62003CC0221_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod
1. V tomto konaní začatom podľa článku 226 ES Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Belgické kráľovstvo si tým, že neprijalo opatrenia potrebné na úplné prebratie a správne uplatnenie článku 3 ods. 1 a 2 a článkov 4, 5 a 10 smernice Rady 91/676/EHS z 12. decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov (ďalej len „smernica o dusičnanoch“)(2), pokiaľ ide o Flámsky región, a článku 3 ods. 1 a 2 a článku 5 uvedenej smernice, pokiaľ ide o Valónsky región, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice. Žaloba Komisie navrhuje určiť, že k dnešnému dňu Belgické kráľovstvo nie je v súlade so smernicou o dusičnanoch a neuplatňuje ju správne.
II – Právny rámec
A – Ustanovenia týkajúce sa smernice o dusičnanoch
2. Cieľom tejto smernice je zníženie znečistenia vôd zapríčineného alebo vyvolaného dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov a zabránenie ďalšiemu znečisťovaniu tohto druhu (článok 1). Pod znečistením sa rozumie priame alebo nepriame vypúšťanie zlúčenín dusíka z poľnohospodárskych zdrojov do vodného prostredia, čo má za následok ohrozenie zdravia ľudí, poškodzovanie prírodného prostredia a vodných ekosystémov, znehodnocovanie sociálneho využitia alebo bránenie iným zákonným spôsobom využívania vodných zdrojov [článok 2 písm. j)].
3. Smernica o dusičnanoch ukladá členským štátom tri typy povinností. Po prvé, členské štáty musia podľa článku 3 ods. 1 tejto smernice a na základe kritérií stanovených v prílohe 1 identifikovať vody zasiahnuté znečistením a vody, ktoré by mohli byť zasiahnuté znečistením v prípade, že by sa nerealizovali opatrenia podľa článku 5. Po druhé, členské štáty sú podľa článku 3 ods. 2 smernice povinné označiť ako ohrozené pásma všetky známe pôdne pásma na svojich územiach, ktorých vody zodpovedajú identifikácii podľa odseku 1 tohto článku 3 a ktoré sa podieľajú na znečisťovaní. Po tretie, článok 5 uvedenej smernice im ukladá vypracovať akčné programy vo vzťahu k označeným ohrozeným pásmam s cieľom vyhnúť sa alebo vyriešiť problémy znečistenia vôd dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov v súlade s cieľmi uvedenými v článku 1.
4. V priebehu dvoch rokov po oznámení smernice o dusičnanoch označia členské štáty ohrozené pásma (článok 3 ods. 2 smernice) a členské štáty budú o tomto počiatočnom označení informovať Komisiu v priebehu šiestich mesiacov. Vypracovanie akčných programov z dôvodu realizácie cieľov špecifikovaných v článku 1 smernice o dusičnanoch sa musí uskutočniť v priebehu dvoch rokov od zostavenia počiatočného zoznamu označených ohrozených pásiem, uvedeného v článku 3 ods. 2 (článok 5 ods. 1).
5. Navyše sú členské štáty povinné preskúmať zoznam označených ohrozených pásiem tak, aby zohľadnili zmeny a skutočnosti, ktoré nebolo možné v čase jeho zostavovania predvídať (článok 3 ods. 4). Takisto členské štáty musia preskúmať akčné programy, ktoré boli pôvodne zostavené (článok 5 ods. 7).
6. Okrem toho s cieľom poskytnutia všeobecnej úrovne ochrany všetkých vôd pred znečistením podľa článku 4 smernice o dusičnanoch členské štáty musia v priebehu dvoch rokov od oznámenia tejto smernice vypracovať kódexy vhodných postupov v poľnohospodárstve, ktoré budú poľnohospodári uplatňovať na princípe dobrovoľnosti, a vypracovať podľa potreby program vrátane poskytovania školení a informácií poľnohospodárom, podporujúci uplatňovanie uvedených kódexov.
7. Nakoniec článok 10 ods. 1 smernice o dusičnanoch stanovuje, že členské štáty predložia Komisii správu s informáciami o preventívnych opatreniach proti znečisteniu vody, mapu, na ktorej sú označené identifikované vody a označené ohrozené pásma, ako aj súhrn výsledkov monitorovania týchto pásiem a akčných programov vypracovaných podľa článku 5, týkajúcu sa obdobia štyroch rokov po oznámení tejto smernice.
8. Podľa článku 12 tejto smernice členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do dvoch rokov od jej oznámenia. Keďže táto smernica bola oznámená členským štátom 19. decembra 1991, tieto ju musia prebrať do svojho vnútroštátneho právneho poriadku najneskôr 20. decembra 1993.
B – Príslušná vnútroštátna právna úprava
9. Vo Flámskom regióne politika týkajúca sa zníženia znečistenia vôd dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov a ochrany pred takýmto znečistením bola do flámskej právnej úpravy zavedená dekrétom z 23. januára 1991 o ochrane životného prostredia pred znečistením hnojivami (ďalej len „dekrét o hnojivách“)(3) . Tento dekrét o hnojivách bol zmenený a doplnený dekrétom z 20. decembra 1995. Flámska vláda prijala na základe tohto dekrétu sériu vykonávacích nariadení. V roku 1998 bolo vykonané posúdenie dekrétu o hnojivách a 1. januára 2000 vstúpilo do platnosti jeho nové znenie.(4)
10. Vo Valónskom regióne bola smernica o dusičnanoch prebratá nariadením valónskej vlády z 5. mája 1994 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov(5) .
11. Ustanovenia budú citované v rozsahu, v akom sa týkajú veci.
III – Konanie pred podaním žaloby
A – Konanie 94/2239
12. Dňa 18. mája 1995 Komisia zaslala Belgickému kráľovstvu výzvu v rámci konania 94/2239 týkajúceho sa uplatnenia smernice o dusičnanoch. Po preskúmaní všetkých informácií predložených Belgickým kráľovstvom mu Komisia zaslala 28. októbra 1997 dodatočnú výzvu. Belgické kráľovstvo na dodatočnú výzvu odpovedalo listom z 22. januára 1998. Po preskúmaní jeho odpovede mu 23. novembra 1998 Komisia zaslala odôvodnené stanovisko, ktorým ho vyzvala, aby prijalo opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s týmto stanoviskom, a to v dvojmesačnej lehote od jeho oznámenia. V uvedenom odôvodnenom stanovisku Komisia vyvodila záver, že Belgické kráľovstvo neprijalo opatrenia potrebné na vykonanie článku 3 ods. 2 a článkov 4, 5, 6 a 12 smernice o dusičnanoch. Pokiaľ ide o článok 3 ods. 2 a článok 6, Komisia sa odvoláva na konanie 97/4750. Belgické orgány na odôvodnené stavisko odpovedali listom z 19. februára 1999. V tomto liste vyjadril Flámsky región svoje stanovisko týkajúce sa výhrad Komisie. Vo svojej žalobe Komisia takisto uvádza tieto listy:
1. Pokiaľ ide o Flámsky región:
– list z 10. decembra 1998, v ktorom Flámsky región uvádza nový „Mest Actieplan“ (MAP) („Plán týkajúci sa močovky“). Tento list obsahuje návrh na zmenu dekrétu o hnojivách a zmenu a doplnenie dekrétu z 28. júna 1985 o ekologickom povolení,
– list z 25. júna 1999 oznamujúci, že flámsky parlament definitívne schválil novelu dekrétu podľa znenia uvedeného v liste z 10. decembra 1998, ktorá bol verejne vyhlásená a uverejnená 11. mája 1999, a
– list zo 4. septembra 2002, ktorý v prílohe obsahoval kópiu nariadenia flámskej vlády zo 14. júna 2002 týkajúceho sa preskúmania, zmeny a doplnenia ohrozených pásiem vôd, ako to je uvedené v článku 15 ods. 3, 4 a 5 dekrétu o hnojivách.
