62021CC0647
ĢENERĀLADVOKĀTA
ENTONIJA MAIKLA KOLINSA [ANTHONY MICHAEL COLLINS] SECINĀJUMI,
sniegti 2024. gada 11. aprīlī (
1
)
Apvienotās lietas C‑647/21 un C‑648/21
D. K. (C‑647/21)
M. C.,
M. F. (C‑648/21),
piedaloties:
Prokuratura Rejonowa w Bytowie,
Prokuratura Okręgowa w Łomży
(Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa, Polija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesiskums – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Tiesnešu neatceļamības un tiesu neatkarības princips – “Iekšējās” tiesu neatkarības princips – Valsts tiesas kolēģijas rezolūcija par tiesneša atsaukšanu bez viņa piekrišanas – Tiesneša pārcelšana no valsts tiesas apelācijas nodaļas uz pirmās instances nodaļu bez viņa piekrišanas – Procesuālo garantiju un pārbaudes tiesā neparedzēšana valsts tiesībās – Valsts noteikumu prettiesiska piemērošana – Savienības tiesību pārākums
Ievads
1.
Šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, kurus 2021. gada 20. oktobrī iesniegusi Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa, Polija) tiesnese A. N.-B., pamatā attiecas uz LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā paredzētā “iekšējās” tiesu neatkarības jēdziena, it īpaši tiesu brīvību no pārmērīgas ietekmes vai spiediena tiesu sistēmas ietvaros, tvērumu un praktisko piemērošanu.
2.
Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs 2021. gada oktobrī pārcēla tiesnesi A. N.-B. no Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) sestās krimināllietu nodaļas, kas ir apelācijas instance, uz šīs tiesas otro krimināllietu nodaļu, kas izskata lietas pirmajā instancē. Viņa tika atsaukta no septiņdesmit (
2
) viņai iedalītajām lietām, tostarp lietām, kurās iesniegti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu (
3
), un šīs lietas tika pārdalītas (
4
) citiem tiesnešiem. Šie pasākumi tika veikti bez tiesneses A. N.-B. piekrišanas. Tā kā šo pasākumu mērķis esot bijis liegt viņai iespēju, īstenojot apelācijas tiesvedības kompetenci, pārbaudīt, vai lietās, no kurām viņa ir atsaukta, ir ievērots tiesību aktos noteiktas tiesas jēdziena kritērijs, tiesnese A. N.-B. uzskatīja, ka ar šiem pasākumiem ir pārkāpti tiesnešu neatceļamības un tiesu neatkarības principi. Viņa vēlas noskaidrot, vai atbilstoši LES 19. panta 1. punkta otrajai daļai, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantam un Savienības tiesību pārākuma principam kolēģijas locekļu iecelšanas kārtība, viņas piekrišanas nesaņemšana un jebkādu kritēriju neesamība šādai atsaukšanai sniedz viņai tiesības piedalīties tiesvedībā lietās, kurās iesniegti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu.
Atbilstošais tiesiskais regulējums – Polijas tiesību normas
Likums par vispārīgās jurisdikcijas tiesām
3.
Saskaņā ar 2001. gada 27. jūlijaustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Likums par vispārīgās jurisdikcijas tiesu organizāciju) (Dziennik Ustaw Nr. 98, 1070. poz.) 21. panta 1. punktu – redakcijā, kas piemērojama strīdiem pamatlietās (turpmāk tekstā – “Likums par vispārīgās jurisdikcijas tiesām”) – sąd okręgowy (apgabaltiesa) veido tiesas priekšsēdētājs, tiesas kolēģija un tiesas direktors.
4.
Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 22.a pantā ir noteikts:
“1.   [..] sąd okręgowy (apgabaltiesa) priekšsēdētājs, apspriedies ar apgabaltiesas kolēģiju, nosaka, kā apgabaltiesā tiek sadalīti pienākumi, norādot:
1)
tiesnešu sadalījumu [..] tiesas nodaļās;
2)
tiesnešu [..] pienākumu apmēru, kā arī veidu, kā tiesneši piedalās lietu iedalīšanā;
3)
tiesnešu darba laika grafiku un aizvietošanas grafiku, [..]
–
ņemot vērā tiesnešu specializāciju [..] izskatīt un izlemt dažāda veida lietas, nepieciešamību nodrošināt, lai tiesneši [..] tiktu atbilstoši sadalīti pa tiesas nodaļām un lai tiktu vienmērīgi sadalīti viņu pienākumi, kā arī nodrošināt, lai tiesas process notiktu efektīvi.
[..]
4.   Tiesas priekšsēdētājs jebkurā laikā var pilnībā vai daļēji noteikt jaunu veidu, kādā sadalāmi pienākumi, pamatojoties uz 1. punktā minētajiem iemesliem. [..]
4a.   Lai pārceltu tiesnesi uz citu nodaļu, ir vajadzīga šā tiesneša piekrišana.
4b.   Tiesneša piekrišana pārcelšanai uz citu nodaļu nav nepieciešama, ja:
1)
tiesnesis tiek pārcelts uz nodaļu, kurā tiek izskatītas un izlemtas lietas tajā pašā jomā;
[..]
5.   Tiesnesis vai tiesnesis praktikants, kuram ir mainīts pienākumu sadalījums tā, ka tas maina viņa pienākumu apmēru, it īpaši pārceļot tiesnesi uz citu tiesas nodaļu, to var pārsūdzēt [Krajowa Rada Sądownictwa (Valsts tieslietu padomē (turpmāk tekstā – “VTP”)] septiņu dienu laikā pēc informācijas par jauno pienākumu apmēru saņemšanas. Nav tiesības iesniegt pārsūdzību par:
1)
pārcelšanu uz nodaļu, kurā tiek izskatītas un izlemtas lietas tajā pašā jomā;
[..]
6.   Šā panta 5. punktā minētā pārsūdzība ir iesniedzama ar tā tiesas priekšsēdētāja starpniecību, kurš ir sadalījis pienākumus, uz kuriem attiecas pārsūdzība. Tiesas priekšsēdētājs pārsūdzību, kā arī savu nostāju šajā lietā nodod [VTP] 14 dienu laikā no tās saņemšanas. [VTP] pieņem rezolūciju, ar kuru, ņemot vērā 1. punktā minētos apsvērumus, apstiprina vai noraida tiesneša pārsūdzību. [VTP] rezolūcija par 5. punktā minēto pārsūdzību nav jāpamato. [VTP] rezolūcija nav pārsūdzama. Līdz rezolūcijas pieņemšanas brīdim tiesnesis vai tiesnesis praktikants pilda savus līdzšinējos pienākumus.”
5.
Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 30. panta 1. punktā ir noteikts:
“Sąd okręgowy (apgabaltiesa) kolēģijā ietilpst:
1)
sąd okręgowy (apgabaltiesa) priekšsēdētājs;
2)
sąd okręgowy (apgabaltiesa) darbības teritorijā esošo sądy rejonowe (rajona tiesas) priekšsēdētāji.”
6.
Šī likuma 47.a panta punkts paredz:
“1.   Lietas tiesnešiem un tiesnešiem praktikantiem tiek iedalītas pēc nejaušības principa atbilstoši konkrētām lietu kategorijām, izņemot lietu iedalīšanu dežūrtiesnesim.
2.   Konkrētu kategoriju lietas iedala vienādi, ja vien proporcija nav samazināta ieņemamā amata, dalības citas kategorijas lietu iedalīšanā vai citu likumā paredzētu iemeslu dēļ.”
7.
Atbilstoši minētā likuma 47.b pantam:
“1.   Izmaiņas tiesas sastāvā ir pieļaujamas tikai tad, ja tiesai nav iespējams izskatīt un izlemt lietu tās pašreizējā sastāvā vai ja pastāv ilglaicīgs šķērslis lietas izskatīšanai un izlemšanai tiesā tās pašreizējā sastāvā. 47.a panta noteikumus piemēro mutatis mutandis.
[..]
3.   Lēmumus lietās, kas minētas [1. punktā], pieņem tiesas priekšsēdētājs vai tā pilnvarotais tiesnesis.
4.   Tiesneša dienesta vietas maiņa vai norīkošana darbā citā tiesā, kā arī norīkojuma beigas nav šķērslis [procesuālo] darbību veikšanai lietās, kas ir iedalītas vietā, kur tiesnesis pašlaik strādā, vai vietā, kur tas pašlaik pilda savus pienākumus, līdz šo lietu pabeigšanai.
5.   Tās tiesas kolēģija, kuras teritoriālajā piekritībā ir tiesneša jaunā dienesta vieta vai norīkojuma vieta, pēc tiesneša lūguma vai pēc savas ierosmes, atkarībā no izskatāmo un izlemjamo lietu tiesvedības stadijas var pilnībā vai daļēji atbrīvot šo tiesnesi no pienākumiem attiecībā uz lietu izskatīšanu un izlemšanu, īpaši, ja šī tiesa atrodas tālu no tiesneša jaunās dienesta vietas vai norīkojuma vietas. Pirms rezolūcijas pieņemšanas tiesas kolēģija apspriežas ar kompetento tiesu priekšsēdētājiem.
6.   Šā panta 4. un 5. punkta noteikumus mutatis mutandis piemēro, ja tiesnesi pārceļ uz citu tās pašas tiesas nodaļu.”
Pamatlietas un prejudiciālie jautājumi
8.
Lietā C‑647/21 B. pilsētas Sąd Rejonowy w. B. (B. pilsētas rajona tiesa, Polija) 2020. gada 11. decembrī saskaņā ar ustawa z dnia 6 czerwca 1997 r. – Kodeks karny (1997. gada 6. jūnija Kriminālkodekss) 190. panta 1. punktu piesprieda D. K. brīvības atņemšanas sodu (
5
). D. K. advokāts 2021. gada februārī apstrīdēja sprieduma bardzību, iesniedzot apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā. Tiesnesei A. N.-B. šī apelācija tika iedalīta izskatīšanai viena tiesneša sastāvā tiesneša referenta un priekšsēdētāja amatā.
9.
