62013CC0628
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
MELCHIORA WATHELETA
přednesené dne 18. prosince 2014 (
1
)
Věc C‑628/13
Jean-Bernard Lafonta
proti
Autorité des marchés financiers (AMF)
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie)]
„Sbližování právních předpisů — Finanční služby — Směrnice 2003/6/ES — Pojem ‚důvěrná informace‘ — Informace ‚přesné povahy‘ — Směrnice 2003/124/ES — Potenciální dopad v určitém směru na ceny finančních nástrojů“
I – Úvod
1.
Tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Cour de cassation (kasační soud) (Francie) kanceláři Soudního dvora dne 2. prosince 2013, se týká výkladu čl. 1 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (
2
) a čl. 1 odst. 1 směrnice Komise 2003/124/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice 2003/6, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem (
3
).
2.
Otázka, kterou položil předkládající soud, vyvstala ve sporu mezi J.-B. Lafontou a Autorité des marchés financiers (dále jen „AMF“), jehož předmětem je finanční operace, která společnosti Wendel SA (dále jen „Wendel“), v níž J.-B. Lafonta v rozhodné době z hlediska skutečností v původním řízení vykonával funkci předsedy představenstva, umožnila získat významný podíl na kapitálu společnosti Saint-Gobain. AMF měl za to, že J.-B. Lafonta porušil vnitrostátní ustanovení o uveřejňování důvěrných informací, neboť neuveřejnil informaci o provedení této operace, a uložil mu pokutu ve výši 1,5 milionu eur.
II – Unijní právo
A – Směrnice 2003/6
3.
Článek 1 bod 1 směrnice 2003/6 stanoví:
„Pro účely této směrnice se rozumí:
1.
‚důvěrnou informací‘: informace přesné povahy, která nebyla uveřejněna, týkající se přímo nebo nepřímo jednoho nebo více emitentů finančních nástrojů nebo jednoho nebo více finančních nástrojů a která, kdyby byla uveřejněna, by pravděpodobně měla významný dopad na ceny těchto finančních nástrojů nebo na ceny odvozených finančních derivátů;
[…]“
4.
Článek 2 této směrnice stanoví:
„1.   Členské státy zakáží každé osobě uvedené v druhém pododstavci, která drží důvěrnou informaci, používat takovou informaci při nabývání nebo zcizování nebo při pokusech o nabytí nebo zcizení, na vlastní účet nebo na účet třetí strany přímo nebo nepřímo finančních nástrojů, jichž se týká tato informace.
První pododstavec se vztahuje na každou osobu, která tuto informaci drží:
a)
z důvodu svého členství ve správním, řídícím nebo dozorčím orgánu emitenta nebo
b)
z důvodu svého podílu na základním kapitálu emitenta nebo
c)
z důvodu přístupu k informacím při výkonu svého zaměstnání, povolání nebo v souvislosti s plněním svých povinností nebo
d)
na základě své trestné činnosti.
2.   Je-li osoba uvedená v odstavci 1 právnickou osobou, použije se zákaz stanovený v uvedeném odstavci rovněž na fyzické osoby, které se účastní rozhodování o provedení operace na účet dotyčné právnické osoby.
3.   Tento článek se nevztahuje na operace provedené za účelem splnění povinnosti nabýt nebo zcizit finanční nástroje, která vyplývá z dohody uzavřené předtím, než dotyčná osoba získala důvěrnou informaci.“
5.
Článek 6 odst. 1 a 2 uvedené směrnice stanoví:
„1.   Členské státy zajišťují, aby emitenti finančních nástrojů co nejdříve uveřejnili důvěrné informace, které se přímo týkají uvedených emitentů.
[…]
2.   Emitent může na vlastní odpovědnost pozdržet uveřejnění důvěrné informace uvedené v odstavci 1, aby nepoškodil své oprávněné zájmy, pokud toto opomenutí není způsobilé uvést veřejnost v omyl a pokud je emitent schopen zajistit důvěrnost této informace. Členské státy mohou požadovat, aby emitent neprodleně informoval příslušný orgán o rozhodnutí pozdržet uveřejnění důvěrné informace.“
B – Směrnice 2003/124
6.
Článek 1 směrnice 2003/124, který je nadepsán „Důvěrné informace“, stanoví:
„1.   Pro účely čl. 1 bodu 1 směrnice 2003/6/ES se informace považuje za ‚přesné povahy‘, pokud zmiňuje souhrn okolností, který existuje nebo u kterého lze rozumně očekávat, že bude existovat, nebo událost, k níž došlo nebo u níž lze rozumně očekávat, že k ní dojde, a pokud je dostatečně konkrétní, aby bylo možné na jejím základě dojít k závěru ohledně možného dopadu takového souhrnu okolností či takové události na ceny finančních nástrojů nebo odvozených finančních derivátů.
