62010CC0138_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Käesoleva eelotsusetaotluse kaudu esitab Administrativen sad Sofia-grad kolm küsimust põhiliselt määruse nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artiklite 4, 62 ja 63 tõlgendamise kohta.(2) Küsimused puudutavad konkreetselt niinimetatud tollideklaratsioonide aktsepteerimist – tolli toimingut, mille sisu ja olemuse ning samuti vaidlustatavuse üle siseriiklikes kohtutes palutakse otsustada Euroopa Kohtul.
2. Käesoleva kohtuasja põhiprobleem seisneb tollideklaratsiooni aktsepteerimise segaolemuses, sest tegemist on toiminguga, mida väljendatakse füüsilises dokumendis ja liidu enda õiguses standardiseeritud dokumendis, milles langevad kokku eri tahteavaldused: ühelt poolt kauba deklarandi ja teiselt poolt tolli tahteavaldus. Administrativen sad Sofia-gradil tekkinud kahtlused tulenevad selle dokumendi erilisest vormist, millega vaidluse esemeks olev toiming dokumenteeritakse.
I. Õiguslik raamistik
3. Määruse nr 2913/92 artikli 4 punkt 5 määratleb „otsuse” järgmiselt:
„otsus – tolli poolt tollialaste õigusaktide alusel tehtud ametlik toiming, millega tehakse otsus üksikjuhu suhtes ning millel on õiguslikud tagajärjed ühe või mitme määratletud või määratletava isiku jaoks; mõiste hõlmab muu hulgas ka siduva tariifiinformatsiooni artikli 12 tähenduses”.
4. Otsuste suhtes, mis annavad õigusi eraõiguslikele isikutele, näeb kõnealuse määruse artikli 8 lõige 1 ette otsuste tühistamise erikorra.
„Asjaomase isiku jaoks soodne otsus tühistatakse, kui see on tehtud ebaõige või mittetäieliku teabe alusel ja kui:
– taotleja teadis või oleks pidanud teadma, et teave oli ebaõige või mittetäielik, ja
– sellist otsust ei oleks saanud teha õige või täieliku teabe alusel.”
5. Tollideklaratsioone, nagu ka nende aktsepteerimist ja hilisemat läbivaatamist käsitlev kord on sätestatud määruse nr 2913/92 artiklites 62 jj, millest tuleb käesoleva menetluse jaoks esile tuua järgmised sätted:
„Artikkel 62
1. Kirjalikud tollideklaratsioonid esitatakse vormis, mis vastab selleks ettenähtud ametlikule näidisele. Tollideklaratsioonid peavad olema allkirjastatud ja sisaldama kõiki vajalikke andmeid seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete rakendamiseks, millele kaup on deklareeritud.
2. Tollideklaratsioonile tuleb lisada kõik vajalikud dokumendid seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete rakendamiseks, millele kaup on deklareeritud.
Artikkel 63
Toll aktsepteerib viivitamata tollideklaratsioonid, mis vastavad artiklis 62 sätestatud tingimustele, kui kaup, mille kohta tollideklaratsioon on tehtud, esitatakse tollile.
[…]
Artikkel 65
Taotluse korral on deklarandil lubatud muuta tollideklaratsiooni kandeid pärast seda, kui toll on tollideklaratsiooni aktsepteerinud. Muudatus ei tohi tollideklaratsiooni laiendada muudele kaupadele kui need, mille kohta see algselt tehti.
Muudatust ei lubata teha, kui seda taotletakse pärast seda, kui toll on:
a) teatanud deklarandile, et ta kavatseb kaupa kontrollida;
b) tuvastanud, et kõnealused andmed on ebaõiged;
c) kauba vabastanud.
Artikkel 66
1. Toll tunnistab deklarandi taotluse korral juba aktsepteeritud tollideklaratsiooni kehtetuks, kui deklarant tõendab, et kaup deklareeriti kõnealuses tollideklaratsioonis nimetatud tolliprotseduurile ekslikult või et erakordsete asjaolude tõttu ei ole kauba suunamine sellele tolliprotseduurile, millele see kaup oli deklareeritud, enam põhjendatud.
Kui toll on deklarandile teatanud oma kavatsusest kaupa kontrollida, ei võeta tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamise taotlust vastu enne kontrolli lõpetamist.
2. Pärast kauba vabastamist saab tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistada ainult kooskõlas komiteemenetlusega määratletud juhtudel.
3. Tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamine ei mõjuta kehtivate karistussätete kohaldamist.
[…]
Artikkel 68
Et aktsepteeritud tollideklaratsioone kontrollida, võib toll:
a) vaadata läbi tollideklaratsiooni ja selle lisaks olevad dokumendid. Toll võib nõuda, et deklarant esitaks tollideklaratsiooni andmete õigsuse kontrollimiseks muid dokumente;
b) vaadata läbi kauba ja võtta sellest analüüsiks või üksikasjalikuks läbivaatamiseks proove ja näidiseid.
[…]
Artikkel 71
1. Tollideklaratsiooni kontrollimise tulemusi kasutatakse, kohaldades sätteid, millega reguleeritakse tolliprotseduuri, millele kaup on suunatud.
2. Kui tollideklaratsiooni ei kontrollita, kohaldatakse lõikes 1 nimetatud sätteid kõnealuse tollideklaratsiooni andmete alusel.
