62024CJ0870
TIESAS SPRIEDUMS (devītā palāta)
2026. gada 19. martā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Valsts atbalsts – Regula (ES) Nr. 651/2014 – Atbalsta, ko var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, kategorijas – Atbrīvojums, kas paredzēts atbalstam mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) – I pielikuma 1. pants – Jēdziens “uzņēmums” – I pielikuma 3. panta 3. punkts – Jēdziens “saistīti uzņēmumi” – Fiziska persona, kurai pieder ar uzņēmuma akcijām saistītu balsstiesību vairākums – Saimnieciskās darbības veikšana – Faktiska kontroles īstenošana, tieši vai netieši iejaucoties uzņēmuma pārvaldībā
Lietā C‑870/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) iesniegusi ar 2024. gada 14. decembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 17. decembrī, tiesvedībā
Valsts ieņēmumu dienests
pret
SIA “OUTLETICO”,
TIESA (devītā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Kondinanci [M. Condinanzi], tiesneši R. Frendo [R. Frendo] un A. Kornezovs [A. Kornezov] (referents),
ģenerāladvokāts: A. Bjondi [A. Biondi],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Latvijas valdības vārdā – J. Davidoviča un K. Pommere, pārstāves,
–
Beļģijas valdības vārdā – P. Cottin un M. Van Regemorter, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – A.‑L. Delbac, V. Hitrovs un A. Steiblytė, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas Regulas (ES) Nr. 651/2014 (2014. gada 17. jūnijs), ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot [LESD] 107. un 108. pantu (OV 2014, L 187, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2020. gada 2. jūlija Regulu (ES) 2020/972 (OV 2020, L 215, 3. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 651/2014”), I pielikuma 1. pantu un 3. panta 3. punktu.
2
Šis lūgums iesniegts tiesvedībā starp Valsts ieņēmumu dienestu (Latvija) un saskaņā ar Latvijas tiesībām dibinātu sabiedrību SIA “OUTLETICO” (turpmāk tekstā – “Outletico”) par lēmumu, ar kuru Valsts ieņēmumu dienests uzdeva Outletico atmaksāt atbalstu, ko tā esot nelikumīgi saņēmusi ar Covid‑19 pandēmiju saistītās veselības krīzes kontekstā.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula Nr. 651/2014
3
Regulas Nr. 651/2014 30. un 40. apsvērumā noteikts:
“(30)
Lai novērstu atšķirības, kas varētu radīt konkurences izkropļojumus, un lai atvieglotu dažādu Savienības un valstu iniciatīvu saskaņošanu attiecībā uz [mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU)], kā arī administratīvās skaidrības un juridiskās noteiktības labad šajā regulā izmantotās MVU definīcijas pamatā būtu jāizmanto definīcija, kas noteikta Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikumā 2003/361/EK par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju [( 2003, L 124, 36. lpp.)].
[..]
(40)
MVU ir izšķiroša loma darbvietu radīšanā, un kopumā tie darbojas kā sociālās stabilitātes un ekonomikas attīstības faktors. Tomēr to attīstību var kavēt tirgus nepilnības, kas šiem MVU rada turpmāk minētās tipiskās problēmas. MVU bieži ir grūtības iegūt kapitālu vai aizdevumus, jo noteikti finanšu tirgi nevēlas uzņemties riskus, un šie uzņēmumi var piedāvāt tikai ierobežotu nodrošinājumu. To ierobežotie resursi var apgrūtināt piekļuvi informācijai, jo īpaši attiecībā uz jaunām tehnoloģijām un potenciāliem tirgiem. Tāpēc, lai veicinātu MVU saimnieciskās darbības attīstību, ar šo regulu būtu jāparedz atbrīvojums noteiktu kategoriju atbalstam, ko piešķir MVU. Minētajām kategorijām būtu jāietver jo īpaši atbalsts ieguldījumiem MVU un atbalsts MVU dalībai tirdzniecības izstādēs.”
4
Šīs regulas 1. pantā paredzēts:
“1.   Šo regulu piemēro šādām atbalsta kategorijām:
[..]
b)
atbalsts MVU, kas sniegts kā ieguldījumu atbalsts, darbības atbalsts un atbalsts MVU piekļuvei finansējumam;
[..].
4.   Šo regulu nepiemēro:
[..]
c)
atbalstam grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, izņemot atbalsta shēmas atsevišķu dabas katastrofu radīto zaudējumu atlīdzināšanai, darbības sākšanas atbalsta shēmas un reģionālā darbības atbalsta shēmas ar nosacījumu, ka šīs shēmas nav labvēlīgākas pret grūtībās nonākušiem uzņēmumiem nekā pret citiem uzņēmumiem. Tomēr šo regulu izņēmuma kārtā piemēro uzņēmumiem, kuri 2019. gada 31. decembrī nebija nonākuši grūtībās, taču kļuva par grūtībās nonākušiem uzņēmumiem laikā no 2020. gada 1. janvāra līdz 2021. gada 30. jūnijam.
[..]”
5
Minētās regulas 2. pantā noteikts:
“Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
[..]
2)   “[MVU]” ir uzņēmumi, kas atbilst I pielikumā noteiktajiem kritērijiem;
[..]
18)
“grūtībās nonācis uzņēmums” ir uzņēmums, attiecībā uz kuru pastāv vismaz viena no šādām situācijām:
a)
attiecībā uz kapitālsabiedrību (izņemot MVU, kas ir pastāvējuši mazāk nekā trīs gadus, vai, noskaidrojot tiesības uz riska finansējuma atbalstu, tādus MVU septiņus gadus no to pirmā komerciālās pārdošanas darījuma, kuri pēc izraudzītā finanšu starpnieka veiktās atbilstības pārbaudes kvalificējas riska finansējuma ieguldījumiem) – uzkrāto zaudējumu dēļ ir zudusi vairāk nekā puse no tās parakstītā kapitāla [..];
[..]
e)
attiecībā uz uzņēmumu, kas nav MVU, pēdējos divus gadus:
1)
uzņēmuma parādsaistību un pašu kapitāla bilances vērtību attiecība ir pārsniegusi 7,5; un
2)
uzņēmuma procentu seguma attiecība [..] ir bijusi mazāka par 1,0;
[..]
24)
“lieli uzņēmumi” ir uzņēmumi, kas neatbilst I pielikumā noteiktajiem kritērijiem;
[..].”
