62023TJ0102
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (prvá komora)
z 30. apríla 2025 (
*1
)
„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny – Zmrazenie finančných prostriedkov – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov – Zápis mena alebo názvu žalobcu do zoznamu a jeho ponechanie na tomto zozname – Pojem ‚spojenie‘ – Článok 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145/SZBP – Článok 3 ods. 1 in fine nariadenia (EÚ) č. 269/2014 – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obhajobu – Nesprávne posúdenie – Proporcionalita – Námietka nezákonnosti“
Vo veci T‑102/23,
SBK Art OOO, so sídlom v Moskve (Rusko), v zastúpení: G. Lansky a P. Goeth, advokáti,
žalobkyňa,
proti
Rade Európskej únie, v zastúpení: A. Boggio‑Tomasaz, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci B. Maingain, advokát,
žalovanej,
ktorú v konaní podporujú:
Chorvátska republika, v zastúpení: G. Vidović Mesarek, splnomocnená zástupkyňa,
a
Holandské kráľovstvo, v zastúpení: M. Bulterman, A. Hanje a C. Schillemans, splnomocnené zástupkyne,
ako aj
Európska komisia, v zastúpení: M. Carpus Carcea, C. Georgieva a L. Puccio, splnomocnené zástupkyne,
vedľajší účastníci konania,
VŠEOBECNÝ SÚD (prvá komora),
v zložení: predseda komory R. Mastroianni, sudcovia M. Brkan (spravodajkyňa) a T. Tóth,
tajomník: I. Kurme, referentka,
so zreteľom na uznesenie z 27. februára 2024, SBK Art/Rada (T‑102/23 R, neuverejnené),
so zreteľom na písomnú časť konania, najmä na:
–
žalobu podanú do kancelárie Všeobecného súdu 26. februára 2023,
–
návrh na úpravu žaloby podaný do kancelárie Všeobecného súdu 13. apríla 2023,
–
rozhodnutie z 29. júna 2023, ktorým sa Holandskému kráľovstvu povoľuje vstúpiť do konania ako vedľajší účastník na podporu Rady,
–
uznesenie predsedu prvej komory z 27. júla 2023, ktorým sa Komisii povoľuje vstúpiť do konania ako vedľajšia účastníčka na podporu Rady,
–
uznesenie predsedu prvej komory z 8. septembra 2023, ktorým sa Chorvátskej republike povoľuje vstúpiť do konania ako vedľajšia účastníčka na podporu Rady,
–
návrh na úpravu žaloby podaný do kancelárie Všeobecného súdu 24. novembra 2023,
–
uznesenie predsedu prvej komory z 13. decembra 2023 týkajúce sa žiadosti žalobkyne o dôverné zaobchádzanie vo vzťahu k Chorvátskej republike,
–
návrh na úpravu žaloby podaný do kancelárie Všeobecného súdu 18. apríla 2024,
–
rozhodnutie predsedu prvej komory zo 14. októbra 2024 nezaložiť do spisu návrh na úpravu žaloby podaný do kancelárie Všeobecného súdu 9. októbra 2024,
–
list žalobkyne z 18. októbra 2024 týkajúci sa uplatnenia článku 45 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie,
–
dokumenty žalobkyne podané do kancelárie Všeobecného súdu 18. októbra 2024 a založené do spisu,
–
dokumenty žalobkyne podané do kancelárie Všeobecného súdu 5. novembra 2024 a založené do spisu,
po pojednávaní zo 6. novembra 2024,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Žalobou podanou na základe článku 263 ZFEÚ sa žalobkyňa, SBK Art OOO, domáha zrušenia po prvé rozhodnutia Rady (SZBP) 2022/2477 zo 16. decembra 2022, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 322 I, 2022, s. 466), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2022/2476 zo 16. decembra 2022, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 322 I, 2022, s. 318) (spolu ďalej len „prvotné akty“), po druhé rozhodnutia Rady (SZBP) 2023/572 z 13. marca 2023, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 75 I, 2023, s. 134), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2023/571 z 13. marca 2023, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 75 I, 2023, s. 1) (spolu ďalej len „ponechávajúce akty z marca 2023“), po tretie rozhodnutia Rady (SZBP) 2023/1767 z 13. septembra 2023, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 226, 2023, s. 104), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2023/1765 z 13. septembra 2023, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 226, 2023, s. 3) (spolu ďalej len „ponechávajúce akty zo septembra 2023“), po štvrté rozhodnutia Rady (SZBP) 2024/847 z 12. marca 2024, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L, 2024/847), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2024/849 z 12. marca 2024, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L, 2024/849) (spolu ďalej len „ponechávajúce akty z marca 2024“), v rozsahu, v akom sa jej všetky tieto akty (spolu ďalej len „napadnuté akty“) týkajú.
Okolnosti predchádzajúce sporu a skutkové okolnosti, ktoré nastali po podaní žaloby
2
Žalobkyňa je spoločnosťou s ručením obmedzeným založenou podľa ruského práva.
3
Prejednávaná vec sa týka reštriktívnych opatrení, ktoré Európska únia prijala vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny.
4
Dňa 17. marca 2014 Rada Európskej únie prijala na základe článku 29 ZEÚ rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 78, 2014, s. 16). V ten istý deň Rada prijala na základe článku 215 ZFEÚ nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 78, 2014, s. 6).
5
Dňa 25. februára 2022 Rada prijala vzhľadom na vážnosť situácie na Ukrajine jednak rozhodnutie (SZBP) 2022/329, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145 (Ú. v. EÚ L 50, 2022, s. 1), a jednak nariadenie (EÚ) 2022/330, ktorým sa mení nariadenie č. 269/2014 (Ú. v. EÚ L 51, 2022, s. 1), a to najmä s cieľom zmeniť kritériá, podľa ktorých sa na fyzické alebo právnické osoby, subjekty alebo orgány môžu vzťahovať predmetné reštriktívne opatrenia.
6
Článok 2 ods. 1 rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, stanovuje:
„1.   Zmrazujú sa všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré patria, sú vo vlastníctve, v držbe alebo pod kontrolou:
…
f)
fyzických alebo právnických osôb, subjektov alebo orgánov, ktoré materiálne alebo finančne podporujú vládu Ruskej federácie zodpovednú za anexiu Krymu a za destabilizáciu Ukrajiny alebo z nej majú prospech, alebo
g)
popredných podnikateľov alebo právnick[ých] os[ôb], subjekt[ov] alebo orgán[ov] zapojen[ých] do hospodárskych odvetví, ktoré poskytujú významný zdroj príjmov vláde Ruskej federácie, ktorá je zodpovedná za anexiu Krymu a za destabilizáciu Ukrajiny,
a fyzických alebo právnických osôb, subjektov alebo orgánov, ktoré sú s nimi spojené, ako sa uvádzajú v prílohe.“
7
Podmienky tohto zmrazenia finančných prostriedkov sú vymedzené v ďalších odsekoch článku 2 rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329.
8
Nariadením č. 269/2014, zmeneným nariadením 2022/330, sa stanovila povinnosť prijať opatrenia na zmrazenie finančných prostriedkov a vymedzili sa podmienky tohto zmrazenia v podstate rovnakým spôsobom ako v rozhodnutí 2014/145, zmenenom rozhodnutím 2022/329. Článok 3 ods. 1 písm. a) až g) tohto nariadenia totiž z väčšej časti preberá článok 2 ods. 1 písm. a) až g) uvedeného rozhodnutia.
Prvotný zápis názvu žalobkyne do sporných zoznamov
9
Dňa 21. júla 2022 Rada prijala rozhodnutie (SZBP) 2022/1272, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145 (Ú. v. EÚ L 193, 2022, s. 219), a vykonávacie nariadenie (EÚ) 2022/1270, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 269/2014 (Ú. v. EÚ L 193, 2022, s. 133), ktorými doplnila spoločnosť Sberbank do zoznamu pripojeného k rozhodnutiu 2014/145, zmenenému rozhodnutím 2022/329, a do zoznamu uvedeného v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014, zmenenému nariadením 2022/330 (ďalej len „sporné zoznamy“).
10
Dňa 16. decembra 2022 Rada prijala prvotné akty, ktorými pridala názov žalobkyne do sporných zoznamov, z týchto dôvodov:
„[Žalobkyňa] je spoločnosť v Ruskej federácii spojená so Sberbank. [Žalobkyňa] bola založená ako dcérska spoločnosť Sberbank pred jej zaradením na zoznam na účely držby podielov Sberbank v skupine Fortenova. Sberbank má bez ohľadu na údajný prevod svojich akcií na podnikateľa v Spojených arabských emirátoch naďalej skutočnú kontrolu nad [žalobkyňou].
[Žalobkyňa] je preto spojená so Sberbank, ktorá je uvedená na zozname ako subjekt finančne podporujúci vládu Ruskej federácie a ako subjekt pôsobiaci v hospodárskom odvetví, ktoré jej poskytuje významný zdroj príjmov.“
11
Dňa 19. decembra 2022 Rada v Úradnom vestníku Európskej únie uverejnila oznámenie určené osobám, subjektom a orgánom, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia ustanovené v rozhodnutí 2014/145, zmenenom rozhodnutím 2022/2477, a v nariadení č. 269/2014, vykonávanom vykonávacím nariadením 2022/2476 (Ú. v. EÚ C 481 I, 2022, s. 1). V tomto oznámení sa najmä uvádzalo, že dotknuté osoby môžu Rade zaslať žiadosť o preskúmanie rozhodnutia, ktorým boli ich mená alebo názvy zapísané do sporných zoznamov, spolu s podpornou dokumentáciou.
12
Listom z 21. decembra 2022 žalobkyňa požiadala Radu o oznámenie spisu, na základe ktorého zapísala jej názov do sporných zoznamov.
13
Dňa 11. januára 2023 Rada oznámila žalobkyni informácie uvedené v spise s referenčným číslom WK 17709/2022 INIT, obsahujúcom dôkazy, ktoré sa jej týkajú, z 15. decembra 2022 (ďalej len „prvý spis WK“).
Ponechanie názvu žalobkyne na sporných zoznamoch do 15. septembra 2023
14
Dňa 6. februára 2023 Rada zaslala žalobkyni spis s referenčným číslom WK 17709/2022 ADD 1 z 25. januára 2023 (ďalej len „druhý spis WK“) a spis s referenčným číslom WK 1325/23 INIT z 30. januára 2023 (ďalej len „tretí spis WK“).
15
Listom z 9. marca 2023 žalobkyňa predložila Rade žiadosť o preskúmanie zápisu jej názvu do sporných zoznamov.
16
Dňa 13. marca 2023 Rada prijala ponechávajúce akty z marca 2023, ktorými sa predĺžila platnosť reštriktívnych opatrení voči žalobkyni do 15. septembra 2023 z rovnakých dôvodov, ako sú dôvody uvedené v bode 10 vyššie.
17
Listom z 13. apríla 2023 žalobkyňa predložila Rade druhú žiadosť o preskúmanie.
Ponechanie názvu žalobkyne na sporných zoznamoch do 15. marca 2024
18
Dňa 13. septembra 2023 Rada prijala ponechávajúce akty zo septembra 2023, ktorými predĺžila platnosť reštriktívnych opatrení voči žalobkyni do 15. marca 2024 z rovnakých dôvodov, ako sú dôvody uvedené v bode 10 vyššie.
19
Listom z 15. septembra 2023 Rada informovala žalobkyňu o svojom rozhodnutí ponechať jej názov na sporných zoznamoch.
20
Listom z 22. septembra 2023 žalobkyňa predložila Rade tretiu žiadosť o preskúmanie.
Ponechanie názvu žalobkyne na sporných zoznamoch do 15. septembra 2024
21
Dňa 12. marca 2024 Rada prijala ponechávajúce akty z marca 2024, ktorými predĺžila reštriktívne opatrenia voči žalobkyni do 15. septembra 2024 z rovnakých dôvodov, ako sú dôvody uvedené v bode 10 vyššie.
22
Listom z 13. marca 2024 Rada zamietla žiadosť žalobkyne o preskúmanie doručenú 25. septembra 2023 z dôvodu, že pripomienky žalobkyne nespochybňujú jej posúdenie, podľa ktorého rozhodnutie o zapísaní jej názvu do sporných zoznamov bolo dostatočne odôvodnené, a oznámila jej rozhodnutie ponechať jej názov na sporných zoznamoch.
Ponechanie názvu žalobkyne na sporných zoznamoch do 15. marca 2025
23
Dňa 12. septembra 2024 Rada prijala rozhodnutie (SZBP) 2024/2456, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145 (Ú. v. EÚ L, 2024/2456), a vykonávacie nariadenie (EÚ) 2024/2455, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 269/2014 (Ú. v. EÚ L, 2024/2455) (ďalej spoločne len „ponechávajúce akty zo septembra 2024“), ktorými sa predlžuje platnosť reštriktívnych opatrení voči žalobkyni do 15. marca 2025 z rovnakých dôvodov, ako sú dôvody uvedené v bode 10 vyššie.
Návrhy účastníkov konania
24
Žalobkyňa v poslednom znení svojich písomných podaní navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté akty v rozsahu, v akom sa jej týkajú,
–
uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.
25
Rada podporovaná Chorvátskou republikou, Holandským kráľovstvom a Európskou komisiou navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
Právny stav
O prípustnosti žaloby v rozsahu, v akom sa týka vykonávacieho nariadenia 2023/1765
26
Rada podporovaná Komisiou vo svojich pripomienkach k druhému návrhu na úpravu žaloby tvrdí, že tento návrh je neprípustný v rozsahu, v akom sa týka zrušenia vykonávacieho nariadenia 2023/1765. Podľa Rady sa zmeny zavedené uvedeným nariadením netýkajú zápisu názvu žalobkyne do sporných zoznamov, a teda ju priamo ani nepriamo neovplyvňujú.
27
Žalobkyňa tvrdí, že hoci vykonávacie nariadenie 2023/1765 technicky nemení zápis jej názvu do sporných zoznamov, má za následok konkludentné potvrdenie predchádzajúceho zápisu, a najmä potvrdenie dôvodov zápisu, ktoré sa jej týkajú.
28
Žalobkyňa navyše tvrdí, že Rada má povinnosť posúdiť jej situáciu vždy, keď uskutočňuje preskúmanie zápisu jej názvu do sporných zoznamov. Keďže vykonávacie nariadenie 2023/1765 túto povinnosť nespĺňa, tvrdí, že to predstavuje porušenie jej práv a že uvedené nariadenie sa jej priamo a individuálne týka.
29
Posúdenie prípustnosti žaloby podanej proti vykonávaciemu nariadeniu 2023/1765 treba uskutočniť s ohľadom na povinnosť Rady vykonávať pravidelné preskúmanie zoznamu uvedeného v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014, zmenenému nariadením 2022/330, a to v súlade s článkom 14 ods. 4 tohto nariadenia. V tejto súvislosti treba uviesť, že vo vykonávacích nariadeniach prijatých v nadväznosti na preskúmanie, ako je vykonávacie nariadenie 2023/1765, sa uvádzajú zmeny a výmazy v sporných zoznamoch v dôsledku tohto preskúmania, takže podľa týchto vykonávacích nariadení sa zápisy, ktoré neboli zmenené či vymazané, predlžujú (pozri analogicky rozsudok z 28. apríla 2021, Sharif/Rada, T‑540/19, neuverejnený, EU:T:2021:220, bod 48 a citovanú judikatúru).