[…]
Artikkel 78
1. Toll võib omal algatusel või deklarandi taotluse korral teha tollideklaratsioonis pärast kauba vabastamist muudatusi.
2. Toll võib pärast kauba vabastamist selleks, et teha kindlaks tollideklaratsioonis esitatud andmete õigsust, kontrollida äridokumente ja asjaomase kaubaga seotud impordi- või eksporditoimingute või selle kaubaga seotud järgnevate äritoimingute andmeid. Selline kontroll võib toimuda deklarandi valdustes, mõne muu nimetatud toimingutega otseselt või kaudselt seotud isiku valdustes või isiku valdustes, kelle valduses seoses äritegevusega on nimetatud dokument või vajalikud andmed. Toll võib läbi vaadata ka kaupa, kui selle esitamine on veel võimalik.
3. Kui tollideklaratsiooni kontrollimine või tollivormistusjärgne läbivaatamine näitab, et asjaomaseid tolliprotseduure reguleerivaid sätteid on kohaldatud ebaõige või mittetäieliku teabe alusel, võtab toll kooskõlas ettenähtud sätetega olukorra lahendamiseks vajalikud meetmed, arvestades tema käsutuses olevat uut teavet.”
II. Asjaolud
6. Äriühing DP grup EOOD (edaspidi „DP grup”) esitas vastavat vormi kasutades 13. märtsil 2007 Kremikovtsi tolliasutusele tollideklaratsiooni, et importida Brasiiliast kaupu tähistusega „külmutatud kalkunikoivad, millest on eemaldatud luud ja mida on maitsestatud valge pipraga”. Deklaratsioon aktsepteeriti samal kuupäeval, kusjuures kõnealuse vormi lahtrisse nr 2 kanti nr 07ВG005102Н0019921, tolliameti isiklik tempel nr 1341 ja tolliametniku allkiri. Eespool öeldust olenemata kirjutas deklaratsiooni aktsepteerinud tollitöötaja deklaratsiooni vormi tagaküljele järgmise märkuse:
„Lahtri nr 44 osas viidi läbi dokumentide kontrollimine vastavalt ühenduse tolliseadustiku rakendusmääruse artiklile 218. Tariifinumber lahtris nr 33 vastab kauba nimetusele lahtris nr 33 ja TARIC‑ile. Tolliväärtus määrati kindlaks vastavalt tolliseadustiku artiklile 29. Tegemist ei ole eeliskaubaga. Täidetud on tingimused samaaegseks vabasse ringlusse ja tarbimiseks lubamiseks. Protokoll põhjaliku tollikontrolli kohta Sofia lennujaamas (nr 120/13.03.2007). Võimaliku väära tariifse klassifitseerimise kahtluse tõttu võttis kesk-keemialabor proovid laboratoorse analüüsi tegemiseks (taotlus nr 1/13.03.07). Sularahas tagatise maksmine. Kesk-keemialabori arvamus (nr 00005/14.03.07). Tolliameti keskasutuse seisukoht tariifse klassifitseerimise kohta (nr 4417/190/17.04/2007).”
7. 25. märtsil 2007 andis tollitöötaja korralduse kaup vabastada.
8. Laboratoorse analüüsi tulemuste põhjal teatas tolliametnik äriühingule DP grup 17. aprilli 2007. aasta kirjaga, et tollideklaratsioonis on tuvastatud puudused deklareeritud kauba tariifsel klassifitseerimisel tehtud vea tõttu, ning seetõttu nõuti kindlaksmääratud summade tasumist.
9. Äriühing DP grup vaidlustas tollideklaratsiooni aktsepteerimise Administrativen sad Sofia-gradis selle põhjal, et kuigi deklarant, st tema ise, ei olnud märkinud tariifikoodi õigesti, oli tolliametnik selle tariifikoodi aktsepteerinud ja „kinnitanud kauba tariifikoodi” aktsepteerimise allkirjaga, millega kaasneb tema arvates tollideklaratsiooni tühisus.
10. Administrativen sad Sofia-grad andis 21. juulil 2008 määruse, milles tunnistas kaebuse vaidlustatava haldusakti puudumise tõttu vastuvõetamatuks. Vastuseks kaebusele, mille äriühing DP grup esitas tema kaebuse vastuvõetamatuks tunnistamise otsuse peale, tunnistas Varhoven administrativen sad selle otsuse, millega Administrativen sad Sofia-grad oli tunnistanud kaebuse vastuvõetamatuks, õigusvastaseks, andes korralduse saata asi viimati nimetatud kohtule tagasi, et ta eespool nimetatud asja lahendaks.
11. Siseriikliku kohtu selles menetlusetapis otsustas Administrativen sad Sofia-grad menetluse peatada, et esitada käesolev eelotsusetaotlus.
III. Esitatud küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
12. Euroopa Kohtu kantseleis 15. märtsil 2010 registreeritud eelotsusetaotluses esitatakse kolm järgmist eelotsuse küsimust:
„1. Kas nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artiklit 63 tuleb põhikohtuasjas kujunenud asjaoludel tõlgendada nii, et see kohustab tolli juhul, kui esineb kahtlus kauba tariifikoodi õigsuses ning selle koodi kindlaksmääramiseks on vaja eksperdi arvamust, läbi viima üksnes tollideklaratsiooni vastavuse kontrollimise selle määruse artikli 62 tingimustele selliselt, et seejuures kontrollitakse üksnes dokumente määruse artiklis 68 nimetatud ulatuses ning üksnes esitatud dokumentide alusel tehakse otsus tollideklaratsiooni aktsepteerimise kohta?