2. Pokiaľ ide o Valónsky región:
– list Valónskeho regiónu z 9. januára 2001 (nie je uvedený v prílohe), ktorý potvrdil, že ku dnešnému dňu neboli vypracované akčné programy pre ohrozené pásma plôch „Crétacé de Hesbaye“ a „Bruselské piesky“ požadované smernicou o dusičnanoch.
B – Konanie 97/4750
13. Okrem konania 94/2239 Komisia takisto začala konanie 97/4750. Komisia zaslala 28. októbra 1998 Belgickému kráľovstvu výzvu v rámci konania 97/4750, v ktorej uvádza niekoľko výhrad podobných výhradám vzneseným v rámci konania 94/2239. V tejto výzve Komisia vyvodila záver, že Belgické kráľovstvo neprijalo opatrenia potrebné na vykonanie článkov 3, 5, 6, 10 a 12 smernice o dusičnanoch. Belgické kráľovstvo na túto výzvu podrobne odpovedalo rôznymi listami. Dňa 9. novembra 1999 potom vydala Komisia odôvodnené stanovisko, ktorým Belgické kráľovstvo vyzvala, aby prijalo opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s týmto stanoviskom, a to v dvojmesačnej lehote od jeho oznámenia. Dňa 23. decembra 1999 Belgické kráľovstvo požiadalo o dodatočnú jednomesačnú lehotu, aby mohla na odôvodnené stanovisko odpovedať. Dňa 18. februára 2000 belgické orgány odpovedali na odôvodnené stanovisko týkajúce sa situácie vo Flámskom regióne. V tomto konaní vo svojej žalobe Komisia rovnako odkazuje na tieto listy poslané neskôr Belgickým kráľovstvom:
1. Pokiaľ ide o Flámsky región:
– list z 15. decembra 2000 týkajúci sa dvoch vykonávacích nariadení flámskej vlády k dekrétu o hnojivách (M.A.P. II),
– list zo 17. januára 2002, v ktorom flámsky minister životného prostredia a poľnohospodárstva oznámil, že prišlo k ďalšiemu pokroku, pokiaľ ide o určenie ohrozených pásiem v rámci smernice o dusičnanoch,
– list z 24. apríla 2002, ktorý sa týka francúzskeho znenia dekrétu o hnojivách a jeho nariadení,
– list z 21. júna 2002, ktorý obsahoval nariadenie týkajúce sa určenia ohrozených pásiem a poznámku týkajúcu sa politiky v oblasti hnojív vo Flámsku,
– list zo 4. septembra 2002, ktorý sa týka dekrétu flámskej vlády zo 14. júna 2002 o preskúmaní, zmene a doplnení ohrozených pásiem vôd, ako to je uvedené v článku 15 ods. 3, 4 a 5 dekrétu o hnojivách, a
– list z 19. septembra 2002, ktorý sa týka uplatnenia smernice o dusičnanoch a obsahuje v prílohe kódex vhodných postupov v poľnohospodárstve (živiny, pestovanie ovocia a zeleniny vo voľnej pôde).
2. Pokiaľ ide o Valónsky región:
– list z 22. decembra 2000 obsahujúci program o trvalo udržateľnom hospodárení s dusíkom v poľnohospodárstve,
– listy z 19. júna a 5. septembra 2001 obsahujúce predbežný návrh nariadenia týkajúceho sa trvalo udržateľného hospodárenia s dusíkom v poľnohospodárstve,
– list z 13. júna 2002 obsahujúci dve nariadenia určujúce dve ohrozené pásma,
– list z 13. novembra 2002 s návrhom nariadenia týkajúceho sa trvalo udržateľného hospodárenia s dusíkom v poľnohospodárstve, a
– list z 11. decembra 2002 s nariadením valónskej vlády z 10. októbra 2002 týkajúcim sa trvalo udržateľného hospodárenia s dusíkom v poľnohospodárstve.
14. Vzhľadom na to, že Komisia bola toho názoru, že situácia je napriek oznámeným informáciám zo strany belgických orgánov neuspokojivá, podala 22. mája 2003 túto žalobu.
15. Komisia a Belgické kráľovstvo boli vypočuté na pojednávaní 12. januára 2005.
IV – Žaloba
16. Komisia vznáša 5 žalobných dôvodov proti opatreniam prijatým Flámskym regiónom:
– Belgické kráľovstvo v žiadnom ustanovení nestanovilo vody zasiahnuté znečistením alebo vody, ktoré by mohli byť zasiahnuté znečistením, čím porušilo článok 3 ods. 1 smernice o dusičnanoch. Ak je pravdou, že príslušné flámske orgány v súčasnosti určili tieto vody nariadením zo 14. júna 2002(6), nebolo to predmetom akéhokoľvek oznámenia Komisii. Navyše v súlade s touto smernicou neprebehlo ani označovanie,
– Belgické kráľovstvo nekonalo pri označovaní ohrozených pásiem vo Flámsku v súlade s konaním a kritériami stanovenými v článku 3 smernice o dusičnanoch,
– flámsky kódex vhodných postupov v poľnohospodárstve nespĺňa požiadavky uvedené v článku 4 a prílohe II smernice o dusičnanoch,
– flámsky akčný program nespĺňa požiadavky uvedené v článku 5 a prílohe III smernice o dusičnanoch, pretože sa netýka všetkých označených ohrozených pásiem vo Flámskom regióne a nie je úplný, a
– správa týkajúca sa Flámskeho regiónu neobsahuje všetky dokumenty a informácie, ktoré v nej mali byť obsiahnuté podľa ustanovení článku 10 a prílohy V smernice o dusičnanoch.
17. Komisia proti Valónskemu regiónu vznáša tieto žalobné dôvody:
– Belgické kráľovstvo porušilo článok 3 ods. 2 a článok 12 smernice o dusičnanoch tým, že Valónsky región identifikoval vody a následne označil ohrozené pásma iba pre časť svojho územia, a okrem toho, že to urobil oneskorene, je označenie ohrozených pásiem neúplné,
– valónske orgány porušili článok 3 smernice tým, že pri identifikácii vôd zasiahnutých znečistením a označovaní ohrozených pásiem nezohľadnili znečistenie pobrežných a morských vôd,
– Belgické kráľovstvo porušilo článok 5 smernice tým, že pri označovaní dvoch ohrozených pásiem na jeho území Valónsky región neprijal v stanovenej lehote akčný program.
V – Prípustnosť žaloby
18. Vo svojej žalobe Komisia navrhuje Súdnemu dvoru, aby zohľadnil opatrenia na uplatnenie tejto smernice o dusičnanoch prijaté Belgickom po uplynutí lehôt stanovených v citovaných odôvodnených stanoviskách. Súdny dvor by tak mohol určiť, že údajné nesplnenia povinností, ktoré sa týkajú uplatnenia tejto smernice, pretrvávajú aspoň sčasti až k dnešnému dňu.
19. Podľa môjho názoru Súdny dvor nemôže vyhovieť návrhu, ktorým si Komisia chce ušetriť ďalšie konanie pred podaním žaloby proti Belgickému kráľovstvu.
20. Smernica o dusičnanoch stanovuje sériu postupných krokov, ktoré musia členské štáty spraviť, aby splnili jej ciele. Musia vo svojej právnej úprave určiť základy nevyhnutné pre správne zásahy potrebné na uplatnenie tejto smernice. Ďalej musia označiť vody zasiahnuté znečistením a vody, ktoré by mohli byť zasiahnuté znečistením. Potom prichádza k označovaniu ohrozených pásiem, ktorých vody sa podieľajú na zvyšovaní koncentrácie dusičnanov v označených vodách. Na účely zníženia používania dusičnanov v ohrozených pásmach musia byť vypracované a vykonávané akčné plány. Nakoniec tieto akčné plány spolu s označenými ohrozenými pásmami musia byť pravidelne preskúmavané na základe neskoršieho vývoja. Tento reťazec vykonávacích opatrení, ktorý je podrobnejšie opísaný v bodoch 2 až 8 vyššie, podlieha určitým lehotám, v ktorých musia byť rôzne opatrenia tvoriace články tohto reťazca prijaté, ako aj oznamovacej povinnosti voči Komisii.
