62019TJ0825_RES
Sujungtos bylos T-825/19 ir T-826/19
Tazzetti SpAirTazzetti SpA
prieš
Europos Komisiją
2023 m. kovo 22 d. Bendrojo Teismo (pirmoji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Aplinka – Reglamentas (ES) Nr. 517/2014 – Fluorintos šiltnamio efektą sukeliančios dujos – Hidrofluorangliavandenilių pateikimo rinkai kvotų elektroninis registras – Įmonės, turinčios tą patį tikrąjį savininką – Vienas gamintojas ar importuotojas – Asmens nenaudai priimtas aktas – Suinteresuotumas kreiptis į teismą – Priimtinumas – Prašymas patikslinti ieškinį – Nepriimtinumas – Neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas – Įgyvendinimo reglamento aiškinimas pagal pagrindinį reglamentą – Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai“
Ieškinys dėl panaikinimo – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Suinteresuotumas kreiptis į teismą – Atsiradusio ir egzistuojančio suinteresuotumo būtinybė – Vertinimas ieškinio pareiškimo momentu – Ieškinys, dėl kurio ieškovas gali gauti naudos
(SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa)
(žr. 45, 49–53, 11–122 punktus)
Ieškinys dėl panaikinimo – Aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį – Parengiamieji aktai – Neįtraukimas – Komisijos sprendimas, kuriuo bendrovei suteikiama teisė gauti hidrofluorangliavandenilių kvotų ir atsisakoma suteikti šią teisę kitai bendrovei, turinčiai tą patį tikrąjį savininką – Aktas, sukeliantis savarankiškų teisinių pasekmių – Įtraukimas
(SESV 263 straipsnio pirma pastraipa; Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas Nr. 517/2014)
(žr. 75, 76, 87–92, 96–99, 104 ir 108 punktus)
Aplinka – Oro tarša – Išmetamų fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažinimas – Reglamentas Nr. 517/2014 – Hidrofluorangliavandenilių teikimo rinkai kvotų paskirstymas – Kvotų paskirstymo mechanizmas, grindžiamas pamatinių verčių nustatymu – Pamatinių verčių perskaičiavimo procedūra – Komisijos įgyvendinimo reglamentas, kuriuo šio perskaičiavimo tikslais tą patį tikrąjį savininką turinčios įmonės laikomos vienu gamintoju arba importuotoju – Taikymo sritis
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 517/2014 16 straipsnio 2 ir 3 dalys; Komisijos reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalis)
(žr. 138–141 punktus)
Aplinka – Oro tarša – Išmetamų fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio sumažinimas – Reglamentas Nr. 517/2014 – Hidrofluorangliavandenilių teikimo rinkai kvotų paskirstymas – Komisijai patikėti vykdymo įgaliojimai – Apimtis – Įgyvendinimo reglamento, kuriuo iš dalies keičiamos įmonių teisės gauti kvotų ir jas perleisti, priėmimas – Kompetencijos nebuvimas
(SESV 291 straipsnio 2 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 517/2014 16 straipsnio 3 dalis, 17 straipsnio 2 dalis, 18 straipsnio 1 dalis ir VI priedo 1 punktas; Komisijos reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalis
(žr. 154–161, 165, 166, 184–207, 210 ir 211 punktus)
Santrauka
Siekdami kovoti su išmetamu šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiu Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba priėmė Reglamentą Nr. 517/2014 dėl fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų (
1
), kuriuo siekiama apriboti Europos Sąjungos rinkai pateiktus hidrofluorangliavandenilių (HFC) kiekius. Pagal šį reglamentą Europos Komisija turi nustatyti maksimalų HFC kiekį, kurį galima pateikti rinkai kiekvienais metais, ir skirti kvotas gamintojams ir importuotojams pagal paskirstymo mechanizmą, kuris, be kita ko, grindžiamas pamatinių verčių nustatymu. Šiuo klausimu reglamente nurodyta, kad pamatinės vertės iš pradžių skiriamos gamintojams ir importuotojams, kurie deklaravo, kad laikotarpiu nuo 2009 m. iki 2012 m. pateikė rinkai HFC. Nuo 2017 m. ir paskui kas trejus metus Komisija turi perskaičiuoti tas pamatines vertes pagal HFC kiekių, kurie teisėtai pateikti rinkai po 2015 m. sausio 1 d., metinį vidurkį.
