62020TO0744
A TÖRVÉNYSZÉK VÉGZÉSE (negyedik tanács)
2021. november 30. (
*1
)
„Dömping – A Kínai Népköztársaságból származó extrudált alumíniumtermékek behozatala – Ideiglenes dömpingellenes vámot kivető aktus – Keresettel meg nem támadható aktus – Előkészítő aktus – Elfogadhatatlanság – Végleges dömpingellenes vám – Az eljáráshoz fűződő érdek megszűnése – Okafogyottság”
A T‑744/20. sz. ügyben,
az Airoldi Metalli SpA (székhelye: Molteno [Olaszország], képviselik: M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey és V. Villante ügyvédek)
felperesnek
az Európai Bizottság (képviselik: G. Luengo és P. Němečková, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen
a Kínai Népköztársaságból származó extrudált alumíniumtermékek behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2020. október 12‑i (EU) 2020/1428 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2020. L 336., 8. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelme tárgyában,
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács),
tagjai: S. Gervasoni tanácselnök (előadó), R. Frendo és J. Martín y Pérez de Nanclares bírák,
hivatalvezető: E. Coulon,
meghozta a következő
Végzést
A jogvita előzményei és a kereset előterjesztését követően felmerült tények
1
Az extrudált alumíniumtermékek (a továbbiakban: érintett termék) európai gyártóit képviselő egyesület által benyújtott panaszt követően az Európai Bizottság 2020. február 14‑én a Kínai Népköztársaságból származó érintett termék Európai Unióba történő behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárás megindításáról szóló értesítést (HL 2020. C 51., 26. o.) tett közzé a módosított, az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8‑i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016. L 176., 21. o.; a továbbiakban: alaprendelet) 5. cikke alapján.
2
A dömpingellenes eljárás és vizsgálat érdekében a Bizottság az alaprendelet 17. cikkének megfelelően úgy határozott, hogy független importőrökből álló mintát vesz alapul. A felperest, az Airoldi Metalli SpA‑t, amely az érintett termék importőre, felvették ebbe a mintába.
3
A felperes az eljárás során több alkalommal is előterjesztette észrevételeit, többek között a Bizottság felhívásaira válaszul, és a Bizottság 2020. június 29‑én meghallgatta a felperest. A felperes kérte továbbá, hogy az egészségügyi válság miatt függesszék fel az eljárást, ám a Bizottság nem adott helyt e kérelemnek.
4
2020. június 23‑án a panaszos egyesület az alaprendelet 14. cikkének (5) bekezdése alapján kérelmet nyújtott be a dömpingellenes vizsgálattal érintett termék nyilvántartásba vétele iránt annak érdekében, hogy ezt követően dömpingellenes vámot lehessen kivetni e termék behozatalára e nyilvántartásba vétel időpontjától kezdve. 2020. július 6‑án a felperes közölte a Bizottsággal, hogy ellenzi e nyilvántartásba vétel iránti kérelmet.
5
A Bizottság 2020. augusztus 21‑én elfogadta a Kínai Népköztársaságból származó extrudált alumíniumtermékek behozatalára vonatkozó nyilvántartásbavételi kötelezettség bevezetéséről szóló (EU) 2020/1215 végrehajtási rendeletet (HL 2020. L 275., 16. o.). E rendeletet mind a felperes (T‑611/20. sz. ügy), mind pedig az érintett terméket gyártó és exportáló két kínai társaság, a Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd és Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd (T‑604/20. sz. ügy) vitatta. A Törvényszék az első keresetet a 2021. szeptember 28‑iAiroldi Metalli kontra Bizottság végzésével (T‑611/20, nem tették közzé, EU:T:2021:641) elutasította azzal az indokkal, hogy a felperesnek nem fűződik érdeke az említett rendelettel szembeni eljáráshoz.
6
A többek között a felperes által előterjesztett új észrevételeket követően a Bizottság 2020. október 12‑én elfogadta a Kínai Népköztársaságból származó extrudált alumíniumtermékek behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről szóló (EU) 2020/1428 végrehajtási rendeletet (HL 2020. L 336., 8. o.; a továbbiakban: megtámadott rendelet).
7
A megtámadott rendelet többek között a következőképpen rendelkezik:
„1. cikk
(1)   A Bizottság ideiglenes dömpingellenes vámot vet ki [az érintett termék behozatalára].
(2)   Az (1) bekezdésben meghatározott és az alábbiakban felsorolt vállalatok által gyártott termékekre vonatkozó, a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított nettó árra alkalmazandó ideiglenes dömpingellenes vám vámtételei a következők:
Vállalat
Ideiglenes dömpingellenes vám
TARIC – kiegészítő kód:
Guangdong Haomei New Materials Co., Ltd
30,4%
C562
Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co., Ltd
30,4%
C563
Press Metal International Ltd
38,2%
C564
Press Metal International Technology Ltd
38,2%
C565
A mellékletben felsorolt egyéb együttműködő vállalatok
34,9%
Minden más vállalat
48,0%
C999
(3)   A (2) bekezdésben megjelölt vállalatok esetében meghatározott egyedi vámtételek alkalmazásának feltétele olyan érvényes kereskedelmi számla bemutatása a tagállamok vámhatóságainak, amelyen szerepel a számlát kibocsátó vállalat név és beosztás szerint azonosított tisztségviselője által keltezett és aláírt következő nyilatkozat: »Alulírott igazolom, hogy az e számla tárgyát képező, az Európai Unióba történő kivitelre értékesített (mennyiség) (érintett termék)‑t a(z) (vállalat neve és címe) (TARIC‑kiegészítő kód) állította elő [érintett ország]‑ban/‑ben. Kijelentem, hogy az e számlán szereplő adatok hiánytalanok és megfelelnek a valóságnak.« Ha ilyen számlát nem mutatnak be, a minden más vállalatra alkalmazandó vámot kell alkalmazni.
