62023CJ0466
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. birželio 26 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Konkurencija – Koncentracijos – Sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su vidaus rinka – Trečiojo asmens pareikštas ieškinys – Priimtinumas – SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa – Locus standi“
Byloje C‑466/23 P
dėl 2023 m. liepos 21 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Stadtwerke Hameln Weserbergland GmbH, įsteigta Hamelne (Vokietija), atstovaujama Rechtsanwälte T. Heymann ir I. Zenke,
apeliantė,
dalyvaujant kitoms proceso šalims:
Europos Komisijai, atstovaujamai G. Meessen ir I. Zaloguin, padedamų Rechtsanwalt T. G. Funke,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
Vokietijos Federacinei Respublikai, atstovaujamai J. Möller ir R. Kanitz,
E.ON SE, įsteigtai Esene (Vokietija), iš pradžių atstovaujamai Rechtsanwälte C. Barth, C. Grave, D.‑J. dos Santos Goncalves ir R. Seifert, vėliau – Rechtsanwälte C. Barth, A. Fuchs, C. Grave ir D.‑J. dos Santos Goncalves,
RWE AG, įsteigtai Esene, iš pradžių atstovaujamai Rechtsanwälte U. Scholz, J. Siegmund ir J. Ziebarth, vėliau – Rechtsanwälte U. Scholz, J. Siegmund ir M. von Armansperg,
įstojusioms į bylą šalims pirmoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė M. L. Arastey Sahún, teisėjai D. Gratsias, E. Regan, J. Passer (pranešėjas) ir B. Smulders,
generalinė advokatė L. Medina,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Stadtwerke Hameln Weserbergland GmbH prašo panaikinti 2023 m. gegužės 17 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Stadtwerke Hameln Weserbergland / Komisija (T‑314/20, EU:T:2023:258; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo tas teismas kaip nepriimtiną atmetė jos ieškinį dėl 2019 m. vasario 26 d. Komisijos sprendimo C(2019) 1711 final, kuriuo koncentracija pripažinta suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimu (byla M.8871 – RWE / E.ON Assets) (OL C 111, 2020, p. 1; toliau – ginčijamas sprendimas), panaikinimo.
Ginčo aplinkybės
2
Ginčo aplinkybės išdėstytos skundžiamo sprendimo 2–11 punktuose ir jas galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
Koncentracijos aplinkybės
3
RWE AG yra pagal Vokietijos teisę įsteigta bendrovė, kuri pranešimo apie numatomą koncentraciją metu dalyvavo visoje energijos tiekimo grandinėje, įskaitant gamybą, didmeninį tiekimą, perdavimą, skirstymą, mažmeninę prekybą energija ir su energija susijusias paslaugas vartotojams. RWE ir jos patronuojamosios įmonės, įskaitant innogy SE, vykdo veiklą keliose valstybėse narėse.
4
E.ON SE yra pagal Vokietijos teisę įsteigta bendrovė, kuri tuo metu vykdė veiklą visoje energijos tiekimo grandinėje, įskaitant elektros energijos gamybą, didmeninę prekybą, skirstymą ir mažmeninę prekybą. E.ON turi ir eksploatuoja elektros energijos gamybos įrenginius keliose valstybėse narėse.
5
Apeliantė yra pagal Vokietijos teisę įsteigta savivaldybės įmonė, gaminanti elektros energiją tiek iš tradicinių energijos išteklių, būdama dujų ir garo turbinų ir anglimi kūrenamos elektrinės dalininkė, tiek iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, turėdama hidroelektrinių, fotovoltinių ir kogeneracinių jėgainių, biodujų gamyklų ir dalyvaudama eksploatuojant vėjo jėgainių parkus. Jos gamybos įrenginiai yra Vokietijoje.
6
Šioje byloje nagrinėjama koncentracija yra sudėtingų RWE ir E.ON turto mainų, apie kuriuos 2018 m. kovo 11 ir 12 d. paskelbė abi aptariamos įmonės (toliau – bendra koncentracija), dalis. Taigi vykdydama pirmą koncentracijos sandorį, t. y. šioje byloje nagrinėjamą koncentraciją, RWE pageidauja įgyti išimtinę arba bendrą tam tikrų E.ON gamybos įrenginių kontrolę. Vykdydama antrą koncentracijos sandorį E.ON įgijo skirstymo ir mažmeninės prekybos veiklos ir tam tikrų RWE kontroliuojamos bendrovės innogy gamybos įrenginių išimtinę kontrolę. Trečiame koncentracijos sandoryje numatyta, kad RWE įsigyja 16,67 % E.ON akcijų.
7
Apie antrą koncentracijos sandorį (toliau – koncentracija M.8870) Europos Komisijai pranešta 2019 m. sausio 31 d.2019 m. rugsėjo 17 d. Komisija priėmė Sprendimą C(2019) 6530 final, kuriuo koncentracija pripažinta suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimu (byla M.8870 – E.ON / Innogy) (OL C 379, 2020, p. 16).
