62023CJ0299
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (десети състав)
19 юни 2025 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Имиграционна политика — Директива (ЕС) 2016/801 — Условия за влизане и пребиваване на граждани на трети държави с цел обучение — Член 34, параграф 5 — Жалба срещу решение, с което се отхвърля заявление за прием на територията на държава членка с цел обучение — Основно право на ефективна съдебна защита — Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз“
По дело C‑299/23 [Darvate и др.] (
i
)
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Френскоезичен първоинстанционен съд Брюксел, Белгия) с акт от 10 май 2023 г., постъпил в Съда на 11 май 2023 г., в рамките на производство по дело
Ordre des barreaux francophones et germanophone de Belgique,
Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL,
NX
срещу
État belge,
СЪДЪТ (десети състав),
състоящ се от: D. Gratsias, председател на състава, E. Regan (докладчик) и J. Passer, съдии,
генерален адвокат: J. Richard de la Tour,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за Ordre des barreaux francophones et germanophone de Belgique, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL и NX, от J. Hardy, C. Jadot и M. Kaiser, адвокати,
–
за белгийското правителство, от M. Jacobs, C. Pochet и M. Van Regemorter, в качеството на представители, подпомагани от E. Derriks, адвокат,
–
за Европейската комисия, от J. Hottiaux и A. Katsimerou, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 5, параграф 3 и член 34 от Директива (ЕС) 2016/801 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 година относно условията за влизане и пребиваване на граждани на трети държави с цел провеждане на научно изследване, следване, стаж, доброволческа дейност, програми за ученически обмен или образователни проекти и работа по програми „au pair“ (ОВ L 132, 2016 г., стр. 21), както и на принципа на ефективност и на членове 7, 14 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Ordre des barreaux francophones et germanophone de Belgique, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL — сдружение с нестопанска цел, и NX, от една страна, и État belge (белгийската държава), от друга страна, относно приемането на законови разпоредби, които позволяват да се осигури ефективен способ за защита срещу решенията за отказ за издаване на виза с цел обучение.
Правна уредба
Правото на Съюза
3
Член 5 от Директива 2016/801 е озаглавен „Принципи“ и предвижда в параграфи 1 и 3:
„1.   Приемът на гражданин на трета държава съгласно настоящата директива подлежи на проверка на документните доказателства, удостоверяващи, че гражданинът на трета държава отговаря на:
a)
общите условия, определени в член 7; и
б)
на приложимите специални условия в член 8, 11, 12, 13, 14 или 16.
[…]
3.   Когато всички общи и специални условия за прием са изпълнени, гражданите на трети държави имат право на разрешение.
Когато дадена държава членка издава само на своя територия разрешения за пребиваване и са изпълнени всички условия за прием, предвидени в настоящата директива, съответната държава членка издава на гражданина на трета държава необходимата виза“.
4
Член 7 от тази директива е озаглавен „Общи условия“ и предвижда в параграф 1:
„Във връзка с приема на гражданин на трета държава съгласно настоящата директива заявителят:
a)
представя валиден документ за пътуване, определен от националното право, и ако е необходимо — заявление за виза или валидна виза, или ако е приложимо — валидно разрешение за пребиваване или валидна виза за дългосрочно пребиваване; държавите членки могат да изискват срокът на валидност на документа за пътуване да обхваща най-малко срока на планирания престой;
б)
ако гражданинът на трета държава не е пълнолетен по смисъла на националното право на съответната държава членка, представя родителско разрешение или равностоен документ за срока на планирания престой;
в)
представя доказателство[,] че гражданинът на трета държава притежава или — ако е предвидено в националното право — че е кандидатствал за здравна застраховка, покриваща всички рискове, които обикновено се покриват по отношение на гражданите на съответната държава членка; застраховката трябва да е валидна за срока на планирания престой;
г)
ако съответната държава членка го изисква, представя доказателство за заплащането на таксата за разглеждането на заявлението, предвидена в член 36;
д)
представя изискваното от съответната държава членка доказателство, че по време на планирания престой гражданинът на трета държава ще разполага с достатъчно средства за покриване на разходите за издръжка, без да използва системата за социално подпомагане на държавата членка, както и на пътните разходи за връщане. Оценката за наличието на достатъчно средства се основава на индивидуално разглеждане на случая и при нея се отчитат средствата, получени, inter alia, от безвъзмездна помощ, стипендия, действителен договор за работа или обвързващо предложение за работа, или от финансова гаранция на организация по програма за ученически обмен, организация, приемаща стажанти, организация, работеща по програма за доброволческа дейност, приемащо семейство или организация, посредник за наемане на работа като „au pair“.