21. Z cieľov a štruktúry smernice o dusičnanoch vyplýva, že zakladá prakticky trvalú povinnosť členských štátov prijímať vhodné opatrenia formou konaní, ktoré smernica predpisuje, na účely naplnenia cieľa zníženia koncentrácie dusičnanov v znečistených vodách. Na tento účel je potrebné systematicky preskúmavať vykonávacie opatrenia prijaté alebo plánované členskými štátmi.
22. Pretože prebratie smernice o dusičnanoch ukladá členským štátom prijať sériu za sebou nasledujúcich opatrení, môžu si neplniť svoje povinnosti rôznym spôsobom, a to:
– uložené opatrenia neprijmú alebo ich prijmú oneskorene,
– prijaté opatrenia sú nedostatočné alebo chybné,
– nesplnili si svoje povinnosti týkajúce sa uplatnenia prijatých opatrení alebo udržujú v platnosti nedostatočné opatrenia voči hospodárskym subjektom, ktorým sú určené,
– po uplynutí primeranej lehoty si nesplnia povinnosti dosiahnutia výsledkov stanovených v uvedenej smernici.
23. Kontroly Komisie v tomto zmysle sú podrobné práve preto, že smernica o dusičnanoch ukladá členským štátom prijímať opatrenia počas dlhotrvajúceho obdobia. Na rozdiel od množstva iných smerníc, ktorých vykonanie členskými štátmi sa dosiahne ich prebratím v stanovenej lehote do vnútroštátnej právnej úpravy, monitorovanie uplatnenia smernice o dusičnanoch vyžaduje trvalú kontrolu za sebou nasledujúcich článkov reťazca na nej vykonanie, ako aj výsledkov, ktoré boli pri jej vykonávaní dosiahnuté.
24. V tejto súvislosti sa môže zdať pre Komisiu z dôvodu výhodnosti lákavá myšlienka navrhovať také rozhodnutie, ktoré sa týka nielen konania členského štátu pred skončením fázy pred podaním žaloby, ale takisto jeho neskoršieho konania. To by dovolilo pokryť väčšiu časť reťazca vykonávacích opatrení a vyhnúť sa prípadným ďalším konaniam. Táto myšlienka by mohla byť lákavá aj pre členské štáty, pretože im poskytuje oporu pre ich budúce činnosti.
25. Domnievam sa však, že tento spôsob je berúc do úvahy ustálenú judikatúru Súdneho dvora neuskutočniteľný. Podľa tejto judikatúry sa otázka, či si členský štát nesplnil svoje povinnosti, posudzuje vo vzťahu k dobe, kedy uplynula lehota stanovená v odôvodnenom stanovisku, a zmeny, ktoré nasledovali neskôr, nemôže Súdny dvor zohľadniť(7) .
26. Súdny dvor vo svojej judikatúre vyjadril dôvody tohto vymedzenia striktne:
– ide o procesnú záruku pre členský štát, ktorý musí mať možnosť ospravedlniť sa Komisii počas konania pred podaním žaloby(8),
– potreba poskytnúť členskému štátu ešte možnosť prijať po dohode s Komisiou potrebné opatrenia, a vyhnúť sa tak odsúdeniu Súdnym dvorom(9), a
– istota, že v rámci prípadného konania pred Súdnym dvorom musí byť predmet konania jasne vymedzený(10) .
27. Žaloba, a to platí aj v prejednávanej veci, je teda neprípustná, ak obsahuje žalobné návrhy, ktoré neboli predmetom konania pred podaním žaloby.
28. Navyše striktné uplatnenie tejto judikatúry neznamená nevyhnutne, že je oveľa ťažšie kontrolovať a zaistiť dodržiavanie požiadaviek smernice o dusičnanoch. Komisia môže totiž jasne stanoviť počas konania pred podaním žaloby obsah vykonávacích opatrení, ktoré by mal členský štát prijať. Ak Súdny dvor počas súdneho konania potvrdí jej posúdenie, toto rozhodnutie má tiež dôsledky, pokiaľ ide o to, čo má členský štát ešte urobiť, aby si splnil povinnosti vyplývajúce zo smernice.
29. V prejednávanej veci z toho vyplýva, že žalobné dôvody – alebo časti žalobných dôvodov – Komisie, ktoré nie sú podložené výzvou a odôvodneným stanoviskom – a to platí pre všetky opatrenia prijaté Belgickom po uplynutí lehoty uvedenej v odôvodnených stanoviskách v oboch konaniach pred podaním žaloby – sú neprípustné.
30. Následne pri posudzovaní rôznych žalobných dôvodoch budem vždy skúmať, či a v akom rozsahu sú prípustné.
VI – Analýza
A – Úvodné pripomienky
31. Podľa federálnej štruktúry Belgického kráľovstva patrí zodpovednosť v oblasti uplatnenia smernice o dusičnanoch regiónom. Pri posudzovaní tejto žaloby je potrebné teda vždy posúdiť, aké opatrenia boli prijaté rôznymi regiónmi v rámci ich právomoci a či sú postačujúce. Keďže však Belgické kráľovstvo zostáva zodpovedné voči Spoločenstvu, pokiaľ ide o vykonanie práva Spoločenstva, každé určenie, že uplatnenie uvedenej smernice regiónmi je oneskorené a/alebo nedostatočné, znamená, že Belgicko si nesplnilo svoje povinnosti.
B – Nedodržiavanie povinností uvedených v článku 3
1. Žalobné dôvody proti Flámskemu regiónu
32. Komisia najprv uvádza, že Belgické kráľovstvo si nesplnilo svoje povinnosti vyplývajúce z článku 3 ods. 1 smernice o dusičnanoch. Flámsky región neidentifikoval vody zasiahnuté znečistením ani vody, ktoré by mohli byť zasiahnuté v prípade, ak by sa nerealizovali opatrenia uvedené v článku 5. Komisia takisto uvádza, že belgická vláda v každom prípade porušila článok 3 ods. 1, ako aj prílohu I, časť A bod 3 uvedenej smernice tým, že neidentifikovala vody Severného mora ako eutrofné vody v zmysle tejto smernice. Nakoniec Komisia zdôrazňuje, že nedostala žiadne oznámenie, pokiaľ ide o nariadenie zo 14. júna 2002(11) . Okrem toho postup identifikácie vôd nie je v súlade s článkom 3 ods. 1, ani s kritériami uvedenými v prílohe I smernice o dusičnanoch.
33. Belgická vláda v jej vyjadrení k žalobe zdôrazňuje, že Flámsky región okamžite označil ohrozené pásma na základe kritérií uvedených v prílohe I smernice o dusičnanoch, pretože sa domnieval, že je možné súčasne uskutočniť identifikáciu podľa článku 3 ods. 1 a označenie na základe článku 3 ods. 2. Hoci vody neboli formálne označené, Flámsky región neopomenul fázu článku 3 ods. 1. Pred označením ohrozených pásiem sa vo vodách uskutočnili určité merania a tie sa použili na označenie ohrozených pásiem.
34. Navyše podľa Komisie flámske právne predpisy nespĺňajú požiadavky článku 3 ods. 2 smernice o dusičnanoch. Niektoré pásma boli pri kvalifikácii ohrozených pásiem neprávom vylúčené a okrem toho kritériá označenia ohrozených pásiem nie sú úplne v súlade s kritériami v článku 3 smernice o dusičnanoch. Okrem toho analýza výsledkov oznámených meraní ukazuje, že niektoré pásma neboli označené ako ohrozené pásma napriek tomu, že sa odvodňujú do vôd určených v súlade s článkom 3 ods. 1 a že prispievajú k znečisteniu.
