62023CJ0781
SODBA SODIŠČA (osmi senat)
z dne 12. decembra 2024 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Carinska unija – Carinski zakonik Unije – Uredba (EU) št. 952/2013 – Člen 250 – Postopek začasnega uvoza – Člen 251 – Rok, do katerega lahko ostane blago, uvoženo po takem postopku – Nezadosten rok za dosego cilja dovoljene uporabe – Carinski dolg, nastal zaradi neupoštevanja tega roka – Pogoji za podaljšanje tega roka – Uvoz dirkalnega avtomobila“
V zadevi C‑781/23,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Högsta förvaltningsdomstolen (vrhovno upravno sodišče, Švedska) z odločbo z dne 12. decembra 2023, ki je na Sodišče prispela 18. decembra 2023, v postopku
Malmö Motorrenovering AB
proti
Allmänna ombudet hos Tullverket,
SODIŠČE (osmi senat),
v sestavi S. Rodin, predsednik senata, N. Piçarra, sodnik, in O. Spineanu-Matei (poročevalka), sodnica,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za Malmö Motorrenovering AB D. Winhagen,
–
za belgijsko vlado S. Baeyens in P. Cottin, agenta,
–
za Evropsko komisijo M. Björkland, agent, in B. Eggers, agentka,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 251 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013, L 269, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 2019/474 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. marca 2019 (UL 2019, L 83, str. 38) (v nadaljevanju: carinski zakonik).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med delniško družbo švedskega prava Malmö Motorrenovering AB in Allmänna ombudet hos Tullverket (zastopnik splošnega interesa pri carinski upravi, Švedska) (v nadaljevanju: zastopnik splošnega interesa) zaradi carinskega dolga, nastalega zaradi neupoštevanja roka, v katerem bi moral biti dirkalni avtomobil, uvožen po postopku začasnega uvoza, ponovno izvožen.
Pravni okvir
Carinski zakonik
3
Člen 79 carinskega zakonika, naslovljen „Carinski dolg, ki nastane zaradi neizpolnjevanja“, določa:
„1.   Za blago, zavezano uvozni dajatvi, nastane carinski dolg pri uvozu zaradi neizpolnjevanja:
(a)
ene od obveznosti, ki so določene s carinsko zakonodajo za vnos neunijskega blaga na carinsko območje Unije, njegovo odstranitev izpod carinskega nadzora ali gibanje, predelavo, hrambo, začasno hrambo, začasni uvoz ali prepustitev takega blaga na navedenem območju;
[…].“
4
Člen 124 tega zakonika, naslovljen „Ugasnitev“, določa:
„1.   Brez poseganja v veljavne predpise v zvezi z neizterjavo zneska uvozne ali izvozne dajatve, ki ustreza carinskemu dolgu, v primeru sodno ugotovljene plačilne nesposobnosti dolžnika carinski dolg pri uvozu ali izvozu ugasne:
[…]
(h)
kadar je carinski dolg nastal na podlagi člena 79 ali 82 in kadar soizpolnjeni naslednji pogoji:
(i)
napaka, zaradi katere je carinski dolg nastal, ni pomembneje vplivala na pravilnost operacije začasne hrambe ali zadevnega carinskega postopka in ni bila storjena kot poskus goljufivega ravnanja;
(ii)
vse formalnosti, potrebne za ureditev položaja blaga, se naknadno opravijo;
[…].“
5
Naslov VII navedenega zakonika je „Posebni postopki“. V poglavju 4 tega naslova VII, naslovljenem „Določena raba“, je oddelek 1 z naslovom „Začasni uvoz“, v katerega je uvrščen člen 250 tega zakonika, naslovljen „Področje uporabe“. Ta člen v odstavku 1 določa:
„V okviru postopka začasnega uvoza je neunijsko blago, namenjeno za ponovni izvoz, lahko predmet določene rabe na carinskem območju Unije s popolno ali delno oprostitvijo uvozne dajatve […]“.
