62014CC0504
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
18 päivänä helmikuuta 2016 (
1
)
Asia C‑504/14
Euroopan komissio
vastaan
Helleenien tasavalta
”Luonnonsuojelu — Direktiivi 92/43/ETY — Luontotyyppien ja luonnonvaraisten lajien suojelu — Merikilpikonna Caretta carettan esiintyminen Kyparissianlahdella — Yhteisön tärkeänä pitämä alue ”Kyparissian dyynit” — Lajien suojelu”
I Johdanto
1.
Unionin tuomioistuin tarkasteli eurooppalaista hamsteria koskevassa ratkaisussaan sen populaation katastrofaalista suojelun tasoa Ranskan Alsacessa, (
2
) mutta nyt käsiteltävä asia koskee ilahduttavampaa tilannetta. Peloponnesoksen länsirannikolla sijaitsevista Kyparissianlahden rannoista on tullut viime vuosina merikilpikonna Caretta carettan tärkein pesimispaikka unionissa, ja pesäluvut kasvavat jatkuvasti. (
3
) Tämä kehitys on saattanut vaikuttaa myös siihen, että Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) luokitteli Välimeren merikilpikonnapopulaation vuonna 2015 ”elinvoimaiseksi” (least concern) eli sijoitti sen arviointijärjestelmänsä alhaisimpaan uhanalaisuusluokkaan. (
4
)
2.
Tästä myönteisestä kehityksestä voi kiittää Kreikkaa ja kilpikonnia yli 20 vuoden ajan suojelleita kansalaisjärjestöjä.
3.
Euroopan komissio vaatii kuitenkin lisää suojelutoimenpiteitä direktiivin 92/43/ETY (
5
) yhteydessä, mutta niitä vaatii myös Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta tehdyn yleissopimuksen (
6
) pysyvä komitea. (
7
) Komission kritiikki koskee eläinlajien suojelun alalla yhtäältä edellytettäviä konkreettisia suojelusäännöksiä ja toisaalta tarvittavia tosiasiallisia suojelutoimenpiteitä. Koska kyseessä olevat rannat ovat samalla osa luontodirektiivin mukaista suojelualuetta, komission mielestä myös alueiden suojelua koskevia säännöksiä on rikottu sekä tiettyjen suunnitelmien ja hankkeiden osalta että yleisen heikentämiskiellon yhteydessä.
4.
Myönteisestä kokonaiskuvasta huolimatta pidän komission kritiikkiä osittain perusteltuna. Kreikan toimivaltaiset viranomaiset nimittäin hyväksyvät kyseisellä alueella paljon toimintoja, jotka haittaavat kilpikonnan lisääntymistä ja joista aiheutuu vahinkoa myös suojelluille dyyniluontotyypeille. Kyse on erityisesti rantojen sekä tiettyjen katujen ja teiden tietyntyyppisestä matkailukäytöstä mutta myös kalastuksesta ja talojen rakentamisesta.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
5.
Luontodirektiivissä säädetään sellaisten suojelualueiden, niin kutsuttujen yhteisön tärkeänä pitämien alueiden, vahvistamisesta, joilla on tarkoitus suojella tiettyjä luontotyyppejä (direktiivin liite I) sekä joitakin eläin- ja kasvilajeja (liite II).
6.
Liitteessä I luetellaan muun muassa erilaisia dyyniluontotyyppejä, ja liitteessä II mainitaan merikilpikonna Caretta caretta. Viimeksi mainittu määritellään jopa ensisijaisesti suojeltavaksi eli erityistä suojelua edellyttäväksi.
7.
Luontodirektiivin 4 artiklan 5 kohdassa säädetään alueiden suojelua koskevien säännösten ajallisesta soveltamisesta seuraavaa:
”Kun alue on merkitty 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun luetteloon, sitä koskevat 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan säännökset.”
8.
Komissio sisällytti alueen ”Kyparissian dyynit” (”Θίνες Κυπαρισσίας”) vuonna 2006 Kreikan ehdotuksesta numerolla GR2550005 luontodirektiivin 4 artiklassa säädettyyn yhteisön tärkeänä pitämien alueiden luetteloon. (
8
) Kreikka osoitti kyseisen alueen erityisten suojelutoimien alueeksi lailla nro 3937/2011.
9.
Alueiden suojelusta säädetään luontodirektiivin 6 artiklan 2–4 kohdassa seuraavaa:
”2   Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarpeellisia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä häiriöt saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin.
3   Kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta ovat omiaan vaikuttamaan tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella ja jollei 4 kohdan säännöksistä muuta johdu, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia.
4   Jos suunnitelma tai hanke on alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta ja vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuessa kuitenkin toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet.
– –”
10.
Alueiden suojelun ohella luontodirektiiviin sisältyy tiettyjen liitteessä IV lueteltujen eläin- ja kasvilajien, muun muassa merikilpikonna Caretta carettan, osalta erityisiä lajien suojelemiseksi säädettyjä kieltoja, jotka esitetään 12 artiklassa seuraavasti:
”1   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet liitteessä IV olevassa a kohdassa olevia eläinlajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän käyttöönottamiseksi niiden luontaisella levinneisyysalueella ja kiellettävä:
a)
– –;
b)
näiden lajien tahallinen häiritseminen erityisesti niiden lisääntymis-, jälkeläistenhoito-, talvehtimis- ja muuttoaikana;
c)
– –;
d)
lisääntymis- tai levähdyspaikkojen heikentäminen ja hävittäminen.”
III Tosiseikat, oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely ja vaatimukset
11.
Kyparissianlahdella on melko suoraan pohjois–etelä-suunnassa jatkuva noin 80 kilometrin pituinen hiekkaranta. Noin 20 kilometriä siitä kuuluu suojelualueeseen ”Kyparissian dyynit”.
12.
Suojelualue käsittää noin 300–600 metriä leveän sisämaahan päin ulottuvan merikaistaleen. Siihen sisältyy ensinnäkin hiekkaranta, joka vaihtuu takaosassa luontotyypiksi 2110, Liikkuvat alkiovaiheen dyynit. Osittain siihen yhtyy luontotyyppi 2260, Sklerofyyttiset Cisto-Lavenduletalia-dyynipensaikot. Vounakin eteläpuolella on rannan ja liikkuvien alkiovaiheen dyynien takana jopa kaksi ensisijaisten dyyniluontotyyppien esiintymää, nimittäin 2270*, Mäntylajeilla Pinus pinea ja/tai Pinus pinaster metsittyneet dyynit, sekä 2250*, Rannikon dyynit, joissa Juniperus spp. Rannan takana on myös luontotyypin 9540, Mediterraanisen alueen kotoperäisiä mesogeenisiä mäntyjä kasvavat mäntymetsät, esiintymä, joka vastaa pinta-alaltaan dyyniluontotyyppien kokonaispinta-alaa, ja Vounakin lähistöllä on hieman pienempi luontotyypin 5210, Juniperus spp. ‑puustoinen matorral, esiintymä. (
9
)
13.
Käsiteltävä asia koskee ennen kaikkea Elaian ja Kalo Neron välissä sijaitsevaa noin kymmenen kilometrin pituista osuutta. Kyseistä aluetta koskevan vakiotietolomakkeen (
10
) mukaan siellä sijaitsee yksi Välimeren alueen tärkeimmistä merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoista. Asianosaiset ovat yhtä mieltä siitä, että kyseessä on jopa kaikkein tärkein lisääntymisranta.
14.
Kilpikonnia suojelevat kansalaisjärjestöt vastustavat rannalla toteutettavia erilaisia toimintoja ja ovat tehneet siksi komissiolle kantelun Kreikkaa vastaan.
15.
Kreikan viranomaisten kanssa käydyn epämuodollisen yhteydenpidon jälkeen komissio kehotti Kreikkaa 28.10.2011 esittämään huomautuksensa luontodirektiivin 6 ja 12 artiklan rikkomista koskevasta väitteestä. Kreikan antamista lisätiedoista huolimatta komissio katsoi edelleen, että kyseisiä säännöksiä on rikottu, ja lähetti Kreikalle 1.10.2012 perustellun lausunnon. Se asetti siinä rikkomisten poistamiselle viimeisen määräajan, joka päättyi 1.12.2012.
16.
Koska komissio ei ollut vakuuttunut myöskään Kreikan antamista lisävastauksista, se nosti nyt käsiteltävän kanteen 12.11.2014.
17.
Euroopan komissio vaatii, että unionin tuomioistuin
a)
toteaa, että Helleenien tasavalta on jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, jotka johtuvat
—
luontodirektiivin 6 artiklan 2 ja 3 kohdasta, koska se
aa)
on jättänyt toteuttamatta asianmukaiset toimenpiteet luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten kyseinen alue on osoitettu, ja
bb)
on sallinut (toteuttamatta mitään asianmukaista vaikutusten arviointia, sellaisena kuin siitä säädetään 6 artiklan 3 kohdassa) puuttumiset, jotka ovat omiaan vaikuttamaan kyseiseen alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien kanssa pienentäen ja hävittäen kyseisellä alueella esiintyvän ensisijaisesti suojeltavan lajin Caretta carettan pesimisaluetta, häiriten mainittua lajia sekä pienentäen ja hävittäen dyyniluontotyyppejä 2110, 2220 ja ensisijaisesti suojeltavaa luontotyyppiä 2250, sekä
—
saman direktiivin 12 artiklan 1 kohdan b ja d alakohdasta, koska se on jättänyt toteuttamatta vaadittavat toimenpiteet merikilpikonna Caretta carettan (ensisijaisesti suojeltava laji) tehokkaan tiukan suojelujärjestelmän luomiseksi ja soveltamiseksi Kyparissianlahdella tavalla, jolla estettäisiin kaikki mainitulle lajille sen lisääntymisaikana aiheutuvat häiriöt ja kaikki toiminta, joka voi heikentää tai hävittää sen lisääntymispaikkoja
b)
velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
18.
