Pagaidu versija
ĢENERĀLADVOKĀTA ANDREAS BJONDI [ANDREA BIONDI] SECINĀJUMI,
sniegti 2025. gada 11. septembrī (1)
Apvienotās lietas C‑448/24 un C‑449/24
British American Tobacco Belgium NV,
Nicoventures Holdings Ltd (C‑448/24)
DSE International BV (C‑449/24)
pret
Belgische Staat
(Raad van State (Valsts padome, Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Raad van State (Valsts padome, Beļģija) – Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/40 (2014. gada 3. aprīlis) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK, 7. panta 6. punkta un 20. panta 3. punkta c) apakšpunkta interpretācija – Tabakas izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana – Aizliegums laist tirgū tabakas izstrādājumus, kas satur atsevišķas piedevas – Piedevas, kas atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā – Aizlieguma piemērojamība elektroniskajām cigaretēm
I.      Ievads
1.        Šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu rada vienu vienīgu jautājumu par tiesisko regulējumu attiecībā uz elektroniskajām cigaretēm un vienu konkrētu piedevu kategoriju saistībā ar Direktīvu 2014/40 (2). It īpaši, iesniedzējtiesas uzdotais jautājums ir par to, vai saskaņā ar šīs direktīvas 20. panta 3. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka elektroniskajās cigaretēs esošais nikotīnu saturošais šķidrums nesatur piedevas, kuras atvieglo tā uzņemšanu organismā vai ieelpošanu kā paredzēts šīs direktīvas 7. panta 6. punktā.
2.        Iepriekš minētais jautājums sniedz iespēju veikt attiecīgo normu interpretāciju, ņemot vērā pēdējos gados gūtos zinātniskos pierādījumus par elektronisko cigarešu radīto negatīvo ietekmi.
3.        Savā vērtējumā es vispirms veltīšu dažas piezīmes abu tiesību normu interpretācijai un pēc tam pievērsīšos elektronisko cigarešu radītajai negatīvajai ietekmei uz cilvēku veselību. Tas man ļaus apgalvot, ka Direktīvas 2014/40 gadījumā šis interpretācijas virziens vairs netiks izmantots (labojums: tiks izmantots ne tikai), ņemot vērā piesardzības principu, bet drīzāk ņemot vērā tabakas un ar to saistīto izstrādājumu nozares regulējumu un tātad Savienības likumdevēja izdarīto izvēļu samērīgumu.
II.    Atbilstošās tiesību normas
A.      Savienības tiesības
4.        Direktīvas 2014/40 18., 39. un 41. apsvērums ir formulēti šādi:
“18. Atsevišķas piedevas izmanto, lai radītu iespaidu, ka tabakas izstrādājumiem ir labvēlīga ietekme uz veselību, ka tie samazina apdraudējumu veselībai vai palielina modrību un uzlabo fiziskās spējas. Šādas piedevas, kā arī piedevas, kam nesadegušām ir [kancerogēnas, mutagēnas vai reprotoksiskas, KMR] īpašības, būtu jāaizliedz, lai nodrošinātu vienlīdzīgus noteikumus visā Savienībā un augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni. Būtu jāaizliedz arī piedevas, kas palielina atkarību un toksicitāti.
[..]
39. Ar šo direktīvu būtu jāatļauj laist tirgū tikai tādas elektroniskās cigaretes, kas nikotīna devu izdala vienmērīgi. Vienmērīga nikotīna devas izdalīšana normālos lietošanas apstākļos ir nepieciešama veselības aizsardzības, drošības un kvalitātes apsvērumu dēļ, tostarp, lai izvairītos no netīša paaugstinātu devu patēriņa.
[..]
41. Tā kā nikotīns ir toksiska viela un ņemot vērā potenciālo risku veselībai un drošībai, ieskaitot personas, kurām izstrādājums nav paredzēts, nikotīnu saturošs šķidrums būtu jālaiž tirgū tikai tādās elektroniskās cigaretēs vai to uzpildes flakonos, kuri atbilst zināmām drošības un kvalitātes prasībām. [..].”
5.        Direktīvas 2014/40 1. pants “Priekšmets” ir formulēts šādi:
“Šīs direktīvas mērķis ir tuvināt dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktus par: [..]
f)       atsevišķu ar tabakas izstrādājumiem saistītu izstrādājumu, proti, elektronisko cigarešu [..] laišanu tirgū un marķēšanu,
lai sekmētu netraucētu [pienācīgu] tabakas un ar to saistītu izstrādājumu iekšējā tirgus darbību, par pamatu ņemot augstu cilvēku, īpaši jauniešu, veselības aizsardzības līmeni[,] un lai pildītu Savienības pienākumus, kas noteikti PVO Vispārējā konvencijā par tabakas uzraudzību (Konvencija).”
6.        Minētās direktīvas 7. panta “Sastāvdaļu reglamentēšana” 6. punkta d) apakšpunkts ir formulēts šādi: “Dalībvalstis aizliedz laist tirgū tabakas izstrādājumus, kuros ietilpst [kuri satur] šādas piedevas:
[..]
d)       smēķēšanai paredzētu tabakas izstrādājumu gadījumā piedevas, kuras atvieglo ieelpošanu vai nikotīna uzņemšanu [kuras atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā]”.
