62016TJ0300_RES
Lieta T‑300/16
Jindal Saw Ltd
un
Jindal Saw Italia SpA
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 10. aprīļa spriedums
Subsīdijas – Indijas izcelsmes plastiskā čuguna cauruļu un caurulīšu imports – Īstenošanas regula (ES) 2016/387 – Galīgā kompensācijas maksājuma noteikšana – Indijas regulējums, ar ko ir noteikts dzelzsrūdas eksporta nodoklis un dubulti dzelzceļa pārvadājumu tarifi, kuri ir nelabvēlīgi eksportam paredzētas dzelzsrūdas pārvadājumiem – Regulas (EK) Nr. 597/2009 (aizstāta ar Regulu (ES) 2016/1037) 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkts – Finansiāls ieguldījums – Preču piegāde – Rīcība, ar ko privātai organizācijai “uztic” veikt funkciju, kura veido finansiālu ieguldījumu – Regulas Nr. 597/2009 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Subsīdijas īpašais raksturs – Regulas Nr. 597/2009 6. panta d) punkts – Ieguvuma aprēķināšana – Kaitējums Savienības ražošanas nozarei – Cenas samazinājuma un kaitējuma starpības aprēķināšana – Cēloņsakarība – Piekļuve antisubsidēšanas izmeklēšanas konfidenciālajiem datiem – Tiesības uz aizstāvību
Tiesvedība – Pierādījumu savākšanas pasākumi – Konfidenciālu datu, kurus Komisija ieguvusi antisubsidēšanas izmeklēšanā, iesniegšana – Procesa organizatoriskais pasākums, ar kuru prasītājai atļauta pieeja minētajiem datiem ierobežotiem mērķiem – Jaunu iebildumu iesniegšana, kuru pamatā ir minētie dati, bet kas pārsniedz procesa organizatoriskā pasākuma priekšmetu – Nepieņemamība
(Vispārējās tiesas Reglamenta 84., 88.–92. un 103. pants; Padomes Regulas Nr. 597/2009 29. pants)
(skat. 33.–54. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Izmeklēšanas norise – Komisijas pienākums nodrošināt attiecīgo pušu informēšanu – Piemērošanas joma – Tiesības uz aizstāvību – Pārkāpums – Nosacījumi – Iespēja attiecīgajam uzņēmumam labāk nodrošināt savu aizstāvību, ja nav procesuāla pārkāpuma
(Padomes Regulas Nr. 597/2009 30. pants)
(skat. 74.–94. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Subsīdija – Jēdziens – Interpretācija 1994. gada Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem gaismā – PTO Strīdu noregulēšanas institūcijas lēmums, ar kuru piemērota minētā nolīguma atbilstošā norma – Atbilstība
(1994. gada Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem 1. pants; Padomes Regulas Nr. 597/2009 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkts)
(skat. 96.–103. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Subsīdija – Jēdziens – Izcelsmes valsts vai eksportētājas valsts valdības finansiāls ieguldījums – Režīms, ar kuru ieviesti ierobežojumi dzelzsrūdas eksportam, padarot tās eksportu komerciāli nepievilcīgu – Iekļaušana
(Padomes Regulas Nr. 597/2009 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkts)
(skat. 106.–129. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Subsīdija – Jēdziens – Subsīdijas īpašais raksturs – Uzņēmumam, ražošanas nozarei vai uzņēmumu grupai vai ražošanas nozarēm raksturīga subsīdiju sistēma – Regulējums, ar kuru ieviesti ierobežojumi dzelzsrūdas eksportam, padarot tās eksportu komerciāli nepievilcīgu – Iekļaušana
(Padomes Regulas Nr. 597/2009 4. panta 2. punkts)
(skat. 159.–168. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Subsīdija – Jēdziens – Saņēmēja ieguvums – Ieguvuma aprēķināšana – Atsauces periods – Kopējais izmeklēšanas periods – Ieguvuma izzušana pēc šī perioda – Pierādīšanas pienākums
