VSRS Sklep III Ips 28/2023
Sodišče: Vrhovno sodišče
Oddelek: Gospodarski oddelek
ECLI: ECLI:SI:VSRS:2024:III.IPS.28.2023
Evidenčna številka: VS00073218
Datum odločbe: 13.02.2024
Opravilna številka II.stopnje: VSL Sklep I Cpg 556/2022
Senat: Franc Seljak (preds.), Magda Teppey (poroč.), dr. Miodrag Đorđević, dr. Dunja Jadek Pensa, dr.
Damjan Orož
Področje: MEDNARODNO ZASEBNO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE
Institut: nepogodbena odškodninska odgovornost - mednarodna pristojnost sodišč - določitev mednarodne
pristojnosti - izbirna pristojnost - sedež tožene stranke - pristojnost tujega sodišča - zavrnitev revizije
Zveza: Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti
in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah člen 6, 6/1. ZMZPP člen 48,
48/1, 55, 55/1
Jedro
Pravilo o izbirni pristojnosti kompetenčnega sodišča v sporih o neposlovni odškodninski odgovornosti iz
prvega odstavka 55. člena ZMZPP je treba razlagati ob upoštevanju posebno tesne zveze med sporom in
sodišči kraja, v katerem je prišlo do škodnega dogodka ali škode, kjer je največ dokazov o škodnem dogodku
in obsegu škode, kar opravičuje podelitev pristojnosti tem sodiščem, zaradi učinkovitega izvajanja sodne
oblasti in organizacije postopka.
Tožena stranka na območju Republike Slovenije ni niti izvršila niti opustila nobenega dejanja. Kraj, v
katerem ima tožeča stranka sedež in premoženje, oziroma kraj, v katerem je tožeča stranka banki dala nalog
za prenos sredstev, v danih okoliščinah ni kraj storitve škodnega dogodka, saj je do škodnega dejanja
oziroma opustitve tožene stranke lahko prišlo le na območju Združenega kraljestva, kjer je poslovala tožena
stranka.
Škoda, ki je v obravnavanem primeru nastala tožeči stranki, ima naravo čiste finančne škode. Premoženje
tožeče stranke se je zmanjšalo za znesek, ki je bil nakazan na račun pri toženi stranki. Po nalogu tožeče
stranke so bila navedena finančna sredstva prenesena na račun pri toženi stranki v Združenem kraljestvu in s
tem ločena od njenega ostalega premoženja v Republiki Sloveniji. Škodljivo ravnanje tožene stranke pa je
bilo lahko izvedeno šele po tem, ko je tožeča stranka sredstva nakazala na račun v Združenem kraljestvu.
Glede na navedeno je neposredna škoda tožeči stranki nastala v kraju, kjer se je nahajal bančni račun tožene
stranke, na katerega so bila sredstva tožeče stranke nakazana in kasneje iz računa sproščena. Do neposrednega
                               1 / 7
vplivanja na zavarovano dobrino je torej prišlo v Združenem kraljestvu in ne v Sloveniji. V obravnavanem
primeru zato ne obstojijo okoliščine, ki bi kazale, da je kraj nastanka neposredne škode kraj, kjer ima tožeča
stranka svoj sedež in premoženje.
Izrek
I. Revizija se zavrne.
II. Tožeča stranka je dolžna toženi stranki v 15 dneh od vročitve tega sklepa povrniti 1.948,00 EUR
stroškov revizijskega postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega naslednjega dne po
izteku roka za izpolnitev obveznosti določenega v tej točki izreka, do plačila.
Obrazložitev
Dosedanji tek postopka
1. Sodišče prve stopnje je odločilo, da je za odločanje o zadevi, ki se vodi pri Okrožnem sodišču v
Ljubljani pod opr. št. V IIIPg 2005/2021 pristojno sodišče Republike Slovenije in se zavrne ugovor o
nepristojnosti sodišča Republike Slovenije, ki ga je podala tožena stranka. Sodišče druge stopnje je
navedeni sklep razveljavilo in tožbo zavrglo.