7.        Minētās direktīvas 20. panta “Elektroniskās cigaretes” 1. punkts ir formulēts šādi:
“Dalībvalstis nodrošina, ka elektroniskās cigaretes un uzpildes flakoni tiek laisti tirgū tikai tādā gadījumā, ja tie atbilst šai direktīvai un visos citos attiecīgos Savienības tiesību aktos paredzētiem noteikumiem.”
8.        [Šīs direktīvas] 20. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteikts, ka:
[..]
c)      “Dalībvalstis nodrošina, ka: [..] c) nikotīnu saturošs šķidrums nesatur 7. panta 6. punktā uzskaitītās piedevas.”
B.      Beļģijas tiesības
9.        Koninklijk besluit van 28 oktober 2016 betreffende het fabriceren en het in de handel brengen van elektronische sigaretten (Karaļa 2016. gada 28. oktobra dekrēts par elektronisko cigarešu ražošanu un tirdzniecību, turpmāk tekstā – “Karaļa 2016. gada 28. oktobra dekrēts”), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Koninklijk besluit van 7 november 2022 tot wijziging van het koninklijk besluit van 28 oktober 2016 betreffende het fabriceren en het in handel brengen van elektronische sigaretten (Karaļa 2022. gada 7. novembra dekrēts, ar ko groza Karaļa 2016. gada 28. oktobra dekrētu par elektronisko cigarešu ražošanu un tirdzniecību (3), 3. pantu, turpmāk tekstā – “Karaļa 2022. gada 7. novembra dekrēts”), 4. panta “Sastāvs un tehniskie standarti” 4. punkta 5. apakšpunkts ir izteikts šādā redakcijā:
“Nikotīnu saturošs šķidrums nesatur šādas piedevas:
[..]
5.
Piedevas, kas atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā”.
III. Tiesvedība pamatlietā un prejudiciālais jautājums
10.      Ar Karaļa 2016. gada 28. oktobra dekrētu par elektronisko cigarešu ražošanu un tirdzniecību tika transponēts Direktīvā 2014/40 noteiktais elektronisko cigarešu regulējums.
11.      Belgische Staat [Beļģijas valsts] 2021. gada 6. jūlijā saskaņā ar Direktīvu 2015/1535 (4) paziņoja Eiropas Komisijai Karaļa 2016. gada 28. oktobra dekrēta 4. panta grozījumu projektu, kurā sākotnēji bija paredzēts iekļaut četras attiecībā uz elektroniskajām cigaretēm aizliegto piedevu grupas.
12.      Tomēr 2022. gada 7. novembrī Belgische Staat [Beļģijas valsts] apstiprināja karaļa dekrētu, ar kuru, grozot Karaļa 2016. gada dekrēta 4. pantu, atšķirībā no sākotnēji paredzētā, ir iekļauta piektā aizliegto piedevu kategorija, proti, tieši piedevas, kas saistītas ar nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā.
13.      2023. gada 13. martā British American Tobacco (turpmāk tekstā – “BAT”), Nicoventures Holdings Ltd (turpmāk tekstā – “NH”) un DSE International BV (turpmāk tekstā – “DSE”) (turpmāk tekstā – “prasītājas pamatlietās”) iesniedza Raad van State
(Valsts padome, Beļģija) divas prasības, kuru mērķis ir panākt, lai tiktu atcelts Karaļa 2022. gada 7. novembra dekrēts, pamatojoties uz diviem atcelšanas pamatiem, no kuriem tikai otrajam ir nozīme saistībā ar prejudiciālā nolēmuma tiesvedību (5).
14.      Precīzāk, ar otro pamatu prasītājas apgalvo, ka Karaļa 2022. gada 7. novembra dekrēta 3. pants “pārsniedz elektronisko cigarešu regulējuma piemērojamību un ir pretrunā [Direktīvai 2014/40]”. It īpaši, pēc prasītāju uzskatiem, 7. panta 6. punkta d) apakšpunkts attiecoties tikai uz “smēķēšanai paredzētu tabakas izstrādājumu” kategoriju, kurā neietilpstot elektroniskās cigaretes, jo, tā kā tās nesaturot tabaku, tās neradot sadegšanas procesu.
15.      Savas tēzes pamatojumam prasītājas argumentē, ka, ņemot vērā “tabakas izstrādājumi smēķēšanai” un “elektronisko cigarešu” definīcijas, kas sniegtas attiecīgi šīs direktīvas 2. panta 9. un 16. punktā, tās 7. panta 6. punkta d) apakšpunkta piemērošanas joma aprobežojas tikai ar “smēķēšanai paredzētiem tabakas izstrādājumiem”, skaidri izslēdzot elektroniskās cigaretes.
16.      Turklāt prasītājas uzskata, ka Karaļa 2022. gada dekrēta 3. pantā esot ietverts ierobežojums, kas esot pretrunā Direktīvas 2014/40 24. pantam, ciktāl tajā ir paredzēts, ka dalībvalstis nedrīkst aizliegt vai ierobežot tabakas izstrādājumu un saistīto izstrādājumu tirdzniecību attiecībā uz aspektiem, kas ir saskaņoti ar šo direktīvu.