6
Atbilstoši šīs regulas 3. pantam:
“Atbalsta shēmas, atbalsta shēmu ietvaros piešķirts individuālais atbalsts un ad hoc atbalsts ir saderīgi ar iekšējo tirgu [LESD] 107. panta 2. vai 3. punkta nozīmē un ir atbrīvoti no [LESD] 108. panta 3. punktā noteiktās paziņošanas prasības, ja minētais atbalsts atbilst visiem šīs regulas I nodaļā paredzētajiem nosacījumiem, kā arī attiecīgajai atbalsta kategorijai noteiktajiem īpašajiem nosacījumiem, kas paredzēti šīs regulas III nodaļā.”
7
Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma “MVU definīcija” 1. pantā paredzēts:
“Par uzņēmumu uzskata jebkuru saimnieciskās darbības subjektu neatkarīgi no tā juridiskās formas. Tas jo īpaši ietver pašnodarbinātas personas un ģimenes uzņēmumus, kas nodarbojas ar amatniecību vai veic citu darbību, kā arī personālsabiedrības un apvienības, kas regulāri ir iesaistītas saimnieciskajā darbībā.”
8
I pielikuma 2. pantā noteikts:
“1.   Mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu (“MVU”) kategorijā ietilpst uzņēmumi, kam ir mazāk nekā 250 darbinieku un kuru gada apgrozījums nepārsniedz 50 miljonus [EUR] un/vai gada bilances kopsumma nepārsniedz 43 miljonus [EUR].
2.   MVU kategorijas mazu uzņēmumu definē kā uzņēmumu, kurā ir nodarbināti mazāk nekā 50 darbinieki un kura gada apgrozījums un/vai gada bilances kopsumma nepārsniedz 10 miljonus [EUR].
3.   MVU kategorijas mikrouzņēmumu definē kā uzņēmumu, kurā ir nodarbināti mazāk nekā 10 darbinieki un kura gada apgrozījums un/vai gada bilances kopsumma nepārsniedz 2 miljonus [EUR].”
9
Saskaņā ar I pielikuma 3. pantu:
“1.   “Autonoms uzņēmums” ir jebkurš uzņēmums, kas nav klasificējams kā partneruzņēmums 2. punkta nozīmē vai kā saistīts uzņēmums 3. punkta nozīmē.
[..]
3.   “Saistīti uzņēmumi” ir uzņēmumi, kuru starpā pastāv kādas no šeit norādītajām attiecībām:
a)
uzņēmumam ir akcionāru vai dalībnieku balsstiesību vairākums citā uzņēmumā;
b)
uzņēmumam ir tiesības iecelt vai atlaist pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras dalībnieku vairākumu citā uzņēmumā;
c)
uzņēmumam ir tiesības īstenot noteicošu ietekmi pār citu uzņēmumu saskaņā ar līgumu, kas noslēgts ar šo uzņēmumu, vai saskaņā ar [tā statūtu klauzulu];
d)
uzņēmums, kas ir cita uzņēmuma akcionārs vai dalībnieks, vienpersoniski kontrolē akcionāru vai dalībnieku vairākuma balsstiesības minētajā uzņēmumā saskaņā ar vienošanos, kas panākta ar pārējiem uzņēmuma akcionāriem vai dalībniekiem.
[..]
Uzņēmumi, kuriem kādas no pirmajā daļā aplūkotajām attiecībām pastāv ar viena vai vairāku citu uzņēmumu vai kāda no 2. punktā minētajiem ieguldītājiem starpniecību, arī ir uzskatāmi par saistītiem.
Uzņēmumi, kuriem kādas no šīm attiecībām pastāv ar fiziskas personas vai kopīgi darbojošos fizisku personu grupas starpniecību, arī ir uzskatāmi par saistītiem uzņēmumiem, ja tie pilnībā vai daļēji darbojas tajā pašā konkrētajā tirgū vai blakustirgos.
[..]”
10
I pielikuma 6. pants formulēts šādi:
“1.   Datus par autonomu uzņēmumu, tostarp darbinieku skaitu, nosaka, balstoties tikai un vienīgi uz minētā uzņēmuma pārskatiem.
2.   Datus par uzņēmumu, tostarp darbinieku skaitu, kam ir partneruzņēmumi vai saistīti uzņēmumi, nosaka, balstoties uz uzņēmuma pārskatiem un citiem datiem vai, ja tādi pastāv, uz konsolidētajiem uzņēmuma pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem, kuros uzņēmums iekļauts konsolidācijas rezultātā.
Datus, kas minēti pirmajā daļā, papildina ar datiem par attiecīgā uzņēmuma partneruzņēmumiem, kas atrodas tieši augšup vai lejup no tā. Summēšanu veic proporcionāli līdzdalības procentiem kapitālā vai balsstiesībām (ņemot vērā lielāko procentuālo īpatsvaru). Savstarpējas līdzdalības gadījumā ņem vērā lielāko procentuālo īpatsvaru.
Pirmajā un otrajā daļā minētajiem datiem pievieno 100 % datu par katru uzņēmumu, kas ir tieši vai netieši saistīts ar attiecīgo uzņēmumu, ja šie dati jau nav iekļauti konsolidētajos pārskatos.
[..]”
Pagaidu regulējums
11
Komisijas [2020. gada 20. marta] paziņojuma “Pagaidu regulējums valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid‑19 uzliesmojuma situācijā” (OV 2020, C 91 I, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2021. gada 28. janvāra paziņojumu (OV 2021, C 34, 6. lpp.), 4., 18. un 22. punktā noteikts:
“4.
Ārkārtas apstākļos, ko radīja Covid‑19 uzliesmojums, visu veidu uzņēmumi var saskarties ar nopietnu likviditātes trūkumu. Gan maksātspējīgi, gan mazāk maksātspējīgi uzņēmumi var saskarties ar pēkšņu likviditātes trūkumu vai pat tās nepieejamību. MVU ir īpaši apdraudēti. Līdz ar to tas var nopietni ietekmēt daudzu veselīgu uzņēmumu un to darbinieku ekonomisko stāvokli īstermiņā un vidējā termiņā, vienlaikus radot ilgstošas sekas, apdraudot to izdzīvošanu.
[..]
18.
