62003CC0377
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
CHRISTINE STIX-HACKL,
predstavljeni 26. januarja 2006 (
1
)
Zadeva C-377/03
Komisija Evropskih skupnosti
proti
Kraljevini Belgiji
„Neizpolnitev obveznosti države — Lastna sredstva Skupnosti — Nezaključeni zvezki TIR — Neplačilo ali zamuda plačila ustreznih lastnih sredstev“
I – Uvod
1.
Z obravnavano tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti Komisija predlaga Sodišču, naj ugotovi, da ker Kraljevina Belgija:
—
ni ustrezno zaključila določenih tranzitnih dokumentov (zvezki TIR) in zato lastna sredstva, ki iz tega izhajajo, niso bila niti pravilno knjižena niti dana na razpolago Komisiji v roku;
—
Komisije glede nezaključevanje zvezkov TIR ni obvestila o vseh drugih neizpodbijanih carinskih zneskih, ki so jih belgijski carinski organi podobno obravnavali od leta 1996 (knjiženje na račun „B“ namesto knjiženja na račun „A“);
—
ni plačala zamudnih obresti za zneske, dolgovane Komisiji;
ni izpolnila obveznosti iz členov 6, 9, 10 in 11 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 (
2
) (v nadaljevanju: Uredba o lastnih sredstvih) o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom, o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (
3
), ki je z 31. majem 2000 razveljavila in nadomestila Uredbo Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 (
4
) o izvajanju Sklepa št. 88/376/EGS, Euratom, o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (
5
), ki obravnava isto področje.
2.
Obravnavana zadeva se nanaša na določitev, knjiženje in dajanje na razpolago lastnih sredstev iz carinskega tranzitnega postopka na podlagi zvezkov TIR (v nadaljevanju: postopek TIR) in je tako po vsebini tesno povezana z zadevo C-105/02 (
6
), v kateri sem sklepne predloge predstavila 8. decembra 2005. Čeprav se obravnavana zadeva od zadeve C-105/02 razlikuje po konkretnih očitkih in opustitvah, se lahko glede splošnega pravnega in dejanskega ozadja obravnavnega postopka, to je pregleda temeljnih vprašanj knjiženja lastnih sredstev, postopka TIR in njeni krizi, sklicujemo na moje tamkajšnje navedbe. (
7
) Če se bodo v nadaljevanju pokazala še kakšna prekrivanja, se bom na ustreznem mestu prav tako sklicevala na navedene sklepne predloge.
II – Pravni okvir
A – Uredba o lastnih sredstvih
3.
Komisija se je v svoji tožbi sklicevala na Uredbo št. 1150/2000, ki je z 31. majem 2000 razveljavila in nadomestila Uredbo št. 1552/89, ki je veljala v obdobju, v katerem so se zgodile zatrjevane nepravilnosti. Ob upoštevanju dejstva, da se po eni strani vsebina in številčenje v tožbenem zahtevku navedenih členov 6, 9, 10 in 11 Uredbe o lastnih sredstvih v njeni vsakokratni različici v bistvu ni spremenilo, zaradi česar ni težav glede pravice do obrambe tožene države članice, po drugi strani pa se v skladu s sodno prakso Sodišča neizpolnitev obveznosti presoja po pravu Skupnosti ob poteku roka, ki ga je Komisija določila zadevni državi članici (
8
), lahko Komisija v obravnavanem primeru predlaga ugotovitev neizpolnitve obveznosti iz Uredbe o lastnih sredstvih v različici Uredbe št. 1150/2000. (
9
)
4.
Dopolniti je treba, da se v obravnavanem primeru v določeni meri kot predhodno vprašanje glede pravilnega knjiženja in knjiženja v dobro lastnih sredstev obravnava tudi obveznost določitve iz člena 2 Uredbe o lastnih sredstvih. Ta določba je bila sicer v nespremenjeni obliki iz Uredbe št. 1552/89 vključena tudi v Uredbo št. 1150/2000, vendar je bil ta člen že s 14. julijem 1996 spremenjen z Uredbo Sveta (Euratom, ES) št. 1355/96 z dne 8. julija 1996. (
10
) Določitev lastnih sredstev je bila torej v trenutku nastanka spornih carinskih dolgov, oziroma do 14. julija 1996 urejena, kot sledi:
„Za uporabo te uredbe se pravica Skupnosti do lastnih sredstev iz člena 2(1)(a) in (b) Sklepa št. 88/376/EGS, Euratom, določi takoj, ko pristojna državna služba obvesti dolžnika o dolgovanem znesku. Obvesti se takoj, ko je dolžnik znan in ko pristojni upravni organi ob upoštevanju vseh predpisov Skupnosti s tega področja lahko izračunajo višino zneska pravice.“
5.
Za presojo ravnanja belgijskih organov glede določitve zvezkov TIR iz let 1992 do 1994, za katere gre v obravnavnem primeru, zlasti glede vprašanja trenutka določitve, bi se torej načeloma morala uporabiti Uredba št. 1552/89 v svoji prvotni različici, v vsakem primeru pa v skladu z načelom, da se procesni predpisi na splošno uporabljajo za vse postopke, ki potekajo v trenutku, ko ti začnejo veljati (
11
), do začetka veljavnosti spremembe na podlagi Uredbe št. 1355/96 z dne 14. julija 1996.
6.
Če ne bom navedla drugače, se bom v nadaljevanju, v skladu s tožbenim zahtevkom, sklicevala na Uredbo o lastnih sredstvih v različici Uredbe št. 1150/2000, katere upoštevne določbe bom sedaj navedla.
7.
Člen 2(1) in (2) Uredbe o lastnih sredstvih glede določitve pravice Skupnosti določa:
„(1)   Za uporabo te uredbe se pravica Skupnosti do lastnih sredstev iz člena 2(1)(a) in (b) Sklepa št. 94/728/ES, Euratom, določi takoj, ko so izpolnjeni pogoji za knjiženje pravice na račune in za obvestilo dolžnika, določeni v carinskih predpisih.
(2)   Datum določitve pravice iz odstavka 1 je datum knjiženja v računovodske knjige, ki so določene v carinskih predpisih.“
8.
Člen 6(1) in (3)(a) in (b) Uredbe o lastnih sredstvih o računih virov lastnih sredstev določa:
„(1)   Račune lastnih sredstev, ki so razčlenjeni po vrstah sredstev, vodi ministrstvo za finance vsake države članice ali organ, ki ga imenuje posamezna država članica.
[…]
a)
Pravice, določene v skladu s členom 2 pod pogoji iz točke (b) tega odstavka, se knjižijo na računih najkasneje prvi delovni dan po 19. dnevu drugega meseca, ki sledi mesecu, v katerem je bila pravica določena.
b)
Pravice, ki niso knjižene na računih iz točke (a), ker še niso izterjane in zanje še ni bilo predloženo jamstvo, se v obdobju iz točke (a) prikazujejo na posebnih računih. Države članice lahko uporabijo isti postopek, kadar se višina pravic, za katera je bilo predloženo jamstvo, izpodbija, in bi se po rešitvi nastalega spora lahko spremenila.“
9.
Člen 10(1) Uredbe o lastnih sredstvih glede roka za dajanje lastnih sredstev na razpolago določa:
„(1)   Ko se odšteje 10 % za stroške zbiranja v skladu s členom 2(3) Sklepa 94/728/ES, Euratom, se lastna sredstva iz člena 2(1)(a) in (b) tega sklepa vknjižijo najkasneje prvi delovni dan po 19. dnevu drugega meseca, ki sledi mesecu, v katerem je bila določena pravica v skladu s členom 2 te uredbe.
Pravice, ki se prikazujejo na posebnih računih na podlagi člena 6(3)(b), pa se knjižijo najkasneje prvi delovni dan po 19. dnevu drugega meseca, ki sledi mesecu, v katerem so bile pravice izterjane.“
B – Konvencija TIR
10.
Carinski postopek na podlagi zvezkov TIR ima svojo podlago v Carinski konvenciji o mednarodnem prevozu blaga na podlagi TIR zvezkov (v nadaljevanju: Konvencija TIR), ki je bila podpisana 14. novembra 1975 v Ženevi, katere pogodbenici sta med drugim Kraljevina Belgija in tudi Evropska skupnost. (
12
)
11.