5
Член 11 от тази директива е озаглавен „Специални условия за студентите“ и предвижда в параграф 1:
„В допълнение към общите условия, предвидени в член 7, във връзка с приема на граждани на трети държави с цел следване заявителят представя доказателства:
a)
че гражданинът на трета държава е приет във висше училище за следване на образователен курс;
б)
ако държавата членка го изисква — че е платена таксата за записване, която се начислява от висшето училище;
в)
ако държавата членка го изисква — за наличието на достатъчни познания по езика на курса, който ще следва;
г)
ако държавата членка го изисква — че гражданинът на трета държава ще разполага с достатъчно средства за покриване на разходите, свързани със следването му“.
6
Член 34 от Директива 2016/801 е озаглавен „Процедурни гаранции и прозрачност“ и предвижда в параграфи 1, 3 и 5:
„1.   Компетентните органи на съответната държава членка приемат решение по заявлението за разрешение или за неговото подновяване и уведомяват заявителя в писмена форма за това решение, в съответствие с процедурите за уведомяване съгласно националното право, възможно най-бързо, но не по-късно от 90 дни от датата на подаване на окомплектованото заявление.
[…]
3.   Ако информацията или документите, представени в подкрепа на заявлението, са непълни, компетентните органи уведомяват заявителя в разумен срок за изискваната допълнителна информация и определят разумен краен срок за представянето ѝ. Срокът, предвиден в параграф 1 или 2, спира да тече, докато компетентните органи получат изискваната допълнителна информация. Ако допълнителната информация или документи не бъдат представени в рамките на срока, заявлението може да бъде отхвърлено.
[…]
5.   Всяко решение, с което дадено заявление се обявява за недопустимо или се отхвърля, за отказ за подновяване или за отнемане на разрешението подлежи на обжалване в съответната държава членка в съответствие с националното право. В писменото уведомление се посочват съдът или административният орган, пред който може да се подаде жалба, както и срокът за подаване на жалбата“.
Белгийското право
7
Член 39/82 от Закона от 15 декември 1980 г. за влизането, пребиваването и установяването на чужденци на територията на страната и извеждането им от нея (Moniteur belge от 31 декември 1980 г., стр. 14584), в приложимата към спора по главното производство редакция (наричан по-нататък „Законът от 15 декември 1980 г.“), гласи:
„§ 1. Когато акт на административен орган може да бъде отменен по силата на член 39/2, единствено Съветът е компетентен да постанови спиране на изпълнението на този акт.
Спирането се постановява, след като страните са били изслушани или надлежно призовани, с мотивирано решение на председателя на сезирания състав или на посочен от него за целта съдия по споровете във връзка с режима на чужденците.
В изключително спешен случай може да се постанови временно спиране, без да са били изслушани страните или някои от тях.
[…]
§ 2. Спиране на изпълнението може да се постанови само ако са изтъкнати съществени основания, които могат да обосноват отмяната на оспорвания акт, и при условие че незабавното изпълнение на акта създава опасност да се причини значителна вреда, която трудно може да бъде поправена. Последното условие се счита за изпълнено по-специално ако е изтъкнато съществено основание, произтичащо от основните права на човека, и по-конкретно от правата, от които не се допуска дерогиране съгласно член 15, параграф 2 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи[, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г.].
Съдебните решения, с които е постановено спирането, могат да бъдат отменени или изменени по искане на страните.
§ 3. Освен в случай на изключителна спешност, молбата за спиране и жалбата за отмяна трябва да бъдат подадени с един и същ документ.
[…]
Молбата включва изложение на основанията и фактите, които според жалбоподателя обосновават постановяване на спиране на изпълнението или, когато е необходимо, на временни мерки.
[…]
§ 4. Председателят на състава или посоченият от него съдия по споровете във връзка с режима на чужденците разглежда молбата за спиране в тридесетдневен срок. Ако бъде постановено спиране на изпълнението, жалбата за отмяна се разглежда в четиримесечен срок от обявяването на съдебното решение.
Когато на чужденеца е наложена мярка за извеждане или връщане, чието изпълнение предстои, и по-конкретно когато е задържан на определено място съгласно членове 74/8 и 74/9 или е на разположение на властите, той може, ако все още не е поискал спирането по общия ред, да поиска спиране на изпълнението на тази мярка по реда на производството при изключителна спешност в срока по член 39/57, § 1, трета алинея.
