62003CJ0465_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑465/03
dėl Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
(Austrija) 2003 m. spalio 20 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2003 m. lapkričio 5 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje,
Kretztechnik AG
prieš
Finanzamt Linz,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai K. Lenaerts (pranešėjas), J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič ir E. Levits,
generalinis advokatas F. G. Jacobs,
posėdžio sekretorė M.‑F. Contet, vyriausioji administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2004 m. gruodžio 15 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs rašytines pastabas, pateiktas:
– Kretztechnik AG, atstovaujamos barrister
P. Farmer, padedamo J. Kajus ir profesoriaus B. Terra,
– Finanzamt Linz, atstovaujamos W. Ritirc,
– Austrijos vyriausybės, atstovaujamos H. Dossi,
– Danijos vyriausybės, atstovaujamos J. Molde,
– Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos F. Huschens, M. Lumma ir A. Tiemann,
– Italijos vyriausybės, atstovaujamos I. M. Braguglia, padedamo avvocato dello Stato P. Gentili,
– Jungtinės Karalystės vyriausybės, atstovaujamos M. Bethell, padedamo barrister M .  Hall,
– Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos D. Triantafyllou ir K. Gross,
susipažinęs su 2005 m. vasario 24 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, p. 1 toliau – Šeštoji direktyva), iš dalies pakeistos 1995 m. balandžio 10 d. Tarybos direktyva 95/7/EB (OL L 102, p. 18), 2 ir 17 straipsnių išaiškinimo.
2. Šis prašymas pateiktas byloje tarp Kretztechnik AG
(toliau – Kretztechnik ) ir Finanzamt Linz dėl pastarosios atsisakymo leisti šiai bendrovei atskaityti jos už paslaugas, susijusias su jos akcijų emisija, atlikta vykdant pirmą viešą bendrovės akcijų platinimą per Frankfurto biržą (Vokietija), sumokėtą pridėtinės vertės mokestį (toliau – PVM).
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
3. 1967 m. balandžio 11 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 67/227/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, reglamentuojančių apyvartos mokesčius, derinimo (OL 71, 1967, p. 1301) 2 straipsnio antrojoje pastraipoje numatoma: „kiekvienos operacijos metu iš apskaičiuojamo atsižvelgiant į prekių ar paslaugų kainą tokioms prekėms ar paslaugoms nustatytu tarifu (PVM), gali būti atimama (PVM) dalis, kuri tiesiogiai priskirtina įvairioms sąnaudų sudedamosioms dalims“.
4. Pagal Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punktą PVM apmokestinamas: „prekių tiekimas ar paslaugų teikimas, kai šalies teritorijoje už atlygį prekes tiekia ar paslaugas teikia apmokestinamasis asmuo, veikdamas kaip toks“.
5. Šeštosios direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatoma:
„1. „Apmokestinamasis asmuo“ – tai bet kuris asmuo, savarankiškai vykdantis bet kurioje vietoje bet kurią ekonominę veiklą, nurodytą 2 dalyje, nesvarbu, koks tos veiklos tikslas ar rezultatas.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyta ekonominė veikla apima visokią gamintojų, prekiautojų ir kitų paslaugas teikiančių asmenų veiklą, įskaitant kasybą bei žemės ūkio gamybos veiklą bei įvairių profesijų atstovų veiklą. Materialaus ir nematerialaus turto naudojimas, siekiant gauti nuolatinių pajamų, taip pat laikomas ekonomine veikla.“
6. Šeštosios direktyvos 5 straipsnio 1 dalyje prekių teikimu laikomas „teisės, kaip savininkui disponuoti materialiuoju turtu, perdavimas“.
7. Šios direktyvos 6 straipsnio pirmojoje pastraipoje numatoma, kad paslaugų teikimas yra „bet koks sandoris, kuris nėra prekių tiekimas“.
8. Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B dalies d punkto 5 papunktis numato, kad nuo PVM atleidžiami __sandoriai, įskaitant derybas, bet išskyrus valdymą ir saugojimą, susiję su akcijomis, turto dalimis bendrovėse arba asociacijose, įmonių obligacijomis ir kitais vertybiniais popieriais < … > “.
9. Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatoma:
„1. Teisė atskaityti mokestį atsiranda tuomet, kai atskaitytinas mokestis tampa apskaičiuotinas.
