Asia C-79/20 P
Yieh United Steel Corp.
vastaan
Euroopan komissio
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.4.2022
Muutoksenhaku – Polkumyynti – Täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1429 – Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kylmävalssattujen levyvalmisteiden tuonti – Lopullinen polkumyyntitulli – Asetus (EY) N:o 1225/2009 – 2 artikla – Normaaliarvon laskeminen – Tuotantokustannusten laskeminen – Tuotannonmenetykset – Kierrätetyn rautaromun arvon vähentämisestä kieltäytyminen – Normaaliarvon määrittäminen viejämaan kotimarkkinoiden kulutukseen tarkoitetun samankaltaisen tuotteen myynnin perusteella – Viejämaan kotimarkkinamyynnin jättäminen normaaliarvon määrittämiseen käytetyn laskentaperusteen ulkopuolelle, kun myynti koskee vientiin tarkoitettuja tuotteita
1.        Muutoksenhaku – Perusteet – Tosiseikkojen ja selvitysaineiston virheellinen arviointi – Tutkimatta jättäminen – Unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin ei kuulu tosiseikkojen ja selvitysaineiston arviointi, paitsi jos ne on otettu huomioon vääristyneellä tavalla – Tosiseikkojen vääristyneellä tavalla huomioon ottamista koskeva peruste – Vääristyneellä tavalla huomioon otetut seikat on ilmoitettava täsmällisesti ja tähän vääristyneellä tavalla huomioon ottamiseen johtaneet arviointivirheet on näytettävä toteen – Vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on ilmettävä selvästi asiakirja-aineistosta
(SEUT 256 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perusäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta)
(ks. 52–54, 60, 84 ja 85 kohta)
2.        Yhteinen kauppapolitiikka – Polkumyynniltä suojautuminen – Polkumyyntimarginaali – Normaaliarvon määrittäminen – Laskentamenetelmän valinta – Toimielinten harkintavalta – Tuomioistuinten harjoittaman valvonnan laajuus – Rajat
(Neuvoston asetus N:o 1225/2009)
(ks. 55–58 ja 61 kohta)
3.        Muutoksenhaku – Perusteet – Se, mikä unionin yleisen tuomioistuimen perustelujen kohta riitautetaan, on ilmoitettava täsmällisesti
(SEUT 256 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 169 artiklan 2 kohta)
(ks. 76–78 kohta)
4.        Euroopan unionin oikeus – Tulkinta – Monikieliset tekstit – Yhdenmukainen tulkinta – Eri kieliversioiden väliset eroavuudet – Kyseessä olevan lainsäädännön systematiikan ja tavoitteen huomioon ottaminen
(Neuvoston asetuksen N:o 1225/2009 2 artiklan 2 kohta)
(ks. 99 kohta)
5.        Euroopan unionin oikeus – Tulkinta – Menetelmät – Tulkinta unionin tekemien kansainvälisten sopimusten kannalta – Asetuksen N:o 1225/2009 tulkinta vuoden 1994 GATTin polkumyynnin vastaisen sopimuksen kannalta
(Sopimus tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen VI artiklan soveltamisesta (vuoden 1994 polkumyynnin vastainen sopimus); neuvoston asetuksen N:o 1225/2009 2 artiklan 2 kohta)
(ks. 101 ja 102 kohta)
6.        Yhteinen kauppapolitiikka – Polkumyynniltä suojautuminen – Polkumyyntimarginaali – Normaaliarvon määrittäminen – Tavanomaisessa kaupankäynnissä sovellettu hinta – Viejämaan kotimarkkinoiden kulutukseen tarkoitetun samankaltaisen tuotteen hinta – Kulutukseen tarkoitetun käsite – Viejämaan kotimarkkinoilla myyty ja sen jälkeen vientiin tarkoitettu samankaltainen tuote ei kuulu käsitteeseen – Edellytys – Samankaltaisen tuotteen kotimarkkinoilla myynnin ja tuotteen lopullisen määränpään välinen objektiivinen yhteys – Komission todistustaakka – Myyjän tosiasiallisella tietämyksellä kyseessä olevan tuotteen lopullisesta määränpäästä ei ole merkitystä
(Neuvoston asetuksen N:o 1225/2009 2 artiklan 1 ja 2 kohta)
(ks. 103–144 kohta)
Tiivistelmä
Eurofer, Association européenne de l’acier’n tekemän kantelun jälkeen Euroopan komissio antoi tutkimuksen päätteeksi täytäntöönpanoasetuksen 2015/1429(1) (jäljempänä riidanalainen asetus) Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kylmävalssattujen levyvalmisteiden (jäljempänä asianomainen tuote) tuontia koskevan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta.