Ņemot vērā, ka Covid‑19 uzliesmojums ietekmē visas dalībvalstis un ka dalībvalstu veiktie ierobežošanas pasākumi ietekmē uzņēmumus, [Eiropas] Komisija uzskata, ka valsts atbalsts ir pamatots un to var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz [LESD] 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, uz noteiktu laikposmu, lai novērstu likviditātes trūkumu, ar ko saskaras uzņēmumi, un nodrošinātu, ka Covid‑19 uzliesmojuma izraisītie traucējumi neapdraud šo uzņēmumu, jo īpaši MVU, dzīvotspēju.
[..]
22.
Komisija [ierobežota apmēra valsts atbalstu, kas uz laiku piešķirts uzņēmumiem, kuri saskaras ar pēkšņu likviditātes trūkumu vai pat nepietiekamu likviditāti,] uzskatīs par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz [LESD] 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, ja būs izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi [..]:
[..]
c.
atbalstu nevar piešķirt uzņēmumiem, kuri 2019. gada 31. decembrī jau bija nonākuši grūtībās ([Regulas Nr. 651/2014] [..] nozīmē).
Atkāpjoties no iepriekš minētā, atbalstu var piešķirt mikrouzņēmumiem vai maziem uzņēmumiem ([Regulas Nr. 651/2014] I pielikuma nozīmē), kas 2019. gada 31. decembrī jau bija nonākuši grūtībās, ar nosacījumu, ka tiem netiek piemērota kolektīva maksātnespējas procedūra saskaņā ar valsts tiesību aktiem un ka tie nav saņēmuši glābšanas atbalstu [..] vai pārstrukturēšanas atbalstu [..].
[..]”
Latvijas tiesības
12
Ministru kabineta 2020. gada 10. novembra noteikumu Nr. 676 “Noteikumi par atbalstu Covid‑19 krīzes skartajiem uzņēmumiem apgrozāmo līdzekļu plūsmas nodrošināšanai”, redakcijā, kas piemērojama pamatlietas faktu norises laikā (turpmāk tekstā – “Noteikumi Nr. 676/2020”), 4.1. apakšpunktā paredzēts:
“Šo noteikumu ietvaros atbalstu var saņemt tāds uzņēmums, kas atbilst sīkā (mikro), mazā un vidējā uzņēmuma definīcijai, kura noteikta [Regulas Nr. 651/2014] I pielikuma 2. pantā, vai lielā uzņēmuma definīcijai, kura noteikta [šīs regulas] 2. panta 24. punktā.”
13
Saskaņā ar šo noteikumu 5. punktu:
“Šo noteikumu izpratnē saistītās personas ir saimnieciskās darbības veicēji, kas atbilst [Regulas Nr. 651/2014] I pielikuma 3. panta 3. punktā noteiktajai saistīto uzņēmumu definīcijai.”
14
Minēto noteikumu 16.2. apakšpunkts formulēts šādi:
“Atbalstu nepiešķir vidējam vai lielam saimnieciskās darbības veicējam, kurš jau 2019. gada 31. decembrī un atbalsta piešķiršanas brīdī uzskatāms par nonākušu grūtībās atbilstoši [Regulas Nr. 651/2014] 2. panta 18. punktā noteiktajai definīcijai.”
15
Noteikumu Nr. 676/2020 18. punktā paredzēts:
“Ja tiek konstatēts šajos noteikumos noteikto valsts atbalsta prasību pārkāpums, uzņēmumam ir pienākums atmaksāt Valsts ieņēmumu dienestam visu saņemto nelikumīgo valsts atbalstu kopā ar procentiem atbilstoši Komercdarbības atbalsta kontroles likuma IV un V nodaļas nosacījumiem.”
16
Komerclikuma 186. panta 3. punktā noteikts:
“Daļa dod dalībniekam tiesības piedalīties sabiedrības pārvaldē, peļņas sadalē un sabiedrības mantas sadalē sabiedrības likvidācijas gadījumā, kā arī citas likumā un statūtos paredzētās tiesības.”
17
Šī likuma 209. pantā paredzēts:
“Sabiedrības pārvaldes institūcijas ir dalībnieku sapulce un valde, kā arī padome (ja tāda ir izveidota).”
18
Atbilstoši minētā likuma 210. pantam:
“(1)   Tikai dalībnieku sapulces kompetencē ietilpst:
1)
grozījumu izdarīšana statūtos;
2)
pamatkapitāla palielināšana vai samazināšana;
3)
padomes locekļu ievēlēšana un atsaukšana;
4)
valdes locekļu ievēlēšana un atsaukšana;
5)
gada pārskata un peļņas sadales apstiprināšana;
6)
revidenta un likvidatora ievēlēšana un atsaukšana;
7)
lēmuma pieņemšana par prasības celšanu pret valdes locekli, padomes locekli, dibinātāju vai dalībnieku un par sabiedrības pārstāvja iecelšanu lietas vešanai tiesā;
[..]
9)
lēmuma pieņemšana par sabiedrības darbības izbeigšanu, turpināšanu, apturēšanu, atjaunošanu vai reorganizāciju, kā arī koncerna līguma noslēgšanu, grozīšanu vai izbeigšanu;
10)
citi jautājumi, kuri saskaņā ar likumu vai statūtiem nodoti dalībnieku sapulces kompetencē.
(2)   Dalībnieku sapulcei ir tiesības pieņemt arī tādus lēmumus, kas ietilpst valdes vai padomes kompetencē. Šādā gadījumā dalībnieki, kuri balsojuši par šo lēmumu, solidāri atbild par zaudējumiem, kas nodarīti šāda lēmuma rezultātā.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
19
Fiziskai personai A pieder 100 % kapitāla saskaņā ar Latvijas tiesībām iedibinātā uzņēmumā SIA “Esterkin Family Investments”; 75 % kapitāla arī saskaņā ar Latvijas tiesībām iedibinātā uzņēmumā SIA “IC Industries Holdings”, kā arī 100 % kapitāla saskaņā ar Kipras tiesībām iedibinātā uzņēmumā RRE Tradecenters holding Ltd. Pēdējam minētajam uzņēmumam pieder 60 % kapitāla Outletico, kurai savukārt pieder 100 % kapitāla citā saskaņā ar Latvijas tiesībām iedibinātā uzņēmumā SIA “Business Park”.
20
2021. gada 21. martā un 16. aprīlī Outletico lūdza Valsts ieņēmumu dienestu tai kā Covid‑19 krīzes skartam uzņēmumam piešķirt atbalstu par 2021. gada janvāri un martu.