35. Pokiaľ ide o označenie ohrozených pásiem, flámska vláda rozlišuje štyri kategórie, a to ohrozené pásma z hľadiska kvality vody (článok 15 ods. 6 dekrétu o hnojivách), ohrozené poľnohospodárske pásma ekologického významu (článok 15a uvedeného dekrétu), ohrozené pásma „príroda“ (článok 15b uvedeného dekrétu) a pásma nasýtené fosfátmi (článok 15c uvedeného dekrétu).
36. Po prvé, podľa Komisie sú na základe článku 15 ods. 6 dekrétu o hnojivách označené len ohrozené pásma z hľadiska kvality vody, ktoré sú určené alebo používané na odber pitnej vody. Takáto prax, ako je prijatá v článku 15 ods. 4 a 5 dekrétu o hnojivách, je v rozpore s duchom a so znením článku 3 ods. 1 a 2, ako aj s kritériami uvedenými v prílohe I smernice o dusičnanoch. Z citovaných ustanovení totiž vyplýva, že pri identifikovaní vôd zasiahnutých znečistením je potrebné zohľadniť všetky podzemné vody a nie iba tie, ktoré sú označené na ľudskú spotrebu. Tento postup znamená, že vo Flámsku boli označené iba ohrozené pásma z pohľadu kvality vody, ktoré sa nachádzajú v pásmach určených alebo používaných na odber pitnej vody. Odpoveď Flámskeho regiónu na výzvu to potvrdzuje. Flámsky región upresňuje, že „je toho názoru, že postačuje dočasne označiť povrchové vody, ktoré môžu byť určené alebo použité na prípravu pitnej vody“.
37. Po druhé, podľa Komisie kritériá označenia ohrozených pásiem v kategóriách „ohrozené poľnohospodárske pásma ekologického významu“ a „ohrozené pásma ‚príroda‘“, ako aj „pásma nasýtené fosfátmi“ nemajú žiadny (priamy) vzťah s kritériami stanovenými v článku 3 ods. 1 a 2 a v prílohe I smernice o dusičnanoch. To znamená, že veľké množstvo pásiem nebolo kvalifikovaných ako ohrozené napriek tomu, že sa odvodňujú do vôd definovaných v súlade s článkom 3 ods. 1 a prispievajú k znečisteniu. Údaje oznámené Flámskym regiónom naznačujú, že 70 až 80 % Flámska by malo byť označené ako ohrozené pásmo.
38. Po tretie, podľa Komisie označenie ohrozených pásiem, ako je stanovené v nariadení flámskej vlády zo 14. júna 2002(12), nie je v súlade s článkom 3, ani s kritériami stanovenými v prílohe I smernice o dusičnanoch.
39. Belgická vláda vo svojej duplike zdôrazňuje, že určenie pásiem „vôd“ nepozostáva len z označenia pásiem, ktoré sú určené alebo používané na odber pitnej vody. Uplatnením smernice o dusičnanoch boli rovnako označené iné ohrozené pásma z hľadiska kvality vody. V ohrozených pásmach vymedzených podľa článku 15a, to znamená ohrozené poľnohospodárske pásma ekologického významu, a článku 15b, to znamená ohrozené pásma „príroda“, sa uplatňujú dodatočné záväzné opatrenia, ktoré idú oveľa ďalej ako opatrenia platné na území Flámska. Tieto opatrenia majú rovnaký cieľ ako uvedená smernica bez toho, aby tieto ohrozené pásma boli označené ako ohrozené pásma z hľadiska kvality vody v zmysle tejto istej smernice. Označenie týchto ohrozených pásiem nebolo založené na kritériách stanovených touto smernicou.
40. Belgická vláda na pojednávaní zdôraznila, že jej politika voči Flámsku je zameraná na zodpovednosť každého poľnohospodára za svoje pozemky. Táto politika účinne prispieva k zníženiu lúhovania dusičnanov na účely dosiahnutia cieľov smernice o dusičnanoch na jednotlivých pozemkoch.
2. Žalobné dôvody proti Valónskemu regiónu
41. Podľa Komisie Belgické kráľovstvo porušilo článok 3 ods. 2 a článok 12 smernice o dusičnanoch tým, že identifikovalo vody a označilo ohrozené pásma iba na časti svojho územia. Navyše sa označenie neuskutočnilo v stanovenej lehote a do dnešného dňa zostalo neúplné.
42. Komisia odkazuje na správu doručenú na základe článku 10 smernice o dusičnanoch listom 20. septembra 1996, z ktorej vyplýva, že ohrozené pásma boli definované v lehote stanovenej uvedenou smernicou iba pre časť územia regiónu vzhľadom na to, že pri spracovávaní uvedenej správy tri oblasti, a to oblasť Herve, obec Comines Warneton a Condroz, sú stále predmetom štúdia. Podľa Komisie tieto tri oblasti mali byť označené ako ohrozené pásma najneskôr do 20. decembra 1993. Dňa 19. marca 2002 boli konečne označené ako ohrozené pásma obec Comines Warneton a Sud namurois (časť Condroz). Západná časť Sud namurois, t. j. oblasť „medzi Sambre a Meuse“, bola však označená ako ohrozené pásmo len čiastočne, hoci zo štúdie nazvanej „ Environmental Resources Management “(13) vyplýva, že zaťaženie dusičnanmi v tejto časti bolo rovnako vysoké ako vo východnej časti oblasti. Navyše oblasť Herve nebola označená ako ohrozené pásmo ešte ku dnešnému dňu. Na záver Komisia dodáva, že ako ohrozené pásmo bola označená nedostatočná časť územia Crétacé de Hesbaye, a že podľa štúdie Environmental resources manag ement
ním mala byť rovnako aj jeho západná časť.
43. Belgická vláda odmieta tézu, podľa ktorej sa označenie neuskutočnilo v stanovenej lehote, a tvrdí, že článok 3 ods. 4 smernice o dusičnanoch sa v prejednávanej veci uplatňuje. Toto ustanovenie stanovuje, že členské štáty preskúmajú najmenej každé štyri roky zoznam označených ohrozených pásiem, a ak je to potrebné, príslušným spôsobom ho zmenia alebo doplnia tak, aby zohľadnili zmeny a skutočnosti, ktoré nebolo možné v čase jeho zostavovania predvídať. Existencia vyššie uvedených problémových pásiem bola už s určitosťou zistená prvým hodnotením okolo roku 1994 na základe článku 3 ods. 1 a 2 tejto smernice, ale štúdie v tom čase ešte neboli ukončené. Následne obec Comines-Warneton a Sud namurois boli označené ako ohrozené pásma 19. marca 2002 na základe článku 3 ods. 4 uvedenej smernice. Belgické kráľovstvo nesúhlasí so závermi štúdie Komisie, na základe ktorej Komisia zamýšľa dokázať, že región „medzi Sambre a Meuse“ mal byť tiež označený ako ohrozené pásmo. Označenie Sud namurois je založené na meraniach zaťaženia dusičnanmi a zodpovedá kritériám stanoveným v článku 3 smernice o dusičnanoch.
44. Na žalobný dôvod Komisie, podľa ktorého oblasť Herve nebola označená ako ohrozené pásmo, Belgické kráľovstvo odpovedá tak, že zdôrazňuje osobitné postavenie priznané tomuto regiónu. Opatrenia, aké sú stanovené v článku 5 smernice o dusičnanoch, nie sú pri boji so znečistením dusičnanmi najúčinnejšie, a preto sa v tejto oblasti uplatňujú osobitné opatrenia.
45. Na záver belgická vláda zamieta žalobný dôvod Komisie, podľa ktorého nedostatočná časť územia Crétacé de Hesbaye bola označená za ohrozené pásmo. Merania zaťaženia dusičnanmi ukazujú, že západná časť Crétacé de Hesbaye nie je znečistená.