2. Kas tolli otsus tollideklaratsiooni viivitamatu aktsepteerimise kohta nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 63 alusel on põhikohtuasjas kujunenud asjaoludel tolli otsus vastavalt tolliseadustiku artikli 4 punktile 5 koosmõjus tolliseadustiku artikli 8 lõike 1 esimese taandega ning seda kogu esitatud tollideklaratsiooni osas, kui samaaegselt esinevad järgmised asjaolud:
a) tolli otsus tollideklaratsiooni aktsepteerimise kohta tehti üksnes koos tollideklaratsiooniga esitatud dokumentide alusel;
b) enne tollideklaratsiooni aktsepteerimist läbi viidud vajaliku kontrolli käigus tekkis kahtlus, et märgitud kauba tariifikood ei ole õige;
c) enne tollideklaratsiooni aktsepteerimist läbi viidud vajaliku kontrolli raames oli teave deklareeritud kauba sisu osas, mis omab tähtsust tariifikoodi õigel kindlaksmääramisel, puudulik;
d) enne tollideklaratsiooni aktsepteerimist läbi viidud kontrolli raames võeti proov kauba õige tariifikoodi määramiseks vajaliku eksperdi arvamuse tarvis?
3. Kas nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artiklit 63 tuleb põhikohtuasjas kujunenud asjaoludel tõlgendada nii,
a) et see lubab vaidlustada tollideklaratsiooni aktsepteerimise õiguspärasuse kohtus pärast kauba vabastamist, või nii,
b) et tollideklaratsiooni aktsepteerimist ei ole võimalik vaidlustada, sest sellega määratakse üksnes kaupade tollis deklareerimise fakt ja tollivõla tekkimise ajahetk impordil ning tegemist ei ole tolli otsusega õige tariifse klassifitseerimise ning selle tollideklaratsiooni alusel võlgnetava tollimaksu suuruse kohta?”
13. Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 23 sätestatud tähtajaks esitasid lisaks põhikohtuasja vastustajale märkused Bulgaaria, Tšehhi Vabariigi, Hispaania ja Madalmaade valitsus ning komisjon.
14. Kohtuistungil, mis toimus 17. märtsil 2011, osalesid kostja esindaja ning Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Hispaania Kuningriigi ja komisjoni esindajad.
IV. Eelotsuse küsimuste analüüs
A. Sissejuhatavad märkused
15. Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitab oma kolme küsimusega meile mitu küsimust tollideklaratsioonide tolli poolt aktsepteerimise sisu, ulatuse ja õigusliku olemuse kohta.
16. Neile küsimustele tarviliku vastuse andmiseks on minu arvates sobiv tuua enne välja tolliprotseduuri põhiaspektid, nagu need on praegu ette nähtud määruses nr 2913/92.
17. Liidu territooriumil ühise tollitariifistiku loomine eeldas kaupade siseturule sisseveo, sealt väljaveo ja transiidiprotseduuride suhtes rakendatava ühise korra vastuvõtmist.(3) Selleks näeb määrus nr 2913/92 varasemaid õigusnorme uuesti sõnastades ette, et kõik kaubad peavad kuuluma selle määruse artikli 4 punktis 16 loetletud ühe tolliprotseduuri alla. Toimingut, mille alusel kauba suhtes kohaldatakse kindlaksmääratud tolliprotseduuri koos kõikide sellega kaasnevate õiguslike tagajärgedega, väljendab importija väljastatud „deklaratsioon”, mille võib koostada kirjalikult, arvuti teel või suuliselt.(4)
18. See deklaratsioon ei ole tolliprotseduuri vähem oluline etapp, sest sellega kaasnevad olulised õiguslikud tagajärjed. Deklaratsiooni sisu, mille koostamine on kauba esitaja ülesanne, määrab kohaldatava tolliprotseduuri, samuti vastavad tollimaksud, luues selliselt protseduuri esemest nii-öelda hetkeülevaate. Selleks näeb määrus nr 2454/93(5) lisades 31–34 ette täpsed dokumendivormid deklaratsiooni esitamiseks, mille lahtritesse tuleb selgelt märkida andmed, mis tuleb asjakohaste otsuste tegemiseks tollile esitada.
19. Deklaratsioon, millega meil on tegemist, puudutab seega täpset ja standardiseeritud sisu, ilma et määruse nr 2913/92 artiklis 62 konkreetselt loetletud andmetele võiks tõhususe huvides esitada lisaandmeid. Kõnealune säte nõuab ainult, et deklaratsioonil oleks deklarandi allkiri ja et see sisaldaks „kõiki vajalikke andmeid [vastavat] tolliprotseduuri reguleerivate sätete rakendamiseks”.
20. Selline jäikus on tingitud vajadusest ühitada kiiruse ja õiguskindluse eesmärk, millest tollikord juhindub. Võttes arvesse ilmseid asjaajamisraskusi, mis kaasnevad tollinormide range kohaldamisega, samuti nende täitmise järelevalvet, kohustab määrus nr 2913/92 deklaranti märkima ainult ja eranditult konkreetseid andmeid.(6) Ka deklaratsiooni parandamise õigus piirdub nende juhtudega, mille puhul toll ei ole veel kaupa kontrollinud või vabastanud. Selliselt innustatakse deklaranti esitama tõeseid ja õigeid andmeid, sest vastasel korral võidakse talle määrata karistus.(7)
21. Samas on haldusasutus kohustatud deklaratsiooni aktsepteerima kohe, kui see vastab määruse nr 2913/92 artiklis 62 loetletud tingimustele ja kui kaup on tollile esitatud. Deklaratsiooni „aktsepteerimine” on samuti toiming, seekord tolli toiming, mille õiguslikud tagajärjed on samuti olulised. Kõige olulisem neist on ajaline aspekt, sest kõnealuse aktsepteerimise kuupäeva loetakse reeglina hetkeks, millest alates on kohaldatavad kõik seda tollikorda reguleerivad sätted, millele kaup on deklareeritud.(8) Kui deklaratsioon on aktsepteeritud, on deklarandil samuti lubatud vajaduse korral parandada ühte või mitut deklaratsioonile märgitud andmetest,(9) tingimusel et toll ei kontrolli kaupa või ei leia, et deklaratsioonile märgitud andmed on ebaõiged.