21
Ar 2021. gada 30. aprīļa un 2021. gada 17. maija lēmumiem Valsts ieņēmumu dienests apmierināja šos atbalsta lūgumus un piešķīra tai attiecīgi 45597,69 EUR par 2021. gada janvāri un 45597,68 EUR par 2021. gada martu. Valsts ieņēmumu dienests Outletico uzskatīja par MVU Regulas Nr. 651/2014 izpratnē un par atbilstīgu Noteikumos Nr. 676/2020 paredzētajiem kritērijiem atbalsta saņemšanai.
22
Ar diviem 2021. gada 27. decembra lēmumiem Valsts ieņēmumu dienesta Nodokļu nomaksas veicināšanas pārvalde, uzskatīdama, ka Outletico ietilpst “lielo uzņēmumu” kategorijā un ka 2019. gada 31. decembrī, kā arī atbalsta piešķiršanas brīdī tā bija grūtībās nonācis uzņēmums, atcēla iepriekšējā punktā minētos lēmumus un uzdeva tai atmaksāt nelikumīgi saņemto atbalstu.
23
Outletico šīs pārvaldes lēmumus apstrīdēja.
24
Ar 2022. gada 25. marta lēmumu Valsts ieņēmumu dienests šos lēmumus atstāja spēkā negrozītus. Pirmām kārtām, tas uzskatīja, ka RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings un Business Park uzskatāmi par Outletico“saistītiem uzņēmumiem” Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 3. punkta izpratnē un ka Outletico kā saistītu uzņēmumu grupas dalībniece, pamatojoties uz datiem par visiem šīs grupas uzņēmumiem, jāuzskata par daļu no “lielā uzņēmuma” Regulas Nr. 651/2014 2. panta 24. punkta izpratnē.
25
Valsts ieņēmumu dienests vispirms norādīja, ka no Uzņēmumu reģistra izriet – attiecīgā atbalsta piešķiršanas dienā RRE Tradecenters holding piederēja kapitāldaļu kontrolpakete Outletico, kurai savukārt bija šāda kontrolpakete Business Park. Turklāt Valsts ieņēmumu dienests uzskatīja – tā kā fiziskā persona A pārvalda un tieši kontrolē RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings, tā jāuzskata par saimnieciskās darbības veicēju un tātad par “uzņēmumu” I pielikuma 1. panta un 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē. Visbeidzot Valsts ieņēmumu dienests no minētā secināja, ka Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings, no vienas puses, un Outletico, no otras puses, uztur attiecības ar kāda uzņēmuma starpniecību, nevis ar “fiziskas personas” I pielikuma 3. panta 3. punkta ceturtās daļas izpratnē starpniecību.
26
Otrām kārtām, Valsts ieņēmumu dienests uzskatīja, ka gan 2019. gada 31. decembrī, gan attiecīgā atbalsta piešķiršanas dienā Outletico, ņemot vērā tās pašas datus un ar šo sabiedrību saistītu uzņēmumu datus, jāuzskata par “grūtībās nonākušu uzņēmumu” šīs regulas 2. panta 18. punkta izpratnē un ka līdz ar to minētā sabiedrība nebija tiesīga saņemt šo atbalstu.
27
Outletico cēla prasību Administratīvajā rajona tiesā (Latvija), lūdzot atcelt Valsts ieņēmumu dienesta 2022. gada 25. marta lēmumu, tostarp apstrīdēdama jēdziena “saistīti uzņēmumi” piemērošanu attiecībā uz to. It īpaši Outletico norādīja, ka A jāuzskata par fizisku personu, nevis uzņēmumu.
28
Ar 2022. gada 22. novembra spriedumu šī tiesa atcēla šo lēmumu, uzskatīdama A par fizisku personu, nevis uzņēmumu, un tāpēc, piemērojot Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 3. punkta ceturto daļu, Outletico nevarēja tikt atzīta par saistītu ar Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings, jo šie trīs uzņēmumi neveic darbību tajā pašā tirgū vai blakustirgos. Minētā tiesa uzskatīja, ka Outletico ir saistīta tikai ar RRE Tradecenters holding un Business Park un ka, pamatojoties uz to, Outletico bija jākvalificē par MVU Regulas Nr. 651/2014 izpratnē un tādējādi tā varēja pretendēt uz pamatlietā aplūkotā atbalsta saņemšanu.
29
Valsts ieņēmumu dienests par šo spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā – Administratīvajā apgabaltiesā (Latvija) –, tostarp apgalvodams: kad fiziska persona pārvalda un tieši vai netieši kontrolē vairākus uzņēmumus, tā ir jāuzskata par saimnieciskās darbības subjektu un tātad par “uzņēmumu” Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 1. panta un 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē.
30
Iesniedzējtiesa norāda, ka pamatlieta ir par to, kuri uzņēmumi uzskatāmi par saistītiem ar Outletico tās kvalificēšanas par MVU vai “lielu uzņēmumu” Regulas Nr. 651/2014 izpratnē mērķiem. Šajā ziņā tai ir neskaidrības par jēdziena “uzņēmums” tvērumu šīs regulas I pielikuma 1. panta izpratnē, un it īpaši par to, vai šis jēdziens aptver fizisku personu, kurai pieder kapitāldaļu kontrolpakete vairākos uzņēmumos. Tādēļ šī tiesa vēlas noskaidrot, vai attiecības starp Outletico, no vienas puses, un Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings, no otras puses, jāuzskata par uzturētām ar “uzņēmuma” I pielikuma 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē starpniecību vai ar “fiziskas personas” I pielikuma 3. panta 3. punkta ceturtās daļas izpratnē starpniecību, un pēdējā minētajā gadījumā šos trīs uzņēmumus nevarētu uzskatīt par saistītiem.
31
Iesniedzējtiesas ieskatā no 2006. gada 10. janvāra sprieduma Cassa di Risparmio di Firenze u.c. (C‑222/04, EU:C:2006:8) izriet – lai noteiktu saimnieciskās darbības esību gadījumā, kad fiziskai personai pieder kapitāldaļas uzņēmumā, kas tieši veic saimniecisku darbību tirgū, nepietiek ar pierādījumu, ka šai fiziskajai personai pieder šīs kapitāldaļas, pat ja tai pieder to kontrolpakete; vēl ir arī jāpārbauda, vai šī fiziskā persona arī faktiski ietekmē šī uzņēmuma pārvaldību.
