Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
ANDREA
BIONDI
prednesené
12. marca 2026(1)
Vec C‑845/24 P
Silgan Holdings, Inc.,
Silgan Holdings Austria GmbH,
Silgan International Holdings BV,
Silgan Metal Packaging Distribution GmbH,
Silgan White Cap Manufacturing GmbH
proti
Európskej komisii
„ Odvolanie – Hospodárska
súťaž – Kartely – Trh s kovovými
obalmi – Začatie
vyšetrovacieho
konania
Európskou
komisiou
na
žiadosť
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže – Lehota
na
prerozdelenie – Nariadenie (ES)
č. 1/2003 – Oznámenie
Komisie o spolupráci v rámci
siete
orgánov
hospodárskej
súťaže – Zásada
riadnej
správy
vecí
verejných – Povinnosť
odôvodnenia “
I.      Úvod
1.        Spoločnosti
Silgan Holdings,
Inc.,
Silgan Holdings
Austria GmbH,
Silgan International
Holdings
BV,
Silgan Metal
Packaging Distribution GmbH a Silgan White Cap
Manufacturing GmbH, t. j. spoločnosti
patriace
do
tej
istej
skupiny
podnikov
(ďalej
spoločne
len
„Silgan“),
navrhujú v rámci
odvolania v prejednávanej
veci
zrušiť
rozsudok
Všeobecného
súdu z 2. októbra
2024,
Silgan
Holdings a i./Komisia
(T‑589/22,
EU:T:2024:662;
ďalej
len
„napadnutý
rozsudok“),
ktorým
Všeobecný
súd
zamietol
ich
žalobu
proti
rozhodnutiu
Komisie C(2022) 4761
final z 12. júla
2022(2) (ďalej
len
„sporné
rozhodnutie“)(3) týkajúcemu
sa
konania
podľa článku 101 ZFEÚ. V skratke
možno
uviesť,
že
Komisia
začala
na
žiadosť
Bundeskartellamt
(Spolkový
úrad
na
ochranu
hospodárskej
súťaže,
Nemecko,
ďalej
len
„vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže“)
konanie
okrem
iného
proti
spoločnostiam
Silgan.
Vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže
požiadal
Komisiu o začatie
konania
vzhľadom
na
to,
že
nedostatky v nemeckej
právnej
úprave
platnej v čase
relevantného
skutkového
stavu
neumožňovali
účinne
sankcionovať
dotknuté
spoločnosti,
pretože v dôsledku
reštrukturalizácie
spoločností
Silgan
nebolo
možné
identifikovať
všetky
spoločnosti
zodpovedné
za
porušenie.
Na
záver
konania
Komisia
konštatovala(4) jediné a trvajúce
porušenie článku 101 ZFEÚ v odvetví
kovových
obalov v Nemecku,
ktoré
trvalo
od
11. marca 2011
do
18. septembra
2014, a uložila
spoločnostiam
Silgan
pokutu
vo
výške
23 852 000
eur,
zníženú o 10 % v dôsledku
uplatnenia
oznámenia o vedení
konania o urovnaní(5).
2.        Napadnutým
rozsudkom
Všeobecný
súd
vecne
zamietol
všetky
žalobné
dôvody
uvedené v návrhu
na
zrušenie
rozhodnutia
Komisie.
II.    Právny rámec
A.      Nariadenie č. 1/2003
3.        V súvislosti s odvolaním v prejednávanej
veci
je
relevantný článok 11
ods. 3 a 6
nariadenia
č. 1/2003(6) o vykonávaní
pravidiel
hospodárskej
súťaže
stanovených v článkoch
[101 a 102 ZFEÚ].
4.        Článok 11,
nazvaný
„Spolupráca
medzi
Komisiou a orgánmi
hospodárskej
súťaže
členských
štátov“,
ods. 3 a 6
stanovuje:
„3.      Orgány
hospodárskej
súťaže
členských
štátov
konajúce
na
základe
článku
[101
alebo 102 ZFEÚ]
písomne
informujú
Komisiu
pred
alebo
bezprostredne
po
začatí
prvého
úradného
vyšetrovacieho
opatrenia.
Tieto
informácie
sa
môžu
poskytnúť
orgánom
hospodárskej
súťaže
iných
členských
štátov.
…
6.      Ak
Komisia
začne
konanie
týkajúce
sa
prijatia
rozhodnutia
podľa kapitoly III,
zbavuje
tým
orgány
hospodárskej
súťaže
členských
štátov
ich
práva
na
uplatňovanie
článkov
[101 a 102 ZFEÚ].
Ak
orgány
hospodárskej
súťaže
členských
štátov
už
konajú v prípade,
Komisia
začne
konanie
len
po
konzultácii s týmito
vnútroštátnymi
orgánmi
hospodárskej
súťaže“.
B.      Oznámenie Komisie o spolupráci v rámci siete orgánov hospodárskej súťaže
5.        Fungovanie
nariadenia č. 1/2003
podrobne
opisuje
Oznámenie o spolupráci v rámci
siete
orgánov
hospodárskej
súťaže(7) (ďalej
len
„oznámenie o spolupráci“). V konkrétnej
súvislosti s odvolaním v prejednávanej
veci bod 18
oznámenia o spolupráci
stanovuje,
že:
„Ak
vzniknú
problémy s prerozdelením
prípadov,
mali
by
sa
včas
vyriešiť,
zvyčajne
do
dvoch
mesiacov
odo
dňa
zaslania
prvých
informácií
určených
sieti
podľa článku 11
[nariadenia č. 1/2003].
Počas
tohto
obdobia
sa
orgány
hospodárskej
súťaže
usilujú o dosiahnutie
dohody o možnom
prerozdelení a v prípade
potreby o spôsobe
súbežného
konania.“
6.        Bod 19
uvedeného
oznámenia
stanovuje:
„Orgán
alebo
orgány
hospodárskej
súťaže,
ktoré
sa
zaoberajú
prípadom
na
konci
obdobia
prerozdelenia,
by
všeobecne
mali
pokračovať v riešení
prípadu
až
do
ukončenia
konania.