Poglavje II Konvencije TIR, ki ureja izdajo zvezka TIR in odgovornost zavarovalnih združenj, vsebuje med drugim naslednje določbe:
„Člen 8
(1)   Zavarovalno združenje se zavezuje, da bo plačalo zahtevane uvozne ali izvozne dajatve in davke, skupaj z, če je treba, zamudnimi obrestmi, zapadlimi v plačilo v skladu s carinskimi zakoni in predpisi države, v kateri je bila opažena nepravilnost pri operaciji TIR. Ta organizacija je zavezana skupaj in solidarno z osebami, ki so dolžne poravnati navedene zneske, za plačilo teh zneskov.
(2)   Če zakoni in predpisi neke pogodbenice ne predvidevajo plačila uvoznih in izvoznih dajatev in davkov, kakor je navedeno v odstavku 1 tega člena, se zavarovalno združenje zavezuje, da bo pod enakimi pogoji plačalo znesek v višini uvoznih ali izvoznih dajatev in davkov, skupaj z, če bo treba, zamudnimi obrestmi.
(3)   Vsaka pogodbenica bo določila najvišji znesek po TIR zvezku, ki ga je mogoče izterjati od zavarovalnega združenja na podlagi določb odstavkov 1 in 2 tega člena.
(4)   Odgovornost zavarovalnega združenja do organov države, v kateri je urad odhoda, se začne takrat, ko urad prevzame TIR zvezek. V državah, čez katere se prevaža blago po postopku TIR, se ta odgovornost začne, ko je blago uvoženo ali s prevzemom TIR zvezka s strani urada, pri kateri se operacija TIR ponovno začne, če je bila prekinjena v skladu s členom 26(1) in (2).
(5)   Zavarovalno združenje ne prevzame odgovornosti le za blago, navedeno v TIR zvezku, temveč tudi za blago, ki bi bilo morebiti spravljeno v označenem delu cestnega vozila ali v označenem zabojniku, čeprav ni na seznamu TIR zvezka. Odgovornost ne vključuje nobenega drugega blaga.
(6)   Za določanje dajatev in davkov, navedenih v odstavkih 1 in 2 tega člena, se podatki o blagu, knjiženi v TIR zvezku, štejejo za točne, dokler se ne dokaže nasprotno.
(7)   Ko zapade plačilo zneskov, navedenih v odstavkih 1 in 2 tega člena, pristojni organi, če je to mogoče, izterjajo plačilo od neposredno odgovorne osebe ali oseb in šele kasneje terjajo pri zavarovalnem združenju.“
12.
Člen 11 Konvencije TIR ureja postopek, če zvezek TIR ni bil zaključen ali je bil zaključen pogojno:
„(1)   Kadar TIR zvezek ni bil zaključen ali je bil zaključen pogojno, pristojni organi niso upravičeni od zavarovalnih združenj terjati plačila zneskov, navedenih v členu 8(1) in (2), če niso v enem letu od prevzema TIR zvezka uradno pisno obvestili zavarovalnega združenja, o izostalem zaključku oziroma o pogojnem zaključku. Enako velja za zaključek, dosežen z goljufijo ali zlorabo, le da je tedaj rok dve leti.
(2)   Zahtevek za plačilo zneskov, navedenih v členu 8(1) in (2), se pošlje zavarovalnemu združenju v treh mesecih do najkasneje dveh let po datumu, ko je bilo zavarovalno združenje obveščeno, da TIR zvezek še ni zaključen ali je zaključen pogojno oziroma je bilo potrdilo o [zaključku] pridobljeno z zlorabo ali goljufijo. Ko terjatev v navedenem roku dveh let postane predmet sodnega postopka, se zahteva za plačilo pošlje v roku enega leta po datumu, ko začne veljati odločitev sodišča.
(3)   Zavarovalno združenje je dolžno poravnati terjatev v treh mesecih od datuma, ko je prejelo terjatev. Če se v dveh letih po plačilu ugotovi in se carinski organi s tem strinjajo, da kljub vsemu ni prišlo do nepravilnosti v zvezi z zadevno operacijo, dobi zavarovalno združenje plačilo povrnjeno.“
C – Uredba o izvajanju carinskega zakonika
13.
Pravna podlaga postopka TIR, ki sodi med zunanje tranzitne postopke, je poleg mednarodne Konvencije TIR na ravni prava Skupnosti tudi Uredba Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (
13
) (v nadaljevanju: izvedbena uredba), ki prav tako temelji na carinskem zakoniku Skupnosti (
14
) (v nadaljevanju: CZ) in v členih 451 in nasl. v bistvu prevzema oziroma izvaja postopek, ki ga je uvedla Konvencija TIR.
14.
Člen 454 izvedbene uredbe določa:
„(1)   Ta člen se uporablja brez poseganja v posebne določbe Konvencij TIR in ATA o obveznostih garantnih združenj pri uporabi zvezka TIR ali ATA.
(2)   Kadar se ugotovi, da je v času ali v zvezi s prevozom na podlagi zvezka TIR ali s prevozom na podlagi zvezka ATA v eni državi članici nastala kršitev ali nepravilnost, ta država članica v skladu z določbami Skupnosti ali svojimi določbami, brez poseganja v začetek kazenskih postopkov, izterja carino in druge morebitne dajatve.
[…]“
15.
Člen 455 določa:
„(1)   Kadar se ugotovi, da je kršitev ali nepravilnost nastala med ali v zvezi s prevozno operacijo na podlagi zvezka TIR ali s prevozom na podlagi zvezka ATA, carinski organi o tem obvestijo imetnika zvezka TIR ali zvezka ATA ter garantno združenje v roku, predpisanem v členu 11(1) Konvencije TIR oziroma členu 6(4) Konvencije ATA.
(2)   Dokazilo o pravilnosti prevoza, opravljenega na podlagi zvezka TIR ali zvezka ATA in opredeljenega v prvem pododstavku člena 454(3), se predloži v roku, predpisanem v členu 11(2) Konvencije TIR oziroma členu 7(1) in (2) Konvencije ATA.
[…]“
III – Predhodni postopek
16.
Komisija opira obravnavan postopek v glavnem na dva inšpekcijska pregleda lastnih sredstev, ki ju je izvedla novembra 1996 in decembra 1997 v Belgiji, ki sta pokazala, da je pri operaciji TIR prišlo do nepravilnosti pri določanju, knjiženju in knjiženju v dobro lastnih sredstev Skupnosti, ki so vodile do tega, da so bila ta lastna sredstva dana na razpolago z zamudo.
17.
O nepravilnostih, zlasti knjiženju določenih carinskih terjatev iz nezaključenih zvezkov TIR z zamudo na račun B v večini raziskanih primerov, ki so bile ugotovljene v okviru izvedenega inšpekcijskega pregleda lastnih sredstev v letu 1996, so bili po prejemu poročil o inšpekcijskih pregledih belgijski organi ponovno obveščeni maja 1999.
18.
Glede ugotovljenih nepravilnosti v okviru inšpekcijskega pregleda lastnih sredstev iz leta 1997 belgijski organi v skladu s poročilom o inšpekcijskih pregledih niso računovodsko vknjižili določenih zneskov za nezaključene zvezke TIR, čeprav je bilo zanje predloženo jamstvo in se jih ni izpodbijalo. Zadevni zneski naj bi bili po inšpekcijskem pregledu lastnih sredstev knjiženi na račun B, ker je zavarovalno združenje izpodbijalo terjatve, ki so bile naslovljene nanj.
19.
Ker je Komisija zavzela stališče, da pri tem ne gre za izpodbijane carinske dolgove, je belgijske organe z dopisom z dne 2. februarja 2000 pozvala, da se zgoraj navedeni zneski vknjižijo na račun A in da ji za obdobje od 1. januarja 1995 do 1. decembra 1997 predložijo seznam vseh nezaključenih zvezkov TIR s podatki o njihovi določitvi in računovodski vknjižbi.
20.
Belgijski organi so v odgovoru z dne 12. februarja 2001 glede inšpekcijskega pregleda lastnih sredstev za leto 1996 in z dne 31. maja 2000 glede inšpekcijskega pregleda lastnih sredstev za leto 1997 ugovarjali očitkom in trditvam Komisije.
21.
