62024TJ0093
ROZSUDEK TRIBUNÁLU (třetí senát zasedající v kolegiu o pěti soudcích)
21. ledna 2026 (
*1
)
„Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s bioethanolem a ethanolem – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody EHP – Rozfázovaný ‚hybridní‘ postup – Presumpce neviny – Nestrannost“
Ve věci T‑93/24,
Lantmännen ek för, se sídlem ve Stockholmu (Švédsko),
Lantmännen Biorefineries AB, se sídlem v Norrköpingu (Švédsko),
zástupci: R. Bachour, S. Perván Lindeborg, M. Nicolin, advokáti, a A. Van Cauwelaert, solicitor,
žalobkyně,
proti
Evropské komisi, zástupci: T. Baumé a P. Berghe, jako zmocněnci,
žalované,
TRIBUNÁL (třetí rozšířený senát),
během porad ve složení: P. Škvařilová-Pelzl, předsedkyně, I. Nõmm, G. Steinfatt, D. Kukovec (zpravodaj) a R. Meyer, soudci,
za soudní kancelář: M. Zwozdziak-Carbonne, radová,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
po jednání konaném dne 9. července 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Žalobou podanou na základě článku 263 SFEU se žalobkyně Lantmännen ek för a Lantmännen Biorefineries AB domáhají, aby Tribunál zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2023) 8320 final ze dne 7. prosince 2023 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.40054 – Ethanol Benchmarks) (dále jen „napadené rozhodnutí“). V napadeném rozhodnutí Komise konstatovala, že žalobkyně porušily uvedená ustanovení tím, že se účastnily jediného a trvajícího protiprávního jednání, jehož účelem bylo koordinovaně ovlivňovat mechanismus tvorby velkoobchodních cen na evropském trhu s ethanolem, přičemž uvedené rozhodnutí bylo přijato v rámci rozfázovaného „hybridního“ postupu, který spočíval nejprve v přijetí rozhodnutí o narovnání a poté v přijetí rozhodnutí o ukončení řádného řízení.
Skutečnosti předcházející sporu
2
Lantmännen ek för je mateřskou společností společnosti Lantmännen Biorefineries, která se zabývá výrobou ethanolu a jeho uváděním na trh. Ethanol se vyrábí buď syntézou vody a ethylenu, nebo z obnovitelných surovin, jako je cukr, některé obiloviny, škrob nebo celulóza obsahující biomasu. Ethanol se používá buď jako přísada při výrobě fosilních paliv, nebo jako tradiční složka při výrobě nápojů a farmaceutických, chemických a kosmetických výrobků.
3
Dne 7. prosince 2015 zahájila Komise šetření za účelem přijetí rozhodnutí podle kapitoly III nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 a 102 SFEU] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1). Cílem tohoto řízení bylo určit, zda žalobkyně společně se společnostmi Alcogroup S. A., Alcodis S. A. (dále jen společně „Alcogroup“) a Abengoa manipulovaly koordinovaně s výpočtem referenčních cenových indexů, které vypracovala a zveřejnila S&P Global Platts.
4
V květnu 2016 vyjádřily žalobkyně, Abengoa a Alcogroup (dále jen společně „šetřené subjekty“), zájem vstoupit do jednání o narovnání. Jednání Komise se šetřenými subjekty za účelem dosažení narovnání se konala v období od června 2016 do června 2017. Během těchto jednání Komise informovala šetřené subjekty o námitkách, které má v úmyslu proti nim vznést, a sdělila jim rovněž hlavní důkazy obsažené ve spise, na něž se chtěla odvolat za účelem odůvodnění těchto námitek.
5
V červnu 2017 Komise sdělila šetřeným subjektům rozpětí možných pokut ve smyslu čl. 10a odst. 2 prvního pododstavce písm. d) nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků [101 a 102 SFEU] (Úř. věst. 2004, L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81).
6
Společnosti Abengoa a Alcogroup odmítly přijmout maximální výši pokuty zamýšlené v rámci rozpětí možných pokut. V důsledku toho proti nim v dubnu 2018 pokračovalo řádné řízení.
7
Žalobkyně, které byly předem informovány o pokračování řádného řízení proti společnostem Abengoa a Alcogroup, v březnu 2018 potvrdily, že jsou ochotny přijmout maximální výši pokuty a podat formální žádost o narovnání.
8
Dne 16. července 2018 předložily žalobkyně Komisi návrh na narovnání.
9
Dne 24. července 2018 přijala Komise v rámci řádného řízení oznámení námitek, které zaslala společnostem Abengoa a Alcogroup. Tyto společnosti předložily připomínky k uvedenému oznámení a v lednu 2020 se v tomto ohledu zúčastnily jednání.
10
Dne 2. března 2021 zaslala Komise společnostem Abengoa a Alcogroup dopis popisující skutkové okolnosti na podporu námitek uvedených v oznámení ze dne 24. července 2018, které je uvedeno v bodě 9 výše, a v červenci 2021 doplňující dopis k výše uvedenému dopisu popisujícímu skutkové okolnosti.
11
Dne 13. září 2021 společnost Abengoa, která uvedla, že se nachází ve finančních potížích, oznámila Komisi, že má zájem pokračovat v postupu při narovnání, aby mohla předvídat výsledek řízení ve věci protiprávního jednání, které je jí vytýkáno, a zajistit investice nezbytné pro její restrukturalizaci.
12
V této souvislosti Komise informovala společnost Alcogroup o pokračování v postupu při narovnání vůči společnosti Abengoa a vyzvala společnosti Alcogroup i Abengoa, aby se vyjádřily, zda mají zájem na jeho pokračování. Výzvu Komise přijala pouze společnost Abengoa, která následně dne 28. října 2021 předložila návrh na narovnání.
13
Dne 11. listopadu 2021 přijala Komise oznámení námitek určené žalobkyním a společnosti Abengoa v rámci postupu při narovnání.
14
Dne 25. listopadu 2021 informovaly žalobkyně Komisi, že nemají jinou možnost než ukončit svou účast v postupu při narovnání, neboť oznámení námitek ze dne 11. listopadu 2021 neodráží ani jejich návrh na narovnání, ani jednání směřující k takovému narovnání. V důsledku toho se od této chvíle účastní postupu při narovnání pouze společnost Abengoa.
Rozhodnutí o narovnání
15
Dne 10. prosince 2021 přijala Komise rozhodnutí C(2021) 8913 final (dále jen „rozhodnutí o narovnání“), kterým byla společnosti Abengoa, jedinému adresátovi rozhodnutí o narovnání, uložena pokuta ve výši 20 milionů eur z důvodu její účasti na kartelové dohodě týkající se mechanismu tvorby velkoobchodních cen na evropském trhu s ethanolem v období od 6. září 2011 do 16. května 2014.
16
V bodě 4 odůvodnění rozhodnutí o narovnání odkazuje Komise na žalobkyně a společnost Alcogroup použitím výrazu „další šetřené subjekty“ a upřesňuje, že jim není uvedené rozhodnutí určeno a že rozhodnutí o narovnání neprokazuje ani se nesnaží prokázat, a to ani předběžně, odpovědnost „dalších šetřených subjektů“ z důvodu jejich účasti na jakémkoli protiprávním jednání. Další zmínky o tom, že rozhodnutí o narovnání nemá vliv na kvalifikaci jednání „dalších šetřených subjektů“ a na jejich odpovědnost v tomto ohledu, byly vloženy do bodů 41 a 49 odůvodnění tohoto rozhodnutí.
17
Žalobkyně jsou jednotlivě zmíněny v bodech 4, 13, 18, 24 a 40 odůvodnění rozhodnutí o narovnání. Stejně tak některé body odůvodnění tohoto rozhodnutí odkazují na „další šetřené subjekty“ v oddílech věnovaných úvodním poznámkám („1. Introduction“), na popis správního řízení („3. Procedure“), na popis protiprávního jednání („4. Description of the conduct“), na právní posouzení tohoto jednání („5. Legal assessment“) a na nápravná opatření („8. Remedies“). Kromě toho v článku 1 výroku rozhodnutí o narovnání Komise konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP společností Abengoa z důvodu jejího pravidelného koordinovaného jednání s „dalšími šetřenými subjekty“.
Pokračování řádného řízení vůči žalobkyním a jeho ukončení vůči společnosti Alcogroup
18
Dopisem ze dne 28. února 2022 informovala Komise žalobkyně, že se rozhodla pokračovat vůči nim v řádném řízení.
19
Dne 7. července 2022 přijala Komise oznámení námitek, které zaslala společnosti Alcogroup a žalobkyním.
20
Dne 10. listopadu 2022 předložily žalobkyně připomínky k oznámení námitek ze dne 7. července 2022. Společnost Alcogroup předložila připomínky dne 3. listopadu 2022.
