62023CJ0798_RES
Byla C‑798/23 (Abbotly) (
i
)
Minister for Justice
prieš
SH
(Supreme Court (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. spalio 9 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR – 4a straipsnio 1 dalis – Perdavimo tarp valstybių narių tvarka – Europos arešto orderis – Vykdymo sąlygos – Neprivalomo nevykdymo pagrindai – Privalomas vykdymas – Išimtys – Sąvoka „teisminis nagrinėjimas, po kurio priimtas sprendimas“ – Policijos priežiūra kaip papildoma bausmė – Su šia priežiūra susijusių sąlygų nesilaikymas – Sprendimas dėl policijos priežiūros bausmės pakeitimo laisvės atėmimo bausme – In absentia paskirta bausmė“
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Europos arešto orderio neprivalomo nevykdymo pagrindai – Arešto orderis, išduotas siekiant įvykdyti „in absentia“ paskirtą bausmę – Paties suinteresuotojo asmens nedalyvavimas teisminiame nagrinėjime – Teisminio nagrinėjimo, per kurį priimtas sprendimas, sąvoka – Sprendimo sąvoka – Sprendimas pakeisti policijos priežiūros bausmę į laisvės atėmimo bausmę taikant nustatytą santykį – Įtraukimas
(Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 4a straipsnio 1 dalis)
(žr. 36, 44–51, 54 punktus ir rezoliucinę dalį)
Santrauka
Vykstant procedūrai dėl Europos arešto orderio (toliau – aptariamas EAO), išduoto dėl fizinio asmens siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę, skirtą pakeitus papildomą policijos priežiūros bausmę, vykdymo Teisingumo Teismas išaiškino Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalyje įtvirtintą sąvoką „teisminis nagrinėjimas, per kurį priimtas sprendimas“ (
1
).
2014 m. Latvijos teismai priėmė dėl SH apkaltinamuosius nuosprendžius dėl dviejų nusikalstamų veikų. 2015 m. šios bausmės buvo subendrintos ir paskirta bendra ketverių metų ir devynių mėnesių laisvės atėmimo bausmė kartu su papildoma trejų metų policijos priežiūros bausme, kuri turėjo būti pradėta taikyti po to, kai SH atliks laisvės atėmimo bausmę.
Kadangi SH nesilaikė įpareigojimo, nustatyto paskyrus policijos priežiūros bausmę, t. y. per tris darbo dienas nuo paleidimo į laisvę prisistatyti į policijos nuovadą, jis buvo pripažintas kaltu dėl administracinio pažeidimo ir jam buvo paskirtos dvi baudos.
Kompetentingam Latvijos policijos nuovados skyriui kreipusis į atitinkamą kompetentingą Latvijos teismą, 2020 m. rugpjūčio 19 d. buvo priimtas sprendimas neatliktą SH papildomos policijos priežiūros bausmės dalį, t. y. dvejus metus ir dvi dienas, pakeisti į vienų metų ir vienos dienos laisvės atėmimo bausmę, atsižvelgiant į Latvijos baudžiamojoje teisėje numatytą galimybę (
2
). Šis sprendimas buvo priimtas po teismo posėdžio, į kurį SH neatvyko, nes negavo jam išsiųsto šaukimo į teismą. SH sprendimo neapskundė.
Vėliau kompetentingas Latvijos teismas išdavė dėl SH Europos arešto orderį, siekiant įvykdyti 2020 m. rugpjūčio 19 d. jam paskirtą laisvės atėmimo bausmę.
Minister for Justice and Equality (teisingumo ir lygybės ministras, Airija) kreipėsi į kompetentingas Airijos teismines institucijas, kad SH būtų perduotas Latvijos Respublikai pagal minėtą Europos arešto orderį. Atmetus šį prašymą pirmojoje instancijoje, o vėliau ir apeliacinėje instancijoje, remdamasis nuostata, kuria į Airijos teisę perkeliama Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalis (
3
), teisingumo ir lygybės ministras padavė kasacinį skundą Supreme Court (Aukščiausiasis Teismas, Airija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, nagrinėjamas sprendimas prilygintinas bausmės vykdymo atidėjimo atšaukimui, kuris, kaip Teisingumo Teismas nusprendė Sprendime Ardic (
4
), nepatenka į Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalies taikymo sritį. Iš šio sprendimo išplaukia, kad sąvoka „sprendimas“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, neapima sprendimo dėl prieš tai skirtos laisvės atėmimo bausmės vykdymo ar taikymo, kaip antai bausmės vykdymo atidėjimo atšaukimo, nebent šiuo sprendimu siekiama pakeisti minėtos bausmės pobūdį ar dydį arba jis turi tokį poveikį, o jį priėmusi institucija šiuo aspektu turėjo diskreciją.
