62021TJ0195_RES
(Zadeva T‑195/21)
Oleksandr Viktorovych Klymenko
proti
Svetu Evropske unije
Sodba Splošnega sodišča (peti senat) z dne 21. decembra 2021
„Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Zamrznitev sredstev – Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu – Dolžnost Sveta, da preveri, ali sta bili ob sprejetju odločbe organa tretje države spoštovani pravici do obrambe in do učinkovitega sodnega varstva“
Evropska unija – Sodni nadzor nad zakonitostjo aktov institucij – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Zamrznitev sredstev oseb, odgovornih za odtujitev javnih sredstev, ter fizičnih ali pravnih oseb, subjektov ali organov, ki so z njimi povezani – Obseg nadzora
(člen 275, drugi odstavek, PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 47 in 48; Sklep Sveta (SZVP) 2021/394; Uredba Sveta 2021/391)
(Glej točke od 65 do 67.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Sklep o zamrznitvi sredstev – Sprejetje ali ohranitev na podlagi sodnega postopka, ki ga vodijo organi tretje države na področju odtujitve javnih sredstev ali zlorabe položaja javnega funkcionarja – Dopustnost – Zahteva – Nacionalna odločba, sprejeta ob spoštovanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva – Obveznost preverjanja, ki jo ima Svet – Obveznost obrazložitve – Obseg – Tretja država, ki je pristopila k Evropski konvenciji o človekovih pravicah – Nevplivanje – Cilj omejevalnih ukrepov, s katerimi se utrjujejo pravna država in človekove pravice
(člen 21(2)(b) PEU, Sklep 2014/119/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom (SZVP) 2021/394, uvodna izjava 2 in Priloga; Uredba Sveta št. 208/2014, Priloga I, in Uredba Sveta št. 2021/391)
(Glej točke od 69 do 74.)
Akti institucij – Obrazložitev – Obveznost – Obseg – Bistvena procesna zahteva, ki se razlikuje od utemeljenosti sklepa
(člen 296 PDEU)
(Glej točko 77.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Sklep o zamrznitvi sredstev – Sprejetje ali ohranitev na podlagi sodnega postopka, ki ga vodijo organi tretje države na področju odtujitve javnih sredstev ali zlorabe položaja javnega funkcionarja – Pogoji – Nacionalna odločba, sprejeta ob spoštovanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva – Obveznost pristojnega organa Unije, da v primeru izpodbijanja dokaže utemeljenost razlogov, sprejetih v zvezi z zadevnimi osebami ali subjekti – Obveznost preverjanja spoštovanja teh pravic, ki jo ima Svet – Kršitev
(Sklep 2014/119/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom (SZVP) 2021/394, Priloga; Uredba Sveta št. 208/2014, Priloga I, in Uredba Sveta št. 2021/391)
(Glej točke od 79 do 87, od 89 do 96 in 100.)
Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Sklep o zamrznitvi sredstev – Sprejetje ali ohranitev na podlagi nacionalne odločbe o zamrznitvi sredstev, ki jo je sprejel organ tretje države – Dopustnost – Zahteva – Nacionalna odločba, sprejeta ob spoštovanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva – Obveznost preverjanja, ki jo ima Svet – Dokaz, da je bilo opravljeno preverjanje – Dokazno breme
(Sklep 2014/119/SZVP, kakor je bil spremenjen s Sklepom (SZVP) 2021/394; uredbi Sveta št. 208/2014 in št. 2021/391)
(Glej točki 97 in 98.)
Pravo Evropske unije – Načela – Pravica do učinkovitega sodnega varstva – Spoštovanje razumnega roka – Omejevalni ukrepi zaradi razmer v Ukrajini – Sodni postopek v tretji državi, ki je podlaga za odločbo o sprejetju omejevalnih ukrepov – Obveznost preverjanja, ki jo ima Svet – Obseg
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 47 in 52(3))
(Glej točke od 101 do 108.)
