62022CJ0404
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a șaptea)
6 iulie 2023 (
*1
)
„Trimitere preliminară – Informarea și consultarea lucrătorilor – Directiva 2002/14/CE – Domeniu de aplicare – Noțiunea de «întreprindere care desfășoară o activitate economică» – Persoană juridică de drept privat care aparține sectorului public – Revocare a lucrătorilor numiți pe posturi de conducere – Lipsa informării și a consultării prealabile a reprezentanților lucrătorilor”
În cauza C‑404/22,
având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Dioikitiko Protodikeio Athinon (Tribunalul Administrativ de Primă Instanță din Atena, Grecia), prin decizia din 3 mai 2022, primită de Curte la 16 iunie 2022, în procedura
Ethnikos Organismos Pistopoiisis Prosonton & Epangelmatikou Prosanatolismou (Eoppep)
împotriva
Elliniko Dimosio,
CURTEA (Camera a șaptea),
compusă din doamna M. L. Arastey Sahún, președintă de cameră, domnii F. Biltgen (raportor) și N. Wahl, judecători,
avocat general: domnul J. Richard de la Tour,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere procedura scrisă,
luând în considerare observațiile prezentate:
–
pentru Ethnikos Organismos Pistopoiisis Prosonton & Epangelmatikou Prosanatolismou (Eoppep), de K. Ithakisios și M. Papasaranti, dikigoroi;
–
pentru guvernul elen, de A. Dimitrakopoulou, K. Georgiadis și M. Tassopoulou, în calitate de agenți;
–
pentru Comisia Europeană, de A. Katsimerou și B.‑R. Killmann, în calitate de agenți,
având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 2 litera (a) și a articolului 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană (JO 2002, L 80, p. 29, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 120).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Ethnikos Organismos Pistopoiisis Prosonton & Epangelmatikou Prosanatolismou (Eoppep) [Organismul național de certificare a calificărilor și de orientare profesională (Eoppep), Grecia], pe de o parte, și Elliniko Dimosio (statul elen), pe de altă parte, în legătură cu o amendă aplicată acestui organism pentru omisiunea de a furniza administrației competente documentele care demonstrau că reprezentanții lucrătorilor acestuia fuseseră informați și consultați anterior revocării de pe post a două lucrătoare.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
3
Considerentele (7)-(10) ale Directivei 2002/14 au următorul cuprins:
„(7)
Este necesar să se consolideze dialogul social și să se promoveze încrederea reciprocă în cadrul întreprinderilor pentru a favoriza anticiparea riscului, pentru a face mai flexibilă organizarea muncii și pentru a facilita accesul lucrătorilor la formare în cadrul întreprinderii, menținând în același timp securitatea, pentru a‑i conștientiza pe salariați cu privire la nevoile de adaptare, pentru a mări disponibilitatea salariaților de a iniția măsuri și acțiuni care le măresc capacitatea de reinserție profesională, de a promova implicarea salariaților în funcționarea și viitorul întreprinderii și pentru a‑i mări competitivitatea.
(8)
Este necesar, în special, să se promoveze și să se consolideze informarea și consultarea cu privire la situația și evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul întreprinderii și, dacă reiese din evaluarea angajatorului că locurile de muncă din întreprindere pot fi amenințate, cu privire la posibilele măsuri preventive preconizate, în special în ceea ce privește formarea dezvoltarea competențelor lucrătorilor, pentru a contrabalansa evoluțiile negative sau consecințele acestora și a mări capacitatea de reinserție profesională și adaptabilitatea salariaților care ar putea fi afectați.
(9)
Informarea și consultarea în timp util reprezintă o condiție preliminară a reușitei procesului de restructurare și de adaptare a întreprinderilor la noile condiții create de globalizarea economiei, în special prin dezvoltarea unor noi forme de organizare a muncii.
(10)
Comunitatea [Europeană] a elaborat și pus în aplicare o strategie de ocupare a forței de muncă bazată pe conceptele de «anticipare», «prevenire» și [de] «capacitate de reinserție profesională», care urmează să fie încorporate ca elemente cheie în toate politicile publice care pot favoriza ocuparea forței de muncă, inclusiv politicile întreprinderilor, prin intensificarea dialogului social în vederea facilitării unor schimbări compatibile cu păstrarea obiectivului prioritar al ocupării forței de muncă.”
4
Articolul 1 alineatul (1) din această directivă prevede:
„Prezenta directivă are ca obiectiv instituirea unui cadru general de stabilire a cerințelor minime ale dreptului la informare și consultare a lucrătorilor în întreprinderile și unitățile din Comunitate.”
5
Potrivit dispozițiilor articolului 2 din directiva menționată:
„În sensul prezentei directive:
(a)
prin «întreprindere» se înțelege o întreprindere publică sau privată care desfășoară o activitate economică, cu scop lucrativ sau nu, situată pe teritoriul statelor membre;
[…]
(f)
prin «informare» se înțelege transmiterea de date de către angajator reprezentanților lucrătorilor pentru a le permite să se familiarizeze cu subiectul și să‑l examineze;
(g)
prin «consultare» se înțelege schimbul de păreri și stabilirea unui dialog între reprezentanții lucrătorilor și angajator.”
