61982CJ0096_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevninger, indgivet til Domstolens justitskontor den 22 . og 24 . marts 1982, har sagsoegerne i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning IV/29.995, NAVEWA-ANSEAU af 17 . december 1981 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 ( EFT L 167, s . 39 ).
2 Den anfaegtede beslutning vedroerer den »aftale om anvendelse af NAVEWA-ANSEAU-godkendelsesmaerket i forbindelse med vaskemaskiner og opvaskemaskiner« ( herefter benaevnt »aftalen« ), der blev indgaaet den 13 . december 1978 mellem paa den ene side producenter og eneimportoerer tilknyttet visse erhvervssammenslutninger i Belgien, nemlig Communauté de l ' Électricité ( elektricitetsfaellesskabet, herefter benaevnt »CEG» ), Fédération du commerce de l ' appareillage électrique ( forbundet af forhandlere af elektriske apparater, herefter benaevnt »FCAE« ) og Union des forurnisseurs des artisans de l ' alimentation ( forbundet af leverandoerer til haandvaerkere i foedevaresektoren, herefter benaevnt »UFARAL« ), og paa den anden side Association nationale des services d ' eau ( landssammenslutningen af vandvaesener, herefter benaevnt »Anseau« ), der er en ikke-erhvervsdrivende sammenslutning, som omfatter 31 vandvaerker .
3 Formaalet110/82 med aftalen er at skabe et system til overvaagning af, at vaskemaskiner og opvaskemaskiner opfylder de tekniske krav, der med henblik paa at sikre drikkevandskvaliteten er opstillet ved kongelige anordninger af 24 . april 1965 og 6 . maj 1966 . Ifoelge disse anordninger kan kun apparater, der er forsynet med visse tekniske indretninger, og som opfylder de belgiske fors§ 3405
§ LU :
krifter herom, tilsluttes vandforsyningsnettet . De vandvaerker, hvis faelles interesser ANSEAU varetager, er forpligtet til at paase, at disse regler overholdes .
4 Ifoelge aftalen, der traadte i stedet for et kontrolsystem, der var baseret paa fortegnelser over de typer apparater, der var godkendt i henhold til kravene i de naevnte anordninger, sker kontrollen af apparaterne ved hjaelp af godkendelsesmaerkater . Fordelingen af maerkater varetages i henhold til aftalen af CEG, der af alle kontrahenter er bemyndiget hertil . ANSEAU skal ifoelge aftalen paase, at maskiner, der bringes i handelen, er forsynet med godkendelsesmaerke . Saafremt det konstateres, at en maskine ikke er forsynet med maerke, skal ANSEAU meddele, at den paagaeldende maskine ikke opfylder
betingelserne for at blive tilsluttet vandforsyningsnettet . ANSEAU skal herudover henstille til sine medlemmer, at de tager skyldigt hensyn til aftalens indhold og formaal og oplyser forbrugerne herom . Andre parter kan tilslutte sig aftalen, saafremt de ogsaa er producenter eller eneimportoerer .
5 Aftalen blev gennemfoert paa den maade, at CEG, der som den eneste var bemyndiget til at udlevere maerkater, i praksis kun gav saadanne til fabrikanter og autoriserede importoerer og kraevede af handlende, der oenskede at opnaa maerkater, at disse enten godtgjorde, at de var eneimportoerer, eller at der udnaevntes en eneimportoer for Belgien . ANSEAU overvaagede aktivt paasaetningen af maerkater og henledte de handlendes og forbrugernes opmaerksomhed paa de foelger, der maatte paaregnes, saafremt maerkatet manglede . ANSEAU ydede endvidere teknisk bistand i forbindelse med kontrol af maskiner uden maerkat, hvilket skete under vilkaar, der var vaesentlig mindre fordelagtige for ikke-deltagere end for deltagere i aftalen .
6 Den 15 . december 1980 tilstillede Kommissionen parterne i aftalen en meddelelse om klagepunkter, hvori den angav, at den havde til hensigt at fastslaa, at aftalen havde »til formaal og til foelge at umuliggoere eller i hvert fald vanskeliggoere parallelimport af vaskemaskiner og opvaskemaskiner til Belgien« .
§ DOM AFSAGT
1983, FORENEDE SAGER 96-102, 104, 105, 108 OG 110/82
§ LO :
§ 3406
§ LU :
7 Den 17 . december 1981 vedtog Kommissionen den beslutning, der er genstand for naervaerende sag . I beslutningen fastslaas det, at visse bestemmelser i aftalen af 13 . december 1978 .