Helleenien tasavalta vaatii, että unionin tuomioistuin
a)
hylkää kanteen
b)
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
19.
Komissio ja Kreikka esittivät näkemyksensä ensin kahdessa kirjelmässä. Sen jälkeen, kun kirjallinen menettely oli päättynyt 29.4.2015, komissio pyysi 16.6.2015, että tutkittavaksi otetaan uusi todiste, nimittäin Kreikan ylimmän hallintotuomioistuimen lausunto 32/2015 ehdotuksesta presidentin asetukseksi alueellisen kansallispuiston osoittamisesta Kyparissianlahdelle.
20.
Asianosaiset neuvottelivat suullisesti 13.1.2016.
IV Oikeudellinen arviointi
21.
Komissio moittii Kreikkaa siitä, että se on jättänyt noudattamatta alueen ”Kyparissian dyynit” yhteydessä luontodirektiivistä johtuvia alueiden ja eläinlajien suojelua koskevia velvoitteita. Komission väitteiden esittämisjärjestyksestä poiketen käsittelen ensin alueiden suojelua, koska sen yhteydessä komission mainitsemia kielteisiä vaikutuksia voidaan tarkastella kattavasti, kun taas eläinlajien suojelu koskee pelkästään merikilpikonna Caretta carettaa.
22.
Molempiin kanneperusteisiin pätee se, että kun arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä eli 1.12.2012, eikä unionin tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia. (
11
)
23.
Ensin on kuitenkin tarkasteltava komission jälkikäteen esittämän todisteen huomioon ottamista.
A Jälkikäteen esitetyn lausunnon huomioon ottaminen
24.
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 128 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja toisen virkkeen mukaan asianosaiset voivat poikkeuksellisesti esittää todisteita tai pyytää näytön hankkimista vielä asian käsittelyn kirjallisen vaiheen päättymisen jälkeen. Asianosaisten on tällöin perusteltava, miksei niitä ole esitetty aikaisemmin.
25.
Kreikan ylin hallintotuomioistuin on laatinut komission 16.6.2015 jälkikäteen toimittaman lausunnon ehdotuksesta presidentin asetukseksi, joka koskee usean alueen suojelua Kyparissianlahdella. Siinä käsitellään muun muassa alueelle ”Kyparissian dyynit” aiheutuvia vaaroja.
26.
Lausunnossa todetaan, että se annettiin 8.4.2015. Komission unionin tuomioistuimeen toimittamassa jäljennöksessä on havaittavissa 15.4.2015 päivätty käsin kirjoitettu hyväksymismerkintä. Kreikka mainitsi lausunnon myös vastauskirjelmässään, joka saapui unionin tuomioistuimeen 29.4.2015.
27.
Komissio toteaa kiistattomasti, että se sai tietää kyseisestä lausunnosta vasta kirjallisen menettelyn päätyttyä. Tämä väite on edellä mainittujen tietojen perusteella ymmärrettävä. On katsottava, että komissio sai tietää lausunnon olemassaolosta viimeistään vastauskirjelmän perusteella. Tämän jälkeen sen piti hankkia asiakirja ja arvioida sen merkitystä käsiteltävän asian kannalta. Tästä syystä komission väite riittää perusteluksi, miksi se esitti lausunnon vasta 16.6.2015. Kyseisen todisteen huomioon ottaminen ei johda käsiteltävässä tapauksessa myöskään menettelyn viivästymiseen.
28.
Kreikka väittää, ettei lausuntoon sisälly uusia seikkoja, ja katsoo, ettei sitä voida ottaa huomioon myöskään siksi, että se annettiin vielä vireillä olevassa presidentin asetuksen antamista koskevassa menettelyssä.
29.
En pidä kumpaakaan väitettä vakuuttavana.
30.
Mitä seikkoja lausunto sisältää ja ovatko ne uusia, ovat sen arviointiin liittyviä kysymyksiä. Ne eivät voi kuitenkaan olla ratkaisevia kyseisen todisteen huomioon ottamisen kannalta. Lausunto sitä paitsi vahvistaa tietyt komission esittämät moitteet erityisesti suojelualueeseen kohdistuvan lisääntyvän paineen osalta.
31.
Se, että lausunto annettiin menettelyssä, joka ei ollut vielä päättynyt, ei myöskään kyseenalaista sen todistusarvoa. Asiasta olisi mahdollisesti tehtävä toisenlainen arviointi, jos kyseessä olisi lausuntoluonnos, jota ei ole vielä hyväksytty lopullisesti. Näin ei kuitenkaan ole käsiteltävässä asiassa. Unionin tuomioistuin on vastaavasti tukeutunut tällaiseen lausuntoon jo aiemmin. (
12
)
32.
Lisäksi on todettava, että lausunnon huomioon ottamista eivät estä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn merkitys taikka rikkomisen arvioinnin kannalta merkityksellinen ajankohta eli 1.12.2012. Joskaan sillä ei voida ajallisesti eikä sisällöllisesti laajentaa menettelyn kohdetta, sillä voidaan kuitenkin lähtökohtaisesti näyttää toteen komission väitteet, jotka ovat menettelyn kohteena.
33.
Ehdotan siksi, että unionin tuomioistuin ottaa lausunnon huomioon todisteena.
B Alueiden suojelu
34.
Luontodirektiivin 6 artiklan 2–4 kohdassa tarkoitettu alueiden suojelu on voimassa 4 artiklan 5 kohdan mukaisesti, kun jäsenvaltio on ehdottanut kyseistä aluetta ja komissio on merkinnyt sen suojelualueiden luetteloon. Käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan alueen ”Kyparissian dyynit” kohdalla suojelusäännökset ovat näin ollen olleet voimassa 19.7.2006 lähtien, jolloin asiaa koskeva komission päätös annettiin tiedoksi. (
13
)
35.
Komissio väittää, että luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä yleistä heikentämiskieltoa on rikottu (ks. tästä jäljempänä 1 kohta) ja että 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä tiettyjen suunnitelmien ja hankkeiden vaikutusten arvioinnin toteuttamista koskevaa velvollisuutta ei ole noudatettu (ks. tästä jäljempänä 2 kohta).
1. Luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohta
36.
Komissio moittii Kreikkaa siitä, että Kyparissianlahden rannalla Elaian ja Kalo Neron välillä toteutetut erilaiset toiminnot ovat luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdassa säädetyn heikentämiskiellon vastaisia. Koska komissio riitauttaa useita erilaisia toimintoja, esitän ensin yleisesti heikentämiskiellon vaatimukset ja tarkastelen sen jälkeen merikilpikonna Caretta carettan erityistä vaarantumista sen lisääntymisrannoilla, ennen kuin erittelen komission arvostelemia seikkoja.
a) Luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan mukaiset arviointiperusteet
37.
Toiminta on tämän luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan mukaista ainoastaan, mikäli taataan se, että tällaisella toiminnalla ei aiheuteta minkäänlaista häiriötä, joka on omiaan vaikuttamaan merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin ja erityisesti sen suojelutavoitteisiin. (
14
) Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä 6 artiklan 2 kohdan rikkomista koskeva kanneperuste on näin ollen perusteltu ainoastaan, jos komissio osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla, että jäsenvaltio ei ole toteuttanut asianmukaisia suojelutoimenpiteitä, joilla estetään se, että hankkeiden toteuttaminen – siltä osin kuin se on tapahtunut sen jälkeen, kun kyseinen alue osoitettiin suojelualueeksi – heikentää kyseessä olevan lajin elinympäristöjä ja aiheuttaa sille sellaista häiriötä, joka on omiaan vaikuttamaan siihen merkittävästi, kun otetaan huomioon direktiivin tavoite, joka on kyseisen lajin suojelun varmistaminen. (
15
)
38.
Luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan noudattamatta jättämisen osoittamiseksi komission ei kuitenkaan tarvitse osoittaa syy-seuraussuhdetta hankkeen toteuttamisen ja kyseiselle lajille aiheutuneen merkittävän häiriön välillä. Pikemminkin riittää, jos se osoittaa, että on olemassa todennäköisyys tai vaara siitä, että kyseinen toiminta aiheuttaa merkittäviä häiriöitä kyseiselle lajille. (
16
)
39.
Unionin tuomioistuin on soveltanut todennäköisyyden tai vaaran arviointiperustetta ainoastaan sen tutkimiseen, aiheutuuko lajeille merkittäviä häiriöitä, mutta ei ole nähtävissä mitään syytä, miksei sitä voitaisi soveltaa myös tutkittaessa toista luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen vaikutusten tyyppiä, nimittäin suojeltujen luontotyyppien heikentymistä.
