62017CC0220
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEA
od 4. srpnja 2018. (
1
)
Predmet C‑220/17
Planta Tabak‑Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG
protiv
Land Berlin
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin (Upravni sud u Berlinu, Njemačka))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40/EU – Članak 7. stavci 1. i 7. – Zabrana stavljanja na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom – Članak 7. stavak 14. – Prijelazno razdoblje u pogledu duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom čiji opseg prodaje na području cijele Europske unije predstavlja 3 % ili više u pojedinoj proizvodnoj kategoriji – Ocjena valjanosti – Načelo jednakog postupanja – Članak 13. stavak 1. točka (c) – Tumačenje – Zabrana elemenata ili obilježja koja upućuju na okus, miris, bilo kakve arome ili druge aditive ili njihovu odsutnost – Primjena na duhanske proizvode sa svojstvenom aromom koje je i dalje dopušteno prodavati nakon 20. svibnja 2016.”
I. Uvod
1.
Svojim prethodnim pitanjima Verwaltungsgericht Berlin (Upravni sud u Berlinu, Njemačka) pita Sud o tumačenju i valjanosti, s obzirom na primarno pravo Unije, određenog broja odredbi Direktive 2014/40 Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (
2
).
2.
Ta su pitanja postavljena u okviru spora između društva Planta Tabak‑Manufaktur Dr. Manfred Obermann GmbH & Co. KG (u daljnjem tekstu: Planta Tabak), proizvođača duhanskih proizvoda, i Land Berlin (savezna zemlja Berlin, Njemačka), povodom primjene njemačkog propisa kojim se ta direktiva prenosi na proizvode koje to društvo stavlja na tržište.
3.
Sud koji je uputio zahtjev svojim brojnim pitanjima poziva Sud da ponovno ispita određene aspekte o kojima je već raspravljao u okviru presuda od 4. svibnja 2016., Poljska/Parlament i Vijeće (
3
), kao i Philip Morris Brands i dr. (
4
), konkretno zabranu stavljanja na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom i pravila za predstavljanje duhanskih proizvoda kojima se zabranjuju svi elementi ili obilježja koji mogu poticati na konzumaciju tih proizvoda, koji su predviđeni u članku 7. stavcima 1. i 7. odnosno u članku 13. stavku 1. Direktive 2014/40.
4.
U skladu sa zahtjevom Suda, u ovom će se mišljenju ipak analizirati samo dva sljedeća aspekta. Najprije ću ispitati valjanost prve zabrane s obzirom na načelo jednakog postupanja u dijelu u kojem je zakonodavac Unije u članku 7. stavku 14. Direktive 2014/40 predvidio prijelazno razdoblje koje se primjenjuje na duhanske proizvode sa svojstvenom aromom čiji opseg prodaje na području cijele Unije predstavlja 3 % ili više u pojedinoj proizvodnoj kategoriji. Zatim ću razmotriti tumačenje druge odredbe kako bih odredio zabranjuje li se njome naznačivanje arome duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom koji se i dalje mogu prodavati.
5.
Predložit ću Sudu da odgovori, s jedne strane, da je članak 7. stavci 1., 7. i 14. Direktive 2014/40 u skladu s načelom jednakog postupanja i, s druge strane, da se člankom 13. stavkom 1. te direktive uistinu zabranjuje takvo označivanje svojstvene arome na pakiranjima proizvoda koje je i dalje dopušteno prodavati.
II. Pravni okvir
A.
Direktiva 2014/40
6.
Uvodne izjave 16., 25. i 27. Direktive 2014/40 glase:
„(16)
Vjerojatnost nepodudarnih propisa dodatno se povećava zbog zabrinutosti u vezi s duhanskim proizvodima koji imaju svojstvenu aromu drugačiju od arome duhana, što bi moglo olakšati započinjanje konzumacije duhana ili promjene uzoraka konzumacije. Mjere kojima se uvode neopravdane razlike u postupanju prema različitim vrstama aromatiziranih cigareta trebalo bi izbjegavati. Međutim, proizvode sa svojstvenim aromama koji se prodaju u većem obujmu trebalo bi uklanjati tijekom duljeg vremenskog razdoblja kako bi potrošačima omogućilo dovoljno vremena za prijelaz na druge proizvode.
[…]
(25)
Odredbe o označivanju također bi trebalo uskladiti s novim znanstvenim dokazima. Primjerice, prikazivanje podataka o razinama emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida na jediničnim pakiranjima cigareta pokazuje se obmanjujućim jer navodi potrošače na zaključak da su određene cigarete manje štetne od drugih. […]
[…]
(27)
Duhanski proizvodi ili njihovo pakiranje mogli bi zavarati potrošače, osobito mlađe osobe, kada ih navode na zaključke da su ti proizvodi manje štetni od drugih duhanskih proizvoda. Primjerice to je slučaj ako se koriste određene riječi ili obilježja kao što su riječi ‚nizak udio katrana', ‚light', ‚ultra‑light', ‚mild', ‚prirodan', ‚organski', ‚bez aditiva', ‚bez okusa' ili ‚slim' ili određeni nazivi, slike te figurativni i drugi znakovi. Drugi obmanjujući elementi uključuju, ali nisu ograničeni na umetke ili druge dodatne materijale kao što su samoljepljive oznake, naljepnice, dodatci, srećke ili omoti ili su povezani s oblikom samog pakiranja duhanskog proizvoda. Određena pakiranja i duhanski proizvodi mogu također zavarati potrošače predlaganjem pogodnosti u vezi s gubitkom mase, seksualnom privlačnošću, društvenim statusom, društvenim životom ili karakteristikama kao što su ženstvenost, muževnost ili elegancija. Isto tako, veličina i izgled cigareta mogli bi zavarati potrošače stvaranjem dojma da su manje štetne. […]”
7.
Članak 1. te direktive, naslovljen „Predmet”, određuje:
„Cilj ove Direktive je usklađivanje zakona i drugih propisa država članica o:
(a)
sastojcima i emisijama duhanskih proizvoda i srodnim obvezama o izvješćivanju uključujući maksimalne razine emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida za cigarete;
(b)
određenim aspektima označivanja i pakiranja duhanskih proizvoda […];
[…]
kako bi se olakšalo neometano funkcioniranje unutarnjeg tržišta za duhanske i srodne proizvode, uzimajući kao polazište visoku razinu zaštite ljudskog zdravlja, pogotovo za mlade ljude, te kako bi se zadovoljile obveze Unije prema Okvirnoj konvenciji Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom -a (‚FCTC’).”
8.
Članak 7. navedene direktive, naslovljen „Propisi o sastojcima“, određuje:
„1.   Države članice zabranjuju stavljanje na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom.
[…]
7.   Države članice zabranjuju stavljanje na tržište duhanskih proizvoda koji sadrže arome u bilo kojem od svojih sastavnih dijelova kao što su filtri, papiri, pakiranja, kapsule ili bilo kakva tehnička obilježja koja omogućuju izmjenu mirisa ili okusa dotičnog duhanskog proizvoda ili jačine njihova dima. Filtri, papiri i kapsule i ne smiju sadržavati duhan ni nikotin.
[…]
12.   Duhanski proizvodi osim cigareta i duhana za samostalno motanje izuzimaju se iz zabrana utvrđenih u stavcima 1. i 7. Komisija u skladu s člankom 27. donosi delegirane akte radi povlačenja tog izuzeća za pojedinu kategoriju proizvoda ako je izvješćem Komisije utvrđeno da je došlo do značajne promjene okolnosti.
[…]
14.   U slučaju duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom čiji opseg prodaje na području cijele Unije predstavlja 3 % ili više u pojedinoj proizvodnoj kategoriji, odredbe ovog članka primjenjuju se od 20. svibnja 2020.
[…]”
9.