6
Articolul 4 din aceeași directivă, intitulat „Modalități de informare și consultare”, prevede la alineatul (2):
„Informarea și consultarea acoperă:
(a)
informarea privind evoluția recentă și evoluția probabilă a activităților și situației economice a întreprinderii sau unității;
(b)
informarea și consultarea cu privire la situația, structura și evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul întreprinderii sau unității, precum și cu privire la eventualele măsuri de anticipare avute în vedere, în special atunci când există o amenințare la adresa locurilor de muncă;
(c)
informarea și consultarea cu privire la deciziile care pot să ducă la modificări importante în organizarea muncii sau în relațiile contractuale, inclusiv cele vizate de dispozițiile comunitare prevăzute la articolul 9 alineatul (1).”
Dreptul elen
Decretul prezidențial 240/2006
7
Proedriko diatagma 240/2006, Peri thespiseos genikou plesiou enimeroseos kai diavouleuseos ton ergazomenon simfona me tin odigia 2002/14/EK tis 11.3.2002 tou Europaikou Koinovouliou kai tou Symvouliou (Decretul prezidențial 240/2006 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor în conformitate cu Directiva 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002) din 9 noiembrie 2006 (FEK A’ 252/16.11.2006, denumit în continuare „Decretul prezidențial 240/2006”) a transpus Directiva 2002/14 în ordinea juridică elenă.
8
Articolul 2 din acest decret prezidențial reia definițiile enunțate la articolul 2 din Directiva 2002/14.
9
Articolul 4 din decretul prezidențial menționat, intitulat „Detalii practice de informare și de consultare”, reia la alineatele (2)-(4) dispozițiile articolului 4 alineatele (2), (3) și, respectiv, (4) din Directiva 2002/14.
Legea 4115/2013
10
Nomos 4115/2013, Organosi kai leitourgia Idrimatos Neolaias kai Dia Viou Mathisis kai Ethnikou Organismou Pistopoiisis Prosonton & Epangelmatikou Prosanatolismou kai alles diatakseis (Legea 4115/2013 privind organizarea și funcționarea Fundației de tineret și de formare continuă și a Organismului Național de certificare a calificărilor și de orientare profesională și alte dispoziții) din 29 ianuarie 2013 (FEK A’ 24/30.1.2013, denumită în continuare „Legea 4115/2013”) stabilește, printre altele, competențele și atribuțiile Eoppep.
11
Articolul 13 din această lege prevede:
„1.   Prin Decizia comună 119959/H/20.10.2011 […] [a ministrului finanțelor și a ministrului] educației, formării continue și cultelor […], persoana juridică de drept privat denumită «Ethniko Kentro Pistopoiisis Domon Dia Viou Mathisis» [(Ekepis)] (Centrul național de certificare a structurilor de formare continuă) […] și persoana juridică de drept privat denumită «Ethniko Kentro Epangelmatikou Prosanatolismou» [(EKEP)] (Centrul Național de Orientare Profesională) […] au fuzionat prin absorbție în persoana juridică de drept privat denumită «Ethnikos Organismos Pistopoiisis Prosonton» [(EOPP)] (Organismul național de certificare a calificărilor) […] și au fost desființate ca entități juridice independente. Prin aceeași decizie ministerială comună, persoana juridică de drept privat denumită «Ethnikos Organismos Pistopoiisis Prosonton» (EOPP) a fost redenumită «Ethnikos Organismos Pistopoiisis Prosonton & Epangelmatikou Prosanatolismou» (Eoppep) (Organismul național de certificare a calificărilor și de orientare profesională).
2.   Eoppep este o persoană juridică de drept privat care aparține sectorului public în sens larg; acesta dispune de autonomie administrativă și financiară, are caracter de utilitate publică și este fără scop lucrativ, funcționează în interes public și este plasat sub tutela ministrului educației, cultelor, culturii și sportului. […]”
12
Articolul 14 din legea menționată prevede:
„1.   Eoppep este organismul național de certificare a resurselor și a rezultatelor educației și învățării nonformale; acționează în calitate de structură națională a rețelelor europene care gestionează calificările și instrumentele europene de transparență și de mobilitate, cum ar fi punctul de coordonare național pentru cadrul european al calificărilor, centrul național pentru Europasseport, centrul național de informare din Grecia privind orientarea profesională; membru al Rețelei europene Euroguidance, punctul de referință național pentru Cadrul european de referință pentru asigurarea calității în educația și formarea profesională (EQA‑VET) și pentru Sistemul european de credite pentru educație și formare profesională (SECEFP).