(4)   Az (1) bekezdésben meghatározott termék Unión belüli szabad forgalomba bocsátásának feltétele az ideiglenes vám összegével megegyező vámbiztosíték nyújtása.
[…]
2. cikk
(1)   Az érdekelt felek az e rendeletre vonatkozó írásbeli észrevételeiket az e rendelet hatálybalépésétől számított 15 naptári napon belül nyújthatják be a Bizottságnak.
(2)   Azok az érdekelt felek, amelyek kérni kívánják a Bizottság előtti meghallgatásukat, ilyen irányú kérésüket az e rendelet hatálybalépésétől számított 5 naptári napon belül nyújthatják be.
(3)   Azok az érdekelt felek, amelyek kérni kívánják a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselő előtti meghallgatásukat, ilyen irányú kérésüket az e rendelet hatálybalépésétől számított 5 naptári napon belül nyújthatják be. A meghallgató tisztviselő megvizsgálja a határidőn túl benyújtott kérelmeket, és a kérelmek elfogadásáról az adott eset körülményeinek megfelelően határoz.
3. cikk
(1)   A vámhatóságok megszüntetik a behozataloknak a Kínai Népköztársaságból származó extrudált alumíniumtermékek behozatalára vonatkozó nyilvántartásbavételi kötelezettség bevezetéséről szóló (EU) 2020/1215 végrehajtási rendelet 1. cikkével összhangban elrendelt nyilvántartásba vételét.
(2)   Az azon termékek tekintetében gyűjtött adatokat, amelyeket legfeljebb 90 nappal e rendelet hatálybalépését megelőzően hoztak be az Unió területére felhasználás céljából, az esetleges végleges intézkedések hatálybalépéséig vagy ezen eljárás megszüntetéséig meg kell őrizni.”
8
A keresetnek a jelen ügyben történt előterjesztését követően a Bizottság elfogadta a Kínai Népköztársaságból származó extrudált alumíniumtermékek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2021. március 29‑i (EU) 2021/546 végrehajtási rendeletet (HL 2021. L 109., 1. o.; a továbbiakban: végleges rendelet).
9
A végleges rendelet a következőképpen rendelkezik:
„1. cikk
(1)   A Bizottság végleges dömpingellenes vámot vet ki [az érintett termék behozatalára].
(2)   Az (1) bekezdésben meghatározott és az alább felsorolt vállalkozások által gyártott termékekre vonatkozó, a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított nettó árra alkalmazandó végleges dömpingellenes vám vámtétele a következő:
Vállalat
Vámtétel (%)
TARIC – kiegészítő kód:
Guangdong Haomei New Materials Co., Ltd.
21,2
C562
Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co., Ltd.
21,2
C563
Press Metal International Ltd.
25,0
C564
Press Metal International Technology Ltd.
25,0
C565
A mellékletben felsorolt egyéb együttműködő vállalatok
22,1
Minden más vállalat
32,1
C999
(3)   A (2) bekezdésben megjelölt vállalatok esetében meghatározott egyedi vámtételek alkalmazásának feltétele olyan érvényes kereskedelmi számla bemutatása a tagállamok vámhatóságainak, amelyen szerepel a számlát kibocsátó vállalat név és beosztás szerint azonosított tisztségviselője által keltezett és aláírt következő nyilatkozat: »Alulírott igazolom, hogy az e számla tárgyát képező, az Európai Unióba történő kivitelre értékesített (mennyiség) (érintett termék)‑t a(z) (vállalat neve és címe) (TARIC‑kiegészítő kód) állította elő [érintett ország]‑ban/‑ben. Kijelentem, hogy az e számlán szereplő adatok hiánytalanok és megfelelnek a valóságnak.« Ha ilyen számlát nem mutatnak be, a minden más vállalatra alkalmazandó vámot kell alkalmazni.
[…]
2. cikk
Az (EU) 2020/1428 végrehajtási rendelet alapján ideiglenes dömpingellenes vám formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni. A dömpingellenes vám végleges vámtételeit meghaladóan biztosított összegeket el kell engedni.
3. cikk
A Bizottság a nyilvántartásba vett behozatalokra visszaható hatállyal nem vet ki végleges dömpingellenes vámot. Az (EU) 2020/1215 végrehajtási rendelet 1. cikkével összhangban gyűjtött adatokat nem szabad tovább tárolni.
[…]”
Az eljárás és a felek kérelmei
10
A felperes a Törvényszék Hivatalához 2020. december 21‑én benyújtott keresetlevelével előterjesztette a jelen keresetet.