30
Podľa judikatúry, aj keď dotknutá osoba nie je výslovne uvedená v následnom akte, ktorým sa mení zoznam, do ktorého bolo zaradené jej meno alebo názov, a aj keď tento akt nemení dôvody, na základe ktorých bolo jej meno (alebo názov) do zoznamu pôvodne zaradené, treba takýto akt chápať ako vyjadrenie úmyslu Rady ponechať meno alebo názov dotknutej osoby na uvedenom zozname, čo má za následok zachovanie zmrazenia jej finančných prostriedkov, keďže Rada je povinná tento zoznam pravidelne preskúmavať (pozri rozsudok z 11. septembra 2024, NSD/Rada, T‑494/22, EU:T:2024:607, bod 28 a citovanú judikatúru).
31
Ak sa navyše v súlade s článkom 14 ods. 3 nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330, predložia pripomienky alebo nové podstatné dôkazy, Rada musí svoje rozhodnutie o zápise osoby do sporných zoznamov preskúmať. Z druhého návrhu na úpravu žaloby vyplýva, že Rada žalobkyni listom z 15. septembra 2023 oznámila, že prijatím ponechávajúcich aktov zo septembra 2023 rozhodla o zachovaní reštriktívnych opatrení voči nej. Je preto potrebné konštatovať, že tieto akty sú výsledkom preskúmania situácie žalobkyne.
32
Vzhľadom na uvedené treba dospieť k záveru, že predmetná žaloba je v rozsahu, v akom sa týka zrušenia vykonávacieho nariadenia 2023/1765 v časti, v ktorej sa týka žalobkyne, prípustná.
O predložení dodatočných dôkazov
33
Listom zaregistrovaným v kancelárii Všeobecného súdu 18. októbra 2024 žalobkyňa predložila 19 dodatočných dokumentov, pričom sa odvolala na článok 85 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. Predložila tri súbory dodatočných dôkazov. Prvý súbor sa týka tvrdenia, že bola vylúčená zo skupiny Fortenova Group. Druhý súbor slúži na preukázanie absencie kontroly nad žalobkyňou zo strany spoločnosti Sberbank a tretí súbor sa týka prevodu žalobkyne na investora zo Spojených arabských emirátov.
34
Listom z 5. novembra 2024 žalobkyňa predložila dva dodatočné dokumenty, pričom sa opäť odvolala na článok 85 ods. 3 rokovacieho poriadku.
35
Na účely odôvodnenia oneskoreného predloženia všetkých týchto dôkazov žalobkyňa odkazuje jednak na dôležité udalosti z nedávneho obdobia, ku ktorým došlo po podaní návrhu na úpravu žaloby v súvislosti s ponechávajúcimi aktmi z marca 2024, a na tvrdenie, podľa ktorého bola vylúčená zo skupiny Fortenova Group, a jednak na potrebu vyjadriť sa k tvrdeniam Rady.
36
Rada podporovaná Chorvátskou republikou a Komisiou na pojednávaní spochybnila prípustnosť nových dôkazov uvedených v bodoch 33 a 34 vyššie z dôvodu oneskorenia.
37
Je potrebné pripomenúť, že podľa článku 85 ods. 1 a 3 rokovacieho poriadku sa dôkazy predkladajú v rámci prvej výmeny vyjadrení, pričom hlavní účastníci konania môžu výnimočne predložiť dôkazy alebo označiť dôkazy, ktoré navrhujú vykonať, aj pred skončením ústnej časti konania za predpokladu, že omeškanie s ich predložením je odôvodnené.
38
Článok 85 ods. 3 nepredstavuje ako článok 85 ods. 2 rokovacieho poriadku obyčajnú odchýlku od všeobecného pravidla preklúzie podľa článku 85 ods. 1 uvedeného rokovacieho poriadku, ale výnimku zo zásadného pravidla podľa článku 85 ods. 1 a odchýlky podľa článku 85 ods. 2 rokovacieho poriadku, pričom možnosť stanovená v článku 85 ods. 3 uvedeného rokovacieho poriadku je podľa samotného znenia tohto ustanovenia dostupná len výnimočne a jej uplatnenie teda predpokladá preukázanie existencie výnimočných okolností (pozri rozsudok z 23. novembra 2023, Ryanair a Airport Marketing Services, C‑758/21 P, EU:C:2023:917, bod 44 a citovanú judikatúru).
39
V prejednávanej veci treba konštatovať, že žalobkyňa výslovne neuviedla, na podporu zrušenia ktorých aktov boli predložené dôkazy podľa článku 85 ods. 3 rokovacieho poriadku. S ohľadom na písomnosti žalobkyne však bude predmetom preskúmania, či predloženie týchto dôkazov možno považovať za oneskorené vo vzťahu k podaniu návrhu na úpravu žaloby, pokiaľ ide o ponechávajúce akty z marca 2024.
40
Pokiaľ ide o prvý súbor dokumentov týkajúcich sa údajného vylúčenia žalobkyne zo skupiny Fortenova Group, treba na jednej strane konštatovať, že žalobkyňa predložila nedatovaný informačný list o všeobecných podmienkach investovania, nedatovanú dohodu o upísaní a výňatok z dokumentu Komisie týkajúceho sa často položených otázok v oblasti reštriktívnych opatrení z 8. apríla 2022 (prílohy J.3, J.4 a J.8). Keďže tieto dokumenty nie sú datované alebo obsahujú dátum predchádzajúci podaniu návrhu na úpravu žaloby týkajúceho sa ponechávajúcich aktov z marca 2024, ich predloženie treba považovať za oneskorené. Keďže žalobkyňa sa obmedzila na odkaz na dôležité udalosti z nedávneho obdobia týkajúce sa jej vylúčenia zo skupiny Fortenova Group bez toho, aby preukázala existenciu výnimočných okolností, tieto dokumenty treba odmietnuť ako neprípustné podľa článku 85 ods. 1 a 3 rokovacieho poriadku [pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. októbra 2017, Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC‑554S), T‑316/16, EU:T:2017:717, bod 63]. Na druhej strane žalobkyňa predložila zhrnutie návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo veci C‑465/24 podaného 2. júla 2024, oznámenie o ponuke spoločnosti Open Pass AG z 8. augusta 2024, oznámenie Komisie o kontrole koncentrácií z 11. júna 2024, súbor e‑mailov z júla a augusta 2024 a dokument skupiny Fortenova Group z 2. augusta 2024 týkajúci sa prevodu poľnohospodárskej zložky skupiny Fortenova Group (prílohy J.1 a J.2, ako aj J.5 až J.7).
41
Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry sa zákonnosť aktu Únie musí posudzovať na základe skutkového a právneho stavu existujúceho v čase prijatia tohto aktu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 3. septembra 2015, Inuit Tapiriit Kanatami a i./Komisia, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, bod 22 a citovanú judikatúru, a zo 4. septembra 2015, NIOC a i./Rada, T‑577/12, neuverejnený, EU:T:2015:596, bod 112 a citovanú judikatúru).
42
Uvedené dokumenty však odkazujú na skutkové okolnosti, ktoré nastali po prijatí napadnutých aktov 16. decembra 2022, 13. marca 2023, 13. septembra 2023 a 12. marca 2024. Ich zohľadnenie je teda na účely posúdenia zákonnosti týchto aktov vylúčené. Bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o prípustnosti návrhu na vykonanie dôkazov, treba teda konštatovať, že vzhľadom na to, že tieto dokumenty nemajú vplyv na preskúmanie zákonnosti napadnutých aktov, tento návrh na vykonanie dôkazov nie je v rámci tohto sporu relevantný.
43
Pokiaľ ide o druhý súbor dôkazov týkajúcich sa absencie kontroly nad žalobkyňou zo strany spoločnosti Sberbank, treba konštatovať, že žalobkyňa predložila články z tlače uverejnené v rokoch 2022 alebo 2023 (prílohy J.9 až J.12). Treba konštatovať, že tieto články z tlače boli predložené už v prílohe k pripomienkam žalobkyne týkajúcim sa vyjadrenia Chorvátskej republiky ako vedľajšieho účastníka konania (prílohy 3, 4, 8 a 9 k týmto pripomienkam) a že boli prípustné v rozsahu, v akom slúžili ako reakcia na vyjadrenie tohto vedľajšieho účastníka konania. V dôsledku toho nie je potrebné rozhodnúť o prípustnosti týchto dôkazov s ohľadom na článok 85 ods. 3 rokovacieho poriadku.
44
Žalobkyňa navyše predložila preklad rozhovoru akcionára skupiny Fortenova Group (príloha J.13). Treba však konštatovať, že ide o nedatovaný dokument, ktorý treba považovať za oneskorene predložený dokument v zmysle článku 85 ods. 3 rokovacieho poriadku. Žalobkyňa v liste z 18. októbra 2024 uviedla len to, že tento dokument je v prejednávanej veci relevantný. Keďže opomenula uviesť odôvodnenie oneskoreného predloženia tohto dôkazu, je potrebné ho odmietnuť ako neprípustný podľa článku 85 ods. 3 rokovacieho poriadku.
45
Pokiaľ ide o tretí súbor dôkazov týkajúcich sa prevodu žalobkyne na investora zo Spojených arabských emirátov, treba konštatovať, že ide o splnomocnenie vystavené uvedeným investorom zo Spojených arabských emirátov z 31. októbra 2022, doklady o zaplatení z 31. októbra 2022, kúpnu zmluvu z 24. februára 2022 a dodatok z 31. mája 2022, nedatovaný súhlas žalobkyne s postúpením pohľadávky, oznámenie o postúpení pohľadávky z 31. októbra 2022 a dokument z toho istého dňa potvrdzujúci platbu podľa dohody o postúpení pohľadávky (prílohy J.14 až J.19). Keďže tieto dokumenty nie sú datované alebo obsahujú dátum predchádzajúci podaniu návrhu na úpravu žaloby týkajúceho sa ponechávajúcich aktov z marca 2024, ich predloženie treba považovať za oneskorené. Na odôvodnenie ich oneskoreného predloženia žalobkyňa odkázala len na potrebu vyjadriť sa k pripomienkam Rady. Treba konštatovať, že žalobkyňa neuviedla dôvody, pre ktoré ich nemohla predložiť skôr. V dôsledku toho treba tieto dôkazy odmietnuť ako neprípustné.
46
Pokiaľ ide o dokumenty predložené žalobkyňou 5. novembra 2024, treba konštatovať, že ide o odhad hodnoty spoločnosti Agrokor z 8. júna 2018 a o článok z 11. januára 2019 týkajúci sa tej istej spoločnosti. Keďže tieto dokumenty obsahujú dátum predchádzajúci podaniu návrhu na úpravu žaloby týkajúceho sa ponechávajúcich aktov z marca 2024, ich predloženie treba považovať za oneskorené. Žalobkyňa len uvádza, že k týmto dokumentom získala prístup len nedávno, a to vzhľadom na udalosti týkajúce sa jej údajného vylúčenia zo skupiny Fortenova Group. Treba však uviesť, že žalobkyňa už v žalobe poukazovala na reštrukturalizáciu spoločnosti Agrokor, ktorá viedla k vytvoreniu skupiny Fortenova Group. V dôsledku toho žalobkyňa neuviedla dôvody, pre ktoré nemohla predložiť tieto dokumenty týkajúce sa spoločnosti Agrokor najneskôr v rámci návrhu na úpravu žaloby týkajúceho sa ponechávajúcich aktov z marca 2024, takže neodôvodnila ich oneskorené predloženie.
47
Za týchto okolností treba konštatovať, že žalobkyňa neodôvodnila oneskorené predloženie týchto dodatočných dôkazov v zmysle článku 85 ods. 3 rokovacieho poriadku, takže tieto dôkazy treba odmietnuť ako neprípustné.
48
Žalobkyňa sa preto nemôže v súvislosti s predložením týchto dodatočných dôkazov odvolávať na článok 85 ods. 3 rokovacieho poriadku, keďže sú sčasti neprípustné a sčasti bez vplyvu na zákonnosť napadnutých aktov.
O žiadosti týkajúcej sa uplatnenia článku 45 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ktorá bola podaná 18. októbra 2024
49
Dňa 9. októbra 2024 žalobkyňa samostatným podaním do kancelárie Všeobecného súdu podala návrh na úpravu žaloby na základe článku 86 ods. 1 rokovacieho poriadku, ktorým sa domáhala zrušenia ponechávajúcich aktov zo septembra 2024 v rozsahu, v akom sa jej tieto akty týkali.
50
Podľa článku 86 ods. 1 rokovacieho poriadku v znení vyplývajúcom zo zmien Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu z 12. augusta 2024 (Ú. v. EÚ L, 2024/2095), ktoré nadobudli účinnosť 1. septembra 2024, ak je akt, ktorého zrušenie sa navrhuje, nahradený alebo zmenený iným aktom s rovnakým predmetom, žalobca môže najneskôr dva týždne po doručení rozhodnutia o určení dátumu pojednávania alebo pred doručením rozhodnutia Všeobecného súdu, že vec sa prejedná bez ústnej časti konania, upraviť žalobu tak, aby prihliadala na túto novú okolnosť.
51
Podľa článku 246 ods. 3 rokovacieho poriadku sa ustanovenie článku 86 ods. 1 použije iba vtedy, ak lehota uvedená v článku 86 ods. 2, teda lehota na podanie žaloby podľa článku 263 šiesteho odseku ZFEÚ, začne plynúť po 1. septembri 2024.
52
Na jednej strane treba konštatovať, že akty, ktoré boli predmetom úpravy žaloby, boli prijaté 12. septembra 2024 a uverejnené v úradnom vestníku nasledujúci deň, čo znamená, že lehota na podanie žaloby podľa článku 263 šiesteho odseku ZFEÚ začala plynúť po 1. septembri 2024, v dôsledku čoho sa v prejednávanej veci uplatňuje článok 86 ods. 1 rokovacieho poriadku, a na druhej strane, že predvolanie na pojednávanie bolo žalobkyni doručené 18. septembra 2024. V dôsledku toho lehota na podanie návrhu na úpravu žaloby týkajúceho sa zrušenia ponechávajúcich aktov zo septembra 2024 uplynula 2. októbra 2024.
53
Keďže návrh na úpravu žaloby bol podaný do kancelárie Všeobecného súdu po uplynutí lehoty stanovenej v článku 86 ods. 1 rokovacieho poriadku rozhodnutím predsedu prvej komory zo 14. októbra 2024, bolo rozhodnuté, že sa nezaloží do spisu k veci, o čom bola žalobkyňa informovaná listom kancelárie v ten istý deň.
