62024TJ0289_RES
Byla T‑289/24
Brasserie Nationale (buvusi Brasseries Funck-Bricher ir Bofferding)irMunhowen SA
prieš
Europos Komisiją
2025 m. liepos 2 d. Bendrojo Teismo (šeštoji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Konkurencija – Koncentracija – Didmeninė gėrimų platinimo rinka – Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnis – Valstybės narės konkurencijos institucijos, pagal nacionalinės teisės aktus neturinčios kompetencijos nagrinėti koncentracijos operaciją, pateiktas prašymas klausimą perduoti Komisijai – Komisijos sprendimas nagrinėti koncentracijos operaciją – Prašymo perduoti klausimo svarstymą pateikimo terminas – Sąvoka „sužinojo kitu būdu“ – Suinteresuotųjų įmonių informavimas apie prašymą perduoti klausimą – Kalbų vartojimas – Pranešimo apie Komisijos sprendimą nagrinėti koncentracijos operaciją terminas – Poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai – Didelio poveikio konkurencijai grėsmė – Klausimo perdavimo tinkamumas“
Teismo procesas – Atstovavimas šalims – Privatinės teisės reglamentuojamo juridinio asmens ieškinys – Reikalavimas, kad atstovaujantis advokatas būtų pakankamai nepriklausomas nuo juridinio asmens – Atstovaujantis advokatas, kuris yra bendrovės ieškovės valdybos pirmininkas – Neleistinumas
(Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnio trečia pastraipa ir 53 straipsnis)
(žr. 31–35 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos nagrinėjimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos prašymas perduoti koncentracijos klausimo svarstymą Komisijai – Prašymas perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnį – Komisijos pareiga informuoti suinteresuotąsias įmones apie prašymą perduoti klausimo svarstymą – Kita nei suinteresuotosios įmonės valstybės narės oficialioji kalba parengtas informacinis raštas – Taikytinos kalbų vartojimo tvarkos pažeidimas – Žalingų padarinių suinteresuotajai įmonei nebuvimas – Kalbų vartojimo tvarkos pažeidimo poveikio administracinei procedūrai nebuvimas
(Tarybos reglamento Nr. 1 3 straipsnis ir Tarybos reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnis)
(žr. 38–48 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos nagrinėjimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos prašymas perduoti koncentracijos klausimo svarstymą Komisijai – Prašymas perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnį – Koncentracija, dėl kurios netaikoma pareiga pranešti prašymą perduoti klausimo svarstymą pateikusioje valstybėje narėje – Prašymo perduoti klausimo svarstymą pateikimo terminas – Eigos pradžia – Data, kai apie koncentraciją suinteresuotoji valstybė narė sužinojo kitu būdu – Sąvoka „sužinojo kitu būdu“
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalis)
(žr. 52–54 ir 58–76 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos nagrinėjimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos prašymas perduoti koncentracijos klausimo svarstymą Komisijai – Prašymas perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnį – Komisijos pareiga informuoti suinteresuotąsias įmones apie prašymą perduoti klausimo svarstymą – Apimtis
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 2 dalis)
(žr. 101–111 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos nagrinėjimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos prašymas perduoti koncentracijos klausimo svarstymą Komisijai – Prašymas perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnį – Komisijos pareiga informuoti suinteresuotąsias įmones apie prašymą perduoti klausimo svarstymą – Apimtis
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 3 dalis)
(žr. 115–124 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos nagrinėjimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos prašymas perduoti koncentracijos klausimo svarstymą Komisijai – Prašymas perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnį – Komisijos pareiga informuoti suinteresuotąsias įmones apie prašymą perduoti klausimo svarstymą – Komisijos pareiga išklausyti suinteresuotąsias įmones prieš priimant sprendimą dėl prašymo perduoti klausimo svarstymą
