62008CC0141
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
SHARPSTON
föredraget den 14 maj 2009 (
1
)
Mål C-141/08 P
Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd
mot
Europeiska unionens råd
”Överklagande — Handelspolitik — Dumpning — Import av strykbrädor med ursprung i Kina — Förordning (EG) nr 384/96 — Artiklarna 2.7 c, 20.4 och 20.5 — Status som företag som verkar i en marknadsekonomi — Rätten till försvar — Utredning om antidumpning — Frister som företag medges för att inkomma med yttrande”
1.
Kortfattat avser överklagandet i förevarande mål (
2
) en kinesisk exportör som är föremål för en antidumpningsundersökning och vars ansökan om att dess normalpriser ska beräknas på samma sätt som för exportörer som verkar i en marknadsekonomi ursprungligen avslogs av kommissionen, men senare såg ut att beviljas, för att slutligen oväntat avslås.
2.
Exportören gjorde i förstainstansrätten gällande att kommissionen i) felaktigt ansett sig vara förhindrad att ändra den ursprungliga bedömningen och ii) inte gett exportören tillräckligt med tid för att inkomma med synpunkter på den slutliga bedömningen.
3.
Förstainstansrätten fann att i) kommissionens påpekande att den inte får göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter var av underordnad betydelse och att ii) även om exportören hade getts tillräcklig tid för att inkomma med synpunkter, hade dessa synpunkter endast kunnat avse kommissionens ovannämnda påpekande och inskulle ha påverkats.
4.
Exportören har nu gjort gällande att konstaterandet om kommissionens skäl berodde på en uppenbar missuppfattning av bevisningen, varför exportörens svar, om denne hade getts tillräckligt med tid, kunde ha varit relevant.
5.
Det ankommer nu på domstolen att i första hand avgöra huruvida ”bevisningen har missuppfattats” av förstainstansrätten. I annat fall har domstolen i princip ingen behörighet att bedöma vilket värde bevisningen ska tillmätas. (
3
) Endast om en missuppfattning föreligger kan domstolen pröva argumenten om underlåtenhet att bevilja en tillräcklig tidsfrist för synpunkter.
Antidumpningsförfaranden och tillämpliga bestämmelser
6.
Skyddet för gemenskapsindustrin mot dumpad import regleras huvudsakligen genom rådets förordning (EG) nr 384/96 (
4
) (nedan kallad grundförordningen).
7.
Enligt artikel 1.1 och 1.2 i den förordningen får en antidumpningstull tillämpas på alla dumpade produkter vilkas övergång till fri omsättning inom gemenskapen vållar skada. En produkt är dumpad om exportpriset till gemenskapen är lägre än det jämförbara pris som en likadan produkt betingar vid normal handel i exportlandet.
8.
Enligt artikel 5.1 ska en undersökning för att fastställa förekomst, grad och verkan av dumpning inledas när ett skriftligt klagomål framförts på gemenskapsindustrins vägnar. I artikel 6 regleras undersökningsförfarandena, medan det i artiklarna 2–4 i huvudsak anges vilka kriterier som ska tillämpas.
9.
Artikel 2 avser fastställande av dumpning. Denna artikel innehåller regler för fastställande av normalvärdet (del A, punkterna 1–7) och exportpriset (del B, punkterna 8 och 9), vilka ska jämföras (del C, punkt 10) för att fastställa dumpningsmarginalen (del D, punkterna 11 och 12). Endast del A är relevant i förevarande mål.
10.
Enligt artikel 2.1 första stycket ska normalvärdet grunda sig på de priser som oberoende kunder i exportlandet har betalat eller ska betala vid normal handel. Det ska fastställas i enlighet med de regler som anges i punkterna 1–6, vilka är tillämpliga på företag som verkar i en marknadsekonomi.
11.
Avseende övriga företag föreskrivs i artikel 2.7 a första stycket följande: ”I fråga om import från länder utan marknadsekonomi skall normalvärdet bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett tredjeland med marknadsekonomi eller priset från ett sådant tredjeland till andra länder, inbegripet gemenskapen, eller om detta inte är möjligt, på någon annan skälig grund, exempelvis det pris som faktiskt betalas eller skall betalas i gemenskapen för den likadana produkten, vid behov vederbörligen justerat för att inbegripa en skälig vinstmarginal.”
12.
Enligt artikel 2.7 b ska emellertid, i fråga om undersökningar rörande import från bland annat Folkrepubliken Kina (som inte anses vara en marknadsekonomi), ”normalvärdet bestämmas i enlighet med punkterna 1–6, om det på grundval av korrekt underbyggda ansökningar från en eller flera tillverkare som omfattas av undersökningen och i enlighet med de kriterier och förfaranden som anges i punkt c visas att marknadsekonomiska förhållanden råder för tillverkaren eller tillverkarna i samband med produktion och försäljning av den berörda likadana produkten. Om så inte är fallet skall de regler som anges i punkt a tillämpas.”
13.
I artikel 2.7 c, som var avgörande när det gällde att fastställa huruvida exportören i förevarande mål uppfyllde kraven för att beviljas status som ett företag som verkar i en marknadsekonomi (även kallat ”företag med marknadsekonomisk status”), anges olika kriterier som samtliga måste ha visats vara uppfyllda för att ett företag ska beviljas sådan status. Som ett av dessa kriterier anges i första stycket andra strecksatsen att företag måste ha ”en enda uppsättning räkenskaper som är föremål för en självständig revision i överensstämmelse med internationella redovisningsnormer och som tillämpas för alla ändamål”. (
5
)
14.
Sista stycket i artikel 2.7 c har lydelsen: ”Beslut om tillverkare uppfyller ovan nämnda kriterier skall fattas inom tre månader efter det att undersökningen har inletts, efter särskilt samråd med rådgivande kommittén och efter det att gemenskapsindustrin har givits möjlighet att yttra sig. Detta beslut skall förbli gällande under h[e]la undersökningen.” (
6
)
15.
I domen i målet Nanjing Metalink (
7
) tolkade förstainstansrätten den bestämmelsen som att den ”har som främsta syfte att se till att frågan [huruvida marknadsekonomisk status ska beviljas] inte avgörs med hänsyn till dess inverkan på beräkningen av dumpningsmarginalen”. Förstainstansrätten konstaterade vidare att ”den sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen [ska] tolkas på så sätt att den förbjuder gemenskapsinstitutionerna att på nytt bedöma de omständigheter som de hade tillgång till när frågan om statusen som företag som verkar i en marknadsekonomi först avgjordes. Bestämmelsen hindrar emellertid inte att denna status inte bibehålls när det skett en sådan förändring av den faktiska situation som legat till grund för meddelandet av statusen i fråga att tillverkaren inte längre kan anses vara verksam under marknadsmässiga förhållanden.” (
8
)
16.
Enligt artikel 7 kan kommissionen införa preliminära tullar medan undersökningen pågår. En slutgiltig antidumpningstull får emellertid införas endast om det av de faktiska omständigheter som slutligt konstaterats framgår att dumpning och därav följande skada föreligger och gemenskapens intresse kräver att det görs ett ingripande. En sådan slutgiltig antidumpningstull ska införas av rådet på förslag som läggs fram av kommissionen senast en månad innan eventuella preliminära tullar upphör att gälla och efter samråd med den rådgivande kommittén (artikel 9.4). Under alla omständigheter ska hela förfarandet, för det fall en slutgiltig tull införs, avslutas inom 15 månader efter det att det har inletts (artikel 6.9).
17.
Den sista av de relevanta bestämmelserna är artikel 20.4 och 20.5. Enligt artikel 20 kan parter som berörs av en undersökning begära att kommissionen ska lämna ut uppgifter om de viktigaste omständigheter och överväganden som ligger till grund för införandet av preliminära åtgärder (punkt 1) samt ”slutligt utlämnande” av de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka kommissionen avser att rekommendera att slutgiltiga åtgärder införs (punkt 2). Artikel 20.4 och 20.5 har följande lydelse:
”4.   Ett slutligt utlämnande av uppgifter skall ske skriftligen. Det skall ske så snart som möjligt med beaktande av skyddet för konfidentiella uppgifter och normalt sett senast en månad innan ett slutgiltigt beslut fattas eller innan kommissionen lämnar förslag till slutliga åtgärder enligt artikel 9. Om kommissionen vid den tidpunkten inte kan utlämna vissa omständigheter eller överväganden skall dessa utlämnas så snart som möjligt. Utlämnande av uppgifter skall inte inverka på något beslut som kommissionen eller rådet därefter kan komma att fatta, men om ett sådant beslut fattas på grundval av andra omständigheter eller överväganden skall dessa utlämnas snarast möjligt.