11
A Törvényszék Hivatalához 2021. március 11‑én benyújtott beadványában az Európai Parlament kérte, hogy a Bizottság kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson.
12
A Törvényszék Hivatalához 2021. március 12‑én benyújtott külön beadványában a Bizottság a Törvényszék eljárási szabályzatának 130. cikke alapján elfogadhatatlansági kifogást emelt. A Törvényszék Hivatalához 2021. április 8‑án benyújtott beadványában a Bizottság bejelentette a végleges rendelet 2021. március 29‑i elfogadását és közzétételét. A felperes 2021. április 28‑án benyújtotta az elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeit. Valamint 2021. június 9‑én keresetet indított a végleges rendelet ellen (T‑328/21. sz. ügy).
13
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott rendeletet;
–
a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
14
A felperes másodlagosan azt is kéri a Törvényszéktől, hogy az pervezető intézkedés keretében hívja fel a Bizottságot arra, hogy nyújtsa be a megtámadott rendelet előkészítő munkálatainak és a szóban forgó behozatalok nyilvántartásba vételének valamennyi belső dokumentumát.
15
A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
a keresetet mint elfogadhatatlant utasítsa el;
–
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
16
A Törvényszék eljárási szabályzata 130. cikkének (1) és (7) bekezdése értelmében, ha az alperes azt kéri, a Törvényszék az ügy érdemét nem érintve dönthet az elfogadhatatlanság vagy a hatáskör hiánya tárgyában. Tekintettel arra, hogy a jelen ügyben a Bizottság kérte az elfogadhatatlanságról való döntést, a Törvényszék – mivel úgy ítéli meg, hogy az ügy körülményei az eljárás irataiban kellően fel vannak tárva – úgy dönt, hogy e kérelemről az eljárás folytatása nélkül határoz.
17
A Bizottság a jelen kereset elfogadhatatlanságára hivatkozik, először is azzal az indokkal, hogy a megtámadott rendelet nem megtámadható jogi aktus, másodszor a felperesnek nem fűződik érdeke, sőt már nem is fog érdeke fűződni annak vitatásához, harmadszor pedig, hogy a felperesnek a megtámadott rendelettel szembeni kereshetőségi joga sincs.
18
A megtámadott rendelet meg nem támadható jellegére alapított elfogadhatatlansági okot illetően a Bizottság azzal érvel, hogy az a vizsgálat befejezéséig elfogadott ideiglenes intézkedés, amelynek egyetlen következménye az, hogy biztosítékot kell letenni, amely adott esetben lehetővé teszi a megállapított ideiglenes vámok későbbi alkalmazását anélkül, hogy ebben a szakaszban bármilyen vámot beszednének. Olyan előkészítő aktusról van tehát szó, amelyet az alaprendelet szerint vagy a dömpingellenes eljárást intézkedések meghozatala nélkül lezáró jogi aktus, vagy végleges dömpingellenes vámot megállapító rendelet követ. A Bizottság hozzáteszi, hogy az a tény, hogy a felperes közvetlenül nem vitathatja a megtámadott rendeletet, nem fosztja meg a bírói jogvédelemtől, mivel az e rendeletet érintő esetleges jogellenességre hivatkozni lehet a végleges vámokat megállapító aktus elleni kereset alátámasztása érdekében, amelynek a megtámadott rendelet az előkészítő szakaszát képezi. Ezenkívül a Bizottság szerint, ha a keresetet elfogadhatónak kellene nyilvánítani, a Törvényszéknek olyan kérdéseket kellene értékelnie, amelyekkel kapcsolatban a Bizottság később határoz a végleges dömpingellenes vámok esetleges megállapítása során, ami összeegyeztethetetlen lenne az igazságszolgáltatás megfelelő működésének és a Bizottság előtti közigazgatási eljárás szabályos lefolytatásának követelményével.
19
A felperes ezzel szemben úgy véli, hogy a megtámadott rendelet megtámadható jogi aktus. E rendelet ugyanis közvetlen, kötelező, önálló és végleges negatív hatásokat gyakorol ténybeli és jogi helyzetére, amelyekre a végleges rendelet elfogadása egyáltalán nem lehet hatással. A felperes e tekintetben azokra a szankciókra hivatkozik, amelyeket vele szemben akkor lehet kiszabni, ha nem tartja tiszteletben a megtámadott rendelet által előírt biztosítékok nyújtására vonatkozó kötelezettségét. Hangsúlyozza továbbá az e biztosítéknyújtásnak a végleges rendelet által végül felszabadított összegekre vonatkozó költségeihez kapcsolódó kárt, valamint az érintett terméknek a megtámadott rendelet hatálybalépését követő rendelkezésre állásával kapcsolatos problémákat is.
20
Az EUMSZ 263. cikk szerint megsemmisítés iránti keresetet az ajánlásokon és a véleményeken kívüli, harmadik személyekre joghatással járó jogi aktusokkal szemben lehet indítani.
