62022TJ0334_RES
Lieta T‑334/22
Danske Fragtmænd A/S
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) 2025. gada 29. janvāra spriedums
Atcelšanas prasība – Valsts atbalsts – Pasta nozare – Kapitālieguldījumi Post Danmark labā – Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība – Kapitālieguldījumi PostNord labā – Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Individuāla skāruma neesamība – Būtiskas ietekmes uz konkurences stāvokli neesamība – Nepieņemamība
Atcelšanas prasība – Fiziskas vai juridiskas personas – Reglamentējoša akta jēdziens LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē – Jebkurš vispārpiemērojams akts, izņemot leģislatīvus aktus – Komisijas lēmums par individuālu atbalstu – Izslēgšana
(LESD 263. panta ceturtā daļa)
(skat. 21. punktu)
Atcelšanas prasība – Fiziskas vai juridiskas personas – Tiesību akti, kas šīs personas skar tieši un individuāli – Individuāls skārums – Kritēriji – Komisijas lēmums valsts atbalsta jomā, kas pieņemts formālas izmeklēšanas procedūras noslēgumā – Tāda uzņēmuma celta prasība, kas ir uzņēmuma atbalsta saņēmēja konkurents un kas aktīvi piedalījies administratīvajā procesā – Uzņēmums, kas nav pierādījis būtisku ietekmi uz tā stāvokli attiecīgajā tirgū – Nepieņemamība
(LESD 263. panta ceturtā daļa)
(skat. 22.–51. punktu)
Rezumējums
Lemjot paplašinātā sastāvā, Vispārējā tiesa kā nepieņemamu locus standi neesamības dēļ noraida Danske Fragtmænd A/S celto prasību par Eiropas Komisijas lēmumu par valsts atbalstu, ko īstenojusi Dānija un Zviedrija PostNord
AB un Post Danmark A/S labā (
1
). Izvērtējot individuāla skāruma kritēriju, Vispārējā tiesa nospriež, ka prasītāja nav pierādījusi, ka attiecīgie atbalsta pasākumi varēja būtiski ietekmēt tās konkurences stāvokli attiecīgajā tirgū.
Danske Fragtmænd ir saskaņā ar Dānijas tiesībām dibināta sabiedrība, kas darbojas tostarp preču autopārvadājumu un paku piegādes pakalpojumu Dānijas tirgū.
PostNord ir pasta pakalpojuma uzņēmums, kura 40 % pamatkapitāla pieder Dānijas Karalistei un 60 % – Zviedrijas Karalistei. PostNord 100 % pieder PostNord Group AB. Post Danmark ir PostNord Group, kas darbojas Dānijas un ārvalstu pasta pakalpojumu tirgū, 100 % piederošs meitasuzņēmums.
Laikposmā no 2009. līdz 2019. gadam Post Danmark ieņēmumi samazinājās par 55 %.
Šajā kontekstā Dānijas Karaliste un Zviedrijas Karaliste katra atsevišķi veica kapitālieguldījumu PostNord labā attiecīgi 267 miljoni Zviedrijas kronu (SEK) (aptuveni 23,1 miljons EUR) un 400 miljoni SEK (aptuveni 34,6 miljoni EUR). Savukārt PostNord Group veica kapitālieguldījumu Post Danmark labā par summu 2,339 miljardi Dānijas kronu (aptuveni 313,6 miljoni EUR).
Apstrīdētajā lēmumā Komisija uzskatīja, ka Dānijas Karalistes un Zviedrijas Karalistes kapitālieguldījumi PostNord labā ir nelikumīgs un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts. Turpretim tā uzskatīja, ka PostNord grupas kapitālieguldījums Post Danmark nav valsts atbalsts.
Danske Fragtmænd cēla prasību par šī lēmuma atcelšanu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Komisija norādīja, ka prasība ir nepieņemama prasītājas locus standi neesamības dēļ, jo prasītāja neesot pierādījusi, ka attiecīgie kapitālieguldījumi būtiski ietekmēja tās stāvokli tirgū.
Vispārējā tiesa vispirms norāda, ka Danske Fragtmænd nav apstrīdētā lēmuma adresāte un ka šis lēmums nevar tikt kvalificēts kā reglamentējošs akts, ņemot vērā, ka kapitālieguldījumiem PostNord un Post Danmark labā ir individuāls raksturs. Līdz ar to atcelšanas prasība ir pieņemama tikai tad, ja apstrīdētais lēmums prasītāju saskaņā ar LESD 263. panta ceturtās daļas otro teikuma daļu skar tieši un individuāli, turklāt šie abi nosacījumi ir kumulatīvi.
Izvērtējot individuāla skāruma kritēriju, Vispārējā tiesa atgādina, ka valsts atbalsta jomā šis nosacījums var tikt izpildīts, ja prasītāja iesniedz pierādījumus, kas ļauj pierādīt, ka attiecīgais pasākums var būtiski ietekmēt tās stāvokli attiecīgajā tirgū. Šajā sakarā uzņēmums nevar atsaukties tikai uz savu konkurenta statusu attiecībā pret atbalstu saņēmušo uzņēmumu, lai to varētu uzskatīt par individuāli skartu ar attiecīgo lēmumu. Tāpat uzņēmums nevar atsaukties tikai uz noteiktu elementu esamību, kas liecina par komerciālo vai finansiālo rādītāju pasliktināšanos, lai pierādītu būtisku kaitējumu tās stāvoklim tirgū.