5.   De uppgifter som lämnas efter ett slutligt utlämnande av uppgifter skall endast beaktas om de inkommer inom en period som i varje enskilt fall skall fastställas av kommissionen och som skall vara minst tio dagar med beaktande av hur brådskande ärendet är.”
Bakgrund
18.
I punkterna 4–23 i den överklagade domen redogörs för bakgrunden till tvisten. Jag sammanfattar redogörelsen nedan och hänvisar även till och citerar vissa av de handlingar som lagts fram för förstainstansrätten och som det hänvisas till i överklagandet.
19.
Den 4 februari 2006 inledde kommissionen en undersökning avseende import av strykbrädor, inbegripet de strykbrädor som tillverkas och exporteras av Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (nedan kallat Yongjian), Foshan (Folkrepubliken Kina).
20.
Den 23 februari 2006 ansökte Yongjian om att beviljas marknadsekonomisk status. Efter att ha genomfört kontroller svarade kommissionen den 11 augusti 2006 att den inte ansåg att kriteriet i artikel 2.7 c första stycket andra strecksatsen i grundförordningen var uppfyllt, eftersom Yongjians bokföring och revisionsberättelser inte uppfyllde kraven i internationella redovisningsnormer. Därefter följde ytterligare skriftväxling i september 2006, men kommissionen vidhöll sin ståndpunkt.
21.
Kommissionen antog sedan förordning (EG) nr 1620/2006, (
9
) i vilken den bekräftade avslaget på Yongjians begäran om att beviljas marknadsekonomisk status och införde en preliminär tull på 18,1 procent på import av strykbrädor tillverkade av företaget.
22.
Yongjian fortsatte att inkomma med synpunkter och statistik till stöd för sin ansökan om att beviljas marknadsekonomisk status. Förloppet därefter var följande, såsom det beskrivs i punkt 13 i den överklagade domen:
”Genom en skrivelse av den 20 februari 2007 sände kommissionen en handling med allmänna slutliga uppgifter och en handling med särskilda uppgifter till sökanden. I den förstnämnda handlingen angav kommissionen att den avser att bevilja sökanden marknadsekonomisk status.[ (
10
)] Kommissionen ansåg dels att de brister i företagets bokföring som påpekats i samband med de preliminära åtgärderna inte hade någon betydande inverkan på det ekonomiska resultatet i bokföringen, dels att den ofullständiga bokföringen för det första inte innebar något problem avseende uppgifterna om exportförsäljningen, eftersom kommissionen redan hade granskat deras tillförlitlighet och godtagit dem, och för det andra inte var avgörande när det gäller försäljningen på hemmamarknaden, eftersom denna inte var tillräckligt omfattande för att vara representativ. Kommissionen angav att under dessa omständigheter ska normalvärdet fastställas på grundval av produktionskostnaderna och att kostnaden för stål är en viktig del av dessa kostnader. Kommissionen ansåg att de officiella kinesiska statistikuppgifterna om stålimporten som lagts fram under det administrativa förfarandet bekräftade att företagets bokföring var tillförlitlig när det gäller kostnaderna för stål och att normalvärdet således kunde beräknas på basen av det konstruerade värdet i Kina.”
23.
I handlingen med allmänna slutliga uppgifter fastställdes följaktligen en slutgiltig tullsats på 0 procent för strykbrädor från Yongjian.
24.
I mars 2007 mottog kommissionen synpunkter från klagandena, vilka, såsom det anges i punkt 14 i den överklagade domen, ”gjorde gällande dels att sökanden inte uppfyller kriteriet i artikel 2.7 c första stycket andra strecksatsen i grundförordningen, dels att sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen under alla omständigheter utgör hinder för att en gemenskapsinstitution under ett pågående förfarande ändrar ett beslut om marknadsekonomisk status”.
25.
Den 6 och den 22 mars 2007 granskade den rådgivande kommittén kommissionens förslag av den 20 februari. I punkt 15 i den överklagade domen anges att ”[f]lera ledamöter av den rådgivande kommittén invände mot att sökanden beviljas marknadsekonomisk status”.
26.
Det kan vara lämpligt att här återge punkterna 13–18 i den italienska regeringens interventionsinlaga till första instans: (
11
)
”13
Vid antidumpningskommitténs möten den 6 och den 22 mars 2007 motsatte sig flera av ledamöterna att det sökande företaget beviljas marknadsekonomisk status.
14
Kommissionen anklagades särskilt för att ha åsidosatt artikel 7.2 c i grundförordningen om antidumpning såsom den har tolkats i domen av den 14 november 2006 i mål T-138/02, Metalink.
15
Marknadsekonomisk status kan inte beviljas företag i tredjeland som är föremål för en dumpningsundersökning när undersökningen redan har pågått i tre månader, förutsatt att det inte har skett en relevant förändring av omständigheterna.
16
Detta är inte fallet när det gäller de kinesiska företag som kommissionen senkommet avsett att bevilja marknadsekonomisk status. Det finns dessutom mycket allvarliga skäl till att sådan status vägrades i det preliminära skedet och dessa går knappast att åtgärda snabbt: brister i bokföringen som strider mot IAS-principerna.
17
Denna ståndpunkt framfördes med bestämdhet av den italienska delegationen vid antidumpningskommitténs möte den 6 mars 2007 och stöddes av delegationerna från Portugal, Litauen, Frankrike, Spanien, Polen, Grekland, Belgien och Tjeckien.
18
Till följd av medlemsstaternas kraftfulla invändningar och att det var uppenbart att den rättspraxis som följer av domen i målet Metalink hade åsidosatts bekräftade kommissionen den ståndpunkt den redan tidigare antagit i förordningen om preliminär tull och avslog genom den reviderade handlingen med allmänna slutliga uppgifter av den 23 mars 2007 ansökningarna om marknadsekonomisk status från de tre berörda kinesiska företagen, inbegripet sökanden.”
27.
På kvällen fredagen den 23 mars 2007 faxade kommissionen en reviderad handling med allmänna slutliga uppgifter och en reviderad handling med särskilda slutliga uppgifter till Yongjian. I dessa handlingar bekräftade kommissionen sin ursprungliga vägran att bevilja Yongjian marknadsekonomisk status med hänvisning i huvudsak till att det var tydligt att företagets bokföring stred mot internationella redovisningsnormer. En slutgiltig tullsats på 18,1 procent föreslogs för Yongjians produkter. Kommissionen hänvisade till Yongjians argument för att företaget skulle beviljas marknadsekonomisk status och tillbakavisade dem, men nämnde inte sin tidigare avsikt att föreslå att företaget skulle beviljas marknadsekonomisk status och gav således heller inga skäl till att den ändrat sin ståndpunkt sedan den 20 februari.
28.
Yongjian beviljades en tidsfrist fram till torsdagen den 29 mars 2007 (sex kalenderdagar) för att inkomma med synpunkter. Måndagen den 26 mars begärde företaget att få granska handlingarna i ärendet och fick tillgång till dem tisdagen den 27 mars. Onsdagen den 28 mars anhöll företaget om att tidsfristen för att inkomma med synpunkter skulle förlängas med en vecka.
29.
Kommissionen svarade på detta den 29 mars och påpekade att Yongjian redan hade granskat handlingarna fyra gånger och att den enda nya information som tillkommit utgjordes av de reviderade handlingarna med uppgifter. Kommissionen angav vidare att dessa handlingar ”inte innehöll några väsentliga nya uppgifter … utan endast bekräftade [kommissionens] preliminära slutsatser”. Kommissionen avslutade med följande: ”Vi anser följaktligen inte att de skäl som anförts som motivering av begäran om förlängning är tillräckliga. Vi kan emellertid som ett undantag gå med på att förlänga fristen till måndagen den 2 april 2007.” Yongjian fick således slutligen tio kalenderdagar på sig för att inkomma med synpunkter.
30.
Under tiden hade kommissionen, den 23 mars 2007, sänt det reviderade slutliga arbetsdokumentet till den rådgivande kommittén för samråd. Dokumentet godkändes av kommittén den 27 mars 2007 efter ett skriftligt förfarande. Kommissionen överlämnade även, den 29 mars 2007, ett förslag till slutgiltiga åtgärder till rådet, som grundade sig på den reviderade handlingen med allmänna slutliga uppgifter.
31.
Yongjian inkom med synpunkter till kommissionen den 2 april 2007 och invände mot slutsatsen att företaget inte uppfyllde villkoren för att beviljas marknadsekonomisk status samt anmodade kommissionen att inte godta klagandenas argument att kommissionen enligt sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen var förhindrad att ändra sitt ursprungliga beslut.
