62003CJ0281_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve spojených věcech C‑281/03 a C‑282/03,
jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 26. června 2003, došlými Soudnímu dvoru dne 30. června 2003, v řízeních
Cindu Chemicals BV (C‑281/03),
Rütgers VFT AG,
Touwen & Co. BV,
Pearl Paint Holland BV,
Elf Atochem Nederland BV,
Zijlstra & Co. Verf BV,
Chemische Producten Struyk & Co. BV,
Van Swaay Schijndel BV,
Houtbereiding G. Rozendaal BV,
Arch Timber Protection BV (C‑282/03)
proti
College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen,
za přítomnosti:
Stichting Behoud Leefmilieu en Natuur Maas en Waal,
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris a G. Arestis (zpravodaj), soudci,
generální advokát: F. G. Jacobs,
vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 27. ledna 2005,
s ohledem na vyjádření předložená:
– za Cindu Chemicals BV a další N. S. J. Koemanem, advocaat,
– za Arch Timber Protection BV J. P. L. van Marissingem a N. G. Engeringem, advocaten,
– za College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen R. J. M. van den Tweelem, advocaat,
– za Stichting Behoud Leefmilieu en Natuur Maas en Waal F. F. Schefferem, advocaat,
– za nizozemskou vládu H. G. Sevenster a J. G. M. van Bakel, jako zmocněnkyněmi,
– za dánskou vládu J. Moldem, jako zmocněncem,
– za Komisi Evropských společenství F. Simonetti a M. van Beekem, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 17. března 2005,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se týkají výkladu směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (Úř. věst. L 262, s. 201; Zvl. vyd. 13/03, s. 317), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60/ES ze dne 20. prosince 1994 (Úř. věst. L 365, s. 1; Zvl. vyd. 13/13, s. 340).
2. Tyto žádosti byly podány v rámci sporů ohledně rozhodnutí o povolení pro uvádění na trh a používání nebezpečných látek mezi jednak Cindu Chemicals BV, Rütgers VFT AG, Touwen & Co. BV, Pearl Paint Holland BV, Elf Atochem Nederland BV, Zijlstra & Co. Verf BV, Chemische Producten Struyk & Co. BV, Van Swaay Schijndel BV, Houtbereiding G. Rozendaal BV a jednak Arch Timber Protection BV proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Kolegium pro povolování pesticidů, dále jen „CTB“).
Právní rámec
Právní úprava Společenství
Směrnice 76/769
3. Směrnice 76/769, přijatá na základě článku 100 Smlouvy o EHS (poté článek 100 Smlouvy o ES, nyní článek 94 ES), stanoví pravidla omezující uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků. V souladu se svým prvním až pátým bodem odůvodnění tato směrnice sleduje několik cílů, a sice ochranu veřejnosti, zejména osob, které tyto látky a přípravky používají, ochranu životního prostředí a kvality lidského života, jakož i odstranění překážek obchodu vyplývajících z příslušných stávajících vnitrostátních právních úprav, které tím, že se liší v definování podmínek uvádění na trh a používání uvedených látek, mají přímý dopad na vytváření a fungování vnitřního trhu.
4. Článek 1 této směrnice upřesňuje, že, aniž jsou dotčeny jiné příslušné předpisy Společenství, tato směrnice se týká omezení uvádění na trh a používání nebezpečných látek a přípravků, jejichž seznam je uveden v její příloze I. Článek 2 uvedené směrnice stanoví, že „[č]lenské státy provedou veškerá nezbytná opatření, aby nebezpečné látky a přípravky uvedené v příloze mohly být uváděny na trh nebo používány pouze za podmínek zde uvedených“.
5. Příloha I směrnice 76/769 obsahuje výčet nebezpečných látek a přípravků, jakož i omezení jejich uvádění na trh nebo jejich používání. Tato příloha byla, zejména za účelem doplnění dalších nebezpečných látek a přípravků, několikrát změněna.