22. Lõpuks toimib „deklaratsioon” tolliprotseduuri alustamise taotlusena, samas kui deklaratsiooni „aktsepteerimine” on ametlik kõnealuse protseduuri alustamise akt. Võib öelda, et need kaks toimingut on nagu mündi kaks poolt, mida väljendatakse samaaegselt ühesainsas dokumendis, mille sisu täitmine on kahe eri isiku ülesanne. Nende kahe toimingu paralleelsus ei mõjuta siiski kummagi autonoomsust. Deklaratsiooni olemasolu on aktsepteerimise eeltingimus, ent see ei tähenda, et aktsepteerimist ei või hinnata eraldi. Vastupidi, kumbagi toimingut reguleerib eraldi kord ja nende täitjad ja sisu on erinevad. Aktsepteerimise autonoomsus ongi see tunnusjoon, mida peab küsitavaks eelotsusetaotluse esitanud kohus, autonoomsus, millega – nagu ma edaspidi selgitan – kaasnevad teatavad õiguslikud tagajärjed.
B. Esimene eelotsuse küsimus
23. Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus meilt teada saada määruse nr 2913/92 artikli 63 ulatust, mille kohaselt „toll aktsepteerib viivitamata tollideklaratsioonid”, kui kirjalikud deklaratsioonid vastavad „artiklis 62 sätestatud tingimustele, kui kaup, mille kohta tollideklaratsioon on tehtud, esitatakse tollile”. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas juhul, kui tekib kahtlus, kas deklareeritud kauba tariifikood on märgitud õigesti, ja kui toll on kõnealuse koodi kindlaksmääramiseks taotlenud eksperdi arvamust, piirdub artiklis 63 osutatud aktsepteerimine ainult artiklis 62 loetletud vorminõuete täitmisega või on vastupidi lubatud kontrollida deklaratsiooni teisi elemente.
24. Nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktides 20 ja 21, on ametliku deklareerimis- ja aktsepteerimissüsteemi eesmärk hõlbustada tollitoimingute õiget täitmist ja järelevalvet. Deklarant on kohustatud tollideklaratsiooni tegemise ajal märkima teatavad andmed ja aktsepteerimine piirdub nende kontrollimisega. Automaatsus on oluline, sest see annab õiguskindluse nii majandustegevuses osalejatele kui ka tolliasutusele, piirates nii kaalutlusõigust järelevalveülesannetes, mida täidavad ametnikud. Teisest küljest innustatakse deklaranti esitama tõetruud teavet, sest vastasel korral on ta kahtluste tekkimise ja kontrollimise korral kaotanud õiguse deklaratsiooni parandada. Järelikult on deklaratsiooni ja aktsepteerimise jäikus süsteemi põhieeldus.(10)
25. Just sellepärast, et määruse nr 2913/92 artikkel 63 nõuab ainult kolme elementi (allkirja, „vajalikke andmeid” ja kaupa), nõuab see artikkel, et asutus, olles nende nõuete täitmist kontrollinud, väljastaks aktsepteerimise. Nagu nähtub õigusnormi grammatilisest sisust, on tegemist aktiga, mis võetakse vastu väga täpsetel tingimustel, mis piiravad märkimisväärselt tolli kaalutlusõigust. Tollideklaratsiooni mitte üksnes ei aktsepteerita, vaid seda tuleb juhul, kui „artiklis 62 sätestatud tingimused” on täidetud, teha „viivitamata”, nagu seda muide käesoleva juhu asjaoludel tehtigi.
26. Kõigest sellest nähtub, et kõnealune artikkel 63 takistab tollil loa andmisest keelduda muudel põhjustel peale nimetatud sättes loetletute. Esmapilgul võib selline järeldus paista mõneti jäik, aga protseduuri tervikuna analüüsides tundub lahendus igati mõistlik.
27. Tolliametnik, kes loeb artikli 63 nõuded täidetuks, on nimelt kohustatud väljastama („viivitamata”) aktsepteeringu, aga see ei tähenda, et tal ei ole hiljem teisi volitusi tollieeskirjade järgimist kontrollida. Seevastu artikkel 68 lubab ametiasutusel kontrollida mitte ainult tollideklaratsiooni dokumente ja lisatud dokumente, vaid ka kaupa, sealhulgas võtta proove üksikasjalikumaks analüüsimiseks. Selle teise õigusega – õigusega kaupa kontrollida – kaasneb asutuse võimalus võtta edasiste tulemuste seisukohast vajalikke meetmeid. Kõigest sellest nähtub, et tolli kontrolliõigused on aktsepteeringu väljastamise hetkel piiratud, aga sellest ei sõltu kuidagi tema voli kontrollida deklarandi esitatud teabe õigsust.