» . . . hvorefter andre importoerer end eneimportoerer ikke kan opnaa en konformitetsundersoegelse for de af dem til Belgien importerede vaskemaskiner paa vilkaar, som ikke er diskriminerende i forhold til de vilkaar, der indroemmes producenter eller eneimportoerer, er overtraedelser af artikel 85, stk . 1, i traktaten . . . «
I beslutningen paabydes det aftalens parter at bringe de konstaterede overtraedelser til ophoer, og der paalaegges de parter boeder, som har deltaget i udarbejdelsen af aftalen . For saa vidt angaar sagsoegerne, fordeler boederne sig saaledes :
9 500 ECU for sagsoegerne ASOGEM ( sag 101/82 ) og Despagne ( sag 104/82 ); 38 500 ECU for sagsoegerne IAZ ( sag 96/82, Disem-Andries ( sag 97/82 ), Artsel ( sag 99/82 ), Zanker ( sag 100/82 ) og van Assche ( sag 102/82 ) og 76 500 ECU for sagsoegerne Bauknecht ( sag 98/82 ), ACEC ( sag 105/82 ), ANSEAU ( sag 108/82 ) og Miele ( sag 110/82 ).
8 Til stoette for deres paastande har sagsoegerne fremfoert en raekke delvis ensartede anbringender, og der er med henblik paa gennemgangen heraf i det foelgende foretaget en inddeling af dem i grupper .
Tilsidesaettelse af retten til forsvar samt af vaesentlige formforskrifter
9 Samtlige sagsoegere, undtagen Miele ( sag 110/82 ), har for det foerste gjort gaeldende, at Kommissionen har tilsidesat deres ret til forsvar samt vaesentlige formforskrifter, navnlig artikel 4 i Kommissionens forordning nr . 99/63 af 25 . juli 1963 ( EFT 1963/1964, s . 42 ), ifoelge hvilken Kommissionen i sine beslutninger kun kan tage saadanne klagepunkter mod adressaterne i betragtning, om hvilke disse har haft lejlighed til at udtale sig .
§ OMMISSIONEN
§ LO :
§ 3407
§ LU :
10 Til stoette for dette anbringende anfoerer sagsoegerne, at det i meddelelsen om klagepunkter er angivet, at aftalen har til formaal og til foelge at hindre eller begraense parallelimporten, mens det i beslutningen kun anfoeres, at den har til formaal at skabe en forskelsbehandling af ikke-eneimportoerer i forhold til producenter og eneimportoerer . Foelgelig vedroerer beslutningen et klagepunkt, der ikke er omfattet af meddelelsen om klagepunkter, og om hvilket sagsoegerne derfor ikke har haft lejlighed til at udtale sig .
11 Dette anbringende kan ikke laegges til grund . Det fremgaar klart af en undersoegelse af meddelelsen om klagepunkter, at denne har til formaal at paavise den forskelsbehandling i forhold til eneimportoerer, som parallelimportoerer udsaettes for . Med henblik paa at fastslaa, at aftalen maa anses for konkurrencebegraensende, anfoerer Kommissionen i forbindelse med sin bedoemmelse af sagsoegernes adfaerd i forhold til traktatens artikel 85 udtrykkeligt, at aftalen ogsaa har til formaal at hindre eller begraense parallelimporten af vaskemaskiner og opvaskemaskiner . Der er derfor ingen modsaetning mellem meddelelsen om klagepunkter og beslutningen .
Tilsidesaettelse af principperne om god forvaltning
12 ANSEAU ( sag 108/82 ) har for det foerste gjort gaeldende, at Kommissionen ikke har undersoegt i hvilket omfang, parterne i aftalen har afhjulpet de forhold, der kritiseredes i meddelelsen om klagepunkter, og for det andet, at Kommissionen offentliggjorde beslutningen, foer den blev meddelt de paagaeldende .
13 For saa vidt angaar den foerste del af dette anbringende, anfoerer ANSEAU, at man i begyndelsen af 1981 havde tilstillet Kommissionen et udkast til aendringer i aftalen tillige med et udkast til en »saerlig aftale« . Sidstnaevnte aftale indebar, at ogsaa importoerer, der ikke deltog i den anfaegtede aftale, kunne opnaa godkendelsesmaerkater, blandt andet paa betingelse af, et de stillede et vist beloeb som garanti . Det endelige udkast til »saerlig aftale« blev fremsendt til Kommissionen ved skrivelse af 15 . juni 1981, men Kommissionen traf den anfaegtede beslutning seks maaneder senere uden at have svaret paa denne skrivelse .
