62006CC0458
ĢENERĀLADVOKĀTA ĪVA BOTA [YVES BOT] SECINĀJUMI,
sniegti 2008. gada 3. aprīlī (
1
)
Lieta C-458/06
Skatteverket
pret
Gourmet Classic Ltd
“Tiesas kompetence — Direktīva 92/83/EEK — Akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņošana — 20. panta pirmais ievilkums — Spirts, kas ietilpst kulinārijā izmantojama vīna sastāvā — Atbrīvojums no saskaņotā akcīzes nodokļa”
1.
Ar šo lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu Regeringsrätten [Augstākā administratīvā tiesa] (Zviedrija) vēlas uzzināt, vai kulinārijā izmantojama vīna sastāvā ietilpstošais spirts ir jāuzskata par etilspirtu Direktīvas 92/83/EEK (
2
) 20. panta nozīmē.
2.
Šīs lietas īpatnība ir tā, ka pamata tiesvedībā visi lietas dalībnieki ir vienisprātis, ka kulinārijā izmantojama vīna sastāvā ietilpstošais spirts ir jāuzskata par etilspirtu šīs tiesību normas nozīmē.
3.
Tātad minētajā lietā tiek aplūkots jautājums par strīdus esamību un līdz ar to par Tiesas kompetenci lemt par prejudiciālo jautājumu.
4.
Šajos secinājumos es paskaidrošu iemeslus, kuru dēļ es uzskatu, ka Tiesa nav kompetenta lemt par šo prejudiciālo jautājumu.
I — Atbilstošās tiesību normas
A — Kopienu tiesības
5.
Direktīvas 92/83 mērķis ir saskaņot akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem struktūru un, it īpaši noteikt kopīgas visu attiecīgo preču definīcijas, pamatojoties uz apvienotajā nomenklatūrā, kas ir spēkā šīs direktīvas pieņemšanas brīdī, ietvertajām definīcijām (
3
).
6.
Saskaņā ar Direktīvas 92/83 20. pantu ar terminu “etilspirts” apzīmē:
“—
visus produktus, kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 1,2 % tilpuma, kuri atbilst [KN (Kombinētās nomenklatūras) pozīcijām] 2207 un 2208 [ (
4
) ], pat ja šie produkti ir tāda produkta sastāvdaļas, kas atbilst citai AN [KN] pozīcijai,
—
produktus, kuru [KN pozīcija] ir 2204, 2205 un 2206 [ (
5
)], kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 22 % tilp.,
—
produktus, kas satur dzeramo spirtu, kas ir vai nav šķīdināts. [..]”
7.
Cita starpā atbilstoši Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta f) apakšpunktam dalībvalstis atbrīvo no saskaņotā akcīzes nodokļa produktus, kas satur etilspirtu, “ja tos izmanto pārtikas produktu ražošanai tieši vai kā komponentus pusfabrikātus, iepildītus vai citādi, ja ne vienā, ne otrā gadījumā tīra spirta saturs nepārsniedz 8,5 litrus 100 kg šokolādes un 5 litrus 100 kg citu produktu”.
B — Valsts tiesības
8.
Zviedrijas likuma par akcīzes nodokli spirtam (lagen om alkoholskatt) (
6
), ar kuru valsts tiesībās ir transponēta Direktīva 92/83, 1. panta pirmajā daļā ir paredzēts, ka akcīzes nodoklis spirtam ir jāmaksā par alu, vīnu un citiem raudzētiem dzērieniem, starpproduktiem, kā arī etilspirtu.
9.
Atbilstoši LAS 3. pantam par vīnu, kurš atbilst KN pozīcijām 2204 un 2205, ir jāmaksā akcīzes nodoklis, ja spirta saturs ir radies vienīgi raudzēšanas procesā un spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz tajā precizētus grādus.
10.
Attiecībā uz etilspirtu LAS 6. pantā ir paredzēts, ka akcīzes nodoklis ir jāmaksā par produktiem, kuri atbilst KN pozīcijām 2207 un 2208, kuru spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 1,2 % tilp., pat ja šie produkti ir tāda produkta sastāvdaļas, kas atbilst citai kombinētās nomenklatūras nodaļai.
