62015CO0487_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑487/15 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie, podaný dne 10. září 2015,
Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG, se sídlem v Gladbecku (Německo), zastoupená J. Krenzelem, Rechtsanwalt,
účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka),
přičemž dalšími účastníky řízení jsou:
Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM),
žalovaný v prvním stupni,
Redrock Construction s.r.o., se sídlem v Praze (Česká republika),
vedlejší účastnice v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (devátý senát),
ve složení C. Lycourgos, předseda senátu, A. Juhász a K. Jürimäe (zpravodajka), soudci,
generální advokát: H. Saugmandsgaard Øe,
vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout usnesením s odůvodněním podle článku 181 jednacího řádu Soudního dvora,
vydává toto
Odůvodnění rozsudku
Usnesení
1. Společnost Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG se svým kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 8. července 2015, Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM – Redrock Construction (REDROCK) (T‑548/12, EU:T:2015:478, dále jen „napadený rozsudek“), kterým Tribunál zamítl její žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. října 2012 (věc R 1596/2011‑4), týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG a Redrock Construction s.r.o. (dále jen „sporné rozhodnutí“).
Právní rámec
2. Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1) stanoví:
„Na základě námitek majitele starší ochranné známky se přihlášená ochranná známka nezapíše:
[...]
b) pokud z důvodu totožnosti nebo podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti nebo podobnosti výrobků nebo služeb, na které se ochranná známka vztahuje, existuje nebezpečí záměny u veřejnosti na území, na kterém je starší ochranná známka chráněna; nebezpečí záměny zahrnuje i nebezpečí asociace se starší ochrannou známkou.“
3. Podle čl. 8 odst. 2 písm. a) bodu ii) tohoto nařízení se staršími ochrannými známkami rozumějí zejména ochranné známky s dřívějším datem podání přihlášky, než je datum podání přihlášky ochranné známky Společenství, které byly zapsány v některém členském státě.
4. Článek 53 uvedeného nařízení, nadepsaný „Relativní důvody neplatnosti“, v odstavci 1 stanoví:
„Ochranná známka Společenství se prohlásí za neplatnou na základě návrhu podaného u úřadu nebo na základě protinávrhu v řízení o porušení:
a) pokud existuje starší známka uvedená v čl. 8 odst. 2 a jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1 nebo 5 uvedeného článku;
[...]“
Skutečnosti předcházející sporu
5. Dne 20. května 2004 podala společnost Redrock Construction s.r.o. u OHIM přihlášku ochranné známky Společenství na základě nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), které bylo zrušeno a nahrazeno nařízením č. 207/2009.
6. Ochrannou známkou, jejíž zápis byl požadován, je následující obrazové označení:
>image>2
7. Výrobky a služby, pro které byl zápis ochranné známky požadován, náležejí zejména do tříd 1, 2, 17, 19 a 37 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a pro každou z těchto tříd odpovídají následujícímu popisu:
– třída 1: „Chemické výrobky určené pro průmysl; tmely, spadající do této třídy; chemické pomocné materiály pro průmyslové užití; syntetické pryskyřice; nezpracované umělé pryskyřice; epoxidové pryskyřice; chemické sloučeniny pro průmyslové účely; lepidla pro použití v průmyslu; konzervační přípravky pro cement s výjimkou barev a olejů; chemická plnidla a plnicí činidla“;
– třída 2: „Nátěrové hmoty (barvy) a pomocné nátěrové přípravky; barvy; barvy práškové a plniva; nátěry, laky; přírodní pryskyřice v nezpracovaném stavu; tmely, zařazené v této třídě; ochranné přípravky proti korozi; ředidla pro barvy a laky“;
– třída 17: „Materiály těsnicí a izolační; výplňové tmely; izolační hmoty“;
– třída 19: „Stavební materiály nekovové; beton; malta; cement; omítky; sádra; cementové směsi; nátěrové hmoty pro užití ve stavebnictví; materiály pro stavbu silnic nekovové; podlahy nekovové; materiály pro použití v konstrukci svodu vlhkosti nekovové; směsi pro kladení podlah; stavební dříví“;
– třída 37: „Stavebnictví; pozemní stavitelství; informace stavebního charakteru; opravy a instalační služby; poradenství ve stavebnictví“.
8. Dne 5. března 2010 bylo dotyčné označení zapsáno jako ochranná známka Společenství (dále jen „napadená ochranná známka“) pod číslem 3 866 365 zejména pro výše uvedené výrobky a služby.
9. Dne 6. dubna 2010 podala navrhovatelka návrh na prohlášení neplatnosti napadené ochranné známky na základě čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení.
10. Tento návrh na prohlášení neplatnosti byl založen na starších národních slovních ochranných známkách ROCK, KEPROCK, FLEXIROCK, FORMROCK, FLOOR-ROCK, TERMAROCK, KLIMAROCK, SPEEDROCK, DUROCK, SPLITROCK, PLANAROCK, TOPROCK, KLEMMROCK, FIXROCK, SONOROCK PLUS, VARIROCK, SONOROCK a MASTERROCK, které byly v průběhu let 1994 až 2003 zapsány v Německu pro výrobky a služby náležející zejména do tříd 17, 19 a 37 ve smyslu Niceské dohody, která je zmíněna v bodě 7 tohoto usnesení.
