62010CC0115_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. С настоящото преюдициално запитване Fővárosi Bíróság (Столичен съд, Будапеща) (Унгария) отправя въпроси относно тълкуването на Регламенти № 3508/92 и № 1259/1999 на Съвета(2) . Запитването е отправено в рамките на производство по съдебно обжалване на административно решение, образувано от Bábolna Mezőgazdasági Termelő és Fejlesztő Kereskedelmi Zrt. (наричано по-нататък „Bábolna“) срещу Mezőgazdasági és Fejlesztő és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve (служба „Земеделие и развитие на селските райони“, наричана по-нататък „Hivatal“) във връзка с допълнителна национална помощ в областта на селското стопанство, отпусната на Bábolna за 2004 г.
I – Правна уредба
2. Член 23 от Акта за присъединяване(3) предвижда: „Съветът, с единодушие по предложение на Комисията и след консултации с Европейския парламент, може да приема промени в разпоредбите на настоящия акт, относно Общата селскостопанска политика [ОСП], които могат да се окажат необходими в резултат на изменение в правилата на Общността [понастоящем Европейският съюз, „ЕС“]. Такива промени могат да се извършат преди датата на присъединяването“.
3. Член 20 от същия акт предвижда, че „[а]ктовете, изброени в приложение ІІ към настоящия акт, се променят, както е посочено в това приложение. Съгласно глава 6A, точка 27, буква б) от това приложение, озаглавена „Законодателство в областта на земеделието“, в Регламент № 1259/1999 се добавят членове 1a—1в. Член 1a предвижда въвеждане (поетапно) на директните плащания, отпускани по системите за подпомагане, посочени в член 1. Член 1б позволява на новите държави членки да заменят плащанията по системите за подпомагане, посочени в член 1, с единно плащане, наречено още „единно плащане за площ“. Накрая, член 1в допуска новите държави членки с разрешение на Комисията да допълват пряката помощ с допълнителна национална помощ.
4. Регламент (ЕО) № 1782/2003(4) на Съвета отменя Регламенти № 3508/92(5) и № 1259/1999(6), считано от 1 май 2004 г. В член 1 от Регламент № 1782/2003 се предвижда, че този регламент установява inter alia: „[i] общи правила за [директните] плащания по линия на схеми за подпомагане на доходите в рамките на Общата селскостопанска политика, които се финансират от секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), [изброени в приложение I,] освен тези, предвидени в Регламент (ЕО) № 1257/1999 [и ii] подпомагане на доходите на земеделските производители (наричано по-нататък „схема на единно плащане“)“.
5. Съгласно член 2, буква а) от Регламент № 1782/2003 „земеделски производител“ е физическо или юридическо лице, или група физически или юридически лица, независимо какъв статут се предоставя на тази група и на нейните членове от националното законодателство, чието стопанство се намира на територията на Общността, както е посочено в член 299 [ЕО], и [което/който] упражнява селскостопанска дейност“.
6. Решение 2004/281/ЕО(7) на Съвета е прието по силата на член 2, параграф 3 от Договора за присъединяване и на член 23 от Акта за присъединяване. В член 1, точка 5, буква а) от него се предвижда в член 1 от Регламент № 1782/2003 след второто тире да се добави друго тире със следното съдържание: „опростено и временно подпомагане на доходите на земеделските производители от новите държави членки (наричано по-нататък „единно плащане за площ“ [ЕПП])“. [неофициален превод]
7. Член 1, параграф 5, буква в) от това решение предвижда по-специално, че в Регламент № 1782/2003 се добавя член 143a със следното съдържание: „Въвеждане на схеми за подпомагане […] В новите държави членки преките плащания се въвеждат в съответствие със следната схема на нарастване, изразено като процент от съответното приложимо ниво на тези плащания в [Съюза] в състава [му] към 30 април 2004 г.: [i] 25% през 2004 г., [ii] 30% през 2005 г., [iii] 35% през 2006 г., [iv] 40% през 2007 г., [v] 50% през 2008 г., [vi] 60% през 2009 г., [vii] 70% през 2010 г., [viii] 80% през 2011 г., [ix] 90% през 2012 г., [и x] 100%, считано от 2013 г.“ [неофициален превод]
8. Със същата разпоредба е въведен и член 143б, озаглавен „Схема за единно плащане на площ“, който предвижда в параграф 1: „Новите държави членки могат да решат не по-късно от датата на присъединяването си да заменят директните плащания през периода на прилагане, посочен в параграф 9, с единно плащане на площ, което се изчислява в съответствие с параграф 2“. [неофициален превод]
9. Така е добавен и член 143в, озаглавен „Допълнителни национални директни плащания [ДНДП] и директни плащания“, чиито параграфи 2, 4, 6 и 7 предвиждат inter alia:
„2. Новите държави членки имат възможност, при условие че Комисията разреши, да допълнят всяко директно плащане до:
Общата сума на директната подкрепа, която земеделският производител може да получи в новата държава членка след присъединяването, съгласно съответните директни плащания, включително всички [ДНДП], не може да надвишава равнището на директната подкрепа, което е разрешено да получи земеделският производител, съгласно съответното директно плащане, такова каквото е било в държавите членки в Общността, към 30 април 2004 г.