40.
Tämä arviointiperuste selittyy nimittäin sillä, että hankkeen vaikutuksia on arvioitava luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti myös etukäteen, jos tällainen riski on olemassa. (
17
) Tässä tapauksessa hanke voidaan hyväksyä vain, jos joko tutkimus osoittaa, ettei hanke vaikuta alueeseen sinänsä, tai hanke on perusteltu 6 artiklan 4 kohdan nojalla. Tässä yhteydessä ratkaiseva merkitys on sekä suojelluilla lajeilla että suojelluilla luontotyypeillä. Koska 6 artiklan 2 ja 3 kohdalla pyritään takaamaan sama suojelutaso, (
18
) samaa arviointiperustetta on sovellettava myös 6 artiklan 2 kohdan rikkomisen osoittamiseen.
41.
Tämän arviointiperusteen mukainen näyttö ei kuitenkaan osoita välttämättä lopullisesti, että toimi – esimerkiksi hankkeiden toteuttaminen – on kielletty. Se voidaan pikemminkin kumota arvioimalla asianmukaisesti hankkeiden vaikutuksia alueeseen, tai toimi voidaan oikeuttaa luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdalla. (
19
)
b) Merikilpikonna Caretta carettan vaarantuminen sen lisääntymisrannoilla
42.
Asianosaiset ovat yhtä mieltä merikilpikonna Caretta carettan lisääntymiskäyttäytymisestä. Saavutettuaan lisääntymiskypsyyden noin 20 vuoden iässä se palaa munimaan kahden kolmen vuoden välein rannalle, jossa se on itsekin kuoriutunut. Kreikassa munimisaika alkaa toukokuun lopussa ja päättyy elokuun lopussa. Kilpikonnat tulevat yöllä pois vedestä ja etsivät rannan kuivimman paikan, johon ne kaivavat 40–60 senttimetrin syvyisen kuopan ja munivat siihen keskimäärin 120 munaa. Kahden kuukauden kuluttua kilpikonnan poikaset kuoriutuvat munista, tulevat esiin hiekasta ja suuntaavat mereen.
43.
Erityisesti muniminen ja poikasten kuoriutuminen ovat herkkiä häiriöille, kuten melulle ja valolle. Poikaset ovat erittäin haavoittuvia, ja suuri osa niistä kuolee ennen lisääntymisikää. Etenkin jos ne kuoriutuvat yöllä, maalta tuleva valo voi ilmeisesti houkutella ne pois mereen johtavalta reitiltä. Lisäksi on estettävä toimenpiteet, jotka heikentävät rannan soveltuvuutta lisääntymispaikaksi, kuten rakennusten rakentaminen. (
20
)
44.
Koska merikilpikonna Caretta carettan pesien määrä on lisääntynyt viime vuosina riidanalaisilla rannoilla, Kreikka katsoo, että kyseistä eläintä suojellaan riittävästi.
45.
Tätä väitettä vastaan komissio kuitenkin toteaa perustellusti, että nyt havaittava muniminen on noin 20 vuoden takaisen lisääntymisen onnistumisen tulosta ja perustuu siten tuolloin sovellettuihin suojelutoimenpiteisiin. Myös IUCN esittää vastaavan varauman Välimeren kilpikonnapopulaatiota koskevassa myönteisessä arviossaan. (
21
)
46.
Täydentävästi on huomautettava, että nyt todettavissa oleva lisääntymisen onnistuminen on Archelon-kansalaisjärjestön raporttien mukaan ilmeisesti voimakkaasti riippuvainen aktiivisista suojelutoimenpiteistä, esimerkiksi pesien merkitsemisestä tai suojien rakentamisesta. Tällaiset toimet ovat kuitenkin vain hätäkeino. Luontodirektiivissä säädettyjen suojeltujen lajien suojeluvelvoitteiden ensisijaisena tavoitteena on pikemminkin häiriöiden ja kielteisten vaikutusten estäminen, jotta lajit voivat lisääntyä luonnollisessa ympäristössään ilman ihmisen apua.
47.
Pesien lisääntymisestä ei sitä paitsi voida päätellä mitään alueen muihin suojelukohteisiin, kuten dyyniluontotyyppeihin, kohdistuvista vaikutuksista.
48.
Näin ollen unionin tuomioistuin hylkää väitteen, jonka mukaan vahinkoa ei ole näytetty toteen, säännöllisesti merkityksettömänä, jos suojeluvelvoitteiden laiminlyönnit voidaan todeta. (
22
)
49.
Yksittäiset riitautetut toiminnot on siksi tutkittava.
c) Riitautetut toiminnot
50.
Tämän kanneperusteen huomattavana puutteena on se, että komissio käsittelee samoja ongelmia useassa kannekirjelmän kohdassa sekä viittaa todisteeksi usein erittäin yleisluonteisesti lukuisiin liitteisiin ja niissä osittain erittäin huonolaatuisiin valokuvajäljennöksiin. Kreikka kuitenkin ilmeisesti tietää nämä moitteet, joten sen puolustautumismahdollisuudet eivät ole heikentyneet. Kyseinen väite koskee lisäksi unionin yhteisen luonnonperinnön suojelua (
23
) vahingoilta, joita ei voida korjata. Myös asiakirjoja vaivalla tarkasteltaessa voidaan katsoa, että jotkin riidanalaiset seikat kyseenalaistavat tosiasiallisesti alueen tehokkaan suojelun. Myös unionin tuomioistuimen olisi siksi tarkasteltava tätä väitettä kanteen puutteista huolimatta.
i) Talojen rakentaminen alueella
Agiannakin ja Vounakin lähistöllä hyväksytyt hankkeet
51.
Komissio väittää, että alueella on Agiannakin lähistöllä rakennettu taloja vuosina 2006 ja 2010 ja että Vounakin lähistöllä hyväksyttiin vuonna 2012 kolme muuta loma-asuntoa, (
24
) joita on rakennettu vuodesta 2013 lähtien.
52.
Kreikka ei kiistä tätä väitettä vaan jopa myöntää, että jo myönnettyjä rakennuslupia voidaan Kreikan oikeuden mukaan käyttää edelleen.
53.
Tällaiset rakennustoimet vahingoittavat suoraan suojelualueen dyyniluontotyyppejä, joilla niitä toteutetaan. Rakennustoimet ja rakennusten käyttö voivat lisäksi esimerkiksi melun ja valon vuoksi häiritä vakavasti merikilpikonna Caretta carettan lisääntymistä. Kreikan mainitsema seikka, että rakentaminen on ollut kyseisellä suojelualueella tähän mennessä melko vähäistä, ei sulje pois tätä kielteistä vaikutusta.
54.
Näin ollen Kreikan olisi luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan nojalla lähtökohtaisesti täytynyt toteuttaa toimia tällaisen suojelualueeseen puuttumisen estämiseksi.
55.
Vuonna 2006 rakennettujen rakennusten osalta on kuitenkin muistutettava, että alueiden suojelua voidaan soveltaa vasta 19.7.2006 alkaen. Koska komissio ei täsmennä, milloin rakentaminen tapahtui, tämän osalta voidaan todeta ainoastaan luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan rikkominen käytön sallimisen vuoksi.
56.
Vuodesta 2013 alkaen toteutetut rakennustoimet eivät ole tämän oikeudenkäyntimenettelyn kohteena, koska ne tapahtuivat vasta perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päätyttyä.
57.
Ei voida suoraan sulkea pois sitä, että oikeusvarmuus oli ainakin osittain esteenä Kreikan toimille kielteisten vaikutusten estämiseksi. Kyseinen periaate ei tosin voi oikeuttaa rakennuslupaa, joka on myönnetty laiminlyömällä alueiden suojelua. Koska komissio ei kuitenkaan esitä lupien myöntämisajankohtaa koskevia tietoja, on mahdollista ja vuonna 2006 rakennettujen rakennusten osalta jopa oletettavaa, että ne myönnettiin ennen alueiden suojelun soveltamista eli ennen 19.7.2006. (
25
)
58.
Kuten unionin tuomioistuin kuitenkin taannoin uudelleen vahvisti, luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa voitaisiin soveltaa myös tässä tapauksessa kyseisten lupien käyttöä koskeviin toimiin, jos ne toteutettiin 19.7.2006 jälkeen. (
26
) Oikeusvarmuus voisi kuitenkin oikeuttaa laillisen luvan käytön vastaavasti luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan nojalla. (
27
) Tällainen oikeutus edellyttäisi kuitenkin kulloisenkin rakennushankkeen arviointia suojelualueen suojelutavoitteisiin kohdistuvien vaikutusten kannalta, jotta tarvittava pohdinta on toteutettu. (
28
)
59.
Koska Kreikka ei estänyt mainittuja rakennushankkeita tai rakennusten käyttöä eikä ole osoittanut niiden olevan oikeutettuja, kyseinen jäsenvaltio on näin ollen rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa.
Agiannakin ja Elaian välille suunniteltujen 50 luksusasunnon ja Elaian lähistölle suunniteltujen neljän asunnon aiottu rakentaminen
60.
