62021CO0307
SKLEP SODIŠČA (osmi senat)
z dne 27. septembra 2022 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Zračni promet – Uredba (ES) št. 261/2004 – Skupna pravila na področju odškodnine in pomoči potnikom v primerih odpovedi ali velike zamude letov – Člen 5(1)(c) – Pravica do odškodnine v primeru odpovedi leta – Prevozna pogodba, sklenjena s posredovanjem spletne potovalne agencije – Sporočilo o odpovedi leta na elektronski naslov, ki ga samodejno ustvari potovalni agent – Dejanska neseznanitev potnika s sporočilom“
V zadevi C‑307/21,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Landgericht Kleve (deželno sodišče v Kleveju, Nemčija) z odločbo z dne 25. marca 2021, ki je na Sodišče prispela 14. maja 2021, v postopku
AB in drugi
proti
Ryanair DAC,
SODIŠČE (osmi senat)
v sestavi N. Jääskinen, predsednik senata, M. Safjan (poročevalec) in N. Piçarra, sodnika,
generalni pravobranilec: P. Pikamäe,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za AB in druge C. Jansen, Rechtsanwalt,
–
za Ryanair DAC S. Hensel, Rechtsanwältin,
–
za Evropsko komisijo G. Braun, K. Simonsson in G. Wilms, agenti,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi odločeno z obrazloženim sklepom v skladu s členom 99 Poslovnika Sodišča,
sprejema naslednji
Sklep
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 5(1)(c) in člena 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med AB in več drugimi potniki ter družbo Ryanair DAC, letalskim prevoznikom, ker je slednja zavrnila plačilo odškodnine navedenim potnikom zaradi odpovedi njihovega leta.
Pravni okvir
3
V uvodnih izjavah 1, 7 in 12 Uredbe št. 261/2004 je navedeno:
„(1)
Ukrepanje [Evropske unije] na področju zračnega prevoza mora med drugim zagotavljati visoko raven varstva potnikov. Poleg tega je treba na splošno v celoti upoštevati zahteve o varstvu potrošnikov.
[…]
(7)
Za zagotovitev učinkovite uporabe te uredbe mora iz nje izhajajoče obveznosti prevzeti dejanski letalski prevoznik, ki opravlja ali ima namen opraviti let, ne glede na to, ali je lastnik zrakoplova ali let opravlja na podlagi zakupa samega zrakoplova ali zakupa zrakoplova s posadko ali v okviru kakšne druge ureditve.
[…]
(12)
Prav tako je treba zmanjšati težave in nevšečnosti, ki jih potnikom povzroča odpoved letov. To je treba doseči s prepričevanjem letalskih prevoznikov, naj potnike obvestijo o odpovedih pred odhodom po voznem redu in jim dodatno ponudijo ustrezno spremembo poti, da potniki lahko opravijo druge postopke. Če letalskim prevoznikom to ne uspe, bi morali potnikom plačati odškodnino, razen kadar so vzrok odpovedi izredne razmere, ki se jim ni bilo mogoče izogniti, tudi če so bili sprejeti vsi ustrezni ukrepi.“
4
Člen 2 te uredbe, naslovljen „Opredelitev pojmov“, določa:
„V tej uredbi:
[…]
(b)
‚dejanski letalski prevoznik‘ pomeni letalskega prevoznika, ki opravi ali namerava opraviti let na podlagi pogodbe s potnikom ali v imenu druge, pravne ali fizične osebe, ki ima s tem potnikom sklenjeno pogodbo;
[…]“
5
Člen 3 navedene uredbe, naslovljen „Področje uporabe“, v odstavku 5 določa:
„Ta uredba se uporablja za vse [dejanske] letalske prevoznike, ki opravljajo prevoze potnikov, zajetih v odstavkih 1 in 2. Kadar obveznosti iz te uredbe izvaja dejanski letalski prevoznik, ki ni sklenil pogodbe s potnikom, se šteje, da jih opravlja v imenu osebe, ki je sklenila pogodbo s tem potnikom.“
6
Člen 5 iste uredbe, naslovljen „Odpoved leta“, v odstavkih 1 in 4 določa:
„1.   V primeru odpovedi leta:
[…]
(c)
imajo zadevni potniki pravico do odškodnine, ki jim jo mora plačati dejanski letalski prevoznik v skladu s členom 7, razen če:
(i)
so o odpovedi obveščeni najmanj dva tedna pred odhodom po voznem redu; ali