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 2 ir 3 dalys)
(žr. 132 ir 133 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos nagrinėjimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos prašymas perduoti koncentracijos klausimo svarstymą Komisijai – Prašymas perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnį – Komisijos atliekamas koncentracijos nagrinėjimas – Sąlygos – Poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai – Kriterijus – Koncentracija, galinti pastebimai paveikti prekybos tarp valstybių narių modelį – Komisijos diskrecija – Akivaizdžios vertinimo klaidos nebuvimas
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 ir 3 dalys)
(žr. 143–170 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos nagrinėjimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos prašymas perduoti koncentracijos klausimo svarstymą Komisijai – Prašymas perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnį – Komisijos atliekamas koncentracijos nagrinėjimas – Sąlygos – Didelio poveikio konkurencijai grėsmė prašymą perduoti klausimo svarstymą pateikusios valstybės narės teritorijoje – Kriterijus – Reali didelio žalingo poveikio grėsmė konkurencijai toje teritorijoje – Komisijos diskrecija – Akivaizdžios vertinimo klaidos nebuvimas
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 ir 3 dalys)
(žr. 177–183, 198–201 ir 213–215 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos nagrinėjimas – Nacionalinės konkurencijos institucijos prašymas perduoti koncentracijos klausimo svarstymą Komisijai – Prašymas perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento (EB) Nr. 139/2004 22 straipsnį – Komisijos atliekamas koncentracijos nagrinėjimas – Tenkinamos formos ir turinio sąlygos – Komisijos diskrecija nuspręsti nagrinėti koncentraciją
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnis)
(žr. 220–224 punktus)
Santrauka
Bendrasis Teismas (išplėstinė kolegija) atmetė ieškinį dėl panaikinimo, pareikštą dėl Europos Komisijos sprendimo (
1
), kuriuo tenkinamas Autorité de concurrence du Grand-Duché de Luxembourg (Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės konkurencijos institucija; toliau – ACL) prašymas išnagrinėti koncentracijos, apie kurią pranešė Liuksemburgo bendrovė Brasserie Nationale, suderinamumą su vidaus rinka. Tam Bendrasis Teismas patikslino Reglamente 139/2004 (
2
) nustatyto termino, per kurį nacionalinė konkurencijos institucija gali pateikti tokį prašymą, eigos pradžią.
2023 m. gruodžio 22 d.Brasserie Nationale, kuri gamina alų ir mineralinį vandenį, kreipėsi į ACL ir šią informavo, kad jai visiškai priklausanti patronuojamoji bendrovė Munhowen ketina įsigyti bendrovę Boissons Heintz. Tiek Munhowen, tiek Boissons Heintz, kurios buveinė taip pat yra Liuksemburge, užsiima didmenine prekyba gėrimais Liuksemburge; pirmoji veiklą taip pat vykdo kaimyniniuose Prancūzijos ir Belgijos regionuose, o antroji – tik Liuksemburge.
Koncentracija, apie kurią pranešta, nebuvo Sąjungos masto, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 139/2004 1 straipsnį, todėl apie ją nereikėjo pranešti Komisijai. Kadangi Liuksemburge nėra koncentracijų kontrolės sistemos, šioje valstybėje narėje juo labiau nebuvo pareigos apie ją pranešti. Be to, apie koncentraciją nebuvo privaloma pranešti kaip apie įvykusią kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje arba vienoje iš Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo šalių.
Įvykus keliems susitikimams su Brasserie Nationale, Munhowen ir trečiosiomis šalimis, 2024 m. vasario 7 d. ACL paprašė Komisijos išnagrinėti aptariamą koncentraciją pagal Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalį (toliau – prašymas perduoti klausimo svarstymą).
2024 m. vasario 8 d. Komisija informavo kitų valstybių narių konkurencijos institucijas ir Europos laisvosios prekybos asociacijos (ELPA) priežiūros instituciją apie prašymą perduoti klausimo svarstymą. Tačiau nė viena valstybė narė ar EEE susitarimo šalis nepaprašė leidimo prisijungti prie prašymo perduoti klausimo svarstymą.