2.   Obiectivele urmărite de Eoppep sunt în special următoarele:
a)
certificarea resurselor de educație nonformală și în special:
aa)
certificarea structurilor, a programelor profesionale, precum și a programelor instituțiilor de formare profesională inițială și continuă și, în general, de educație nonformală, inclusiv educația generală a adulților;
bb)
certificarea instituțiilor de servicii de mentorat și a instituțiilor care furnizează servicii de consiliere în materie de orientare profesională și
cc)
dacă este cazul, acordarea unei licențe de operare acestor instituții;
b)
garantarea condițiilor și urmărirea obiectivelor – în ceea ce privește certificarea resurselor și a rezultatelor educației nonformale – prevăzute în programele naționale de formare profesională europene sau cofinanțate;
c)
instituirea și dezvoltarea Cadrului național de calificări și corelarea acestuia cu Cadrul european de calificări, corelarea calificărilor dobândite prin intermediul educației formale și nonformale, precum și al învățării nonformale cu nivelurile Cadrului național de calificări, corelarea acestuia din urmă cu calificările sectoriale internaționale și elaborarea unor indicatori descriptivi sectoriali în ceea ce privește cunoștințele, competențele și aptitudinile, care vor corespunde nivelurilor din Cadrul național de calificări;
d)
certificarea rezultatelor educației și învățării nonformale și în special:
aa)
instituirea unui sistem de recunoaștere și de validare a calificărilor dobândite prin educație și învățare nonformale, certificarea acestor calificări și corelarea acestora din urmă cu nivelurile Cadrului național de calificări;
bb)
certificarea formatorilor pentru adulți, a cadrelor din serviciile de mentorat și de sprijin, precum și a cadrelor care oferă servicii de consiliere în materie de orientare profesională și
cc)
acordarea de licențe, controlul și supravegherea funcționării instituțiilor de certificare a calificărilor dobândite prin educație și învățare neformale;
e)
elaborarea și punerea în aplicare a unui sistem de transfer de puncte de credit de învățământ și de formare profesională;
f)
asigurarea calității formării continue și a Consiliului de orientare profesională (COP) pe tot parcursul vieții, în cooperare cu ceilalți subiecți publici;
g)
propunerea de stabilire a drepturilor profesionale ale deținătorilor de calificări dobândite în cadrul formării continue, cu excepția învățământului superior;
h)
recunoașterea echivalenței diplomelor eliberate de organismele elene de învățământ profesional și de formare profesională desființate în prezent, precum și recunoașterea echivalenței diplomelor de învățământ profesional și de formare profesională din străinătate, cu excepția celor din învățământul superior;
i)
acordarea de sprijin științific și tehnic organismelor competente din cadrul Ministerului Educației, Cultelor, Culturii și Sporturilor și al Ministerului Muncii, Securității Sociale și Protecției Sociale, în cadrul planificării și al punerii în aplicare a politicii naționale privind Consiliul de orientare profesională;
j)
dezvoltarea comunicării și coordonarea acțiunilor între subiecții publici și privați care furnizează servicii de «consiliere în materie de orientare profesională», în vederea îmbunătățirii serviciilor care sunt furnizate deja, prin intermediul unei informări și al unui schimb de informații continue;
k)
înființarea unei rețele naționale pentru informarea tuturor entităților și persoanelor interesate cu privire la aspectele legate de educație, formare și schimburi cu statele membre ale Uniunii Europene;
l)
prestarea de servicii de orientare profesională de toate tipurile și de toate formele în beneficiul organismelor competente ale Ministerului Educației, Cultelor, Culturii și Sportului și Ministerului Muncii, Securității Sociale și Protecției Sociale, al centrelor și organismelor de învățământ și formare profesională, al întreprinderilor, precum și al organizațiilor patronale și ale lucrătorilor;
m)
educația, formarea și formarea continuă a cadrelor din sectorul «consilierii în materie de orientare profesională», în cooperare cu și/sau în completarea organismelor (structurilor) existente în cadrul Ministerului Educației, Culturilor, Culturii și Sporturilor și al Ministerului Muncii, Securității Sociale și Protecției Sociale;
n)
stabilirea, pe de o parte, a condițiilor și a normelor de funcționare ale organismelor de consiliere în materie de orientare profesională și, pe de altă parte, a calificărilor minime ale cadrelor care furnizează aceste servicii, precum și ținerea registrelor corespunzătoare;
o)
stabilirea condițiilor necesare pentru prestarea de servicii de consiliere în materie de orientare profesională de către persoane fizice sau juridice, a caietelor de sarcini de certificare, a calificării minime a cadrelor care furnizează servicii de consiliere în materie de orientare profesională, a procedurilor urmate pentru a garanta calitatea serviciilor furnizate și a ținerii registrelor corespunzătoare.