28. Seega ja nõustudes kõikide käesolevas eelotsusemenetluses märkusi esitanud liikmesriikidega, leian, et kõnealune artikkel 63 seab tollile range järelevalveraamistiku, piirates tema õigust deklaratsiooni kontrollida ainult ja eranditult kõnealuses artiklis loetletud tingimustega. Ja kuna, nagu ma ütlesin, miski ei takista tollil viia läbi kauba kontrolli, mille tulemused võidakse saada pärast kauba vabastamist, ei piira artiklis 63 ette nähtud kontrolli reguleeritus tolliasutuse järelevalveõigusi.(11) Vastupidi, määruses nr 2913/92 kehtestatud kord taotleb kiiret ja standardset menetlemist, mis omakorda tagab ka hiljem õigusliku olukorra eeskirjadega vastavusse viimise.
29. Järelikult teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata esimesele eelotsuse küsimusele, et määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklit 63 tuleb tõlgendada nii, et see kohustab tollideklaratsiooni „aktsepteerimiseks” tolli kontrollima ainult tollideklaratsiooni vastavust kõnealuse määruse artiklis 62 sätestatud nõuetele. Selleks piirdub ametiasutus ainult dokumentide kontrollimisega määruse artiklis 63 nimetatud ulatuses ja tollideklaratsiooni aktsepteerimise üle otsustamisega ainult esitatud dokumentide põhjal.
C. Teine eelotsuse küsimus
30. Seejärel esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus küsimusi deklaratsiooni aktsepteerimise õigusliku olemuse kohta sellistel asjaoludel nagu käesolevas asjas, kus toll on enne aktsepteerimise väljastamist võtnud kaubast proove, et veenduda, kas on kohaldatud õiget tariifikoodi. Konkreetselt palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul selgitada, kas aktsepteerimine kui tolli toiming on määruse nr 2913/92 artikli 4 punkti 5 mõistes „otsus”.
31. Siinkohal tuleb täheldada silmatorkavat seisukohtade erinevust nii põhikohtuasja poolte vahel – mis ei pane imestama – kui ka käesolevas menetluses märkusi esitanud riikide ja komisjoni vahel. Kui DP grup väitis eelotsusetaotluse esitanud kohtus, et tolli antud aktsepteering on olemuselt „otsus”, nagu seda tegid eelotsusemenetluse käigus ka Hispaania Kuningriik ja komisjon, siis kostja, samuti Bulgaaria Vabariik, Tšehhi Vabariik ja Madalmaad on vastupidisel seisukohal. Sellegipoolest, nagu ma alljärgnevalt märgin, on erimeelsused pigem vormilised kui sisulised, sest kõik peale DP grupi leiavad, ehkki eri argumentidega, et aktsepteerimise vaidlustamine kaebuse esitaja sisulisi nõudeid ei põhjenda.
32. Nagu teada, keskendub määruse nr 2913/92 artikli 4 punktis 5 „otsuse” mõiste toimingu võimele tekitada „õiguslik[ke] tagajär[gi] ühe või mitme määratletud või määratletava isiku jaoks”. Nii lihtne ja sellistel tagajärgedel põhinev kirjeldus, mida määruses täpsemalt ei nimetata, selgitab, et mõiste eraldiseisva määratluse konsolideerimiseks on vaja olnud lisakriteeriume. Nii leidis kohtujurist Fennelly oma ettepanekus kohtuasjas Andrade,(12) et lisaks kõnealuse artikli 4 punktis 5 esitatud kriteeriumidele peab „otsus” endast kujutama „hinnangu või kaalutlusõiguse väljendust”, olles „pärast eri tegurite kaalumist vastuvõetud akt, milles tuleb vastavalt ühenduse õigusele esitada põhjendused ja põhjused, mis ajendasid kõnealust kaalutlusõigust teostama, et otsuse adressaat saaks tegelikult selle kehtivust hinnata”. [mitteametlik tõlge](13)
33. Kooskõlas kohtujurist Fennelly pakutud määratlusega, mille Euroopa Kohus võttis kõnealuses kohtuasjas samale seisukohale asudes omaks, leian, et selleks et tolli toiming oleks „otsus”, on vaja, et selles oleks nimetatud otsuse adressaat, et see tooks õiguslikke tagajärgi ja ühtlasi oleks kaalutlusõiguse teostamise väljendus ja tulemus.
34. Adressaadi nimetamise osas on ilmne, et deklaratsiooni aktsepteerimine täidab seda tingimust alati, sest üks artiklis 62 kehtestatud nõuetest on deklarandi allkiri. Kui deklaratsioonis ei ole nimelist identifitseerimist, ei saa olla ka aktsepteerimist, nii et allkiri on alati identifitseeritud.
35. Samuti toob aktsepteerimine adressaadile õiguslikke tagajärgi nii aktsepteerimise kui ka sellest keeldumise korral. Esimesel juhul on aktsepteerimine ajahetk, millest alates tekib õiguslik suhe tolliga, ning sellest hetkest tulenevad vastavas tolliprotseduuris ette nähtud õigused.(14) Teisel juhul takistab aktsepteerimisest keeldumine kaubale tolliprotseduuri kohaldada, mis on oluliste majanduslike ja järelikult ka õiguslike tagajärgedega tulemus. Seega tekitab tollis aktsepteerimine määruse nr 2913/92 artikli 4 punkti 5 mõistes õiguslikke tagajärgi.
36. Lõpuks tuleb hinnata, kas tolli otsuses anda aktsepteering on kaalutlusõiguse elemente. Kaalutlusõigus võib olla tunnetusliku protsessi tulemus kohaldatava õigusnormi faktiliste asjaolude suhtes või eelneva täitmisest tuleneva õigusliku tagajärje õiguslik hindamine.(15) Selliselt võetuna tekib kaalutlusõigus asjaolude konkreetsele õigusnormile allutamise hetkel või sellise allutamise tagajärgede kindlaksmääramise hetkel, tingimusel et tagajärjed võimaldavad rohkem kui üht lahendust.