Ker je Komisija vztrajala pri svojem stališču, da ravnanje belgijskih organov v raziskanih primerih ni v skladu s predpisi o lastnih sredstvih, je 23. oktobra 2001 na belgijske organe naslovila pisni opomin, v katerem je ponovila svoje stališče; ti so ji na to odgovorili z dopisom z dne 17. januarja 2002. Belgijski organi so v svojem odgovoru med drugim ponovno navedli, da je treba carinske dolgove iz nezaključenih zvezkov TIR šteti za izpodbijane in se med drugim sklicevali na strukturno krizo postopka TIR v letih 1995 do 1997 zaradi prenehanja pozavarovalne pogodbe s strani mednarodnega združenja zavarovalnic konec leta 1994.
22.
Komisija je 26. junija 2002 Kraljevini Belgiji poslala obrazloženo mnenje. Ker belgijski organi niso sprejeli ukrepov, h katerim jih je pozvala, se je Komisija odločila vložiti to tožbo.
IV – Preizkus tožbe
A – Prvi očitek: nepravilnosti pri zaključevanju določenih zvezkov TIR, ker lastna sredstva niso bila niti pravilno knjižena niti izplačana v rokih
1. Dopustnost
a) Bistvene trditve strank
23.
Belgijska vlada najprej trdi, da je tožba v delu, ki se nanaša na očitek prepozne vknjižbe zneskov na račun B, nedopustna. Navaja, da je ta vknjižba bila opravljena takoj, ko je Komisija s poročilom o inšpekcijskem pregledu lastnih sredstev belgijske organe opozorila na to vprašanje, tako da grajana kršitev v trenutku posredovanja obrazloženega mnenja ni več obstajala. Zaradi tega naj bi bila tožba zaradi neizpolnitve obveznosti nedopustna.
24.
Komisija to trditev zavrača in navaja, da v večini izmed 33 zadevnih primerov belgijski organi leta 1996 niso knjižili ničesar niti na račun B niti na račun A, temveč so bili sporni zneski knjiženi na račun B šele decembra 1997. Glede na to, da belgijski organi niso želeli posredovati drugih podobnih spisov, naj ne bi bilo izključeno, da obstajajo še drugi takšni primeri. Napačno knjiženje na račun B naj bi poleg tega imelo učinek prepoznega knjiženja, zaradi česar naj bi bile dolgovane zamudne obresti.
b) Presoja
25.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da lahko nepravilno knjiženje zneskov carinskih dolgov, tako v primeru prepozne vknjižbe na račun A, kot v primeru nepravilne vknjižbe na račun B, vodi do neizpolnitve obveznosti iz Uredbe o lastnih sredstvih do pravočasnega knjiženja carinskih dolgov na računih Komisije, zaradi česar lahko pride do obveznosti plačila zamudnih obresti.
26.
Če je očitek Komisije o nepravilnem knjiženju spornih zneskov in neizplačilu teh zneskov v roku utemeljen, ni mogoče izključiti, da po poteku roka, določenega v obrazloženem mnenju, niso bile odpravljene vse posledice neizpolnitve obveznosti iz Pogodbe, zlasti s plačilom zapadlih zamudnih obresti po Uredbi o lastnih sredstvih. Četudi je treba na vprašanje, ali je bilo v obravnavanem primeru knjiženje pravilno in ali so se lahko sporni zneski knjižili na račun B, odgovoriti šele v okviru utemeljenosti tožbe, je s tem podan interes po ugotovitvi zatrjevane neizpolnitve obveznosti. (
15
)
27.
Zaradi tega menim, da ugovor nedopustnosti ni utemeljen.
2. Utemeljenost
a) Bistvene trditve strank
28.
Komisija navaja, da so bile pri inšpekcijskih pregledih lastnih sredstev, ki ju je izvedla v Belgiji novembra 1996 in decembra 1997, ugotovljene nepravilnosti pri določanju, knjiženju in knjiženju v dobro lastnih sredstev Skupnosti. Pri primerih iz let 1992 do 1994, ki so bili raziskani pri teh inšpekcijskih pregledih, ne gre za posamezne primere, temveč naj bi bili del starejše in splošne prakse. Kraljevini Belgiji očita, da določene pravice, čeprav je bilo zanje predloženo jamstvo in niso bile izpodbijane, niso bile vknjižene na račun A in vknjižene na račun Komisije v roku, določenem v členu 6(3)(a) Uredbe o lastnih sredstvih.
29.
Kar zadeva primere, ki so bili pregledani novembra 1996, Komisija trdi, da naj bi belgijski organi od 33 nezaključenih zvezkov TIR v 20 primerih izvedli knjiženje določenih pravic šele leto dni po inšpekcijskih pregledih lastnih sredstev. V dveh primerih naj bi belgijski organi priznali kršitev določb o lastnih sredstvih (manjkajoče obvestilo o carinskem dolgu in s tem njegovo zastaranje), vendar Komisiji ustreznih zneskov kljub temu niso dali na razpolago.
30.
V ostalih primerih naj bi belgijski organi knjižili pravice iz vrste zvezkov TIR na račun A, potem ko so od nacionalnega zavarovalnega združenja avgusta 1999 prejeli plačilo teh zneskov. V skladu s členom 455 izvedbene uredbe v povezavi s členom 11 Konvencije TIR bi morali belgijski organi določiti zadevne pravice najkasneje 15 mesecev (12 + 3) po prevzemu zvezka TIR in jih knjižiti na račun A v roku, ki je določen v členu 6(3)(a) Uredbe o lastnih sredstvih. Ker so bili zvezki TIR prevzeti leta 1993, so zaradi prepozne vknjižbe in knjiženja v dobro nastale zamudne obresti. V vrsti drugih primerov belgijski organi pravic naj ne bi knjižili na račun A, ker je nacionalno zavarovano združenje vložilo pritožbo zoper ukrepe izterjave.
31.
Kar zadeva primere, ki so bili pregledani decembra 1997, Komisija trdi, da belgijski organi pravice iz določenih nezaključenih zvezkov TIR sprva niso knjižili, po inšpekcijskem pregledu lastnih sredstev na podlagi pritožbe nacionalnega zavarovalnega združenja, pa nepravilno knjižili na račun B.
32.
Komisija zavrača različne trditve, s katerimi belgijska vlada dokazuje zakonitost grajanih ravnanj.
33.
Navaja, da so zamude pri knjiženju znatno presegle roke, določene v členu 6(3) Uredbe o lastnih sredstvih, tako glede knjiženja na račun A kot tudi na račun B. Belgijska vlada očitno meni, da se vsi obravnavani primeri (72) nanašajo na primere goljufij; vendar Komisija razpolaga zgolj z informacijami glede 33 zvezkov TIR, ki so bili predmet inšpekcijskih pregledov leta 1996. Po mnenju Komisije imajo zamude pri knjiženju na račun A za posledico prepozno izplačilo zadevnih lastnih sredstev in s tem zamudne obresti. Belgijski organi so postali aktivni šele več let po prejemu obvestila o nezaključenosti pri knjiženju spornih zneskov. V posameznem Komisija zavrača različne trditve belgijske vlade, po katerih gre pri spornih pravicah za izpodbijane pravice ali pravice, za katere še ni bilo predloženo jamstvo v smislu člena 6(3)(b) Uredbe o lastnih sredstvih. Posebej se sklicuje tudi na to, da vprašanje izpodbijanja s strani nacionalnega zavarovalnega združenja v obravnavanem primeru ni pomembno, ker bi do tega v vsakem primeru prišlo šele, ko bi se sporne pravice vknjižile na račun A in bi bile Skupnosti dane na razpolago.
34.
Belgijska vlada se uvodno sklicuje na krizo glede postopka TIR, ki je nastopila v začetku 90-ih let in trajala od 1995 do 1997, zlasti zaradi prenehanja pozavarovalne pogodbe s strani združenja zavarovalnic konec leta 1994, ki je od tega datuma naprej zavrnilo plačevanje carinskih dolgov, ki so nastali pred letom 1994. Vsi carinski primeri v obravnavanem postopku naj bi se nanašali na takšne carinske dolgove in naj bi bili predmet arbitražnega postopka zoper mednarodno združenje zavarovalnic, kar je v letu 1999 pripeljalo do določenih plačil, ki so bila nemudoma knjižena na račun A. Belgijsko zavarovalno združenje ni prekinilo poroštvene pogodbe, vendar se je sistematično upiralo vsakršni terjatvi iz zvezka TIR, za katero je jamčilo staro zavarovalno združenje. Vsa lastna sredstva, za katera gre v obravnavnem primeru, izhajajo iz 72 zvezkov TIR, pri katerih gre za (ne)zaključek z goljufijo, in sicer v obdobju med junijem 1992 in novembrom 1994;jamstvo zanje je predložilo staro mednarodno združenje zavarovalnic.