[…]
6.   Eoppep acționează ca organ administrativ al formării continue […]”
13
Articolul 20 din aceeași lege prevede:
„1.   [Eoppep] percepe redevențe pentru evaluarea și înscrierea în registrele prevăzute la articolul 21, pentru autorizarea centrelor și a birourilor private de consiliere în materie de orientare profesională, pentru acreditarea și certificarea prestatorilor de formare continuă, pentru acreditarea organismelor de certificare a calificărilor, pentru certificarea calificărilor persoanelor fizice, pentru certificarea cursurilor și a programelor profesionale, precum și pentru echivalențele diplomelor, în conformitate cu dispozițiile prezentei legi. Natura și cuantumul redevențelor, corespondența lor cu costul serviciilor furnizate în mod specific în temeiul primului paragraf al prezentului alineat, precum și modalitățile de percepere a acestora sunt stabilite printr‑o decizie comună [a ministrului finanțelor și a ministrului educației și cultelor, culturii și sportului, la propunerea consiliului de administrație al [Eoppep].
2.   Redevențele sunt menite să acopere cheltuielile de monitorizare, evaluare, certificare, cheltuielile cu ținerea unor registre speciale, de promovare și încurajare a utilizării calificărilor certificate în temeiul competențelor [Eoppep], precum și ale acțiunilor de informare a cetățenilor cu privire la aceste servicii.
3.   În conformitate cu articolul 19 din prezenta lege, de la entitățile aflate sub supravegherea [Eoppep] se percep cheltuielile cu supravegherea. Aceste cheltuieli sunt stabilite printr‑o decizie comună [a ministrului finanțelor și a ministrului] educației și cultelor, culturii și sportului, la propunerea consiliului de administrație al [Eoppep].
4.   Redevențele și cheltuielile cu supravegherea se plătesc în conturile [Eoppep] și sunt utilizate pentru acoperirea tuturor costurilor prevăzute la alineatul (2).”
14
Articolul 23 din Legea 4115/2013 prevede:
„1.   Resursele Eoppep sunt cele pe care dispozițiile legii le‑au atribuit organismelor fuzionate în prezent, precum și organismului care le absoarbe; cu titlu indicativ, acestea pot consta în:
a)
subvenții din bugetul obișnuit al Ministerului Educației și Cultelor, Culturii și Sportului;
b)
subvenții și finanțări de orice natură care provin din programul public de investiții, de la Uniune […] și de la alte organizații internaționale, precum și din programe cofinanțate;
c)
venituri din gestionarea patrimoniului său, dobânzi provenite din exploatarea financiară a rezervelor sale și oricare alt venit provenit din exploatarea activelor sale;
d)
venituri provenite din executarea lucrărilor și a serviciilor care sunt fie încredințate Eoppep de ministrul educației și cultelor, culturii și sportului, fie realizate în numele unor terți, cum ar fi, printre altele, servicii publice, organizații naționale și internaționale, persoane juridice de drept public sau privat și particulari, aceste lucrări fiind executate în urma unei decizii a consiliului de administrație al organismului;
[…]
(g)
încasări provenite din plata redevențelor și din cheltuielile cu supravegherea plătite pentru certificarea calificărilor, certificarea formatorilor pentru adulți și a cadrelor profesioniste din serviciile de mentorat și de susținere, pentru echivalarea diplomelor, pentru autorizarea și controlul organismelor de calificare și de certificare a structurilor, pentru certificarea și autorizarea prestatorilor de servicii de formare continuă și pentru certificarea birourilor sau a centrelor private de consiliere în materie de orientare profesională și a cadrelor Consiliului de orientare profesională.
[…]”
Litigiul principal și întrebările preliminare
15
Eoppep este o persoană juridică de drept privat, care aparține sectorului public, constituită prin fuziunea și absorbția altor entități în anul 2011 și care are ca obiectiv îndeplinirea printre altele a misiunilor de orientare profesională de orice fel în beneficiul Ministerului Educației și Cultelor, Culturii și Sportului, precum și al Ministerului Muncii, Securității Sociale, al organismelor de formare profesională, al întreprinderilor și al organizațiilor lucrătorilor sau ale patronatului.
16
Prin decizia Consiliului de administrație al Eoppep din 16 februarie 2012, PM a fost numită șefă ad interim a unității de certificare a calificărilor acestui organism, iar DM a fost numită directoare adjunctă ad interim a Direcției Servicii administrative și financiare, precum și șefă ad interim a unității de servicii economice a acestui organism. Prin decizia Consiliului de administrație al Eoppep din 17 iunie 2013 de modificare a primei decizii, DM a devenit directoare ad interim a Direcției Servicii administrative și financiare a organismului menționat.
17
În urma publicării Regulamentului intern al Eoppep, consiliul de administrație al acestui organism a decis, la 18 ianuarie 2018, că DM va continua să exercite funcția de responsabil ad interim al Direcției Servicii administrative și financiare a organismului menționat până la selectarea și numirea unui director pentru această direcție. La 14 februarie 2018, același consiliu de administrație a decis să o elibereze pe DM din funcția de directoare ad interim a direcției menționate pentru motivul că nu era capabilă să îndeplinească această funcție în mod satisfăcător. Cu toate acestea, DM a fost repartizată în continuare la departamentul de servicii administrative.
