62024CJ0272
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
13 päivänä marraskuuta 2025 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – SEU 2 artikla – SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta – Tuomareiden riippumattomuuden periaate – Direktiivi 2003/88/EY – Viikoittainen työaika – Tuomareiden tekemät ylityötunnit – Kansallinen säännöstö, jossa säädetään korvauksena saatavasta vapaasta ilman taloudellista korvausta – Asianmukainen palkkaus
Asia C‑272/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Curtea de Apel București (Bukarestin ylioikeus, Romania) on esittänyt 8.4.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 17.4.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
HZ
vastaan
Tribunalul Galați,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Biltgen, varapresidentti T. von Danwitz, joka hoitaa ensimmäisen jaoston tuomarin tehtäviä, sekä tuomarit I. Ziemele (esittelevä tuomari), A. Kumin ja S. Gervasoni,
julkisasiamies: T. Ćapeta,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Romanian hallitus, asiamiehinään E. Gane, L. Ghiță ja L. Lițu,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään K. Herrmann, D. Recchia ja E. A. Stamate,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan tulkintaa, luettuna SEU 2 artiklan, Strasbourgissa 9.12.1989 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa hyväksytyn työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 5 ja 7 kohdan sekä tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY (EUVL 2003, L 299, s. 9) 3 ja 5–7 artiklan valossa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Tribunalul Galațin (Galațin alioikeus, Romania) tuomari HZ ja kyseinen tuomioistuin ja jossa on kyse taloudellisen korvauksen maksamisesta niistä työtunneista, jotka HZ teki sellaisiin ylimääräisiin tehtäviin liittyen, joita hän on hoitanut vuodesta 2019.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskeva yhteisön peruskirja
3
Työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 5 ja 7 kohdassa määrätään seuraavaa:
”5. Kaikesta työstä on maksettava kohtuullinen korvaus.
Tämän tavoitteen toteuttamiseksi suositellaan, että kunkin valtion olosuhteet huomioon ottaen
–
taataan työntekijöille työstä kohtuullinen korvaus, jolla tarkoitetaan kohtuullisen elintason ylläpitämiseen riittävää palkkaa;
–
työntekijöille, joiden työsuhde perustuu muuhun kuin toistaiseksi voimassa olevaan kokoaikaiseen työsopimukseen, maksetaan työstä kohtuullinen korvaus;
–
palkoista voidaan tehdä pidätyksiä, ulosmittauksia tai luovutuksia vain kansallisten säännösten mukaisesti; näissä säännöksissä olisi säädettävä toimenpiteistä, joilla varmistetaan, että työntekijällä on edelleen hänen ja hänen perheensä elatukseen tarvittavat varat.
– –
7.
Sisämarkkinoiden toteuttamisen olisi johdettava työntekijöiden elin- ja työolojen kehittymiseen Euroopan yhteisössä. Tähän päästään yhdenmukaistamalla eri maissa vallitsevien olosuhteiden kehittymistä, erityisesti työajan ja työajan järjestämisen sekä muiden kuin toistaiseksi voimassa olevien työsuhteiden, kuten määräaikaisten työsuhteiden, osa-aikatyön, väliaikaisen työn ja kausityön osalta.
Tämän kehityksen on tarvittaessa ulotuttava tiettyihin työehtojen sääntelyyn liittyviin tekijöihin, kuten menettelyihin joukkovähentämisessä ja konkursseissa.”
Direktiivi 2003/88
4
Direktiivin 2003/88 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Päivittäinen lepoaika”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen työntekijä saa vähintään 11 tunnin yhtäjaksoisen lepoajan jokaista 24 tunnin jaksoa kohden.”
5
Kyseisen direktiivin 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Viikoittainen lepoaika”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen työntekijä saa jokaista seitsemän päivän jaksoa kohden vähintään kahdenkymmenenneljän tunnin keskeytymättömän lepoajan, johon lisätään 3 artiklassa tarkoitettu yhdentoista tunnin päivittäinen lepoaika.
Jos asialliset, tekniset tai työn järjestämiseen liittyvät olosuhteet niin edellyttävät, voidaan soveltaa kahdenkymmenenneljän tunnin vähimmäislepoaikaa.”
6
Saman direktiivin 6 artiklan, jonka otsikko on ”Viikoittainen enimmäistyöaika”, sanamuoto on seuraava:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi:
a)
rajoitetaan viikoittainen työaika laeilla, asetuksilla tai hallinnollisilla määräyksillä tai työehtosopimuksilla taikka työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla;
b)
keskimääräinen työaika jokaisena seitsemän päivän jaksona, ylityö mukaan lukien, on enintään neljäkymmentäkahdeksan tuntia.”