(Padomes Regulas Nr. 597/2009 3. panta 2. punkts, 5. pants un 15. panta 1. punkts)
(skat. 180.–182. un 187.–193. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Subsīdija – Jēdziens – Saņēmēja ieguvums – Ieguvuma aprēķināšana – Finansiāls ieguldījums, kas izpaužas kā preču piegāde – Aprēķināšanas metode, kurai jāvar atspoguļot katram saņēmējam faktiski piešķirto priekšrocību – Sekas
(Padomes Regulas Nr. 597/2009 3. panta 2. punkts un 6. panta d) punkts)
(skat. 205.–227. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Kaitējums – Cēloņsakarības noteikšana – Iestāžu pienākumi – Aplūkotā importa cenas samazinājuma aprēķināšana – Pienākums veikt taisnīgu salīdzināšanu starp attiecīgā ražojuma cenu un Savienības ražošanas nozares līdzīga ražojuma cenu – Salīdzināšana, kas veikta starp cenām, kas iegūtas dažādos tirdzniecības līmeņos – Pārkāpums
(Padomes Regulas Nr. 597/2009 8. pants)
(skat. 235.–259. punktu)
Rezumējums
Ar spriedumu Jindal Saw un Jindal Saw Italia/Komisija (T300/16) (
1
), kas pasludināts 2019. gada 10. aprīlī, Vispārējā tiesa atcēla Regulu 2016/387, ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu Indijas izcelsmes plastiskā čuguna cauruļu un caurulīšu importam (
2
), ciktāl tā attiecas uz Jindal Saw Ltd. Komisija šo galīgo kompensācijas maksājumu bija noteikusi pēc tam, kad bija uzsākta izmeklēšana, atbildot uz sūdzībām, ko bija iesnieguši trīs grupas Saint‑Gobain Pam, galvenā Eiropas Savienības ražotāja, uzņēmumi, apstrīdot dažādas subsīdijas, ko Indija bija ieviesusi Indijas metalurģijas nozares interesēs. Pirmā prasītāja – Jindal Saw ir viens no diviem Indijas ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās Komisijas vadītajā antisubsidēšanas izmeklēšanā. Otra prasītāja – Jindal Saw Italia ir Jindal Saw meitasuzņēmums Savienībā.
Iesākumā Vispārējā tiesa noraidīja kā nepieņemamus papildu apsvērumus, kurus prasītājas bija iesniegušas, izvērtējot atsevišķus ar antisubsidēšanas izmeklēšanu saistītus konfidenciālus dokumentus, kuriem tās bija saņēmušas ierobežotu piekļuvi pēc tam, kad Vispārējā tiesa bija noteikusi pierādījumu savākšanas pasākumus un procesa organizatoriskos pasākumus. Šajā ziņā Vispārējā tiesa uzsvēra, ka piekļuve minētajiem datiem, kuru konfidenciālais raksturs Antisubsidēšanas pamatregulas (
3
) 29. panta izpratnē nav ticis apstrīdēts un uz kuru izpaušanu prasītājas nevarēja pieprasīt, piemērojot šo regulu, tika piešķirta, lai ļautu pārbaudīt paskaidrojumus, kurus Komisija bija sniegusi iebildumu rakstā saistībā ar administratīvās procedūras laikā pieļautu pārrakstīšanās kļūdu. Tā kā prasītājas neapstrīdēja minēto paskaidrojumu ticamību, bet apgalvoja, ka ir atradušas citas kļūdas, kas apstiprinot atsevišķus to iebildumus, Vispārējā tiesa precizēja, ka šo gadījumu nevar pielīdzināt situācijai, kurā saskaņā ar Reglamenta 103. panta 3. punktu tā vienai pusei būtu vispārēji darījusi zināmu citas puses sniegtu konfidenciālu informāciju vai dokumentus. Līdz ar to prasītājas nevarēja atsaukties uz to, ka tām būtu bijusi vispārēja piekļuve jaunai informācijai, kuras uzzināšana tām ļautu izvirzīt jaunus pamatus vai iebildumus, kas būtu jāuzskata par pieņemamiem saskaņā ar Reglamenta 84. pantu.
