62013CO0521_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C‑521/13 P,
angående ett överklagande enligt artikel 56 i stadgan för Europeiska unionens domstol, som ingavs den 27 september 2013,
Think Schuhwerk GmbH, Kopfing (Österrike), företrätt av M. Gail, Rechtsanwalt,
klagande,
i vilket den andra parten är:
Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån), företrädd av G. Schneider, i egenskap av ombud,
svarande i första instans,
meddelar
DOMSTOLEN (åttonde avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden C.G. Fernlund samt domarna A. Ó Caoimh och E. Jarašiūnas (referent),
generaladvokat: M. Szpunar,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet enligt artikel 181 i domstolens rättegångsregler genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat,
följande
Domskäl
Beslut
1. Think Schuhwerk GmbH (nedan kallat Think Schuhwerk) har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal i målet Think Schuhwerk/harmoniseringsbyrån (skosnörens röda ändar) (T–208/12, EU:T:2013:376, nedan kallad den överklagade domen). Genom denna dom ogillade tribunalen Think Schuhwerks talan om ogiltigförklaring av det beslut som meddelades av första överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån den 23 februari 2012 (ärende R 1552/2011‑1) om en ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av ett kännetecken bestående av skosnörens röda ändar (nedan kallat det omtvistade beslutet).
Tillämpliga bestämmelser
2. Under rubriken ”Absoluta registreringshinder” i artikel 7.1 b i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om gemenskapsvarumärken (EUT L 78, s. 1), föreskrivs följande:
”Följande får inte registreras:
…
b) Varumärken som saknar särskiljningsförmåga”.
Bakgrund till tvisten
3. Think Schuhwerk ingav den 10 maj 2010 en ansökan om registrering av gemenskapsvarumärke till harmoniseringsbyrån.
4. Det sökta varumärket utgörs av nedanstående kännetecken:
>image>9
5. Det aktuella varumärket beskrivs på följande sätt i registreringsansökningen: ”Det ansöks om skydd för skor med skosnören vars ändar är röda.”
6. De varor som registreringsansökan avsåg omfattas av klass 25 i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg, och motsvarar följande beskrivning: ”Skor, särskilt skosnören”.
7. Granskaren avslog registreringsansökan för samtliga produkter genom beslut av den 22 juni 2011, med motiveringen att det aktuella varumärket saknade särskiljningsförmåga enligt artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009.
8. Den 26 juli 2011 överklagade Think Schuhwerk granskarens beslut till harmoniseringsbyrån.
9. Första överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån (nedan kallad överklagandenämnden) avslog överklagandet genom det omtvistade beslutet. Den ansåg att användningen av skosnören med röda ändar inte skapade något intryck som skiljde sig väsentligt från den vanliga utformningen av skor med skosnören, och att konsumenten endast uppfattade en annan typ av formgivning av skon, och att konsumenten därför inte uppfattade det sökta varumärket som en upplysning om varans ursprung. Överklagandenämnden fann att varumärket saknade det minimum av särskiljningsförmåga som krävs enligt artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009.
Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen
10. Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 18 maj 2012 väckte Think Schuhwerk talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet. Think Schuhwerk åberopade fyra grunder till stöd för sin talan. För det första gjordes bristande motivering enligt artikel 75 i förordning nr 207/2009 gällande, för det andra åsidosättande av artikel 76 i den förordningen, för det tredje felaktig tillämpning av artikel 7.1 b i förordningen, och för det fjärde åsidosättande av principen om likabehandling.
11. Genom den överklagade domen ogillade tribunalen talan i dess helhet.
Parternas yrkanden vid domstolen
12. Think Schuhwerk har yrkat att domstolen ska
– upphäva den överklagade domen,
– bifalla talan i första instans, och
– förplikta harmoniseringsbyrån att ersätta rättegångskostnaderna.