32
Šajā ziņā iesniedzējtiesa norāda, ka 2022. gada 25. marta lēmumā Valsts ieņēmumu dienests ir balstījies vienīgi uz A dalības Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings kapitālā apmēru, lai uzskatītu, ka A šo uzņēmumu pārvaldību un kontroli īsteno tieši. Šī tiesa precizē, ka saskaņā ar Komerclikuma 186. panta 3. punktu un 210. panta 1. un 2. punktu noteiktu uzņēmuma vadības lēmumu pieņemšana ir dalībnieku sapulces (kapitāldaļu turētāju) kompetencē.
33
Tātad minētā tiesa vēlas noskaidrot, vai ar šīm lēmumpieņemšanas pilnvarām vien pietiek, lai fizisku personu, kurai uzņēmumā pieder kapitāldaļu kontrolpakete, uzskatītu par tādu, kas arī faktiski īsteno kontroli pār šo uzņēmumu, tieši vai netieši ietekmējot tā pārvaldību, līdz ar to – par tādu, kas veic saimniecisku darbību vai piedalās šī uzņēmuma saimnieciskajā darbībā, un tādējādi par tādu, kas ir uzņēmums.
34
Šādos apstākļos Administratīvā apgabaltiesa nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Regulas Nr. 651/2014] I pielikuma 1. pants un 3. panta 3. punkts interpretējams tādējādi, ka par uzņēmumu uzskata arī fizisku personu, kurai pieder uzņēmuma kapitāldaļas?
Vai atbildi uz šo jautājumu ietekmē apstāklis, ka noteiktu lēmumu pieņemšana, kas saistīta ar uzņēmuma pārvaldību, nacionālajās tiesību normās ir noteikta dalībnieku sapulces (kapitāldaļu īpašnieku) kompetencē? Vai tas pats par sevi ir pietiekams pamats, lai atzītu, ka fiziska persona, kurai pieder uzņēmuma kapitāla daļas (dalībnieku balsstiesību vairākums), tieši vai netieši ietekmē uzņēmuma pārvaldību un tādējādi veic saimniecisko darbību vai piedalās šāda uzņēmuma saimnieciskajā darbībā, nevērtējot, vai faktiski fiziskā persona piedalās uzņēmuma pārvaldībā?
2)
Vai [Regulas Nr. 651/2014] I pielikuma [3. panta] 3. punkta ceturtā daļa ir interpretējama tādējādi, ka jēdziens “uzņēmumi, kuriem kādas no šīm attiecībām pastāv ar fiziskas personas starpniecību” šīs normas izpratnē aptver arī tādu situāciju, kad fiziska persona ir kapitāldaļu īpašnieks un viņai ir balsstiesību vairākums uzņēmumā, kuram ir dalībnieku balsstiesību vairākums citā uzņēmumā, kura kā saistīta uzņēmuma statuss tiek vērtēts attiecībā uz citiem uzņēmumiem, kuros tā pati fiziskā person[a] ir kapitāldaļu īpašnieks un viņai ir dalībnieku balsstiesību vairākums?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
35
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ar LESD 267. pantu iedibinātajā valstu tiesu un Tiesas sadarbības procedūrā Tiesai ir jāsniedz valsts tiesai noderīga atbilde, kas ļautu izspriest tās izskatīšanā esošo strīdu. Šajā nolūkā Tiesai vajadzības gadījumā ir jāpārformulē tai uzdotie jautājumi. Šajā ziņā Tiesai no visas valsts tiesas sniegtās informācijas un tostarp no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu motīvu daļas ir tiesības nošķirt tos Savienības tiesību elementus, kuriem ir nepieciešama interpretācija, ņemot vērā strīda priekšmetu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2000. gada 28. novembris, Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, 18. punkts, un 2025. gada 23. oktobris, Zlakov, C‑744/23, EU:C:2025:816, 17. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
36
Konkrētajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet – 2022. gada 25. marta lēmumā Valsts ieņēmumu dienests atzinis, ka RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings, Outletico un Business Park uzskatāmi par “saistītiem uzņēmumiem” Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē.
37
Iesniedzējtiesai, kurai ir jāpārbauda pēdējā minētā lēmuma likumība, nav nekādu šaubu par to, vai Outletico var uzskatīt par uzņēmumu, kas Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 3. punkta izpratnē “saistīts”, pirmkārt, ar RRE Tradecenters holding, kuram pieder 60 % tās kapitāla, un, otrkārt, ar Business Park, kura kapitāls tai pieder pilnībā.
38
Šī tiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Outletico jāuzskata par saistītu ne tikai ar RRE Tradecenters holding un Business Park, bet – ar RRE Tradecenters holding un A starpniecību – saistītu arī ar Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings, jo A pieder attiecīgi 100 %, 100 % un 75 % to kapitāla.
39
Proti, no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet – ja visi iepriekšējā punktā minētie uzņēmumi būtu jāuzskata par “saistītiem uzņēmumiem”, Outletico nevarētu kvalificēt par MVU. Tādējādi tā būtu jāuzskata par 2019. gada 31. decembrī grūtībās nonākušu uzņēmumu un tai būtu jāatmaksā pamatlietā aplūkotais atbalsts, jo šādos apstākļos šis atbalsts būtu jāuzskata par nelikumīgu. Savukārt, ja Outletico būtu jāuzskata par saistītu vienīgi ar RRE Tradecenters holdings un Business Park, tad Outletico varētu kvalificēt par MVU un tā nebūtu kvalificējama par uzņēmumu, kas 2019. gada 31. decembrī jau bija nonācis grūtībās, un [tātad] tā varētu saglabāt šī atbalsta priekšrocības.
40
Šajā kontekstā iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai fizisku personu, kurai pieder kapitāldaļu kontrolpakete uzņēmumos, pašu var kvalificēt par “uzņēmumu”, ar kura starpniecību šiem uzņēmumiem netieši ir savstarpējas attiecības, kas var likt visus šos saimnieciskās darbības subjektus kvalificēt par “saistītiem uzņēmumiem” Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē.