Lietā C‑648/21 M. C. un M. F. tika apsūdzēti “valsts amatpersonas pilnvaru ļaunprātīgā izmantošanā” saskaņā ar ustawa z dnia 6 czerwca 1997 r. Kodeks karny (1997. gada 6. jūnija Kriminālkodekss) 231. panta 1. punktu (
6
). Pirmās instances tiesa 2016. gada martā notiesāja M. F. un piesprieda viņam brīvības atņemšanas sodu (
7
). M. C. tika attaisnots. Otrās instances tiesa 2016. gada novembrī šo spriedumu atcēla un nodeva lietu atkārtotai izskatīšanai pirmās instances tiesā. Pirmās instances tiesa 2017. gada decembrī notiesāja M. C. un M. F. par attiecīgajiem noziedzīgajiem nodarījumiem. Pēc vēl vienas apelācijas sūdzības 2019. gada aprīlī otrās instances tiesa attaisnoja M. C. un atstāja spēkā M. F. notiesājošo spriedumu. Prokurator Generalny (ģenerālprokurors) par šo spriedumu iesniedza kasācijas sūdzību Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija). Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa) 2020. gada aprīlī atcēla otrās instances tiesas spriedumu un nodeva lietu atkārtotai izskatīšanai attiecīgajā tiesā apelācijas kārtībā. Minētā lieta tiek izskatīta Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) apelācijas nodaļā, kur tās iztiesāšanas sastāvā ietilpst Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs, tiesnesis referents un iztiesāšanas sastāva priekšsēdētājs – tiesnese A. N.-B., kā arī trešais tiesnesis.
10.
Citā nesaistītā lietā tiesnese A. N.-B. 2021. gada septembrī (
8
), pamatojoties uz LES 19. panta 1. punkta otro daļu, izdeva rīkojumu, lūdzot Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) apelācijas nodaļas priekšsēdētājam aizstāt attiecīgās lietas iztiesāšanas sastāva Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāju. Šajā rīkojumā bija teikts, ka apstāklis, ka Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs – kurš attiecīgās lietas iztiesāšanas sastāvā tika iecelts ar VTP rezolūciju, kas tika pieņemta tās jaunajā sastāvā (
9
), – pārkāpj tiesības uz likumā noteiktu tiesu saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamattiesību aizsardzības konvencijas, kas parakstīta Romā 1950. gada 4. novembrī, 6. pantu, Hartas 47. pantu, Polijas Republikas Konstitūcijas 45. pantu un Eiropas Cilvēktiesību tiesas (turpmāk tekstā – “ECT”) spriedumu lietā Reczkowicz pret Poliju (
10
).
11.
Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāja vietnieks atcēla šo rīkojumu, pamatojoties uz Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 42.a panta 1. punktu. Saskaņā ar iesniedzējtiesas sniegto informāciju, priekšsēdētāja vietnieks tika iecelts par tiesnesi, pamatojoties uz VTP (
11
) rezolūciju. Pēc tam Polijas tieslietu ministrs, kas vienlaikus bija arī ģenerālprokurors (Prokurator Generalny), iecēla viņu Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāja vietnieka amatā. Iesniedzējtiesai ir šaubas par to, vai Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāja vietnieks varēja administratīvās pārbaudes procedūrā atcelt minētās tiesas rīkojumu, ņemot vērā, ka šīs tiesas iztiesāšanas sastāva noteikšana ir tiesas spriešanas jautājums, kurā priekšsēdētāja vietniekam nebija jāiesaistās. Katrā ziņā Tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2021. gada 14. jūlija rīkojums lietā Komisija/Polija (
12
) par dažu Polijas tiesību normu, tostarp Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 42.a panta 1. punkta piemērošanas apturēšanu, atņēma jebkādas Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāja vietnieka pilnvaras veikt šajā tiesību normā paredzētos pasākumus.
12.
Citā lietā, 2021. gada oktobra sākumā, tiesnese A. N.-B. atcēla zemākas instances tiesas spriedumu, kuru bija pasludinājis tiesnesis, kas bija iecelts, pamatojoties uz VTP (
13
) rezolūciju (
14
).
13.
Kolēģija 2021. gada 11. oktobrī pieņēma rezolūciju atsaukt tiesnesi A. N.-B. no aptuveni septiņdesmit viņai iedalītajām lietām, tostarp lietām, kurās iesniegti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu. Atsaukšana tika veikta bez tiesneses A. N.-B. piekrišanas un “bez likumā paredzētā ad hoc pieprasījuma”. Tiesnesei A. N.-B. netika sniegta iespēja iepazīties ar kolēģijas rezolūcijas tekstu, un Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs viņu informēja tikai par to, ka viņa tiek atsaukta no šīm lietām. Tiesnesei A. N.-B. nav zināmi ne šī nolēmuma iemesli, ne juridiskais pamatojums. Neraugoties uz diviem tiesneses A. N.-B. lūgumiem, Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs atteica viņai iespēju iepazīties ar rezolūcijas tekstu.
14.
Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs 2021. gada 13. oktobrī pieņēma rīkojumu (
15
) par tiesneses A. N.-B. pārcelšanu no Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) (
16
) apelācijas nodaļas (
17
) uz šīs tiesas pirmās instances nodaļu (turpmāk tekstā – “2021. gada 13. oktobra rīkojums”) (
18
). Minētajā rīkojumā ir sniegta “lakoniska” atsauce uz nepieciešamību nodrošināt Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) apelācijas un pirmās instances tiesas nodaļu pienācīgu darbību un atsauce uz šīs tiesas priekšsēdētāja un kādas tiesas nodaļas priekšsēdētāja neprecizētu saraksti. Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāja rīkojums stājās spēkā 2021. gada 18. oktobrī, kad arī tiesnese A. N.-B tika ar to iepazīstināta. Rīkojumā nav informācijas par tiesību aizsardzības līdzekļiem, kas varētu būt viņas rīcībā, lai to apstrīdētu.
15.
Savos apsvērumos Komisija norādīja, ka pret tiesnesi A. N.-B. bija arī ierosināta disciplinārlieta un ka no 2021. gada 29. oktobra viņa bija atstādināta no amata vismaz uz vienu mēnesi. Polijas valdība 2024. gada 24. janvāra tiesas sēdē apstiprināja šīs disciplinārlietas esamību, taču nevarēja sniegt informāciju par tās iznākumu.
16.
Iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai, ņemot vērā iepriekš minētos apstākļus un spriedumu Simpson/Padome un HG/Komisija (pārskatīšana) (
19
), tiesneses A. N.-B. atsaukšana no lietām, kurās iesniegti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir pretrunā LES 19. panta 1. punkta otrajai daļai un Hartas 47. pantam. Gadījumā, ja minētās tiesību normas būtu pārkāptas, iesniedzējtiesa jautā, vai tai būtu jāatstāj neiemērota kolēģijas rezolūcija, kā rezultātā tiesnese A. N.-B. turpinātu pildīt viena tiesneša iztiesāšanas sastāva priekšsēdētāja pienākumus lietā, kas ir pamatā lietai C‑647/21, un trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāva tiesneša referenta un priekšsēdētāja pienākumus lietā, kas ir pamatā lietai C‑648/21. Tādējādi Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa kopsakarā ar [Hartas] 47. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā 2001. gada 27. jūlijaustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Likums par vispārīgās jurisdikcijas tiesu organizāciju) 47.b panta 5. un 6. punkts kopsakarā ar tā 30. panta 1. punktu un 24. panta 1. punktu, kuros ir noteikts, ka tāda valsts tiesas struktūra kā tiesas kolēģija ir kompetenta atbrīvot šīs tiesas tiesnesi no pienākuma izskatīt visas vai daļu no iedalītajām lietām, ņemot vērā, ka:
a)
tiesas kolēģijas sastāvā ipso jure ietilpst tiesu priekšsēdētāji, kurus šajos amatos ieceļ tāda izpildvaras iestāde kā tieslietu ministrs, kas vienlaikus pilda ģenerālprokurora funkcijas;
b)
tiesnesis tiek atbrīvots no pienākuma izskatīt iedalītās lietas bez viņa piekrišanas;
c)
valsts tiesībās nav noteikti kritēriji, pēc kuriem tiesas kolēģijai būtu jāvadās, atbrīvojot tiesnesi no pienākuma izskatīt iedalītās lietas, kā arī nav noteikts pienākums pamatot šādu atbrīvošanu vai veikt šādas atbrīvošanas pārbaudi tiesā;
d)
atsevišķi tiesas kolēģijas locekļi tika iecelti tiesneša amatos apstākļos, kas ir līdzīgi tiem, kādi bija minēti Tiesas 2021. gada 15. jūlija spriedumā Komisija/Polija (Disciplinārie pasākumi pret tiesnešiem) (C‑791/19, EU:C:2021:596)?
2)
Vai pirmajā jautājumā minētās tiesību normas, kā arī pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem valsts tiesai, kura izskata Direktīvas 2016/343 [ (
20
)] piemērošanas jomā ietilpstošu krimināllietu un kuras tiesnesis ir atbrīvots no pienākuma izskatīt lietas pirmajā jautājumā aprakstītajā veidā, un visām valsts iestādēm ir piešķirtas tiesības (vai, pakārtoti, ir noteikts pienākums) neņemt vērā tiesas kolēģijas aktu un citus tā rezultātā pieņemtus aktus (piemēram, rīkojumu par lietu, tostarp pamatlietas pārdalīšanu bez atstādinātā tiesneša piekrišanas) tā, lai viņš varētu turpmāk tikt iekļauts [iztiesāšanas sastāvā], kas izskata šo lietu?
3)
Vai pirmajā jautājumā minētās tiesību normas, kā arī pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek prasīts, lai valsts tiesību sistēmā – kriminālprocesā, kas ietilpst Direktīvas 2016/34 piemērošanas jomā, – tiktu paredzēti tādi līdzekļi, kas ļauj tādiem tiesvedības dalībniekiem kā apsūdzētie pamatlietā panākt, lai tiesa pārbauda, un pārsūdzēt [pirmajā jautājumā] minētos lēmumus, kuru mērķis ir mainīt iztiesāšanas sastāvu, kas izskata lietu, un tā rezultātā atbrīvot tiesnesi, kuram līdz šim bija iedalīta lieta izskatīšanai, no pienākuma to izskatīt pirmajā jautājumā aprakstītajā veidā?”
Tiesvedība Tiesā
17.
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 29. novembra aprīļa lēmumu lietas C‑647/21 un C‑648/21 tika apvienotas rakstveida un mutvārdu procesa, kā arī sprieduma izstrādes vajadzībām.