17.      Šaubīdamās par Direktīvas 2014/40 20. panta 3. punkta c) apakšpunktā ietverto atsauci uz tās 7. panta 6. punktu, Raad van State
(Valsts padome, Beļģija) nolēma apturēt abas tiesvedības pamatlietās un uzdot Tiesai šādu prejudiciālo jautājumu:
“Vai Direktīvas 2014/40 20. panta 3. punkta c) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar [šīs direktīvas] 7. panta 6. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstīm attiecībā uz elektronisko cigarešu un uzpildes flakonu laišanu tirgū ir noteikts pienākums aizliegt to, ka nikotīnu saturošs šķidrums satur piedevas, kuras atvieglo tā ieelpošanu vai [..] uzņemšanu [organismā], kā tas ir paredzēts direktīvas 7. panta 6. punkta d) apakšpunktā, lai gan elektroniskās cigaretes nerada nedz degšanu, nedz dūmus?”
18.      Prasītājas pamatlietās, kā arī Beļģijas, Čehijas,
Vācijas, Francijas, Austrijas un
Portugāles valdības un Komisija iesniedza rakstveida apsvērumus.
IV.    Juridiskā analīze
19.      Ar savu prejudiciālo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2014/40 20. panta 3. punkta c) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar 7. panta 6. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas elektroniskās cigaretes un uzpildes flakonus – kuru sastāvā esošais šķidrums satur nikotīnu –, kas ietver piedevas, kuras atvieglo tā ieelpošanu vai uzņemšanu organismā, nedrīkst tirgot. Beļģijas tiesiskajā regulējumā attiecībā, konkrēti, uz elektroniskajām cigaretēm ir skaidri noteikts, ka nikotīnu saturošais šķidrums nedrīkst saturēt piedevas, kuras atvieglo tā ieelpošanu vai uzņemšanu organismā.
20.      To iemeslu dēļ, kurus izklāstīšu turpmāk, es uzskatu, ka uz iesniedzējtiesas uzdoto jautājumu ir jāatbild apstiprinoši.
21.      Tagad ir pagājuši krietni divdesmit pieci gadi kopš vēsturiskā 2000. gada 5. oktobra sprieduma Vācija/Parlaments un Padome, kurā Tiesa ir apliecinājusi, ka Savienības likumdevējs var pamatoties uz normām par iekšējā tirgus izveidi, pat ja cilvēku veselības aizsardzība ir noteicošā operatora izvēlēs, lai gan noteiktā pasākuma mērķis faktiski ir iekšējā tirgus izveides un darbības apstākļu uzlabošana (6). Tiesa turklāt ir paskaidrojusi, ka tādu dalībvalstu normatīvo aktu saskaņošana, kuri vērsti uz cilvēku veselības aizsardzību un uzlabošanu, no Līguma
ir izslēgta, bet tas nenozīmē, ka saskaņošanas pasākumi, kas noteikti, pamatojoties uz citām Līguma
normām, šajā gadījumā LESD 114. pantu, nevarētu ietekmēt cilvēku veselības aizsardzību (7).
22.      Tiesa pēc tam ir vairākkārt atkārtojusi, ka Eiropas Savienības pieņemtie saskaņošanas pasākumi tabakas un ar to saistīto izstrādājumu jomā atbilst “dubultajam mērķim”: a) veicināt šādu izstrādājumu iekšējā tirgus pienācīgu darbību, b) balstoties uz cilvēku, it īpaši jauniešu, augstu veselības aizsardzības līmeni (8).
23.      Abu mērķu savstarpējo atkarību var panākt tikai Savienības līmenī, lai novērstu valstu regulējuma atšķirību rašanos šajā konkrētajā jomā un tādējādi šķēršļus brīvai apritei un konkurences izkropļojumus (9).
24.      Tāpat, tā kā Savienības tiesību sistēmā primārais ir cilvēku veselības aizsardzība (10), Savienības likumdevējam ir pienākums regulējuma izvēlē ņemt vērā, no vienas puses, iespējamās ekonomiskās sekas, kādas varētu rasties uzņēmumiem, kuriem jāievēro no saskaņošanas pasākumiem izrietošie pienākumi un aizliegumi, un, no otras puses, nepieciešamību nodrošināt augstu veselības aizsardzības līmeni. Nepieciešamību, ar kuras apmierināšanu, kā atgādinājusi Tiesa, “var tikt attaisnotas negatīvas, pat ievērojam[as] ekonomiskās sekas” (11).
25.      Ņemot to vērā, nav strīda par to, ka aplūkojamā direktīva atbilst arī iepriekš aplūkotajam “dubultajam mērķim”, kā noteikts šīs pašas direktīvas 1. pantā. Direktīvas 1. pantā ir paredzēts tuvināt dalībvalstu tiesību normas, lai atvieglotu tabakas un saistīto izstrādājumu tirgus pienācīgu darbību un nodrošinātu augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni, kā arī lai izpildītu Savienības saistības saskaņā ar [Pasaules Veselības organizācijas (“PVO”) Vispārējo konvenciju [par tabakas uzraudzību].
26.      Izvērtējot konkrētās normas, kuru interpretāciju lūdz iesniedzējtiesa, var secināt to pašu.
27.      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, ir jāņem vērā ne tikai pats normas teksts, bet arī tās konteksts un mērķi, kas ir izvirzīti tiesiskajā regulējumā, kurā šī norma ietilpst (12).