2. Na predlog tožeče stranke je Vrhovno sodišče Republike Slovenije s sklepom IIIDoR 17/2023 z dne
12. 4. 2023 dopustilo revizijo glede vprašanja, ali je sodišče RS pristojno za odločanje v pravdi glede
zatrjevane nepogodbene odškodninske odgovornosti banke s sedežem v Združenem kraljestvu Velike Britanije
in Severne Irske za povračilo premoženjske škode, nastale oškodovancu, družbi s sedežem v Ljubljani, zaradi
opustitve dolžne skrbnosti banke v okoliščinah konkretnega primera.
3. Tožeča stranka je v zakonskem roku vložila revizijo iz razlogov zmotne uporabe materialnega prava in
bistvenih kršitev postopka. Vrhovnemu sodišču je predlagala, da reviziji ugodi in izpodbijani sklep
spremeni tako, da pritožbo tožene stranke zoper sklep Okrožnega sodišča v Ljubljani VIIIPg 2005/2021 z
dne 13. 8. 2022 zavrne in ta sklep potrdi. Podrejeno pa, da reviziji ugodi in izpodbijani sklep razveljavi ter
vrne zadevo v ponovno odločanje Višjemu sodišču v Ljubljani.
4. Tožena stranka je v odgovoru na revizijo predlagala Vrhovnemu sodišču, naj zavrne revizijo kot
neutemeljeno in tožeči stranki naloži povrnitev stroškov revizijskega postopka.
Relevantno dejansko stanje
5. Tožeča stranka je gospodarska družba, ki ima sedež in posluje v Ljubljani, tožena stranka je banka s
sedežem v Združenem kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske (v nadaljevanju Združeno kraljestvo).
Tožeča stranka je s svojega transakcijskega računa dne 12. 8. 2021 nakazala znesek 150.848,00 EUR na
bančni račun pri toženi stranki v Združenem kraljestvu. Za ta račun je neznana oseba, ki se je predstavljala
kot tožničin dobavitelj, družba A., z domnevnega dobaviteljevega e-naslova tožeči stranki sporočila, naj
tožeča stranka nanj plača zapadlo fakturo za dobavljeno blago. Kasneje se je izkazalo, da je šlo za račun
                               2 / 7
neke druge osebe, ki je uporabila identiteto dobavitelja in je račun po nakazilu sredstev izpraznila. Tožeča
stranka je izgubila sredstva v znesku 150.848,00 EUR. Tožeča stranka je s tožbo pred Okrožnim sodiščem
v Ljubljani od tožene stranke uveljavljala odškodninsko odgovornost in plačilo zneska 150.848,00 EUR iz
naslova škode, povzročene iz malomarnosti.
Odločitev sodišč nižje stopnje
6. Sodišče prve stopnje je presodilo, da je v obravnavnem primeru podana pristojnost slovenskega sodišča,
saj je do nastopa škodljivih posledic prišlo na območju Republike Slovenije, kjer je središče opravljanja
dejavnosti in premoženja tožeče stranke. Višje sodišče je zavzelo stališče, da v primerih čiste
premoženjske škode centra oškodovančevega premoženja ni mogoče šteti kot kraja nastanka škode samo
zaradi tega, ker naj bi tam utrpel finančno škodo zaradi izgube delov premoženja, ki je nastala in jo je
oškodovanec utrpel v drugi državi. 1Pri določitvi kraja nastanka škode je potrebno upoštevati načelo
predvidljivosti in sorazmerja med interesi oškodovanca na eni strani in oškodovalca na drugi strani. V
obravnavanem primeru je domnevni oškodovalec banka s sedežem v tujini, ki lahko pričakuje, da se bo
njena odgovornost presojala po njenih domačih pravilih in tudi oškodovanec bi moral predvideti, da se bo
odškodninska odgovornost tuje banke presojala po pravu njene države. Opustitev dolžne skrbnosti s strani
toženke je bila storjena na ozemlju njene države, kar kaže na pristojnost sodišča države toženke. Kot kraj
nastanka škode pa je potrebno šteti kraj, kjer je zaradi protipravnega ravnanja banke prišlo do
neposrednega vplivanja na tožničino zavarovano dobrino, kar je prav tako v državi toženke.