18.
Iesniedzējtiesa lūdza, lai abi tās lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu tiktu izskatīti paātrinātā kārtībā atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas Reglamenta 105. panta 1. punktam. Tiesas priekšsēdētājs šos lūgumus noraidīja ar 2021. gada 29. novembra lēmumu. Viņš uzskatīja, ka iesniedzējtiesa ir izvirzījusi vispārīgus argumentus (
21
), nenorādīdama nekādu īpašu pamatojumu paātrinātai izskatīšanai. Apstāklis, ka iesniedzējtiesā izskatāmās lietas ir saistītas ar kriminālprocesu, netika atzīts par šādu pamatojumu.
19.
Tiesa 2022. gada 18. oktobrī apturēja apvienotās lietas C‑647/21 un C‑648/21 līdz sprieduma pasludināšanai apvienotajās lietās C‑615/20 un C‑671/20. 2023. gada 20. jūlijā Tiesa informēja iesniedzējtiesu par spriedumu YP u. c. (Tiesneša imunitātes atcelšana un viņa atstādināšana no amata) (
22
) un aicināja iesniedzējtiesu norādīt, vai tā vēlas uzturēt savus lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu. Atbilstoši Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāja norādījumiem tiesnese A. N.-B. 2023. gada 25. septembrī (
23
) atbildēja Tiesai, norādot, ka Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) vēlas uzturēt lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu apvienotajās lietās C‑647/21 un C‑648/21.
20.
Ņemot vērā dažas neskaidrības, kas tika saskatītas tiesneses A. N.-B. atbildē, Tiesa saskaņā ar Tiesas Reglamenta 101. panta 1. punktu lūdza viņai sniegt paskaidrojumus (
24
). Tiesa cita starpā jautāja, vai tiesnese A. N.-B. turpina piedalīties iztiesāšanas sastāvā lietās, kurās iesniegti lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu apvienotajās lietās C‑647/21 un C‑648/21, un, ja tā, tad kādā statusā. Tiesnese A. N.-B. uz šo lūgumu atbildēja 2023. gada 17. oktobrī (
25
). Viņa apstiprināja, ka 2021. gada 20. oktobrī, kad tika iesniegti lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, viņa abu lietu tiesvedībās Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) darbojās kā tiesnesis referents un iztiesāšanas sastāva priekšsēdētājs. Lieta, kas ir pamatā lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑648/21, ar 2021. gada 21. oktobra rīkojumu tika pārdalīta citam tiesnesim referentam, kurš iepriekš darbojās trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāvā (
26
). Tajā pašā datumā tika mainīts arī viena tiesneša iztiesāšanas sastāvs lietā, kas ir pamatā lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑647/21. Tiesnese A. N.-B. apstiprināja, ka tiesvedība Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) lietās, kurās iesniegti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, tika apturēta šo lūgumu dēļ, un joprojām ir apturēta. Tiesnese A. N.-B. arī informēja Tiesu, ka lietas pēc būtības Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) tiek izskatītas pilnā tiesas sastāvā (
27
) (Rozprawa). Citās tiesas sēdēs (Posiedzenie) – piemēram, lietās, kas ir pamatā lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu apvienotajās lietās C‑647/21 un C‑648/21 – Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) izskata lietas viena tiesneša iztiesāšanas sastāvā, tiesnesim referentam pildot priekšsēdētāja pienākumus.
21.
Rakstiskus apsvērumus iesniedza Prokuratura Rejonowa w Bytowie (Bitovas rajona prokuratūra), Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra), Dānijas, Nīderlandes, Polijas un Zviedrijas valdības un Eiropas Komisija. Minētie lietas dalībnieki, izņemot Prokuratura Rejonowa w Bytowie (Bitovas rajona prokuratūra), Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra) un Nīderlandes valdību, 2024. gada 24. janvāra tiesas sēdē sniedza mutiskus argumentus un atbildēja uz Tiesas jautājumiem.
Par Tiesas kompetenci
Apsvērumi
22.
Dānijas un Polijas valdības, kā arī Komisija uzskata, ka Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) lietām, kurās uzdoti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, nav piemērojams Hartas 47. pants. Lai gan šie jautājumi attiecas uz Direktīvu 2016/343, Komisija norāda, ka tajos nav lūgts interpretēt minētās direktīvas noteikumus.
23.
Prokuratura Rejonowa w Bytowie (Bitovas rajona prokuratūra) un Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra) norāda, ka uzdotie jautājumi ir saistīti ar tiesneša atsaukšanu no lietām. Tas esot jautājums par tieslietu organizāciju dalībvalstī, kas ir ekskluzīvā valsts kompetencē, kuru Savienības tiesības nereglamentē. Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra) turklāt apgalvo, ka tiesneses A. N.-B. uzdotie jautājumi ir saistīti ar viņas individuālajiem apstākļiem un tādēļ tiem esot personisks, nevis tiesisks raksturs.
Izvērtējums
24.
Hartas 51. panta 1. punktā ir paredzēts, ka tās noteikumi attiecas uz dalībvalstīm tikai tad, ja tās īsteno Savienības tiesību aktus. Iesniedzējtiesā izskatāmās lietas, kas ir pamatā apvienotajām lietām C‑647/21 un C‑648/21, pēc būtības ir krimināllietas, un otrais jautājums attiecas uz Direktīvu 2016/343. Iesniedzējtiesa nav norādījusi nekādus iemeslus, kas izskaidrotu, kādā veidā šīs direktīvas interpretācijai būtu nozīme izskatāmo lietu izspriešanā. No lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu arī neizriet, ka tajos būtu izvirzītas kādas problēmas saistībā ar Savienības tiesību interpretāciju vai piemērošanu. Proti, lūgumos sniegt prejudiciālu nolēmumu nekas neliecina, ka kāda persona pamatotos uz Hartas 47. pantā nostiprinātajām tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību vai kāda persona, kas atsauktos uz šīm tiesībām, pamatotos uz Savienības tiesībās paredzētajām tiesībām vai brīvību (
28
).
25.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai arī tieslietu organizācija dalībvalstīs, tostarp tiesnešu atsaukšana no lietām un lietu pārdalīšana, ir šo dalībvalstu kompetencē, tomēr, īstenojot šo kompetenci, dalībvalstīm ir jāievēro Savienības tiesībās, it īpaši no LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā, noteiktie pienākumi (
29
). Saskaņā ar LES 19. panta 1. punkta otro daļu dalībvalstīm ir jānodrošina, lai attiecīgās tiesas, kas var spriest par Savienības tiesību (
30
) piemērošanu un interpretāciju, atbilstu efektīvas tiesību aizsardzības tiesā prasībām (
31
). Šis noteikums nepieļauj tādas valsts tiesību normas par tieslietu organizāciju, kas izraisītu tiesiskuma aizsardzības līmeņa pazemināšanu (
32
). Tādējādi dalībvalstīm tieslietu organizācija ir jāveido tā, lai tā atbilstu Savienības tiesību prasībām. Tas it īpaši attiecas uz to tiesu neatkarību, kurām var nākties lemt par jautājumiem, kas saistīti ar Savienības tiesību piemērošanu vai interpretāciju, lai nodrošinātu no tām izrietošo privātpersonu efektīvu tiesību aizsardzību tiesā (
33
). Tas nozīmē, ka Tiesas kompetencē ir interpretēt Savienības tiesības lietās, kas attiecas uz dalībvalsts tiesu sistēmas organizāciju.
26.
Attiecībā uz Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra) apgalvojumiem par uzdoto jautājumu personisko raksturu pietiek norādīt, ka spriedums YP attiecās arī uz individuālu tiesnešu, kuri bija iesnieguši lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kompetenci. Minētajā spriedumā Tiesa lēma, vai šādi tiesneši saskaņā ar LES 19. panta 1. punkta otro daļu var turpināt izskatīt un izlemt viņiem iedalītās krimināllietas. Tiesa uz uzdotajiem jautājumiem atbildēja, ļaujot iesniedzējtiesai in limine litis atrisināt procesuālos jautājumus par šo tiesnešu individuālo kompetenci izskatīt un izlemt tiem iedalītās lietas (
34
).
27.
Visu šo iemeslu dēļ ierosinu Tiesai, izņemot attiecībā uz Hartas 47. panta interpretāciju, atzīt, ka tās kompetencē ir lemt par šiem lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu.
Par prejudiciālo jautājumu pieņemamību
28.
Prokuratura Rejonowa w Bytowie (Bitovas rajona prokuratūra) un Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra) apstrīd šo lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamību. Tiesnese A. N.-B. 2021. gada 18. oktobrī tika atsaukta no attiecīgām lietām, un tās tika pārdalītas vienam vai vairākiem citiem tiesnešiem. Tiesnesei A. N.-B. 2021. gada 20. oktobrī neesot bijusi kompetence iesniegt jebkādus lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu, jo tajā laikā viņa nebija nedz iesaistīta valsts tiesvedībās, kas ir pamatā šiem lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu, nedz arī piedalījās attiecīgajos Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) iztiesāšanas sastāvos. Tādējādi uzdotie jautājumi esot hipotētiski, jo atbildes uz tiem neesot nepieciešamas, lai izlemtu šajā tiesā izskatāmās krimināllietas. Tiesneša vai tiesnešu, kam šīs lietas tika pārdalītas, neatkarība un objektivitāte netiek apstrīdēta. Prokuratura Rejonowa w Bytowie (Bitovas rajona prokuratūra) un Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra) arī norāda, ka iesniegtie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu neatbilst Tiesas Reglamenta 94. panta a) un b) apakšpunkta prasībām.
29.
Komisija uzskata, ka trešais jautājums, kas attiecas uz tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, kādi ir pieejami lietas dalībniekiem iesniedzējtiesā, ir nepieņemams, jo tas esot gan hipotētisks, gan neradot nevienu iepriekšēju jautājumu, kas būtu jāatrisina in limine litis. Polijas valdība tiesas sēdē apgalvoja, ka iesniedzējtiesas uzdotie jautājumi ir pieņemami (
35
).
30.
Ir lietderīgi vispirms izvērtēt trešā jautājuma pieņemamību, pret kuru ir iebildusi Komisija.
31.
