62025CJ0150_RES
Lieta C‑150/25 [Marhaux] (
i
)
BX
pret
État belge
(Tribunal de première instance du Luxembourg (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (piektā palāta) 2026. gada 12. marta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 45. pants – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās – Ienākuma nodoklis – Citā dalībvalstī gūti ienākumi no profesionālās darbības – Atbrīvojums ar progresivitātes atrunu rezidences dalībvalstī – Līgumslēdzējas dalībvalsts veikta divpusējas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu nepiemērošana – Noteiktu ar darba ņēmēja personīgo un ģimenes stāvokli saistītu nodokļu priekšrocību zaudēšana
Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Diskriminācijas aizlieguma princips – Darbs civildienestā – Atkāpi ietverošs regulējums – Ierobežojumi – Piemērošana tikai ar pieņemšanu darbā saistītiem ierobežojošiem pasākumiem – Tādu ienākumu aplikšana ar nodokli, kas gūti no nodarbinātības citas dalībvalsts civildienestā, uz kuru attiecas darba ņēmēju brīva pārvietošanās
(LESD 45. pants)
(skat. 32.–35. punktu)
Personu brīva pārvietošanās – Darba ņēmēji – Vienlīdzīga attieksme – Ienākuma nodoklis – Divpusēja konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu – Nodokļu maksātāji, kuri ir rezidenti vienā dalībvalstī un kuri gūst ienākumus no profesionālās darbības otrā dalībvalstī, un kuri tajā ir apliekami ar nodokli, bet ir atbrīvoti no nodokļa rezidences dalībvalstī – Nodokļu konvencija, kurā paredzēts, ka nodokļu maksātāja personīgā un ģimenes stāvokļa ņemšana vērā tiek sadalīta proporcionāli ienākumiem, kas tiek aplikti ar nodokli katrā valstī – Nodokļu konvencijas nepiemērošana nodarbinātības valstī – Rezidences valsts nodokļu tiesiskais regulējums, kura rezultātā tiek zaudēta daļa no nodokļu priekšrocībām, kas saistītas ar nodokļu maksātāja personīgo un ģimenes stāvokli – Nepieļaujamība
(LESD 45. pants)
(skat. 47.–51. un 54. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Izskatot tribunal de première instance du Luxembourg (Luksemburgas provinces pirmās instances tiesa, Beļģija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa atzīst, ka, lai nodrošinātu LESD 45. pantā garantēto darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, nodokļu maksātāja, kurš saņem ārvalstu izcelsmes ienākumus no profesionālās darbības, kas ir atbrīvoti no nodokļa saskaņā ar nodokļu konvenciju, rezidences valstij ir jāņem vērā viss viņa personiskais un ģimenes stāvoklis, ja nodarbinātības valsts nepiemēro šo konvenciju un neļauj pilnībā saņemt atbilstošās nodokļu priekšrocības.
BX ir Beļģijas nodokļu rezidents, kas gūst ienākumus no profesionālās darbības Beļģijā, kā arī citastarp Francijā. Saskaņā ar Beļģijas un Francijas nodokļu konvenciju (
1
) Francijā gūtie ienākumi tiek aplikti ar nodokli Francijā un ir atbrīvoti no iedzīvotāju ienākuma nodokļa Beļģijā (
2
).
Iesniedzot iedzīvotāju ienākuma nodokļa deklarācijas Beļģijā par 2020. un 2021. taksācijas gadu, BX no visiem saviem ienākumiem atskaitīja uzturlīdzekļu maksājumus, ko viņš bija samaksājis savai meitai un bijušajai laulātajai, kuras ir Beļģijas rezidentes. Tomēr Beļģijas nodokļu administrācija viņam piešķīra tiesības atskaitīt veiktos uzturlīdzekļu maksājumus tikai proporcionāli viņa Beļģijā gūtajiem ienākumiem.
Tā kā BX sākotnējās sūdzības bija nesekmīgas, BX vērsās iesniedzējtiesā, apgalvojot, ka noteikums par atskaitāmo uzturlīdzekļu maksājumu proporcionālu attiecināšanu uz Beļģijā gūtajiem ienākumiem un ārvalstīs gūtajiem ienākumiem, kuri atbrīvoti no šā nodokļa, ir pretrunā LESD 45. pantam.
Šādos apstākļos – konstatējusi, ka Francijas nodokļu administrācija nepareizi piemēro Beļģijas un Francijas nodokļu konvenciju, jo tā neļauj ņemt vērā nodokļu maksātāja ģimenes stāvokli, lai proporcionāli Francijā ar nodokli apliekamajiem ienākumiem atskaitītu uzturlīdzekļu maksājumu daļu, kas nav atskaitāma no Beļģijā apliekamajiem ienākumiem, – iesniedzējtiesa jautā, vai Beļģijas tiesiskais regulējums, ciktāl ar to daļēji tiek zaudētas tiesības uz nodokļu atskaitījumu, kura mērķis ir ņemt vērā nodokļu maksātāju rezidentu personīgo un ģimenes stāvokli, ir saderīgs ar LESD 45. pantā garantēto darba ņēmēju brīvu pārvietošanos.