2.   Pro účely čl. 1 bodu 1 směrnice 2003/6/ES se [výrazem] ‚která, kdyby byla uveřejněna, by pravděpodobně měla významný dopad na ceny těchto finančních nástrojů nebo na ceny odvozených finančních derivátů‘ rozumí informace, kterou by rozumný investor pravděpodobně použil jako součást základu pro svá investiční rozhodnutí.“
III – Spor v původním řízení a předběžná otázka
7.
V době od prosince 2006 do června 2007 uzavřela společnost Wendel se čtyřmi úvěrovými institucemi (dále jen „banky“) smlouvy na „Total Return Swaps“ (swapy veškerých výnosů; dále jen „TRS“), jejichž podkladovou hodnotu tvořily akcie společnosti Saint-Gobain a k jejichž pokrytí získaly banky celkem 85 milionů cenných papírů společnosti Saint-Gobain.
8.
Po dobu platnosti těchto smluv měla společnost Wendel vyplácet bankám odměnu a získávat od nich dividendy plynoucí z akcií společnosti Saint-Gobain. Při ukončení smluv, k němuž mohlo dojít buď ve stanoveném termínu, nebo předčasně z podnětu společnosti Wendel, měl být vypočítán rozdíl mezi „referenční cenou“, která odpovídala hodnotě cenného papíru v okamžiku uzavření TRS, a „cenou v okamžiku ukončení smlouvy“, která odpovídala hodnotě cenného papíru v okamžiku ukončení smlouvy. Případný zisk měl být převeden ve prospěch společnosti Wendel, kdežto v případě ztráty měla společnost Wendel vyplatit rozdíl bance.
9.
Současně s uzavřením TRS získala společnost Wendel od bank a od další úvěrové instituce finanční příspěvky, jejichž celková výše byla obdobná výši TRS.
10.
Poté, co se společnost Wendel dne 3. září 2007 rozhodla pro postupné ukončení jednotlivých TRS, získala v době od výše uvedeného data do 27. listopadu 2007 více než 66 milionů akcií představujících 17,6 % základního kapitálu společnosti Saint-Gobain, a v době od 26. září 2007 do 26. března 2008 AMF oznamovala překročení prahových hodnot odpovídajících 5 %, 10 %, 15 % a 20 % základního kapitálu společnosti Saint-Gobain.
11.
Podle názoru AMF bylo sice oficiální rozhodnutí představenstva společnosti Wendel týkající se přeměny ekonomické účasti ve společnosti Saint-Gobain ve fyzickou držbu cenných papírů této společnosti učiněno dne 3. září 2007, avšak ze skutečností obsažených ve vyšetřovací zprávě vyhotovené ředitelstvím AMF pro vyšetřování a dozor nad trhy o podmínkách, za nichž společnost Wendel navýšila svou účast na základním kapitálu společnosti Saint-Gobain a ze souběžnosti mezi podepsáním smluv o TRS a okolností, že společnost Wendel získala finanční prostředky, které jí v dané době umožnily získat cenné papíry společnosti Saint-Gobain, jež banky převedly v rámci ukončení smluv o TRS, vyplývá, že záměr převzít významný podíl na základním kapitálu společnosti Saint-Gobain existoval již od počátku a že daná operace sledovala právě tento účel.
12.
AMF proto vytkl společnosti Wendel a J.-B. Lafontovi, že neuveřejnili hlavní charakteristiky „finanční operace“, kterou společnost Wendel plánovala a která „jí měla umožnit nabytí významného podílu na základním kapitálu společnosti Saint-Gobain“, „nejpozději k 21. červnu 2007, což je datum, kdy došlo k uzavření všech smluv o TRS s bankovními institucemi“, a že dříve než jim vznikla povinnost oznámit překročení prahové hodnoty odpovídající 5 %, neoznámili veřejnosti důvěrnou informaci, spočívající v tom, že „společnost Wendel provedla výše uvedenou operaci za účelem nabytí významného podílu na základním kapitálu společnosti Saint-Gobain“.
13.
Tyto vytýkané skutečnosti uvedl výbor AMF pro ukládání sankcí ve svém rozhodnutí ze dne 13. prosince 2010 a uložil společnosti Wendel a J.-B. Lafontovi peněžitou sankci ve výši 1,5 milionu eur.
14.
J.-B. Lafonta podal opravný prostředek ke cour d’appel de Paris (odvolací soud v Paříži), který rozhodnutí AMF potvrdil. J.-B. Lafonta podal proti tomuto rozsudku kasační opravný prostředek k předkládajícímu soudu.
15.
Podle názoru J.-B. Lafonty má informace „přesnou povahu“ pouze v případě, že umožňuje tomu, kdo ji drží, vědět předem, v jakém směru se bude cena dotčeného cenného papíru emitenta měnit, když bude tato informace uveřejněna. Tvrdí, že pouze informace, která umožní stanovit, zda se cena dotčeného cenného papíru zvýší nebo sníží, umožní tomu, kdo je jejím držitelem, zjistit, zda má nakupovat či prodávat, a v důsledku toho mu poskytne výhodu v porovnání se všemi ostatními subjekty na trhu, kteří o této informaci nevědí. Dodává, že v projednávané věci bylo nemožné vědět předem, jaké mohou být důsledky uveřejnění informace týkající se získání účasti této společnosti na základním kapitálu společnosti Saint-Gobain na růst nebo pokles ceny cenných papírů společnosti Wendel.