28.      Attiecībā uz teksta interpretāciju, pirmkārt, es uzskatu, ka ir lietderīgi atgādināt, ka šī direktīva būtībā attiecas uz divu veidu izstrādājumiem. No vienas puses, pastāv “tabakas izstrādājumi”, kas minēti direktīvas II sadaļā, kuri savukārt tiek iedalīti “smēķēšanai paredzētos” tabakas izstrādājumos (proti, izstrādājumos, kuros notiek degšanas process) un “bezdūmu” tabakas izstrādājumos (piemēram, košļājamajā tabakā, šņaucamtabakā un orālai lietošanai paredzētā tabakā) (13). No otras puses, šī direktīva attiecas uz “elektroniskajām cigaretēm un smēķēšanai paredzētiem augu izcelsmes izstrādājumiem”, kas minēti direktīvas III sadaļā.
29.      [Direktīvas] 7. pants ir ietverts II sadaļas “Tabakas izstrādājumi” I nodaļā. Tātad normas, kas ietilpst iepriekš minētajā sadaļā, attiecas tikai uz tabakas izstrādājumiem. [Direktīvas] 7. panta 6. punkta d) apakšpunkts konkrēti attiecas uz smēķēšanai paredzētiem tabakas izstrādājumiem, jo Savienības likumdevēja nolūks ir bijis aizliegumu attiecībā uz piedevām, kuras atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā, noteikt konkrētai tabakas izstrādājumu kategorijai, proti, smēķēšanai paredzētiem tabakas izstrādājumiem. No tā izriet, ka, ņemot vērā šīs direktīvas 7. panta vietu tekstā, minētās normas 6. punktā nevarētu būt skaidra norāde arī uz elektroniskajām cigaretēm.
30.      Citiem vārdiem, vispārīgi argumentēt, ka 7. panta 6. punktā, lai tas būtu piemērojams elektroniskajām cigaretēm, bija uz tām skaidri jānorāda un varēja uz tām skaidri norādīt, nozīmētu ignorēt pašas direktīvas struktūru.
31.      [Minētās direktīvas] 20. panta, kas iekļauts III sadaļā “[e]lektroniskās cigaretes un smēķēšanai paredzēti augu izcelsmes izstrādājumi”, 3. punkta c) apakšpunktā ir paredzēts, ka “nikotīnu saturošs šķidrums nesatur 7. panta 6. punktā uzskaitītās piedevas”, – neveicot nekādu nošķiršanu attiecībā uz tabakas izstrādājumiem smēķēšanai. Tātad likumdevējs ir vēlējies norādīt uz visām 7. panta 6. punktā uzskaitītajām piedevām, tostarp piedevām, kas atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā.
32.      Tādēļ jau ar teksta interpretāciju varētu būt pietiekami, lai secinātu, ka saskaņā ar 20. panta 3. punktu, skatot to kopsakarā ar 7. panta 6. punktu, dalībvalstīm ir jānodrošina, ka elektroniskās cigaretes un to uzpildes flakoni nesatur piedevas, kuras atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā.
33.      Tomēr es apzinos, ka – atbilstoši tam, ko norādījuši daži lietas dalībnieki, – joprojām var pastāvēt šaubas par interpretāciju. Šīs šaubas, manuprāt, var pilnībā kliedēt ar interpretāciju pēc mērķiem. It īpaši ņemot vērā vienu no šīs direktīvas mērķiem (14), proti, nodrošināt augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni, jo zinātniskie pierādījumi ir atklājuši, ka elektronisko cigarešu bīstamība kvalitatīvi ir pielīdzināma tradicionālo cigarešu bīstamībai.
34.      Kā noteikts Direktīvas 2014/40 7. apsvērumā, “regulējoša rīcība [no Savienības likumdevēja puses] [ir] vajadzīg[a] arī tādēļ, lai īstenotu PVO 2003. gada maija Vispārējo konvenciju par tabakas uzraudzību (“Konvencija”), kuras noteikumi ir saistoši Savienībai un tās dalībvalstīm. [..]”.
35.      Zinātnieku aprindās vairāki pētījumi liecināja, ka elektroniskās cigaretes atstāj negatīvu ietekmi uz cilvēku veselību. Šādu ietekmi it īpaši izraisa vielas, kuras rodas elektroniskās cigaretes lietošanas laikā, un pašā cigarešu šķidrumā esošais nikotīns. Elektronisko cigarešu radīto negatīvo ietekmi uz cilvēku veselību var uzskatīt par salīdzināmu ar tradicionālo cigarešu radīto ietekmi.
36.      Proti, Eiropas Komisijas Zinātniskās komitejas (“SCHEER”) atzinumā, kas sniegts 2021. gada 16. aprīlī, ir teikts, ka nikotīna uzņemšana organismā ar šādām ierīcēm var tikt salīdzināta ar tā uzņemšanu organismā ar tradicionālajām cigaretēm (15). Piemēram, iepriekš minētā komiteja apgalvo, ka, pamatojoties uz lietošanas ilgumu un uz “ievilkšanu”, elektronisko cigarešu nikotīna seruma līmeņi var sasniegt tradicionālās cigaretes nikotīna seruma līmeņus (16).