32.
Kommissionen svarade genom en skrivelse av den 4 april 2007, som riktade sig till Yongjians advokat. Relevanta delar av skrivelsen har följande lydelse:
”Den 20 februari 2007 meddelade kommissionen att den hade för avsikt att ändra sitt beslut om marknadsekonomisk status och följaktligen dumpningsmarginalerna och tullsatserna för tre kinesiska exporttillverkare, inbegripet Er klient, och uppmanade de berörda parterna att inkomma med synpunkter. Detta meddelande utgjorde under inga omständigheter ett nytt beslut om marknadsekonomisk status.
Som det tydligt framgår av den reviderade handlingen med allmänna slutliga uppgifter fortsatte kommissionen att inhämta och kontrollera sådana uppgifter som den ansåg nödvändiga för de slutgiltiga avgörandena (se skäl 4). Kommissionen fråntog därigenom inte berörda parter rätten att inkomma med välgrundade synpunkter.
I linje med ovan angivna princip och till följd av synpunkter från gemenskapsindustrin beslutade kommissionen att inte ändra beslutet om marknadsekonomisk status, utan i stället bekräfta sin ursprungliga ståndpunkt. Det hade nämligen slutligen fastställts att inverkan av bokföringspraxisen, vilken som det tidigare har påpekats har befunnits strida mot IAS, inte kunde anses vara oväsentlig.
De förklaringar som er klient tillhandahöll efter det att de preliminära uppgifterna hade överlämnats har utvärderats tillsammans med de synpunkter som inkom från gemenskapsindustrin efter det att de slutliga uppgifterna av den 20 februari 2007 hade överlämnats, och det har fastställts att revisionen av Er klients bokföring inte genomfördes i linje med IAS, emedan det har konstaterats att er klient inte iakttar periodiseringsprincipen (i strid med IAS 1.25), tillämpar ett system med kompensation mellan inkomster och utgifter (i strid med IAS 1.32) och grupperar transaktioner i stället för att skriva in dem separat (i strid med IAS 1.13 och IAS 1.29). Dessa brister föranledde inga anmärkningar från revisorerna.
I sina synpunkter av den 2 april 2007 fortsätter Er klient att upprepa samma argument som framfördes redan innan de slutliga uppgifterna överlämnades och som avser bristerna i bokföringen och huruvida den uppfyller kraven i IAS-standarderna, men som Ni mycket väl känner till är det enligt rättspraxis om bedömning av ansökningar om marknadsekonomisk status inte tillåtet att göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter.
När det gäller de nya uppgifter om stålpriserna som Er klient tillhandahöll efter det att de preliminära uppgifterna hade tillhandahållits ska det påpekas att även dessa uppgifter utvärderats tillsammans med de synpunkter som inkom från gemenskapsindustrin efter det att de slutliga uppgifterna hade överlämnats den 20 februari 2007, och att det fastställts att de nya uppgifterna om stålpriserna inte föranleder en ny bedömning av de många brister som konstaterats i Er klients bokföring.
Eftersom de nya uppgifterna om stålpriserna inte kan påverka beslutet om marknadsekonomisk status, ska normalvärdet för Er klient fastställas i linje med relevanta bestämmelser i artikel 2.7 i grundförordningen, det vill säga på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett jämförbart land.
När det gäller fastställandet av exportpriset har vi noterat att Er klient aldrig, vare sig i synpunkterna beträffande de preliminära [uppgifterna] eller i de slutliga uppgifterna, har bestridit de grundläggande principerna i kommissionens beslut när det gäller exportförsäljning direkt till icke-närstående kunder. Er klient har enbart lämnat synpunkter på de växelkurser som tillämpats eller på tekniska detaljer som rör Excel-presentationen av grupperna av produktkontrollnummer som använts för dumpningsberäkningarna (vilka i båda fallen besvarats i antingen handlingen med allmänna slutliga uppgifter eller handlingen med särskilda slutliga uppgifter). Den logiska slutsatsen av det ovanstående är att Er klient har godtagit kommissionens slutsatser. Synpunkter som nu framförs i denna fråga kan därför inte beaktas.
Enligt artikel 20.4 i grundförordningen ska ett slutligt utlämnande av uppgifter inte inverka på något beslut som kommissionen eller rådet därefter kan komma att fatta, men om ett sådant beslut fattas på grundval av andra omständigheter eller överväganden ska dessa utlämnas snarast möjligt. Detta var syftet med den reviderade handlingen med allmänna slutliga uppgifter av den 23 mars 2007.
Vänligen observera att kommissionen emellertid är beredd att se över situationen vad gäller marknadsekonomisk status för Er klient om ett år, om tillräckliga underlag inkommit för detta ändamål.”
33.
När det gäller kommissionens skäl till att den ändrade sin ståndpunkt kan det vara lämpligt att erinra om följande, som rådet framförde i punkt 23 i sitt svaromål till förstainstansrätten: (
12
)
”Kommissionen övervägde de facto i februari 2007 att ändra sin ståndpunkt om marknadsekonomisk status till följd av uppgifter som den vid tidpunkten i fråga betraktade som ’betydande’. När kommissionen första gången lämnade ut uppgifter angav den att en sådan förändring eventuellt kunde komma att föreslås på grundval av en omvärdering av uppgifterna och en bekräftelse av vissa importpriser på stål, vilka betraktades som nya uppgifter. Kommissionen var således beredd att konstatera att det fanns tillräckliga ’nya uppgifter och förklaringar’ som gjorde det motiverat att se över beslutet om marknadsekonomisk status. Efter det att synpunkter inkommit från berörda parter och efter att ha samrått med antidumpningskommittén ändrade kommissionen icke desto mindre åsikt om dessa överväganden och bekräftade det ursprungliga beslutet, det vill säga att sökanden inte kunde beviljas marknadsekonomisk status med beaktande av artikel 2.7 c andra strecksatsen, att det inte framkommit tillräckligt många nya omständigheter och då lydelsen i artikel 2.7 c är fullt klar. Kommissionen konstaterade att villkoren för att se över det ursprungliga beslutet, vilka anges i domen i målet Nanjing Metalink International, inte var uppfyllda och att den grundläggande skyldigheten i artikel 2.7 c sista meningen, såsom den tolkats i den domen, därför är tillämplig. …”
34.
Genom en skrivelse av den 5 april 2007 begärde Yongjian att kommissionen skulle lägga fram ett förslag om slutgiltiga åtgärder på grundval av handlingen med allmänna slutliga uppgifter av den 20 februari 2007, eftersom slutsatsen om marknadsekonomisk status enligt sökandens åsikt grundar sig på en felaktig rättstillämpning.
35.
Den 23 april 2007 antog rådet emellertid den omtvistade förordningen (
13
) om införande av bland annat en slutgiltig antidumpningstull på 18,1 procent på import av strykbrädor som tillverkas av Yongjian.
Förfarandet och domen i första instans
36.
Yongjian väckte talan om ogiltigförklaring av den ovannämnda förordningen i den del som avsåg företaget. Kommissionen, de tre klagandena som representerade gemenskapsindustrin (
14
) och den italienska republiken intervenerade samtliga till stöd för rådet.
37.
Yongjian anförde två grunder till stöd för sin talan: i) felaktig tolkning av artikel 2.7 c i grundförordningen samt ii) åsidosättande av artikel 20 i grundförordningen och av rätten till försvar.
Den första grunden: felaktig tolkning av artikel 2.7 c i grundförordningen
38.
Yongjian hävdade att kommissionens enda förklaring till att den plötsligt ändrat ståndpunkt återfinns i skrivelsen av den 4 april 2007, nämligen att det enligt rättspraxis inte är tillåtet att göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter. (Om det verkliga skälet emellertid var ett annat, var det förslag som överlämnades till rådet inte motiverat, vilket innebär ett åsidosättande av artikel 253 EG).
39.
Hänvisning till rättspraxis kunde endast göras till domen i målet Nanjing Metalink. Enligt denna dom är emellertid syftet med sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen att säkerställa att beslut om marknadsekonomisk status fattas objektivt och inte med hänsyn till hur de inverkar på beräkningen av dumpningsmarginalen. Institutionerna får därför inte göra en ny bedömning av uppgifter som de hade tillgång till när frågan om marknadsekonomisk status först avgjordes, men får däremot återkalla den marknadsekonomiska statusen, om det av förändrade omständigheter eller nya uppgifter framgår att det aktuella företaget inte uppfyller nödvändiga kriterier. Denna regel förutsätter att beslut om statusen fattas innan normalvärdet fastställs.