Nagrinėjamu atveju, kadangi Latvijos teismas, išdavęs aptariamą EAO, nepriėmė jokio naujo teismo sprendimo, kuriuo būtų pakeistas anksčiau paskirtos laisvės atėmimo bausmės pobūdis ir dydis, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo manymu, nėra pagrindo atsisakyti perduoti SH. Nesilaikant policijos priežiūros sąlygų, tikėtinos laisvės atėmimo bausmės trukmė nustatoma taikant Latvijos teisėje numatytą aritmetinį skaičiavimą. Taigi sprendimas, kuriuo papildoma policijos priežiūros bausmė pakeičiama į laisvės atėmimo bausmę, gali būti prilygintas sprendimui dėl anksčiau paskirtos laisvės atėmimo bausmės vykdymo ar taikymo, todėl jis nepatektų į Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalies taikymo sritį.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl to, ar, nors tikimybė, jog gali būti skirta nauja laisvės atėmimo bausmė, buvo neatsiejama nuo SH paskirtų ir 2015 m. subendrintų bausmių, 2020 m. rugpjūčio 19 d. skirta bausme SH nebūtų tik įpareigotas iš dalies ar net visiškai atlikti iš pradžių paskirtos laisvės atėmimo bausmės.
Šiame kontekste Aukščiausiajam Teismui kyla klausimas, ar sąvoka „teisminis nagrinėjimas, po kurio [per kurį] buvo priimtas sprendimas“, kaip ji suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalį, apima procesą, per kurį teismas dėl to, kad nesilaikoma anksčiau paskirtos policijos priežiūros, kaip papildomos bausmės, kuri atitinkamam asmeniui anksčiau buvo skirta kartu su laisvės atėmimo bausme, atlikimo sąlygų, gali pakeisti neatliktą šios papildomos bausmės dalį laisvės atėmimo bausme.
Teisingumo Teismo vertinimas
Teisingumo Teismas priminė, kad Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalyje ribojama galimybė atsisakyti vykdyti Europos arešto orderį, šios nuostatos a–d punktuose išsamiai išvardijant atvejus, kai negalima atsisakyti pripažinti ir vykdyti sprendimo, priimto po teisminio nagrinėjimo, kuriame atitinkamas asmuo pats nedalyvavo.
Iš tiesų kiekvienu Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalies a–d punktuose nurodytu atveju Europos arešto orderio vykdymas nepažeidžia nei atitinkamo asmens teisės į gynybą, nei teisės į veiksmingą teisminę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą.
Prieš tikrindama, ar egzistuoja vienas iš šių atvejų, vykdančioji teisminė institucija turi nustatyti, ar vykdančioji teisminė institucija turi patikrinti, ar yra susiklosčiusi tokia situacija, kai prašomas perduoti asmuo pats nedalyvavo „teisminiame nagrinėjime, po kurio buvo priimtas sprendimas“, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalį.
Pagal suformuotą jurisprudenciją aptariamoje nuostatoje vartojama frazė turi būti suprantama kaip apibrėžianti procesą, po kurio dėl asmens, kurį prašoma perduoti vykdant Europos arešto orderį, yra priimtas galutinis apkaltinamasis nuosprendis (
5
).
Teisingumo Teismas nusprendė, kad sprendimas dėl anksčiau paskirtos laisvės atėmimo bausmės vykdymo ar taikymo nėra „sprendimas“, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalį, nebent šiuo sprendimu siekiama pakeisti minėtos bausmės pobūdį ar dydį arba jis turi tokį poveikį, o jį priėmusi institucija šiuo aspektu turėjo diskreciją (
6
).