Komissio vastustaa myös hanketta, jossa Agiannakin ja Elaian väliselle rannalle on tarkoitus rakentaa 50 luksusasuntoa.
61.
Voidaan olettaa, että tällainen hanke vahingoittaisi dyyniluontotyyppejä sekä aiheuttaisi merkittäviä häiriöitä kilpikonnille ja olisi siksi ristiriidassa luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan kanssa. Jos Kreikan viranomaiset olisivat hyväksyneet tämän tai antaneet sen tapahtua, kyseessä voisi olla myös heikentämiskiellon rikkominen.
62.
Komissio ei ole kuitenkaan osoittanut tällaista rikkomista.
63.
Se tuo väitteissään kyseisen hankkeen yhteydessä esiin yhden ainoan rikkomisen, nimittäin jo ensimmäisten rakennustoimien toteuttamisen. Kreikan väitteen, jota ei ole kiistetty, mukaan rakennustoimet ovat kuitenkin kiellettyjä ennen rakennusluvan myöntämistä. Komission olisi näin ollen täytynyt osoittaa, ettei Kreikka ole noudattanut kyseistä kieltoa riittävällä tavalla. Se ei kuitenkaan tehnyt niin. Kanne on siksi hylättävä tältä osin.
64.
Sama pätee siltä osin kuin komissio esittää, että neljän asunnon rakentaminen Elaian lähistöllä ”on tarkoitus hyväksyä”. Oletetulla aikomuksella, jonka tällä hetkellä estää Kreikan mainitsema kaikkien lupamenettelyjen keskeyttäminen, ei voida vielä rikkoa heikentämiskieltoa.
Välipäätelmä
65.
Kreikka on näin ollen rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa, koska se on hyväksynyt suojelualueella talojen rakentamisen Agiannakin lähistöllä vuonna 2010 ja vuonna 2006 rakennettujen talojen käytön sekä pitää voimassa kolmen Vounakin lähistölle tulevan talon rakennusluvan.
ii) Kohteisiin johtavien teiden ja muiden teiden rakentaminen
66.
Komissio vastustaa myös erilaisia teitä, nimittäin viiden uuden rantaan johtavan tien käyttöönottoa, olemassa olevan rautatieväylän vierustalla rannan suuntaisesti kulkevaa uutta tietä, joka yhdistää Kalo Neron ja Elaian, Kalo Neron rannan, jota käytetään pysäköintipaikkana ja leirintätarkoituksessa, takana kulkevaa tietä sekä olemassa olevien kohteisiin johtavien teiden ja muiden teiden päällystämistä asfaltilla.
Viiden rantaan johtavan tien rakentaminen
67.
Komissio myöntää, että Kreikan viranomaiset ovat todenneet uudet rantaan johtavat tiet laittomiksi ja vaatineet sekä niiden sulkemista että alkuperäisen tilan palauttamista, mutta se ei pidä tätä riittävänä.
68.
Kreikka puolustautuu toteamalla, että rantaan johtavat tiet ovat olleet olemassa jo 1970-luvulta lähtien, mikä vahvistettiin tuolloin myös lainvoimaisesti. Kreikan eri viranomaisten yhteisestä kertomuksesta kuitenkin ilmenee, ettei yhdenkään näistä viidestä tiestä olemassaoloa ole näytetty toteen ennen vuotta 2009, että vähintään kolme niistä ei vastaa alkuperäisiä määräyksiä ja että tuolloin vahvistettiin viiden tien sijaan ainoastaan neljä. (
29
)
69.
Samassa kertomuksessa kuitenkin vahvistetaan, että kyseiset rantaan johtavat tiet rakensi yksityinen yritys, jolle määrättiin tästä syystä sakkoja. (
30
) Ymmärrän Kreikan väitteet siten, että kyseisistä sakoista kiistellään edelleen oikeudessa.
70.
Koska Kreikan viranomaiset eivät ole rakentaneet rantaan johtavia teitä eivätkä myöntäneet lupaa niihin tai hyväksyneet niiden rakentamista, Kreikkaa ei voida syyttää teiden rakentamisesta. Sikäli kuin niiden laillisuus edellyttää vielä tuomioistuimen selvennystä, ei voida myöskään (vielä) vaatia, että Kreikka huolehtii niiden poistamisesta.
71.
Komissio kuitenkin väittää perustellusti, ettei Kreikka estä kyseisten rantaan johtavien teiden käyttöä.
72.
Kreikka ei nimittäin ota huomioon, ettei heikentämiskielto rajoitu pelkästään uusien vahingollisten toimintojen kieltämiseen. Se näet edellyttää myös, että jäsenvaltio toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä, joilla estetään se, että toiminnot heikentävät kyseessä olevan lajin elinympäristöjä ja aiheuttavat sille sellaista häiriötä, joka on omiaan vaikuttamaan siihen merkittävästi, kun otetaan huomioon direktiivin tavoite, joka on kyseisen lajin suojelun varmistaminen. (
31
)
73.
Kreikan olisi näin ollen pitänyt varmistaa, ettei teiden käytöstä voi aiheutua merkittävää häiriötä kilpikonnille tai kielteisiä vaikutuksia dyyneihin. Kyseinen jäsenvaltio ei kuitenkaan ole noudattanut tätä velvoitetta.
74.
Koska kyseiset tiet helpottavat moottoriajoneuvojen pääsyä rannalle, ne voivat etenkin melun ja valon vuoksi häiritä merkittävästi kilpikonnien munimista ja poikasten kuoriutumista. Ne lisäävät myös sitä riskiä, että rannalle ajetaan ajoneuvoilla. Tämä voi tietyissä tilanteissa johtaa suoraan kilpikonnien kuolemaan. Hiekka ainakin tiivistyy, mikä vaikeuttaa pesien kaivamista tai jopa estää sen. Jopa hiekkaan jäävät renkaan jäljet voivat estää vasta kuoriutuneita poikasia pääsemästä vahingoittumatta mereen.
75.
Siltä osin kuin rantaan johtavien teiden päättymiskohta kulkee dyyniluontotyyppien poikki, ne aiheuttavat unionin oikeudessa suojeltujen alueiden välittömän menettämisen. Vaikka tiet olivat olemassa jo aluetta osoitettaessa, on katsottava, että rannalla vierailijoiden sääntelemätön autojen pysäköinti teiden päässä ja reunalla aiheuttaa lisävahinkoa dyynimaisemalle. (
32
) Rannalla ajaminen voi vahingoittaa myös dyyniluontotyyppejä. (
33
) Tällaiset rantaan johtavat tiet helpottavat lisäksi dyyneillä tapahtuvaa laitonta leiriytymistä, josta voi aiheutua lisävahinkoa. (
34
)
76.
Kreikka ei voi kumota näitä väitteitä viittaamalla yleisesti vireillä oleviin oikeudenkäyntimenettelyihin. Tällaisista menettelyistä huolimatta on nimittäin lähtökohtaisesti voitava toteuttaa väliaikaisia toimenpiteitä alueen suojelemiseksi esimerkiksi rajoittamalla rantaan johtavien teiden käyttöä.
77.
Ei ole kuitenkaan mitään perustetta katsoa, että Kreikka olisi pyrkinyt toteuttamaan tällaisia suojelutoimenpiteitä tai että niitä ei olisi unionin oikeuteen tai tosiseikkoihin liittyvistä syistä voitu toteuttaa.
78.
Kanne on tältä osin perusteltu.
Kalo Neron ja Elaian välinen yhteys
79.
Kreikka toteaa lisäksi, että olemassa olevan rautatieväylän vierustalla kulkeva Kalo Neron ja Elaian välinen tie sijaitsee kaukana rannasta eikä sillä ole mitään tekemistä rantaan johtavien teiden kanssa. Ymmärrän nämä väitteet siten, että Kreikka ottaa vastuun kyseisestä väylästä, mutta ei pidä sitä heikentämiskiellon vastaisena.
80.
On kuitenkin kiistatonta, että kyseinen yhteys sijaitsee suojelualueella. Kreikan esittämän kartan (
35
) mukaan se ei tosiaankaan ulotu rantaan saakka mutta kylläkin eri suojeltuihin luontotyyppeihin. Rantaan johtavat tiet sitä paitsi erkanevat siitä, joten kyseinen väylä on myös osa rantaan johtavaa järjestelmää. Näin ollen suojelualueeseen kohdistuvat kielteiset vaikutukset ovat ainakin todennäköisiä tai mahdollisia.
81.
Välttyäkseen tältä osin tuomiolta Kreikan olisi pitänyt kumota tämä komission väite. Kyseinen jäsenvaltio olisi voinut tässä tarkoituksessa esittää esimerkiksi asianmukaisen vaikutusten arvioinnin, joka osoittaa, ettei yhteys vaikuta kielteisesti alueeseen. Se ei kuitenkaan tehnyt niin.
82.
Kanne on siksi perusteltu myös tältä osin.
Joidenkin katujen ja teiden päällystäminen asfaltilla
83.