40.
I förevarande fall vidtog emellertid kommissionen båda åtgärderna samtidigt. Det fanns således inget skäl att behandla frågan om Yongjians status enligt artikel 2.7 c annorlunda än övriga aspekter av den preliminära bedömningen, vilka kan omprövas. Eftersom kommissionen på grundval av de skäl som anges i handlingen med slutliga uppgifter av den 20 februari 2007 hade dragit slutsatsen att det ursprungliga beslutet om marknadsekonomisk status inte var befogat, och inte har förklarat varför dessa skäl skulle vara felaktiga, hade den inte endast rätt utan också skyldighet att korrigera sitt beslut. Förslaget om slutgiltiga åtgärder utgjorde därför ett åsidosättande av artikel 2.7 c i grundförordningen, vilket innebär att den omtvistade förordningen är rättsstridig.
41.
Förstainstansrätten påpekade för det första att det av skälen 12–14 i den omtvistade förordningen framgår att ”vägran … att ändra det beslut om marknadsekonomisk status som antagits genom förordningen om preliminär tull inte motiverades av att sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen utgör hinder för en ny bedömning av oförändrade omständigheter, utan av att sökandens bokföring var oförenlig med IAS-standarderna och att det inte framkommit några nya uppgifter som kunde påverka denna bedömning. Vägran att ändra beslutet berodde således på tillämpning av de materiella villkoren i artikel 2.7 c första stycket andra strecksatsen i den nämnda förordningen.” (
15
)
42.
Inte heller i de reviderade handlingarna angavs att skälet till vägran att bevilja marknadsekonomisk status skulle ha varit att kommissionen inte får göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter. Kommissionens argument avsåg uteslutande bristerna i Yongjians bokföringspraxis. (
16
)
43.
Förstainstansrätten hänvisade vidare till kommissionens skrivelse av den 4 april 2007 som ”[d]en enda handling i vilken kommissionen anger att det enligt rättspraxis om beslut om marknadsekonomisk status inte är tillåtet att göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter” och citerade det relevanta stycket: ”I sina synpunkter av den 2 april 2007 fortsätter Er klient att upprepa samma argument som framfördes redan innan de slutliga uppgifterna överlämnades och som avser bristerna i bokföringen och huruvida den uppfyller kraven i IAS-standarderna, men som Ni mycket väl känner till är det enligt rättspraxis om bedömning av ansökningar om marknadsekonomisk status inte tillåtet att göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter.” (
17
)
44.
Förstainstansrätten konstaterade vidare i punkterna 47–50 i domen:
”47.
Som framgår av denna skrivelse hänvisade kommissionen till att det enligt rättspraxis inte är tillåtet att göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter för att tillbakavisa argument som sökanden redan hade framfört innan de slutliga uppgifterna överlämnades. Som svar på en fråga från förstainstansrätten under förhandlingen preciserade kommissionen, utan att sökanden gjorde några invändningar på denna punkt, att de argument som avsågs i påpekandet återfinns i den skrivelse av den 1 september 2006 som inkom från sökanden före det ursprungliga beslutet om marknadsekonomisk status, vilket fattades den 15 september 2006 och genomfördes genom förordningen om preliminär tull.
48.
Det bör emellertid påpekas att kommissionen i sin skrivelse av den 4 april 2007 grundade sin vägran att bevilja marknadsekonomisk status på att sökanden i sin bokföring, i strid med IAS-standarderna, inte iakttog periodiseringsprincipen utan tillämpade kompensation och angav transaktionerna summariskt i stället för att skriva in dem separat. Kommissionen har i detta hänseende påpekat att den genomförda revisionen inte föranledde några anmärkningar på dessa punkter. Förstainstansrätten har noterat att kommissionen även har angett att uppgifterna om priset på stål inte föranledde någon ny bedömning av de brister som konstaterats i sökandens bokföring.
49.
Av skrivelsen framgår således att kommissionens påpekande att det är omöjligt att göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter är av underordnad betydelse, eftersom kommissionen grundade sin vägran att föreslå att företaget ska beviljas marknadsekonomisk status på en bedömning av huruvida sökanden uppfyller tillämpliga materiella villkor.
50.
Det måste således konstateras att sökandens påstående att kommissionen i förevarande fall grundade sig på att det inte är tillåtet att göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter är ogrundat. Eftersom talan således inte kan bifallas såvitt avser den första grunden, är det inte relevant att gå in på tolkningen av artikel 2.7 c sista meningen i grundförordningen och punkt 44 i domen i det ovannämnda målet Nanjing Metalink mot rådet.”
45.
Efter att kortfattat ha behandlat ett antal övriga frågor som inte är aktuella i det här överklagandet ogillade förstainstansrätten Yongjians första grund.
Den andra grunden: åsidosättande av artikel 20 i grundförordningen och av rätten till försvar
46.
Yongjian gjorde gällande att kommissionen enligt artikel 20.4 och 20.5 i grundförordningen måste överlämna de slutliga uppgifterna om viktiga omständigheter och överväganden på grundval av vilka den avser att lägga fram en rekommendation om slutgiltiga åtgärder minst tio dagar innan den lägger fram sitt förslag för rådet, detta för att parterna ska ha möjlighet att inkomma med synpunkter och kommissionen ska ha möjlighet att beakta dem. I förevarande fall lade kommissionen emellertid fram förslaget till slutgiltiga åtgärder, vilket grundade sig på den reviderade handlingen med slutliga uppgifter, knappt sex dagar efter det att denna handling hade sänts till Yongjian och fyra dagar före den dag som angetts som sista dag för Yongjian att inkomma med synpunkter.
47.
I detta hänseende instämde förstainstansrätten i huvudsak med Yongjian. Förstainstansrätten påpekade för det första att även om det i artikel 20.5 i grundförordningen inte anges att kommissionen måste invänta att fristen på tio dagar har löpt ut innan den överlämnar sitt förslag till rådet, kan denna punkt endast tolkas på ett sätt som är förenligt med artikel 20.4, enligt vilken kommissionen ska lämna ut slutliga uppgifter senast en månad innan ett förslag till slutgiltiga åtgärder lämnas till rådet. Kommissionen får således inte överlämna sitt förslag till rådet innan fristen på tio dagar har löpt ut. (
18
)
48.
Förstainstansrätten ogillade rådets argument att kommissionen skulle kunna beakta synpunkter genom att ändra sitt förslag till rådet. Enligt artikel 250.2 EG får kommissionen ändra sitt förslag för att uppnå ett enhetligt synsätt inom kommissionen eller mellan de gemenskapsinstitutioner som deltar i beslutsprocessen, men denna befogenhet syftar inte till att garantera att vederbörlig hänsyn tas till parternas synpunkter. (
19
) Parternas synpunkter kan dessutom ha stor inverkan på innehållet i en slutlig rättsakt. Det förhållandet att ett förslag till slutgiltiga åtgärder redan har överlämnats kan påverka synpunkternas inverkan. Om kommissionen hade möjlighet att överlämna sitt förslag till rådet innan synpunkter inkommit från de berörda parterna skulle detta kunna hindra att synpunkterna verkligen beaktades. (
20
)
49.
I förevarande fall var kommissionen skyldig att underrätta Yongjian om sin nya ståndpunkt, som grundade sig på ett nytt övervägande i den mening som avses i artikel 20.4 i grundförordningen, det vill säga att uppgifterna om importpriset för stål inte ändrar de slutsatser som måste dras när det gäller marknadsekonomisk status med anledning av Yongjians underlåtenhet att iaktta IAS-standarderna. Artikel 20.4 innehåller inget stöd för kommissionens åsikt att det inte är nödvändigt att underrätta de berörda parterna när det endast görs en ändrad bedömning av oförändrade faktiska omständigheter. När det första gången görs en bedömning av de relevanta faktiska omständigheterna, ska de berörda parterna däremot underrättas om bedömningen så att de har möjlighet att inkomma med synpunkter. Eftersom de reviderade handlingarna med slutliga uppgifter sändes till Yongjian den 23 mars 2007 och förslaget om slutgiltiga åtgärder överlämnades till rådet den 29 mars 2007, sex dagar senare, hade kommissionen inte uppfyllt kraven i artikel 20.5. (
21
)
50.
Trots detta konstaterande ogillade förstainstansrätten icke desto mindre Yongjians andra grund.
51.