11. Uvedený návrh na prohlášení neplatnosti byl podán na základě veškerých výrobků a služeb, na které se vztahují starší ochranné známky, a byl namířen proti všem výrobkům a službám, na které se vztahuje napadená ochranná známka.
12. Rozhodnutím ze dne 12. července 2011 zrušovací oddělení OHIM návrh na prohlášení neplatnosti podaný navrhovatelkou zamítlo. Podle zrušovacího oddělení byly výrobky a služby, na které se vztahují kolidující označení, totožné nebo podobné. Pokud jde o prvek „rock“, zrušovací oddělení mělo za to, že popisuje výrobky, na které se vztahují starší ochranné známky, a že kolidující označení vykazují určitý stupeň podobnosti. S ohledem na vysokou úroveň pozornosti relevantní veřejnosti však zrušovací oddělení dospělo k závěru, že nebezpečí záměny neexistuje, pokud jde o všechny starší ochranné známky. Konečně zrušovací oddělení odmítlo argument navrhovatelky vycházející z údajné existence skupiny ochranných známek.
13. Dne 3. srpna 2011 podala navrhovatelka k OHIM proti tomuto rozhodnutí odvolání.
14. Sporným rozhodnutím čtvrtý odvolací senát OHIM (dále jen „odvolací senát“) rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM potvrdil. Co se týče návrhu na prohlášení neplatnosti postaveného na starší ochranné známce ROCK, odvolací senát zdůraznil, že neexistence nebezpečí záměny byla s konečnou platností konstatována Tribunálem v rozsudku Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM – Redrock Construction (REDROCK) (T‑146/08, EU:T:2009:398). Co se týče návrhu na prohlášení neplatnosti postaveného na starší ochranné známce KEPROCK, měl odvolací senát za to, že úroveň pozornosti relevantní veřejnosti je vysoká, že výrobky u napadené ochranné známky ve třídách 1 a 2 a stavební dříví ve třídě 19 jsou odlišné, zatímco zbylé napadené výrobky a služby jsou zčásti shodné a zčásti podobné výrobkům a službám, na které se vztahuje ochranná známka KEPROCK. Kolidující označení mají kromě toho nižší než průměrnou míru vzhledové podobnosti a průměrnou míru fonetické podobnosti, avšak nevykazují žádnou pojmovou podobnost. Konečně společná část „rock“ má jen nízkou rozlišovací způsobilost. Nebezpečí záměny tudíž neexistuje. Odvolací senát měl za to, že nebezpečí záměny je vyloučeno rovněž s ohledem na zbylé starší ochranné známky v podstatě ze stejných důvodů. Odvolací senát navíc uvedl, že rozšířená ochrana poskytnutá skupinám ochranných známek nemůže být v projednávané věci uplatněna.
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
15. Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 18. prosince 2012 u něj navrhovatelka podala žalobu, kterou se domáhala zrušení sporného rozhodnutí. Na podporu své žaloby navrhovatelka uplatnila jediný žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.
16. Navrhovatelka prostřednictvím tohoto žalobního důvodu zpochybnila posouzení odvolacího senátu týkající se podobnosti mezi kolidujícími označeními a existence nebezpečí záměny mezi napadenou ochrannou známkou a staršími ochrannými známkami.
17. Tribunál v napadeném rozsudku analýzu odvolacího senátu potvrdil a žalobu jako neopodstatněnou zamítl.
Návrhová žádání navrhovatelky
18. Navrhovatelka svým kasačním opravným pros tředkem navrhuje, aby Soudní dvůr:
– zrušil napadený rozsudek;
– prohlásil napadenou ochrannou známku za neplatnou, nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu a
– uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
19. Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora stanoví, že pokud je kasační opravný prostředek zcela nebo zčásti zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný, může Soudní dvůr kdykoli na návrh soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta tento kasační opravný prostředek usnesením s odůvodněním úplně nebo částečně odmítnout nebo zamítnout.
20. Toto ustanovení je třeba použít v projednávané věci.
Argumentace navrhovatelky
21. Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka jediný důvod, vycházející z porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
22. Navrhovatelka uvádí, že prvek „rock“ nepopisuje dotčené výrobky, neboť jimi jsou izolační materiály z minerálních vláken, které nejsou těžké ani pevné a žádným způsobem nepřipomínají kámen nebo skálu.
23. Navrhovatelka dále poukazuje na to, že relevantní veřejnost vnímá tento prvek v první řadě jako označení části ženského oděvu a dále jako styl hudby, avšak nespojuje ho s pojmem „kámen“ nebo „skála“.
24. Navrhovatelka rovněž tvrdí, že o rozlišovací způsobilosti prvku „rock“ svědčí různé zápisy ochranné známky ROCK u německého patentového a známkového úřadu (Deutsche Patent- und Markenamt), jakož i u OHIM.