Ако молбата се окаже явно просрочена, председателят на сезирания състав или определеният от него съдия по споровете във връзка с режима на чужденците посочва това в определението си и незабавно призовава страните да се явят в срок от двадесет и четири часа от получаването на молбата. Председателят на състава или съдията по споровете във връзка с режима на чужденците извършва задълбочена и изчерпателна проверка на всички представени пред него доказателства, по-специално на тези, които сочат за наличието на основания да се счита, че изпълнението на обжалваното решение би изложило жалбоподателя на опасност от нарушение на основните човешки права, от които не се допуска дерогиране съгласно член 15, параграф 2 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, като тази проверка подлежи на задълбочен и изчерпателен контрол.
Молбата за спиране на изпълнението при изключителна спешност се разглежда в рамките на четиридесет и осем часа от получаването ѝ от председателя на състава или от съдията по споровете във връзка с режима на чужденците. Този срок обаче се удължава на пет дни след датата на получаване от Съвета на тази молба, когато действителното извеждане или връщане на чужденеца е насрочено за дата, по-късна от осемдневния срок.
Ако председателят на състава или съдията по споровете във връзка с режима на чужденците не се произнесе в срок, той трябва да уведоми за това първия председател или председателя. Последният взема необходимите мерки за постановяване на решение, според случая, или най-късно до седемдесет и два часа след получаване на жалбата, или във възможно най-кратък срок. И в двата случая той може в частност да разгледа делото и сам да се произнесе.
В отклонение от предходните алинеи, председателят на сезирания състав или определеният от него съдия по споровете във връзка с режима на чужденците се произнася с предимство по допустимостта на молбата, при необходимост без да призовава страните, когато са изпълнени следните условия:
1° става въпрос за втора мярка за извеждане или за връщане и
2 молбата е явно просрочена, и
3 молбата е подадена по-малко от дванадесет часа преди предвидения момент за изпълнение на мярката, и
4 жалбоподателят и евентуално неговият адвокат са уведомени най-малко четиридесет и осем часа преди предвидения момент за изпълнение на мярката.
Ако той обяви молбата за недопустима, с решението се слага край на производството. Ако обяви молбата за допустима, производството продължава, както е предвидено в алинеи 3—6.
[…]“.
8
Член 60 от Закона от 15 декември 1980 г. гласи:
„§ 1. Гражданин на трета държава, който желае да пребивава на територията на Кралството като студент, трябва да подаде заявлението си в компетентната дипломатическа или консулска служба по местопребиваването си в чужбина.
§ 2. Чрез дерогация от параграф 1, гражданин на трета държава, който вече е приет или на когото е разрешено да пребивава на територията на Кралството за срок, не по-дълъг от деветдесет дни в съответствие с дял I, глава II, или който вече е приет, или на когото е разрешено да пребивава на територията на Кралството за повече от деветдесет дни в друго качество, може да подаде заявлението си до общинската администрация по местопребиваването си на територията на Кралството, ако подаде заявлението преди изтичането на срока на валидност на това разрешително или на това разрешение, при условие че вече е записан във висше учебно заведение, за да следва редовно обучение в него.
§ 3. Гражданинът на трета държава прилага към заявлението си следните документи:
1° копие от своя валиден паспорт или от заместващ го документ за пътуване;
2 доказателство за плащането на таксата, както е предвидено в член 1/1, ако е обвързан от такова задължение;
3 удостоверение, издадено от висше учебно заведение, което доказва:
a)
че е записан във висше учебно заведение, за да следва висше образование или подготвителна година редовно обучение, или
b)
че е допуснат до обучението, или
c)
че е записан за участие в изпит или тест за прием.
Кралят определя условията, на които трябва да отговаря това удостоверение.
4 ако е на възраст под осемнадесет години, доказателство за разрешение от родителите си или евентуално от лицето, което упражнява настойничеството или попечителството;
5 доказателство в съответствие с член 61, че ще разполага с достатъчно средства за издръжка за срока на пребиваването си, за да не се превърне в тежест за системата за социално подпомагане на Кралството по време на пребиваването си;
6 доказателство, че има или ще има здравна осигуровка, покриваща всички рискове в Белгия за срока на пребиваването си;
Ако заявлението е подадено в чужбина и все още не е възможно това доказателство да се приложи към заявлението, то трябва да бъде представено в срока, предвиден в член 61/1/1, § 4.
7 медицинско свидетелство, удостоверяващо, че не страда от някоя от болестите, изброени в приложението към настоящия закон,
8 ако е на възраст над осемнадесет години, свидетелство за съдимост или еквивалентен документ, издаден преди по-малко от шест месеца от държавата на произход или от държавата на последното си пребиваване, удостоверяващ(о), че не е бил осъждан за престъпления или нарушения от общ характер.
При надлежно обоснована невъзможност за представяне на документите, посочени в точки 7 и 8, министърът или упълномощено от него лице обаче може, с оглед на обстоятелствата, да разреши на чужденеца да пребивава на територията на Кралството, за да се обучава там.