Prerozdelenie
prípadu
po
uplynutí
počiatočného
obdobia
prideľovania v dĺžke
dvoch
mesiacov
by
sa
malo
uskutočniť
len v prípade
podstatnej
zmeny
skutkového
stavu v danej
veci
počas
konania.“
7.        Oddiel
3.2
uvedeného
oznámenia s názvom
„Začatie
konania
Komisiou
podľa článku 11
ods. 6
nariadenia
[č. 1/2003]“
opisuje
mechanizmus
začatia
konania.
Komisia v tomto
oddiele
najmä
vysvetľuje,
že
môžu
nastať
dve
situácie, z ktorých
druhá
nastáva
vtedy,
keď
jeden
alebo
viaceré
vnútroštátne
orgány
hospodárskej
súťaže
informovali
sieť,
že
začali
preskúmavať
určitý
prípad.
Druhú
možnosť,
ktorá
je
relevantná
na
účely
odvolania v prejednávanej
veci,
upravuje bod 54.
Konkrétne bod 54
stanovuje,
že:
„Ku
druhej
situácii
dochádza
vtedy,
keď
jeden
alebo
viaceré
vnútroštátne
orgány
hospodárskej
súťaže
informovali
sieť
podľa článku 11
ods. 3
[nariadenia č. 1/2003],
že
začali
skúmať
konkrétny
prípad.
Počas
počiatočného
obdobia
prideľovania
(v predpokladanej
dĺžke
dvoch
mesiacov,
pozri bod 18
vyššie)
môže
Komisia
po
konzultácii s príslušnými
orgánmi
začať
konanie
podľa článku 11
ods. 6
[nariadenia č. 1/2003].
Po
fáze
prideľovania
môže
Komisia v zásade
uplatniť článok 11
ods. 6
[nariadenia č. 1/2003]
len v prípade,
ak
nastane
jedna z týchto
situácií:
…
d)      je
potrebné
prijať
rozhodnutie
Komisie s cieľom
rozvíjať
politiku
Spoločenstva v oblasti
hospodárskej
súťaže – najmä
ak
sa
podobný
problém
týkajúci
sa
hospodárskej
súťaže
vyskytuje
vo
viacerých
členských
štátoch – alebo s cieľom
zabezpečiť
účinné
presadzovanie
práva
Spoločenstva v oblasti
hospodárskej
súťaže;
…“
III. O odvolaní
8.        Hlavným
predmetom
odvolania v prejednávanej
veci
je
fungovanie
systému
spolupráce
medzi
Komisiou a orgánmi
hospodárskej
súťaže
členských
štátov,
ako
ho
vymedzuje
oznámenie o spolupráci, a to v konkrétnom
prípade,
keď k podaniu
žiadosti o prerozdelenie
došlo
po
počiatočnej
fáze
prideľovania.
Konkrétne
sa
táto
otázka
týka
právomoci
Komisie a príslušnej
lehoty
na
začatie
konania
po
tom,
ako
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže
už
začal
vyšetrovanie, z ktorého
vyplynulo,
že
nedostatky
vo
vnútroštátnej
právnej
úprave
platnej v čase
skutkového
stavu
neumožňovali
účinne
sankcionovať
dotknuté
podniky.
9.        Spoločnosti
Silgan
konkrétne
navrhujú,
aby
Súdny
dvor
zrušil
napadnutý
rozsudok,
zrušil
sporné
rozhodnutie a uložil
Komisii
povinnosť
nahradiť
trovy
konania,
ktoré
vznikli v konaní
na
Všeobecnom
súde a Súdnom
dvore.
10.      Komisia a Spolková
republika
Nemecko,
ktorá
vstúpila
do
konania
ako
vedľajšia
účastníčka v prvostupňovom
konaní,
navrhujú,
aby
Súdny
dvor
odvolanie
zamietol a uložil
spoločnostiam
Silgan
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
Rada
Európskej
únie,
ktorá
tiež
vstúpila
do
konania
ako
vedľajšia
účastníčka v prvostupňovom
konaní,
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
zamietol
odvolanie v rozsahu, v akom
spochybňuje
posúdenie
Všeobecného
súdu
týkajúce
sa
zákonnosti článku 11 ods. 6
nariadenia č. 1/2003.
11.      Spoločnosti
Silgan
na
podporu
svojho
odvolania
uvádzajú
päť
odvolacích
dôvodov,
ktoré
Komisia
všetky
spochybňuje.
Prvý
odvolací
dôvod
sa
týka
nesprávneho
výkladu a uplatnenia
zásady
subsidiarity.
Druhý
odvolací
dôvod
sa
týka
nesprávneho
výkladu a uplatnenia
zákazu
zneužitia
právomoci.
Tretí
odvolací
dôvod
sa
týka
nesprávneho
výkladu a uplatnenia
zásady
proporcionality.
Štvrtým
odvolacím
dôvodom
spoločnosti Silgan
vytýkajú
Všeobecnému
súdu
dvoru
nesprávny
výklad a uplatnenie
zásady,
podľa
ktorej
je
správny
orgán
viazaný
svojimi
vlastnými
rozhodnutiami.
Piaty
odvolací
dôvod
sa
týka
nesprávneho
výkladu a uplatnenia
povinnosti
Komisie
odôvodniť
svoje
rozhodnutie.
Na
žiadosť
Súdneho
dvora
sa
tieto
návrhy
zameriavajú
na
štvrtý
odvolací
dôvod.
12.      Tvrdenia
spoločností
Silgan v rámci
štvrtého
odvolacieho
dôvodu
sú
rozdelené
do
štyroch
častí.
13.      Prvá
časť
sa
týka
nesprávneho
výkladu
zásady,
podľa
ktorej
je
správny
orgán
viazaný
svojimi
vlastnými
rozhodnutiami.
Druhá
časť
sa
týka
nesprávneho
výkladu
záväzného
účinku
oznámenia
Komisie.
Tretia
časť
sa
týka
nesprávneho
právneho
posúdenia
pri
výklade bodov 19 a 54
oznámenia
Komisie.
Štvrtá
časť
sa
týka
nesprávneho
právneho
posúdenia
pri
výklade
povinnosti
Komisie
odôvodniť
svoje
rozhodnutie.
14.      V rámci
analýzy
na
účely
týchto
návrhov
však
považujem
za
užitočné
upraviť
poradie
uvedených
štyroch
častí
podľa
dôležitosti a zaoberať
sa
najprv
treťou
časťou.