8
Apie trečią koncentracijos sandorį buvo pranešta Bundeskartellamt (Federalinė kartelių tarnyba, Vokietija), o ši leido jį vykdyti 2019 m. vasario 26 d. sprendimu (byla B8-28/19).
Administracinė procedūra
9
2019 m. sausio 22 d. Komisija gavo pranešimą apie planuojamą koncentraciją pagal 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (EB reglamento dėl koncentracijų) (OL L 24, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 40) 4 straipsnį, kurią vykdydama RWE pageidavo įgyti, kaip tai suprantama pagal to reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punktą, tam tikrų E.ON gamybos įrenginių išimtinę arba bendrą kontrolę.
10
2019 m. sausio 31 d. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbė išankstinį pranešimą apie šią koncentraciją (byla M.8871 – RWE / E.ON Assets) (OL C 38, 2019, p. 22) (toliau – koncentracija M.8871) pagal Reglamento Nr. 139/2004 4 straipsnio 3 dalį.
11
Nagrinėdama koncentraciją M.8871 Komisija atliko rinkos tyrimą ir išsiuntė klausimyną tam tikroms įmonėms, tačiau apeliantės tarp jų nebuvo.
Ginčijamas sprendimas
12
2019 m. vasario 26 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, kuriuo koncentracija M.8871 buvo pripažinta suderinama su vidaus rinka per Reglamento Nr. 139/2004 6 straipsnio 1 dalies b punkte ir 1992 m. gegužės 2 d. Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo (OL L 1, 1994, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 52 t., p. 3) 57 straipsnyje numatytą tyrimo etapą.
Ieškinys Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
13
2020 m. gegužės 27 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo apeliantės ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo.
14
Apeliantė rėmėsi šešiais panaikinimo pagrindais, iš kurių pirmasis susijęs su klaidingu bendros koncentracijos analizės skaidymu, antrasis – su pareigos motyvuoti pažeidimu, trečiasis – su teisės būti išklausytam pažeidimu, ketvirtasis – su teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimu, penktasis – su akivaizdžiomis vertinimo klaidomis, o šeštasis – su rūpestingumo pareigos pažeidimu.
15
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė ieškinį kaip nepriimtiną, motyvuodamas tuo, kad apeliantė nebuvo konkrečiai susijusi su ginčijamu sprendimu, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, todėl ji neturėjo teisės pareikšti ieškinio.
16
Šiuo aspektu Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 24–31 punktuose pažymėjo:
„24.
<…> pagal suformuotą jurisprudenciją kiti subjektai nei tie, kuriems sprendimas skirtas, gali remtis tuo, kad sprendimas yra konkrečiai su jais susijęs, tik tokiu atveju, jeigu šis sprendimas juos paveikia dėl tam tikrų jiems būdingų savybių arba tam tikros faktinės situacijos, kuri juos išskiria iš kitų asmenų, todėl individualizuoja taip pat kaip ir asmenį, kuriam šis sprendimas skirtas (žr. 2006 m. liepos 4 d. Sprendimo easyJet / Komisija, T‑177/04, EU:T:2006:187, 34 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
25.
Tuo atveju, jei priimamas sprendimas, kuriuo konstatuojama, kad koncentracija yra suderinama su vidaus rinka, tai, ar jis yra konkrečiai susijęs su trečiąja įmone, reikia nustatyti atsižvelgiant, pirma, į jos dalyvavimą administracinėje procedūroje ir, antra, į tai, ar jos padėtis rinkoje buvo paveikta. Nors vien paprasto dalyvavimo procedūroje, aišku, nepakanka tam, kad būtų įrodyta, jog sprendimas yra konkrečiai susijęs su [apeliante], ypač koncentracijų, kurių kruopščiam nagrinėjimui reikalingi nuolatiniai kontaktai su įvairiomis įmonėmis, srityje, vis dėlto aktyvus dalyvavimas administracinėje procedūroje yra aspektas, į kurį reguliariai atsižvelgiama konkurencijos srityje formuojamoje jurisprudencijoje, įskaitant specifinę koncentracijų kontrolės sritį, kad, atsižvelgus ir į kitas konkrečias aplinkybes, būtų įrodytas jos ieškinio priimtinumas (žr. 2006 m. liepos 4 d. Sprendimo esayJet / Komisija, T‑177/04, EU:T:2006:187, 35 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
26.
Atsižvelgdamas būtent į šio sprendimo 25 punkte primintą jurisprudenciją Bendrasis Teismas priėmė proceso organizavimo priemonę, kuria paragino šalis per posėdį pateikti pastabas dėl nepriimtinumo pagrindo, kurį jis ketino iškelti savo iniciatyva.
27.
Reikia pažymėti, kad [apeliantė] nei savo rašytinėse pastabose, nei per posėdį neteigė, kad buvo išsiuntusi raštą Komisijai tam, kad pateiktų jai pastabas dėl [koncentracijos] M.8871 arba kad jai praneštų apie savo norą dalyvauti susijusioje procedūroje. Be to, iš ieškinio matyti, kad Komisija nepakvietė ieškovės dalyvauti rinkos tyrime.