21
Annak eldöntéséhez, hogy valamely jogi aktus megtámadható‑e ilyen keresettel, a jogi aktus tényleges tartalma az irányadó, a jogi aktus formája e tekintetben – főszabály szerint – lényegtelen. Csak azok az intézkedések minősülnek megsemmisítés iránti keresettel megtámadható jogi aktusoknak vagy határozatoknak, amelyek olyan kötelező joghatásokat váltanak ki, amelyek a felperes érdekeit annak jogi helyzetét jelentősen módosítva érinthetik (1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet, 60/81, EU:C:1981:264, 9. pont; 2017. január 19‑iBizottság kontra Total és Elf Aquitaine ítélet, C‑351/15 P, EU:C:2017:27, 35. és 36. pont; 2019. március 15‑iSilgan Closures és Silgan Holdings kontra Bizottság végzés, T‑410/18, EU:T:2019:166, 12. és 13. pont).
22
Olyan aktusok esetén, amelyek kidolgozása több szakaszban történik, főszabály szerint csak azon intézkedések minősülnek megsemmisítés iránti keresettel megtámadható aktusnak, amelyek ezen eljárás befejezéseként véglegesen rögzítik az intézmény álláspontját; nem tartoznak e körbe azon közbenső intézkedések, amelyek a végleges határozat előkészítésére irányulnak (1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet, 60/81, EU:C:1981:264, 10. pont; 1996. december 10‑iSöktas kontra Bizottság végzés, T‑75/96, EU:T:1996:183, 27. pont).
23
Ez csak akkor lenne másként, ha az előkészítő eljárás során hozott aktusok vagy határozatok nem csupán a fent leírt jogi jellemzőkkel rendelkeznének, hanem önmagukban egy olyan különös eljárás végső lezárulását jelentenék, amely különbözik attól az eljárástól, amelynek lehetővé kell tennie az intézmény számára az ügy érdeméről való határozathozatalt (1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet, 60/81, EU:C:1981:264, 11. pont; 2004. június 2‑iPfizer kontra Bizottság végzés, T‑123/03, EU:T:2004:167, 23. pont), és így olyan önálló, közvetlen és visszafordíthatatlan joghatásokat idézne elő, amelyek igazolnák, hogy ezen aktusok vagy határozatok megsemmisítés iránti kereset tárgyát képezhessék, mivel jogellenességük nem lenne orvosolható azon végső határozat elleni kereset keretében, amelynek az egyik kidolgozási szakaszát képezik (lásd ebben az értelemben: 2021. október 6‑iTognoli és társai kontra Parlament ítélet, C‑431/20 P, EU:C:2021:807, 42., 44. és 51. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). E tekintetben már megállapításra került, hogy a dömpingellenes eljárás megindítására vonatkozó bizottsági határozat keresettel meg nem támadható előkészítő aktus, mivel nem érinti azonnal és visszafordíthatatlanul az érintett vállalkozások jogi helyzetét, és ezért nem alkalmas arra, hogy már a közigazgatási eljárás befejezése előtt igazolja a megsemmisítés iránti kereset elfogadhatóságát (lásd ebben az értelemben: 1996. március 14‑iDysan Magnetics és Review Magnetics kontra Bizottság végzés, T‑134/95, EU:T:1996:38, 21–23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; lásd még ebben az értelemben: 1998. május 25‑iBroome & Wellington kontra Bizottság végzés, T‑267/97, EU:T:1998:108, 26–29. pont).
24
A jelen ügyben tehát az alaprendelet 7. cikkének megfelelően elfogadott megtámadott rendelet joghatásait és jogi természetét e rendeletnek a dömpingellenes eljárás keretében betöltött szerepe és az alaprendelet 9. cikke alapján ezen eljárást lezáró aktus fényében kell értékelni (lásd ebben az értelemben: 1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet, 60/81, EU:C:1981:264, 13. pont; 2019. március 15‑iSilgan Closures és Silgan Holdings kontra Bizottság végzés, T‑410/18, EU:T:2019:166, 16. pont).
25
Márpedig, amint az az alaprendelet rendelkezéseiből kitűnik, az ideiglenes dömpingellenes vámot kivető rendelet közbenső szakaszt jelent az alaprendelet 5. cikkében szabályozott, a dömpingellenes eljárás megindítását jelentő értesítés és ezen eljárás lezárása között, amely vagy végleges vámok kivetésében, vagy a vámok alaprendelet 9. cikke szerinti kivetésének mellőzésében nyilvánul meg. Az ideiglenes vámokat megállapító ilyen rendelet célja ugyanis – a dömpingmagatartásokkal szembeni védekezésről szóló első rendeletek óta használt megfogalmazások szerint – az Unió „megfelelő védelmének” biztosítása, amint a dömping előzetes vizsgálatából ered, és „megakadályozza, hogy az eljárás során kárt okozzanak” azáltal, hogy átmeneti jelleggel olyan dömpingellenes vámokat állapít meg, amelyek ezt követően az eljárás befejezésének időpontjára visszamenőleges hatállyal beszedhetők (lásd az Európai Gazdasági Közösségben tagsággal nem rendelkező országok által folytatott dömpingmagatartásokkal, kedvezményezési és támogatási gyakorlatokkal szembeni védelemről szóló, 1968. április 5‑i 459/68/EGK tanácsi rendelet [HL 1968. L 93., 1. o.] tizenharmadik preambulumbekezdését és az Európai Gazdasági Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt vagy támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 1979. december 20‑i 3017/79/EGK tanácsi rendelet [HL 1979. L 339., 1. o.] 11. cikkét). Ezáltal az ideiglenes dömpingellenes vámot kivető rendelet a dömpingellenes eljárás folyamatába illeszkedik, és annak hatékonyságát kívánja biztosítani.