11.
Tomēr LAS 7. panta pirmās daļas 5. punktā ir norādīts, ka akcīzes nodoklis nav jāmaksā par produktiem, ja tos izmanto pārtikas ražošanai tieši vai kā komponentus pusfabrikātos, iepildītus vai citādi, ja ne vienā, ne otrā gadījumā tīrā spirta saturs nepārsniedz 8,5 litrus 100 kg šokolādes un 5 litrus 100 kg citu produktu sastāvā esošos produktos.
II — Fakti un pamata tiesvedība
12.
Gourmet Classic Ltd (turpmāk tekstā — “Gourmet Classic”) ir Lielbritānijas uzņēmums, kas vēlas Zviedrijas tirgū tirgot kulinārijā izmantojamu vīnu.
13.
Pirms sava produkta pārdošanas Gourmet Classic lūdza Skatterättsnämnden (Zviedrijas Nodokļu tiesību komisija) atzinumu, lai saņemtu šīs iestādes apstiprinājumu, ka tās kulinārijā izmantojamajam vīnam netiek uzlikts akcīzes nodoklis, jo uz to attiecas Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta f) apakšpunktā noteiktais izņēmums.
14.
Aplūkojamais kulinārijā izmantojamais vīns sastāv no apmēram 40 % parastā vīna, sarkana vai balta, un apmēram 60 % bezalkoholiskā vīna sajaukuma, kuram ir pievienots neliels sāls daudzums. Tīrā spirta saturs šajā vīnā ir 4,8 litri spirta uz 100 kg galaprodukta.
15.
HM Customs and Excise, Tariff and Statistical Office (Lielbritānijas nodokļu iestāde) ir norādījusi Gourmet Classic, ka tās kulinārijā izmantojamais vīns atbilst KN apakšpozīcijai 2103909089.
16.
Procedūras, kas noritēja Skatterättsnämnden ietvaros, Skatteverket (Zviedrijas nodokļu administrācija) izteica savus apsvērumus un apgalvoja, ka atbilstoši LAS 6. pantam kulinārijā izmantojamajam vīnam, ko pārdod Gourmet Classic, ir uzliekams nodoklis spirtam, bet uz šo produktu attiecas LAS 7. panta pirmās daļās 5. punktā noteiktais izņēmums.
17.
Rezultātā, Skatteverket uzskata, ka Gourmet Classic tirgotajam kulinārijā izmantojamajam vīnam nav jāuzliek akcīzes nodoklis.
18.
Skatterättsnämnden sniedza savu atzinumu, pamatojoties uz Skatteverket ieteikumiem.
19.
Skatteverket cēla prasību un lūdza Regeringsrätten apstiprināt Skatterättsnämnden pieņemto atzinumu. Gourmet Classic secināja, ka tā piekrīt Skatterättsnämnden atzinumam.
20.
Regeringsrätten uzskata, ka, lai varētu lemt, ir jāsaņem skaidrojumi par secinājuma, ka kulinārijā izmantojams vīns satur etilspirtu Direktīvas 92/83 nozīmē, pamatotību.
III — Prejudiciālais jautājums
21.
Regeringsrätten nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai spirts, kas ietilpst kulinārijā izmantojama vīna sastāvā, ir jāklasificē kā etilspirts, kas paredzēts Direktīvas [92/83] 20. panta pirmajā ievilkumā?”
IV — Analīze
22.
Tiesai iesniegtajos apsvērumos Eiropas Kopienu Komisija norādīja, ka Tiesa nevar lemt par Regeringsrätten uzdoto prejudiciālo jautājumu.
23.
Tā uzskata, ka tas, ka Skatteverket ir lūgusi iesniedzējtiesu nevis grozīt Skatterättsnämnden sniegto atzinumu, bet gan to apstiprināt, pierāda to, ka starp lietas dalībniekiem pamata prāvā nav strīda. Komisija arī norāda, ka visi strīda dalībnieki ir vienisprātis, ka kulinārijā izmantojams vīns ir atbrīvots no jebkura nodokļa spirtam.
24.