§ DOM AFSAGT
1983, FORENEDE SAGER 96-102, 104, 105, 108 OG 110/82
§ LO :
§ 3408
§ LU :
14 Kommissionen har ikke bestridt rigtigheden af ANSEAU ' s fremstilling af disse faktiske omstaendigheder, men er af den opfattelse, at den var berettiget til ikke at reagere paa skrivelsen af 15 . juni 1981, idet den havde grund til at tvivle paa, at ANSEAU virkelig var indstillet paa at gennemfoere aendringerne . Kommissionen opregnede faktisk i en skrivelse af 19 . maj 1981 visse indvendinger, som den havde imod udkastet til »saerlig aftale«, og disse blev ikke imoedekommet i den endelige udgave af dette udkast . I oevrigt blev den naevnte aftale foerst sat i kraft efter vedtagelsen af beslutningen .
15 Det bemaerkes foerst, at formaalet med den forudgaaende administrative procedure er at forberede Kommissionens beslutning vedroerende en overtraedelse af konkurrencereglerne, men denne procedure giver ogsaa de beroerte virksomheder lejlighed til at tilpasse en anfaegtet praksis til traktatens regler . Det er ganske vist beklageligt og i modstrid med kravene til god forvaltning, at Kommissionen ikke reagerede paa udkastet til »saerlig aftale«, som netop blev forelagt den med henblik paa en saadan tilpasning . Det er imidlertid ubestridt, at dette udkast ikke imoedekom alle Kommissionens indvendinger . Herefter kan det forhold, at Kommissionen ikke foerst fortsatte korrespondancen med sagsoegeren, ikke betragtes som en formel mangel ved beslutningen, der medfoerer, at den maa anses for ugyldig .
16 For saa vidt angaar spoergsmaalet om, at beslutningen offentliggjordes, foer den blev meddelt adressaterne, bemaerkes, at hvor beklagelig en saadan fremgangsmaade end maatte vaere, var beslutningen paa dette tidspunkt allerede vedtaget, og omstaendigheder indtruffet efter beslutningens vedtagelse kan ikke beroere dens gyldighed .
17 Dette anbringende kan derfor heller ikke laegges til grund .
Anvendelsen af traktatens artikel 85, stk . 1
18 ANSEAU ( sag 108/82 ) og Miele ( sag 110/82 ) har endvidere gjort gaeldende, at aftalen ikke indeholder de noedvendige elementer til, at den udgoer en overtraedelse af traktatens artikel 85, stk . 1 .
§ OMMISSIONEN
§ LO :
§ 3409
§ LU :
19 ANSEAU anfoerer for det foerste, at der ikke foreligger en aftale »mellem virksomheder« i naevnte bestemmelses betydning . ANSEAU er en sammenslutning af virksomheder, der ikke selv udoever nogen form for oekonomisk aktivitet . Traktatens artikel 85, stk . 1, finder derfor kun anvendelse paa sammenslutningen i det omfang, de virksomheder, der er medlem af den, er retligt bundet af aftalen . Dette er ikke tilfaeldet, idet det af indholdet af saavel aftalen som ANSEAU ' s vedtaegter fremgaar, at sammenslutningen kun har kompetence til at fremsaette henstillinger .
20 Som Domstolen allerede har fastslaaet i dommene af 15 . maj 1975 ( Frubo, sag 71/74, Sml ., s . 563 ) og af 29 . oktober 1980 ( van Landewyck, sagerne 209-215 og 218/78, Sml ., s . 3125 ) finder artikel 85, stk . 1, ogsaa anvendelse paa sammenslutninger af virksomheder, i det omfang deres egne aktiviteter eller den aktivitet, der udoeves af de virksomheder, der er tilsluttet dem, tilsigter at fremkalde de virkninger, som bestemmelsen er rettet mod . Det fremgaar bl.a . af sidstnaevnte dom, at en henstilling, selv om den ikke maatte vaere bindende, ikke falder uden for anvendelsesomraadet for artikel 85, stk . 1, naar det forhold, at de virksomheder, henstillingen er rettet til, tilslutter sig den, har afgoerende indvirkning paa konkurrencen paa det relevante marked .