[…]
4.   Dokazno breme glede obveščanja potnikov o odpovedi leta in glede roka, v katerem je to storil, nosi dejanski letalski prevoznik.“
7
Člen 7 Uredbe št. 261/2004, naslovljen „Pravica do odškodnine“, v odstavku 1 določa:
„Pri sklicevanju na ta člen potniki prejmejo odškodnino v višini:
[…]
(b)
400 EUR za vse lete znotraj Skupnosti nad 1500 kilometrov in za vse druge lete med 1500 in 3500 kilometri;
[…]“
8
Člen 13 te uredbe, naslovljen „Pravica do povračila“, določa:
„Kadar dejanski letalski prevoznik plača odškodnino ali izpolni druge obveznosti, ki so mu naložene na podlagi te uredbe, se nobena določba te uredbe ne sme razlagati kot omejevalna za njegovo pravico, da zahteva odškodnino od vsake osebe, vključno tretjih oseb, v skladu z veljavno zakonodajo. Zlasti ta uredba nikakor ne omejuje pravico dejanskega letalskega prevoznika, da zahteva povračilo stroškov od organizatorja potovanja ali druge osebe, s katero ima dejanski letalski prevoznik sklenjeno pogodbo. Prav tako se nobena določba navedene uredbe ne sme razlagati kot omejevalna za pravico organizatorja potovanja ali tretje osebe, razen potnika, s katerimi je dejanski letalski prevoznik sklenil pogodbo, da zahteva povračilo stroškov ali odškodnino od dejanskega letalskega prevoznika v skladu z veljavnimi zakoni.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
9
AB in druge tožeče stranke v postopku v glavni stvari od družbe Ryanair, dejanskega letalskega prevoznika, na podlagi člena 7(1)(b) Uredbe št. 261/2004 za vsako tožečo stranko zahtevajo odškodnino v višini 400 EUR z obrestmi zaradi odpovedi njihovega leta, ki ga je opravil ta letalski prevoznik.
10
Navedene tožeče stranke so prek potovalne agencije kiwi.com rezervirale let navedenega prevoznika, predviden za 6. april 2019 iz kraja Düsseldorf‑Weeze (Nemčija) v Tanger (Maroko).
11
Letalski prevoznik je ob rezervaciji prejel telefonsko številko in elektronski naslov, do katerega navedene tožeče stranke niso imele dostopa in je bil verjetno samodejno ustvarjen pri potovalni agenciji kiwi.com. Prav na ta naslov pa je dejanski letalski prevoznik 14. decembra 2018 poslal elektronsko sporočilo, da je let, ki so ga rezervirale navedene tožeče stranke, odpovedan.
12
Tožeče stranke v postopku v glavni stvari so na prvi stopnji navajale, da so ob rezervaciji posredovale svoje elektronske naslove in telefonske številke. Niso pa vedele, da je potovalna agencija dejanskemu letalskemu prevozniku poslala drug elektronski naslov.
13
Ker potovalna agencija naknadno ni posredovala nobenega sporočila dejanskega letalskega prevoznika, so te tožeče stranke za odpoved leta izvedele šele 5. aprila 2019, ko so se po spletu poskušale prijaviti na let.
14
Amtsgericht Geldern (okrožno sodišče v Geldernu, Nemčija) je tožbo navedenih tožečih strank s sodbo z dne 29. julija 2020 zavrnilo z obrazložitvijo, da je dejanski letalski prevoznik ustrezno izpolnil svojo obveznost obveščanja iz člena 5(1)(c)(i) Uredbe št. 261/2004, ko je obvestilo o odpovedi leta poslal na elektronski naslov, ki ga je prejel ob rezervaciji.
15
Tožeče stranke v postopku v glavni stvari so zoper to sodbo vložile pritožbo pri Landgericht Kleve (deželno sodišče v Kleveju, Nemčija), ki je predložitveno sodišče, to pa se sprašuje, ali je v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, dejanski letalski prevoznik izpolnil svojo obveznost obveščanja iz Uredbe št. 261/2004. Natančneje, navedeno sodišče se sprašuje, ali je vprašanje, ali je letalski prevoznik upošteval obstoj posrednika ali ne, upoštevno za izpolnitev pogojev iz člena 5(1) te uredbe, ali pa navedena določba predpisuje nekakšno objektivno odgovornost letalskega prevoznika.