2. Tiek, kiek prekes ir paslaugas apmokestinamasis asmuo naudoja savo apmokestinamiesiems sandoriams, apmokestinamas asmuo turi turėti teisę iš mokesčio, kurį jis turi sumokėti, atskaityti:
a) PVM, apskaičiuotą ar sumokėtą už kito apmokestinamojo asmens jam patiektas prekes ir suteiktas paslaugas;
< … > “
10. Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 5 dalyje aptariami su PVM atskaita susiję klausimai, kai apmokestinamieji asmenys jiems pateiktas prekes ar suteiktas paslaugas tuo pat metu naudoja sudaryti ir sandorius, kuriems tenkantis PVM gali būti atskaitomas, ir sandoriams, kuriems tenkantis pridėtinės vertės mokestis negali būti atskaitomas. Šiuo atveju šios nuostatos pirmojoje pastraipoje nurodoma, kad „gali būti atskaitoma tik tokia proporcinga PVM dalis, kuri priskirtina pirmiesiems sandoriams.“
Nacionalinės teisės aktai
11. Šeštosios direktyvos nuostatos į Austrijos teisę buvo perkeltos 1994 m. Įstatymo dėl apyvartos mokesčio ( Umsatzsteuergesetz, BGBl. 663/1994) 1999 m. paskelbta versija (BGBl. I, 106/1999).
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
12. Kretztechnik
yra Austrijoje įsteigta akcinė bendrovė, kurianti ir parduodanti medicinos įrangą. 2000 m. sausio 18 d. jos visuotinis akcininkų susirinkimas priėmė sprendimą padidinti įstatinį kapitalą nuo 10 milijonų eurų iki 12,5 milijonų eurų. Kad būtų surinktas šiam padidinimui reikalingas kapitalas, bendrovė paprašė leidimo prekiauti akcijomis Frankfurto biržoje.
13. 2000 m. kovo mėnesį Kretztechnik
buvo leista prekiauti akcijomis šioje biržoje. Vėliau bendrovė padidino savo kapitalą išleisdama pareikštinių akcijų.
14. 2002 m. liepos 5 d. Finanzamt Linz
priimtame sprendime dėl mokesčių už 2000 metus buvo atsisakyta pripažinti Kretztechnik
už paslaugas, susijusias su pirmuoju viešu akcijų platinimu per biržą, sumokėto pirkimo PVM atskaitymą. Kadangi Austrijoje akcijų išleidimas pagal nacionalinės teisės nuostatą, analogišką Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B dalies d punkto 5 papunkčiui, nėra apmokestinamas PVM, todėl, Finanzamt
teigimu, ši bendrovė neturi teisės atskaityti pirkimo PVM.
15. Kretztechnik šį sprendimą užginčijo Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz, kuris nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
__1. Ar akcinės bendrovės pirmasis viešas akcijų platinimas per biržą naujiems akcininkams, kurie sumoka emisijos kainą, laikytinas atlygintinu paslaugų teikimu Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies prasme?
2. Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar aiškintina, kad pagal Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 dalį ir 17 straipsnį visos suteiktos paslaugos, susijusios su pirmuoju viešu akcijų platinimu per biržą, laikomos paslaugomis, atleistomis nuo PVM ir todėl pirkimo PVM negali būti atskaitomas?
3. Jei į pirmą klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar pagal Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 1 ir 2 dalis galima atskaityti pirkimo PVM, jeigu paslaugos, kurių atžvilgiu reikalaujama atskaitymo (reklama, išlaidos agentui ir teisinės bei techninės konsultacijos), buvo naudojamos bendrovės apmokestinamiems sandoriams sudaryti?”
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
16. Kretztechnik, Danijos ir Italijos vyriausybės bei Europos Bendrijų Komisija teigia, kad bendrovė neteikia atlygintinų paslaugų Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies prasme, kai ji atlieka pirmąjį viešą akcijų platinimą per biržą. Jos pabrėžia, kad Kretztechnik
savo akcijas pradėjo platinti biržoje, siekdama finansuoti savo įstatuose numatytą veiklą, o ne versdamasi komercine akcijų prekyba.