7
Kyseisen direktiivin 7 artiklassa, jonka otsikko on ”Vuosiloma”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen työntekijä saa vähintään neljän viikon palkallisen vuosiloman tällaisen loman saamiselle ja myöntämiselle kansallisessa lainsäädännössä ja/tai käytännössä vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
2.   Palkallisen vuosiloman vähimmäisaikaa ei saa korvata rahalla, paitsi kun työsuhde päättyy.”
Romanian oikeus
8
Henkilöstön, jonka palkka maksetaan julkisista varoista, palkkauksesta 28.6.2017 annetun puitelain (Legea-cadru nr. 153/2017 privind salarizarea personalului plătit din fonduri publice; Monitorul Oficial al României, osa I, nro 492, 27.6.2017; jäljempänä puitelaki nro 153/2017) 21 §:n 1 momentissa säädetään, että ylityötunnit, jotka on tehty säännöllisen työajan lisäksi, on 60 kalenteripäivän kuluessa näiden työtuntien suorittamisesta korvattava palkallisella vapaalla. Siinä tapauksessa, että korvaaminen palkallisella vapaalla ei ole mahdollista kyseisessä 1 momentissa säädetyssä määräajassa, puitelain nro 153/2017 21 §:n 2 momentissa täsmennetään, että säännöllisen työajan lisäksi tehdyistä ylityötunneista on maksettava seuraavan kuukauden aikana palkkio, jonka suuruus on 75 prosenttia kyseisen työtehtävän peruspalkasta, ja tehtävää vastaava palkka, joka on korvaus työstä ja joka vastaa tehtyjä ylityötunteja.
9
Kun otetaan huomioon EUT-sopimuksessa vahvistettu vaatimus, jonka mukaan talouden alijäämä ei saa olla enemmän kuin kolme prosenttia bruttokansantuotteesta (BKT), ja se, että Euroopan unionin neuvosto on antanut suosituksia Romanian julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi, muun muassa neuvoston 3.4.2020 antaman suosituksen Romanian julkisen talouden liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi (2020/C 116/01) (EUVL 2020, C 116, s. 1), Romanian hallitus on antanut useita peräkkäisiä kiireellisiä asetuksia, joilla poiketaan puitelain nro 153/2017 21 §:n säännöksistä ja säädetään, että päällikkö- tai johtotehtävissä toimivan talousarvion sektorin henkilöstön normaalien työtuntien lisäksi tekemät ylityötunnit sekä viikoittaisten vapaapäivien, yleisten vapaapäivien ja muiden vapaapäivien aikana tehty työ voidaan korvata vain vapaalla eikä siitä voida maksaa minkäänlaista taloudellista korvausta.
10
Tämä toimenpide otettiin alun perin käyttöön vuosiksi 2019–2021 julkisia investointeja koskevista toimenpiteistä ja talousarviotoimenpiteistä sekä tiettyjen säädösten muuttamisesta ja täydentämisestä ja määräaikojen pidentämisestä 28.12.2018 annetun hallituksen kiireellisen asetuksen nro 114/2018 (Ordonanța de urgență a Guvernul nr. 114/2018 privind instituirea unor măsuri în domeniul investițiilor publice și a unor măsuri fiscal-bugetare, modificarea și completarea unor acte normative și prorogarea unor termene; Monitorul Oficial al României, osa I, nro 1116, 29.12.2018; jäljempänä asetus nro 114/2018) 35 §:n 1 momentissa. Sen voimassaoloa jatkettiin vuodelle 2022 julkisia investointeja koskevista toimenpiteistä ja talousarviotoimenpiteistä sekä tiettyjen säädösten muuttamisesta ja täydentämisestä ja määräaikojen pidentämisestä 17.12.2021 annetun hallituksen kiireellisen asetuksen nro 130/2021 (Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 130/2021 privind instituirea unor măsuri în domeniul investițiilor publice și a unor măsuri fiscal-bugetare, modificarea și completarea unor acte normative și prorogarea unor termene; Monitorul Oficial al României, osa I, nro 1202, 18.12.2021; jäljempänä asetus nro 130/2021) II §:n 1 momentilla. Toimenpide pysytettiin voimassa vuoden 2023 osalta eräistä verotuksellisista ja talousarvioon liittyvistä toimenpiteistä, tiettyjen määräaikojen pidentämisestä sekä tiettyjen lainsäädäntötoimien muuttamisesta ja täydentämisestä 8.12.2022 annetun hallituksen kiireellisen asetuksen nro 168/2022 (Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 168/2022 privind unele măsuri fiscal-bugetare, prorogarea unor termene, precum și pentru modificarea și completarea unor acte normative; Monitorul Oficial al României, osa I, nro 1186, 9.12.2022; jäljempänä asetus nro 168/2022) II §:n 1 momentilla.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
11
HZ on työskennellyt 1.4.2017 lähtien tuomarina Tribunalul Galațissa. Kyseisessä tuomioistuimessa on vuodesta 2019 lähtien ollut henkilöstövajausta, joka johtuu siitä, että joitakin tuomarin virkoja on ollut vapaana.
12
HZ työskenteli 6.5.2019–15.3.2020 kyseisen tuomioistuimen hallinto- ja veroasioita käsittelevässä jaostossa, minkä jälkeen hän työskenteli 16.3.2020–1.9.2021 sen ensimmäisessä siviiliasioita käsittelevässä jaostossa. Pääasian kantajan mukaan hallinto- ja veroasioita käsittelevälle jaostolle myönnettyjen ja siellä täytettyjen virkojen tilanne oli seuraava. Vuosina 2019–2021 virkoja oli yhdeksän, joista seitsemän täytettiin ja kaksi jäi avoimiksi, vuonna 2022 virkoja oli yhdeksän, joista viisi täytettiin ja neljä jäi avoimiksi, ja 16.3.2020 ja 1.9.2021 välisen jakson aikana, vaikka ensimmäisen siviiliasioita käsittelevän jaoston henkilöstötaulukkoon oli merkitty 14 tuomarin virkaa, vain 12 niistä täytettiin, ja näistä kaksi tuomaria oli vanhempainvapaalla.