Revizijski razlogi
7. Revidentka sodišču druge stopnje očita, da je zavzelo zmotno, pomanjkljivo in vsebinsko nasprotujočo
si obrazložitev, posledično pa je bila tožeči stranki odvzeta pravica do sodnega varstva. Višje sodišče je
kršilo določila 55. člena Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku (v nadaljevanju ZMZPP), 2
saj je v zvezi s pristojnostjo sodišča uporabilo pravilo o predvidljivosti, ki v ZMZPP ni določeno. Tuja
banka, ki izvaja mednarodno poslovanje z bankami iz Evropske Unije, je brez dvoma mogla in morala
predvideti, da bo lahko posledica njenega poslovanja nastala tudi v Sloveniji. Sodišče je povsem
zanemarilo drugo navezno okoliščino iz 55. člena ZMZPP, to je kraj nastanka škodljive posledice. Tožnica
ni imela premoženja v državi toženke, pač pa na bančnem računu v Sloveniji, denar se je v tujini nahajal
izključno zaradi izvedbe transakcije. Škodljiva posledica je v tem, da je na bančnem računu tožeče stranke
v Sloveniji nastala praznina v višini 150.848,00 EUR. Zmotna je ugotovitev sodišča, da gre v zvezi z
denarnim zneskom po nakazilu za dobrino, ki naj bi jo imela tožena stranka v državi toženke in naj bi bila
jasno ločena od njenega ostalega premoženja. Bančni račun pri toženi stranki ni predstavljal vira
premoženja tožeče stranke, temveč je bil le orodje zlorabe, s katero je bila povzročena škoda tožeče
stranke. Sodišče druge stopnje se tudi ni opredelilo do odločitev VSL sodba I Cp 1150/2020 z dne 29. 10.
2020 in VSL sklep II Cp 438/2021 z dne 7. 4. 2021, s katerima je tožeča stranka utemeljevala neenotnost
sodne prakse v zvezi s presojo pristojnosti slovenskega sodišča pri nastanku finančne škode.
8. Toženka v odgovoru na revizijo navaja, da je bilo škodljivo dejanje, ki ga tožeča stranka očita toženi
stranki, v tem, da je tožena stranka kot ponudnik plačilnih storitev prejemniku plačila omogočila
razpolaganje z denarnimi sredstvi na njegovem računu oziroma mu tega ni preprečila. Oboje je lahko
storila samo tam, kjer se nahaja njen sedež. Denarna sredstva je na račun pri toženi stranki nakazala tožeča
stranka sama, tožena stranka tega ni mogla in ni bila dolžna preprečiti. Presoja, da naj bi škodljiva
posledica nastala na ozemlju Republike Slovenije, bi pomenila, da je škodljiva posledica nastala, še preden
je bila tožena stranka v razmerju sploh udeležena, kajti tožena stranka je postala udeležena v razmerju šele
                               3 / 7
v trenutku, ko so sredstva že prispela na račun, odprt pri njej. Denarna sredstva v trenutku, ko so prispela
na račun, ki ga je vodila tožena stranka, še niso bila odtujena, niti ni tožeči stranki s tem še nastala nobena
škodljiva posledica. Če bi tožeča stranka pri svoji banki v Sloveniji izvedla blokado sredstev, do odtujitve
sredstev ne bi prišlo. V primeru, da bi tožeča stranka denar fizično odnesla v tujino, ga pri tuji banki
položila na račun tretje osebe in bi ga nato nekdo odtujil, o tem, da je škodljiva posledica nastopila v
tujini, ne bi bilo nobenega dvoma.
Odločitev o reviziji
9. Revizija ni utemeljena.
Uvodno
10. Združeno kraljestvo je 1. februarja 2020 izstopilo iz Evropske Unije. Sporazum o izstopu Združenega
kraljestva iz Evropske Unije (v nadaljevanju Sporazum o izstopu)3določa prehodno obdobje, ki se je, kot
določa 126. člen tega sporazuma, končalo 31. decembra 2020. Navedeni sporazum glede pristojnosti med
drugim določa, da se v Združenem kraljestvu ter državah članicah v razmerah, v katerih je vključeno
Združeno kraljestvo, za sodne postopke, ki so se začeli pred koncem prehodnega obdobja in za postopke
ali ukrepe, ki so povezani s takimi sodnimi postopki na podlagi členov 29, 30 in 31 Uredbe (EU) št.