Pagal Reglamentą Nr. 517/2014 Komisija taip pat yra atsakinga už elektroninio HFC pateikimo rinkai kvotų registro (toliau – HFC registras) sukūrimą. Siekdama užtikrinti tinkamą minėto registro veikimą Komisija priėmė Įgyvendinimo reglamentą 2019/661 (
2
).
Siekiant išvengti vengimo ar piktnaudžiavimo skirstant HFC kvotas, Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalyje, be kita ko, numatyta, kad pagal Reglamentą Nr. 517/2014 perskaičiuojant pamatines vertes visos įmonės, kurių tikrasis savininkas (-ai) yra tas pats, laikomos vienu importuotoju arba gamintoju.
2008 m. pagal Italijos teisę įsteigta bendrovė Tazzetti SpA, kuri teikia HFC Sąjungos rinkai, įsigijo pagal Ispanijos teisę įsteigtą bendrovę, kuri taip pat teikė HFC rinkai. 2019 m. rugsėjo 27 ir 30 d. ir 2019 m. lapkričio 20 d. elektroniniais laiškais (toliau kartu – ginčijami sprendimai) Komisija informavo pastarąją bendrovę ir Tazzetti SpA, kad atsižvelgiant į tai, jog šios dvi įmonės turi tą patį tikrąjį savininką, pagal Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalį nuo šiol tik Tazzetti SpA galėjo gauti HFC kvotas.
Manydamos, kad priimdama Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalį Komisija viršijo savo įgaliojimus, Tazzetti SpA ir įsigyta bendrovė Bendrajame Teisme pareiškė du ieškinius dėl ginčijamų sprendimų panaikinimo. Grįsdamos šiuos ieškinius ieškovės tvirtina, kad, nors Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai apsiriboja tinkamu HFC registro veikimu, minėta 7 straipsnio 1 dalimi buvo iš dalies pakeistas pats Reglamente Nr. 517/2014 nustatyto HFC kvotų mechanizmo veikimas.
Bendrojo Teismo pirmoji išplėstinė kolegija patenkino šiuos ieškinius ir kartu patikslino Komisijos įgyvendinimo įgaliojimų apimtį atsižvelgiant į Reglamente Nr. 517/2014 nustatytą HFC kvotų paskirstymo sistemą.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pirmiausia Bendrasis Teismas pirmiausia konstatavo, kad, priešingai, nei teigia ieškovės, iš Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalies formuluotės aiškiai ir nedviprasmiškai matyti, kad ši nuostata taikoma visiems gamintojams ir importuotojams, kuriems taikoma pamatinių verčių perskaičiavimo procedūra, nenumatant galimybės taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą rinkoje įsitvirtinusioms įmonėms, t. y. toms, kurios, kaip ieškovės, deklaravo, kad laikotarpiu nuo 2009 m. iki 2012 m. teikė HFC rinkai.
Tai patikslinęs, Bendrasis Teismas toliau išnagrinėjo, ar, priimdama Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalį, Komisija viršijo jai pagal Reglamentą Nr. 517/2014 ir SESV 291 straipsnį patikėtus vykdymo įgaliojimus (
3
). Šiuo klausimu Bendrasis Teismas analizavo ieškovių argumentus, kad Komisija papildė arba iš dalies pakeitė Reglamentą Nr. 517/2014, kiek tai susiję, pirma, su įmonių teise gauti HFC kvotų ir, antra, su jų teise perleisti HFC kvotas.