Förstainstansrätten ansåg att underlåtenhet att iaktta den frist på tio dagar som föreskrivs i artikel 20.5 i grundförordningen kan föranleda ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen endast om det finns en möjlighet att det administrativa förfarandet på grund av denna oegentlighet har lett till ett annat resultat och att Yongjians rätt till försvar således verkligen har påverkats. (
22
) De reviderade handlingarna med slutliga uppgifter innehöll emellertid inga nya faktiska omständigheter som inte tidigare hade meddelats Yongjian, och Yongjian hade tidigare under förfarandet haft möjlighet att ge sin syn på den ståndpunkt som på nytt angavs i de reviderade handlingarna med slutliga uppgifter av den 23 mars 2007. Bortsett från argumenten avseende sista mening i artikel 2.7 c i grundförordningen anförde Yongjian i sin skrivelse av den 2 april 2007 inte några nya argument som svar på kommissionens nya ståndpunkt. Yongjians synpunkter i den skrivelsen avseende sista meningen i artikel 2.7 c och domen i målet Nanjing Metalink påverkade under inga omständigheter innehållet i den omtvistade förordningen. Såsom det redan har konstaterats i samband med den första grunden grundade sig vägran att bevilja marknadsekonomisk status på tillämpning av de materiella villkoren i artikel 2.7 c första stycket andra strecksatsen. (
23
)
Överklagandet
52.
Yongjian har anfört två grunder för överklagandet, vilka jag sammanfattar nedan tillsammans med rådets, kommissionens och klagandenas skriftliga och muntliga yttranden samt den italienska republikens skriftliga yttranden.
Den första grunden för överklagandet: En bedömning som uppenbart strider mot innehållet i handlingarna i ärendet
53.
Yongjian har i huvudsak gjort gällande att förstainstansrätten, genom att slå fast att tolkningen av artikel 2.7 c i grundförordningen och punkt 44 i domen i målet Nanjing Metalink var irrelevant, har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning, eftersom det är uppenbart att denna slutsats inte är förenlig med innehållet i handlingarna i ärendet. Det var följaktligen också fel att inte avgöra den grundläggande frågan huruvida sista meningen i artikel 2.7 c hindrar kommissionen från att ändra sitt ursprungliga beslut att inte bevilja företaget marknadsekonomisk status.
54.
Yongjian har koncentrerat sina argument till första delen av detta påstående och stöder sig tungt på den italienska regeringens och rådets uttalanden i inlagorna till första instans (
24
) att kommissionen återgick till sin ursprungliga ståndpunkt till följd av invändningar om att en ny bedömning skulle strida mot sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen såsom denna har tolkats i domen i målet Nanjing Metalink. Yongjian anser att det av handlingarna i ärendet tydligt framgår att denna fråga inte var underordnad, utan var av grundläggande betydelse för ändringen i sista minuten av kommissionens ståndpunkt och således även för det slutliga beslutet att införa en antidumpningstull på 18,1 procent i stället för 0 procent. Att förstainstansrätten konstaterade det motsatta visar tydligt att den missuppfattat bevisningen i den mening som avses i rättspraxis, och denna fråga kan således prövas av domstolen.
55.
Rådet, kommissionen och klagandena har samtliga betonat att enligt rättspraxis är förstainstansrätten ensam behörig att fastställa och bedöma de faktiska omständigheterna, utom då det av handlingarna i målet framgår att de fastställda omständigheterna är materiellt oriktiga eller då förstainstansrätten har missuppfattat bevisningen (
25
) och att en klagande som gör gällande att förstainstansrätten har missuppfattat bevisningen har en skyldighet att ange exakt vilka omständigheter som förstainstansrätten har missuppfattat och visa de bedömningsfel som klaganden anser har orsakat denna missuppfattning. (
26
)
56.
Rådet har även påpekat att Yongjian endast har hänvisat till uttalanden i inlagorna från rådet (i själva verket ett argument grundat på uppgifter som förstainstansrätten redan hade tillgång till) och den italienska regeringen (som återspeglas i förstainstansrättens konstaterande att ”[f]lera ledamöter av den rådgivande kommittén invände mot att sökanden beviljas marknadsekonomisk status”). Yongjian har inte hänvisat till de handlingar med bevisvärde på vilka förstainstansrätten grundade sitt avgörande, det vill säga skälen i den omtvistade förordningen, motiveringen i den reviderade handlingen med slutliga uppgifter och den förklaring som kommissionen gav i sin skrivelse av den 4 april 2007.
57.
Kommissionen har tillagt att rådets och den italienska regeringens uttalande inte kan användas som utgångspunkt för att visa vilka skäl kommissionen hade för att återgå till den ursprungliga ståndpunkten. Kommissionens skäl har angetts i förslaget till rådet och grundar sig på att Yongjian inte uppfyllde de tillämpliga materiella villkoren.
58.
Den italienska regeringen har påpekat att Yongjian inte har invänt mot de förhållanden och faktiska omständigheter på grundval av vilka förstainstansrätten slog fast att kommissionen inte i någon relevant utsträckning stödde sig på sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen när den återgick till sin ursprungliga bedömning.
59.
Vid förhandlingen gjorde klagandena gällande att det verkliga skälet till den ändrade ståndpunkten var att kommissionen i handlingen med slutliga uppgifter av den 20 februari 2007 hade godtagit Yongjians ståndpunkt att underlåtenhet att uppfylla kraven i internationella redovisningsstandarder utgör ett hinder för att beviljas marknadsekonomisk status endast om dumpningsberäkningarna påverkas, men att den sedan övertygades om sitt eget argument att om kraven inte är formellt uppfyllda utgör detta ett hinder oavsett inverkan, vilket låg till grund för den reviderade handlingen av den 23 mars.
60.
Såväl den italienska regeringen som klagandena har betonat att enligt domen i målet Nanjing Metalink kan ett beslut om att inte bevilja marknadsekonomisk status ändras endast om det skett en förändring av de faktiska omständigheterna, medan Yongjian endast försökte visa att oegentligheterna i bokföringen, vilka företaget medgav, inte påverkade företagets priser.
Den andra grunden för överklagandet: Felaktig slutsats vad gäller inverkan av åsidosättandet av artikel 20.5 i grundförordningen
61.
Yongjian har betonat att rätten att yttra sig är en grundläggande princip i gemenskapsrätten, särskilt vid antidumpningsförfaranden. (
27
) Yongjian instämmer i att åsidosättande av rätten att yttra sig kan påverka giltigheten av ett omtvistat beslut endast om resultatet hade kunnat bli ett annat om inte denna oegentlighet hade förelegat, (
28
) men det har gjort gällande att detta förutsätter att det inte finns någon som helst möjlighet att resultatet hade kunnat bli ett annat. (
29
)
62.
Yongjian har vidhållit att i förevarande fall var tolkningen av sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen avgörande när det gällde att fastställa huruvida en antidumpningstull på 18,1 procent skulle införas, i stället för 0 procent. Den omständigheten att Yongjian inte gavs någon möjlighet att visa att kommissionens tolkning var felaktig innebar ett åsidosättande av rätten att yttra sig. Om Yongjian hade getts tillfälle att utöva denna rätt, hade det radikalt kunnat påverka resultatet.
63.
Rådet har påpekat att förstainstansrätten slog fast att åsidosättandet av artikel 20.5 i grundförordningen inte påverkade innehållet i den omtvistade förordningen och följaktligen inte heller Yongjians rätt att yttra sig. Yongjians argument är därför fullständigt irrelevant. Det grundar sig under alla omständigheter på ett antagande om att den första grunden för överklagandet kommer att godtas. Yongjians rätt att yttra sig beträffande beslutet att inte bevilja marknadsekonomisk status påverkades inte, eftersom Yongjian hade haft möjlighet att yttra sig tidigare. Förstainstansrätten fastställde dessutom som en faktisk omständighet – vilken inte kan prövas inom ramen för ett överklagande – att Yongjian varken hade inkommit med några nya argument som svar på kommissionens ståndpunkt eller specificerat vilka argument företaget hade kunnat anföra.
64.
Kommissionen har gjort gällande att denna grund för överklagande bygger på falska antaganden, framför allt på antagandet att Yongjian hade kunnat inkomma med nya och avgörande argument om kommissionen hade väntat till efter den 2 april 2007 med att lägga fram sitt förslag för rådet, och att kommissionen var övertygad om att Yongjian förtjänade att beviljas marknadsekonomisk status, men trodde sig vara förhindrad att bevilja denna status på grund av domen i målet Nanjing Metalink. Förstainstansrätten slog fast att inget av dessa antaganden var riktiga, men Yongjian har inte invänt mot detta konstaterande eller gjort gällande att bevisningen har missuppfattas.
65.
Den italienska regeringen och klagandena har i huvudsak instämt i rådets och kommissionens yttranden.
Tolkningen av artikel 20.4 och 20.5 i grundförordningen
66.