1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta, uporabljajo določbe o pristojnosti iz Uredbe (EU) št.
1215/2012 (točka 1. (a) 67. člena Sporazuma o izstopu).
11. V skladu z določili prvega odstavka 6. člena Uredbe (EU) št. 1215/2012, se v primeru, da toženec nima
stalnega prebivališča v državi članici, pristojnost sodišč vsake države članice v civilnih in gospodarskih
zadevah določi po pravu te države članice. To določilo Uredbe (EU) št. 1215/2012 je treba uporabiti tudi
za sodne postopke v državah članicah v razmerah, v katerih je vključeno Združeno kraljestvo, ki so se
začeli po koncu prehodnega obdobja iz Sporazuma o izstopu in za postopke ali ukrepe, ki so povezani s
takimi sodnimi postopki na podlagi členov 29, 30 in 31 Uredbe (EU) št. 1215/2012, saj po izteku
prehodnega obdobja iz Sporazuma o izstopu subjekti, ki imajo stalno prebivališče ali sedež v Združenem
kraljestvu, niso osebe s stalnim prebivališčem oziroma sedežem v državah članicah EU.
12. Tožeča stranka je tožbo vložila 2. 12. 2021, kar je po izteku prehodnega obdobja iz Sporazuma o
izstopu. Pravdni stranki tudi nista zatrjevali, da bi bil obravnavani postopek povezan s postopkom, ki bi se
začel pred koncem predhodnega obdobja iz Sporazuma o izstopu na podlagi členov 29, 30 in 31 Uredbe
(EU) št. 1215/2012 in sta se glede pristojnosti sodišča sklicevali na 55. člen ZMZPP. V obravnavanem
primeru je glede na vse navedeno za določitev mednarodne pristojnosti sodišča treba uporabiti pravila o
pristojnosti sodišč v sporih z mednarodnim elementom, ki so določena v ZMZPP.
13. Pristojnost slovenskih sodišč v sporih z mednarodnim elementom se po določbi prvega odstavka 48.
člena ZMZPP določa po stalnem prebivališču oziroma sedežu tožene stranke. Tožena stranka ima sedež na
območju Združenega kraljestva. Zato pristojnost slovenskega sodišča po splošnem pravilu o pristojnosti
sodišča po stalnem prebivališču oziroma sedežu tožene stranke iz prvega odstavka 48. člena ZMZPP v
obravnavanem primeru ni podana.
14. V sporih o nepogodbeni odškodninski odgovornosti pa ZMZPP določa možnost izbirne pristojnosti. V
tovrstnih sporih je oškodovancu kot tožniku prepuščena odločitev o izbirni pristojnosti slovenskega
sodišča, tudi če toženec nima prebivališča oziroma sedeža v Republiki Sloveniji. 55. člen ZMZPP v prvem
                               4 / 7
odstavku določa, da je v sporu o nepogodbeni odškodninski odgovornosti pristojno sodišče Republike
Slovenije tudi tedaj, če je bilo na njenem območju storjeno škodno dejanje ali če je na ozemlju Republike
Slovenije nastopila škodljiva posledica.
Odgovor na revizijska stališča
O kriterijih za določitev mednarodne pristojnosti
15. Sistem mednarodne pristojnosti po prebivališču tožene stranke, ki je kot splošno pravilo sprejet v
slovenskem pravu, temelji na načelu, da mora tožnik toženca poiskati pri sodišču njegovega prebivališča.