13
HZ katsoo, että hän on vuodesta 2019 lähtien hoitanut paitsi omaan virkaansa liittyviä tehtäviä myös osittain niitä avoimia virkoja vastaavia tehtäviä, jotka on jaettu tuomioistuimessa, jossa hän työskentelee, tosiasiallisesti työskentelevien tuomareiden kesken. HZ katsoi, että tämä johti ylityötunteihin, ja vaati, että niistä on maksettava korvaus siten, että osa avoimien virkojen nettopalkoista ja korvauksista jaetaan niiden tuomareiden lukumäärällä, jotka tosiasiallisesti työskentelivät vuosina 2019–2021 ja niitä seuraavina vuosina, ja että korvausta on maksettava siihen saakka, kunnes nämä avoimet virat täytetään.
14
Tribunalul București (Bukarestin alioikeus, Romania) hylkäsi 11.1.2023 antamallaan tuomiolla perusteettomana HZ:n kanteen, jossa vaadittiin kyseisen korvauksen maksamista, muun muassa sillä perusteella, että asetuksen nro 114/2018 35 §:n 1 momentin, asetuksen nro 130/2021 II §:n 1 momentin ja asetuksen nro 168/2022 II §:n 1 momentin mukaan päällikkö- tai johtotehtävissä toimivan talousarvion sektorin henkilöstön normaalien työtuntien lisäksi tekemät ylityötunnit sekä sellaisten viikoittaisten vapaapäivien, yleisten vapaapäivien ja muiden vapaapäivien aikana tehty työ, joiden aikana ei voimassa olevien säännösten mukaan tehdä yhtäkään työtuntia normaalina työaikana, voidaan korvata vain sitä vastaavalla vapaalla.
15
HZ valitti tästä tuomiosta Curtea de Apel Bucureștiin (Bukarestin ylioikeus, Romania), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, ja väitti muun muassa, että mahdollisuus korvata näin tehdyt ylityötunnit vapaalla on vain teoreettinen, kun otetaan huomioon hänen tosiasiallinen työmääränsä.
16
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että Curtea Constituțională (perustuslakituomioistuin, Romania) on katsonut, että tuomareiden taloudellinen vakaus on yksi tuomioistuinten riippumattomuuden takeista, ja toteaa, että puitelain nro 153/2017 21 §:ssä säädetystä järjestelmästä poiketen asetuksissa nro 114/2018, 130/2021 ja 168/2022 säädetään, että vuosina 2019–2023 tuomareiden tekemät ylityötunnit voidaan korvata vain vapaalla.
17
Kyseinen tuomioistuin korostaa ensinnäkin, että ylityötunteja koskeva säännöstö, jota sovelletaan kaikkiin työntekijöihin, joiden palkka maksetaan julkisista varoista, ei poista oikeutta korvaukseen, vaan siinä vain rajoitetaan sen myöntämisen tyyppejä vapaan myöntämiseen.
18
Pääasian kantajan mukaan on kuitenkin niin, että krooninen henkilöstövajaus tuomioistuimessa lisää tehtäviä, jotka jokaisen kyseisessä tuomioistuimessa virassa olevan tuomarin on hoidettava, ja kasvattaa virheiden ja tuomareiden kurinpidollisen vastuun syntymisen riskiä. Tällaisessa tilanteessa korvaavan vapaa-ajan myöntäminen voisi lisäksi osoittautua puhtaasti teoreettiseksi, joten tuomareille maksettava palkka ei välttämättä vastaa heidän tehtäviinsä kuuluvaa vastuuta.
19
Toiseksi kyseinen tuomioistuin katsoo, että ylityöksi luokittelua on arvioitava tietyn ajankohdan todellisen työmäärän mukaan eikä pelkästään virkojen täyttöasteen mukaan.
20
Kyseinen tuomioistuin täsmentää joka tapauksessa yhtäältä, että pääasian kantajan työnantaja ei ole koskaan hylännyt häneltä yhtäkään ylityökorvauksena myönnettävää lomaa tai vapaapäiviä koskevaa hakemusta, ja toisaalta, että HZ ei myöskään ole esittänyt tällaista hakemusta pääasiassa kyseessä olevan ajanjakson osalta.
21
Tässä tilanteessa Curtea de Apel București on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuna yhdessä SEU 2 artiklan, työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 5 ja 7 kohdan sekä [direktiivin 2003/88] 3 ja 5–7 artiklan kanssa, tulkittava pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa siten, että tuomareiden riippumattomuuden periaate on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa kielletään korvaamasta tuomarille ylityötunteja, joita hän tekee sen tuomioistuimen, jossa hän toimii, henkilöstöpulan vuoksi, kun tavallisen työajan ylittävän työn sekä viikoittaisten lepopäivien ja yleisten vapaapäivien aikana tehtävän työn korvaaminen sitä vastaavana vapaa-aikana vaikuttaisi toteutuessaan lakisääteiseen vuosilomaan?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
22
Aluksi on todettava, että ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että HZ vaatii, että hänelle on maksettava osa sellaisten tuomarinvirkojen nettopalkoista ja korvauksista, jotka ovat olleet avoimina tuomioistuimessa, jossa hän työskentelee, vuosina 2019–2022 ja sitä seuraavina vuosina siihen saakka, kunnes nämä virat tosiasiallisesti täytettiin, korvauksena työtunneista, jotka hän suoritti hoitaakseen tehtäviä, jotka hänen mukaansa olisivat kuuluneet tuomareille, joiden virat olivat avoimina kyseisen jakson aikana ja sen jälkeen.