16.
AMF zastává názor, že takovýto požadavek jde nad rámec znění směrnic 2003/6 a 2003/124, v nichž se neodkazuje na možný dopad informace na cenu dotčených finančních nástrojů. Má za to, že „odlišení mezi informací přesné povahy a informací nepřesné povahy spočívá v potencionálnosti jejího účinku na trh, takže jakákoli informace, na základě níž lze dospět k závěru, že jestliže by byla známa, mohla by způsobit změnu ceny, představuje pouze v důsledku této skutečnosti informaci přesné povahy, přičemž tato povaha musí být doplněna prokázáním významného dopadu, kterou by dotčená událost pravděpodobně měla na cenu cenného papíru.“
17.
V tomto kontextu se Cour de cassation rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Článek 1 bod 1 směrnice [2003/6] a čl. 1 odst. 1 směrnice [2003/124] musejí být vykládány v tom smyslu, že informacemi přesné povahy ve smyslu těchto ustanovení mohou být pouze informace, na základě nichž je možné s dostatečným stupněm pravděpodobnosti vyvodit, že jakmile budou tyto informace uveřejněny, budou mít na ceny dotčených finančních nástrojů potenciální dopad v určitém směru?“
IV – Řízení před Soudním dvorem
18.
Písemná vyjádření předložili J.-B. Lafonta, francouzská, česká, německá, italská a polská vláda, jakož i Evropská komise. J.-B. Lafonta, francouzská a polská vláda a Komise přednesli ústní vyjádření na jednání, které se konalo dne 13. listopadu 2014.
V – Analýza
A – Úvodní poznámky
19.
Otázka, kterou položil předkládající soud, se týká pojmu „důvěrná informace“, která je definována v čl. 1 bodě 1 směrnice 2003/6, konkrétně „přesné povahy“ takovéto informace, kterou definuje čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/124.
20.
Jak vyplývá z názvu směrnice 2003/6, jejím účelem je bojovat proti obchodování zasvěcených osob a zneužívání trhu.
21.
Za účelem splnění těchto cílů směrnice 2003/6 stanoví zejména v čl. 2 odst. 1 zákaz obchodování zasvěcených osob (
4
), a sice zákaz neoprávněného používání důvěrných informací (
5
), a v čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci povinnost emitentů finančních nástrojů co nejdříve uveřejnit důvěrné informace, které se přímo týkají uvedených emitentů. Kromě toho čl. 14 odst. 1 směrnice 2003/6 stanoví, že členské státy zavádějí správní opatření nebo správní sankce (
6
) proti osobám odpovědným zejména za porušení výše uvedeného čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce (
7
).
22.
V souladu se svými body 2 a 12 odůvodnění směrnice 2003/6 zakazuje obchodování zasvěcených osob s cílem chránit integritu finančních trhů a zvýšit důvěru investorů, která spočívá zejména ve skutečnosti, že mají stejné postavení a že budou chráněni proti neoprávněnému používání důvěrných informací (
8
). Zákonodárce Evropské unie se v bodě 15 odůvodnění směrnice 2003/6 domnívá, že obchodování zasvěcených osob a manipulace s trhem brání úplné a řádné průhlednosti trhu, která je nezbytným předpokladem pro operace všech hospodářských subjektů na integrovaných finančních trzích. První věta bodu 24 odůvodnění směrnice 2003/6 uvádí, že pohotové a přiměřené sdělování informací veřejnosti posiluje integritu trhu, zatímco výběrové sdělování emitenty může vést ke ztrátě důvěry investorů v integritu finančních trhů (
9
).
23.
Z toho vyplývá, že pojem „důvěrná informace“, který je definován v čl. 1 bodu 1 směrnice 2003/6, je klíčovým pojmem, který nabývá zásadního významu vzhledem k ústřední úloze, kterou hraje ve vztahu k čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 prvnímu pododstavci této směrnice. Kromě toho povinnost členských států ukládat sankce podle čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice vyžaduje, aby byla definice tohoto pojmu jasná a aby odpovídala požadavkům právní jistoty.
24.
Skutkové okolnosti věci v původním řízení se týkají povinnosti stanovené v čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci směrnice 2003/6, která spočívá v co nejvčasnějším uveřejnění důvěrných informací. Tato tzv. „kladná“ povinnost (
10
), která je uložena emitentům finančních nástrojů, má zajistit průhlednost nezbytnou ke splnění cílů této směrnice (
11
).
25.