18
Prin decizia Consiliului de administrație al Eoppep din 21 februarie 2018, PM a fost destituită din postul său de șefă ad interim a unității de certificare a calificărilor, dar a continuat să lucreze în această unitate în calitate de agent. Această decizie a fost adoptată ținând seama de nevoile Eoppep, astfel încât să răspundă obiectivelor inerente constituirii sale. Prin decizia menționată, un alt lucrător, KG, a fost destituit din postul său de șef al departamentului de acordare de licențe structurilor, fiind totodată repartizat în continuare în departamentul de gestionare a cunoștințelor și de guvernanță electronică, în timp ce un alt lucrător, AA, a fost numit șef ad interim al departamentului financiar al Eoppep.
19
DM și PM au contestat deciziile consiliului de administrație al Eoppep din 14 februarie 2018 și, respectiv, din 21 februarie 2018 în fața Inspectoratului pentru raporturile de muncă. În urma unei anchete, acesta a apreciat că Eoppep a încălcat decretul prezidențial prin faptul că nu i‑a informat și nu i‑a consultat pe reprezentanții lucrătorilor anterior eliberării acestora din funcție. În consecință, statul elen a aplicat Eoppep o amendă de 2250 de euro pentru încălcarea acestui decret prezidențial.
20
Eoppep a formulat o acțiune împotriva acestei decizii la instanța de trimitere. În susținerea acțiunii formulate, el arată, printre altele, că nu constituie o întreprindere care exercită o activitate economică, în sensul Decretului prezidențial 240/2006, precum și al Directivei 2002/14, și că nu intră, prin urmare, în domeniul de aplicare al acestor texte, că DM și PM erau la curent cu caracterul temporar al numirii lor respective pe postul de directoare al Direcției Servicii administrative și financiare și pe postul de șefă a unității de certificare a calificărilor și că pretinsa încălcare privește doi agenți în raport cu care procedura de informare și de consultare a reprezentanților lucrătorilor prevăzută de acest decret prezidențial nu se aplică, întrucât deciziile privind acești doi agenți intră numai în competența de conducere a Eoppep.
21
În fața acestei instanțe, statul elen susține că acțiunea menționată ar trebui respinsă ca nefondată.
22
Instanța de trimitere subliniază, pe de o parte, că desfășurarea de către Eoppep a unei activități economice nu pare să fie exclusă de legislația națională care stabilește competențele acestuia. Astfel, ar fi posibil ca, pentru unele dintre competențele sale și în special executarea serviciilor privind orientarea profesională în beneficiul organismelor competente ale ministerelor, ale organismelor de formare profesională, ale întreprinderilor și ale organizațiilor lucrătorilor sau ale patronatului, să existe piețe pe care își dezvoltă activitatea întreprinderi aflate în concurență cu Eoppep. În plus, resursele economice ale acestui organism ar cuprinde și veniturile care provin din executarea unei lucrări sau a unor servicii. Potrivit instanței de trimitere, legiuitorul prevăzuse, așadar, că Eoppep va acționa, cel puțin parțial, în calitate de operator de pe piață.
23
Această instanță precizează, pe de altă parte, că PM a fost eliberată din funcție pentru motive legate de buna funcționare a serviciului, în timp ce postul de șef de unitate ocupat de aceasta nu a fost desființat. Prin urmare, instanța de trimitere ridică problema dacă această revocare constituie o situație în care Directiva 2002/14 și Decretul prezidențial 240/2006 de transpunere a acesteia impun, anterior revocării menționate, informarea și consultarea reprezentanților lucrătorilor.
24
În aceste condiții, Dioikitiko Protodikeio Athinon (Tribunalul Administrativ de Primă Instanță din Atena, Grecia) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
a)
Care este sensul care trebuie dat noțiunii de «întreprindere care desfășoară o activitate economică» prevăzute la articolul 2 litera (a) din [Directiva 2002/14]?
b)
În sfera noțiunii menționate intră persoane juridice de drept privat, precum Eoppep, care, în exercitarea competenței [lor] de certificare a organismelor de formare profesională, acționează ca [persoane juridice] de drept public și exercită o prerogativă de putere publică, având în vedere că
(i)
pentru unele dintre activitățile sale, cum ar fi în special prestarea, de orice formă și tip, de servicii de orientare profesională organismelor competente din cadrul ministerelor, centrelor și organismelor de învățământ și de formare profesională, întreprinderilor, precum și organizațiilor patronale și ale lucrătorilor [articolul 14 alineatul 2 litera l) din [Legea 4115/2013]], nu este exclus, după cum reiese din dispozițiile articolului 14 alineatul 2 litera o) din Legea 4115/2013 – dispoziție care stabilește condițiile necesare pentru prestarea de servicii de consiliere și de orientare profesională de către persoane fizice și juridice din Grecia – să existe o piață pe care operează societăți comerciale care se află în raporturi de concurență cu organismul reclamant;
(ii)
potrivit articolului 23 alineatul (1) litera d) din aceeași lege, resursele organismului reclamant cuprind venituri care provin din executarea lucrărilor și a serviciilor care îi sunt fie atribuite de ministru [de ministrul educației, cultelor, culturii și sportului], fie realizate în numele unor terți precum, printre altele, servicii publice, organizații naționale și internaționale, persoane juridice de drept public sau privat și particulari și
(iii)
articolul 20 din Legea 4115/2013 prevede plata unor redevențe pentru celelalte activități ale organismului reclamant?