21
Dne 20. dubna 2023 zaslala Komise žalobkyním dopis, v němž je informovala, že po výměně korespondence s nimi a s ohledem na připomínky k oznámení námitek ze dne 7. července 2022 zvažuje možnost zkrátit dobu trvání protiprávního jednání tak, aby datum ukončení bylo stanoveno na dne 25. března 2014 namísto dne 16. května 2014, jak bylo původně uvedeno v oznámení námitek. Vzhledem k tomu, že takové zkrácení má určitý vliv na výpočet výše pokuty, informovala Komise žalobkyně, že mohou předložit v tomto ohledu své připomínky ve lhůtě 5 dnů.
22
Dne 20. dubna 2023 zaslala Komise žalobkyním rovněž žádost o informace týkající se hodnoty jejich tržeb během období protiprávního jednání a údajů o obratu za rok 2022. Žalobkyně na tuto žádost o informace odpověděly dne 27. dubna 2023.
23
V dopise ze dne 2. května 2023 sdělila Komise žalobkyním, že důkazy shromážděné proti společnosti Alcogroup ohledně jejich odpovědnosti za protiprávní jednání nebyly považovány za dostatečné pro celé období, na které se vztahuje oznámení námitek ze dne 7. července 2022 (viz bod 19 výše).
24
Dne 4. května 2023 předložily žalobkyně své připomínky k možnosti zkrácení doby trvání protiprávního jednání a k důsledkům, které by z toho vyplývaly pro výpočet výše pokuty (viz bod 21 výše).
25
Vzhledem k tomu, že lhůta stanovená pro předložení připomínek k dopisu ze dne 2. května 2023 uvedenému v bodě 23 výše uplynula, přijala Komise dne 23. května 2023 rozhodnutí C(2023) 3486 final, kterým bylo ukončeno řádné řízení vůči společnosti Alcogroup.
26
Dne 12. června 2023 zaslala Komise žalobkyním dopis, v němž upřesnila, jakým způsobem zamýšlí vypočítat hodnotu prodeje pro účely případné pokuty, přičemž žalobkyně nepředložily v tomto ohledu připomínky.
Napadené rozhodnutí
27
Dne 7. prosince 2023 přijala Komise napadené rozhodnutí, v němž konstatovala, že žalobkyně, které jsou jedinými adresáty tohoto rozhodnutí, porušily čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP tím, že se účastnily jediného a trvajícího protiprávního jednání, jehož cílem bylo koordinovaně ovlivňovat mechanismus tvorby velkoobchodních cen v evropském odvětví ethanolu. Komise uložila žalobkyním pokutu ve výši 47,718 milionu eur.
Popis stanovení cen na evropském trhu s ethanolem v napadeném rozhodnutí
28
Produktem, který je dotčen protiprávním jednáním uvedeným v napadeném rozhodnutí, je ethanol, který se ve směsi s benzínem používá při výrobě biopaliv (v angličtině běžně označovaný jako „fuel-grade ethanol“).
29
Podle napadeného rozhodnutí se smlouvy o prodeji ethanolu na evropském trhu uzavírají buď dlouhodobě nebo na spotovém trh. Velký počet smluv o prodeji ethanolu v Evropské unii se uzavírá na základě dlouhodobých dvoustranných smluv a na základě zadávacích řízení. Cena těchto smluv často zahrnuje pevnou a variabilní část, přičemž variabilní část se obvykle odvíjí od indexů, které zveřejňuje S&P Global Platts.
30
Transakce uskutečněné na spotovém trhu (v angličtině často označované jako „spot trades“) se považují za transakce s okamžitou povahou s dodáním k určitému datu („spot date“). Nejvýznamnějším spotovým trhem s ethanolem v Evropském hospodářském prostoru (EHP) v referenčním období byl trh „lodní přepravy v oblasti Amsterdam-Rotterdam-Antverpy“ (dále jen „oblast Rotterdamu“), jehož fungování společnost S&P Global Platts zohlednila při vypracovávání svých referenčních cenových indexů.
31
Společnost S&P Global, americká společnost se sídlem v Londýně (Spojené království), byla během referenčního období organizována do několika divizí, včetně společnosti S&P Global Platts, nejvýznamnější agentury, která sleduje ceny na trhu s ethanolem. V referenčním období totiž 90 % dvoustranných smluv o prodeji ethanolu použilo jako referenční hodnotu indexy, které zveřejnila S&P Global Platts.
32
Společnost S&P Global Platts zveřejňuje referenční cenové indexy na evropském trhu s ethanolem (Platts ethanol benchmarks), které mají odrážet ceny transakcí uskutečněných v oblasti Rotterdamu. Za tímto účelem S&P Global Platts využívá proces vypracování referenčních indexů nazvaný „Market-on-Close“ (dále jen „proces MOC“).
33
Proces MOC je založen na informacích získaných od účastníků, včetně všech nabídek na nákup a prodej, záměrů obchodování, jakož i potvrzených transakcí, které byly dobrovolně oznámeny během dne, a to zejména v časovém intervalu od 16:00 do 16:30 hod. (londýnského času), který je znám jako „okno MOC“ (MOC window).
34
Ačkoli S&P Global Platts zahrnuje do vypracování svých referenčních cenových indexů ethanolu informace z různých zdrojů, upřednostňuje informace získané v rámci „okna MOC“.
35
Vzhledem k tomu, že cenové indexy ethanolu se často používají jako referenční hodnota v dlouhodobých smlouvách o prodeji ethanolu, mohlo by mít podle Komise – i minimální – zkreslení cen oznámených pro účely vypracování uvedených indexů významný dopad na tržní cenu ethanolu, a tím i na příjmy podniků, které jsou stranami takových dlouhodobých smluv o prodeji.
Jednání vytýkaná žalobkyním v napadeném rozhodnutí
36
V napadeném rozhodnutí se konstatuje, že žalobkyně, Abengoa a Alcogroup uzavřely dohody nebo jednaly ve vzájemné shodě, aby uměle zvýšily, zachovaly nebo zabránily snížení úrovně referenčních hodnot ethanolu, které zveřejnila S&P Global Platts.
37
Podle analýzy Komise je protiprávní jednání dvojího druhu. Žalobkyně na jedné straně koordinovaly své jednání před „oknem MOC“, během něho a po něm se společnostmi Abengoa a Alcogroup. Žalobkyně se dále dohodly se společnostmi Abengoa a Alcogroup na omezení nabídky kapalného ethanolu v oblasti Rotterdamu, který by mohl být k dispozici pro jednání v rámci „okna MOC“. Žalobkyně si pravidelně vyměňovaly obchodně citlivé informace se společnostmi Abengoa a Alcogroup za účelem protiprávního jednání.
38
Komise dospěla k závěru, že koordinované jednání popsané v bodě 37 výše mělo za cíl a mohlo vést ke zvýšení cen prodeje ethanolu žalobkyň, společností Abengoa a Alcogroup v rámci smluv o dodávkách ethanolu, které uzavřely se svými zákazníky, přičemž tyto smlouvy odkazovaly na indexy zveřejněné společností S&P Global Platts.
Návrhová žádání účastnic řízení
39
Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
–
zrušil zcela nebo zčásti napadené rozhodnutí;
–
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
40
Komise navrhuje, aby Tribunál:
–
zamítl žalobu;
–
uložil žalobkyním náhradu nákladů řízení.
Právní otázky
41
Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují dva žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení jejich práva na presumpci neviny a druhý ze skutečnosti, že Komise porušila požadavek nestrannosti vyplývající ze zásady řádné správy.
K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení práva žalobkyň na presumpci neviny
42
Na podporu prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že využila rozfázovaný „hybridní“ postup s jedinou společností účastnící se narovnání a přijala rozhodnutí o narovnání vůči společnosti Abengoa, porušila jejich právo na presumpci neviny. Obvinění proti nim a v konečném důsledku i napadené rozhodnutí jsou tedy ve své samotné podstatě stižena vadou.
43
Porušení presumpce neviny žalobkyň se projevilo tím, že se Komise dopustila dvou podstatných, závažných a nenapravitelných pochybení, která odůvodňují zrušení napadeného rozhodnutí.
44
Komise se nesprávně rozhodla využít rozfázovaný „hybridní“ postup s jediným podnikem účastnícím se narovnání (první a třetí část prvního žalobního důvodu). V této souvislosti žalobkyně uvádějí, že Komise nemohla přijmout rozhodnutí o narovnání vůči společnosti Abengoa před ukončením řádného řízení, aniž porušila jejich právo na presumpci neviny.