4. Ако нова държава членка реши да прилага схемата за единно плащане на площ, тази нова държава членка може да отпуска допълнителна национална директна помощ съгласно условията, посочени в параграфи 5 и 8. [неофициален превод]
6. Новите държави членки могат да вземат решения въз основа на обективни критерии и след разрешение на Комисията относно размера на допълнителната национална помощ, която да бъде отпусната. [неофициален превод]
7. Разрешението от Комисията: [i] уточнява съответните национални схеми за директни плащания, подобни на ОСП, когато се прилага параграф 2, буква б), [ii] определя равнището, до което може да се изплаща допълнителната национална помощ, процентния размер на допълнителната национална помощ и когато е уместно, условията за предоставянето ѝ [и iii] се предоставя в зависимост от корекции, които може да се окажат необходими с цел развитието на ОСП“. [неофициален превод]
II – Факти и преюдициални въпроси
10. На 28 май 2004 г. Bábolna подава молба до унгарските власти за единно плащане на площ и за свързаното с него допълнително национално директно плащане (ДНДП)(8) .
11. Впоследствие Bábolna открива процедура по доброволна ликвидация в изпълнение на решение 2186/2004 (VII.22.) на унгарското правителство (Kormányhatározat), считано от 1 септември 2004 г. с цел реорганизиране и преструктуриране с оглед провеждането на успешна приватизация(9) .
12. На 17 май 2005 г. Hivatal уважава частично молбата на Bábolna и му отпуска единно плащане на площ в размер на 174 410 400 HUF (понастоящем приблизително 626 133 EUR) и ДНДП в размер на 70 677 810 HUF (понастоящем приблизително 253 733 EUR).
13. По-късно, след като научава, че на 1 септември 2004 г. Bábolna е открило процедура за доброволна ликвидация, Hivatal — в качеството си на първоинстанционен административен орган — изменя първоначалното си решение с ‚решение № 1026133367 от 11 април 2006 г., с което отпуска единно плащане на площ в размер на 174 406 363 HUF (понастоящем приблизително 626 119 EUR) и отхвърля молбата за ДНДП за обработваеми земи, като разпорежда на Bábolna да възстанови 15 829 789 HUF (понастоящем приблизително 56 829 EUR), които са му били изплатени под формата на такива помощи.
14. Административният орган се позовава на член 3, параграф 1, буква а) от правителствен декрет (Kormányrendelet) 6/2004 от 22 януари 2004 г., по силата на който помощи не могат да получават юридически лица или предприятия без юридическа правосубектност, по отношение на които е открито производство по несъстоятелност, ликвидация или доброволна ликвидация, или е сключен предпазен конкордат.
15. Bábolna обжалва това решение по съдебен ред, като иска отмяната му, доколкото с него се разпор ежда възстановяване на помощта, както и като иска потвърждаване на първоначалното решение, с което се уважава молбата му.
16. Пред запитващата юрисдикция Bábolna твърди, че приложимото към настоящия случай законодателство на Европейския съюз не изключва отпускане на помощ на лица или на икономически оператори, които са започнали процедура по доброволна ликвидация. Единственото условие за предоставяне на помощта било стопанството на земеделските производители да се намира на територията на Европейския съюз, независимо от правния статут, предоставен на заявителя на помощта по силата на националното право. Hivatal оспорва това тълкуване.
17. Запитващата юрисдикция счита, че се нуждае от отговор на преюдициалното запитване, за да определи дали с оглед на основните принципи и цели на ОСП дружество, което упражнява законно дейност в държава членка като земеделски производител, но е започнало процедура по доброволна ликвидация — тоест, което желае да преустанови в бъдеще своята дейност — има право да получава ДНДП, ако отговаря на определените условия за схемата на Европейския съюз за единни плащания на площ.
18. Така запитващата юрисдикция счита, че при тези обстоятелства е необходимо да се поясни дали целите, естеството и подходът на ОСП допускат напълно самостоятелна уредба на допълнителна национална помощ като ДНДП, независимо от принципите и нормите на Европейския съюз. С други думи, запитващата юрисдикция пита дали държавите членки могат да предвидят допълнителни изисквания по отношение на помощите, които да са по-стриктни и по-ограничителни от предвидените на равнището на Европейския съюз.