13. Harmoniseringsbyrån har yrkat att överklagandet ska ogillas och att Think Schuhwerk ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Prövning av överklagandet
14. Enligt artikel 181 i domstolens rättegångsregler får domstolen när som helst, om det är uppenbart att överklagandet helt eller delvis inte kan tas upp till prövning eller helt eller delvis är ogrundat, på förslag av referenten och efter att ha hört generaladvokaten, genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat helt eller delvis avvisa eller ogilla överklagandet.
15. Den bestämmelsen ska tillämpas i förevarande fall.
16. Think Schuhwerk har åberopat fyra grunder till stöd för sitt överklagande. Företaget har genom den första grunden gjort gällande att rätten att yttra sig har åsidosatts. Sökanden har genom den andra grunden gjort gällande att tribunlen gjorde en felaktig rättstillämpning genom att inte beakta den bristande motiveringen i det omtvistade beslutet. Think Schuhwerk har genom den tredje och fjärde grunden hävdat att principen om prövning av sakförhållandena på eget initiativ respektive artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009 har åsidosatts.
Den första grunden: Åsidosättande av rätten att yttra sig
Parternas argument
17. Think Schuhwerk har gjort gällande att tribunalen inte har iakttagit företagets rätt att yttra sig. Klaganden har i detta hänseende påpekat att eftersom harmoniseringsbyrån inte inkom med något yttrande angående ansökan inom den fastställda fristen under förfarandet vid tribunalen, fastställde tribunalen en frist inom vilken Think Schuhwerk skulle yttra sig angående förfarandets fortsatta handläggning med tillämpning av artikel 122 i tribunalens rättegångsregler. Think Schuhwerk yrkade att tribunalen genom tredskodom skulle bifalla dess talan. Tribunalen slog emellertid inte fast i den överklagade domen att harmoniseringsbyrån inte inkommit med något yttrande, och tribunalen tog inte heller ställning till Think Schuhwerks yrkande om tredskodom. Think Schuhwerk har dessutom hävdat att företaget inte har beretts tillfälle att begära att förhandling ska hållas så att det skulle kunna anföra sina synpunkter rörande det sökta varumärkets särskiljningsförmåga.
18. Harmoniseringsbyrån har hävdat att överklagandet ska ogillas såvitt avser den första grunden, då överklagandet är uppenbart ogrundat i denna del, i synnerhet eftersom tribunalen inte var skyldig att förklara förfarandets gång för parterna.
Domstolens bedömning
19. Domstolen påpekar inledningsvis att tribunalen i punkt 9 i den överklagade domen angav att Think Schuhwerk hade yrkat i skrivelse som inkom till tribunalens kansli den 2 oktober 2012 att dess talan skulle bifallas genom tredskodom i enlighet med artikel 122.1 i tribunalens rättegångsregler. Think Schuhwerk har genom sin första grund emellertid gjort gällande att tribunalen inte dömde på detta sätt och att den inte höll någon förhandling innan den avgjorde målet.
20. Det ska i detta hänseende påpekas att det i artikel 122.1 första stycket i tribunalens rättegångsregler föreskrivs att om en rätteligen instämd part inte inkommer med svaromål i föreskriven form inom den fastställda fristen, får sökanden yrka att tribunalen genom tredskodom bifaller hans eller hennes talan. Enligt bestämmelsens andra stycke ska yrkandet delges svaranden och tribunalen kan besluta att inleda muntlig förhandling i fråga om yrkandet.
21. Det anges i artikel 122.2 i tribunalens rättegångsregler att tribunalen innan tredskodom avkunnas ska undersöka om talan kan tas upp till prövning, om formkraven har uppfyllts samt om sökandens yrkanden framstår som välgrundade.
