62018TJ0123_RES
Mål T‑123/18
Bayer Intellectual Property GmbH
mot
Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet
Tribunalens dom (nionde avdelningen) av den 14 februari 2019
”EU-varumärke – Ansökan om registrering som EU-varumärke av ett figurkännetecken som återger ett hjärta – Absoluta registreringshinder – Särskiljningsförmåga saknas – Artikel 7.1 b i förordning (EU) 2017/1001”
EU-varumärke – Definition och förvärv av EU-varumärke – Absoluta registreringshinder – Varumärken som saknar särskiljningsförmåga – Begrepp – Bedömningskriterier
(Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artikel 7.1 b)
(se punkterna 13 och 14)
EU-varumärke – Definition och förvärv av EU-varumärke – Absoluta registreringshinder – Varumärken som saknar särskiljningsförmåga – Bedömning av särskiljningsförmågan – Kriterier – Hur omsättningskretsen uppfattar varumärket – Omsättningskretsens uppmärksamhetsnivå
(Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artikel 7.1 b)
(se punkt 17)
EU-varumärke – Definition och förvärv av EU-varumärke – Absoluta registreringshinder – Varumärken som saknar särskiljningsförmåga – Figurmärke som återger ett hjärta
(Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artikel 7.1 b)
(se punkterna 23–32)
EU-varumärke – Immaterialrättsmyndighetens beslut – Principen om likabehandling – Principen om god förvaltning – Immaterialrättsmyndighetens tidigare beslutspraxis – Legalitetsprincipen – En strikt och fullständig bedömning måste göras i varje konkret fall
(Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001)
(se punkterna 34 och 35)
EU-varumärke – Immaterialrättsmyndighetens beslut – Lagenlighet – Immaterialrättsmyndighetens tidigare beslutspraxis – Icke-diskrimineringsprincipen – Saknar betydelse
(Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001)
(se punkt 36)
Resumé
I det mål som avgjordes genom domen av den 14 februari 2019, Bayer Intellectual Property/ EUIPO (T‑123/18) hade tribunalen att pröva ett överklagande av ett beslut av första överklagandenämnden vid Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) om avslag på överklagandet av granskarens beslut att avslå en ansökan om registrering av ett figurmärke som återger ett hjärta. Överklagandenämnden ansåg att det sökta varumärket av omsättningskretsen skulle uppfattas som återgivningen av ett hjärta och således som en hänvisning till det faktum att tjänsterna i fråga rör området kardiologi.
Tribunalen erinrade för det första om att ett varumärke ska göra det möjligt för omsättningskretsen att särskilja de varor som det avser från varor från andra företag utan att denna krets behöver visa prov på särskild uppmärksamhet, vilket innebär att frågan om den särskiljningsförmåga som krävs för att ett varumärke ska registreras inte kan vara beroende av denna omsättningskrets uppmärksamhetsnivå.
Tribunalen erinrade för det andra om att det av fast rättspraxis följer att EUIPO ska utöva sin behörighet i enlighet med de allmänna principerna i unionsrätten. Även om EUIPO utifrån principen om likabehandling och god förvaltningssed ska beakta de beslut som tidigare meddelats i fråga om liknande ansökningar och ägna särskild uppmärksamhet åt frågan huruvida det finns anledning att besluta på samma sätt, måste emellertid den prövningen ske i överensstämmelse med legalitetsprincipen. Dessutom ska, av rättssäkerhetsskäl och i synnerhet för att motsvara kraven på god förvaltning, varje prövning av en ansökan om registrering vara strikt och fullständig för att förhindra att varumärken registreras eller förklaras ogiltiga när så inte ska ske. Den prövningen måste därför göras i varje konkret fall. En registrering av ett kännetecken som varumärke ska nämligen prövas utifrån de specifika villkor som följer av sakomständigheterna i det enskilda fallet och som visar huruvida det föreligger något registreringshinder för kännetecknet i fråga.
Tribunalen påpekade att det följer av dessa principer att det ankommer på överklagandenämnderna att, när de beslutar att göra en annan bedömning än den de gjort i tidigare meddelade beslut avseende liknande ansökningar som det hänvisas till inför dessa, uttryckligen motivera varför de avviker från det som fastställts i de besluten. En sådan motiveringsskyldighet avseende en åtskillnad i förhållande till tidigare meddelade beslut är emellertid av mindre betydelse när det rör en prövning som sker helt utifrån det sökta varumärket än när det gäller sakomständigheter som inte är strikt avhängiga det varumärket. Vidare följer det av nämnda rättspraxis att de beslut som överklagandenämnderna ska fatta enligt förordning nr 2017/1001 beträffande registrering av ett kännetecken som EU-varumärke, fattas inom ramen för en normbunden behörighet och inte inom ramen för en befogenhet att företa skönsmässiga bedömningar. Lagenligheten av överklagandenämndernas beslut ska därför enbart bedömas på grundval av denna förordning, såsom den tolkats av unionsdomstolen. Överklagandenämnderna kan därmed inte vara bundna av EUIPO:s tidigare meddelade beslut.
Tribunalen konstaterade att prövningen av det sökta varumärkets särskiljningsförmåga i förevarande fall skulle ske helt utifrån detta varumärke och inte utifrån de sakomständigheter som klaganden åberopat. Således var det korrekt av överklagandenämnden att endast anföra att klaganden inte kunde åberopa EUIPO:s tidigare meddelade beslut till stöd för att det sökta varumärket inte skulle omfattas av det registreringshinder som avses i artikel 7.1 b i förordning 2017/1001. Tribunalen noterade att överklagandenämnden under alla förhållanden uttryckligen hade motiverat varför den avvek från slutsatserna i det tidigare meddelade beslut som klaganden hade hänvisat till. Överklagandenämnden anförde nämligen i sak att de där aktuella produkterna inte specifikt avsåg kardiologi, varför dessa produkter inte, till skillnad från de tjänster som är aktuella i förevarande mål, hade något ”direkt, och omedelbart identifierbart, samband med det mänskliga hjärtat”. Tribunalen ansåg vidare att klaganden inte kunde ifrågasätta giltigheten av detta resonemang utan att ifrågasätta huruvida vägran att registrera det sökta varumärket var välgrundad. Tribunalen fann emellertid att det var korrekt av överklagandenämnden att slå fast att det sökta varumärket omfattades av det registreringshinder som avses i artikel 7.1 b i förordning 2017/1001.