61995CJ0360_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-360/95,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellinen neuvonantaja Dimitrios Gouloussis ja oikeudellisessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies Blanca Vilá Costa, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,
kantajana,
vastaan
Espanjan kuningaskunta, asiamiehenään yhteisön oikeutta ja toimielimiä koskevan kansallisen koordinoinnin pääjohtaja Alberto José Navarro González ja yhteisön oikeutta koskevia asioita hoitavan osaston valtionasiamies Rosario Silva de Lapuerta, prosessiosoite Luxemburgissa Espanjan suurlähetystö, 4-6 boulevard E. Servais,
vastaajana,
jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut eikä saattanut voimaan säädetyssä määräajassa Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin liittovaltion välisen muuta ensivakuutusliikettä kuin henkivakuutusliikettä koskevan sopimuksen täytäntöönpanosta 20 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/371/ETY (EYVL L 205, s. 48) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä säännöksistä ja määräyksistä komissiolle.
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuomarit M. Wathelet, J. C. Moitinho de Almeida (esittelevä tuomari), P. Jann ja L. Sevón,
julkisasiamies: A. La Pergola,
kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan asianosaisten 15.5.1997 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset
kuultuaan julkisasiamiehen 17.6.1997 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 23.11.1995 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Espanjan kuningaskunta
ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut eikä saattanut voimaan säädetyssä määräajassa Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin liittovaltion välisen muuta ensivakuutusliikettä kuin henkivakuutusliikettä koskevan sopimuksen täytäntöönpanosta 20 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/371/ETY (EYVL L 205, s. 48, jäljempänä direktiivi) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä säädöksistä ja määräyksistä komissiolle.
2 Direktiivin 1 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on muutettava kansallista lainsäädäntöään Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin liittovaltion välisen sopimuksen mukaisesti 24 kuukauden kuluessa direktiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
3 Koska komissio ei ollut saanut ilmoitusta Espanjan kuningaskunnan direktiivin noudattamiseksi antamista säädöksistä ja määräyksistä, se kehotti 5.10.1993 päivätyllä virallisella huomautuksella Espanjan kuningaskuntaa esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
4 Koska komissio ei saanut minkäänlaista ilmoitusta, jonka perusteella se olisi voinut päätellä Espanjan kuningaskunnan noudattaneen direktiivistä johtuvia velvollisuuksiaan, se lähetti 31.10.1994 Espanjan kuningaskunnalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä ryhtymään tarpeellisiin toimenpiteisiin perustellun lausunnon noudattamiseksi kahden kuukauden määräajassa.
5 Espanjan viranomaiset ilmoittivat 18.1.1995 päivätyllä kirjeellä valmistelevansa direktiivin noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.
6 Koska komissio ei saanut minkäänlaista ilmoitusta, jonka perusteella se olisi voinut päätellä, että Espanjan kuningaskunta oli noudattanut tai oli juuri ryhtymässä noudattamaan direktiivistä johtuvia velvoitteitaan, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
7 Komission kannekirjelmästä ja sen suullisista huomautuksista ilmenee, että tämän kanteen kohteena on laiminlyönti panna direktiivi täytäntöön asetetussa määräajassa ja toissijaisesti täytäntöönpanotoimenpiteiden ilmoittamatta jättäminen.
8 Espanjan kuningaskunta kiistää jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen, josta sitä syytetään, ja väittää, että sen määrittelemiseksi, onko direktiivi pantu täytäntöön vai ei, ei ole tutkittava ainoastaan 8.11.1995 annettua Ordenación y Supervisión de los Seguros Privados -nimistä lakia nro 30/1995 (yksityisten vakuutusyhtiöiden toiminnasta ja valvonnasta annettu Espanjan laki, BOE, nro 268, 9.11.1995, s. 32480, jäljempänä laki nro 30/1995), jolla direktiivin sisältö saatetaan osaksi Espanjan oikeusjärjestystä, ja etenkin tämän lain kuudennettatoista lisäsäännöstä, jossa määritellään sveitsiläisiä vakuutusyhtiöitä koskeva järjestelmä, vaan myös lain nro 30/1995
87 §:ää, Reglamento de Ordenación del Seguro Privado -nimisen asetuksen (yksityisten vakuutusyhtiöiden toiminnasta annettu asetus), joka on hyväksytty 1.8.1985 annetulla kuninkaan asetuksella nro 1348/85 (BOE, nro 185, 3.8.1985) ja jonka lain nro 30/1995 kanssa yhteensopivat säännökset ovat edelleen voimassa, 9 §:ää sekä Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin liittovaltion välisen muuta ensivakuutusliikettä kuin henkivakuutusliikettä koskevan sopimuksen sopimuspuolten valvontaviranomaisten yhteistyöstä tehtyä pöytäkirjaa.