U skladu s člankom 13. te direktive, naslovljenim „Predstavljanje proizvoda”:
„1.   Označivanje jediničnih pakiranja ni svih vanjskih pakiranja ni sam duhanski proizvod ne smiju sadržavati nikakav element ni obilježje koje:
(a)
promiče duhanski proizvod ili potiče na njegovu konzumaciju stvaranjem pogrešnog dojma njegovim o svojstvima, učincima na zdravlje, opasnostima ili emisijama; oznake ne smiju sadržati nikakve podatke o sadržaju nikotina, katrana ni ugljičnog monoksida u duhanskom proizvodu;
(b)
sugeriraju da je određeni duhanski proizvod manje štetan od drugih ili da nastoji smanjiti učinak nekih štetnih sastavnica dima ili da djeluje vitalizirajuće, energetski, ozdravljujuće, pomlađujuće ili ima prirodna ili organska svojstva ili da ima druge zdravstvene ili životne koristi;
(c)
upućuju na okus, miris, bilo kakve arome ili druge aditive ili njihovu odsutnost;
[…]
3.   Elementi i obilježja koji su zabranjeni na temelju stavaka 1. ili 2. mogu uključivati tekstove, simbole, imena, zaštitne znakove, figurativne i druge oznake, ali nisu ograničeni na njih.”
B.
Njemačko pravo
10.
Direktiva 2014/40 prenesena je u Njemačkoj, među ostalim, putem Gesetz über Tabakerzeugnisse und verwandte Erzeugnisse (Zakon o duhanskim i srodnim proizvodima) od 4. travnja 2016. (BGBl. 2016. I, str. 569., u daljnjem tekstu: TabakerzG), koji je stupio na snagu 20. svibnja 2016.
11.
Članak 5. TabakerzGa, naslovljen „Sastojci”, određuje:
„(1)   Zabranjeno je stavljati na tržište:
1.
cigarete i duhan za samostalno motanje
(a)
sa svojstvenom aromom ili
(b)
koji sadržavaju svojstvene arome u svojim sastavnim dijelovima ili imaju bilo kakva tehnička obilježja koja omogućuju izmjenu mirisa ili okusa ili jačine dima; […]”
12.
Članak 18. TabakerzGa, naslovljen „Zabrane kojima se nastoji zaštiti potrošača od prijevara”, predviđa:
„[…]
(2)   Zabranjeno je stavljati na tržište duhanske proizvode s obmanjujućim promotivnim informacijama na jediničnim pakiranjima, vanjskim pakiranjima ili na samom duhanskom proizvodu. To je osobito slučaj:
[…]
3.
ako promotivne informacije upućuju na okus, miris, aromu ili njihovu odsutnost.
[…]”
13.
Članak 47. TabakerzGa, naslovljen „Prijelazne odredbe”, u stavku 4. predviđa:
„U slučaju cigareta i duhana za samostalno motanje čiji opseg prodaje na području cijele Unije predstavlja 3 % ili više u pojedinoj proizvodnoj kategoriji, članak 5. stavak 1. podstavak 1. točka (a) primjenjuju se od 20. svibnja 2020. […]”
III. Glavni postupak, prethodna pitanja i postupak pred Sudom
14.
Planta Tabak obiteljsko je poduzeće koje proizvodi i stavlja na tržište različite vrste duhanskih proizvoda. Prije stupanja na snagu Direktive 2014/40, posebno značajan proizvod tog poduzeća bio je aromatizirani duhan za samostalno motanje. Veći dio te proizvodnje odnosio se na duhan s mentolom. Navedeno poduzeće stavlja na tržište i mali asortiman većinom aromatiziranih cigareta, duhan za vodene lule i, u manjoj mjeri, cigarilose, cigare i pribor za pušače.
15.
Njemački zakonodavac donio je 4. travnja 2016. TabakerzG s ciljem prijenosa Direktive 2014/40. Društvo Planta Tabak podnijelo je tužbu 25. travnja 2016. Verwaltungsgericht Berlin (Upravni sud u Berlinu), pri čemu je osporavalo primjenu na duhanske proizvode, koje proizvodi i stavlja na tržište, odredbi tog zakona u pogledu zabrane stavljanja na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom, zdravstvenih upozorenja i pravila predstavljanja proizvoda. Međutim, taj sud ima dvojbe u pogledu valjanosti i tumačenja odgovarajućih odredbi navedene direktive.
16.
U tim je okolnostima Verwaltungsgericht Berlin (Upravni sud u Berlinu) odlukom od 21. travnja 2017., koju je Sud zaprimio 27. travnja 2017., odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu, među ostalim, sljedeća pitanja:
„1.
[…][ (
5
)]
(b)
Je li članak 7. stavci 1. i 7. [Direktive 2014/40] u vezi s člankom 7. stavkom 14. [Direktive 2014/40] nevaljan zbog povrede načela jednakog postupanja, s obzirom na to da se njime, u pogledu zabrana koje trebaju usvojiti države članice, pravi razlika na temelju opsega prodaje, a da za to ne postoji opravdani razlog?
[…]
3.
(a)
Treba li članak 13. stavak 1. točku (c) u vezi s člankom 13. stavkom 3. [Direktive 2014/40] tumačiti na način da se njime od država članica zahtijeva da zabrane uporabu podataka o okusu, mirisu, aromi ili drugim aditivima čak i ako ti podaci nisu promotivni, a uporaba predmetnih sastojaka i dalje je dopuštena?
(b)
Je li članak 13. stavak 1. točke (c) [Direktive 2014/40] nevaljan, s obzirom na to da se njime povređuje članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima[ (
6
)]?”
17.
Društvo Planta Tabak, španjolska, francuska, mađarska vlada, vlada Ujedinjene Kraljevine i norveška vlada, Europski parlament, Vijeće Europske unije te Europska komisija podnijeli su Sudu pisana očitovanja.
18.
Društvo Planta Tabak, španjolska vlada, vlada Ujedinjene Kraljevine, Parlament, Vijeće te Komisija sudjelovali su na raspravi održanoj 21. ožujka 2018.
IV. Analiza
A.
Valjanost članka 7. stavaka 1., 7. i 14. Direktive 2014/40 s obzirom na načelo jednakog postupanja (prvo pitanje, točka (b))
1. Uvodne napomene
19.
Među različitim doprinosima Direktive 2014/40 propisima Unije u području duhana, ističe se zabrana stavljanja na tržište proizvoda sa svojstvenom aromom (
7
), propisana u članku 7. stavku 1. te direktive. Člankom 7. stavkom 7. k tomu se zabranjuju duhanski proizvodi koji sadrže arome u bilo kojem od svojih sastavnih dijelova kao što su filtri, papiri, pakiranja, kapsule ili bilo kakva tehnička obilježja koja omogućuju izmjenu mirisa ili okusa dotičnog duhanskog proizvoda ili jačine njihova dima. Te se zabrane zasad odnose samo na cigarete i duhan za samostalno motanje (
8
).
20.
Zakonodavac Unije namjeravao je donošenjem tih zabrana povući s tržišta duhanske proizvode s aromom vanilije, čokolade ili pak mentola. U uvodnoj izjavi 16. Direktive 2014/40 izneseno je obrazloženje. Zakonodavac je u biti smatrao da bi ti proizvodi osobito kod mladih mogli olakšati započinjanje konzumacije duhana ili promjene uzoraka konzumacije. Kao što je Sud istaknuo, takve arome prikrivaju ili ublažavaju oporost i nadražljivost duhanskog dima i pridonose promicanju i održavanju duhanske uporabe (
9
).
21.
Navedene su zabrane u načelu stupile na snagu 20. svibnja 2016., do kad su države članice bile dužne prenijeti Direktivu 2014/40 (
10
). Međutim, u članku 7. stavku 14. te direktive predviđa se da se duhanski proizvodi sa svojstvenom aromom čiji opseg prodaje na području cijele Unije predstavlja 3 % ili više u pojedinoj proizvodnoj kategoriji (
11
), mogu nastaviti stavljati na tržište do 20. svibnja 2020. (
12
).
22.
Prema mišljenju društva Planta Tabak, s kojim se slaže sud koji je uputio zahtjev, članak 7. stavak 14. Direktive 2014/40 stvara nepravednu razliku u postupanju između usporedivih duhanskih proizvoda te se zbog toga protivi načelu jednakog postupanja. Konkretno, iako se općenito priznaje da se na cigarete s mentolom primjenjuje prijelazno razdoblje predviđeno tom odredbom (
13
), ono se, prema informacijama kojima raspolaže društvo Planta Tabak, ne primjenjuje na duhan za samostalno motanje s mentolom (
14
). Osim toga, to se razdoblje ne primjenjuje na duhanske proizvode s drugim aromama kao što su vanilija ili eukaliptus. Međutim, svi ti proizvodi imaju objektivno jednaka obilježja i predstavljaju iste rizike za zdravlje ljudi.