Následne
preskúmam
prvú,
druhú a štvrtú
časť
spoločne.
Dôvod
tohto
postupu
spočíva v tom,
že
tretia
časť
štvrtého
odvolacieho
dôvodu
sa
týka
práve
hlavnej
problematiky
tohto
odvolania, t. j. právomoci
Komisie
začať
konanie
na
žiadosť
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže.
A.      Úvodné poznámky
15.      Na
úvod
je
potrebné
vymedziť
kontext,
ktorého
je
prejednávaná
vec
súčasťou.
Ako
je
známe,
nariadením
č. 1/2003
normotvorca
Únie
zaviedol
systém
paralelných
právomocí,
na
základe
ktorého
môžu
Komisia a orgány
hospodárskej
únie
členských
štátov
uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ.
Spoločne
tvoria
sieť
nazvanú
„Európska
sieť
pre
hospodársku
súťaž“
(European Competition Network – ECN),
ktorej
základom
je
úzka
spolupráca
pri
uplatňovaní
príslušných
pravidiel a dohľade
nad
dodržiavaním
práva
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže.
Táto
sieť
má
zabezpečiť
účinné a jednotné
uplatňovanie
práva
hospodárskej
súťaže.
16.      Uplatňovanie
práva
hospodárskej
súťaže v rámci
predmetnej
siete
spolupráce
spočíva v systéme
paralelných
právomocí
Komisie a vnútroštátnych
orgánov
hospodárskej
súťaže.(8) Zároveň
zostalo
zachované
pravidlo,
podľa
ktorého
orgány
hospodárskej
súťaže
členských
štátov
strácajú
svoju
právomoc,
ak
Komisia
začne
konanie.
Cieľom
uvedeného
pravidla
je
zabezpečiť
účinné
uplatňovanie
pravidiel
hospodárskej
súťaže a spravovať
sieť
čo
možno
najlepším
spôsobom.(9) Komisia
je
preto
ďalej
garantom
jednotného
uplatňovania
práva
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže.
17.      Oznámenie o spolupráci,
ktoré
je
nástrojom
tzv. soft
law, v danom
rámci
podrobne
vymedzuje
fungovanie
systému
stanoveného
nariadením č. 1/2003.
18.      Oznámenie o spolupráci
preto
slúži
ako
usmernenie
na
účely
koordinácie
vzťahov v oblasti
spolupráce a prideľovania
prípadov
medzi
Komisiou a orgánmi
hospodárskej
súťaže
členských
štátov.
19.      Hlavná
otázka,
ktorá
vzniká v rámci
sporu v prejednávanej
veci a ktorá
sa
týka
spôsobu
rozdeľovania
prípadov
medzi
Komisiu a vnútroštátne
orgány
hospodárskej
súťaže,
je
práve
súčasťou
vyššie
uvedeného
kontextu.
Presnejšie
povedané,
rozhodnutie o odvolaní v prejednávanej
veci
od
Súdneho
dvora
vyžaduje,
aby
špecifikoval
rozsah, v akom
môže
Komisia
na
žiadosť
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže
začať
konanie
podľa
oznámenia o spolupráci.
1.      O tretej časti štvrtého odvolacieho dôvodu
20.      Spoločnosti
Silgan
spochybňujú bod 105
napadnutého
rozsudku, v ktorom
Všeobecný
súd
dospel k záveru,
že
tieto
spoločnosti
nepreukázali
odklon
Komisie
od
oznámenia o spolupráci.
Spoločnosti
Silgan v tejto
súvislosti
uvádzajú
dve
výhrady.
21.      Prvá
výhrada
spoločností
Silgan
sa
týka bodov 59 a 60
napadnutého
rozsudku, v ktorých
Všeobecný
súd
konštatoval
splnenie
podmienok
podľa
druhej
možnosti
uvedenej v bode 54 písm. d)
oznámenia o spolupráci.
22.      Prostredníctvom
druhej
výhrady
spoločnosti
Silgan
namietajú,
že
Všeobecný
súd
neprihliadol
na
dvojmesačnú
lehotu
uvedenú v oznámení o spolupráci a že
mal
dospieť k záveru,
že
Komisia
túto
lehotu
nedodržala.
a)      Tvrdenia spoločností Silgan v súvislosti s prvou výhradou týkajúcou sa nesplnenia požiadaviek potrebných na účely prerozdelenia a posteriori
23.      Pokiaľ
ide o prvú
výhradu
týkajúcu
sa
nesplnenia
požiadaviek
potrebných
na
účely
prerozdelenia
a posteriori,
spoločnosti
Silgan uvádzajú,
že
predpokladom
podstatnej
zmeny
skutkového
stavu
podľa bodu 19
oznámenia o spolupráci
je,
že v danej
veci
ide o nové
informácie
týkajúce
sa
skutočností,
ktoré
Komisiu
viedli k záveru,
že
došlo k porušeniu
práva.
Reštrukturalizácia
podniku
podľa
spoločností
Silgan
nepredstavuje
podstatnú
zmenu
skutkového
stavu,
keďže k reštrukturalizácii
došlo
po
skončení
nezákonného
konania.
24.      Odvolateľky
ďalej
spochybňujú bod 72
napadnutého
rozsudku, v ktorom
sa
Všeobecný
súd
obmedzil
na
konštatovanie,
že
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže
nemusel
byť
schopný
zabezpečiť
uloženie
sankcií
za
všetky
prípadné
porušenia,
čím
podľa
spoločností
Silgan
nezodpovedal
otázku,
či
vnútroštátny
orgán
skutočne
nebol
schopný
uloženie
takýchto
sankcií
zabezpečiť.
25.      Všeobecný
súd
mal
preto
podľa
odvolateliek
dospieť k záveru,
že
nebolo
preukázané,
že
obnovenie
vyšetrovania
Komisiou
bolo
nevyhnutné
na
zabezpečenie
účinného
uplatňovania
práva
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže.
26.      Spoločnosti
Silgan
ďalej
namietajú,
že
Všeobecný
súd
sa v bode 105
napadnutého
rozsudku
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia,
pokiaľ
ide o rozdelenie
dôkazného
bremena.
Komisia
mala
predložiť
dôkazy o skutočnostiach, z ktorých
odvodzuje
svoju
právomoc, a preukázať
splnenie
podmienok
na
prerozdelenie.
b)      Analýza
27.      Na
úvod
je
potrebné
odkázať
na body 18 a 19
oznámenia o spolupráci.