Článek 1 bod 1 směrnice 2003/6 stanoví čtyři základní znaky důvěrné informace, a sice zaprvé přesnou povahu této informace, zadruhé skutečnost, že tato informace nebyla uveřejněna, zatřetí přímý či nepřímý vztah mezi touto informací a buď jedním či více emitenty finančních nástrojů, nebo jedním či více finančními nástroji, a začtvrté, schopnost této informace mít významný dopad na cenu těchto finančních nástrojů (
12
).
26.
Za účelem posílení právní jistoty účastníků trhu, mezi nimiž jsou i emitenti finančních nástrojů, stanoví směrnice 2003/124 podrobnější definici dvou ze čtyř základních znaků pro vymezení pojmu důvěrná informace (
13
), a sice přesné povahy informace (první znak) a rozsahu potenciálního dopadu této informace na ceny dotčených finančních nástrojů nebo odvozených finančních derivátů (čtvrtý znak).
27.
V bodě 53 uvedeného rozsudku Geltl Soudní dvůr rozhodl, že oba znaky zakládající důvěrnou informaci, které jsou uvedeny v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 2003/124, představují minimální podmínky, které musejí být splněny, aby mohla být informace považována za „důvěrnou“ ve smyslu čl. 1 bodu 1 směrnice 2003/6.
28.
Kromě toho Soudní dvůr zdůraznil autonomii každého z těchto dvou znaků. Přesná povaha informace nezávisí na způsobilosti této informace mít významný dopad na cenu dotčených finančních nástrojů (
14
). Jak totiž vyplývá z vyjádření francouzské vlády, „v okamžiku, kdy je určena přesná povaha informace, není relevantní si klást otázku, zda by tuto informaci mohl použít rozumný investor jako základ pro své rozhodnutí.“
29.
V tomto ohledu uvádím, že informace „přesné povahy“ bývá ve skutečnosti a v praxi často způsobilá mít významný dopad na cenu finančních nástrojů a představuje tedy důvěrnou informaci. Je však třeba znovu zdůraznit, že posouzení přesné povahy informace a otázka, zda je informace způsobilá mít významný dopad na cenu finančních nástrojů, představují dvě různá kritéria, která jsou závazná a současně z právního hlediska odlišná.
B – Pojem přesné povahy
30.
Podle čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/124 se informace považuje za informaci přesné povahy, pokud jsou splněny dvě kumulativní podmínky. Zaprvé informace musí zmiňovat souhrn okolností, který existuje nebo u kterého lze rozumně očekávat, že bude existovat, nebo událost, k níž došlo, nebo u níž lze rozumně očekávat, že k ní dojde. Zadruhé musí být dostatečně konkrétní, aby na jejím základě bylo možné dojít k závěru o možneém dopadu takového souhrnu okolností či takové události na ceny dotčených finančních nástrojů nebo odvozených finančních derivátů (
15
).
31.
Otázka, kterou pokládá předkládající soud, se týká druhé z výše uvedených podmínek a jejím účelem je v podstatě zjistit, zda má být tato podmínka vykládána v tom smyslu, že k tomu, aby byla informace „přesné povahy“, je nutné, aby umožnila předvídat směr změny ceny příslušných finančních nástrojů, a sice její nárůst či pokles.
32.
Mezi členskými státy, které předložily písemná vyjádření, a Komisí je všeobecná shoda v tom, že odpověď na tuto otázku by měla být záporná.
33.
Pouze J.-B. Lafonta navrhuje jinou odpověď, neboť má za to, že rovnost mezi investory je narušena pouze v případě, že držitel informace je způsobilý předvídat, jakým způsobem (ve smyslu zvýšení nebo snížení ceny) se bude vyvíjet trh po uveřejnění této informace. Zastává názor, že pouze na základě takovéhoto předvídání je investor schopen určit, zda má dotyčný cenný papír koupit či prodat, aby dosáhl zisku. V opačném případě podstupuje investor v souvislosti s dotyčným cenným papírem stejné riziko jako ostatní účastníci trhu.
34.
Z článku 1 odst. 1 směrnice 2003/124 jasně vyplývá, že má-li být určitá informace považována za informaci „přesné povahy“, musí být konkrétní (
16
) nebo dostatečně konkrétní (
17
), aby z ní bylo možné vyvodit závěr týkající se možného dopadu na ceny dotčených finančních nástrojů.
35.
Naproti tomu je nutno konstatovat, že čl. 1 bod 1 směrnice 2003/6 ani čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/124 neobsahují žádný specifický odkaz na informaci, na jejímž základě by bylo možné předvídat směr změny ceny těchto finančních nástrojů, a sice její nárůst či pokles (
18
). Takováto informace bude samozřejmě představovat informaci přesné povahy (
19
), avšak otázka, která byla Soudnímu dvoru položena, se týká toho, zda lze obdobnou informaci považovat za informaci přesné povahy i bez výše uvedeného prvku.
36.
Kromě toho uvádím, že čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/124 je formulován velmi obecně a komplexně (
20
).
37.