19. При това положение запитващата юрисдикция решава да спре производството и да отправи до Съда следните преюдициални въпроси:
„1) Могат ли условията за помощи на [Европейския съюз] в рамките на общата селскостопанска политика (ФЕОГА) да се различават от условията за допълнителните национални помощи, с други думи, може ли за допълнителните национални помощи да се установят различни и по-строги условия от тези, които са определени за помощите, финансирани от ФЕОГА?
2) Може ли приложното поле спрямо лицата във връзка с получателите на помощи, установено в член 1, параграф 4 от [Регламент № 3508/92] и в член 10, буква а) от [Регламент № 1259/1999], да се тълкува в смисъл, че от гледна точка на получателите на помощите съществуват единствено две условия: право да получи помощ има а) обединение на земеделски производители (или индивидуален земеделски производител), б) чието стопанство се намира на територията на [Европейския съюз]?
3) Могат ли горепосочените регламенти да се тълкуват в смисъл, че земеделският производител, чието стопанство се намира на територията на [Европейския съюз], но който иска да преустанови в бъдеще своята дейност (след като използва помощта), няма право на тази помощ?
4) Как следва да се тълкува понятието за правен статут по националното право по смисъла на горепосочените два регламента?
5) Включва ли правният статут по националното право и правния статут, свързан с начина на евентуално прекратяване на дейността на земеделския производител (или на обединението от производители)? Всъщност унгарското право създава отделни правни режими за различни положения, които могат да доведат до прекратяване на дейността (предпазен конкордат, несъстоятелност и доброволна ликвидация).
6) Може ли да се уредят по различен и напълно независим начин условията за единно плащане от [Европейския съюз] на площ и условията за плащане на допълнителна национална помощ? Каква връзка има (или може да има) между принципите, схемата и целите на двата типа помощи?
7) Може ли да се изключи от ползването на допълнителната национална помощ обединение (или индивидуален производител), което (който) впрочем отговаря на условията на общностния режим за единно плащане на площ?
8) Дали приложното поле на [Регламент № 1259/1999] обхваща също, съгласно предвиденото в член 1 от него, и допълнителната национална помощ, като се има предвид обстоятелството, че това, което се финансира само частично от ФЕОГА, впоследствие се финансира посредством допълнителна национална помощ?
9) Има ли право да получи допълнителна национална помощ земеделски производител, чието законно и ефективно действащо стопанство се намира на територията на [Европейския съюз]?
10) В случай че националното право предвижда специална правна уредба относно процеса на прекратяване на търговските дружества, има ли тази правна уредба значение за помощите [на Европейския съюз] (и за свързаните с тях национални помощи)?
11) Може ли законодателството на [Европейския съюз] и националната правна уредба относно функционирането на общата селскостопанска политика да се тълкуват в смисъл, че те трябва да създадат сложна правна система, която да се тълкува еднакво и да функционира въз основа на едни и същи принципи и условия?
12) Може ли приложното поле, определено от член 1, параграф 4 от [Регламент № 3508/92] и от член 10, буква а) от [Регламент № 1259/1999], да се тълкува в смисъл, че от гледна точка на помощите са напълно ирелевантни както намерението на земеделския производител да преустанови в бъдеще своята дейност, така и правният статут, съответстващ на това намерение?
III – Анализ
20. Както предлагат Комисията и унгарското правителство в съображенията си, поставените въпроси следва да се разгледат заедно, не само поради техния брой, но и защото се припокриват и са логически свързани. Все пак за улеснение на читателя на настоящото заключение ще разделя въпросите най-общо на три групи (за точната формулировка на всеки един от въпросите, препращам към точка 19 по-горе).
21. Главният въпрос, който по същество се поставя по настоящото дело и с който са свързани съмненията на запитващата юрисдикция е дали ДНДП могат да бъдат самостоятелно уредени и дали държавите членки могат да предвидят особени условия във връзка с тези плащания (по-специално по отношение на получателите на помощта), които са по-ограничителни и по-стриктни от предвидените по схемата за единно плащане на площ.
Въпроси 1, 6, 7, 9 и 11
22. Най-напред ще посоча, че релевантната правна уредба на Европейския съюз дава ясно определение за „земеделски производител“ като „физическо или юридическо лице, или група физически или юридически лица, независимо какъв правен статут се предоставя на тази група и на нейните членове от националното законодателство, чието стопанство се намира на територията на [ЕС] и [което/който] упражнява селскостопанска дейност“. Всъщност, както посочва Комисията, определението неслучайно е толкова общо: то цели да обхване колкото е възможно по-широк кръг от оператори в областта на селското стопанство, така че с оглед на разглежданите разпоредби релевантните правни норми на Европейския съюз да се прилагат за целия сектор.
23. С оглед на присъединяването през 2004 г. на десетте нови държави членки Регламент № 1782/2003 е изменен с Решение на Съвета(10) — което добавя в този регламент нов дял IVa, съдържащ три нови члена — 143a, 143б и 143в, които уреждат въвеждането на схемите за помощи в новите държави членки.