Na
jednej
strane bod 18,
ktorý
odkazuje
na
lehotu
dvoch
mesiacov
odo
dňa
zaslania
prvých
informácií
určených
sieti,
sa
týka
počiatočného
obdobia
prideľovania,
ktoré
predchádza
začatiu
konania.(10) Inými
slovami,
obdobie
počiatočného
prideľovania
sa
zhoduje s obdobím,
počas
ktorého
sa
identifikuje
orgán
príslušný
na
vybavenie
danej
veci.(11) Na
druhej
strane bod 19
sa
týka
prípadu,
keď
by
sa
mal
orgán
hospodárskej
súťaže
aj
po
uplynutí
dvojmesačnej
lehoty
ďalej
zaoberať
danou
vecou
až
do
ukončenia
konania. Bod 19
upravuje
situáciu, v ktorej
sa
prerozdelenie
výnimočne
povoľuje, a to
po
uplynutí
počiatočného
obdobia
prideľovania v dĺžke
dvoch
mesiacov
a v prípade,
že
počas
konania
dôjde k podstatnej
zmene
podstatnej
zmene
známeho
skutkového
stavu v danej
veci.
28.      V nadväznosti
na
uvedené
je
potrebné
konštatovať,
že
Všeobecný
súd v bode 60
napadnutého
rozsudku
správne
konštatoval,
že
Komisia
bola v porovnaní s vnútroštátnym
orgánom
hospodárskej
súťaže
spôsobilejšia
zabezpečiť
účinné
uplatňovanie
práva
hospodárskej
súťaže. V tejto
súvislosti
sa
domnievam,
že
odôvodnenie
Všeobecného
súdu v bodoch 56
až
59
napadnutého
rozsudku
nie
je
postihnuté
vadami
vyplývajúcimi z nesprávneho
právneho
posúdenia.
29.      Konkrétne v bodoch 56
až
58
napadnutého
rozsudku
Všeobecný
súd
zdôraznil
časový
rozdiel
medzi
okamihom,
keď
došlo k porušeniu, a časom
konania
reštrukturalizácií(12),
pričom
tiež
poukázal
na
to,
že
nedostatky v nemeckej
právnej
úprave
platnej v čase
relevantného
skutkového
stavu
by
bránili
uplatneniu
účinných
sankcií
voči
dotknutým
podnikom.(13) Tieto
skutočnosti a časové
rozdiely
umožnili
Všeobecnému
súdu
poukázať
na
možné
riziko,
že
predmetné
porušenie
zostane
podľa v danom
čase
platného
nemeckého
práva
aspoň
sčasti
nepotrestané,
pričom z tohto
dôvodu
nebolo
možné
zaručiť
účinné
uplatňovanie
práva
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže.
30.      Všeobecný
súd
totiž v bode 59
napadnutého
rozsudku
pripomenul,
že
cieľom
nariadenia č. 1/2003
je
zaručiť
účinné
uplatňovanie
pravidiel
hospodárskej
súťaže
podľa
práva
Únie
tým,
že
orgánom
hospodárskej
súťaže
členských
štátov
priznáva
právomoc
uplatňovať
toto
právo
súbežne s Komisiou.
31.      Všeobecný
súd
len
zdôraznil,
že
na
tento
cieľ
odkazuje
aj
druhá
možnosť
uvedená v bode 54 písm. d)
oznámenia o spolupráci.
Na
základe
týchto
predpokladov
Všeobecný
súd
správne
usúdil,
že
Komisia
bola v porovnaní s vnútroštátnym
orgánom
hospodárskej
súťaže
spôsobilejšia
zabezpečiť
účinné
uplatňovanie
práva
hospodárskej
súťaže.
32.      Ako
sa
tiež uvádza v bode 2 oznámenia o spolupráci,
„členské
štáty
sú
povinné
zaviesť
systém
stanovujúci
účinné,
primerané a odrádzajúce
sankcie
za
porušenie
práva
Spoločenstva“.
Inými
slovami,
ak
členský
štát
nie
je
schopný
zabezpečiť
takýto
systém
sankcií,
nie
je
možné
zaručiť
účinné a jednotné
uplatňovanie
práva
hospodárskej
súťaže.(14) Predpoklad,
že
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže
nemôže
požiadať
Komisiu o prevzatie
konania,
by
totiž
odporoval
duchu
spolupráce,
ktorým
sa
sieť
vyznačuje,
ako
aj
cieľu
nariadenia č. 1/2003.(15)
33.      Okrem
toho článok 11
ods. 6
nariadenia č. 1/2003,
ktorého
základom
je
úzka
spolupráca
medzi
vnútroštátnymi
orgánmi
hospodárskej
súťaže a Komisiou,(16) stanovuje
nielen
to,
že
Komisia
začatím
konania
zbavuje
orgány
hospodárskej
súťaže
členských
štátov
ich
právomoci,
ale
aj
to,
že
ak
vnútroštátny
orgán
už
koná
vo
veci,
Komisia
začne
konanie
len
po
konzultácii s týmto
vnútroštátnym
orgánom
hospodárskej
súťaže.(17) Ako v tejto
súvislosti
zdôraznil
aj
Súdny
dvor, článok 11
ods. 6
je
súčasťou kapitoly IV nariadenia č. 1/2003,
ktorá
sa
týka
spolupráce
medzi
Komisiou a orgánmi
hospodárskej
súťaže
členských
štátov.(18)
34.      Tvrdenie
spoločností
Silgan,
podľa
ktorého
Všeobecný
súd
konštatoval
splnenie
podmienok
podľa druhej
možnosti
uvedenej v bode 54 písm. d)
oznámenia o spolupráci,
je
preto
nedôvodné. Body 59 a 60
napadnutého
rozsudku
nič
také
nenaznačujú.
35.      Pokiaľ
ide o výhradu
spoločností
Silgan
týkajúcu
sa
podstatnej
zmeny
známeho
skutkového
stavu v danej
veci
podľa bodu 19
oznámenia o spolupráci, v prvom
rade
treba
konštatovať,
že
Všeobecný
súd
sa v spochybnených
bodoch
napadnutého
rozsudku
takouto
otázkou
vôbec
nezaoberá.