23.
Napominjem da je u presudama Poljska/Parlament i Vijeće (
15
) i Philip Morris Brands i dr. (
16
), Sud već odlučio o valjanosti zabrana stavljanja na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom, koje su predviđene u članku 7. stavcima 1. i 7. Direktive 2014/40, s obzirom na načelo proporcionalnosti. Suprotno tomu, pitanje valjanosti tih odredbi, kad se tumače zajedno s člankom 7. stavkom 14. te direktive, s obzirom na načelo jednakog postupanja, još nije postavljeno.
24.
U tom pogledu valja podsjetiti da načelo jednakog postupanja, kao temeljno načelo prava Unije, znači da se u usporedivim situacijama ne postupa na različit način i da se u različitim situacijama ne postupa na jednak način, osim ako je takvo postupanje objektivno opravdano (
17
).
25.
Među odredbama koje u pitanju navodi sud koji je uputio zahtjev, članak 7. stavak 14. Direktive 2014/40 uvodi takvu razliku u postupanju. Tom se odredbom utvrđuje razlika između duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom, koja se temelji na opsegu prodaje svakog od tih proizvoda u pojedinoj proizvodnoj kategoriji. Iz toga primjerice slijedi da se, s jedne strane, prema cigaretama s mentolom čiji je opseg prodaje na području cijele Unije veći od 3 % u kategoriji „cigarete” i, s druge strane, prema cigaretama s manje uobičajenom aromom čija prodaja ne dostiže taj prag, postupa različito. Prva vrsta cigareta se može stavljati u promet do 20. svibnja 2020., a druga vrsta mora biti povučena s tržišta 20. svibnja 2016.
26.
Slijedom toga, kao prvo, valja provjeriti nalaze li se duhanski proizvodi sa svojstvenom aromom koji ne dosežu prag od 3 % predviđen u članku 7. stavku 14. Direktive 2014/40 i oni proizvodi koji dosežu taj prag u usporedivim situacijama (2). Pod pretpostavkom da je to slučaj, kao drugo, valja ocijeniti je li različito postupanje prema njima objektivno opravdano (3).
2. Usporedivost situacija
27.
Prema sudskoj praksi Suda, „usporedivost različitih situacija ocjenjuje se s obzirom na sve elemente koji ih obilježavaju. Te elemente treba utvrditi i ocijeniti osobito s obzirom na predmet i svrhu akta Unije kojim se uvodi predmetno razlikovanje. K tomu, treba uzeti u obzir načela i ciljeve područja na koje se odnosi predmetni akt” (
18
).
28.
Primjena tog „testa” na ovaj predmet, s obzirom na postojeća stajališta (
19
), dovodi do uvodnog pitanja: ocjenjuje li se usporedivost predmetnih situacija s obzirom na opće ciljeve koji se nastoje postići Direktivom 2014/40, ili posebne svrhe iz članka 7. stavka 14. te direktive, ili pak s obzirom na ta dva razmatranja?
29.
S obzirom na analizu u dvije faze koju Sud provodi u svojoj sudskoj praksi, odnosno usporedivost situacija i objektivno opravdanje, logika mi se čini slijedeća. U fazi usporedivosti, valja utvrditi jesu li predmetne situacije, u načelu, usporedive s obzirom na opće svrhe koje se nastoje postići predmetnim instrumentom. Ako je potrebno, faza opravdanja omogućuje da se utvrdi postoje li, unatoč toj načelnoj usporedivosti, u pogledu posebne odredbe tog instrumenta, posebna razmatranja koja se mogu usporediti s predmetom i ciljem navedenog instrumenta, koja su u stanju opravdati razliku u postupanju.
30.
Zaključno, kako bi se usporedila situacija duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom koji premašuju prag od 3 % prodaje u pojedinoj proizvodnoj kategoriji i situaciju proizvoda koji ne dostižu taj prag, prema mojem mišljenju, valja uzeti u obzir opće ciljeve koji se nastoje postići Direktivom 2014/40. Posebne svrhe članka 7. stavka 14. te direktive treba, prema mojem mišljenju, ako je potrebno, analizirati u fazi objektivnog opravdanja.
31.
Što se tiče ciljeva Direktive 2014/40, valja podsjetiti da se njome u skladu s njezinim člankom 1. nastoji postići dvostruki, pa čak i trostruki cilj. Taj se cilj odnosi na olakšavanje neometanog funkcioniranja unutarnjeg tržišta za duhanske i srodne proizvode, uzimajući kao polazište visoku razinu zaštite ljudskog zdravlja, pogotovo za mlade ljude, te na zadovoljavanje obveza Unije prema Okvirnoj konvenciji Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom (u daljnjem tekstu: FCTC) (
20
).
32.
S obzirom na taj trostruki cilj, zakonodavac Unije smatrao je da se na sve duhanske proizvode sa svojstvenom aromom u načelu (
21
) treba primijeniti isti pravni sustav. Smatrao je da bi svi ti proizvodi mogli olakšati započinjanje konzumacije duhana ili promjene uzoraka konzumacije. Slijedom toga, donošenjem mjera usklađivanja na temelju članka 114. UFEU‑a namjeravalo se upravo izbjeći „[m]jere kojima se uvode neopravdane razlike u postupanju prema različitim vrstama aromatiziranih cigareta” (
22
). Te su se mjere odnosile na općenito uklanjanje i sprječavanje svake razlike među nacionalnim propisima u pogledu uporabe sastojaka sa svojstvenom aromom u duhanu.
33.
Osim toga, u FCTC‑u, koji je zakonodavac Unije namjeravao provesti, ne razlikuju se duhanski proizvodi sa svojstvenom aromom. U djelomičnim smjernicama za primjenu članaka 9. i 10. te konvencije poziva se na uklanjanje upotrijebljenih sastojaka kojima se osobito poboljšava okus proizvoda a da se ne utvrđuje nikakva razlika među različitim aromama koje se mogu dodati duhanskim proizvodima (
23
).
34.
Sud je prihvatio isti pristup u presudama od 4. svibnja 2016. Poljska/Parlament i Vijeće te Philip Morris Brands i dr. (
24
), time što je presudio da različite vrste duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom, s jedne strane, imaju istovrsna objektivna obilježja i, s druge strane, slične učinke u vezi sa započinjanjem konzumacije duhana i održavanjem duhanske uporabe.
35.
Na temelju prethodnih razmatranja zaključujem da su svi aromatizirani duhanski proizvodi na koje se odnose zabrane svojstvenih aroma koje su predviđene u članku 7. stavcima 1. i 7. Direktive 2014/40 u usporedivim situacijama u svrhu primjene načela jednakog postupanja a da opseg njihove prodaje u Uniji u tom pogledu nema nikakvu važnost.
3. Postojanje objektivnog opravdanja
36.
Prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, razlika u postupanju prema usporedivim situacijama opravdana je „ako je utemeljena na objektivnom i razumnom kriteriju odnosno ako se odnosi na legitimno prihvatljiv cilj kojemu teži predmetno zakonodavstvo i ako je ta razlika proporcionalna cilju koji se tim razlikovanjem želi postići” (
25
).
37.
Budući da je Direktiva 2014/40 zakonodavni akt Unije, na zakonodavcu je Unije da utvrdi postojanje takvog kriterija pri čemu u tom pogledu podnosi Sudu potrebne elemente (
26
).
38.
S obzirom na navedeno, Sud priznaje zakonodavcu Unije široku marginu prosudbe u području poput ovoga u ovom predmetu, koje od njega zahtijeva političke, gospodarske i socijalne odluke i pri čemu je pozvan izvršavati složene procjene. Sud ne namjerava ocjenu zakonodavca zamijeniti svojom ocjenom. Sud samo provodi ograničen sudski nadzor pri čemu nastoji otkriti eventualno očito neprimjeren karakter mjere u odnosu na cilj koji je taj zakonodavac želio postići (
27
). Konkretnije, što se tiče nadzora poštovanja načela jednakog postupanja, sankcioniraju se proizvoljne razlike u postupanju, odnosno razlike koje se očito ne temelje na objektivnim i prikladnim kriterijima u odnosu na cilj koji se želi postići (
28
).