Komisija min 1981. gada 16. decembra spriedumu lietā Foglia (
7
), kurā Tiesa konstatēja, ka EKL 234. pantā tai nav uzdots izteikt konsultatīvu viedokli par vispārīgiem vai hipotētiskiem jautājumiem, bet atbalstīt tiesu darbu dalībvalstīs (
8
).
25.
Turpinot atsaukties uz iepriekš minēto spriedumu lietā Foglia, Komisija piebilst, ka Tiesai nav kompetences atbildēt uz pamata prāvā uzdoto jautājumu par interpretāciju, jo tas ir iesniegts, lietas dalībniekiem izmantojot procesuālus līdzekļus, lai piespiestu [Tiesu] izteikt savu viedokli par noteiktiem Kopienu tiesību jautājumiem, kas nav objektīvi vajadzīgi, lai atrisinātu strīdu.
26.
Pretēji Komisijai es uzskatu, ka Tiesai nav kompetences atbildēt uz Regeringsrätten uzdoto jautājumu.
27.
EKL 234. pantā paredzētā procedūra ir Tiesas un valsts tiesu sadarbības instruments (
9
). Prejudiciāla jautājuma uzdošana ļauj valsts tiesai, kam radušās šaubas par kādas Kopienu tiesību normas interpretāciju, uzdot Tiesai jautājumu, lai tā pieņemtu lēmumu, kas tai ir nepieciešams strīda atrisināšanai.
28.
Lai gan saskaņā ar EKL 234. pantu valsts tiesai, kas izskata strīdu, ir jānovērtē nepieciešamība uzdot prejudiciālu jautājumu un šāda jautājuma atbilstība, Tiesai vismaz, ja tas ir nepieciešams, ir jāpārbauda pašai sava kompetence un nosacījumi, kuros tai ir uzdots jautājums (
10
).
29.
Tādējādi Tiesai var rasties vajadzība pārbaudīt, vai jautājumu ir uzdevusi dalībvalsts tiesa (
11
), kas izskata lietu (
12
) un kura apgalvo, ka tai sprieduma taisīšanai ir nepieciešams Tiesas nolēmums (
13
).
30.
Procedūra Skatterättsnämnden ir īpaša procedūra. Tās uzdevums ir sniegt iepriekšējus atzinumus par jautājumiem, kas attiecas it īpaši uz nodokļu maksātāju attiecībām ar publiskām iestādēm saistībā ar viņu pienākumiem nodokļu jomā (
14
). Ja nodokļu maksātājs iesniedz lūgumu Skatterättsnämnden, Skatteverket var iesniegt savus apsvērumus par nodokļu uzlikšanu attiecīgajai darbībai.
31.
Pēc tam Skatterättsnämnden pieņem atzinumu par to, kādā veidā ir jāatrisina tai uzdotais jautājums, uzliekot nodokļus šai darbībai. Par šo atzinumu lūguma iesniedzējs un/vai Skatteverket var celt prasību Regeringsrätten (
15
).
32.
Iepriekš minētajā spriedumā lietā Victoria Film Tiesa ir nolēmusi, ka tai nav kompetences lemt par Skatterättsnämnden uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem, jo tā būtībā veic administratīvas funkcijas, un atgādinājusi, ka valsts tiesām ir tiesības Tiesā vērsties tikai tad, ja tās izskata strīdu un ja tām ir jāpieņem lēmums tādas procedūras ietvaros, kuras rezultātā tiek pieņemts tiesas nolēmums (
16
).
33.
Tomēr tajā pašā spriedumā Tiesa ir piebildusi, ka gadījumā, ja nodokļu maksātājs vai Skatteverket ceļ prasību par iepriekšējo atzinumu, var uzskatīt, ka Regeringsrätten, kurā tātad ir celta prasība, īsteno tiesas funkcijas EKL 234. panta nozīmē ar mērķi pārbaudīt tiesību akta, ar kuru ir regulēta nodokļa uzlikšana nodokļu maksātājam, likumību (
17
).
34.
Tātad nav šaubu par to, ka Regeringsrätten ir valsts tiesa EKL 234. panta izpratnē.