6. Směrnice Rady 89/677/EHS ze dne 21. prosince 1989, kterou se poosmé mění směrnice 76/769 (Úř. věst. L 398, s. 19; Zvl. vyd. 13/10, s. 86), do této přílohy I doplnila bod 20, složení sloučenin arzenu. Tyto sloučeniny nemohou být podle bodu 20 odst. 1 písm. b) povoleny jako látky a složky přípravků určených k ochraně dřeva. V tomto případě se však zákaz nevztahuje na roztoky anorganických solí typu CCA (měď‑chrom‑arzen), používaných v průmyslových zařízeních pro impregnaci dřeva ve vakuu nebo pod tlakem. Kromě toho mohou členské státy povolit na svém území používání přípravků typu DFA (dinitrofenol‑fluorid‑arzen) pro obnovu impregnace již postavených dřevěných stožárů nadzemního vedení. S těmito přípravky mohou pracovat pouze odborníci na použití vakua nebo tlaku. Konečně, uvedený bod 20 odst. 2 upřesňuje, že tyto sloučeniny „[n]ejsou povoleny jako látky a složky přípravků určených k úpravě průmyslových vod, bez ohledu na jejich použití.“
7. Směrnice 94/60 doplnila do přílohy I směrnice 76/769 bod 32, látky a přípravky obsahující kreozot, kreozotový olej nebo destiláty z uhelného dehtu. Bod 32.1 této přílohy stanoví, že tyto látky nesmí být použity pro úpravu dřeva, pokud obsahují benzo‑a‑pyren v koncentraci větší než 0,005 % hmotnosti nebo vodou extrahovatelné fenoly v koncentraci větší než 3 % hmotnosti. Kromě toho je zakázáno uvádět na trh dřevo upravené pomocí těchto látek. Odchylně mohou být podle bodu 32.1 bodu i) tyto látky použity pro úpravu dřeva v průmyslových zařízeních, pokud obsahují benzo‑a‑pyren a vodou extrahovatelné fenoly v koncentraci menší než výše uvedené prahové hodnoty. Konečně, podle uvedeného bodu 32.1 bodu ii) je použití dřeva upraveného podle bodu i), které je poprvé uváděno na trh, povoleno pouze pro odborné a průmyslové účely, jako v odvětví železničních tratí.
Směrnice 98/8/ES
8. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1; Zvl. vyd. 03/23, s. 3) směřuje k vytvoření právního rámce týkajícího se povolování a uvádění biocidních přípravků na trh pro použití v členských státech, jakož i, na úrovni Společenství, pozitivního seznamu účinných látek, které mohou být použity v biocidních přípravcích.
9. Dvacátý šestý bod odůvodnění směrnice 98/8 upřesňuje, že „vzhledem k tomu, že úplné provedení této směrnice, a zvláště programu přezkoumání, nebude dokončeno dříve než za několik let, poskytuje směrnice 76/769/EHS rámec, v němž se vypracovávaný pozitivní seznam doplní o omezení týkající se uvádění na trh a používání některých účinných látek a přípravků nebo jejich skupin“.
10. Článek 2 odst. 1 písm. a) směrnice 98/8 definuje biocidní přípravky pro účely této směrnice jako „[ú]činné látky a přípravky obsahující jednu nebo více účinných látek, ve formě, v níž jsou dodávány uživateli, určené k ničení, odpuzování, zneškodňování, zabránění účinku nebo dosažení jiného regulačního účinku na jakýkoliv škodlivý organismus chemickým anebo biologickým způsobem“. Toto ustanovení mimoto stanoví, že úplný seznam 23 typů přípravků s názorným popisem každého typu je uveden v příloze V této směrnice.
11. Článek 5 odst. 1 písm. a) směrnice 98/8 stanoví, že členské státy povolí biocidní přípravek pouze v případě, že „účinná látka (látky) v něm obsažená je uvedena v přílohách I nebo I A a všechny požadavky uvedené v těchto přílohách jsou splněny“.