35.
Belgijska vlada navaja, da z izjemo dveh zvezkov TIR, glede katerih naj bi belgijska vlada zahtevek za plačilo carinskega dolga priznala kot prepozen, naj Komisija ne bi trdila, da se terjatev ni določila v skladu s členom 2 Uredbe o lastnih sredstvih. Za to določitev morajo biti izpolnjeni štirje pogoji, ki naj bi bili izpolnjeni šele z datumom, ko je bilo zavarovalno združenje pozvano k plačilu. V skladu s členom 11(1) in (2) Konvencije TIR mora država članica pozvati k plačilu najkasneje tri leta po prevzemu zvezka TIR, in ne 15 mesecev – na razpolago je imela eno leto za obvestilo o nezaključenosti ter dve leti za poziv k plačilu carinskega dolga – razen če gre, kot v obravnavanem primeru, za goljufivo zaključene zvezke TIR, za kar je določen rok 4 leta.
36.
Po mnenju belgijske vlade so bile sporne pravice upravičeno knjižene na račun B. Zanika, da je šlo pri spornih pravicah za pravice, za katere je bilo predloženo jamstvo v smislu člena 6(2)(a) Uredbe o lastnih sredstvih. V zvezi s tem se sklicuje na (osebno) poroštvo v postopku TIR in na zavrnitev plačila s strani mednarodnega združenja zavarovalnic. Jamstvo bi bilo mogoče uveljaviti na dan, ko glavni dolžnik ne bi plačal. V obravnavanem primeru je rok za knjiženje nastopil v trenutku, ko je mednarodno združenje zavarovalnic pogodbo že prekinilo.
37.
Nadalje navaja, da ni nujno, da izpodbijanje v smislu člena 6(2)(b) Uredbe o lastnih sredstvih izvaja neposredni carinski dolžnik. Izpodbija lahko tudi zavarovalno združenje. Poleg tega izpodbijanje, v nasprotju z navedbami Komisije, ni vezano na določena formalna pravila. Izvesti ga tudi ni treba v roku, določenem za knjiženje lastnih sredstev.
b) Presoja
i) Uvodna pojasnila
38.
Ne glede na težave, ki izhajajo iz dejstva, da stranke postopka pri določanju pravnega in dejanskega okvira postopka zaradi neizpolnitve obveznosti niso ravno vedno dosledne, (
16
) ali da so zadevni predpisi prava Skupnosti glede lastnih sredstev iz naslova carinskih prejemkov včasih zelo nejasni ali celo nedosledni in protislovni (
17
), poleg tega pa so v določenem obdobju podvrženi številnim spremembam, posebna težava v primeru, kot je obravnavan, ki se nanaša na lastna sredstva, po eni strani izhaja iz tesne povezanosti med različnimi obveznostmi, ki izhajajo iz Uredbe o lastnih sredstvih, po drugi strani pa tudi iz razmerja, ki ga imajo te obveznosti iz Uredbe o lastnih sredstvih do obveznosti, ki izhajajo iz predpisov o nastanku in pobiranju različnih lastnih sredstev, v obravnavanem primeru carin.
39.
Tudi v obravnavanem postopku se je Komisija sklicevala na različne obveznosti iz Uredbe o lastnih sredstvih in na predpise prava Skupnosti o pobiranju carin („nepravilno zaključeni zvezki TIR“), zaradi česar je treba uvodoma nekoliko predstaviti omenjene povezave, ker so pomembne za stališča, ki so potrebna za presojo neizpolnitve obveznosti, ki jo zatrjuje Komisija.
40.
Kar zadeva najprej obveznosti iz Uredbe o lastnih sredstvih, je, kot navaja belgijska vlada, kot najpomembnejše treba omeniti določitev pravic Skupnosti v smislu člena 2, knjiženje teh pravic na podlagi člena 6, nato njihovo knjiženje v dobro računa Komisije v skladu s členoma 9 in 10 in končno plačilo zamudnih obresti za prepozno knjiženje na podlagi člena 11 Uredbe o lastnih sredstvih. Kar zadeva medsebojno razmerje med temi obveznostmi, je obveznosti plačila zamudnih obresti povezana s knjiženjem v dobro lastnih sredstev. (Pravočasno) knjiženje v dobro lastnih sredstev pa je odvisno od določitve, pa tudi od knjiženja lastnih sredstev v rokih, ki so določeni za te postopke.
41.
V zvezi s tem je treba pripomniti, da v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča obstaja „nerazdružljiva vez med obveznostjo določitve sredstev Skupnosti, obveznostjo njihovega knjiženja na račun Komisije v predpisanem roku in nazadnje obveznostjo plačila zamudnih obresti“. (
18
)
42.
Poleg tega je treba zamudne obresti plačati ne glede na to, zakaj je prišlo do prepoznega knjiženja na račun Komisije. Sodišče je iz tega sklepalo, da ni treba razlikovati med primerom, ko država članica določi lastna sredstva, ne da bi jih prenesla, in primerom, ko jih je nezakonito pozabila določiti. (
19
)
43.
Tako je lahko prepozno knjiženje ali opustitev knjiženja, ki vodi do plačila zamudnih obresti, bodisi posledica prekoračitve roka po opravljeni določitvi spornih lastnih sredstev bodisi dejstva, da je do določitve prišlo prepozno, ali pa se določitev sploh ni izvedla, čeprav bi se v skladu s členom 2 Uredbe o lastnih sredstvih morala opraviti.
44.
Poleg tega pa ima, kot sem poudarila v svojih sklepnih predlogih v zadevi C-105/02 (
20
), pomembno vlogo tudi knjiženje z vidika (pravočasnega) knjiženja v dobro lastnih sredstev, ker Uredba o lastnih sredstvih v različici, ki velja v obravnavanem primeru, roke za knjiženje zneskov na račun B povezuje z izterjavo teh zneskov, medtem ko se rok za knjiženje v dobro zneskov na račun A navezuje na določitev teh zneskov. Glede zneskov, knjiženih na računu B, pa to pomeni, da dokler niso izterjani, ne more biti nobene zamude pri knjiženju v dobro. Po drugi strani pa nepravilno knjiženje zneskov na račun B namesto na račun A pomeni prepozno knjiženje in s tem obveznost plačila zamudnih obresti.
45.
Vendar je treba ugotoviti, da neizpolnitev obveznosti knjiženja na podlagi Uredbe o lastnih sredstvih, enako kot neizpolnitev drugih zgoraj navedenih obveznosti, neodvisno od finančnih učinkov za Skupnost oziroma na trenutek knjiženja v dobro ustreznih zneskov, predstavlja sama po sebi kršitev prava Skupnosti, ki jo je treba ugotoviti v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti.
46.
Z vidika razmerja med predpisi o lastnih sredstvih, v katerih so določene posebnosti, po katerih dajejo države članice na razpolago lastna sredstva dodeljena Skupnostim, in predpisi o nastanku in pobiranju carin, ki imajo primarno podlago v carinskih predpisih Skupnosti (torej zlasti carinskem zakoniku, izvedbeni uredbi in Konvenciji TIR) ter nacionalnih pravnih in upravnih določbah, je tako treba ugotoviti, da se očitki Komisije, v skladu s tožbenim zahtevkom, nanašajo na kršitev Uredbe o lastnih sredstvih, tako da Sodišču ni treba posebej ugotavljati kršitev predpisov carinskega prava.
47.
Vendar so lahko takšne kršitve v obravnavanem primeru bistvene, ker lahko vključujejo tudi kršitve predpisov o lastnih sredstvih oziroma lahko vplivajo na dajanje na razpolago lastnih sredstev. (
21
) To velja zlasti za določanje pravic, ker je le-to povezano s carinskimi predpisi in, kot sem že navedla, obveznost knjiženja v dobro na račun Komisije in obveznost plačila zamudnih obresti ne veljata samo za dejansko določene pravice, temveč tudi za pravice, ki jih država članica neupravičeno ni določila, ali pa jih je določila prepozno, in ni upoštevala carinskih predpisov Skupnosti. (
22
)
48.