21 I betragtning af denne praksis maa der, som Kommissionen med rette har anfoert, laegges vaegt paa, at de henstillinger, som ANSEAU i henhold til aftalen har fremsat, og hvorefter medlemsvirksomhederne boer tage skyldigt hensyn til aftalens indhold og formaal og oplyse forbrugerne herom, i praksis har haft til foelge, at vandvaerkerne i byomraaderne i Bruxelles, Antwerpen og Gent har kontrolleret hos forbrugerne, om de maskiner, der var tilsluttet vandforsyningsnettet, var forsynet med godkendelsesmaerkat . Disse henstillinger har saaledes vaeret afgoerende for adfaerden hos en betydelig del af ANSEAU ' s medlemmer, og de har derfor haft afgoerende indvirkning paa konkurrencen .
22 ANSEAU og Miele har endvidere gjort gaeldende, at beslutningen ikke opfylder de retlige krav, der maa stilles med hensyn til at paavise, at aftalen havde et konkurrencebegraensende formaal . De anfoerer i denne forbindelse for det foerste, at aftalens egentlige formaal var at sikre konformitetsundersoegelsen og at begraense de administrative omkostninger, og for det andet, at parterne ikke alle havde til hensigt at begraense konkurrencen .
§ DOM AFSAGT
1983, FORENEDE SAGER 96-102, 104, 105, 108 OG 110/82
§ LO :
§ 3410
§ LU :
23 For saa vidt angaar foerste del af sagsoegernes argument bemaerkes, at det saavel af aftalens indhold som af omstaendighederne omkring dens tilblivelse og gennemfoerelse klart fremgaar, at der har foreligget en vilje til at hindre parallelimport ved at behandle denne mindre fordelagtigt end den indfoersel, der sker gennem autoriserede importoerer .
24 Dette foelger for det foerste af den omstaendighed, at grundlaget for aftalen er et enhedskontrolsystem baseret paa godkendelsesmaerkater, der traadte i stedet for et tidligere anvendt kontrolsystem, der var baseret paa fortegnelser over godkendte apparater, og af den omstaendighed, at kun producenter og eneimportoerer kan opnaa disse maerkater . Det foelger ogsaa af visse udtalelser, fremsat af CEG og FCAE paa de moeder, hvor aftalen forberedtes . Under disse moeder udtalte CEG saaledes, at man oenskede at opnaa, at CEG ' s medlemmer fik en behandling, der begunstigede dem i forhold til ikke-medlemmer, og det tilkendegaves, at man betragtede den paataenkte aftale som et »vaaben« rettet imod parallelimporten . FCAE fremhaevede endvidere, at ordningen, der var baseret paa fortegnelser over godkendte apparater, havde den ulempe, at parallelimporten uden samtidig at bidrage til daekning af de hermed forbundne omkostninger ogsaa noed godt af den godkendelse, som den autoriserede importoer havde opnaaet . Viljen til at hindre parallelimporten fremgaar endelig ogsaa af CEG ' s og ANSEAU ' s adfaerd efter aftalens indgaaelse med henblik paa at advare de handlende og forbrugerne imod henholdsvis salg og koeb af apparater uden godkendelsesmaerkat .
25 Herefter maa aftalen i betragtning af saavel sin ordlyd, den retlige og oekonomiske sammenhaeng, den maa ses i, som aftaleparternes adfaerd antages at have til formaal maerkbart at begraense konkurrencen inden for faellesmarkedet, uanset at den ogsaa har til formaal at beskytte den offentlige sundhed og begraense omkostningerne ved kontrollen . Dette forhold aendres ikke ved, at det ikke er blevet godtgjort, at samtlige parter i aftalen havde til hensigt at begraense konkurrencen .
26 ANSEAU og Miele har endvidere gjort gaeldende, at aftalen i modsaetning til, hvad der anfoeres i beslutningen, ikke havde nogen konkurrencebegraensende virkning .
§ OMMISSIONEN
§ LO :
§ 3411
§ LU :
27 Det fremgaar af de foregaaende betragtninger, at aftalen er egnet til at vanskeliggoere, om ikke umuliggoere, parallelimport af vaskemaskiner og opvaskemaskiner, og at den derfor vil kunne paavirke handelen mellem medlemsstater . I betragtning af, at det af det under sagen oplyste fremgaar, at de deltagende virksomheders markedsandel udgoer omkring 90 % og dermed er meget betydelig, maa det laegges til grund, at aftalen havde en konkurrencebegraensende virkning .