28.
Šiuo aspektu tiesa, kad atsakydama į trečiąjį ieškinio pagrindą, susijusį su [apeliantės] teisės būti išklausytai pažeidimu, Komisija atsiliepime į ieškinį teigia, kad [apeliantei] buvo suteikta galimybė visapusiškai dalyvauti procedūroje, be kita ko, atliekant rinkos tyrimą, į kurį ji atsakė, ir kad Komisija išklausė [apeliantės]. Vis dėlto per posėdį Komisija patikslino, kad tai yra esminė redakcinė klaida ir kad [apeliantė] nedalyvavo rinkos tyrime ir nebuvo Komisijos išklausyta, nors to prašė.
29.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad [apeliantė] nedalyvavo administracinėje procedūroje.
30.
Be to, per posėdį [apeliantė] nepateikė jokių kitų argumentų, kuriais būtų siekiama įrodyti, kad ji kreipėsi į Komisiją siekdama dalyvauti administraciniame etape.
31.
Kadangi [apeliantė] aktyviai nedalyvavo procedūroje dėl [koncentracijos] M.8871, reikia konstatuoti, kad, atsižvelgiant, be kita ko, į tai, jog nėra ypatingos aplinkybės, susijusios su poveikiu jos padėčiai rinkoje, ji nėra konkrečiai susijusi su ginčijamu sprendimu, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 25 punkte primintą jurisprudenciją.“
Procesas Teisingumo Teisme ir apeliacinės bylos šalių reikalavimai
17
2023 m. liepos 21 d. Teisingumo Teismo kanceliarija gavo šį apeliantės apeliacinį skundą.
18
Tą pačią dieną apeliantė, kuri, be to, 2021 m. buvo pareiškusi ieškinį dėl Sprendimo C(2019) 6530 final panaikinimo (byla T‑58/21), o jis 2023 m. liepos 21 d. vis dar buvo nagrinėjamas Bendrajame Teisme, paprašė sustabdyti šio apeliacinio skundo nagrinėjimą, kol bus paskelbtas Bendrojo Teismo sprendimas dėl to ieškinio dėl panaikinimo.
19
2023 m. rugsėjo 19 d. sprendimu Teisingumo Teismo pirmininkas, išklausęs šalis dėl šio prašymo sustabdyti nagrinėjimą ir dėl galimybės sujungti devynis apeliacinius skundus, įskaitant šį apeliacinį skundą, bylose C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑466/23 P, C‑467/23 P, C‑468/23 P, C‑469/23 P, C‑470/23 P, C‑484/23 P ir C‑485/23 P, pateiktus dėl Bendrojo Teismo sprendimų bylose T‑312/20, T‑313/20, T‑314/20, T‑315/20, T‑317/20, T‑318/20, T‑319/20, T‑320/20 ir T‑321/20, atmetė prašymą sustabdyti nagrinėjimą ir nurodė sujungti tik apeliacinius skundus bylose C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑467/23 P, C‑468/23 P ir C‑470/23 P, susijusius su Bendrojo Teismo sprendimais dėl esmės, bet ne kitus keturis apeliacinius skundus, įskaitant šį, pateiktus dėl Bendrojo Teismo priimtų sprendimų, kuriais ieškiniai pripažinti nepriimtinais.
20
Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą ir ginčijamą sprendimus,
–
nepatenkinus pirmojo reikalavimo, bet kuriuo atveju grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų reikalingą sprendimą, ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, įskaitant išlaidas advokatams ir kelionėms, kurias apeliantė patyrė vykstant procesui Bendrajame Teisme.
21
Komisija ir kitos šalys Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš apeliantės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
22
Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė nurodo šešis pagrindus, grindžiamus pareigos motyvuoti pažeidimu, faktinių aplinkybių iškraipymu ir jos procesinių teisių pažeidimu (pirmasis pagrindas), klaidingu SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos taikymu (antrasis pagrindas), klaidingu SESV 101 straipsnio netaikymu (trečiasis pagrindas), klaidingu Reglamento Nr. 139/2004 3 straipsnio taikymu (ketvirtasis pagrindas), klaidingu šio reglamento 2 straipsnio taikymu (penktasis pagrindas) ir įrodinėjimo pareigos paskirstymo principų pažeidimu (šeštasis pagrindas).
23
Pirmiausia reikia išnagrinėti antrąjį pagrindą, paskui – pirmąjį.
Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo klaidingu SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos taikymu
Dėl pirmos dalies
– Šalių argumentai
24
Antrojo pagrindo pirmoje dalyje apeliantė teigia, kad sprendimo, kuriuo konstatuojamas koncentracijos suderinamumas su vidaus rinka, atveju tam, kad trečioji įmonė būtų laikoma konkrečiai susijusia su šiuo sprendimu, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, nebūtina, kad ji būtų formaliai dalyvavusi administracinėje procedūroje. Procedūriniu požiūriu pakanka, kad šiam asmeniui būtų suteiktos dalyvavimo, informavimo ir konsultavimosi teisės tuo atveju, jei būtų pažeisti jo materialiniai interesai.