[…]“.
9
Член 61/1/1, § l от този закон предвижда, че министърът или упълномощено от него лице взема решение и го съобщава на гражданина на трета държава в 90‑дневен срок от датата на посоченото в член 61/1, § l потвърждение за получаването на заявлението.
10
Член 61/1/3 от посочения закон предвижда случаите, в които министърът или упълномощено от него лице отхвърля или може да отхвърли заявление. По-специално, те трябва да отхвърлят това заявление, ако условията, предвидени в член 60 от същия закон, не са изпълнени или ако гражданинът на трета държава е считан за заплаха за обществения ред, националната сигурност или общественото здраве. Освен това те могат да отхвърлят такова заявление, когато въз основа на сериозни и обективни доказателства или основания може да се установи, че пребиваването преследва цели, различни от обучение. Ако гражданинът на трета държава не попада в един от случаите по този член 61/1/3, разрешението за пребиваване трябва да се издаде.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
11
На 25 февруари 2021 г. председателят на AVOCATS.BE и председателят на Orde van Vlaamse Balies (Камара на фламандските адвокатски колегии) изпращат писмо до secrétaire d’État à l’Asile et à la Migration (държавен секретар по въпросите на убежището и миграцията, Белгия), за да привлекат вниманието му към въпроса относно липсата на ефективни правни средства за защита в полза на гражданите на трети държави срещу решенията на компетентните органи, с които се отхвърлят заявленията им за издаване на виза с цел обучение.
12
На 16 август 2021 г. те отново му изпращат писмо, с което приканват белгийската държава и при необходимост я призовават незабавно да представи на Парламента проектозакон, в който да се предвиди възможност за разглеждане на жалби по реда на спешното производство от Conseil du contentieux des étrangers (Съвет по споровете във връзка с режима на чужденците, Белгия) по отношение на тези решения.
13
Държавният секретар по въпросите на убежището и миграцията им отговаря с писмо от 23 септември 2021 г., което не позволява да се разреши повдигнатият въпрос.
14
На 16 юни 2022 г. ищците в главното производство предявяват иск пред Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Френскоезичен първоинстанционен съд Брюксел, Белгия) — запитващата юрисдикция, с който искат белгийската държава да бъде осъдена, като при неизпълнение да се предвиди периодична имуществена санкция, да приеме нормативни мерки, които позволяват на гражданите на трети държави, желаещи да продължат обучението си в Белгия, ефективно да обжалват отказите на подадените за тази цел заявления за издаване на виза. Запитващата юрисдикция посочва, че освен изтъкването на основание за нарушение на член 47 от Хартата, тези ищци поддържат, че липсата на ефективно правно средство за защита накърнява правото на зачитане на личния и семейния живот, както и правото на образование, които са гарантирани съответно в членове 7 и 14 от Хартата.
15
Посочените ищци твърдят, че предявяването на такъв иск представлява мярка за поправяне на вредоносните последици от неправомерното бездействие на белгийската държава.
16
Запитващата юрисдикция отбелязва, че поради особеностите на процедурата, приложима към заявленията за издаване на виза с цел обучение, някои заявители получават решение едва в периода от август до октомври на годината, през която искат да продължат обучението си в Белгия. Следователно при отхвърляне на заявлението съответното лице би могло да сезира Conseil du contentieux des étrangers (Съвет по споровете във връзка с режима на чужденците) едва малко преди началото на съответната академична година.
17
От акта за преюдициално запитване е видно, че макар тази юрисдикция да може да бъде сезирана с искане за спиране на изпълнението или за отмяна на решението за отхвърляне, тя упражнява само контрол за законосъобразност и не разполага с правомощие за изменение, поради което не може нито да замени преценката на компетентните органи със своя, нито да вземе ново решение вместо тях. Все пак, в случай на отмяна на това решение, тези органи са обвързани от силата на пресъдено нещо на диспозитива на решението на посочената юрисдикция и на мотивите, които представляват необходимата му основа.
18
Освен това запитващата юрисдикция подчертава, че тъй като Conseil du contentieux des étrangers (Съвет по споровете във връзка с режима на чужденците) не разполага с правомощието да постановява временни мерки, по-специално за да разпореди на компетентните органи да вземат ново решение за издаване на исканата виза с цел обучение, учебната година на съответното лице би могла да бъде безвъзвратно загубена поради липсата на своевременно решение.