45
Žalobkyně mají dále za to, že Komise porušila jejich právo na presumpci neviny při vyhotovení rozhodnutí o narovnání, jelikož toto rozhodnutí obsahovalo jasné a jednoznačné zmínky o účasti „dalších šetřených subjektů“, které neuzavřely narovnání, pokud jde o protiprávní jednání uvedené v tomto rozhodnutí a jejich odpovědnost ve vztahu k tomuto jednání, tedy zmínky, které nebyly nezbytné k prokázání odpovědnosti společnosti Abengoa (druhá část prvního žalobního důvodu).
K první a třetí části prvního žalobního důvodu, které se týkají použití rozfázovaného „hybridního“ postupu
46
V rámci první a třetí části prvního žalobního důvodu, které je třeba analyzovat společně, žalobkyně tvrdí, že použití rozfázovaného „hybridního“ postupu, přičemž postupu při narovnání se účastnila pouze společnost Abengoa, znamená porušení jejich práva na presumpci neviny, a dále že za okolností projednávané věci nebylo poskytnuto přijatelné odůvodnění pro použití takového postupu.
47
Komise s argumentací žalobkyň nesouhlasí.
48
V tomto ohledu je třeba zaprvé konstatovat, že argumentace žalobkyň vychází z předpokladu, podle něhož by použití rozfázovaného „hybridního“ postupu s jediným podnikem účastnícím se postupu při narovnání mohlo představovat porušení presumpce neviny bez ohledu na konkrétní analýzu rozhodnutí o narovnání. S ohledem na judikaturu je však takový předpoklad nesprávný.
49
Zaprvé je třeba uvést, že článek 10a nařízení č. 773/2004 nevylučuje možnost a nebrání možnosti, aby Komise uplatnila „hybridní“ postup v rámci použití článku 101 SFEU (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. února 2022, Scania a další v. KomiseT‑799/17, EU:T:2022:48, body 98 a 99).
50
Komise je totiž oprávněna použít „hybridní“ postup a uplatnit postup při narovnání vůči podnikům, které předložily návrh na narovnání, a současně pokračovat v postupu upraveném obecnými ustanoveními nařízení č. 773/2004 namísto těch, která upravují postup při narovnání, a to ve vztahu k podnikům, které si nepřejí přistoupit k narovnání (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 20. května 2015, Timab Industries a CFPR v. Komise (T‑456/10, EU:T:2015:296, body 70, 71 a 104).
51
Unijní soud měl za to, že Komise mohla nejprve přijmout rozhodnutí o narovnání ve vztahu ke stranám, které se rozhodly přistoupit k narovnání, a poté rozhodnutí přijaté v řádném řízení ve vztahu ke stranám, které se rozhodly nepřistoupit k narovnání, avšak za podmínky, že v rámci přijetí rozhodnutí o narovnání dbá na dodržení zásady presumpce neviny ve vztahu ke stranám, které se neúčastní narovnání (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 18. března 2021, Pometon v. KomiseC‑440/19 P, EU:C:2021:214, body 64 a 65, a ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, body 88 a 89).
52
V této souvislosti má Komise široký prostor pro uvážení při určování věcí, které by mohly být vhodné ke zkoumání zájmu, který by strany měly na účasti v jednáních o narovnání, a při rozhodování o zahájení nebo ukončení těchto jednání nebo o dosažení konečného dohody o narovnání v dané věci, jak vyplývá z bodu 4 odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 622/2008 ze dne 30. června 2008, kterým se mění nařízení č. 773/2004 s ohledem na postup při narovnání v případech kartelů (Úř. věst. 2008, L 171, s. 3) (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. února 2016, Deutsche Bahn a další v. Komise, T‑267/12, nezveřejněný, EU:T:2016:110, bod 417).
53
Kromě toho může být objektivně nezbytné, aby se Komise v rozhodnutí, kterým se ukončuje postup při narovnání, zabývala určitými skutečnostmi a jednáními účastníků údajné kartelové dohody, kteří jsou účastníky řádného řízení (rozsudky ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 65, a ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 89). V tomto rámci nemůže mít žádná zmínka o stranách, které neuzavřely narovnání, konečnou povahu, pokud jde o jejich účast na dotčeném jednání.
54
Zadruhé, pokud jde konkrétně o presumpci neviny, jedná se o obecnou zásadou unijního práva, která je zakotvena v čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) (rozsudky ze dne 22. listopadu 2012, E.ON Energie v. Komise, C‑89/11 P, EU:C:2012:738, bod 72 a ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 60). Článek 48 Listiny odpovídá čl. 6 odst. 2 a 3 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, jak vyplývá z vysvětlení k tomuto ustanovení Listiny. Z toho vyplývá, že podle čl. 52 odst. 3 Listiny je třeba pro účely výkladu článku 48 Listiny zohlednit čl. 6 odst. 2 a 3 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod jakožto minimální úroveň ochrany [rozsudky ze dne 5. září 2019, AH a další (Presumpce neviny), C‑377/18, EU:C:2019:670, bod 41 a ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 61].
55
Za těchto podmínek je zásada presumpce neviny porušena, jestliže soudní rozhodnutí či úřední akt týkající se osoby obviněného v případě, že nebyl vydán pravomocný odsuzující rozsudek, jasným způsobem konstatuje, že dotčená osoba spáchala předmětný trestný čin. V této souvislosti je třeba zdůraznit význam formulace zvolené soudními orgány, jakož i konkrétních okolností, za jakých byla tato formulace použita, a povahy či kontextu předmětného řízení [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 5. září 2019, AH a další (Presumpce neviny), C‑377/18, EU:C:2019:670, bod 43; ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 79 a citovaná judikatura, a rozsudek ESLP ze dne 27. února 2014, Karaman v. Německo, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, bod 63].
56
Zatřetí, a v důsledku toho lze případné porušení práva žalobkyň na presumpci neviny posoudit pouze na základě konkrétní analýzy rozhodnutí o narovnání a posouzení v něm obsažených. Výtky směřující proti použití rozfázovaného „hybridního“ postupu za přítomnosti jediné strany narovnání tedy nemohou samy o sobě prokázat takové porušení.
57
Pokud jde konkrétně o výtku, že procesní volba, kterou upřednostnila Komise, samotnou svou podstatou znamenala konstatování účasti žalobkyň na dotčeném protiprávním jednání a jejich viny, pokud jde o jednání, které je předmětem rozhodnutí o narovnání, je třeba připomenout, že z judikatury týkající se složitých trestních řízení, která je mutatis mutandis použitelná na projednávaný případ, vyplývá (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 64), že přijetí rozhodnutí o narovnání ve vztahu k jediné obviněné osobě, zatímco jednání, kterého se uvedené rozhodnutí týká, předpokládá kolektivní účast, samo o sobě neznamená porušení práva na presumpci neviny ostatních osob, které neuzavřely narovnání [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. září 2019, AH a další (Presumpce neviny), C‑377/18, EU:C:2019:670, bod 45, a usnesení ze dne 28. května 2020, UL a VM, C‑709/18, nezveřejněné, EU:C:2020:411, bod 35].
58
V tomto ohledu žalobkyně v podstatě nesprávně tvrdí, že rozhodnutí o narovnání ukládalo Komisi povinnost přijmout rozhodnutí po skončení řádného řízení. Postup při narovnání je totiž správním řízením alternativním k řádnému správnímu řízení, jež se od posledně uvedeného řízení liší a vykazuje určité zvláštnosti. Nepředloží-li dotyčný podnik v rámci postupu při narovnání návrh na narovnání, řídí se postup vedoucí k přijetí konečného rozhodnutí obecnými ustanoveními nařízení č. 773/2004, namísto ustanovení upravujících postup při narovnání. Pokud jde naopak o řádné řízení, v rámci kterého musí být odpovědnost teprve prokázána, je Komise vázána pouze oznámením námitek a musí zohlednit nové skutečnosti, se kterými se seznámí v rámci tohoto řízení (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 12. ledna 2017, Timab Industries a CFPR v. KomiseC‑411/15 P, EU:C:2017:11, bod 136, a ze dne 1. února 2024, Scania a další v. Komise, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, bod 75).
59
Na rozdíl od toho, co tvrdí žalobkyně, přijetí rozhodnutí o narovnání tedy samo o sobě nemá žádné právní důsledky, které by měly vliv na rozhodnutí přijatá později v rámci řádného řízení vůči straně, která neuzavřela narovnání.
60
Přijetí rozhodnutí o narovnání tedy neovlivnilo výsledek řádného řízení, jak dokládá rozhodnutí přijaté vůči společnosti Alcogroup, v němž Komise nakonec dospěla k závěru, že důkazy založené do spisu nejsou dostatečně průkazné, aby podpořily závěr, že se Alcogroup účastnila protiprávního jednání po 14. březnu 2013, takže Komise již nebyla oprávněna jí uložit pokutu. V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že Komisi nic nebránilo v tom, aby po přezkoumání důkazů obsažených ve spise v rámci řádného řízení přijala vůči žalobkyním rozhodnutí podobné rozhodnutí týkajícímu se společnosti Alcogroup, a to i po skončení řádného řízení týkajícího se společnosti Alcogroup.