54
Listom z 18. októbra 2024 žalobkyňa podala žiadosť na základe článku 45 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Žalobkyňa, ktorej bola v tejto súvislosti položená otázka na pojednávaní, spresnila, že účelom tejto žiadosti bolo to, aby Všeobecný súd vyhlásil návrh na úpravu žaloby, podaný oneskorene, za prípustný na základe článku 45 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Žalobkyňa tvrdí, že v podaní uvedeného návrhu na úpravu žaloby v lehote podľa článku 86 ods. 1 rokovacieho poriadku v znení zmien jej zabránila existencia náhody. Tvrdí totiž, že v dôsledku toho, že zmeny rokovacieho poriadku boli uverejnené počas súdnych prázdnin s údajne nejednoznačnými informáciami na internetovej stránke EUR‑Lex, vznikla situácia, v ktorej bolo pre ňu nepredvídateľné, že by Všeobecný súd nahradil známu a dôležitú lehotu v rámci niekoľkých týždňov bez akéhokoľvek predchádzajúceho upozornenia alebo oznámenia.
55
Rada podporovaná Chorvátskou republikou a Komisiou tvrdenia žalobkyne spochybňuje.
56
V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry vyplýva, že od uplatnenia právnej úpravy Únie týkajúcej sa procesných lehôt sa možno odchýliť len vo výnimočných prípadoch náhody alebo vyššej moci v súlade s druhým odsekom článku 45 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, keďže striktné uplatnenie týchto predpisov slúži požiadavkám právnej istoty a potrebe vyhnúť sa akejkoľvek diskriminácii alebo svojvoľnému zaobchádzaniu pri výkone spravodlivosti (pozri rozsudok zo 14. decembra 2016, SV Capital/ABE, C‑577/15 P, EU:C:2016:947, bod 56 a citovanú judikatúru).
57
Treba pripomenúť, že článok 45 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie sa uplatňuje na konanie na Všeobecnom súde podľa článku 53 uvedeného Štatútu.
58
Súdny dvor rozhodol, že pojmy „vyššia moc“ alebo „náhoda“ zahŕňajú objektívnu zložku týkajúcu sa neobvyklých okolností nezávislých od vôle žalobcu a subjektívnu zložku vzťahujúcu sa na povinnosť žalobcu zabezpečiť sa proti dôsledkom neobvyklej udalosti tak, že prijme vhodné opatrenia bez toho, aby si to od neho vyžadovalo neprimerané obete. Žalobca musí predovšetkým dávať veľký pozor na priebeh začatého konania a obzvlášť preukázať starostlivosť na účely dodržania stanovených lehôt (rozsudok z 15. decembra 1994, Bayer/Komisia, C‑195/91 P, EU:C:1994:412, bod 32).
59
Pojmy „náhoda“ a „vyššia moc“ sa neuplatňujú na situáciu, v ktorej by svedomitá a obozretná osoba bola objektívne schopná predísť uplynutiu lehoty na podanie žaloby (pozri uznesenie z 11. júna 2020, GMPO/Komisia, C‑575/19 P, neuverejnené, EU:C:2020:448, bod 34 a citovanú judikatúru).
60
Napokon treba pripomenúť, že podľa článku 45 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie prináleží dotknutej osobe, ktorá sa odvoláva na náhodu alebo vyššiu moc, aby preukázala ich existenciu.
61
V prejednávanej veci treba uviesť, že okolnosti uvádzané žalobkyňou sa týkajú skutočnosti, že o zmenách rokovacieho poriadku sa dozvedela až oneskorene, a to jednak z dôvodu ich uverejnenia počas súdnych prázdnin a jednak z dôvodu nejednoznačnej prezentácie rokovacieho poriadku na internetovej stránke EUR‑Lex, z ktorej tieto zmeny údajne jasne nevyplývali.
62
Ako však správne uvádza Rada, treba konštatovať, že zmeny rokovacieho poriadku boli uverejnené v úradnom vestníku 12. augusta 2024 s dátumom nadobudnutia účinnosti 1. septembra 2024. Navyše boli predmetom tlačového komuniké Súdneho dvora Európskej únie 30. augusta 2024 a konsolidované znenie rokovacieho poriadku bolo dostupné od 1. septembra 2024 na jeho internetovej stránke, pričom odkaz na toto konsolidované znenie rokovacieho poriadku bol uvedený v liste z 18. septembra 2024, ktorým kancelária predvolala účastníkov konania na pojednávanie.
63
Akt pochádzajúci od inštitúcie Únie možno použiť voči fyzickým a právnickým osobám, keď mali možnosť sa s ním oboznámiť prostredníctvom riadneho uverejnenia v úradnom vestníku (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. decembra 2007, Skoma‑Lux, C‑161/06, EU:C:2007:773, bod 37 a citovanú judikatúru). Po uvedenom uverejnení sa totiž predpokladá, že obsah úradného vestníka pozná každý.
64
V dôsledku toho žalobkyňa nepreukázala existenciu náhody alebo vyššej moci, ktorá by umožňovala odchýliť sa od predmetnej lehoty na základe článku 45 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie.
65
Z uvedeného vyplýva, že žiadosť žalobkyne podanú na základe článku 45 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie treba zamietnuť ako nedôvodnú.
O veci samej
66
Na podporu svojej žaloby žalobkyňa v podstate uvádza päť žalobných dôvodov založených na námietke nezákonnosti článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, a článku 3 ods. 1 in fine nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330, na porušení práva byť vypočutý, na nesprávnom posúdení, na porušení zásady proporcionality a na porušení povinnosti odôvodnenia.
O námietke nezákonnosti kritéria spojenia
67
Žalobkyňa na základe článku 277 ZFEÚ vznáša námietku nezákonnosti článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, a článku 3 ods. 1 in fine nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330, pokiaľ ide o osoby spojené s osobou, na ktorú sa vzťahujú reštriktívne opatrenia podľa článku 2 ods. 1 rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, a článku 3 ods. 1 nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330 (ďalej len „kritérium spojenia“).
68
Žalobkyňa tvrdí, že kritérium spojenia nie je v súlade s cieľmi článku 21 ZEÚ a článku 215 ZFEÚ, keďže umožňuje Rade zapísať do sporných zoznamov mená a názvy osôb, ktoré nemajú žiadne prepojenie na režim, na ktorý sa vzťahujú predmetné reštriktívne opatrenia. Žalobkyňa namieta porušenie zásady právnej istoty. Žalobkyňa konkrétnejšie spochybňuje širokú definíciu kritéria spojenia, v zmysle ktorej sa Rade priznáva neobmedzená a svojvoľná voľná úvaha a umožňuje sa jej zapísať do sporných zoznamov akúkoľvek osobu.
69
V replike žalobkyňa tvrdí, že svojvoľná povaha zápisu jej názvu vyplýva jednak zo skutočnosti, že existuje len jeden iný subjekt, ktorého názov je zapísaný do sporných zoznamov a ktorý je subjektom spojeným s iným subjektom, a jednak z toho, že v prípade, že by bola stále pod kontrolou spoločnosti Sberbank, ako to tvrdí Rada, zápis jej názvu do sporných zoznamov by nebol potrebný.
70
Žalobkyňa tiež tvrdí, že už nie je pod kontrolou spoločnosti Sberbank.
71
Rada podporovaná Komisiou tvrdenia žalobkyne spochybňuje.
72
Podľa článku 277 ZFEÚ sa každý účastník konania môže v konaní, ktorého predmetom je všeobecne záväzný právny akt prijatý inštitúciou, orgánom, úradom alebo agentúrou Únie, dovolávať pred Súdnym dvorom Európskej únie neuplatniteľnosti tohto aktu z dôvodov ustanovených v článku 263 druhom odseku ZFEÚ.
73
Článok 277 ZFEÚ je vyjadrením všeobecnej zásady, ktorá zaručuje každému účastníkovi konania, aby dosiahol zrušenie aktu, proti ktorému môže podať žalobu, právo incidenčne napadnúť platnosť skorších aktov inštitúcií predstavujúcich právny základ napadnutého aktu, ak tento účastník konania nemal podľa článku 263 ZFEÚ právo podať priamu žalobu proti týmto aktom, ktorých dôsledky znáša bez toho, aby mal možnosť požadovať ich zrušenie. Všeobecný akt, ktorého protiprávnosť sa namieta, musí byť priamo alebo nepriamo uplatniteľný na prejednávanú vec, ktorá je predmetom žaloby, a medzi napadnutým individuálnym rozhodnutím a predmetným všeobecným aktom musí existovať priamy právny vzťah (pozri rozsudok zo 17. februára 2017, Islamic Republic of Iran Shipping Lines a i./Rada, T‑14/14 a T‑87/14, EU:T:2017:102, bod 55 a citovanú judikatúru).
74
Podľa ustálenej judikatúry súdy Únie majú v súlade s právomocami, ktoré sú im zverené podľa Zmluvy o FEÚ, v podstate zabezpečiť úplné preskúmanie zákonnosti všetkých aktov Únie s ohľadom na základné práva, ktoré tvoria neoddeliteľnú súčasť právneho poriadku Únie, čo zahŕňa najmä dodržiavanie práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 3. septembra 2008, Kadi a Al Barakaat International Foundation/Rada a Komisia, C‑402/05 P a C‑415/05 P, EU:C:2008:461, bod 326, a z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, body 97 a 98).
75
Rada však pri všeobecnom a abstraktnom vymedzovaní právnych kritérií a podmienok pre prijatie reštriktívnych opatrení disponuje širokou mierou voľnej úvahy (pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. apríla 2015, Anbouba/Rada, C‑605/13 P, EU:C:2015:248, bod 41 a citovanú judikatúru). Pravidlá všeobecnej povahy definujúce také kritériá a podmienky, akými sú napadnuté akty upravujúce kritériá zápisu a ponechania, voči ktorým smeruje tento žalobný dôvod, preto podliehajú obmedzenému súdnemu preskúmaniu, v rámci ktorého sa overuje len to, či boli dodržané procesné pravidlá a pravidlá odôvodnenia, či sa vychádzalo z vecne správnych skutkových okolností, či nedošlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu a zjavne nesprávnemu posúdeniu skutkových okolností, a k zneužitiu právomoci (pozri rozsudok z 15. novembra 2023, OT/Rada, T‑193/22, EU:T:2023:716, bod 35 a citovanú judikatúru).
76
Podľa žalobkyne kritérium spojenia nie je v súlade s článkom 21 ZEÚ a článkom 215 ZFEÚ a porušuje zásadu právnej istoty.
77
Po prvé zásada právnej istoty vyžaduje, aby právne predpisy Únie boli jasné a presné a aby ich uplatňovanie bolo pre osoby podliehajúce súdnej právomoci predvídateľné (pozri rozsudok z 15. novembra 2023, OT/Rada, T‑193/22, EU:T:2023:716, bod 42 a citovanú judikatúru).
78
V tejto súvislosti bolo rozhodnuté, že kritériom spojenia sa obmedzuje voľná úvaha Rady, a to zavedením objektívnych kritérií, ktorými sa zaručuje stupeň predvídateľnosti vyžadovaný právom Únie a dodržiavanie zásady právnej istoty (rozsudok zo 6. septembra 2023, Pumpianskij/Rada, T‑291/22, neuverejnený, EU:T:2023:499, bod 126).
79
Po druhé treba uviesť, že žalobkyňa uvádza žalobný dôvod založený na porušení článku 215 ZFEÚ, keďže údajne neexistuje dostatočné prepojenie medzi osobami, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, a dotknutou treťou krajinou, pričom sa opiera najmä o rozsudok z 13. marca 2012, Tay Za/Rada (C‑376/10 P, EU:C:2012:138, body 64 a 68). Treba však konštatovať, že judikatúra citovaná žalobkyňou sa netýka článku 215 ZFEÚ, ale článkov 60 a 301 ES.
80
Z judikatúry vyplýva, že v nadväznosti na zmeny, ku ktorým došlo v rámci primárneho práva po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy 1. decembra 2009, sa obsah článku 60 ES týkajúceho sa reštriktívnych opatrení, pokiaľ ide o pohyb kapitálu a platieb, a článku 301 ES týkajúceho sa prerušenia alebo obmedzenia, a to v celom rozsahu alebo sčasti, hospodárskych vzťahov s jednou alebo viacerými tretími krajinami, odráža v článku 215 ZFEÚ. Článok 215 ods. 2 ZFEÚ umožňuje Rade prijať reštriktívne opatrenia voči fyzickým alebo právnickým osobám, skupinám alebo neštátnym subjektom, a to konkrétne opatrenia, do ktorých právneho základu musel byť pred nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy zahrnutý aj článok 308 ES, ak ich adresáti nemali žiadny vzťah s vládnym režimom tretej krajiny (rozsudok z 19. júla 2012, Parlament/Rada, C‑130/10, EU:C:2012:472, body 51 a 53).
81
Z toho vyplýva, že tvrdenie žalobkyne založené na porušení článku 215 ZFEÚ treba odmietnuť.
82
Po tretie treba uviesť, že v rámci kritéria spojenia sa nevyžaduje, aby osoba, na ktorú sa toto kritérium vzťahuje, mala priame prepojenie so situáciou na Ukrajine (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2024, Ezubov/Rada, T‑741/22, neuverejnený, EU:T:2024:605, bod 120).
83
Možnosť uloženia reštriktívnych opatrení v takejto situácii je odôvodnená nezanedbateľným rizikom, že osoba, na ktorú sa reštriktívne opatrenia vzťahujú, využije na účely obchádzania týchto opatrení prepojenie, ktoré má na osoby s ňou spojené, a to s cieľom vyvíjať na ne tlak (pozri rozsudok z 11. septembra 2024, Ezubov/Rada, T‑741/22, neuverejnený, EU:T:2024:605, bod 121 a citovanú judikatúru).
84
Toto kritérium preto prispieva k zabezpečeniu účinnosti reštriktívnych opatrení, a teda k vyvíjaniu tlaku na ruské orgány, aby ukončili svoje činnosti a politiky, ktorými destabilizujú Ukrajinu, ako aj vojenskú agresiu voči tejto krajine.
85
Z toho vyplýva, že kritérium spojenia a reštriktívne opatrenia, ktoré boli v tejto súvislosti prijaté, sú v súlade s cieľom uvedeným v článku 21 ods. 2 písm. c) ZEÚ, ktorým je zachovávať mier, predchádzať konfliktom a posilňovať medzinárodnú bezpečnosť v súlade s cieľmi a zásadami Charty Organizácie Spojených národov podpísanej v San Franciscu (Spojené štáty) 26. júna 1945 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. novembra 2023, OT/Rada, T‑193/22, EU:T:2023:716, bod 46).
86
V dôsledku toho treba odmietnuť tvrdenie žalobkyne týkajúce sa neexistencie súvislosti medzi situáciou na Ukrajine a úlohou fyzických osôb, na ktoré sa vzťahujú predmetné reštriktívne opatrenia.
87
Navyše treba odmietnuť tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého je zápis jej názvu do sporných zoznamov svojvoľný, keďže existuje len jeden iný subjekt, na ktorý sa vzťahujú predmetné reštriktívne opatrenia z titulu kritéria spojenia. Takéto tvrdenie sa totiž týka uplatnenia kritéria spojenia a nie jeho definície.