c)
Răspunsul la întrebarea precedentă este influențat de faptul că numai o parte dintre activitățile (prevăzute la articolul 14 alineatul 2 din Legea 4115/2013) ale persoanei juridice de drept privat sunt exercitate în condiții de piață? În cazul unui răspuns afirmativ, este suficient ca legiuitorul să fi prevăzut – la articolul 14 alineatul 2 litera l) și la articolul 23 alineatul 1 litera d) din Legea 4115/2013 – că organismul [reclamant] va acționa, cel puțin în parte, ca un operator de pe piață sau este necesar să se demonstreze că, pentru o activitate specifică, operatorul acționează efectiv în condiții de piață?
2)
a)
Care este sensul care trebuie dat, potrivit articolului 4 alineatul (2) litera (b) din [Directiva 2002/14], noțiunilor de «situație», «structură» și «evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul întreprinderii», ipoteze în legătură cu care există obligația de informare și de consultare a lucrătorilor?
b)
Faptul că, după adoptarea noului său regulament intern, o persoană juridică – în speță Eoppep – revocă din anumite posturi de conducere, fără ca posturile respective să fie desființate prin acest regulament, lucrători care erau numiți temporar în cadrul acestora după absorbția de către acest organism a persoanelor juridice de drept privat Ekepis și EKEP, intră în domeniul de aplicare al noțiunilor citate anterior, așa încât se poate considera că ia naștere o obligație de informare și de consultare a lucrătorilor înainte de revocarea lor?
c)
Răspunsul la întrebarea anterioară este afectat de:
i)
faptul că, pentru revocarea unui salariat de pe un post de răspundere, organismul [reclamant] a invocat necesitatea bunei sale funcționări și nevoile sale statutare, pentru ca persoana juridică să poată atinge obiectivele pentru care a fost înființată, sau faptul că revocarea s‑a făcut ca urmare a neîndeplinirii unor obligații de serviciu ce îi reveneau salariatului în calitate de șef de serviciu interimar;
ii)
faptul că lucrătorii revocați din posturile de conducere au fost menținuți în efectivul persoanei juridice sau
iii)
faptul că, prin aceeași decizie a organului competent al persoanei juridice, de revocare a unora dintre lucrătorii săi din posturile de conducere, au fost numite temporar în posturi de conducere alte persoane?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la prima întrebare
25
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 2 litera (a) din Directiva 2002/14 trebuie interpretat în sensul că această dispoziție vizează o persoană juridică de drept privat care acționează ca o persoană de drept public și desfășoară activități care țin de prerogativele de putere publică, furnizând pe de altă parte, în schimbul unei remunerații, servicii care sunt în concurență cu cele furnizate de operatori de pe piață.
26
În această privință, trebuie să se sublinieze că articolul 2 litera (a) din Directiva 2002/14 definește termenul „întreprindere” ca acoperind orice întreprindere publică sau privată care desfășoară o activitate economică, cu scop lucrativ sau nu.
27
De asemenea, trebuie amintit că, în contextul dreptului concurenței, Curtea a definit noțiunea de „întreprindere” drept cuprinzând orice entitate care exercită o activitate economică, indiferent de statutul juridic al acestei entități și de modul său de finanțare (a se vedea în acest sens Hotărârea din 11 noiembrie 2021, Manpower Lit, C‑948/19, EU:C:2021:906, punctul 36 și jurisprudența citată).
28
În ceea ce privește noțiunea de „activitate economică”, care nu este definită de Directiva 2002/14, trebuie amintit că în mod repetat Curtea a statuat că această noțiune, care apare în diferite directive privind drepturile lucrătorilor, cuprinde orice activitate care constă în oferirea de bunuri sau de servicii pe o anumită piață (a se vedea în acest sens Hotărârea din 20 iulie 2017, Piscarreta Ricardo, C‑416/16, EU:C:2017:574, punctul 34 și jurisprudența citată, precum și Hotărârea din 11 noiembrie 2021, Manpower Lit, C‑948/19, EU:C:2021:906, punctele 36 și 37, precum și jurisprudența citată).