39.
U ovom slučaju, u uvodnoj izjavi 16. Direktive 2014/40 daje se prvo opravdanje razlike u postupanju uvedene člankom 7. stavkom 14. te direktive. U toj se uvodnoj izjavi navodi da bi duhanske proizvode sa svojstvenim aromama koji se prodaju u većem obujmu trebalo uklanjati tijekom duljeg vremenskog razdoblja „kako bi potrošačima omogućilo dovoljno vremena za prijelaz na druge proizvode” (
29
).
40.
U tom pogledu, Parlament, Vijeće i Komisija u svojim očitovanjima pojašnjavaju da je zakonodavac namjeravao uzeti u obzir činjenicu da su se potrošači osobito naviknuli na određene svojstvene arome te one stoga imaju veliku važnost za njihove obrasce konzumacije. Međutim, takvi obrasci mogu nestati samo postupno.
41.
K tomu, Sud je u presudama Poljska/Parlament i Vijeće te Philip Morris Brands i dr. (
30
) naveo drugo opravdanje na kojem se temelji prijelazno razdoblje predviđeno člankom 7. stavkom 14. Direktive 2014/40. U okviru svoje analize u pogledu valjanosti zabrane stavljanja na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom s obzirom na načelo proporcionalnosti, Sud je odlučio da se to prijelazno razdoblje odnosi i na davanje vremena za prilagodbu duhanskoj industriji (
31
).
42.
Ta dva opravdanja temelje se na istoj logici: izbjeći određene gospodarske i društvene posljedice koje mogu proizaći iz nagle zabrane proizvoda koji se masovno proizvode i konzumiraju u Uniji.
43.
Iz pripremnih akata Direktive 2014/40 proizlazi i da se tijekom zakonodavnog postupka istaknula ideja da se ne zabrane duhanski proizvodi s mentolom za koje se smatra da su se potrošači na njih osobito naviknuli. Naime, čini se da je prijelazno razdoblje predviđeno člankom 7. stavkom 14. Direktive 2014/40 barem djelomično rezultat političkog kompromisa između, s jedne strane, onih koji su željeli potpuno izuzeti te proizvode od zabrane svojstvenih aroma i, s druge strane, onih koji su htjeli da se zabrana na njih primijeni (
32
).
44.
Sud koji je uputio zahtjev sumnja da su takvi razlozi usklađeni s ciljem zaštite ljudskog zdravlja koji se nastoji postići Direktivom 2014/40. Međutim, smatram da, u području koje je tako složeno, osjetljivo i gospodarski važno kao što je regulacija duhana, zakonodavac Unije nije prekoračio granice široke margine prosudbe kojom raspolaže, time što je uveo postupnu zabranu stavljanja na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom.
45.
U tom pogledu, činjenica da je zakonodavac Unije samo privremeno odgodio stupanje na snagu zabrane određenih duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom jest značajna. Smatram da je zakonodavac mogao postupno provesti cilj zaštite ljudskog zdravlja, time što je predvidio odstupanja ograničenog dosega i odgovarajuća prijelazna razdoblja (
33
).
46.
Sud je uostalom u više navrata presudio da, kada zakonodavac Unije mora urediti složenu situaciju, on može tome pristupiti u fazama ako se njegov odabir zasniva na objektivnim i prikladnim kriterijima u odnosu na ciljeve koji se žele postići (
34
).
47.
Međutim, povlačenje s tržišta najprije proizvoda „tržišne niše”, a zatim proizvoda na koje su se potrošači osobito naviknuli, pri čemu se određivanje u tu svrhu temelji na opsegu prodaje u pojedinoj proizvodnoj kategoriji, prema mojem mišljenju, ispunjava te uvjete.
48.
S jedne strane, takav je kriterij objektivan u pogledu predmetnih proizvoda. Bez obzira na njegova obilježja, bilo koji proizvod može biti podložan prijelaznom razdoblju iz članka 7. stavka 14. Direktive 2014/40 dok god opseg njegove prodaje doseže predviđeni prag. Točno je da su se, kao što se podsjetilo (
35
), amandmani na kojima se ta odredba temelji i koje je predložio Parlament, izričito odnosili na mentol i proizvode s tom aromom. Međutim, valja utvrditi da je zakonodavac razmotrio prijedlog i naposljetku prihvatio neutralan kriterij.
49.
Osim toga, kriterij opsega prodaje neutralan je za proizvođače. Zakonodavac nije uzeo u obzir njihove pojedinačne tržišne udjele, nego ukupnu prodaju svakog proizvoda. Što se tiče tvrdnje društva Planta Tabak prema kojoj duhanske proizvode koji prelaze prag od 3 % predviđen u navedenom članku 7. stavku 14. većinom na tržište stavlja nekoliko multinacionalnih duhanskih društava, dok proizvode „tržišne niše” uglavnom proizvode mala ili srednja poduzeća, Sud na temelju spisa kojim raspolaže ne može provjeriti njezinu istinitost. Iz toga proizlazi da sam tužitelj u glavnom postupku proizvodi aromatizirane cigareta i Vijeće tvrdi, a da mu nitko ne proturječi, da multinacionalna društva stavljaju na tržište i proizvode „tržišne niše”. U svakom slučaju, čak i pod pretpostavkom da je ta tvrdnja točna, smatram da nije odlučujuća. Svaka politika dovodi do nepovoljnih učinaka za određene osobe. Kao što je navedeno u točki 38. ovog mišljenja, za sud Unije važno je da se razlikovanje između osoba u povlaštenom položaju i onih koje su u nepovoljnom položaju ne temelji na proizvoljnom kriteriju. Doista, u ovom slučaju, odabir kriterija opsega prodaje ne može se kritizirati.
50.
Naime, s druge strane, taj je kriterij prikladan u odnosu na različite utvrđene ciljeve, odnosno davanja vremena potrošačima da promjene svoje ustaljene obrasce konzumacije i industriji da se prilagodi (
36
). U tom pogledu, opseg prodaje, koji je pokazatelj mjesta susreta potražnje i ponude, odražava ustaljene obrasce konzumacije i gospodarsku važnost proizvodnje Unije na koju se odnosi zabrana svojstvenih aroma.
51.
Osim toga, kao što tvrdi Komisija, kriterij opsega prodaje u Uniji smislen je i u pogledu pravnog temelja Direktive 2014/40, odnosno članka 114. UFEU‑a, i cilja usklađivanja koji se nastoji postići tom direktivom. Naime, utjecaj zabrane određenih proizvoda na funkcioniranje unutarnjeg tržišta u određenoj mjeri ovisi o obujmu trgovine među državama članicama. Uistinu, navedeni je kriterij i ovdje određeni pokazatelj te trgovine.
52.
Također smatram da zakonodavac, time što je odabrao prag od 3 % opsega prodaje na području cijele Unije u pojedinoj proizvodnoj kategoriji, nije prekoračio granice margine prosudbe kojom raspolaže. Zakonodavac je razumno mogao smatrati da opseg prodaje od 3 % u pojedinoj proizvodnoj kategoriji odražava značajne obrasce konzumacije i proizvodnju.
53.
S obzirom na sve prethodno navedeno, smatram da je razlika u postupanju uvedena člankom 7. stavkom 14. Direktive 2014/40 među usporedivim duhanskim proizvodima objektivno opravdana. Slijedom toga, ta je odredba, prema mojem mišljenju, valjana s obzirom na načelo jednakog postupanja.
B.
Tumačenje članka 13. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/40 (treće pitanje, točka (a))
54.
Stupanjem na snagu, 20. svibnja 2016., zabrana predviđenih člankom 7. stavcima 1. i 7. Direktive 2014/40 većina duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom ne može se više prodavati u Uniji.
55.
Neki od tih proizvoda mogu se ipak i dalje proizvoditi i zakonito stavljati na tržište u Uniji nakon tog datuma. S jedne strane, kao što je navedeno u okviru točke (b) prvog pitanja (
37
), duhanski proizvodi sa svojstvenom aromom čiji opseg prodaje na području cijele Unije predstavlja 3 % ili više u pojedinoj proizvodnoj kategoriji, odnosno uglavnom cigarete s mentolom, zabranjeni su tek od 20. svibnja 2020. S druge strane, duhanski proizvodi osim cigareta i duhana za samostalno motanje, osobito duhan za lule, cigare i cigarilosi, mogu se i dalje stavljati u promet i to na neodređeno razdoblje (
38
).