23
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää yhtäältä, että HZ ei ole vedonnut työnantajaansa kohtaan oikeuteen saada asetusten nro 114/2018, 130/2021 ja 168/2022 mukaisesti vapaata ylityötunneista, jotka hän suoritti pääasiassa kyseessä olevan jakson aikana. Tältä osin mikään asiakirja-aineistossa ei viittaa siihen, että hänen työnantajansa olisi yrittänyt saada hänet luopumaan tämän oikeuden käyttämisestä tai jopa estänyt häntä käyttämästä sitä. Toisaalta kyseinen tuomioistuin huomauttaa, että työnantaja tai pääasian kantaja itse eivät kumpikaan ole kirjanneet näitä ylityötunteja, koska kantaja päätteli hänelle aiheutuneen ylimääräisen työn määrän siitä, kuinka monta tuomarin virkaa tuomioistuimessa, jossa hän työskenteli, oli vapaana jokaisena hänen vaatimuksessaan mainittuna vuotena.
24
Tältä osin on korostettava, että tuomarin ammatin tehtävien erityispiirteet, jotka liittyvät läheisesti kyseisen ammatin asemaan, voivat olla esteenä heidän työaikansa laskemiselle tarkasti tavanomaisena työaikana ja ylityötunteina. Lainkäyttötoimintaan liittyy siten ominaispiirteitä, jotka voivat tehdä tämän työajan mittaamisen vaikeaksi tai jopa mahdottomaksi muissa ammateissa sovellettavien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. Asioiden tuomioistuinkäsittelyihin voidaan nimittäin soveltaa pakottavia lakisääteisiä määräaikoja, siihen voidaan soveltaa kiireellisiä menettelyitä, muun muassa välitoimimenettelyssä, ja sen on yleisesti täytettävä vaatimus asian ratkaisemisesta kohtuullisessa ajassa; kaikki tällaiset tilanteet edellyttävät säännöllisesti tehtävien suorittamista tavanomaisen työajan ulkopuolella. Myöskään istuntoihin osallistumista ei voida rajoittaa tarkoilla aikatauluilla, joita tuomari tai tuomioistuin, jossa hän työskentelee, voi täysin hallita.
25
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa, lisätyön tarvetta on joka tapauksessa tutkittava tuomarin todellisen työmäärän mukaan tiettynä ajankohtana eikä sitä voida olettaa tai arvioida vain sen tuomioistuimen virkojen täyttöasteen perusteella, jossa kyseinen tuomari työskentelee. Lisäksi Romanian hallitus katsoo, että tuomareiden työtaakkaa mittaa Consiliul Superior al Magistraturii (ylin tuomarineuvosto, Romania), joka varmistaa tuomioistuinten välisen työmäärän tasapainon ja määrittää tuomioistuimiin määrättävien tuomareiden lukumäärän tämän työmäärän perusteella.
26
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin itse toteaa, HZ on kuitenkin saattanut sen käsiteltäväksi vaatimuksen saada taloudellista korvausta ylityötunneista, jotka hän on tehnyt vaatimuksessaan tarkoitetun jakson aikana, ja tämä vaatimus ei perustu puitelain nro 153/2017 21 §:n 1–6 momentissa säädettyyn ylityötunteja koskevaan yleiseen järjestelmään, jota sovellettiin ennen asetuksissa nro 114/2018, 130/2021 ja 168/2022 säädettyjen poikkeusten käyttöönottoa, vaan HZ on määritellyt vaatimansa määrät jakamalla tuomioistuimessa, jossa hän työskentelee, avoimina olleiden tuomarin virkojen nettopalkat ja korvaukset tosiasiallisesti täytettyjen tuomarin virkojen lukumäärällä.
27
Tältä osin on muistutettava, että palkan käsitettä on tulkittava laajasti ja siihen kuuluvat muun muassa kaikki nykyisin tai tulevaisuudessa suoritettavat raha- tai luontoisedut, kunhan työntekijä saa ne työnantajaltaan, vaikka vain välillisesti, työnsä perusteella, siitä riippumatta, suoritetaanko ne työsopimuksen vai lain säännösten perusteella vai vapaaehtoisesti (tuomio 22.2.2024, Randstad Empleo ym., C‑649/22, EU:C:2024:156, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
28
On todettava, että kun HZ vaati ylityötunneista palkkaa, jonka hän laski niiden virkojen nettopalkkojen ja korvausten perusteella, jotka olivat avoimina tuomioistuimessa, jossa hän työskentelee, ilman, että hän oli kuitenkaan vedonnut näitä ylityötunteja vastaaviin vapaa-aikoihin tai edes puitelain nro 153/2017 21 §:n 1–6 momentissa säädetyn yleisen järjestelmän mukaiseen taloudelliseen korvaukseen, hän vaikuttaa kyseenalaistavan ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa nostamallaan kanteella palkan, joka hänelle kuuluu sellaisen tuomioistuimen tuomarina, jossa on henkilöstövajausta, pikemminkin kuin sen korvauksen luonteen, joka hänelle ylityötunneista kuuluisi.