Yieh United Steel Corp. (jäljempänä valittaja), joka on Taiwaniin sijoittautunut yhtiö ja toimii muun muassa asianomaisen tuotteen valmistuksen ja jakelun alalla, nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen, jossa se vaati riidanalaisen asetuksen kumoamista sitä koskevilta osin. Se vetosi muun muassa perusasetuksen(2) 2 artiklan 2 kohdan, jonka mukaan polkumyyntitullin piiriin kuuluvien tuotteiden ”normaaliarvo” määritetään tavallisesti kotimarkkinoiden kulutukseen tarkoitetun samankaltaisen tuotteen myynnin perusteella, rikkomiseen. Tältä osin valittaja riitautti erityisesti sen, että komissio kieltäytyi ottamasta normaaliarvon määrittämiseksi huomioon asianomaisen tuotteen tiettyä myyntiä sen riippumattomalle asiakkaalle viejämaassa (jäljempänä asianomainen myynti) yksinomaan sillä perusteella, että tämä asiakas vei asianomaisen tuotteen tämän myynnin jälkeen maasta, vaikka komissio ei ollut osoittanut, että valittajalla oli aikomus olla tarkoittamatta tätä tuotetta kotimarkkinoiden kulutukseen.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 3.12.2019 antamallaan tuomiolla(3) (jäljempänä valituksenalainen tuomio) valittajan nostaman kanteen ja katsoi, että komissio voi kieltäytyä ottamasta asianomaista myyntiä huomioon normaaliarvon määrittämiseksi riippumatta siitä, oliko vientiä harjoittavalla tuottajalla tällä myyntihetkellä minkäänlaista tietoa asianomaisten tuotteiden viennistä, jos sillä on objektiivista näyttöä siitä, että tämä myynti on todellisuudessa vientimyyntiä.
Unionin tuomioistuin pysyttää muutoksenhakuasiassa antamallaan tuomiolla unionin yleisen tuomioistuimen tuomion ja esittää samalla täsmennyksiä perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa käytettyyn ilmaisuun ”kulutukseen tarkoitettu”.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin toteaa aluksi, että perusasetuksen 2 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan viejämaan kotimarkkinamyyntiä ei oteta huomioon normaaliarvon määrittämisessä, jos tässä myynnissä kyseessä olevia tuotteita ei ole tarkoitettu kotimarkkinoiden kulutukseen vaan johonkin muuhun tarkoitukseen, kuten vientiin.
Tämän jälkeen se tarkastelee kysymystä siitä, edellyttääkö perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmaisu ”kulutukseen tarkoitettu” subjektiivista tekijää, erityisesti asianomaisen tuotteen lopullista määränpäätä koskevaa myyjän aikomusta tai tosiasiallista tietämystä.