29
Sunt, din principiu, excluse de la calificarea drept activități economice activitățile care țin de exercitarea prerogativelor de putere publică. În schimb, au fost calificate drept activități economice servicii care, fără a ține de exercitarea prerogativelor de putere publică, sunt asigurate în interes public și fără scop lucrativ și care se află în concurență cu cele propuse de operatori care urmăresc un scop lucrativ. Împrejurarea că astfel de servicii sunt mai puțin competitive decât servicii comparabile prestate de operatorii care urmăresc un scop lucrativ nu poate împiedica considerarea activităților în discuție drept activități economice (Hotărârea din 11 noiembrie 2021, Manpower Lit, C‑948/19, EU:C:2021:906, punctul 39 și jurisprudența citată).
30
Având în vedere obiectivul Directivei 2002/14 și modul de redactare, în special, a articolului 2 litera (a) din aceasta, este necesar să se considere că interpretarea noțiunii de „activitate economică” care reiese din cuprinsul punctelor 27 și 29 din prezenta hotărâre poate fi transpusă în cazul Directivei 2002/14.
31
Prin urmare, pentru a răspunde la întrebarea dacă articolul 2 litera (a) din Directiva 2002/14 vizează o entitate precum Eoppep, trebuie să se stabilească și dacă o entitate precum acest organism desfășoară o activitate care constă în oferirea de bunuri sau de servicii pe o anumită piață.
32
În speță, trebuie să se sublinieze că, în conformitate cu alineatul 2 al articolului 14 din Legea 4115/2013, Eoppep are ca obiective nu numai certificarea instituțiilor de formare sau recunoașterea echivalenței diplomelor, activități care, potrivit instanței de trimitere, țin de exercitarea unei prerogative de putere publică, ci și, printre altele, astfel cum rezultă din cuprinsul literelor i), j), l) și, respectiv, m) ale acestui alineat, acordarea de sprijin științific și tehnic organismelor competente ale Ministerului Educației, Cultelor, Culturii și Sporturilor și Ministerului Muncii, Securității Sociale și Protecției Sociale, în cadrul planificării și al punerii în aplicare a politicii naționale privind Consiliul de orientare profesională, dezvoltarea comunicării și coordonarea acțiunilor între subiecții publici și privați care furnizează servicii de „consiliere în materie de orientare profesională” prin intermediul unei informări și al unui schimb de informații continue, prestarea de servicii de orientare profesională de toate tipurile și formele în beneficiul organismelor competente ale acestor ministere, ale centrelor și organismelor de învățământ și de formare profesională, ale întreprinderilor, precum și ale organizațiilor patronale și ale lucrătorilor, precum și educarea, formarea și formarea continuă a cadrelor din sectorul „consilierii în materie de orientare profesională”, în cooperare cu și/sau în completarea organismelor existente în cadrul acestor ministere.
33
Or, pe de o parte, trebuie să se constate că aceste din urmă activități nu țin, a priori, de exercitarea prerogativelor de putere publică. Deși nu este exclus să existe piețe pe care operează societăți comerciale care sunt în concurență cu Eoppep și care urmăresc un scop lucrativ, revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă această situație se regăsește în mod efectiv în speță.
34
Pe de altă parte, activitățile Eoppep sunt finanțate nu numai prin redevențele și cheltuielile de supraveghere prevăzute la articolul 20 din Legea 4115/2013, ci și prin venituri și încasări precum cele prevăzute la articolul 23 din această lege, mai precis încasări provenite din executarea de lucrări și de servicii care, fie sunt încredințate acestui organism de ministrul educației și cultelor, culturii și sportului, fie sunt realizate în numele unor terți precum, printre altele, servicii publice, organizații naționale și internaționale, persoane juridice de drept public sau privat și particulari, aceste lucrări fiind executate ca urmare a unei decizii a consiliului de administrație a organismului.
35
Potrivit informațiilor rezultate din decizia de trimitere, a căror verificare revine instanței de trimitere, aceste încasări sunt considerate o remunerare a activităților Eoppep în măsura în care ele reprezintă contravaloarea economică a prestării de servicii efectuate de acesta din urmă, contravaloare care este convenită în mod obișnuit între prestator și destinatarul serviciului (a se vedea în acest sens Hotărârea din 11 noiembrie 2021, Manpower Lit, C‑948/19, EU:C:2021:906, punctul 45 și jurisprudența citată).
36
Având în vedere aceste elemente și sub rezerva verificării lor de către instanța de trimitere, este necesar să se considere că Eoppep desfășoară, în parte, o activitate care constă în oferirea de servicii pe o piață determinată și că, prin urmare, intră sub incidența noțiunii de „întreprindere”, în sensul articolului 2 litera (a) din Directiva 2002/14.
37
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, trebuie să se răspundă la prima întrebare că articolul 2 litera (a) din Directiva 2002/14 trebuie interpretat în sensul că această dispoziție poate viza o persoană juridică de drept privat care acționează ca o persoană de drept public și care desfășoară activități care țin de prerogativele de putere publică, având în vedere că, pe de altă parte, furnizează, în schimbul unei remunerații, servicii care sunt în concurență cu cele furnizate de operatori de pe piață.
