Неокончателна редакция
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
A. BIONDI
представено на 11 декември 2025 година(1)
Дело C‑468/24
SR
срещу
Netz Niederösterreich GmbH
(Преюдициално запитване, отправено от
Landesgericht St. Pölten (Областен съд Санкт Пьолтен, Австрия)
„ Преюдициално запитване — Енергопотребление — Доставка на електроенергия — Измервателни инструменти — Интелигентни измервателни уреди — Право на отказ от страна на потребителя — Сигурност на данните, предавани от интелигентните измервателни уреди “
I.      Правна уредба
А.      Право на Съюза
1.        Член 20, букви б) и в) от Директива 2019/944, озаглавен „Функционални възможности на интелигентните измервателни системи“(2), гласи:
„Когато въвеждането на интелигентни измервателни системи получи положителна оценка в резултат на оценката на разходите и ползите, посочена в член 19, параграф 2, или когато интелигентните измервателни системи са системно въвеждани след 4 юли 2019 г., държавите членки въвеждат интелигентните измервателни системи в съответствие с европейските стандарти, приложение II и следните изисквания:
[…]
б)      сигурността на интелигентните измервателни системи и предаването на данни са в съответствие с приложимите правила на Съюза в областта на сигурността, като се вземат надлежно предвид най-добрите налични техники, за да се осигури най-високо равнище на защита от кибератаки, като същевременно се имат предвид разходите и принципът на пропорционалност;
в)      правото на неприкосновеност на личния живот на крайните клиенти и защитата на техните данни са в съответствие с приложимите правила на Съюза относно защита на данните и неприкосновеността на личния живот;
[…]“.
2.        Член 21, параграф 1, буква а) от Директива 2019/944, озаглавен „Право на интелигентен измервателен уред“, предвижда:
„1.      Когато въвеждането на интелигентни измервателни системи е оценено отрицателно в резултат на оценката на разходите и ползите, посочена в член 19, параграф 2, и когато интелигентните измервателни системи не са системно въвеждани, държавите членки гарантират, че всеки краен клиент има право при поискване, като поема свързаните с това разходи, да му бъде инсталиран интелигентен измервателен уред при справедливи, разумни и икономически ефективни условия, или, когато е приложимо, неговият съществуващ измервателен уред да бъде модернизиран, така че новият или модернизираният интелигентен измервателен уред:
а)      да е оборудван, когато това е технически осъществимо, с функционалните възможности, посочени в член 20, или с минималния набор от функционални възможности, които ще бъдат определени и публикувани от държавите членки на национално равнище и в съответствие с приложение II;
[…]“.
3.        Член 22, параграф 1 от същата директива, озаглавен „Традиционни измервателни уреди“, предвижда:
„1.      Когато крайните клиенти не разполагат с интелигентни измервателни уреди, държавите членки гарантират, че са им предоставени индивидуални традиционни измервателни уреди, които точно измерват действителното потребление“.
4.        Член 23, параграф 3 от същата директива, озаглавен „Управление на данните“, предвижда:
„3.      Правилата относно достъпа до данни и съхраняването им за целите на настоящата директива са в съответствие с приложимото право на Съюза.
Обработването на лични данни в рамките на настоящата директива се извършва в съответствие с Регламент (ЕС) 2016/679“.
5.        Член 5, параграф 3 от Директива 2002/58/ЕО, озаглавен „Конфиденциалност на комуникациите“(3), гласи:
„3.      Държавите членки гарантират, че съхраняването на информация или получаването на достъп до информация, вече съхранявана в крайното оборудване на абоната или ползвателя, е позволено само при условие че съответният абонат или ползвател е дал своето съгласие след получаване на предоставена ясна и изчерпателна информация в съответствие с Директива 95/46/ЕО, inter alia, относно целите на обработката. Това не пречи на всякакво техническо съхранение или достъп с единствена цел осъществяване на предаването на съобщение по електронна съобщителна мрежа или доколкото е строго необходимо, за да може доставчикът да предостави услуга на информационното общество, изрично поискана от абоната или ползвателя“.