29
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tässä yhteydessä tietää, onko pääasiassa kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö yhteensopiva tuomioistuinten riippumattomuuden kanssa, sellaisena kuin se taataan SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, luettuna SEU 2 artiklan, työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 5 ja 7 kohdan ja direktiivin 2003/88 3 ja 5–7 artiklan valossa.
30
Niistä normeista, joiden tulkintaa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää unionin tuomioistuimelta, on todettava yhtäältä, ettei se täsmennä, missä määrin työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 7 kohta, jonka mukaan Euroopan unionin työntekijöiden elin- ja työolojen kohentumisen on ulotuttava tiettyihin työelämän sääntelyyn liittyviin tekijöihin, on merkityksellinen tähän kysymykseen annettavan vastauksen kannalta.
31
Toisaalta direktiivin 2003/88 osalta on muistutettava, ettei sitä lähtökohtaisesti sovelleta työntekijöiden palkkaukseen palkallista vuosilomaa lukuun ottamatta (ks. vastaavasti mm. tuomio 15.7.2021, Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 96 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
32
On totta, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vaikuttaa katsovan, että korvaaminen vapaalla, joka vastaa ylityötunteja, jotka on tehty tavallisen työajan lisäksi sekä viikoittaisten vapaapäivien ja yleisten vapaapäivien aikana, saattaisi, jos tällainen korvaaminen voitaisiin toteuttaa, loukata oikeutta lakisääteiseen vuosilomaan.
33
Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevassa asiakirja-aineistossa mikään ei kuitenkaan viittaa syihin, joiden vuoksi kansallisella lainsäädännöllä, jossa tällaisesta korvauksesta säädetään, voitaisiin loukata tätä oikeutta. Näissä olosuhteissa ei voida katsoa, että esitettyä kysymystä olisi tarkasteltava direktiivin 2003/88 säännösten kannalta.
34
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ennakkoratkaisukysymyksellään lähinnä, onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuna SEU 2 artiklan ja työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 5 kohdan valossa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään ainoastaan vapaan myöntämisestä korvauksena työajasta, jonka tuomari on tehnyt suorittaakseen tehtäviä, jotka kuuluvat siinä tuomioistuimessa avoimena olevaan virkaan, jossa hän työskentelee, niiden tehtävien lisäksi, jotka hänelle kuuluvat hänen hoitamansa viran mukaisesti, ja suljetaan pois taloudellisen korvauksen maksaminen näiden ylimääräisten tehtävien suorittamiseksi tehdystä työstä.
35
Aluksi on muistutettava, että SEU 19 artiklassa, jossa SEU 2 artiklassa vahvistettu oikeusvaltiota koskeva arvo konkretisoituu, kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen tehtäväksi annetaan taata unionin oikeuden täysi soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa ja yksityisillä unionin oikeuden nojalla oleva oikeussuoja. Tätä varten on ensiarvoisen tärkeää säilyttää näiden tuomioistuinten riippumattomuus (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36
Tuomioistuinten riippumattomuuden vaatimus, joka kuuluu erottamattomasti lainkäyttötehtävään, on osa tehokasta oikeussuojaa ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan perusoikeuden, jolla on ensisijainen merkitys sen takaajana, että yksityisten kaikkia unionin oikeuteen perustuvia oikeuksia suojataan ja SEU 2 artiklassa tarkoitetut jäsenvaltioille yhteiset arvot, joihin kuuluu muun muassa oikeusvaltiota koskeva arvo, turvataan, keskeistä sisältöä (ks. vastaavasti tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
37
Tuomioistuinten riippumattomuuden käsite edellyttää muun muassa, että asianomainen tuomioistuin hoitaa lainkäyttötehtäväänsä itsenäisesti olematta missään hierarkkisessa tai alisteisessa suhteessa mihinkään tahoon ja ottamatta vastaan määräyksiä tai ohjeita miltään taholta ja on siten suojattu sellaisilta ulkoisilta puuttumisilta tai painostuksilta, jotka voisivat vaarantaa sen jäsenten päätöksenteon riippumattomuuden ja vaikuttaa heidän ratkaisuihinsa. Samalla tavoin kuin se, ettei tuomioistuimen jäseniä voida erottaa, myös se, että heille maksetaan palkkaa, jonka taso on oikeassa suhteessa heidän hoitamiensa tehtävien merkittävyyteen, on tuomareiden riippumattomuuteen erottamattomasti sisältyvä tae (tuomio 27.2.2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018:117, 44 ja 45 kohta; tuomio 7.2.2019, Escribano Vindel, C‑49/18, EU:C:2019:106, 66 kohta ja tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 49 kohta).