Tältä osin unionin tuomioistuin vahvistaa erityisesti perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan sanamuotoon, asiayhteyteen ja tavoitteeseen tukeutuen unionin yleisen tuomioistuimen lähestymistavan, jonka mukaan käsitteen ”kotimarkkinoiden kulutukseen tarkoitetun samankaltaisen tuotteen myynti” puhtaasti subjektiivista tulkintaa ei voida hyväksyä. Unionin tuomioistuin selittää kuitenkin, että kyseisen käsitteen puhtaasti ”objektiivinen” tulkinta, sellaisena kuin unionin yleinen tuomioistuin on sen hyväksynyt, merkitsisi sitä, että pelkkä näyttö siitä, että jokin toimija jakeluketjun myöhemmässä vaiheessa on vienyt alkuperäisen myynnin kohteena olevat tuotteet maasta, riittäisi komissiolle perusteeksi katsoa, että nämä tuotteet oli alkuperäisellä myyntihetkellä ”tarkoitettu” vientiin ja näin ollen jätettävä normaaliarvon määrittämiseen käytetyn laskentaperusteen ulkopuolelle.
Komission mukaan tällainen puhtaasti objektiivinen tulkinta ei sovi yhteen ennakoitavuuden ja oikeusvarmuuden periaatteiden kanssa, koska se johtaisi siihen, että komissio voisi määrätä polkumyyntitulleja vientiä harjoittavan tuottajan hintapolitiikasta riippumatta ja että tämän tuottajan olisi vastattava riippumattomien asiakkaidensa kaupallisista ratkaisuista, vaikka sillä ei lähtökohtaisesti ole mahdollisuutta vaikuttaa niihin.
Kyseisten periaatteiden noudattamisen varmistamiseksi komissio voi jättää kotimarkkinamyynnin normaaliarvon määrittämiseen käytetyn laskentaperusteen ulkopuolelle vain, jos se osoittaa, että tämän myynnin ja kyseessä olevan tuotteen muuhun kuin kotimaiseen kulutukseen liittyvän määränpään välillä on objektiivinen yhteys.      Tästä seuraa, että komission on osoitettava tähän myyntiin liittyvistä objektiivisista seikoista, ennen kaikkea hinnasta, ilmenevän, että kyseisen myynnin kohteena olevat tuotteet on tarkoitettu muuhun kuin viejämaan kotimarkkinoiden kulutukseen, kuten vientiin.
Jos komissio osoittaa, että alkuperäiseen myyntiin liittyy tällaisia seikkoja, voidaan katsoa, että kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan olisi kohtuudella pitänyt tietää myyntihetkellä, että kyseessä olevan tuotteen lopullinen määränpää oli mitä todennäköisimmin vienti ja ettei sitä ollut tarkoitettu viejämaan kotimarkkinoiden kulutukseen.
Unionin tuomioistuin tuo tässä tapauksessa esille, että osa valittajan kotimarkkinamyynnistä kuului vientiä koskevaan alennusjärjestelmään, mikä on tähän myyntiin ja erityisesti hintaan liittyvä objektiivinen seikka. Kun otetaan myös huomioon, että valittajan merkittävin asiakas harjoitti pääasiallisesti asianomaisen tuotteen vientiä ja että valittajan myynti tälle asiakkaalle koski pääsääntöisesti vientiin tarkoitettuja tuotteita eikä kotimarkkinoiden kulutukseen tarkoitettuja tuotteita, valittajan olisi kohtuudella pitänyt tietää asianomaisen tuotteen myyntihetkellä sen lopullinen määränpää, joka oli mitä todennäköisimmin vienti.
Unionin tuomioistuin toteaa näin ollen, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että komissio saattoi lainmukaisesti ja ilmeistä arviointivirhettä tekemättä jättää asianomaisen myynnin normaaliarvon määrittämiseen käytetyn laskentaperusteen ulkopuolelle perusasetuksen 2 artiklan 1 ja 2 kohdan perusteella.
1      Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kylmävalssattujen levyvalmisteiden tuontia koskevan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta 26.8.2015 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1429 (EUVL 2015, L 224, s. 10).
2      Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL 2009, L 343, s. 51).
3      Tuomio 3.12.2019, Yieh United Steel v. komissio (T 607/15, EU:T:2019:831).