62020CJ0415_RES
Spojené veci C‑415/20, C‑419/20 a C‑427/20
Gräfendorfer Geflügel‑ und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbHaF. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH
proti
Hauptzollamt Hamburg,
a
Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG
proti
Hauptzollamt Kiel
(návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podal Finanzgericht Hamburg)
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 28. apríla 2022
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Colná únia – Nároky na vrátenie peňažných súm vybratých členským štátom alebo na vyplatenie peňažných súm odopretých členským štátom v rozpore s právom Únie – Antidumpingové clo, dovozné clo, vývozné náhrady a peňažné sankcie – Pojem ‚porušenie práva Únie‘ – Nesprávny výklad alebo uplatnenie tohto práva – Konštatovanie porušenia uvedeného práva súdom Únie alebo vnútroštátnym súdom – Nárok na platenie úrokov – Obdobie, za ktoré sa tieto úroky vyplácajú“
Právo Európskej únie – Práva priznané jednotlivcom – Nároky na vrátenie peňažných súm vybratých členským štátom alebo na vyplatenie peňažných súm odopretých členským štátom v rozpore s právom Únie – Nárok na zaplatenie úrokov z týchto peňažných súm – Rozsah – Vývozné náhrady odmietnuté v rozpore s právom Únie a poskytnuté s omeškaním – Peňažná sankcia uložená za toto porušenie – Zahrnutie
(pozri body 51, 52, 54, 56 – 59, 85 a výrok)
Právo Európskej únie – Práva priznané jednotlivcom – Nároky na vrátenie peňažných súm vybratých členským štátom alebo na vyplatenie peňažných súm odopretých členským štátom v rozpore s právom Únie – Nárok na zaplatenie úrokov z týchto peňažných súm – Pojem porušenie práva Únie – Nesprávny výklad alebo uplatnenie tohto práva vnútroštátnym orgánom – Konštatovanie porušenia uvedeného práva súdom Únie alebo vnútroštátnym súdom – Zahrnutie
(pozri body 60 – 64, 66, 69, 85 a výrok)
Právo Európskej únie – Práva priznané jednotlivcom – Nároky na vrátenie peňažných súm vybratých členským štátom alebo na vyplatenie peňažných súm odopretých členským štátom v rozpore s právom Únie – Nárok na zaplatenie úrokov z týchto peňažných súm – Podmienky – Uplatnenie vnútroštátneho práva – Podmienky – Dodržiavanie zásad ekvivalencie a efektivity – Vylúčenie úrokov za obdobie predchádzajúce podaniu žaloby na súd na účely dosiahnutia zaplatenia alebo vrátenia dotknutej peňažnej sumy – Neprípustnosť – Povinnosť podať žalobu na súd – Prípustnosť – Obmedzenia
(pozri body 73 – 77, 79 – 81, 84, 84 a výrok)
Zhrnutie
Nemecké colné orgány uložili trom spoločnostiam usadeným v Nemecku povinnosť zaplatiť rôzne peňažné sumy súvisiace s vývozom jatočných tiel hydiny do tretích krajín, dovozom kovových spojovacích materiálov do Únie a dovozom hákových skrutiek do Únie. V rámci rôznych žalôb nemecké súdy neskôr konštatovali, že akty prijaté colnými orgánmi vo vzťahu k týmto trom spoločnostiam boli založené na výklade ustanovení práva Únie nezodpovedajúcom judikatúre Súdneho dvora alebo na jej nesprávnom uplatnení.
Na základe týchto rozhodnutí príslušný colný orgán zaplatil prvej spoločnosti – Gräfendorfer (vec C‑415/20) – vývozné náhrady, ktoré jej boli pôvodne zamietnuté, a vrátil jej peňažnú sankciu, ktorá jej bola uložená v súvislosti s týmto zamietnutím, pričom jej však nezaplatil úroky z týchto súm. Ďalším dvom spoločnostiam, Reyher (vec C‑419/20) a Flexi Montagetechnik (vec C‑427/20), boli vrátené sumy antidumpingového cla a dovozného cla, ktoré zaplatili. Colné orgány však zaplatili len časť úrokov z týchto súm, pričom odmietli zaplatiť úroky, pokiaľ ide o druhú spoločnosť, za obdobie pred vrátením, a pokiaľ ide o tretiu spoločnosť, za obdobie predchádzajúce dňu, keď táto spoločnosť začala súdne konanie.
Každá z troch spoločností podala žalobu na Finanzgericht Hamburg (Finančný súd Hamburg, Nemecko) z dôvodu, že nedosiahla zaplatenie požadovaných úrokov v celom rozsahu. V tomto kontexte kladie tento súd viacero otázok týkajúcich sa pôsobnosti zásad stanovených Súdnym dvorom v jeho judikatúre, pokiaľ ide o vrátenie peňažných súm vybratých členskými štátmi v rozpore s právom Únie, ako aj v prejednávanej veci zaplatenia zodpovedajúcich úrokov.
