalo královskou vyhlášku ze dne 14. dubna 2002 upravující noční provoz některých civilních podzvukových proudových letadel, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství, jakož i z čl. 10 druhého pododstavce ES ve spojení s čl. 249 třetím pododstavcem ES.
2) Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.