Attiecībā uz lietu pēc būtības un, konkrētāk, attiecībā uz subsīdijām, ko var uzskatīt par apstrīdētajā regulā noteiktajiem kompensācijas pasākumiem, prasītājas tostarp apstrīdēja secinājumu, saskaņā ar kuru Indijas valdības ieviestie ierobežojumi dzelzsrūdas eksportam, kas izpaužas kā eksporta nodoklis un dubultu dzelzceļa pārvadājumu tarifu režīms dzelzsrūdai, ir uzskatāmi par “valdības finansiālo ieguldījumu” Antisubsidēšanas pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē. Prasītājas uzskata, ka, konkrētāk, nevarot uzskatīt, ka Indijas valdība ar šiem pasākumiem būtu “uzticējusi” Indijas dzelzsrūdas ražotājiem piegādāt šo minerālvielu valsts metalurģijas rūpniecības nozarei minētās regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta otrā ievilkuma izpratnē. Šajā ziņā Vispārējā tiesa tomēr norādīja, ka šī pēdējā minētā tiesību norma ir pretapiešanas noteikums un ka, lai nodrošinātu pilnībā lietderīgu iedarbību, ar “uzticēt” ir jāsaprot jebkāda valdības rīcība, ar kuru tieši vai netieši privātai struktūrai tiek uzticēta atbildība pildīt tāda veida funkcijas, kādas ir paredzētas minētās regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i)–iii) punktā. Tomēr tā tas bija konkrētajā šī gadījuma kontekstā, ciktāl valdība aplūkotos eksporta ierobežojumus bija izstrādājusi un ieviesusi ar skaidri izteiktu mērķi nodrošināt dzelzsrūdas piegādi Indijas tirgum, un tie vēlāk tika uzraudzīti un pielāgoti, lai sasniegtu šo mērķi, padarot šīs dzelzsrūdas eksportu komerciāli nepievilcīgu.
Attiecībā uz “ieguvuma” esamību Antisubsidēšanas pamatregulas 3. panta 2. punkta izpratnē Vispārējā tiesa turklāt konstatēja, ka tad, kad, kā tas ir šajā gadījumā, runa ir par finansiālu ieguldījumu attiecībā uz precēm, kuru cenas ir svārstīgas, ir būtiski zināt, vai ieguvuma aprēķins visam izmeklēšanas laikposmam liecināja par pozitīvas subsīdijas starpības esamību attiecīgajiem saņēmējiem. Tādējādi, izvērtējot apstrīdētās regulas tiesiskumu, nebija nozīmes tam, ka nesenāki aprēķini varētu uzrādīt to, ka aplūkotais finansiālais ieguldījums attiecīgajā brīdī vairs neradīja priekšrocības Indijas saņēmējiem. Atbildot uz iebildumu par to, ka ir pārkāpta Antisubsidēšanas pamatregulas 15. panta 1. punkta otrā daļa, saskaņā ar kuru nekādi kompensācijas pasākumi netiek piemēroti, tostarp, ja tiek pierādīts, ka subsīdijas vairs nedod nekādu labumu attiecīgajiem eksportētājiem, Vispārējā tiesa turklāt uzsvēra, ka tik ilgi, kamēr turpina pastāvēt tiesiskais regulējums, ar kuru ir noteikti aplūkotie eksporta ierobežojumi, nevar tikt izslēgts, ka tuvā nākotnē starptautiskās cenas atkal paaugstināsies vai ka Indijas cenas samazināsies un tādējādi no jauna pastāvēs priekšrocības.