9 Komissio vastaa, että Espanjan lainsäätäjä on säätänyt kuudennessatoissa lisäsäännöksessä ainoastaan, että kyseisen lain 87, 88 ja 89 §:ää, jotka koskevat vakuutusyhtiöiden, joiden kotipaikka on Euroopan talousalueeseen kuulumattomassa maassa, Espanjassa harjoittamaa toimintaa, ei sovelleta sveitsiläisiin vakuutusyhtiöihin. Tällainen täytäntöönpano, jota ei ole toteutettu ainoastaan liian myöhään vaan myös erittäin puutteellisesti, on tehty epämääräisellä säännöksellä ja riittämättömästi, koska siinä ei oteta huomioon sopimuksen sisältämää järjestelmää.
10 Tältä osin komissio väittää, että se, että lain nro 30/1995 87, 88 ja 89 §:ssä sellaisia vakuutusyhtiöitä koskevaa yleistä järjestelmää, joiden kotipaikka on Euroopan talousyhteisöön kuulumattomissa maassa, sovelletaan edelleen lukuunottamatta niitä tapauksia, joista on säädetty kuudennessatoissa lisäsäännöksessä (jossa säädetään, ettei näitä pykäliä sovelleta sveitsiläisiin vakuutusyhtiöihin), osoittaa, että toteutetut täytäntöönpanotoimenpiteet ovat soveltamisalaltaan rajoitettuja; ne eivät kata sopimuksen 11, 12, 13 ja 14 artiklaa, joissa määrätään niistä edellytyksistä, joiden perusteella vakuutusyhtiölle myönnetään toimilupa, sekä siitä menettelystä, jonka perusteella vakuutusyhtiöt voivat harjoittaa toimintaansa Espanjassa.
11 Siltä osin kuin ensinnäkin on kysymys direktiivin säännöksistä, jotka Espanjan kuningaskunnan mukaan on saatettu osaksi Espanjan oikeusjärjestystä lailla nro 30/1995, on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteensa, otetaan huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena, kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. erityisesti asia C-289/94, komissio v. Italia, tuomio 17.9.1996, Kok. 1996, s. I-4405, 20 kohta).
12 Tässä tapauksessa kuitenkin laki nro 30/1995 annettiin perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeen, joten yhteisöjen tuomioistuin ei voi ottaa sitä huomioon. Näin ollen on todettava, että sopimuksen niiden artiklojen täytäntöönpanoa, jotka Espanjan kuningaskunta väittää saattaneensa osaksi kansallista oikeusjärjestystään lailla nro 30/1995, ei ole tehty siten, että yhteisöjen tuomioistuin voisi ottaa sen huomioon.
13 Siltä osin kuin toiseksi on kysymys direktiivin niistä säännöksistä, jotka Espanjan kuningaskunta katsoo saattaneensa osaksi kansallista oikeusjärjestystään ennen komission asettaman määräajan päättymistä voimassa olleilla säännöillä, on todettava, että komissio on täysin oikein todennut, että tässä tapauksessa on tarpeen antaa erillinen täytäntöönpanosäädös, koska direktiivin 1 artiklan toisessa kohdassa säädetään nimenomaisesti, että jäsenvaltioiden täytyy varmistaa, että tämän direktiivin täytäntöönpanosäännöksissä viitataan tähän direktiiviin tai että niihin liitetään sellainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan (ks. vastaavasti asia C-137/96, komissio v. Saksa, tuomio 27.11.1997, 8 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Säännöt, joihin Espanjan kuningaskunta viittaa ja jotka on mainittu tämän tuomion 8 kohdassa, eivät kuitenkaan täytä tätä edellytystä.
14 Näin ollen on todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
15 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Komissio on vaatinut Espanjan kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Koska Espanjan kuningaskunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin liittovaltion välisen muuta ensivakuutusliikettä kuin henkivakuutusliikettä koskevan sopimuksen täytäntöönpanosta 20 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/371/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2) Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.