37. Tollis aktsepteerimise korral on ilmne, et kaalutlusõigus, nagu see tuleneb määruse nr 2913/92 artiklitest 62 ja 63, tekib faktiliste asjaolude hindamisel. Toll peab väljastama aktsepteeringu, kui on täidetud kolm eespool nimetatud tingimust: esitatakse allkirjastatud deklaratsioon, on märgitud vastava tollikorra kohaldamiseks vajalikud andmed ja esitatakse kaup. Nendest kolmest teine nõue jätab tollile kaalutlusõiguse, sest ta peab välja selgitama, kas deklarant on või ei ole esitanud „vajalikud” andmed. Artiklis 63 sisalduv õiguslik tagajärg ei anna siiski ametiasutusele mingit kaalutlusõigust, kas deklaratsiooni aktsepteerida või mitte.
38. Seega on ametiasutuse ainus hindamisõigus selleks, et kindlaks määrata, kas andmed on „vajalikud”, ainus kaalutlusõiguse element, mis tal on. Ja kuigi jutt on konkreetsest aspektist, on tõsi, et aktsepteerimisel on väike kaalutlust võimaldav hindamisruum.(16)
39. Eespool öeldut arvestades tuleb järeldada, et tollideklaratsiooni aktsepteerimine kui tolli toiming, milles identifitseeritakse adressaat, mis tekitab õiguslikke tagajärgi ja milles on kaalutlusõiguse elemente, on määruse nr 2913/92 artikli 4 punkti 5 mõistes „otsus”.
D. Kolmas eelotsuse küsimus
40. Administrativen sad Sofia-gradi kolmanda ja viimase küsimuse keskmes on tolli väljastatud aktsepteerimise vaidlustatavus.
41. Määruse nr 2913/92 artiklid 243–246 näevad ette õiguskaitsekorra tolli otsuste vastu. Nimetatud sätted tagavad igale isikule õiguse esitada kaebusi tolli nii otseste kui ka kaudsete otsuste peale, mis „puudutavad kõnealust isikut otseselt ja isiklikult”.(17)
42. Teisest küljest ja eespool nimetatud sätete täienduseks näeb määruse artikkel 9 ette tolli aktide kehtetuks tunnistamise korra, võimaldades igal juhul ebasoodsate, aga ka soodsate aktide läbivaatamist, kui taotleja on toiminud pahauskselt või õigusvastaselt.
43. Kaebusi ja kehtetuks tunnistamist käsitlevad sätted näitavad kokkuvõttes, et tolli iga akt, mis toob tagajärgi, olgu see soodne või mitte, kuulub läbivaatamisele kas tolli enda või kohtu poolt. Tollikorrale omane tõhusus ei näe põhimõtteliselt ette piiranguid ametiasutuse poolt vastu võetud aktide vaidlustamisel, ja see on kooskõlas liidu õiguskorras õiguskaitsele omistatava tähtsusega.
44. Nimelt tagab liit õiguse nõuda kohtult kaitset mis tahes tegude eest, mis riivavad liidu tasandil tunnustatud õiguspäraseid õigusi, vabadusi ja huve, kusjuures oluline on eelkõige see, et õiguskaitsevahend oleks tõhus nii selles mõttes, et see peab olema juriidiliselt sobiv etteheidetava õigusrikkumise vajaduse korral heastamiseks, kui ka selles mõttes, et see peab olema tegelikult kasutatav, see tähendab, et selle suhtes ei tohi olla kohaldatavad tingimused, mis muudavad õiguse teostamise raskeks või võimatuks.(18) Nii on see sedastatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 ja ka Rooma lepingu artikli 6 tõlgendamist käsitlevas Euroopa Inimõiguste Kohtu ulatuslikus kohtupraktikas.(19) Järelikult ei ole vastuvõetav ükski määruse nr 2913/92 tõlgendus, mis kaotab deklarandi õiguse pöörduda siseriiklikku kohtusse või piirab seda õigust.
45. Tolli väljastatud aktsepteerimiste kohta, millega on kindlasti tegemist meil arutamisel oleval juhul, tuleb teha järgmised märkused.
46. Kui on juba kinnitatud, et aktsepteerimine on määruse nr 2913/92 artikli 4 punkti 5 mõistes „otsus”, kehtib selle otsuse vaidlustamise eeldus üksnes seetõttu, et kuulub sellesse kategooriasse. Aktist, mis tekitab isikule õiguslikke tagajärgi, võib alati saada lõpuks vaidluse ese. Seega ja vastupidiselt sellele, mida näib oma kirjalikes märkustes soovitavat Madalmaade valitsus, ei ole „otsus” otsus sellepärast, et see on vaidlustatav, vaid on vaidlustatav sellepärast, et see on „otsus”.
47. Ka „aktsepteerimist” tuleb käsitada laias mõttes, see tähendab, käsitledes nii positiivset kui ka negatiivset vastust, sest toll võib talle esitatud deklaratsiooni tagasi lükata ja järelikult mõjutada deklarandi õiguslikku olukorda negatiivselt. Sel juhul võib aktsepteerimise või õigemini tolli aktsepteerimisest keeldumise peale määruse nr 2913/92 artikli 243 alusel ikkagi kaebuse esitada.