24. Член 143а урежда системата за постепенно увеличаване (наричана по-нататък „система за поетапно въвеждане“) на всички въвеждани директни плащания в новите държави членки(11) .
25. От член 143в, параграф 2 от Регламент № 1782/2003 следва, че новите държави членки имат възможност, след разрешение на Комисията, да допълват всички директни плащания при определени условия(12) .
26. Унгария решава да замени преките плащания от ЕС с единно плащане на площ в съответствие с член 1, параграф 5 от Решението на Съвета.
27. На 18 май 2004 г. Унгария представя програмата си във връзка с ДНДП, предвидени като допълнение към помощите въз основа на площ, предоставени по схемата за единно плащане на площ, или като „компенсация за разликата“ по отношение на последните. ДНДП се финансират изцяло от националния бюджет.
28. На 29 юни 2004 г. с Решение C(2004)2295 Комисията разрешава ДНДП в Унгария за 2004 г. Така установеният режим на ДНДП определя сумите на последните, процентните им размери и условията за отпускането им.
29. В самото начало трябва да се отбележи, че релевантните разпоредби на ЕС, и по-конкретно Регламент № 1782/2003, не уреждат условията за отпускане на ДНДП.
30. В член 143в, параграф 6 от този регламент се посочва само, че новите държави членки могат да вземат решения въз основа на обективни критерии и след разрешение на Комисията относно размера на ДНПД, които да бъдат отпуснати. На следващо място съгласно член 143в, параграф 7 разрешението от Комисията определя равнището, до което може да се изплащат ДНПД, процентния размер на ДНПД и когато е уместно, условията за предоставянето им.
31. Следва да се напомни, че в това отношение Съдът е постановил, че когато има обща организация на пазара в определен сектор, държавите членки по принцип не могат да се намесват повече с приети впоследствие национални разпоредби(13) . Те разполагат само с остатъчна законодателна компетентност, ограничена до положенията, които не се уреждат от разпоредбите на ЕС или до случаите, когато последните изрично ги оправомощават да предприемат действия(14) .
32. Освен това Съдът постановява, че „когато има регламент за обща организация на пазара в определен сектор, държавите членки са длъжни да се въздържат от действия, които могат да нанесат вреди на тази организация или да въведат отклонения от нея. Несъвместими с общата организация на пазара са и правилата, които пречат на доброто ѝ функциониране, дори съответната област да не е уредена изчерпателно от посочената обща организация на пазара(15) .
33. Унгарското правителство поддържа, че при липса на правила на Европейския съюз относно условията за допустимост на помощи чрез ДНДП, държавите членки остават свободни да определят условията, отчитайки разрешението на Комисията и спазвайки основните принципи на правото на Европейския съюз(16) . Унгарското правителство твърди, че този извод следва и от член 143в, параграф 7 от Регламент № 1782/2003, който предвижда, че разрешението на Комисията определя условията за отпускане на помощ „когато е уместно“. Ето защо според унгарското правителство по аргумент за противното от това следва, че тези условия по принцип се определят от държавите членки.
34. Във всички случаи ще отбележа, също като унгарското правителство и Комисията, че ДНДП не се изплащат от ресурсите на Европейския съюз (ФЕОГА)(17) — те се изплащат от националния бюджет на държав ите членки. Поради това считам, че на новите държави членки следва да се предостави известно право на преценка относно определянето на условията за допустимост на ДНДП.
35. Във връзка с това унгарското правителство изтъква, че държавите членки следователно трябва да могат да налагат специални (по-строги) условия, като ограничат кръга на получателите на помощта, при положение че те не нарушават общите принципи на правото на Европейския съюз(18) . Освен това то твърди, че критериите за допускане на помощ не са уредени по единен начин, някои са уредени от правото на Европейския съюз, а други — евентуално от националното право. Следователно не противоречи на правото на Европейския съюз фактът, че условията за допустимост на помощ под формата на ДНДП не са същите като тези за единно плащане на площ, в резултат на което лице, което може да получи единно плащане на площ, може да не отговаря на условията за ДНДП.
36. Според мен не трябва да се забравя — както признават унгарското правителство и Комисията — че ДНДП служат основно като възможен избор за компенсиране на евентуалните отрицателни последици от помощите, определени като фиксирани суми, в някои сектори и като начин за облекчаване на схемата за поетапно въвеждане на помощи.
37. Всъщност условията за ДНДП не трябва да водят до произволна дискриминация между кандидатите, които вече са ги изпълнили и могат да получат помощта. Ето защо Комисията правилно твърди, че след като веднъж е разрешила националната програма, държавата членка не може впоследствие да реши да прилага допълнителни различни условия.