41
Ņemot vērā šos apstākļus, jāuzskata, ka ar abiem jautājumiem, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 1. pants un 3. panta 3. punkta trešā daļa jāinterpretē tādējādi, ka fiziska persona, kurai pieder kapitāldaļu kontrolpakete, kas tai piešķir uzņēmumu, kuri veic saimniecisku darbību, dalībnieku balsstiesību vairākumu, šī iemesla dēļ vien jāuzskata par tādu, kas pati veic saimniecisku darbību, un līdz ar to par tādu “uzņēmumu” I pielikuma 1. panta izpratnē, ar kura starpniecību šie uzņēmumi netieši uztur attiecības, kuru dēļ tie kvalificējami par “saistītiem uzņēmumiem” I pielikuma 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē. It īpaši tā vēlas noskaidrot, vai pietiek ar to vien, ka saskaņā ar valsts tiesībām atsevišķi lēmumi par uzņēmuma pārvaldību ietilpst dalībnieku sapulces kompetencē, lai uzskatītu, ka šāda fiziska persona piedalās šī uzņēmuma saimnieciskajā darbībā, un nav jāpārbauda, vai tā faktiski piedalās šī uzņēmuma pārvaldībā.
42
Kā izriet it īpaši no Regulas Nr. 651/2014 – kuras mērķis ir noteiktas valsts atbalsta kategorijas atzīt par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot LESD 107. un 108. pantu, – 40. apsvēruma, Komisija atbrīvo noteiktu kategoriju valsts atbalstu, ja to piešķir MVU, ņemot vērā tirgus nepilnības, kuru dēļ šiem uzņēmumiem jāsaskaras ar virkni grūtību, kas ierobežo tiem sociāli un ekonomiski vēlamo attīstību (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2004. gada 29. aprīlis, Itālija/Komisija, C‑91/01, EU:C:2004:244, 46. punkts, un 2020. gada 24. septembris, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 31. punkts).
43
Saskaņā ar Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 2. un 3. pantu uzņēmumu var kvalificēt par MVU šīs regulas izpratnē, ja tas atbilst trim kritērijiem, proti, kritērijam par nodarbināto personu skaitu, finanšu kritērijam attiecībā uz gada apgrozījumu vai kopējo gada bilanci, kā arī neatkarības kritērijam (spriedums, 2020. gada 24. septembris, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 32. punkts un tajā minētā judikatūra).
44
Attiecībā uz pēdējo minēto kritēriju Tiesa ir nospriedusi, ka tā mērķis ir nodrošināt, lai MVU paredzētie pasākumi patiešām sniegtu priekšrocības uzņēmumiem, kuru izmērs tiem rada grūtības, bet ne tiem, kuri pieder lielai grupai un kuriem tādējādi ir pieejami līdzekļi un atbalsts, kas nav pieejams viņu konkurentiem – līdzīga izmēra uzņēmumiem (spriedums, 2020. gada 24. septembris, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 33. punkts un tajā minētā judikatūra).
45
Kā it īpaši izriet no Ieteikuma 2003/361 – uz kuru, kā norādīts Regulas Nr. 651/2014 30. apsvērumā, ir balstīts jēdziens “MVU”, – 9. apsvēruma, šī kritērija mērķis ir labāk izprast MVU patieso ekonomisko stāvokli un izslēgt no MVU kvalifikācijas uzņēmumu grupas, kuru ekonomiskā jauda var pārsniegt MVU ekonomisko jaudu, lai MVU kategorijai no dažādiem regulējumiem un pasākumiem izrietošās priekšrocības sniegtu tikai tiem uzņēmumiem, kuriem tās patiešām ir vajadzīgas (spriedums, 2020. gada 24. septembris, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).
46
Jēdziens “MVU” Regulas Nr. 651/2014 izpratnē, ciktāl ar to uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šis jēdziens, visbiežāk tiek piešķirtas priekšrocības atbilstoši noteikumiem, kuros ir paredzēti izņēmumi no vispārējiem noteikumiem, tomēr ir jāinterpretē šauri (spriedums, 2020. gada 24. septembris, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, 65. punkts un tajā minētā judikatūra).
47
Saskaņā ar Regulas Nr. 651/2014 2. panta 2. punktu, lasot to kopsakarā ar šīs regulas I pielikuma 2. panta 1. punktu, MVU kategorijā ietilpst uzņēmumi, kuros ir mazāk nekā 250 darbinieku un kuru gada apgrozījums nepārsniedz 50 miljonus EUR vai kuru gada bilances kopsumma nepārsniedz 43 miljonus EUR.
48
Lai aprēķinātu uzņēmumu darbinieku skaitu un finanšu summas, I pielikuma 3. un 6. pantā tostarp ir nošķirti “autonomi uzņēmumi” un “saistīti uzņēmumi”. Saskaņā ar I pielikuma 6. panta 1. punktu autonoma uzņēmuma gadījumā datus, tostarp darbinieku skaitu, nosaka, pamatojoties tikai uz šī uzņēmuma pārskatiem. Savukārt no minētā 6. panta 2. punkta pirmās un trešās daļas izriet, ka attiecībā uz uzņēmumu, kam ir saistīti uzņēmumi, šī uzņēmuma datiem ir jāpievieno 100 % to uzņēmumu datu, kuri, iespējams, ir tieši vai netieši saistīti ar šo uzņēmumu, ja šie dati vēl nav iekļauti konsolidētajos pārskatos.
49
Saskaņā ar I pielikuma 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu divi uzņēmumi tiek uzskatīti par “saistītiem”, kad vienam no tiem pieder otra uzņēmuma akcionāru vai dalībnieku balsstiesību vairākums.
50
Saskaņā ar šī panta 3. punkta trešo daļu par saistītiem tiek uzskatīti arī uzņēmumi, kuriem kādas no minētā panta 3. punkta pirmajā daļā norādītajām attiecībām pastāv ar “viena vai vairāku citu uzņēmumu” starpniecību.
51
Konkrētajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka Outletico ar Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings uztur vismaz tādas attiecības kā Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 3. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā aplūkotās, pirmkārt, ar RRE Tradecenters holding – kuram pieder 60 % Outletico kapitāla un tāpēc arī tās dalībnieku balsstiesību vairākums – starpniecību un, otrkārt, ar A – kuram pieder viss RRE Tradecenters holding kapitāls, viss Esterkin Family Investments kapitāls un 75 % IC Industries Holdings kapitāla un līdz ar to triju pēdējo minēto uzņēmumu dalībnieku balsstiesību vairākums – starpniecību.
52
Attiecībā uz jautājumu, vai ar to, ka fiziskai personai pieder kapitāldaļu kontrolpakete uzņēmumā, kā arī tiesības, kas no tā izriet saskaņā ar valsts tiesībām, pietiek, lai secinātu, ka tiek veikta “saimnieciskā darbība”, un līdz ar to – lai šo fizisko personu kvalificētu par “uzņēmumu” Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 1. panta izpratnē, jānorāda, ka no minētā 1. panta izriet – par uzņēmumu uzskata jebkuru saimnieciskās darbības subjektu neatkarīgi no tā juridiskās formas. Par uzņēmumu uzskata arī pašnodarbinātas personas un ģimenes uzņēmumus, kas nodarbojas ar amatniecību vai veic citu darbību, kā arī personālsabiedrības un apvienības, kas regulāri ir iesaistītas saimnieciskajā darbībā.