Če je uporaba predpisov o carinskem pravu za dajanje na razpolago lastnih sredstev Skupnosti, kot je urejeno v Uredbi o lastnih sredstvih, pomembna, oziroma če lahko v tej zvezi ustvarja učinke, prihaja do določenega „prekrivanja“ dveh navedenih področij ureditve. Tako je na primer v carinskih predpisih določene (proceduralne) roke treba razumeti v smislu hitrega in učinkovitega dajanja na razpolago lastnih sredstev in jih lahko z vidika obveznosti iz Uredbe o lastnih sredstvih štejemo za obvezne. (
23
)
ii) O posameznih očitkih
49.
Kar zadeva vsebino očitka Komisije, je treba ugotoviti, da se nanaša na „določene tranzitne listine“, pri čemer tranzitnih listin v tožbenem zahtevku ne opredeljuje podrobneje in ne navaja določenega zneska. Tudi v obrazložitvi tožbe se Komisija zgolj pavšalno sklicuje na izsledke obeh inšpekcijskih pregledov lastnih sredstev ali zgolj primeroma navaja obravnavo posameznih tranzitnih listin. Na podlagi trditev Komisije in z njene strani posredovanih informacij gre torej bolj za preizkus ravnanja belgijskih carinskih organov v zvezi s postopkom TIR, ki je v nasprotju s pravom Skupnosti na podlagi inšpekcijskega pregleda vzorcev lastnih sredstev, ne da bi po mojem mnenju bilo treba dokazati, da je očitek utemeljen glede vseh obravnavanih zvezkov TIR, pri čemer se navedbe Komisije in belgijske vlade glede obravnavnih zvezkov TIR razlikujejo.
50.
Tako je treba upoštevati, da je belgijska vlada za dva izmed zvezkov TIR priznala, da do izterjave obravnavanega carinskega dolga ni prišlo zaradi napake belgijskih organov, to je zaradi neopravljenih obvestil, in zato ni izpodbijala očitka Komisije.
51.
Kar zadeva ostale primere, ki jih navaja Komisija, vsebuje očitek Komisije, ki ni posebej jasno opredeljen, v bistvu dva temeljna očitka, s katerima so povezane ostale trditve, in sicer po eni strani prepozno knjiženje lastnih sredstev na podlagi zvezkov TIR, ki se je izvedlo šele eno leto po inšpekcijskem pregledu lastnih sredstev, in na drugi strani po mnenju Komisije napačno knjiženje lastnih sredstev na račun B namesto na račun A.
52.
Oba očitka z vidika dejstev, na katerih temeljita, in sicer da so bile pravice iz zvezkov TIR, prevzetih v letih 1992 do 1994, šele eno leto po izvedenih inšpekcijskih pregledih v letih 1996 in 1997, knjižene na račun B, nista sporna. Belgijska vlada zanika, da bi do knjiženja prišlo prepozno, in trdi, da so bili sporni zneski pravilno knjiženi na račun B.
53.
Kar zadeva, prvič, vprašanje prepoznega knjiženja, se morajo v skladu s členom 6 Uredbe o lastnih sredstvih pravice, ki so knjižene tako na računih A kot na računih B, knjižiti na računih najkasneje prvi delovni dan po 19. dnevu drugega meseca, ki sledi mesecu, v katerem je bila pravica določena.
54.
Na podlagi člena 2 Uredbe o lastnih sredstvih, v različici (
24
), ki velja v obravnavanem primeru glede določanja pravic, se pravica Skupnosti „določi“, „ko pristojni organ države članice obvesti dolžnika o višini dolgovanega zneska“.
55.
V zvezi s tem je treba najprej ugotoviti, da pri tej določitvi (
25
), h kateri so države članice zavezane, ne gre za poseben ugotovitveni akt, ki bi ga morali izdati pristojni organi držav članic. Pojem določitve se veliko bolj navezuje na določene proceduralne postopke oziroma upravne ukrepe (obvestilo o dolgovanem znesku) pri pobiranju lastnih sredstev – v obravnavanem primeru carin. Povezanost pojma določitve z ravnanji, ki se navezujejo na postopek izterjave, lahko izhaja tudi iz nejasne opredelitve pogojev, pod katerimi je izpolnjena obveznost določitve lastnih sredstev, v različnih verzijah Uredbe o lastnih sredstvih, ker morajo ti pogoji po eni strani veljati za različne vrste lastnih sredstev oziroma dajatev, po drugi strani pa morajo upoštevati tudi ohranjene razlike med upravnimi postopki držav članic.
56.
Glede obvestila o dolgovani dajatvi drugi odstavek člena 2 Uredbe o lastnih sredstvih, kot je veljala v spornem obdobju (
26
), napotuje na carinske predpise Skupnosti s tega področja, v obravnavanem primeru torej na carinske predpise prava Skupnosti. Natančneje izhajajo pravila glede pobiranja carinskega dolga zaradi kršitev v okviru postopka TIR po eni strani iz Konvencije TIR, po drugi strani pa iz posebnih določb o postopku TIR, določenih v izvedbeni uredbi, ki se sklicuje na Konvencijo TIR oziroma predpise prava Skupnosti in nacionalnega prava, sicer pa tudi iz carinskega zakonika.
57.
Kot obvestilo v smislu člena 2 Uredbe o lastnih sredstvih je po mojem mnenju v obravnavanem primeru treba šteti zahtevek za plačilo v smislu člena 11(2) Konvencije TIR, iz česar izhajata tudi Komisija in belgijska vlada.
58.
V skladu z drugim stavkom člena 2(1) Uredbe o lastnih sredstvih se obvestilo pošlje takoj, ko je dolžnik znan in ko pristojni upravni organi lahko izračunajo znesek pravice.
59.
Dejansko obvestilo o dolgovanem znesku z vidika trenutka določitve v smislu Uredbe o lastnih sredstvih sicer niti ni pomembno, če do njega v tem trenutku, ko je dolžnik znan in se lahko določi znesek pravice, ne pride. Navedeno izhaja iz tega, da so države članice zavezane ugotavljati terjatve, ker bi bilo namreč v nasprotnem primeru finančno ravnovesje Skupnosti zaradi ravnanja države članice porušeno. (
27
)
60.
Za trenutek določitev je torej načeloma odločilno, kdaj so izpolnjeni pogoji za obvestilo o dolgovanem znesku, torej kdaj lahko carinski organi izračunajo znesek dajatev, ki izhaja iz carinskega dolga, in določijo dolžnika. (
28
)
61.
V obravnavanem primeru belgijska vlada meni, da so imele države članice za določitev na razpolago tri, oziroma v primeru zaključka zvezkov TIR, doseženega z goljufijo, štiri leta, medtem ko Komisija meni, da bi do določitve v vsakem primeru moralo priti najkasneje po poteku 15 mesecev od prevzema obravnavanega zvezka TIR. Po mojem mnenju tako na splošno ni mogoče pritrditi navedenima izjavama.
62.
Kar zadeva pristop belgijske vlade, je treba opozoriti, da gre pri dvoletnem roku za obvestilo o izostalem zaključku ali pogojnem zaključku na podlagi člena 11(1) Konvencije TIR (najprej po treh mesecih v enem letu ali v primeru zaključka, doseženega z goljufijo, v dveh letih) in roku za zahtevek za plačilo na podlagi člena 11(2) Konvencije TIR (najkasneje dve leti), za zgornje roke in da se mora obvestilo o carinskem dolgu za namene Uredbe o lastnih sredstvih izvesti v najkrajšem možnem času. (
29
) Zaradi tega se ti roki ne smejo enostavno seštevati in se ne sme domnevati, da bi do določitve pravic v obravnavnih primerih moralo priti pavšalno šele tri oziroma štiri leta po prevzemu zvezka TIR.
63.
Poleg tega je treba v tej zvezi, kot je navedla Komisija, ugotoviti, da je v 31 primerih do obvestila o izostalem zaključku ali pogojnem zaključku dejansko prišlo v nekaj mesecih ali celo dneh, torej znatno pred potekom najdaljših rokov enega oziroma dveh let, določenih v členu 11(1).