Tožnik je namreč tisti, ki želi doseči spremembo v obstoječem pravnem redu, zato mora sprejeti
pristojnost sodišča, ki je bolj ugodno za nasprotno stranko. 4V teoriji je opozorjeno, da v sporih z
mednarodnim elementom na splošno velja, da mora o zadevi odločiti sodišče, ki je objektivno
najprimernejše za presojo predpostavk odgovornosti toženca. Pri tem ni primerno dopustiti preširoko
kompetenco, tako da si stranke lahko izberejo katerokoli sodišče v pričakovanju, da bodo dosegle boljšo
rešitev svoje pravde (forum shopping). 5V teoriji je tudi pojasnjeno, da je namen izbirnega kriterija
mednarodne izbirne pristojnosti omogočiti, da bo o zadevi presojalo sodišče, ki je najprimernejše za
odločanje, zlasti zaradi bližine predmeta spora in lažje izvedbe dokazov. 6Pristojnost po kraju nastanka
škode (forum loci delicti commissi) utemeljujejo predvsem praktični razlogi, saj je na kraju, kjer je prišlo
do škodnega dogodka oziroma škode, navadno največ dokazov o škodnem dogodku in o obsegu škode.7
16. Pravilo o izbirni pristojnosti kompetenčnega sodišča v sporih o neposlovni odškodninski odgovornosti
iz prvega odstavka 55. člena ZMZPP je treba razlagati ob upoštevanju posebno tesne zveze med sporom in
sodišči kraja, v katerem je prišlo do škodnega dogodka ali škode, kjer je največ dokazov o škodnem
dogodku in obsegu škode, kar opravičuje podelitev pristojnosti tem sodiščem, zaradi učinkovitega
izvajanja sodne oblasti in organizacije postopka.
17. Sodišče druge stopnje je ugotovilo, da naj bi do očitanega protipravnega ravnanja banke prišlo na
ozemlju države tožene stranke, kjer je prišlo tudi do neposrednega vplivanja na zavarovano dobrino tožeče
stranke (točka 15. obrazložitve izpodbijanega sklepa). V razlogih izpodbijanega sklepa se je sodišče
sklicevalo tudi na načelo predvidljivosti in sorazmerja med interesi oškodovanca in oškodovalca, ki je v
ZMZPP določeno v zvezi z določitvijo prava, ki ga je treba uporabiti. 8To pa glede na povsem jasne
razloge izpodbijanega sklepa o neobstoju v prvem odstavku 55. člena ZMZPP določenih naveznih izbirnih
okoliščin, kot bo pojasnjeno v nadaljevanju, na pravilnost odločitve ni vplivalo. Neutemeljene so zato
revizijske navedbe, da je izpodbijana odločitev zaradi sklicevanja na načeli predvidljivosti in
sorazmernosti, ki v prvem odstavku 55. člena ZMZPP nista določeni, materialno pravno zmotna.
Kraj storitve škodnega dejanja
18. V tu obravnavanem primeru je tožena stranka poslovanje v zvezi s transakcijo po nalogu tožeče stranke
vršila izključno na območju Združenega kraljestva. Dejstvo, da so bila denarna sredstva na račun pri toženi
stranki nakazana na podlagi naloga, ki ga je tožeča stranka dala svoji banki v Sloveniji, ne daje opore za
zaključek tožeče stranke, da škodni dogodek v obravnavanem primeru sestavlja več krajevno ločenih
dejanj tožeče in tožene stranke, ki jih je treba vsa skupaj obravnavati kot eno škodno dejanje. Razlaga, pri
kateri bi bila kot škodno dejanje upoštevana tudi dejanja tožeče stranke na območju Slovenije, do katerih
je prišlo, še preden je bila tožena stranka v Združenem kraljestvu sploh vključena v transakcijo nakazila
oziroma plačevanja računa, je povsem nelogična.
                               5 / 7
19. Tožena stranka na območju Republike Slovenije ni niti izvršila niti opustila nobenega dejanja. Kraj, v
katerem ima tožeča stranka sedež in premoženje, oziroma kraj, v katerem je tožeča stranka banki dala
nalog za prenos sredstev, v danih okoliščinah ni kraj storitve škodnega dogodka, saj je do škodnega
dejanja oziroma opustitve tožene stranke lahko prišlo le na območju Združenega kraljestva, kjer je
poslovala tožena stranka. Stališče sodišča druge stopnje, da pristojnost slovenskega sodišča po prvi navezni
okoliščini iz prvega odstavka 55. člena ZMZPP, to je po kraju, kjer je prišlo do storitve škodnega dejanja,
v obravnavanem primeru ni podana, je materialno pravno pravilno.