35.
Es turpretim uzskatu, ka pamata lietā nav izpildīts nosacījums par strīdus valsts tiesā esamību.
36.
Vispirms ir jāatzīmē, ka jēdziens “strīds” tiek definēts kā domstarpības, kas ir pamats tiesvedības uzsākšanai, turklāt piebilstot, ka domstarpības nozīmē viedokļu atšķirības (
18
).
37.
Turklāt attiecībā uz nosacījumu par strīdus esamību Tiesa jau ir atzinusi, ka tai nav kompetences tad, ja lietas dalībnieki strīdu ir mākslīgi radījuši, lai piespiestu Tiesu izteikt konsultatīvu viedokli par vispārīgu vai hipotētisku jautājumu (
19
), vai arī ja prasītāja pamata prāvā prasības tiek apmierinātas pēc tam, kad valsts tiesa ir iesniegusi savu lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu Tiesā (
20
).
38.
Šādos gadījumos Tiesa ir uzskatījusi, ka nav patiesi pastāvoša strīda vai ka strīds, saistībā ar kuru ir uzdots prejudiciāls jautājums, vairāk nepastāv, jo pušu starpā vairāk nav domstarpību.
39.
Es uzskatu, ka pamata prāvā ir skaidrs, ka visi lietas dalībnieki, tas ir, Gourmet Classic, Skatterättsnämnden un Skatteverket, ir vienisprātis par to, kāds lēmums ir jāpieņem.
40.
No iesniedzējtiesas jautājuma izriet, ka Gourmet Classic lūdza Skatterättsnämnden apstiprināt, ka kulinārijā izmantojamam vīnam netiek uzlikts akcīzes nodoklis spirtam, jo uz to attiecas — pēc tās uzskata — Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta f) apakšpunktā noteiktais atbrīvojums, kurš ir pārņemts LAS 7. panta pirmās daļas 5. punktā (
21
).
41.
Šīs lietas ietvaros Skatteverket paskaidroja Skatterättsnämnden, ka kulinārijā izmantojamam vīnam tiešām var piemērot šajā tiesību normā paredzēto atbrīvojumu (
22
).
42.
Turklāt Skatterättsnämnden ir sniegusi atzinumu, kas atbilst abu lietas dalībnieku apsvērumiem (
23
).
43.
Vispirms lēmuma par prejudiciāla jautājuma uzdošanu 22. punktā Regeringsrätten piebilst, ka pamata prāvas dalībnieki ir vienisprātis par to, ka nav jāiekasē nekāds akcīzes nodoklis spirtam.
44.
No tā skaidri izriet, ka starp lietas dalībniekiem nav viedokļu atšķirību un līdz ar to valsts tiesā nav strīda.
45.
Šī nav pirmā reize, kad Regeringsrätten uzdod jautājumu Tiesai saistībā ar pamata prāvu par Skatterättsnämnden atzinumu (
24
). Šajās iepriekšējās lietās Tiesa atzina savu kompetenci lemt par Regeringsrätten uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem saskaņā ar tās judikatūru iepriekš minētajā lietā Victoria Film.
46.
Minētajās lietās Regeringsrätten bija celta prasība pret Skatterättsnämnden iepriekšējo atzinumu un tātad tā bija aicināta izšķirt strīdu, pieņemot tiesas nolēmumu (
25
).
47.
Pretēji šai lietai tika apstrīdēts Skatterättsnämden atzinums, kā rezultātā radās strīds.
48.
Protams, 1995. gada 9. februāra spriedumā lietā Leclerc-Siplec (
26
) Tiesa atzina savu kompetenci, lai gan atbildētājs pamata prāvā pārstāvēja tādu pašu viedokli kā prasītājs (
27
).
49.
Tomēr ir jāatzīmē, ka iepriekš minētajā spriedumā lietā Leclerc-Siplec pamata tiesvedības sākumā pušu starpā patiesi pastāvēja strīds. Sabiedrības TF1 Publicité un M6 Publicité bija atteikušās pārraidīt reklāmas paziņojumu par degvielas izplatīšanu Leclerc lielveikalos. Tādēļ importētāja sabiedrība Édouard Leclerc-Siplec iesūdzēja šīs abas sabiedrības Tribunal de commerce de Paris [Parīzes Tirdzniecības tiesā] (Francija) (
28
).
