61980C0179
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT G. REISCHL
FREMSAT DEN 8. JULI 1981 (
1
)
Høje Domstol.
I den foreliggende sag er hovedsagens genstand faldet bon, og i henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 5, er Domstolen derefter frit stillet i sin afgørelse om sagens omkostninger.
Hvis man betragter udsigterne for søgsmålet, som det forelå til sidst, bliver der egentlig kun en enkelt søgsmålsgrund tilbage, nemlig påstanden om, at den forordning, som søgsmålet angik, er blevet udstedt uden den nødvendige høring af Parlamentet. Jeg tror ikke, at dette er korrekt, for Parlamentet havde ganske vist ikke taget stilling til denne specielle forordning, men til udkastet til en forordning, som skulle indeholde en kvoteordning for fem år. Deri ligger efter min mening, at når Parlamentet tilslutter sig en omfattende ny ordning, betyder det, at denne godkendelse også gælder for en forlængelse af den tilsvarende hidtidige ordning.
Det er jo også betegnende, at Parlamentet, som har interveneret i det første tilfælde (sag 138/79, Roquette Frères mod Rådet for De europæiske Fællesskaber, dom af 29. oktober 1980), ikke har interveneret i dette tilfælde. Jeg tror, at også Parlamentet er af den opfattelse, at dets rettigheder ikke er blevet beskåret i det foreliggende tilfælde.
Sagsøgte måtte altså utvivlsomt frifindes. Ikke desto mindre vil jeg foreslå, at Domstolen lader omkostningerne gå op imod hinanden, altså bestemmer, at hver part bærer sine egne omkostninger.
(
1
) – Oversat fra tysk.