19
Освен това тази юрисдикция посочва, от една страна, че поради решение на общото събрание на Conseil du contentieux des étrangers (Съвет по споровете във връзка с режима на чужденците) от 24 юни 2020 г., молбата за спиране на изпълнението при изключителна спешност, предвидена в член 39/82 от Закона от 15 декември 1980 г., може да се отнася само до мярка за извеждане или връщане, чието изпълнение предстои, и от друга страна, че решенията на сезираните след това решение компетентни по обезпечителното производство съдилища не са дали удовлетворително разрешение, що се отнася до отказите по заявленията за издаване на виза с цел обучение.
20
Когато заявлението им за виза с цел обучение не е уважено своевременно, гражданите на трети държави разполагат и с иск за ангажиране на гражданската отговорност на белгийската държава, позволяващ им да получат парично обезщетение. Според запитващата юрисдикция обаче загубата на една учебна година има необратим аспект, който не може да бъде адекватно поправен с наличието на иск за обезщетение.
21
При това положение се поставя въпросът дали възможността съгласно белгийското право на гражданин на трета държава да оспори решението за отхвърляне на заявлението му за издаване на виза с цел обучение и така да може евентуално да ползва правата, които черпи от член 5, параграф 3 от Директива 2016/801, за да продължи обучението си в Белгия, е достатъчна, за да бъдат изпълнени изискванията, които произтичат от член 34, параграф 5 от тази директива във връзка с членове 7, 14 и 47 от Хартата, както и с принципа на ефективност.
22
При тези условия Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Френскоезичен първоинстанционен съд Брюксел) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„Изисква ли член 34 от Директива [2016/801], тълкуван самостоятелно или във връзка с членове 7, 14[, параграф 1] и 47 от [Хартата], както и с принципа на ефективност, и в светлината на преследваната от [тази] директива цел за засилване на предоставените на гражданите на трети държави процедурни гаранции и [за насърчаване] на пристигането на чуждестранни студенти в Европейския съюз
[a])
да бъде предоставена на чуждестранните студенти извънредна възможност за обжалване при условията на изключителна спешност, когато те са доказали, че са положили цялата дължима грижа и че спазването на необходимите срокове за провеждане на производство по общия ред (за спиране на изпълнението/отмяна) би могло да попречи на съответния учебен процес?
При отрицателен отговор на този въпрос, трябва ли да се отговори отрицателно и когато липсата на решение в кратък срок създава опасност засегнатото лице да пропусне безвъзвратно една учебна година?
[б])
да бъде предоставена на чуждестранните студенти извънредна възможност за обжалване при условията на изключителна спешност, когато те са доказали, че са положили цялата дължима грижа и че спазването на необходимите срокове за провеждане на производство по общия ред (за спиране на изпълнението/отмяна) би могло да попречи на съответния учебен процес, като в рамките на това обжалване да могат едновременно със спирането на изпълнението да поискат постановяването на други временни мерки, за да се гарантира закрепеното в [член 5, параграф 3 от посочената директива] ефективно право да се получи разрешение, когато общите и специалните условия са изпълнени?
При отрицателен отговор на този въпрос, трябва ли да се отговори отрицателно и когато липсата на решение в кратък срок създава опасност засегнатото лице да пропусне безвъзвратно една учебна година?
[в])
правното средство за защита срещу решение, с което се отказва издаването на виза, да позволява на съда да замени преценката на административния орган със своя и да измени решението на този орган, или е достатъчен контрол за законосъобразност, който дава възможност на съда да санкционира незаконосъобразност, по-специално явна грешка в преценката, като спре изпълнението или отмени решението на административния орган?“.
По преюдициалните въпроси
23
С въпросите си, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 34, параграф 5 от Директива 2016/801 във връзка с член 47 от Хартата трябва да се тълкува в смисъл, че изисква, що се отнася до действието, с което, за да предяви правата, които черпи от член 5, параграф 3 от тази директива, гражданин на трета държава възнамерява да оспори решението на компетентните органи, отхвърлили заявлението му за прием с цел обучение на територията на съответната държава членка:
–
на този гражданин да се предложи извънредна жалба, разглеждана в рамките на спешно производство, когато, макар да е положил дължимата грижа, необходимостта от спазване на сроковете във връзка с производството за контрол на това решение по общия ред би могла да попречи на учебния процес,
–
в рамките на такова извънредно производство по обжалване сезираната юрисдикция да разполага с правомощието да постанови евентуално временни мерки, по-специално за да разпореди на компетентните органи да вземат ново решение за целите на издаването на заявеното разрешение за пребиваване с цел обучение, и
–
юрисдикцията, сезирана с жалба срещу посоченото решение, да има правомощието да замени преценката на тези органи със своя или да приеме ново решение.