46. Komisia nakoniec zdôrazňuje, že valónske orgány nezohľadnili pri identifikácii vôd zasiahnutých znečistením a pri označovaní ohrozených pásiem znečistenie pobrežných a morských vôd, čím porušili článok 3 smernice o dusičnanoch. Komisia zdôrazňuje, že Belgické kráľovstvo samotné uviedlo pred výbormi poverenými vykonávaním dohovoru z Oslo a dohovoru z Paríža problémy eutrofizácie pozdĺž belgického pobrežia a v ústí Escaut. Keďže sú belgické pobrežné alebo morské vody eutrofné v dôsledku prísunu výživných látok masami vôd znečistených dusičnanmi pochádzajúcimi z poľnohospodárskej činnosti, sú príslušné regionálne orgány povinné označiť ako ohrozené pásma tie časti územia Valónskeho regiónu, ktoré sú odvodňované do Severného mora a ktoré prispievajú k tomuto znečisteniu.
47. Belgická vláda odpovedá, že prísun výživných látok masami vôd znečistených dusičnanmi pochádzajúcimi z poľnohospodárskej činnosti nie je pre Valónsky región významný.
C – Analýza
1. Prípustnosť
48. Žalobné dôvody Komisie, ktoré sa týkajú nariadenia flámskej vlády zo 14. júna 2002, ako aj žalobný dôvod, podľa ktorého nedostatočná časť územia Crétacé de Hesbaye bola označená za ohrozené pásmo, sa majú považovať za neplatné vzhľadom na to, že ide o rozšírenie predmetu konania vo vzťahu k odôvodnenému stanovisku.(14)
49. Žalobné dôvody Komisie, ktoré sa vzťahujú na vyššie uvedené, sú preto neprípustné.
2. O veci samej
50. Článok 3 ods. 1 a 2 smernice o dusičnanoch stanovuje, aby členské štáty najneskôr do 20. decembra 1993 splnili tieto povinnosti:
– členské štáty musia definovať vody zasiahnuté znečistením zlúčeninami dusíka z poľnohospodárskych zdrojov a tie, ktoré by mohli byť zasiahnuté takýmto znečistením, ak nie je prijaté žiadne opatrenie na zníženie obsahu dusíka z poľnohospodárskych zdrojov,
– na tento účel sú povinné označiť za ohrozené pásma poľnohospodárske pásma, ktoré sa odvodňujú do vôd, o ktorých je preukázané, že sú nasýtené zlúčeninami dusíka, alebo sú týmto ohrozené.
51. Vody, ktoré sú (môžu byť) zasiahnuté znečistením, sú označené na základe kritérií stanovených v prílohe I smernice. Podľa týchto kritérií musia byť ako vody zasiahnuté znečistením označené povrchové sladké vody, najmä tie, ktoré sa používajú alebo sa majú používať na odber pitnej vody, obsahujú alebo by mohli obsahovať, v prípade, že sa neprijmú opatrenia podľa článku 5, vyššiu koncentráciu dusičnanov, než stanovuje smernica Rady 75/440/EHS(15) zo 16. júna 1975 týkajúca sa požadovanej kvality povrchových vôd určených na odber pitnej vody v členských štátoch (Ú. v. ES L 194, s. 26; Mim. vyd. 15/001, s. 17). To platí takisto pre podzemné vody, ktorých obsah dusičnanov je vyšší ako 50 mg/l alebo by mohol byť vyšší ako 50 mg/l, ak by sa neprijali opatrenia podľa článku 5, ako aj pre prírodné sladkovodné jazerá, iné sladkovodné útvary, ústia riek, pobrežné vody a morské vody eutrofné alebo tie, ktoré by v blízkej budúcnosti mohli byť eutrofné, ak by sa neprijali opatrenia podľa článku 5.
52. Pri uplatňovaní týchto kritérií členské štáty tiež zohľadnia fyzikálne a environmentálne charakteristiky vôd a súše, súčasné poznatky o tom, ako sa zlúčeniny dusíka správajú v rámci životného prostredia (vody a pôda), a nakoniec súčasné poznatky o dosahu opatrení prijatých podľa článku 5.
53. Na začiatok je potrebné zdôrazniť, že Belgické kráľovstvo uznalo, že vody zasiahnuté (ktoré by mohli byť zasiahnuté) znečistením vo Flámskom regióne neboli formálne identifikované. To má následky, pokiaľ ide o označovanie stanovené v článku 3 ods. 2 smernice o dusičnanoch. Označenie ohrozených pásiem môže byť správne uskutočnené iba po ukončení predchádzajúcej fázy identifikácie. Následne si teda Belgické kráľovstvo po uplynutí lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku Komisie nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 1 smernice o dusičnanoch.
54. Je zjavné, že Belgické kráľovstvo si nesplnilo povinnosti vyplývajúce z článku 3 ods. 2 smernice o dusičnanoch, keďže Flámsky región označil iba časť ohrozených pásiem. Ako už bolo upresnené, na účely uplatnenia smernice o dusičnanoch sú výlučne príslušné pásma, ktoré sú ohrozené tým, že povrchové a podzemné vody sú kontaminované z dôvodu lúhovania dusičnanov. Ak je pravda, že podľa dekrétu o hnojivách boli pásma označené ako ohrozené z iného dôvodu, najmä z dôvodu ich významu pre životné prostredie alebo prírodu, boli pri tomto označení uplatnené iné kritériá ako tie stanovené článkom 3 a prílohou I smernice o dusičnanoch. Následkom toho toto označenie nespĺňa požiadavky tejto smernice. Domnievam sa, že tvrdenie belgickej vlády, podľa ktorého tieto pásma boli označené medzi iným aj z hľadiska cieľov smernice o dusičnanoch, nie je dostatočné. Typ ohrozenia totiž určuje opatrenia, ktoré musia byť prijaté na účel jeho zníženia. Z toho vyplýva, že by sa nebolo možné odvolať na rozsudok Standley a i.(16) . Podľa tohto rozsudku členské štáty disponujú širokou mierou voľnej úvahy pri uplatnení kritérií stanovených v uvedenej prílohe I. Pri označovaní ohrozených pásiem však nemôžu tieto kritériá ignorovať.
55. Pokiaľ ide o určenie pásiem, ktoré sú ohrozené z hľadiska kvality vody, je potrebné zdôrazniť, že článok 15 ods. 6 dekrétu o hnojivách obmedzuje uplatnenie smernice o dusičnanoch. Uplatnením tohto ustanovenia sú vo Flámskom regióne označené tri kategórie ohrozených pásiem z hľadiska kvality vody:
1. pásma určené na odber vody a ochranné pásma typu I, II a III podzemných vôd, vymedzené na základe dekrétu z 24. januára 1984, ktorým sa zavádzajú opatrenia v oblasti hospodárenia s podzemnými vodami;
2. ohrozené pásma označené flámskou vládou vyžadujúce sprísnenie právnych predpisov pre povodie povrchových vôd určených na odber pitnej vody, vymedzené na základe zákona z 26. marca 1971 o ochrane povrchových vôd pred znečistením;
3. pásma obsahujúce pôdy citlivé na dusičnany, vyžadujúce sprísnenie právnych predpisov, ako ich stanovuje flámska vláda a vymedzuje dekrét z 24. januára 1984, ktorým sa zavádzajú opatrenia v oblasti hospodárenia s podzemnými vodami.
56. Pásma, ktoré nespadajú do týchto kategórií, ale ktoré sa v súlade s článkom 3 ods. 2 smernice o dusičnanoch odvodňujú do vôd, o ktorých je preukázané, že sú nasýtené zlúčeninami dusíka alebo sú týmto ohrozené, sú vyňaté z pôsobnosti smernice o dusičnanoch. Je to samo osebe nezlučiteľné so smernicou. Belgická vláda tým rovnako prekračuje mieru voľnej úvahy, ktorú jej smernica priznáva.
