62022CJ0518_RES
Mål C‑518/22
J.M.P.
mot
AP Assistenzprofis GmbH
(begäran om förhandsavgörande från Bundesarbeitsgericht)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 7 december 2023
”Begäran om förhandsavgörande – Socialpolitik – Likabehandling i arbetslivet – Direktiv 2000/78/EG – Artikel 2.5 – Förbud mot diskriminering på grund av ålder – Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning – Artikel 19 – Rätt att leva självständigt och att delta i samhället – Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Artikel 26 – Social och yrkesmässig integrering av personer med funktionshinder – Personlig assistans till personer med funktionshinder – Platsannons innehållande uppgift om att platssökandens ålder ska vara inom ett visst åldersspann – Beaktande av önskemål som framställts av personen med funktionshinder samt tillgodoseende av dennes behov – Motivering”
Socialpolitik – Likabehandling i arbetslivet – Direktiv 2000/78 – Förbud mot åldersdiskriminering – Personlig assistans – Anställning med ålderskrav – Beaktande av funktionshindrades önskemål och intressen – Olika behandling till följd av nationell lagstiftning som syftar till att skydda självbestämmanderätten för personer med funktionshinder – Tillåtlighet – Villkor
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 26; rådets direktiv 2000/78, artikel 2.5; rådets beslut 2010/48)
(se punkterna 54–66 och 68 samt domslutet)
Resumé
AP Assistenzprofis är ett bolag som erbjuder assistens- och rådgivningstjänster till personer med funktionshinder. I juli 2018 lät bolaget publicera en platsannons. I platsannonsen kunde man läsa att A, en 28-årig kvinnlig student, sökte kvinnliga personliga assistenter som kunde hjälpa henne med allehanda vardagssysslor. Dessa skulle ”helst vara mellan 18 och 30 år gamla”.
J.M.P., som är född år 1968, sökte tjänsten. AP Assistanzprofis meddelade dock att hon inte skulle komma i fråga för anställning.
J.M.P. ansåg sig ha utsatts för diskriminering på grund av ålder. Hon väckte därför talan mot AP Assistanzprofis vid Arbeitsgericht Köln (Arbetsdomstolen i Köln, Tyskland) med yrkande om ersättning för den skada som hon åsamkats med anledning av denna åldersdiskriminering. Nämnda domstol biföll käromålet.
AP Assistenzprofis överklagade domen från Arbeitsgericht Köln till Landesarbeitsgericht Köln (Arbetsdomstolen i andra instans i Köln, Tyskland) som biföll överklagandet. J.M.P. överklagade då domen från Landesarbeitsgericht Köln till Bundesarbeitsgericht (Federala arbetsdomstolen, Tyskland).
Enligt den hänskjutande domstolen framstår det som oklart huruvida den direkta åldersdiskrimineringen gentemot J.M.P. är motiverad enligt direktiv 2000/78 (
1
) och den vill få klarhet i huruvida rätten till ett effektivt skydd mot diskriminering på grund av ålder kan förenas med den funktionshindrade rätt till ett effektivt skydd mot diskriminering på grund av funktionshinder mot bakgrund av samma direktiv. Den hänskjutande domstolen beslutade därför att begära ett förhandsavgörande från EU-domstolen.
I sin dom svarar EU-domstolen att direktiv 2000/78, jämfört med artikel 26 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, angående integrering av personer med funktionshinder, och med artikel 19 i Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, (
2
) med rubriken ”Rätt att leva självständigt och att delta i samhället”, inte utgör hinder för att det vid anställning av en personlig assistent uppställs ett ålderskrav, med tillämpning av nationell lagstiftning i förevarande mål, om en sådan åtgärd är nödvändig för att skydda andras fri- och rättigheter.
EU-domstolens bedömning
EU-domstolen analyserar den särbehandling på grund av ålder som är i fråga i det nationella målet för att avgöra huruvida den är motiverad enligt artikel 2.5 i direktiv 2000/78. (
3
)
EU-domstolen konstaterar att denna särbehandling följer av en åtgärd som föreskrivs i nationell lagstiftning, (
4
) i enlighet med nämnda artikel 2.5.