24
В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 5, параграф 3 от Директива 2016/801 гражданинът на трета държава, който е подал заявление за прием на територията на държава членка с цел обучение, има право на разрешение за пребиваване на територията на тази държава членка, ако отговаря на общите условия, определени в член 7 от тази директива, и на специалните условия, приложими в зависимост от вида на подаденото заявление, в случая — предвидените в член 11 от посочената директива за заявленията за прием с цел обучение.
25
От това следва, че съгласно този член 5, параграф 3 държавите членки са длъжни да издадат разрешение за пребиваване с цел обучение на заявител, който отговаря на изискванията, предвидени в членове 7 и 11 от Директива 2016/801 (решение от 29 юли 2024 г., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, т. 35 и цитираната съдебна практика).
26
Съгласно член 34, параграф 5 от тази директива всяко решение, с което дадено заявление се обявява за недопустимо или се отхвърля, за отказ за подновяване или за отнемане на разрешението подлежи на обжалване в съответната държава членка в съответствие с националното право.
27
От това следва, че в случай на решение, с което се отхвърля заявление за прием на територията на държава членка с цел обучение, член 34, параграф 5 изрично предоставя на подалите такова заявление граждани на трети държави възможност да подадат жалба в съответствие с националното законодателство на държавата членка, която е взела това решение (решение от 29 юли 2024 г., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, т. 61 и цитираната съдебна практика).
28
Поради това следва да се отбележи, че като е посочил, че жалбата трябва да бъде подадена в съответствие с националното законодателство на съответната държава членка, законодателят на Съюза е оставил на държавите членки грижата да определят естеството и конкретните механизми на способите за защита, с които разполагат лицата, заявили виза с цел обучение в приложното поле на Директива 2016/801 (вж. в този смисъл решение от 10 март 2021 г., Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N., C‑949/19, EU:C:2021:186, т. 42).
29
Все пак естеството и конкретните механизми на процедурата за обжалване по член 34, параграф 5 от Директива 2016/801 трябва да бъдат определени в съответствие с член 47 от Хартата (вж. в този смисъл решение от 29 юли 2024 г., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, т. 62 и цитираната съдебна практика).
30
Всъщност, щом няма правна уредба на Съюза в съответната област, във вътрешния правен ред на всяка държава членка следва да се посочат компетентните юрисдикции и да се определят процесуалните правила за съдебните производства, предназначени да гарантират защитата на произтичащите от правния ред на Съюза субективни права, като държавите членки носят отговорност да осигурят във всеки отделен случай спазването на гарантираното с член 47 от Хартата право на ефективна съдебна защита на тези права (решение от 14 май 2020 г., Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU и C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, т. 142 и цитираната съдебна практика).
31
Освен това следва да се припомни, че Съдът е постановил, че правото на ефективни правни средства за защита, установено в член 47 от Хартата, би било илюзорно, ако правният ред на държава членка позволява окончателно и задължително съдебно решение да не произведе действие във вреда на една от страните. Това е особено вярно, когато за ефективното упражняване на произтичащи от правото на Съюза права, признати със съдебно решение, е необходимо съобразяване с времеви изисквания (решение от 29 юли 2024 г., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, т. 63 и цитираната съдебна практика).
32
В това отношение в рамките на настоящото дело запитващата юрисдикция иска да се установи кога е подходящият момент за издаване на заявената виза с цел обучение и съответно за постановяване на решението по жалбата срещу отказа за издаване на такава виза, за да може засегнатият гражданин на трета държава евентуално да има възможност да ползва правата, които черпи от Директива 2016/801.
33
В този контекст, първо, що се отнася до въвеждането на извънредна жалба, която трябва да се разгледа в рамките на спешно производство, важно е да се подчертае, че съгласно постоянната съдебна практика правото на Съюза, включително разпоредбите на Хартата, не принуждава държавите членки да въвеждат различни от установените във вътрешното право правни средства за защита, освен ако все пак от структурата на разглеждания национален правен ред личи, че няма никакво средство за защита пред съд, което да позволява дори и инцидентно да се гарантира спазването на правата, които правните субекти черпят от правото на Съюза (вж. в този смисъл решение от 7 септември 2023 г., Районна прокуратура Ловеч, териториално отделение Луковит (Личен обиск), C‑209/22, EU:C:2023:634, т. 54 и цитираната съдебна практика).
34
Следователно член 34, параграф 5 от Директива 2016/801 във връзка с член 47 от Хартата не изисква въвеждането на извънредна жалба, която трябва да се разгледа в рамките на спешно производство.
35
Трябва обаче да се гарантира, че условията, при които е упражнено правото на жалба срещу решение на компетентните органи, с което се отхвърля заявление за прием на територията на държава членка с цел обучение, и евентуално е изпълнено постановеното въз основа на нея съдебно решение, са такива, че по принцип да позволяват приемането на ново решение в кратък срок, така че достатъчно грижливият гражданин на трета държава да може да се ползва от пълната ефективност на правата, които черпи от тази директива (вж. в този смисъл решение от 29 юли 2024 г., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, т. 66).