17. Finanzamt Linz, Austrijos, Vokietijos ir Jungtinės Karalystės vyriausybės teigia priešingai, kad nors paprastas akcijų įsigijimas ir jų turėjimas negali būti laikomas ekonomine veikla (žr. 1991 m. birželio 20 d. Teisingumo Teismo sprendimą Polysar Investments Netherlands, C‑60/90, Rink. p. I-3111; 1997 m. vasario 6 d. Teisingumo Teismo sprendimą Harnas & Helm, C‑80/95, Rink. p. I–745, ir 2003 m. birželio 26 d. Teisingumo Teismo sprendimą KapHag, C‑442/01, Rink. p. I–6851), apmokestinamojo asmens vykdomas akcijų išleidimas, siekiant padidinti savo kapitalą, naudojamą jo ūkinei veiklai vystyti, yra apmokestinamoji veikla Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 6 dalies 1 punkto prasme. Tokį aiškinimą patvirtina ir Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B dalies d punkto 5 papunktis, iš kurio galima suprasti, kad tai yra iš principo apmokestinamas sandoris.
18. Šiuo klausimu reikėtų priminti, kad Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punkte, kuris apibrėžia šios direktyvos taikymo sritį, nustatyta, kad valstybės narės viduje šiuo mokesčiu apmokestinama tik ekonominį pobūdį turinti veikla. Ekonominės veiklos apibrėžimas pateikiamas tos pačios direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje; ji apima visokią gamintojų, prekiautojų ir kitų paslaugas teikiančių asmenų veiklą, be kita ko, įskaitant ir materialaus ir nematerialaus turto naudojimą, siekiant gauti nuolatinių pajamų (minėto KapHag
sprendimo 36 punktas).
19. Iš nusistovėjusios teismo praktikos aišku, kad paprastas akcijų įsigijimas ir jų turėjimas neturėtų būti laikomas ekonomine veikla Šeštosios direktyvos prasme. Paprasčiausias kitų bendrovių akcijų įsigijimas nėra turto naudojimas, siekiant gauti nuolatinių pajamų, nes iš šio akcijų turėjimo gauti dividendai yra paprasčiausiai turto turėjimo nuosavybėje rezultatas, o ne ekonominės veiklos, numatytos toje pačioje direktyvoje, pasekmė (žr. minėtų sprendimų Harnas & Helm
15 punktą; KapHag
38 punktą ir 2004 m. spalio 21 d. Sprendimo BBL, Rink. p. I–0000, 38 punktą). Todėl, jei tokia veikla savaime nėra ekonominė veikla minėtos direktyvos prasme, taip pat yra ir su šių akcijų pardavimu (žr. 1996 m. birželio 20 d. Teisingumo Teismo sprendimo Wellcome Trust,
C‑155/94, Rink. p. I–3013, 33 punktą; minėtų sprendimų KapHag
40 punktą ir BBL
38 punktą).
20. Į Šeštosios direktyvos taikymo sritį patenka, tačiau pagal jos 13 straipsnio B dalies d punkto 5 papunktį nuo PVM mokesčio atleidžiami sandoriai, kuriais gaunamos nuolatinės pajamos iš veiklos, kuri yra daugiau nei paprastas vertybinių popierių įsigijimas ir pardavimas, pavyzdžiui, komercinės vertybinių popierių prekybos sandoriai (žr. 2004 m. balandžio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo EDM, C‑77/01, Rink. p. I–0000, 59 punktą ir minėto sprendimo BBL
41 punktą).
21. Atsakant į klausimą, ar bendrovės akcijų emisija gali būti laikoma ekonomine veikla, patenkančia į Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punkte nustatytą taikymo sritį, pirma, reikia pažymėti, kad šios operacijos pobūdis nepriklauso nuo to, ar ją atlieka bendrovė, norinti pirmą kartą viešai platinti akcijas per biržą, ar bendrovė, kurios akcijomis biržoje neprekiaujama.
22. Antra, reikia pabrėžti, kad Šeštosios direktyvos 5 straipsnio 1 dalyje prekių tiekimu laikomas teisės, kaip savininkui disponuoti materialiuoju turtu, perdavimas. Naujų akcijų, kurios pažymi teisę į nematerialųjį turtą, emisija dėl šios priežasties neturėtų būti laikoma prekių tiekimu už atlygį šios direktyvos 2 straipsnio 1 punkto prasme.
23. Tai, ar akcijų emisija yra apmokestinama veikla, priklauso nuo to, ar šis sandoris laikytinas paslaugų teikimu už atlygį Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punkto prasme.
24. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad bendrovė, kuri priima naują partnerį gaudama iš jo piniginį įnašą, jam neteikia paslaugų už atlygį Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punkto prasme (minėto sprendimo KapHag
43 punktas).
25. Tokia pat išvada darytina ir dėl kapitalo padidinimui skirtos akcijų emisijos.
26. Kaip teisingai nurodo generalinis advokatas savo išvados 59 ir 60 punktuose, išleisdama naujas akcijas bendrovė siekia padidinti savo aktyvus įgydama kapitalo ir pripažįsta naujų akcininkų nuosavybės teises į dalį taip padidinto kapitalo. Bendrovės požiūriu, tai kapitalo įgijimas, o ne paslaugų teikimas. Akcininko požiūriu, tai investicija, kapitalo panaudojimas, o ne už kažkokią paslaugą ar prekę mokamas atlyginimas.
27. Iš to darytina išvada, kad akcijų emisija nėra nei prekių tiekimas, nei paslaugų teikimas už atlygį Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punkto prasme. Todėl toks sandoris nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį, nesvarbu, ar jis sudaromas vykdant pirmąjį viešą bendrovės akcijų platinimą per biržą, ar ne.
28. Todėl į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad naujų akcijų emisija nėra sandoris, patenkantis į Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punkto taikymo sritį.
Dėl antrojo klausimo
29. Atsižvelgiant į pirmojo klausimo atsakymą, į antrąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl trečiojo klausimo
30. Trečiuoju klausimu prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 1 ir 2 dalys suteikia teisę atskaityti pirkimo PVM, sumokėtą už su akcijų išleidimu susijusias paslaugas.
31. Finanzamt Linz
ir Austrijos, Danijos, Vokietijos bei Italijos vyriausybės teigia, kad dėl to, jog akcijų emisija, vykdant pirmąjį viešą bendrovės akcijų platinimą per biržą, nėra laikoma apmokestinamuoju sandoriu Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punkto prasme, nėra ir teisės atskaityti pirkimo PVM, sumokėtą už atlygintinas paslaugas, kurių reikėjo išleidžiant šias akcijas. Priešingai nei byloje, kurioje buvo priimtas 2001 m. vasario 22 d. Sprendimas Abbey National
(C‑408/98, Rink. p. I–1361), pagrindinėje byloje įgytos paslaugos, už kurias buvo sumokėtas pirkimo PVM, nebuvo bendros Kretztechnik
ekonominės veiklos, kurios išlaidos būtų įskaičiuojamos į šios įmonės parduodamų produktų kainą, dalis. Su šiomis paslaugomis susijusios išlaidos yra susijusios tik su pirmuoju viešu bendrovės akcijų platinimu per biržą ir neturi jokio ryšio su bendrąja šios bendrovės apmokestinama veikla.
32. Kretztechnik, Jungtinės Karalystės vyriausybė ir Komisija mano kitaip, kad nors įsigytos paslaugos, kurios buvo apmokestinamos PVM, buvo susijusios ne su konkrečiais apmokestinamaisiais sandoriais, o su akcijų išleidimu susijusiomis išlaidomis, jos gali būti laikomos bendrosiomis šios įmonės sąnaudomis ir sudaryti dalį jos parduodamų produktų kainos. Šiomis aplinkybėmis Kretztechnik turėtų teisę atskaityti sumokėtą pirkimo PVM, kuris susijęs su išlaidomis paslaugoms, reikalingoms pirmajam viešam šios bendrovės akcijų platinimui per biržą (žr. 1995 m. balandžio 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo BLP Group, C‑4/94, Rink. p. I–983, 25 punktą; 2000 m. birželio 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo Midland Bank, C-98/98, Rink. p. I–4177, 31 punktą ir minėto sprendimo Abbey National
34–36 punktus).
33. Dėl šio klausimo reikėtų priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką Šeštosios direktyvos 17–20 straipsniuose numatyta teisė į atskaitymą yra sudėtinė PVM mechanizmo dalis ir iš principo negali būti ribojama. Ji taikoma visiems pirkimo mokesčiams už atliktus sandorius (be kita ko, žr. 1995 m. liepos 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo BP Soupergaz, C-62/93, Rink. p. I–1883, 18 punktą ir 2000 m. kovo 21 d. Teisingumo Teismo sprendimo Gabalfrisa ir kt., C‑110/98–C‑147/98, Rink. p. I-1577, 43 punktą).