61
Zadruhé, pokud jde o to, že Komise údajně neodůvodnila použití rozfázovaného „hybridního“ postupu, žádný z dalších argumentů žalobkyň nemůže obstát.
62
Zaprvé na rozdíl od toho, co tvrdí žalobkyně, rozsudek ze dne 5. září 2019, AH a další (Presumpce neviny) (C‑377/18, EU:C:2019:670), neznamená, že by Komise byla povinna prokázat, že použití rozfázovaného „hybridního“ postupu je „nezbytné“, což podle žalobkyň v projednávané věci nebylo.
63
Judikatura vycházející z rozsudku ze dne 5. září 2019, AH a další (Presumpce neviny) (C‑377/18, EU:C:2019:670 je relevantní mutatis mutandis v případě, kdy Komise přijme ve věci jedné a téže kartelové dohody postupně dvě rozhodnutí určená různým osobám ve dvou odlišných řízeních, a sice rozhodnutí přijaté v postupu při narovnání, určené podnikům, které uzavřely narovnání, a dále rozhodnutí přijaté v řádném řízení, určené ostatním podnikům, které se účastnily kartelové dohody (viz bod 57 níže).
64
Naproti tomu judikaturu vycházející z rozsudku ze dne 5. září 2019, AH a další (Presumpce neviny) (C‑377/18, EU:C:2019:670), nelze vykládat tak, že Komisi ukládá povinnost, aby v každém případě prokázala, že použití rozfázovaného „hybridního“ postupu je „nezbytné“. Komise má totiž využít svého prostoru pro uvážení při posouzení, zda jí použití rozfázovaného „hybridního“ postupu umožňuje zajistit rychlejší a účinnější projednání věci s podniky, které se rozhodly přistoupit k narovnání, přičemž musí dodržet omezení vyplývající z platných pravidel, včetně práva na presumpci neviny podniků, které nepřistoupily k narovnání (viz body 51 až 53 výše).
65
Zadruhé žalobkyně neprokázaly, v čem důvody použití rozfázovaného „hybridního“ postupu v projednávané věci tak, jak jsou uvedeny v bodech 428 až 448 odůvodnění napadeného rozhodnutí, porušují jejich právo na presumpci neviny.
66
Podle napadeného rozhodnutí se v době, kdy se společnost Abengoa rozhodla znovu vstoupit do postupu při narovnání, se žalobkyně tohoto postupu stále účastnily, takže existovala možnost tento postup dokončit ve vztahu k většině šetřených subjektů (bod 441 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
67
Přijetí rozhodnutí o narovnání zahrnující společnost Abengoa ostatně umožnilo pokrýt celou dobu trvání protiprávního jednání, což mělo pro Komisi zjevné výhody oproti přijetí rozhodnutí o narovnání určeného výlučně žalobkyním (bod 442 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
68
Podle bodu 443 odůvodnění napadeného rozhodnutí tedy přístup zamýšlený Komisí měl co nejrychleji dokončit správní řízení, přičemž Komise se nejprve zaměřila na postup při narovnání a poté mobilizovala své zdroje k přijetí rozhodnutí o ukončení řádného řízení, jehož napadení ze strany společnosti Alcogroup se považovalo za pravděpodobné.
69
Pokud jde o riziko, že žalobkyně budou vystaveny návrhům na náhradu škody ze strany třetích osob v důsledku postupného přijetí rozhodnutí o narovnání a rozhodnutí o ukončení řádného řízení, Komise tvrdí, že rozhodnutí o narovnání mělo být stručné a mělo být zveřejněno pouze v nedůvěrné verzi, což mělo výrazně snížit uvedené riziko (bod 444 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
70
Jak vyplývá z bodu 445 odůvodnění napadeného rozhodnutí, výhody přístupu zamýšleného Komisí byly předem s žalobkyněmi projednány, což žalobkyně nezpochybňují.
71
Kromě toho podle bodu 447 odůvodnění napadeného rozhodnutí bylo přijetí rozhodnutí o narovnání, které bylo určeno pouze společnosti Abengoa, odůvodněno účinností. I když tato společnost znovu vstoupila do postupu při narovnání v pozdní fázi, přijetí uvedeného rozhodnutí vedlo k významnému zvýšení účinnosti, včetně možnosti vypracovat rozhodnutí o narovnání, které je mnohem stručnější než rozhodnutí v rámci řádného řízení, jakož i snížení rizika, že Abengoa napadne rozhodnutí o narovnání.
72
Ze žádného z výše uvedených bodů odůvodnění napadeného rozhodnutí nelze s ohledem na jejich obsah vyvodit, že Komise porušila právo žalobkyň na presumpci neviny, když se rozhodla použít rozfázovaný „hybridní“ postup.
73
V každém případě zdržování nebo ukončení postupu při narovnání z důvodu, že se jeden z dotčených podniků rozhodl neúčastnit se jednání o narovnání, by bylo v rozporu s cílem sledovaným postupem při narovnání, jak je uveden v bodě 4 odůvodnění nařízení č. 622/2008, kterým je zajistit rychlejší a účinnější řešení věci s podniky, které se rozhodly přistoupit k narovnání (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. února 2022, Scania a další v. Komise, T‑799/17, EU:T:2022:48, bod 102).
74
Zatřetí argument týkající se porušení časového ujednání dohodnutého mezi Komisí a žalobkyněmi v rámci postupu při narovnání, podle něhož konečná rozhodnutí v rámci postupu při narovnání a řádného řízení měla být přijata „víceméně k témuž datu“, je pouze prvkem kontextu uvedeným žalobkyněmi, který je patrně irelevantní v rámci přezkumu legality napadeného rozhodnutí.
75
Jak totiž vyplývá z jejich písemných odpovědí na organizační procesní opatření, žalobkyně nenamítají porušení žádného z pravidel, která upravují postup při narovnání ani nenamítají protiprávnost takových pravidel, která se týkají nedodržení časového ujednání ze strany Komise.
76
Totéž platí, pokud jde o nedodržení ujednání o reverzním přezkumu, podle něhož je narovnání podmíněno tím, že Komise nerozhodne vůči účastníkům řádného řízení příznivěji, než jak učinila v rozhodnutí o narovnání.
77
V každém případě, jak uvádí Komise, aniž to žalobkyně zpochybňují, oznámení námitek ze dne 11. listopadu 2021 týkající se narovnání převzalo návrh žalobkyň na narovnání, pokud jde o předmět protiprávního jednání, jeho provádění, hlavní skutkové okolnosti a jejich právní kvalifikaci, včetně úlohy žalobkyň, jakož i doby trvání jejich účasti na protiprávním jednání. Oznámení námitek tak odráželo obsah návrhu na narovnání, pokud jde o skutečnosti uvedené v bodě 20 písm. a) oznámení Komise o postupu při narovnání s cílem přijmout rozhodnutí podle článků 7 a 23 nařízení č. 1/2003 v případech kartelů (Úř. věst. 2008, C 167, s. 1). Takové závazky, jako je časové ujednání a ujednání o reverzním přezkumu, totiž mezi těmito skutečnostmi nejsou uvedeny.
78
V důsledku toho v souladu s bodem 22 oznámení Komise o postupu při narovnání potvrdilo oznámení námitek Komise návrh žalobkyň na narovnání.
79
S ohledem na výše uvedené skutečnosti nelze na základě žádného z argumentů, které žalobkyně uvedly v rámci první a třetí části prvního žalobního důvodu prokázat, že Komise porušila jejich právo na presumpci neviny, a tyto části tedy musí být zamítnuty.
Ke druhé části prvního žalobního důvodu, týkající se vyhotovení rozhodnutí o narovnání
80
Podle žalobkyň Komise porušila jejich právo na presumpci neviny při přijetí rozhodnutí o narovnání, které obsahuje jasné a jednoznačné zmínky týkající se účasti na dotčeném protiprávním jednání a údajné odpovědnosti podniků, které neuzavřely narovnání, aniž jsou takové zmínky nezbytné k vyvození odpovědnosti společnosti Abengoa.
81
Zaprvé rozhodnutí o narovnání podle žalobkyň obsahuje předčasné rozhodnutí, jelikož se v něm uvádí, že žalobkyně jsou součástí podniků označených jako „další šetřené subjekty“, jejichž odpovědnost je stanovena v článku 1 výroku uvedeného rozhodnutí, a toto rozhodnutí odkazuje na jejich jednání, a to i v rámci jeho právního posouzení. Kromě toho pozdější zastavení šetření vedeného proti společnosti Alcogroup posílilo dojem, že rozhodnutí o narovnání předpokládá společnou odpovědnost žalobkyň se společností Abengoa. Konečně ujednání o vyloučení odpovědnosti nestačí k vyvrácení těchto náznaků.