Nagrinėjamu atveju Europos arešto orderio išdavimo pagrindas buvo sprendimas, kuriuo policijos priežiūra, kaip papildoma bausmė, buvo pakeista į laisvės atėmimo bausmę. Kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kilo klausimas, ar toks sprendimas gali patekti į Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalies taikymo sritį, nes juo nesiekiama pakeisti prašomam perduoti asmeniui anksčiau paskirtos bausmės pobūdžio ir (arba) dydžio, o jį priėmusi institucija šiuo aspektu neturėjo diskrecijos, Teisingumo Teismas patikrino, ar nagrinėjamas sprendimas gali būti laikomas „sprendimu dėl anksčiau paskirtos laisvės atėmimo bausmės vykdymo ar taikymo“, kaip tai suprantama pagal jurisprudenciją, nes tokiu atveju jis nebūtų „sprendimas“, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalį.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad Latvijos teisėje, regis, daromas skirtumas tarp sprendimo skirti laisvės atėmimo bausmę ir sprendimo taikyti policijos priežiūrą, nes pastarasis sprendimas dėl savo pobūdžio visada yra papildoma bausmė prie laisvės atėmimo bausmės.
Be to, neatrodo, kad Latvijos teisėje būtų numatyta galimybė automatiškai pakeisti policijos priežiūros bausmę į laisvės atėmimo bausmę, kai atitinkamas asmuo pažeidžia šios priežiūros sąlygas, nes teismas turi diskreciją šiuo atžvilgiu.
Taip pat pažymėtina, kad laisvės atėmimo bausme, kuri gali būti skirta, jei nesilaikoma papildomos bausmės atlikimo sąlygų, siekiama nubausti ne už pirminę nusikalstamą veiką, dėl kurios, kaip papildoma bausmė, buvo paskirta policijos priežiūra, bet už konkrečius pastarosios bausmės atlikimo sąlygų pažeidimus.
Todėl sprendimas skirti laisvės atėmimo bausmę vietoj policijos priežiūros, kaip papildomos bausmės, nėra sprendimas dėl anksčiau paskirtos laisvės atėmimo bausmės vykdymo ar taikymo, bet turi būti laikomas sprendimu, kuriuo skiriama nauja laisvės atėmimo bausmė, kurios pobūdis skiriasi nuo pirmiau nustatytosios.
Toks sprendimas turi būti laikomas „sprendimu“, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalį, o procesas, per kurį jis priimtas, turi būti laikomas „teisminiu nagrinėjimu, po kurio buvo priimtas sprendimas“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Teisingumo Teismas patikslino, kad siekiant pripažinti „teisminiu nagrinėjimu, po kurio priimtas sprendimas“, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnio 1 dalį, svarbu tai, kad bausmės pakeitimo procedūros pasekmė gali būti laisvės atėmimas, kuris, nors ir galėjo būti numatomas, jei nesilaikoma policijos priežiūros bausmės atlikimo sąlygų, savaime nebuvo pirminės bausmės dalis, todėl buvo reikalinga skirti naują bausmę, pakeičiančią pirmąją.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
(
1
)	2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34), iš dalies pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2009/299/TVR (OL L 81, 2009, p. 24) (toliau – Pagrindų sprendimas 2002/584).
(
2
)	Kai per vienus metus už policijos priežiūros sąlygų nesilaikymą nubaudžiama du kartus, Latvijos baudžiamojoje teisėje numatyta galimybė kompetentingam nacionaliniam teismui policijos priežiūrą, kaip papildomą bausmę, pakeisti į terminuotą laisvės atėmimo bausmę pagal nustatytą santykį: viena laisvės atėmimo diena už dvi dienas neatliktos policijos priežiūros bausmės dalies.
(
3
)	Šiame straipsnyje numatyta, kad vykdančioji teisminė institucija turi galimybę atsisakyti vykdyti Europos arešto orderį, išduotą siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę arba sprendimą dėl įkalinimo, kai asmuo pats nedalyvavo teisminiame nagrinėjime, po kurio priimtas atitinkamas sprendimas, išskyrus šio straipsnio 1 dalies a–d punktuose numatytus atvejus.
(
4
)	2017 m. gruodžio 22 d. Sprendimas Ardic (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026).
(
5
)	Šiuo klausimu žr. 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Apkaltinamojo nuosprendžio priėmimas in absentia) (C‑396/22, EU:C:2023:1029, 26 ir 27 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
(
6
)	2017 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Ardic (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026, 77 ir 88 punktai) ir 2023 m. kovo 23 d.Sprendimo Minister for Justice and Equality (Vykdymo sustabdymo atšaukimas) (C‑514/21 ir C‑515/21, EU:C:2023:235, 53 punktas).