38. От това следва, че по отношение на ДНДП държавите членки могат да установяват условия като сроковете за представяне на молбите, размера на помощите, други допълнителни санкции и задължения. Разглежданите разпоредби обаче поставят прилагането на тези условия в зависимост от разрешението, което дава Комисията съгласно член 143в от Регламент № 1782/2003, като остава и изискването за съвместимост на тези условия с основните принципи на схемите за помощи.
39. Комисията добавя в това отношение, че посочените условия могат да бъдат установени за всички ДНДП, разделяйки ги било на сектори (мляко, овче месо, говеждо и козе месо, ориз, полски култури, тютюн) или по най-общ критерий (физически или юридически лица).
40. От преписката по делото следва, че така както е разрешена от Комисията, националната програма на Унгария не съдържа условия, че помощта може да се отпусне само на юридически лица или предприятия без юридическа правосубектност, спрямо които не е открито производство по несъстоятелност, ликвидация, предпазен конкордат или доброволна ликвидация.
41. От акта за преюдициално запитване следва, че националната юрисдикция се съмнява относно съвместимостта с правото на Европейския съюз на положение, при което земеделски производител получава единно плащане на площ в съответствие с правилата, установени от правото на Европейския съюз — тоест независимо от правния му статут към този момент — но му се отказват съответстващите ДНДП, тъй като по отношение на него е открита процедура за доброволна ликвидация.
42. Според мен въпросният земеделски производител всъщност е длъжен да се съобрази с две различни групи правни норми, в зависимост от източника на средствата за подпомагане на селското стопанство.
43. Считам, че обратно на твърденията на унгарското правителство, ДНДП не трябва да се приемат за напълно самостоятелни, а вместо това следва да се считат за неразделна част от схемата на Европейския съюз за подпомагане на селското стопанство.
44. Във връзка с това трябва да се отбележи, че определението на понятието „земеделски производител“, съдържащо се в Регламенти № 1259/1999, № 3508/92 и № 1782/2003, се прилага за всички разглеждани тук правни норми, включително за тези относно условията за ДНДП.
45. Всъщност помощите на Европейския съюз и съответните национални помощи на практика образуват една единна програма, която се характеризира с общи цели и със съвместими помежду си основни принципи.
46. В това отношение унгарското правителство само признава, че ОСП представлява сложна правна система, която функционира на базата на едни и същи основни принципи.
47. Ето защо, макар държавите членки да имат право да установяват определени условия по отношение на ДНДП, това не променя обстоятелството, че i) те трябва да съблюдават понятието „земеделски производител“; ii) условията във връзка с ДНДП зависят от разрешението на Комисията(19) ; и на последно място, iii) тези съображения във всички случаи трябва да са съвместими с основните принципи на схемата за подпомагане.
Въпроси 2, 4, 5 и 10
48. Някои от поставените въпроси изглежда се отнасят специално до понятието „земеделски производител“ в член 1, параграф 4 от Регламент № 3508/92 и в член 10 от Регламент № 1259/1999 (както и в член 2, буква a) от Регламент № 1782/2003, който го заменя).
49. От една страна, унгарското правителство признава, че тези разпоредби не допускат държавите членки да ограничават приложното поле на това понятие, като налагат определена правна форма. Това правителство обаче твърди, от друга страна, че понятието „правен статут по националното право“ не трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща и положението на група земеделски производители и на нейните членове, които са предприели действия по определена форма на прекратяване на дейността. В това отношение унгарското правителство поддържа още, че наложеното от националното право условие — според което помощта може да се отпусне само на лицата, които не предприемат каквато и да е форма на прекратяване на дейността си — съответства на принципите на недопускане на дискриминация и на пропорционалност.
50. Считам, че що се отнася да „правния статут по националното право“, „правен статут“ означава per definitionem „правно-организационната форма на определено лице или образувание като например капиталово или персонално дружество“. Правният статут на земеделски производител обаче е изрично изключен от определящите характеристики на понятието „земеделски производител“, предвидени от регламентите, посочени по-горе. Всъщност прочитът на релевантните разпоредби показва, че те открояват като основни елементи на понятието „земеделски производител“ обстоятелството, че i) „стопанство[то му] се намира на територията на [ЕС]“, и ii) че земеделският производител „упражнява селскостопанска дейност“.
51. Въпреки горепосоченото изключване, остава въпросът дали „начинът на ликвидация на земеделски производител“ (или на група земеделски производители) — или пък намерението му да преустанови в бъдеще дейността си — са релевантни от правна гледна точка за целите на отпускането на помощ на Европейския съюз и на съответната национална помощ. При анализа на този въпрос трябва най-напред да се признае, че ликвидацията на търговско предприятие (например), връщането на неговата лицензия или всеки друг начин за прекратяване на дейността, предвиден от националното право, не са нищо повече от обикновен начин да се заличи правноорганизационната форма на земеделски производител (или евентуално да се измени съгласно националното право).