25. Navrhovatelka dále Tribunálu v podstatě vytýká, že nepochopil skutečnost, že relevantní veřejnost bude napadenou ochrannou známku vnímat kvůli slovu „rock“ jako patřící do téže skupiny ochranných známek jako starší ochranné známky. V tomto ohledu má navrhovatelka za to, že k tomu, aby ochranné známky tvořily známkovou řadu, stačí prokázat existenci a skutečné využívání tří ochranných známek se společným prvkem, což je podmínka, kterou podle svého názoru v projednávané věci splnila.
26. Navrhovatelka Tribunálu rovněž vytýká, že nezohlednil judikaturu vyplývající z rozsudků Union Investment Privatfonds v. OHIM (C‑308/10 P, EU:C:2011:327), jakož i UniCredit v. OHIM (T‑303/06 RENV a T‑337/06 RENV, EU:T:2014:988), když zkoumal a následně odmítl její argument, jehož cílem je srovnání prvku „rock“ s prvkem označujícím známkovou řadu „uni“, jehož rozlišovací způsobilost Tribunál uznal v rozsudku UniCredito Italiano v. OHIM – Union Investment Privatfonds (UNIWEB) (T‑303/06 a T‑337/06, EU:T:2010:160).
27. Tribunál tedy podle navrhovatelky neprávem konstatoval neexistenci nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení.
Závěry Soudního dvora
28. Úvodem je třeba připomenout, že z článku 256 SFEU a z čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie vyplývá, že opravné prostředky proti rozhodnutím Tribunálu jsou omezeny na právní otázky a jsou přípustné pro nepříslušnost Tribunálu, pro nedostatky řízení před Tribunálem, které poškozují zájmy účastníka řízení podávajícího opravný prostředek, či pro porušení právních předpisů Unie Tribunálem.
29. Podle ustálené judikatury Soudního dvora tedy posouzení skutkového stavu a důkazů, s výhradou případu jejich zkreslení, nepředstavuje právní otázku, která by jako taková podléhala přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku (viz zejména usnesení Popp a Zech v. OHIM, C‑17/15 P, EU:C:2015:728, bod 56).
30. V souladu s čl. 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora musí navíc právní důvody a argumenty dovolávané na podporu kasačního opravného prostředku přesně označit napadané body odůvodnění rozhodnutí Tribunálu.
31. Tento požadavek přitom nesplňuje kasační opravný prostředek, který vůbec neobsahuje argumentaci specificky směřující k označení vady spočívající v nesprávném právním posouzení, jíž má být stižen napadený rozsudek, a omezuje se na převzetí důvodů a argumentů, které již byly uplatněny před Tribunálem. Takový kasační opravný prostředek totiž ve skutečnosti představuje návrh směřující pouze k opětovnému přezkoumání žaloby podané k Tribunálu, což nespadá do pravomoci Soudního dvora (usnesení Giorgis v. OHIM, C‑531/14 P, EU:C:2015:547, bod 38).
32. V projednávané věci je třeba konstatovat, že většina argumentů, které navrhovatelka předložila na podporu svého kasačního opravného prostředku, postrádá soudržnost a omezuje se na obecná tvrzení, aniž jsou přesně označeny body odůvodnění napadeného rozsudku, které navrhovatelka napadá, a aniž je uvedeno nesprávné právní posouzení, kterého se Tribunál údajně dopustil.
33. Takové argumenty jsou zjevně nepřípustné.
34. Pokud jde o tvrzení navrhovatelky, že prvek „rock“ dotčené výrobky nepopisuje, je nutno konstatovat, že ve skutečnosti je cílem navrhovatelky zpochybnit posouzení skutkového stavu, které provedl Tribunál, aniž se dovolává jakéhokoli zkreslení skutkového stavu Tribunálem.
35. Pokud jde o tvrzení ohledně údajné existence skupiny ochranných známek a důkazu o užívání starších ochranných známek, je třeba uvést, že se navrhovatelka omezuje buď na zopakování argumentů, které již byly uplatněny před Tribunálem, avšak nezpochybňuje výklad, z něhož Tribunál vycházel, anebo zpochybňuje posouzení skutkového stavu, aniž se dovolává jakéhokoli jeho zkreslení.
36. Z toho vyplývá, že všechna tvrzení navrhovatelky jsou zjevně nepřípustná. V důsledku toho je třeba kasační opravný prostředek odmítnout v plném rozsahu jako zjevně nepřípustný.
K nákladům řízení
37. Podle článku 137 jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě čl. 184 odst. 1 jednacího řádu, je o nákladech řízení třeba rozhodnout v usnesení, jímž se končí řízení.
38. Vzhledem k tomu, že toto usnesení bylo přijato před doručením kasačního opravného prostředku žalovanému v prvním stupni, a tedy před tím, než mu vznikly náklady řízení, je třeba rozhodnout, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl takto:
1) Kasační opravný prostředek se odmítá.
2) Společnost Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG ponese vlastní náklady řízení.