62023CC0789
ĢENERĀLADVOKĀTA MACEJA ŠPUNARA [MACIEJ SZPUNAR]
SECINĀJUMI,
sniegti 2025. gada 22. maijā (
1
)
Lieta C‑789/23 [Tatrauskė] (
i
)
I. J.
pret
Registrų centras
(Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savienības pilsonība – Tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos dalībvalstīs – Nosacījumi citā dalībvalstī noslēgta laulības līguma reģistrēšanai valsts reģistrā – Pienākums šajā līgumā norādīt vismaz vienai no šā līguma pusēm piešķirto personas kodu
I. Ievads
1.
Lietuvas likumdevējs ir paredzējis, ka ārvalstī noslēgtu laulības līgumu var ierakstīt Laulības līgumu reģistrā, ja tajā vismaz vienam no laulātajiem ir norādīts Lietuvas iedzīvotāju reģistra piešķirtais personas identifikācijas kods (turpmāk tekstā – “Lietuvas personas kods”). Taču šā koda iekļaušana Itālijā izdotas laulības apliecības, kas apliecina laulāto izvēli attiecībā uz mantas šķirtības režīmu, izrakstā nav iespējama. Vai šādā situācijā Savienības tiesību normām atbilst atteikums Lietuvā uzturētajā Laulības līgumu reģistrā ierakstīt ziņas par laulāto mantisko attiecību režīmu, ko izvēlējušies Itālijā laulību noslēguši Eiropas Savienības pilsoņi, ņemot vērā, ka vienam no viņiem ir Lietuvas personas kods, tikai ar tādu pamatojumu, ka dokumentā, uz kura pamata veikts šis ieraksts, minētais kods nav norādīts?
2.
Šāds jautājums iesniedzējtiesai ir radies izskatāmajā lietā. Tas Tiesai dod iespēju attīstīt judikatūru par tiesībām, kas izriet no Savienības pilsonības, konkrētāk, par vienā dalībvalstī izdotu dokumentu atzīšanu saistībā ar to reģistrēšanu citas dalībvalsts publiskajos reģistros.
II. Lietuvas tiesību akti
3.
Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas (Lietuvas Republikas Civilkodekss; turpmāk tekstā – “Civilkodekss”) 3.101. pantā “Laulības līgums” ir noteikts:
“Laulības līgums ir laulāto noslēgta vienošanās, kas nosaka viņu mantiskās tiesības un saistības laulības laikā, kā arī laulības šķiršanas vai laulāto atšķiršanas (atšķiršana) gadījumā.”
4.
Civilkodeksa 3.103. pantā “Laulības līguma forma” ir noteikts:
“1.   Laulības līgumu noslēdz ar notariālu aktu.
2.   Laulības līgumu un visus tā grozījumus reģistrē Laulības līgumu reģistrā [..].
3.   Laulības līgums un tā grozījumi rada saistošas sekas arī attiecībā pret trešām personām vienīgi tad, ja līgums un tā grozījumi ir reģistrēti Laulības līgumu reģistrā. Šis noteikums nav piemērojams, ja tiesiska darījuma noslēgšanas brīdī trešās personas zināja par laulības līgumu vai tā grozījumiem.”
5.
Civilkodeksa 3.103. panta 2. punktā minētā Laulības līgumu reģistra organizācija un darbība ir reglamentēta Vedybų sutarčių registro nuostatai (Laulības līgumu reģistra nolikums), kas pieņemts ar Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2002 m. rugpjūčio 13 d. nutarimas Nr. 1284 “Dėl Vedybų sutarčių registro nuostatų patvirtinimo” (Lietuvas Republikas valdības 2002. gada 13. augusta Dekrēts Nr. 1284 par Laulības līgumu reģistra nolikuma pieņemšanu). Laulības līgumu reģistra nolikuma redakcija, kas piemērojama pamatlietā, ir 2015. gada 10. septembra redakcija, kas grozīta ar Lietuvas Republikas valdības 2020. gada 8. jūlija Dekrētu Nr. 773 (turpmāk tekstā – “Reģistra nolikums”).
6.
Reģistra nolikuma 2. un 8. punktā ir noteikts attiecīgi, ka “reģistra darbības nolūks ir Reģistra nolikuma 13. punktā minēto notikumu un aktu reģistrēšana” un ka “reģistru uztur VĮ Registrų centras (Reģistru centrs, Lietuva)”.
7.
Šā nolikuma 13. punktā ir noteikts:
“Reģistrā reģistrē:
13.1. laulības līgumus,
[..]
13.3. [Civilkodeksā] minētos mantas sadales faktus.”
8.
Minētā nolikuma 67. pantā ir paredzēts:
“Ārvalstī noslēgtu laulības līgumu vai kopdzīves līgumu var reģistrēt reģistrā, ja laulības līgumā vai kopdzīves līgumā vismaz vienai līguma pusei ir norādīts personas kods, ko piešķīris Lietuvas Iedzīvotāju reģistrs.”
9.
Saskaņā ar šā nolikuma 68. punktu:
“Ja kāds no laulātajiem vai kopdzīves partneriem vēlas reģistrēt ārvalstī apliecinātu laulības līgumu vai kopdzīves līgumu, vai grozījumus šādā līgumā, vai ierakstīt datus par šāda līguma izbeigšanu, viņš vai viņa var personīgi vai ar pilnvarotas personas starpniecību, pa pastu vai elektroniski reģistra pārziņa noteiktajā kārtībā iesniegt datus ierakstīšanai reģistrā.”
10.
Ar 2022. gada 14. decembra Dekrētu Nr. 1263 (
2
) Reģistra nolikums tika grozīts; grozījums stājās spēkā 2023. gada 1. janvārī, un kopš šā datuma ārvalstīs noslēgta laulības līguma vai kopdzīves līguma reģistrācija vairs nav atkarīga no nosacījuma, ka līgumā ir jānorāda vismaz vienai no līguma pusēm piešķirtais Lietuvas personas kods.
III. Pamatlieta, prejudiciālais jautājums un tiesvedība Tiesā
11.
Pieteicēja pamatlietā I. J. ir Savienības pilsone un ir reģistrēta Lietuvas Republikas Iedzīvotāju reģistrā (
3
).
12.
Pieteicēja pamatlietā un Itālijas pilsonis C. B. apprecējās 2006. gadā Itālijā. Laulība tika reģistrēta kādas Itālijas komūnas laulību reģistrā. Izraksts no laulības apliecības ietver piezīmi, ka laulības apliecībā ir norādīts laulāto izvēlētais mantisko attiecību veids – mantas šķirtība.
13.
Aplūkojamā laulība tika piereģistrēta arī Lietuvas Civilstāvokļa aktu reģistrēšanas dienestā.
14.
Pieteicēja pamatlietā 2022. gada 15. februārī Reģistru centram iesniedza pieteikumu ierakstīt Laulības līgumu reģistrā juridisku faktu, kas saistīts ar viņas un viņas laulātā mantiskajām attiecībām (proti, laulāto mantas šķirtību; turpmāk tekstā – “mantas šķirtība”).
15.