56.
S obzirom na navedeno, u skladu s člankom 13. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2014/40, označivanje jediničnih pakiranja, vanjskih pakiranja ni sam duhanski proizvod ne smiju sadržavati „nikakav element ni obilježje” koje „upućuju na okus, miris, bilo kakve arome ili druge aditive ili njihovu odsutnost”. Člankom 13. stavkom 3. predviđa se da tako zabranjeni elementi i obilježja uključuju, među ostalim, „tekstove, simbole, imena, zaštitne znakove, figurativne i druge oznake” (
39
).
57.
Prema mišljenju društva Planta Tabak, s kojim se slaže sud koji je uputio zahtjev, iz toga proizlazi paradoksalna situacija u kojoj proizvođači duhana doista mogu zakonito stavljati na tržište određene duhanske proizvode sa svojstvenom aromom, ali ipak ne mogu navesti aromu koju sadržavaju na oznaci jediničnih pakiranja, vanjskih pakiranja ni samih proizvoda (
40
).
58.
Međutim, bez takve naznake, potrošači ne mogu prepoznati aromatizirane duhanske proizvode ili, obrnuto, proizvode koji nisu aromatizirani. Osim tih praktičnih razmatranja, zabrana predviđena u članku 13. stavku 1. točki (c) Direktive 2014/40 uzrokuje gospodarski problem. Budući da tako zabranjeni elementi i obilježja uključuju zaštitne znakove (
41
), proizvođači duhana ne smiju upotrebljavati zaštitne znakove koji upućuju na okus, miris, aromu ili druge aditive.
59.
U tom kontekstu, sud koji je uputio zahtjev poziva Sud da pojasni odnosi li se članak 13. stavak 1. točka (c) Direktive 2014/40 samo na elemente ili obilježja koji imaju promidžbene ili promotivne svrhe, koje nisu samo obična informacija u pogledu prisutnosti okusa, mirisa, arome ili drugih aditiva u predmetnom duhanskom proizvodu, ili je zabranjeno samo navođenje takve informacije (
42
).
60.
Sud je u presudi Philip Morris Brands i dr. (
43
) odlučio da se zabrana svakog elementa ili obilježja postavljenog na oznaci jediničnih pakiranja, vanjskih pakiranja i samih duhanskih proizvoda, koji upućuju na okus, miris, bilo kakve arome ili druge aditive, koja je navedena u članku 13. stavku 1. točki (c) Direktive 2014/40, primjenjuje neovisno o tome jesu li predmetne informacije materijalno točne.
61.
Isto tako, prema mojem mišljenju, tom se odredbom nedvojbeno zabranjuju iste neutralne i nepromotivne naznake, uzimajući u obzir da se tekst tih naznaka ne može tumačiti drukčije.
62.
Kao što Komisija tvrdi, tekst navedenog članka 13. stavka 1. točke (c) ne sadržava nikakvo ograničenje promidžbenih ili promotivnih informacija. Odnosi se na sve („nikakav”) elemente i obilježja koja „upućuju” na okus, miris, bilo kakve arome ili druge aditive. Prilikom čitanja članka 13. stavka 3., u kojem se navodi da tako zabranjeni elementi i obilježja „mogu” sadržavati tekstove, simbole, imena, zaštitne znakove, figurativne „i druge oznake”, pojačava se taj dojam općenitosti.
63.
K tomu, iako je zakonodavac Unije u članku 13. stavku 1. točkama (a), (b) i (e) upotrijebio pojmove koji eventualno mogu upućivati na ideju određenog promoviranja predmetnog proizvoda („promiče”; „potiče”; „sugeriraju”), suprotno tomu, pojam „upućuju” upotrijebljen u točki (c) samo odražava pitanje nalazi li se objektivno informacija u pogledu okusa, mirisa, arome ili drugih aditiva na jediničnim pakiranjima, vanjskim pakiranjima i na samim duhanskim proizvodima (
44
).
64.
Usto, to se tumačenje potvrđuje uvodnim izjavama 25. i 27. Direktive 2014/40. U tom pogledu, iz njih proizlazi da je zakonodavac Unije namjeravao zabraniti sve elemente predstavljanja duhanskih proizvoda koji mogu zavarati potrošače, a osobito mlađe osobe, u pogledu njihove štetnosti. U tom je okviru smatrao, s obzirom na dostupne znanstvene dokaze, da određeni pojmovi („nizak udio katrana”, „light”, „ultra‑light”, „mild”, „prirodan”, „organski”, „bez aditiva”, „bez okusa” itd.) ili pak određeni nazivi, slike i znakovi mogu stvoriti takav pogrešan dojam (
45
).
65.
Zakonodavac Unije stoga nije namjeravao samo urediti elemente i obilježja na pakiranjima duhanskih proizvoda, pri čemu se usmjerio na promotivne tvrdnje, osobito one koje su pogrešne ili one kojima se pripisuju učinci određenim sastojcima. Zabranio je svako navođenje određenih informacija koje bi dokazano mogle poticati potrošače, iako su te informacije istinite i predstavljene na neutralan i nepromotivan način (
46
).
66.
Točno je da se u uvodnim izjavama 25. i 27. Direktive 2014/40 ne upućuje izričito na naznake u pogledu okusa, mirisa, arome ili drugih aditiva u predmetnom duhanskom proizvodu, nego se samo navode one koje upućuju na nedostatak takvih elemenata. Logika zakonodavca ipak je jasna: obična informacija, na oznaci jediničnih pakiranja, vanjskih pakiranja i samih duhanskih proizvoda, u pogledu okusa, mirisa, arome ili drugih aditiva u predmetnom duhanskom proizvodu, sama po sebi, može stvoriti dojam o manjim štetnim učincima tog proizvoda na ljudsko zdravlje i time poticati na njegovu potrošnju te je stoga zabranjena (
47
).
67.
Također je nedvojbeno, prema mojem mišljenju, da se, u pogledu duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom koji se i dalje mogu zakonito proizvoditi i stavljati na tržište nakon 20. svibnja 2016. (
48
), člankom 13. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2014/40 zabranjuje svako navođenje arome koju sadržavaju na jediničnim pakiranjima, vanjskim pakiranjima i na samim tim proizvodima.
68.
Naime, valja podsjetiti da svojstvena aroma, prema definiciji iz te direktive, znači „jasno zamjetljiv miris ili okus […] koji je rezultat aditiva ili kombinacije aditiva […]” (
49
). Stoga ta odredba sadržava dvostruku zabranu navođenja takvih svojstvenih aroma na pakiranjima predmetnih proizvoda: s jedne strane, kao upućivanje na okus ili miris, s druge strane, kao upućivanje na aditiv ili aditive od kojih taj okus ili miris dolazi.
69.
Osim toga, zakonodavac Unije u Direktivi 2014/40 nije predvidio odstupanje od članka 13. stavka 1. točke (c) u pogledu onih proizvoda koji su i dalje dopušteni (
50
). To je još nevjerojatnije jer, suprotno tomu, takvo odstupanje postoji za elektroničke cigarete i biljne proizvode za pušenje (
51
).
70.
Stoga je zakonodavac u područje primjene članka 13. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/40 namjerno želio uključiti duhanske proizvode sa svojstvenom aromom koje je još dopušteno prodavati. Međutim, Sud ne može, u okviru svoje ovlasti tumačenja, zamijeniti zakonodavca tako što će u tu direktivu uvesti razlikovanja koja u njoj nisu utvrđena (
52
).
71.
Slijedom toga, svaka rasprava o potrebi da se na pakiranjima i dalje dopuštenih duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom nastave navoditi arome koje sadržavaju prenosi se u okvir točke (b) trećeg pitanja (
53
) suda koji je uputio zahtjev koje se odnosi na valjanost članka 13. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/40 s obzirom na pravo vlasništva zajamčeno člankom 17. Povelje. Budući da se ovo mišljenje ne odnosi na to pitanje, samo ću radi svrhovitosti istaknuti sljedeće elemente.