16
V teh okoliščinah je Landgericht Kleve (deželno sodišče v Kleveju) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člena 5(1)(c) in 7 Uredbe [št. 261/2004] razlagati tako, da mora dejanski letalski prevoznik v primeru odpovedi leta, o kateri potnik ni bil obveščen najmanj dva tedna pred odhodom po voznem redu, plačati odškodnino tudi tedaj, kadar je letalski prevoznik to informacijo pravočasno pred iztekom roka dveh tednov posredoval na edini elektronski naslov, ki mu je bil sporočen v okviru rezervacije, ne da bi pri tem vedel, da je bila rezervacija opravljena prek posrednika oziroma njegove internetne platforme in da je bilo prek elektronskega naslova, sporočenega od rezervacijske platforme, mogoče doseči kvečjemu posrednika in ne neposredno potnika?“
Vprašanje za predhodno odločanje
17
Če je iz sodne prakse mogoče jasno sklepati, kakšen je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje, ali če ta odgovor ne dopušča nobenega razumnega dvoma, lahko Sodišče na podlagi člena 99 svojega poslovnika na predlog sodnika poročevalca in po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli odloči z obrazloženim sklepom.
18
To določbo je treba uporabiti v tej zadevi.
19
Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 5(1)(c) in člen 7 Uredbe št. 261/2004 razlagati tako, da mora dejanski letalski prevoznik plačati v navedenih določbah predpisano odškodnino v primeru odpovedi leta, o kateri potnik ni bil obveščen najmanj dva tedna pred odhodom po voznem redu, če je navedeni prevoznik obvestilo posredoval pravočasno na edini elektronski naslov, ki mu je bil sporočen ob rezervaciji, ne da bi vedel, da ta naslov omogoča samo stik s potovalno agencijo, prek katere je bila rezervacija opravljena, ne pa neposredno s potnikom, ki mu ta potovalna agencija sporočila ni pravočasno posredovala.
20
V zvezi s tem člen 5(1)(c) Uredbe št. 261/2004 določa, da imajo zadevni potniki v primeru odpovedi leta pravico do odškodnine, ki jim jo mora plačati dejanski letalski prevoznik v skladu s členom 7 te uredbe, razen če niso o odpovedi leta obveščeni pod pogoji, določenimi v navedeni točki (c).
21
V skladu s členom 5(4) navedene uredbe dokazno breme glede obveščanja potnikov o odpovedi zadevnega leta in glede roka, v katerem je to storil, nosi dejanski letalski prevoznik.
22
Iz jasnega besedila teh določb izhaja, da mora dejanski letalski prevoznik, če ne more dokazati, da je bil zadevni potnik obveščen o odpovedi njegovega leta vsaj dva tedna pred odhodom po voznem redu, plačati odškodnino v skladu s členom 7 Uredbe št. 261/2004 (sodba z dne 21. decembra 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, točka 51).
23
Glede tega je Sodišče že razsodilo, da taka razlaga velja ne le, če je bila pogodba o prevozu sklenjena neposredno med zadevnim potnikom in letalskim prevoznikom, ampak tudi, če je bila ta pogodba sklenjena prek tretje osebe, kot je v postopku v glavni stvari spletna platforma (sodbi z dne 11. maja 2017, Krijgsman, C‑302/16, EU:C:2017:359, točka 26, in z dne 21. decembra 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, točka 52).
24
Tako iz člena 3(5) Uredbe št. 261/2004 kot iz njenih uvodnih izjav 7 in 12 je razvidno, da je le dejanski letalski prevoznik, ki opravlja ali namerava opraviti let, potnikom dolžan plačati odškodnino zaradi neizpolnitve obveznosti iz te uredbe, med katerimi je med drugim obveznost obveščanja, določena v njenem členu 5(1)(c) (sodbi z dne 11. maja 2017, Krijgsman, C‑302/16, EU:C:2017:359, točka 27, in z dne 21. decembra 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, točka 53).