Výraz „dojít k závěru ohledně možného dopadu“ (
21
) má totiž jednoznačně velmi široký dosah a nelze jej vykládat restriktivně v tom smyslu, že zahrnuje pouze informace, na jejichž základě lze určit směr, jakým se může měnit cena dotčených finančních nástrojů (
22
).
38.
Je pravda, že toto ustanovení vylučuje z pojmu „důvěrná informace“ informace neurčité či obecné, z nichž nelze vyvodit žádný závěr o možném dopadu či vlivu na ceny dotčených finančních nástrojů, neboť nejsou dostatečně přesné či konkrétní (
23
). Dotčené informace jsou již ze své podstaty neprůkazné, a proto nemohou ohrozit cíle směrnice 2003/6. Je tedy třeba vyloučit tyto informace z pojmu „důvěrná informace“, aby se zabránilo přílišnému hromadění informací, jež jsou pro účastníky trhu zbytečné, což by mohlo vést jednak k „zahlcení“ účastníků trhu, a jednak k ukládání nadměrných povinností emitentům finančních nástrojů.
39.
Nadto se domnívám, že s ohledem na to, že je velmi často obtížné posoudit (
24
)ex ante, zda může určitá informace vyvolat zvýšení nebo snížení cen dotčených finančních nástrojů, by omezení dosahu pojmu informace „přesné povahy“ pouze na informace, které umožňují předvídat směr změny cen těchto nástrojů, vedlo k tomu, že by směrnice 2003/6 a 2003/124 byly zbaveny téměř veškeré své podstaty (
25
). Navádělo by to k výběrovému sdělování informací ze strany emitentů, což je v rozporu s cíli směrnice 2003/6.
40.
J.-B. Lafonta nicméně tvrdí, že jeho názor je potvrzen i právní naukou Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry (dále jen „CESR“) (
26
). V bodě 1.8 dokumentu nazvaného „Market Abuse directive, Level 3 – second set of CESR guidance and information on the common operation of the directive to the market“ z července 2007 (směrnice o zneužívání trhu, stupeň 3 – druhá řada pokynů a informací CESR o jednotném uplatňování směrnice na trhu; dále jen „pokyny“) (
27
), totiž CESR uvádí, že informaci lze považovat za dostatečně přesnou například za dvou okolností. Zaprvé, pokud je tato informace takové povahy, že umožňuje rozumnému investoru přijmout investiční rozhodnutí, aniž podstoupí finanční rizika nebo pouze s omezeným rizikem, čímž se rozumí, že na základě této informace může investor s jistotou odhadnout, jakým způsobem ovlivní tato informace po svém uveřejnění cenu dotčeného finančního nástroje a cenu příslušných odvozených finančních derivátů. Například pokud někdo ví, že konkrétní emitent je právě předmětem veřejné nabídky na koupi, může si být jist tím, že cena akcií tohoto emitenta se po uveřejnění nabídky zvýší. Zadruhé, pokud je informace takové povahy, že může být ihned využita v rámci trhu (
28
).
41.
Je třeba především poukázat na to, že v bodě 8 Feedback Statement (zprávy) CESR (
29
) k pokynům, která byla zveřejněna současně s pokyny, CESR uvedl, že cílem pokynů je zejména poskytnout příklady informací, které by mohly případně představovat „důvěrné informace“. Je nutno uvést, že pokyny nemají závaznou právní hodnotu, nelze se jich dovolávat za účelem uplatnění odchylky z ustanovení směrnic 2003/6 a 2003/124 a navíc byly zveřejněny před vydáním rozsudků Spector Photo Group a Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806), jakož i Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397).
42.
Mám za to, jak uvedla Komise ve svém vyjádření v průběhu jednání, že první příklad uvedený v bodě 1.8 pokynů je velmi extrémní a odkazuje na vzácně se vyskytující situace, kdy je informace jasná, úplná a neponechává prostor k žádným pochybnostem. Jak zdůraznila Komise, k tomu, aby mohla být určitá informace považována za důvěrnou, není takováto jednoznačnost samozřejmě nutná. Kromě toho Komise správně upozornila na to, že bod 1.15 pokynů obsahuje další příklady událostí, které potvrzují mou tezi, podle níž informace týkající se směru změny ceny není nezbytná pro účely pojmu „důvěrná informace“. Ustanovení bodu 1.15 osmé odrážky, které pojednává zejména o „nákupu nebo prodeji kapitálu nebo významných aktiv“, se zřejmě týká právě takových informací, o jaké jde ve věci Lafonta, a sice TRS. Podle pokynů jde o typický případ „důvěrné informace“. Navíc v třetí, sedmé a předposlední odrážce bodu 1.15 pokynů jsou uvedeny příklady „důvěrných informací“, na základě nichž však v žádném případě nelze předvídat směr pohybu cen. Předpokládáme-li tedy, že jsou tyto pokyny relevantní, domnívám se, že J.-B. Lafonta se jich nemůže dovolávat na podporu svého tvrzení.
43.