25
Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 27–31 punktuose rėmėsi tik tuo, kad apeliantė formaliai nedalyvavo procedūroje, susijusioje su koncentracija M.8871. Nors dalyvavimas procedūroje gali būti laikomas įrodymu siekiant nustatyti, ar asmuo yra konkrečiai susijęs su aktu, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, šis dalyvavimas negali būti privaloma sąlyga sudėtinio sandorio, vykdomo keliais etapais, kaip antai bendros koncentracijos, atveju. Lemiamą reikšmę turi tai, kad apeliantė dėl ekonominių konsultacijų įmonės parengto tyrimo dėl „Residual Supply Index“ („Likutinis tiekimo indeksas“), kurį ji bendrai finansavo, darė įtaką ginčijamo sprendimo turiniui, ir tai patvirtina to sprendimo tekstas. Be to, procedūrą, susijusią su koncentracija M.8871, Komisija dirbtinai atsiejo nuo procedūros, susijusios su koncentracija M.8870.
26
Komisija, palaikoma E.ON ir RWE, nesutinka su apeliantės argumentais.
– Teisingumo Teismo vertinimas
27
Iš pradžių reikia priminti, kad, remiantis SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa, fizinis ar juridinis asmuo gali pateikti ieškinį dėl kitam asmeniui skirto sprendimo, tik jei šis sprendimas yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijęs.
28
Šiuo aspektu iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, kad kiti subjektai nei tie, kuriems skirtas sprendimas, gali teigti, kad šis sprendimas yra konkrečiai su jais susijęs, tik tuo atveju, jeigu šis sprendimas juos paveikia dėl tam tikrų jiems būdingų savybių arba dėl tam tikros faktinės situacijos, kuri juos išskiria iš kitų asmenų ir todėl individualizuoja taip pat, kaip ir tokio sprendimo adresatą (2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo Land Rheinland-Pfalz / Deutsche Lufthansa, C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 77 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
29
Sprendimo, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su vidaus rinka, atveju nustatant, ar trečioji įmonė yra konkrečiai susijusi, reikia atsižvelgti į nuoseklių įrodymų ar faktinių aplinkybių, kurios gali būti susijusios tiek su šios įmonės dalyvavimu administracinėje procedūroje, tiek su poveikiu jos padėčiai rinkoje, visumą. Nors vien paprasto dalyvavimo procedūroje, aišku, nepakanka tam, kad būtų įrodyta, jog ieškovė yra konkrečiai susijusi su sprendimu, ypač koncentracijų, kurių kruopščiam nagrinėjimui reikalingi nuolatiniai kontaktai su įvairiomis įmonėmis, srityje, vis dėlto aktyvus dalyvavimas administracinėje procedūroje yra aspektas, į kurį reguliariai atsižvelgiama konkurencijos srityje formuojamoje jurisprudencijoje, įskaitant specifinę koncentracijų kontrolės sritį, kad, atsižvelgus ir į kitas konkrečias aplinkybes, būtų įrodytas jos ieškinio priimtinumas. Be to, esamai ir būsimai trečiosios įmonės, kuri nėra koncentracijos šalis, padėčiai rinkoje, kuriai ši koncentracija gali turėti įtakos, turi būti padarytas didelis poveikis, kad ši įmonė būtų konkrečiai susijusi su sprendimu, kuriuo konstatuojamas tos koncentracijos suderinamumas su vidaus rinka (šiuo klausimu žr. 1998 m. kovo 31 d. Sprendimo Prancūzija ir kt. / Komisija, C‑68/94 ir C‑30/95, EU:C:1998:148, 54–56 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
30
Vadinasi, skundžiamo sprendimo 24 ir 25 punktuose pateiktuose vertinimuose, kuriuose iš esmės pakartojama ši jurisprudencija, iš kurios matyti, kad vien dalyvavimo administracinėje procedūroje nepakanka, kad trečioji įmonė būtų laikoma konkrečiai susijusia, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, Bendrasis Teismas nepadarė jokios teisės klaidos.
31
Be to, skundžiamo sprendimo 29 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad apeliantė nedalyvavo procedūroje, susijusioje su koncentracija M.8871, o to sprendimo 30 punkte pridūrė, kad per teismo posėdį ji nepateikė jokio argumento, kuriuo būtų siekiama įrodyti, kad ji kreipėsi į Komisiją siekdama dalyvauti toje procedūroje. Apeliantė neginčija šių Bendrojo Teismo išvadų.