38
Jäsenvaltioilla on tosin laaja harkintavalta niiden tehdessä julkisia menoja koskevia valintojaan ja erityisesti silloin, kun ne määrittävät tällaisten menojen ja muun muassa tuomareiden palkkojen laskentamenetelmän (ks. vastaavasti tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
39
Tuomareiden palkkausta koskevat kansalliset säännöt eivät kuitenkaan saa herättää yksityisissä perusteltuja epäilyjä siltä osin, ovatko asianomaiset tuomarit täysin ulkopuolisen vaikutusvallan ulottumattomissa ja ovatko he neutraaleja vastakkain oleviin intresseihin nähden (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40
Erityisesti on niin, kuten edellä 37 kohdassa mainitaan, että se, että tuomarit saavat sellaista palkkaa, jonka taso on oikeassa suhteessa heidän tehtäviensä merkittävyyteen, on yksi heidän riippumattomuuteensa erottamattomasti sisältyvistä takeista.
41
Tältä osin on todettava, että sen lisäksi, että tuomareille maksettavien palkkojen on oltava kohtuullisia työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla, tuomareiden palkkatason on oltava asianomaisen jäsenvaltion sosioekonominen tilanne huomioon ottaen riittävän korkea, jotta heillä on tietty varma taloudellinen riippumattomuus, joka suojaa heitä siltä vaaralta, että mahdolliset ulkoiset puuttumiset tai painostukset voisivat heikentää heidän ratkaisujensa neutraalisuutta. Palkkatason on siten oltava omiaan suojaamaan tuomareita korruptioriskiltä (ks. vastaavasti tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42
Vaikka siis tuomareiden palkkaus voi vaihdella palvelusajan pituuden ja heille annettujen tehtävien luonteen mukaan, sen on aina oltava oikeassa suhteessa heidän oikeusvaltiossa hoitamiensa tehtävien merkittävyyteen (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 60 kohta).
43
Tuomareiden palkkauksen asianmukaisuuden arviointi edellyttää, että tavanomaisen peruspalkan lisäksi otetaan huomioon erilaiset lisät ja korvaukset, joita tuomarit saavat muun muassa palvelusajan tai heille uskottujen tehtävien perusteella, ja myös mahdollinen sosiaaliturvamaksuista vapauttaminen (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 61 kohta).
44
Lisäksi tuomareiden palkkauksen asianmukaisuuden arvioinnissa on otettava huomioon asianomaisen jäsenvaltion taloudellinen, sosiaalinen ja rahoituksellinen tilanne. Tästä näkökulmasta käsin on asianmukaista verrata tuomarien keskipalkkaa kyseisessä valtiossa maksettavaan yleiseen keskipalkkaan (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 62 kohta).
45
Tuomareiden riippumattomuuden ja laajemmin lainkäytön laadun takaamiseksi oikeusvaltiossa oikeuspolitiikassa olisi otettava huomioon myös muiden juridiikan alan ammattien palkat, jotta tuomarin ammatti olisi houkutteleva erittäin päteville juridiikan ammattilaisille. Tästä ei kuitenkaan voida päätellä, että tuomareiden riippumattomuuden periaate olisi esteenä sille, että tuomareiden palkkaus vahvistetaan muiden juridiikan ammattilaisten – erityisesti asianajajan ammatin kaltaisia vapaita ammatteja harjoittavien juristien – keskimääräistä palkkausta alemmalle tasolle, jos nämä ovat selvästi erilaisessa tilanteessa kuin tuomarit (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 63 kohta).
46
Oikeusvaltion toiminnalle tunnusomaisen vallanjako-opin periaatteen mukaisesti tuomareiden palkan määrittämistä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen ei pitäisi herättää epäilyjä tuomioistuinten riippumattomuudesta lainsäädäntö- ja toimeenpanovallan käyttäjistä (ks. vastaavasti tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
47
Lopuksi on huomautettava, että tuomareiden palkan määräytymistä koskevien sääntöjen on voitava olla tehokkaan tuomioistuinvalvonnan kohteena asianomaisen jäsenvaltion oikeudessa säädettyjen menettelysääntöjen mukaisesti (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 64 kohta).
48
Sellaisen lainsäädäntötoimen toteuttamisesta, jossa säädetään kansallisesta säännöstöstä poiketen ja henkilöstövajauksen tilanteessa, että tuomarin ylimääräisestä työmäärästä, joka aiheutuu tuomioistuimessa avoimena olevaan tuomarin virkaan liittyvien tehtävien hoitamisesta, ei makseta rahallista korvausta vaan se korvataan myöntämällä vapaata, on todettava, että tällaisen poikkeavan toimenpiteen on täytettävä tietyt vaatimukset, jotta sillä noudatettaisiin tuomareiden riippumattomuuden periaatetta.
49
Ensinnäkin edellisessä kohdassa tarkoitetun kaltaisesta poikkeamistoimenpiteestä on tuomareiden palkkauksen määräytymistä koskevien yleisten sääntöjen, joista sillä poiketaan, tavoin säädettävä laissa. Lisäksi poikkeamistoimenpiteen mukaisten tuomareiden palkkausta koskevien sääntöjen on oltava objektiivisia, ennakoitavissa olevia ja läpinäkyviä (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 66 kohta).
