Mål T‑25/23
Orgatex GmbH & Co. KG
mot
Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet
Tribunalens dom (sjätte avdelningen) av den 23 oktober 2024
” Gemenskapsformgivning – Ogiltighetsförfarande – Registrerad gemenskapsformgivning bestående i markmarkering – Artiklarna 3 a och 25.1 a i förordning (EG) nr 6/2002 – Formgivningens enhetliga karaktär – Vyernas enhetlighet ”
1.      Gemenskapsformgivningar – Skyddskrav – Återgivning som överensstämmer med definitionen av formgivning – Bedömningskriterier – Beaktande av den återgivning som ingavs i samband med ansökan om registrering
(Rådets förordning nr 6/2002, artikel 3 a)
(se punkterna 34, 41 och 101)
2.      Gemenskapsformgivningar – Ansökan om registrering – Krav – Återgivning av formgivningen som är lämplig för avbildning – Begrepp – Inlämnande av flera vyer av samma formgivning – Tillåtlighet – Villkor – Krav på enhetlighet – Vyernas enhetlighet
(Rådets förordning nr 6/2002, artikel 36.1; kommissionens förordning nr 2245/2002, artiklarna 1.1 c och 4.2)
(se punkterna 36–40 och 43)
3.      Gemenskapsformgivningar – Avstående och ogiltighet – Ansökan om ogiltigförklaring – Prövning av ansökan – Principen om tolkning till fördel för gemenskapsformgivningens innehavare – Föreligger inte
(Rådets förordning nr 6/2002)
(se punkterna 48–52)
4.      Gemenskapsformgivningar – Ogiltighetsgrunder – Återgivningen överensstämmer inte med definitionen av formgivning – Återgivning av markmarkeringar
(Rådets förordning nr 6/2002, artiklarna 3 a och 25.1 a)
(se punkterna 63, 69, 70, 80, 83, 115 och 116)
Resumé
Inom ramen för ett mål om ogiltigförklaring, vari tribunalen ogillar överklagandet, uttalar sig tribunalen om den nya frågan om vyernas enhetlighet mot bakgrund av kravet på att en formgivning ska vara enhetlig. Tribunalen gör även några preciseringar angående avsaknaden av en princip om tolkning till förmån för registrering av en gemenskapsformgivning i ett ogiltighetsförfarande.
Klaganden, Orgatex GmbH & Co. KG., innehar en gemenskapsformgivning bestående i markmarkeringar. L. Longton ingav en ansökan om ogiltigförklaring vid Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) av den formgivningen, vilken avslogs av annulleringsenheten.
Överklagandenämnden upphävde emellertid annulleringsenhetens beslut och förklarade den omtvistade formgivningen ogiltig, eftersom den ansåg att formgivningen hade registrerats i strid med artikel 3 a i förordning nr 6/2002(1) i och med att de fyra ingivna vyerna inte var övertygande och att de återgav åtminstone två olika formgivningar.
Tribunalens bedömning
För det första erinrar tribunalen om att granskningen av en formgivning enligt artikel 3 a i förordning nr 6/2002 ska göras på grundval av den återgivning som har förts in i registret, vilken bestämmer skyddsföremålet och skyddsomfånget. Anmärkningar från sökanden eller innehavaren under förfarandet kan således endast beaktas om de kan hänföras till återgivningen av formgivningen. Tribunalen undersöker således huruvida de bilder som utgör återgivningen i sin helhet visar att det rör sig om en enda eller enhetlig produkt, det vill säga huruvida formgivningen har en enhetlig karaktär.
Tribunalen påpekar att kravet på att vyerna ska vara enhetliga innebär att alla vyer visar utseendet på en och samma produkt, så att de gör det möjligt att tydligt identifiera en och samma formgivning. Inkonsekvenser eller motsägelser mellan de ingivna vyerna kan resultera i att återgivningen anses visa olika produkter. Så är bland annat fallet när vyerna utgör olika gestaltningsformer eller versioner av ett och samma koncept eller när linjer för att identifiera formgivningen eller undantagsmarkeringar för att utesluta vissa detaljer inte används konsekvent i samtliga vyer. Det kan nämligen inte vara fråga om en enhetlig formgivning om det finns en olöslig inkonsekvens eller oöverstiglig motsägelse mellan vyerna, eftersom utseendet hos en enda produkt inte kan fastställas och återgivningen därför inte gör det möjligt att tydligt identifiera en enda formgivning. Omvänt kan en formgivning anses vara enhetlig trots mindre skillnader mellan vyerna, enbart i den mån som de vyerna kan förenas i den mening som avses med en enhetlig formgivning. Tribunalen har emellertid påpekat att EUIPO:s enheter inte är skyldiga att beakta alla möjliga kombinationer av de vyer som sökanden lämnar in vid en ansökan om registrering, utan enbart de kombinationer som förefaller logiska och rimliga mot bakgrund av allmän erfarenhet.
För det andra påpekar tribunalen att det i förordning nr 6/2002 inte uppställs någon princip om tolkning till fördel för den som ansöker om eller innehar en gemenskapsformgivning och drar härav slutsatsen att det inte finns någon sådan princip i samband med ogiltighetsförfaranden.
För det tredje påpekar tribunalen att hypotesen att vyerna 1.1 och 1.2 av den omtvistade formgivningen visar framsidan och vyerna 1.3 och 1.4 baksidan, ovanifrån respektive i perspektiv, förefaller logisk och rimlig mot bakgrund av allmän erfarenhet. Dessa vyer uppvisar emellertid olösliga inkonsekvenser och visar inte en enhetlig formgivning, vilket innebär att den omtvistade formgivningen har registrerats vid EUIPO i strid med artikel 3 a i förordning nr 6/2002.
För det fjärde undersöker tribunalen den hypotes som klaganden har åberopats som fördelaktigare för bolaget, nämligen att vy 1.1 visar framsidan och vyerna 1.2, 1.3 och 1.4 baksidan av den omtvistade formgivningen. Dels påpekar tribunalen att EUIPO:s enheter inte var skyldiga att beakta denna hypotes. Den framstår nämligen knappast som logisk eller rimlig mot bakgrund av allmän erfarenhet, eftersom det i avsaknad av särskilda omständigheter, som inte har styrkts och som inte föreligger i förevarande fall, förefaller ologiskt och orimligt att visa en enda vy av framsidan och tre vyer av baksidan. Dels konstaterar tribunalen att den hypotesen även innebär att det finns olösliga inkonsekvenser mellan vyerna och betonar att dessa inkonsekvenser inte kan övervinnas genom en jämförelse med de produkter som påstås saluföras. Även om de produkter som saluförs och som motsvarar en formgivning kan beaktas vid bedömningen av helhetsintrycket, är det nämligen i förevarande fall inte fråga om att bedöma huruvida två motstridiga formgivningar ger samma helhetsintryck hos en kunnig användare, utan att avgöra huruvida en formgivning är av enhetlig karaktär på grundval av den återgivning som har förts in i registret.
Mot bakgrund av dessa överväganden konstaterar tribunalen att även om klagandens hypotes godtas, så föreligger det oöverstigliga motsägelser eller olösliga inkonsekvenser mellan vyerna. Således återger dessa inte en enhetlig formgivning.
1      Rådets förordning (EG) nr 6/2002 av den 12 december 2001 om gemenskapsformgivning (EGT L 3, 2002, s. 1).