53
Tiesa vairākkārt ir nospriedusi, ka jēdziens “uzņēmums” minētā 1. panta izpratnē attiecas uz jebkuru subjektu, kas veic [saimniecisku] darbību, piedāvājot produktus vai pakalpojumus noteiktā tirgū, neatkarīgi no tā juridiskā statusa vai peļņas gūšanas mērķa (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 13. oktobris, Baltijas Starptautiskā Akadēmija un Stockholm School of Economics in Riga, C‑164/21 un C‑318/21, EU:C:2022:785, 68. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
54
Šajā ziņā, pirmām kārtām, jāuzsver, ka fizisku personu var uzskatīt par “uzņēmumu”, ja tā veic saimniecisku darbību. Proti, jēdziens “uzņēmums” Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 1. panta izpratnē attiecas uz “jebkuru saimnieciskās darbības subjektu neatkarīgi no tā juridiskās formas”, kas veic saimniecisku darbību. Šo interpretāciju turklāt apstiprina minētā 1. panta otrais teikums, saskaņā ar kuru par uzņēmumiem tostarp uzskata “pašnodarbinātas personas un ģimenes uzņēmumus”, kas nodarbojas ar amatniecību vai veic citu darbību.
55
Otrām kārtām, jāatgādina, ka saimniecisku darbību var veikt vai nu tirgus dalībnieks tieši tirgū, vai arī netieši – cita struktūra, kas šo tirgus dalībnieku kontrolē tādas saimnieciskās vienības ietvaros, kuru tie abi veido (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2006. gada 10. janvāris, Cassa di Risparmio di Firenze u.c., C‑222/04, EU:C:2006:8, 108.–110. punkts).
56
Šajā ziņā Tiesa ir nospriedusi, ka vienkārša kapitāldaļu turēšana, pat ja tā ir kontrolpakete, nav pietiekama, lai par saimniecisku atzītu tādu darbību, kuru veic vienība, kas ir šo daļu turētāja, ja to veido tikai ar akcionāra vai kopīpašnieka statusu saistīto tiesību izmantošana, kā arī attiecīgā gadījumā dividenžu – ierasto labumu no īpašuma – saņemšana (spriedums, 2006. gada 10. janvāris, Cassa di Risparmio di Firenze u.c., C‑222/04, EU:C:2006:8, 111. punkts).
57
Savukārt, ja vienība, kurai pieder kapitāldaļu kontrolpakete kādā sabiedrībā, faktiski īsteno kontroli, ko tai piešķir šī dalība, tieši vai netieši ietekmējot sabiedrības pārvaldību, tad ir uzskatāms, ka šī vienība piedalās kontrolētā uzņēmuma veiktajā saimnieciskajā darbībā. Tādējādi tā pati ir jākvalificē par uzņēmumu (spriedums, 2006. gada 10. janvāris, Cassa di Risparmio di Firenze u.c., C‑222/04, EU:C:2006:8., 112. un 113. punkts).
58
No šī sprieduma 53. un 55.–57. punktā atgādinātās judikatūras izriet, ka vienību, tostarp fizisku personu, kurai pieder kapitāldaļas sabiedrībā, par “uzņēmumu” var kvalificēt tikai tad, ja ir izpildīti divi nosacījumi. Pirmkārt, šai līdzdalībai ir jāļauj tai īstenot kontroli pār sabiedrību. Otrkārt, tai šī kontrole jāīsteno faktiski, tieši vai netieši iejaucoties šīs sabiedrības pārvaldībā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2006. gada 10. janvāris, Cassa di Risparmio di Firenze u.c., C‑222/04, EU:C:2006:8, 118. punkts).
59
No tā izriet, ka vairākuma kapitāldaļu vai pat visa kapitāla turēšana šādā sabiedrībā vien pati par sevi neļauj secināt, ka šāda kontrole ir faktiski īstenota. Šī īstenošana ir konkrēti jākonstatē katrā atsevišķā gadījumā, pamatojoties uz norādēm, kas var pierādīt, ka attiecīgā vienība tieši vai netieši iejaucas šīs sabiedrības pārvaldībā.
60
Tas, ka it īpaši fiziskām personām pieder šādas kapitāldaļas sabiedrībās, kas veic saimniecisku darbību, bieži vien var būt vienkārša īpašuma tiesību uz mantu īstenošana, it īpaši, ja tā izriet no vienkāršas kapitāla ieguldīšanas, ko veic ieguldītājs (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2006. gada 10. janvāris, Cassa di Risparmio di Firenze u.c., C‑222/04, EU:C:2006:8, 111. un 117. punkts).
61
Šajā ziņā apstāklis, ka saskaņā ar Latvijas tiesību aktiem ikvienam uzņēmuma kapitāldaļu turētājam ir noteiktas akcionāra statusam raksturīgas tiesības, piemēram, balsstiesības un tiesības piedalīties dalībnieku sapulcē, kurai ir kompetence pieņemt noteiktus lēmumus par uzņēmuma pārvaldību, pats par sevi nenozīmē, ka šis kapitāldaļu turētājs faktiski kontrolē šo uzņēmumu, tieši vai netieši iejaucoties tā pārvaldībā. Šādas tiesības izriet ex lege vienīgi no kapitāldaļu turēšanas vai vienīgi no dalībnieka statusa, un tādējādi tās pašas par sevi nav pietiekamas, lai situāciju, kad fiziska persona veic saimniecisku darbību, kas izpaužas kā faktiskas kontroles īstenošana pār uzņēmumu, tieši vai netieši iejaucoties tā pārvaldībā, nošķirtu no situācijas, kad šādas fiziskas personas līdzdalība ir tikai īpašuma tiesību īstenošana pār mantu, tostarp, kad šāda līdzdalība izriet tikai no kapitāla ieguldījuma, ko veicis investors.