Kreikka toteaa lisäksi, että joidenkin katujen ja teiden päällystäminen asfaltilla ei millään tavoin helpota rannalle pääsyä vaan vähentää ainoastaan pölyä ja melua. Tämä väite ei kuitenkaan ole vakuuttava. Vaikka kyseisiä hiekkateitä ei voida luokitella miksikään suojelluksi luontotyypiksi eivätkä ne myöskään kuulu suoraan kilpikonnan mahdollisiin pesimispaikkoihin, hiekkateiden päällystäminen helpottaa niiden käyttöä ja siten rannalle pääsyä. Tämä teiden vahvistaminen näin ollen lisäsi kilpikonnille aiheutuvan häiriön ja dyyneihin kohdistuvien kielteisten vaikutusten vaaraa.
Välipäätelmä
84.
Yhteenvetona voidaan todeta, että Kreikka on rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa, koska se
—
ei ole rajoittanut teiden käyttöä suojelualueella siten, että estetään alueeseen kohdistuvat kielteiset vaikutukset ja merikilpikonna Caretta carettan lisääntymiselle aiheutuvat merkittävät häiriöt
—
on rakentanut tai ainakin hyväksynyt suojelualueella rautatieväylän kanssa rinnakkain kulkevan Kalo Neron ja Elaian välisen tien sekä
—
on hyväksynyt suojelualueella teiden päällystämisen asfaltilla.
iii) Valvomaton leirintä
85.
Komissio väittää lisäksi, että Elaian rannan dyyneillä sijaitsevassa pinjametsikössä leiriydytään säännöllisesti valvomatta, usein asuntovaunuilla. Tämä käytäntö on ongelmallinen ennen kaikkea dyyni- ja metsäluontotyyppien suojelun kannalta, mutta se lisää samalla riskiä, että leiriytyjät häiritsevät öisin rannalla kilpikonnia.
86.
Kreikka painottaa, että valvomaton leirintä on ankarasti kielletty, mutta myöntää, että sitä on esiintynyt jo pitkään. Kreikan mukaan asianomaisia alueita on kuitenkin valvottu vuodesta 2013 lähtien, minkä vuoksi tilanne on parantunut huomattavasti.
87.
Näin Kreikka myöntää epäsuorasti, että merkitykselliseen ajankohtaan eli 1.12.2012 mennessä Elaian lähistöllä tapahtuvaa valvomatonta leirintää koskevaa kieltoa ei noudatettu riittävällä tavalla.
88.
Näin ollen Kreikka on rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa, koska se ei ole noudattanut valvomatonta leirintää koskevaa kieltoa suojelualueella riittävällä tavalla.
iv) Rantabaarien toiminta
89.
Komissio väittää lisäksi, että Elaian ja Kalo Neron välillä toimii vähintään kolme rantabaaria etenkin öisin. Tämä toiminta on valon ja melun vuoksi häirinnyt kilpikonnien munimista ja vaarantanut vasta kuoriutuneet poikaset.
90.
Kreikka toteaa tästä ainoastaan, että rantabaarien toiminta oli kielletty vuosina 2013 ja 2014 eli vasta merkityksellisen määräajan päätyttyä ja ettei niitä ole ylläpidetty myöskään tämän jälkeen. Näin kyseinen jäsenvaltio myöntää epäsuorasti, ettei rantabaarien toiminnasta kilpikonnille aiheutuneita häiriöitä estetty aiemmin eli ennen määräajan päättymistä riittävällä tavalla.
91.
Näin ollen Kreikka on rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa, koska se ei ole rajoittanut riittävästi rantabaarien toimintaa suojelualueella sijaitsevilla merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla.
v) Rannan käyttö
92.
Komissio arvostelee myös rantakalusteita, erityisesti päivänvarjoja ja auringonottotuoleja, jotka vuokraajat jättävät yöksi rannalle, sekä puulla päällystettyjä kulkuväyliä rannalla. Ne vievät komission mukaan tilaa pesiltä ja vaikeuttavat kilpikonnien liikkumista.
93.
Kreikka hyväksyy tämän arvostelun epäsuorasti, sillä se toteaa ainoastaan, että vuodesta 2013 alkaen eli merkityksellisen määräajan päätyttyä päivänvarjoja ja auringonottotuoleja vuokrataan enää lisääntymisrantojen ulkopuolella Kalo Neron lähistöllä.
94.
Näin ollen Kreikka on rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa, koska se ei ole rajoittanut riittävästi rantakalusteiden vuokrausta ja puulla päällystettyjen kulkuväylien rakentamista suojelualueella sijaitsevilla merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla.
vi) Rannan puhdistaminen raskailla ajoneuvoilla
95.
Komissio vastustaa myös sitä, että rantoja puhdistetaan osittain raskailla ajoneuvoilla. Se tiivistää hiekkaa, ja munat voivat hajota.
96.
Kreikka toteaa, että vuoden 2013 puolivälistä voimassa olleissa rantojen käyttöä koskevissa säännöksissä kielletään rantojen puhdistus ajoneuvoilla kilpikonnan lisääntymiskaudella, mutta tällaisten ajoneuvojen käyttö muulloin kuin lisääntymisaikana voi myös tiivistää hiekkaa.
97.
Tämä kanneperuste on kuitenkin hylättävä, koska Kreikka esittää kiistattomasti, että kyseessä on erillinen yksittäistapaus, joka tapahtui kauan ennen ensimmäistä kehotusta esittää huomautuksia. Komissio ei näin ollen esitä riittävää perustelua sille, että perustellun lausunnon antamiselle asetetun määräajan päättyessä oli tarpeen toteuttaa lisätoimia tällaisten puhdistustoimenpiteiden estämiseksi.
vii) Valosaaste
98.
Komissio väittää, että erityisesti Kalo Neron alueella kilpikonnat häiriintyvät valosta, joka tulee rannan läheisyydessä olevista ravintoloista, hotelleista ja myymälöistä sekä katulampuista. Valo erityisesti harhauttaa vasta kuoriutuneet kilpikonnat mereen johtavalta reitiltä mutta häiritsee myös kilpikonnien munintaa.
99.
Kreikka vetoaa siihen, että valaistusta on usein käytetty jo pitkään, ja ilmoittaa, että tulevaisuudessa toteutetaan toimia tällaisten häiriöiden välttämiseksi.
100.
Samoin kuin rannan läheisyydessä olevien teiden kohdalla jäsenvaltioiden on myös tässä yhteydessä toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä nykyisten toimintojen aiheuttamien häiriöiden estämiseksi. (
36
) Koska tällaisista toimenpiteistä on toistaiseksi ainoastaan ilmoitettu, kanne on myös tältä osin perusteltu.
101.
Näin ollen Kreikka on rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa, koska se ei ole rajoittanut riittävästi valosaastetta suojelualueella sijaitsevilla merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla.
viii) Hiekanotto Agiannakin ja Elaian välillä
102.
Komissio syyttää Kreikkaa myös hiekanoton sallimisesta Agiannakin ja Elaian välillä. Kreikka kuitenkin kiistää tällaisen tapahtuman. Koska komissio ei täsmennä väitettään, kanne on tältä osin hylättävä.
ix) Maatalouskäytön laajentuminen dyyneillä
103.
Komissio väittää lisäksi, että maatalouskäyttö on laajentunut dyyneillä.
104.
Kreikka kuitenkin selvittää, että maatalouskäyttö on viimeisten 20 vuoden aikana pikemminkin vähentynyt. Myös ylimmän hallintotuomioistuimen lausunnossa mainitaan maatalouskäytön jatkuminen suojelualueella mutta ei sen laajentumista. (
37
)
105.
Komissio esittää väitteensä todisteeksi ainoastaan perusteltuun lausuntoon sisältyvän valokuvan, josta ei saa selvää, mitä sen on tarkoitus esittää. Se ei voi siksi kumota Kreikan väitettä. Kanne on näin ollen hylättävä myös tältä osin.
106.
Komissio arvostelee myös dyynien kyntämistä Elaian ja Agiannakin välillä 20.2.–3.3.2013. Tämä tapahtui kuitenkin vasta komission asettaman määräajan päätyttyä ja on siksi merkityksetön käsiteltävässä asiassa.
107.
Myöskään komission väite, jonka mukaan lampaiden oleskelu rannalla aiheuttaa vaaran kilpikonnille, ei vaikuta kovinkaan uskottavalta. Kreikka esittää vakuuttavasti, ettei kyse voi olla lampaankasvatuksesta, koska siellä ei kasva kasveja, joita lampaat voisivat syödä. On pikemminkin oletettava, että valokuvassa olevat lampaat (
38
) vietiin niityltä toiselle rannan kautta. On epätodennäköistä, että lampaat voisivat tässä yhteydessä vahingoittaa jopa 50 senttimetrin syvyydessä olevia kilpikonnan munia.
x) Mereltä käsin aiheutuvat häiriöt
108.
