62016TJ0001_RES
Cauza T‑1/16
(publicare în extras)
Hitachi‑LG Data Storage, Inc.șiHitachi‑LG Data Storage Korea, Inc.
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2019
„Concurență – Înțelegeri – Piața unităților de disc optic – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE – Acorduri coluzive privind cereri de ofertă organizate de doi fabricanți de computere – Competență de fond – Încălcarea principiului bunei administrări – Obligația de motivare – Punctul 37 din Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor – Circumstanțe speciale – Eroare de drept”
Acțiune în anulare – Competența instanței Uniunii – Competență de fond – Controlul jurisdicțional al unei decizii a Comisiei prin care se constată o încălcare a regulilor de concurență și se aplică o amendă – Lipsa unei căi de atac autonome de fond
[art. 101, 261 și 263 TFUE]
(a se vedea punctele 53-58)
Acte ale instituțiilor – Motivare – Obligație – Domeniu de aplicare – Obligația Comisiei de a motiva refuzul de a se îndepărta de liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor – Inexistență
[art. 101 și 296 al doilea paragraf TFUE; Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, pct. 37]
(a se vedea punctele 77-82)
Concurență – Procedură administrativă – Comitetul consultativ privind înțelegerile și pozițiile dominante – Obligația de consultare – Normă fundamentală de procedură – Domeniu de aplicare
(articolul 101 TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 14)
(a se vedea punctele 89-95)
Rezumat
În Hotărârea Hitachi‑LG Data Storage și Hitachi‑LG Data Storage Korea/Comisia (T‑1/16), pronunțată la 12 iulie 2019, Tribunalul a respins cererea societății Hitachi‑LG Data Storage, Inc. și a filialei acesteia Hitachi‑LG Data Storage Korea, Inc. (denumite în continuare „reclamantele”) prin care se urmărește reducerea cuantumului amenzii care le‑a fost aplicată prin Decizia C(2015) 7135 final a Comisiei din 21 octombrie 2015 (
1
) din cauza încălcării normelor de concurență în sectorul producției și furnizării de unități de disc optic (denumite în continuare „ODD”).
În urma unei anchete administrative inițiate pe baza denunțării, Comisia a concluzionat că treisprezece societăți participaseră la o înțelegere pe piața ODD. Potrivit deciziei atacate, Comisia a stabilit că, cel puțin în perioada 23 iunie 2004-25 noiembrie 2008, participanții la această înțelegere interzisă și‑au coordonat comportamentul în raport cu procedurile de cerere de ofertă organizate de fabricanții de calculatoare Dell și Hewlett Packard. Potrivit Comisiei, societățile implicate au căutat, prin intermediul unei rețele de contacte bilaterale paralele, să se asigure că prețurile produselor ODD rămân la niveluri mai mari decât cele pe care le‑ar fi avut în lipsa acestor contacte bilaterale. Astfel, Comisia a aplicat o amendă de 37121000 de euro reclamantelor pentru încălcarea articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE.
Recurentele au invocat două motive în susținerea acțiunii lor în reducerea acestei amenzi, întemeiate, pe de o parte, pe o încălcare a principiului bunei administrări, precum și a obligației de motivare și, pe de altă parte, pe o eroare de drept, întrucât Comisia nu a derogat de la metoda generală indicată în Orientările privind calcularea amenzilor pentru a reduce amenda reclamantelor, având în vedere particularitățile speței și rolul lor pe piața ODD. În răspunsul la măsurile de organizare a procedurii luate de Tribunal, reclamantele au precizat că solicită Tribunalului să își exercite competența de fond prin revizuirea deciziei implicite a Comisiei de a le respinge cererea de reducere a cuantumului amenzii și prin examinarea pe fond a acestei cereri.
În această privință, Tribunalul a amintit, în primul rând, că tratatul nu consacră ca o cale de atac autonomă „acțiunea de fond”, astfel încât această competență de fond nu poate fi exercitată de instanțele Uniunii decât în cadrul controlului actelor instituțiilor și în special în cadrul acțiunii în anulare. Astfel, Tribunalul a stabilit că acțiunea consta, pe de o parte, în concluzii prin care se solicită anularea în parte a deciziei atacate, în măsura în care Comisia a respins cererea reclamantelor de reducere a cuantumului amenzii, și, pe de altă parte, în concluzii prin care se vizează reformarea acestei decizii prin care se urmărește ca Tribunalul să admită el însuși această cerere și să reducă în consecință cuantumul respectiv.
În continuare, în ceea ce privește primul motiv, Tribunalul a respins, pe de o parte, argumentele reclamantelor potrivit cărora Comisia și‑a încălcat obligația de motivare a refuzului de a se recurge la excepția prevăzută la punctul 37 din Liniile directoare privind calcularea amenzilor (
2
), care permite Comisiei să se îndepărteze de metodologia respectivelor linii directoare și a căror aplicare o solicitaseră recurentele. În această privință, Tribunalul a considerat că Comisia nu era obligată să motiveze în decizia atacată decât metodologia aplicată pentru calcularea cuantumului amenzii, iar nu elementele pe care nu le‑a luat în considerare cu ocazia calculului respectiv și în special motivele pentru care aceasta nu a recurs la excepția prevăzută la punctul 37 din Orientările privind calcularea amenzilor.
Pe de altă parte, Tribunalul a respins criticile întemeiate pe o încălcare a principiului bunei administrări. Astfel, a confirmat în special că Comisia a fost diligentă în cursul procedurii administrative, în măsura în care, în primul rând, a ascultat reclamantele și a examinat observațiile acestora înainte ca Comitetul consultativ în materie de înțelegeri și de poziții dominante să emită un aviz scris privind proiectul preliminar de decizie și, în al doilea rând, a transmis acestui comitet cele mai importante informații pentru calculul cuantumului amenzii în temeiul articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (
3
).
În sfârșit, în ceea ce privește al doilea motiv, Tribunalul a amintit că reducerea cuantumului unei amenzi nu poate fi acordată în temeiul punctului 37 din Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor decât în împrejurări excepționale, atunci când particularitățile unei cauze date sau necesitatea de a atinge un nivel disuasiv într‑o anumită cauză pot justifica abaterea Comisiei de la metodologia generală pentru calcularea cuantumului amenzii prevăzute de aceste orientări. Tribunalul a considerat în această privință că niciuna dintre circumstanțele invocate de reclamante nu era pertinentă pentru a justifica o asemenea reducere a amenzii în temeiul excepției prevăzute la punctul 37 din liniile directoare.
(
1
)	Decizia C(2015) 7135 final a Comisiei din 21 octombrie 2015 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39639 – Unități de disc optic).
(
2
)	Orientările privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).
(
3
)	Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).