25
Samo s tako razlago je mogoče izpolniti cilj zagotavljanja visoke ravni varstva potnikov, naveden v uvodni izjavi 1 Uredbe št. 261/2004, saj zagotavlja, da lahko potnik, čigar let je bil rezerviran prek tretje osebe, preden je bil odpovedan, ugotovi, kdo je dolžan plačati odškodnino, določeno v členih 5(1)(c) in 7 te uredbe (sodba z dne 11. maja 2017, Krijgsman, C‑302/16, EU:C:2017:359, točka 28).
26
Te razlage ne more omajati dejstvo, da dejanski letalski prevoznik ob pošiljanju obvestila o odpovedi zadevnega leta ni vedel, da ne komunicira neposredno s potnikom. Pomembno je namreč to, da potnik o odpovedi svojega leta ni bil obveščen pravočasno. V takem primeru – kot je bilo že navedeno v točkah 24 in 25 tega sklepa – je dejanski letalski prevoznik edini zavezanec za plačilo odškodnine potniku zaradi neizpolnitve obveznosti obveščanja.
27
Samo če potnik posrednika izrecno pooblasti za prejem informacije, ki jo posreduje dejanski letalski prevoznik, in če je ta prevoznik s tem pooblastilom seznanjen, se lahko šteje, da so pogoji iz člena 5(1)(c) Uredbe št. 261/2004 izpolnjeni, kadar dejanski letalski prevoznik informacije o spremembah leta pošlje posredniku, ta pa jih ne posreduje naprej potniku (glej v tem smislu sodbo z dne 21. decembra 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, točka 44). Vendar iz predložitvene odločbe izhaja, da takega pooblastila v postopku v glavni stvari ni.
28
Kljub temu pa je treba opozoriti, da obveznosti, ki jih dejanski letalski prevoznik izpolni v skladu z Uredbo št. 261/2004, ne vplivajo na njegovo pravico, da v skladu z nacionalnim pravom, ki se uporablja, zahteva odškodnino od katere koli osebe, ki je povzročila, da ta prevoznik ni izpolnil svojih obveznosti, vključno s tretjimi osebami, kot določa člen 13 te uredbe (sodbi z dne 11. maja 2021, Krijgsman, C‑302/16, EU:C:2017:359, točka 29 in navedena sodna praksa, in z dne 21. decembra 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, točka 54).
29
Ker so v tem členu 13 izrecno navedene tretje osebe, iz tega izhaja, da Uredba št. 261/2004 pravice dejanskega letalskega prevoznika, da zahteva odškodnino, ne pogojuje z obstojem pogodbe, ki tega letalskega prevoznika veže s posrednikom, prek katerega je letalski potnik rezerviral svoj let (sodba z dne 21. decembra 2021, Airhelp, C‑263/20, EU:C:2021:1039, točka 55).
30
Ob upoštevanju zgornjih preudarkov je treba na vprašanje odgovoriti, da je treba člen 5(1)(c) in člen 7 Uredbe št. 261/2004 razlagati tako, da mora dejanski letalski prevoznik v primeru odpovedi leta, o kateri potnik ni bil obveščen najmanj dva tedna pred odhodom po voznem redu, če je ta prevoznik sporočilo pravočasno posredoval le na elektronski naslov, ki mu je bil sporočen ob rezervaciji, ne da bi vedel, da ta elektronski naslov omogoča samo stik s potovalno agencijo, prek katere je bila ta rezervacija opravljena, ne pa neposredno s potnikom, ki mu ta potovalna agencija sporočila ni pravočasno posredovala, plačati odškodnino, določeno v teh določbah.
Stroški
31
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški navedenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo:
Člen 5(1)(c) in člen 7 Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91
je treba razlagati tako, da
mora dejanski letalski prevoznik v primeru odpovedi leta, o kateri potnik ni bil obveščen najmanj dva tedna pred odhodom po voznem redu, če je ta prevoznik sporočilo pravočasno posredoval le na elektronski naslov, ki mu je bil sporočen ob rezervaciji, ne da bi vedel, da ta elektronski naslov omogoča samo stik s potovalno agencijo, prek katere je bila ta rezervacija opravljena, ne pa neposredno s potnikom, ki mu ta potovalna agencija sporočila ni pravočasno posredovala, plačati odškodnino, določeno v teh določbah.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.