Определение на Съда (първи състав) от 27 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — FR/Ministero dell’interno - Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano
(Дело C-422/18 PPU)1
(Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32/ЕС — Член 46 — Харта на основните права на Европейския съюз  — Член 18, член 19, параграф 2, и член 47 — Правото на ефективна правна защита — Решение, с което се отхвърля молба за предоставяне на международна закрила — Национална правна уредба, предвиждаща второинстанционно съдебно производство — Автоматично суспензивно действие, ограничено до обжалването пред първата съдебна инстанция)
Език на производството: италиански
Запитваща юрисдикция
Tribunale di Milano
Страни в главното производство
Жалбоподател: FR
Ответник: Ministero dell’interno - Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano
в присъствието на : Pubblico Ministero
Диспозитив
Правото на Съюза, и по-конкретно разпоредбите на Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила, във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда производство по обжалване на решение на първоинстанционния съд, с което се потвърждава решение на компетентния административен орган за отказ да се предостави международна закрила, без обаче да го придружи с автоматично суспензивно действие, но която позволява на съда, произнесъл това съдебно решение, да разпореди по искане на заинтересованото лице спиране на неговото изпълнение след като прецени основателния характер на доводите, изложени във въззивната жалба срещу посоченото първоинстанционно съдебно решение, а не съществуването на опасност от сериозна и непоправима вреда, която може да бъде причинена на този молител в резултат на изпълнението на това решение.
____________
1 ОВ C 311, 3.9.2018 г.