Rådet, kommissionen och klagandena instämmer inte i förstainstansrättens bedömning att den frist på tio dagar för att inkomma med synpunkter som föreskrivs i artikel 20.5 i grundförordningen är tillämplig i samtliga fall där kommissionen grundar sin slutsats på andra omständigheter eller överväganden än dem som anges i handlingarna med slutliga uppgifter.
67.
Vid förhandlingen gjorde de båda gemenskapsinstitutionerna åtskillnad mellan i) slutligt utlämnande av uppgifter, vilket avses i artikel 20.4 första och andra meningarna, ii) omständigheter och överväganden som kommissionen inte kan lämna ut vid tidpunkten för det slutliga utlämnandet, vilket avses i artikel 20.4 tredje meningen, och iii) olika omständigheter och överväganden som kan komma att ligga till grund för ett senare beslut, vilket avses i sista meningen i den artikeln. Fristen på tio dagar är enligt deras åsikt tillämplig endast på i), som täcker hela undersökningen och därför är mycket viktigare än eventuella senare ändringar. När det gäller ii) och iii) har man alltid rätt att inkomma med synpunkter, (
30
) och det enda kravet är att den tidsfrist som medges ska vara rimlig i ljuset av det slags omständigheter eller överväganden som det rör sig om.
68.
Såväl de båda gemenskapsinstitutionerna som klagandena har betonat att vid antidumpningsförfaranden tillämpas strikta tidsfrister, (
31
) som det vore svårt att iaktta om mindre ändringar föranledde en förlängning. Kommissionen har tillagt att den kunde och skulle ha ändrat sitt förslag till rådet om Yongjian hade inkommit med relevanta synpunkter efter det att det ursprungliga förslaget hade överlämnats. Klagandena har gjort gällande att om Yongjians synpunkter av den 2 april 2007 hade föranlett kommissionen att ändra sin ståndpunkt, skulle det ha varit nödvändigt att bevilja gemenskapsindustrin en frist på ytterligare tio dagar för att inkomma med synpunkter, vilket hade inneburit att den övergripande fristen för förfarandet hade överskridits. Det är endast när nya uppgifter, om vilka parterna inte tidigare har kunnat yttra sig, är avgörande som kommissionen måste underrätta parterna och bevilja dem tio dagar för att inkomma med synpunkter när den ändrar sin ståndpunkt – inte när, som i det här fallet, alla uppgifter som kommissionen stöder sig på har diskuterats grundligt.
Bedömning
Den första grunden för överklagandet: En bedömning som uppenbart strider mot innehållet i handlingarna i ärendet
69.
Den centrala och väsentliga delen i denna grund för överklagandet är påståendet att kommissionen, tvärtemot vad förstainstansrätten slog fast, grundade sin slutliga ståndpunkt i frågan huruvida marknadsekonomisk status skulle beviljas på övervägandet att sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen hindrade den från att ändra sitt ursprungliga beslut.
70.
Yongjian har inte invänt mot riktigheten i någon av de faktiska omständigheter som fastställts av förstainstansrätten, utan motsätter sig förstainstansrättens bedömning av de fastställda omständigheterna och den slutsats den dragit av dessa.
71.
Enligt omfattande och fast rättspraxis är domstolen ”varken behörig att fastställa vilka faktiska omständigheter som är relevanta eller, i princip, att bedöma den bevisning som förstainstansrätten har godtagit till stöd för dessa omständigheter. När bevisningen har förebringats på rätt sätt och när de allmänna rättsgrundsatser och processuella regler som är tillämpliga i fråga om bevisbördan och bevisningen har iakttagits, är det endast förstainstansrätten som ska bedöma vilket värde som uppgifterna i målet ska tillmätas. Med för[b]ehåll för det fall bevisningen har missuppfattats utgör denna bedömning således inte en rättsfråga som i sig är underställd domstolens prövning.” (
32
)
72.
Att ”bevisningen har missuppfattats” är ett begrepp som först användes av domstolen i domen i målet Hilti. (
33
) Det verkar som om domstolen har inspirerats av det franska rättsliga begreppet dénaturation, som utgör grund för överklagande. Dénaturation föreligger när en domstol vid sakprövningen överskrider sin behörighet genom att tolka en klart och tydligt formulerad handling (såsom ett avtal, ett testamente, ett utlåtande, en dom eller en utländsk lag) på ett sätt som är oförenligt med ordalydelsen i handlingen. Tolkningen av en oklart eller tvetydigt formulerad handling omfattas däremot av domstolens behörighet och kan inte överklagas. (
34
)
73.
I förevarande mål hänvisade förstainstansrätten i sin bedömning till skälen i den omtvistade förordningen, den reviderade handlingen med allmänna slutliga uppgifter och kommissionens skrivelse av den 4 april 2007.
74.
På grundval av de två förstnämnda handlingarna konstaterade förstainstansrätten att de enda skäl som angavs för det slutliga beslutet om marknadsekonomisk status avsåg den omständigheten att Yongjians bokföringspraxis inte uppfyllde kraven i IAS-standarderna. (
35
)
75.
Detta konstaterande förefaller inte kunna bestridas, och innebär definitivt inte att bevisningen har missuppfattats. Detta har inte heller gjorts gällande av Yongjian.
76.
På grundval av skrivelsen av den 4 april 2007 konstaterade förstainstansrätten att kommissionen, trots sitt uttalande att ”som Ni mycket väl känner till är det enligt rättspraxis om bedömning av ansökningar om marknadsekonomisk status inte tillåtet att göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter”, de facto angav som motivering av sin vägran att bevilja marknadsekonomisk status att Yongjians bokföring stred mot IAS-standarderna, eftersom företaget inte iakttog periodiseringsprincipen, tillämpade kompensation och angav transaktionerna summariskt i stället för att skriva in dem separat – brister som inte hade föranlett några anmärkningar från revisorerna. Förstainstansrätten noterade också kommissionens uttalande att uppgifterna om stålpriserna inte föranledde någon ny bedömning av de brister som hade konstaterats i sökandens bokföring. Den drog därför slutsatsen att kommissionens påpekande om att den inte får göra en ny bedömning av oförändrade omständigheter var av underordnad betydelse, eftersom vägran att bevilja marknadsekonomisk status grundade sig på en bedömning av huruvida Yongjian uppfyllde de tillämpliga materiella villkoren. (
36
)
77.
Jag kan inte se att det finns något i dessa konstateranden eller slutsatser som, enligt de stränga kriterier som är tillämpliga enligt domstolens rättspraxis, innebär en missuppfattning av relevanta stycken i skrivelsen av den 4 april 2007. (
37
)
78.
Det är riktigt att det skulle kunna hävdas att det av skrivelsen av den 4 april 2007 också hade varit möjligt att dra slutsatsen att det huvudsakliga skälet till den oväntade ändringen av kommissionens ståndpunkt var att den var förhindrad att ändra sitt ursprungliga beslut. Jag gör ingen bedömning av det antagandet, utan konstaterar endast att det inte är den enda möjliga slutsats som kan dras av ordalydelsen i skrivelsen. Den slutsats som förstainstansrätten drog grundade sig följaktligen på en bedömning av bevisningen, vilket inte utgör en rättsfråga som kan prövas av domstolen, eftersom bevisningen inte har missuppfattats.
79.
Detta kan inte påverkas av innehållet i den italienska regeringens och rådets inlagor till första instans. Även om de uttalanden som det hänvisats till (
38
) kunde anses utgöra bevisning, och inte endast argument, står det klart att ingendera parten kan ha haft insyn i vad som egentligen föranledde kommissionen att ändra sin ståndpunkt från det att handlingarna med slutliga uppgifter lämnades ut tills de reviderade handlingarna lämnades ut.
80.
Kommissionen – som ensam är i stånd att informera förstainstansrätten om sina motiv – angav särskilt i sin egen inlaga till första instans att kommissionens ledamöter såväl som dess personal, till följd av invändningar från flera medlemsstater, fortsatte behandlingen av ärendet efter det att handlingarna med slutliga uppgifter hade lämnats ut och kom fram till slutsatsen att bristerna i Yongjians bokföring var sådana att kriteriet i artikel 2.7 c första stycket andra strecksatsen i grundförordningen inte kunde anses vara uppfyllda. Hänvisningen till domen i målet Nanjing Metalink i skrivelsen av den 4 april 2007 var endast avsedd att betona att inga nya omständigheter hade tillkommit. (
39
)
81.