6.        Член 5, параграф 1, буква е) от Регламент 2016/679(4), озаглавен „Принципи, свързани с обработването на лични данни“, предвижда:
„1.      Личните данни са:
[…]
е)      обработвани по начин, който гарантира подходящо ниво на сигурност на личните данни, включително защита срещу неразрешено или незаконосъобразно обработване и срещу случайна загуба, унищожаване или повреждане, като се прилагат подходящи технически или организационни мерки („цялостност и поверителност“)“.
7.        Член 13, параграф 1 от Регламент 2016/679, озаглавен „Информация, предоставяна при събиране на лични данни от субекта на данните“, гласи:
„1.      Когато лични данни, свързани с даден субект на данни, се събират от субекта на данните, в момента на получаване на личните данни администраторът предоставя на субекта на данните цялата посочена по-долу информация:
а)      данните, които идентифицират администратора и координатите за връзка с него и, когато е приложимо, тези на представителя на администратора;
б)      координатите за връзка с длъжностното лице по защита на данните, когато е приложимо;
в)      целите на обработването, за което личните данни са предназначени, както и правното основание за обработването; […]“.
8.        Член 32, параграф 2 от същия регламент, озаглавен „Сигурност на обработването“, гласи:
„2.      При оценката на подходящото ниво на сигурност се вземат предвид по-специално рисковете, които са свързани с обработването, по-специално от случайно или неправомерно унищожаване, загуба, промяна, неразрешено разкриване или достъп до прехвърлени, съхранявани или обработени по друг начин лични данни“.
Б.      Австрийското право
9.        Член 83, параграф 3 от Elektrizitätswirtschafts- und -organisationsgesetz (ElWOG)(5) (Закон за управлението и организацията на енергетиката, наричан по-нататък „ElWOG“) гласи:
„3.      Дисплеят на интелигентния измервателен уред трябва да се конфигурира стандартно по такъв начин, че да се показват само текущите показания на уреда. С цел проверка на допълнителни съхранявани в измервателния уред стойности от значение за фактурирането, по искане на клиента, интелигентният измервателен уред се конфигурира по начин, който позволява проверка на тези стойности посредством дисплея на самия уред. Това конфигуриране трябва да се извършва безплатно и без непропорционални допълнителни усилия за крайния потребител. […]“.
10.      Член 84а, параграф 1 от същия закон гласи:
„1.      Извличането на данни, включващо използването от страна на мрежовия оператор на стойности на петнадесетминутен интервал за крайния потребител, е допустимо само с изричното съгласие на крайния потребител или за изпълнението на задължения, произтичащи от избран от клиента договор за доставка въз основа на измерване на петнадесетминутен интервал. Независимо от това, в обосновани отделни случаи от местно значение мрежовите оператори могат да извличат тези данни от интелигентния измервателен уред без съгласието на крайния потребител, доколкото това е необходимо, за да се гарантира поддържането на безопасна и ефективна експлоатация на мрежата. Съответните данни се заличават незабавно, когато вече не са необходими за постигането на тази цел. […] Крайният потребител трябва да бъде информиран своевременно, ако стойностите на петнадесетминутен интервал се извличат без негово съгласие“.
11.      Член 1 от Intelligente Messgeräte-Einführungsverordnung(6) (Наредба относно въвеждането на интелигентни измервателни уреди, наричана по-нататък „Наредбата IME-VO“) гласи:
„1).      Всеки мрежов оператор: […]
2).      при техническа възможност до края на 2024 г. […] оборудва най-малко 95 % от свързаните към неговата мрежа точки на измерване с интелигентни измервателни уреди (член 7, параграф 1, точка 31 от ElWOG от 2010 г.) в съответствие с установените в [Наредбата IMA-VO](7) изисквания, като е възможно кабелно предаване на данните.