88
Tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého už nie je pod kontrolou spoločnosti Sberbank, sa navyše týka otázky dôvodnosti zápisu, a nie otázky zákonnosti kritéria predstavujúceho právny základ zápisu jej názvu do sporných zoznamov.
89
Z toho vyplýva, že námietku nezákonnosti vznesenú žalobkyňou treba zamietnuť.
O žalobnom dôvode založenom na porušení povinnosti odôvodnenia
90
Žalobkyňa tvrdí, že Rada v rozpore s článkom 296 druhým odsekom ZFEÚ a článkom 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) neuviedla dostatočné či vhodné dôvody na zápis jej názvu do sporných zoznamov.
91
Žalobkyňa po prvé tvrdí, že kontext napadnutých aktov jej neumožňoval pochopiť dosah opatrenia prijatého vo vzťahu k nej. Údajne nemohla predvídať tvrdenie Rady, že je „pod kontrolou spoločnosti Sberbank“, hoci ju Sberbank predala novému vlastníkovi.
92
Žalobkyňa po druhé tvrdí, že tvrdenie, podľa ktorého zostala pod skutočnou kontrolou spoločnosti Sberbank, nie je podložené, a to bez ohľadu na skutočnosť, že je nepravdivé, hoci Rada mala reálnu možnosť uviesť presnejšie odôvodnenie.
93
Žalobkyňa v replike po tretie dodáva, že odôvodnenie jej neumožňuje pochopiť presné dôvody zápisu jej názvu do sporných zoznamov a jeho ponechania na nich. Keďže kontext vyplývajúci z odôvodnenia 3 rozhodnutia 2022/2477 spočíva na raketových a dronových útokoch Ruskej federácie namierených proti ukrajinským civilistom, Rada neposkytla žiadne rozumné vysvetlenie, ktoré by preukazovalo, akým spôsobom sa žalobkyňa nachádza v rovnakej situácii ako „osoby zodpovedné“ za tieto útoky.
94
Rada podporovaná Komisiou tvrdenia žalobkyne spochybňuje.
95
Treba pripomenúť, že z odôvodnenia vyžadovaného článkom 296 ZFEÚ musia jasne a jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá akt prijala, aby sa tak dotknutým osobám umožnilo oboznámiť sa s dôvodmi prijatých opatrení s cieľom posúdiť dôvodnosť a príslušnému súdu vykonať preskúmanie (rozsudok z 15. novembra 2012, Rada/Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, bod 50; pozri tiež rozsudok z 22. apríla 2021, Rada/PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, bod 47 a citovanú judikatúru).
96
Odôvodnenie vyžadované článkom 296 ZFEÚ sa musí prispôsobiť povahe predmetného aktu a kontextu, v ktorom bol prijatý. Požiadavka odôvodnenia sa musí posudzovať vzhľadom na okolnosti daného prípadu, najmä na obsah tohto aktu, povahu uvádzaných dôvodov a záujem, ktorý môžu mať na získaní vysvetlení osoby, ktorým je akt určený, alebo ďalšie osoby priamo a osobne dotknuté takýmto aktom. Predovšetkým sa nevyžaduje, aby odôvodnenie konkrétne vymedzovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti alebo aby podrobne odpovedalo na úvahy dotknutého subjektu predložené vo fáze oboznamovania sa s týmto aktom pred jeho prijatím, keďže dostatočnosť odôvodnenia sa musí posúdiť nielen vzhľadom na jeho znenie, ale takisto na jeho kontext, ako aj na súhrn právnych pravidiel upravujúcich dotknutú oblasť. Akt spôsobujúci ujmu je preto dostatočne odôvodnený vtedy, keď bol prijatý v kontexte, ktorý bol dotknutej osobe známy a ktorý jej umožňuje pochopiť dosah opatrenia prijatého vo vzťahu k nej (rozsudok z 15. novembra 2012, Rada/Bamba, C‑417/11 P, EU:C:2012:718, body 53 a 54; pozri tiež rozsudok z 22. apríla 2021, Rada/PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, bod 48 a citovanú judikatúru).
97
V rámci judikatúry bolo navyše spresnené, že odôvodnenie aktu Rady, ktorým sa ukladá reštriktívne opatrenie, musí identifikovať nielen právny základ tohto opatrenia, ale aj presné a konkrétne dôvody, pre ktoré sa Rada v rámci výkonu svojej diskrečnej posudzovacej právomoci domnieva, že také opatrenie sa má vzťahovať na dotknutú osobu (pozri rozsudok z 27. júla 2022, RT France/Rada, T‑125/22, EU:T:2022:483, bod 105 a citovanú judikatúru).
98
Treba tiež pripomenúť, že povinnosť odôvodnenia stanovená v článku 296 ZFEÚ predstavuje podstatnú formálnu náležitosť, ktorú je potrebné odlišovať od otázky dôvodnosti, ktorá sa týka zákonnosti sporného aktu z vecného hľadiska (pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C‑367/95 P, EU:C:1998:154, bod 67). Odôvodnenie rozhodnutia je totiž formálnym vyjadrením dôvodov, na ktorých toto rozhodnutie spočíva. Pokiaľ sú tieto dôvody chybné, je nimi postihnutá zákonnosť rozhodnutia z vecného hľadiska, ale nie jeho odôvodnenie, ktoré môže byť dostatočné, aj keď obsahuje chybné dôvody (rozsudok z 10. júla 2008, Bertelsmann a Sony Corporation of America/Impala, C‑413/06 P, EU:C:2008:392, bod 181).
99
V prejednávanej veci treba po prvé uviesť, že všeobecný kontext, ktorý viedol Radu k prijatiu predmetných reštriktívnych opatrení, je jasne uvedený v odôvodneniach napadnutých aktov, ktoré odkazujú najmä na nevyprovokovanú a neopodstatnenú vojenskú agresiu Ruskej federácie voči Ukrajine. Rovnako sú jasne uvedené právne základy, na ktorých je založené prijatie uvedených aktov, a to článok 29 ZEÚ a článok 215 ZFEÚ.
100
Po druhé dôvody napadnutých aktov voči žalobkyni sú tie, ktoré sú uvedené v bode 10 vyššie. Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, treba konštatovať, že dôvody sú vzhľadom na ich znenie dostatočne jasné a presné na to, aby jej umožnili pochopiť, prečo bol jej názov zapísaný do sporných zoznamov a následne na nich ponechaný. Z tohto odôvodnenia osobitne vyplýva, že Rada v prvotných aktoch, ako aj v ponechávajúcich aktoch z marca 2023, zo septembra 2023 a z marca 2024 zapísala názov žalobkyne do sporných zoznamov a ponechala ho na nich z titulu kritéria spojenia.
101
Z odôvodnenia totiž jasne vyplýva, že názov žalobkyne je zapísaný do sporných zoznamov z dôvodu, že „je spojená so Sberbank“, keďže Sberbank si nad ňou zachováva skutočnú kontrolu napriek údajnému prevodu jej akcií na podnikateľa zo Spojených arabských emirátov. Keďže bol použitý výraz „údajný prevod“, dôvody jasne svedčia o tom, že Rada spochybňuje predaj žalobkyne podnikateľovi zo Spojených arabských emirátov.
102
Po tretie treba odmietnuť tvrdenia žalobkyne, podľa ktorých Rada dostatočne nevysvetlila, akým spôsobom mala žalobkyňa zostať pod kontrolou spoločnosti Sberbank, čo údajne nie je pravda. V rozsahu, v akom sa tieto argumenty vzťahujú na dôvodnosť tvrdení, ktoré sú obsahom dôvodov zápisu do sporných zoznamov, v skutočnosti sa týkajú nesprávneho posúdenia a nie porušenia povinnosti odôvodnenia, a budú preskúmané v rámci tretieho žalobného dôvodu.
103
Po štvrté treba tiež odmietnuť tvrdenie žalobkyne uvedené v replike, podľa ktorého Rada neposkytla žiadne rozumné vysvetlenie, z ktorého by bolo zrejmé, v akom zmysle sa nachádza v rovnakej situácii ako „osoby zodpovedné“ za útoky dronov na Ukrajine. Aj keď totiž odôvodnenie 3 prvotných aktov odkazuje na raketové a dronové útoky Ruskej federácie namierené proti civilistom, ako aj civilným objektom a infraštruktúre na Ukrajine, treba konštatovať, že toto odôvodnenie opisuje všeobecný kontext, do ktorého patria prvotné akty, rovnako ako odôvodnenie 4 týchto aktov, ktoré odkazuje na vážnosť situácie na Ukrajine. Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, cieľom prvotných aktov nie je dostať ju do rovnakej situácie ako osoby zodpovedné za tieto útoky.
104
Z odôvodnenia napadnutých aktov teda vyplýva, že špecifické a konkrétne dôvody, ktoré viedli Radu k zapísaniu názvu žalobkyne do sporných zoznamov a následnému ponechaniu jej názvu na týchto zoznamoch, sú uvedené dostatočne jasne na to, aby ich mohla pochopiť a aby Všeobecný súd mohol v tomto ohľade vykonať preskúmanie.
105
Z uvedených úvah vyplýva, že žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia treba zamietnuť.
O žalobnom dôvode založenom na porušení práva byť vypočutý
106
Žalobkyňa v žalobe namieta porušenie článku 41 Charty, a najmä porušenie práva byť vypočutý. Domnieva sa, že Rada s ňou mala pred prijatím prvotných aktov konzultovať, pretože nebolo potrebné využiť moment prekvapenia. V tejto súvislosti po prvé tvrdí, že finančné nástroje skupiny Fortenova Group, ktoré mala, zostali aktívami nachádzajúcimi sa v Únii aj v prípade zmeny vlastníka, a teda že neexistovalo žiadne riziko, že by finančné nástroje boli premiestnené mimo Úniu a mimo pôsobnosť nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330.
107
Po druhé žalobkyňa tvrdí, že finančné nástroje zmrazila už Fortenova Group, keď spadala pod Sberbank. Žalobkyňa sa domnieva, že ak by sa jej poskytla možnosť predložiť pripomienky pred prvotným zápisom jej názvu do sporných zoznamov, nemalo by to nepriaznivé účinky a neviedlo by to k žiadnemu úniku aktív mimo Úniu.
108
Žalobkyňa vo svojom návrhu na úpravu žaloby týkajúcom sa ponechávajúcich aktov zo septembra 2023 tvrdí, že rozhodnutiu o ponechaní mena alebo názvu osoby na sporných zoznamoch musí predchádzať oznámenie vytýkaných skutočností, ako aj priznanie možnosti dotknutej osobe byť vypočutá. Rada ju však pred ponechaním jej názvu na sporných zoznamoch údajne nekontaktovala.
109
To isté podľa nej platí, pokiaľ ide o ponechávajúce akty z marca 2024, ktoré Rada údajne prijala v rozpore so svojou povinnosťou pravidelného preskúmania.
110
Rada podporovaná Komisiou tvrdenia žalobkyne spochybňuje.
111
Treba pripomenúť, že právo byť vypočutý v každom konaní stanovené v článku 41 ods. 2 písm. a) Charty, ktoré je neoddeliteľnou súčasťou dodržiavania práva na obhajobu, zaručuje každému možnosť vyjadriť účinne a efektívne svoj názor v priebehu správneho konania a pred tým, ako bude prijaté rozhodnutie, ktoré môže nepriaznivo ovplyvniť jeho záujmy (pozri rozsudok z 27. júla 2022, RT France/Rada, T‑125/22, EU:T:2022:483, bod 75 a citovanú judikatúru).
112
V rámci konania týkajúceho sa prijatia rozhodnutia o zapísaní mena alebo názvu určitej osoby do zoznamu nachádzajúceho sa v prílohe k aktu o reštriktívnych opatreniach si dodržanie práva na obhajobu vyžaduje, aby príslušný orgán Únie oznámil dotknutej osobe dôvody a skutočnosti svedčiace v jej neprospech, na ktorých tento orgán zamýšľa založiť svoje rozhodnutie. Pri tomto oznámení musí príslušný orgán Únie umožniť tejto osobe účinne sa vyjadriť k dôvodom použitým proti nej (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, body 111 a 112).
113
Článok 52 ods. 1 Charty však pripúšťa obmedzenia výkonu práv v nej zakotvených, pokiaľ príslušné obmedzenie rešpektuje podstatu dotknutého základného práva a v súlade so zásadou proporcionality je nevyhnutné a skutočne zodpovedá cieľom všeobecného záujmu uznaným Úniou (pozri rozsudok z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 101 a citovanú judikatúru).
114
V tejto súvislosti Súdny dvor opakovane rozhodol, že právo na obhajobu môže podliehať obmedzeniam alebo odchýlkam, a to najmä v oblasti reštriktívnych opatrení prijatých v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP) (pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. decembra 2011, Francúzsko/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, bod 67 a citovanú judikatúru).
115
Existencia porušenia práva na obhajobu sa navyše musí posúdiť v závislosti od osobitných okolností každého konkrétneho prípadu, najmä od povahy predmetného aktu, kontextu, v ktorom bol prijatý, a právnych pravidiel, ktoré upravujú dotknutú oblasť (pozri rozsudok z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 102 a citovanú judikatúru).
116
Treba ešte pripomenúť, že súd Únie rozlišuje medzi počiatočným zápisom mena alebo názvu osoby do predmetných zoznamov na jednej strane a ponechaním mena tejto osoby na uvedených zoznamoch na strane druhej (pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. apríla 2015, Al‑Chihabi/Rada, T‑593/11, EU:T:2015:249, bod 40).
117
Tvrdenia žalobkyne treba preskúmať práve z hľadiska týchto zásad judikatúry.
– O prvotných aktoch
118
V oblasti reštriktívnych opatrení treba pripomenúť, že v prípade prvotného rozhodnutia Rada nie je povinná dotknutej osobe alebo dotknutému subjektu vopred oznámiť dôvody, na ktorých chce založiť zaradenie ich mena alebo názvu do sporných zoznamov. Pokiaľ totiž nemá byť ohrozená účinnosť takéhoto opatrenia, z jeho samotnej povahy vyplýva, že sa musí vyznačovať momentom prekvapenia a uplatniť sa bezodkladne. V takom prípade v zásade stačí, ak inštitúcia oznámi dôvody dotknutej osobe alebo dotknutému subjektu a poskytne im právo na vypočutie zároveň s prijatím uvedeného rozhodnutia alebo hneď po tomto prijatí (pozri v tomto zmysle rozsudky z 21. decembra 2011, Francúzsko/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, bod 61, a zo 14. októbra 2009, Bank Melli Iran/Rada, T‑390/08, EU:T:2009:401, body 92 a 93).
119
Navyše treba zdôrazniť, že ani na základe relevantných ustanovení rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, a nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330, ani na základe všeobecnej zásady dodržiavania práva na obhajobu sa dotknutým osobám nepriznáva právo na formálne vypočutie, keďže možnosť predložiť písomné pripomienky je dostatočná (pozri analogicky rozsudok z 15. novembra 2023, OT/Rada, T‑193/22, EU:T:2023:716, bod 97 a citovanú judikatúru).