52. Според мен, доколкото прекратяването на дейността по такъв начин не е юридически финализирано и следователно не е настъпило никакво юридическо събитие, което води до ликвидация на земеделския производител, последният продължава да съществува в правния мир и правноорганизационната му форма остава незасегната по същество. По-нататък субективната му позиция по отношение на неговото предприятие (например намерението му да преустанови дейността си) не може да промени нищо в това отношение. Това се дължи на факта, че в този контекст подобно намерение не представлява предвидено в законодателството обстоятелство, което да води до ликвидация на земеделски производител или до засягане на правния му статут с произтичащо от това отпадане на правото му да иска отпускане на помощ за селското стопанство.
53. Освен това, ако се вземе предвид определението на понятието „земеделски производител“ в член 1, параграф 4 от Регламент № 3508/92 и в член 10 от Регламент № 1259/1999 (както и в член 2, буква a) от Регламент № 1782/2003, който го заменя), от текста на същото не може да се направи извод, че понятието „земеделски производител“ не обхваща физическите и юридическите лица, които от правна гледна точка могат да се квалифицират като земеделски производители, които са започнали процедури с цел да предизвикат ликвидацията на своето предприятие, но които от друга страна притежават характеристиките, определящи посоченото понятие. За да се изключат тези лица от обхвата на това понятие, е необходимо най-напред да се посочи изрично, че земеделските производители, по отношение на които е открита процедура по неплатежоспособност, ликвидация, предпазен конкордат или доброволна ликвидация, не могат да получават помощи като разглежданите в главното производство. Текстът на въпросните разпоредби не съдържа такава формулировка и според мен не е възможно този смисъл да се изведе чрез разширителното им тълкуване.
54. Освен това, както следва от точки 43—47 по-горе (и от съображенията, които ги предхождат), при прилагането на ДНДП държавите членки са длъжни да вземат предвид определението за „земеделски производител“.
55. На следващо място от основните принципи на програмата за подпомагане произтича, че държавите членки трябва да осигурят съгласуваност при отпускането на директни плащания и че не могат да извършват дискриминация според правния статут на земеделските производители(20) .
56. Приемам становището на Комисията, че с оглед на целите на ДНДП (компенсиране на евентуалните отрицателни последици от помощите, определени като фиксирани суми, в някои сектори) тези плащания следва да бъдат отпускани на всички земеделски производители, които могат да получават единно плащане на площ в съответствие с Регламенти № 3508/92, № 1259/1999 и № 1782/2003. Всяко друго тълкуване ще доведе до лишаване на определени земеделски производители от предимствата на режима на компенсации (ДНДП), като така на практика ще се стигне до дискриминация. Както посочих по-горе, макар държавите членки да имат право да налагат определени условия относно ДНДП, те все пак са длъжни да зачитат понятието за „земеделски производител“.
Въпроси 3, 8 и 12
57. С оглед на гореизложеното е очевидно, че правните норми на Европейския съюз в областта на помощите за селското стопанство не съдържат разпоредба, която да изключва земеделски производител от правото да получи помощ, поради това че възнамерява да преустанови дейността си. Следователно земеделски производител, който е преустановил дейността си, преди да е получил помощ, запазва правото си да иска директни плащания, ако към момента на подаване на молбата си е отговарял на релевантните условия(21) (предвид това дори унгарското правителство признава, че молбите за помощи трябва да се преценяват въз основа на фактическото и правно положение към момента на подаването им).
58. Според мен национална норма, която предвижда, че предприятията, по отношение на които е открита процедура за доброволна ликвидация, в никакъв случай не могат да получат ДНДП, може да окаже съществено въздействие върху основните принципи, ръководещи помощите на Европейския съюз за селското стопанство. Всъщност практическото ѝ прилагане може да е съпроводено от допълнителни ограничения във връзка с получаването на помощта и следователно може да наложи условия, несъвместими с правото на Европейския съюз.
59. Комисията правилно отбелязва, че съдържащото се в правото на Европейския съюз определение — с което законодателят изрично установява широко приложно поле, като използва израза „физическо или юридическо лице“ — показва, че това определение се прилага, независимо какъв правен статут се предоставя на групата и на нейните членове от националното законодателство. По отношение на схемата за подпомагане на селското стопанство законодателят на Европейския съюз обръща внимание на държавите членки върху един съществен аспект, като подчертава, че те не могат да ограничат кръга на земеделските производители, които могат да получават помощи, като се позоват на правния статут на последните съгласно националното законодателство. Всъщност националната юрисдикция трябва да провери дали в делото по главното производство Bábolna действително е преустановил дейността си преди подаването на молбата за помощ.
60. В заключение от всички гореизложени съображения следва, че ДН ДП трябва да се считат за неразделна част от схемата на Европейския съюз за подпомагане на селското стопанство, която се базира на едни и същи основни принципи и има характеристиките на специална програма.