12. Článek 16 odst. 1 uvedené směrnice, stanovící přechodný režim, zní takto:
„Odchylně od čl. 3 odst. 1, čl. 5 odst. 1, čl. 8 odst. 2 a čl. 8 odst. 4 a aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, může členský stát po dobu 10 let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1 pokračovat v používání svého současného systému nebo praxe uvádění biocidních přípravků na trh. Může podle svých vnitrostátních předpisů zejména povolit uvedení biocidního přípravku obsahujícího účinnou látku neuvedenou pro tento typ přípravku v příloze I nebo I A na trh na svém území. Takové účinné látky musí být na trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1 jako účinné látky biocidních přípravků pro jiné účely než účely definované v čl. 2 odst. 2 písm. c) a d).“
Vnitrostátní právní úprava
13. Nizozemský zákon z roku 1962 o pesticidech (Bestrijdingsmiddelenwet 1962, Stb. 1962, č. 288, dále jen „zákon z roku 1962“) stanoví režim povolování uvádění na trh a používání pesticidů. V tomto ohledu článek 1b zřizuje CTB, samostatný správní orgán, jehož posláním je rozhodovat na základě uvedeného zákona o žádostech o povolení pesticidů a případně určovat dobu platnosti udělených povolení.
14. Podle článku 2 zákona z roku 1962 je zakázáno dodávání, přechovávání nebo skladování, dovoz nebo používání pesticidu, u něhož se jeví, že není povolen na základě tohoto zákona, na území Nizozemského království. Článek 3 uvedeného zákona upřesňuje, že pesticid je povolen pouze tehdy, pokud splňuje požadavky uvedené v tomto článku a v článku 3a tohoto zákona.
15. Podle článku 4 zákona z roku 1962 musí předložení žádosti o povolení nebo o prodloužení povolení pesticidu dodržovat určitá formální pravidla v podstatě převzatá nařízením z roku 1995 o povolování pesticidů (Regeling toelating bestrijdingsmiddelen 1995, Stcrt. 1995, č. 41) a tato žádost je přezkoumána pouze tehdy, pokud je podložena úplným spisem podle kritérií stanovených tímto zákonem a na jeho základě.
16. Na základě článku 7 zákona z roku 1962 CTB rozhoduje o odebrání povolení stanoveného článkem 4 tohoto zákona, zejména pokud nesplňovalo nebo již nesplňuje požadavky stanovené článkem 3 nebo 3a uvedeného zákona nebo stanovené na základě těchto článků. Nicméně podle článku 8 téhož zákona mohou dotčené osoby podat proti takovému rozhodnutí žalobu ke College van Beroep voor het bedrijfsleven.
17. Konečně, vyhláška o podmínkách environmentálního povolování biocidů (Besluit milieutoelatingseisen niet‑landbouwbestrijdingsmiddelen, Stb. 1998, č. 499), přijatá v roce 1998 na základě článku 3a zákona z roku 1962, vyžaduje, aby byla účinná látka biocidního přípravku podrobena posouzení rizik tak, aby byla stanovena opatření nezbytná k zachování životního prostředí.
Spory v původních řízeních a předběžná otázka
18. Spor v původním řízení ve věci C‑281/03 se týká biocidních přípravků, a sice nezemědělských pesticidů obsahujících jako účinnou látku destiláty z uhelného dehtu (karbolineum a kreozotový olej), které se používají jako prostředky na ochranu dřeva. Destiláty z uhelného dehtu jsou uvedeny v příloze I bodu 32 směrnice 76/769, ve znění směrnice 94/60 (dále jen „směrnice 76/769“).
19. V únoru 1996 CTB oznámilo žalobkyním v původním řízení, držitelkám povolení týkajících se biocidních přípravků obsahujících destiláty z uhelného dehtu, svůj záměr jednak ukončit po uplynutí lhůty tří let platnost povolení uděleného pro přípravky na ochranu dřeva v případě, kdy upravované dřevo může přijít do přímého kontaktu s vodou (zejména s podzemní vodou), a jednak prodloužit o pět let povolení udělené pro ostatní použití v suchém prostředí za podmínky, že mu držitelkami uvedených povolení budou předloženy podrobnější údaje. Později žalobkyně v původním řízení podaly CTB žádosti o prodloužení některých povolení, jejichž doba platnosti měla uplynout.
20. Dne 1. října 1999 CTB rozhodlo prodloužit do 1. července 2001 povolení týkající se používání v suchém prostředí přípravků na konzervaci dřeva na bázi karbolinea a kreozotového oleje.