Tiesas vērtējums
Tiesa atgādina – lai gan dalībvalstij, kas piemēro principu, ka rezidences vietā tiek aplikti visi nodokļa maksātāju ienākumi, tai skaitā ienākumi no ārvalstu avotiem, parasti ir pilnībā jāņem vērā nodokļa maksātāju personīgais un ģimenes stāvoklis (
3
), šāda dalībvalsts noteiktos apstākļos ar konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu var tikt daļēji atbrīvota no šā pienākuma izpildes (
4
).
Tomēr šī iespēja neļauj dalībvalstīm atbrīvoties no pienākuma īstenot savu kompetenci nodokļu jomā tādā veidā, kas nav diskriminējošs attiecībā pret Savienības pilsoņiem, kuri ir izmantojuši savas LESD 45. panta 1. un 2. punktā garantētās tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos.
Ja rezidences dalībvalsts noslēdz divpusēju nodokļu konvenciju, ar kuru šī dalībvalsts un nodarbinātības dalībvalsts sadala to, kā ar nodokli tiek aplikti visi to nodokļu maksātāju ienākumi, kuri ir izmantojuši savas tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, un vienojas proporcionāli šim sadalījumam ņemt vērā viņu personīgo un ģimenes stāvokli, jāuzskata, ka rezidences dalībvalsts savu kompetenci ir īstenojusi nediskriminējošā veidā tikai tad, ja attiecīgajiem nodokļa maksātājiem tiek nodrošināts, ka kopumā viss viņu personīgais un ģimenes stāvoklis tiks pienācīgi ņemts vērā – tāpat kā tādu nodokļa maksātāju rezidentu gadījumā, kuriem nav citā dalībvalstī gūtu ienākumu.
Pretējā gadījumā Savienības pilsoņi, kuri ir izmantojuši savas tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, tiktu nostādīti tiesiski vai faktiski nelabvēlīgākā situācijā salīdzinājumā ar nodokļu maksātājiem rezidentiem, kuri nav izmantojuši savas tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, tādējādi pārkāpjot diskriminācijas aizlieguma principu, kas citastarp ir konkretizēts LESD 45. panta 1. un 2. punktā.
Savukārt, ja ir redzams, ka nodarbinātības valsts nodokļu konvenciju piemēro tādā veidā, ka nodokļa maksātājiem, kas ir rezidenti rezidences dalībvalstī, netiek ļauts viņu personīgā un ģimenes stāvokļa dēļ piemērojamā atskaitījuma daļas zudumu kompensēt ar atbilstošu iespēju saņemt tādu pašu atskaitījumu nodarbinātības valstī proporcionāli šajā valstī gūtajiem ienākumiem, ir jāuzskata, ka rezidences dalībvalsts nav atbrīvota no pienākuma pilnībā ņemt vērā nodokļu maksātāju, kas ir rezidenti, personīgo un ģimenes stāvokli.
Tādējādi rezidences dalībvalsts tiesiskais regulējums, ciktāl tas nodokļu maksātājiem rezidentiem, kuri ir izmantojuši savas tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, liedz tiesības uz to, ka tiek pilnībā ņemti vērā viņu personīgie un ģimenes izdevumi, ir jāuzskata par darba ņēmēju brīvas pārvietošanās ierobežojumu, ja vien nepastāv neviens primārs vispārējo interešu apsvērums, kas varētu attaisnot šādu ierobežojumu.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.
(
1
)	Francijas un Beļģijas 1964. gada 10. marta Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu un abpusējas administratīvās un juridiskās palīdzības noteikumiem ienākumu nodokļu jomā.
(
2
)	Francijā gūtie ienākumi tomēr tiek ņemti vērā, lai atbilstoši progresīvai nodokļa likmju skalai aprēķinātu nodokli, kas pēc tam tiek samazināts par tā nodokļa proporcionālo daļu, kas aprēķināts par ienākumiem, kuri atbrīvoti no nodokļa.
(
3
)	Šajā nozīmē skat. spriedumus, 1995. gada 14. februāris, Schumacker (C‑279/93, EU:C:1995:31, 32. punkts), kā arī 2013. gada 12. marts, Imfeld un Garcet (C‑303/12, EU:C:2013:822, 43. punkts).
(
4
)	Šajā nozīmē skat. spriedumus, 2002. gada 12. decembris, de Groot (C‑385/00, EU:C:2002:750, 99. punkts), un 2021. gada 15. jūlijs, État belge (Nodokļu priekšrocību zaudēšana dzīvesvietas dalībvalstī) (C‑241/20, EU:C:2021:605, 44. punkts).