26
Az ideiglenes dömpingellenes vámokat megállapító rendelet az eljárás folyamatának ugyanilyen értelmében tájékoztatja az érdekelt feleket, különösen az importőröket az ideiglenes intézkedések bevezetésének alapjául szolgáló lényeges tények és szempontok alapjául szolgáló részletekről, és lehetőséget biztosít számukra, hogy észrevételeket tegyenek az elfogadandó végleges intézkedések meghatározása érdekében (a megtámadott rendelet 2. cikke; lásd még az alaprendelet 19a. és 20. cikkét). Az ilyen folyamat annál is inkább hangsúlyos, mivel az alaprendelet 2016‑ban történt hatálybalépése óta a Bizottság fogadja el a dömpingellenes eljárást alkotó valamennyi aktust, az eljárás megindításáról szóló értesítéstől a végleges vámok kivetéséig, míg korábban a végleges vámokat az Európai Unió Tanácsa vetette ki (lásd többek között az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30‑i 1225/2009/EK tanácsi rendelet [HL 2009. L 343., 51. o.; helyesbítések: HL 2010. L 7., 22. o.; HL 2016. L 44., 20. o.] 9. cikkét). E tekintetben egyébként figyelmet érdemel, hogy az alaprendelet (32) preambulumbekezdése a végleges intézkedések elfogadásának vonatkozásában „az intézkedések sorrendiségének logikájár[ól]” beszél. Ezáltal a jelen ügyben hatályban lévő szabályozás eltér az 1984. február 21‑iAllied Corporation és társai kontra Bizottság ítélet (239/82 és 275/82, EU:C:1984:68) alapjául szolgáló ügyben alkalmazandó – egyébként a felperes által a megtámadott rendelet megtámadható jellege mellett szóló érveinek alátámasztása érdekében nem hivatkozott – szabályozástól; ezen ítéletben a Bíróság két vitatott ideiglenes rendelet megalapozottságáról határozott, anélkül azonban, hogy kifejezetten állást foglalt volna e rendeletek megtámadhatóságáról, amelyeket nem követett végleges rendelet.
27
Ebből következik, hogy a megtámadott rendelet, amennyiben ideiglenes dömpingellenes vámokat vezet be, nem tekinthető a végleges vámok megállapításával vagy az ilyen vámok megállapításának mellőzésével lezárt eljárástól elkülönülő eljárás végső befejezésének. A dömpingellenes eljárás megindításáról szóló értesítéshez hasonlóan, amelyet – amint arra a fenti 23. pont emlékeztetett – az ítélkezési gyakorlat előkészítő aktusnak minősít, a megtámadott rendelet a dömpingellenes eljárást lezáró és keresettel megtámadható aktusok előkészítésének minősül (lásd ebben az értelemben: 2003. szeptember 30‑iEurocoton és társai kontra Tanács ítélet, C‑76/01 P, EU:C:2003:511, 72. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; lásd még analógia útján: 1998. május 25‑iBroome & Wellington kontra Bizottság végzés, T‑267/97, EU:T:1998:108, 33. pont; 2010. december 17‑iEWRIA és társai kontra Bizottság ítélet, T‑369/08, EU:T:2010:549, 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28
Ezenkívül a megtámadott rendelet nem érinti azonnal és visszafordíthatatlan módon a felperes jogi helyzetét.
29
A megtámadott rendelet 2. cikke ugyanis egyáltalán nem kötelez a vizsgálatban való együttműködésre, hanem csupán észrevétel‑előterjesztési vagy meghallgatási lehetőséget biztosít az érdekelt felek – köztük az importőrök – számára. Még ha ez a rendelkezés a kijelentő módot és a jelen időt használja is, azt az alaprendelet 19a. és 20. cikkének fényében kell értelmezni (lásd a fenti 26. pontot), és így úgy kell értelmezni, hogy az eljárási garanciákat hoz létre az érdekelt felek javára, és hogy csak az eljárási cselekményre jellemző hatásokat váltja ki, anélkül hogy az eljárási helyzetén kívül befolyásolná a felperes jogi helyzetét (lásd analógia útján: 1996. március 14‑iDysan Magnetics és Review Magnetics kontra Bizottság végzés, T‑134/95, EU:T:1996:38, 27. pont; 2019. március 15‑iSilgan Closures és Silgan Holdings kontra Bizottság végzés, T‑410/18, EU:T:2019:166, 17. és 19. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30
Ugyanígy a megtámadott rendelet nem kötelezi sem az importőröket – mint például a felperest –, sem más érintett gazdasági szereplőt arra, hogy módosítsák vagy felülvizsgálják kereskedelmi gyakorlataikat (lásd analógia útján: 1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet, 60/81, EU:C:1981:264, 19. pont; 1996. december 10‑iSöktas kontra Bizottság végzés, T‑75/96, EU:T:1996:183, 41. pont). Így különösen az érintett termék árának emelkedése és a rendelkezésre állásával kapcsolatos problémák, valamint az ellátási késedelmek, amelyekre a felperes hivatkozik, még ha be is bizonyosodnának, csak a megtámadott rendelet ténybeli és gazdasági következményei lennének, amelyeket nem lehet a felperes jogi helyzetét módosító kötelező hatásoknak tekinteni.