21. V průběhu roku 2000 CTB dalo žalobkyním v původním řízení na vědomí, že posouzení přípustnosti uvedených přípravků musí usilovat o soulad s posouzením na úrovni Společenství v rámci směrnice 98/8 a aby bylo žalobkyním povolení týkající se těchto látek prodlouženo po 1. červenci 2001, musí dotčené podniky CTB předložit úplný spis obsahující podrobnější údaje jak o účincích těchto přípravků na životní prostředí a lidskou toxikologii, tak o rizicích pro osoby používající tyto látky.
22. Dne 27. července 2001 CTB rozhodlo prodloužit retroaktivně od 1. července 2001 téhož roku do 1. listopadu 2001 povolení udělená pro biocidní přípravky na bázi destilátů z uhelného dehtu.
23. Dne 25. října 2001 CTB přijalo na základě zákona z roku 1962 rozhodnutí, kterými odložilo žádosti o prodloužení povolení týkajících se některých přípravků na ochranu dřeva na bázi karbolinea a kreozotového oleje z důvodu, že odpovídající spisy byly neúplné. Dopisem ze dne 9. listopadu 2001 žalobkyně v původním řízení napadly uvedená rozhodnutí u CTB, dovolávajíce se zejména důvodu vycházejícího z toho, že řízení o žádosti o prodloužení povolení stanovené tímto zákonem je v rozporu se směrnicí 76/769.
24. Rozhodnutím ze dne 28. června 2002 zamítlo CTB stížnosti podané dotčenými žalobkyněmi v původním řízení proti jeho rozhodnutím ze dne 25. října 2001 jako neopodstatněné. Dne 7. srpna 2002 uvedené žalobkyně podaly proti tomuto rozhodnutí žalobu ke College van Beroep voor het bedrijfsleven, který podal Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
25. Spor v původním řízení ve věci C‑282/03 se týká biocidního přípravku používaného na ochranu dřeva nazvaného „Superwolmanzout‑CO“, obsahujícího sloučeniny CCA, pro něhož CTB udělilo sp olečnosti Arch Timber Protection BV povolení platné do 1. června 2005. Tyto sloučeniny jsou uvedeny v příloze I bodu 20 směrnice 76/769.
26. Rozhodnutími ze dne 31. srpna a 14. září 2001 CTB na základě článku 7 zákona z roku 1962 odebralo ke dni 14. března 2002 povolení udělené této společnosti pro Superwolmanzout‑CO a zamítlo žádost o prodloužení povolení týkajícího se tohoto přípravku podanou v roce 1997 zmíněnou společností. Dopisem ze dne 11. října 2001 tato společnost napadla tato rozhodnutí u CTB.
27. Dne 2. srpna 2002 CTB zamítlo stížnosti podané společností Arch Timber Protection BV proti těmto rozhodnutím ze dne 31. srpna a 14. září 2001 jako neopodstatněné. Dne 6. srpna 2002 podaly dotčené osoby proti tomuto zamítavému rozhodnutí žalobu ke College van Beroep voor het bedrijfsleven, který podal Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
28. V obou věcech v původních řízeních žalobkyně tvrdí, že jelikož dotčené přípravky splňovaly podmínky pro uvedení na trh a používání stanovené směrnicí 76/769, tato směrnice jim přiznává právo využít povolení pro tyto přípravky. Podle předkládajícího soudu z této argumentace vyvstává otázka, zda uvedená směrnice stanoví úplný výčet pravidel pro látky, jichž se týká, nebo zda naopak ponechává členským státům možnost stanovit na vnitrostátní úrovni v této oblasti takové další podmínky, jako jsou ty stanovené zákonem z roku 1962.
29. Maje za to, že směrnice 76/769 neodpovídá jasně na otázku, zda členské státy mohou stanovit pro uvádění na trh a používání látek uvedených v příloze I uvedené směrnice jiné podmínky než ty, které jsou stanoveny touto směrnicí, College van Beroep voor het bedrijfsleven se v každé z projednávaných věcí rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Umožňuje směrnice [76/769] členskému státu stanovit další podmínky pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, jehož účinná látka je uvedena v její příloze I?“
30. Usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 28. srpna 2003 byly věci C‑281/03 a C‑282/03 pro účely písemné a ústní části řízení, jakož i rozsudku, spojeny.