Tos pačios dienos raštu Komisija informavo Brasserie Nationale apie prašymą perduoti klausimo svarstymą ir paragino ją pateikti pastabas. 2024 m. vasario 9 d. Komisija tą raštą perdavė Brasserie Nationale ir Munhowen teisiniams atstovams.
Gavusi Brasserie Nationale pastabas apie prašymą perduoti klausimo nagrinėjimą, Komisija patenkino tą prašymą 2024 m. kovo 14 d. sprendimu.
Tada Brasserie Nationale ir jos patronuojamoji bendrovė Munhowen pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme dėl to sprendimo panaikinimo.
Bendrojo Teismo vertinimas
Grįsdamos ieškinį ieškovės, be kita ko, teigė, kad prašymą perduoti klausimo svarstymą ACL pateikė Komisijai pasibaigus pagal Reglamentą Nr. 139/2004 taikomam senaties terminui.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas pažymėjo, kad, remiantis Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, „[t]oks prašymas [perduoti klausimą] pateikiamas [per] ne daugiau kaip 15 darbo dienų nuo dienos, kai buvo pranešta apie koncentraciją, o jeigu pranešimo nereikia, tai nuo dienos, kai apie ją konkrečiai valstybei narei buvo pranešta kitu būdu“. Be to, Bendrasis Teismas konstatavo, kad, Liuksemburge nesant koncentracijų kontrolės sistemos, šioje valstybėje narėje nebuvo reikalaujama pranešti apie nagrinėjamą koncentraciją. Vadinasi, penkiolikos darbo dienų terminas nagrinėjamu atveju turi būti skaičiuojamas nuo datos, kai apie šią koncentraciją ACL sužinojo kitu būdu.
Vis dėlto ginčijamame sprendime Komisija patvirtino, kad penkiolikos darbo dienų termino buvo laikytasi, nes apie nagrinėjamą koncentraciją ACL buvo pranešta ne anksčiau kaip 2024 m. sausio 17 d., t. y. tą dieną, kai ši pirmą kartą gavo svarbios informacijos apie šią koncentraciją ir jos poveikį, kuria remdamasi preliminariai įvertino, ar tenkinamos prašymo perduoti klausimo svarstymą pagal Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą sąlygos.
Šiuos Komisijos argumentus ieškovės užginčijo teigdamos, kad „sužinojimas kitu būdu“ apie koncentraciją, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, nereikalauja aktyvaus reikšmingos informacijos perdavimo, kuria remdamasi nacionalinė konkurencijos institucija galėtų preliminariai įvertinti, ar tenkinamos prašymo perduoti klausimo svarstymą sąlygos.
Remdamasis suformuota jurisprudencija Bendrasis Teismas primena, kad sąvoka „sužinojo kitu būdu“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, turi būti apibrėžta remiantis tos nuostatos pažodiniu, kontekstiniu, teleologiniu ir istoriniu aiškinimais.
Taigi konstatavęs, kad skirtingos tos nuostatos kalbinės versijos nesutampa, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad, istoriniu požiūriu, žodžių junginį „sužinojo kitu būdu“ vartoti buvo būtina būtent tam, kad koncentracijų kontrolę reglamentuojančių nacionalinės teisės aktų neturinčios valstybės narės galėtų prašyti Komisijos patikrinti koncentracijas, galinčias daryti neigiamą poveikį jų teritorijoje, jeigu šios koncentracijos taip pat daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Vis dėlto tokiu aiškinimu pateikiama tik istorinė perspektyva, jis nepadeda suprasti Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies antros pastraipos formuluotės.
Atvirkščiai, Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies antros pastraipos kontekstinis aiškinimas atskleidžia, kad „sužinojimu kitu būdu“ turi būti laikomas aktyvus informacijos perdavimas atitinkamos valstybės narės kompetentingai institucijai, padedantis jai preliminariai įvertinti šios dalies pirmoje pastraipoje nustatytas sąlygas, kuriomis gali būti pateiktas toks prašymas.