Proti, no lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu neizriet, ka kāds no dalībniekiem lietās, kas ir pamatā apvienotajām lietām C‑647/21 un C‑648/21, būtu iebildis vai lūdzis pārskatīt kolēģijas rezolūciju, ar kuru tiesnese A. N.-B. atsaukta no šīm lietām. No Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem arī neizriet, ka šiem lietas dalībniekiem jebkādā veidā būtu liegts vai traucēts celt šādus iebildumus vai lūgt šādu pārskatīšanu. Jāsecina, ka iesniedzējtiesas trešais jautājums ir hipotētisks un tādēļ nav pieņemams.
32.
Attiecībā uz pirmā un otrā jautājuma pieņemamību, manuprāt, lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamības nosacījumiem ir jābūt izpildītiem visā tiesvedības gaitā (
36
). Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 100. panta 1. punktu Tiesai turpina izskatīt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu tik ilgi, kamēr to nav atsaukusi tiesa, kas ar šo lūgumu vērsusies Tiesā. Saskaņā ar tās Tiesas Reglamenta 100. panta 2. punktu Tiesa jebkurā brīdī var konstatēt, ka vairs netiek izpildītas attiecībā uz tās kompetenci izvirzītās prasības.
33.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru uz jautājumiem par Savienības tiesību interpretāciju, kurus valsts tiesa uzdevusi saskaņā ar LESD 267. pantu, attiecas atbilstības prezumpcija. Tiesas un valsts tiesu sadarbības kontekstā, ko paredz šī tiesību norma, vienīgi valsts tiesai, kurā tiek izskatīts strīds un kurai ir jāuzņemas atbildība par turpmāko tiesas nolēmumu, ņemot vērā konkrētās lietas apstākļus, ir jānosaka, cik lielā mērā prejudiciālais nolēmums ir vajadzīgs, lai šī tiesa varētu sniegt spriedumu, un cik būtiski ir Tiesai uzdotie jautājumi. Tomēr gan no LESD 267. panta formulējuma, gan no tā sistēmas izriet, ka valsts tiesas var iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu tikai tad, ja to tiesvedībā esošajā lietā, kurā tām ir jāpieņem lēmums, var tikt ņemta vērā Tiesas atbilde. Tiesa nesniedz konsultatīvus atzinumus par vispārīgiem vai hipotētiskiem jautājumiem. Tādējādi lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu ir jābūt vajadzīgam, lai efektīvi atrisinātu strīdu iesniedzējtiesā vai in limine litis atrisinātu iepriekšēju Savienības vai valsts procesuālo tiesību jautājumu (
37
).
34.
No Tiesas un iesniedzējtiesas plašās sarakstes (
38
) izriet, ka no Polijas tiesību viedokļa 2021. gada 20. oktobrī, kad tiesnese A. N.-B. iesniedza šos lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu, viņa piedalījās tiesvedībā Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) lietās, kas ir pamatā apvienotajām lietām C‑647/21 un C‑648/21, un šo lūgumu rezultātā šīs lietas tika apturētas (
39
). Minētā tiesa nav atsaukusi lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu, neraugoties uz kolēģijas nolēmumu par tiesneses A. N.-B. atsaukšanu no lietām, kurās iesniegti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, un to pārdalīšanu citiem tiesnešiem. Tāpēc ierosinu atzīt, ka Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu tika iesniegti Tiesai 2021. gada 20. oktobrī un saskaņā ar Tiesas Reglamenta 100. panta 1. punktu Tiesai joprojām ir pienākums tos izskatīt arī šo secinājumu sagatavošanas brīdī.
35.
Saistībā ar iebildumu, ka Tiesas atbilde neesot vajadzīga, lai izspriestu krimināllietas, kas ir pamatā šiem lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu, nav skaidrs, vai šīm krimināllietām ir kāda saturiska saikne ar Savienības tiesībām, kas liktu iesniedzējtiesai piemērot šīs tiesības, lai izspriestu tās pēc būtības (
40
). Šķietams saiknes trūkums starp šīm krimināllietām un Savienības tiesībām ne vienmēr sniedz atbildi uz šo jautājumu. Tiesa ir uzsvērusi, ka tai var būt nepieciešams atbildēt uz jautājumiem, lai sniegtu iesniedzējtiesām Savienības procesuālo tiesību normu interpretāciju, kas ļautu tām izlemt izskatāmos strīdus pēc būtības (
41
). Tādēļ es piekrītu tiesas sēdē izvirzītajam Polijas valdības apsvērumam par to, ka Tiesas atbilde ir objektīvi vajadzīga, lai iesniedzējtiesa varētu in limine litis lemt par procesuālu jautājumu, pirms tā lemj par tai iesniegtajām lietām pēc būtības (
42
).
36.
Sprieduma G 69. punktā Tiesa nosprieda, ka Tiesai lūgtās Savienības tiesību interpretācijas vajadzīgums LESD 267. panta izpratnē nozīmē, ka iesniedzējtiesai “vienam pašam ir jāvar izdarīt secinājumus no šīs interpretācijas”. Lietā, kas bija pamatā lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑269/21, tiesnesim referentam, kurš piedalījās trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāvā, radās šaubas par kāda cita šī iztiesāšanas sastāva tiesneša atbilstību neatkarīgas un objektīvas, tiesību aktos noteiktas tiesas kritērijam Savienības tiesību izpratnē. Tiesa atzina, ka iesniedzējtiesas lūgtā Savienības tiesību interpretācija nebija vajadzīga, lai iesniedzējtiesa varētu izspriest tajā izskatāmo lietu, un līdz ar to lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemams, jo tiesnesis referents, kas ietilpst trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāvā, viens pats nevar izvērtēt Tiesas atbildes. Tiesa nolēma, ka individuālajam tiesnesim, kurš bija iesniedzis lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑269/21, nebija kompetences noraidīt citu tiesnesi, kurš ietilpa tajā pašā iztiesāšanas sastāvā (
43
).
37.
Fakti, kas ir sprieduma G pamatā, acīmredzami atšķiras no faktiem, kas ir pamatā šiem lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu. Tiesnese A. N.-B. nelūdz noraidīt kādu no pārējiem Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) locekļiem. Kā izriet no šo secinājumu 35. punkta, iesniedzējtiesa lūdz sniegt norādījumus, lai in limine litis atrisinātu procesuālās grūtības, kas izriet no kolēģijas nolēmuma liegt tiesnesei A. N.-B. izskatīt un izlemt lietas, kas viņai bija iedalītas un faktiski bija uzsāktas (
44
). Šāda pārbaude ir būtiska procesuāla prasība, ko iesniedzējtiesa ir tiesīga pārbaudīt pēc savas ierosmes (
45
).
38.
Turklāt jānorāda, ka Tiesas atbilde būs saistoša iesniedzējtiesai, tostarp tiesnesim vai tiesnešiem, kuri izstata lietas, kurās iesniegti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, kā arī iesniedzējtiesas struktūrvienībām, kurām ir pilnvaras noteikt un mainīt iztiesāšanas sastāvu (
46
). Atkarībā no Tiesas atbildes uz pirmo un otro jautājumu iesniedzējtiesai saskaņā ar LES 19. panta 1. punkta otro daļu un Savienības tiesību pārākuma principu var tikt noteikts pienākums nepiemērot kolēģijas rezolūciju, tādējādi nodrošinot, ka tiesnese A. N.-B. piedalīsies izskatīšanā esošo krimināllietu tiesvedībās (
47
). Pretējā gadījumā tiesneša vai tiesnešu, kuriem šīs lietas kopš tā laika ir iedalītas, kompetencē var būt šo lietu izskatīšana.
39.
Neviens no tiesvedībā Tiesā iesaistītajiem lietas dalībniekiem neapstrīd lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑648/21 (
48
) pieņemamību un neizvirza argumentu, ka saskaņā ar valsts tiesībām kompetence iesniegt šo lūgumu būtu tikai Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāvam, nevis individuāli tiesnesei A. N.-B. (
49
). Pilnības labad jāņem vērā, ka 2023. gada 17. oktobra atbildē uz Tiesas lūgumu sniegt paskaidrojumus tiesnese A. N.-B. apstiprināja, ka viņai kā trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāva tiesnesei referentei un priekšsēdētājai saskaņā ar Polijas tiesībām bija kompetence iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑648/21 (
50
).
40.
Tādēļ aicinu Tiesu noraidīt dažādos iebildumus par pirmā un otrā jautājuma pieņemamību. Šo secinājumu 30. un 31. punktā minēto iemeslu dēļ uzskatu, ka trešais jautājums ir nepieņemams.
Par lietas būtību
41.
Ar pirmo un otro jautājumu, kurus ir lietderīgi izskatīt abus kopā, Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) vēlas noskaidrot, vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa un Savienības tiesību pārākuma princips liedz kolēģijai atsaukt tiesnesi A. N.-B. no lietām, kas bija pamatā apvienotajām lietām C‑647/21 un C‑648/21, un pārdalīt tās citam tiesnesim vai tiesnešiem. Pirmais jautājums attiecas uz kolēģijas iecelšanas kārtību, tiesneses A. N.-B. piekrišanas nesaņemšanu pirms viņas atsaukšanas un nekādu kritēriju neesamība šādai atsaukšanai saskaņā ar Polijas tiesību normām. Jautājumos nav īpaši aplūkota tiesneses A. N.-B. pārcelšana no Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) sestās (apelācijas) uz otro (pirmās instances) nodaļu.
42.
No lūgumos sniegt prejudiciālu nolēmumu minētajiem faktiem un apsvērumiem izriet, ka tiesneses A. N-B. (
51
) pārcelšana un turpmāka viņas atsaukšana no septiņdesmit viņai iedalītajām lietām tika veikta, reaģējot uz viņas mēģinājumiem pārbaudīt noteiktu tiesnešu iecelšanas amatā atbilstību LES 19. panta 1. punkta otrās daļas prasībām (
52
). Polijas valdība tiesas sēdē apstiprināja, ka tā izdarījusi šādus secinājumus, pamatojoties uz šiem faktiem un apsvērumiem. Polijas valdība arī uzskata, ka šie pasākumi netika veikti labas tiesu pārvaldības interesēs (
53
).
43.
