62007CJ0114_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑114/07,
jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 27. února 2007,
Komise Evropských společenství, zastoupená B. Stromskym a M. Šimerdovou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalobkyně,
proti
České republice, zastoupené T. Bočkem, jako zmocněncem,
žalované,
SOUDNÍ DVŮR (osmý senát),
ve složení G. Arestis (zpravodaj), předseda senátu, E. Juhász a T. von Danwitz, soudci,
generální advokátka: V. Trstenjak,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Česká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 85; Zvl. vyd. 13/27, s. 69), nebo v každém případě tím, že je neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice.
2. Podle čl. 2 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2004/24 členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. října 2005 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Vzhledem k tomu, že Komisi nebylo Českou republikou sděleno žádné opatření k provedení uvedené směrnice, zahájila řízení o nesplnění povinnosti podle článku 226 ES. Poté, co Komise tento členský stát vyzvala k předložení vyjádření, vydala dne 4. července 2006 odůvodněné stanovisko, kterým ho vyzvala k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby vyhověl tomuto stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho oznámení.
4. Z odpovědi České republiky na uvedené stanovisko vyplynulo, že příprava opatření nezbytných k provedení směrnice 2004/24 do českého právního řádu probíhá, a že byl Poslanecké sněmovně za tímto účelem předložen návrh zákona.
5. Jelikož Komisi nebyla sdělena žádná další informace týkající se provedení směrnice 2004/24, rozhodla se podat projednávanou žalobu, ve které rovněž požaduje, aby České republice byla uložena náhrada nákladů řízení.
6. V žalobní odpovědi Česká republika uznává, že ve stanovené lhůtě neprovedla směrnici 2004/24 do svého právního řádu. Uvádí však, že postup provedení směrnice se blíží ke svému dokončení a že znění zákona provádějícího tuto směrnici by mělo být přijato v průběhu druhého pololetí roku 2007. Za těchto okolností má za to, že by bylo vhodnější v tomto řízení dále nepokračovat.
7. V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury se existence nesplnění povinnosti musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, a že změny, ke kterým došlo následně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu (viz zejména rozsudky ze dne 14. července 2005, Komise v. Německo, C‑433/03, Sb. rozh. s. I‑6985, bod 32, a ze dne 30. listopadu 2006, Komise v. Lucembursko, C‑32/05, Sb. rozh. s. I‑11323, bod 22).
8. V projednávané věci je nesporné, že v okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nebyla ještě opatření nezbytná pro zajištění provedení směrnice 2004/24 do českého právního řádu přijata.
9. Za těchto okolností je namístě považovat žalobu podanou Komisí za opodstatněnou.
10. V důsledku toho je třeba určit, že Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2004/24, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
K nákladům řízení
11. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise náhradu nákladů řízení od České republiky požadovala a Česká republika neměla ve věci úspěch, je namístě jí uložit náhradu nákladů řízení.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:
1) Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
2) České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.