Komissio vastustaa myös kalastustoiminnan hyväksymistä rannan edustalla olevilla vesillä. Se tukeutuu tältä osin Archelon-kansalaisjärjestön raportteihin, joiden mukaan paikalliset kalastajat pystyttävät aivan rannan edustalle öisin säännöllisesti monen sadan metrin pituisia pohjaverkkoja poikittain rantaviivaan nähden. Komission mukaan muninnan alkaessa toukokuussa ja kuoriutumisvaiheen päättyessä lokakuussa suuremmat alukset kalastavat lisäksi trooleilla osittain enintään kilometrin etäisyydellä rannasta, vaikka etäisyyden on säännösten mukaan oltava vähintään puolitoista merimailia. Tällaiset rikkomiset tosin havaitaan tutkavalvonnan ansiosta, ja niistä määrätään seuraamuksia, mutta seuraamukset eivät ole varoittavia. (
39
)
109.
Komission mukaan on olemassa merkittävä riski, että kilpikonnat takertuvat verkkoihin ja hukkuvat munimaan mennessään tai veteen palatessaan.
110.
Kreikka sen sijaan väittää, ettei alueella juurikaan harjoiteta kalastusta. Se pitää riskiä erittäin vähäisenä, etenkään kun rantaan ajautuneissa kuolleissa kilpikonnissa ei ole havaittu tällaisia vammoja. Kun kilpikonnat joutuvat verkkoihin, kalastajat päästävät ne heti vapaaksi.
111.
Kreikan väite ei kuitenkaan ole vakuuttava.
112.
Kalastuksen laajuutta koskeva Kreikan väite on aivan liian yleinen, eikä siinä käsitellä Archelonin erityisiä toteamuksia.
113.
Kreikka ei kiistä riitautettuja käytäntöjä sellaisenaan.
114.
On selvää, että rannan läheisyydessä tapahtuva verkkokalastus aiheuttaa merkittävän riskin kilpikonnille, koska niitä on siellä munintavaiheessa paljon. Tästä syystä etenkään aivan rannalla tapahtuvaa paikallista pohjaverkkokalastusta ei voida hyväksyä.
115.
Myös hieman kauempana rannasta harjoitettava troolikalastus vaarantaa kilpikonnat. Liian lähellä rannikkoa tapahtuvasta kalastuksesta ei ilmeisesti määrätä myöskään riittäviä seuraamuksia, jotta kilpikonnien vaarantuminen voitaisiin estää.
116.
Näin ollen Kreikka on rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa, koska se ei ole rajoittanut riittävästi kalastusta suojelualueella sijaitsevien merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrantojen edustalla.
117.
Komissio vastustaa myös vapaa-ajan- ja polkuveneiden käyttöä rannan edustalla, mutta Archelon-kansalaisjärjestön raportteihin, joissa viitataan epätäsmällisesti tällaisiin veneisiin, ei sisälly asiaa koskevia tietoja. Kanne on siksi hylättävä tältä osin.
xi) Välipäätelmä
118.
Yhteenvetona voidaan todeta, että Kreikka on rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohtaa, koska se
—
on hyväksynyt suojelualueella Agiannakin lähistöllä talojen rakentamisen vuonna 2010 ja vuonna 2006 rakennettujen talojen käytön sekä pitää suojelualueella voimassa kolmen Vounakin lähistölle tulevan talon rakennusluvan
—
ei ole suojelualueella rajoittanut teiden käyttöä siten, että estetään alueeseen kohdistuvat kielteiset vaikutukset ja merikilpikonna Caretta carettan lisääntymiselle aiheutuvat merkittävät häiriöt, on rakentanut tai ainakin hyväksynyt suojelualueella rautatieväylän kanssa rinnakkain kulkevan Kalo Neron ja Elaian välisen tien sekä hyväksynyt suojelualueella teiden päällystämisen asfaltilla
—
ei ole noudattanut suojelualueella valvomatonta leirintää koskevaa kieltoa riittävällä tavalla
—
ei ole rajoittanut riittävästi rantabaarien toimintaa suojelualueella sijaitsevilla merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla
—
ei ole rajoittanut riittävästi rantakalusteiden vuokrausta ja puulla päällystettyjen kulkuväylien rakentamista suojelualueella sijaitsevilla merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla
—
ei ole rajoittanut riittävästi valosaastetta suojelualueella sijaitsevilla merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla ja
—
ei ole rajoittanut riittävästi kalastusta suojelualueella sijaitsevien merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrantojen edustalla.
2. Vaikutusten arviointi
119.
Komissio moittii Kreikkaa myös siitä, ettei se ole toteuttanut tiettyjen toimintojen osalta luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vaikutusten arviointia. Kyseisessä säännöksessä säädetään valvontamenettelystä, jonka tarkoituksena on taata ennakkovalvonnan avulla, että suunnitelma tai hanke, joka ei liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellinen mutta joka on omiaan vaikuttamaan tällaiseen alueeseen merkittävästi, hyväksytään vain, jos se ei vaikuta alueen koskemattomuuteen. (
40
)
120.
Edellä IV.B.1.c kohdassa mainitut toiminnot ovat epäilemättä tapahtuneet luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdassa säädetyn heikentämiskiellon soveltamisen alkamisajankohdan eli 19.7.2006 jälkeen, (
41
) mutta 6 artiklan 3 kohdassa säädetyn vaikutusten arvioinnin toteuttamista koskevan velvollisuuden noudattamatta jättäminen edellyttää, että Kreikan viranomaiset ovat hyväksyneet toiminnon kyseisen ajankohdan jälkeen. Komissio voisi vaihtoehtoisesti myös väittää, että tiettyjä toimintoja voidaan toteuttaa ilman lupaa, vaikka ne luonteensa perusteella edellyttävät vaikutusten arviointia. (
42
)
121.
Komissio ei kuitenkaan totea useimpien riitautettujen toimenpiteiden osalta mitään näistä kahdesta seikasta. Se ei etenkään yleensä mainitse mahdollisten lupien ajankohtaa eikä useimmiten edes viittaa siihen, että lupa ylipäätään myönnettiin.
122.
Ainoastaan kolmen loma-asunnon rakentamista Vounakin lähistöllä koskevan hankkeen osalta asiakirjoista ilmenee, että se hyväksyttiin vuonna 2012. (
43
) Kuten edellä jo todettiin, kyseinen hanke voisi johtaa dyynialueiden menettämiseen ja aiheuttaa häiriöitä merikilpikonna Caretta carettalle. Lupa olisi siksi edellyttänyt vaikutusten arviointia.
123.
Näin ollen Kreikka on rikkonut luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohtaa, koska se myönsi vuonna 2012 luvan kolmen loma-asunnon rakentamiseen Vounakin lähistöllä alueella ”Kyparissian dyynit” arvioimatta kyseistä hanketta ensin asianmukaisesti sen kannalta, miten se vaikuttaa alueen suojelutavoitteisiin. Muilta osin kanne on hylättävä tämän perusteen osalta.
C Lajien suojelu
124.
Komissio moittii Kreikkaa siitä, että se on rikkonut luontodirektiivin 12 artiklan 1 kohdan b ja d alakohtaa, koska se on jättänyt toteuttamatta vaadittavat toimenpiteet merikilpikonna Caretta carettan tehokkaan tiukan suojelujärjestelmän luomiseksi ja soveltamiseksi Kyparissianlahdella tavalla, jolla estettäisiin kaikki mainitulle lajille sen lisääntymisaikana aiheutuvat häiriöt ja kaikki toiminta, joka voi heikentää tai hävittää sen lisääntymispaikkoja.
125.
Luontodirektiivin 12 artiklan 1 kohdan nojalla jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet liitteessä IV olevassa a kohdassa olevia eläinlajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän käyttöönottamiseksi niiden luontaisella levinneisyysalueella ja kiellettävä näiden lajien tahallinen häiritseminen erityisesti niiden lisääntymis-, jälkeläistenhoito-, talvehtimis- ja muuttoaikana (12 artiklan 1 kohdan b alakohta) sekä lisääntymis- tai levähdyspaikkojen heikentäminen ja hävittäminen (12 artiklan 1 kohdan d alakohta). Nämä vaatimukset ovat olleet voimassa jo luontodirektiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymisestä eli vuodesta 1994 lähtien.
126.
Tällaisella tiukalla suojelujärjestelmällä on siis voitava tosiasiallisesti välttää kaikenlainen näiden lajien tahallinen häiritseminen erityisesti niiden lisääntymisaikana sekä luontodirektiivin liitteessä IV olevassa a kohdassa mainittujen eläinlajien lisääntymispaikkojen heikentäminen ja hävittäminen. (
44
) Unionin tuomioistuin on todennut, että jotta tahallisuuden edellytys täyttyy, on osoitettava, että tekijä on tavoitellut luontodirektiivin 12 artiklan 1 kohdassa kiellettyä suojellun eläinlajin heikentämistä tai ainakin hyväksynyt sen. (
45
)
127.
Kyseisten velvoitteiden täytäntöönpano edellyttää jäsenvaltioilta paitsi kattavan lainsäädännön antamista myös konkreettisten ja nimenomaisten suojelutoimien toteuttamista tältä osin. (
46
) Näiden ennaltaehkäisytoimien on oltava johdonmukaisia ja yhteensovitettuja. (
47
)
128.