32
Dėl apeliantės argumento, kad lemiamą reikšmę turi ne tai, ar ji formaliai dalyvavo procedūroje, susijusioje su koncentracija M.8871, o jos konkreti įtaka ginčijamo sprendimo turiniui, padaryta dėl šio sprendimo 25 punkte minėto tyrimo, reikia pažymėti, kad to sprendimo 59–65 konstatuojamosiose dalyse Komisija, žinoma, išnagrinėjo kelis tyrimus, susijusius su „Residual Supply Index“, kuriuos jai pateikė tiek koncentracijos šalys, tiek trečiosios šalys. Vis dėlto vien aplinkybės, kad apeliantė bendrai finansavo vieną iš šių tyrimų, nepakanka, kad būtų galima teigti, jog ji aktyviai dalyvavo administracinėje procedūroje, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 29 punkte primintą jurisprudenciją.
33
Be to, dėl argumento, kad procedūra, susijusi su koncentracija M.8871, buvo dirbtinai atsieta nuo procedūros, susijusios su koncentracija M.8870, reikia pažymėti, kad apeliantė šiuo klausimu nepateikia jokių įrodymų, galinčių patvirtinti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytas priimtinumo sąlygas. Šiuo argumentu apeliantė iš tikrųjų siekia ginčyti ne konkrečius skundžiamo sprendimo punktus, o Komisijos iš esmės priimtą sprendimą patvirtinti kiekvieną iš šių dviejų koncentracijų atskirai. Todėl šis argumentas turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
34
Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti antrojo pagrindo pirmą dalį.
Dėl antros dalies
– Šalių argumentai
35
Antrojo pagrindo antroje dalyje apeliantė teigia, pirma, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, jog sąlyga, kad asmuo turi būti konkrečiai susijęs su aktu, kurį jis prašo panaikinti, gali būti įrodyta „kitomis konkrečiomis aplinkybėmis“. Konkrečiai kalbant, Bendrasis Teismas neišnagrinėjo ieškinyje nurodytų aplinkybių, kaip antai rinkos ypatumų, didelių jos investicijų, jos, kaip tiesioginės RWE konkurentės, padėties ar koncentracijos pasekmių jos konkurencinei padėčiai.
36
Antra, apeliantė teigia, kad, esant keliems ieškovams, visas ieškinys priimtinas, kai tik vienas iš ieškovų yra konkrečiai susijęs, ir priduria, kad tas pats taikytina ir kelių ieškovų atskirai pareikštų ieškinių atveju. Be to, apeliantės teigimu, Bendrasis Teismas padarė klaidą, kiek tai susiję su SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa, nes nutarė nesujungti jos ieškinio su kitais lygiagrečiais ieškiniais, kurie buvo pripažinti priimtinais.
37
Komisija, palaikoma E.ON ir RWE, nesutinka su apeliantės argumentais.
– Teisingumo Teismo vertinimas
38
Dėl pirmojo apeliantės argumento reikia pažymėti, kad juo ji iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad šis neišnagrinėjo įrodymų, kuriuos ji pateikė ieškinyje siekdama įrodyti, kad nagrinėjamu atveju esama konkrečių aplinkybių, leidžiančių konstatuoti, kad ji buvo konkrečiai susijusi su ginčijamu sprendimu.
39
Šiuo klausimu iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad, pirma, apeliaciniame procese Teisingumo Teismo vykdoma kontrole siekiama, be kita ko, patikrinti, ar Bendrasis Teismas teisės požiūriu pakankamai atsakė į visus apelianto pateiktus argumentus, ir, antra, pagrindas, grindžiamas tuo, kad Bendrasis Teismas neatsakė į pirmojoje instancijoje pateiktus argumentus, iš esmės reiškia rėmimąsi pareigos motyvuoti pažeidimu (2023 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo Land Rheinland-Pfalz / Deutsche Lufthansa, C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 93 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Taigi šis pirmasis argumentas susijęs su Bendrojo Teismo pareiga motyvuoti, kuri yra pirmojo pagrindo dalykas, todėl bus nagrinėjamas kartu su šiuo pagrindu.
41
Dėl antrojo argumento, kad Bendrojo Teismo sprendimas nesujungti jos ieškinio su kitais ieškiniais, kurie taip pat pareikšti dėl ginčijamo sprendimo, tačiau pripažinti priimtinais, yra klaida, atsižvelgiant į SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, dėl kurios nebuvo pritarta priimtinumui, kurio vis dėlto reikalautų proceso ekonomiškumas, reikia pažymėti, kad sprendimas sujungti bylas arba jas atskirti yra Bendrojo Teismo vidaus darbo organizavimo priemonė, kuri nepatenka į Teisingumo Teismo atliekamos kontrolės sritį (šiuo klausimu žr. 1995 m. gruodžio 14 d. Nutarties Hogan / Teisingumo Teismas, C‑173/95 P, EU:C:1995:461, 15 punktą).
42
Be to, kadangi nutartis sujungti bylas neturi įtakos joje nurodytų bylų nepriklausomumui ir savarankiškumui (2001 m. birželio 21 d. Sprendimo Moccia Irme ir kt. / Komisija, C‑280/99 P-C‑282/99 P, EU:C:2001:348, 66 punktas), ieškovo pareikštas ieškinys, neatitinkantis SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytų priimtinumo sąlygų, yra nepriimtinas, neatsižvelgiant į tai, ar pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 68 straipsnį jis gali būti sujungtas su kitu ieškiniu, kurį Bendrasis Teismas pripažino priimtinu.