48. Lõpuks tuleb meelde tuletada, et aktsepteerimine on piiratud ja kindlasisuline otsus, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktides 24–29. Määruse nr 2913/92 a rtikkel 63 piirab tolli kaalutlusõigust kõnealuses sättes loetletud mõistetega, viidates artiklile 62, piirates avaliku võimuorgani otsustusõigust sellega, et viimane tuvastab allkirja, kauba esitamise ja vajalike dokumentide esitamise. Ning ma selgitasin, et nimetatud viimase elemendiga kaasneb kaalutlusõigus teatud, ehkki vähesel määral, aga igal juhul puudutab aktsepteerimine ainult neid kolme nimetatud aspekti. Seega võib aktsepteerimisotsuse vaidlustamise, nagu ka läbivaatamise ese olla ainult üks nimetatud kolmest elemendist, mille üle otsustab toll.
49. Keskendudes nüüd põhikohtuasja asjaoludele: DP grup esitas kaebuse Bulgaaria tolli poolt kõnealuse deklaratsiooni aktsepteerimise peale, mille toll oli antud juhul väljastanud, kasutades oma õigust, mille annab talle määruse nr 2913/92 artikli 68 punkt b, st hoiatades võimalikest tulemustest, mille võib saada pärast kauba kontrollimist. Sellise märke kandis Bulgaaria toll deklaratsiooni tagaküljele, ja tema kahtlused deklareeritud tariifse klassifitseerimise õigsuse suhtes osutusidki põhjendatuks, sest tõepoolest kinnitasid laboratoorsed analüüsid deklarandi eksimust, ja toll nõudis hiljem täiendavat protseduuri. Alles pärast seda, kui deklarant sai teada, et toll nõuab kõnealust protseduuri, otsustas ta esitada algselt väljastatud aktsepteerimise vastu kaebuse.
50. Asjaoludest nähtub, et asja arutav kohus ei toiminud õiguspäraselt, kui ta otsustas, et deklaratsiooni aktsepteerimine tolli poolt ei ole vaidlustatav akt. Tegelikult oli aktsepteerimine, nagu eespool märgitud, „otsus”, mis tõi õiguslikke tagajärgi ja kätkes endas kaalutlusõiguse teostamist. Tegemist oli kindlasti vaidlustatava aktiga määruse nr 2913/92 artikli 243 mõistes, sest see mõjutab deklarandi õiguslikku olukorda.
51. Ent toll ei teinud otsust imporditava kauba klassifitseerimise üle. Aktsepteerimisega, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktides 24–29, tuvastatakse ametlikult määruse nr 2913/92 artiklis 63 ette nähtud nõuete täitmist. Tegelikult ei kaasne aktsepteerimisega mingisugust kaalutlusõiguse teostamist peale selle, mis puudutab protseduurile esitatud vajalike dokumentide kontrollimist. Tolli klassifitseerimise seisukohast on aktsepteerimine otsus, mis mitte ainult ei ole klassifitseerimine ise, vaid mis võimaldab tollil vahetult pärast klassifitseerimist kontrollida, muuta ja nõuda õigusnormide õiget täitmist. Teisisõnu ei ole aktsepteerimine olemuselt otsus tollis klassifitseerimise kohta, vaid toiming, mis võimaldab alustada protseduuri. Sellest seisukohast võib aktsepteerimise vaidlustamine kindlasti puudutada elemente, mis on loetletud kõnealuses artiklis 63, mida aga määrus ei saa kehtestada, on aktsepteerimise kaudu toimiv omamoodi universaalne õiguskaitsevahend, millega saab vaidlustada tolliõigusnormide mis tahes aspekti.
52. Seda arvestades on käesolevas kohtuasjas äriühingu DP grup nõue esitatud tolli klassifikatsiooni vastu, mille toll deklaratsiooni aktsepteerimise hetkel „kinnitas”, aga mitte aktsepteerimise enda vastu. Seda kinnitab ka see, et viga, mida aktsepteerimisele ette heidetakse, ei ole aktsepteerimises, vaid DP grupi väljastatud deklaratsioonis. Kaebuse esitaja eesmärk ei ole seega vaidlustada akt, mis kahjustab tema õigusi, vaid saavutada see, et tühistataks akt, mida võidakse kasutada talle halduskaristuse määramise põhjendusena.
53. Järelikult ja kõike eespool öeldut arvesse võttes tuleb määruse nr 2913/92 artiklit 63, tõlgendatuna kõnealuse määruse artikli 243 seisukohast, tõlgendada nii, et deklarant võib kohtus vaidlustada tollideklaratsiooni aktsepteerimise õiguspärasuse, tingimusel et etteheide on suunatud mõne sellise tingimuse tollis kontrollimise vastu, mis on kõnealuses artiklis 63 loetletud aktsepteerimise osa.
V. Ettepanek
54. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Administrativen sad Sofia gradi esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1. Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artiklit 63 tuleb tõlgendada nii, et see kohustab tolli kontrollima ainult tollideklaratsiooni vastavust kõnealuse määruse artiklis 62 sätestatud nõuetele. Selleks piirdub ametiasutus ainult dokumentide kontrollimisega määruse artiklis 63 nimetatud ulatuses ja tollideklaratsiooni aktsepteerimise üle otsustamisega ainult esitatud dokumentide põhjal, kaasa arvatud juhul, kui esineb kahtlus kauba tariifikoodi õigsuses ning kui selle koodi kindlaksmääramiseks on vaja eksperdi arvamust.
2. Tollideklaratsiooni aktsepteerimine kui tolli toiming, milles identifitseeritakse adressaat, mis tekitab õiguslikke tagajärgi ja milles on kaalutlusõiguse elemente, on määruse nr 2913/92 artikli 4 punkti 5 mõistes „otsus”.