82
Zadruhé se přístup Komise odchyluje od její dosavadní praxe v „hybridních“ postupech.
83
Zatřetí informace uvedené v rozhodnutí o narovnání údajně překračují rámec toho, co Soudní dvůr považoval za nezbytné k vyjádření a určení odpovědnosti stran narovnání.
84
Komise s argumentací žalobkyň nesouhlasí.
85
Jak vyplývá z judikatury citované v bodě 55 výše, presumpce neviny je porušena, jestliže soudní rozhodnutí či úřední akt týkající se osoby obviněného v případě, že nebyl vydán pravomocný odsuzující rozsudek, jasným způsobem konstatuje, že dotčená osoba spáchala předmětný trestný čin, přičemž význam má formulace zvolená dotyčnými orgány, jakož i konkrétní okolnosti, za jakých byla tato formulace použita, a povaha či kontext dotčeného řízení.
86
V rámci složitých trestních řízení, která se týkají několika podezřelých, již nemohou být souzeni společně, bylo již shledáno přípustným, že příslušný soud musel za účelem posouzení viny obviněných nezbytně zmínit účast třetích osob, které mohly být následně souzeny samostatně. Nicméně, musí-li být uvedeny skutečnosti týkající se účasti třetích osob, dotčený soud by neměl uvést více informací, než je nezbytné k analyzování právní odpovědnosti osob, o nichž rozhoduje. Kromě toho odůvodnění soudních rozhodnutí musí být formulováno tak, aby se zabránilo možnému předčasnému rozhodnutí o vině dotčených třetích osob, které by mohlo ohrozit spravedlivé zkoumání obvinění vznesených proti nim v jiném řízení [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 5. září 2019, AH a další (Presumpce neviny), C‑377/18, EU:C:2019:670, bod 44; ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 63 a rozsudek ESLP ze dne 27. února 2014, Karaman v. Německo, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, body 64 a 65].
87
Jak bylo uvedeno v bodě 57 výše, presumpce neviny se totiž použije rovněž v případě, kdy Komise přijme ve věci jedné a téže kartelové dohody postupně dvě rozhodnutí určená různým osobám ve dvou odlišných řízeních, a sice rozhodnutí přijaté v postupu při narovnání, určené podnikům, které uzavřely narovnání, a dále rozhodnutí přijaté v řádném řízení, určené ostatním podnikům, které se účastnily kartelové dohody (rozsudky ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 64 a ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 88).
88
V tomto rámci je Komise povinna splnit povinnost uvést odůvodnění právních aktů zakotvenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, jehož obsah musí umožnit zúčastněným osobám seznámit se s důvody, na kterých je rozhodnutí založeno, a soudnímu orgánu disponovat poznatky dostatečnými k tomu, aby vykonal přezkum v rámci žaloby (obdobně viz rozsudek ze dne 26. listopadu 2013, Groupe Gascogne v. Komise (C‑58/12 P, EU:C:2013:770, bod 37).
89
Jak bylo připomenuto v bodě 53 výše, může být objektivně nezbytné, aby se Komise v rozhodnutí, kterým se ukončuje postup při narovnání, zabývala některými skutečnostmi a jednáním týkajícími se účastníků údajné kartelové dohody, kteří jsou účastníky řádného řízení, aniž má jakýkoliv náznak týkající se těchto účastníků konečnou povahu, pokud jde o jejich účast na dotčeném jednání.
90
Komisi přísluší v rozhodnutí, kterým se ukončuje postup při narovnání, dbát na zachování práva podniků, které neuzavřely narovnání a jsou účastníky řádného řízení, na presumpci neviny. V tomto rámci totiž porušení práva na presumpci neviny podniků, které neuzavřely narovnání, ze strany Komise, které by mělo za následek porušení základních práv dotčených podniků, představuje dostatečně závažné porušení, které může narušit celý postup, který vedl k přijetí rozhodnutí o ukončení řádného řízení (rozsudek ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 95).
91
Za účelem zkoumání, zda Komise dodržela právo na presumpci neviny, musí unijní soud analyzovat rozhodnutí, kterým se ukončuje postup při narovnání a jeho odůvodnění jako celek a ve světle zvláštních okolností, za nichž bylo přijato. Jakákoliv výslovná zmínka o nedostatku odpovědnosti ostatních účastníků údajné kartelové dohody v určitých částech daného rozhodnutí by postrádala smysl, pokud by jiné části rozhodnutí mohly být chápány jako předčasné vyjádření jejich odpovědnosti (rozsudky ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 66, a ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 90).
92
Je tedy třeba ověřit, zda Komise v rozhodnutí o narovnání byla při formulaci jeho znění dostatečně obezřetná, aby se vyhnula předčasnému rozhodnutí o účasti žalobkyň na kartelové dohodě, a dále zda byly odkazy na tyto žalobkyně v rozhodnutí o narovnání nezbytné (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 18. března 2021, Pometon v. KomiseC‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 68, a ze dne 12. ledna 2023, Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 219).
93
V projednávané věci z písemných odpovědí žalobkyň na organizační procesní opatření, které jim Tribunál zaslal, vyplývá, že nezpochybňují, že Komise postupovala při formulaci znění rozhodnutí o narovnání obezřetně, ale tvrdí, že uvedená obezřetnost byla nedostatečná.
94
V tomto ohledu je třeba konstatovat, že v bodě 4 odůvodnění rozhodnutí o narovnání Komise stanovila zkrácený výraz „další šetřené subjekty“, aby odkázala společně na žalobkyně a společnost Alcogroup. Komise dále upřesnila, že „další šetřené subjekty“ nejsou adresáty rozhodnutí o narovnání a že toto rozhodnutí neprokazuje ani se nesnaží prokázat, a to ani předběžně, jejich odpovědnost z důvodu jejich účasti na jakémkoli protiprávním jednání. Je v něm rovněž uvedeno, že popis jednání „dalších šetřených subjektů“ byl použit pouze v rozsahu nezbytném k prokázání odpovědnosti společnosti Abengoa.
95
Další podobné výrazy týkající se „dalších šetřených subjektů“ a jejich chybějící odpovědnosti v důsledku přijetí rozhodnutí o narovnání byly vloženy do bodů 41 a 49 odůvodnění tohoto rozhodnutí.
96
Odkazy uvedenými v bodech 94 a 95 výše Komise jasně zdůraznila, že nemá rozhodovat o odpovědnosti „dalších šetřených subjektů“, takže je třeba konstatovat, že byla vůči žalobkyním při formulaci skutečně obezřetná.
97
Je však třeba ověřit, zda jiné části rozhodnutí o narovnání mohou být chápány jako předčasné vyjádření odpovědnosti žalobkyň, což by mohlo vést k tomu, že obezřetnost Komise při formulaci není účinná ve smyslu judikatury citované v bodě 91 výše.
98
V souladu s body 60 až 63 žaloby jsou odkazy na „další šetřené subjekty“, které by mohly naznačovat porušení práva žalobkyň na presumpci neviny, zejména ty, které jsou uvedeny v bodech 33, 35, 46, 47, 53 až 55 a 60 odůvodnění rozhodnutí o narovnání, jakož i v článku 1 jeho výroku.
99
V tomto ohledu je třeba zaprvé uvést, že odkazy na „další šetřené subjekty“ uvedené v oddílech, jejichž předmětem je popis protiprávního jednání společnosti Abengoa, včetně těch, které jsou uvedeny v bodech 33 a 35 odůvodnění rozhodnutí o narovnání, mají v souladu se svým účelem čistě popisnou povahu jednání, kterého se týká rozhodnutí o narovnání, pokud jde o společnost Abengoa.
100
Kromě toho žádná zmínka citovaná v bodě 99 výše výslovně ani implicitně neznamená právní kvalifikaci jednání žalobkyň, takže mohou být považovány za slučitelné s judikaturou citovanou v bodě 91 výše.
101
Zadruhé je třeba analyzovat odkazy uvedené v oddíle týkajícím se právního posouzení jednání společnosti Abengoa („Legal assessment“), a konkrétně odkazy uvedené v bodech 46, 47, 53 až 55 a 60 odůvodnění rozhodnutí o narovnání. Tyto náznaky se nacházejí v částech rozhodnutí, které se týkají uplatnění zásad týkajících se článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP v projednávané věci (bod 5.1.2, body 46 a 47 odůvodnění rozhodnutí o narovnání), zásad týkajících se jediného a trvajícího protiprávního jednání (bod 5.2.2, body 53 až 55 odůvodnění rozhodnutí o narovnání) a zásad týkajících se omezení hospodářské soutěže (bod 5.3.2, bod 60 odůvodnění rozhodnutí o narovnání).