Tāpat, gandrīz vienlaikus pret tiesnesi A. N-B tika uzsākta disciplinārlieta. Tiesas rīcībā esošā informācija neliecina, ka tiesneses A. N.-B. pārcelšana no tiesas apelācijas nodaļas uz tās pašas tiesas pirmās instances nodaļu un atsaukšana no lietām būtu veikta formālas disciplinārlietas ietvaros. Tādējādi iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tiesneses A. N.-B. pārcelšana un atsaukšana no lietām faktiski bijis slēpts un tādējādi prettiesisks disciplinārsods.
44.
Ņemot vērā šo notikumu vienlaicīgumu un acīmredzami kopīgo mērķi, lai iesniedzējtiesai tiktu sniegta lietderīga atbilde, ierosinu vērtēt tiesneses A. N.-B. pārcelšanu kopā ar viņas atsaukšanu no lietām (
54
).
45.
Prasība par tiesu neatkarību, kas ir nesaraujami saistīta ar tiesas spriešanu, ietilpst tiesību uz efektīvu aizsardzību tiesā pamatsaturā, un tai ir kardināla nozīme Savienības tiesību sistēmā (
55
). Lai izpildītu šo prasību, tiesai savas funkcijas ir jāīsteno autonomi, neesot pakļautai nekādai hierarhiskai saiknei vai subordinācijai attiecībā pret kādu un nesaņemot jebkādas izcelsmes rīkojumus vai instrukcijas, tādējādi būdama aizsargāta pret ārēju iejaukšanos vai spiedienu, kas var nelabvēlīgi ietekmēt tās locekļu spriešanas neatkarību un ietekmēt viņu lēmumus (
56
). Tiesu neatkarības princips prasa izstrādāt noteikumus, kas ļautu kliedēt jebkādas pamatotas tiesību subjektu šaubas par tiesnešu neatkarību no ārējiem faktoriem, it īpaši no likumdošanas varas un izpildvaras tiešas vai netiešas ietekmes uz tiesnešu lēmumiem (
57
). Tādējādi Savienības tiesībās ir lielā mērā uzsvērta nepieciešamība pasargāt valsts tiesas funkciju no spiediena, ko izdara tās izpildvara vai likumdevējs. Lai kliedētu šādas pamatotas šaubas par tiesnešu neatkarību no jebkādas tiešas vai netiešas ietekmes, kas varētu ietekmēt viņu lēmumus, vienlīdz svarīga ir tiesnešu individuāla aizsardzība pret pārmērīgu ietekmi vai spiedienu pašā tiesu sistēmā (
58
).
46.
Dažādi tiesnešu paziņojumi vai zvēresti, ar kuriem viņi apņemas spriest tiesu pilnīgi neatkarīgi, zaudētu jēgu, ja pastāvētu risks, ka, pildot savus pienākumus, viņi varētu tikt pakļauti spiedienam no kolēģu puses, jo īpaši no kolēģiem, kuri ir atbildīgi par iztiesāšanas sastāva vadīšanu un/vai lietu iedalīšanu. Šāda veida spiediens var izpausties neformāli, kā tiesneša pārcelšana uz citu dienesta vietu (kā, šķiet, ir noticis šajā gadījumā), kā lietu iedalīšana un pārdalīšana (kā, šķiet, arī ir noticis šajā gadījumā), gan kā disciplinārlietas ierosināšana un īstenošana (kā, iespējams, ir noticis šajā gadījumā). Šāda kolēģu rīcība ir ne tikai neētiska – tiesneši nedrīkst izdarīt spiedienu uz saviem kolēģiem tāpat kā to nedrīkst izpildvaras vai likumdevējas varas pārstāvji. Šie apsvērumi tikpat lielā mērā ir spēkā apstākļos, kad kolēģi izdara spiedienu uz tiesnešiem saistībā ar to, ka viņi pilda savu pienākumu publiski izteikties jautājumos par tiesību sistēmas organizāciju un tiesu varas īstenošanu (
59
).
47.
Šo nostāju atbalsta gan Eiropas Cilvēktiesību tiesas (turpmāk tekstā – “ECT”), gan Tiesas judikatūra. Spriedumā Parlov-Tkalčić pret Horvātiju ECT nolēma, ka “tiesu neatkarība prasa, lai tiesneši individuāli būtu brīvi ne tikai no nevēlamas ietekmes, kas radusies ārpus tiesu sistēmas, bet arī tiesu sistēmas ietvaros. Iekšējā tiesu neatkarība nozīmē, ka tiesām ir jābūt brīvām no [..] citu tiesnešu vai personu, kuras veic tiesās administratīvos pienākumus, piemēram, tiesas priekšsēdētāja vai tiesas nodaļas priekšsēdētāja, norādījumiem vai spiediena. [..] Tādu pietiekamu aizsardzības pasākumu trūkuma gadījumā, kuri nodrošina tiesnešu neatkarību tiesu sistēmā un jo īpaši no to priekšniekiem tiesās, [ECT] var likt secināt, ka attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja šaubām par tiesas (neatkarību un) objektivitāti var uzskatīt, ka tās ir objektīvi pamatotas [..]” (
60
).
48.
Tiesa spriedumā W. Ż. (
61
) uzsvēra procesuālo garantiju vai aizsardzības pasākumu nepieciešamību, lai nodrošinātu iekšējo tiesu neatkarību un tiesības apstrīdēt pasākumus, kuri var apdraudēt šādu neatkarību (
62
). Tiesa atzina, ka tiesneša pārcelšana bez viņa piekrišanas uz citu tiesu vai uz citu tās pašas tiesas nodaļu – tāpat kā disciplinārsoda piemērošana – var apdraudēt tiesnešu neatceļamības un tiesu neatkarības principu ievērošanu. Šāda pārcelšana var būt līdzeklis, kā īstenot tiesas lēmumu satura kontroli. Ar to var ne tikai ietekmēt konkrēto tiesnešu pilnvaru apjomu un tiem uzticēto lietu izskatīšanu, bet tai var būt arī ievērojama ietekme uz viņu dzīvi un karjeru un tādējādi radīt disciplinārsoda ietekmei līdzīgu ietekmi (
63
). Tādējādi Tiesa ir nospriedusi, ka noteikumiem un principiem, kas reglamentē tiesnešiem piemērojamos disciplināros pasākumus, ir jāreglamentē arī šāda pārcelšana uz citu dienesta vietu (
64
).
49.
No tā izriet, ka, lai izvairītos no patvaļas un/vai manipulācijas riska, noteikumi par tiesnešu pārcelšanu bez viņu piekrišanas ir jānosaka iepriekš skaidrā un pārredzamā veidā (
65
). Rīkojumu par šādu pārcelšanu var izdot tikai ar likumīgu pamatojumu, tostarp pamatojumu, kas saistīts ar pieejamo resursu sadali, lai veicinātu labu tiesu pārvaldību. Šādos lēmumos ir jānorāda atbilstošie iemesli un ir jāparedz iespēja tos apstrīdēt saskaņā ar procedūru, kas pilnībā garantē Hartas 47. un 48. pantā nostiprinātās tiesības, it īpaši tiesības uz aizstāvību. Tā kā tiesneša pārcelšana un atsaukšana no lietām bez viņa piekrišanas var radīt līdzīgu “atvēsinošu” ietekmi, noteikumi un principi, kas piemērojami šādai pārcelšanai un jebkuriem disciplinārajiem pasākumiem, ir vienlīdz piemērojami (
66
) arī tiesneša atsaukšanai no lietām bez viņa piekrišanas (
67
).
50.
No lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu un lietas dalībnieku rakstveida un mutvārdu apsvērumiem izriet, ka Polijas tiesību akti, kas paredz iespēju pārcelt tiesnešus un atsaukt tos no lietām bez tiesneša piekrišanas, neatbilst iepriekš minētajām normām un principiem (
68
). Šīm normām un principiem neatbilst arī veids, kādā kolēģija un Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs piemērojuši Polijas tiesību normas tiesnesei A. N.-B. Tādējādi konstatētās nepilnības, šķiet, ir gan sistēmiskas, gan individuālas.
51.
Tiesas sēdē, atbildot uz Tiesas uzdotajiem jautājumiem, Polijas valdība apstiprināja, ka Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 22.a pants reglamentē tiesneša pienākumu izmaiņas, tostarp tiesneša pārcelšanu uz citu tiesas nodaļu. Atbilstoši minētā likuma 22.a panta 1. un 4a. punktam šādām izmaiņām ir nepieciešama attiecīgā tiesneša piekrišana. Ir paredzētas arī tiesības pārsūdzēt šādus lēmumus VTP (
69
).
52.
Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 22.a panta 4b. punkta 1. apakšpunktā ir izslēgta prasība par piekrišanu “gadījumā, ja lieta tiek nodota citai nodaļai, kas izskata lietas tajā pašā jomā”. Minētā likuma 22.a panta 5. punkta 1. apakšpunktā ir izslēgtas tiesneša pārsūdzības tiesības “gadījumā, ja lieta tiek nodota nodaļai, kas izskata lietas tajā pašā jomā” (
70
). Šīs normas noteiktos apstākļos pieļauj tiesnešu pārcelšanu bez viņu piekrišanas. Tās neparedz pārsūdzības vai pārskatīšanas procedūru, kas pilnībā garantētu Hartas 47. un 48. pantā nostiprinātās tiesības, jo īpaši tiesības uz aizstāvību (
71
). Tā kā Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 22.a panta 4b. punkta 1. apakšpunkta un 22.a panta 5. punkta 1. apakšpunkta nosacījumi pieļauj iespēju pakļaut tiesnešus nevēlamam spiedienam tiesu sistēmas ietvaros, manuprāt, tie pārkāpj LES 19. panta 1. punkta otro daļu un tiesnešu neatceļamības un tiesu neatkarības principus.
53.