Visų pirma Bendrasis Teismas priminė, kad iš Reglamento Nr. 517/2014 17 straipsnio 2 dalies matyti, jog Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai yra susiję tik su tinkamu HFC registro, skirto HFC pateikimo rinkai kvotoms valdyti, veikimu, HFC pateikimu rinkai ir ataskaitų, įskaitant ataskaitą apie rinkai pateiktą įrangą, teikimu. Kita vertus, kai Komisijai suteikiami įgyvendinimo įgaliojimai pagal SESV 291 straipsnio 2 dalį, jos priimto įgyvendinimo akto nuostatos, pirma, turi atitikti pagal teisėkūros procedūrą priimto akto bendruosius pagrindinius tikslus ir, antra, būti būtinos arba naudingos tam aktui įgyvendinti, tačiau jo – net jo nepagrindinių nuostatų – nepapildyti ir nepakeisti.
Dėl įmonių teisės gauti HFC kvotų Bendrasis Teismas taip pat pažymėjo, kad pagal Reglamento Nr. 517/2014 16 straipsnio 3 dalį bet kuri įmonė, suprantama kaip atskiras fizinis ar juridinis asmuo, kuris teisėtai pateikė HFC rinkai nuo 2015 m. sausio 1 d. ir pateikė joje numatytą ataskaitą, turi teisę į pamatinę vertę, kai kas trejus metus perskaičiuojamos pamatinės vertės. Taigi Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalyje numačius, kad kelios įmonės, turinčios tą patį tikrąjį savininką, tam tikromis sąlygomis laikytinos viena įmone, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 517/2014, buvo iš dalies pakeista ši jo pagrindiniame reglamente nustatyta sistema ir įtrauktos sąlygos, kurios jame nenumatytos siekiant nustatyti įmonių teisę į pamatines vertes.
Taip Komisija iš dalies pakeitė ir Reglamente Nr. 517/2014 (
4
) nustatytą HFC kvotų paskirstymo sistemą, nes vienam gamintojui ar importuotojui, kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalį, remiantis jo viena pamatine verte paskiriamos ne tik HFC kvotos, atitinkančios HFC kiekius, kuriuos jis anksčiau pateikė rinkai, bet ir kvotos, atitinkančios kitų įmonių, turinčių tą patį tikrąjį savininką, rinkai pateiktus HFC kiekius, nors pastarosios prarado teisę į savąją pamatinę vertę ir su ja susijusias kvotas.
Taigi šios įmonės taip pat prarado teisę perleisti HFC kvotas nuo Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalies įsigaliojimo, nes pagal Reglamentą Nr. 517/2014 (
5
) ši teisė suteikiama tik įmonėms, kurioms buvo suteikta kvota remiantis pamatine verte.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad priimdama Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalį Komisija iš dalies pakeitė teises, kurias atitinkamos įmonės turėjo pagal Reglamentą Nr. 517/2014, kiek tai susiję su teise į pamatinę vertę, galimybe pačioms gauti HFC kvotų ir galimybe jas perleisti, taip reformuodama patį HFC kvotų sistemos veikimą.
Atsižvelgdamas į visa tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad Komisija neturėjo kompetencijos priimti Įgyvendinimo reglamento 2019/661 7 straipsnio 1 dalies, todėl panaikino ja remiantis priimtus ginčijamus sprendimus.
(
1
)	2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 517/2014 dėl fluorintų šiltnamio efektą sukeliančių dujų, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 842/2006 (OL L 150, 2014, p. 195).
(
2
)	2019 m. balandžio 25 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2019/661, kuriuo užtikrinamas sklandus hidrofluorangliavandenilių pateikimo rinkai kvotų elektroninio registro veikimas (OL L 112, 2019, p. 11).
(
3
)	Pagal SESV 291 straipsnio 2 dalį, [k]ai teisiškai privalomi Sąjungos aktai turi būti įgyvendinti vienodomis sąlygomis, tie aktai suteikia įgyvendinimo įgaliojimus Komisijai <...>“.
(
4
)	Reglamento Nr. 517/2014 VI priedo 1 punktas.
(
5
)	Reglamento Nr. 517/2014 18 straipsnio 1 dalis.