72.
Ako se, poput Ujedinjene Kraljevine u svojim očitovanjima, smatra da su prava dodijeljena prijavom žiga samo negativna, odnosno da omogućuju sprječavanje trećih strana da djeluju na određen način, ili ako se smatra da se žigom nositelju dodjeljuje i pozitivno pravo da ga upotrebljava, smatram da je u svakom slučaju uporaba žiga podložna poštovanju prava i osobito odredbama koje odgovaraju važnom cilju kao što je zaštita ljudskog zdravlja (
54
), koje uključuju članak 13. stavak 1. točku (c) Direktive 2014/40.
73.
Točno je da društvo Planta Tabak osporava nužnost te odredbe s obzirom na navedeni cilj. Prema njegovu mišljenju, ako se određeni duhanski proizvodi izuzimaju od zabrana stavljanja na tržište predviđenih člankom 7. stavcima 1. i 7. te direktive, istim se ciljem ne nalaže da se s pakiranja tih proizvoda uklone arome koje oni sadržavaju.
74.
Međutim, zaštita ljudskog zdravlja, osobito mlađih osoba, također ide u prilog uklanjanju svakog navođenja svojstvenih aroma na pakiranjima i dalje dopuštenih duhanskih proizvoda.
75.
U tom pogledu, proizvodi na koje se primjenjuje izuzeće predviđeno u članku 7. stavku 12. Direktive 2014/40, koje većinom konzumiraju stariji potrošači i manje populacijske skupine (
55
), i dalje se pomno nadziru. U tom je okviru opravdano uklanjanje elemenata predstavljanja koji mogu potaknuti na konzumaciju tih proizvoda kako bi se izbjeglo da cigarilosi s aromom vanilije ne zamijene cigarete s mentolom u započinjanju pušenja kod mladih osoba (
56
). Što se tiče duhanskih proizvoda na koje se primjenjuje prijelazno razdoblje predviđeno člankom 7. stavkom 14., valja istaknuti, poput Parlamenta i francuske vlade, da se tim prijelaznim razdobljem ne nastoji proizvođačima duhanskih proizvoda dati dodatan rok za privlačenje novih potrošača. Ti proizvodi odmah trebaju prestati biti privlačni, što osobito podrazumijeva uklanjanje svakog navođenja svojstvene arome na pakiranju predmetnih proizvoda.
76.
Proporcionalnost članka 13. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/40 ne može se dovesti u pitanje s obzirom na navodni zahtjev dobrog informiranja potrošača. Točno je da je u određenim područjima, uključujući hranu, ključno dati potrošačima informacije u pogledu sastojaka proizvoda koje konzumiraju kako bi im se omogućilo prepoznavanje i pravilna upotreba hrane te donošenje odluka koje odgovaraju njihovim pojedinačnim potrebama (
57
).
77.
Međutim, duhanski proizvodi nisu obična hrana. Cilj nije omogućiti potrošačima da lakše biraju između različitih proizvoda. U tom području, davanje prikladnih informacija potrošačima u biti podrazumijeva naglašavanje iznimno štetnih učinaka duhana na njihovo zdravlje. Kao što u biti tvrde vlada Ujedinjene Kraljevine i Komisija, transparentnost u pogledu sastojaka pridonosi cilju izbjegavanja svake informacije zbog koje bi potrošač mogao zaboraviti te učinke.
78.
Usto, ne smiju se preuveličavati praktične posljedice zabrane predviđene člankom 13. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2014/40. Konkretno, proizvođači duhana mogu uvijek razlikovati svoje proizvode sa svojstvenim aromama od drugih, dok god ne upotrebljavaju elemente navedene u članku 13. stavku 1. točkama (a) do (e) te direktive (
58
).
V. Zaključak
79.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na točku (b) prvog pitanja i točku (a) trećeg pitanja koja je uputio Verwaltungsgericht Berlin (Upravni sud u Berlinu, Njemačka) odgovori na sljedeći način:
1.
Ispitivanje točke (b) prvog prethodnog pitanja nije otkrilo nijedan element koji može utjecati na valjanost članka 7. stavaka 1., 7. i 14. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ.
2.
Članak 13. stavak 1. točku (c) Direktive 2014/40 treba tumačiti na način da se njime od država članica zahtijeva da zabrane stavljanje na oznake jediničnih pakiranja, na vanjsko pakiranje, kao i na sâm duhanski proizvod, elemenata ili obilježja koja upućuju na okus, miris, aromu ili druge aditive, čak i ako ti podaci nisu promotivni, a uporaba predmetnih sastojaka i dalje je dopuštena.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	SL 2014., L 127, str. 1. i ispravak SL 2017., L 123, str. 135.
(
3
)	Presuda C‑358/14, EU:C:2016:323
(
4
)	Presuda C‑547/14, EU:C:2016:325
(
5
)	Budući da se ovo mišljenje odnosi na određene posebne aspekte ovog predmeta, iz razloga objašnjenih u točki 4. ovog mišljenja, u ovoj su točki preuzeta samo relevantna pitanja. Sva prethodna pitanja mogu se pronaći na internetu i u Službenom listu Europske unije (SL 2017., C 239, str. 25.).
(
6
)	U daljnjem tekstu: Povelja
(
7
)	U skladu s definicijom tog pojma u članku 2. točki 25. Direktive 2014/40, riječ je o „jasno zamjetljiv[om] miris[u] ili okus[u], osim duhanskog, koji je rezultat aditiva ili kombinacije aditiva, uključujući, ali ne i ograničavajući se na, aromu voća, začina, bilja, alkohola, slatkiša, mentola ili vanilije, koja je zamjetljiva prije ili tijekom konzumacije duhanskog proizvoda”.
(
8
)	Zakonodavac Unije predvidio je u članku 7. stavku 12. Direktive 2014/40 izuzeće za druge duhanske proizvode, kao što su duhan za lule, cigare i cigarilosi, koje će se zadržati sve dok ne bude utvrđena značajna promjena okolnosti u pogledu opsega prodaje ili obrazaca konzumacije u odnosu na mlade osobe.
(
9
)	Presuda od 4. svibnja 2016., Poljska/Parlament i Vijeće (C‑358/14, EU:C:2016:323, t. 44. i 54.)
(
10
)	U skladu s člankom 29. stavkom 1. Direktive 2014/40
(
11
)	Pojam „proizvodna kategorija” nije definiran u Direktivi 2014/40. Njegovo se značenje ipak može izvesti iz članka 2. stavka 14. točke (a) te direktive, koji se odnosi na „kategorije” koje čine cigarete, duhan za samostalno motanje, duhan za lule, duhan za vodene lule, cigare, cigarilosi, duhan za žvakanje, duhan za šmrkanje ili duhan za oralnu potrošnju. Budući da se člankom 7. stavkom 12. navedene direktive zasad ograničava zabrana cigareta i duhana za samostalno motanje sa svojstvenim aromama, samo se te dvije proizvodne kategorije mogu obuhvatiti člankom 7. stavkom 14. te direktive.
(
12
)	K tomu, člankom 30. Direktive 2014/40 predviđa se sustav potrošnje zaliha, s obzirom na to da države članice mogu dopustiti da duhanski proizvodi proizvedeni ili stavljeni u slobodan promet prije datuma stupanja na snagu te direktive budu stavljeni na tržište do 20. svibnja 2017.
(
13
)	Sud je već smatrao da se na cigarete s mentolom primjenjuje to prijelazno razdoblje (vidjeti u tom smislu presudu od 4. svibnja 2016., Poljska/Parlament i Vijeće, C‑358/14, EU:C:2016:323, t. 100.). U tom je pogledu odluku temeljio na usuglašenim podacima stranaka u predmetu u kojem je donesena ta presuda (vidjeti mišljenje nezavisne odvjetnice J. Kokott u predmetu Poljska/Parlament i Vijeće, C‑358/14, EU:C:2015:848, bilješka 10.).
(
14
)	Suprotno tužitelju u glavnom postupku, Vijeće navodi da se na duhan za samostalno motanje s mentolom, kao i na cigarete s mentolom, primjenjuje prijelazno razdoblje iz članka 7. stavka 14. Direktive 2014/40. S obzirom na navedeno, u ovom mišljenju nije potrebno razmotriti to pitanje.
