62023TO0385_INF
Usnesení Tribunálu (desátého senátu) ze dne 28. února 2024 – Mincu Pătrașcu Brâncuși v. Úřad evropského veřejného žalobce
(věc T‑385/23) (
1
)
„Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí stálé komory Úřadu evropského veřejného žalobce podat obžalobu – Článek 42 odst. 1 a 2 nařízení (EU) 2017/1939 – Procesní úkon Úřadu evropského veřejného žalobce – Nedostatek pravomoci“
1.
Žaloba na neplatnost – Pravomoc unijního soudu – Žaloba směřující proti rozhodnutí stálé komory Úřadu evropského veřejného žalobce o podání obžaloby ve věci týkající se žalobce – Procesní úkon Úřadu evropského veřejného žalobce – Nedostatek pravomoci
(Článek 19 SEU; článek 263 SFEU; nařízení Rady 2017/1939, čl. 42 odst. 1, 2, 3 a 8)
(viz body 21–24, 27, 29, 32)
1.
Právo Evropské unie – Výklad – Metody – Povinnost vykládat sekundární unijní právo v souladu se závazným pravidlem vyšší právní síly – Meze – Výklad contra legem – Nepřípustnost
(viz body 26, 28)
Výrok
1)
Žaloba se zamítá.
2)
O návrzích na vstup vedlejšího účastníka do řízení podaných Radou Evropské unie, Evropskou komisí, Evropským parlamentem a European Criminal Bar Association (ECBA) není důvodné rozhodnout.
3)
Constantin Mincu Pătrașcu Brâncuși ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem evropského veřejného žalobce s výjimkou nákladů řízení souvisejících s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.
4)
Constantin Mincu Pătrașcu Brâncuși, Rada, Komise, Parlament a ECBA ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.
(
1
) – Úř. věst. C 321, 11.9.2023.