64.
Kar zadeva nadalje trditev Komisije, da bi moralo do določitve priti najkasneje v 15 mesecih po prevzemu zvezka TIR, želim najprej izpostaviti, da tega roka v določenih primerih ni mogoče upoštevati. Na podlagi člena 454 izvedbene uredbe država članica izterja carine in druge dajatve, kadar se ugotovi, da je v zvezi s prevozom na podlagi zvezka TIR nastala kršitev ali nepravilnost, pri čemer se nastanek carinskega dolga sicer določa po carinskem zakoniku (glede na vrsto kršitve prideta v poštev zlasti člena 202 in 203). Odločilno je, da mora urad prihoda – v obravnavanem primeru gre namreč za izterjavo s strani urada prihoda – vedeti za kršitev ali nepravilnost oziroma nastanek carinskega dolga, da lahko izvede nadaljnje postopke v okviru izterjave in določitve lastnih sredstev. Do tega spoznanja praviloma pride na podlagi obvestila urada izstopa oziroma pri vračilu talona št. 2 s strani tega urada. Če urad prihoda po poteku roka za dostavo blaga na podlagi zvezka TIR in primernega roka za vračilo ne prejme talona št. 2, bi lahko kvečjemu še zahtevali, da lahko urad prihoda v tem trenutku sklepa, da je prišlo do kršitve ali nepravilnosti in že začne izvajati potrebne ukrepe za izterjavo in določitev lastnih sredstev. Vendar v primeru, kot je obravnavani, urad prihoda, ki prejme ponarejene talone št. 2, dokler ta goljufija ni odkrita, ne more sklepati, da je prišlo do nepravilnosti; zato lahko s postopki za izterjavo oziroma določitev prične šele, ko izve za te nepravilnosti oziroma nastanek carinskega dolga.
65.
Sicer je treba pripomniti, da rokov, ki veljajo za izterjavo carinskega dolga na podlagi zvezkov TIR, z vidika trenutka določitve ni mogoče primerjati z roki, ki se nanašajo na tranzitne postopke prava Skupnosti, za katere gre v sodbah v zadevi C-460/01 (
30
) in C-104/02 (
31
). V teh postopkih je šlo za enajstmesečni rok za obvestilo, da ni prišlo do predložitve pošiljke, na podlagi člena 379(1) izvedbene uredbe in trimesečni rok za dokaz pravilne izvedbe postopka prevoza na podlagi člena 379(2) izvedbene uredbe, ki začne teči od trenutka navedenega obvestila. Sodišče je po eni strani ugotovilo, da enajstmesečni rok za obvestilo, da ni prišlo do predložitve pošiljke v luči obveznosti, ki izhajajo iz Uredbe o lastnih sredstvih, za države članice prestavlja zavezujoč najdaljši rok (
32
) in po drugi strani, da je treba carinski dolg izterjati nemudoma ob izteku trimesečnega roka za dokaz pravilne izvedbe, ker lahko najkasneje v tem trenutku carinski organi izračunajo dolgovani znesek in določijo carinskega dolžnika. (
33
) Sodišče je nadalje navedlo, da taka razlaga ni nezdružljiva s carinskim zakonikom, ki omogoča, da se znesek dolgovanih dajatev sporoči v treh letih od nastanka carinskega dolga, ker ta rok ne vpliva na obveznosti do Skupnosti, ki izhajajo iz predpisov o lastnih sredstvih. (
34
)
66.
Komisiji je treba v obravnavanem primeru ob upoštevanju navedene sodne prakse pritrditi, da če se ugotovi, da je prišlo do kršitve v skladu s členom 455(1) izvedbene uredbe v povezavi s členom 11(1) Konvencije TIR velja zavezujoči najdaljši rok dvanajstih mesecev za obvestilo o kršitvi oziroma izostalem zaključku (oziroma, če je zaključek dosežen z zlorabo ali goljufijo, velja rok dveh let). Kar zadeva rok treh mesecev, na katerega se sklicuje Komisija, ta rok v skladu s členom 11(2) Konvencije TIR predstavlja zgolj najzgodnejši datum, na katerega se lahko zavarovalnemu združenju pošlje zahtevek za plačilo. Sicer morata imetnik zvezka TIR in zavarovalno združenje dokazilo o pravilnosti prevoza, opravljenega na podlagi zvezka TIR, v skladu s členom 455(2) v povezavi s členom 11(2) Konvencije TIR, predložiti v dveh letih od obvestila o kršitvi. Medtem ko časovno obdobje za obvestilo o carinskem dolgu in s tem za določitev lastnih sredstev, ki je organom držav članic v skladu z ugotovitvami Sodišča v zadevah C-104/02 (
35
) in C-460/01 (
36
) na razpolago na podlagi člena 379 izvedbene uredbe, v celoti upošteva rok za dokaz pravilnosti izvedbe tranzitnega prevoza ali dejanskega kraja nepravilnosti, bi moral, v skladu s stališčem Komisije, zahtevek za plačilo v postopku TIR sistematično slediti še pred potekom roka za predložitev dokazila o pravilni izvedbi prevoza na podlagi zvezka TIR. Ta rok sicer prvotno ni namenjen carinskim organom, temveč gre za rok, ki je imetniku zvezka TIR ali zavarovalnemu združenju na razpolago, zaradi česar se ga v skladu z določbami o lastnih sredstvih ne sme skrajšati.
67.
Zaradi navedenih razlogov ne verjamem, da bi lahko na splošno sklepali o tem, da je obvestilo o znesku dolga in s tem določitev pravice v smislu člena 2 Uredbe o lastnih sredstvih možna najkasneje po poteku 15 mesecev od prevzema zvezka TIR. Vendar mora to obvestilo, v obravnavnem primeru zahteva za plačilo, prav gotovo slediti takoj, ko lahko carinski organi to izvedejo. V zvezi s tem je treba dodati, da ne drži, da lahko v postopku TIR carinski organi carinskega dolžnika določijo šele, ko se odkrije „resnični dolžnik“, saj kot carinski dolžnik pride vselej v poštev zavarovalno združenje, ki odgovarja solidarno z osebo ali osebami, ki so neposredno zavezane za plačilo dolga.
68.
V obravnavanem primeru sicer iz dokumentacije izhaja, da sta v večini primerov, ki so bili predmet inšpekcijskega pregleda lastnih sredstev leta 1996, že februarja 1995 zahtevek za plačilo zapadlega carinskega dolga prejela tako imetnik zvezka TIR kot tudi zavarovalno združenje. Tako lahko ugotovimo, da so najkasneje v tem trenutku belgijski organi očitno razpolagali s potrebnimi podatki za določitev carinskega dolga in carinskega dolžnika, tako da bi se sporne pravice morale določiti najkasneje takrat. Zaradi tega so bile te pravice, ki so bile nesporno knjižene šele eno leto po inšpekcijskem pregledu lastnih sredstev, torej leta 1997, knjižene prepozno.
69.
Zato je treba ugotoviti, da so belgijski organi pravice iz zvezkov TIR določili prepozno, in s tem, ko so jih vknjižili na račun B šele približno eno leto po inšpekcijskih pregledih v letih 1996 in 1997, tudi knjižili z zamudo, oziroma da je bilo knjiženje vsekakor prepozno, ker je do določitve dejansko prišlo v trenutku, ko so bili carinski organi prvič sposobni določiti dolgovani znesek in carinskega dolžnika.
70.
Drugič, kar zadeva očitek Komisije, da so bili zneski iz zvezkov TIR neupravičeno knjiženi na račun B, se lahko, kot sem navedla že v svojih sklepnih predlogih v zadevi C-105/02 (
37
), na račun B po eni strani načeloma knjižijo še neizterjane določene pravice, za katere ni bilo predloženo jamstvo, po drugi strani pa neizterjane, določene pravice, za katere je sicer jamstvo bilo predloženo, vendar so bile izpodbijane in so lahko zaradi nastalih sporov podvržene spremembam.
71.