Tokį kontekstinį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies antros pastraipos teleologinis aiškinimas, nes juo galima užtikrinti koncentracijų kontrolę laikantis tokių terminų, kurie būtų suderinami ir su gero administravimo, ir su verslo reikalavimais.
Beje, kadangi tokiu aiškinimu užtikrinama, kad Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje numatyto termino eigos pradžia būtų aiškiai apibrėžta, tas aiškinimas turi būti būtent toks, atsižvelgiant į teisinio saugumo principą.
Taigi Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad sužinojimas kitu būdu, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, kiek tai susiję su forma, turi reikšti aktyvų reikšmingos informacijos perdavimą suinteresuotosios valstybės narės kompetentingai institucijai, o kiek tai susiję su turiniu – turi būti pateikta pakankamai informacijos, kad ši institucija galėtų preliminariai įvertinti tos dalies pirmoje pastraipoje numatytas sąlygas. Šiomis aplinkybėmis nėra svarbu, ar šią informaciją perdavė atitinkamos įmonės, ar trečiosios šalys, ar ji buvo gauta iš bet kurio kito šaltinio.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas konstatavo, kad, nesant įrodymų, jog iki 2024 m. sausio 17 d. ACL buvo aktyviai perduota visa informacija, svarbi atlikti Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatytų sąlygų preliminarų įvertinimą, negalima priekaištauti Komisijai dėl to, kad ji ginčijamame sprendime šią datą nurodė kaip minėtos dalies antroje pastraipoje numatyto penkiolikos darbo dienų termino pradžios datą.
Be to, Bendrasis Teismas atmetė pagrindą dėl panaikinimo, kuriuo ginčijamas ginčijamame sprendime Komisijos išdėstytas prieštaravimas, kad, Liuksemburgui neturint nacionalinės koncentracijų kontrolės sistemos, prašymo perduoti klausimą priėmimas yra tinkamas ir atitinka jos diskreciją.
Šiuo klausimu ieškovė teigė, kad Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnis yra teisinė sistema, kurios taikymo sąlygos nustatytos to straipsnio 3 dalyje. Tokioje sistemoje nėra vietos argumentams dėl tikslingumo, todėl nekyla klausimas dėl tokio priėmimo tinkamumo.
Priminęs, kad pagal Reglamento Nr. 139/2004 22 straipsnį Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei leidžiama perduoti koncentraciją Komisijai patikrinti, nepaisant to, kad šioje valstybėje narėje nėra nacionalinių koncentracijos kontrolės teisės aktų, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad remdamasi to straipsnio 3 dalimi Komisija „gali“ nuspręsti išnagrinėti koncentraciją, dėl kurios pateiktas toks prašymas perduoti klausimo svarstymą, jei tenkinamos toje nuostatoje nustatytos formos ir turinio sąlygos.
Nors iš to išplaukia, jog šios sąlygos turi būti įvykdytos tam, kad prašymas perduoti klausimą būtų priimtas, žodis „gali“ rodo, kad Komisija neprivalo jo priimti, bet turi diskreciją šiuo klausimu. Dėl tos priežasties nagrinėjamu atveju Komisija turėjo teisę vertinti, ar nagrinėjamos koncentracijos perdavimas svarstyti buvo tinkamas, atsižvelgdama į šioje byloje susiklosčiusią situaciją apibūdinančius veiksnius.
Atsižvelgęs į tai, kas išdėstyta, ir atmetęs kitus ieškovių pateiktus priekaištus, Bendrasis Teismas atmetė visą ieškinį dėl panaikinimo.
(
1
)	Remiantis 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (EB Susijungimų reglamentas) (OL L 24, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 40) 22 straipsnio 3 dalimi ir EEE susitarimo 57 straipsniu priimtas 2024 m. kovo 14 d. Europos Komisijos sprendimas C(2024) 1788 final (toliau – ginčijamas sprendimas).
(
2
)	2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (Susijungimų reglamentas) (OL L 24, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 40).