62018TJ0150_RES
Sujungtos bylos T‑150/18 ir T‑345/18
BNP Paribas
prieš
Europos Centrinį Banką
2020 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo (antroji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Ekonominė ir pinigų politika – Rizikos ribojimu pagrįsta kredito įstaigų priežiūra – Įmoka į indėlių garantijų sistemą arba į Bendrą pertvarkymo fondą pagal neatšaukiamus mokėjimo įsipareigojimus – ECB patikėti uždaviniai – Specialūs ECB priežiūros įgaliojimai – Reglamento (ES) Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies f punktas, 16 straipsnio 1 dalies c punktas ir 2 dalies d punktas – Priemonė, kuria įpareigojama bendrą neatšaukiamų mokėjimų įsipareigojimų sumą atskaityti iš bendro 1 lygio nuosavo kapitalo – Individualaus nagrinėjimo nebuvimas“
Ekonominė ir pinigų politika – Ekonominė politika – Sąjungos finansų sektoriaus priežiūra – Bendras priežiūros mechanizmas – Kredito įstaigų grupių rizikos ribojimu pagrįsta konsoliduota priežiūra – Nuosavų lėšų reikalavimas – Europos Centrinio Banko vykdomos kontrolės ir vertinimo apimtis
(Tarybos reglamento Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies f punktas, 16 straipsnio 1 dalies c punktas ir 2 dalies d punktas)
(žr. 55–60 punktus)
Ekonominė ir pinigų politika – Ekonominė politika – Sąjungos finansų sektoriaus priežiūra – Bendras priežiūros mechanizmas – Kredito įstaigų grupių rizikos ribojimu pagrįsta konsoliduota priežiūra – Nuosavų lėšų reikalavimas – Europos Centrinio Banko vykdomos kontrolės ir vertinimo apimtis – Pareiga atlikti individualų rizikos ribojimu pagrįstą nagrinėjimą
(Tarybos reglamento Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies f punktas, 16 straipsnio 1 dalies c punktas ir 2 dalies d punktas)
(žr. 61, 75–82 punktus)
Ekonominė ir pinigų politika – Ekonominė politika – Sąjungos finansų sektoriaus priežiūra – Bendras priežiūros mechanizmas – Kredito įstaigų grupių rizikos ribojimu pagrįsta konsoliduota priežiūra – Nuosavų lėšų reikalavimas – Europos Centrinio Banko vykdomos kontrolės ir vertinimo apimtis – Lėšos, kurios gali būti priemonės, kuria reikalaujama įgyvendinti politiką ar specialią tvarką, dalykas – Sąvoka – Neatšaukiami mokėjimo įsipareigojimai (NMĮ)) – Įtraukimas
(Tarybos reglamento Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies f punktas, 16 straipsnio 1 dalies c punktas ir 2 dalies d punktas)
(žr. 69 ir 70 punktus)
Santrauka
Ieškovė BNP Paribas yra kredito įstaiga, kuri laikoma „svarbia“, todėl jai taikoma tiesioginė Europos Centrinio Banko (ECB) rizikos ribojimu pagrįsta priežiūra. Kiek tai susiję su finansavimu iš Bendro pertvarkymo fondo, ieškovė pasirinko galimybę užtikrinti įnašus neatšaukiamais mokėjimo įsipareigojimais (toliau – NMĮ) (
1
). Įgyvendindamas savo rizikos ribojimu pagrįstos priežiūros uždavinį, ECB 2017 m. gruodžio 19 d. priėmė sprendimą (
2
), kuriuo reikalaujama, kad ieškovė bendrą savo NMĮ sumą atskaitytų iš bendro 1 lygio nuosavo kapitalo (Common Equity Tier 1, CET 1) (
3
) (toliau – ginčijama priemonė).
ECB šį sprendimą grindė argumentu, kad ieškovė savo NMĮ traktavo kaip nebalansinius straipsnius, o dėl to kyla jos CET 1 pervertinimo pavojus. Iš tiesų NMĮ nebuvo įtraukti į ieškovės balanso pasyvus ir, kadangi jais, kaip pateikta garantija, nebuvo galima disponuoti iki jų pervedimo į Bendrą pertvarkymo fondą, nebuvo galima jais naudotis siekiant padengti galimus nuostolius, susijusius su ieškovės veikla. ECB manė, kad tokia situacija nesuteikia tikslios informacijos apie ieškovės finansinį patikimumą, nes ieškovės nurodyta CET 1 suma ir reali nuostolių suma, kurią ji galėjo patirti, skyrėsi.
Išnagrinėjęs ieškovės skundą, pateiktą ECB administracinei peržiūros komisijai, ECB savo 2017 m. gruodžio 19 d. sprendimą pakeitė 2018 m. balandžio 26 d. sprendimu (
4
), kurio skyrius, susijęs su NMĮ, liko nepakeistas. Šis sprendimas 2019 m. kovo 1 d. buvo pakeistas 2019 m. vasario 14 d. sprendimu (
5
), kuriuo ieškovei buvo nustatyta priemonė, identiška ginčijamai priemonei. Ieškovė Bendrajame Teisme pareiškė du ieškinius dėl ECB sprendimų, kuriais jai buvo nustatyta minėta priemonė, dalinio panaikinimo.
2020 m. rugsėjo 9 d. sprendimu, posėdžiavęs išplėstinės kolegijos sudėties ir sujungęs dvi bylas (T‑150/18 ir T‑345/18), Bendrasis Teismas iš dalies panaikino ECB sprendimus, motyvuodamas tuo, kad prieš nustatydamas ginčijamą priemonę jis neatliko individualaus ieškovės rizikos profilio nagrinėjimo.