Enligt min åsikt kan överklagandet följaktligen inte bifallas såvitt avser den första grunden. Påståendet om att bevisningen missuppfattats av förstainstansrätten kan inte godtas. Om förstainstansrättens bedömning av bevisningen var korrekt när den drog slutsatsen att kommissionen inte hade grundat sin ändrade ståndpunkt på sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen såsom denna tolkats i domen i målet Nanjing Metalink, är det uppenbart att argumentet avseende tolkningen av denna lagstiftning och rättspraxis inte är relevant, vare sig i första instans eller i ett mål om överklagande.
82.
Med detta sagt tar jag tillfället i akt att säga att förstainstansrättens synsätt i punkterna 44 och 47 i domen i målet Nanjing Metalink, som återges ovan i punkt 15, förefaller mig vara korrekt på alla punkter där förstainstansrätten uttrycker sig explicit.
83.
Det var enligt min åsikt korrekt av förstainstansrätten att göra åtskillnad mellan en ny bedömning av omständigheter som bedömts redan tidigare (vilket är förbjudet) och en ändring av en slutsats som görs på grundval av en förändring av den faktiska situationen (vilket är tillåtet). Jag ska tillägga att – såsom kommissionen medgett i sina skriftliga yttranden och bekräftat vid förhandlingen – möjligheten att ändra slutsatsen måste gälla båda vägarna: det måste vara möjligt att ändra ett beslut oavsett om det gynnar eller (som i målet Nanjing Metalink) missgynnar exportören.
84.
Om Yongjian hade visat att det förelåg en förändring av de faktiska omständigheterna, men kommissionen med hänvisning till sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen hade vägrat att beakta detta, kunde Yongjian ha haft en skälig grund att väcka talan mot beslutet om marknadsekonomisk status i den omtvistade förordningen.
Den andra grunden för överklagandet: Felaktig slutsats vad gäller följderna av åsidosättandet av artikel 20.5 i grundförordningen
85.
Min slutsats att Yongjians första grund för överklagandet ska ogillas innebär att även den andra grunden ska ogillas.
86.
Förstainstansrätten fann, på grundval av omständigheterna, att ändringen av kommissionens ståndpunkt från det att handlingarna med slutliga uppgifter lämnades ut tills de reviderade handlingarna lämnades ut uteslutande grundade sig på aspekter som Yongjian redan hade haft tillfälle att yttra sig om och som inte påverkades av kommissionens tolkning av sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen.
87.
Om detta konstaterande är korrekt – vilket jag anser att det är – har Yongjian inte nekats att få yttra sig avseende någon aspekt som hade kunnat påverka resultatet. Förstainstansrättens slutsats att även om artikel 20.5 i grundförordningen har åsidosatts, påverkar detta inte innehållet i den omtvistade förordningen och således inte heller sökandens rätt till försvar, varför denna oegentlighet inte kan innebära att den omtvistade förordningen är rättsstridig och ska ogiltigförklaras, är fullständigt förenlig med den rättspraxis förstainstansrätten hänvisat till. (
40
)
88.
Yongjian har inte heller anfört några andra argument än dem som stöder sig på antagandet att kommissionens ändrade ståndpunkt berodde på att den ansåg att sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen hindrade den från att ändra den ursprungliga bedömningen om marknadsekonomisk status, så att Yongjian hade kunnat invända mot den åsikten. Yongjian har med stöd av domen i målet Alrosa (
41
) försökt argumentera för att man kan bortse från ett åsidosättande av rätten att yttra sig som rent formellt endast om det inte finns någon som helst möjlighet att resultatet hade kunnat bli ett annat, men att det är ett materiellt fel som påverkar den antagna åtgärdens giltighet, om det inte går att fastställa exakt vilken omfattning en eventuell inverkan på resultatet skulle ha haft. Detta argument är emellertid inte relevant när de enda synpunkter som den berörda parten hävdar att den har hindrats från att lägga fram avser aspekter som det har konstaterats inte kan påverka resultatet.
Tolkningen av artikel 20.4 och 20.5 i grundförordningen
89.
Nu återstår den fråga som tagits upp av rådet, kommissionen och klagandena, nämligen huruvida det var korrekt av förstainstansrätten att slå fast att kommissionen, enligt artikel 20.5 i grundförordningen, vid varje ny utlämning av omständigheter eller överväganden måste ge parterna tio dagar att inkomma med synpunkter innan den överlämnar sitt förslag till rådet.
90.
Denna fråga har inte ställts inom ramen för ett anslutningsöverklagande (
42
) och är inte heller relevant för avgörandet av överklagandet. Om synpunkter på tolkningen av sista meningen i artikel 2.7 c i grundförordningen inte hade kunnat inverka på resultatet av kommissionens bedömning om marknadsekonomisk status, och således på innehållet i den omtvistade förordningen, är den omständigheten att Yongjian inte hade möjlighet att lämna sådana synpunkter irrelevant – oavsett om det formellt innebar ett åsidosättande av artikel 20.5 i grundförordningen eller inte.
91.
Det står emellertid klart att det här är en viktig fråga för gemenskapsinstitutionerna och alla parter som berörs av antidumpningsförfaranden. Jag ska därför kommentera den kortfattat.
92.
För det första är jag inte övertygad av gemenskapsinstitutionernas och klagandenas argument om den strikta övergripande tidsfrist som är tillämplig vid antidumpningsundersökningar. Gemenskapslagstiftaren har fastställt denna tidsfrist tillsammans med vissa kortare tidsfrister som ska iakttas inom ramen för den övergripande tidsfristen. Det ankommer på gemenskapsinstitutionerna att vidta lämpliga åtgärder som garanterar att samtliga krav iakttas, och det finns inget skäl till varför de inte skulle behöva iaktta en delfrist på grundval av att den gör det svårare att iaktta den övergripande tidsfristen.
93.
För det andra instämmer jag i förstainstansrättens slutsats att synpunkterna från berörda parter måste ha inkommit innan kommissionen överlämnar sitt förslag till rådet samt i det resonemang som ledde fram till denna slutsats. (
43
) Synpunkter som rör andra omständigheter eller överväganden än dem som anges i handlingen med slutliga uppgifter och på grundval av vilka en annan slutsats har nåtts förtjänar att behandlas i åtminstone lika hög grad som synpunkter som rör själva de slutliga uppgifterna. Synpunkternas ställning skulle emellertid i praktiken undergrävas om de inkom först efter det att kommissionen hade slutfört sitt förslag och överlämnat det till rådet. Risken är stor att de inte skulle beaktas i samma utsträckning.
94.
För det tredje ska det påpekas att kommissionen i förevarande fall fastställde en tidsfrist inom vilken Yongjian skulle inkomma med synpunkter på de reviderade handlingarna, varför det är irrelevant huruvida den hade skyldighet att göra detta enligt grundförordningen eller inte. När kommissionen emellertid fastställde denna tidsfrist var den tvungen att iaktta kravet i artikel 20.5 att fristen ska vara minst tio dagar. Till en början uppfyllde kommissionen inte detta krav, utan fastställde tidsfristen till endast sex dagar. När den korrigerade detta fel och förlängde perioden till tio dagar, var den följdriktigt skyldig att invänta synpunkterna (och beakta dem) innan den lämnade sitt förslag till rådet.
95.
Det ska i detta sammanhang erinras om att förslaget överlämnades den 2 april 2007, knappt 14 månader efter det att undersökningen hade inletts den 4 februari 2006, och att den omtvistade förordningen antogs den 19 april 2007, vilket var 14 månader och 9 dagar efter det att undersökningen hade inletts. Det fanns således visst manöverutrymme kvar innan den tidsfrist på 15 månader som föreskrivs i grundförordningen löpte ut. Det står under alla omständigheter klart att kommissionen, som är väl medveten om de tidsfrister som gäller för den, är skyldig att beakta båda dessa tidsfrister såväl som kravet att iaktta rätten till försvar när den genomför en antidumpningsundersökning. Vid behov måste den räkna bakåt från de fastställda tidsfristerna för att säkerställa att parterna har möjlighet att inkomma med nödvändiga synpunkter.
96.
För det fjärde anser jag att kommissionens beteende i förevarande fall under alla omständigheter kan betecknas som oförenligt med principerna om god förvaltning (särskilt med tanke på att de reviderade handlingarna innehöll en radikal och fullständigt oväntad ändring av kommissionens ståndpunkt som avsevärt påverkade Yongjians intressen, och att dessa sändes med fax på en fredag kväll efter normala kontorstider). Oavsett om artikel 20.5 i grundförordningen åsidosatts eller inte, står det klart att kommissionen i sitt agerande tog väldigt liten hänsyn till en part vars intressen den påverkade negativt och som hade rätt att förvänta sig större effektivitet och hänsyn från en gemenskapsinstitution.