22. Det framgår av dessa bestämmelser att tribunalen prövar huruvida sökandens yrkanden är välgrundade och avkunnar sin dom, utan att emellertid vara skyldig att bifalla yrkandena, om den anser att den har ett tillräckligt underlag för att avkunna en tredskodom, att det inte finns något tvivel om att talan kan tas upp till sakprövning och att formkraven har uppfyllts. Det kan dessutom konstateras att möjligheten att begära att en förhandling hålls inte föreskrivs i artikel 122 i tribunalens rättegångsregler för den part som har yrkat att dess talan ska bifallas genom tredskodom, och att det inte heller föreskrivs i artikeln att tribunalen är skyldig att hålla en sådan.
23. Det är dessutom utrett att Think Schuhwerk framförde sitt argument rörande det omtvistade beslutet och i synnerhet rörande det sökta varumärkets särskiljningsförmåga genom sin talan vid tribunalen, och att tribunalen med hänsyn därtill avkunnade den överklagade domen.
24. Överklagandet kan under dessa omständigheter inte vinna bifall såvitt avser den aktuella grunden, då det är uppenbart att överklagandet är ogrundat i denna del.
Den andra grunden: Åsidosättande av motiveringsskyldigheten
Parternas argument
25. Think Schuhwerk har anfört att tribunalen underlåtit att vidta åtgärder mot överklagandenämndens åsidosättande av motiveringsskyldigheten. Överklagandenämnden grundade sig i det omtvistade beslutet på allmänt kända omständigheter härledda från praktisk erfarenhet av saluföring av varor för allmän konsumtion, såsom skor, men fastställde inte på vilket sätt det sökta varumärket saknade särskiljningsförmåga. Överklagandenämnden angav inte de omständigheter som är resultatet av den praktiska erfarenheten eller de konsekvenser för varumärkets särskiljningsförmåga som beror på dessa omständigheter.
26. Harmoniseringsbyrån har hävdat att invändningen är uppenbart ogrundad.
Domstolens bedömning
27. Enligt domstolens fasta praxis framgår det av artikel 256 FEUF och artikel 58 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol samt artikel 169.2 i domstolens rättegångsregler att det i ett överklagande klart ska anges på vilka punkter den överklagade domen ifrågasätts samt de rättsliga grunder som särskilt åberopas till stöd för yrkandet om upphävande (se, bland annat, dom Knauf Gips/kommissionen, C-407/08 P, EU:C:2010:389, punkt 43 och där angiven rättspraxis).
28. Ett överklagande som inte innehåller något argument som särskilt syftar till att visa att det har skett en felaktig rättstillämpning i den överklagade domen och som endast återger grunder och argument som redan har anförts vid tribunalen uppfyller inte detta krav. Ett sådant överklagande utgör nämligen endast en begäran om omprövning av den ansökan som ingivits till tribunalen, vilket faller utanför domstolens behörighet (se, bland annat, beslut Abbott Laboratories/harmoniseringsbyrån, C‑21/12 P, EU:C:2013:23, punkt 85 och där angiven rättspraxis).
29. De argument i ett överklagande som inte kritiserar den dom som avkunnats av tribunalen efter en talan om ogiltigförklaring av ett beslut, utan det beslut som det yrkats ogiltigförklaring av vid tribunalen, kan inte tas upp till sakprövning (se beslut Getty Images/harmoniseringsbyrån, C‑70/13 P, EU:C:2013:875, punkt 38 och där angiven rättspraxis).
30. I detta fall kan överklagandet inte vinna bifall såvitt avser den aktuella grunden, då det är uppenbart att överklagandet är ogrundat i denna del. Think Schuhwerks argument om ett åsidosättande av motiveringsskyldigheten avser nämligen det omtvistade beslutet och syftar således till att få till stånd en omprövning av den ansökan som ingetts till tribunalen.