62
Savukārt, kā rakstveida apsvērumos būtībā norādījusi Beļģijas valdība, lai pārbaudītu, vai kapitāldaļu kontrolpaketes turētājs tieši vai netieši iesaistās uzņēmuma pārvaldībā un tādējādi īsteno efektīvu kontroli pār tā darbību, var tikt ņemtas vērā citas norādes, piemēram, tas, ka šis kapitāldaļu kontrolpaketes turētājs pilda pienākumus uzraudzības struktūrās vai valdē; ir uzņēmējs, kam pieder šādas kapitāldaļas vairākos uzņēmumos, kuri rīkojas koordinēti vai kuriem ir kopīgs mērķis, vai arī ir paziņojis par komercstratēģiju, ko tas plāno īstenot ar kontrolētā uzņēmuma starpniecību.
63
Šajā lietā šķiet, ka iesniedzējtiesai jāpārbauda Valsts ieņēmumu dienesta 2022. gada 25. marta lēmuma likumība; šis lēmums saskaņā ar iesniedzējtiesas nolēmumu ir balstīts tikai uz apstākli, ka A pieder kapitāldaļu kontrolpakete RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings, un tas jāpārbauda iesniedzējtiesai.
64
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet – ar to vien, ka A šajos uzņēmumos ir kontrolpakete, kā arī tiesības, kas no tā izriet saskaņā ar Latvijas tiesībām, pašu par sevi nepietiek, lai pierādītu, ka šī fiziskā persona faktiski īsteno šo kontroli, tieši vai netieši iejaucoties šo uzņēmumu pārvaldībā, un ka šī iemesla dēļ tā veic saimniecisku darbību, kas to ļauj kvalificēt par “uzņēmumu” Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 1. panta izpratnē. Līdz ar to tikai no šī apstākļa vien nevar secināt, ka Outletico ar A starpniecību uztur ar Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings netiešas attiecības, kuru dēļ šie trīs uzņēmumi kvalificējami par “saistītiem uzņēmumiem” I pielikuma 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē.
65
Šajā kontekstā iesniedzējtiesai jāpārbauda, vai pamatlietā tādas norādes kā šī sprieduma 62. punktā minētās var ņemt vērā, lai noteiktu, vai A tieši vai netieši iejaucas minēto uzņēmumu pārvaldībā un līdz ar to īsteno faktisku kontroli pār to darbību. Apstiprinošas atbildes gadījumā A pašu varētu kvalificēt par tādu “uzņēmumu” Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 1. panta izpratnē, ar kura starpniecību Outletico ar Esterkin Family Investments un IC Industries Holdings netieši uztur attiecības, kuru dēļ šie uzņēmumi kvalificējami par “saistītiem uzņēmumiem” minētā 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē.
66
Ja iesniedzējtiesa konstatētu, ka A nevar uzskatīt par “uzņēmumu”, bet jēdziena “saistītie uzņēmumi” piemērošanas nolūkā tas jāuzskata par fizisku personu, šai tiesai būs jāpārbauda, vai ir izpildīti Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 3. panta 3. punkta ceturtajā daļā paredzētie nosacījumi, it īpaši nosacījums par to, ka attiecīgie uzņēmumi savu darbību vai daļu šīs darbības veic tajā pašā konkrētajā tirgū vai blakustirgos.
67
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem jāatbild, ka Regulas Nr. 651/2014 I pielikuma 1. pants un 3. panta 3. punkta trešā daļa jāinterpretē tādējādi, ka
–
fizisku personu, kurai pieder kapitāldaļu kontrolpakete, kas tai piešķir uzņēmumu, kuri veic saimniecisku darbību, dalībnieku balsstiesību vairākumu, šī iemesla dēļ vien nevar uzskatīt par tādu, kas pati veic saimniecisku darbību, un līdz ar to par tādu “uzņēmumu” I pielikuma 1. panta izpratnē, ar kura starpniecību šie uzņēmumi netieši uztur attiecības, kuru dēļ tie kvalificējami par “saistītiem uzņēmumiem” I pielikuma 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē;
–
šādu fizisku personu šajā nolūkā par “uzņēmumu” var kvalificēt tikai tad, ja tā kontroli, ko tai piešķir šī līdzdalība, faktiski īsteno, tieši vai netieši iejaucoties attiecīgo uzņēmumu pārvaldībā tādējādi, ka tā piedalās šo uzņēmumu veiktajā saimnieciskajā darbībā;
–
kapitāldaļu kontrolpaketes turēšana vien, kā arī likumā noteiktās tiesības, kas saskaņā ar valsts tiesībām no tās izriet ikvienam dalībniekam, pati par sevi nav pietiekama, lai pierādītu faktisku šādas kontroles īstenošanu.
Par tiesāšanās izdevumiem
68
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (devītā palāta) nospriež:
Komisijas Regulas (ES) Nr. 651/2014 (2014. gada 17. jūnijs), ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot [LESD] 107. un 108. pantu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2020. gada 2. jūlija Regulu (ES) 2020/972, I pielikuma 1. pants un 3. panta 3. punkta trešā daļa
jāinterpretē tādējādi, ka
–
fizisku personu, kurai pieder kapitāldaļu kontrolpakete, kas tai piešķir uzņēmumu, kuri veic saimniecisku darbību, dalībnieku balsstiesību vairākumu, šī iemesla dēļ vien nevar uzskatīt par tādu, kas pati veic saimniecisku darbību, un līdz ar to par tādu “uzņēmumu” I pielikuma 1. panta izpratnē, ar kura starpniecību šie uzņēmumi netieši uztur attiecības, kuru dēļ tie kvalificējami par “saistītiem uzņēmumiem” I pielikuma 3. panta 3. punkta trešās daļas izpratnē;
–
šādu fizisku personu šajā nolūkā par “uzņēmumu” var kvalificēt tikai tad, ja tā kontroli, ko tai piešķir šī līdzdalība, faktiski īsteno, tieši vai netieši iejaucoties attiecīgo uzņēmumu pārvaldībā tādējādi, ka tā piedalās šo uzņēmumu veiktajā saimnieciskajā darbībā;
–
kapitāldaļu kontrolpaketes turēšana vien, kā arī likumā noteiktās tiesības, kas saskaņā ar valsts tiesībām no tās izriet ikvienam dalībniekam, pati par sevi nav pietiekama, lai pierādītu faktisku šādas kontroles īstenošanu.
Condinanzi
Frendo
Kornezov
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2026. gada 19. martā.
Sekretārs
A. Calot Escobar
Palātas priekšsēdētājs
M. Condinanzi
(
*1
)	Tiesvedības valoda – latviešu.