102
V tomto ohledu je třeba zaprvé připomenout, že jak bylo konstatováno v bodě 57 výše, použití rozfázovaného „hybridního“ postupu s jediným podnikem účastnícím se postupu při narovnání účastní jediný podnik nutně neznamená, že se žalobkyně dopustily protiprávního jednání uvedeného v rozhodnutí o narovnání.
103
Jak vyplývá z judikatury citované v bodech 86, 87 a 89 výše, zmínky o podnicích, které neuzavřely narovnání, nejsou samy o sobě problematické a mohou být objektivně nezbytné k popisu a kvalifikaci účasti podniku, který uzavřel narovnání, na kartelové dohodě, pokud nevedou k předčasnému přičtení odpovědnosti účastníkům řádného řízení.
104
V tomto rámci skutečnost, že Komise odkazuje na žalobkyně a Alcogroup prostřednictvím výrazu „další šetřené subjekty“, potvrzuje, že neměla v úmyslu kvalifikovat jejich odpovědnost s ohledem na jednání, které je předmětem rozhodnutí o narovnání (v tomto smyslu viz rozsudek ESLP ze dne 17. září 2024, C. O. v. Německo, CE:ECHR:2024:0917JUD001667822, bod 68).
105
Kromě toho je třeba poznamenat, že jak ve veřejném znění rozhodnutí o narovnání dotčeného ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise (C‑440/19 P, EU:C:2021:214), tak ve veřejném znění takového rozhodnutí dotčeného ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise (C‑883/19 P, EU:C:2023:11), použila Komise „strany“ pro označení všech podniků, kterých se šetření týkalo.
106
Naproti tomu v rozhodnutí o narovnání dotčeném v projednávané věci použila Komise výraz „další šetřené subjekty“, který umožňuje jasněji odlišit náznaky týkající se adresáta uvedeného rozhodnutí od náznaků týkajících se podniků, které neuzavřely narovnání. Rozhodnutí o narovnání navíc neobsahuje žádný výslovný odkaz na žalobkyně v rámci popisu protiprávního jednání, na rozdíl od bodů 26, 28, 29 a 31 odůvodnění rozhodnutí o narovnání dotčeného ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise (C‑440/19 P, EU:C:2021:214).
107
Zadruhé, i když jsou „další šetřené subjekty“ zmíněny v části věnované právní kvalifikaci jednání společnosti Abengoa, ze znění rozhodnutí o narovnání jasně nevyplývá postoj Komise k účasti žalobkyň na dotčeném protiprávním jednání a právní kvalifikaci jejich jednání, jakož i k vyvození jejich odpovědnosti za toto protiprávní jednání (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. listopadu 2017, Icap a další v. Komise, T‑180/15, EU:T:2017:795, body 259 a 260).
108
Z několika skutečností uvedených v rozhodnutí o narovnání, které je třeba vykládat s ohledem na formulační obezřetnost uvedenou v bodech 94 a 95 výše, totiž vyplývá, že:
–
za protiprávní jednání, které je předmětem rozhodnutí o narovnání, je odpovědná pouze společnost Abengoa (bod 25 odůvodnění);
–
bod 4.1.2 uvedeného rozhodnutí, v hlavě 4 věnované popisu jednání, je nadepsán „Abengoa’s behaviour in the MOC process“ (jednání společnosti Abengoa v postupu MOC);
–
posouzení provedené v hlavě 5, které se týká právní kvalifikace jednání společnosti Abengoa, se vztahuje pouze na jednání této společnosti (bod 42 odůvodnění);
–
existuje jasný rozdíl mezi jednáním společnosti Abengoa a jednáním „dalších šetřených subjektů“, jelikož je v něm uvedeno, že Abengoa koordinovala své jednání s „dalšími šetřenými subjekty“ (bod 47 odůvodnění), s tím, že pouze její jednání („[i]ts behaviour“), a nikoli jednání „dalších šetřených subjektů“, vykazovalo všechny znaky dohody nebo jednání ve vzájemné shodě (bod 48 odůvodnění); kromě toho se závěry uvedené v bodě 49 odůvodnění ve světle bodů 46 až 48 odůvodnění týkají výlučně společnosti Abengoa a jsou kromě toho dodatečně formulovány s obezřetností takto: „[a]s already stressed in recital (4) above, this Decision is only addressed to Abengoa and not to any other undertaking. In particular, this Decision does not establish or seek to establish, even on a preliminary basis, any liability of the other parties to the investigation for any participation in any infringement“ (jak již bylo zdůrazněno v bodě 4 odůvodnění výše, toto rozhodnutí je určeno pouze Abengoa. Toto rozhodnutí zejména neprokazuje ani se nesnaží prokázat, a to ani předběžně, odpovědnost „dalších šetřených subjektů“ z důvodu jejich účasti na jakémkoli protiprávním jednání;
–
Abengoa údajně využila dvoustranné kontakty s „dalšími šetřenými subjekty“, aby pokračovala ve svém protisoutěžním jednání, které spočívalo v koordinaci jejího jednání s „dalšími šetřenými subjekty“, což zdůrazňuje skutečnost, že Komise neměla v úmyslu kvalifikovat jiné jednání než jednání společnosti Abengoa (bod 55 odůvodnění);
–
i když se v bodě 60 odůvodnění konstatuje, že společnost Abengoa se společně s „dalšími šetřenými subjekty“ dopustila protisoutěžního jednání společně s „dalšími šetřenými subjekty“, nic to nemění na tom, že v závěrečné větě uvedeného bodu odůvodnění Komise pouze konstatovala, že pouze společnost Abengoa omezila hospodářskou soutěž; ostatně závěr, k němuž Komise dospěla v bodě 61 odůvodnění, se týká výlučně „jednání společnosti Abengoa“ tak, jak je popsáno v oddíle 4.
109
Kromě toho uvedení subjektů, které neuzavřely narovnání, v části věnované právní kvalifikaci dotčeného jednání, již považoval unijní soud, byť implicitně, za přijatelné [v tomto smyslu viz body 50 až 55 odůvodnění rozhodnutí o narovnání dotčeného ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, a to rozhodnutí Komise C(2014) 2074 final, a dále rozsudek ze dne 20. prosince 2023, Crédit agricole a Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. Komise, T‑113/17, napadený kasačním opravným prostředkem, EU:T:2023:847, bod 96 (nezveřejněný), pokud jde o body 53, 57 až 59 odůvodnění rozhodnutí o narovnání dotčeného ve věci, v níž byl rovněž vydán rozsudek ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, a to rozhodnutí Komise C(2013) 8512 final].
110
Zatřetí odkaz na „další šetřené subjekty“ v článku 1 výroku rozhodnutí o narovnání nepředstavuje jasné prohlášení, podle něhož se uvedené subjekty dopustily předmětného protiprávního jednání.
111
Pouhá zmínka o „dalších šetřených subjektech“ ve výroku totiž neznamená sdělení informací, které se jich týkají, ve smyslu judikatury citované v bodě 86 výše. Jak vyplývá z judikatury citované v bodě 103 výše, zmínky o podnicích, které neuzavřely narovnání, nejsou samy o sobě problematické a mohou být objektivně nezbytné k popisu a kvalifikaci účasti podniku, který uzavřel narovnání, na kartelové dohodě, pokud nevedou k předčasnému přičtení odpovědnosti účastníkům řádného řízení.
112
Kromě toho odkaz na „další šetřené subjekty“ ve výroku neznamená sám o sobě předčasné rozhodnutí o vině žalobkyň, které by mohlo ohrozit spravedlivé zkoumání obvinění, která byla proti nim vznesena v rámci řádného řízení.
113
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že výrok rozhodnutí o narovnání vyvolává právní účinky pouze vůči společnosti Abengoa jakožto adresátovi uvedeného rozhodnutí.
114
Kromě toho v článku 1 výroku rozhodnutí o narovnání dospěla Komise k závěru, že pravidla použitelná v oblasti kartelových dohod porušila pouze společnost Abengoa.
115
V souladu s obsahem výroku rozhodnutí o narovnání je kromě toho za dotčené protiprávní jednání odpovědná pouze společnost Abengoa, jak vyplývá zejména z článků 2, 4 a 5 uvedeného rozhodnutí.
116
Z výroku rozhodnutí o narovnání tak nijak nevyplývá, že Komise měla v úmyslu kvalifikovat jednání „dalších šetřených subjektů“, pokud jde o jejich účast na dotčené kartelové dohodě.