120
V prejednávanej veci treba uviesť, že názov žalobkyne bol prvýkrát zapísaný do sporných zoznamov prostredníctvom prvotných aktov. Ako to vyplýva z bodu 11 vyššie, oznámenie dôvodov zápisu názvu žalobkyne do sporných zoznamov bolo predmetom oznámenia uverejneného v úradnom vestníku 19. decembra 2022.
121
Podľa judikatúry pripomenutej v bode 118 vyššie Rada nebola za okolností prejednávanej veci povinná získať pripomienky žalobkyne pred prijatím prvotných aktov.
122
Tento záver nie je spochybnený tvrdeniami žalobkyne, podľa ktorých moment prekvapenia nebol nevyhnutný vzhľadom na okolnosť, že jej finančné prostriedky už boli zmrazené.
123
Hoci totiž v prejednávanej veci finančné prostriedky žalobkyne v rámci skupiny Fortenova Group boli zmrazené už pred zápisom jej názvu do sporných zoznamov v nadväznosti na zápis názvu spoločnosti Sberbank, treba tiež zohľadniť to, že jedným z dôsledkov predmetnej transakcie bolo práve uvoľnenie zmrazenia finančných prostriedkov žalobkyne. Na pojednávaní totiž žalobkyňa uznala, že finančné prostriedky, ktoré mala v skupine Fortenova Group, mali byť uvoľnené v nadväznosti na transakciu z 31. októbra 2022, ktorou ju Sberbank predala investorovi zo Spojených arabských emirátov. Potvrdzuje to aj e‑mail investora zo Spojených arabských emirátov, zaslaný skupine Fortenova Group s dátumom 20. novembra 2022 a zahrnutý do prvého spisu WK v časti „Dodatočné dôkazy“, v ktorom bolo spresnené, že k tomuto dátumu žalobkyňa už nebola pod kontrolou subjektu, na ktorý sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, pričom v zásade požiadal o možnosť zúčastňovať sa na budúcich zasadnutiach skupiny Fortenova Group a využívať na nich svoje hlasovacie právo. Hoci samotná Rada tento predaj neuznala, nemohla mať istotu, že to tak bude v prípade všetkých hospodárskych subjektov, ktoré mali vykonávať predmetné zmrazenie finančných prostriedkov. Vzhľadom na riziko uvoľnenia zmrazených finančných prostriedkov sa Rada správne domnievala, že na zabezpečenie účinnosti reštriktívnych opatrení je v prejednávanej veci potrebný moment prekvapenia.
124
Z uvedeného vyplýva, že Rada v rámci prijatia prvotných aktov neporušila právo žalobkyne byť vypočutá.
– O ponechávajúcich aktoch zo septembra 2023
125
Pokiaľ ide o rozhodnutie spočívajúce v zachovaní reštriktívnych opatrení voči osobe, na ktorú sa tieto opatrenia už vzťahujú, Rada je povinná oznámiť tejto osobe skutočnosti, ktoré má k dispozícii na odôvodnenie svojho rozhodnutia, a musí jej umožniť účinne sa vyjadriť k dôvodom, ktoré proti nej existujú, pred prijatím tohto rozhodnutia. Dodržanie tejto dvojitej procesnej povinnosti musí predchádzať prijatiu tohto rozhodnutia (pozri v tomto zmysle rozsudky z 21. decembra 2011, Francúzsko/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, bod 62 a citovanú judikatúru, a z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, body 111 až 113 a citovanú judikatúru).
126
Treba však uviesť, že právo byť vypočutý pred prijatím aktov, ktorými sa ponechávajú reštriktívne opatrenia voči osobám, na ktoré sa tieto opatrenia už vzťahujú, platí pre situácie, keď Rada uviedla voči týmto osobám nové skutočnosti, a nie pre situácie, keď je toto ponechanie založené na tých istých dôvodoch, ako sú dôvody, ktoré odôvodňovali prijatie prvotného aktu, ktorým boli uložené predmetné reštriktívne opatrenia (rozsudky z 28. júla 2016, Tomana a i./Rada a Komisia, C‑330/15 P, neuverejnený, EU:C:2016:601, bod 67, a zo 7. júna 2023, Šakutin/Rada, T‑141/21, neuverejnený, EU:T:2023:303, bod 74).
127
Ak je ponechanie mena dotknutej osoby alebo názvu subjektu na zozname osôb alebo subjektov, ktorých sa týkajú reštriktívne opatrenia, založené na rovnakých dôvodoch, ako sú dôvody, ktoré odôvodnili prijatie prvotného aktu, pričom sa voči nim neuplatňujú nové dôkazy, Rada nie je povinná na účely dodržania ich práva byť vypočutý opätovne im oznámiť dôkazy uplatnené v ich neprospech (rozsudok z 22. júna 2022, Haswani/Rada, T‑479/21, neuverejnený, EU:T:2022:383, bod 85; pozri v tomto zmysle aj rozsudok zo 7. apríla 2016, Central Bank of Iran/Rada, C‑266/15 P, EU:C:2016:208, body 32 a 33).
128
V prejednávanej veci Rada listom z 15. septembra 2023 informovala žalobkyňu o ponechaní jej názvu na sporných zoznamoch. Keďže odôvodnenie ponechávajúcich aktov zo septembra 2023 sa, pokiaľ ide o žalobkyňu, nezmenilo a Rada nepredložila nové dôkazy v neprospech žalobkyne na doplnenie dokumentácie, na ktorej bolo založené ponechanie jej názvu na sporných zoznamoch, Rada nebola v tejto súvislosti povinná z vlastnej iniciatívy a bez žiadosti žalobkyne v tomto zmysle opätovne jej oznámiť skutočnosti zohľadnené v jej neprospech a dať jej príležitosť predložiť pripomienky.
129
V dôsledku toho treba druhý žalobný dôvod, pokiaľ ide o ponechávajúce akty zo septembra 2023, zamietnuť.
– O ponechávajúcich aktoch z marca 2024
130
Ako to vyplýva z bodu 21 vyššie, názov žalobkyne bol ponechaný na sporných zoznamoch na základe ponechávajúcich aktov z marca 2024 z nezmenených dôvodov. Navyše treba uviesť, že Rada na účely prijatia týchto aktov nevychádzala zo žiadnej novej skutočnosti v neprospech žalobkyne. V súlade s judikatúrou citovanou v bodoch 125 až 127 vyššie teda Rada nebola na účely dodržania práva žalobkyne byť vypočutá povinná opätovne jej oznámiť tie isté skutočnosti zohľadnené v jej neprospech a vypočuť ju pred prijatím ponechávajúcich aktov z marca 2024.
131
Navyše na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, skutočnosť, že Rada ju nevypočula pred ponechaním jej názvu na sporných zoznamoch v súlade s judikatúrou citovanou v bodoch 125 až 127 vyššie, nemôže predstavovať porušenie povinnosti Rady vykonať preskúmanie.
132
Vzhľadom na všetky uvedené úvahy treba žalobný dôvod založený na porušení práva byť vypočutý zamietnuť.
O žalobnom dôvode založenom na nesprávnom posúdení
– Úvodné poznámky
133
Na úvod treba uviesť, že hoci je pravda, že Rada má určitú diskrečnú právomoc určiť v každom jednotlivom prípade, či sú splnené právne kritériá, na ktorých sú založené predmetné reštriktívne opatrenia, nič to nemení na skutočnosti, že súdy Únie musia zabezpečiť v zásade úplné preskúmanie zákonnosti všetkých aktov Únie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 3. júla 2014, National Iranian Tanker Company/Rada, T‑565/12, EU:T:2014:608, body 54 a 55, a z 26. októbra 2022, Ovsjannikov/Rada, T‑714/20, neuverejnený, EU:T:2022:674, bod 61 a citovanú judikatúru).
134
Okrem toho treba zdôrazniť, že ak má byť súdne preskúmanie, zaručené článkom 47 Charty, účinné, súd Únie sa musí najmä uistiť, že rozhodnutie, ktorým boli prijaté alebo ponechané reštriktívne opatrenia a ktoré má pre dotknutú osobu alebo dotknutý subjekt individuálny dosah, sa opiera o dostatočne silný skutkový základ. Je preto potrebné overiť skutočnosti uvádzané v zhrnutí dôvodov, o ktoré sa uvedené rozhodnutie opiera, tak, aby súdne preskúmanie nebolo obmedzené len na abstraktné posúdenie pravdepodobnosti uvádzaných dôvodov, ale aby sa týkalo otázky, či sú tieto dôvody, alebo aspoň jeden z nich, ktorý je sám osebe dostatočný na odôvodnenie toho istého rozhodnutia, podložené (rozsudky z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 119, a z 5. novembra 2014, Mayaleh/Rada, T‑307/12 a T‑408/13, EU:T:2014:926, bod 128).
135
Také posúdenie treba vykonať preskúmaním dôkazov a informácií nie izolovane, ale v kontexte, do ktorého patria. Rada totiž svoje dôkazné bremeno unesie, ak súdu Únie predloží súbor dostatočne konkrétnych, presných a zhodujúcich sa nepriamych dôkazov umožňujúcich preukázať existenciu dostatočného spojenia medzi subjektom, proti ktorému je namierené opatrenie o zmrazení finančných prostriedkov, a dotknutým režimom alebo vo všeobecnosti dotknutými situáciami (pozri rozsudok z 20. júla 2017, Badica a Kardiam/Rada, T‑619/15, EU:T:2017:532, bod 99 a citovanú judikatúru).
136
V prípade sporu je úlohou príslušného orgánu Únie, aby preukázal dôvodnosť tvrdení uvádzaných v neprospech dotknutej osoby, pričom táto osoba nie je povinná predložiť dôkazy o absencii ich dôvodnosti. Je potrebné, aby predložené informácie alebo dôkazy preukazovali dôvody uvádzané v neprospech dotknutej osoby (rozsudky z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, body 121 a 122, a z 3. júla 2014, National Iranian Tanker Company/Rada, T‑565/12, EU:T:2014:608, bod 57).
137
V tejto súvislosti treba zdôrazniť potrebu zohľadniť kontext predmetných opatrení, pričom stupeň dokazovania, ktorý možno od Rady vyžadovať, musí byť prispôsobený ťažkostiam týkajúcim sa prístupu k dôkazom a objektívnym informáciám (pozri rozsudok z 1. júna 2022, Prigožin/Rada, T‑723/20, neuverejnený, EU:T:2022:317, bod 102 a citovanú judikatúru).
138
Navyše treba uviesť, že činnosť súdu Únie sa riadi zásadou voľného hodnotenia dôkazov a jediným kritériom posúdenia hodnoty predložených dôkazov je ich vierohodnosť. Na účely posúdenia dôkaznej sily dokumentu je v tomto ohľade potrebné overiť vierohodnosť informácie, ktorú obsahuje, a zohľadniť najmä pôvod dokumentu, okolnosti jeho vypracovania a jeho adresáta, pričom si treba položiť otázku, či sa vzhľadom na svoj obsah javí zmysluplný a spoľahlivý (pozri rozsudok z 31. mája 2018, Kaddour/Rada, T‑461/16, EU:T:2018:316, bod 107 a citovanú judikatúru).
139
Navyše treba pripomenúť, že reštriktívne opatrenia majú ochrannú povahu a z ich podstaty vyplýva, že sú dočasné, pričom ich platnosť vždy závisí od pretrvávania skutkových okolností a právneho stavu v čase ich prijatia, ako aj od potreby ich ponechania v platnosti, aby sa dosiahol cieľ, ktorý sa s nimi spája. Preto pri pravidelnom preskúmaní týchto reštriktívnych opatrení prináleží Rade, aby vykonala aktualizované posúdenie situácie a vypracovala zhodnotenie vplyvu takýchto opatrení na účely určenia, či tieto opatrenia umožnili dosiahnuť ciele sledované prvotným zápisom mien dotknutých osôb a názvov dotknutých subjektov do sporných zoznamov, alebo či je stále možné vyvodiť vo vzťahu k uvedeným osobám a subjektom rovnaký záver (rozsudok z 12. februára 2020, Amisi Kumba/Rada, T‑163/18, EU:T:2020:57, body 58 a 59).
140
Napokon treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry sa zákonnosť aktu Únie musí posudzovať na základe skutkového a právneho stavu existujúceho v čase prijatia tohto aktu (pozri rozsudky z 3. septembra 2015, Inuit Tapiriit Kanatami a i./Komisia, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, bod 22 a citovanú judikatúru, a zo 4. septembra 2015, NIOC a i./Rada, T‑577/12, neuverejnený, EU:T:2015:596, bod 112 a citovanú judikatúru).
141
Práve vzhľadom na tieto úvahy treba overiť, či sa Rada nedopustila nesprávneho posúdenia, keď sa rozhodla zapísať názov žalobkyne do sporných zoznamov a potom ho tam ponechať.
142
V prejednávanej veci treba uviesť, že na odôvodnenie zápisu názvu žalobkyne do sporných zoznamov Rada vychádzala z dôkazov uvedených v prvom spise WK a na odôvodnenie následného ponechania daného zápisu na sporných zoznamoch Rada vychádzala z dôkazov uvedených v druhom a treťom spise WK.
143
Prvý spis WK obsahuje tieto dôkazy:
–
rozsudok Rechtbank Amsterdam (súd v Amsterdame, Holandsko) zo 6. septembra 2022 (dokument č. 1),
–
dokument pochádzajúci od spoločnosti Kroll Issuer Services Ltd z 5. apríla 2022 (dokument č. 2),
–
snímka obrazovky z internetovej stránky skupiny Fortenova Group (dokument č. 3),
–
výpis z ruského jednotného štátneho registra právnických osôb zo 14. septembra 2022 (dokument č. 4),
–
výpis z ruského jednotného štátneho registra právnických osôb z 3. novembra 2022 (dokument č. 5),
–
článok tlačovej agentúry Reuters z 3. novembra 2022 (dokument č. 6),
–
článok z tlače na portáli Euractiv z 8. novembra 2022 (dokument č. 7),
–
článok z tlače spoločnosti Bloomberg News z 21. novembra 2022 (dokument č. 8),
–
tlačová správa z internetovej stránky skupiny Fortenova Group z 12. marca 2021 (dokument č. 9),
–
snímka obrazovky z internetovej stránky skupiny Fortenova Group (dokument č. 10),
–
snímka obrazovky z internetovej stránky skupiny GFC Media Group (dokument č. 11),
–
článok v novinách Večernji list z 8. novembra 2022 (dokument č. 12).