36
Второ, що се отнася до въвеждането на възможността сезираната юрисдикция да разпореди на компетентните органи да вземат ново решение за целите на издаването на заявеното разрешение за пребиваване, и трето, що се отнася до евентуалната възможност на такава юрисдикция да замени преценката на посочените органи със своя или да приеме ново решение, следва да се отбележи, че тези въпроси на запитващата юрисдикция са свързани с правомощията, които юрисдикциите, сезирани с жалби за оспорване на отхвърлянето на заявленията за прием, могат да упражняват.
37
В това отношение следва да се припомни, че когато става въпрос за национално административно решение, което, за да се гарантира зачитането на ефективното упражняване на произтичащите от правото на Съюза права на заинтересованото лице, в случая — тези, които то черпи от изпълнението на изискванията, предвидени в член 5, параграф 3 от тази директива, задължително трябва да се приеме бързо, от произтичащата от член 47 от Хартата необходимост да се осигурят ефективни правни средства за защита срещу първоначалното административно решение, с което се отхвърля заявлението на заинтересованото лице, следва, че всяка държава членка така трябва да уреди националното си право, че в случай на отмяна на това решение в кратък срок да се приеме ново решение, което да съответства на преценката, съдържаща се в отменителното съдебно решение (вж. в този смисъл решение от 29 юли 2024 г., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, т. 64 и цитираната съдебна практика).
38
Така с оглед на съображенията, изложени в точки 29—31 от настоящото решение, Съдът е постановил, че що се отнася до заявленията за прием с цел обучение на територията на държава членка, обстоятелството, че сезираният съд е компетентен единствено да отмени решението на компетентните органи за отхвърляне на такова заявление, по принцип е достатъчно, за да се изпълнят изискванията на член 34, параграф 5 от посочената директива във връзка с член 47 от Хартата, без да се изисква посоченият съд да може да замени преценката на тези органи със своя или да приеме ново решение, но при условие че, ако се стигне до отмяна, тези органи са обвързани от преценката, която е извършена в съдебното решение за отмяна на това решение (вж. в този смисъл решение от 29 юли 2024 г., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, т. 65).
39
Освен съображенията, изложени в точка 34 от настоящото решение, подобна преценка е валидна и в случай че юрисдикцията, която се произнася по извънредна жалба, разглеждана в рамките на спешно производство, не разполага с правомощието да постановява временни мерки, по-специално за да разпореди на компетентните органи да вземат ново решение за целите на издаването на заявеното разрешение за пребиваване с цел обучение.
40
Както обаче бе припомнено в точка 35 от настоящото решение, Съдът е уточнил, че когато сезираната юрисдикция разполага само с правомощие за отмяна, трябва да се гарантира, че условията, при които е упражнено правото на жалба, с която е сезирана, и евентуално е изпълнено постановеното въз основа на нея съдебно решение, са такива, че по принцип да позволяват приемането на ново решение в кратък срок, така че достатъчно грижливият гражданин на трета държава да може да се ползва от пълната ефективност на правата, които черпи от Директива 2016/801.
41
Предвид това, от акта за преюдициално запитване е видно, че някои граждани на трети държави получават решение по заявлението си за прием с цел обучение на белгийска територия едва малко преди началото на академичната година, в която желаят да следват в Белгия. В този смисъл трябва да се констатира, че възможността на компетентните органи да вземат ново решение в кратък срок след отмяната на това първоначално решение, така че достатъчно грижливият гражданин на трета държава да може да се ползва от пълната ефективност на правата, които черпи от Директива 2016/801, зависи и от условията във връзка с приемането на посоченото първоначално решение.
42
В това отношение, съгласно член 34, параграф 1 от тази директива, компетентните органи на съответната държава членка трябва да вземат решение по заявлението за прием с цел обучение на територията на тази държава членка възможно най-бързо, но не по-късно от 90 дни от датата на подаване на окомплектованото заявление. Освен това съгласно параграф 3 от този член 34, ако информацията или документите, представени в подкрепа на заявлението, са непълни, компетентните органи уведомяват заявителя в разумен срок за изискваната допълнителна информация и определят разумен краен срок за представянето ѝ, вследствие на което предвиденият в параграф 1 от посочения член 34 срок спира да тече, докато компетентните органи получат допълнителната информация.