Turpretī Vispārējā tiesa apmierināja iebildumus saistībā ar kļūdām, kuras Komisija ir pieļāvusi, aprēķinot ar aplūkotajiem eksporta ierobežojumiem Jindal Saw piešķirtās priekšrocības. Šajā ziņā prasītājas tostarp norādīja uz Antisubsidēšanas pamatregulas 3. panta 2. punkta un 6. panta d) punkta pārkāpumu, ciktāl Komisija Jindal Saw piešķirtās priekšrocības bija noteikusi, ņemot vērā vidējo dzelzsrūdas pirkuma cenu Indijā, kurā netika iekļautas Jindal Saw faktiskās transporta izmaksas, bet gan “vidējās svērtās parastās transportēšanas izmaksas”, kas tika aprēķinātas, pamatojoties uz transporta izmaksām, kuras bija paziņojuši abi Indijas ražotāji eksportētāji, kuri piedalījās izmeklēšanā. Šajā saistībā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka, ņemot vērā tā formulējumu, mērķi un kontekstu, Antisubsidēšanas pamatregulas 6. pantu tādā situācijā kā šajā lietā, kurā ir tikai trīs identificēti ražotāji eksportētāji un kurā divi no tiem ir sadarbojušies izmeklēšanā, nevar interpretēt tādējādi, ka Komisija var aprēķināt katram no abiem ražotājiem eksportētājiem, kuri ir sadarbojušies izmeklēšanā, piešķirto priekšrocību, pamatojoties uz vidējo pirkuma cenu, ieskaitot transporta izmaksas, kas atbilst vidējai cenai, pamatojoties uz izmaksām, kas radušās šiem diviem ražotājiem eksportētājiem, nevis pamatojoties uz katra no tiem faktiski samaksāto cenu, tostarp to faktiskajām transporta izmaksām. Tādējādi Komisijas izmantotajai metodei, aprēķinot priekšrocību, cik vien iespējams, bija jāļauj atspoguļot saņēmējam faktiski piešķirto priekšrocību. Tomēr, ņemot vērā, ka no Komisijas atbildēm uz Vispārējās tiesas uzdotajiem jautājumiem izrietēja, ka Jindal Saw faktiski radušās transporta izmaksas bija augstākas par “vidējām svērtām parastās transportēšanas izmaksām”, kuras ņēma vērā Komisija, tās pieļautā kļūda varēja likt apšaubīt apstrīdētās regulas tiesiskumu, padarot par spēkā neesošu visu Komisijas analīzi par pašu subsīdijas esamību.
Visbeidzot, Vispārējā tiesa arī apmierināja iebildumus par Komisijas pieļautajām kļūdām, nosakot kaitējuma esamību Savienības ražošanas nozarei. Šajā ziņā Vispārējā tiesa atgādināja, ka pienākums veikt objektīvu pārbaudi par subsidēta importa ietekmi, kas ir noteikts Antisubsidēšanas pamatregulas 8. panta 1. punktā, liek veikt taisnīgu salīdzināšanu vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī starp attiecīgā ražojuma cenu un Savienības ražošanas nozares līdzīga ražojuma cenu gadījumā, ja tirdzniecība tiek veikta Savienības teritorijā. Tomēr lietas izmeklēšana liecināja par to, ka Komisija, nosakot Savienības ražošanas nozares līdzīga ražojuma cenu, bija ņēmusi vērā tirdzniecības cenas, ko piemēroja ar galveno Savienības ražotāju saistītas pārdošanas struktūras, neņemot vērā Jindal Saw pārdošanas struktūru tirdzniecības cenas, nosakot Jindal Saw ražotā attiecīgā ražojuma cenu, lai arī gan Savienības galvenais ražotājs, gan Jindal Saw ievērojamu tirdzniecības daļu Savienībā veica ar pārdošanas struktūru starpniecību. Tādējādi Vispārējā tiesa konstatēja pamatregulas 8. panta 1. punkta pārkāpumu, ciktāl Komisija cenu samazinājumu bija aprēķinājusi, salīdzinot aplūkoto ražojumu cenu dažādos tirdzniecības līmeņos. Tā kā šī kļūda attiecās uz vērtējumiem, kas veido nepieciešamo pamatu kompensācijas maksājuma noteikšanai Jindal Saw ražotā attiecīgā ražojuma importam, Vispārējā tiesa apstiprināja, ka arī šī iemesla dēļ apstrīdētā regula ir jāatceļ, ciktāl tā uz to attiecas.
(
1
)	Šis spriedums ir saistīts ar spriedumu Jindal Saw un Jindal Saw Italia/Komisija (T‑301/16, EU:T:2019:234), ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2016/388 (2016. gada 17. marts), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Indijas izcelsmes plastiskā čuguna (saukta arī par čugunu ar lodveida grafītu) cauruļu un caurulīšu importam, ciktāl tā attiecas uz Jindal Saw Ltd.
(
2
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2016/387 (2016. gada 17. marts), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu Indijas izcelsmes plastiskā čuguna (saukta arī par čugunu ar lodveida grafītu) cauruļu un caurulīšu importam (OV 2016, L 73, 1. lpp.).
(
3
)	Padomes Regula (EK) Nr. 597/2009 (2009. gada 11. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas [Savienības] dalībvalstis (OV 2009, L 188, 93. lpp.), kas grozīta ar Regulu Nr. 37/2014.