Mám tudíž za to, že čl. 1 bod 1 směrnice 2003/6 a čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/124 musí být vykládány v tom smyslu, že se informace považuje za informaci „přesné povahy“, pokud „zmiňuje souhrn okolností, který existuje nebo u kterého lze rozumně očekávat, že bude existovat, nebo událost, k níž došlo nebo u níž lze rozumně očekávat, že k ní dojde“, a pokud je možné dospět k závěru, že tento souhrn okolností nebo tato událost mohou způsobit změnu nebo pohyb ceny finančních nástrojů. Takováto informace musí být „dostatečně konkrétní, aby bylo možné na jejím základě dojít k závěru ohledně možného dopadu [těchto okolností nebo událostí] na ceny finančních nástrojů […].“
44.
Naproti tomu není nutné, aby bylo možné s dostatečným stupněm pravděpodobnosti vyvodit, že jakmile bude tato informace uveřejněna, bude mít na ceny dotčených finančních nástrojů potenciální dopad v určitém směru.
C – Významný dopad na ceny
45.
Předběžná otázka, kterou položil předkládající soud, se nevztahuje na „významný“ dopad (
30
) informace na ceny dotčených finančních nástrojů. Přesto se pro úplnost k této podmínce velmi stručně vyjádřím.
46.
V souladu s vyjádřením, které předložila Komise, připomínám, že otázka, zda může mít uveřejnění určitých informací významný dopad na ceny či nikoli, není relevantní pro podmínku přesnosti, kterou vyžaduje čl. 1 bod 1 směrnice 2003/6 (
31
). Určitá informace, a to dokonce i „přesné povahy“, tak neohrozí cíle směrnic 2003/6 a 2003/124, pokud je schopná ceny dotčených finančních nástrojů ovlivnit jen nevýznamným způsobem a pokud tedy v souladu s čl. 1 odst. 2 směrnice 2003/124 (
32
) nepředstavuje „informac[i], kterou by rozumný investor pravděpodobně použil jako součást základu pro svá investiční rozhodnutí.“
47.
Cílem čl. 1 odst. 2 směrnice 2003/124, který se týká rozsahu potenciálního dopadu informace na ceny dotčených finančních nástrojů, je vyloučit nebo oddělit informace, byť přesné povahy, jejichž dopad na ceny je bezvýznamný, a které tudíž nenarušují integritu trhu (
33
).
48.
Domnívám se, že čl. 1 odst. 2 směrnice 2003/124, stejně jako čl. 1 odst. 1 téže směrnice, není omezen na informace, na jejichž základě lze určit směr změny ceny dotčených finančních nástrojů. Informace o potenciální volatilitě cenného papíru, ať již ve smyslu zvýšení či snížení ceny, by mohla v určitých případech představovat informaci, kterou by rozumný investor pravděpodobně použil jako součást základu pro svá investiční rozhodnutí.
49.
Ze spisu, který byl Soudnímu dvoru předložen, vyplývá, že existují finanční mechanismy, díky nimž může investor při splnění určitých tržních podmínek dosáhnout zisku i v případě výrazných změn ceny cenného papíru, bez ohledu na směr této změny.
50.
Je tedy třeba v každém jednotlivém případě ověřit, zda by informace, z níž vyplývá byť i pouhá možnost výrazné změny cen, mohla být považována za informaci, kterou by rozumný investor pravděpodobně použil jako součást základu pro svá investiční rozhodnutí, i když tato informace neudává směr této změny.
51.
Závěrem bych rád odkázal na příklady informací, jež uvedla polská vláda v průběhu jednání, které sice neudávají směr možné změny cen, avšak přesto jsou považovány za důvěrné ve smyslu směrnic 2003/6 a 2003/124. Okolnost, že ředitel stavebního podniku odchází do důchodu a jeho možný nástupce má dlouholeté zkušenosti v oblasti telekomunikací, tak může představovat informaci přesné povahy, kterou by mohli vzít v úvahu rozumní investoři, z nichž někteří budou mít za to, že toto nahrazení dodá podniku nový elán, zatímco ostatní budou toho názoru, že přijetí nového ředitele, přicházejícího z jiného oboru, podnik jen oslabí (
34
). V obou těchto případech musí být tato informace v souladu s článkem 6 směrnice 2003/6 co nejdříve uveřejněna.
VI – Závěry
52.
S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr na předběžnou otázku položenou Cour de cassation odpověděl takto:
Článek 1 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) a čl. 1 odst. 1 směrnice Komise 2003/124/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice 2003/6, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem, nesmí být vykládány v tom smyslu, že informacemi přesné povahy ve smyslu těchto ustanovení mohou být pouze informace, na základě nichž je možné s dostatečným stupněm pravděpodobnosti vyvodit, že jakmile budou tyto informace uveřejněny, budou mít na ceny dotčených finančních nástrojů potenciální dopad v určitém směru.
(
1
) – Původní jazyk: francouzština.
(
2
) – Úř. věst. L 96, s. 16.