Den tredje grunden: Åsidosättande av principen om prövning av sakförhållandena på eget initiativ
Parternas argument
31. Think Schuhwerk har hävdat att tribunalen inte tog hänsyn till att överklagandenämnden åsidosatt principen om prövning av sakförhållandena på eget initiativ. Angående absoluta registreringshinder har sökanden gjort gällande att harmoniseringsbyrån enligt artikel 76 i förordning nr 207/2009 borde ha prövat sakförhållandena på eget initiativ. Harmoniseringsbyrån ansåg emellertid att Think Schuhwerk inte hade inkommit med någon bevisning till styrkande av att det sökta varumärket uppfattades som en upplysning om varans ursprung av omsättningskretsen. Think Schuhwerk har i detta hänseende påpekat att företaget inkom med olika handlingar under förfarandet vid harmoniseringsbyrån, på grundval av vilka harmoniseringsbyrån borde ha angett på vilka grunder varumärket saknade särskiljningsförmåga.
32. Harmoniseringsbyrån har hävdat att tribunalen prövade grunden om ett åsidosättande av principen om prövning av sakförhållandena på eget initiativ. Det ankommer enligt fast rättspraxis på Think Schuhwerk att, i den mån företaget åberopat att det sökta varumärket har särskiljningsförmåga, bevisa att kännetecknet har erforderlig särskiljningsförmåga.
Domstolens bedömning
33. Domstolen konstaterar att den aktuella grunden faktiskt avser de skäl som angetts eller utelämnats av överklagandenämnden i det omtvistade beslutet, eller i vidare bemärkelse av harmoniseringsbyrån, och som inte nämns i den överklagade domen. Vidare har Think Schuhwerk inte tydligt angett på vilket sätt tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den ogillade talan såvitt avser grunden om ett åsidosättande av principen om prövning av sakförhållandena på eget initiativ.
34. Med tillämpning av den rättspraxis som anges ovan i punkterna 27–29 kan överklagandet således inte vinna bifall såvitt avser den aktuella grunden, då det är uppenbart att överklagandet är ogrundat i denna del.
Den fjärde grunden: Åsidosättande av artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009
Parternas argument
35. Think Schuhwerk har hävdat att tribunalen underlät att iaktta artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009 genom att inte beakta harmoniseringsbyråns åsidosättande av den bestämmelsen.
36. Klaganden har för det första hävdat att den rättspraxis som anges i punkterna 31‑33, 37 och 38 i den överklagade domen rörande de kännetecken som förväxlas med utseendet på de varor som avses i registreringsansökan och som bland annat är tillämplig på tredimensionella varumärken som utgörs av utseendet på själva varan eller varans förpackning, inte är relevant i förevarande fall. Till skillnad från färgningen av en strumpspets är skosnörens ändar inte en oskiljaktig beståndsdel av skorna. Genom att grunda sig på nämnda rättspraxis iakttog tribunalen därför inte den omständigheten att skosnörens röda ändar kan tjäna som en upplysning om varans ursprung. I detta hänseende har Think Schuhwerk understrukit att det även har ansökts om varumärkesregistrering av kännetecknet för skor och att klaganden inte förstår av vilken anledning tribunalen i punkt 36 i den överklagade domen endast uttalade sig om skosnörena.
37. Rättspraxis rörande positionsvarumärken är inte heller tillämplig i förevarande fall, eftersom även det sökta varumärkets ”färg” ska beaktas, vilken bekräftar det sökta varumärkets självständighet i förhållande till den ifrågavarande varan och således dess särskiljningsförmåga.
38. Tribunalen, liksom överklagandenämnden, tillämpade därför felaktigt striktare kriterier för bedömning av särskiljningsförmågan än de som är tillämpliga på ordmärken eller figurmärken, i strid med domstolens praxis.
39. För det andra ansåg både överklagandenämnden och tribunalen felaktigt att omsättningskretsens uppmärksamhet inte är hög vad gäller modeartiklar såsom skor.