6
Člen 251 carinskega zakonika, naslovljen „Rok, do katerega lahko blago ostane v postopku začasnega uvoza“, določa:
„1.   Carinski organi določijo rok, do katerega mora biti blago, dano v postopek začasnega uvoza, ponovno izvoženo ali dano v nadaljnji carinski postopek. Tak rok je dovolj dolg, da se doseže cilj dovoljene uporabe.
2.   Razen kadar je drugače določeno, je najdaljši rok, v katerem blago lahko ostane v postopku začasnega uvoza zaradi istega namena in na odgovornost istega imetnika dovoljenja, tudi če se je postopek zaključil z dajanjem blaga v drug posebni postopek in nato ponovno v postopek začasnega uvoza, 24 mesecev.
3.   Kadar se v izjemnih okoliščinah dovoljena uporaba ne more izvesti v roku iz odstavkov 1 in 2, lahko carinski organi odobrijo podaljšanje tega roka za razumno obdobje na podlagi utemeljenega zahtevka imetnika dovoljenja.
4.   Skupno obdobje, v katerem lahko blago ostane v postopku začasnega uvoza, ni daljše od deset let, razen ob nepredvidljivih dogodkih.“
Delegirana uredba (EU) 2015/2446
7
Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/2446 z dne 28. julija 2015 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podrobnih pravilih v zvezi z nekaterimi določbami carinskega zakonika Unije (UL 2015, L 343, str. 1) v členu 103 z naslovom „Napake, ki ne vplivajo pomembneje na pravilno izvajanje carinskega postopka“ določa:
„Naslednje situacije se štejejo za napako, ki ne vpliva pomembneje na pravilno izvajanje carinskega postopka:
(a)
prekoračenje roka za obdobje, ki ni daljše od podaljšanja obdobja, ki bi bilo odobreno, če bi oseba za podaljšanje zaprosila;
[…].“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
8
Družba Malmö Motorrenovering je 30. aprila 2019 po postopku začasnega uvoza iz Združenih držav na Švedsko uvozila dirkalni avtomobil, da bi ga uporabljala na tekmovanjih v Uniji, zadnje od katerih je bilo 8. septembra 2019, in ga nato ponovno izvozila.
9
Ta avtomobil bi moral biti v skladu s pogoji dovoljenja, ki ga je v ta namen izdala carinska uprava, ponovno izvožen 30. julija 2019, in sicer pred datumom tega zadnjega tekmovanja, pri čemer razlog, zakaj je bil za datum ponovnega izvoza določen 30. julija 2019, ni bil pojasnjen.
10
Navedeni avtomobil je bil ponovno izvožen 19. septembra 2019, torej po roku, navedenem v prejšnji točki.
11
Ni bilo dokazano, da je družba Malmö Motorrenovering pri neupoštevanju tega roka poskusila ravnati goljufivo. Vendar je bilo to neupoštevanje podlaga za naložitev plačila carine v znesku 101.959,00 švedskih kron (SEK) (približno 8973 EUR) in davka na dodano vrednost v višini 280.387,00 SEK (približno 24.676,00 EUR) (v nadaljevanju: carinski dolg).
12
Družba Malmö Motorrenovering je zoper odločbo carinske uprave vložila tožbo pri Förvaltningsrätten i Linköping (upravno sodišče v Linköpingu, Švedska). Navedeno sodišče je po tem, ko je ugotovilo, prvič, da družba Malmö Motorrenovering v svoji carinski deklaraciji ni navedla nobenega datuma ponovnega izvoza zadevnega avtomobila in da je bil njen namen ta avtomobil po koncu tekmovalne sezone ponovno izvoziti, drugič, da v spisu ni bilo nobenih podatkov o tem, da bi ta družba poskušala ravnati goljufivo, in tretjič, da carinska uprava ni menila, da bi obstajali razlogi za to, da se navedeni družbi ne bi odobril rok do datuma dejanskega ponovnega izvoza navedenega avtomobila, če bi bil ta datum v tej deklaraciji naveden, tožbi ugodilo in na podlagi člena 124(1)(h) carinskega zakonika razsodilo, da je carinski dolg ugasnil.