Reģistru centrs ar 2022. gada 9. marta lēmumu šo pieteikumu noraidīja, pamatojoties citastarp uz Reģistra nolikuma 13., 67. un 68. punktu. Tas precizēja, ka pieteicējas pamatlietā iesniegtais izraksts no laulības apliecības varētu tikt reģistrēts Laulības līgumu reģistrā kā laulības līgums, ja viņa iesniegtu papildinājumu (pielikumu) laulības apliecībai, kuru apliecinājis notārs vai cita atbildīgā valsts amatpersona Itālijā un kurā norādīts vismaz vienam no laulātajiem piešķirtais Lietuvas personas kods. Turklāt tas norādīja, ka fiziskas personas nevar iesniegt datus attiecībā uz mantas šķirtību un ka līdz ar to mantas šķirtības faktu nevar ierakstīt Laulības līgumu reģistrā.
16.
Pieteicēja pamatlietā lietas materiāliem ir pievienojusi elektroniskā pasta vēstules kopiju, no kuras izriet, ka viņa attiecīgajai Civilstāvokļa aktu reģistrēšanas dienesta nodaļai Itālijā bija lūgusi sagatavot laulības apliecības kopiju, kurā būtu norādīts viņas Lietuvas personas kods, kas norādīts viņas personas apliecībā, bet ka šī nodaļa viņas lūgumu bija noraidījusi, norādot, ka tā šo kodu nevar ierakstīt laulības apliecības izrakstā, jo runa esot par datiem, kurus tai nav iespējams apliecināt. Pieteicēja pamatlietā ir arī iesniegusi Itālijas notāra izsniegtu apliecinājumu, ka saskaņā ar Codice civile (Itālijas Civilkodekss) 162. panta otro daļu laulāto mantas šķirtības režīmu var arī izvēlēties, to deklarējot laulības apliecībā.
17.
Pieteicēja pamatlietā 2022. gada 9. marta lēmumu pārsūdzēja Vilniaus apygardos administracinis teismas (Viļņas Administratīvā apgabaltiesa, Lietuva). Ar 2022. gada 29. jūnija spriedumu minētā tiesa viņas pieteikumu noraidīja kā nepamatotu. Nolēmuma pamatojumā tā norādīja, ka nav izpildīti Reģistra nolikuma 67. punktā minētie nosacījumi, ar kādiem Laulības līgumu reģistrā var reģistrēt ārvalstī noslēgtu laulības līgumu, un, konkrētāk, tas, ka laulības līgumā ir jānorāda vismaz vienai no līguma pusēm piešķirtais Lietuvas personas kods.
18.
Pieteicēja pamatlietā iesniedzējtiesā – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa) – iesniedza apelācijas sūdzību par šo spriedumu.
19.
Minētā tiesa paplašinātā sastāvā atzina, ka pieteicēja pamatlietā īstenībā ir lūgusi, lai Laulības līgumu reģistrā tiktu ierakstīts viņas laulības līgums, nevis mantas šķirtība (
4
), un ka viņas situāciju reglamentē Reģistra nolikuma 68. punkts, saskaņā ar kuru viens no laulātajiem var lūgt laulības līguma, kas apliecināts ārvalstī, reģistrēšanu Laulības līgumu reģistrā. Tā arī norāda, ka saskaņā ar šā nolikuma 67. punktu ārvalstī noslēgta līguma reģistrācija tomēr ir pakļauta nosacījumam, ka tajā ir jānorāda vismaz vienai no šā līguma pusēm piešķirtais Lietuvas personas kods.
20.
Šajā ziņā iesniedzējtiesa norāda, ka saskaņā ar Itālijas tiesību aktiem laulāto mantisko attiecību režīmu, ko izvēlējušies šie laulātie, var norādīt laulības apliecībā. Taču Itālijā sagatavotajā izrakstā no pieteicējas pamatlietā laulības apliecības laulāto personas kodi nav minēti. Lai gan šo kodu trūkums nebija šķērslis tam, lai šo laulību piereģistrētu arī Lietuvas Civilstāvokļa aktu reģistrēšanas dienestā, norādes par tiem bija nepieciešamas, lai šo laulāto noslēgto laulības līgumu varētu reģistrēt Laulības līgumu reģistrā.
21.
Tādēļ iesniedzējtiesai radās jautājums, vai Reģistra nolikumā ietvertais regulējums ir uzskatāms par tādu, kas varētu ierobežot Savienības pilsoņu brīvu pārvietošanos LESD 21. panta izpratnē.
22.
Šādos apstākļos Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 21. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru laulības līgumu, kas noslēgts citā Eiropas Savienības dalībvalstī, nereģistrē Laulības līgumu reģistrā, ja šis līgums neietver vismaz vienas līguma puses [Lietuvas personas kodu], ja tādos apstākļos kā šajā lietā aplūkojamie dalībvalsts, kurā noslēgts šis laulības līgums, atbildīgās iestādes atsakās izsniegt tādu šā līguma izrakstu, kas papildināts ar attiecīgajiem personas identifikācijas datiem?”
23.
Rakstveida apsvērumus iesniedza Lietuvas valdība un Eiropas Komisija. Tiesas sēde netika rīkota.
IV. Juridiskā analīze
A. Par pieņemamību
24.
Lietuvas valdība uzskata, ka lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemams. Tā apgalvo, ka no 2023. gada 1. janvāra spēkā esošajā tiesiskajā regulējumā nav paredzēts, ka, lai ārvalstī noslēgtu laulības līgumu varētu reģistrēt Laulības līgumu reģistrā, tajā ir jānorāda vismaz vienai no šā līguma pusēm piešķirtais Lietuvas personas kods. Tādēļ prejudiciālais jautājums neesot nozīmīgs, un līdz ar to Tiesai par šo jautājumu vairs neesot jālemj.
25.
Atbildot uz informācijas pieprasījumu no Tiesas, iesniedzējtiesa norāda, ka parasti tiesa administratīvās iestādes lēmuma tiesiskumu un pamatotību pārbauda, ņemot vērā faktisko un tiesisko stāvokli tā pieņemšanas dienā. Līdz ar to tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkojamie attiecīgo tiesību aktu grozīšana pati par sevi neietekmējot šīs lietas izskatīšanu. Iesniedzējtiesa arī norāda, ka pieteicēja pamatlietā nav atsaukusi savu apelācijas sūdzību un, kā liecina tai pieejamā informācija, pēc 2023. gada 1. janvāra nav iesniegusi jaunu reģistrācijas pieteikumu. Tātad iesniedzējtiesai tik un tā esot jāizskata šī apelācijas sūdzība un, ņemot vērā, ka tajā citastarp tiek lūgts atcelt 2022. gada 9. marta lēmumu, jāspriež par šā administratīvā lēmuma tiesiskumu un pamatotību.