V zvezi z različnimi trditvami belgijske vlade, s katerimi uveljavlja, da pri spornih pravicah ni šlo za zavarovane pravice v smislu člena 6(3)(b) Uredbe o lastnih sredstvih, se prav tako sklicujem na moje sklepne predloge v zadevi C-105/02, v katerih sem ugotovila, da gre pri zavarovanju na podlagi člena 8 Konvencije TIR načeloma za zavarovanje v smislu te določbe in da morajo biti določene pravice iz zvezkov TIR v vsakem primeru knjižene na računu A v višini zgornje meje, dogovorjene v sistemu TIR, do katere zavarovalna združenja odgovarjajo za carinske dolgove, in dane na razpolago Skupnosti v roku, določenem v členu 10(1)(1) Uredbe o lastnih sredstvih. (
38
)
72.
Na podlagi mojih tamkajšnjih navedb tudi sama menim, da belgijski organi, ne glede na to, kako je kriza postopka TIR in njene posledice, na primer prekinitev pozavarovalne pogodbe s strani mednarodnega združenja zavarovalnic leta 1994, v obravnavanem trenutku dejansko vplivala na dana poroštva belgijskega zavarovanega združenja, v skladu z Uredbo o lastnih sredstvih in načelom lojalnega sodelovanja, na katerem temelji, kot reakcija na te težave, ne bi smeli samovoljno in brez dogovora s Komisijo odstopiti od opisane knjižbe carinskih dolgov na podlagi zvezkov TIR na račun A. (
39
)
73.
Kot izhaja iz dokumentov do ustreznega predhodnega posvetovanja ni prišlo in je Komisija po opravljenih inšpekcijskih pregledih lastnih sredstev večkrat opozorila na to, da se ne strinja z vknjižbo na račun B.
74.
Iz teh razlogov je treba trditev belgijske vlade glede krize postopka TIR in njenih učinkov zavrniti.
75.
Zavrniti je treba tudi navedbe belgijske vlade, v skladu s katerimi se lahko zadevni zneski knjižijo na račun B, ker je šlo za „izpodbijane pravice“ v smislu člena 6(3)(b) Uredbe o lastnih sredstvih.
76.
Sicer se strinjam z belgijsko vlado, da lahko do izpodbijanja načeloma pride tudi s strani dajalca poroštva, torej zavarovalnega združenja. Po mojem mnenju navedeno izhaja zlasti iz tega, ker ta v skladu s členom 8(1) Konvencije TIR z imetnikom zvezka TIR odgovarja solidarno za plačilo zapadlih carinskih dolgov, zaradi česar bi mu morale pripadati enake možnosti obrambe. (
40
)
77.
Kot Komisija tudi sama menim, da se mora „izpodbijanje“, kot izhaja že iz besedila člena 6(2)(b) Uredbe o lastnih sredstvih, nanašati na samo pravico ne pa na jamstvo, da je torej mišljeno izpodbijanje carinskega dolga, na katerem temelji. (
41
) V skladu z dokumentacijo oziroma navedbami belgijske vlade v obravnavanem primeru ne gre za takšna izpodbijanja. Belgijsko zavarovalno združenje je namreč očitno sistematično zavrnilo plačilo iz naslova poroštva zaradi prekinitve pozavarovalne pogodbe s strani mednarodnega združenja zavarovalnic in njegove grozeče insolventnosti.
78.
V skladu z navedenim ni mogoče sprejeti trditve belgijske vlade, da so bili sporni zneski pravilno knjiženi na račun B, ne glede na to, ali in v kolikor so že v trenutku, pomembnim za knjiženje, obstajale okoliščine, ki bi po mnenju belgijske vlade upravičile knjižbo na račun B, kot je navedla Komisija.
79.
Tako je treba ugotoviti, da so očitki Komisije glede prepozne in nepravilne knjižbe lastnih sredstev iz zvezkov TIR utemeljeni.
80.
Na podlagi vsega navedenega je treba ugotoviti, da je prvi očitek Komisije utemeljen.
B – Drugi očitek: neobvestitev Komisije o določenih neizpodbijanih carinskih zneskih, ki so bili enako knjiženi v računovodske knjige
a) Bistvene trditve strank
81.
S svojim drugim očitkom Komisija trdi, da je belgijski organi kljub pozivu niso obvestili o vseh drugih neizpodbijanih carinskih zneskih v povezavi z nezaključenimi zvezki TIR pri belgijskih carinskih organih od leta 1996, ki so bili prav tako (kot zvezki TIR, ki so bili predmet inšpekcijskih pregledov) knjiženi na račun B. Kraljevina Belgija s tem ni izpolnila svoje obveznosti do lojalnega sodelovanja, ki je podlaga Uredbi o lastnih sredstvih in členu 10 ES.
82.
Belgijska vlada meni, da ji ni mogoče očitati neizpolnitve obveznosti do lojalnega sodelovanja.
b) Presoja
83.
Kot sem že navedla v svojih sklepnih predlogih v zadevi C-105/02 mora država članica v skladu z načelom lojalnega sodelovanja, ki je tudi podlaga Uredbi o lastnih sredstvih, ugoditi zaprosilu Komisije po posredovanju informacij, kot je podano v obravnavanem primeru, s katerim želi Komisija po zaključenih inšpekcijskih pregledih za preizkus pravilne uporabe predpisov o lastnih sredstvih pridobiti informacije o računovodskem obravnavanju določenih zvezkov TIR. (
42
)
84.
Ker belgijska vlada ni niti zanikala, da je prejela ustrezno zaprosilo po posredovanju informacij s strani Komisije, niti da mu ni ugodila, je zaradi tega treba ugotoviti, da Kraljevina Belgija s tem ni izpolnila svojih obveznosti iz Uredbe o lastnih sredstvih.
85.
Drugi očitek Komisije je tako utemeljen.
C – Tretji očitek: neplačilo zamudnih obresti za zneske, dolgovane Komisiji
a) Bistvene trditve strank
86.
Komisija meni, da so ob upoštevanju dejstva, da belgijski organi Skupnosti še niso dali na razpolago velik del dolgovanih zneskov in da so bili zneski, ki so bili knjiženi v dobro, plačani z veliko zamudo, v skladu s členom 11 Uredbe o lastnih sredstvih nastopile zamudne obresti. Sklicuje se zlasti na znesek iz obeh nespornih primerov, ki so ga belgijski organi že odobrili, vendar še ni bil Komisiji dan na razpolago. Ugovore belgijske vlade naj bi bilo treba zavrniti, ker bi morale biti sporne pravice iz zvezkov TIR, vsaj v obsegu, ki ga je pokrivalo združenje, knjižene na račun A.
87.
Belgijska vlada se ponovno sklicuje na svoje stališče, po katerem so se lahko sporni zneski upravičeno knjižili na račun B. Če je te zneske že (1999) prejela, je te knjižila v dobro v določenem roku. Sicer pa je Komisija obresti napačno izračunala.
b) Presoja
88.
V skladu s členom 11 Uredbe o lastnih sredstvih se za zamudo pri knjiženju na račun plačajo zamudne obresti, ki se lahko v skladu z ustaljeno sodno prakso zahtevajo ne glede na razlog zamude, s katero so bila ta sredstva nakazana na račun Skupnosti. (
43
)
89.
Prvič; kot sem že ugotovila, je belgijska vlada priznala neizpolnitev Uredbe o lastnih sredstvih z zvezi z dvema zvezkoma TIR ter Komisiji obljubila knjiženje ustreznih lastnih sredstev skupaj z zamudnimi obrestmi, ki pa v skladu z navedbami Komisije, na katere ni bilo ugovora, še niso bile plačane.
90.
Drugič; v okviru prvega očitka sem poleg tega ugotovila, da so belgijski organi knjiženje oziroma določitev lastnih sredstev v določenih primerih izvedli z zamudo in da so bili zneski lastnih sredstev nepravilno knjiženi na račun B. Ker so bili zaradi tega zadevni zneski lastnih sredstev Skupnosti kasneje knjiženi v dobro, ker bi se ob pravilni uporabi Uredbe o lastnih sredstvih oziroma carinskih predpisov morali knjižiti v dobro, oziroma še niso bili knjiženi v dobro, ker so bili nepravilno knjiženi na račun B in carinski dolgovi še niso bili dejansko izterjani (
44
), so tako nastopile zamudne obresti, ki doslej nesporno še niso bile plačane.
91.
Ker Komisija v svojem tožbenem zahtevku ni navedla višine neplačanih zamudnih obresti, tako za namene ugotovitve zatrjevane neizpolnitve obveznosti ni treba ugotoviti višine zneskov lastnih sredstev oziroma zamudnih obresti. (
45
)
92.