43
Tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į šio sprendimo 40 punkte nurodytą išlygą, reikia atmesti antrojo pagrindo antrą dalį, taigi ir visą antrąjį pagrindą.
Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo pareigos motyvuoti pažeidimu, faktinių aplinkybių iškraipymu ir apeliantės procesinių teisių pažeidimu
Šalių argumentai
44
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas atmetė jos ieškinį, motyvuodamas tuo, kad ji nedalyvavo administracinėje procedūroje dėl koncentracijos M.8871. Skundžiamame sprendime nepatikslinta nei tai, ar apeliantės nurodytas didelis poveikis jos padėčiai rinkoje yra nereikšmingas, nei tai, kodėl jis yra nereikšmingas, o jo 31 punkte apsiribojama teiginiu, kad „nėra ypatingos aplinkybės, susijusios su poveikiu jos padėčiai rinkoje“. Iš šio 31 punkto nematyti, kad Bendrasis Teismas patikrino, ar pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą šalis gali būti konkrečiai susijusi, net jeigu ji formaliai nedalyvavo procedūroje. Apeliantė teigė, kad ji buvo tiesioginė RWE konkurentė ir kad jos interesai buvo konkrečiai pažeisti. Motyvai, kuriais neatsakoma į tokio pobūdžio argumentus, yra klaidingi.
45
Pirmojo pagrindo antroje dalyje apeliantė tvirtina, kad pirmojoje instancijoje pareikštame ieškinyje, papildytame, be kita ko, jos 2021 m. liepos 7 d. rašytinėmis pastabomis dėl RWE įstojimo į bylą paaiškinimo ir per teismo posėdį pateiktų žodinių pastabų, buvo išsamiai aprašytos jos investicijos ir jų apimtis, veikla, kuria ji konkuravo su RWE elektros energijos gamybos srityje, tai, kaip ji konkrečiai susijusi, ir poveikis jos padėčiai rinkoje. Skundžiamo sprendimo 31 punkte pateiktoje išvadoje Bendrasis Teismas teigė, kad ji nenurodė jokios ypatingos aplinkybės, taip iškraipydamas jos argumentus.
46
Pirmojo pagrindo trečioje dalyje apeliantė teigia, kad Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje įtvirtinta teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir nešališkumą per teisingą bylos nagrinėjimą reiškia, kad Bendrasis Teismas turi susipažinti su šalių pastabomis ir priimdamas sprendimą turi į jas atsižvelgti, net jei šių pastabų turinys jam nėra privalomas. Iš šios teisės taip pat išplaukia, kad Bendrasis Teismas turi nurodyti reikšmingus savo sprendimo motyvus ir atsakyti į prieštaravimus. Kuo reikšmingesnė aplinkybė ar teisinis argumentas, tuo svarbiau motyvuose atsakyti į šalių argumentus. Didelis poveikis yra pagrindinis priimtinumo aspektas, dėl kurio Bendrasis Teismas turėjo priimti sprendimą nagrinėdamas klausimą savo iniciatyva.
47
Komisija, palaikoma E.ON ir RWE, teigia, kad Bendrasis Teismas pakankamai pagrindė, kodėl apeliantės padėtis rinkoje nebuvo paveikta, įvykdydamas Teisingumo Teismo nustatytus sprendimų motyvavimo reikalavimus. Bendrasis Teismas pažymėjo, kad nenustatė jokios ypatingos aplinkybės, susijusios su poveikiu šiai padėčiai, ir taip konstatavo, kad apeliantė niekuo neišsiskyrė iš kitų konkurentų.
Teisingumo Teismo vertinimas
48
Pirmojo pagrindo trijose dalyse ir šio sprendimo 38 punkte nurodytame argumente, suformuluotame antrojo pagrindo antroje dalyje, kuriuos reikia nagrinėti kartu, apeliantė iš tikrųjų nurodo, kad Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti, kiek tai susiję su jos teise pareikšti ieškinį.
49
Reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją sprendimo motyvuose turi būti aiškiai ir nedviprasmiškai išdėstyti Bendrojo Teismo argumentai (2015 m. birželio 11 d. Sprendimo EMA / Komisija, C‑100/14 P, EU:C:2015:382, 67 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), nes pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnį ir 53 straipsnio pirmą pastraipą Bendrajam Teismui tenkanti pareiga motyvuoti neįpareigoja jo išsamiai vieną po kito išnagrinėti visus ginčo šalių argumentus. Nors motyvai gali būti numanomi, vis dėlto jie turi leisti suinteresuotiesiems asmenims suprasti priežastis, dėl kurių Bendrasis Teismas atmetė jų argumentus, o Teisingumo Teismui – turėti pakankamai informacijos, kad jis galėtų vykdyti kontrolę nagrinėdamas apeliacinį skundą (2020 m. birželio 18 d. Sprendimo Primart / EUIPO, C‑702/18 P, EU:C:2020:489, 61 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
50
Nagrinėjamu atveju skundžiamo sprendimo 21 punkte priminęs, kad pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą fizinis ar juridinis asmuo gali pareikšti ieškinį dėl kitam asmeniui skirto sprendimo, tik jeigu tas sprendimas yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijęs, to sprendimo 24–31 punktuose Bendrasis Teismas išdėstė motyvus, kuriais remdamasis padarė išvadą, kad apeliantė nėra konkrečiai susijusi su ginčijamu sprendimu, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
51
Konkrečiai kalbant, minėto sprendimo 24 punkte Bendrasis Teismas priminė šio sprendimo 28 punkte nurodytą suformuotą jurisprudenciją.