117
Začtvrté rozsah některých sporných zmínek, zejména těch, které jsou uvedeny v bodech 46, 53 až 55 a 60 odůvodnění rozhodnutí o narovnání, by sice mohl být považován za nepřesný, pokud jde o otázku, zda se právní kvalifikace, která je v uvedených bodech provedena, vztahuje nejen na jednání společnosti Abengoa, ale i na jednání „dalších šetřených subjektů“.
118
Nicméně odkazy na „další šetřené subjekty“ ve výše uvedených bodech odůvodnění rozhodnutí o narovnání, i když se týkají právní kvalifikace jednání vytknutých straně, která uzavřela narovnání, a sice společnosti Abengoa, představují nanejvýš formulační nepřesnosti, které samy o sobě neobsahují žádné jasné, výslovné ani implicitní posouzení viny stran, které neuzavřely narovnání [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, body 79 a 231, a ze dne 20. prosince 2023, Crédit agricole a Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. Komise, T‑113/17, napadený kasačním opravným prostředkem, EU:T:2023:847, bod 97 (nezveřejněný)].
119
Posouzení právní kvalifikace jednání žalobkyň v rozhodnutí o narovnání totiž nemůže pouze vést k závěru, že „další šetřené subjekty“ jsou zmíněny v části věnované právní kvalifikaci jednání vytýkaného společnosti Abengoa (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 231).
120
Na druhé straně, jak vyplývá z judikatury Evropského soudu pro lidská práva, bez ohledu na význam formulace zvolené dotčenými orgány nemůže být využití několika nešťastných formulací samo o sobě rozhodující, pokud jde o případné konstatování porušení práva na presumpci neviny, s ohledem na povahu a kontext dotyčného řízení (v tomto smyslu viz rozsudek ESLP ze dne 27. února 2014, Karaman v. Německo, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, bod 63 a rozsudek ESLP ze dne 25. listopadu 2021, Mucha v. Slovensko, CE:ECHR:2021:1125JUD006370319, bod 57).
121
Z toho vyplývá, že s ohledem na jejich odůvodnění a kontext nelze žádnou ze zmínek o „dalších šetřených subjektech“ uvedených v rozhodnutí o narovnání chápat jako jasné prohlášení, které by předčasně vyjadřovalo vinu žalobkyň.
122
V důsledku toho je třeba dospět k závěru, že obezřetnost, s níž Komise při formulování rozhodnutí postupovala, nebyla zbavena svého smyslu, a musí být s ohledem na její obsah (viz bod 91 výše) považována za dostatečnou.
123
Kromě toho je třeba posoudit, zda Komise sdělila více informací o zapojení žalobkyň, než bylo pro určení odpovědnosti společnosti Abengoa nezbytné.
124
V tomto ohledu je třeba konstatovat, že žádná z napadených zmínek nepopisuje ani individuálně nekvalifikuje jednání žalobkyň.
125
Jediné individuální zmínky týkající se žalobkyň, které byly vloženy do rozhodnutí o narovnání, jsou uvedeny v bodech 4, 13, 18, 24 a 40 odůvodnění tohoto rozhodnutí, které se v podstatě týkají popisu postupu při narovnání a jejichž obsah žalobkyně nezpochybnily, pokud jde o porušení jejich práva na presumpci neviny.
126
Naproti tomu zpochybňované zmínky o „dalších šetřených subjektech“ v rozhodnutí o narovnání, včetně těch uvedených v bodě 101 výše, byly bez výjimky učiněny ve spojitosti se společností Abengoa, která byla označena za hlavní subjekt protiprávního jednání. Uvedené odkazy jsou tedy použity pouze k popisu a kvalifikaci jednání společnosti Abengoa, a lze je tedy za tímto účelem považovat za objektivně nezbytné.
127
V tomto kontextu právě skutečnost, že protiprávní jednání, které je předmětem rozhodnutí o narovnání, s sebou nutně nese kolektivní jednání, umožňuje odůvodnit nutnost zmínky „dalších šetřených subjektů“ [v tomto smyslu viz rozsudek ESLP ze dne 17. září 2024, C. O. v. Německo, CE:ECHR:2024:0917JUD001667822, bod 63; obdobně viz rovněž rozsudek ze dne 5. září 2019, AH a další (Presumpce neviny), C‑377/18, EU:C:2019:670, bod 47].
128
Totéž platí pro odkaz na „další šetřené subjekty“ uvedený ve výroku rozhodnutí o narovnání.
129
V tomto ohledu je třeba dotčenou věc odlišit od věcí, v nichž byly vydány rozsudky ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise (C‑440/19 P, EU:C:2021:214), a ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise (C‑883/19 P, EU:C:2023:11), v nichž rozhodnutí o narovnání ve výroku nezmiňovala strany, které neuzavřely narovnání. V projednávané věci se postupu při narovnání zúčastnila pouze společnost Abengoa, takže bylo o to více nutné zmínit „další šetřené subjekty“, aby bylo možné kvalifikovat protiprávní jednání, kterého se týká rozhodnutí o narovnání, vůči společnosti Abengoa, která se rozhodla uzavřít narovnání.
130
V každém případě otázka, zda Komise porušila právo žalobkyň na presumpci neviny, závisí na rozhodnutích o narovnání vlastních každé věci, včetně jejich odůvodnění, jakož i na zvláštních okolnostech, za kterých byla tato rozhodnutí přijata (rozsudek ze dne 18. března 2021, Pometon v. Komise, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, bod 86).
131
S ohledem na jejich odůvodnění a kontext jsou přitom odkazy na „další šetřené subjekty“ vložené do sporných částí rozhodnutí o narovnání patrně objektivně nezbytné pro popis původu kartelové dohody jako celku.
132
Argumenty předložené žalobkyněmi na podporu druhé části prvního žalobního důvodu tedy nemohou obstát a musí být odmítnuty.
133
Z výše uvedeného vyplývá, že první žalobní důvod musí být v plném rozsahu zamítnut jako neopodstatněný.
Ke druhému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení požadavku nestrannosti
134
Žalobkyně podpůrně tvrdí, že volba rozfázovaného „hybridního“ postupu a přijetí rozhodnutí o narovnání určeného pro Abengoa před ukončením řádného řízení vedly k narušení nestrannosti Komise a porušily jejich právo na obhajobu.
135
Zaprvé podle žalobkyň na základě předchozího přijetí rozhodnutí o narovnání vznikla Komisi povinnost určit odpovědnost alespoň jednoho dalšího podniku.
136
Zadruhé za okolností uvedených v bodě 135 výše je nemožné „vyloučit jakékoli legitimní pochybnosti“ v souladu s judikaturou, pokud jde o schopnost Komise zachovat objektivní nestrannost ohledně účasti žalobkyň na protisoutěžním jednání, které je předmětem rozhodnutí o narovnání. Z tohoto důvodu Komise nemohla dodržet zásadu tabula rasa.
137
Zatřetí žalobkyně tvrdí, že úvahy Komise v několika částech napadeného rozhodnutí, zejména v bodech 556, 557 a 560 odůvodnění, jakož i při výměně korespondence s nimi během celého řádného řízení, dokládají tento nedostatek nestrannosti.
138
Konečně začtvrté žalobkyně uvádí, že tvrzení Komise o její nestrannosti jsou neúčinná a v každém případě málo přesvědčivá, a vyvracejí její argument, že je třeba vycházet z její dobré víry, a připomínají, že podle judikatury stačí, aby o její nestrannosti existovaly legitimní pochybnosti.
139
Komise s argumentací žalobkyň nesouhlasí.
140
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Komise je povinna během správního řízení dodržovat základní práva dotčených podniků. Zásada nestrannosti, která spadá pod právo na řádnou správu, musí být v tomto ohledu odlišena od zásady presumpce neviny (rozsudky ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 76 a ze dne 1. února 2024, Scania a další v. Komise, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, bod 69).
141
Z práva na řádnou správu, zakotveného v článku 41 Listiny, plyne, že každý má právo zejména na to, aby jeho záležitosti byly unijními orgány řešeny nestranně. Tento požadavek nestrannosti zahrnuje na straně jedné subjektivní nestrannost v tom smyslu, že žádný člen dotyčného orgánu, který se věcí zabývá, nesmí být podjatý nebo osobně zaujatý, a na straně druhé objektivní nestrannost v tom smyslu, že orgán musí v tomto ohledu poskytnout dostatečné záruky pro vyloučení veškerých legitimních pochybností (rozsudek ze dne 12. ledna 2023, HSBC Holdings a další v. Komise, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, bod 77 a ze dne 1. února 2024, Scania a další v. Komise, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, bod 70).
142
V projednávaném případě je předmětem druhého žalobního důvodu pouze pojem „objektivní nestrannost“.