28 Det foelger ogsaa af de naevnte betragtninger, at i modsaetning til ANSEAU ' s anbringender, paavirker aftalen samhandelen inden for Faellesskabet paa en maade, der maa anses for maerkbar .
29 Denne gruppe af anbringender kan derfor heller ikke laegges til grund .
Den manglende anvendelse af traktatens artikel 85, stk . 3
30 Alle sagsoegerne har gjort gaeldende, at Kommissionen ikke kunne afvise at anvende traktatens artikel 85, stk . 3, med den begrundelse, at aftalen ikke var blevet anmeldt i henhold til artikel 4, stk . 1, i forordning nr . 17/62 . Til stoette herfor haevder de, at aftalen i medfoer af forordningens artikel 4, stk . 2, var fritaget for anmeldelsespligten, idet den var en ren national aftale, i hvilken der kun deltog virksomheder fra én medlemsstat, og som endvidere ikke vedroerte indfoersel eller udfoersel mellem medlemsstater .
31 Kommissionen har gjort gaeldende, at den sidstnaevnte betingelse maa fortolkes i overensstemmelse med formaalet med den omhandlede bestemmelse, som er at forenkle forvaltningen gennem en mere lempelig behandling af aftaler, der i forhold til de maal, som soeges fremmet med traktatens artikel 85, maa anses for mindre skadelige . Dette er imidlertid ikke tilfaeldet med den foreliggende aftale, hvis formaal er at ophaeve parallelimporten . Kommissionen bestrider endvidere, at der er tale om en ren national aftale, idet den henviser til, at der deltog et tysk selskab, BBC Hausgeraete GmbH, som kun har en ikke-selvstaendig filial i Belgien .
32 Det bemaerkes, at i henhold til artikel 4, stk . 1, i forordning nr . 17/62, skal aftaler, som kommer i stand efter forordningens ikrafttraeden, og med § DOM AFSAGT
1983, FORENEDE SAGER 96-102, 104, 105, 108 OG 110/82
§ LO :
§ 3412
§ LU :
hensyn til hvilke deltagerne oensker at paaberaabe sig artikel 85, stk . 3, anmeldes til Kommissionen, og en erklaering i henhold til denne bestemmelse kan i modsat fald ikke afgives . Ifoelge forordningens artikel 4, stk . 2, er aftaler dog fritaget for anmeldelsespligten, saafremt de kun omfatter virksomheder fra én medlemsstat og endvidere ikke vedroerer indfoersel eller udfoersel mellem medlemsstater .
33 Det maa saaledes foerst undersoeges, om de to betingelser for at anvende artikel 4, stk . 2, i forordning nr . 17/62 er opfyldt, idet aftalen, saafremt en af betingelserne ikke er opfyldt, ikke vil kunne falde ind under artikel 85, stk . 3, uden at vaere blevet anmeldt i henhold til forordningens artikel 4, stk . 1 .
34 Det er i denne forbindelse tilstraekkeligt at fastslaa, at aftalen ikke opfylder betingelsen om, at en aftale ikke maa vedroere indfoersel eller udfoersel mellem medlemsstater . Som Domstolen har udtalt i dommen af 3 . februar 1976 ( Fonderies Roubaix-Wattrelos, sag 63/75, Sml ., s . 111 ), maa denne betingelse fortolkes ud fra opbygningen af artikel 4 og dennes formaal, at forenkle administrationen, som bestemmelsen fremmer ved ikke at tvinge virksomhederne til at anmelde aftaler, der, om end de maatte vaere omfattet af artikel 85, stk . 1, som foelge af deres saeregenheder generelt forekommer at vaere mindre skadelige, naar henses til denne bestemmelses formaal .
35 Som det er blevet fastslaaet ovenfor, har den foreliggende aftale til formaal maerkbart at begraense parallelimport til Belgien af vaskemaskine og opvaskemaskiner, og den er derfor egnet til at afskaerme det belgiske marked paa en maade, der er uforenelig med faellesmarkedets grundlaeggende principper .
Den vedroerer derfor indfoersel i et omfang, der ikke kan betragtes som mindre skadelig . Den kan herefter ikke vaere fritaget for anmeldelsespligten efter reglerne i artikel 4, stk . 2, i forordning nr . 17/62, og kan ikke uden at vaere blevet anmeldt i henhold til artiklens stk . 1 vaere omfattet af fritagelsesreglen i artikel 85, stk . 3 .