Pirma Bendrasis Teismas konstatavo, kad ECB priimti sprendimai nėra teisiškai nepagrįsti, nes ECB veikė įgyvendindamas jam suteiktus su rizikos ribojimu susijusius kontrolės ir vertinimo įgaliojimus, kurie jam leido reikalauti, kad įstaigos savo turtui taikytų specialią atidėjinių politiką arba turto tvarkymo tvarką nuosavų lėšų reikalavimų atžvilgiu (
6
).
Antra, konstatavęs, kad kaip užstatas pateiktos sumos, susijusios su NMĮ (
7
), buvo neatskiriamos nuo pačių NMĮ, Bendrasis Teismas atmetė ieškovės argumentą, kad šiems NMĮ negalėjo būti taikoma rizikos ribojimu pagrįsta priežiūros priemonė, pagal kurią nuosavų lėšų reikalavimams būtų taikoma speciali politika dėl jų tvarkymo kaip nebalansinių straipsnių. Iš tiesų Bendrasis Teismas konstatavo, kad nors ginčijama priemonė tiesiogiai susijusi ne su NMĮ, o su sumomis, kuriomis užtikrinamas jų mokėjimas, jų neatskiriamas pobūdis leido išplėsti šios priemonės taikymą NMĮ.
Kita vertus, tokios priemonės taikymas įpareigojo ECB individualiai išnagrinėti ieškovės rizikos profilį ir, be kita ko, priemones, strategijas, procesus ir mechanizmus, taikomus siekiant išvengti dėl NMĮ apskaitos keliamo pavojaus. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas visų pirma konstatavo, kad ECB nustatė rizikos, kylančios ieškovei dėl prisiimtų NMĮ, lygį. Vis dėlto Bendrasis Teismas nusprendė, kad ECB argumentai, jog NMĮ apskaita neįtraukiant į balansą savaime yra probleminė, nes tokia apskaita pagal apibrėžimą lemia CET 1 pervertinimą, susiję su bendro pobūdžio teiginiais, kurie gali būti taikomi bet kuriai kredito įstaigai, pasirinkusiai panašią NMĮ apskaitą. Taigi Bendrasis Teismas konstatavo, kad ginčijamuose sprendimuose nenurodomas joks ECB atliktas individualus nagrinėjimas, kuriuo siekiama patikrinti, ar ieškovė įgyvendino priemones, strategijas, procesus ir mechanizmus, kad būtų padengta rizika, susijusi su NMĮ nebalansine apskaita.
Be to, nusprendęs, kad skundžiama priemonė buvo priimta įgyvendinant kontrolės ir rizikos ribojimo vertinimo procesą (Supervisory Review and Evaluation Process, SREP), Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad tai nereiškia, jog buvo atliktas individualus nagrinėjimas, atsižvelgiant į konkrečias ieškovės aplinkybes. Be to, Bendrasis Teismas nusprendė, kad nors prieš priimant ginčijamus sprendimus atliktas poveikio tyrimas gali būti naudingas vertinant nagrinėjamos priemonės proporcingumą, juo siekiama kito tikslo ir jis grindžiamas kitokia logika nei ta, kuria grindžiamas individualus vertinimas, ir negali būti prilygintas tokiam vertinimui.
Todėl Bendrasis Teismas konstatavo, kad, savo nagrinėjimu neperžengęs paprasto galimos rizikos, kylančios dėl NMĮ apskaitos kaip nebalansinių straipsnių, konstatavimo ribų ir neišnagrinėjęs konkrečios ieškovės situacijos ir visų pirma jos rizikos lygio bei jos likvidumo lygio, taip pat neatsižvelgęs į galimus riziką švelninančius veiksnius, ECB pažeidė savo pareigą atlikti individualų ieškovės rizikos ribojimu pagrįstą nagrinėjimą (
8
).
(
1
)	Įmokos, kurias kredito įstaigos privalo mokėti į Bendrą pertvarkymo fondą, gali būti sumokėtos nedelsiant arba prisiimant NMĮ. Pagal 2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 1093/2010 (OL L 225, 2014, p. 1), 70 straipsnio 3 dalį kredito įstaigos įsipareigoja pervesti įnašo į Bendrą pertvarkymo fondą sumą, gavusios pirmąjį pertvarkymo institucijos prašymą.
(
2
)	2017 m. gruodžio 19 d. ECB sprendimas ECB/SSM/2017-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248.
(
3
)	Šių lėšų tikslas – užtikrinti kredito įstaigos veiklos tęstinumą ir užkirsti kelią nemokumo atvejams.
(
4
)	2018 m. balandžio 26 d. ECB sprendimas ECB-SSM-2018-FRBNP-17.
(
5
)	2019 m. vasario 14 d. ECB sprendimas ECB-SSM-2019-FRBNP-12.
(
6
)	Pagal 2013 m. spalio 15 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 1024/2013, kuriuo Europos Centriniam Bankui pavedami specialūs uždaviniai, susiję su rizikos ribojimu pagrįstos kredito įstaigų priežiūros politika (OL L 287, 2013, p. 63), 16 straipsnio 1 dalies c punktą ir 2 dalies d punktą.
(
7
)	Šios sumos yra indėlis grynaisiais pinigais, kurio suma yra lygi NMĮ sumai, kuria gali laisvai disponuoti pertvarkymo institucijos.
(
8
)	Kaip numatyta Reglamento Nr. 1024/2013 4 straipsnio 1 dalies f punkte, 16 straipsnio 1 dalies c punkte ir 2 dalies d punkte.