Tako je tudi tretji očitek Komisije utemeljen.
V – Stroški
93.
V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker Kraljevina Belgija s svojim predlogom ni uspela, predlagam, da se ji naloži plačilo stroškov postopka.
VI – Predlog
94.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, da odloči kot sledi:
1.
Ker Kraljevina Belgija
—
ni ustrezno zaključila določenih tranzitnih listin (zvezki TIR), zaradi česar lastna sredstva, ki iz tega izvirajo, niso bila niti pravilno knjižena niti Komisiji dana na razpolago v roku;
—
Komisije ni obvestila o vseh ostalih neizpodbijanih carinskih zneskih, ki jih je, glede nezaključevanja zvezkov TIR, belgijska carina obravnavala podobno od leta 1996 (knjiženje na račun „B“ namesto knjiženja na račun „A“);
—
ni plačala zamudnih obresti za zneske, dolgovane Komisiji;
ni izpolnila obveznosti iz členov 6, 9, 10 in 11 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa št. 94/728/ES, Euratom, o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti, ki je z 31. majem 2000 razveljavila in nadomestila Uredbo Sveta (EGS, Euratom) št. 1552/89 z dne 29. maja 1989 o izvajanju Sklepa št. 88/376/EGS, Euratom, o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti, ki obravnava isto področje.
2.
Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.
(
1
)	Jezik izvirnika: nemščina.
(
2
)	UL L 130, str. 1.
(
3
)	UL L 293, str. 9.
(
4
)	UL L 155, str. 1.
(
5
)	UL L 185, str. 24.
(
6
)	Komisija proti Nemčiji (sodba z dne 5. oktobra 2006, ZOdl., str. I-9659).
(
7
)	Glej sklepne predloge v zadevi C-105/02 (točke od 2 do 4, od 10 do 15 in od 18 do 21).
(
8
)	Glej med drugim sodbi Sodišča z dne 10. septembra 1996 v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-61/94, Recueil, str. I-3989, točka 42) in z dne 9. novembra 1999 v zadevi Komisija proti Italiji (C-365/97, Recueil, str. I-7773, točka 32).
(
9
)	Glej sodbo Sodišča z dne 12. junija 2003 v zadevi Komisija proti Italiji (C-363/00, Recueil, str. I-5767, točke od 21 do 24).
(
10
)	Uredba o spremembi Uredbe (EGS, Euratom) št. 1552/89 o izvajanju Sklepa 88/376/EGS, Euratom, o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti (UL L 175, str. 3).
(
11
)	Glej na primer sodbo Sodišča z dne 1. julija 2004 v združenih zadevah Tsapalos in Diamantakis (C-361/02 in C-362/02, ZOdl., str. I-6405), točka 19 in navedena sodna praksa.
(
12
)	Evropska skupnost je te konvencije potrdila z Uredbo Sveta (EGS) št. 2112/78 z dne 25. julija 1978 o sklenitvi carinske konvencije o mednarodnem prevozu blaga na podlagi TIR zvezkov (Konvencija TIR) z dne 14. novembra 1975, Ženeva (UL L 252, str. 1).
(
13
)	UL L 253, str. 1.
(
14
)	Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, str. 1).
(
15
)	Glej sodbo Sodišča z dne 14. aprila 2005 v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-104/02, ZOdl., str. I-2689, točki 45 in 46).
(
16
)	Tako na primer tudi sklepni predlogi generalnega pravobranilca Geelhoeda, predstavljeni 10. marca 2005 v zadevi Komisija proti Danski (C-392/02, sodba z dne 15. novembra 2005, ZOdl., str. I-9811, točka 47).
(
17
)	Glej na primer sodbi Sodišča z dne 23. marca 2000 v združenih zadevah Leszek Labis in Sagpol (C-310/98 in C-406/98, Recueil, str. I-1797, točki 46 in 47) in z dne 23. septembra 2003 v zadevi Bundesverband Güterkraftverkehr und Logistik eV [BGL] (C-78/01, Recueil, str. I-9543, točka 63).
(
18
)	Med drugim tudi sodbi Sodišča v zadevi C-104/02 (navedena v opombi 15), točka 45, in z dne 16. maja 1991 v zadevi Komisija proti Nizozemski (C-96/89, Recueil, str. I-2461, točka 38).
(
19
)	Glej k temu nazadnje izdano sodbo Sodišča v zadevi C-392/02 (navedena v opombi 16), točka 67.
(
20
)	Točke od 77 do 81.
(
21
)	Glej med drugim sodbo Sodišča z dne 12. septembra 2000 v zadevi Komisija proti Franciji (C-276/97, Recueil, str. I-6251, točka 56).
(
22
)	V tem smislu je na primer Sodišče ugotovilo, da zamuda pri obveščanju o ustreznem znesku dajatev, ki je posledica kršenja carinskega zakonika, neizogibno povzroči tudi zamudo pri ugotovitvi terjatve Skupnosti do lastnih sredstev: sodba Sodišča z dne 14. aprila 2005 v zadevi Komisija proti Nizozemski (C-460/01, ZOdl., str. I-2613, točka 85).
(
23
)	Glej na primer sodbi Sodišča v zadevi C-460/01 (navedena v opombi 22), točki 60 in 70, in v zadevi C-104/02 (navedena v opombi 15), točka 69.
(
24
)	Glej zgoraj, točka 5.
(
25
)	Glej sodbi Sodišča v zadevi C-96/89 (navedena v opombi 18), točka 38, in v zadevi C-104/02 (navedena v opombi 15), točka 45.
(
26
)	Glej zgoraj, točki 4 in 5.
(
27
)	Glej sodbe Sodišča v zadevi C-96/89 (navedena v opombi 18), točka 45, z dne 15. junija 2000 v zadevi Komisija proti Nemčiji (C-348/97, Recueil, str. I-4429, točka 64) in v zadevi C-392/02 (navedena v opombi 16), točka 60.
(
28
)	Glej v tem smislu sodbi Sodišča v zadevi C-460/01 (navedena v opombi 22), točka 71, in v zadevi C-104/02 (navedena v opombi 15), točka 80, ter sodbo Sodišča v zadevi C-392/02 (navedena v opombi 16), točka 59.
(
29
)	Glej med drugim sodbo Sodišča v zadevi C-460/01 (navedena v opombi 22), točki 69 in 72.
(
30
)	Sodba, navedena v opombi 22.
(
31
)	Sodba, navedena v opombi 15.
(
32
)	Sodbi Sodišča v zadevi C-104/02 (navedena v opombi 15), točka 69, in v zadevi C-460/01 (navedena v opombi 22), točka 60.
(
33
)	Sodbi Sodišča v zadevi C-104/02 (navedena v opombi 15), točki 72 in 78, in v zadevi C-460/01 (navedena v opombi 22), točki 63 in 71.
(
34
)	Sodbi Sodišča v zadevi C-104/02 (navedena v opombi 15), točka 79, in v zadevi C-460/01 (navedena v opombi 22), točka 70.
(
35
)	Sodba, navedena v opombi 15.
(
36
)	Sodba, navedena v opombi 22.
(
37
)	Točka 83 teh sklepnih predlogov.
(
38
)	Sklepni predlogi v zadevi C-105/02 (navedena v opombi 6), točke od 85 do 90.
(
39
)	Sklepni predlogi v zadevi C-105/02 (navedeni v opombi 6), točke od 91 do 100.
(
40
)	Glej v tem smislu sodbo Sodišča v zadevi C-78/01 (navedena v opombi 17), točka 52.
(
41
)	Glej sklepne predloge v zadevi C-105/02 (navedeni v opombi 6), točka 84.
(
42
)	Glej točke od 105 do 110.
(
43
)	Med drugim sodbe Sodišča v zadevi C-460/01 (navedena v opombi 22), točka 91, in v zadevi C-96/89 (navedena v opombi 18), točka 38, in v zadevi C-363/00 (navedena v opombi 9), točka 44; glej zgoraj točki 38 in 39.
(
44
)	Glej k temu tudi točko 45 zgoraj.
(
45
)	Glej k temu tudi sodbo Sodišča v zadevi C-363/00 (navedena v opombi 9), točka 47.