36 Sagsoegerne har i denne forbindelse endvidere gjort gaeldende, at der ved beslutningen er sket en tilsidesaettelse af traktatens artikel 109, idet de anfoerer, at beslutningen ikke opfylder de retlige krav, der maa stilles med hensyn til at begrunde, hvorfor det afvises at anvende traktatens artikel 85, stk . 3 .
§ OMMISSIONEN
§ LO :
§ 3413
§ LU :
37 Dette anbringende kan heller ikke laegges til grund . Ifoelge Domstolens faste praksis har den pligt til at begrunde en akt indeholdende et klagepunkt, som er nedfaeldet i traktatens artikel 190, til formaal at goere det muligt for Domstolen at udoeve sin kontrol med hensyn til afgoerelsens lovlighed, og at give afgoerelsens adressat oplysninger, der er tilstraekkelige til at fastslaa, hvorvidt afgoerelsen er korrekt eller behaeftet med en mangel, hvorefter dens lovlighed kan anfaegtes . Som Domstolen har udtalt i den foernaevnte dom af 29 . oktober 1980 er dette begrundelseskrav derfor opfyldt, naar det i beslutningen er anfoert, hvilke faktiske og retlige omstaendigheder, der juridisk begrunder foranstaltningen, samt hvilke overvejelser, der har foert til beslutningen .
38 Dette er tilfaeldet her . Det er i betragtningerne til beslutningen klart angivet, at artikel 85, stk . 3, ikke kunne finde anvendelse, saa laenge aftalen, der af de ovenfor naevnte grunde var omfattet af anmeldelsespligten, ikke var blevet anmeldt i henhold til artikel 4, stk . 1, i forordning nr . 17/62, samt at betingelserne i selve artikel 85, stk . 3, under alle omstaendigheder ikke var opfyldt .
39 Disse anbringender kan derfor heller ikke laegges til grund .
Boederne
40 For saa vidt angaar de boeder, der er blevet paalagt, har alle sagsoegerne for det foerste gjort gaeldende, at der ikke kan paalaegges boeder for en aftale, der i medfoer af artikel 4, stk . 2, i forordning nr . 17/62, er fritaget for anmeldelsespligten . Da Kommissionen selv har givet anledning til den antagelse, at der ikke kan paalaegges boeder for aftaler, der er fritaget for anmeldelsespligten, foelger det i hvert fald af princippet om den berettigede forventning, at der ikke kan paalaegges boeder i det foreliggende tilfaelde .
41 Hertil bemaerkes blot, at aftalen som ovenfor naevnt ikke var fritaget for anmeldelsespligten .
42 Sagsoegerne har for det andet gjort gaeldende, at der ikke burde vaere blevet paalagt dem nogen boeder, eller at stoerrelsen af disse i hvert fald burde vaere blevet nedsat, da overtraedelsen i modsaetning til, hvad der anfoeres i beslut § DOM AFSAGT
1983, FORENEDE SAGER 96-102, 104, 105, 108 OG 110/82
§ LO :
§ 3414
§ LU :
ningen, ikke var forsaetlig eller groft uagtsom . Sagsoegerne, bortset fra ANSEAU, anfoerer naermere, at de ikke som angivet i beslutningen har handlet forsaetligt, idet de ikke var klar over det konkurrencebegraensende formaal med aftalen, i hvis udarbejdelse de endvidere kun spillede en rent passiv rolle eller endog slet ikke deltog . ANSEAU haevder, at man ikke som anfoert i beslutningen har handlet groft uagtsomt, idet det ikke foelger af selve aftalen, at den havde til formaal at begraense konkurrencen, og idet man ikke var bekendt med sine medkontrahenters hensigter .
43 Kommissionen har heroverfor gjort gaeldende, at sagsoegerne vidste eller i det mindste burde vide, at aftalen havde til formaal at begraense konkurrencen, idet de senest under laesningen af referatet fra de forberedende moeder havde faaet eller kunne have faaet kendskab til de erklaeringer, som navnlig fra CEG ' s side var blevet fremsat under disse moeder .
44 Det bemaerkes, at Kommissionen i medfoer af artikel 15, stk . 2, i forordning nr.17/62, ved beslutning kan paalaegge de virksomheder og sammenslutninger af virksomheder boeder, som forsaetligt eller uagtsomt har overtraadt traktatens konkurrenceregler .