37.      Arī PVO publicētajos tehniskajos ziņojumos ir apstiprināta elektronisko cigarešu negatīvā ietekme uz cilvēku veselību. Tādēļ PVO ir aicinājusi Konvencijas puses pieņemt politiku nikotīna atkarības novēršanai un mazināšanai, kam būtu jāiekļaujas plašākā cīņas pret smēķēšanu programmā (17).
38.      Šajā konkrētajā jomā, kur ir skaidras pašreizējās zinātniskās atziņas, sabiedrības veselības apdraudējuma esamība ir reāla un pietiekami pierādīta (18).
39.      Turklāt, iespējams, ir lietderīgi atgādināt, ka piesardzības princips – kritērijs, ko Tiesa izmanto, izvērtēdama zinātniskos datus un iespējamos riskus veselībai, – patiesībā ietver divus posmus, proti: a) attiecīgo vielu vai pārtikas produktu iespējamo negatīvo ietekmi uz veselību noteikšanu un vispārēju veselības apdraudējuma novērtējumu, pamatojoties uz ticamākajiem pieejamajiem zinātniskajiem datiem un jaunākajiem starptautisko pētījumu rezultātiem, un b) tikai tad, ja nav iespējams droši noteikt iespējamā riska esamību vai apjomu, jo veikto pētījumu rezultāti ir nepietiekami, nepārliecinoši vai neprecīzi, bet pastāv reāla kaitējuma veselībai iespējamība, ja risks īstenojas, piesardzības princips attaisno ierobežojošu pasākumu pieņemšanu, ja tie ir nediskriminējoši un objektīvi (19).
40.      Aplūkojamās direktīvas gadījumā, ņemot vērā ierosināto interpretācijas virzienu no veselības aizsardzības viedokļa, šķiet, ka (vairs) nepastāv piesardzības iemesli, bet gan pastāv vienkārši ar regulējumu saistīti iemesli.
41.      Tādējādi var uzskatīt, ka,
pamatojoties uz pašreizējām zinātniskajām atziņām un lai pienācīgi aizsargātu cilvēku veselību, elektroniskās cigaretes nevar uzskatīt par tādām, kas neapdraudētu cilvēku veselību, un ka to radītā nikotīna uzņemšana organismā būtiski neatšķiras no tradicionālo cigarešu izraisītās nikotīna uzņemšanas organismā.
42.      Pārsniedzot piesardzības principa loģiku, jāpiekrīt likumdevēja izdarītajam izvēļu samērīguma novērtējumam – jo tieši par to mēs runājam. Saskaņā ar LESD 114. pantu Savienības likumdevējam ir zināma rīcības brīvība saskaņošanas īstenošanā, un tas ir tiesīgs iejaukties ar pasākumiem, kurus tas uzskata par piemērotiem saskaņā ar minētā panta 3. punktu (20), kā arī saskaņā ar LESD un judikatūrā nostiprinātajiem principiem (21).
43.      Prasītājas pamatlietās apgalvo, ka elektroniskajām cigaretēm nevarot piemērot tādu pašu režīmu kā tabakas izstrādājumiem, jo elektroniskās cigaretes nerada degšanu vai dūmus. Tās argumentē, ka tieši šādā veidā ir jāinterpretē saskaņošana, tas ir, ņemot vērā abu izstrādājumu atšķirīgās objektīvās īpašības, elektroniskās cigaretes ir jāreglamentē nošķirti no tabakas izstrādājumiem. Šāda argumentācija nepārliecina: iepriekšējos spriedumos Tiesa tiešām ir skaidri atzinusi, ka “[elektroniskās cigaretes] no [tabakas izstrādājumiem] atšķiras to objektīvo īpašību dēļ, kā arī to novitātes attiecīgajā tirgū dēļ, un tas pamato īpaša tiesiskā regulējuma [..] piemērošanu [tām]” (22).
44.      Tomēr tas, ka uz elektroniskajām cigaretēm var tikt attiecināts īpašs regulējums, vienlaikus neattaisno to, ka šāds regulējums var neatbilst pamatmērķim aizsargāt cilvēku veselību, – ko ar direktīvu paredzēts sasniegt (23).
45.      Tā paša iemesla dēļ apgalvot, ka saskaņošana ir jāveic, saglabājot atšķirīgu attieksmi pret noteikumiem par abiem attiecīgajiem izstrādājumu veidiem – elektroniskajām cigaretēm un tabakas izstrādājumiem –, manuprāt, būtu līdzvērtīgi tam, ka tiktu ņemts vērā tikai viens no mērķiem, proti, nodrošināt iekšējā tirgus pienācīgu darbību, tādējādi atstājot novārtā otru mērķi, proti, augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni. Tomēr šis mērķis, kā izklāstīts šo secinājumu 24. punktā, kalpo kā vadlīnijas, interpretējot tādas normas, kādas mēs šeit aplūkojam.
46.      Šajā ziņā es raizējos, ka tad, ja tiktu uzskatīts, ka aizliegums attiecībā uz piedevām, kuras atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā, nav piemērojams elektroniskajām cigaretēm, palielinātos kaitīgas negatīvas ietekmes uz veselību risks patērētājiem un it īpaši jauniešiem, kas ir lielākā šāda veida izstrādājumu lietotāju grupa (24).