EU-domstolen prövar därefter huruvida denna åtgärd eftersträvar syftet med ”skyddet för andra människors fri- och rättigheter”, vilket anges i denna bestämmelse.
Syftet med den aktuella nationella lagstiftningen är enligt EU-domstolen att värna självbestämmanderätten för personer med funktionshinder; därvid säkerställs deras rätt att framställa önskemål och självvalsrätt då beslut fattas om personlig assistans och då sådan assistans lämnas. Personlig assistans lämnas nämligen med avseende på samtliga aspekter i livet och omfattar i grunden de intima delarna av brukarnas privatliv. Detta syfte omfattas av artikel 2.5 i direktiv 2000/78.
Rätten att framställa önskemål och självvalsrätten konkretiserar rätten för funktionshindrade att få del av åtgärder som säkerställer deras integrering och deltagande i samhällslivet, i enlighet med artikel 26 i stadgan om de grundläggande rättigheterna. Självbestämmanderätten för personer med funktionshinder är ett mål som slås fast i artikel 19 i FN-konventionen. Bestämmelserna i FN-konventionen kan åberopas som tolkningsdata vid tolkningen av bestämmelserna i direktiv 2000/78.
Slutligen prövar EU-domstolen huruvida den särbehandling som är i fråga i det nationella målet följer av en åtgärd som är nödvändig för att värna den funktionshindrades självbestämmanderätt.
I en sådan situation som den som är aktuell i det nationella målet torde den funktionshindrades självbestämmanderätt kunna främjas om man beaktar hans eller hennes önskemål om att den personliga assistenten ska har en viss ålder; det framstår som rimligt att förvänta sig att en person som är ungefär lika gammal som brukaren lättare kommer att integreras i de personliga, sociala och akademiska kretsar som vederbörande vistas i.
EU-domstolen drar således slutsatsen – med förbehåll för den prövning som den hänskjutande domstolen ska göra mot bakgrund av samtliga omständigheter i det nationella målet – att en sådan särbehandling på grund av ålder som den som är aktuell i det nationella målet följer av en åtgärd som är nödvändig för att skydda andras fri- och rättigheter, i den mening som avses i artikel 2.5 i direktiv 2000/78, och således kan vara motiverad enligt denna bestämmelse.
(
1
)	Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (EGT L 303, 2000, s. 16; och rättelse i EGT L 2, 2001, s. 42).
(
2
)	Godkänd på Europeiska unionens vägnar genom rådets beslut 2010/48/EG av den 26 november 2009 (EUT L 23, 2010, s. 35) (nedan kallad FN-konventionen).
(
3
)	Enligt denna bestämmelse ska direktivet inte påverka de åtgärder som föreskrivs i nationell lagstiftning och som är nödvändiga i ett demokratiskt samhälle för den allmänna säkerheten, ordningens bevarande, förebyggande av brott samt skydd för hälsa och andra personers fri- och rättigheter.
(
4
)	Det är fråga om 8 § punkt 1 i Sozialgesetzbuch, Neuntes Buch (IX) (lagsamling om social trygghet, volym IX) av den 23 december 2016 (BGBl. 2016 I, s. 3234) (nedan kallad SGB IX), jämförd med 33 § i Sozialgesetzbuch, Erstes Buch (I) (lagsamling om social trygghet, volym 1) av den 11 december 1975 (BGBl. 1975 I, s. 3015) (nedan kallad SGB I), som föreskriver att när beslut fattas om personlig assistans och när sådana tjänster tillhandahålls i syfte att främja funktionshindrades inkludering i samhället, ska tjänstemottagarnas berättigade önskemål tillgodoses, om dessa är rimliga. I detta avseende ska hänsyn också tas till tjänstemottagarnas personliga situation, ålder, kön och familj och till vad som är påkallat utifrån deras religiösa och filosofiska övertygelse.