144
Prvý spis WK obsahuje tiež viacero dokumentov zoskupených pod názvom „Dodatočné dôkazy“, pričom ide o tieto dokumenty:
–
písomnosti predložené v rámci sporu medzi investorom zo Spojených arabských emirátov a predovšetkým skupinou Fortenova Group na Rechtbank Amsterdam (súd v Amsterdame) a prílohy k týmto písomnostiam, konkrétne list chorvátskeho ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí z 25. novembra 2022, výpis z ruského jednotného štátneho registra právnických osôb týkajúci sa žalobkyne z 31. októbra 2022, doklad o zaplatení z 31. októbra 2022 v prospech spoločnosti Sberbank zo strany špecializovaného fondu použitého investorom zo Spojených arabských emirátov, výpis z ruského jednotného štátneho registra právnických osôb týkajúci sa tohto špecializovaného fondu z 22. novembra 2022, vyhlásenie investora zo Spojených arabských emirátov z 22. novembra 2022, list skupiny Fortenova Group adresovaný žalobkyni 22. novembra 2022, výročná správa spoločnosti Fortenova Group TopCo za rok 2021,
–
e‑mail z 20. novembra 2022 od investora zo Spojených arabských emirátov spoločnosti Fortenova Group STAK,
–
memorandum advokátskej kancelárie zo 14. decembra 2022, adresované skupine Fortenova Group, a jeho prílohy vrátane zmluvy o prevode žalobkyne, uzavretej medzi spoločnosťami SBC Aktiv a SBK Uranium na jednej strane a investorom zo Spojených arabských emirátov na druhej strane, úverovej zmluvy medzi investorom zo Spojených arabských emirátov a špecializovaným fondom použitým na uzavretie transakcie, výpisov z ruského jednotného štátneho registra právnických osôb týkajúcich sa žalobkyne z 31. októbra 2022 a 15. novembra 2022, dohody o postúpení pohľadávky z 31. októbra 2022 medzi spoločnosťou Sberbank a investorom zo Spojených arabských emirátov, dokladu o zaplatení z 31. októbra 2022 v prospech spoločnosti Sberbank zo strany špecializovaného fondu použitého investorom zo Spojených arabských emirátov, výpisov z ruského jednotného štátneho registra právnických osôb týkajúcich sa tohto špecializovaného fondu z 8. novembra 2022 a 24. novembra 2022 a oznámenia o splnení záväzku treťou osobou zaslaného investorom zo Spojených arabských emirátov spoločnosti Sberbank.
145
Druhý spis WK obsahuje len rozsudok Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd Amsterdam, Holandsko) z 29. decembra 2022.
146
Tretí spis WK obsahuje len zhrnutie utajeného dôkazu v tomto znení: „Dôkaz založený na oficiálnych registroch spoločností potvrdzujúci, že SBK Art LLC je dcérskou spoločnosťou pod kontrolou vlády Ruskej federácie.“
– O spoľahlivosti dôkazov predložených Radou
147
Žalobkyňa spochybňuje spoľahlivosť dôkazov uvedených v prvom spise WK, o ktoré sa Rada opierala na účely zápisu jej názvu do sporných zoznamov, pričom ich považuje za dôkazy pochádzajúce z nespoľahlivých zdrojov, ako sú články z tlače a nekvalitné blogy uverejnené na internete. Žalobkyňa konkrétne tvrdí, že mediálne články, ktoré sú obsahom prvého spisu WK, len preberajú oficiálne vyhlásenia generálneho riaditeľa chorvátskej spoločnosti Fortenova. Žalobkyňa navyše spochybňuje dôkaznú hodnotu dokumentu pochádzajúceho od advokátskej kancelárie, ktorý údajne neobsahuje informácie najmä o jeho autorovi a ktorý bol údajne vypracovaný v záujme skupiny Fortenova Group.
148
Rada tvrdenia žalobkyne spochybňuje. Tvrdí, že sa neobmedzila len na články z tlače, ale že získala aj dôkazy pochádzajúce z oficiálnych dokumentov a zo súdnych konaní na holandských súdoch.
149
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že vzhľadom na absenciu vyšetrovacích právomocí v tretích krajinách musí posudzovanie orgánmi Únie fakticky vychádzať z verejne dostupných zdrojov informácií, správ, článkov z tlače, správ tajných služieb alebo iných podobných zdrojov informácií. Podľa ustálenej judikatúry však články z tlače možno použiť na účely potvrdenia existencie určitých skutočností, ak sú dostatočne konkrétne, presné a zhodujúce sa, pokiaľ ide o skutočnosti v nich uvedené. V tejto súvislosti by bolo prehnané a neprimerané vyžadovať, aby Rada sama viedla vyšetrovanie na mieste, pokiaľ ide o pravdivosť skutočností uvádzaných viacerými médiami (pozri rozsudok z 1. júna 2022, Prigožin/Rada, T‑723/20, neuverejnený, EU:T:2022:317, bod 59 a citovanú judikatúru).
150
Na úvod treba poznamenať, že žalobkyňa spochybňuje spoľahlivosť dôkazov nachádzajúcich sa len v prvom spise WK.
151
V prvom rade treba odmietnuť tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého sa Rada pri zápise jej názvu do sporných zoznamov opierala len o články z tlače a nekvalitných blogov. Treba totiž konštatovať, že články z tlače pochádzajú z digitálnych zdrojov informácií rôzneho pôvodu, ako sú Reuters (dokument č. 6), Euractiv (dokument č. 7) alebo Bloomberg News (dokument č. 8). Pokiaľ ide o spoľahlivosť dôkazov predložených Radou, treba pripomenúť, ako to bolo zdôraznené v bode 149 vyššie, že v prípade absencie vyšetrovacích právomocí v tretích krajinách musí posudzovanie orgánmi Únie fakticky vychádzať z verejne dostupných zdrojov informácií, správ, článkov z tlače alebo iných podobných zdrojov informácií. Žalobkyňa navyše nepredložila žiadny iný dôkaz, ktorý by mohol spochybniť spoľahlivosť uvedených dôkazov.
152
Žalobkyňa ďalej tvrdí, že v článkoch z tlače sa len opakujú vyhlásenia zástupcu skupiny Fortenova Group. V tejto súvislosti, pokiaľ ide o dokument č. 6 z prvého spisu WK, ktorý je článkom agentúry Reuters, a dokument č. 7, ktorý je článkom z portálu Euractiv, treba uviesť, že sa v nich neuvádzajú vyhlásenia zástupcu skupiny Fortenova Group. Pokiaľ ide o dokument č. 8, ktorý je článkom spoločnosti Bloomberg News, treba uviesť, že sa v ňom skutočne citujú vyjadrenia zástupcu skupiny Fortenova Group a že obsahuje aj vyjadrenia zástupcu spoločnosti Sberbank. Samotná skutočnosť, že článok z tlače citoval vyjadrenia zástupcu určitej spoločnosti, však sama osebe nemôže spochybniť dôkaznú hodnotu tohto dôkazu, ktorý obsahuje aj iné informácie. Navyše treba uviesť, že žalobkyňa nepredložila žiadny dôkaz na preukázanie nesprávnosti vyhlásení a informácií, ktoré sú ich obsahom.
153
Vzhľadom na uvedené a pri neexistencii dôkazov žalobkyne, ktoré by mohli spochybniť spoľahlivosť zdrojov použitých Radou, treba tieto zdroje považovať za zmysluplné a spoľahlivé v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 138 vyššie.
154
Pokiaľ ide napokon o dokument pochádzajúci od advokátskej kancelárie, ktorý je súčasťou dokumentov doplnených Radou v rámci časti „Dodatočné dôkazy“ v prvom spise WK, treba dospieť k rovnakému záveru ako Rada, že toto právne stanovisko, pripravené na žiadosť skupiny Fortenova Group, má nízku dôkaznú hodnotu.
– O uplatnení kritéria spojenia na žalobkyňu
155
Žalobkyňa v podstate tvrdí, že Rada nepredložila konkrétne, presné a zhodujúce sa dôkazy, ktoré by umožnili vytvoriť dostatočný skutkový základ na podloženie zápisu jej názvu do sporných zoznamov na základe kritéria spojenia. Žalobkyňa spochybňuje skutočnosť, že by bola naďalej pod kontrolou spoločnosti Sberbank, a tvrdí, že Rada nepredložila dôkaz o takejto skutočnej kontrole. Žalobkyňa po prvé spochybňuje časť dôvodov zápisu, podľa ktorej ju Sberbank údajne predala, pričom tvrdí, že na tento predaj sa vzťahuje ruské právo a že Rada nepreukázala, že k nemu nedošlo.
156
Žalobkyňa po druhé spochybňuje, že by skutočnosť, že jeden z členov predstavenstva v rámci skupiny Fortenova Group, ktorý bol aj zamestnancom spoločnosti Sberbank, zostal vo funkcii po tom, čo ju Sberbank predala, preukazovala kontrolu spoločnosti Sberbank, a to o to viac, že jej aktíva a hlasovacie práva v rámci skupiny Fortenova Group boli zmrazené a neumožňovali jej pristúpiť k nahradeniu tohto člena predstavenstva.
157
Žalobkyňa po tretie spochybňuje analýzu uvedenú v dokumente advokátskej kancelárie nachádzajúcom sa v prvom spise WK, v ktorej sa konštatoval nedostatok informácií na účely vyjadrenia sa k súladu jej predaja zo strany spoločnosti Sberbank s právom Únie a k okolnostiam tohto predaja. Žalobkyňa tvrdí, že okolnosti predaja, ako aj financovanie transakcie prostredníctvom úveru od ruskej banky neboli neobvyklé.
158
Žalobkyňa po štvrté tvrdí, že dôkazy, ktoré sú obsahom prvého spisu WK, neumožňujú preukázať, že by bola pod kontrolou spoločnosti Sberbank ku dňu prijatia prvotných aktov.
159
Žalobkyňa konkrétne spochybňuje dokument z prvého spisu WK, pochádzajúci od chorvátskeho ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí, podľa ktorého je stále pod kontrolou spoločnosti Sberbank, a to najmä z dôvodu, že na chorvátske orgány nebola podaná žiadna žiadosť o povolenie jej predaja. Žalobkyňa tvrdí, že tieto orgány nemali povoľovať tento predaj, keďže článok 17 písm. e) nariadenia č. 269/2014, podľa ktorého sa toto nariadenie uplatňuje „na každú právnickú osobu, subjekt alebo orgán v súvislosti s akoukoľvek podnikateľskou činnosťou, ktorá sa úplne alebo čiastočne vykonáva v Únii“, nebol uplatniteľný.
160
Žalobkyňa v replike na jednej strane dodáva, že stanovisko Rady spochybňujúce platnosť transakcie, v rámci ktorej ju Sberbank predala investorovi zo Spojených arabských emirátov, je nepodložené. Tvrdí totiž, že táto transakcia, ktorá zahŕňala ruského predávajúceho (Sberbank), ruské aktíva a kupujúceho zo Spojených arabských emirátov, nepatrí do pôsobnosti článku 17 nariadenia č. 269/2014. Podľa žalobkyne ju Sberbank mohla predať bez uplatnenia odchýlky uvedenej v článku 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014.
161
Žalobkyňa na druhej strane spochybňuje tvrdenie Rady týkajúce sa obchádzania, keďže transakcia uzavretá mimo Únie, týkajúca sa zahraničných aktív a so zahraničným kupujúcim, nemôže predstavovať obchádzanie v zmysle článku 9 nariadenia č. 269/2014.
162
Žalobkyňa v návrhoch na úpravu žaloby, pokiaľ ide o ponechávajúce akty zo septembra 2023 a z marca 2024, opakuje tvrdenie, podľa ktorého Rada nepredložila žiadny dôkaz, ktorý by presvedčivo preukazoval spojenie medzi ňou a spoločnosťou Sberbank.
163
Rada podporovaná Chorvátskou republikou, Holandským kráľovstvom a Komisiou tvrdenia žalobkyne spochybňuje.
164
Treba uviesť, že dôvody uvedené v napadnutých aktov sú založené na kritériu spojenia podľa článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, a článku 3 ods. 1 in fine nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330.
165
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že hoci sa pojem „spojenie“ často používa v aktoch Rady týkajúcich sa reštriktívnych opatrení, nie je ako taký definovaný a jeho význam závisí od predmetných kontextov a okolností. S ohľadom na uvedené možno tento pojem považovať za pojem vzťahujúci sa na fyzické alebo právnické osoby, ktoré majú vo všeobecnosti spoločné záujmy bez toho, aby sa vyžadovalo prepojenie vo forme hospodárskej činnosti, pričom tieto spoločné záujmy nemôžu byť založené výlučne na rodinnom vzťahu (rozsudok z 25. októbra 2023, QF/Rada, T‑386/22, neuverejnený, EU:T:2023:670, bod 54; pozri tiež v tomto zmysle rozsudok z 8. marca 2023, Prigožina/Rada, T‑212/22, neuverejnený, EU:T:2023:104, body 93, 103 a 104 a citovanú judikatúru).
166
Kritérium spojenia teda možno vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na akúkoľvek fyzickú alebo právnickú osobu, alebo akýkoľvek subjekt, ktorý má prepojenie, ako je definované v bode 165 vyššie, na osobu, na ktorú sa vzťahujú reštriktívne opatrenia z titulu niektorého z kritérií zápisu stanovených rozhodnutím 2014/145, zmeneným rozhodnutím 2022/329, a nariadením č. 269/2014, zmeneným nariadením 2022/330.
167
Pokiaľ navyše subjekt patrí alebo je pod kontrolou subjektu, na ktorý sa vzťahujú reštriktívne opatrenia z titulu niektorého z kritérií zápisu stanovených rozhodnutím 2014/145, zmeneným rozhodnutím 2022/329, a nariadením č. 269/2014, zmeneným nariadením 2022/330, kapitálové prepojenie alebo prepojenie vo forme kontroly, ktoré spája tieto dva subjekty, zjavne predstavuje prepojenie v zmysle uvedenom v bode 165 vyššie, keďže existuje nezanedbateľné riziko, že dotknutý materský subjekt vyvíja tlak na subjekt, ktorý mu patrí alebo nad ktorým vykonáva kontrolu, s cieľom obísť účinok opatrení, ktoré sa ho týkajú (pozri analogicky rozsudok zo 4. septembra 2015, NIOC a i./Rada, T‑577/12, neuverejnený, EU:T:2015:596, bod 114).
168
Treba pripomenúť, že dôvody, na základe ktorých bol názov žalobkyne zapísaný do sporných zoznamov, sú uvedené v bode 10 vyššie a že tieto dôvody zostali v ponechávajúcich aktoch z marca 2023, zo septembra 2023 a z marca 2024 nezmenené. Z toho v podstate vyplýva, že názov žalobkyne bol zapísaný do sporných zoznamov a následne bol na nich ponechaný ako názov subjektu, ktorý je spojený so spoločnosťou Sberbank, z dôvodu postavenia žalobkyne ako dcérskej spoločnosti Sberbank, ktorá bola osobitne založená na účely držby aktív spoločnosti Sberbank v skupine Fortenova Group, a z dôvodu skutočnej kontroly, ktorú si Sberbank ponechala nad žalobkyňou, a to bez ohľadu na údajný prevod jej akcií na podnikateľa zo Spojených arabských emirátov.