(
3
) – Úř. věst. L 339, s. 70. Uvádím, že podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014 ze dne 16. dubna 2014 o zneužívání trhu (nařízení o zneužívání trhu) a o zrušení směrnice 2003/6 a směrnic Komise 2003/124, 2003/125/ES a 2004/72/ES (Úř. věst. L 173, s. 1) se směrnice 2003/6 a 2003/124 zrušují s účinkem ode dne 3. července 2016. Je však nutné uvést, že článek 7 nařízení č. 596/2014, který je nadepsán „Důvěrné informace“, převzal obsah jak čl. 1 bodu 1 směrnice 2003/6, tak článku 1 směrnice 2003/124 a upřesňuje dosah tohoto pojmu.
(
4
) – V bodě 48 rozsudku Spector Photo Group a Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806) Soudní dvůr rozhodl, že „[c]ílem zákazu obchodování zasvěcených osob uvedeného v čl. 2 odst. 1 směrnice 2003/6 je tudíž zajistit rovnost mezi smluvními stranami při operaci na trhu s cennými papíry tím, že se zabrání tomu, aby jedna ze stran, která drží důvěrné informace a která je z tohoto důvodu v postavení výhodnějším oproti dalším investorům, měla z této skutečnosti prospěch na úkor těch, kterým tato informace není známa.“
(
5
) – Viz rozsudek Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, bod 33 a citovaná judikatura).
(
6
) – Správními opatřeními a sankcemi, jež uplatňují členské státy, není „dotčeno právo členského státu ukládat tresty“. Viz čl. 14 odst. 1 směrnice 2003/6.
(
7
) – Členské státy jsou v tomto ohledu povinny zajistit, aby tato opatření byla účinná, přiměřená a odrazující (čl. 14 odst. 1 směrnice 2003/6).
(
8
) – Viz rozsudek Spector Photo Group a Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806, bod 47).
(
9
) – V tomto smyslu viz rovněž rozsudek Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, bod 34).
(
10
) – Naproti tomu čl. 2 odst. 1 směrnice 2003/6 ukládá tzv. „zápornou“ povinnost, tj. povinnost zdržet se určitého jednání na trzích v případech, kdy jsou drženy důvěrné informace.
(
11
) – Viz body 20 až 22 tohoto stanoviska.
(
12
) – V tomto smyslu viz rozsudky Spector Photo Group a Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806, bod 52), jakož i Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, bod 25).
(
13
) – Bod 3 odůvodnění směrnice 2003/124.
(
14
) – Viz rozsudek Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, bod 52).
(
15
) – První z těchto podmínek vyložil Soudní dvůr v rozsudku Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397) a tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se jí netýká.
(
16
) – V bodě 48 rozsudku Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397) použil Soudní dvůr výraz „konkrétní“ [informace].
(
17
) – V tomto smyslu viz zejména ve španělském znění výraz „suficientemente específica“, v českém znění výraz „dostatečně konkrétní“, v německém znění výraz „spezifisch genug“, v anglickém znění výraz „specific enough“, v italském znění výraz „sufficientemente specifica“, v nizozemském znění výraz „specifiek genoeg“ a ve slovenském znění výraz „dostatočne konkrétna“.
(
18
) – Česká vláda poukazuje na to, že ve směrnicích 2003/6 a 2003/124 žádná skutečnost nenasvědčuje tomu, že by bylo nutné určit směr, v němž se bude cena finančních nástrojů pravděpodobně měnit. Podle francouzské vlády ze znění čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/124 nikterak nevyplývá „že k tomu, aby mohla být informace považována za přesnou, musí splňovat další podmínku, a sice takovou, že tato informace umožní předvídat směr změny ceny dotčených finančních nástrojů po uveřejnění této informace.“
(
19
) – Takováto informace by splnila odlišnou podmínku týkající se významného dopadu, která je uvedena v čl. 1 odst. 2 směrnice 2003/124, neboť podle mého názoru představuje „informac[i], kterou by rozumný investor pravděpodobně použil jako součást základu pro svá investiční rozhodnutí.“
(
20
) – Je třeba zdůraznit, že směrnice 2003/6 a 2003/124 brání „výběrovému sdělování“. Viz bod 24 odůvodnění směrnice 2003/6.
(
21
) – Zdůrazněno autorem tohoto stanoviska.