40. Think Schuhwerk har för det tredje hävdat att tribunalen inte har iakttagit den omständigheten att det är av ringa betydelse att det sökta varumärket i betydande mån avviker från normen eller från vad som är sedvanligt i den berörda branschen för att bedöma dess särskiljningsförmåga. I detta hänseende ansåg tribunalen felaktigt att Think Schuhwerks argument om skomarknaden var utan verkan, trots att tribunalen ansåg att det var korrekt av överklagandenämnden att beakta den marknaden i sin analys. I motsats till tribunalens konstaterande i punkt 49 i den överklagade domen hade Think Schuhwerk dessutom framfört argument som visade att färgningen av vissa delar av skosnörena på en sko vanligtvis uppfattas som en upplysning om varans kommersiella ursprung av omsättningskretsen.
41. Think Schuhwerk har för det fjärde hävdat att tribunalen inte iakttog den omständigheten att harmoniseringsbyrån åsidosatt principen om likabehandling genom att i det omtvistade beslutet inte beakta att varumärken som är jämförbara med det sökta varumärket registrerats tidigare. I detta hänseende är tribunalens konstaterande i punkt 57 i den överklagade domen, enligt vilket överklagandenämnden korrekt fastställde att registreringen skulle strida mot förordning nr 207/2009, inte motiverat.
42. Harmoniseringsbyrån har hävdat att de argument som rör olika utformning av skor och skosnören som finns på marknaden och omsättningskretsens uppmärksamhet omfattas av bedömningen av de faktiska omständigheterna. Dessa argument ska därför avvisas, eftersom det är uppenbart att de inte kan prövas i sak. Argumenten om ett åsidosättande av principen om likabehandling kan inte tas upp till sakprövning eftersom klaganden därigenom vill få till stånd en ny bedömning av de faktiska omständigheterna.
Domstolens bedömning
43. Domstolen erinrar inledningsvis om att ett överklagande är begränsat till rättsfrågor i enlighet med artikel 256.1 FEUF och artikel 58 första stycket i domstolens stadga. Tribunalen är ensam behörig att fastställa och bedöma de relevanta faktiska omständigheterna och att bedöma bevisningen. Bedömningen av de faktiska omständigheterna och bevisningen är därför inte – utom i det fall då uppgifter som underställts tribunalen har missuppfattats – en rättsfråga som i sig är underställd domstolens kontroll i ett mål om överklagande (se, bland annat, dom Mag Instrument/harmoniseringsbyrån, C‑136/02 P, EU:C:2004:592, punkt 39, och dom Éditions Albert René/harmoniseringsbyrån, C‑16/06 P, EU:C:2008:739, punkt 68).
44. Det kan konstateras att Think Schuhwerks argument, som rör frågorna huruvida skosnörens ändar är en oskiljaktig beståndsdel av skorna och huruvida omsättningskretsens uppmärksamhet är hög, omfattas av bedömningen av de faktiska omständigheterna. Det är endast tribunalen som är behörig att göra denna bedömning. Dessa argument ska därför avvisas, eftersom det är uppenbart att de inte kan prövas i sak.
45. Vidare ska det påpekas att Think Schuhwerk genom sin första och tredje argumentationslinje inte endast har bestritt tribunalens slutsats att det sökta varumärket saknar särskiljningsförmåga enligt artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009, utan även relevansen av den rättspraxis som tribunalen tillämpade då den fann att talan inte kunde vinna bifall såvitt avsåg grunden om åsidosättande av den bestämmelsen.
46. I detta hänseende ska det för det första påpekas att tribunalens analys grundade sig på tribunalens tidigare konstateranden i punkterna 35 och 36 i den överklagade domen. Tribunalen konstaterade däri att skosnörenas ändar är oskiljaktiga från skorna och att det ifrågavarande varumärket förväxlas med utseendet på den vara som registreringsansökan avser. Dessa konstateranden av faktiska omständigheter omfattas inte av domstolens kontroll i ett mål om överklagande.