Ako
sa
uviedlo
vyššie,
záver
Všeobecného
súdu,
podľa
ktorého
Komisia
mohla
vykonávať
svoju
právomoc,
vychádza
výlučne z potreby
zabezpečiť
sledovanie
cieľa
nariadenia č. 1/2003, t. j. účinné
uplatňovanie
práva
hospodárskej
súťaže.
36.      Ak
aj
pripustíme
súvislosť
medzi
prejednávanou
vecou a bodom 19
oznámenia o spolupráci,
mám
pochybnosť o tom,
že
na
reštrukturalizáciu
spoločnosti
sa
nemôže
vzťahovať
vymedzenie
pojmu
podstatná
zmena
skutkového
stavu v danej
veci.
Napriek
tomu,
že
reštrukturalizácia
nemusí
sama
osebe
súvisieť
so
samotným
porušením,
domnievam
sa,
reštrukturalizáciu
treba v jej
rôznych
podobách
vo
všeobecnosti
považovať
za
možný
prostriedok
na
zlepšenie
obchodného a strategického
postavenia
akéhokoľvek
podniku
na
trhu,
pričom v každom
prípade
vedie k podstatným
zmenám v podnikoch
zodpovedných
za
porušenie, a preto
sa
na
ňu
môže
vzťahovať
vymedzenie
pojmu
podstatná
zmena
skutkového
stavu.
37.      Pokiaľ
ide o rozdelenie
dôkazného
bremena,
mám
pochybnosť
aj o prípustnosti
výhrady
spoločností
Silgan,
podľa
ktorej
bolo
úlohou
Komisie,
aby
preukázala
svoju
právomoc. V tejto
súvislosti
je
potrebné
pripomenúť,
že
od
žalobcu
sa v rámci
súdnej
žaloby
vyžaduje,
aby
predložil
dôkazy,
ktoré
môžu
predstavovať
vážne
indície
preukazujúce,
že
jeho
výhrady
sú
dôvodné.(19) V prejednávanej
veci
sa
Všeobecný
súd
nedopustil
nesprávneho
posúdenia,
ale
len
konštatoval,
že
spoločnosti
Silgan
nepreukázali,
že
sa
Komisia
odchýlila
od
oznámenia o spolupráci.
Okrem
toho z bodu 105
napadnutého
rozsudku
je
zrejmé,
že
Všeobecný
súd
mal
pochybnosti o prípustnosti
tvrdenia
spoločností
Silgan,
podľa
ktorého
sa
správny
orgán
nemôže
odchýliť
od
vlastných
interných
opatrení,
keďže
odvolateľky, t. j. žalobkyne v prvom
stupni,
toto
tvrdenie
uviedli
až v replike.
38.      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
prvú
námietku
tretej
časti
štvrtého
odvolacieho
dôvodu
treba
podľa
môjho
názoru
zamietnuť.
c)      Tvrdenia spoločností Silgan v súvislosti s druhou výhradou týkajúcou sa príliš neskorého prerozdelenia a posteriori
39.      V súvislosti s druhou
výhradou
tretej
časti,
týkajúcou
sa
príliš
neskorého
prerozdelenia
a posteriori,
spoločnosti
Silgan
namietajú,
že
Všeobecný
súd
nezohľadňuje
časové
požiadavky
stanovené v oznámení o spolupráci v prípade
prerozdelenia
a posteriori,
pričom v bode 105
napadnutého
rozsudku
mal
Všeobecný
súd
podľa
odvolateliek
naopak
dospieť k záveru,
že
išlo o odchýlku
od
týchto
požiadaviek.
40.      Spoločnosti
Silgan
okrem
toho
uvádzajú,
na
rozdiel
od
konštatovania
Všeobecného
súdu v bode 88
napadnutého
rozsudku,
že z použitia
výrazu
„zvyčajne“ v bode 18
oznámenia o spolupráci
nevyplýva,
že
lehota
dvoch
mesiacov
odo
dňa
prvého
oznámenia
určeného
sieti
nie
je
kogentná. V bodoch 88 a 89
napadnutého
rozsudku
sa
mal
Všeobecný
súd
dopustiť
nesprávneho
právneho
posúdenia,
keď
rozhodol,
že bod 18
oznámenia o spolupráci
sa
na
prejednávanú
vec
nevzťahuje a že
Komisiu
nezaväzuje
nijaká
lehota.
41.      Spoločnosti
Silgan
poukazujú
na
to,
že
prerozdelenie
a posteriori
by
sa
malo
uskutočniť
bezodkladne,
hneď
ako
Komisia
zistí
skutočnosti,
ktoré
ho
odôvodňujú.
d)      Analýza
42.      Predovšetkým
uvádzam,
že v bode 88
napadnutého
rozsudku
Súdny
dvor
konštatuje,
že bod 18
oznámenia o spolupráci
nie
je v prejednávanej
veci
relevantný,
keďže bod 18
upravuje
prípad, v ktorom
sa
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže a Komisia
mali
na
možnom
pridelení
dohodnúť.
43.      V tomto
ohľade
treba
poukázať
na
to,
že –
ako
sa
uvádza v bode 27
vyššie – bod 18
oznámenia o spolupráci
sa
výslovne
vzťahuje
na
situáciu, v ktorej
existujú
problémy s prerozdelením,
ktoré
môžu
nastať
počas
pôvodnej
fázy
prideľovania a ktoré
treba
vyriešiť
včas,
spravidla
do
dvoch
mesiacov.
Zo
spisu
však
vyplýva,
že
Komisia
zasiahla
na
žiadosť
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže,
ktorý
sa
obával,
že
nedostatky v nemeckej
právnej
úprave
mohli
predstavovať
riziko,
že
spoločnosti
zodpovedné
za
porušenie
zostanú
nepotrestané.
Okrem
toho v prejednávanej
veci
je
nesporné,
že
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže
požiadal
Komisiu o vyšetrenie
prípadu
po
tom,
ako
už
začal
konanie.(20) Z toho
vyplýva,
že
Komisia
zasiahla
po
počiatočnom
období
prideľovania.
Preto
sa
domnievam,
že
Všeobecný
súd
dospel k správnemu
záveru,
že bod 18
oznámenia o spolupráci
nie
je v prejednávanej
veci
relevantný.