47.      Tostarp, ja Savienības likumdevējs būtu skaidri paredzējis, ka aplūkotais piedevu aizliegums neattiecas uz elektroniskajām cigaretēm, tad tas būtu izraisījis to, ka – acīmredzamā pretrunā ar loģiku, uz kuru balstīts direktīvas preambulas 43. apsvērums, – elektroniskās cigaretes būtu kļuvušas par izstrādājumu, kas izraisa atkarību no nikotīna (25).
48.      Tādējādi tas būtu risks, kādu, Savienības likumdevējs nebūtu varējis uzņemties, ievērojot piesardzības principu (pirms tam) un samērīguma principu (pašlaik), turklāt ņemot vērā jaunas zinātniskās atziņas. Tostarp atbilstoši piesardzības principam Savienības likumdevējs jau ir pilnībā pilnvarots veikt aizsardzības pasākumus, bez pienākuma gaidīt, līdz tiek pierādīta riska faktiskā esamība un nopietnība, ja pastāv neskaidrības par cilvēku veselības apdraudējuma esamību vai apjomu (26).
49.      To acīmredzami apstiprina direktīvas preambulas 41. apsvērums, kurā, apliecinot, ka nikotīns “ir toksiska viela”, kas rada “potenciāl[u] risku veselībai [..], ieskaitot personas, kurām izstrādājums nav paredzēts”, ir noteikts, ka nikotīnu saturošs šķidrums, proti, elektroniskajās cigaretēs izmantotais šķidrums, “būtu jālaiž tirgū tikai tādās elektroniskās cigaretēs vai to uzpildes flakonos, kuri atbilst zināmām drošības un kvalitātes prasībām”.
50.      Turklāt apgalvot, ka attiecīgais aizliegums neattiecas arī uz elektroniskajām cigaretēm, nozīmētu, ka netiek sadzirdēts PVO brīdinājums šajā ziņā. Proti, tajā pašā Vispārējās konvencijas pušu konferences sesijā, kura notika 2014. gada 18. oktobrī, pusēm tika ieteikts aizliegt vai reglamentēt arī elektronisko cigarešu lietošanu, “ņemot vērā augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni” (27). Turklāt nesen, 2023. gada tehniskajā piezīmē, pierādījusi, ka saskaņā ar zinātniskajiem pētījumiem elektroniskās cigaretes nav efektīvas smēķēšanas atmešanā, PVO aicināja puses rīkoties, lai mazinātu riskus, kas izriet no elektronisko cigarešu lietošanas, īpašu uzmanību pievēršot jauniešiem (28).
51.      Tātad var secināt, ka, ņemot vērā piesardzības principu un samērīguma principu, tāds ierobežojums kā Belgische Staat
[Beļģijas valsts] ieviestais ierobežojums nevar tikt uzskatīts par tādu, kas papildinātu Direktīvā 2014/40 jau paredzēto – atšķirībā no tā, ko apgalvo prasītājas šajās lietās –, un tādējādi tas nav pretrunā Direktīvas 2014/40 24. panta “Brīva aprite” 1. punktam.
52.      Tādējādi es uzskatu, ka Belgische Staat
[Beļģijas valsts]
Karaļa 2022. gada 7. novembra dekrēta 3. pants, kurā noteikts, ka nikotīnu saturošs šķidrums nedrīkst saturēt piedevas, kuras atvieglo tā ieelpošanu vai uzņemšanu organismā, nav pretrunā Direktīvai 2014/40 kopumā.
53.      No tā izriet, ka piedevu, kuras atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā, aizlieguma piemērošana arī elektroniskajām cigaretēm, manuprāt, ir jāsaprot kā pasākums, kura mērķis ir nodrošināt augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni saskaņā ar LESD un Hartas atbilstošajām normām (29).
V.      Secinājumi
54.      Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz Raad van State (Valsts padome, Beļģija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbildēt šādi:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/40/ES (2014. gada 3. aprīlis) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK, 20. panta 3. punkta c) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar 7. panta 6. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir jānodrošina, ka elektroniskajās cigaretēs esošais nikotīnu saturošais šķidrums nesatur piedevas, kuras atvieglo tā ieelpošanu vai uzņemšanu organismā, kā paredzēts 7. panta 6. punkta d) apakšpunktā, lai gan elektroniskās cigaretes nerada nedz degšanu, nedz dūmus.
1      Oriģinālvaloda – itāļu.
2      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/40/ES (2014. gada 3. aprīlis) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK (OV 2014, L 127, 1. lpp.).
3      Belgisch Staatsblad, 2023. gada 11. janvāris, 5873. lpp.
4      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/1535 (2015. gada 9. septembris), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko noteikumu un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā (kodificēta redakcija) (OV 2015, L 241, 1. lpp.). Saskaņā ar šo direktīvu, ievērojot lojālas sadarbības principu, dalībvalstīm ir jāinformē Komisija par saviem projektiem tehnisko noteikumu jomā pirms to pieņemšanas.
5      Norādījusi, ka par pirmo pamatu var lemt pakārtoti otrajam, iesniedzējtiesa apturēja pirmā pamata izskatīšanu, neiesniegdama par to prejudiciālu jautājumu. Pilnības labad jānorāda, ka ar pamatlietā izvirzīto pirmo pamatu lietas dalībnieki apgalvo, ka Beļģija neesot pienācīgi paziņojusi Eiropas Komisijai Karaļa dekrēta projektu, kā rezultātā ir pārkāptas Direktīvas 2015/1535 procesuālās prasības.
