62021TO0422_RES
Sag T-422/21
Daimler AG
mod
Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret
Rettens Kendelse (Femte Afdeling) af 7. december 2021
»Annullationssøgsmål – EU-varemærker – manglende repræsentation ved en advokat med møderet for en ret i en medlemsstat eller en anden stat, som er part i EØS-aftalen – åbenbart afvisningsgrundlag«
Retslig procedure – stævning – formkrav – underskrevet af en advokat – stævning underskrevet af en advokat uden møderet for en ret i en medlemsstat eller en anden stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – annullationssøgsmål anlagt mod en afgørelse truffet af et af Unionens agenturer efter udløbet af overgangsperioden fastsat i aftalen om Det Forenede Kongeriges udtræden af EU – stævning underskrevet af en advokat med møderet for domstolene i Det Forenede Kongerige – åbenbart afvisningsgrundlag
(Aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab, art. 87, art. 91, stk. 1 og 2, art. 92, stk. 1, art. 93, art. 95, stk. 1, og art. 97; statutten for Domstolen, art. 19, stk. 4, og art. 53)
(jf. præmis 15 og 17-25)
Resumé
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 12. juli 2021 anlagde Daimler AG sag til prøvelse af afgørelse truffet den 7. maj 2021 af et appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO). Daimler angav at være repræsenteret ved to advokater med møderet for domstolene i Det Forenede Kongerige.
Udtrædelsesaftalen (
1
) fastlægger en overgangsperiode, der udløb den 31. december 2020.
Ved sin kendelse afviste Retten Daimlers søgsmål, idet det var åbenbart, at dette ikke kunne antages til realitetsbehandling. Det var første gang, at Retten tog stilling til spørgsmålet om, hvorvidt et søgsmål indledt af en sagsøger, repræsenteret ved advokater med møderet for domstolene i Det Forenede Kongerige, til prøvelse af en afgørelse, truffet af et appelkammer ved EUIPO efter udløbet af overgangsperioden, kunne antages til realitetsbehandling.
Rettens bemærkninger
Retten bemærkede først og fremmest, at kun en advokat, der har beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, kan repræsentere eller bistå en part for Unionens retsinstanser (
2
). Udtrædelsesaftalen regulerer i denne henseende forskellige tilfælde, hvori en advokat med møderet for domstolene i Det Forenede Kongerige kan repræsentere eller bistå en part ved Unionens retsinstanser (
3
).
Dernæst fastslog Retten, at dette søgsmål ikke var omfattet af nogen af disse tilfælde omhandlet i udtrædelsesaftalen, således at sagsøgerens advokater ikke kunne repræsentere denne ved Unionens retsinstanser.
Retten påpegede, at da stævningen var indleveret efter udløbet af overgangsperioden, fandt bestemmelsen i udtrædelsesaftalen vedrørende sager, der verserede ved Unionens retsinstanser inden udløbet af overgangsperioden, nemlig ikke anvendelse. Idet den anfægtede afgørelse blev truffet efter udløbet af overgangsperioden, fandt bestemmelsen vedrørende afgørelser vedtaget af Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer inden denne periodes udløb heller ikke anvendelse (
4
).
Retten fastslog desuden, at der i det foreliggende tilfælde hverken var tale om en traktatbrudssag indledt af Kommissionen (
5
), en administrativ procedure vedrørende overholdelse af EU-retten fra Det Forenede Kongeriges side eller fra fysiske eller juridiske personers side, der er bosiddende eller etableret i Det Forenede Kongerige, overholdelse i Det Forenede Kongerige af EU-retten om konkurrence (
6
), en procedure for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) eller en procedure vedrørende statsstøtte (
7
). Sagen var heller ikke omfattet af udtrædelsesaftalens artikel 97, da denne bestemmelse udelukkende vedrører repræsentation i igangværende sager ved EUIPO og ikke ved Retten.
(
1
) – Aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab (EUT 2020, L 29, s. 7, herefter »udtrædelsesaftalen«).
(
2
) – Artikel 19, stk. 4, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.
(
3
) – Udtrædelsesaftalens artikel 91, stk. 1 og 2.
(
4
) – Udtrædelsesaftalens artikel 91, stk. 1 og 2, sammenholdt med artikel 95, stk. 1.
(
5
) – Udtrædelsesaftalens artikel 91, stk. 1, sammenholdt med artikel 87.
(
6
) – Udtrædelsesaftalens artikel 91, stk. 2, sammenholdt med artikel 92, stk. 1.
(
7
) – Udtrædelsesaftalens artikel 91, stk. 2, sammenholdt med artikel 93.