50
Toiseksi asianomainen poikkeamistoimenpide on voitava perustella yleisen edun mukaisella tavoitteella, kuten SEUT 126 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla vaatimuksella liiallisten julkistalouden alijäämien välttämisestä (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 66 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
51
Talousarviosyyt, joilla perustellaan toimenpidettä, jolla poiketaan tuomarien palkkausta koskevista yleisistä oikeussäännöistä, on ilmaistava selkeästi. Jollei asianmukaisesti perustelluista poikkeuksellisista olosuhteista muuta johdu, tällaiset toimenpiteet eivät myöskään saa kohdistua erityisesti ainoastaan kansallisten tuomioistuinten jäseniin, vaan niiden on oltava osa laajempaa kokonaisuutta, jolla pyritään siihen, että laajempi joukko kansallisen julkishallinnon henkilöstöä osallistuu tavoiteltuihin talousarviosäästöihin (ks. vastaavasti tuomio 27.2.2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018:117, 49 kohta; tuomio 7.2.2019, Escribano Vindel, C‑49/18, EU:C:2019:106, 67 kohta ja tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 69 kohta).
52
Kun jäsenvaltio toteuttaa talousarviomenojen kasvua rajoittavia toimenpiteitä, jotka kohdistuvat virkamiehiin ja julkishallinnon toimihenkilöihin, se voi siis yhteiskunnassa, jolle on ominaista yhteisvastuu, kuten SEU 2 artiklassa korostetaan, päättää soveltaa tällaisia toimenpiteitä myös kansallisten tuomioistuinten tuomareihin (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 71 kohta).
53
Kolmanneksi suhteellisuusperiaatteen, joka on unionin oikeuden yleinen periaate, mukaan edellä 48 kohdassa tarkoitetun kaltaisen poikkeamistoimenpiteen on oltava omiaan takaamaan yleisen edun mukaisen tavoitteen saavuttaminen ja rajoituttava kyseisen tavoitteen saavuttamisen kannalta ehdottoman välttämättömään eikä se saa olla suhteeton mainittuun tavoitteeseen nähden, mikä edellyttää tavoitteen merkityksen ja tuomareiden riippumattomuuden periaatteeseen puuttumisen vakavuuden punnintaa (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 72 kohta).
54
Tältä osin tämän toimenpiteen on – vaikka se vaikuttaa olevan omiaan mahdollistamaan tämän tuomion 50 kohdassa tarkoitetun yleisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamiseen – kuitenkin oltava poikkeuksellinen ja väliaikainen siten, ettei sitä saa soveltaa pidempään kuin tavoitellun hyväksyttävän tavoitteen, kuten liiallisen julkistalouden alijäämän poistaminen, saavuttamiseksi on tarpeen (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 73 kohta).
55
Lisäksi toimenpiteen vaikutus tuomareiden palkkaukseen ei saa olla suhteeton tavoiteltuun päämäärään nähden (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 74 kohta).
56
Neljänneksi tuomareiden riippumattomuus edellyttää, että vaikka heihin sovelletaan talousarviomenojen rajoittamista koskevaa toimenpidettä ja vaikka tällainen toimenpide liittyisi vakavaan taloudelliseen, sosiaaliseen ja rahoitukselliseen kriisitilanteeseen, tuomareiden palkkatason on aina oltava oikeassa suhteessa heidän hoitamiensa tehtävien merkittävyyteen nähden, jotta he ovat suojassa ulkoisilta puuttumiselta tai painostuksilta, jotka saattavat vaarantaa heidän ratkaisujensa riippumattomuuden ja vaikuttaa heidän päätöksiinsä edellä 37 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 75 kohta).
57
Viidenneksi tämän tuomion 48 kohdassa tarkoitetun kaltaiseen poikkeamistoimenpiteeseen on myös voitava kohdistaa tehokasta tuomioistuinvalvontaa (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 76 kohta).
58
Vaikka SEUT 267 artiklan mukaisessa menettelyssä unionin tuomioistuimen tehtävänä ei ole soveltaa unionin oikeussääntöjä tiettyyn yksittäistapaukseen, unionin tuomioistuin voi hyödyllisen vastauksen antamiseksi ennakkoratkaisua pyytäneille tuomioistuimille antaa niille pääasian asiakirja-aineiston ja käytettävissään olevien kirjallisten huomautusten perusteella ohjeita, joiden avulla kyseiset tuomioistuimet voivat ratkaista asiat (tuomio 25.2.2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, 77 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59
Käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on vahvistaa ennakkoratkaisupyynnöstä ja unionin tuomioistuimelle esitetyistä kirjallisista huomautuksista ilmenevät seuraavat seikat.
60
Ensinnäkin kansallinen toimenpide, jolla suljetaan pois tuomarin tekemistä ylityötunneista maksettava korvaus, otettiin käyttöön asetuksilla nro 114/2018, 130/2021 ja 168/2022 vuosille 2019–2022. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että nämä toimet ovat luonteeltaan lainsäädäntötoimia ja että niihin sisältyvä poikkeus rajoittuu kussakin näistä säädöksistä tarkoitettuun vuoteen.