57. Žalobné dôvody Komisie proti Valónskemu regiónu sú takisto dôvodné. Počas lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku Komisie si Belgické kráľovstvo nesplnilo svoje povinnosti identifikovať všetky vody podľa článku 3 ods. 1 smernice o dusičnanoch a označiť ohrozené pásma podľa článku 3 ods. 2 tejto smernice. Zo samotnej odpovede Valónskeho regiónu na výzvu vyplýva, že v oblasti Herve limit 50 mg/NO 3 /liter bol dosiahnutý niekoľkokrát a iba málo pásiem tento limit neprekročilo. V obci Comines-Warneton sa merania pohybovali medzi 63 a 92 mg/NO 3 /liter a obci Condroz niektoré merania prekročili limit 50 mg/NO 3 /liter. V tej istej odpovedi Valónsky región spomenul existenciu vážneho znečistenia regiónu „medzi Sambre a Meuse“ s meraniami prevyšujúcimi 50 mg/NO 3 /liter. Tvrdenie belgickej vlády, podľa ktorého štúdie týkajúce sa dotknutých regiónov ešte neboli ukončené, nemôže totiž odôvodniť nesplnenie jej povinností vyplývajúcich z článku 3. Takisto odkaz belgickej vlády na článok 3 ods. 4 nie je účinný, keďže toto ustanovenie sa týka preskúmania zoznamu ohrozených pásiem a nie pôvodného označenia týchto pásiem.
58. Dôvodné sú napokon aj žalobné dôvody Komisie proti obom regiónom týkajúce sa neidentifikovania pobrežných vôd a morských vôd podľa článku 3 ods. 1 smernice o dusičnanoch a neoznačenia ohrozených pásiem, ktoré malo byť vykonané v súlade s článkom 3 ods. 2 uvedenej smernice. Štvrté odôvodnenie preambuly tejto smernice, ktoré výslovne uvádza ochranu Severného mora ako jeden z jej dôvodov, odporuje takému výkladu a uplatneniu uvedenej smernice, ktoré nezohľadňuje prínos más vody znečistenej dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov k eutrofizácii Severného mora.
59. Z toho vyplýva, že skúmané žalobné dôvody Komisie sú dôvodné.
D – Nedostatky kódexu vhodných postupov v poľnohospodárstve
1. Žalobné dôvody proti Flámskemu regiónu
60. Podľa Komisie štyri nasledujúce body prílohy II smernice o dusičnanoch nie sú zahrnuté v kódexe vhodných postupov v poľnohospodárstve vypracovaným Flámskym regiónom:
– obdobia, keď nie je vhodná aplikácia hnojív na pôdu,
– pravidlá týkajúce sa aplikácie hnojív na pôdu nachádzajúcu sa na strmých svahoch,
– pravidlá týkajúce sa aplikácie hnojív na pôdu v oblastiach, kde je zem presiaknutá vodou, zaplavená, zamrznutá alebo pokrytá snehom, a
– podmienky aplikácie hnojív na pôdu v blízkosti vodných tokov.
61. Belgická vláda vo svojom vyjadrení k žalobe uvádza článok 17 dekrétu o hnojivách a jej vykonávacie nariadenia, ktoré upravujú rôzne aspekty stanovené smernicou o dusičnanoch týkajúce sa kódexu vhodných postupov v poľnohospodárstve. Tento článok bol v priebehu rokov rôzne menený a dopĺňaný a povinnosti boli poľnohospodárom vo Flámsku oznamované prostredníctvom brožúry nazvanej „Mestgids – Wegwijs in het Vlaamse beleid december 2000“ (Sprievodca hnojivami – Smery flámskej politiky, december 2000).
2. Posúdenie
62. Flámsky región vo svojej odpovedi z 19. februára 1999 na odôvodnené stanovisko uznal, že štyri citované body v kódexe vhodných postupov v poľnohospodárstve chýbajú a že tento kódex bude v tomto ohľade v blízkej budúcnosti zmenený a doplnený. Vzhľadom na to, že dekrét o hnojivách, neskôr zmenený a doplnený belgickou vládou, nebol prijatý pred uplynutím lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku, nie je potrebné preskúmať, či predstavuje správne uplatnenie povinností vyplývajúcich z prílohy III smernice o dusičnanoch. Komisia totiž formulovala svoju výhradu v rámci konania 94/2239 a 23. novembra 1998 vydala odôvodnené stanovisko, ktoré vyzývalo tento členský štát prijať opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s uvedenou smernicou v lehote dvoch mesiacov. Následne bolo po lehote stanovenej v odôvodnenom stanovisku 1. januára 2000 prijaté nové znenie dekrétu o hnojivách.
63. Následkom toho je návrh Komisie dôvodný.
E – Akčné programy
1. Žalobné dôvody proti Flámskemu regiónu
64. Komisia pripomína, že článok 5 ods. 1 smernice o dusičnanoch stanovuje, že v priebehu dvoch rokov od zostavenia počiatočného zoznamu označených ohrozených pásiem, uvedeného v článku 3 ods. 2 tejto smernice, vypracujú členské štáty akčné programy vo vzťahu k označeným ohrozeným pásmam, ktoré musia byť potom označené v lehote dvoch rokov od oznámenia uvedenej smernice. Vzhľadom na to, že smernica bola oznámená 19. decembra 1991, ohrozené pásma mali byť označené najneskôr do 20. decembra 1993 a akčné programy mali byť vypracované najneskôr 20. decembra 1995.
65. Komisia najprv uvádza neodôvodnenú nezlučiteľnosť vyplývajúcu zo skutočnosti, že akčné programy, ktoré mali byť podľa článku 5 smernice o dusičnanoch uplatnené v ohrozených pásmach, sa uplatňujú iba čiastočne. Norma predpísaná v prílohe III bode 2 smernice o dusičnanoch, podľa ktorej množstvo maštaľného hnojiva nemôže každoročne prekročiť 170 kg dusíka na hektár, sa neuplatňuje:
– v ohrozených poľnohospodárskych pásmach ekologického významu (články 15a a 14 dekrétu o hnojivách, pozri bod 14),
– v podnikoch v ohrozených pásmach z dôvodu ich prírodného bohatstva, ktoré sú oslobodené podľa článku 15b ods. 2 bod 1) a 2) a článku 15b ods. 3 dekrétu o hnojivách (článok 15b ods. 8 tohto dekrétu), a
– v pásmach nasýtených fosfátmi (článok 15c ods. 1 druhý pododsek dekrétu o hnojivách, pozri bod 16).
66. Následne Komisia vytýka belgickej vláde skutočnosť, že opatrenia oznámené Flámskym regiónom ako neoddeliteľná súčasť jeho akčného programu neobsahovali žiadne ustanovenia umožňujúce úplne uplatniť článok 5 ods. 4 smernice o dusičnanoch. Toto ustanovenie smernice stanovuje, že akčné programy musia obsahovať najmä záväzné opatrenia uvedené v prílohe III. Tieto opatrenia obsahujú pravidlá týkajúce sa:
1. období, keď je zakázaná aplikácia určitých typov hnojív na pôdu,
2. kapacity zásobníkov na skladovanie maštaľného hnoja; táto kapacita musí byť väčšia ako…
67. Komisia navyše zdôrazňuje, že nebolo splnené ustanovenie prílohy III bod 1.3 smernice o dusičnanoch. Pri prijímaní opatrení obmedzujúcich aplikáciu hnojív na pôdu belgická vláda nezohľadnila zásobovanie plodín dusíkom získaným z pôdy. Z vedeckého podkladu navrhovaných noriem oznámených belgickou vládou vyplýva, že tieto normy nezohľadňujú skutočné rezervy dusíka v pôde.