K předběžné otázce
31. Je nesporné, že biocidní přípravky dotčené v původních řízeních spadají pod body 20 a 32 přílohy I směrnice 76/769.
32. Nicméně CTB, Stichting Behoud Leefmilieu en Natuur Maas en Waal (Nadace Maas a Waal pro zachování životního prostředí a přírody, dále jen „nadace“), jakož i nizozemská a dánská vláda tvrdí, že používání biocidních přípravků dotčených v původních řízeních je upraveno směrnicí 98/8, která tím, že je lex specialis
mající přednost před směrnicí 76/769, o jejíž výklad žádá předkládající soud, umožňuje členským státům stanovit v každém případě přísnější podmínky pro uvádění na trh a používání dotčených přípravků.
33. Jelikož směrnice 76/769 obsahuje ustanovení týkající se biocidních přípravků dotčených v původních řízeních, které odpovídají definici čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 98/8 a pro které je tato směrnice vskutku zvláštním právním předpisem, je na Soudním dvoru, aby se úvodem vyjádřil ke vztahu mezi těmito dvěma směrnicemi, a zejména, aby určil dopad druhé z těchto směrnic na použitelnost první z nich v projednávaném případě.
34. V tomto ohledu je třeba připomenout, že čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 98/8 stanoví, že členské státy povolí biocidní přípravek pouze v případě, že účinná látka (látky) v něm obsažená je uvedena v přílohách I nebo I A této směrnice a všechny požadavky uvedené v těchto přílohách jsou splněny.
35. Jak přitom uvedl generální advokát v bodě 62 svého stanoviska, je prokázáno, že v době rozhodné pro skutečnosti v původních řízeních nebyly přílohy I a I A směrnice 98/8 ještě přijaty. V důsledku toho členské státy nemohly nijak upravovat povolování dotčených biocidních přípravků, opírajíce se o tuto směrnici, jelikož harmonizace předpokládaná touto směrnicí nebyla v té době dosud plně uskutečněna (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 15. července 2004, Schreiber, C‑443/02, Recueil, s. I‑7275, bod 20).
36. Kromě toho, přestože čl. 16 odst. 1 směrnice 98/8 stanoví přechodné období deseti let, během kterého mohou členské státy pokračovat v používání svého současného režimu uvádění biocidních přípravků na trh, tyto státy musí nicméně i nadále respektovat ostatní ustanovení práva Společenství. V tomto ohledu z dvacátého šestého bodu odůvodnění uvedené směrnice vyplývá, že v očekávání úplného provedení této směrnice, stanoveného za několik let, poskytuje směrnice 76/769 rámec, v němž se vypracovávaný pozitivní seznam účinných látek, které mohou být použity v biocidních přípravcích, doplní o omezení týkající se uvádění na trh a používání některých z nich, jakož i některých přípravků. Mimoto čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice 98/8 stanoví, že se tato směrnice vztahuje, „[a]niž jsou dotčeny příslušné předpisy Společenství nebo opatření přijatá v souladu s nimi, […] zejména na směrnici Rady 76/769“.
37. Z toho vyplývá, že pokud během tohoto přechodného období hodlá členský stát upravit uvádění na trh nebo používání přípravků spadajících do působnosti směrnice 76/769, musí být jeho vnitrostátní předpisy v souladu s touto směrnicí.
38. Z výše uvedeného vyplývá, že v rozporu s tím, co tvrdí CTB, nadace, jakož i nizozemská a dánská vláda, nemůže mít směrnice 98/8 v projednávaném případě dopad na použití směrnice 76/769.
39. Je tedy namístě, jak požaduje předkládající soud, provést rozbor stupně harmonizace uskutečněného směrnicí 76/769 za účelem určení, zda tato směrnice opravňuje členské státy stanovit pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, jehož účinná látka je uvedena v příloze I této směrnice, takové další podmínky na vnitrostátní úrovni, jako jsou ty stanovené zákonem z roku 1962.
40. Podle nadace a nizozemské a dánské vlády uvedená směrnice, která provádí pouze minimální harmonizaci, umožňuje členským státům uložit doplňující požadavky.