(
22
) – Viz obdobně rozsudek Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, bod 46). Jak uvedla italská vláda, směrnice 2003/124 „ve svém čl. 1 odst. 1 druhé větě jasně hovoří o ‚závěru ohledně možného dopadu […] na ceny‘, a nikoli o ‚závěru ohledně pravděpodobného dopadu […] na ceny‘“. Tato vláda zastává názor, že postačí ověřit, zda je informace způsobilá technicky ovlivnit cenu dotčeného finančního nástroje. Německá vláda má za to, že účelem výrazu „přesné povahy“ je „pouze vyloučit neurčité či doplňující informace, u nichž nelze rozumně předpokládat, že by měly nějaký dopad na ceny, takže z nich nelze vycházet při hodnocení těchto cen, jako jsou [...] spekulace, které nemají dostatečný skutkový základ.“
(
23
) – V bodě 73 stanoviska předneseného ve věci Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:153) generální advokát A. Mengozzi uvedl, že: „[s]měrnice 2003/124 stanoví pouze minimální požadavky, při jejichž nesplnění nelze informaci kvalifikovat jako přesnou, a nevyžaduje pro účely výkladu výrazu ‚rozumně očekávat‘ ani vysokou úroveň pravděpodobnosti, že předmětná okolnost nastane, ani aby informace byla tak přesná, že se na jejím základě musí dojít k jistému nebo téměř jistému závěru ohledně možného dopadu na obchodování s dotčenými finančními nástroji nebo odvozenými finančními deriváty.“ V poznámce pod čarou 16 svého stanoviska generální advokát A. Mengozzi dodal, že „[i]nformace nebude tudíž přesná, pokud je třeba událost rozumně považovat za nemožnou nebo nepravděpodobnou, když chybí nutný prvek rozumnosti, jelikož se například něco proslýchá, nebo je informace natolik neurčitá, že nelze na jejím základě dojít k závěru ohledně možného dopadu na obchodování s dotčenými finančními nástroji nebo odvozenými finančními deriváty.“ (Zdůrazněno autorem tohoto stanoviska).
(
24
) – Česká vláda má za to, že „téměř nikdo není schopen přesně predikovat pohyby cen na finančním trhu; laicky řečeno, nikdo nemá ‚křišťálovou kouli‘.“
(
25
) – Obdobně viz rozsudek Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397, bod 47). Podle názoru polské vlády „by mohli emitenti snadno obcházet povinnost uveřejnění důvěrných informací, která je uvedena v článku 6 směrnice 2003/6, a to pod záminkou existence možných rozdílů týkajících se dopadu uveřejnění dotčené informace na cenu finančních nástrojů. Takováto situace by byla zjevně v rozporu s cíli směrnice 2003/6, jimiž je zajistit rovné zacházení s investory v oblasti přístupu k informacím a zvýšit důvěru investorů v kapitálový trh. Současně by byly značně ohroženy i nástroje, jež směrnice 2003/6 a 2003/124 zavádějí za účelem boje proti podvodům na trhu.“
(
26
) – CESR byl zřízen rozhodnutím Komise 2001/527/ES ze dne 6. června 2001 (Úř. věst. L 191, s. 43). Podle článku 2 tohoto rozhodnutí, ve znění článku 1 rozhodnutí Komise 2004/7/ES ze dne 5. listopadu 2003 (Úř. věst. L 3, s. 32), je úlohou CESR „radit Komisi buď na její žádost ve lhůtě, kterou může Komise stanovit podle naléhavosti věci, nebo z vlastního podnětu, zvláště při přípravě návrhů prováděcích opatření v oblasti cenných papírů, včetně opatření týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů.“ Uvedené rozhodnutí 2001/527 bylo zrušeno rozhodnutím Komise 2009/77/ES ze dne 23. ledna 2009 o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry (Úř. věst. L 25, s. 18). Článek 2 tohoto rozhodnutí v podstatě převzal znění článku 2 rozhodnutí 2001/527.
(
27
) – CESR/06–562b.
(
28
) – Zdá se mi, že druhý z uvedených příkladů se netýká kritéria informace přesné povahy, nýbrž že má spíše objasnit pojem „významný dopad“, který je uveden v čl. 1 odst. 2 směrnice 2003/124.
(
29
) – CESR/07–402.
(
30
) – Viz čl. 1 bod 1 směrnice 2003/6 a čl. 1 odst. 2 směrnice 2003/124.
(
31
) – Viz body 28 a 29 tohoto stanoviska.
(
32
) – Článek 1 odst. 2 směrnice 2003/124 je, stejně jako čl. 1 odst. 1 této směrnice, formulován obecně. Jak vyplývá z bodu 1 odůvodnění směrnice 2003/124, rozumní investoři opírají svá investiční rozhodnutí o informace dostupné ex ante. Tento bod 1 odůvodnění dodává, že „[t]akové hodnocení musí posoudit předpokládaný dopad informací, zejména s ohledem na souhrn souvisejících činností dotyčného emitenta, spolehlivost zdroje informací a jiné tržní proměnné, které mohou za daných okolností ovlivnit příslušný finanční nástroj nebo odvozený finanční derivát.“ V tomto smyslu rovněž viz bod 55 rozsudku Geltl (C‑19/11, EU:C:2012:397).
(
33
) – Toto ustanovení lze považovat za pravidlo de minimis.
(
34
) – Polská vláda rovněž uvedla příklad mlékárenského podniku, který se přemění na stavební podnik a své nemovitosti, které dříve sloužily k produkci mléka, napříště používá jako stavební pozemky. Dopad této změny na směr ceny akcií dotyčného podniku nelze ani v tomto případě předvídat.