68. Komisia nakoniec tvrdí, že nebolo splnené pravidlo stanovené v prílohe III bod 2, ktoré stanovuje, že sa musia prijať opatrenia, ktoré zabezpečia vo vzťahu ku každému poľnohospodárskemu podniku alebo k určitému množstvu dobytka, aby množstvo maštaľného hnojiva aplikovaného každoročne na pôdu vrátane toho, ktoré sa na ňu dostane priamo od zvierat, neprekročilo množstvo stanovené na hektár. Množstvom stanoveným na hektár je množstvo hnoja obsahujúce 170 kg dusíka. Toto pravidlo sa totiž neuplatňuje v ohrozených pásmach poľnohospodárskych pásiem ekologického významu, v ohrozených pásmach z dôvodu ich prírodného bohatstva a v pásmach nasýtených fosfátmi.
69. Belgická vláda spochybňuje v prvom žalobnom dôvode Komisie skutočnosť, že vykonávacie opatrenia pre ohrozené pásma idú oveľa ďalej ako opatrenia uložené podľa prílohy III smernice o dusičnanoch, vrátane normy 170 kg dusíka na hektár. Skutočnosť, že norma 170 kilogramov dusíka na hektár sa neuplatňuje na podniky v ohrozených pásmach „príroda“, ktoré sú oslobodené podľa článku 15b ods. 2 bodov 1) a 2) a článku 15b ods. 3 dekrétu o hnojivách, nie je v tejto veci relevantná, pretože v dotknutých pásmach nebol prekročený obsah dusíka 50 mg/liter. Všetky ostatné opatrenia, akými sú akčný program a kódex vhodných postupov v poľnohospodárstve, postačujú na naplnenie cieľov smernice o dusičnanoch. Rovnako pokiaľ ide o pásma nasýtené fosfátmi, uplatňujú sa tam takisto opatrenia, ktoré idú oveľa ďalej ako tie, ktoré sa uplatňujú v pásmach neoznačených ako ohrozené. V týchto pásmach je používanie hnojív obmedzené na 40 kilogramov kysličníka fosforečného na hektár ročne.
70. Belgická vláda vo svojom vyjadrení k žalobe týkajúcom sa druhého žalobného dôvodu pripúšťa, že flámske právne predpisy nesplnili požiadavky prílohy III bodov 1.1 a 1.2 smernice o dusičnanoch v lehote stanovenej v odôvodnenom stanovisku.
71. Belgická vláda v súvislosti s tretím žalobným dôvodom zdôrazňuje, že pokiaľ ide o normy na používanie hnojív, sú zohľadnené priemerné zásoby v pôde, o ktoré sa predpokladá, že sú rovnaké pre všetky pozemky. V kombinácii so zvyškami dusíka v pôde na konci roka tieto normy zaručujú splnenie cieľov uvedenej smernice.
2. Žalobné dôvody proti Valónskemu regiónu
72. Komisia tvrdí, že belgická vláda porušila článok 5 smernice o dusičnanoch, pretože po tom, čo označila dve ohrozené pásma na svojom území, Valónsky región mal vypracovať akčné programy v stanovenej lehote, ale ich nevypracoval.
73. Valónsky región označil Crétacé de Hesbaye a bruselské piesky ako ohrozené pásma dvoma ministerskými nariadeniami z 28. júla 1994. Následne mal do 20. decembra 1995 vypracovať akčné programy požadované smernicou o dusičnanoch. Táto povinnosť je takisto uvedená v článku 3 v dvoch valónskych nariadeniach, podľa ktorých tieto dotknuté ohrozené pásma boli označené. Tento článok stanovuje, že príslušné správne orgány pripravia pre označené ohrozené pásma akčné programy, ktoré musia byť zavedené najneskôr do 20. decembra 1995 (dátum vstupu do platnosti). Po označení dvoch ohrozených pásiem na svojom území však Valónsky región akčný program nezaviedol.
74. Belgická vláda zdôrazňuje, že od roka 1996 zaviedla akčné programy lokálnej úrovne pre Crétacé de Hesbaye a bruselské piesky na účely zabránenia alebo zníženia znečistenia pochádzajúceho z dusičnanov z poľnohospodárskych zdrojov, ktoré vyvolalo závažné účinky.
75. Komisia vo svojej replike tvrdí, že tieto programy sa uplatňujú poľnohospodármi na báze dobrovoľnosti a že sa neuplatňujú na všetky ohrozené pásma.
76. Okrem toho Komisia belgickej vláde vytýka skutočnosť, že nariadenie valónskej vlády z 10. októbra 2002 o trvalo udržateľnom hospodárení s dusíkom v poľnohospodárstve, oznámené Valónskym regiónom ako akčný program, neobsahuje žiadne ustanovenie umožňujúce celkové uplatnenie článku 5 ods. 4 smernice o dusičnanoch.
3. Analýza
– Prípustnosť
77. Žalobný dôvod Komisie týkajúci sa nariadenia valónskej vlády z 10. októbra 2002 o trvalo udržateľnom hospodárení s dusíkom v poľnohospodárstve sa má považovať za neplatný z dôvodu, že ide o rozšírenie predmetu sporu v porovnaní s tým, čo bolo definované v odôvodnenom stanovisku.
78. Tento žalobný dôvod Komisie je preto neprípustný.
– O veci samej
79. Podľa článku 5 smernice o dusičnanoch členské štáty musia vypracovať akčné programy pre ohrozené pásma označené podľa článku 3 ods. 2 a 4 uvedenej smernice na účely zabránenia alebo zníženia znečistenia pochádzajúceho z dusičnanov z poľnohospodárskych zdrojov.
80. Členský štát môže vypracovať jeden akčný program pre všetky ohrozené pásma na svojom území alebo rôzne akčné programy pre rôzne ohrozené pásma na svojom území alebo ich časti.
81. Akčné programy sa realizujú v priebehu štyroch rokov od ich vypracovania a pozostávajú najmä so záväzných opatrení uvedených v prílohe III smernice o dusičnanoch. Tieto opatrenia musia obsahovať pravidlá podrobnejšie opísané v dotknutej prílohe, ktoré sa týkajú období, keď je zakázaná aplikácia určitých typov hnojív na pôdu, kapacity zásobníkov na skladovanie maštaľného hnoja a obmedzenia aplikácie hnojív na pôdu berúc do úvahy charakteristiky daného ochranného pásma, a ktoré zabezpečia, že vo vzťahu ku každému poľnohospodárskemu podniku alebo k určitému množstvu dobytka množstvo maštaľného hnojiva aplikovaného každoročne na pôdu vrátane toho, ktoré sa na ňu dostane priamo od zvierat, neprekročí množstvo stanovené na hektár.
82. Akčné programy majú za cieľ najmä znížiť prísun dusíka do pôdy. To znižuje možnosť, že zlúčeniny dusíka neabsorbované plodinami odtečú pôdou nakoniec do povrchových vôd, ktoré už sú zasiahnuté znečistením alebo môžu byť zasiahnuté.
83. Po prvé je potrebné uviesť, že belgická vláda uznala, pokiaľ ide o Flámsky región, že flámska právna úprava nespĺňala požiadavky prílohy III bodov 1.1 a 1.2 smernice o dusičnanoch v lehote stanovenej v odôvodnenom stanovisku. Belgická vláda takisto v písomných dokumentoch uznala, že uvedená právna úprava zohľadňuje priemerné zásoby a nie skutočné. To je v rozpore s požiadavkami obsiahnutými v uvedenej prílohe III bod 1.3.