6      Spriedums, 2000. gada 5. oktobris, Vācija/Parlaments un Padome (C‑376/98, EU:C:2000:544, 88. punkts).
7      Spriedums 2000. gada 5. oktobris, Vācija/Parlaments un Padome (C‑376/98, EU:C:2000:544, 77. un 78. punkts).
Skat. neseno spriedumu, 2025. gada 26. jūnijs, PJ Carroll un Nicoventures Trading (C‑759/23, EU:C:2025:477, 40. punkts un tajā minētā judikatūra).
8      Šajā nozīmē skat. spriedumus, 2002. gada 10. decembris, British American Tobacco (Investments) un Imperial Tobacco (C‑491/01, EU:C:2002:741, 124. punkts), un 2016. gada 4. maijs, Polija/Parlaments un Padome (C‑358/14, EU:C:2016:323, 80. punkts).
9      Šajā nozīmē skat. spriedumus, 2002. gada 10. decembris, British American Tobacco (Investments) un Imperial Tobacco (C‑491/01, EU:C:2002:741, 64. un 179. punkts), un 2016. gada 4. maijs, Polija/Parlaments un Padome (C‑358/14, EU:C:2016:323, 117. un 118. punkts).
10      Saskaņā ar Pamattiesību hartas 35. panta otro teikumu, kā arī LESD 9. pantu, 114. panta 3. punktu un 168. panta 1. punktu, nosakot un īstenojot visu Savienības politiku un darbības – tostarp īstenojot saskaņošanu –, ir jānodrošina augsts cilvēku veselības aizsardzības līmenis; skat. neseno spriedumu, 2023. gada 22. jūnijs, Komisija/Ungārija (C‑823/21, EU:C:2023:504, 55. punkts).
11      Skat. tostarp spriedumu, 2018. gada 22. novembris, Swedish Match (C‑151/17, EU:C:2018:938, 54. punkts).
12      Skat. neseno spriedumu, 2025. gada 9. janvāris, Holding Communal (C‑627/23, EU:C:2025:9, 28. punkts un tajā minētā judikatūra).
13      Šajā saistībā skat. Direktīvas 2014/40 2. panta 4., 5., 9. un 13. punktu, kā arī 19. panta 4. punktu.
14      Skat. spriedumu, 2016. gada 4. maijs, Polija/Parlaments un Padome (C‑358/14, EU:C:2016:323, 80. punkts), kurā Tiesa skaidri apliecināja “[direktīvas] dubulto mērķi – sekmēt netraucētu [pienācīgu] tabakas un ar to saistītu izstrādājumu iekšējā tirgus darbību, par pamatu izmantojot augstu cilvēku, īpaši jauniešu, veselības aizsardzības līmeni”. Skat. arī spriedumus, 2016. gada 4. maijs, Philip Morris Brands u.c. (C‑547/14, EU:C:2016:325, 220. punkts), 2022. gada 22. februāris, Stichting Rookpreventie Jeugd u.c. (C‑160/20, EU:C:2022:101, 32. punkts) un 2025. gada 15. maijs, Bundesminister für Gesundheit (C‑717/23, EU:C:2025:351, 49. punkts).
Skat. neseno spriedumu, 2025. gada 26. jūnijs, PJ Carroll un Nicoventures Trading (C‑759/23, EU:C:2025:477, 54. un 55. punkts).
15      Scientific Committee on Health, Environmental and Emerging Risks, European Commission, Opinion on electronic cigarettes, 2021. gada 16. aprīlis, 6. lpp.
16      Turpat, 8. lpp. Turklāt, ņemot vērā zinātniskos pierādījumus par tā saukto “jaunatklāto” produktu, piemēram, elektronisko cigarešu, radīto negatīvo ietekmi (skat. 2. punktu Padomes
Ieteikumā attiecībā uz vidi bez dūmiem un aerosoliem, kas aizstāja Padomes Ieteikumu 2009/C 296/02 (Komisijas piedāvātā juridiskā bāze: LESD 168. panta 6. punkts) – ko pieņēmis Eiropas Savienības Padomes Ģenerālsekretariāts (Piezīme ST 15059
2024) (2024. gada 14. novembris)), Eiropas Savienības Padome pieņēma Ieteikumu ar nosaukumu “Padomes Ieteikums (2024. gada 3. decembris), par vidi bez dūmiem un aerosoliem, ar ko aizstāj Padomes ieteikumu 2009/C 296/02” (OV C, C/2024/7425]. Atšķirībā no iepriekšējā atceltā ieteikuma, šī ieteikuma, kas tika pieņemts 2024. gada 3. decembrī, piemērošanas joma tika attiecināta arī uz elektroniskajām cigaretēm.
17      PVO, Technical Note on Call to action on electronic cigarettes, 2023. gada decembris, 5. lpp. Tostarp spriedumā, 2016. gada 4. maijs, Pillbox 38 (C‑477/14, EU:C:2016:324, 51. punkts), pārbaudīdama Direktīvas 2014/40 20. panta spēkā esamību, Tiesa aplūkoja arī PVO 2014. gada 1. septembra ziņojumu “Elektroniskie nikotīna inhalatori”)
[Electronic nicotine delivery systems: Report by WHO, (FCTC/COP/6/10 Rev.1), var aplūkot: https://iris.who.int/handle/10665/147110]). Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2003. gada 9. septembris, Monsanto Agricoltura Italia u.c. (C‑236/01, EU:C:2003:431, 79. punkts).