3. Määruse nr 2913/92 artiklit 63, tõlgendatuna kõnealuse määruse artikli 243 seisukohast, tuleb tõlgendada nii, et deklarant võib kohtus vaidlustada tollideklaratsiooni aktsepteerimise õiguspärasuse, tingimusel et etteheide on suunatud mõne sellise tingimuse tollis kontrollimise vastu, mis on kõnealuses artiklis 63 loetletud aktsepteerimise osa.
(1) .
(2)  –	Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrus (EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307).
(3)  –	Vt üldiselt Berr, C. J. ja Trémeau, H., Le droit douanier, Communautaire et national,
7. tr, 2006.
(4)  –	Määruse nr 2913/92 artikkel 61.
(5)  –	Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määrus, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3).
(6)  – Vt Fabio, M., Customs Law of the European Union,
Ed. Wolters Kluwer, 2010, punktid 6.2.1–6.2.3.
(7)  –	Vt selle kohta kohtujurist Poiares Maduro 25. mai 2005. aasta ettepanek kohtuasjas C‑468/03: Overland Footwear (milles kohtuotsus tehti 20. oktoobril 2005), punktid 33–35.
(8)  –	Määruse nr 2913/92 artikkel 67.
(9)  –	Määruse nr 2913/92 artikkel 65.
(10)  – Vt Lyons, T., EC Customs Law,
Ed. Oxford University Press, Oxford, 2001, lk 283 jj.
(11)  – Vt samas tähenduses kohtujurist Cosmase 28. septembri 2000. aasta ettepanek kohtuasjas C‑66/99: Wandel GMBH (milles kohtuotsus tehti 1. veebruaril 2001), punkt 46, milles tuletatakse meelde aktsepteerimise tingimuslikkust juhul, kui kaupa on kontrollitud: „Nii eespool viidatud sätete sisust kui ka vajadusest tagada nende kasulik mõju nähtub, et deklaratsiooni aktsepteerimise hetk ilma deklaratsiooni elementide kontrollimiseta on tollivõla tekkimise hetk, aga ka hetk, mil otsustatakse lõplikult tollivõla summa. Kui aga deklaratsiooni aktsepteerimisega kaasneb korraldus kontrollida selles sisalduvaid andmeid, on kindel, et formaalselt tekib tollivõlg, aga see ei ole lõplik, sest kuni kaupa ei ole kontrollitud ega ole kontrollitud deklaratsiooni andmeid, ei saa arvestada, et võla summa on kindlaks määratud ning tegelikult ja lõplikult kinnitatud. Järelikult sõltub sellel teisel juhul tollimaksude lõplik kehtestamine kõnealuste andmete kontrollimisest, nii et vaidlusalust kaupa ei saa lugeda lõplikult vabasse ringlusse lubatuks.” [mitteametlik tõlge]
(12)  – 21. septembri 2001. aasta ettepanek kohtuasjas C‑213/99 (milles kohtuotsus tehti 7. detsembril 2000, EKL 2000, lk I‑11083).
(13)  – Viidatud ettepaneku punkt 55.
(14)  – Määruse nr 2913/92 artikkel 67.
(15)  – Vt lisaks Koch, H. J., Unbestimmte Rechtsbegriffe und Ermessensermächtigungen im Verwaltungsrecht, Frankfurt, Metzner, 1979, ja Bacigalupo, M., La discrecionalidad administrativa. Estructura normativa, control judicial y límites constitucionales de su atribución, Madrid, Marcial Pons, 1997, ning võrdleva analüüsi ja liidu õiguse kohta von Danwitz, T., Europäisches Verwaltungsrecht, Berlin – Heidelberg, Springer, 2008, lk 30, 33, 50, 71, 87, 107, 361 jj.
(16)  –	Pean kohaseks märkida, nagu märkis komisjon kohtuistungil, et mõned liikmesriikide kohtud on selle aspekti üle otsustanud, ka juhul, kui nad ei ole pidanud vajalikuks esitada eelotsuse küsimust, leides samuti, et aktsepteerimine kujutab endast määruse nr 2913/92 artikli 4 punkti 5 mõistes „otsust”. Vt selle kohta Saksa Bundesfinanzhofi 21. juuli 2009. aasta kohtuotsus (VII R 2/08) ja 5. oktoobri 2009. aasta kohtuotsus (VII B 254/98).
(17)  –	Lõike 1 teine lõik viitab vaidlustatavusele tolli vaikimise korral.
(18)  –	Vt mh 15. mai 1986. aasta otsus kohtuasjas 222/84: Johnston (EKL 1986, lk 1651, punktid 18 ja 19); 15. oktoobri 1987. aasta otsus kohtuasjas 222/86: Heylens jt (EKL 1987, lk 4097, punkt 14); 27. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑424/99: komisjon vs . Austria (EKL 2001, lk I‑-9285, punkt 45); 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑50/00 P: Unión de Pequeños Agricultores vs . nõukogu (EKL 2002, lk I‑6677, punkt 39); 19. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑467/01: Eribrand (EKL 2003, lk I‑6471, punkt 61) ja 22. detsembri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑279/09: DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 29).
(19)  –	Vt harta artikli 47 ja selle seose kohta Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktikaga minu 1. märtsi 2011. aasta ettepanek kohtuasjas C‑69/10: Samba Diouf (pooleliolev), punktid 38–44, ning kohtujurist Bot’ 5. aprilli 2011. aasta ettepanek kohtuasjas C‑108/10: Scattolon (pooleliolev), punktid 122–126.