31
Egyébiránt, bár el kell ismerni, hogy a megtámadott rendelet 1. cikke dömpingellenes vámokat vet ki, azok per definitionem ideiglenesek, és ebben a szakaszban az importőröknek nem kell befizetniük azokat. Esetleges beszedésükről az alaprendelet 10. cikke (2) bekezdésének megfelelően csak később, a dömpingellenes eljárás befejezésekor történik döntés. Így a felperes által a megtámadott rendeletnek tulajdonított, a fenti 30. pontban említett káros hatások egyébként is csak azon gazdasági hatásoknak a gazdasági szereplők általi előrevetítéséből erednek, amelyekkel a dömpingellenes vámok tényleges kivetése járhat abban az esetben, ha e vámok a dömpingellenes eljárás végén elfogadott végleges rendelet értelmében esedékessé válnak. Így az ilyen hatások, még ha bekövetkeznének is, nem azonnal és visszafordíthatatlanul következnének a megtámadott rendeletből.
32
A megtámadott rendelet tehát nem ír elő azonnali és visszafordíthatatlan joghatásokat kiváltó kötelezettséget.
33
Az a körülmény, hogy a megtámadott rendelet 1. cikkének (4) bekezdése azt is előírja, hogy az érintett termék Unióba történő behozatalának feltétele az ideiglenes vám összegével megegyező biztosíték nyújtása, szintén nem teszi lehetővé a megtámadott rendelet megtámadható jellegének megállapítását. E kötelezettség ugyanis, amely szerint biztosítékot kell nyújtani az érintett terméknek a megtámadott rendelet időbeli hatálya alatt történő behozatalára, még ha azt a felperes állításának megfelelően szankciókkal is megerősítik, arra irányul, hogy biztosítsa a vámok megfizetését abban az esetben, ha végül a beszedésükről döntenek, és e biztosítéknyújtási kötelezettség ennélfogva ettől a később elhatározandó és elrendelendő fizetési kötelezettségtől függ. Így az állandó ítélkezési gyakorlat szerint, amennyiben az ideiglenes dömpingellenes vám által biztosított összegeket teljes egészében beszedik valamely végleges rendelet alapján, nem lehet hivatkozni az ideiglenes rendeletből eredő semmilyen önálló joghatásra, mivel ilyen esetben a végleges rendelet visszamenőleges hatállyal lép az ideiglenes rendelet helyébe (1998. június 30‑iBSC Footwear Supplies és társai kontra Bizottság végzés, T‑73/97, EU:T:1998:147, 13. pont; 2013. január 11‑iCharron Inox és Almet kontra Bizottság és Tanács végzés, T‑445/11 és T‑88/12, nem tették közzé, EU:T:2013:4, 30. pont; 2014. november 10‑iDelSolar (Wujiang) kontra Bizottság ítélet, T‑320/13, nem tették közzé, EU:T:2014:969, 56. pont).
34
Noha abban az esetben, amelyről a jelen ügyben szó van (lásd a megtámadott rendelet 1. cikkének (2) bekezdését a fenti 7. pontban, és a végleges rendelet 1. cikkének (2) bekezdését a fenti 9. pontban), amikor is az ideiglenes vámot kivető rendelet alapján biztosítékkal megerősített összegek egy részét felszabadítják annak következtében, hogy a végleges vám mértéke alacsonyabb, mint az ideiglenes vám mértéke, megállapíthatóak bizonyos, a végleges dömpingellenes vámot kivető rendelet hatálybalépését követően kizárólag az ideiglenes dömpingellenes vámot kivető rendeletnek tulajdonítható – a végleges dömpingellenes vámot kivető rendeletbe át nem vett – autonóm vagy független hatások (1990. július 11‑iNeotype Techmashexport kontra Bizottság és Tanács ítélet, C‑305/86 és C‑160/87, EU:C:1990:295, 15. pont; 1998. június 30‑iBSC Footwear Supplies és társai kontra Bizottság végzés, T‑73/97, EU:T:1998:147, 15. pont; 2013. január 11‑iCharron Inox és Almet kontra Bizottság és Tanács, T‑445/11 és T‑88/12, nem tették közzé, EU:T:2013:4, 30. pont). Mindazonáltal az uniós bíróság ebben az értelemben döntött úgy, hogy figyelembe vette a végleges rendelet későbbi elfogadását, mivel nem a kereset benyújtásának időpontjában vizsgált, a jelen ügyben szóban forgó elfogadhatósági feltételről határozott (lásd: 2016. június 22‑iWhirlpool Europe kontra Bizottság ítélet, T‑118/13, EU:T:2016:365, 49. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), hanem ettől elkülönülő feltételként az eljáráshoz fűződő érdektől, amelynek a kereset benyújtásán túl is fenn kell állnia, és amelynek a fennmaradását a bíróság határozathozatalának időpontjában kell megítélni (lásd: 2013. május 28‑iAbdulrahim kontra Tanács és Bizottság ítélet, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ez az ítélkezési gyakorlat tehát a fenti 33. pontban foglalt megfontolások kiegészítéseként azt tanúsítja, hogy az ideiglenes vámok fedezetéül szolgáló biztosíték nyújtására vonatkozó kötelezettség nem idéz elő önálló és visszafordíthatatlan joghatásokat a kereset elfogadhatósága értékelésének időpontjában, mivel az ilyen hatások létrejötte a később elfogadandó végleges rendelet lététől és tartalmától függ.