61
Toiseksi asetusten nro 114/2018, 130/2021 ja 168/2022 johdanto-osan mukaan näiden säädösten antamisen taustalla on ”EUT-sopimuksessa vahvistettu vaatimus, jonka mukaan talouden alijäämä ei saa olla enemmän kuin kolme prosenttia [BKT:stä]”. Kuten tämän tuomion 50 kohdassa muistutetaan, SEUT 126 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus liiallisten julkisen talouden alijäämien välttämisestä on yleisen edun mukainen tavoite. Näin ollen on tutkittava, onko avoimet virat budjetoitu vai ei, ja on otettava huomioon, että jos näin on, tämä kyseenalaistaisi asetetun tavoitteen järjestelmällisen ja johdonmukaisen tavoittelemisen.
62
Lisäksi asetusten nro 114/2018, 130/2021 ja 168/2022 säännösten, joilla otetaan käyttöön poikkeus ylityötunteja koskevaan järjestelmään, sellaisina kuin ne on mainittu ennakkoratkaisupyynnön oikeudellisessa asiayhteydessä, mukaan niitä sovelletaan ”päällikkö- tai johtotehtävissä toimivaan talousarvion sektorin henkilöstöön”. Nämä toimenpiteet eivät siis koske erityisesti tuomareita.
63
Kolmanneksi pääasiassa kyseessä olevan toimenpiteen oikeasuhteisuudesta on todettava – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu – yhtäältä, että toimenpide voi osoittautua sellaiseksi, että sillä voidaan taata julkisen talouden alijäämän vähentämistä koskevan tavoitteen saavuttaminen, ja että se voi olla tarpeellinen tavoitteeseensa nähden.
64
Toisaalta oikeasuhteisuudesta on todettava sen suppeassa merkityksessä, että kyseisen tuomioistuimen on selvitettävä, ettei pääasiassa kyseessä oleva toimenpide merkitse tuomareiden palkkojen suoraa alentamista, tarkastamalla, tyydytäänkö asetuksilla nro 114/2018, nro 130/2021 ja nro 168/2022 todella vain rajoittamaan tehtyjen ylityötuntien korvaamisen luonnetta vastaavan vapaa-ajan myöntämiseen.
65
Kun otetaan huomioon ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esiin tuomat vaarat, joille tuomarit voivat altistua ylityön vuoksi, sen tehtävänä on tarkistaa tosiseikoista, yritetäänkö asianomaisia tuomareita saada luopumaan tästä vapaasta tai estetäänkö heitä jopa käyttämästä sitä.
66
Joka tapauksessa, siltä osin kuin kyseinen tuomioistuin pohtii HZ:n saaman palkkauksen asianmukaisuutta, tämän tuomion 44 ja 56 kohdasta käy ilmi, että tuomareiden osalta sen on arvioitava asianmukaisuutta ottamalla huomioon asianomaisen jäsenvaltion taloudellinen, sosiaalinen ja rahoituksellinen tilanne ja vertailemalla tuomareiden keskipalkkaa kyseisen valtion keskipalkkaan.
67
Euroopan komissio, joka viittaa unionin vuoden 2024 oikeusalan tulostauluun, toteaa kirjallisissa huomautuksissaan, että romanialainen tuomari saa uransa alussa keskipalkkaa, joka on 2,9 kertaa Romanian keskimääräinen vuotuinen bruttopalkka, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin tarkistettava.
68
Kaiken edellä esitetyn perusteella esitettyyn ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuna SEU 2 artiklan ja työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 5 kohdan valossa, on tulkittava siten, että tuomareiden riippumattomuuden periaate ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään ainoastaan vapaan myöntämisestä korvauksena työajasta, jonka tuomari on tehnyt suorittaakseen tehtäviä, jotka kuuluvat siinä tuomioistuimessa avoimena olevaan virkaan, jossa hän työskentelee, niiden tehtävien lisäksi, jotka hänelle kuuluvat hänen hoitamansa viran mukaisesti, ja suljetaan pois taloudellisen korvauksen maksaminen näiden ylimääräisten tehtävien suorittamiseksi tehdystä työstä, edellyttäen, että kyseinen tuomari voi tosiasiallisesti käyttää korvauksena saamansa vapaan ja että tämä lainsäädäntö ei heikennä sitä, että hänen palkkauksensa on oikeassa suhteessa hänen hoitamiensa tehtävien merkittävyyteen.
Oikeudenkäyntikulut
69
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, kun sitä luetaan SEU 2 artiklan ja Strasbourgissa 9.12.1989 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa hyväksytyn työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 5 kohdan valossa,
on tulkittava siten, että
tuomareiden riippumattomuuden periaate ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään ainoastaan vapaan myöntämisestä korvauksena työajasta, jonka tuomari on tehnyt suorittaakseen tehtäviä, jotka kuuluvat siinä tuomioistuimessa avoimena olevaan virkaan, jossa hän työskentelee, niiden tehtävien lisäksi, jotka hänelle kuuluvat hänen hoitamansa viran mukaisesti, ja suljetaan pois taloudellisen korvauksen maksaminen näiden ylimääräisten tehtävien suorittamiseksi tehdystä työstä, edellyttäen, että kyseinen tuomari voi tosiasiallisesti käyttää korvauksena saamansa vapaan ja että tämä lainsäädäntö ei heikennä sitä, että hänen palkkauksensa on oikeassa suhteessa hänen hoitamiensa tehtävien merkittävyyteen.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: romania.