43
Както бе припомнено в точки 24 и 25 от настоящото решение, ползването на правата, произтичащи от член 5, параграф 3 от посочената директива, в случая — разрешението за пребиваване на територията на държава членка с цел обучение, изисква съответният гражданин на трета държава да е изпълнил общите условия, определени в член 7 от Директива 2016/801, и приложимите за студентите специални условия, предвидени в член 11 от тази директива за заявленията за прием с цел обучение, като последните условия включват по-специално обстоятелството, че този гражданин е приет във висше училище за следване на образователен курс.
44
В този контекст приемането от компетентните органи, при спазване на предвидения в член 34, параграф 1 от Директива 2016/801 срок, на решение по заявленията за прием на територията на държава членка с цел обучение позволява по принцип да се гарантира ефективността на правата, които тези граждани черпят от посочената директива, стига провеждането на процедурата по разглеждане от компетентните органи на заявленията за прием на територията на държава членка с цел обучение да не води на практика до системно лишаване на гражданите на трети държави, чиито заявления са отхвърлени, от възможността евентуално да се ползват от пълната ефективност на тези права поради датата, на която са приети решенията във връзка с посочените заявления, и предвид неподлежащите на съкращаване срокове на евентуалното производство по обжалване на тези решения.
45
С оглед на всички гореизложени съображения на преюдициалните въпроси следва да се отговори, че член 34, параграф 5 от Директива 2016/801 във връзка с член 47 от Хартата трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква, що се отнася до действието, с което, за да предяви правата, които черпи от член 5, параграф 3 от тази директива, гражданин на трета държава възнамерява да оспори решението на компетентните органи, отхвърлили заявлението му за прием с цел обучение на територията на съответната държава членка:
–
на този гражданин да се предложи извънредна жалба, разглеждана в рамките на спешно производство, когато, макар да е положил дължимата грижа, необходимостта от спазване на сроковете във връзка с производството за контрол на това решение по общия ред би могла да възпрепятства учебния процес,
–
в рамките на такова извънредно производство по обжалване сезираната юрисдикция да разполага с правомощието да постанови евентуално временни мерки, по-специално за да разпореди на компетентните органи да вземат ново решение за целите на издаването на заявеното разрешение за пребиваване с цел обучение, или
–
юрисдикцията, сезирана с жалба срещу посоченото решение, да има право да замени преценката на тези органи със своя или да приеме ново решение.
46
Условията, при които се упражнява правото на жалба срещу решение на компетентните органи, с което се отхвърля заявление за прием на територията на държава членка с цел обучение, и евентуално се изпълнява постановеното въз основа на нея съдебно решение, трябва все пак да позволяват приемането в кратък срок на ново решение, съответстващо на преценката, съдържаща се в отменителното съдебно решение, така че достатъчно грижливият гражданин на трета държава да може да се ползва от пълната ефективност на правата, които черпи от посочената директива.
По съдебните разноски
47
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (десети състав) реши:
Член 34, параграф 5 от Директива (ЕС) 2016/801 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 година относно условията за влизане и пребиваване на граждани на трети държави с цел провеждане на научно изследване, следване, стаж, доброволческа дейност, програми за ученически обмен или образователни проекти и работа по програми „au pair“, разглеждан във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз,
трябва да се тълкува в смисъл, че
не изисква, що се отнася до действието, с което, за да предяви правата, които черпи от член 5, параграф 3 от тази директива, гражданин на трета държава възнамерява да оспори решението на компетентните органи, отхвърлили заявлението му за прием с цел обучение на територията на съответната държава членка:
–
на този гражданин да се предложи извънредна жалба, разглеждана в рамките на спешно производство, когато, макар да е положил дължимата грижа, необходимостта от спазване на сроковете във връзка с производството за контрол на това решение по общия ред би могла да възпрепятства учебния процес,
–
в рамките на такова извънредно производство по обжалване сезираната юрисдикция да разполага с правомощието да постанови евентуално временни мерки, по-специално за да разпореди на компетентните органи да вземат ново решение за целите на издаването на заявеното разрешение за пребиваване с цел обучение, или
–
юрисдикцията, сезирана с жалба срещу посоченото решение, да има право да замени преценката на тези органи със своя или да приеме ново решение.
Условията, при които се упражнява правото на жалба срещу решение на компетентните органи, с което се отхвърля заявление за прием на територията на държава членка с цел обучение, и евентуално се изпълнява постановеното въз основа на нея съдебно решение, трябва все пак да позволяват приемането в кратък срок на ново решение, съответстващо на преценката, съдържаща се в отменителното съдебно решение, така че достатъчно грижливият гражданин на трета държава да може да се ползва от пълната ефективност на правата, които черпи от посочената директива.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: френски.
(
i
)	Името на настоящото дело е измислено. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.