26.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka vienīgi valsts tiesa, kas izskata strīdu pamatlietā, var novērtēt prejudiciālā nolēmuma nepieciešamību un Tiesai uzdoto jautājumu, uz kuriem attiecas nozīmīguma prezumpcija, nozīmīgumu. Tātad, ja uzdotais jautājums ir par to, kā interpretējama konkrēta Savienības tiesību norma un vai tā ir spēkā, Tiesai principā ir jāpieņem nolēmums, ja vien nav acīmredzams, ka lūgtajai interpretācijai nav nekādas saistības ar konkrētās lietas faktiskajiem apstākļiem vai priekšmetu, ja problēma ir hipotētiska vai ja Tiesai nav zināmi faktiskie vai tiesiskie apstākļi, kas nepieciešami, lai sniegtu lietderīgu atbildi uz šo jautājumu (
5
).
27.
Šajā gadījumā, ņemot vērā iesniedzējtiesas sniegto informāciju, jautājums par LESD 21. panta 1. punkta interpretāciju ir nozīmīgs strīdam, ko izskata minētā tiesa, un tai Tiesas sniegtā atbilde ir nepieciešama, lai atbilstoši Savienības tiesību normām spriestu par pamatlietā izskatāmo strīdu.
28.
Šādos apstākļos uzskatu, ka prejudiciālais jautājums ir pieņemams.
B. Par lietas būtību
29.
Iesniedzējtiesa ar prejudiciālo jautājumu būtībā vēlas noskaidrot, vai LESD 21. panta 1. punkts nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru citā dalībvalstī noslēgtu laulības līgumu nevar reģistrēt laulības līgumu reģistrā, kas tiek uzturēts pirmajā minētajā dalībvalstī, tikai ar tādu pamatojumu, ka šajā līgumā nav norādīts vismaz vienai no šā līguma pusēm piešķirts personas kods no pirmās minētās dalībvalsts iedzīvotāju reģistra, ja tās valsts atbildīgās iestādes, kurā noslēgts šis laulības līgums, atsakās izsniegt izrakstu no šā līguma, kurā būtu norādīts attiecīgais kods.
30.
Lai atbildētu uz šo jautājumu, vispirms ir jāpārbauda, vai pieteicējas pamatlietā situācija ietilpst Savienības tiesību normu, konkrētāk, normu, kas reglamentē Savienības pilsoņa tiesību uz brīvu pārvietošanos īstenošanu, materiālajā piemērošanas jomā. Apstiprinošas atbildes gadījumā pēc tam būs jānoskaidro, vai aplūkojamā valsts tiesiskā regulējuma piemērošana ir uzskatāma par Savienības pilsoņa pārvietošanās brīvības ierobežojumu un, ja tas tā būtu, vai šāds ierobežojums ir attaisnojams.
1.
Par Savienības tiesību normu piemērošanas jomu
31.
Šajā lietā uzdotā prejudiciālā jautājuma pamatā ir vienas dalībvalsts, proti, Lietuvas Republikas, tiesiskais regulējums par Laulības līgumu reģistra uzturēšanu.
32.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka saskaņā ar pašreizējo Savienības tiesisko regulējumu laulības līgumu reģistru izveide un to darbības noteikumi ietilpst dalībvalstu kompetencē. Lai gan Savienībā jurisdikcija, piemērojamo tiesību aktu izvēle, kā arī nolēmumu atzīšana un izpilde laulāto mantisko attiecību jomā ir reglamentēta Regulā (ES) 2016/1103 (
6
), šī regula pamatlietā nav piemērojama, jo Lietuvas Republika nepiedalās ciešākā sadarbībā saistībā ar šīs regulas īstenošanu. Turklāt šī regula neietver normas, kas tieši attiektos uz laulības līgumu reģistru uzturēšanu. No tā citastarp izriet, ka, lai konstatētu, kuras valsts tiesību akti ir piemērojami laulāto mantisko attiecību režīmam, ar kādiem nosacījumiem laulības līgumu var reģistrēt attiecīgajā reģistrā un kādas tam ir sekas, Lietuvas tiesas turpinās piemērot Lietuvā spēkā esošās tiesību kolīziju normas, kuru saturu iesniedzējtiesa nav atspoguļojusi (
7
).
33.
Tomēr nav noliedzams, ka tad, ja konkrētas jomas regulēšana ietilpst dalībvalstu kompetencē, tām, īstenojot šo kompetenci, ir jāievēro Savienības tiesību normas un it īpaši LESD tiesību normas par katram Savienības pilsonim atzīto brīvību pārvietoties un uzturēties dalībvalstīs (
8
).
34.
Šajā kontekstā vēlos atgādināt, ka, pirmām kārtām, Tiesa vairākkārt ir norādījusi, ka Savienības pilsoņa statuss ir paredzēts kā fundamentāls dalībvalstu pilsoņu statuss (
9
) un ka dalībvalsts pilsonis, kurš kā Savienības pilsonis ir izmantojis brīvību pārvietoties un uzturēties dalībvalstī, kas nav viņa izcelsmes dalībvalsts, var atsaukties uz tiesībām, kuras izriet no šā statusa, it īpaši no LESD 21. panta 1. punktā paredzētajām tiesībām, tostarp attiecīgā gadījumā tiesībām attiecībā pret savu izcelsmes dalībvalsti (
10
).
35.
Otrām kārtām, attiecībā uz konkrētajām tiesībām, kas saistītas ar Savienības pilsoņa statusu, ir arī jāatgādina, ka nav strīda par to, ka valsts tiesiskais regulējums, kas ir nelabvēlīgs atsevišķiem valsts pilsoņiem tikai tāpēc, ka viņi ir izmantojuši tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, ir uzskatāms par LESD 21. panta 1. punktā ikvienam Savienības pilsonim atzīto brīvību ierobežojumu (
11
).
36.
Šajā gadījumā pēc tam, kad pieteicēja pamatlietā, kas ir Savienības pilsone, bija izmantojusi brīvību pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, viņai tika atteikts Itālijā noslēgto laulības līgumu reģistrēt Lietuvas Laulības līgumu reģistrā – ar tādu pamatojumu, ka tajā nav norādīts vismaz vienam no laulātajiem piešķirtais Lietuvas personas kods. Taču nekas neliecina, ka saskaņā ar Lietuvas tiesību aktiem šāda norāde laulības līgumā būtu nosacījums tam, lai līgums stātos spēkā vai būtu derīgs.
37.
Turklāt no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka tad, ja pieteicēja pamatlietā šo laulības līgumu būtu noslēgusi Lietuvā, viņai jebkurā gadījumā nebūtu bijis pienākuma iesniegt to Reģistru centrā, lai tas tiktu reģistrēts aplūkojamajā reģistrā. Proti, Lietuvā šādu reģistrēšanu veic uz tā notāra pieteikuma pamata, kurš sagatavojis attiecīgu notariālo aktu un kura uzdevums ir pareizi identificēt līguma puses un darīt zināmus nepieciešamos datus, kas minēti Reģistra nolikumā (
12
).
38.