41. V tomto ohledu je třeba jednak připomenout, že směrnice 76/769 je založena na článku 100 Smlouvy o EHS a že právním základem jejích pozdějších změn provedených směrnicemi 89/677 a 94/60, doplňujícími do její přílohy I body 20 a 32 týkající se arzenu a kreozotu, je článek 100a Smlouvy o EHS (poté článek 100a Smlouvy o ES, nyní po změně téhož článek 95 ES) a článek 100a Smlouvy o ES. Tyto články směřují k harmonizaci právních předpisů členských států za účelem vytvoření a fungování vnitřního trhu.
42. Kromě toho ze čtvrtého a pátého bodu odůvodnění směrnice 76/769 vyplývá, že tato směrnice je harmonizačním opatřením, jehož cílem je odstranění překážek obchodu, vyplývajících z existence rozdílů mezi vnitrostátními právními úpravami v dané oblasti, majících dopad na vytváření a fungování vnitřního trhu.
43. Jak z jejího právního základu, tak z jejích bodů odůvodnění tedy vyplývá, že cílem uvedené směrnice je odstranění překážek obchodu s látkami dotčenými v původních řízeních na vnitřním trhu.
44. Jak přitom uvedl generální advokát v bodě 37 svého stanoviska, cíl směrnice 76/769 by nebylo možné uskutečnit, pokud by členské státy měly volnost rozšířit povinnosti stanovené touto směrnicí. Ustanovení této směrnice jsou vyčerpávající a ponechání si nebo zavedení členskými státy jiných opatření, než jsou opatření stanovená uvedenou směrnicí, je neslučitelné s cílem této směrnice (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 5. dubna 1979, Ratti, 148/78, Recueil, s. 1629, body 25 až 27, a rozsudek ze dne 14. října 1987, Komise v. Dánsko, 278/85, Recueil, s. 4069, bod 22).
45. Takový výklad směrnice 76/769 je mimoto podpořen jejím článkem 2, který stanoví, že „[č]lenské státy provedou veškerá nezbytná opatření, aby nebezpečné látky a přípravky uvedené v příloze mohly být uváděny na trh nebo používány pouze za podmínek zde uvedených.“ Ze znění tohoto článku tak vyplývá, že jestliže je látka nebo přípravek uveden na seznamu v příloze uvedené směrnice, jediné požadavky, kterým mohou členské státy podrobit jejich uvádění na trh nebo používání, jsou ty, které jsou stanoveny v uvedené příloze.
46. Nicméně podle článku 1 se směrnice 76/769 týká omezení uvádění na trh a používání nebezpečných látek a přípravků, na které se vztahuje, „[a]niž jsou dotčeny jiné příslušné předpisy Společenství“. V důsledku toho, pokud se použijí jiné předpisy Společenství stanovující specifické požadavky týkající se uvádění na trh a používání uvedených látek a přípravků, je třeba je vzít v úvahu.
47. Konečně je třeba upřesnit, že pokud si v případě směrnice založené na článku 95 ES členský stát hodlá nicméně ponechat nebo zavést vnitrostátní předpisy odlišné od těch, které jsou stanoveny harmonizační směrnicí zejména o ochraně životního prostředí, může podle odstavců 4 nebo 5 tohoto článku oznámit Komisi Evropských společenství tyto předpisy a důvody jejich ponechání nebo zavedení.
48. Jak přitom uvedl generální advokát v bodě 76 svého stanoviska, Nizozemské království dvakrát požádalo, aby Komise na základě článku 95 ES rozhodla o určitých hlediscích právních předpisů o kreozotech, které jsou ale odlišné od vnitrostátních předpisů dotčených v původních řízeních, což Komise v obou případech učinila.
49. Za těchto podmínek je namístě odpovědět na položenou otázku tak, že směrnice 76/769 musí být vykládána v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje stanovit pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, jehož účinná látka je uvedena v příloze I této směrnice, jiné podmínky než ty, které jsou stanoveny touto směrnicí, s výhradou použití jiných předpisů Společenství v dané oblasti stanovících pro tento přípravek specifické podmínky.
K nákladům řízení
50. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
Směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60/ES ze dne 20. prosince 1994, musí být vykládána v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje stanovit pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, jehož účinná látka je uvedena v příloze I této směrnice, jiné podmínky než ty, které jsou stanoveny touto směrnicí, s výhradou použití jiných předpisů Společenství v dané oblasti stanovících pro tento přípravek specifické podmínky.