(
15
)	Presuda od 4. svibnja 2016. (C‑358/14, EU:C:2016:323, t. 78. do 104.)
(
16
)	Presuda od 4. svibnja 2016. (C‑547/14, EU:C:2016:325, t. 168. do 191.)
(
17
)	Vidjeti osobito presude od 14. prosinca 2004., Arnold André (C‑434/02, EU:C:2004:800, t. 68.); od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantique i Lorraine i dr. (C‑127/07, EU:C:2008:728, t. 23.), kao i od 4. svibnja 2016., Pillbox 38 (C‑477/14, EU:C:2016:324, t. 35.).
(
18
)	Presuda od 12. svibnja 2011., Luxembourg/Parlament i Vijeće (C‑176/09, EU:C:2011:290, t. 32. i navedena sudska praksa)
(
19
)	Prema tvrdnjama društva Planta Tabak, različiti duhanski proizvodi koji mogu biti obuhvaćeni člankom 7. stavkom 14. Direktive 2014/40 nalaze se u usporedivim situacijama s obzirom na cilj zaštite ljudskog zdravlja koji se nastoji postići tom direktivom. Suprotno tomu, Parlament, Vijeće i Komisija smatraju da ti različiti proizvodi nisu u usporedivim situacijama s obzirom na svrhe te odredbe, uključujući onu da se potrošačima dâ više vremena (vidjeti točku 39. i sljedeće točke ovog mišljenja).
(
20
)	Potpisana u Ženevi 21. svibnja 2003.
(
21
)	Izuzevši iznimku predviđenu u članku 7. stavku 12. Direktive 2014/40.
(
22
)	Uvodna izjava 16. Direktive 2014/40
(
23
)	Odjeljak 3.1.2.2. tih direktiva. Dokument dostupan na internetu na stranici http://www.who.int/fctc/treaty_instruments/guidelines_articles_9_10_2017_french.pdf (pristupljeno 25. lipnja 2018.).
(
24
)	Presude od 4. svibnja 2016. (C‑358/14, EU:C:2016:323, t. 48. do 54.) kao i (C‑547/14, EU:C:2016:325, t. 114.)
(
25
)	Presuda od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantique i Lorraine i dr. (C‑127/07, EU:C:2008:728, t. 47. i navedena sudska praksa)
(
26
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantique i Lorraine i dr. (C‑127/07, EU:C:2008:728, t. 48. i navedena sudska praksa).
(
27
)	Vidjeti osobito presude od 14. ožujka 1973., Westzucker (57/72, EU:C:1973:30, t. 14.); od 10. prosinca 2002., British American Tobacco (Investments) i Imperial Tobacco (C‑491/01, EU:C:2002:741, t. 123.), kao i od 17. prosinca 2015., Neptune Distribution (C‑157/14, EU:C:2015:823, t. 76.). Vidjeti u tom smislu i moje mišljenje u predmetu Swedish Match (C‑151/17, EU:C:2018:241, t. 41.).
(
28
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantique i Lorraine i dr. (C‑127/07, EU:C:2008:728, t. 58. i navedena sudska praksa).
(
29
)	Moje isticanje
(
30
)	Presude od 4. svibnja 2016. (C‑358/14, EU:C:2016:323, t. 99., 100. i 102.) i (C‑547/14, EU:C:2016:325, t. 187., 188. i 190.)
(
31
)	Usput pojašnjavam da, prema mojem mišljenju, te dvije presude ne treba shvatiti kao da zakonodavac Unije treba sustavno predvidjeti prijelazno razdoblje kad zabranjuje proizvodnju i stavljanje na tržište određenih proizvoda. Točno je da se takvim razdobljem omogućuje da se ublaže gospodarske i društvene posljedice te zabrane i, stoga, pridonosi proporcionalnosti te zabrane. Slijedom toga, ne radi se o conditio sine qua non uzimajući u obzir da zabrana bez prijelaznog razdoblja može biti potpuno opravdana i potrebna s obzirom na važna razmatranja kao što je zaštita ljudskog zdravlja.
(
32
)	Želim podsjetiti da se u Komisijinu Prijedlogu Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda (COM (2012) 788 final) ne nalazi nijedna odredba istovjetna navedenom članku 7. stavku 14. Ta se odredba pojavila u prvom čitanju Parlamenta tog prijedloga. Parlamentarni odbori tada su predložili razne amandmane kojima su se duhanski proizvodi s mentolom u potpunosti željeli isključiti iz zabrane svojstvenih aroma. Odbor za unutarnje tržište i zaštitu potrošača tako je predložio amandman u skladu s kojim bi države članice mogle nastaviti odobravati „određene tradicionalne duhanske arome koje se ne mogu klasificirati s drugim duhanskim aromama. Mentol se smatra tradicionalnom duhanskom aromom”. Takve su prijedloge iznijeli i Odbor za međunarodnu trgovinu i Odbor za poljoprivredu i ruralni razvoj (vidjeti izvješće Odbora za okoliš, javno zdravlje i sigurnost hrane i mišljenja Odbora za međunarodnu trgovinu, Odbora za industriju, istraživanje i energiju, Odbora za unutarnje tržište i zaštitu potrošača, Odbora za poljoprivredu i ruralni razvoj te Odbora za pravna pitanja (A7-0276/2013)). Među amandmanima koje je Parlament donio 8. listopada 2013. (P7_TA (2013) 398) nalazio se dodatak odredbi prema kojem se „upotreba mentola u svim njegovim komercijalnim oblicima poznatim na dan objave ove Direktive” treba izuzeti od primjene zabrane svojstvenih aroma „na razdoblje od pet godina […]”. Naposljetku, ta je institucija u svojem stajalištu usvojenom u prvom čitanju 26. veljače 2014. (EP‑PE_TC1-COD (2012) 366) predložila dodatak zadnjoj rečenici uvodne izjave 16. i članka 7. stavka 14., kako sada i glase, uzimajući u obzir da su te odredbe bile zadržane na kraju zakonodavnog postupka.
(
33
)	Vidjeti po analogiji presudu od 1. ožujka 2011., Association belge des Consommateurs Test‑Achats i dr. (C‑236/09, EU:C:2011:100, t. 21. do 23.).
(
34
)	Vidjeti u tom smislu osobito presude od 29. veljače 1984., Rewe‑Zentrale (37/83, EU:C:1984:89, t. 20.); od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantique i Lorraine i dr. (C‑127/07, EU:C:2008:728, t. 63.); od 17. listopada 2013., Schaible (C‑101/12, EU:C:2013:661, t. 91.), kao i od 4. svibnja 2016., Philip Morris Brands i dr. (C‑547/14, EU:C:2016:325, t. 63. i 134.).
(
35
)	Vidjeti bilješku 32. ovog mišljenja.
(
36
)	Drugim se razmatranjima također može opravdati različito postupanje s ustaljenim proizvodima i proizvodima „tržišne niše”. U ovom slučaju, Komisija tvrdi da povlačenje iz prometa aromatiziranih duhanskih proizvoda koji se znatno konzumiraju, bez prijelaznog razdoblja, može imati za sekundarni učinak razvoj nezakonite trgovine tim proizvodima. Suprotno tomu, takav je rizik ograničen u pogledu aromatiziranih duhanskih proizvoda koji se slabo prodaju u Uniji. Mogućnosti zarade od nezakonite trgovine potonjih proizvoda zanemarive su s obzirom na njihovu malu potražnju. Ipak napominjem da je Sud odbio sličan argument u svojoj presudi od 4. svibnja 2016., Poljska/Parlament i Vijeće (C‑358/14, EU:C:2016:323, t. 88.).
(
37
)	Vidjeti osobito točku 21. ovog mišljenja.
(
38
)	Vidjeti članak 7. stavak 12. Direktive 2014/40. Mogu se navesti i duhanski proizvodi na koje se primjenjuje sustav potrošnje zaliha predviđen u članku 30. te direktive (vidjeti bilješku 12. ovog mišljenja). S obzirom na to da su marginalni, o navedenim se proizvodima neće raspravljati u nastavku ovog mišljenja.