Attiecībā uz tiesneses A. N.-B. pārcelšanu no Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) apelācijas nodaļas uz pirmās instances nodaļu, 2021. gada 13. oktobra rīkojumā ietvertā atsauce uz nepieciešamību nodrošināt apelācijas un pirmās instances nodaļu pienācīgu darbību un atsauce uz neprecizētu saraksti starp Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāju un kādas tās nodaļas priekšsēdētāju ir īsa un neskaidra. Ņemot vērā šā lēmuma par pārcelšanu iespējamo negatīvo ietekmi gan uz tiesneses A. N.-B. pilnvaru neatkarīgu īstenošanu, gan uz viņas karjeru, šāds īss paskaidrojums ne tuvu nav uzskatāms par pamatojumu (
72
). Lai pārliecinātos, ka šī pārcelšana bija nepieciešama labas tiesu pārvaldības interesēs, ir nepieciešams objektīvs un pārbaudāms pamatojums, jo īpaši ņemot vērā vienlaicīgo cita tiesneša pārcelšanu no Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) pirmās instances nodaļas uz apelācijas nodaļu.
54.
Attiecībā uz kolēģijas rezolūciju un tiesneses A. N.-B. atsaukšanu no lietām bez viņas piekrišanas Polijas valdība tiesas sēdē apstiprināja, ka saskaņā ar Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 47.b pantu principā tiesnesis turpina izskatīt iedalītās lietas neatkarīgi no pārcelšanas uz citu dienesta vietu vai norīkošanas darbā citā vietā. Šķiet, ka ar šo noteikumu tiek ievērots tiesnešu neatceļamības princips. Saskaņā ar Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 47.b panta 5. un 6. punktu tiesnesi tomēr var atsaukt no lietām, ja viņš tiek pārcelts uz citu dienesta vietu vai norīkots darbā citā vietā, vai nu pēc tiesneša lūguma vai pēc šīs tiesas kolēģijas iniciatīvas (
73
).
55.
Manuprāt, tādi noteikumi kā Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 47.b panta 5. un 6. punkts ir pretrunā LES 19. panta 1. punkta otrajai daļai un tiesnešu neatceļamības un tiesu neatkarības principiem. Šķiet, ka šie noteikumi pieļauj patvaļīgu un neierobežotu tiesneša atsaukšanu no lietām pēc savas ierosmes (
74
), bez tiesneša piekrišanas (
75
) un bez pārsūdzības vai pārskatīšanas procedūras, kas pilnībā garantētu Hartas 47. un 48. pantā nostiprinātās tiesības (
76
). Papildus tam, ka šie noteikumi darbojas neparedzamā un nepārskatāmā veidā, kaitējot tiesu neatkarībai un tiesnešu neatceļamībai, Polijas tiesību normas, kā tiesas sēdē to apstiprināja Polijas valdība, neparedz pienākumu norādīt pamatojumu tiesnešu atsaukšanai no lietām atbilstoši Likuma par vispārējās jurisdikcijas tiesām 47.b panta 5.un 6. punktam.
56.
Neskarot pārbaudi, kas jāveic iesniedzējtiesai, šķiet, ka kolēģijas rezolūcija par tiesneses A. N.-B. atsaukšanu no lietām tika pieņemta pirms viņas pārcelšanas no Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) apelācijas nodaļas uz pirmās instances nodaļu. Ja izrādītos, ka tas tā ir, kolēģijas rezolūcija, iespējams, tika pieņemta, pārkāpjot Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 47.b panta 5. un 6. punktu, kas paredz, ka tiesnesi var atsaukt no lietām pēc tam, kad tiesnesis ir pārcelts uz citu dienesta vietu, bet ne pirms tam. Nav zināms, vismaz ne formāli, arī kolēģijas nolēmuma pamatojums (
77
). Turklāt tiesnese A. N.-B. netika pārcelta uz citu vietu vai norīkota darbā citā vietā ārpus Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa), kas arī šķiet pretrunā Polijas tiesību normām. Ja iesniedzējtiesa pierādīs šo Polijas tiesību normu pārkāpumus, tas nozīmēs, ka ir pārkāpta LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, ar nosacījumu, ka šī tiesa atzīs, ka šie pārkāpumi varēja pakļaut tiesnesi A. N.-B. (
78
) nevēlamai ietekmei vai spiedienam pašā tiesu sistēmā (
79
). Ņemot vērā šo secinājumu 50.–56. punktā aprakstītās Polijas tiesību normu (
80
) nepilnības, kā arī to patvaļīgu piemērošanu šo lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu pamatā esošo faktu kontekstā, uzskatu, ka Tiesai – kā rakstveida apsvērumos ir norādījusi Komisija – nav jāpārbauda veids, kā šajā tiesvedībā tika iecelta kolēģija.
57.
Ņemot vērā LES 19. panta 1. punkta otrās daļas tiešo iedarbību (
81
) un lai nodrošinātu Savienības tiesību pārākumu, ierosinu Tiesai nospriest, ka kompetentajām tiesu struktūrām ir jāatstāj nepiemērots Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētāja 2021. gada 13. oktobra rīkojums par tiesneses A. N.-B. pārcelšanu no šīs tiesas apelācijas nodaļas uz pirmās instances nodaļu un tiesnese ir jāpārceļ atpakaļ uz apelācijas nodaļu (
82
). Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) kolēģijai un visām tiesu struktūrām, kuru kompetencē ir izraudzīties un mainīt šīs tiesas iztiesāšanas sastāvus, ir jāatstāj nepiemērota kolēģijas rezolūcija lietās, kas ir pamatā apvienotajām lietām C‑647/21 un C‑648/21 (
83
), un ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai pārdalītu šīs lietas tiesnesei A. N.-B (
84
).
Secinājumi
58.
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa, Polija) uzdotajiem prejudiciālajiem jautājumiem atbildēt šādi:
LES 19. panta 1. punkta otrā daļa, kā arī tiesnešu neatceļamības, tiesu neatkarības un Savienības tiesību pārākuma principi ir jāinterpretē tādējādi, ka:
–
pirmkārt, tiem ir pretrunā tādas valsts tiesību normas, kuras pieļauj tiesnešu pārcelšanu bez viņu piekrišanas, ja attiecībā uz šādu lēmumu nav paredzēta pārsūdzības vai pārskatīšanas procedūra, kas pilnībā garantētu Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā nostiprinātās tiesības, it īpaši tiesības uz aizstāvību;
–
otrkārt, šādos apstākļos valsts tiesas kompetentajām tiesu struktūrām ir pienākums nepiemērot šīs tiesas priekšsēdētāja rīkojumu par tiesneša pārcelšanu no šīs tiesas apelācijas nodaļas uz pirmās instances nodaļu un pārcelt šo tiesnesi atpakaļ uz apelācijas nodaļu;
–
treškārt, tiem ir pretrunā valsts tiesību normas, kuras pieļauj patvaļīgu un neierobežotu tiesneša atsaukšanu no lietām pēc savas ierosmes, bez tiesneša piekrišanas, ja attiecībā uz šādu lēmumu nav paredzēta pārsūdzības vai pārskatīšanas procedūra, kas pilnībā garantētu Hartas 47. un 48. pantā nostiprinātās tiesības, it īpaši tiesības uz aizstāvību;
–
ceturtkārt, gadījumā, ja šāda atsaukšana ir notikusi, valsts tiesas iztiesāšanas sastāviem, kuriem lietas ir pārdalītas, ir pienākums neņemt vērā šādu lietu pārdalīšanu, un tiesu struktūrām, kas ir pilnvarotas iecelt un mainīt šīs valsts tiesas iztiesāšanas sastāvus, ir jāiedala šīs lietas iztiesāšanas sastāvam, kuram tās sākotnēji bija iedalītas.
(
1
)	Oriģinālvaloda – angļu.
(
2
)	Šis ir aptuvens skaits.
(
3
)	Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) kolēģija (turpmāk tekstā – “kolēģija”) ar 2021. gada 11. oktobra rezolūciju (turpmāk tekstā – “kolēģijas nolēmums”) atsauca tiesnesi A. N.-B apmēram no septiņdesmit viņai iedalītajām lietām. Kolēģijas sastāvā ietilpst Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs un šīs tiesas darbības teritorijā esošo rajona tiesu priekšsēdētāji.
(
4
)	No lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu nav skaidrs, kam tika pārdalītas attiecīgās septiņdesmit lietas un kādi kritēriji tika piemēroti. Savos rakstveida apsvērumos Prokuratura Rejonowa w Bytowie (Bitovas rajona prokuratūra, Polija) un Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra, Polija) norāda, ka lietas, kuros iesniegti šie lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu, tika pārdalītas citiem tiesnešiem pēc nejaušības principa.
(
5
)	Šis spriedums nav galīgs.
(
6
)	Pārkāpumi esot izdarīti 2010. gada jūlijā.
(
7
)	Sods tika piespriests nosacīti.
(
8
)	Lietā, starp citu, tika iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu un izdots rīkojums, 2021. gada 11. februāris, Raiffeisen Bank International (C‑329/20, EU:C:2021:111).
(
9
)	2011. gada 12. maijaUstawa o Krajowej Radzie Sądownictwa (Likums par Valsts tieslietu padomi) (2011. gada Dz. U., 714. poz.) 9.a pants.
(
10
)	Spriedums, 2021. gada 22. jūlijs, CE:ECHR:2021:0722JUD004344719.
(
11
)	Tās jaunajā sastāvā.
(
12
)	C‑204/21 R, EU:C:2021:593.
(
13
)	Tās jaunajā sastāvā.
(
14
)	Tiesnese A. N-.B. tostarp balstījās uz LES 19. panta 1. punkta otro daļu un uz Hartas 47. pantu.
(
15
)	Šā rīkojuma juridiskais pamats, šķiet, ir Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 22.a panta 4. punkts.
(
16
)	Lietas, kas ir pamatā šiem lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu, tiek izskatītas Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) sestajā krimināllietu nodaļā.
(
17
)	Sestā krimināllietu nodaļa.
(
18
)	Otrā krimināllietu nodaļa. Uz apelācijas nodaļu tika pārcelts cits tiesnesis, kurš iepriekš bija strādājis gan Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) pirmās instances nodaļā, gan apelācijas nodaļā.
(
19
)	Spriedums, 2020. gada 26. marts, (C‑542/18 RX‑II un C‑543/18 RX‑II, EU:C:2020:232, 57. punkts) (turpmāk tekstā – “spriedums Simpson”). Ar šo spriedumu tiesām noteikts pienākums pārbaudīt, vai to iztiesāšanas sastāvs tiek veidots, ievērojot tiesības uz tiesību aktos noteiktu, neatkarīgu un objektīvu tiesu. Skat. arī spriedumu, 2021. gada 6. oktobris, W. Ż. (Augstākās tiesas Ārkārtas kontroles un publisko lietu palāta – Iecelšana) (C‑487/19, EU:C:2021:798, 114. un 115. punkts) (turpmāk tekstā – “spriedums W. Ż.”).