Sekä kattavan lainsäädännön että johdonmukaisten ja yhteensovitettujen suojelutoimien on oltava merikilpikonna Caretta carettan lisääntymiseen liittyvien konkreettisten vaatimusten mukaisia. Tästä syystä on muistutettava, että erityisesti muninta ja poikasten kuoriutuminen ovat konkreettisille häiriöille, kuten melulle tai valolle, herkkiä vaiheita. Vasta kuoriutuneet kilpikonnan poikaset ovat erittäin haavoittuvia, ja suuri osa niistä kuolee, ennen kuin ne ovat lisääntymiskykyisiä. Etenkin jos poikaset kuoriutuvat yöllä, maalta tuleva valo voi ilmeisesti houkutella ne pois mereen johtavalta reitiltä. Lisäksi on estettävä toimenpiteet, jotka heikentävät rannan soveltuvuutta lisääntymispaikaksi, kuten rakennusten rakentaminen. (
48
)
1. Kattava lainsäädäntö
129.
Komissio ensinnäkin väittää, ettei kattavaa lainsäädäntöä ole, ja tukeutuu lähinnä siihen, että Kreikka myönsi lainsäädännön puutteellisuuden oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä.
130.
Kreikka kiistää tämän väitteen ja vetoaa tässä yhteydessä sellaisten säädösten suureen määrään, joilla on tarkoitus edistää merikilpikonna Caretta carettan suojelua. Valmisteilla olevalla alueen suojelua koskevalla presidentin asetuksella on Kreikan mukaan tarkoitus ainoastaan koota yhteen ja konsolidoida olemassa olevat säännökset.
131.
Komissio katsoo, että tämä on ristiriidassa Kreikan oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä esittämän väitteen kanssa, mutta sen mainitsemat kohdat osoittavat ainoastaan sen, että Kreikan mielestä lisäsäädösten antamisessa oli tiettyjä etuja, mutta eivät sitä, että Kreikka piti niitä välttämättöminä.
132.
Kanteen menestyminen edellyttää näin ollen Kreikan lainsäädännössä olevien aukkojen toteen näyttämistä. Komissio valitettavasti ainoastaan toteaa, etteivät tietyt säädökset ole riittäviä tai että ne ovat liian yleisluonteisia. Tämä väite ei kuitenkaan osoita, että kaikki Kreikan mainitsemat säännökset olisivat puutteellisia.
133.
Riita-asian kattavan tarkastelun perusteella kuitenkin ilmenee, että Kreikan säädökset olivat puutteellisia ainakin asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana. Tämä ilmenee nimittäin kilpikonnien tarpeista, niiden suojeluun liittyvistä, jo todetuista luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdassa säädetyn heikentämiskiellon rikkomisista ja uudemmista Kreikan säännöksistä.
134.
Tarvittava suojelu olisi melko helppo varmistaa sulkemalla kyseessä olevat rannat kokonaan toukokuusta lokakuuhun ja estämällä hankkeet, jotka voivat heikentää niitä pysyvästi, esimerkiksi rakennustyöt ja hiekanotto.
135.
Rantojen käyttö erityisesti matkailutarkoituksessa voidaan kuitenkin myös yhdistää kilpikonnien suojeluun, mihin Kreikka ilmeisesti pyrkii. Tämä edellyttää vain huomattavasti monitahoisempia säädöksiä, joissa vahvistetaan yksityiskohtaisesti, mitkä toiminnot ovat sallittuja tai kiellettyjä rannoilla. (
49
)
136.
Kreikka on tällä välin antanutkin tällaisia säädöksiä, nimittäin ministerien päätöksiä rakennuslupien estämisestä ja rantojen käytöstä. Niillä ei kuitenkaan voida kumota komission väitteitä siitä riippumatta, täydentävätkö niissä vahvistetut säännökset tosiasiallisesti lainsäädäntöä vai ovatko ne edelleen puutteellisia. Tällaisia säännöksiä annettiin nimittäin ensimmäisen kerran touko- ja heinäkuussa 2013 eli merkityksellisen määräajan päätyttyä. Koska vastaavanlaisia säädöksiä ei ollut vielä 1.12.2012, lainsäädäntö oli tuolloin puutteellinen.
137.
Toimenpiteet, joita on säännöllisesti uudistettava, eivät sitä paitsi sovellu luomaan kattavaa lainsäädäntöä. On nimittäin aina vaarana, että oikea-aikainen uudistaminen epäonnistuu jossain vaiheessa. (
50
)
138.
Luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdassa säädetyn heikentämiskiellon todetuista rikkomisista ilmenee lisäksi, että sellaiset tehokkaat säädökset puuttuvat, joilla rajoitetaan rannalle johtavien teiden ja rannan läheisyydessä olevien valojen käyttöä siinä määrin, että kilpikonnien muninnan ja poikasten kuoriutumisen häiriintyminen voidaan estää.
139.
Tämän vahvistaa ylimmän hallintotuomioistuimen lausunto, jossa todetaan, että Kreikan eurooppalaiset velvoitteet edellyttävät kiireesti alueen suojelua koskevaa konsolidoitua säädöstä. (
51
)
140.
Kreikka on näin ollen rikkonut luontodirektiivin 12 artiklan 1 kohdan b ja d alakohtaa, koska se ei ole antanut kattavaa lainsäädäntöä merikilpikonna Caretta carettan suojelemisesta suojelualueella ”Kyparissian dyynit”.
2. Konkreettiset suojelutoimenpiteet
141.
Puutteellisen lainsäädännön lisäksi komissio riitauttaa riittämättömät konkreettiset suojelutoimenpiteet.
142.
Tältä osin kaikki jo todetut luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan rikkomiset merkitsevät myös 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn häirintäkiellon rikkomisia. Ne kaikki nimittäin ovat merikilpikonna Caretta carettalle aiheutuvia häiriöitä. Nämä häiriöt tapahtuivat unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella (
52
) myös tahallisesti. Rantojen merkitys kilpikonnien lisääntymisen kannalta on nimittäin yleisesti tiedossa kyseisellä alueella. Tästä syystä toiminnoista aiheutuvat häiriöt ainakin hyväksytään.
143.
Luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan b alakohdan ajallisen vaikutuksen erot tulevat esiin esimerkiksi vuonna 2006 rakennetussa uudisrakennuksessa. Luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdan rikkomista ei voida todeta kyseisen toimenpiteen kohdalla, koska on epäselvää, rakennettiinko talo ennen kuin kyseistä säännöstä alettiin soveltaa vai vasta sen jälkeen, (
53
) mutta 12 artiklaa on sovellettu jo vuodesta 1994 alkaen. Näin ollen kyseisen talon rakentamisella rikottiin merikilpikonna Caretta carettan häirintäkieltoa.
144.
Kyseisten rikkomisten toteaminen osoittaa, että konkreettiset suojelutoimenpiteet eivät vielä riitä ja että Kreikka on tältä osin rikkonut luontodirektiivin 12 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.
145.
Lisääntymis- ja levähdyspaikkojen heikentämistä ei sen sijaan ole näytetty toteen minkään kyseisen toiminnon kohdalla. Komissio ei nimittäin osoita, että ne vaikuttavat ranta-alueisiin, joilla merikilpikonna Caretta caretta rakentaa pesiä. Näin ollen tältä osin ei voida todeta 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan rikkomista.
V Oikeudenkäyntikulut
146.
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan sen sijaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, kukin asianosainen vastaa 138 artiklan 3 kohdan nojalla omista kuluistaan. Kreikka on pääosin hävinnyt asian, mutta joitakin komission tärkeitä kanneperusteita ei voida hyväksyä tai ne voidaan hyväksyä vain osittain. Sen vuoksi molempien asianosaisten pitäisi vastata omista oikeudenkäyntikuluistaan.
VI Ratkaisuehdotus
147.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
1)
Euroopan komission 16.6.2015 toimittama 8.4.2015 päivätty Kreikan ylimmän hallintotuomioistuimen lausunto 32/2015 ehdotuksesta presidentin asetukseksi alueellisen kansallispuiston osoittamisesta Kyparissianlahdelle otetaan huomioon todisteena.
2)
Helleenien tasavalta on rikkonut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY, 6 artiklan 2 kohtaa ja 12 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska alueella ”Kyparissian dyynit” (”Θίνες Κυπαρισσίας”, Natura 2000 -koodi GR2550005) se
—
on hyväksynyt Agiannakin lähistöllä talojen rakentamisen vuonna 2010 ja vuonna 2006 rakennettujen talojen käytön sekä pitää voimassa kolmen Vounakin lähistölle tulevan talon rakennusluvan
—
ei ole rajoittanut teiden käyttöä siten, että estetään alueeseen kohdistuvat kielteiset vaikutukset ja merikilpikonna Caretta carettan lisääntymiselle aiheutuvat merkittävät häiriöt, on rakentanut tai ainakin hyväksynyt suojelualueella rautatieväylän kanssa rinnakkain kulkevan Kalo Neron ja Elaian välisen tien sekä hyväksynyt suojelualueella teiden päällystämisen asfaltilla
—
ei ole noudattanut valvomatonta leirintää koskevaa kieltoa riittävällä tavalla
—
ei ole rajoittanut riittävästi rantabaarien toimintaa merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla
—
ei ole rajoittanut riittävästi rantakalusteiden vuokrausta ja puulla päällystettyjen kulkuväylien rakentamista merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla
—
ei ole rajoittanut riittävästi valosaastetta merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrannoilla ja
—
ei ole rajoittanut riittävästi kalastusta merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrantojen edustalla.