Ņemot vērā šos apstākļus, ir konstatējams: pirmkārt, nav strīda par to, ka pieteicējai pamatlietā ir interese par to, lai Lietuvas Laulības līgumu reģistrā tiktu ierakstītas ziņas par viņas laulāto mantisko attiecību režīmu, un, otrkārt, atteikums ierakstīt šīs ziņas bija tiešas sekas tādas valsts tiesību normas piemērošanai, kas ir piemērojama tikai ārvalstīs noslēgtiem līgumiem. Tātad šis atteikums bija saistīts ar to, ka pieteicēja pamatlietā bija izmantojusi tiesības pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī.
39.
Šādos apstākļos uzskatu, ka pieteicējas pamatlietā situācija ietilpst LESD 21. panta 1. punkta piemērošanas jomā.
2.
Par Savienības pilsoņu pārvietošanās brīvības ierobežojumu
a)
Par laulības līgumu reģistriem
40.
Tiesai vēl nav bijusi iespēja interpretēt LESD 21. panta 1. punktu kopsakarā ar valsts tiesību normām par laulības līgumu reģistru uzturēšanu.
41.
Turpretī tai jau ir bijusi iespēja interpretēt šo tiesību normu kopsakarā ar valsts tiesību normām par dažādu ziņu par personas identitāti un statusu ierakstīšanu valsts reģistros. Citastarp Tiesa ir spriedusi par personas uzvārda (
13
) vai tās dzimumidentitātes (
14
) atspoguļojumu civilstāvokļa aktos situācijā, kad reģistros, kas tiek uzturēti dažādās dalībvalstīs, šie dati tiek ierakstīti atšķirīgi.
42.
Attiecībā uz uzvārdiem Tiesa citastarp ir atzinusi, ka vienas dalībvalsts iestāžu atteikums atzīt Savienības pilsoņa uzvārdu un civilstāvokļa aktu reģistrā to ierakstīt tādējādi, kā tas formulēts citā dalībvalstī, varētu kavēt LESD 21. pantā nostiprināto tiesību brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstīs īstenošanu tādu neskaidrību un neērtību dēļ, ko varētu radīt atšķirības starp abiem uzvārdiem, kuri tiek piemēroti vienai un tai pašai personai, jo daudzās ikdienas darbībās gan publiskajā, gan privātajā telpā ir nepieciešami pierādījumi par personas identitāti (
15
). Tas pats ir sakāms par vienas dalībvalsts iestāžu atteikumu mainīt vai atzīt dzimumidentitāti, ko tās pilsonis ir likumīgi ieguvis citā dalībvalstī (
16
).
43.
Tādēļ rodas jautājums, vai Tiesas judikatūra, uz kuru nupat atsaucos (
17
), ir attiecināma arī uz šo lietu. Lai uz to atbildētu, vispirms jāpārbauda, vai laulības līgumu reģistri ir salīdzināmi ar civilstāvokļa aktu reģistriem vai iedzīvotāju reģistriem.
44.
Vispirms norādīšu, ka laulāto mantisko attiecību jomā dalībvalstu tiesību sistēmās ieviestie juridiskie risinājumi ievērojami atšķiras. Proti, lai gan dalībvalstu tiesību normās ir konstatējamas līdzības, to ieviestie konkrētie mehānismi savstarpēji ļoti atšķiras (
18
).
45.
Tātad, lai gan šķiet, ka principu, ka laulātajiem ir iespējams izvēlēties laulāto mantisko attiecību režīmu, kas atšķiras no likumiskā režīma, ir atzinušas visas dalībvalstis, risinājumi saistībā ar laulības līgumu publiskošanu, kas atspoguļo šo izvēli, var atšķirties. Šajā ziņā dažās tiesību sistēmās ir paredzēts, ka laulības līgumi ir jāreģistrē speciālā, šim nolūkam izveidotā publiskā reģistrā, savukārt citās tas nav paredzēts (
19
). Turklāt dažās tiesību sistēmās pirmajā kategorijā ir atļauts reģistrēt ārvalstīs noslēgtus laulības līgumus (
20
), bet citās tas nav paredzēts (
21
).
46.
Publiska laulības līgumu reģistra izveide ir nesaraujami saistīta ar valsts tiesību normām par laulības laikā iegūta īpašuma īpašnieka konstatēšanu un laulāto atbildību par saistībām, kas radušās laulības laikā. Parasti, ja konkrētā tiesību sistēmā laulātajiem ir paredzēta iespēja, noslēdzot laulības līgumu, atkāpties no likumiskā režīma, tajā ir arī paredzēts, ka šāds līgums rada saistošas sekas arī attiecībā pret trešām personām vienīgi tad, ja šīm personām par to ir bijis zināms. Laulības līgumu reģistrs ir uzskatāms par instrumentu, kas dod iespēju nodrošināt šo līgumu publiskumu, lielā mērā veicina laulāto mantisko interešu aizsardzību un – vispārīgāk – tiesisko drošību. Proti, principā laulības līguma reģistrēšanai šādā reģistrā ir tādas sekas, ka šis līgums rada saistošas sekas arī attiecībā pret trešām personām neatkarīgi no tā, vai tām faktiski ir zināms par tā noslēgšanu.
47.
Tā tas ir arī Lietuvas tiesību sistēmā. Kā paredzēts Civilkodeksa 3.103. panta 3. punktā, laulības līgums un tā grozījumi rada saistošas sekas arī attiecībā pret trešām personām vienīgi tad, ja šis līgums un tā grozījumi ir reģistrēti Laulības līgumu reģistrā, ja vien trešās personas par to nav zinājušas tiesiskā darījuma noslēgšanas brīdī. Civilkodeksa 3.103. pants neietver nekādas norādes, kas liecinātu, ka iespēja reģistrēt laulības līgumu aplūkojamajā reģistrā būtu atkarīga no šā līguma noslēgšanas vietas vai citiem apstākļiem, kas varētu būt uzskatāmi par piesaisti, no kuras ir atkarīga izvēle par to, kuras valsts tiesību akti ir piemērojami laulāto mantisko attiecību režīmam.
48.
No tā izriet, ka Lietuvas tiesību aktos laulības līguma reģistrēšanai aplūkojamajā reģistrā citastarp ir tādas sekas, ka šis līgums rada saistošas sekas arī attiecībā pret trešām personām. Tātad šāda reģistrācija varētu ietekmēt laulāto tiesisko stāvokli attiecībās ar trešām personām.
49.
Ņemot to vērā, jānorāda, ka loma, kāda ir laulības līguma reģistrēšanai aplūkojamajā reģistrā, nav salīdzināma ar lomu, kāda ir personas vārda vai dzimuma ierakstam valsts civilstāvokļa aktu reģistrā. Šo ierakstu sekas būtībā ir atšķirīgas.
50.