50.
Šajā lietā tiesvedības pamatā nav pušu viedokļu atšķirību, bet gan lūgums apstiprināt atzinumu, par kuru visi lietas dalībnieki ir vienisprātis. Pamata tiesvedības īpatnība ir tā, ka Skatteverket var Regeringsrätten apstrīdēt Skatterättsnämnden pieņemto atzinumu, pat ja šīs pārsūdzības mērķis ir lūgt apstiprināt atzinumu.
51.
Tātad šajā lietā nav runas par fiktīvu vai mākslīgi radītu strīdu, kā tas bija gadījumos, kuros taisīts iepriekš minētais spriedums lietā Foglia vai 2003. gada 21. janvāra spriedums lietā Bacardi-Martini un Cellier des Dauphins (
29
), bet par lūgumu apstiprināt atzinumu, nepastāvot nekādam strīdam.
52.
Savā lūgumā iesniedzējtiesa turklāt paskaidro, ka tā vēršas Tiesā, lai “radītu judikatūru” par kulinārijā izmantojama vīna atbrīvojuma no akcīzes nodokļa jautājumu un piešķirt šim jautājumam vispārēju raksturu.
53.
Citiem vārdiem sakot, šī tiesa lūdz Tiesu izteikt konsultatīvu viedokli.
54.
1992. gada 16. jūlija spriedumā lietā Meilicke (
30
) Tiesa precizē, ka sadarbības gars, atbilstoši kuram tiek sniegti prejudiciālie nolēmumi, prasa, lai valsts tiesa savukārt ievērotu Tiesai uzticēto uzdevumu (
31
). Šis uzdevums nav izteikt konsultatīvus viedokļus, bet gan atbildēt uz jautājumiem, kas ir nepieciešami, lai efektīvi izšķirtu strīdu (
32
).
55.
Es uzskatu, ka Tiesas kompetences atzīšana tādā gadījumā, kā izskatāmajā lietā, neatbilstu EKL 234. panta mērķim un turklāt netiktu ievēroti nosacījumi, ka vēršanās Tiesā atbilstoši šim pantam ir iespējama tikai tad, ja pastāv strīds, un prejudiciālā jautājuma uzdošanu pamatotu nepieciešamība atrisināt patiesi pastāvošu strīdu.
56.
Es piebildīšu, ka, pieņemot to, ka galu galā Regeringsrätten viedoklis būtu pretējs Skatterättsnämnden un visu pamata prāvas pušu viedoklim, Gourmet Classic varētu vajadzības gadījumā apstrīdēt valsts tiesā lēmumu, ar kuru tai ir uzlikts importa nodoklis, un šī tiesa varētu patiesi pastāvoša strīda ietvaros uzdot Tiesai jautājumu par Direktīvas 92/83 20. panta piemērojamību.
57.
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, es uzskatu, ka Tiesai nav kompetences atbildēt uz Regeringsrätten uzdoto jautājumu.
V — Secinājumi
58.
Ņemot vērā visus šos apsvērumus, es iesaku Tiesai atzīt, ka tai nav kompetences atbildēt uz Regeringsrätten uzdoto prejudiciālo jautājumu.
(
1
)	Oriģinālvaloda — franču.
(
2
)	Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (OV L 316, 21. lpp.).
(
3
)	Skat. minētās direktīvas otro un trešo apsvērumu.
(
4
)	Atbilstoši Komisijas 1991. gada 26. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2587/91, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 259, 1. lpp.), kas bija piemērojama brīdī, kad stājās spēkā 1992. gada 31. decembra Direktīva 92/83, KN pozīcijai 2207 atbilst “denaturēts etilspirts ar spirta tilpumkoncentrāciju 80 % vai vairāk; etilspirts un citi jebkāda stipruma denaturēti spirti”. Attiecībā uz KN pozīciju 2208, tai atbilst “nedenaturēts etilspirts, kura spirta tilpumkoncentrācija ir mazāka par 80 %; stiprie alkoholiskie dzērieni, liķieri un citi alkoholiskie dzērieni; alkohola izstrādājumu maisījumi, ko izmanto dzērienu ražošanā”.