13
Carinska uprava je zoper to sodbo vložila pritožbo pri Kammarrätten i Jönköping (višje upravno sodišče v Jönköpingu, Švedska), ki je pritožbi ugodilo. Menilo je, da za carinski dolg ni bilo mogoče šteti, da je na podlagi člena 124(1)(h) carinskega zakonika ugasnil. Da bi se lahko priznala oprostitev na podlagi te določbe in člena 103(a) Delegirane uredbe 2015/2446, naj bi bilo namreč treba obravnavati vprašanje, ali bi se družbi Malmö Motorrenovering lahko priznalo podaljšanje roka za ponovni izvoz zadevnega avtomobila, če bi za to vložila zahtevek pri carinski upravi. Vendar družbi Malmö Motorrenovering tega ne bi uspelo dokazati, saj bi morala za odobritev takega podaljšanja v utemeljitev svojega zahtevka navesti izjemne okoliščine.
14
Družba Malmö Motorrenovering je zoper sodbo Kammarrätten i Jönköping (višje upravno sodišče v Jönköpingu) vložila pritožbo pri Högsta förvaltningsdomstolen (vrhovno upravno sodišče, Švedska), ki je predložitveno sodišče.
15
Predložitveno sodišče navaja, da čeprav sta stranki v sporu o glavni stvari družba Malmö Motorrenovering in zastopnik splošnega interesa, ki zastopa javni interes, je bilo carinski upravi omogočeno, da poda stališče. V tem stališču je bila podana drugačna razlaga člena 251 carinskega zakonika.
16
Družba Malmö Motorrenovering in zastopnik splošnega interesa trdita, da je treba člen 251(3) carinskega zakonika razlagati tako, da je obstoj izjemnih okoliščin potreben le, če bi zaradi zahtevka za podaljšanje roka, do katerega lahko blago ostane v postopku začasnega uvoza, skupno obdobje tega roka in zahtevano podaljšanja preseglo najdaljši rok 24 mesecev iz tega člena 251(2). V skladu s to razlago obstoj izjemnih okoliščin ni potreben, kadar – tako kot v položaju iz postopka v glavni stvari – to obdobje ne presega 24 mesecev.
17
Nasprotno pa carinska uprava meni, da iz napotila v navedenem členu 251(3) na odstavka 1 in 2 tega člena izhaja, da zahteva glede izjemnih okoliščinah velja v vseh primerih, v katerih dovoljene uporabe ni mogoče izvesti v prvotno določenem roku, tudi če je navedeno skupno obdobje krajše od 24 mesecev.
18
Högsta förvaltningsdomstolen (vrhovno upravno sodišče) meni, da na podlagi besedila člena 251 carinskega zakonika ni mogoče izključiti nobene od navedenih razlag.
19
V teh okoliščinah je Högsta förvaltningsdomstolen (vrhovno upravno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 251 [carinskega zakonika] razlagati tako, da napotilo v odstavku 3 tega člena na [njegova] odstavka 1 in 2 pomeni, da se zahteva glede izjemnih okoliščin iz tega odstavka 3 uporablja le, kadar bi zahtevano podaljšanje že določenega roka pomenilo, da bi skupno obdobje, v katerem lahko blago ostane v postopku začasnega uvoza, preseglo 24 mesecev? Ali pa je treba navedeni člen razlagati tako, da se zahteva glede izjemnih okoliščin iz navedenega odstavka 3 uporablja pri vseh zahtevkih za podaljšanje, torej tudi kadar skupno obdobje že določenega roka in zahtevanega podaljšanja ne presega roka 24 mesecev iz odstavka 2 tega člena?“
Vprašanje za predhodno odločanje
20
Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 251 carinskega zakonika razlagati tako, da se za podaljšanje roka, do katerega lahko blago ostane v postopku začasnega uvoza, določenega v skladu z odstavkom 1 tega člena, zahteva obstoj „izjemnih okoliščin“ v smislu odstavka 3 navedenega člena, kadar zaradi tega podaljšanja skupno obdobje, v katerem blago ostane v tem postopku, ne presega najdaljšega roka 24 mesecev iz odstavka 2 tega člena.