47. Enligt domstolens fasta praxis ska varumärkets särskiljningsförmåga enligt artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009 dessutom bedömas dels utifrån de varor eller tjänster som registreringsansökan avser, dels utifrån hur omsättningskretsen uppfattar varumärket (dom Audi/harmoniseringsbyrån, C-398/08 P, EU:C:2010:29, punkt 34 och där angiven rättspraxis).
48. Enligt fast rättspraxis uppfattar emellertid inte genomsnittskonsumenten nödvändigtvis ett varumärke som utgörs av utseendet på själva varan på samma sätt som ett ord- eller figurmärke som utgörs av ett kännetecken som är oberoende av utseendet på de varor som det avser. Genomsnittskonsumenten är nämligen inte van vid att göra antaganden om en varas ursprung på grundval av varans eller varuförpackningens form utan grafik eller text, och det kan således vara svårare att visa att ett sådant tredimensionellt varumärke har särskiljningsförmåga än vad som är fallet beträffande ett ord- eller figurmärke (se dom Henkel/harmoniseringsbyrån, C‑144/06 P, EU:C:2007:577, punkt 36 och där angiven rättspraxis).
49. Domstolen har konsekvent slagit fast att det mot denna bakgrund endast är varumärken som i betydande mån avviker från normen eller från vad som är sedvanligt i branschen, och som således uppfyller sin grundläggande funktion att ange varans ursprung, som inte ska anses sakna särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009. Denna rättspraxis avseende tredimensionella varumärken som utgörs av utseendet på själva varan är även relevant när det sökta varumärket är ett figurmärke bestående av den tvådimensionella återgivningen av nämnda vara, med beaktande av att varumärket i sådana fall inte heller utgörs av ett kännetecken som är oberoende av utformningen av de varor som det avser (se dom Henkel/harmoniseringsbyrån, EU:C:2007:577, punkterna 37 och 38 och där angiven rättspraxis).
50. Såsom framgår av punkterna 32-34 och 37-39 i den överklagade domen är det just denna rättspraxis som tribunalen erinrade om och tillämpade i förevarande fall. Därvid fastställde tribunalen det omtvistade beslutet, och detta utan att göra någon felaktig rättstillämpning när den inom ramen för sin självständiga bedömning konstaterade (se punkt 46 ovan) att skosnörenas ändar var oskiljaktiga från skorna och att det ifrågavarande varumärket förväxlas med utseendet på den vara som registreringsansökan avser.
51. Det är således uppenbart att klaganden inte kan vinna framgång med sin argumentation att tribunalen, vid bedömningen av det sökta varumärkets särskiljningsförmåga, tillämpade felaktiga rättsliga kriterier.
52. I den mån som Think Schuhwerk genom denna argumentation har bestritt tribunalens slutsats att varumärket saknar särskiljningsförmåga, är det, för det andra, tillräckligt att påpeka att denna slutsats grundas på en bedömning av de faktiska omständigheterna och att Think Schuhwerk inte har åberopat att tribunalen missuppfattade de faktiska omständigheterna eller bevisningen. Med tillämpning av den rättspraxis som domstolen erinrat om i punkt 43 ovan är det således uppenbart att denna argumentation inte kan tas upp till sakprövning.
53. Vad för det tredje gäller argumenten om att tribunalen inte analyserade varumärkets särskiljningsförmåga i förhållande till de varor som avses i registreringsansökan och felaktigt fann att Think Schuhwerk inte hade framfört några argument som visade att skosnörens färgade ändar vanligtvis uppfattas som en upplysning om varans kommersiella ursprung av omsättningskretsen, konstaterar domstolen att dessa argument grundas på en felaktig tolkning av den överklagade domen.
54. Det framgår av punkt 36 i den överklagade domen att tribunalen påpekade att skorna var den vara som registreringsansökan avsåg och att begreppet ”vara” som använts av tribunalen i den punkten refererar till skor med skosnören.