84. Ďalšie žalobné dôvody Komisie proti Flámskemu regiónu sa týkajú neúplného uplatnenia článku 5 ods. 4 smernice o dusičnanoch v ohrozených poľnohospodárskych pásmach ekologického významu, v ohrozených pásmach „príroda“, ako aj v pásmach nasýtených fosfátmi. Z dôkazov vyplýva, že uvedené opatrenia belgickej vlády nespĺňajú požiadavky článku 5 smernice o dusičnanoch. Žalobné dôvody Komisie proti akčnému programu sa týkajú pásiem, ktoré ako sa takisto ukázalo na pojednávaní, neboli definitívne označené na základe smernice o dusičnanoch (pozri bod 53). Následne Flámsky región ohrozené pásma, na ktoré sa uplatňujú iné kritériá ako tie stanovené v článku 5 uvedenej smernice, označil na základe iných kritérií ako tých, ktoré sú stanovené článkom 3 smernice o dusičnanoch. Okrem toho Flámsky región chybne neoznačil veľké časti svojho územia za ohrozené pásma, čo znamená, že sa na ne nevzťahuje žiadny akčný plán. Na základe toho som toho názoru, že Belgické kráľovstvo si nesplnilo svoje povinnosti, pretože Flámsky región neprijal dostatočné opatrenia na úplné a správne vykonanie článkov 3 a 5 (nasledujúc) smernice o dusičnanoch.
85. Žalobný dôvod Komisie proti Valónskemu regiónu je rovnako dôvodný. Dobrovoľné programy rôznej dôležitosti a uplatňované v každej dotknutej oblasti rôzne, ktoré netvoria organizovaný a súvislý systém určený na dosiahnutie osobitného cieľa, totiž nemôže byť kvalifikovaný ako „akčný program“ v zmysle článku 5 uvedenej smernice.
86. Je teda potrebné určiť, že tieto dva žalobné dôvody založené na porušení článku 5 smernice o dusičnanoch sú takisto dôvodné.
F – Neúplná správa
1. Žalobné dôvody proti Flámskemu regiónu
87. Článok 10 smernice o dusičnanoch stanovuje, že členské štáty predložia Komisii správu s informáciami uvedenými v prílohe V smernice, týkajúcu sa obdobia štyroch rokov po oznámení tejto smernice a nasledovne za každé štyri roky. Tieto správy sa predložia Komisii do šiestich mesiacov od konca obdobia, na ktoré sa vzťahujú.
88. Komisia zdôrazňuje, že správa oznámená Belgickým kráľovstvom v mene Flámskeho regiónu nespĺňa prílohu V smernice v týchto bodoch:
– mapa, na ktorej sú označené vody identifikované v súlade s článkom 3 ods. 1 a prílohou I, pričom je pri každej z nich uvedené, ktoré z kritérií v prílohe I bolo použité s cieľom identifikácie,
– súhrn výsledkov monitorovania získaných podľa článku 6 smernice vrátane vyhlásenia dôvodov, ktoré viedli k určeniu každého ohrozeného pásma a k zmene v zozname určených ohrozených pásiem alebo k doplneniu tohto zoznamu,
– súhrn výsledkov monitorovacích programov realizovaných podľa článku 5 ods. 6 smernice,
– pravdepodobný časový horizont, v rámci ktorého by sa podľa predpokladu členských štátov mali na vodách identifikovaných v súlade s článkom 3 ods. 1 prejaviť výsledky opatrení akčného programu, ako aj naznačenie toho, do akej miery sú tieto predpoklady neisté.
89. Flámsky región vo svojom vyjadrení k žalobe upresňuje, že priamo ohrozené vody boli označené Flámskom podľa kritérií prílohy I smernice o dusičnanoch. Vo svojej odpovedi na odvodnené stanovisko Flámsky región predložil mapu s vyznačenými ohrozenými pásmami Belgického kráľovstva.
90. V zostávajúcej časti Belgické kráľovstvo žalobné dôvody Komisie nespochybňuje.
2. Posúdenie
91. Je potrebné uviesť, že dokumenty predložené Komisii 9. januára 1997 Belgickým kráľovstvom, týkajúce sa Flámskeho regiónu, neobsahovali žiadnu mapu vôd identifikovaných v súlade s článkom 3 ods. 1 a prílohou I, ako sa stanovuje v prílohe V bod 2 písm. a) smernice o dusičnanoch. Mapa, na ktorú odkazuje Flámsky región, sa vzťahuje na článok 10 v spojení s prílohou V bodom 2 písm. b) smernice o dusičnanoch. Okrem toho dokumenty uvedené v prílohe V bodoch 3 a 4 písm. s) a e) tejto smernice rovnako chýbajú.
92. Je preto potrebné určiť, že Belgické kráľovstvo si tým, že predložilo Komisii neúplnú správu podľa článku 10 smernice o dusičnanoch, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.
VII – Návrh
93. Na základe vyššie uvedeného navrhujem, aby Súdny dvor:
1. určil, pokiaľ ide o Flámsky región, že Belgické kráľovstvo neprijalo opatrenia potrebné na úplné prebratie a správne uplatnenie článku 3 ods. 1 a 2 a článkov 4, 5 a 10 smernice Rady 91/676/EHS z 12. decembra 1991 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov;
2. určil, pokiaľ ide o Valónsky región, že Belgické kráľovstvo neprijalo opatrenia potrebné na úplné prebratie a správne uplatnenie článku 3 ods. 1 a 2 a článku 5 smernice 91/676;
3. v zostávajúcej časti žalobu zamietol;
4. zaviazal Belgické kráľovstvo na náhradu trov konania.
(1) .
(2)
–	Ú. v. ES L 375, s. 1; Mim. vyd. 15/002, s. 68.
(3)
–	Moniteur belge
z 28. februára 1991.
(4)
–	Dekrét z 11. mája 1999, ktorým sa menia a dopĺňajú dekrét o hnojivách a dekrét z 28. júna 1985 o ekologickom povolení ( Moniteur belge
z 20. augusta 1999).
(5)
–	Nariadenie valónskej vlády z 5 mája 1994 o ochrane vôd pred znečistením dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov ( Moniteur belge
z 28. júna 1994).
(6)
–	Nariadenie flámskej vlády zo 14. júna 2002, ktoré sa týka preskúmania, zmeny a doplnenia ohrozených pásiem vôd, ako to je uvedené v článku 15 ods. 3, 4 a 5 dekrétu o hnojivách.
(7)
–	Pozri najmä rozsudky z 25. novembra 1998, Komisia/Španielsko, C‑214/96, Zb. s. I‑7661, bod 25; zo 17. septembra 1996, Komisia/Taliansko, C‑289/94, Zb. s. I‑4405, bod 20, a z 11. júna 1998, Komisia/Grécko, C‑232/95 a C‑233/95, Zb. s. I‑3343, bod 38.
(8)
–	Rozsudok z 28. apríla 1993, Komisia/Taliansko, C‑306/91, Zb. s. I‑2133, bod 22.
(9)
–	Rozsudok Súdneho dvora z 10. apríla 2003, Komisia/Portugalsko, C‑392/99, Zb. s. I‑3373, bod 133.
(10)
–	Pozri najmä rozsudky Súdneho dvora zo 14. júla 1988, Komisia/Belgicko, 298/86, Zb. s. 4343, bod 10, a z 25. apríla 1996, Komisia/Luxembursko, C‑274/93, Zb. s. I‑2019, bod 11.
(11)
–	Už citovaný v poznámke pod čiarou 6.
(12)
–	Už citované v poznámke pod čiarou 6.
(13)
–	Správa o ohrozených pásmach v Belgicku pre Európsku komisiu (február 2000).
(14)
–	Pozri najmä rozsudky z 25. mája 2000, Komisia/Grécko, C‑384/97, Zb. s. I‑3823, bod 35, a z 10. mája 2001, Komisia/Holandsko, C‑152/98, Zb. s. I‑3463, bod 21.
(15)
–	Smernica Rady 75/440/EHS zo 16. júna 1975 týkajúca sa požadovanej kvality povrchových vôd určených na odber pitnej vody v členských štátoch (Ú. v. ES L 194, s. 26; Mim. vyd. 15/001, s. 17).
(16)
–	Rozsudok z 29. apríla 1999, C‑293/97, Zb. s. I‑2603, bod 39.