52
Skundžiamo sprendimo 25 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad tuo atveju, jei priimamas sprendimas, kuriuo konstatuojama, kad koncentracija yra suderinama su vidaus rinka, tai, ar jis yra konkrečiai susijęs su trečiąja įmone, reikia nustatyti atsižvelgiant, pirma, į jos dalyvavimą administracinėje procedūroje ir, antra, į tai, ar jos padėtis rinkoje buvo paveikta. Tame pačiame 25 punkte jis pridūrė, kad nors vien paprasčiausio dalyvavimo procedūroje, aišku, nepakanka tam, kad būtų įrodyta, jog ieškovė yra konkrečiai susijusi su sprendimu, ypač koncentracijų, kurių kruopščiam nagrinėjimui reikalingi nuolatiniai kontaktai su įvairiomis įmonėmis, srityje, vis dėlto aktyvus dalyvavimas administracinėje procedūroje yra aspektas, į kurį reguliariai atsižvelgiama konkurencijos srityje formuojamoje jurisprudencijoje, įskaitant specifinę koncentracijų kontrolės sritį, kad, atsižvelgus į kitas konkrečias aplinkybes, būtų įrodytas jos ieškinio priimtinumas.
53
Toliau skundžiamo sprendimo 27–30 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo klausimą, ar galima daryti išvadą, kad apeliantė dalyvavo su koncentracija M.8871 susijusioje procedūroje, ir konstatavo, kad ji šioje procedūroje aktyviai nedalyvavo.
54
Galiausiai, to sprendimo 31 punkte Bendrasis Teismas nurodė: kadangi apeliantė aktyviai nedalyvavo minėtoje procedūroje, atsižvelgiant, be kita ko, į tai, kad nėra ypatingų aplinkybių, susijusių su poveikiu jos padėčiai rinkoje, reikia konstatuoti, kad ji nėra konkrečiai susijusi su ginčijamu sprendimu.
55
Kaip apeliantė nurodo grįsdama apeliacinį skundą, tiek ieškinyje, tiek pastabose dėl RWE įstojimo į bylą paaiškinimo ji buvo nurodžiusi tam tikras aplinkybes, susijusias su tariamai dideliu poveikiu jos padėčiai rinkoje dėl koncentracijos M.8871, kurios, kaip ji mano, galėjo patvirtinti, kad ginčijamas sprendimas yra konkrečiai su ja susijęs, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.
56
Reikia konstatuoti, kad apsiribodamas teiginiu, jog nėra ypatingų aplinkybių, susijusių su poveikiu apeliantės padėčiai rinkoje, Bendrasis Teismas nepateikė jokių, net ir glaustų, motyvų, kurie leistų, pirma, apeliantei suprasti, ar argumentai, kuriuos ji pateikė teigdama, kad jos padėčiai rinkoje buvo padarytas didelis poveikis, buvo išnagrinėti ir, jei taip, dėl kokių priežasčių jie buvo pripažinti netinkamais tokiam poveikiui įrodyti, ir, antra, Teisingumo Teismui – turėti pakankamai informacijos, kad jis galėtų vykdyti kontrolę, kaip to reikalaujama pagal šio sprendimo 49 punkte primintą jurisprudenciją.
57
Tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti, jam tenkančią pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnį ir 53 straipsnio pirmą pastraipą.
58
Vadinasi, pirmajam pagrindui ir šio sprendimo 38 punkte nurodytam argumentui, suformuluotam antrojo pagrindo antroje dalyje, reikia pritarti.
59
Todėl skundžiamas sprendimas turi būti panaikintas tiek, kiek to sprendimo 31 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad nėra ypatingų aplinkybių, susijusių su poveikiu apeliantės padėčiai rinkoje, ir jo 32 punkte, remdamasis, be kita ko, šiuo motyvu, padarė išvadą, kad apeliantė nėra konkrečiai susijusi su ginčijamu sprendimu, todėl jos ieškinys turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
60
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmos pastraipos antrą sakinį Teisingumo Teismas gali, jei panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, pats priimti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.
61
Būtent taip yra šiuo atveju.