35
Ebből az következik, hogy a jelen kereset benyújtásának időpontjában, amikor a dömpingellenes eljárás még nem fejeződött be, és amely időpont egyben a kereset elfogadhatósága értékelésének időpontja is (lásd a fenti 34. pontot), nem tekinthető úgy, hogy az ideiglenes vámok fedezetére szolgáló biztosíték nyújtására vonatkozó kötelezettség önálló és visszafordíthatatlan jogi hatásokat keletkeztet.
36
A biztosítéknyújtási kötelezettség tehát különbözik az állami támogatások tárgyában hivatalos vizsgálati eljárás megindítását elrendelő – az állandó ítélkezési gyakorlat által megtámadható jogi aktusoknak minősített (1992. június 30‑iSpanyolország kontra Bizottság ítélet, C‑312/90, EU:C:1992:282, 21–24. pont; 2013. október 24‑iDeutsche Post kontra Bizottság ítélet, C‑77/12 P, nem tették közzé, EU:C:2013:695, 51–55. pont; 2009. szeptember 9‑iDiputación Foral de Álava és társai kontra Bizottság ítélet, T‑30/01–T‑32/01 és T‑86/02–T‑88/02, EU:T:2009:314, 350. pont) – határozatokhoz kapcsolódó felfüggesztési kötelezettségtől. E felfüggesztési kötelezettség ugyanis e határozat hatálybalépésétől kezdve fennáll, és a hivatalos vizsgálati eljárást lezáró határozat elfogadásáig megakadályozza a vitatott támogatási intézkedés végrehajtását, függetlenül ez utóbbi határozat tartalmától, és anélkül, hogy ez utóbbi határozat visszavonhatná e felfüggesztési időszakot.
37
Ezenkívül annak megállapítása, hogy valamely ideiglenes rendelet megtámadható jogi aktusnak minősül, sértené az igazságszolgáltatás megfelelő működését és az intézményi egyensúlyt. Amennyiben ugyanis a végleges értékelést az ideiglenes értékelés során figyelembe vett adatoktól részben eltérő adatok alapján végzik el, az ideiglenes rendelet esetleges megsemmisítése nem feltétlenül eredményezné azt, hogy a Bizottság az EUMSZ 266. cikk alapján köteles lenne levonni a megsemmisítést kimondó ítéletből eredő következtetéseket a végleges rendeletére nézve, és így az ideiglenes rendelet által sérelmet szenvedett félnek esetleg a végleges rendelet ellen is keresetet kellene indítania, ha biztos akar lenni a helyzetének tényleges és teljes orvoslásában (lásd ilyen értelemben és analógia útján: 1981. november 11‑iIBM kontra Bizottság ítélet, 60/81, EU:C:1981:264, 20. pont; 2015. április 14‑iSolarWorld és Solsonica kontra Bizottság végzés, T‑393/13, nem tették közzé, EU:T:2015:211, 66–69. pont).
38
Márpedig éppen azt kell hangsúlyozni, hogy a jelen kereset elfogadhatatlansága nem fosztja meg a felperest az őt megillető bírói jogvédelemtől. A felperes ugyanis, amennyiben azt megalapozottnak tartja, az EUMSZ 268. cikk szerinti felelősség megállapítása iránti keresetet nyújthat be az ideiglenes rendelet azon jogellenességére hivatkozva, amelyre a jelen kereset alátámasztása érdekében hivatkozott, és a végleges rendelet által végül felszabadított összegeknek megfelelő biztosíték nyújtásával kapcsolatos költségekből álló állítólagos kárának megtérítését kérheti (lásd ebben az értelemben: 2000. október 24‑iFresh Marine kontra Bizottság ítélet, T‑178/98, EU:T:2000:240, 45–52. pont; 2015. április 14‑iSolarWorld és Solsonica kontra Bizottság végzés, T‑393/13, nem tették közzé, EU:T:2015:211, 51. és 52. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39
A fentiek összességéből következik, hogy a megtámadott rendelet a dömpingellenes eljárás során elfogadott előkészítő aktus, amely ennélfogva nem képezheti megsemmisítés iránti kereset tárgyát.
40
A teljesség kedvéért hozzá lehet tenni továbbá, hogy még ha feltételeznénk is, hogy a megtámadott rendelet megtámadható jogi aktus, a jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a felperesnek megszűnt az ahhoz fűződő érdeke, hogy a végleges rendelet elfogadását követően annak megsemmisítését kérje.