45 I det foreliggende tilfaelde foelger det af de foregaaende betragtninger, at alle de parter, som deltog i udarbejdelsen af aftalen, var klar over, at den havde til formaal at begraense parallelimporten, saaledes som den fremstod paa baggrund af sit indhold, den juridiske og oekonomiske sammenhaeng, den maatte ses i, samt parternes adfaerd, og at den var egnet til at paavirke handelen mellem medlemsstater, idet den netop ville kunne vanskeliggoere, hvis ikke umuliggoere, parallelimport . Ved at undertegne aftalen med kendskab til disse omstaendigheder har de derfor handlet forsaetligt, uanset om de maatte have vaeret klar over, at de dermed overtraadte forbudet i traktatens artikel 85, stk . 1 .
46 Den omstaendighed, som visse af sagsoegerne har paaberaabt sig, nemlig at de ikke deltog i alle de forhandlinger, der foerte til indgaaelsen af aftalen, kan § OMMISSIONEN
§ LO :
§ 3415
§ LU :
ikke aendre noget herved, idet det vaesentlige indhold af disse forhandlinger klart fremgik af moedereferater, der stod til alle parternes raadighed .
47 Naar sagsoegerne haevder, at overtraedelsen ikke er begaaet forsaetligt og heller ikke skyldes grov uagtsomhed, kan dette herefter ikke tiltraedes, og naervaerende anbringende kan foelgelig heller ikke laegges til grund .
48 For det tredje har alle sagsoegerne, undtagen Miele, gjort gaeldende, at der er sket en urigtig fastlaeggelse af boedernes stoerrelse .
49 De andre sagsoegere end ANSEAU haevder naermere, at Kommissionen har foretaget en fejlagtig vurdering af overtraedelsens grovhed, saavel for saa vidt angaar spoergsmaalet om aftalens skadelighed, som med hensyn til de enkelte af de paagaeldende virksomheders andel af ansvaret . Til stoette herfor anfoerer de dels, at der er en vaesentlig uoverensstemmelse mellem boedernes stoerrelse og virksomhedernes forholdsmaessige andel af markedet, dels, at aftalen ikke indtil nu maerkbart har paavirket samhandelen mellem medlemsstater .
50 Det fremgaar af betragtningerne til beslutningen, at Kommissionen ved fastsaettelsen af boedernes stoerrelse i foerste raekke har taget hensyn til, at det drejer sig om en alvorlig overtraedelse, fordi den indebar hindringer for parallelimporten og dermed skabte kunstige skel inden for Faellesskabet . Ved at fastsaette de enkelte boeder til 9 500, 38 500, 76 500 ECU har Kommissionen ifoelge betragtningerne til beslutningen taget hensyn til den position, som hver enkelt virksomhed har paa det paagaeldende marked, idet den som udgangspunkt har lagt til grund, at alle de virksomheder, som deltog i udarbejdelsen af aftalen, baerer det samme ansvar allerede paa grund af den omstaendighed, at de deltog i aftalen .
51 Under retsforhandlingerne har Kommissionen naermere angivet, at den ved beregningen af boedernes stoerrelse foerst har fastsat det samlede boedebeloeb, der skulle paalaegges samtlige beroerte virksomheder, nemlig 1,5 % af vaerdien af indfoerslen til Belgien af vaskemaskiner og opvaskemaskiner fra de andre medlemsstater . Dette samlede beloeb blev herefter opdelt mellem de paagael § DOM AFSAGT
1983, FORENEDE SAGER 96-102, 104, 105, 108 OG 110/82
§ LO :
§ 3416
§ LU :
dende virksomheder, idet der i denne forbindelse skete en opdeling af disse i tre grupper paa grundlag af det antal godkendelsesmaerkater, der var blevet bestilt hos ANSEAU .
52 Som Domstolen har udtalt i dommen af 7 . juni 1983 ( Pioneer m.fl ., sagerne 100-103/80, s . 1825 ), skal der, naar overtraedelsens grovhed fastslaas, tages hensyn til en lang raekke faktorer af forskellig art og betydning alt efter den paagaeldende overtraedelse og de saerlige omstaendigheder i forbindelse hermed . Alt efter de enkelte tilfaelde kan der f.eks . vaere tale om antallet og vaerdien af de varer, som overtraedelsen omfatter, samt virksomhedens stoerrelse og dens oekonomiske betydning og som foelge heraf i hvor hoej grad, den kunne paavirke markedet . Allerede i dommen af 15 . juli 1970 ( Boehringer Mannheim, sag 45/69, Sml ., s . 153 ) har Domstolen fastslaaet, at det er foreneligt med princippet om individuel fastsaettelse af sanktionen, at der foerst fastsaettes et samlet boedebeloeb, hvis stoerrelse er fastlagt paa grundlag af den fare, som kartellet udgoer for konkurrencen og handelen inden for det faelles marked .