Súdny dvor, na ktorý bol podaný návrh na začatie prejudiciálneho konania, rozhodol, že uvedené zásady sa uplatňujú najmä jednak na vývozné náhrady, ktoré boli zamietnuté v rozpore s právom Únie a boli poskytnuté s omeškaním, a jednak na peňažnú sankciu uloženú z dôvodu takéhoto porušenia. Okrem toho sa tieto zásady uplatňujú, ak z rozhodnutia Súdneho dvora alebo vnútroštátneho súdu vyplýva, že zaplatenie takýchto vývozných náhrad, takejto peňažnej sankcie, antidumpingového alebo dovozného cla bolo zamietnuté alebo uložené z dôvodu porušenia práva Únie, ktorým sa rozumie nesprávny výklad alebo uplatnenie tohto práva. V takýchto prípadoch vnútroštátne právo nemôže vylúčiť zo zaplatenia úrokov obdobie predchádzajúce podaniu žaloby na súd na účely dosiahnutia zaplatenia alebo vrátenia dotknutej peňažnej sumy. Za určitých podmienok by však mohlo byť zaplatenie úrokov prípadne podmienené podaním takejto žaloby.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor najprv pripomína, že podľa všeobecnej zásady vrátenia neoprávnene vybratých súm každý jednotlivec, ktorému vnútroštátny orgán uložil povinnosť zaplatiť poplatok, clo, daň alebo iný odvod v rozpore s právom Únie, má podľa tohto práva právo na to, aby dotknutý členský štát vrátil neoprávnene vybranú peňažnú sumu, ako aj zaplatil úroky, ktoré majú kompenzovať nedostupnosť tejto sumy.
Tieto práva sa tak uplatňujú najmä vzhľadom na peňažnú sankciu, ktorú vnútroštátny orgán neprávom uložil na základe aktu práva Únie alebo ustanovení vnútroštátneho práva prijatých s cieľom vykonať takýto akt, prebrať ho alebo zabezpečiť jeho dodržiavanie. Dotknutá osoba má preto právo na vrátenie takejto peňažnej sankcie, ako aj na zaplatenie úrokov. Tieto úroky sú analogicky splatné aj vtedy, keď boli vývozné náhrady zaplatené jednotlivcovi s omeškaním v rozpore s právom Únie.
Súdny dvor ďalej poskytol spresnenia týkajúce sa okolnosti zakladajúcej nárok na vrátenie a zaplatenie úrokov spočívajúcich v tom, že platba peňažnej sumy bola vnútroštátnym orgánom uložená alebo odmietnutá „v rozpore s právom Únie“. Takéto porušenie sa tak môže týkať najmä prípadu, keď vnútroštátny orgán uložil alebo odmietol túto platbu tým, že nesprávne uplatnil akt Únie alebo vnútroštátnu právnu úpravu zabezpečujúcu vykonanie alebo prebratie takéhoto aktu. Okrem toho existenciu porušenia práva Únie môže konštatovať nielen súd Únie, ale aj vnútroštátny súd, či už má vyvodiť dôsledky zo zistenia protiprávnosti alebo neplatnosti, ktoré predtým konštatoval súd Únie, alebo konštatovať, že akt prijatý vnútroštátnym orgánom je postihnutý vadou spočívajúcou v nesprávnom prebratí práva Únie.
V prípade neexistencie právnej úpravy Únie prináleží vnútroštátnemu normotvorcovi, aby stanovil pravidlá, podľa ktorých majú byť úroky zaplatené v prípade vrátenia vybratých alebo zamietnutých peňažných súm v rozpore s právom Únie, pri dodržaní zásad ekvivalencie a efektivity. Konkrétne, takéto úroky musí mať možnosť jednotlivec požadovať a získať aj za obdobie odo dňa, keď bola dotknutá peňažná suma vyplatená dotknutému členskému štátu alebo mala byť jednotlivcovi poskytnutá do dňa podania žaloby na súd, ktorou sa domáhal vrátenia alebo priznania týchto peňažných súm.
Vzhľadom na už vyššie uvedené však nie je nevyhnutne vylúčené, aby vnútroštátna právna úprava stanovila, že zaplatenie úrokov je splatné len vtedy, ak bola podaná žaloba na súd. Vnútroštátny súd však musí overiť, či táto podmienka nevedie k nadmernému sťaženiu alebo dokonca nemožnosti výkonu práv, ktoré jednotlivcom vyplývajú z práva Únie.