18      Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2004. gada 2. decembris, Komisija/Nīderlande (C‑41/02, EU:C:2004:762, 49. punkts), 2003. gada 9. septembris, Monsanto Agricoltura Italia u.c. (C‑236/01, EU:C:2003:431, 109. punkts) un 2010. gada 28. janvāris, Komisija/Francija (C‑333/08, EU:C:2010:44, 87. punkts).
19      Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2017. gada 19. janvāris, Queisser Pharma (C‑282/15, EU:C:2017:26, 56. un 57. punkts).
20      LESD 114. panta 3. punktā ir noteikts šādi: “[š]ā panta 1. punktā paredzētajos priekšlikumos, kas attiecas uz veselības aizsardzību, drošību, vides aizsardzību un patērētāju tiesību aizsardzību, Komisija par galveno uzskata augstu aizsardzības līmeni, īpašu uzmanību pievēršot visiem atklājumiem, kas pamatojas uz zinātnes faktiem. Saskaņā ar attiecīgām pilnvarām arī Eiropas Parlaments un Padome tiecas sasniegt šo mērķi”. Skat. neseno spriedumu, 2025. gada 26. jūnijs, PJ Carroll un Nicoventures Trading (C‑759/23, EU:C:2025:477, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
21      Šajā nozīmē skat. spriedumus, 2016. gada 4. maijs, Philip Morris Brands u.c. (C‑547/14, EU:C:2016:325, 62. un 63. punkts) un 2017. gada 22. jūnijs, E.ON Biofor Sverige (C‑549/15, EU:C:2017:490, 49. punkts).
22      Skat. spriedumu, 2016. gada 4. maijs, Pillbox 38 (C‑477/14, EU:C:2016:324, 62. punkts). Pēc tam 63. punktā Tiesa ir norādījusi, ka tabakas izstrādājumiem piemērojamo noteikumu salīdzinājums ar noteikumiem, kas piemērojami elektroniskajām cigaretēm, kā arī to uzpildes flakoniem, nav atbilstošs, ņemot vērā abu šo izstrādājumu kategoriju atšķirības.
23      Šajā ziņā es piekrītu Komisijas apsvērumiem šajā jautājumā. Komisija apgalvo, ka ar mērķi nodrošināt augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni nebūtu saderīgi uzskatīt, ka tādēļ, ka elektroniskās cigaretes izdala tvaikus, piedevas, kuras atvieglo nikotīna ieelpošanu vai uzņemšanu organismā, var tikt izslēgtas no piedevām, kas aizliegtas ar direktīvu tajā uzskaitītas atbilstoši 20. panta 3. punkta c) apakšpunktam, skatot to kopsakarā ar 7. panta 6. punktu.
24      Saskaņā ar Eiropas Komisijas Zinātniskās komitejas “SCHEER” atzinumu, kas minēts šo secinājumu 16. zemsvītras piezīmē, to jauniešu skaits, kuri lieto elektroniskās cigaretes, Savienībā ir ievērojami pieaudzis – no 7.2 % 2012. gadā līdz 14.6 % 2017. gadā (17. lpp.). Turklāt saskaņā ar neseno Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas
(ESAO) un Eiropas Komisijas kopīgi veiktu pētījumu “Health at a Glance: Europe 2024: State of Health in the EU Cycle” (OECD Publishing, 2024., Parīze), elektronisko cigarešu lietošana Eiropas valstīs “ir ievērojami lielāka jauniešu vidū” (118. lpp.).
25      Direktīvas 2014/40 43. apsvērumā Savienības likumdevējs apliecina, ka “[e]lektroniskās cigaretes var izraisīt atkarību no nikotīna un vēlāk novest pie tradicionālās tabakas patēriņa, jo tās atdarina smēķēšanas procesu un liek uztvert to kā normālu parādību”.
26      Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 10. aprīlis, Acino/Komisija (C‑269/13 P, EU:C:2014:255, 57. punkts un tajā minētā judikatūra).
27      Skat. PVO Vispārējās konvencijas par tabakas uzraudzību pušu konferences lēmumu “Electronic nicotine delivery systems and electronic non-nicotine delivery systems”, kas pieņemts sestajā sesijā Maskavā 2014. gada 18. oktobrī, FCTC/COP/6(9) (lēmuma 3. punkts), aplūkojams: https://iris.who.int/handle/10665/145116.
28      Skat. PVO, Technical Note on Call to action on electronic cigarettes, 2023. gada decembris, it īpaši 3. lappusē ir minēts, ka “[y]oung people in many countries are increasingly taking up the use of e-cigarettes and this trend has been reported to be of great public health concern by several countries” [daudzās valstīs jaunieši aizvien vairāk izmanto e-cigaretes, un vairākas valstis ir ziņojušas, ka šāda rīcība rada nopietnas bažas par sabiedrības veselību (brīvs tulkojums)].
29      Minēts šo secinājumu 10. zemsvītras piezīmē.