Vispirms attiecībā uz prasītājas lomu administratīvajā procesā Komisijā – ar to vien, ka Danske Fragtmænd šajā lietā bija aktīva loma, nepietiek, lai secinātu, ka apstrīdētais lēmums to skar individuāli.
Turpinājumā – attiecībā uz būtisku ietekmi uz prasītājas stāvokli tirgū Vispārējā tiesa konstatē, pirmkārt, ka apgalvojums par to, ka Danske Fragtmænd esot zaudējusi aptuveni 30 % tirgus daļu Post Danmark cenu dempinga dēļ, pateicoties attiecīgajiem kapitālieguldījumiem, ir jānoraida, jo tas nav pamatots ar prima facie pierādījumiem.
Otrkārt, Vispārējā tiesa noraida prasītājas argumentu par to, ka pirms attiecīgo kapitālieguldījumu piešķiršanas tā zaudēja klientus par labu vairākiem konkurentiem, savukārt pēc šo kapitālieguldījumu piešķiršanas tā zaudēja klientus vienīgi PostNord un it īpaši Post Danmark labā. Šajā ziņā Vispārējā tiesa konstatē, ka visi klientu saraksti, kuri, iespējams, ir zaudēti PostNord labā, ko Danske Fragtmænd iesniedza, lai pamatotu savu argumentāciju, ir jāsaprot kā tādi, kas identificē klientus, kuri pametuši prasītāju, lai pievienotos tikai PostNord vai tās apakšuzņēmējiem, pat pirms kapitālieguldījumu piešķiršanas. Līdz ar to iesniegtie saraksti nesniedz pierādījumus par šo klientu rīcības maiņu pēc attiecīgo kapitālieguldījumu piešķiršanas.
Treškārt, Vispārējā tiesa noraida Danske Fragtmænd tēzi, saskaņā ar kuru tā attiecīgo kapitālieguldījumu piešķiršanas dēļ esot zaudējusi ievērojamu skaitu klientu PostNord labā. Šajā ziņā tā norāda, ka, pat pieņemot, ka, iespējams, saraksti ar PostNord labā zaudētajiem klientiem ir pietiekami, lai pirmšķietami pierādītu būtisku ietekmi uz prasītājas konkurences stāvokli, tā juridiski pietiekami nepierāda, ka varētu pastāvēt korelācija starp apgalvoto klientu zudumu PostNord labā un minētājiem kapitālieguldījumiem.
Proti, vispirms – Danske Fragtmænd iespējami ciestais klientu zudums laikposmā no 2016. gada līdz 2019. gadam bija relatīvi stabils, neraugoties uz attiecīgo kapitālieguldījumu piešķiršanu.
Turpinājumā – prasītāja nav iesniegusi prima facie pierādījumus, kas pamatotu tās argumentu par to, ka apgalvotais klientu zudums konkrētāk izrietēja no dempinga cenām vai cenām, kas bija zemākas par cenām, kuras Post Danmark, iespējams, piemēroja, pateicoties kapitālieguldījumiem.
Bez tam, tā kā apgalvoto klientu zudumu var izskaidrot citi faktori, kas nav attiecīgie kapitālieguldījumi, prasītājai bija jāiesniedz pierādījumi, kas ļautu it īpaši pierādīt, ka, neraugoties uz šiem citiem faktoriem, būtiska ietekme uz tās konkurētspējas stāvokli varēja būt minēto kapitālieguldījumu rezultāts. Tomēr prasītāja tādus pierādījumus nav iesniegusi.
Visbeidzot, tas, ka Danske Fragtmænd attiecīgajā laikposmā bija relatīvi pastāvīgs apgrozījums, neraugoties uz attiecīgo pasākumu noteikšanu, pierāda, ka šie pasākumi nevarēja būtiski apdraudēt tās stāvokli attiecīgajā tirgū.
Šādos apstākļos prasītāja nav pierādījusi, ka attiecīgie kapitālieguldījumi varēja būtiski ietekmēt tās konkurences stāvokli attiecīgajā tirgū. Līdz ar to tā nav pierādījusi, ka apstrīdētais lēmums to skar individuāli, un Vispārējā tiesa noraida prasību kā nepieņemamu locus standi neesamības dēļ, nelemjot par iespējamo prasītājas tiešo skārumu.
(
1
)	Komisijas Lēmums (ES) 2022/459 (2021. gada 10. septembris) par valsts atbalstu SA.49668 (2019/C) (ex 2017/FC) un SA.53403 (2019/C) (ex 2017/FC), ko īstenojusi Dānija un Zviedrija PostNord AB un Post Danmark A/S labā (OV 2022, L 93, 146. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).