Vispirms – laulības līgumu reģistri nav avots informācijai par personu civilstāvokli, un līdz ar to tas, ka laulības līgums nav reģistrēts aplūkojamajā reģistrā, nerada nekādu risku to sajaukt ar datiem par personas civilstāvokli; ja laulības līgums nav reģistrēts reģistrā, ir prezumējams, ka laulāto mantiskajām attiecībām piemēro likumisko režīmu. Turpinot – nav tā, ka šāds reģistrs pastāvētu visu Savienības dalībvalstu tiesību sistēmās, kurās laulātajiem ir paredzēta iespēja noslēgt laulības līgumu. Turklāt tas, vai laulības līgums ir spēkā, principā nav atkarīgs no tā, vai laulības līgums ir reģistrēts reģistrā. Visbeidzot – vismaz Lietuvas tiesību sistēmā laulības līguma reģistrēšana šajā reģistrā nav vienīgais veids, kā nodrošināt, lai laulības līgums radītu saistošas sekas arī attiecībā pret trešām personām: noslēdzot tiesisku darījumu ar personu, šīs personas informēšana par to, ka pastāv laulības līgums, rada tādas pašas sekas, lai gan tikai inter partes.
51.
Šīs atšķirības liecina, ka judikatūra par tādas personas vārda vai dzimuma ierakstīšanu valsts civilstāvokļa aktu reģistros, kura izmantojusi tiesības brīvi pārvietoties, nav attiecināma uz laulības līgumu reģistrēšanu laulības līgumu reģistros.
52.
Tomēr tas nenozīmē, ka atteikums reģistrēt Laulības līgumu reģistrā citā dalībvalstī noslēgtu līgumu nebūtu uzskatāms par LESD 21. panta 1. punktā nostiprinātās brīvības pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī ierobežojumu.
b)
Par noteikumu par reģistrēšanu Laulības līgumu reģistrā ietekmi uz Savienības pilsoņu tiesībām brīvi pārvietoties
53.
Vēlos atgādināt, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tāds valsts tiesiskais regulējums, kas konkrētu valstu pilsoņiem ir nelabvēlīgs tikai tā iemesla dēļ, ka viņi ir izmantojuši tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, ir uzskatāms par LESD 21. panta 1. punktā ikvienam Savienības pilsonim atzīto brīvību ierobežojumu (
22
). Tiesa ir arī nospriedusi, ka iespējas, kas ar Līgumu nodrošinātas pārvietošanās un uzturēšanās brīvības jomā, nevarētu radīt sekas pilnā apmērā, ja kādas dalībvalsts pilsoni varētu atturēt tās izmantot tādu šķēršļu dēļ, kurus viņa dzīvošanai uzņemošajā dalībvalstī rada viņa izcelsmes dalībvalsts tiesiskais regulējums, tādējādi sodot viņu par šo tiesību izmantošanu (
23
).
54.
Kā jau norādīju (
24
), saskaņā ar Lietuvas tiesību aktiem laulības līguma reģistrēšanai Laulības līgumu reģistrā ir konkrētas tiesiskas sekas, jo tā laulātajiem dod iespēju nodrošināt, lai šis līgums radītu saistošas sekas arī attiecībā pret trešām personām neatkarīgi no tā, vai tās ir zinājušas par tā noslēgšanu. Līdz ar to atteikums veikt šādu reģistrēšanu ietekmē laulāto tiesisko stāvokli Lietuvas tiesību aktu kontekstā, jo ar to viņiem tiek liegta iespēja izmantot valsts tiesību aktos paredzētu pasākumu, ar ko ir iespējams nodrošināt viņu mantisko interešu aizsardzību un kas – vispārīgākā nozīmē – viņiem ir labvēlīgs tiesiskās drošības ziņā. Tātad fiziskām personām ir interese, lai viņu laulības līgumi tiktu reģistrēti aplūkojamajā reģistrā.
55.
Saskaņā ar pašreiz spēkā esošajām Savienības tiesību normām dalībvalstīm gan nav pienākuma izveidot reģistrus laulības līgumiem. Tomēr, ja kādā dalībvalstī šāds reģistrs pastāv un ja piemērojamais regulējums paredz tiesības tajā reģistrēt laulības līgumu, kas noslēgts citā dalībvalstī (
25
), šā līguma reģistrēšanas nosacījumi ir jāformulē tā, lai nodrošinātu LESD normu, it īpaši tā 21. panta 1. punkta, ievērošanu. Pretējā gadījumā personas, kuras ietilpst aplūkojamā valsts tiesiskā regulējuma piemērošanas jomā ratione personae, piemēram, šīs dalībvalsts pilsoņi, varētu tikt atturētas izmantot no Līguma izrietošās tiesības brīvas pārvietošanās un uzturēšanās jomā, baidoties zaudēt no šādas reģistrācijas izrietošās priekšrocības.
56.
No tā izriet, ka noteikumi, kuros reglamentēta citā dalībvalstī noslēgtu laulības līgumu reģistrēšana attiecīgajā reģistrā, varētu ietekmēt Savienības pilsoņu tiesību uz brīvu pārvietošanos īstenošanu.
c)
Par nosacījumu attiecībā uz personas koda norādīšanu
57.
Lietuvas tiesību akti – redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, – neliedza ārvalstī noslēgtu laulības līgumu reģistrēt Laulības līgumu reģistrā, bet šo reģistrāciju pakļāva nosacījumam, ka šādā līgumā ir jānorāda vismaz vienam no laulātajiem piešķirtais Lietuvas personas kods (turpmāk tekstā – “aplūkojamais nosacījums”).
58.
Aplūkojamais nosacījums formāli neattiecās uz Lietuvā noslēgtajiem laulības līgumiem. Tas ir saistīts ar apstākli, ka saskaņā ar valsts tiesību normām šos līgumus noslēdz ar notariālu aktu, un tas nozīmē, ka personas koda pārbaudi un, ļoti iespējams, tā norādīšanu minētajos līgumos nodrošina notārs, kurš turklāt ir atbildīgs par to reģistrēšanu Laulības līgumu reģistrā un šim nolūkam nepieciešamo datu paziņošanu. Šajā kontekstā prasības norādīt šo kodu ārvalstīs noslēgtajos laulības līgumos, lai tos varētu reģistrēt Laulības līgumu reģistrā, pirmšķietami nav diskriminējoša attiecībā pret personām, kas laulības līgumu noslēdz ārvalstī, salīdzinājumā ar personām, kuras to noslēdz Lietuvā.
59.
Tomēr dalībvalsts tiesiskajā regulējumā paredzēto prasību par dokumenta formu ievērošana var izrādīties sarežģīta, ja šis dokuments ir izdots citā dalībvalstī un tātad to reglamentē šīs otras dalībvalsts tiesību akti, kuros ne vienmēr tas ir paredzēts. Proti, fiziskām personām var izrādīties sarežģīti vai pat neiespējami prasīt, lai otras dalībvalsts iestāde autentiskā dokumentā, kas sagatavots atbilstoši šajā otrā dalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem, norādītu ziņas, kuras saskaņā ar nupat minētās dalībvalsts noteikumiem nav tajā jāiekļauj.
60.
Tā tas ir arī šajā gadījumā. Pirmkārt, pamatlietā aplūkojamais laulības līgums, kurā laulātie izvēlējušies laulāto mantas šķirtības režīmu, tika noslēgts ar vienkāršu apliecinājumu, kas ierakstīts laulības apliecībā. Tātad šis līgums nav noslēgts notariāla akta formā, un tādēļ nebija iespējams tajā iekļaut laulāto personas kodus. Otrkārt, lai gan bija sagaidāms, ka Reģistru centrs reģistrēs mantas šķirtības režīmu, balstoties uz izrakstu no Itālijā izdotas laulības apliecības, tas bija atkarīgs no tā, vai laulības apliecībai tiks pievienots notāra vai citas Itālijas valsts atbildīgās amatpersonas apliecināts pielikums, kurā norādīts personas kods. Taču Itālijas tiesību aktos šāda pielikuma pievienošana nebija paredzēta.