Povzetek
Svet Evropske unije je po zatrtju demonstracij, ki so februarja 2014 potekale na Trgu neodvisnosti v Kijevu (Ukrajina), 5. marca 2014 sprejel Sklep 2014/119/SZVP (
1
) in Uredbo št. 208/2014 (
2
). Namen teh aktov je zlasti zamrznitev sredstev osebam, ki so bile opredeljene kot odgovorne za odtujitev državnih sredstev. Tožeča stranka je bila 14. aprila 2014 vpisana na seznam oseb in subjektov, na katere se nanašajo ti ukrepi, ker se je v Ukrajini proti njej vodila preiskava zaradi kaznivih dejanj v zvezi z odtujitvijo državnih sredstev in njihovega nezakonitega prenosa iz Ukrajine. Svet je nato ta vpis večkrat podaljšal, (
3
) ker so ukrajinski organi proti tožeči stranki vodili več kazenskih postopkov zaradi odtujitve državnih sredstev ali premoženja.
Tožeča stranka je po sprejetju Sklepa 2021/394 (
4
) in Uredbe 2021/391 (
5
), s katerima je Svet iz enakih razlogov zoper njo podaljšal vpis njenega imena na spornem seznamu, zoper ta akta vložila ničnostno tožbo.
Splošno sodišče je s svojo sodbo ta akta razglasilo za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko, in spomnilo, da se mora Svet, kadar omejevalne ukrepe utemelji na odločbah neke tretje države, prepričati, da so organi zadevne tretje države pri sprejemanju navedenih odločb spoštovali temeljne pravice, priznane z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), zlasti pravico do obrambe in pravico do učinkovitega sodnega varstva osebe, na katero se nanašajo ti ukrepi.
Presoja Splošnega sodišča
Splošno sodišče je najprej spomnilo, da morajo sodišča Evropske unije nadzirati zakonitost vseh aktov Unije glede na ti temeljni pravici. Sodišče Unije se mora zlasti prepričati, ali izpodbijani akt temelji na dovolj trdni dejanski podlagi. V zvezi s tem mora Svet, čeprav lahko sprejetje ali ohranitev omejevalnih ukrepov opre na odločitev organa tretje države, da bo uvedel in vodil preiskavo zaradi kaznivih dejanj v zvezi z odtujitvijo državnih sredstev, preveriti, ali je bila ta odločitev sprejeta ob spoštovanju pravic do obrambe in do učinkovitega sodnega varstva. Ta obveznost je še toliko bolj nujna, ker so bile odločbe, ki jih je Svet sprejel zaradi razmer v Ukrajini, sprejete v okviru politike, katere namen je utrditev in podpora pravni državi ter spoštovanju človekovih pravic v tej državi.
Poleg tega, čeprav okoliščina, da je tretja država pristopila k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju: EKČP), zajema nadzor Evropskega sodišča za človekove pravice nad temeljnimi pravicami, ki jih zagotavlja EKČP, pa takšna okoliščina ne odpravi obveznosti preverjanja, ki jo ima Svet.
V obravnavani zadevi je Splošno sodišče na prvem mestu v zvezi z odločbama preiskovalnega sodnika sodišča v Petchersku v Kijevu z dne 1. marca 2017 in 5. oktobra 2018, ki sta že bili predmet sodb Splošnega sodišča v zadevah Klymenko/Svet (T‑295/19) in Klymenko/Svet (T‑258/20), presodilo, da samo z njima ni mogoče dokazati, da je bila odločitev ukrajinskih organov, da vodijo kazenske postopke, na kateri temelji ohranitev omejevalnih ukrepov, sprejeta ob spoštovanju pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva. Ti odločbi sta bili namreč sprejeti, prva, več kot dve leti in, druga, več kot štiri leta pred sprejetjem izpodbijanih aktov. Splošno sodišče nato ugotavlja, da sta ti odločbi zgolj postopkovni, zato sta zgolj stranskega pomena z vidika kazenskih postopkov, na katerih temelji vpis in ohranitev tožeče stranke na seznamu. Nazadnje, zgolj sklicevanje Sveta na ponovljena stališča ukrajinskih organov v zvezi s spoštovanjem temeljnih pravic tožeče stranke in zgolj možnost tožeče stranke, da se pred ukrajinskimi sodišči sklicuje na kršitev svojih pravic, v zvezi s tem ne zadostujeta.