Kraj nastopa škodljive posledice
20. Glede kraja nastopa škodljive posledice je v sodni praksi že zavzeto stališče, da zgolj dejstvo, da
tožnik trpi nepremoženjsko in premoženjsko škodo na ozemlju Republike Slovenije, ne zadošča za
sklepanje o pristojnosti slovenskega sodišča. Vrhovno sodišče je pojasnilo, da namen 55. člena ZMZPP ni
v tem, da določi pristojnost po domicilu tožnika, ki v svojem kraju prebivališča trpi škodo, pač pa v
ureditvi pristojnosti v tistih primerih, ko sta kraj delovanja in kraj nastanka škode različna. Kot kraj
nastanka škode je treba šteti kraj nastanka neposredne škode, to je tisti kraj, kjer je prišlo do
neposrednega vplivanja na zavarovano dobrino. 9Tudi v teoriji je zastopano stališče, da je kraj, kjer je
nastopila škodljiva posledica, samo tisti kraj, kjer je prišlo do škodljivega delovanja na telo ali
premoženje.10To je povsem logično, upoštevaje, da za pristojnost sodišča po navezni okoliščini kraja
nastanka škode govorijo predvsem praktični razlogi v zvezi z razpoložljivostjo dokazov o škodnem
dogodku in obsegu škode.11
21. Škoda, ki je v obravnavanem primeru nastala tožeči stranki, ima naravo čiste finančne škode. 12
Premoženje tožeče stranke se je zmanjšalo za znesek, ki je bil nakazan na račun pri toženi stranki. Po
nalogu tožeče stranke so bila navedena finančna sredstva prenesena na račun pri toženi stranki v
Združenem kraljestvu in s tem ločena od njenega ostalega premoženja v Republiki Sloveniji. Škodljivo
ravnanje tožene stranke pa je bilo lahko izvedeno šele po tem, ko je tožeča stranka sredstva nakazala na
račun v Združenem kraljestvu. Glede na navedeno je neposredna škoda tožeči stranki nastala v kraju, kjer
se je nahajal bančni račun tožene stranke, na katerega so bila sredstva tožeče stranke nakazana in kasneje z
računa sproščena. Do neposrednega vplivanja na zavarovano dobrino je torej prišlo v Združenem
kraljestvu in ne v Sloveniji. V obravnavanem primeru zato ne obstojijo okoliščine, ki bi kazale, da je kraj
nastanka neposredne škode kraj, kjer ima tožeča stranka svoj sedež in premoženje. Zmanjšanje obsega
sredstev na bančnem računu tožeče stranke v Republiki Sloveniji v danih okoliščinah samo po sebi ne
zadošča za določitev pristojnosti slovenskega sodišča na podlagi opredelitve kraja nastanka škode kot
izbirne okoliščine iz prvega odstavka 55. člena ZMZPP.
Sklepno
22. Odgovor na dopuščeno revizijsko vprašanje, ali je v okoliščinah konkretnega primera sodišče RS
pristojno za odločanje v pravdi glede zatrjevane nepogodbene odškodninske odgovornosti banke s sedežem v
Združenem kraljestvu Velike Britanije in Severne Irske za povračilo premoženjske škode, nastale
oškodovancu, družbi s sedežem v Ljubljani, zaradi opustitve dolžne skrbnosti banke , je glede na zgoraj
obrazloženo negativen.
23. Revizija ni utemeljena, saj niso podani razlogi, zaradi katerih je bila vložena. Vrhovno sodišče jo je
zato na podlagi četrtega odstavka 384. člena v zvezi s 378. členom Zakona o pravdnem postopku (v
nadaljevanju ZPP) zavrnilo.
                               6 / 7
24. Če sodišče zavrže ali zavrne pravno sredstvo, odloči tudi o stroških postopka, ki so nastali med
postopkom v zvezi z njim (prvi odstavek 165. člena ZPP). Tožeča stranka mora toženi stranki povrniti
njene stroške revizijskega postopka, ki obsegajo stroške odgovora na revizijo v znesku 1.948,00 EUR
(2625 točk tar. št. 22/3 Odvetniške tarife, materialni stroški 2% do 1000 točk in 1% nad 1000 točk, 22 %
DDV na odvetniške storitve).