44.      Pokiaľ
ide o bod 89
napadnutého
rozsudku, v ktorom
Všeobecný
súd
dospel k záveru,
že z bodu 54
oznámenia o spolupráci
nevyplýva,
že
by
Komisiu
zaväzovala
akákoľvek
konkrétna
lehota,
je
potrebné
vysvetliť
rozsah
tohto bodu 54
oznámenia o spolupráci.
45.      Bod 54
upravuje
dve
možnosti:
prvá
sa
týka
počiatočného
obdobia
prideľovania a odkazuje
na
dvojmesačnú
lehotu
uvedenú v bode 18. V priebehu
tohto
počiatočného
obdobia
môže
Komisia v súlade s ustanovením bodu 54,
po
konzultácii s dotknutým
orgánom
hospodárskej
súťaže,
začať
konanie
podľa článku 11
ods. 6
nariadenia č. 1/2003.
Druhá
možnosť
sa
týka
okamihu,
keď
Komisia
môže
po
skončení
fázy
prideľovania
v zásade
uplatniť článok 11
ods. 6
nariadenia
č. 1/2003
len v určitých
situáciách
uvedených v bode 54
tohto
nariadenia. V súvislosti s touto
druhou
možnosťou bod 54
neuvádza
nijakú
lehotu.
Jedna
zo
situácií
uvedených v tomto
bode
sa
týka
okolnosti,
keď
je
prijatie
rozhodnutia
Komisie
potrebné
na
zabezpečenie
účinného
uplatňovania
práva
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže.
46.      Z uvedeného
podľa
môjho
názoru
vyplýva,
že
Všeobecný
súd
správne
usúdil,
že
Komisiu
na
základe bodu 54
nezaväzuje
nijaká
lehota.
47.      Okrem
toho
je
potrebné
poznamenať,
že
Komisia
vo
svojich
vyjadreniach
vysvetľuje,
že
konanie
nemohla
začať
pred
dňom
vykonania
potrebných
kontrol.
Ďalej
uvádza,
že
dôvod,
pre
ktorý
medzi
žiadosťou
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže a začatím
konania
Komisiou
uplynulo
desať
mesiacov,
spočíva v skutočnosti,
že
uvedený
čas
bol
potrebný
na
vyžiadanie a analýzu
početných
spisov,
rozhodnutie o tom,
či
pokračovať
alebo
nepokračovať
vo
vyšetrovaní, a na zorganizovanie
kontrol.
48.      V tejto
súvislosti
konštatujem,
že
Všeobecný
súd v bodoch 91
až
93
napadnutého
rozsudku
správne
odkázal
na
judikatúru,
podľa
ktorej
právo
Únie
vyžaduje,
aby
inštitúcie
vybavovali v primeranej
lehote
záležitosti v rámci
správnych
konaní,
ktoré
vedú,
pričom
primeranosť
lehoty
sa
posudzuje
vzhľadom
na
konkrétne
okolnosti
každého
prípadu, a najmä
na
komplexný
charakter
daného
prípadu.(21)
49.      Konkrétne
uvádzam,
že
Súdny
dvor
už
rozhodol,
že
veci
patriace
do
práva
hospodárskej
súťaže v zásade
vyžadujú
vykonanie
komplexnej
skutkovej a ekonomickej
analýzy,
pričom
prípadné
úkony a vyšetrovacie
opatrenia
orgánov
hospodárskej
súťaže
by v značnom
počte
prípadov
nevyhnutne
predĺžili
dĺžku
konania o porušení.(22)
50.      Pokiaľ
ide o prejednávanú
vec,
zastávam
názor,
že
Všeobecný
súd
na
základe
skutočností
uvedených v bodoch 94
až
100
napadnutého
rozsudku
správne
konštatoval,
že
desaťmesačná
lehota
na
vedenie
konania
sa
nezdá
byť
neprimeraná.
Ako
Všeobecný
súd
správne
pripomenul v bode 101
napadnutého
rozsudku,
analogicky
tiež treba
poukázať
na
to,
že
podľa
judikatúry
Súdneho
dvora
môže
porušenie
zásady
dodržania
primeranej
lehoty
odôvodniť
zrušenie
rozhodnutia
prijatého v správnom
konaní
založeného
na článkoch 101
alebo
102 ZFEÚ len
vtedy,
pokiaľ
zahŕňa
aj
porušenie
práva
dotknutého
podniku
na
obhajobu.(23) Spoločnosti
Silgan
však
nenamietali
porušenie
svojho
práva
na
obhajobu
ani v konaní
na
Všeobecnom
súde(24),
ani v konaní
na
Súdnom
dvore.
51.      Z vyššie
uvedeného
podľa
môjho
názoru
vyplýva,
že
aj
druhú
výhradu
tretej
časti
štvrtého
odvolacieho
dôvodu
treba
zamietnuť.
2.      O prvej, druhej a štvrtej časti štvrtého odvolacieho dôvodu
52.      V rámci
štvrtého
odvolacieho
dôvodu
spoločnosti
Silgan
vzniesli
ďalšie
tri
výhrady
voči bodom 105 a 106
napadnutého
rozsudku.
53.      V prvom
rade
spoločnosti
Silgan
poukazujú
na
zásadu,
podľa
ktorej
je
Komisia
povinná
dodržiavať
akty,
ktoré
prijíma, a od
ktorých
sa
môže
odchýliť,
len
ak
uvedie
odôvodnenie
zlučiteľné
so
zásadou
rovnosti
zaobchádzania.
54.      V druhom
rade
spoločnosti
Silgan
uvádzajú,
že
táto
zásada
sa
vzťahuje
aj
na
oznámenie o spolupráci. V tejto
súvislosti
spoločnosti
Silgan
poukazujú
na
rozsudok z 9. februára
2022,
Sped‑Pro/Komisia
(T‑791/19,
EU:T:2022:67), v ktorom
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
rovnako
ako v prípade
iných
nástrojov
soft
law,
aj v oznámení o spolupráci
sa
Komisia
sama
obmedzí
vo
výkone
svojej
diskrečnej
právomoci a nemôže
sa
od
neho
odchýliť
bez
toho,
aby
bola
prípadne
sankcionovaná z dôvodu
porušenia
všeobecných
právnych
zásad,
ako
sú
zásady
rovnosti
zaobchádzania
alebo
ochrany
legitímnej
dôvery(25).