97.
Slutligen måste jag dock hålla med gemenskapsinstitutionerna och klagandena om att det inte är nödvändigt att fastställa en tidsfrist för att inkomma med synpunkter avseende samtliga ändringar av de omständigheter eller överväganden som kommissionens förslag till rådet grundar sig på. En del av dem är så betydelselösa att inga synpunkter är nödvändiga eller kan inverka på resultatet. I det sistnämnda fallet är det fullständigt irrelevant huruvida det har skett ett formellt åsidosättande av artikel 20.5 i grundförordningen eller inte, eftersom den omständigheten att resultatet inte kan påverkas innebär att den slutliga åtgärdens giltighet inte påverkas.
98.
I förevarande fall var ändringen av kommissionens ståndpunkt så radikal och oväntad, och hade en sådan inverkan, att det var nödvändigt att tillåta ytterligare tid för synpunkter. Även om Yongjian inte kunde inkomma med synpunkter som hade kunnat påverka resultatet, kunde man inte utgå ifrån detta.
Rättegångskostnader
99.
Enligt artikel 122 i rättegångsreglerna ska domstolen, när överklagandet ogillas, besluta om rättegångskostnaderna. Enligt artikel 69.2 ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Enligt artikel 69.4 ska medlemsstater och institutioner som har intervenerat bära sina rättegångskostnader, medan domstolen kan besluta att även andra intervenienter ska bära sina rättegångskostnader.
100.
Jag anser att överklagandet i förevarande mål ska ogillas. Rådet har yrkat att tappande part ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Även klagandena har yrkat att tappande part ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, och deras deltagande i överklagandeförfarandet förefaller berättigat, eftersom deras intressen påverkas. Yongjian har tappat målet och ska därför ersätta rådets och klagandenas rättegångskostnader, medan den italienska regeringen och kommissionen ska bära sina rättegångskostnader.
Förslag till avgörande
101.
Mot bakgrund av det ovanstående anser jag att domstolen ska
—
ogilla överklagandet,
—
förplikta Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd att ersätta rättegångskostnaderna för Europeiska unionens råd samt för Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA och Colombo New Scal SpA,
—
förplikta den italienska republiken och Europeiska gemenskapernas kommission att bära sina rättegångskostnader.
(
1
)	Originalspråk: engelska.
(
2
)	Överklagande av förstainstansrättens dom av den 29 januari 2008 i mål T-206/07, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware mot rådet (REG 2008, s. II-1) (nedan kallad den överklagade domen).
(
3
)	Se, senast, dom av den 22 december 2008 i mål C-487/06 P, British Aggregates Association mot kommissionen och Förenade kungariket (REG 2008, s. I-10507), punkt 97.
(
4
)	Förordning av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EGT L 56, 1996, s. 1), i dess ändrade lydelse.
(
5
)	Se även kommissionens förordning (EG) nr 1725/2003 av den 29 september 2003 om antagande av vissa redovisningsstandarder i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 (EUT L 261, s. 1). Internationell redovisningsstandard IAS 1 avser utformningen av finansiella rapporter.
(
6
)	Den rådgivande kommittén, som inrättades genom artikel 15 i grundförordningen, består av företrädare för varje medlemsstat och har en företrädare för kommissionen som ordförande.
(
7
)	Dom av den 14 november 2006 i mål T-138/02, Nanjing Metalink International mot rådet (REG 2006, s. II-4347), särskilt punkterna 44 och 47.
(
8
)	I det nämnda målet hade förstainstansrätten ingen anledning att bedöma den motsatta situationen (och gjorde det därför inte heller) att en förändring av den faktiska situation på grundval av vilken sådan status vägrats gör att det inte längre kan anses att den berörda tillverkaren inte verkade under marknadsekonomiska förhållanden.
(
9
)	Förordning av den 30 oktober 2006 om införande av en preliminär antidumpningstull på import av strykbrädor med ursprung i Folkrepubliken Kina och Ukraina (EUT L 300, s. 13) (nedan kallad förordningen om preliminär tull).
(
10
)	Handlingen med särskilda uppgifter rörde endast dumpningsberäkningar och avsåg inte den fråga som är aktuell i förevarande mål, vare sig i första instans eller inom ramen för överklagandet.
(
11
)	Interventionsinlagan citerades av Yongjian i överklagandet. Min översättning från originalet på italienska.
(
12
)	Citerat av Yongjian i överklagandet; min översättning från franska.
(
13
)	Förordning (EG) nr 452/2007 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av strykbrädor med ursprung i Folkrepubliken Kina och Ukraina samt om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import (EUT L 109, s. 12).
(
14
)	Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA och Colombo New Scal SpA (nedan kallade klagandena).
(
15
)	Punkt 44 i den överklagade domen.
(
16
)	Punkt 45.
(
17
)	Punkt 46. Det relevanta avsnittet i skrivelsen citeras i sin helhet ovan i punkt 32.
(
18
)	Punkt 65, i vilken det hänvisas till dom av den 19 november 1998 i mål T-147/97, Champion Stationery m.fl. mot rådet (REG 1998, s. II-4137), punkterna 81–83.
(
19
)	Punkt 66, i vilken det hänvisas till dom av den 5 oktober 1994 i mål C-280/93, Tyskland mot rådet (REG 1994, s. I-4973), punkt 36.
(
20
)	Punkt 67.
(
21
)	Punkterna 68–70.
(
22
)	Punkt 71, i vilken det hänvisas till dom av den 10 juli 1980 i mål 30/78, Distillers Company mot kommissionen (REG 1980, s. 2229), punkt 26, och av den 28 oktober 2004 i mål T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic mot rådet (REG 2004, s. II-3663), punkt 331.
(
23
)	Punkterna 72–75.
(
24
)	Uttalandena citeras ovan i punkt 26 respektive punkt 33.
(
25
)	Dom av den 11 februari 1999 i mål C-390/95 P, Antillean Rice Mills m.fl. mot kommissionen (REG 1999, s. I-769), punkt 29.
(
26
)	Dom av den 7 januari 2004 i de förenade målen C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P och C-219/00 P, Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen (REG 2004, s. I-123), punkt 50.
(
27
)	Dom av den 27 juni 1991 i mål C-49/88, Al-Jubail Fertilizer mot rådet (REG 1991, s. I-3187), punkt 16.
(
28
)	Se den rättspraxis som anges ovan i fotnot 22.
(
29
)	Dom av den 11 juli 2007 i mål T-170/06, Alrosa mot kommissionen (REG 2007, s. II-2601), punkt 203.
(
30
)	I skäl 5 till grundförordningen anges att den grundar sig på artikel 6.9 i WTO:s antidumpningsavtal från år 1994, vilken har följande lydelse: ”Innan slutligt beslut fattas skall myndigheterna informera alla berörda parter om de viktigare fakta i målet som ligger till grund för beslutet om huruvida slutliga åtgärder skall vidtas. Detta meddelande skall lämnas i så god tid så att parterna kan försvara sina intressen.”
(
31
)	I artikel 6.9 föreskrivs en övergripande gräns på 15 månader för när undersökningar ska avslutas, och i artikel 7.7 föreskrivs en gräns på nio månader för preliminära tullar, medan det i artikel 9.4 fastställs att ett förslag om slutgiltiga tullar ska läggas fram senast en månad innan de preliminära tullarna upphör att gälla.
(
32
)	Se domen i målet British Aggregates (ovan fotnot 3), punkt 97. Se även den ovan i punkt 55 angivna rättspraxisen.
(
33
)	Dom av den 2 mars 1994 i mål C-53/92 P, Hilti mot kommissionen (REG 1994, s. I-667), punkt 42.
(
34
)	Se, till exempel, definitionerna i Cornu, Vocabulaire juridique, Paris, 1987, eller http://www.dictionnaire-juridique.com.
(
35
)	Punkterna 43–45 i den överklagade domen.
(
36
)	Punkterna 46–49 i den överklagade domen.
(
37
)	Styckena återges ordagrant ovan i punkt 32.
(
38
)	Uttalandena citeras ovan i punkterna 26 respektive 33.
(
39
)	Se särskilt punkterna 10 och 11 i kommissionens interventionsinlaga till första instans.
(
40
)	Se ovan punkt 51 och fotnot 22.
(
41
)	Se ovan punkt 61 och fotnot 29.
(
42
)	Vid förhandlingen angav rådet, om jag förstod det rätt, att det invänder mot förstainstansrättens principuttalande och inte mot konstaterandet att kommissionen har åsidosatt artikel 20.5 i grundförordningen.
(
43
)	Se ovan punkt 48.