(
39
)	Moje isticanje
(
40
)	Društvo Planta Tabak stoga stavlja na tržište proizvode pod imenom i zaštitnim znakovima koji se logično odnose na aromu koju sadržavaju, uključujući „Rum and Maple” i „PL 88 Menthol” za duhan za samostalno motanje, „Danish Black Vanilla Mixture” i „McLintock Wild Cherry” za duhan za lule te „Unitas Excellent Lemon Mint” i „Black Vanilla” za cigarete. Doista, neki od tih proizvoda i dalje su dopušteni nakon 20. svibnja 2016., osobito duhan za lule.
(
41
)	U skladu s člankom 13. stavkom 3. Direktive 2014/40
(
42
)	Nezavisna odvjetnica J. Kokott, u svojim mišljenjima u predmetima Poljska/Parlament i Vijeće (C‑358/14, EU:C:2015:848, t. 28.) i Philip Morris Brands i dr. (C‑547/14, EU:C:2015:853, t. 224.), zagovarala je usko tumačenje članka 13. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/40. Prema njezinu mišljenju, ta odredba omogućuje da se na pakiranje stavi neutralna i nepromotivna naznaka aroma čija je uporaba i dalje iznimno odobrena i to kako bi se omogućilo potrošačima da prepoznaju te proizvode.
(
43
)	Presuda od 4. svibnja 2016. (C‑547/14, EU:C:2016:325, t. 141.)
(
44
)	U drugim jezičnim verzijama Direktive 2014/40 pojmovi upotrijebljeni u članku 13. stavku 1. točki (c) te direktive također odražavaju zabranu samog navođenja (vidjeti, među ostalim, „henviser” na danskom; „beziehen” na njemačkom; „refers to” na engleskom; „haga referencia” na španjolskom; „richiami” na talijanskom; „hänvisar” na švedskom).
(
45
)	Vidjeti u tom smislu i presudu od 4. svibnja 2016., Philip Morris Brands i dr. (C‑547/14, EU:C:2016:325, t. 142.).
(
46
)	Razine emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida u tom su pogledu eklatantan primjer. Za vrijeme valjanosti Direktive 2001/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2001. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih proizvoda (SL 2001., L 194, str. 26.), odnosno instrumenta koji je prethodio Direktivi 2014/40, te razine morale su se obvezno nalaziti na jednoj strani pakiranja cigareta. Međutim, s obzirom na nove znanstvene dokaze, zakonodavac Unije smatrao je da obična naznaka navedenih razina, sama po sebi, može biti obmanjujuća, time što navodi potrošače na zaključak da su određene cigarete manje štetne od drugih (vidjeti uvodnu izjavu 25. potonje direktive).
(
47
)	Sud koji je uputio zahtjev sumnja da se navođenjem zakonitih sastojaka sadržanih u određenom proizvodu, u nepromotivnom obliku, proizvodi takav učinak poticanja. Međutim, nije na Sudu da u okviru tumačenja članka 13. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/40 dovodi u pitanje analizu zakonodavca o tom pitanju.
(
48
)	Uključujući, podsjećam, cigarete s mentolom (do 2020.) i aromatizirani duhan za lulu, duhan za vodene lule, cigare i cigarilose.
(
49
)	Članak 2. točka 25. Direktive 2014/40 čiji se sadržaj nalazi u bilješci7. ovog mišljenja (moje isticanje).
(
50
)	Posebna pravila u pogledu označivanja duhanskih proizvoda za pušenje, osim cigareta, duhana za samostalno motanje i duhana za vodenu lulu, odnosno određenih proizvoda koji još mogu sadržavati svojstvenu aromu, nalaze se pak u članku 11. Direktive 2014/40. Međutim, taj članak predviđa samo mogućnost izuzeća tih drugih duhanskih proizvoda od obveze navođenja informativne poruke iz članka 9. stavka 2. navedene direktive i kombiniranih zdravstvenih upozorenja utvrđenih u članku 10. te direktive.
(
51
)	U skladu s člankom 20. stavkom 4. točkom (b) Direktive 2014/40, jedinična pakiranja i vanjska pakiranja elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje trebaju obvezno uključivati popis svih sastojaka sadržanih u proizvodu i ne dovodeći tu prvu obvezu, ne smiju uključivati elemente niti obilježja iz članka 13., uz iznimku članka 13. stavka 1. točaka (a) i (c), u vezi s podatkom o sadržaju nikotina i o aromama. Člankom 21. stavkom 4. te direktive predviđaju se slične odredbe za biljne proizvode za pušenje.
(
52
)	Vidjeti u tom smislu mišljenje nezavisnog odvjetnika J. Mischoa u predmetu Cipriani (C‑395/00, EU:C:2002:209, t. 62. i 63.), koji preuzima izreku rimskog prava „Ubi lex non distinguit nec nos distinguere debemus” („Ne pravi se razlika tamo gdje je zakon ne pravi”).
(
53
)	To pitanje odražava argumentaciju društva Planta Tabak prema kojoj se člankom 13. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2014/40 povrjeđuje njihovo temeljno pravo vlasništva. Prema mišljenju tužitelja u glavnom postupku, tom se odredbom predmetnim nositeljima žigova zabranjuje da uživaju pravo vlasništva razumnom i relevantnom uporabom tog vlasništva. Ta je zabrana zbog svojih gospodarskih učinaka slična formalnom izvlaštenju.
(
54
)	Čak i da Sud odluči da žig svojem nositelju dodjeljuje takvo pozitivno pravo i da se člankom 13. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2014/40 ograničava to pravo, prema mojem mišljenju, tu odredbu treba smatrati kao uređenje uporabe predmetnih žigova (članak 17. stavak 1. treća rečenica Povelje), a ne lišavanje tih prava (članak 17. stavak 1. druga rečenica Povelje), uzimajući u obzir da navedena odredba ne dovodi u pitanje valjanost žigova niti sprječava da ih se upotrebljava osim na pakiranjima duhanskih proizvoda. K tomu, članak 13. stavak 1. točka (c) Direktive 2014/40 ne utječe negativno na samu bit prava žigova. Naime, tom se odredbom samo zabranjuje uključivanje elemenata koji su u njoj navedeni u te žigove. Proizvođači mogu nastaviti razlikovati svoje proizvode drugim znakovima. Funkcija žigova da ukazuju na podrijetlo stoga se poštuje (vidjeti u tom smislu presudu od 10. prosinca 2002., British American Tobacco (Investments) i Imperial Tobacco, C‑491/01, EU:C:2002:741, t. 152. i 153.).
(
55
)	Vidjeti uvodne izjave 19. i 26. Direktive 2014/40.
(
56
)	U tom pogledu iz članka 7. stavka 12. u vezi s uvodnom izjavom 19. Direktive 2014/40 proizlazi da se izuzeće od zabrana stavljanja na tržište koje se primjenjuje na te konkretne proizvode zadržava samo dok ne bude utvrđena značajna promjena okolnosti u pogledu opsega prodaje ili obrazaca konzumacije u odnosu na mlade osobe.
(
57
)	Vidjeti na primjer uvodne izjave 3., 4. i 17., kao i članak 3. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju potrošača o hrani, izmjeni uredbi (EZ) br. 1924/2006 i (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Komisije 87/250/EEZ, Direktive Vijeća 90/496/EEZ, Direktive Komisije 1999/10/EZ, Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, direktiva Komisije 2002/67/EZ i 2008/5/EZ i Uredbe Komisije (EZ) br. 608/2004 (SL 2011., L 304, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15. svezak 20., str. 168. i ispravak SL 2015., L 326, str. 73.).
(
58
)	Vlada Ujedinjene Kraljevine stoga je istaknula mogućnost prilagođavanja boja pakiranja duhanskih proizvoda, tako što će se na primjer upotrebljavati zelena boja na duhanskim proizvodima s mentolom. Nadalje, čitanje naznaka na pakiranjima duhanskih proizvoda nije jedini način na koji se potrošači mogu upoznati sa sadržajem tih proizvoda. Mogu se i raspitati kod trgovaca kako bi odredili koji je proizvod s mentolom. Usto, Sud je već odbio tu vrstu argumenata koji se temelje na potrebi jasnog i preciznog informiranja potrošača (vidjeti u tom smislu presudu od 4. svibnja 2016., Philip Morris Brands i dr., C‑547/14, EU:C:2016:325, t. 160.).