169
V tejto súvislosti treba overiť, či sú dôkazy predložené Radou na účely prijatia napadnutých aktov vyhovujúce z hľadiska dôkazného bremena, ktoré prináleží Rade, a či predstavujú súbor dostatočne konkrétnych, presných a zhodujúcich sa nepriamych dôkazov na podporu dôvodov zápisu názvu žalobkyne do sporných zoznamov na základe kritéria spojenia.
170
Pokiaľ ide v prejednávanej veci o postavenie žalobkyne ako dcérskej spoločnosti Sberbank na účely držby aktív spoločnosti Sberbank v skupine Fortenova Group, medzi účastníkmi konania je nesporné, že Sberbank disponovala 100 % spoločnosti žalobkyne prostredníctvom svojich dcérskych spoločností SBK Uranium a SBC Aktiv, keď bol názov spoločnosti Sberbank doplnený do sporných zoznamov rozhodnutím 2022/1272 a vykonávacím nariadením 2022/1270. Žalobkyňa navyše nespochybňuje, že bola založená 10. decembra 2021 ako špecializovaný fond na držbu vkladových certifikátov a konvertibilných dlhopisov, ktoré mala Sberbank v držbe v rámci skupiny Fortenova Group, konkrétne v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Holandsku. Žalobkyňa nespochybňuje ani to, že 5. apríla 2022 na ňu Sberbank previedla uvedené vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy.
171
Dňa 21. júla 2022 Rada prijala rozhodnutie 2022/1272 a vykonávacie nariadenie 2022/1270, ktorými pod číslom 108 zapísala názov spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov. V súlade s článkom 2 nariadenia č. 269/2014 boli ku dňu zapísania názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov, teda k 21. júlu 2022, všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré Sberbank vlastnila, mala v držbe alebo pod kontrolou v Únii, zmrazené a žiadne finančné prostriedky ani hospodárske zdroje jej nemohli byť priamo ani nepriamo sprístupnené, čo zahŕňalo najmä vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Holandsku, ktoré mala nepriamo v držbe prostredníctvom žalobkyne. Navyše hlasovacie práva a práva súvisiace s podielmi v spojitosti s týmito vkladovými certifikátmi a konvertibilnými dlhopismi boli od toho istého dátumu tiež zmrazené, keďže išlo o hospodárske zdroje v zmysle článku 1 písm. d) nariadenia č. 269/2014.
172
V dôsledku toho jediným účelom žalobkyne bolo to, aby mala v rámci špecializovaného fondu v držbe vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy spoločnosti Sberbank v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Holandsku, ktoré boli zmrazené v nadväznosti na zápis názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov.
173
Žalobkyňa nespochybňuje to, že vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy, ktoré má v držbe v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Holandsku, boli zmrazené počnúc zápisom názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov. Žalobkyňa však tvrdí, že od 31. októbra 2022 prestala byť dcérskou spoločnosťou Sberbank, keď ju dcérske spoločnosti Sberbank, pod ktoré spadala, a to SBK Uranium a SBC Aktiv, predali investorovi zo Spojených arabských emirátov, pričom uvádza, že v dôsledku toho ku dňu zápisu jej názvu do sporných zoznamov, teda k 16. decembru 2022, a k dátumu prijatia ponechávajúcich aktov z marca 2023, zo septembra 2023 a z marca 2024 už nebola dcérskou spoločnosťou Sberbank.
174
Pokiaľ ide o tento predaj, prvý spis WK obsahuje zmluvu o prevode žalobkyne, ktorú podpísali SBK Uranium, SBC Aktiv a investor zo Spojených arabských emirátov, a kúpnu zmluvu medzi spoločnosťou Sberbank a týmto investorom zo Spojených arabských emirátov, ktorej predmetom bola pohľadávka spoločnosti Sberbank v nadväznosti na prevod vkladových certifikátov a konvertibilných dlhopisov v spoločnosti Fortenova Group TopCo na žalobkyňu 5. apríla 2022. Prvý spis WK obsahuje aj úverovú zmluvu uzavretú medzi špecializovaným fondom (použitým investorom zo Spojených arabských emirátov na nadobudnutie žalobkyne) a ruskou bankou, ako aj dôkaz o prevode vykonanom touto bankou do tohto fondu 31. októbra 2022 a o prevode, ktorý uvedený fond uskutočnil v prospech spoločnosti Sberbank v ten istý deň na účely zaplatenia tejto pohľadávky.
175
Rada podporovaná Chorvátskou republikou, Holandským kráľovstvom a Komisiou sa domnieva, že tento predaj nemá účinok v Únii, keďže ho nepovolil príslušný vnútroštátny orgán v súlade s odchýlkou stanovenou v článku 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014.
176
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že z bodu 171 vyššie vyplýva, že od zapísania názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov 21. júla 2022 boli vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy, ktoré mala v držbe žalobkyňa v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Únii, zmrazené podľa článku 2 nariadenia č. 269/2014.
177
V článku 1 písm. f) nariadenia č. 269/2014 je pojem „zmrazenie finančných prostriedkov“ vymedzený ako „zabránenie akémukoľvek pohybu, prevodu, úprave, použitiu finančných prostriedkov, prístupu k nim alebo manipulácii s nimi akýmkoľvek spôsobom, ktoré by mali za následok akúkoľvek zmenu ich objemu, výšky, umiestnenia, vlastníctva, držby, charakteru, miesta určenia alebo akúkoľvek inú zmenu, ktorá by umožnila použitie finančných prostriedkov, vrátane spravovania portfólií“.
178
V dôsledku toho, ako to vyplýva z uplatnenia článku 1 písm. f) nariadenia č. 269/2014 v prejednávanej veci, vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy v držbe žalobkyne už nemohli byť od zápisu názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov, teda od 21. júla 2022, predmetom žiadneho pohybu, prevodu, úpravy, použitia alebo prístupu, ktoré by mali za následok najmä zmenu ich vlastníctva a držby alebo akúkoľvek inú zmenu, ktorá by umožnila ich použitie.
179
Jediné možnosti, ako uvoľniť zmrazenie uvedených vkladových certifikátov a konvertibilných dlhopisov v držbe žalobkyne, spočívajú buď v odstránení názvu spoločnosti Sberbank zo sporných zoznamov, alebo v uplatnení niektorej z odchýlok podľa nariadenia č. 269/2014.
180
V tejto súvislosti treba konštatovať, že v čase zapísania názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov Rada rozhodnutím 2022/1272 vložila do článku 2 ods. 15 rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, osobitnú odchýlku pre Sberbank, zapísanú pod číslom 108, v rámci ktorej sa za určitých podmienok upravuje uvoľnenie zmrazených finančných prostriedkov alebo hospodárskych zdrojov. Článok 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330, navyše obsahuje tú istú odchýlku, formulovanú rovnako ako v článku 2 ods. 15 rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329.
181
Treba pripomenúť, že žalobkyňa má v držbe vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Holandsku. Medzi účastníkmi konania je navyše nesporné, že príslušný holandský vnútroštátny orgán ani nijaký iný vnútroštátny orgán členského štátu nebol požiadaný o vydanie povolenia týkajúceho sa prevodu žalobkyne na investora zo Spojených arabských emirátov. To navyše potvrdzujú dôkazy č. 7, 8 a 9 v rámci prvého spisu WK, ktoré sú článkami uverejnenými agentúrou Reuters, na portáli Euractiv a spoločnosťou Bloomberg News a podľa ktorých prevod žalobkyne zo strany spoločnosti Sberbank na investora zo Spojených arabských emirátov nebol predmetom žiadosti o povolenie pred chorvátskymi alebo holandskými orgánmi.
182
Podľa žalobkyne je článok 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014 uplatniteľný len vtedy, keď transakcia patrí do pôsobnosti článku 17 nariadenia č. 269/2014, čo v prejednávanej veci neplatí, keďže predmetná transakcia sa týkala prevodu vlastníctva ruského subjektu, teda žalobkyne, a to v súlade s ruským právom, pričom zahŕňala fyzické alebo právnické osoby, ktoré neboli štátnymi príslušníkmi Únie a neboli usadené v Únii.
183
V prvom rade treba určiť, či bolo nariadenie č. 269/2014 uplatniteľné na transakciu, v rámci ktorej Sberbank prostredníctvom svojich dcérskych spoločností SBC Aktiv a SBK Uranium previedla žalobkyňu na investora zo Spojených arabských emirátov.
184
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že článok 17 písm. a) nariadenia č. 269/2014 stanovuje, že toto nariadenie sa uplatňuje „v rámci územia Únie vrátane jej vzdušného priestoru“.
185
V prejednávanej veci treba konštatovať, že predmetná transakcia bola uskutočnená medzi spoločnosťou Sberbank prostredníctvom jej dcérskych spoločností SBC Aktiv a SBK Uranium so sídlom v Rusku a investorom zo Spojených arabských emirátov a týka sa predaja spoločnosti so sídlom v Rusku, konkrétne žalobkyne. Ako však vyplýva z dokumentu č. 1 v rámci prvého spisu WK, žalobkyňa bola založená ako špecializovaný fond s jediným cieľom, ktorým je držba aktív spoločnosti Sberbank v skupine Fortenova Group, konkrétne vkladových certifikátov a konvertibilných dlhopisov v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Holandsku, ktoré boli 5. apríla 2022 prevedené na žalobkyňu. Hoci je teda žalobkyňa spoločnosťou so sídlom v Rusku, má v držbe finančné prostriedky nachádzajúce sa v Únii vo forme vkladových certifikátov a konvertibilných dlhopisov v spoločnosti so sídlom v Únii.
186
Keďže prevod žalobkyne zo strany spoločnosti Sberbank na investora zo Spojených arabských emirátov má za následok prevod týchto finančných prostriedkov nachádzajúcich sa na území Únie, podľa článku 17 písm. a) nariadenia č. 269/2014 bolo toto nariadenie uplatniteľné na prevod žalobkyne zo strany spoločnosti Sberbank na investora zo Spojených arabských emirátov.
187
V druhom rade treba určiť, či bola odchýlka podľa článku 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014 uplatniteľná na predmetnú transakciu, v rámci ktorej bola žalobkyňa predaná investorovi zo Spojených arabských emirátov.
188
V súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora je na účely výkladu ustanovenia práva Únie potrebné zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou [pozri rozsudok z 29. apríla 2021, X (Európsky zatykač – ne bis in idem), C‑665/20 PPU, EU:C:2021:339, bod 69 a citovanú judikatúru].
189
Treba pripomenúť, že článok 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014 stanovuje, že „odchylne od článku 2 môžu príslušné orgány členského štátu za podmienok, ktoré považujú za vhodné, povoliť uvoľnenie určitých zmrazených finančných prostriedkov alebo hospodárskych zdrojov, ktoré patria subjektu uvedenému v položke číslo 108 v prílohe I, alebo sprístupnenie určitých finančných prostriedkov alebo hospodárskych zdrojov tomuto subjektu, po tom, ako určia, že takéto finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje sú potrebné na to, aby sa do 31. októbra 2022 mohol uskutočniť prebiehajúci predaj alebo prevod vlastníckych práv v právnickej osobe, subjekte alebo orgáne usadenom v Únii, ak tieto vlastnícke práva priamo alebo nepriamo vlastní uvedený subjekt“.
190
Zo znenia článku 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014 po prvé vyplýva, že táto odchýlka sa uplatňuje na prevod vlastníckych práv, ktoré má Sberbank priamo alebo nepriamo v právnickej osobe, subjekte alebo orgáne so sídlom v Únii.
191
V tejto súvislosti treba odmietnuť tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého sa táto odchýlka na predmetnú transakciu neuplatňuje, keďže predmetom tejto transakcie bola spoločnosť so sídlom v Rusku, teda samotná žalobkyňa, a netýkala sa aktív nachádzajúcich sa v Únii. Ako totiž vyplýva z bodu 170 vyššie, ku dňu zápisu názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov táto spoločnosť disponovala 100 % spoločnosti žalobkyne prostredníctvom svojich dcérskych spoločností SBK Uranium a SBC Aktiv, pričom žalobkyňa mala v držbe vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy v rámci imania spoločnosti Fortenova Group TopCo v Holandsku. V dôsledku toho tieto vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy predstavovali nepriame vlastnícke právo spoločnosti Sberbank v právnickej osobe so sídlom v Únii, konkrétne Fortenova Group Topco, ktorá je spoločnosťou so sídlom v Holandsku.
192
Pokiaľ ide po druhé o systematický výklad článku 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014, treba konštatovať, že odchýlka podľa tohto ustanovenia je odchýlkou od článku 2 nariadenia č. 269/2014, ktorý stanovuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov, ktoré patria fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom, alebo fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spojené. V prípade neexistencie takého povolenia na uvoľnenie zmrazenia, ako sa stanovuje v článku 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014, nemožno finančné prostriedky a hospodárske zdroje, zmrazené podľa článku 2 ods. 1 nariadenia č. 269/2014, uvoľniť a nemôžu byť predmetom prevodu vlastníctva.
193
Tento záver je po tretie potvrdený cieľom, ktorý sleduje nariadenie č. 269/2014. Cieľom odchýlok stanovených týmto nariadením, ako je odchýlka podľa článku 6b ods. 2b, je jasne vymedziť prípady, keď subjekty zapísané na sporných zoznamoch môžu požiadať príslušné vnútroštátne orgány o povolenie na predaj zmrazených aktív, a tak zabezpečiť účinnosť reštriktívnych opatrení. Táto odchýlka preto spadá do rámca cieľov tejto právnej úpravy predmetných reštriktívnych opatrení, ktorou sa s ohľadom na vážnosť situácie sledujú ciele spojené s potrebou vyvinúť maximálny tlak na ruské orgány, aby ukončili svoje kroky a politiky destabilizujúce Ukrajinu, ako aj vojenskú agresiu voči tejto krajine.
194
Vlastníctvo zmrazených finančných prostriedkov, ako sú aktíva nachádzajúce sa v rámci Únie, ktoré má žalobkyňa v držbe v rámci skupiny Fortenova Group, tak nemôže byť prevedené fyzickými alebo právnickými osobami, ktorých meno alebo názov sú zapísané na sporných zoznamoch, na iné osoby mimo Únie bez uplatnenia takej odchýlky, aká je stanovená v článku 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014.
195
Predaj žalobkyne, ktorej jediným účelom je držba vkladových certifikátov a konvertibilných dlhopisov v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Únii, zo strany spoločnosti Sberbank, by mal za následok uvoľnenie zmrazenia a prevod týchto zmrazených aktív po zápise názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov.
196
V dôsledku toho na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, článok 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014 bol uplatniteľný na jej predaj investorovi zo Spojených arabských emirátov, takže bolo potrebné požiadať príslušný holandský orgán o povolenie na uskutočnenie predmetnej transakcie a získať ho.
197
Ak by sa totiž takáto transakcia v Únii uznala, a to bez povolenia príslušného vnútroštátneho orgánu na základe odchýlky podľa nariadenia č. 269/2014, zmarili by sa tým účinky reštriktívnych opatrení voči spoločnosti Sberbank.