21
Najprej je treba spomniti, da je postopek začasnega uvoza postopek, ki odstopa od splošne ureditve, da se na carinskem območju Unije omogoči določena raba neunijskega blaga s popolno ali delno oprostitvijo uvozne dajatve, kot je določeno v členu 250(1) carinskega zakonika. Določbe o oprostitvi carine so izjema od načela, da je treba za izdelke, uvožene v Unijo, praviloma plačati carino, in jih je je zato treba kot določbe o odstopanju razlagati ozko (glej v tem smislu sodbi z dne 17. februarja 2011, Marishipping and Transport, C‑11/10, EU:C:2011:91, točka 16, in z dne 5. septembra 2024, BIOR, C‑344/23, EU:C:2024:696, točka 44).
22
V skladu s členom 251(1) carinskega zakonika carinski organi določijo rok, do katerega mora biti blago, dano v postopek začasnega uvoza, ponovno izvoženo ali dano v nadaljnji carinski postopek. Tak rok mora biti dovolj dolg, da se doseže cilj dovoljene uporabe.
23
V skladu s členom 251(2) „[r]azen kadar je drugače določeno, je najdaljši rok, v katerem blago lahko ostane v postopku začasnega uvoza zaradi istega namena in na odgovornost istega imetnika dovoljenja […] 24 mesecev“.
24
V skladu z navedenim členom 251(3) lahko carinski organi, kadar se v izjemnih okoliščinah dovoljena uporaba ne more izvesti v roku iz odstavkov 1 in 2, odobrijo podaljšanje tega roka za razumno obdobje na podlagi utemeljenega zahtevka imetnika dovoljenja. Nazadnje, v skladu s členom 251(4) carinskega zakonika skupno obdobje, v katerem lahko blago ostane v tem postopku, ni daljše od deset let, razen ob nepredvidljivih dogodkih.
25
Iz povezanega branja odstavkov od 1 do 3 člena 251 carinskega zakonika izhaja, da – čeprav je v odstavku 1 tega člena določena obveznost določiti dovolj dolg rok za blago, uvoženo po postopku začasnega uvoza – je v odstavku 2 navedenega člena določeno le, da – „razen kadar je drugače določeno“ – je najdaljši rok, v katerem lahko ostane blago v tem postopku, 24 mesecev. Odstavek 3 tega člena je taka določba o odstopanju, saj dopušča podaljšanje navedenega roka prek tega najdaljšega roka. Ta odstavek 3 torej z uporabo ednine napotuje na en sam rok, katerega najdaljše trajanje je določeno s povezano uporabo odstavkov 1 in 2.
26
Zato se obstoj izjemnih okoliščin zahteva le v položaju, v katerem najdaljši rok 24 mesecev ni zadosten za uresničitev cilja dovoljene uporabe. V takem položaju je mogoče podaljšanje roka, v katerem lahko ostane blago v tem postopku, odobriti, če je mogoče utemeljitve, ki jih imetnik carinskega dovoljenja poda v podporo svojega zahtevka, šteti za „izjemne okoliščine“, in sicer po opravljenem preizkusu, ki je v skladu z zahtevami po ozki razlagi postopka začasnega uvoza, na katere je bilo opozorjeno v točki 21 te sodbe. V skladu s členom 251(4) carinskega zakonika zaradi takega podaljšanja ta rok ne sme biti daljši od deset let, razen ob nepredvidljivih dogodkih.
27
Iz besedila člena 251 carinskega zakonika torej izhaja, da se zahteva glede „izjemnih okoliščin“ v smislu tega člena 251 uporablja, kadar ta rok, v katerem lahko blago ostane v tem postopku, ki je bil prvotno določen na podlagi odstavka 1 navedenega člena, in zahtevano podaljšanje tega roka skupno presegata najdaljši rok 24 mesecev iz odstavka 2 tega člena.