61.
Līdz ar to, lai gan aplūkojamais nosacījums atbilda nosacījumam, kas paredzēts Lietuvā noslēgtiem laulības līgumiem, varēja būt tā, ka to nespēs izpildīt persona, kurai piešķirts Lietuvas personas kods un kura noslēgusi laulības līgumu citā dalībvalstī – neatkarīgi no laulāto gribas un viņu veiktajiem pasākumiem. Tātad, lai gan personām, kurām ir piešķirts Lietuvas personas kods, ir paredzēta iespēja ārvalstī noslēgtu laulības līgumu reģistrēt Laulības līgumu reģistrā, Lietuvas likumdevējs šādu reģistrāciju ir pakļāvis nosacījumam, ko varēja būt objektīvi neiespējami izpildīt un kas varēja kavēt personu, kura izmantojusi tiesības brīvi pārvietoties, reģistrēt laulības līgumu attiecīgajā reģistrā.
62.
Tā kā aplūkojamais nosacījums varēja būt uzskatāms par šķērsli citā dalībvalstī noslēgta laulības līguma reģistrēšanai Lietuvas Laulības līgumu reģistrā, ko veic Savienības pilsonis, kuram piešķirts Lietuvas personas kods un kuram ir tiesības reģistrēt šo līgumu atbilstoši Lietuvas tiesību normām, uzskatu, ka šis nosacījums ir uzskatāms par LESD 21. panta 1. punktā garantētās Savienības pilsoņu pārvietošanās brīvības ierobežojumu.
3.
Par Savienības pilsoņu pārvietošanās brīvības ierobežošanas attaisnojumu
63.
Nav strīda par to, ka tāda Savienības pilsoņu pārvietošanās brīvības ierobežošana, kas – kā pamatlietā – nav atkarīga no skarto personu pilsonības, var būt attaisnojama, ja tā ir balstīta uz objektīviem vispārējo interešu apsvērumiem un samērīga ar valsts tiesībās leģitīmi izvirzīto mērķi (
26
). No Tiesas judikatūras izriet, ka pasākums ir samērīgs, ja tas ir lietderīgs izvirzītā mērķa sasniegšanai un nepārsniedz šā mērķa sasniegšanai nepieciešamo (
27
).
a)
Par objektīvu vispārējo interešu apsvērumu konstatēšanu
64.
Attiecībā uz aplūkojamā nosacījuma attaisnojumu Lietuvas valdība paskaidro, ka tā mērķis ir nodrošināt to personu pareizu identificēšanu, kuras noslēgušas laulības līgumu, kā arī Laulības līgumu reģistrā norādīto datu precizitāti un patiesumu, kuri ir autentiski, kamēr nav noliegti tiesā. Lietuvā noslēgtajiem laulības līgumiem šis mērķis varēja tikt sasniegts tādēļ, ka šos līgumus ir sagatavojis notārs, kurš ir atbildīgs par nepieciešamo datu nosūtīšanu Laulības līgumu reģistram, izmantojot speciālu programmatūru. Savukārt tādu ar ārvalstī noslēgtu laulības līgumu saistītu datu sniegšana, kurus Lietuvas tiesa vai notārs nav pārsūtījis sistēmai, bija pakļauta aplūkojamajam nosacījumam, lai nodrošinātu šo datu precizitātes, patiesuma un nozīmīguma pārbaudi, jo nedz notārs, nedz tiesa nevarēja tos nedz pārbaudīt, nedz apliecināt.
65.
Neesmu atstājis bez ievērības Lietuvas valdības sniegto pamatojumu. Proti, neatkarīgi no dažādo valsts līmenī pastāvošo publisko reģistru funkcijas, to galvenais mērķis ir veicināt tiesisko drošību. Lai sasniegtu šo mērķi, ir būtiski nodrošināt, lai ierakstītie dati būtu pareizi.
66.
Tātad, manuprāt, mērķis nodrošināt publiskā reģistrā ierakstīto datu precizitāti, patiesumu un nozīmīgumu un palīdzēt garantēt tiesisko drošību var būt uzskatāms par vispārējo interešu mērķi, kas attaisno aplūkojamā nosacījuma izvirzīšanu.
b)
Par samērīgumu
67.
Šādos apstākļos ir jāpārbauda, vai aplūkojamais nosacījums bija samērīgs ar izvirzīto, tiesiski pamatoto mērķi.
1) Par lietderību
68.
Uzskatu, ka aplūkojamais nosacījums bija lietderīgs, lai sasniegtu izvirzīto mērķi.
69.
Proti, atšķirībā no Lietuvā noslēgtajiem laulības līgumiem notārs Laulības līgumu reģistram nebija darījis zināmus to personu personas kodus, kuras laulības līgumu bija noslēgušas ārvalstī. Šis kods bija jāreģistrē Reģistra centra ierēdnim. Tas, ka šis kods ir norādīts ārvalstīs noslēgtajos laulības līgumos, deva iespēju to norādīt arī reģistrā.
70.
Turklāt ar pieņēmumu, ka Reģistru centra ierēdņiem bija tiesības piekļūt Valsts iedzīvotāju reģistram, personas kods deva viņiem iespēju pārbaudīt arī citu ar datu subjektu saistīto un laulības līgumā minēto personas datu precizitāti un patiesumu, minētajā reģistrā ietvertos datus salīdzinot ar laulības līgumā norādītajiem datiem.
71.
No tā izriet, ka norāde par personas kodu varēja dot Reģistru centram iespēju nodrošināt Laulības līgumu reģistrā ietverto datu precizitāti un pilnīgumu.
72.
Līdz ar to nešķiet, ka varētu tikt apšaubīta aplūkojamā nosacījuma lietderība izvirzītā mērķa sasniegšanai.
2) Par nepieciešamību
73.
Citādi ir ar aplūkojamā nosacījuma nepieciešamību.
74.
Proti, lai kādas arī būtu ar personas kodu izmantošanu saistītās priekšrocības, ir skaidrs, ka šāds kods nav vienīgā informācija, kas dod iespēju nodrošināt tās personas pareizu identificēšanu, kura vēlas aplūkojamajā reģistrā reģistrēt savu laulības līgumu. Tādi dati kā vārds, uzvārds, dzimšanas datums un vieta, kurus eventuāli papildina laulības līguma noslēgšanas vajadzībām izmantoto dokumentu numuri, bieži vien ir pietiekami, lai izslēgtu risku sajaukt attiecīgo personu identitāti. Tātad šajā gadījumā aplūkojamais nosacījums nebija nepieciešams, lai varētu pārliecināties, vai vienam no laulātajiem ir piešķirts Lietuvas personas kods, un lai pareizi identificētu šo personu.