41
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a felperes eljáráshoz fűződő érdekének – a kereset tárgyára tekintettel – a kereset benyújtásakor kell fennállnia, ellenkező esetben a kereset elfogadhatatlannak minősül, és a bírósági határozat kihirdetéséig fenn kell maradnia, ellenkező esetben a kereset okafogyottá válik; ez tehát feltételezi, hogy a kereset eredményén keresztül alkalmas arra, hogy az azt kezdeményező fél számára előnnyel járjon (lásd: 2013. május 28‑iAbdulrahim kontra Tanács és Bizottság ítélet, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Közelebbről abban az esetben, ha a jelen ügyben vitatott ideiglenes rendelet megsemmisítéséről szóló eljárás során végleges rendeletet fogadnak el (lásd a fenti 8., 9. és 12. pontot), mind a Törvényszék, mind a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a felpereseknek már elvileg nem fűződik érdekük az ideiglenes rendelet megtámadásához (1988. október 5‑iBrother Industries kontra Bizottság ítélet, 56/85, EU:C:1988:463, 6. pont; 2016. március 10‑iSolarWorld kontra Bizottság végzés, C‑312/15 P, nem tették közzé, EU:C:2016:162, 25. pont; 2013. január 11‑iCharron Inox és Almet kontra Bizottság és Tanács végzés, T‑445/11 és T‑88/12, nem tették közzé, EU:T:2013:4, 30. pont).
42
Igaz ugyan, hogy a felperes a kártérítési kereset benyújtásához fűződő érdekén kívül is igazolhatja az ideiglenes vámokat megállapító rendelet megsemmisítése iránti kérelemhez fűződő érdekét a végleges vámokat megállapító rendelet elfogadása ellenére, de kizárólag azon összegek tekintetében, amelyekre az ideiglenes vámot megállapító rendelet alapján biztosítékot nyújtott, és amelyeket azért szabadítottak fel, mert a végleges vám mértéke alacsonyabbnak bizonyult az ideiglenes vám mértékénél, mint a jelen ügyben (lásd a fenti 34. pontot), és csak az ezen összegekkel kapcsolatos kár tekintetében (lásd ebben az értelemben: 1990. július 11‑iNeotype Techmashexport kontra Bizottság és Tanács ítélet, C‑305/86 és C‑160/87, EU:C:1990:295, 15. pont; 2013. január 11‑iCharron Inox és Almet kontra Bizottság és Tanács végzés, T‑445/11 és T‑88/12, nem tették közzé, EU:T:2013:4, 30. pont). A szóban forgó kár pontos számszerűsítésének ugyanolyan címen történő megkövetelése nélkül, mint amely a kártérítési keresethez szükséges, meg kell azonban bizonyosodni az említett kár ténylegességéről, tekintettel az említett, többek között az igazságszolgáltatás megfelelő működésével kapcsolatos azon nehézségekre, amelyeket az ideiglenes rendelettel szembeni jogorvoslat vizsgálata okoz, jóllehet a végleges rendelet ellen szintén keresetet nyújtottak be (lásd a fenti 37. pontot).
43
Márpedig a jelen jogvitában a felperes semmilyen információt nem szolgáltat, és a fortiori nem bizonyítja, hogy ténylegesen végzett volna behozatalt, és hogy az ideiglenes rendelet 2020. október 14‑től 2021. március 31‑ig tartó alkalmazási időszaka során biztosítékot nyújtott volna. Lényegében arra szorítkozik, hogy általános jelleggel és pontatlanul hivatkozik a biztosítéknyújtáshoz kapcsolódó költségekre, amelyek hipotetikus jellegét tanúsítja az érintett biztosítéknyújtók megjelölésének hiánya – a felperes általánosságban bankot, biztosítótársaságot említ – és a számszerű adatok hiánya. Szintén nem pontosítja a felperes a biztosíték azon részével kapcsolatos költségeket, amely a végleges rendelet által felszabadított vámösszeg fedezetéül szolgál.
44
Következésképpen nem tekinthető úgy, hogy a felperes bizonyította a jelen eljárás folytatásához a végleges rendelet elfogadása ellenére fűződő érdekét.
45
A fentiek összességéből következik, hogy a jelen keresetet el kell utasítani, és arról már nem szükséges határozni.
46
E körülmények között már nem szükséges határozni sem a Parlament beavatkozási kérelméről, sem a felperesnek dokumentumok benyújtására irányuló járulékos kérelméről (lásd a fenti 14. pontot).
A költségekről
47
Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A felperest, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
48
Továbbá az eljárási szabályzat 144. cikkének (10) bekezdése alapján a Parlament, a felperes és a Bizottság maguk viselik a beavatkozási kérelemmel összefüggésben felmerült saját költségeiket.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.
2)
Az Airoldi Metalli SpA viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.
3)
Az Európai Parlament, az Airoldi Metalli és a Bizottság maguk viselik a beavatkozási kérelemmel összefüggésben felmerült saját költségeiket.
Kelt Luxembourgban, 2021. november 30‑án.
E. Coulon
hivatalvezető
S. Gervasoni
elnök
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.