28
V obravnavanem primeru je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da je družba Malmö Motorrenovering 30. aprila 2019 po postopku začasnega uvoza v Unijo uvozila dirkalni avtomobil, da bi ga uporabljala na športnih tekmovanjih, zadnje od katerih je bilo 8. septembra 2019. Vendar je carinska uprava rok, v katerem je bilo treba ta avtomobil ponovno izvoziti, določila na 30. julij 2019, to je preden bi bil v celoti izpolnjen cilj, zaradi katerega je bil navedeni avtomobil uvožen, pri čemer razlog za določitev tega datuma ni bil naveden. Navedeni avtomobil je bil ponovno izvožen po izteku tega roka, in sicer 19. septembra 2019, zaradi česar je carinska uprava ugotovila, da je v skladu s členom 79(1)(a) carinskega zakonika nastal carinski dolg.
29
Kot je prav tako razvidno iz tega predloga, med strankama iz spora o glavni stvari ni sporno, da rok za ponovni izvoz, ki ga je določila carinska uprava, ni bil zadosten za izpolnitev cilja dovoljene uporabe, da bi bil rok, ki bi bil krajši od 24 mesecev, zadosten za njegovo izpolnitev in da neupoštevanje pravil za postopek začasnega uvoza ni bilo posledica poskusa goljufivega ravnanja. V teh okoliščinah je družba Malmö Motorrenovering zaprosila, naj se za ta carinski dolg šteje, da je ugasnil.
30
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da v skladu s členom 124(1)(h) carinskega zakonika carinski dolg, ki nastane na podlagi člena 79 tega zakonika, ugasne, če sta izpolnjena dva pogoja, in sicer, prvič, če napaka, zaradi katere je carinski dolg nastal, ni pomembneje vplivala na pravilnost zadevnega carinskega postopka in ni bila storjena kot poskus goljufivega ravnanja, in drugič, se vse formalnosti, potrebne za ureditev položaja blaga, naknadno opravijo.
31
V skladu s členom 103(a) Delegirane uredbe 2015/2446 se šteje, da napaka ni pomembneje vplivala na pravilno izvajanje veljavnega carinskega postopka, če prekoračenje roka za obdobje ni daljše od podaljšanja obdobja, ki bi bilo odobreno, če bi oseba za podaljšanje zaprosila.
32
Kot izhaja iz razlage člena 251 carinskega zakonika, navedene v točki 27 te sodbe, bi lahko carinski organi odobrili podaljšanje roka, sprva določenega na podlagi odstavka 1 tega člena, do datuma, ko je bil zadevni avtomobil ponovno izvožen, to je do 19. septembra 2019, ne da bi za to morale obstajati „izjemne okoliščine“, saj prvotni rok in zadevno podaljšanje ne bi presegla najdaljšega roka 24 mesecev iz odstavka 2 navedenega člena. Zato bi se lahko štelo, da je carinski dolg – če so izpolnjeni drugi pogoji iz člena 124(1)(h) carinskega zakonika, kar mora preveriti predložitveno sodišče – ugasnil.
33
Na podlagi navedenega je treba na vprašanje predložitvenega sodišča odgovoriti, da je treba člen 251 carinskega zakonika razlagati tako, da se za podaljšanje roka, do katerega lahko blago ostane v postopku začasnega uvoza, določenega v skladu z odstavkom 1 tega člena, ne zahteva obstoj „izjemnih okoliščin“ v smislu odstavka 3 navedenega člena, kadar zaradi tega podaljšanja skupno obdobje, v katerem ostane blago v tem postopku, ne presega najdaljšega roka 24 mesecev iz odstavka 2 tega člena.
Stroški
34
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo:
Člen 251 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) 2019/474 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. marca 2019
je treba razlagati tako, da
se za podaljšanje roka, do katerega lahko blago ostane v postopku začasnega uvoza, določenega v skladu z odstavkom 1 tega člena, ne zahteva obstoj „izjemnih okoliščin“ v smislu odstavka 3 navedenega člena, kadar zaradi tega podaljšanja skupno obdobje, v katerem blago ostane v tem postopku, ne presega najdaljšega roka 24 mesecev iz odstavka 2 tega člena.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: švedščina.