34. Atskaitymų sistemos tikslas yra atleisti verslininkus nuo sumokėto ar mokėtino PVM naštos. Bendroji PVM sistema užtikrina visišką neutralumą apmokestinant bet kokią ekonominę veiklą, neatsižvelgiant į jos tikslus ar rezultatus, su sąlyga, kad šiai veiklai iš principo būtų taikomas PVM (žr. šiuo klausimu 1985 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo Rompelman, 268/83, Rink. p. 655, 19 punktą; 1998 m. sausio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Ghent Coal Terminal,
C‑37/95, Rink. p. I-1, 15 punktą ir minėtų sprendimų Gabalfrisa ir kt.
44 punktą; Midland Bank
19 punktą ir
Abbey National
24 punktą).
35. Iš šios paskutinės sąlygos darytina išvada, kad tam, jog PVM galima būtų atskaityti, tarp pirkimo sandorių ir pardavimo sandorių, kurie suteikia teisę į atskaitymą, turi būti tiesioginis ir akivaizdus ryšys. Todėl teisė atskaityti prekių ar paslaugų pirkimo PVM atsiranda su sąlyga, kad jų įsigijimo išlaidos buvo įtrauktos į apmokestinamųjų pardavimo sandorių, kurie suteikia teisę į atskaitymą, kainą (žr. minėtų sprendimų Midland Bank
30 punktą; Abbey National
28 punktą ir 2001 m. rugsėjo 27 d. Teisingumo Teismo sprendimo Cibo Participations, C‑16/00, Rink. p. I-6663, 31 punktą).
36. Pripažintina, jog pagrindinėje byloje atsižvelgiant į tai, kad, viena vertus, akcijų išleidimas nėra į Šeštosios direktyvos taikymo sritį patenkantis sandoris, o kita vertus, Kretztechnik
jį atliko siekdama padidinti savo kapitalą ir pagerinti savo ūkinę veiklą, šios bendrovės išlaidos paslaugoms, susijusioms su įstatinio kapitalo padidinimu, sudaro jos produktų kainos dalį. Šios paslaugos turi tiesioginį ir akivaizdų ryšį su visa apmokestinamojo asmens veikla (žr. minėtų sprendimų BLP Group
25 punktą; Midland Bank
31 punktą; Abbey National
35–36 punktą ir Cibo Participations
33 punktą).
37. Iš to darytina išvada, kad pagal Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 1 ir 2 dalį Kretztechnik
turi teisę atskaityti visą pirkimo PVM, kuris susikaupė šiai bendrovei įsigyjant įvairių paslaugų, susijusių su jos įvykdyta emisija, su sąlyga, kad visi sandoriai, kuriuos bendrovė sudaro vykdydama savo ekonominę veiklą, yra apmokestinamieji. Iš tiesų, jei apmokestinamasis asmuo tuo pat metu sudaro ir sandorius, kuriems tenkantis PVM gali būti atskaitomas, ir sandorius, kuriems tenkantis PVM negali būti atskaitomas, tai pagal Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 5 dalį jis gali atskaityti pirmiesiems sandoriams priskirtiną proporcingą PVM dalį (minėtų sprendimų Abbey National
37 punktas ir Cibo Participations
34 punktas).
38. Todėl į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Šeštosios direktyvos 17 straipsnio 1 ir 2 dalys suteikia teisę atskaityti pirkimo PVM, sumokėtą už įvairias su akcijų emisija susijusias paslaugas, su sąlyga, kad visi sandoriai, kuriuos bendrovė sudaro vykdydama savo ekonominę veiklą, yra apmokestinamieji.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
39. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1. Naujų akcijų emisija nėra sandoris, patenkantis į 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, iš dalies pakeistos 1995 m. balandžio 10 d. Tarybos direktyva 95/7/EB, 2 straipsnio 1 punkto taikymo sritį.
2. Šeštosios direktyvos 77/388, iš dalies pakeistos direktyva 95/7, 17 straipsnio 1 ir 2 dalys suteikia teisę atskaityti pirkimo PVM, sumokėtą už įvairias su akcijų emisija susijusias paslaugas, su sąlyga, kad visi sandoriai, kuriuos bendrovė sudaro vykdydama savo ekonominę veiklą, yra apmokestinamieji.