198
V tejto súvislosti treba konštatovať, že na tento predaj nebolo udelené predchádzajúce povolenie príslušným vnútroštátnym orgánom podľa článku 6b ods. 2b nariadenia č. 269/2014. Bez takéhoto povolenia tento predaj nemôže mať z hľadiska práva Únie účinky na reštriktívne opatrenia. Rada teda správne kvalifikovala tento predaj ako „údajný prevod“ v odôvodnení zápisu názvu žalobkyne do sporných zoznamov.
199
Z toho vyplýva, že prevod vkladových certifikátov, ako aj konvertibilných dlhopisov v držbe žalobkyne v spoločnosti Fortenova Group TopCo v rámci Únie, ktoré boli zmrazené počnúc zápisom názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov bez povolenia príslušného vnútroštátneho orgánu, zo strany spoločnosti Sberbank na investora zo Spojených arabských emirátov, je v rozpore s ustanoveniami nariadenia č. 269/2014, a preto ho treba považovať za neúčinný, pokiaľ ide o právo Únie.
200
V dôsledku toho z hľadiska práva Únie údajný predaj žalobkyne investorovi zo Spojených arabských emirátov nezmenil jej situáciu ku dňu prijatia prvotných aktov a ponechávajúcich aktov z marca 2023, zo septembra 2023 a z marca 2024 v porovnaní s jej situáciou ku dňu zápisu názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov. Žalobkyňa mala totiž naďalej v držbe vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy v spoločnosti Fortenova Group TopCo, ktoré boli zmrazené po zápise názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov a ktoré už nemohli byť predmetom žiadnej zmeny ani prevodu vlastníctva od tohto dátumu bez povolenia na uvoľnenie týchto finančných prostriedkov príslušným vnútroštátnym orgánom.
201
Z toho vyplýva, že pretrvávajúca držba vkladových certifikátov a konvertibilných dlhopisov žalobkyne v spoločnosti Fortenova Group TopCo v Holandsku, ktoré boli zmrazené po zápise názvu Sberbank do sporných zoznamov, preukazuje existenciu spoločných záujmov, ktoré žalobkyňu spájajú so spoločnosťou Sberbank.
202
Vzhľadom na všetky tieto skutočnosti treba dospieť k záveru, že Rada predložila súbor dostatočne konkrétnych, presných a zhodujúcich sa nepriamych dôkazov, ktoré sú spôsobilé preukázať skutočnosť, že žalobkyňa bola v čase prvotných aktov a ponechávajúcich aktov z marca 2023, zo septembra 2023 a z marca 2024 právnickou osobou spojenou so spoločnosťou Sberbank v zmysle kritéria spojenia z dôvodu pretrvávajúcej držby aktív spoločnosti Sberbank v skupine Fortenova Group.
203
Pokiaľ ide o preskúmanie zákonnosti rozhodnutia o prijatí reštriktívnych opatrení, a vzhľadom na preventívnu povahu reštriktívnych opatrení podľa judikatúry platí, že ak súd Únie konštatuje, že aspoň jeden z uvedených dôvodov je dostatočne presný a konkrétny, je podložený a predstavuje sám osebe dostatočný základ tohto rozhodnutia, skutočnosť, že ostatné z týchto dôvodov také nie sú, neodôvodňuje zrušenie uvedeného rozhodnutia (pozri rozsudok z 28. novembra 2013, Rada/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, bod 72 a citovanú judikatúru).
204
Preto dôvodnosť týkajúca sa dôvodu založeného na postavení žalobkyne ako dcérskej spoločnosti Sberbank, ktorá má v držbe vkladové certifikáty a konvertibilné dlhopisy v spoločnosti Fortenova Group TopCo, sama osebe odôvodňuje zamietnutie druhého žalobného dôvodu bez toho, aby bolo potrebné preskúmať dôvodnosť ostatných dôvodov založených na účinnej kontrole, ktorú Sberbank naďalej vykonávala nad žalobkyňou.
205
Z toho vyplýva, že žalobný dôvod založený na nesprávnom posúdení treba zamietnuť.
O žalobnom dôvode založenom na porušení zásady proporcionality
206
Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté akty neprispievajú k realizácii cieľov Únie. Podľa žalobkyne zápis jej názvu do sporných zoznamov a jeho ponechanie na nich nemá za cieľ zvýšiť náklady Ruskej federácie na vojnu, ale v skutočnosti sleduje iné ciele spojené s hospodárskymi záujmami Chorvátskej republiky v skupine Fortenova Group, ktorú považuje zo strategického hľadiska za významnú.
207
Žalobkyňa tvrdí, že zápis jej názvu do sporných zoznamov a jeho ponechanie na nich je nadbytočné a neprimerané. Podľa nej vzhľadom na to, že zápis názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov viedol k zmrazeniu aktív všetkých jej dcérskych spoločností nachádzajúcich sa v Únii, nebolo potrebné sankcionovať aj ju, pokiaľ Sberbank nikdy nad ňou nestratila kontrolu, ako to tvrdí Rada.
208
Žalobkyňa navyše tvrdí, že Fortenova Group bola povinná konať v nadväznosti na reštriktívne opatrenia voči spoločnosti Sberbank. Ak by Fortenova Group dospela k záveru, že investor zo Spojených arabských emirátov nekúpil akcie žalobkyne na svoj vlastný účet, dotknuté finančné nástroje by údajne zostali zmrazené, aj keby Rada nezapísala názov žalobkyne do sporných zoznamov.
209
Rada podporovaná Holandským kráľovstvom a Komisiou tvrdenia žalobkyne spochybňuje.
210
Zásada proporcionality, ktorá je jednou zo všeobecných zásad práva Únie a je prevzatá v článku 5 ods. 4 ZEÚ, si vyžaduje, aby prostriedky uplatňované ustanoveniami práva Únie svojou povahou umožňovali dosiahnutie legitímnych cieľov sledovaných dotknutou právnou úpravou a nešli nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie uvedených cieľov (rozsudok z 15. novembra 2012, Al‑Aqsa/Rada a Holandsko/Al‑Aqsa, C‑539/10 P a C‑550/10 P, EU:C:2012:711, bod 122).
211
V prejednávanej veci treba uviesť, že označenie žalobkyne ako právnickej osoby spojenej so spoločnosťou Sberbank sleduje jeden z cieľov SZBP. Prijatie reštriktívnych opatrení voči subjektom spojeným s fyzickými alebo právnickými osobami, subjektmi alebo orgánmi zapísanými na sporných zoznamoch na základe niektorého z kritérií podľa rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, totiž zodpovedá cieľu uvedenému v článku 21 ods. 2 písm. c) ZEÚ, ktorým je zachovávať mier, predchádzať konfliktom a posilňovať medzinárodnú bezpečnosť v súlade s cieľmi a zásadami Charty Organizácie Spojených národov. Z toho vyplýva, že vzhľadom na ciele sledované reštriktívnymi opatreniami týkajúcimi sa žalobkyne, pokiaľ ide o ich primeranosť, nemožno tieto opatrenia ako také považovať za neprimerané (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok z 2. decembra 2020, Kalai/Rada, T‑178/19, neuverejnený, EU:T:2020:580, bod 171 a citovanú judikatúru).
212
Za okolností tejto veci treba tiež uviesť, že v odôvodneniach 2 až 10 rozhodnutia 2022/329 Rada poukázala na pokračujúce zhoršovanie situácie na Ukrajine, ktoré 24. februára 2022 vyvrcholilo agresiou Ruskej federácie voči Ukrajine, ktorá zjavne narušila územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť tohto štátu. Práve z dôvodu zhoršenia situácie na Ukrajine, ktorá sa vyznačovala začatím útočnej vojny vedenej Ruskou federáciou, sa tak Rada domnievala, že na dosiahnutie sledovaných cieľov musí rozšíriť okruh osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia. Z tohto postupu založeného na progresii obmedzenia práv v závislosti od účinnosti opatrení vyplýva, že ich proporcionálnosť je preukázaná (pozri analogicky rozsudky z 28. novembra 2013, Rada/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, bod 126, a z 25. januára 2017, Almaz‑Antey Air and Space Defence/Rada, T‑255/15, neuverejnený, EU:T:2017:25, bod 104).
213
Keď sa Rada navyše zamerala aj na fyzické alebo právnické osoby, subjekty alebo orgány spojené s osobami zapísanými do sporných zoznamov na základe niektorého z kritérií podľa článku 2 ods. 1 rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, mohla legitímne očakávať, že konanie Ruskej federácie sa skončí alebo sa stane nákladnejším pre tých, ktorí sú jeho strojcami, a to s cieľom podporiť ukončenie zjavného porušovania územnej celistvosti, zvrchovanosti a nezávislosti Ukrajiny (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. septembra 2018, Rosneft a i./Rada, T‑715/14, neuverejnený, EU:T:2018:544, bod 157). Preto na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, existuje vzťah medzi zápisom jej názvu do sporných zoznamov a cieľom sledovaným reštriktívnymi opatreniami.
214
V tomto ohľade treba pripomenúť, že význam cieľov sledovaných aktom Únie, ktorým sa zavádza režim reštriktívnych opatrení, môže odôvodniť negatívne dôsledky, dokonca aj značné, pre niektoré subjekty, vrátane tých, ktoré nemajú žiadnu zodpovednosť za situáciu, ktorá viedla k prijatiu dotknutých opatrení (pozri analogicky rozsudky z 3. septembra 2008, Kadi a Al Barakaat International Foundation/Rada a Komisia, C‑402/05 P a C‑415/05 P, EU:C:2008:461, bod 361, a z 28. marca 2017, Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, bod 150).
215
Zápis názvu žalobkyne do sporných zoznamov ako právnickej osoby spojenej so spoločnosťou Sberbank a reštriktívne opatrenia, ktoré z toho vyplývajú, sú tiež nevyhnutné na plnenie a vykonávanie cieľov uvedených v článku 21 ZEÚ, pokiaľ alternatívne a menej obmedzujúce opatrenia, ako je systém predchádzajúceho povolenia alebo povinnosť odôvodniť a posteriori použitie prevedených finančných prostriedkov, neumožňujú rovnako účinne dosiahnuť sledovaný cieľ, a to najmä vzhľadom na možnosť obchádzania uložených obmedzení (pozri v tomto zmysle rozsudky z 21. januára 2016, Makhlouf/Rada, T‑443/13, neuverejnený, EU:T:2016:27, bod 112, a z 25. januára 2017, Almaz‑Antey Air and Space Defence/Rada, T‑255/15, neuverejnený, EU:T:2017:25, bod 106). Žalobkyňa navyše nepreukázala, že by menej obmedzujúce alternatívne opatrenia umožnili rovnako účinne dosiahnuť tieto ciele.
216
Navyše treba konštatovať, že rozhodnutie 2014/145, zmenené rozhodnutím 2022/329, a nariadenie č. 269/2014, zmenené nariadením 2022/330, stanovujú možnosť udeliť osobitné povolenia umožňujúce uvoľnenie zmrazených finančných prostriedkov, iných finančných aktív alebo hospodárskych zdrojov a pravidelne preskúmavať zahrnutie mien dotknutých osôb alebo názvov dotknutých subjektov do sporných zoznamov s cieľom umožniť, aby osoby a subjekty, ktoré už nespĺňajú kritériá na to, aby na uvedených zoznamoch figurovali, boli z nich vyškrtnuté.
217
Pokiaľ ide o tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého je zápis jej názvu do sporných zoznamov nadbytočný z dôvodu, že aktíva v jej držbe už boli zmrazené v nadväznosti na zápis názvu spoločnosti Sberbank, treba po prvé uviesť, že možnosť zapísať do sporných zoznamov aj fyzické alebo právnické osoby, subjekty alebo orgány, ktoré sú spojené so sankcionovanými osobami, vyplýva z článku 2 ods. 1 rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, a článku 3 ods. 1 nariadenia č. 269/2014, zmeneného nariadením 2022/330.
218
Cieľom takéhoto zápisu môže byť po druhé aj vyhnutie sa riziku obchádzania reštriktívnych opatrení. Ako totiž vyplýva z judikatúry, pokiaľ sú zmrazené finančné prostriedky určitého subjektu, existuje nezanedbateľné nebezpečenstvo, že tento subjekt bude vyvíjať tlak na subjekty, ktoré vlastní alebo kontroluje, aby obišiel účinky opatrení, ktoré sa ho týkajú, takže zmrazenie finančných prostriedkov týchto subjektov je nevyhnutné a vhodné na zabezpečenie účinnosti prijatých opatrení a zaručenie toho, že tieto opatrenia sa nebudú obchádzať (pozri v tomto zmysle rozsudky z 13. marca 2012, Melli Bank/Rada, C‑380/09 P, EU:C:2012:137, bod 58, a z 22. septembra 2016, NIOC a i./Rada, C‑595/15 P, neuverejnený, EU:C:2016:721, bod 89).
219
Na rozdiel od toho, čo konštatuje žalobkyňa, prijatie napadnutých aktov, ktorými bol jej názov zapísaný do sporných zoznamov a na týchto zoznamoch ponechaný, teda nebolo nadbytočné, hoci aktíva v jej držbe v rámci Únie už boli zmrazené v nadväznosti na zápis názvu spoločnosti Sberbank do sporných zoznamov. Z e‑mailu investora zo Spojených arabských emirátov, ktorý bol zaslaný skupine Fortenova Group s dátumom 20. novembra 2022 a ktorý je zahrnutý do prvého spisu WK v časti „Dodatočné dôkazy“, v tomto ohľade vyplýva najmä to, že tento investor sa domnieval, že k tomuto dátumu žalobkyňa už nebola pod kontrolou subjektu, na ktorý sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, a požiadal o možnosť zúčastňovať sa na budúcich zasadnutiach skupiny Fortenova Group a využívať na nich svoje hlasovacie právo.
220
Navyše treba odmietnuť aj tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého je zápis jej názvu prostriedkom na ochranu záujmov Chorvátskej republiky. Článok 3 ods. 1 rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2022/329, totiž stanovuje, že „Rada konajúca jednomyseľne na návrh členského štátu… rozhodne o vytvorení a zmene zoznamu uvedeného v prílohe“. Rozhodnutie zapísať názov žalobkyne do sporných zoznamov na účely dosiahnutia cieľov SZBP teda prijala Rada konajúca jednomyseľne, a nie Chorvátska republika.
221
Z toho vyplýva, že treba zamietnuť žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality, a teda aj žalobu ako celok.
O trovách
222
Podľa článku 134 ods. 1 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
223
Navyše podľa článku 138 ods. 1 rokovacieho poriadku členské štáty a inštitúcie, ktoré do konania vstúpili ako vedľajší účastníci, znášajú svoje vlastné trovy konania.
224
Keďže žalobkyňa nemala v prejednávanej veci úspech, je opodstatnené uložiť jej povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vynaložené Radou v súlade s jej návrhmi vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia. Chorvátska republika, Holandské kráľovstvo a Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (prvá komora)
rozhodol takto:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
SBK Art OOO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Radou Európskej únie vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.
3.
Chorvátska republika, Holandské kráľovstvo a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.
Mastroianni
Brkan
Tóth
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 30. apríla 2025.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.