62
Reikia priminti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 29 punkto, siekiant įvertinti, ar apeliantė turi teisę pareikšti ieškinį, turi būti padarytas didelis poveikis koncentracijoje nedalyvaujančios trečiosios įmonės esamai ir būsimai padėčiai rinkoje, kuriai ši koncentracija gali daryti įtaką, tam, kad ši įmonė galėtų būti laikoma konkrečiai susijusia su sprendimu, kuriuo konstatuojamas tos koncentracijos suderinamumas su vidaus rinka. Šiuo atžvilgiu vien aplinkybės, kad toks aktas, kaip ginčijamas sprendimas, gali daryti tam tikrą įtaką atitinkamoje rinkoje egzistuojantiems konkurencijos santykiams ir kad atitinkama įmonė turėjo konkurencinių santykių su šio akto naudos gavėju, bet kuriuo atveju nepakanka, kad tą įmonę būtų galima laikyti konkrečiai susijusia su šiuo aktu (pagal analogiją žr. 2007 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Ispanija / Lenzing, C‑525/04 P, EU:C:2007:698, 32 punktą).
63
Reikia konstatuoti, kad Bendrajame Teisme pareikštame ieškinyje apeliantės nurodyti argumentai, susiję su jos pačios padėtimi rinkoje, iš esmės yra susiję su jos akcininkais, darbuotojų skaičiumi, veikla rinkoje ar šios rinkos ypatumais, tačiau jie neparodo, kaip šios aplinkybės ir ši veikla, nesvarbu, ar ji veiktų kaip konkurentė, ar kaip investuotoja, gali ją individualizuoti taip pat, kaip ginčijamo sprendimo adresatus. Minėtos aplinkybės ir veikla gali būti būdingos bet kuriam kitam energijos gamintojui ir neišskiria apeliantės iš kitų jos konkurentų rinkoje.
64
Tokia pati išvada darytina atsižvelgiant į kitus apeliantės ieškinyje nurodytus argumentus, susijusius su, pirma, tuo, kad ji turi pirkti elektros energiją iš aukštesnės grandies tinklo, kad užtikrintų tiekimo saugumą savo klientams, kurie turi padengti pastaraisiais metais padidėjusius su tuo susijusius mokesčius, ir, antra, RWE, kaip energijos tiekėjų partnerės, vaidmens sustiprinimu, taip pat jos argumentą, pateiktą 2021 m. liepos 7 d. pastabose dėl RWE įstojimo į bylą paaiškinimo, susijusį su „gamybos srities milžino, kuris kenkia konkurencijai“, sukūrimu.
65
Vadinasi, apeliantė neįrodė, kad nagrinėjama koncentracija padarė didelį poveikį jos padėčiai rinkoje. Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 29 punkto, net aktyvaus dalyvavimo administracinėje procedūroje dėl koncentracijos, kuris, beje, kaip matyti iš šio sprendimo 31–32 punktų, nagrinėjamu atveju neįrodytas, negalima laikyti pakankamu, kad būtų nustatyta, jog sprendimas, kuriuo ši koncentracija pripažįstama suderinama su vidaus rinka, yra konkrečiai susijęs su įmone, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.
66
Todėl apeliantė neįrodė, kad yra konkrečiai susijusi su ginčijamu sprendimu, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą. Kadangi, kaip matyti iš šio sprendimo 27 punkto, šioje nuostatoje numatytos tiesioginės ir konkrečios sąsajos sąlygos yra kumuliacinės, jos ieškinį dėl panaikinimo reikia atmesti kaip nepriimtiną.
67
Šiomis aplinkybėmis nėra pagrindo priimti sprendimo dėl apeliacinio skundo trečiojo–šeštojo pagrindų, kuriuose yra pateikti argumentai dėl esmės, grindžiami klaidinga prielaida, kad ieškinys pirmojoje instancijoje buvo priimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
68
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, jis sprendžia bylinėjimosi išlaidų klausimą. Šio reglamento 138 straipsnio 3 dalyje, taikomoje apeliacinėje byloje pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, nustatyta, kad jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
69
Kadangi nagrinėjamu atveju apeliantės apeliacinio skundo pirmasis pagrindas ir šio apeliacinio skundo 38 punkte nurodytas argumentas buvo pripažinti pagrįstais, o jos ieškinys dėl panaikinimo atmestas, reikia nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
70
To reglamento 140 straipsnio 1 dalyje, taip pat taikomoje apeliacinėje byloje, nustatyta, kad į bylą įstojusios valstybės narės padengia savo bylinėjimosi išlaidas. Taigi Vokietijos Federacinė Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2023 m. gegužės 17 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Stadtwerke Hameln Weserbergland / Komisija (T‑314/20, EU:T:2023:258).
2.
Atmesti kaip nepriimtiną
Stadtwerke Hameln Weserbergland GmbH ieškinį dėl 2019 m. vasario 26 d. Komisijos sprendimo C(2019) 1711 final, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimu (byla M.8871 – RWE / E.ON Assets), panaikinimo.
3.
Stadtwerke Hameln Weserbergland GmbH, E.ON SE, RWE AG ir Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje instancijoje ir apeliaciniame procese.
4.
Vokietijos Federacinė Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.