Splošno sodišče na drugem mestu meni, da Svet prav tako ni dokazal, v kolikšni meri je lahko na podlagi informacij, ki jih je imel na voljo zlasti v zvezi s postopkom seznanitve obrambe z dokazi v kazenskih postopkih in s sodnimi odločbami, ki so bile sprejete v tem okviru, ugotovil, da je bilo varstvo zadevnih pravic zagotovljeno. Splošno sodišče je namreč ugotovilo, da se je Svet zadovoljil s kratkimi pojasnili urada generalnega državnega tožilca, čeprav so bili ukrajinski kazenski postopki še vedno v fazi predhodne preiskave in čeprav upoštevne zadeve, ki so se nanašale na dejanja, ki naj bi bila storjena med letoma 2011 in 2014, še vedno niso bile predložene sodišču v vsebinsko presojo. Splošno sodišče se je v zvezi s tem sklicevalo na EKČP (
6
) in Listino (
7
), iz katerih izhaja, da načelo pravice do učinkovitega sodnega varstva med drugim vključuje pravico do sojenja v razumnem roku. Splošno sodišče je poudarilo, da je Evropsko sodišče za človekove pravice že navedlo, da je kršitev tega načela mogoče ugotoviti zlasti takrat, kadar je v preiskovalni fazi kazenskega postopka več obdobij nedejavnosti, ki jih je mogoče pripisati pristojnim preiskovalnim organom, ali kadar predhodne preiskave ne napredujejo. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da se mora Svet, kadar omejevalni ukrepi proti določeni osebi veljajo že več let, in to še vedno zaradi istega kazenskega postopka, ki poteka v zadevni tretji državi, pred sprejetjem izpodbijanih aktov prepričati, ali je bila spoštovana pravica te osebe do sojenja v razumnem roku. Glede na varstveno naravo zamrznitve premoženja tožeče stranke in sodno prakso Sodišča v zvezi s tem (
8
) mora Svet namreč preprečiti, da bi se tak ukrep po nepotrebnem podaljšal v škodo pravic in svoboščin tožeče stranke zgolj zato, ker so se kazenski postopki, ki so še v fazi predhodne preiskave, na katerih ta ukrep temelji, v bistvu razpotegnili v neskončnost. Zato bi moral Svet navesti vsaj razloge, iz katerih je lahko na podlagi neodvisne in poglobljene analize elementov, ki sta jih predložila urad generalnega tožilca in tožeča stranka, menil, da so bile te pravice spoštovane glede vprašanja, ali je bila zadeva tožeče stranke obravnavana v razumnem roku.
Splošno sodišče je ugotovilo, da ni dokazano, da se je Svet prepričal, ali so ukrajinski pravosodni organi v kazenskih postopkih, na katere se je oprl, spoštovali pravici tožeče stranke do obrambe in do učinkovitega sodnega varstva, zaradi česar je Sklep 2021/394 in Uredbo 2021/391 razglasilo za nična v delu, v katerem se nanašata na tožečo stranko.
(
1
)	Sklep Sveta 2014/119/SZVP z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2014, L 66, str. 26).
(
2
)	Uredba Sveta (EU) št. 208/2014 z dne 5. marca 2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2014, L 66, str. 1).
(
3
)	Glej sklep z dne 10. junija 2016, Klymenko/Svet (T‑494/14, EU:T:2016:360); sodbe z dne 8. novembra 2017, Klymenko/Svet (T‑245/15, neobjavljena, EU:T:2017:792); z dne 11. julija 2019, Klymenko/Svet (T‑274/18, EU:T:2019:509); z dne 26. septembra 2019, Klymenko/Svet (C‑11/18 P, neobjavljena, EU:C:2019:786); z dne 25. junija 2020, Klymenko/Svet (T‑295/19, EU:T:2020:287), in z dne 3. februarja 2021Klymenko/Svet (T‑258/20, EU:T:2021:52).
(
4
)	Sklep Sveta (SZVP) 2021/394 z dne 4. marca 2021 o spremembi Sklepa 2014/119/SZVP o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2020, L 77, str. 29).
(
5
)	Izvedbena uredba Sveta (EU) 2021/391 z dne 4. marca 2021 o izvajanju Uredbe (EU) št. 208/2014 o omejevalnih ukrepih proti določenim osebam, subjektom in organom zaradi razmer v Ukrajini (UL 2019, L 77, str. 2).
(
6
)	Člen 6(1) EKČP.
(
7
)	Člen 47 Listine.
(
8
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 19. decembra 2018, Azarov/Svet (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031).