75.
Turklāt Lietuvas likumdevējam bija iespējams paredzēt, ka personai, kas iesniedz pieteikumu par laulības līguma reģistrēšanu, ir iespējams norādīt savu personas kodu atsevišķā dokumentā, piemēram, reģistrācijas veidlapā, kurai pievienota personu apliecinoša dokumenta kopija. Attiecīgo personu identificējošo datu, kas norādīti laulības līgumā un personu apliecinoša dokumenta kopijā, salīdzinājums būtu bijis pietiekams, lai ar noteiktību konstatētu personas kodu, kas ierakstāms aplūkojamajā reģistrā. Gadījumā, ja Reģistru centra ierēdņiem būtu piekļuve valsts iedzīvotāju reģistra datiem, šo faktu pārbaude būtu vienkārša.
76.
Šos apsvērumus atbalsta pieteicējas pamatlietā laulības apliecības noraksts no Lietuvas Civilstāvokļa aktu reģistra. Proti, no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka šis noraksts tika sagatavots, balstoties uz to pašu dokumentu, kas tika iesniegts, lai pamatotu pieteikumu par laulības līguma reģistrēšanu Laulības līgumu reģistrā. Lai gan saskaņā ar valsts tiesību aktiem šā koda norādīšana nebija nepieciešama, lai laulības apliecības norakstu reģistrētu Civilstāvokļa aktu reģistrā, ir grūti iedomāties, kālab tā būtu nepieciešama, lai laulības līgumu reģistrētu Laulības līgumu reģistrā.
77.
Manuprāt, izšķirošs ir apstāklis, ka aplūkojamā nosacījuma piemērošana ierobežoja personu, kurām ir piešķirts Lietuvas personas kods, iespēju reģistrēt laulības līgumu Laulības līgumu reģistrā, lai gan no Reģistra nolikuma 67. punkta izriet, ka bija paredzēts, ka personas, kurām ir šis kods, ir tiesīgas lūgt laulības līguma reģistrēšanu. Apstāklis, ka ārvalstī noslēgta laulības līguma reģistrēšana Laulības līgumu reģistrā ir pakārtota nevis nosacījumam, ka vienam no laulātajiem ir jābūt Lietuvas personas kodam, bet nosacījumam, ka šim kodam ir jābūt norādītam līgumā, ne tikai ir ierobežojis aplūkojamā tiesiskā regulējuma piemērošanas jomu ratione personae, attiecinot to vienīgi uz personām, kurām ir šis kods, bet arī ir uzskatāms par nosacījumu, kas izvirzīts attiecībā uz ārvalsts iestādes izdota dokumenta saturu. Ciktāl bija objektīvi neiespējami nodrošināt, ka ārvalstu iestādes ņems vērā šo nosacījumu, ārvalstī noslēgta laulības līguma reģistrēšanai aplūkojamajā reģistrā trūka noteiktības, un tā bija atkarīga no šo iestāžu gribas vai prasībām par formu, kas izvirzītas valsts, kurā noslēgts līgums, tiesību normās.
78.
Tādējādi tika ierobežota Laulības līgumu reģistra pieejamība personām, kurām piešķirts Lietuvas personas kods, un līdz ar to ir jāatzīst, ka aplūkojamais nosacījums pārsniedza to, kas bija nepieciešams, lai sasniegtu izvirzīto mērķi.
3) Secinājums par samērīgumu
79.
Ņemot vērā nupat izklāstīto, uzskatu, ka, ciktāl tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkojamais, kurā ietverts aplūkojamais nosacījums, nebija nepieciešams izvirzītā mērķa sasniegšanai un līdz ar to nebija samērīgs, Savienības pilsoņu brīvas pārvietošanās ierobežojums, kas izriet no šā nosacījuma piemērošanas, nebija attaisnojams.
V. Secinājumi
80.
Ņemot vērā izklāstītos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa) uzdoto prejudiciālo jautājumu atbildēt šādi:
LESD 21. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru laulības līgumu, ko otrā dalībvalstī ir noslēdzis Eiropas Savienības pilsonis, kurš izmantojis brīvību pārvietoties un uzturēties šajā otrā dalībvalstī, nevar reģistrēt pirmajā minētajā dalībvalstī uzturētajā laulības līgumu reģistrā – tikai tāda iemesla dēļ, ka tajā nav norādīts vismaz vienai no šā līguma pusēm piešķirts personas kods no pirmās minētās dalībvalsts iedzīvotāju reģistra, lai gan vienai no šīm personām šāds kods ir piešķirts.
(
1
)	Oriģinālvaloda – franču.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.
(
2
)	2022 m. gruodžio 14 d. nutarimas Nr. 1263 “Dėl Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2002 m. rugpjūčio 13 d. nutarimo Nr. 1284“Dėl Vedybų sutarčių registro reorganizavimo ir Vedybų sutarčių registro nuostatų patvirtinimo” pakeitimo” (Lietuvas Republikas valdības 2022. gada 14. decembra Dekrēts Nr. 1263 par grozījumiem Lietuvas Republikas valdības 2002. gada 13. augusta Dekrētā Nr. 1284 par Laulības līgumu reģistra nolikuma apstiprināšanu).
(
3
)	Ņemot vērā visus lietas apstākļus, ir liela varbūtība, ka pieteicēja pamatlietā ir Lietuvas pilsone. Tomēr iesniedzējtiesa to nav norādījusi ar tiešu formulējumu. Tā tikai ir konstatējusi, ka pieteicēja pamatlietā ir Savienības pilsone, kas izmantojusi tiesības uz brīvu pārvietošanos (lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu 25. punkts). Tomēr no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka pieteicējai pamatlietā ir Lietuvas Republikas Iedzīvotāju reģistrā piešķirts personas kods, kā arī personas apliecība, kurā norādīts šis kods (kas ļauj konstatēt, ka tā ir Lietuvā izdota personas apliecība).
(
4
)	Šajā ziņā norādīšu, ka mantas šķirtības reģistrācija Reģistra nolikuma 13.3. punkta izpratnē (kas, šķiet, attiecas uz vienošanos vai lēmumiem par tādas mantas, kas nonākusi laulāto kopīpašumā, šķirtību) šajā gadījumā būtu grūti iedomājama. Proti, no vienas puses, laulātie ir izvēlējušies laulāto mantas šķirtības režīmu, un šī izvēle tika izdarīta laulības noslēgšanas brīdī. Šādā situācijā laulāto iegūtā manta nevarēja nonākt kopīpašumā un pēc tam kļūt par mantas šķirtības priekšmetu. No otras puses, lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu nav minēta nedz līguma par mantas šķirtību noslēgšana, nedz tiesas nolēmums par mantas šķirtību, nedz arī konkrēta manta jeb īpašums, kas varētu būt eventuālas mantas šķirtības priekšmets.
(
5
)	Spriedums, 2024. gada 26. septembris, Energotehnica (C‑792/22, EU:C:2024:788, 37. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
6
)	Padomes Regula (2016. gada 24. jūnijs), ar ko īsteno ciešāku sadarbību attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi laulāto mantisko attiecību jomā (OV 2016, L 183, 1. lpp.).