(
20
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā (OV 2016, L 65, 1. lpp.).
(
21
)	Piemēram, attiecīgās problēmas fundamentālais raksturs un tiesnešu neatceļamības principa nozīmīgums.
(
22
)	Spriedums, 2023. gada 13. jūlijs, (C‑615/20 un C‑671/20, EU:C:2023:562) (turpmāk tekstā – “spriedums YP”).
(
23
)	Neskarot pārbaudi, kas jāveic iesniedzējtiesai, šķiet, ka Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs 2023. gada 20. septembrī pieprasīja tiesnesei A. N.-B. atbildēt uz Tiesas lūgumu 14 dienu laikā.
(
24
)	Pieprasījums tika nosūtīts uz tiesneses A. N.-B. e-curia kontu 2023. gada 9. oktobrī.
(
25
)	Pēc valsts tiesvedības materiālu apvienotajās lietās C‑647/21 un C‑648/21 nodošanas tiesnesei A. N.-B. 2023. gada 25. septembrī, Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) priekšsēdētājs uzdeva viņai atbildēt uz Tiesas pieprasījumu sniegt paskaidrojumus.
(
26
)	Tiesnese A. N.-B. piebilda, ka šis rīkojums netika parakstīts, kā arī netika iecelti pārējie trīs iztiesāšanas sastāva locekļi. Turklāt 2021. gada 11. marta rīkojums, ar kuru tika iecelts sākotnējais iztiesāšanas sastāvs, nav ticis atcelts.
(
27
)	Viena tiesneša vai trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāvā.
(
28
)	Pēc analoģijas skat. rīkojumu, 2020. gada 2. jūlijs, S.A.D. Maler und Anstreicher (C‑256/19, EU:C:2020:523, 32.–34. punkts), un spriedumu, 2021. gada 20. aprīlis, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, 35.–44. punkts). Skat. arī rīkojumu, 2023. gada 3. oktobris, Centar za restrukturiranje i prodaju (C‑327/22, EU:C:2023:757, 27.–29. punkts).
(
29
)	Spriedumi, 2020. gada 26. marts, Miasto Łowicz un Prokurator Generalny (C‑558/18 un C‑563/18, EU:C:2020:234, 36. punkts un tajā minētā judikatūra), un, 2024. gada 9. janvāris, G. u. c. (Polijas vispārīgās jurisdikcijas tiesas tiesnešu iecelšana) (C‑181/21 un C‑269/21, EU:C:2024:1, 57. punkts) (turpmāk tekstā – “spriedums G”). Skat. arī rīkojumu, 2020. gada 2. jūlijs, S.A.D. Maler und Anstreicher (C‑256/19, EU:C:2020:523, 35.–40. punkts).
(
30
)	LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā ir minētas “jomas, uz kurām attiecas Savienības tiesības”, neatkarīgi no situācijas, kādā dalībvalstis īsteno Savienības tiesības Hartas 51. panta 1. punkta izpratnē.
(
31
)	Spriedums, 2021. gada 2. marts, A. B. u. c. (Augstākās tiesas tiesnešu iecelšana – Pārsūdzība) (C‑824/18, EU:C:2021:153, 112. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
32
)	Spriedums, 2021. gada 20. aprīlis, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, 63.–65. punkts).
(
33
)	Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2021. gada 18. maijs, Asociația Forumul Judecătorilor din România u. c. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 un C‑397/19, EU:C:2021:393, 230. punkts). Savienības tiesībās prasītās neatkarības un objektivitātes garantijas ir balstītas uz premisu, ka pastāv tādi noteikumi – it īpaši attiecībā uz tiesas sastāvu, iecelšanu, pilnvaru ilgumu, kā arī tās locekļu atstatīšanas, noraidīšanas un atsaukšanas iemesliem –, kuri ļauj kliedēt jebkādas tiesību subjektu pamatotas šaubas par šīs tiesas neuzņēmību pret ārēju elementu iedarbību un par tās neitralitāti attiecībā uz interesēm, ar kurām tā saskaras. Skat. spriedumu, 2021. gada 20. aprīlis, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, 53. punktu un tajā minēto judikatūru).
(
34
)	Skat. spriedumu YP, 46. un 47. punkts un tajos minētā judikatūra.
(
35
)	Tā atsaucās uz sprieduma YP 47. punktu un uz 2021. gada 16. novembra spriedumu Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim u. c. (no C‑748/19 līdz C‑754/19, EU:C:2021:931, 48. punkts).
(
36
)	Šajā ziņā skat. ģenerāladvokāta N. Emiliu [N. Emiliou] secinājumus lietā Cilevičs u.c. (C‑391/20, EU:C:2022:166, 24. punkts).
(
37
)	Skat. spriedumus, 2013. gada 27. jūnijs, Di Donna (C‑492/11, EU:C:2013:428, 24.–26. punkts un tajos minētā judikatūra); 2014. gada 27. februāris, Pohotovosť (C‑470/12, EU:C:2014:101, 27.–29. punkts un tajos minētā judikatūra); 2020. gada 26. marts, Miasto Łowicz un Prokurator Generalny (C‑558/18 un C‑563/18, EU:C:2020:234, 44. un 45. punkts un tajos minētā judikatūra); un, 2020. gada 24. novembris, Openbaar Ministerie (Dokumentu viltošana) (C‑510/19, EU:C:2020:953, 27. punkts un tajā minētā judikatūra). Prejudiciālā nolēmuma procedūra ir Tiesas un valstu tiesu sadarbības instruments, kas paredz dialogu starp tām. Šī dialoga uzsākšana ir pilnībā atkarīga no tā, vai iesniedzējtiesa to uzskata par piemērotu un vajadzīgu. Valsts tiesām ir visplašākās tiesības vērsties Tiesā, ja tās uzskata, ka tajās izskatāmā lieta rada jautājumus par Savienības tiesību noteikumu interpretāciju vai to spēkā esamības vērtējumu un ka ir vajadzīgs lēmums par tiem. Šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2019. gada 12. februāris, RH (C‑8/19 PPU, EU:C:2019:110, 37. un 38. punkts).
(
38
)	Skat. šo secinājumu 19. un 20. punktu.
(
39
)	2023. gada 17. oktobra atbildē uz Tiesas lūgumu sniegt paskaidrojumus tiesnese A. N.-B. apstiprināja, ka krimināllietas Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) joprojām ir apturētas saskaņā ar valsts tiesību normām.
(
40
)	Skat. šo secinājumu 28. punktu.
(
41
)	Spriedums, 2020. gada 26. marts, Miasto Łowicz un Prokurator Generalny (C‑558/18 un C‑563/18, EU:C:2020:234, 50. punkts).
(
42
)	Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2021. gada 16. novembris, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim u. c. (no C‑748/19 līdz C‑754/19, EU:C:2021:931, 46.–50. punkts).
(
43
)	Sk. sprieduma G 66.–73. punktu. Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2023. gada 21. marts, Mercedes-Benz Group (Ar pārveidošanas ierīcēm aprīkotu transportlīdzekļu ražotāju atbildība) (C‑100/21, EU:C:2023:229, 54. punkts).
(
44
)	Pēc analoģijas skat. spriedumu YP, 46. un 47. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī spriedumu, 2020. gada 26. marts, Miasto Łowicz un Prokurator Generalny (C‑558/18 un C‑563/18, EU:C:2020:234, 51. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
45
)	Šajā sakarā skat. spriedumu Simpson, 57. punkts.
(
46
)	Skat. šo secinājumu 3.–7. punktu.
(
47
)	Pēc analoģijas skat. spriedumu YP, 70.–72. punkts un 77.–79. punkts.
(
48
)	Lietu, kas ir lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑647/21 pamatā, tiesnese A. N.-B. skata viena tiesneša iztiesāšanas sastāvā.
(
49
)	Skat. turpretim sprieduma G 60. punktu, kurā Tiesa norādīja, ka Polijas valdība apstrīd lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamību, ko iesniedzis viens no tiesnešiem, kas darbojās trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāvā.
(
50
)	Skat. šo secinājumu 20. punktu.
(
51
)	Tiesnese A. N.-B. apgalvo, ka viņas pārcelšana no apelācijas nodaļu uz pirmās instances nodaļu bija netipiska. Vienlaikus ar viņas pārcelšanu kāds pirmās instances nodaļas tiesnesis tika pārcelts uz apelācijas nodaļu.
(
52
)	Ko veikusi VTP tās jaunajā sastāvā. Zviedrijas valdība norāda, ka tiesneša atsaukšana no lietām ir ārkārtīgi ierobežojošs pasākums, kas dažos gadījumos ir līdzvērtīgs tiesneša atstādināšanai no amata. Pastāv risks, ka šādi pasākumi var tikt izmantoti disciplināros nolūkos un ļaunprātīgi, ar mērķi liegt tiesnesim pildīt savus tiesneša pienākumus. Šis risks ir īpaši izteikts tādās lietās kā izskatāmā lieta, kur atsaukšana no lietām tiek veikta apvienojumā ar disciplināriem pasākumiem, tādiem kā pārcelšana uz citu nodaļu.
(
53
)	Sk. spriedumu W. Ż., 118. punkts.
(
54
)	Tiesas sēdē par šo savus apsvērumus sniedza gan Polijas valdība, gan Komisija.
(
55
)	Spriedums, 2021. gada 20. aprīlis, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, 48.–51. punkts un tajos minētā judikatūra).
(
56
)	Tiesām ir arī jāsaglabā vienāda distance pret tiesvedības pusēm un to attiecīgajām interesēm. Šī aspekta ietvaros ir jāievēro objektivitāte un, izņemot stingru tiesību normu piemērošanu, ir jābūt absolūtai neieinteresētībai strīda atrisinājumā (spriedums, 2019. gada 19. novembris, A. K. u. c. (Augstākās tiesas Disciplinārlietu palātas neatkarība) (C‑585/18, C‑624/18 un C‑625/18, EU:C:2019:982, 120.–122. punkts un tajos minētā judikatūra).