61. Поради това законодателството на Европейския съюз относно функционирането на ОСП образува заедно с националното законодателство сложна правна система, която трябва да се тълкува еднакво и която функционира въз основа на едни и същи принципи (тоест, които се прилагат за всички аспекти на ОСП) и изисквания. Не може да се прилагат различни условия за отпусканите помощи от Европейския съюз в рамките на ОСП (единно плащане на площ) и за съответните ДНДП, освен ако различните условия са разрешени с предходно решение на Комисията. С решението си Комисията дава разрешение относно принципите, целите и структурата на националната програма за подпомагане. Група (или отделно лице), която отговаря на условията за единно плащане на площ от страна на Европейския съюз, не може да се изключи от ДНДП, ако разрешената от Комисията национална програма не съдържа правило в този смисъл. Всеки земеделски производител, чието законно и ефективно действащо стопанство се намира на територията на Европейския съюз има право да получи ДНДП, съвместими с релевантните правни норми на Европейския съюз.
62. Понятието за правен статут по националното право в контекста на член 1, параграф 4 от Регламент № 3508/92 и член 10, буква а) от Регламент № 1259/1999 трябва да се тълкува разширително, така че действието ratione personae да бъде възможно най-широко, без да се взима предвид правният статут на отделните земеделски производители по силата на националните правни норми. Начинът, по който се извършва ликвидация на земеделски производител (или на група земеделски производители), не може да се отрази върху правния му статут (за целите на посочените по-горе членове) в рамките на главното производство, независимо от производствата, които той е започнал с цел ликвидацията си, ако земеделският производител извършва законна и ефективна дейност към момента на подаване на молбата за помощ.
63. Намерението на определен земеделски производител да преустанови в бъдеще своята дейност не е релевантно към момента на проверката дали той може да получи помощта. Нито намерението на определен земеделски производител да преустанови в бъдеще своята дейност, нито произтичащият от това негов правен статут са релевантни за прилагането на Регламенти № 3508/92, № 1259/1999 и № 1782/2003. На последно място, Регламент № 1259/1999 се прилага и за ДНДП.
IV – Заключение
64. Ето защо считам, че на поставените от Fővárosi Bíróság въпроси трябва да се отговори, както следва:
– Въпроси 1, 6, 7, 9 и 11: законодателството на Европейския съюз и националното законодателство относно функционирането на общата селскостопанска политика (ОСП) образуват сложна правна система, която трябва да се тълкува еднакво и която функционира въз основа на едни и същи принципи (тоест, които се прилагат за всички аспекти на ОСП) и изисквания. Не може да се прилагат различни условия за отпусканите помощи от Европейския съюз в рамките на ОСП (единно плащане на площ) и за съответните ДНДП, освен ако различните условия са разрешени с предходно решение на Комисията. С решението си Комисията дава разрешение относно принципите, целите и структурата на националната програма за подпомагане. Група (или отделно лице), която отговаря на условията за единно плащане на площ от страна на Европейския съюз, не може да се изключи от ДНДП, ако разрешената от Комисията национална програма не съдържа правило в този смисъл. Всеки земеделски производител, чието законно и ефективно действащо стопанство се намира на територията на Европейския съюз, има право да получи ДНДП, съвместими с релевантните правни норми на Европейския съюз.
– Въпроси 2, 4, 5 и 10: понятието за правен статут по националното право в контекста на член 1, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 3508/92 на Съвета от 27 ноември 1992 година относно установяването на интегрирана система за администриране и контрол на определени схеми за подпомагане на Общността и член 10, буква а) от Регламент (ЕО) № 1259/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика трябва да се тълкува разширително, така че действието ratione personae да е възможно най-широко, без да се взима предвид правният статут на отделните земеделски производители по силата на националните правни норми. Начинът, по който се извършва ликвидация на земеделски производител (или на група земеделски производители), не може да се отрази върху правния му статут (за целите на посочените по-горе членове) в рамките на главното производство, независимо от производствата, които той е започнал с цел ликвидацията си, ако земеделският производител извършва законна и ефективна дейност към момента на подаване на молбата за помощ.
– Въпроси 3, 8 и 10: намерението на определен земеделски производител да преустанови в бъдеще своята дейност не е релевантно към момента на проверката дали той може да получи помощта. Нито намерението на определен земеделски производител да преустанови в бъдеще своята дейност, нито произтичащият от това негов правен статут са релевантни за прилагането на Регламенти № 3508/92, № 1259/1999 и (EO) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на някои регламенти. На последно място, Регламент № 1259/1999 се прилага и за ДНДП.
(1) .
(2)  – Съответно Регламент (ЕИО) № 3508/92 на Съвета от 27 ноември 1992 година относно установяване на интегрирана система за администриране и контрол на определени схеми за подпомагане на Общността (ОВ L 355, стр. 1) и Регламент (ЕО) № 1259/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 113).