(
7
)	Tātad ir iespējams, ka Civilkodeksa 3.103. pants, kurā paredzēta laulības līgumu reģistrēšana Laulības līgumu reģistrā un noteiktas šādas reģistrēšanas sekas, ir piemērojams vienīgi tad, ja laulāto mantiskajām attiecībām būtu piemērojami Lietuvas tiesību akti. Tomēr, kad tiek iesniegts pieteikums par laulības līguma reģistrēšanu Laulības līgumu reģistrā, nevar jau no paša sākuma izslēgt, ka laulāto mantiskajām attiecībām ir piemērojama šī Civilkodeksa norma. Tāpat nešķiet, ka būtu jāizslēdz tas, ka Reģistra nolikuma 67. punktā minētais reģistrācijas nosacījums attiecībā uz Lietuvas personas kodu būtu piemērojams jebkuram ārvalstī noslēgtam laulības līgumam, kura reģistrācija tiek lūgta, neatkarīgi no tā, kuras dalībvalsts tiesību akti ir piemērojami laulāto mantisko attiecību režīmam.
(
8
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 8. jūnijs, Freitag (C‑541/15, EU:C:2017:432 33. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
9
)	Spriedumi, 2001. gada 20. septembris, Grzelczyk (C‑184/99, EU:C:2001:458, 31. punkts), un 2024. gada 4. oktobris, Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:845, 51. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
10
)	Spriedums, 2021. gada 14. decembris, Stolichna obshtina, rayon Pancharevo (C‑490/20, EU:C:2021:1008, 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
11
)	Spriedums, 2024. gada 22. februāris, Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date (C‑491/21, EU:C:2024:143, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
12
)	Lai gan lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu tas nav norādīts, pieņemu, ka šis personas kods, ja līguma pusēm tāds ir, tiek norādīts arī Lietuvas notāra sagatavotajā notariālajā aktā.
(
13
)	Skat. it īpaši spriedumus, 2010. gada 22. decembris, Sayn-Wittgenstein (C‑208/09, EU:C:2010:806, rezolutīvā daļa), 2011. gada 12. maijs, Runevič-Vardyn un Wardyn (C‑391/09, EU:C:2011:291, rezolutīvā daļa), 2016. gada 2. jūnijs, Bogendorff von Wolffersdorff (C‑438/14, EU:C:2016:401, rezolutīvā daļa), un 2017. gada 8. jūnijs, Freitag (C‑541/15, EU:C:2017:432, rezolutīvā daļa).
(
14
)	Spriedums, 2024. gada 4. oktobris, Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:845, rezolutīvā daļa).
(
15
)	Skat., it īpaši spriedumu, 2017. gada 8. jūnijs, Freitag (C‑541/15, EU:C:2017:432, 36.–39. punkts un tajos minētā judikatūra).
(
16
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 4. oktobris, Mirin (C‑4/23, EU:C:2024:845, 55.–57. punkts un tajos minētā judikatūra).
(
17
)	Skat. šo secinājumu 42. punktu.
(
18
)	Šajā ziņā skat. it īpaši Consortium ASSER-UCL, “Étude sur les régimes matrimoniaux des couples mariés et sur le patrimoine des couples non mariés dans le droit international privé et le droit interne des États membres de l’Union européenne” [“Pētījums par laulāto mantisko attiecību režīmiem un neprecēto pāru mantiskajām attiecībām starptautiskajās privāttiesībās un Eiropas Savienības dalībvalstu tiesību aktos”], 22. un 23. lpp. Šajā 2003. gada pētījumā, kas veikts Komisijas uzdevumā, ir sniegts pārskats par 15 ES dalībvalstu tiesību aktiem. Skat. arī informāciju Eiropas Savienības Notāru padomes tīmekļvietnē “Couples in Europe. The law for couples in 22 EU countries” [“Pāri Eiropā: tiesību akti pāriem 22 ES dalībvalstīs”], https://www.coupleseurope.eu/fr/ (turpmāk tekstā – “vietne “Couples in Europe””).
(
19
)	Kā liecina vietnē “Couples in Europe” pieejamā informācija, šādi reģistri nepastāv, piemēram, Austrijā, Francijā, Polijā un Slovākijā.
(
20
)	Kā liecina informācija, kas pieejama vietnē “Couples in Europe”, ārvalstī noslēgtu laulības līgumu var reģistrēt īpašā valsts reģistrā, piemēram, Vācijā, Igaunijā, Latvijā un Nīderlandē.
(
21
)	Kā, šķiet, liecina informācija, kas pieejama vietnē “Couples in Europe”, ārvalstī noslēgtu laulības līgumu nav iespējams reģistrēt speciālā valsts reģistrā, piemēram, Čehijā, Ungārijā un Maltā.
(
22
)	Skat. it īpaši spriedumus, 2002. gada 11. jūlijs, D’Hoop (C‑224/98, EU:C:2002:432, 31. punkts), 2013. gada 24. oktobris, Thiele Meneses (C‑220/12, EU:C:2013:683, 22. punkts), un 2016. gada 26. maijs, Kohll un Kohll-Schlesser (C‑300/15, EU:C:2016:361, 42. punkts).
(
23
)	Skat. spriedumus, 2004. gada 29. aprīlis, Pusa (C‑224/02, EU:C:2004:273, 19. punkts), 2006. gada 26. oktobris, Tas-Hagen un Tas (C‑192/05, EU:C:2006:676, 30. punkts), 2008. gada 22. maijs, Nerkowska (C‑499/06, EU:C:2008:300, 32. punkts), kā arī 2010. gada 14. oktobris, van Delft u.c. (C‑345/09, EU:C:2010:610, 97. punkts).
(
24
)	Skat. šo secinājumu 48. punktu.
(
25
)	Vēlos uzsvērt, ka šeit neapsveru nedz jautājumu, vai dalībvalstij ir vispārīgs pienākums reģistrēt laulības līgumus, kas noslēgti citā dalībvalstī, nedz to, vai Lietuvas tiesību aktos būtu jāparedz iespēja personām, kurām nav Lietuvas personas koda, ārvalstī noslēgtu laulības līgumu reģistrēt Laulības līgumu reģistrā. Attiecībā uz šo lietu šie jautājumi ir hipotētiski, ņemot vērā, ka Lietuvas tiesību aktos ir paredzēta iespēja ārvalstīs noslēgtus laulības līgumus reģistrēt Laulības līgumu reģistrā un ka pieteicējai pamatlietā ir Lietuvas personas kods.
(
26
)	Spriedums, 2018. gada 5. jūnijs, Coman u.c. (C‑673/16, EU:C:2018:385, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
27
)	Spriedumi, 2006. gada 18. jūlijs, De Cuyper (C‑406/04, EU:C:2006:491, 42. punkts), 2006. gada 26. oktobris, Tas-Hagen un Tas (C‑192/05, EU:C:2006:676, 35. punkts), kā arī 2018. gada 5. jūnijs, Coman u.c. (C‑673/16, EU:C:2018:385, 41. punkts).