53 I lyset af denne retspraksis kan det i betragtning af aftalens skadelighed ikke bebrejdes Kommissionen, at den foerst har fastlagt det samlede boedebeloeb, der skulle paalaegges, og at den i denne forbindelse anvendte den valgte procentdel af vaerdien af den omhandlede indfoersel . Det var ogsaa med rette, at Kommissionen herefter fordelte det samlede boedebeloeb mellem de beroerte virksomheder ved at opdele dem i grupper paa grundlag af antallet af de maerkater, der var blevet bestilt . Det kan derfor ikke laegges til grund, at der er sket en fejlagtig vurdering af overtraedelsens grovhed .
54 Sagsoegeren Disem-Andries har endvidere gjort gaeldende, at Kommissionen har udoevet et fejlskoen ved fastsaettelsen af den boede, virksomheden skulle paalaegges, idet den ikke har taget hensyn til den oekonomiske underskudssituation, virksomheden befandt sig i .
55 Dette kan heller ikke tiltraedes . Som Kommissionen med rette har gjort gaeldende, ville anerkendelsen af en saadan forpligtelse nemlig medfoere en uberettiget konkurrencemaessig fordel for virksomheder, der er mindre tilpassede til markedsforholdene .
§ OMMISSIONEN
§ LO :
§ 3417
§ LU :
56 ANSEAU har gjort gaeldende, at det er med urette, at der i beslutningen ikke er taget hensyn til, at sammenslutningen hverken udoever nogen egentlig oekonomisk aktivitet eller har opnaaet noget oekonomisk udbytte af aftalens gennemfoerelse, og at det endvidere ikke er blevet taget i betragtning, at den konstaterede overtraedelse var ophoert paa tidspunktet for beslutningens vedtagelse .
57 Det fremgaar af bemaerkningerne om dette spoergsmaal i betragtningerne til beslutningen, at den boede, der er blevet paalagt ANSEAU, og som er paa samme beloeb som de stoerste boeder, der er blevet paalagt de virksomheder, der deltog i aftalen, er blevet fastsat dels under hensyntagen til, at ANSEAU bar den stoerste del af ansvaret, dels under hensyntagen til, at det burde tages i betragtning, at sammenslutningen ikke arbejdede med gevinst for oeje .
58 Denne fremgangsmaade maa, uanset at ANSEAU ikke arbejdede med gevinst for oeje, anses for berettiget i betragtning navnlig af den centrale rolle, som sammenslutningen spillede i forbindelse med aftalens forberedelse og ivaerksaettelse .
59 Naar det endelig i modsaetning til, hvad der anfoeres i beslutningen, haevdes, at overtraedelsen var ophoert paa tidspunktet for beslutningen, bemaerkes hertil blot, at der ikke foer beslutningens vedtagelse var blevet ivaerksat nogen aendringer i aftalen, der kunne bringe overtraedelsen til ophoer .
60 Dette anbringende kan derfor heller ikke laegges til grund .
61 Da ingen af sagsoegernes anbringender kan tages til foelge, maa sagsoegte i alle de foreliggende sager frifindes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
62 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom . Er der imidlertid flere tabende parter, traeffer Domstolen afgoerelse om sagsomkostningernes fordeling .
§ DOM AFSAGT
1983, FORENEDE SAGER 96-102, 104, 105, 108 OG 110/82
§ LO :
§ 3418
§ LU :
63 Da sagsoegerne har tabt sagen, boer de tilpligtes at afholde sagens omkostninger . Hver sagsoeger betaler den andel af Kommissionens udgifter, der forholdsmaessigt svarer til sagsoegerens andel af summen af de samlede boedebeloeb, der er paalagt sagsoegerne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Sagsoegte frifindes .
2.Sagsoegerne betaler sagens omkostninger . Hver sagsoeger betaler den andel af Kommissionens udgifter, der forholdsmaessigt svarer til sagsoegerens andel af summen af det samlede boedebeloeb, der er paalagt sagsoegerne .