55. Det är vidare riktigt att tribunalen i punkt 49 i den överklagade domen fann att Think Schuhwerk ”inte” hade ”[framfört] bevisning som visade att färgningen av vissa delar av skosnörena på en sko vanligtvis uppfattas såsom en upplysning om det kommersiella ursprunget av omsättningskretsen”. Det följer emellertid sammantaget av punkterna 46-49 i den överklagade domen, där punkt 49 utgör den sammanfattande bedömningen, att tribunalen härigenom efter analysen av Think Schuhwerks argumentation i de punkterna endast konstaterade att de argument och den bevisning som Think Schuhwerk framfört inte gjorde det möjligt att fastställa att det sökta varumärket har särskiljningsförmåga. Tribunalen fann således inte att Think Schuhwerk inte hade framfört något argument för att styrka att det sökta varumärket har särskiljningsförmåga.
56. Think Schuhwerks första och tredje argumentationslinje kan således inte godtas eftersom det är uppenbart att de delvis inte kan tas upp till sakprövning och delvis är ogrundade
57. Vad slutligen gäller klagandens påstående att överklagandenämnden åsidosatt principen om likabehandling och motiveringsskyldigheten, påpekar domstolen följande. I punkterna 55 och 56 i den överklagade domen erinrade tribunalen om domstolens fasta praxis om att även om harmoniseringsbyrån vid handläggningen av gemenskapsvarumärkesansökningar måste beakta de beslut som redan fattats i fråga om liknande ansökningar för att iaktta principerna om likabehandling och god förvaltningssed, så ska dessa principer tillämpas med beaktande av legalitetsprincipen. Därför ska bedömningen av en registreringsansökan bland annat, med hänsyn till kraven på rättssäkerhet och god förvaltning, vara strikt och fullständig och utföras i varje enskilt fall för att förhindra att varumärken registreras på ett otillbörligt sätt (se, för ett liknande resonemang, dom Agencja Wydawnicza Technopol/harmoniseringsbyrån, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, punkterna 74–77).
58. Tribunalen konstaterade att överklagandenämnden korrekt hade funnit att registreringsansökan – med avseende på de varor som registreringsansökan avsåg och med beaktande av omsättningskretsens uppfattning – stred mot det registreringshinder som anges i artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009. Därför kunde tribunalen – utan att göra någon felaktig rättstillämpning – slå fast att Think Schuhwerk inte kunde vinna framgång med överklagandet såvitt avsåg grunden om åsidosättande av nämnda princip.
59. Think Schuhwerks argumentation om åsidosättande av principen om likabehandling är därför uppenbart ogrundad.
60. Med beaktande av att tribunalen dessutom i punkterna 29–53 i den överklagade domen prövade och avslog grunden om felaktig tillämpning av artikel 7.1 b i förordningen och därvid lämnade en motivering till sin bedömning, är det uppenbart att Think Schuhwerk inte styrkt sitt påstående att tribunalen åsidosatte motiveringsskyldigheten.
61. Överklagandet kan således inte vinna bifall såvitt avser den aktuella grunden, eftersom det är uppenbart att den i vissa delar inte kan tas upp till sakprövning och i övriga delar är ogrundad.
62. Överklagandet ska således ogillas i sin helhet, eftersom det är uppenbart att det i vissa delar inte kan tas upp till sakprövning och i övriga delar är ogrundat.
Rättegångskostnader
63. Enligt artikel 138.1 i domstolens rättegångsregler, som är tillämplig i mål om överklagande med stöd av artikel 184.1 i rättegångsreglerna, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna om detta har yrkats. Harmoniseringsbyrån har yrkat att Think Schuhwerk ska förpliktats att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Think Schuhwerk har tappat målet, ska harmoniseringsbyråns yrkande bifallas.
Domslut
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (åttonde avdelningen) följande:
1) Överklagandet ogillas.
2) Think Schuhwerk GmbH ska ersätta rättegångskostnaderna.