(
57
)	Spriedums, 2021. gada 18. maijs, Asociaţia Forumul Judecătorilor din România u. c. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 un C‑397/19, EU:C:2021:393, 212. punkts). Tas atbilst varas dalīšanas principam. Spriedums, 2021. gada 20. aprīlis, Repubblika ((C‑896/19, EU:C:2021:311, 54. punkts un tajā minētā judikatūra). Skat. arī ECT spriedumu, 2021. gada 8. novembris, Dolińska-Ficek un Ozimek pret Poliju (CE:ECHR:2021:1108JUD004986819, 274. punkts). Tiesnešu brīvība no jebkādas iejaukšanās vai ārēja spiediena prasa noteiktas garantijas, ka persona, kuras uzdevums ir spriest tiesu, tiks aizsargāta, piemēram, pret atstādināšanu no amata (spriedums, 2019. gada 5. novembris, Komisija/Polija (Vispārējās jurisdikcijas tiesu neatkarība) (C‑192/18, EU:C:2019:924, 112. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
58
)	Šajā ziņā skat. ģenerāladvokāta P. Pikamēes [P. Pikamäe] secinājumus apvienotajās lietās Financijska agencija un UDRUGA KHL MEDVEŠČAK ZAGREB (C‑554/21, C‑622/21 un C‑727/21, EU:C:2023:816, 63. un 64. punkts).
(
59
)	ECT spriedums, 2016. gada 23. jūnijs, Baka pret Ungāriju (CE:ECHR:2016:0623JUD002026112, 168. punkts).
(
60
)	ECT spriedums, 2009. gada 22. decembris (CE:ECHR:2009:1222JUD002481006, 86. punkts). ECT cita starpā pārbauda, vai tiesnešiem priekšsēdētājiem un tiesu priekšsēdētājiem piešķirtās pilnvaras “var ierobežot viņu iekšējo neatkarību” vai “var radīt slēptu spiedienu, kas izraisa tiesnešu pakļaušanos tiesu priekšniecībai vai vismaz attur atsevišķus tiesnešus iebilst pret sava priekšsēdētāja vēlmēm, proti, var radīt “atvēsinošu” ietekmi uz tiesnešu iekšējo neatkarību [..]”. Turpat, 91. punkts.
(
61
)	Skat. 113.–118. punktu.
(
62
)	Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu minētajā lietā ir saistīts ar tiesneša W. Ż. uzsāktu tiesvedību ar mērķi apstrīdēt VTP rezolūciju, kas tika pieņemta tās jaunajā sastāvā. Ar šo rezolūciju tika izbeigta tiesvedību attiecībā uz pārsūdzību, ko tiesnesis W. Ż. bija iesniedzis pret Sąd Okręgowy w K. (K apgabaltiesa, Polija) priekšsēdētāja lēmumu pārcelt tiesnesi W. Ż. no vienas šīs tiesas nodaļas uz citu bez viņa piekrišanas.
(
63
)	Skat. spriedumu W. Ż., 113. punkts.
(
64
)	Skat. spriedumu W. Ż., 115. punkts. Tiesas ir atzinusi, ka tiesu neatkarības princips prasa, lai valsts tiesībās noteiktie disciplinārie pasākumi attiecībā uz tiesnešiem sniegtu nepieciešamās garantijas, novēršot jebkādu risku, ka šādi pasākumi tiek izmantoti, lai kontrolētu tiesu lēmumu saturu. Šīs garantijas ietver tādus noteikumus, kas tostarp nosaka gan, kāda rīcība ir uzskatāma par disciplinārpārkāpumu, gan konkrētus piemērojamos sodus, kas paredz neatkarīgas instances iesaistīšanos saskaņā ar procedūru, kura pilnībā garantē Hartas 47. un 48. pantā nostiprinātās tiesības, tostarp tiesības uz aizstāvību, un paredz iespēju apstrīdēt disciplināro iestāžu lēmumus tiesā (spriedums, 2021. gada 18. maijs, Asociaţia Forumul Judecătorilor din România u. c. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 un C‑397/19, EU:C:2021:393, 198. punkts un tajā minētā judikatūra). Skat. arī spriedumu, 2023. gada 11. maijs, Inspecţia Judiciară (C‑817/21, EU:C:2023:391, 55.–73. punkts) par pietiekamu garantiju nepieciešamību, lai novērstu tādas struktūras direktora pilnvaru nepareizu izmantošanu, kuras kompetencē ir veikt izmeklēšanu un uzsākt disciplinārlietu pret tiesnešiem.
(
65
)	Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2021. gada 16. novembris, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim u. c. (no C‑748/19 līdz C‑754/19, EU:C:2021:931, 79. punkts), kurā tiesneša norīkojums tika izbeigts ar Polijas tieslietu ministra, nevis tiesu varas locekļu pieņemtu lēmumu.
(
66
)	Skat. Nīderlandes valdības apsvērumu 13. punktu.
(
67
)	Skat. arī Vispārējās tiesneša hartas, ko Starptautiskā tiesnešu asociācija pieņēmusi Taivānā, 1999. gada 17. novembrī, un kas atjaunināta Santjago de Chile2017. gada 14. novembrī, 3.4. pantu “Kā lietas būtu jāiedala”. Tajā ir noteikts, ka “[..] Tiesnesi nedrīkst atsaukt no lietas bez pamatotiem iemesliem. Šo iemeslu izvērtēšana ir jāveic, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas ir iepriekš noteikti tiesību aktos un kurus saskaņā ar pārskatāmu procedūru nosaka tiesu varas iestāde”. https://www.unodc.org/res/ji/import/international_standards/the_universal_charter_of_the_judge/universal_charter_2017_english.pdf. Pēc analoģijas skat. ECT spriedumu, 2010. gada 5. oktobris, DMD GROUP, A.S. pret Slovākiju (CE:ECHR:2010:1005JUD001933403, 62.–72. punkts), par lietu pārdalīšanu. ECT atzina, ka apstākļos, kad tiesas priekšsēdētājs pārdala kādu lietu pats sev un darbojas kā tiesnesis šajā lietā, tiesu neatkarības un tiesiskās drošības primārais nozīmīgums tiesiskuma nodrošināšanā prasa skaidras garantijas, ka tiks nodrošināta objektivitāte un pārskatāmība, un ir īpaši ka tiks novērsta jebkāda šķietamība par patvaļu konkrētu lietu iedalīšanā.
(
68
)	Tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Saskaņā ar LESD 267. panta procedūru Tiesa nelemj ne par valsts tiesību aktu interpretāciju un piemērošanu, nedz arī izvērtē faktus. Tiesa LESD 267. pantā paredzētās tiesiskās sadarbības ietvaros, pamatojoties uz lietas materiāliem, var sniegt valsts tiesai Savienības tiesību interpretāciju, lai palīdzētu šai tiesai izvērtēt attiecīgo tiesību normu sekas.
(
69
)	Tā kā saskaņā ar Likuma par vispārējās jurisdikcijas tiesām 22.a panta 5. punkta 1. apakšpunktu tiesnese A. N.-B. nevarēja celt prasību, šī pārsūdzības mehānisma efektivitātes pārbaudei nav nekādas praktiskas lietderības.
(
70
)	Arī Prokuratura Okręgowa w Łomży (Lomžas apgabala prokuratūra) un Prokuratura Rejonowa w Bytowie (Bitovas rajona prokuratūra) savos rakstveida apsvērumos norāda uz šo problēmu.
(
71
)	Skat. spriedumu W. Ż., 113.–118. punktu.
(
72
)	Saskaņā ar Komisijas apgalvojumiem tiesas sēdē, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, šāda pārcelšana varētu būt pielīdzināma pazemināšanai amatā.
(
73
)	Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 47.b panta 5. punkts.
(
74
)	Kā norāda Zviedrijas valdība, lietu pārdalīšanai ir jābūt balstītai uz skaidriem un pārredzamiem noteikumiem, kas tādējādi ļauj novērst šķietamību, ka lietas tiek patvaļīgi pārdalītas.
(
75
)	Pārsteidzoši ir tas, ka atbilstoši Likuma par vispārīgās jurisdikcijas tiesām 47.b panta 5. punktam apspriešanās notiek ar kompetento tiesu priekšsēdētājiem, bet ne ar attiecīgo tiesnesi. Tas, ka tiek ņemti vērā daži objektīvi kritēriji, piemēram, lietu izskatīšanas stadijas, manuprāt, ne tuvu nenovērš citus manis konstatētos trūkumus.
(
76
)	Skat. spriedumu W. Ż., 113.–118. punkts.
(
77
)	Kā tiesas sēdē norādīja Polijas valdība, tiesnese A. N.-B. netika iepazīstināta ar šo rezolūciju, tādējādi saskaņā ar Polijas tiesību normām nav norādīts tā pamatojums.
(
78
)	Un netieši arī citus tiesnešus, jo pasākumi, kas veikti attiecībā uz tiesnesi A. N.-B., varētu atturēt citus tiesnešus no centieniem pārbaudīt atbilstību LES 19. panta 1. punkta otrajai daļai un Hartas 47. pantam.
(
79
)	Pēc analoģijas skat. spriedumu W. Ż., 130. punkts un tajā minētā judikatūra.
(
80
)	Likuma par vispārējās jurisdikcijas tiesām 22.a panta 4b. punkta 1. apakšpunkts, 22.a panta 5. punkta 1. apakšpunkts, 47.b panta 5. un 6. punkts.
(
81
)	Spriedums, 2021. gada 2. marts, A.B. u. c. (Augstākās tiesas tiesnešu iecelšana – Pārsūdzība) (C‑824/18, EU:C:2021:153, 145. un 146. punkts).
(
82
)	Šo nostāju tiesas sēdē aizstāvēja Dānijas, Polijas un Zviedrijas valdības, kā arī Komisija.
(
83
)	Tā kā kopš lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegšanas šo lietu izskatīšana Sąd Okręgowy w Słupsku (Slupskas apgabaltiesa) ir apturēta, tiesiskās drošības princips nav jāizskata. Skat. spriedumu YP, 78. punkts.
(
84
)	Pēc analoģijas skat. spriedumu YP, 76. un 77. punkts. Skat. arī spriedumu, 2019. gada 24. jūnijs, Popławski (C‑573/17, EU:C:2019:530, 52. punkts un nākamie punkti).