3)
Helleenien tasavalta on rikkonut direktiivin 92/43 6 artiklan 3 kohtaa, koska se myönsi vuonna 2012 luvan kolmen loma-asunnon rakentamiseen Vounakin lähistöllä alueella ”Kyparissian dyynit” arvioimatta kyseistä hanketta ensin asianmukaisesti sen kannalta, miten se vaikuttaa alueen suojelutavoitteisiin.
4)
Helleenien tasavalta on rikkonut direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska se hyväksyi vuonna 2006 rakennustoimia Agiannakin lähistöllä merikilpikonna Caretta carettan lisääntymisrantojen läheisyydessä.
5)
Helleenien tasavalta on rikkonut direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan b ja d alakohtaa, koska se ei ole antanut kattavaa lainsäädäntöä merikilpikonna Caretta carettan suojelemisesta suojelualueella ”Kyparissian dyynit”.
6)
Kanne hylätään muilta osin.
7)
Komissio ja Helleenien tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	Ks. ratkaisuehdotukseni komissio v. Ranska (C‑383/09, EU:C:2011:23, 73–76 kohta) ja Bernin yleissopimuksen pysyvälle komitealle esitetyn vuotta 2015 koskevan Ranskan hallituksen raportin jälkeen tapahtuneesta erittäin vähäisestä edistyksestä T-PVS/Files (2015) 46.
(
3
)	Ks. viimeksi Archelon-kansalaisjärjestön vuotta 2015 koskeva raportti Bernin yleissopimuksen pysyvälle komitealle, T-PVS/Files (2015) 53, s. 4.
(
4
)	http://www.iucnredlist.org/details/83644804/0.
(
5
)	Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi (EYVL L 206, s. 7), sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY (EUVL L 363, s. 368; jäljempänä luontodirektiivi).
(
6
)	Avattiin allekirjoittamista varten 19.9.1979 Bernissä, Euroopan sopimussarja nro 104; ks. myös EYVL 1982, L 38, s. 3.
(
7
)	Pysyvän komitean kannasta ks. sen antama suositus ”Recommendation No174 (2014) on the Conservation of the Loggerhead Sea Turtle (Caretta caretta) and of Sand Dunes and other Coastal Habitats in Southern Kyparissia Bay (Natura 2000 – GR 2550005 ’Thynes Kyparissias’, Peloponnesos, Greece)”.
(
8
)	Neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisesta luettelosta Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista 19.7.2006 tehty komission päätös 2006/613/EY (EUVL L 259, s. 1).
(
9
)	Heinäkuussa 2014 tehdyn kartoituksen mukaan, vastineen liite 1, 1 kohta.
(
10
)	http://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=GR2550005.
(
11
)	Tuomio komissio v. Ranska (C‑383/09, EU:C:2011:369, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
12
)	Ks. tuomio komissio v. Kreikka (C‑103/00, EU:C:2002:60, 28 kohta).
(
13
)	Ks. vastaavasti tuomio Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias ym. (C‑43/10, EU:C:2012:560, 100 ja 102 kohta).
(
14
)	Tuomio komissio v. Ranska (C‑241/08, EU:C:2010:114, 32 kohta), tuomio komissio v. Espanja (C‑404/09, EU:C:2011:768, 126 kohta) ja tuomio komissio v. Bulgaria (C-141/14, EU:C:2016:8, 56 kohta).
(
15
)	Tuomio komissio v. Espanja (C‑404/09, EU:C:2011:768, 128 kohta) ja tuomio komissio v. Bulgaria (C-141/14, EU:C:2016:8, 57 kohta).
(
16
)	Tuomio komissio v. Espanja (C‑404/09, EU:C:2011:768, 142 kohta) ja tuomio komissio v. Bulgaria (C-141/14, EU:C:2016:8, 58 kohta).
(
17
)	Tuomio Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 43 kohta); tuomio komissio v. Italia (C‑179/06, EU:C:2007:578, 33 kohta) ja tuomio Azienda Agro-Zootecnica Franchini ja Eolica di Altamura (C‑2/10, EU:C:2011:502, 41 kohta).
(
18
)	Tuomio Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 36 kohta); tuomio komissio v. Ranska (C‑241/08, EU:C:2010:114, 30 kohta) ja tuomio komissio v. Espanja (C‑404/09, EU:C:2011:768, 142 kohta).
(
19
)	Tuomio komissio v. Espanja (C‑404/09, EU:C:2011:768, 156 ja 192 kohta).
(
20
)	Tuomio komissio v. Kreikka (C‑103/00, EU:C:2002:60, 38 kohta).
(
21
)	http://www.iucnredlist.org/details/83644804/0.
(
22
)	Tuomio komissio v. Kreikka (C‑103/00, EU:C:2002:60, 31 kohta); tuomio komissio v. Kreikka (C‑518/04, EU:C:2006:183, 21 kohta) ja tuomio komissio v. Bulgaria (C-141/14, EU:C:2016:8, 76 kohta).
(
23
)	Ks. tuomio komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta (C‑6/04, EU:C:2005:626, 25 kohta).
(
24
)	Kannekirjelmän liite 17k (liitteiden s. 449–).
(
25
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 34 kohta.
(
26
)	Tuomio komissio v. Espanja (C‑404/09, EU:C:2011:768, 124 ja 125 kohta); tuomio Grüne Liga Sachsen (C-399/14, EU:C:2016:10, 33 kohta) ja tuomio komissio v. Bulgaria (C-141/14, EU:C:2016:8, 51 ja 52 kohta).
(
27
)	Ks. ratkaisuehdotukseni komissio v. Bulgaria (C‑141/14, EU:C:2015:528, 87 kohta).
(
28
)	Tuomio komissio v. Espanja (C‑404/09, EU:C:2011:768, 157 kohta) ja tuomio Grüne Liga Sachsen (C-399/14, EU:C:2016:10, 56 ja 57 kohta).
(
29
)	Joulukuussa 2013 päivätty kertomus, kannekirjelmän liitteiden s. 357– (kertomuksen s. 28–); myös ylimmän hallintotuomioistuimen lausunnossa (s. 37 ja 38) mainitaan laittomasti rakennettuja teitä.
(
30
)	Joulukuussa 2013 päivätty kertomus, kannekirjelmän liitteiden s. 357– (kertomuksen s. 26 ja 27).
(
31
)	Tuomio komissio v. Espanja (C‑404/09, EU:C:2011:768, 128 kohta).
(
32
)	Ks. ylimmän hallintotuomioistuimen lausunto, s. 33.
(
33
)	Ks. ylimmän hallintotuomioistuimen lausunto, s. 33.
(
34
)	Ks. tästä jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen 85 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
35
)	Vastineen liite 1, ”Χ.08a COMPARATIVE MAP HABITAT SEA 2014 & SEA 2002.jpg”.
(
36
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 71–73 kohta.
(
37
)	Ylimmän hallintotuomioistuimen lausunto, s. 33.
(
38
)	Ks. valokuvat Fig. 16 ja 17, kannekirjelmän liitteiden s. 60 ja 61.
(
39
)	Kanteen liite 18, s. 495 ja 496.
(
40
)	Tuomio Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 34 kohta) ja tuomio Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias ym. (C‑43/10, EU:C:2012:560, 110 kohta).
(
41
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 34 kohta.
(
42
)	Ks. ratkaisuehdotukseni Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:60, 30–37 kohta).
(
43
)	Kannekirjelmän liite 17k (liitteiden s. 449–).
(
44
)	Tuomio komissio v. Ranska (C‑383/09, EU:C:2011:369, 19–21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio komissio v. Kypros (C‑340/10, EU:C:2012:143, 62 kohta).
(
45
)	Tuomio komissio v. Espanja (C‑221/04, EU:C:2006:329, 71 kohta).
(
46
)	Tuomio komissio v. Irlanti (C‑183/05, EU:C:2007:14, 29 kohta) ja tuomio komissio v. Kypros (C‑340/10, EU:C:2012:143, 60 kohta).
(
47
)	Tuomio komissio v. Kreikka (C‑518/04, EU:C:2006:183, 16 kohta); tuomio komissio v. Irlanti (C‑183/05, EU:C:2007:14, 30 kohta) ja tuomio komissio v. Kypros (C‑340/10, EU:C:2012:143, 61 kohta).
(
48
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 43 kohta.
(
49
)	Havainnollistavasti väitteet, jotka esitetään tuomiossa komissio v. Kreikka (C‑103/00, EU:C:2002:60, 34–38 kohta).
(
50
)	Archelon-kansalaisjärjestö esitti edellä alaviitteessä 3 mainitussa raportissa (s. 8 ja 9) Bernin yleissopimuksen pysyvälle komitealle jopa sellaisen näkemyksen, että rakennuslupamenettelyä voidaan lykätä enintään kolme vuotta ja että lykkääminen päättyy näin ollen vuonna 2016, ellei vastaavaa alueen suojelua koskevaa pysyvää säädöstä anneta oikea-aikaisesti.
(
51
)	Lausunnon s. 39 ja 40.
(
52
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 126 kohta.
(
53
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 55 kohta.