(
5
)	Šīm tarifu pozīcijām atbilst attiecīgi atbilstoši Regulai Nr. 2587/91 “svaigu vīnogu vīni, tostarp vīni, kam pievienots spirts; nenorūguši vīni, izņemot pozīcijā 2009 minētos”, “vermuti un citi svaigu vīnogu vīni, kas pagatavoti, izmantojot aromatizējošus augus vai vielas”, un, visbeidzot, “citi raudzēti dzērieni (piemēram, ābolu vīns, bumbieru vīns, medalus); raudzētu dzērienu maisījumi un raudzētu un nealkoholisku dzērienu maisījumi, kas nav iepriekš minēti vai ietverti”.
(
6
)	SFS 1994, Nr. 1564, turpmāk tekstā — “LAS”.
(
7
)	244/80, 3045. lpp.
(
8
)	18. punkts.
(
9
)	Skat. it īpaši 2005. gada 20. janvāra spriedumu lietā C-225/02 García Blanco (Krājums, I-523. lpp., 26. punkts).
(
10
)	Skat. it īpaši 1995. gada 15. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no C-422/93 līdz C-424/93 Zabala Erasun u.c. (Recueil, I-1567. lpp., 13.–17. punkts un tajos minētā judikatūra).
(
11
)	Skat. it īpaši 2005. gada 31. maija spriedumu lietā C-53/03 Syfait u.c. (Krājums, I-4609. lpp., 21. punkts).
(
12
)	Skat. 1988. gada 21. aprīļa spriedumu lietā 338/85 Pardini (Recueil, 2041. lpp., 10. un 11. punkts).
(
13
)	Skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās Zabala Erasun u.c., 28. un 29. punkts un tajos minētā judikatūra; iepriekš minēto spriedumu lietā García Blanco, 27. un 28. punkts; 2005. gada 20. janvāra spriedumu lietā C-306/03 Salgado Alonso (Krājums, I-705. lpp., 41. un 42. punkts), kā arī 2006. gada 15. jūnija spriedumu lietā C-466/04 Acereda Herrera (Krājums, I-5341. lpp., 49. punkts).
(
14
)	Skat. ģenerāladvokāta Fennelija [Fennelly] secinājumu lietā, kurā ir taisīts 1998. gada 12. novembra spriedums lietā C-134/97 Victoria Film (Recueil, I-7023. lpp.), 10. punktu.
(
15
)	Turpat.
(
16
)	14. un 15. punkts.
(
17
)	18. un 19. punkts. Skat. arī 1999. gada 18. novembra spriedumu lietā C-200/98 X un Y (Recueil, I-8261. lpp., 16. un 17. punkts).
(
18
)	Skat. Le Petit Robert — Dictionnaire de la langue française, Dictionnaires Le Robert, Paris, 2004.
(
19
)	Skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Foglia.
(
20
)	Skat. iepriekš minēto spriedumu lietā García Blanco, 29.–31. punkts.
(
21
)	Skat. iesniedzējtiesas lēmumu, 11. punkts.
(
22
)	Turpat, 12. punkts.
(
23
)	Turpat, 13. punkts.
(
24
)	Skat. it īpaši 2007. gada 29. marta spriedumu lietā C-111/05 Aktiebolaget NN (Krājums, I-2697. lpp.) un 2007. gada 10. maija rīkojumu lietā C-102/05 A un B (Krājums, I-3871. lpp.).
(
25
)	Mans izcēlums.
(
26
)	C-412/93 (Recueil, I-179. lpp.).
(
27
)	3., 14. un 15. punkts.
(
28
)	2. un 3. punkts.
(
29
)	Lieta C-318/00 (Recueil, I-905. lpp.).
(
30
)	Lieta C-83/91 (Recueil, I-4871. lpp.).
(
31
)	25. punkts.
(
32
)	Iepriekš minētais spriedums lietā Foglia, 18. un 20. punkts.