25. Odločitev je bila sprejeta soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).
-------------------------------
1To stališče je uveljavljeno v praksi SEU glede čiste finančne škode v zvezi z izbirno pristojnostjo v
primeru deliktne odgovornosti po drugem odstavku 7. člena Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega
parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v
civilnih in gospodarskih zadevah, prenovitev (v nadaljevanju Uredba (EU) št. 1215/2012). SEU je
presodilo, da pojma "kraj, kjer je prišlo do škodnega dogodka" ni mogoče razlagati tako široko, da bi
obsegal kraj stalnega prebivališča tožeče stranke, kjer je središče njenega premoženja, samo zato, ker ji je
tam nastala finančna škoda, ki izhaja iz izgube delov premoženja, do katere je prišlo v drugi državi članici
(glej sodbe: z dne 10. junija 2004, Rudolf Kronhofer, C-168/02,ECLI:EU:C:2004:364, točka 21, z dne 16.
junija 2016, Universal Music International Holding, C-12/15, ECLI:EU:C:2016:449, točka 35 in z dne 12.
septembra 2018, Helga Löber, C-304/17, ECLI:EU:C:2018:701, točka 23).
2 Uradni list RS št. 56/99 z dne 13. 7. 1999.
3Sporazum o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske Unije in
Evropske skupnosti za atomsko energijo (UL L 29, 31. 1. 2020).
4A. Polajnar - Pavčnik, v M. Ilešič, A. Polajnar - Pavčnik, D. Wedam - Lukić, Mednarodno zasebno
pravo, Komentar zakona, II. dopolnjena izdaja, Uradni list RS, Ljubljana 1992, stran 87.
5S. Cigoj, Mednarodno pravo osebnih in premoženjskih razmerij, Prva knjiga, Splošni nauki, Uradni list
RS, Ljubljana 1984, stran 43.
6A. Galič, Pristojnost v nepogodbenih odškodninskih sporih, Pravni letopis, Univerza v Ljubljani 2012,
stran 11.
7 A. Polajnar - Pavčnik, citirano delo, stran 96.
8Prvi odstavek 30. člena ZMZPP določa: Za nepogodbeno odškodninsko odgovornost se uporabi pravo
kraja, kjer je bilo dejanje storjeno. Če je za oškodovanca ugodnejše, se namesto tega uporabi pravo kraja,
kjer je nastopila posledica, vendar le, če je povzročitelj kraj posledice mogel in moral predvideti.
9Primerjaj odločbe VS RS sklep II Ips205/95 z dne 27. 2. 1997, VS RS sklep II Ips310/2007 z dne 15. 1.
2009 in VS RS sklep II Ips57/2010 z dne 6. 6. 2013. Sodna praksa je enotna v stališču, da kraj nastanka
škode pomeni kraj, kjer je prišlo do škodnega delovanja na telo oškodovanca in ne kraj, kjer nastaja
kasnejša škoda, ki iz tega dogodka izvira.
10 A. Polajnar - Pavčnik, citirano delo, stran 96.
11V zadevah VSL sodba I Cp 1150/2020 z dne 29. 10. 2020 in VSL sklep II Cp 438/2021 z dne 7. 4. 2021,
na kateri se sklicuje revidentka, stališče glede vprašanja o kraju nastanka finančne škode ni bilo zavzeto,
saj je šlo za drugačne dejanske okoliščine, ki niso primerljive z obravnavanim primerom. V obeh zadevah
je bilo ugotovljeno, da je bil kraj škodnega dogodka v Republiki Sloveniji.
12Čista finančna škoda, poimenovana tudi čista premoženjska škoda, je v praksi opredeljena kot
ekonomska škoda, ki ni povzročena s smrtjo, telesno poškodbo ali poškodbo lastnine.
Datum zadnje spremembe: 10.01.2025
Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
                               7 / 7