55.      V treťom
rade
Všeobecnému
súdu
vytýkajú,
že
nedospel k záveru,
že
Komisia
dostatočne
neodôvodnila
výnimku z oznámenia o spolupráci.
56.      Pokiaľ
ide o prvé
dve
vyššie
uvedené
výhrady,
spoločnosti
Silgan
len
odkazujú
na
zásadu,
podľa
ktorej
je
správny
orgán
viazaný
svojimi
vlastnými
rozhodnutiami,
pričom
vôbec
nespochybňujú
odôvodnenie
Všeobecného
súdu. Z tohto
dôvodu
mám o prípustnosti
týchto
dvoch
výhrad
pochybnosti.
57.      Pokiaľ
ide o vecnú
stránku
predmetných
výhrad,
ako
sa
uvádza v bodoch 28
až
31
vyššie,
ak
Komisia
na
žiadosť
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže
rozhodne o začatí
konania,
pretože
je
to
potrebné
na
zabezpečenie
účinného
uplatňovania
práva
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže,
nejde o odchýlku
od
oznámenia o spolupráci. Z tohto
dôvodu
nie
sú
tieto
úvahy v rozpore s rozsudkom
Sped‑Pro/Komisia,
ako
sa
uvádza v bode 54
vyššie.
58.      Pokiaľ
ide o tretiu
výhradu
uvedenú v bode 55
vyššie,
spoločnosti
Silgan
odkazujú
na
tvrdenia,
ktoré
uviedli v rámci
svojho
piateho
odvolacieho
dôvodu.
Spoločnosti
Silgan
najmä
spochybňujú bod 62
napadnutého
rozsudku, v ktorom
Všeobecný
súd
konštatoval,
že
dôvody
uvedené v tlačových
komuniké
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže z 27. apríla
2018(26),
resp. Komisie z 12. júla
2022(27) umožňovali
spoločnostiam
Silgan
porozumieť
okolnostiam,
ktoré
uvedený
vnútroštátny
orgán
viedli k podaniu
príslušnej
žiadosti a Komisiu k začatiu
konania. V tejto
súvislosti
spoločnosti
Silgan
uvádzajú,
že
tlačové
komuniké
nemôže
nahradiť
odôvodnenie
rozhodnutia
Komisie,
najmä
ak
bolo
uverejnené
až
po
prijatí
dotknutého
rozhodnutia.
59.      V súvislosti s touto
výhradou
konštatujem,
že
Komisia v napadnutom
rozhodnutí
uvádza
len
informáciu,
že
konanie
začala
na
žiadosť
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže,
kým v tlačovom
komuniké
uviedla,
že
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže
rozhodol o postúpení
prípadu
Komisii z dôvodu
nedostatkov v nemeckej
právnej
úprave
platnej v čase
relevantného
skutkového
stavu,
ktoré
podľa
vnútroštátneho
orgánu
neumožňovali
sankcionovať
dcérske
spoločnosti
Silgan.(28) Zo
spisu
je
však
zrejmé,
že
na
uvedené
ťažkosti
vyplývajúce z legislatívnych
nedostatkov
poukázal
aj
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže
vo
svojom
tlačovom
komuniké z 27. apríla
2018 – čiže
dávno
pred
tlačovým
komuniké
Komisie z 12. júla
2022.
60.      Z ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora v tomto
ohľade
vyplýva,
že
od
odôvodnenia
sa
nevyžaduje,
aby
nutne
špecifikovalo
všetky
relevantné
skutkové a právne
okolnosti,
pretože
otázka,
či
je
daný
akt v súlade s povinnosťou
odôvodnenia,
sa
má
posudzovať
nielen s ohľadom na znenie aktu,
ale
aj
na
jeho
kontext a na
súhrn
právnych
pravidiel
upravujúcich
predmetnú
oblasť.(29)
61.      Napokon
hoci
je
pravda,
že
takéto
preskúmanie
dodržania
povinnosti
odôvodnenia
možno
uskutočniť
iba
na
základe
formálne
prijatého
rozhodnutia,
Súdny
dvor
už
rozhodol,
že
dokumenty,
ako
napríklad
tlačové
komuniké,
umožňujú
poznať
podstatné
okolnosti
relevantné z hľadiska
danej
veci.(30)
62.      Pokiaľ
ide o prejednávanú
vec,
konštatujem,
že – podľa
informácií
vyplývajúcich z napadnutého
rozsudku – tlačové
komuniké
Komisie,
ako
aj
komuniké
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže
umožňovali
spoločnostiam
Silgan
bez
ťažkostí
porozumieť
dôvodom,
ktoré
viedli
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže k prideleniu
veci
Komisii a Komisiu k začatiu
konania.
63.      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
aj
prvú,
druhú a štvrtú
časť
štvrtého
odvolacieho
dôvodu
treba
zamietnuť.
64.      Z tohto
dôvodu
sa
domnievam,
že
štvrtý
odvolací
dôvod
je
potrebné
zamietnuť v celom
rozsahu.
IV.    Návrh
65.      S ohľadom na vyššie
uvedené
úvahy
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
štvrtý
odvolací
dôvod
zamietol v celom
rozsahu.
1      Jazyk prednesu: taliančina.
2      Rozhodnutie
Komisie,
oznámené
pod
číslom C(2022) 4761
final z 12. júla
2022,
týkajúce
sa
veci
AT.40522
je k dispozícii
na
webovej
stránke:
https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases1/202307/AT_40522_8986595_2868_7.pdf.
3      Pre
podrobnejšie
vysvetlenie
skutkového
stavu v prejednávanej
veci
odkazujem
na body 2 až
14
napadnutého
rozsudku.
4      V tom
istom
rozhodnutí
Komisia
konštatovala,
že
porušenia
sa
dopustili
aj
spoločnosti
Crown Holdings,
Inc. a Crown Cork & Seal Deutschland Holdings
GmbH
(ďalej
spoločne
len
„Crown“),
pričom
aj
týmto
spoločnostiam
uložila
pokutu.
Ako
vyplýva z vyjadrenia
Spolkovej
republiky
Nemecko,
spoločnosti
Crown tiež
podstúpili
reštrukturalizáciu.