Cu privire la a doua întrebare
38
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2002/14 trebuie interpretat în sensul că obligația de informare și de consultare prevăzută la acest articol nu își găsește aplicarea în cazul schimbării locului de muncă al unui număr mic de lucrători numiți ad interim pe posturi de răspundere, atunci când această schimbare nu poate afecta situația, structura și evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul întreprinderii în cauză sau nu poate constitui o amenințare la adresa locurilor de muncă în general.
39
În această privință, trebuie amintit că, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2002/14, dreptul la informare și la consultare, în sensul acestei directive, include „informarea și consultarea cu privire la situația, structura și evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul întreprinderii sau al unității, precum și cu privire la eventualele măsuri anticipate avute în vedere, în special atunci când există o amenințare la adresa locurilor de muncă”.
40
Or, trebuie să se constate că, raportându‑se generic la „ocuparea forței de muncă”, modul de redactare a acestei dispoziții nu vizează raporturile de muncă individuale, a fortiori atunci când nu se desființează posturi.
41
Interpretarea potrivit căreia articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2002/14 vizează situația, structura și evoluția ocupării forței de muncă în general într‑o întreprindere sau într‑o unitate, iar nu situația anumitor raporturi individuale de muncă în cadrul unei întreprinderi sau al unei unități, este confirmată de considerentul (8) al acestei directive. Astfel, acest considerent precizează că legiuitorul Uniunii urmărește în special să se promoveze și să se consolideze „informarea și consultarea cu privire la situația și evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul întreprinderii și, dacă reiese din evaluarea angajatorului că locurile de muncă din întreprindere pot fi amenințate, cu privire la posibilele măsuri preventive preconizate, în special în ceea ce privește formarea și dezvoltarea competențelor lucrătorilor, pentru a contrabalansa evoluțiile negative sau consecințele acestora și a mări capacitatea de reinserție profesională și adaptabilitatea salariaților care ar putea fi afectați”.
42
Ținând seama de aceste elemente, trebuie să se considere că Directiva 2002/14 urmărește să instituie informarea și consultarea lucrătorilor atunci când locurile de muncă în general sunt amenințate în cadrul unei întreprinderi sau al unei unități pentru a contrabalansa efectele nefavorabile ale evoluției negative a situației ocupării forței de muncă în această întreprindere sau unitate pentru lucrătorii care ar putea fi afectați de aceasta.
43
În speță, din descrierea cadrului factual conținut în cererea de decizie preliminară reiese că nu exista un risc sau o amenințare la adresa locurilor de muncă în cadrul Eoppep și că numai un număr foarte limitat de persoane, și anume 3 din 80 de salariați, au fost revocate din posturile pe care le ocupau ad interim. În plus, aceste persoane nu și‑au pierdut locul de muncă și au rămas în serviciul aceleiași unități a Eoppep. Mai mult, rezultă că, în fața instanței de trimitere, nici măcar nu s‑a susținut că revocarea și înlocuirea acestor persoane au avut sau ar fi putut avea o influență asupra situației, a structurii și a evoluției probabile a ocupării forței de muncă ca atare în cadrul Eoppep sau ar fi amenințat locurile de muncă în general.
44
Or, în lipsa unei mențiuni, în cererea de decizie preliminară, în sensul că revocarea și înlocuirea unui număr redus de persoane care fuseseră numite ad interim pe posturi de răspundere au afectat sau ar putea, în speță, să afecteze situația, structura și evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul Eoppep sau să constituie o amenințare la adresa locurilor de muncă în general, articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2002/14 nu își poate găsi aplicarea într‑o asemenea situație.
45
Având în vedere considerațiile care precedă, trebuie să se răspundă la a doua întrebare că articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2002/14 trebuie interpretat în sensul că obligația de informare și de consultare prevăzută la acest articol nu își găsește aplicarea în cazul schimbării locului de muncă al unui număr redus de lucrători numiți ad interim pe posturi de răspundere, atunci când această schimbare nu poate afecta situația, structura și evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul întreprinderii în cauză sau nu poate constitui o amenințare la adresa locurilor de muncă în general.
Cu privire la cheltuielile de judecată
46
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șaptea) declară:
1)
Articolul 2 litera (a) din Directiva 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană
trebuie interpretat în sensul că
această dispoziție poate viza o persoană juridică de drept privat care acționează ca o persoană de drept public și care desfășoară activități care țin de prerogativele de putere publică, având în vedere că, pe de altă parte, furnizează, în schimbul unei remunerații, servicii care sunt în concurență cu cele furnizate de operatori de pe piață.
2)
Articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2002/14
trebuie interpretat în sensul că
obligația de informare și de consultare prevăzută la acest articol nu își găsește aplicarea în cazul schimbării locului de muncă al unui număr redus de lucrători numiți ad interim pe posturi de răspundere, atunci când această schimbare nu poate afecta situația, structura și evoluția probabilă a ocupării forței de muncă în cadrul întreprinderii în cauză sau nu poate constitui o amenințare la adresa locurilor de muncă în general.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: greaca.