143
Pokud jde o pojem „objektivní nestrannost“, Soudní dvůr v tomto ohledu upřesnil, že není nutné prokázat nedostatek nestrannosti, aby bylo prokázáno, že organizace správního řízení neskýtá dostatečné záruky k vyloučení jakýchkoliv legitimních pochybností o případné zaujatosti. Postačuje, že legitimní pochybnost existuje a nemůže být rozptýlena (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 27. března 2019, August Wolff a Remedia v. Komise, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, bod 37 a ze dne 21. října 2021, Parlament v. UZ, C‑894/19 P, EU:C:2021:863, bod 54).
144
V tomto ohledu je třeba bez dalšího konstatovat, že žalobkyně nenamítají žádné porušení jejich práva na obhajobu nezávisle na porušení, kterého se dovolávají na základě povinnosti nestrannosti.
145
Jak totiž vyplývá z písemností, odpovědí na organizační procesní opatření a řečí, žalobkyně se domnívají, že porušení jejich práva na obhajobu ze strany Komise vyplývá z toho, že Komise porušila svou povinnost nestrannosti.
146
V souladu s judikaturou citovanou v bodě 141 výše je tedy třeba zkoumat, zda argumentace žalobkyň umožňuje dospět k závěru, že existují legitimní pochybnosti o případné předpojatosti ze strany Komise, pokud jde o jejich vinu s ohledem na dotčené protiprávní jednání.
147
Zaprvé je třeba odmítnout argument žalobkyň, podle něhož skutečnost, že rozhodnutí o narovnání bylo určeno výlučně jedinému podniku, znamenala, že Komise měla dospět k závěru, že se protiprávního jednání účastnil alespoň jeden z „dalších šetřených subjektů“, aby se zabránilo ztrátě právní logiky a právního základu, na nichž bylo rozhodnutí o narovnání založeno.
148
Jak vyplývá z judikatury citované v bodě 58 výše, v rámci řádného řízení je Komise vázána pouze oznámením námitek a musí zohlednit nové skutečnosti, které jí byly sděleny v rámci tohoto řízení.
149
Jak totiž bylo uvedeno v bodě 60 výše, přijetí rozhodnutí o narovnání nepodmiňovalo výsledek řádného řízení, takže Komisi nic nebránilo v tom, aby po přezkoumání důkazů obsažených ve spise v rámci řádného řízení přijala vůči žalobkyním rozhodnutí podobné rozhodnutí týkajícímu se společnosti Alcogroup, a to i po skončení řádného řízení týkajícího se společnosti Alcogroup.
150
Žalobkyně tedy nesprávně tvrdí, že by rozhodnutí o narovnání ztratilo svou právní logiku a právní základ, kdyby Komise v napadeném rozhodnutí nekonstatovala jejich vinu.
151
Totéž platí, pokud jde o argument, podle něhož zájem Komise chránit atraktivitu mechanismu narovnání prokazuje nedostatek její objektivní nestrannosti v rámci řízení dotčeného v projednávané věci.
152
Takový argument, který je formulován abstraktně a vychází z výkladu žalobkyň ohledně zájmů Komise při provádění politiky hospodářské soutěže, nemůže obstát, protože sám o sobě neumožňuje konstatovat, že organizace řízení dotčená v projednávané věci neposkytuje dostatečné záruky k vyloučení jakýchkoli legitimních pochybností o případné zaujatosti.
153
Zadruhé je třeba odmítnout argument, podle něhož úvahy Komise v několika částech napadeného rozhodnutí, jakož i při některých výměnách korespondence s žalobkyněmi v rámci řádného řízení mohou dokládat nedostatek nestrannosti tohoto orgánu.
154
Podle žalobkyň z bodů 556 a 557 odůvodnění napadeného rozhodnutí vyplývá, že posouzení provedené Komisí mělo odůvodnit protisoutěžní jednání, které již považovala za právně prokázané. Důkazem toho je argumentace v kruhu uvedená v bodě 560 odůvodnění uvedeného rozhodnutí, v němž Komise vycházela z předpokladu, že se koordinovaly s dalšími dvěma podniky, které byly předmětem šetření, s cílem uměle zvýšit, zachovat nebo zabránit snížení úrovně referenčních hodnot ethanolu zveřejněných společností S&P Global Platts.
155
V tomto ohledu stačí konstatovat, že žalobkyně nezpochybnily zjištění skutkového stavu provedené v napadeném rozhodnutí ani závěry vyvozené z právní analýzy provedené ve vztahu k nim v témže rozhodnutí.
156
Nelze totiž vyhovět tvrzení žalobkyň, že „výchozím bodem“ analýzy Komise byla jejich vina, jelikož toto tvrzení nijak nezpochybňuje spolehlivost a opodstatněnost napadeného rozhodnutí.
157
V každém případě argumenty žalobkyň týkající se obsahu napadeného rozhodnutí nemohou obstát.
158
Zaprvé v bodech 556 a 557 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise uvádí, že provedla úplnou analýzu trhu s ethanolem, jakož i fungování referenčních cenových indexů vypracovaných společností S&P Global Platts, jak vyplývá z hlavy 2 tohoto rozhodnutí, nadepsané „Průmysl ethanolu“ (body 6 až 86 odůvodnění napadeného rozhodnutí). Tato analýza sloužila jako základ pro popis protiprávního jednání uvedeného v úvahách v hlavě 5 uvedeného rozhodnutí (body 213 až 401 odůvodnění), jehož analyzované důkazy byly zaznamenány v bodě 5.2 tohoto rozhodnutí („Časová osa doby trvání protiprávního jednání [žalobkyň]“, body 254 až 390 odůvodnění napadeného rozhodnutí) a jehož závěry byly vloženy do bodů 5.3 („Závěry týkající se důkazů“, body 391 až 393 odůvodnění napadeného rozhodnutí) a 5.4 napadeného rozhodnutí („Závěry vycházející z údajů Platts“, body 394 až 401 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
159
Žádný z bodů odůvodnění uvedených v bodě 158 výše tedy neuvádí, že výchozím bodem analýzy Komise byla vina žalobkyň. Tyto body odůvodnění naproti tomu svědčí o úrovni podrobnosti analýzy provedené tímto orgánem, pokud jde o jejich účast na kartelové dohodě.
160
Totéž platí pro bod 560 odůvodnění napadeného rozhodnutí, ve kterém Komise analyzuje koordinované jednání žalobkyň s „dalšími šetřenými subjekty“ na základě posouzení vložených do bodů 470 až 474 odůvodnění téhož rozhodnutí, která vycházejí z řady podstatných a průkazných indicií (viz např. body 472 a 473 odůvodnění napadeného rozhodnutí), a nikoli z podjatosti, pokud jde o jejich vinu, jak tvrdí žalobkyně.
161
V důsledku toho argumenty předložené žalobkyněmi neprokazují, že Komise neorganizovala správní řízení tak, aby poskytla dostatečné záruky pro vyloučení veškerých legitimních pochybností o případné podjatosti.
162
Takový závěr nelze vyvrátit zohledněním judikatury vycházející z rozsudku ze dne 14. března 2024, D & A Pharma v. Komise a EMA (C‑291/22 P, EU:C:2024:228). Podle žalobkyň z této judikatury vyplývá, že jim nepřísluší prokazovat existenci podjatosti Komise, ale Tribunálu přísluší, aby z právního hlediska posoudil, zda přístup Komise vyvolává legitimní pochybnosti o její nestrannosti.
163
Podle výše uvedené judikatury nelze od osob, jejichž záležitosti řeší orgán, instituce nebo jiný subjekt Unie, požadovat, aby na podporu své argumentace, podle níž nebyl při správním řízení Unie dodržen požadavek objektivní nestrannosti, předložily důkazy o konkrétních indiciích podjatosti (rozsudek ze dne 14. března 2024, D & A Pharma v. Komise a EMA, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, body 77 a 80).
164
S ohledem na závěr uvedený v bodě 161 výše není judikatura uplatněná žalobkyněmi v projednávané věci použitelná, jelikož nebyl prokázán nedostatek objektivní nestrannosti Komise a ze žádné skutečnosti ve spise předložené Tribunálu k posouzení nevyplývá, že správní řízení nebylo organizováno tak, aby poskytlo dostatečné záruky pro vyloučení jakýchkoli legitimních pochybností o případné podjatosti.
165
Z toho vyplývá, že druhý žalobní důvod musí být zamítnut jako neopodstatněný. V důsledku toho je třeba zamítnout žalobu v plném rozsahu.
K nákladům řízení
166
Podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
167
Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a žalobkyně neměly ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedeným uložit, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Komisi.
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (třetí senát zasedající v kolegiu o pěti soudcích)
rozhodl takto:
1)
Žaloba se zamítá.
2)
Společnosti Lantmännen ek för a Lantmännen Biorefineries AB ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Steinfatt
Kukovec
Meyer
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 21. ledna 2026.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.