Toto
rozhodnutie
Komisie
napadli
žalobou o neplatnosť
na
Všeobecnom
súde
aj
spoločnosti
Crown,
prvostupňový
súd
však
žalobu
zamietol
rozsudkom z 2. októbra
2024,
Crown Holdings a Crown Cork & Seal Deutschland/Komisia
(T‑587/22,
EU:T:2024:661).
Súdny
dvor v súčasnosti
rozhoduje
vo
veci C‑855/24 P o odvolaní
spoločností
Crown,
ktorým
navrhujú
zrušiť
rozsudok
Všeobecného
súdu. V týchto
návrhoch
sa
zaoberám
len
tvrdeniami
prednesenými
spoločnosťami
Silgan.
5      Oznámenie
Komisie o vedení
konania o urovnaní s cieľom
prijať
rozhodnutia
podľa článku 7 a článku 23
nariadenia
Rady
(ES)
č. 1/2003 v prípadoch
kartelov
(Ú. v. EÚ C 167,
2008,
s. 1).
6      Nariadenie
Rady
(ES) č. 1/2003
zo
16. decembra
2002 o vykonávaní
pravidiel
hospodárskej
súťaže
stanovených v článkoch 81 a 82
Zmluvy
(Ú. v. ES L 1,
2003,
s. 1;
Mim. vyd.
08/002,
s. 205),
naposledy
zmenené a doplnené
nariadením
Rady
(ES)
č. 487/2009 z 25. mája
2009
(Ú. v. EÚ L 148,
2009,
s. 1).
7      Pozri bod 3 Oznámenia
Komisie o spolupráci v rámci
siete
orgánov
hospodárskej
súťaže
(Ú. v. EÚ C 101,
2004, s. 43).
8      Pozri
rozsudok z 23. novembra
2017,
Gasorba a i. (C‑547/16,
EU:C:2017:891, bod 23).
9      Pozri
odôvodnenie
17
nariadenia č. 1/2003.
10      V tomto
zmysle
Komisia
vo
svojom
vyjadrení
spresnila,
že
počiatočné
obdobie
prideľovania
sa
uskutočňuje
pred
začatím
konania.
11      Pozri body 5 až
9
oznámenia o spolupráci.
12      Ako
uviedla
Komisia
vo
svojom
rozhodnutí
(pozri
poznámku
pod
čiarou
2
vyššie),
porušenie
trvalo
od
11. marca 2011
do
18. septembra
2014.
Ako
sa
uvádza v bode 56
napadnutého
rozsudku,
viaceré
spoločnosti
Silgan
podstúpili
od
decembra
2016
reštrukturalizáciu.
13      Nemecký
zákonodarca
následne
vyriešil
nedostatky
zavedením § 81
prostredníctvom
deviateho
dodatku
ku
Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen (zákon
proti
obmedzovaniu
hospodárskej
súťaže),
Bundesgesetzblatt Jahrgang 2017
Teil Nr.
33,
ausgegeben zu Bonn
am 8.
Juni 2017.
14      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 30. januára
2025,
Caronte & Tourist (C‑511/23,
EU:C:2025:42), v ktorom
Súdny
dvor
pripomenul,
že
„členský
štát
musí
pri
výkone
svojej
procesnej
autonómie
zaručiť
nielen
plnú
účinnosť
práva
Únie v oblasti
hospodárskej
súťaže,
ako
aj
stíhanie a potláčanie
jeho
porušení,
ale
aj
dodržiavanie
základných
práv,
najmä
práva
na
obhajobu
podnikov,
na
ktoré
sa
vzťahujú
konania o porušení“
(bod 62,
kurzívou
zvýraznil
generálny
advokát).
15      Uvedené
platí
aj v prípade,
že
orgán
hospodárskej
súťaže
konštatuje,
že
už
nie
je v pozícii, v ktorej
by
mohol
ukončiť
konanie a uložiť
sankcie, a to
na
základe
skutočnosti,
že
platné
právne
predpisy
neumožňujú
stíhať
porušenie
pravidiel
hospodárskej
súťaže.
16      Pozri
rozsudok z 8. marca 2007,
France Télécom/Komisia
(T‑339/04,
EU:T:2007:80, bod 79).
17      Pozri
rozsudok z 25. februára
2021,
Slovak
Telekom
(C‑857/19,
EU:C:2021:139, bod 31).
18      Tamže.
19      Pozri
rozsudok z 26. januára
2017,
Duravit a i./Komisia
(C‑609/13 P,
EU:C:2017:46, bod 58).
20      Ako
vyplýva z bodov 3 a 4
napadnutého
rozsudku,
21. mája
2015
vykonal
vnútroštátny
orgán
hospodárskej
súťaže
prehliadky v priestoroch
viacerých
spoločností
skupiny
Silgan a 14. júna
2017
rovnaký
orgán
požiadal
Komisiu o vyšetrenie
prejednávanej
veci.
21      Pozri
rozsudok z 15. októbra
2002,
Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia
(C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P až C‑252/99 P a C‑254/99 P,
EU:C:2002:582, bod 187).
22      Pozri
analogicky
rozsudok z 15. januára
2026,
Imballaggi Piemontesi (C‑588/24,
EU:C:2026:14, bod 58 a citovaná
judikatúra).
23      Pozri
analogicky
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
Ferriere Nord/Komisia
(C‑31/23 P,
EU:C:2024:851, bod 150 a citovaná
judikatúra).
24      Pozri bod 76
napadnutého
rozsudku.
25      Bod 40.
26      Tlačové
komuniké
vnútroštátneho
orgánu
hospodárskej
súťaže
nie
je
priložené k vyjadreniam
účastníkov
konania.
Bolo
súčasťou
spisu v konaní
na
Všeobecnom
súde a je
verejne
dostupné.
27      Tlačové
komuniké
Komisie
je k dispozícii
na
webovej
stránke:
https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/ip_22_4483.
28      Tlačové
komuniké
Komisie
sa
týka
aj
dcérskych
spoločností
Crown.
29      Pozri
okrem
iného
rozsudok
zo
14. decembra
2023,
EDP
España/Naturgy Energy
Group a Komisia
(C‑693/21 P a C‑698/21 P,
EU:C:2023:989, bod 61).
30      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
16. júna
2015,
Gauweiler a i. (C‑62/14,
EU:C:2015:400, bod 71).