(3)  – Акт относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз (ОВ L 236, стр. 33).
(4)  – Регламент (EO) № 1782/2003 на Съвета 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (EИО) № 2019/93, (EО) № 1452/2001, (EО) № 1453/2001, (EО) № 1454/2001, (EО) № 1868/94, (EО) № 1251/1999, (EО) № 1254/1999, (EО) № 1673/2000, (EИО) № 2358/71 и (EО) № 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1, поправка в ОВ L 94, стр. 70; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).
(5)  –
Въпреки това Регламент № 1782/2003 предвижда, че Регламент (ЕИО) № 3508/92 продължава да се прилага за молбите за директни плащания по отношение на календарните години, предшестващи 2005 г., и че позоваванията на отменените регламенти се считат за позовавания на новия регламент.
(6)  – Този регламент е отменен с Регламент № 1782/2003, който обаче пояснява, че „членове 2а и 11 от Регламент (ЕО) № 1259/1999, както и — за целите на прилагане на същите тези два члена — приложението към този регламент, продължават да се прилагат до 31 декември 2005 г. Освен това, членове 3, 4, 5, както и — за целите на прилагане на същите тези три члена — приложението към Регламент (ЕО) № 1259/1999, продължават да се прилагат до 31 декември 2004 г“.
(7)  – Решение 2004/281/ЕО на Съвета от 22 март 2004 година за промяна на Акта относно условията на присъединяването към Европейския съюз на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз, след реформата в [ОСП] (ОВ L 93, стр. 1, наричано по-нататък „Решението на Съвета“)
(8)  – Унгарското правителство разяснява, че Bábolna е дружество с ограничена отговорност, чийто мажоритарен собственик е държавата, а останалата част от капитала му е собственост на орган на местната власт.
(9)  – С решение 2295/2005 (XII.23.) на унгарското правителство и с последващо решение на общото събрание на Bábolna приключва процедурата по доброволна ликвидация, считано от 31 януари 2006 г.
(10)  – По отношение на това решение вж. Решение на Съда от 23 октомври 2007 г. по дело Полша/Съвет, C‑273/04, Сборник, стр. I‑8925. Като отхвърля жалбата на Полша (подкрепяна от Латвия, Литва и Унгария), с която тя оспорва разширяването на системата за поетапно въвеждане на директните плащания за земеделските производители от новите държави членки, Съдът приема, че въпросното решение е необходима промяна на Акта на присъединяване вследствие реформата на ОСП и не нарушава принципите на равно третиране и добросъвестност.
(11)  – Механизмът на поетапно въвеждане е установен и поради обстоятелството, че състоянието на селското стопанство в новите държави членки се различава съществено от това в старите държави членки. Това следователно оправдава постепенното въвеждане на помощите на Европейския съюз, особено на тези по схемите за директно подпомагане, за да не се прекъсне процесът на преструктуриране на селскостопанския сектор в новите държави членки.
(12)  – Тази възможност за новите държави членки е запазена и по силата на Регламент № 73/2009. Регламент № 1782/2003 е отменен и заменен с Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година (ОВ L 30, стр. 16).
(13)  – Вж. Решение на Съда от 29 юни 1978 г. по дело Dechmann, 154/77, Recueil, стр.1573, точка 16.
(14)  – Вж. Решение на Съда от 18 септември 1986 г. по дело Комисия/Германия,
48/85, Recueil, стр. 2549, точка 12 и Решение на Съда от 25 март 2004 г. по дело Industrias de Deshidratación Agrícola, C‑118/02, Recueil, стр. I‑3073, точка 19.
(15)  – Вж. Решение на Съда от 8 януари 2002 г. по дело Denkavit, C‑507/99, Recueil, стр. I‑169, точка 32, Решение на Съда от 18 април 2002 г. по дело Белгия/Комисия, C‑332/00, Recueil, стр. I‑3609, точка 29 и Решение на Съда по дело Industrias de Deshidratación Agrícola, посочено по-горе в бележка под линия 14, точка 20.
(16)  – Унгарското правителство се позовава на същата съдебна практика, която е посочена в бележка под линия 13 по-горе.
(17)  – С изключение може би на програмите за развитие на селските райони, които се изпълняват чрез съвместно финансиране.
(18)  – Унгарското правителство се позовава на Решение на Съда от 4 юни 2009 г. по дело JK Otsa Talu, C‑241/07, Сборник, стр. I‑4323, точка 48.
(19)  – В съответствие с член 143в от Регламент № 1782/2003.
(20)  – Това следва по-специално от член 143в, параграф 2 от Регламент № 1782/2003.
(21)  – Всъщност в случаите на единно плащане на площ (за разлика от помощите за селското стопанство, при които се изизсква упражняване на определена дейност през определен период, например животновъдство в продължение на поне шест месеца) проверката дали са изпълнени условията се извършва при подаването на молбата.