[…]
4.      Мрежовите оператори информират своевременно крайните потребители за инсталирането на интелигентни измервателни уреди и за свързаните с това рамкови условия. […]
[…]
6.      Ако краен потребител откаже измерване посредством интелигентен измервателен уред, мрежовият оператор трябва да се съобрази с това желание. В този случай мрежовият оператор конфигурира подлежащите на инсталиране или вече инсталираните интелигентни измервателни уреди по такъв начин, че да не се съхраняват и предават стойности за потреблението на месечен, дневен и петнадесетминутен интервал и да бъде дезактивирана функцията за прекъсване, както и функцията за ограничаване на мощността, като за крайния потребител съответната конфигурация на функциите трябва да бъде видима на измервателния уред.
Трябва да бъде възможно извличането и предаването на необходимите за целите на фактурирането или за разграничаване на потреблението показания на уреда, а когато измервателният уред има техническа възможност — на максималния среден товар на петнадесетминутен интервал (мощност) за една календарна година. Така конфигурираните цифрови измервателни уреди се признават с оглед на постигането на целите по параграф 1 от този член, доколкото отговарят на изискванията на [Наредбата IMA-VO] при съответно активиране или програмиране, което трябва да се извърши незабавно по искане на крайния потребител.
[…]“.
II.    Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
12.      Въззиваемият,
Netz Niederösterreich GmbH, е електроенергиен мрежов оператор в Австрия. Въззивникът SR купува от трето предприятие електроенергия, доставяна чрез мрежата на въззиваемия.
13.      Въззивникът разполагал с механичен електромер, чийто срок на метрологична годност обаче е изтекъл през декември 2023 г. От акта за преюдициално запитване следва, че този електромер трябва да бъде подменен с интелигентна измервателна система, отговаряща на законовите изисквания (наричана по-нататък и „интелигентен измервателен уред“).
14.      Тъй като въззивникът възразява срещу демонтирането на предишния механичен измервателен уред, въззиваемият предявява иск пред Bezirksgericht Tulln (Районен съд Тулн, Австрия), за да може да демонтира предишния електромер. Въззивникът обжалва решението на
първоинстанционния съд пред запитващата юрисдикция Landesgericht St. Pölten (Областен съд Санкт Пьолтен, Австрия).
15.      Запитващата юрисдикция решава да спре производството и да отправи до Съда шест преюдициални въпроса:
„1)      Трябва ли член 22 от [Директива 2019/944] във връзка с приложение II към нея да се тълкува в смисъл, че мрежовият оператор взема предвид искането на крайния потребител да не получава интелигентен измервателен уред, и че в този случай мрежовият оператор е длъжен да предостави на крайния потребител традиционен измервателен уред вместо интелигентна измервателна система?
2)      Трябва ли член 2, параграф 1 от Директива 2014/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара на средства за измерване (наричана по-нататък „Директива 2014/32“)(8), който определя по-подробно понятието „средство за измерване“ по смисъла на приложения III—XII към нея за отделните видове средства за измерване (електромери за активна енергия [MI‑003]), във връзка с член 20, букви б) и в) и член 23, параграф 3 от Директива 2019/944 да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба от националното право [член 7, параграф 1, точка 31 от ElWOG (Закон за управлението и организацията на енергетиката от 2010 г.) в редакцията, обнародвана в BGBl. I, 17/2021], която не предвижда конкретни изисквания относно сигурността на данните на измервателните уреди?
3)      Трябва ли при тълкуването на член 20, букви б) и в), член 21, параграф 1, буква а) и член 23, параграф 3 от Директива 2019/944 да се вземе предвид и член 6, параграф 1 от Директива 85/374/ЕИО (Директивата относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока)(9), в редакцията, изменена с Директива 1999/34/ЕО)(10)?
4)      Трябва ли член 5, параграф 3 от [Директива 2002/58] да се тълкува в смисъл, че понятието „електронна съобщителна мрежа“ обхваща и електроенергийна мрежа, по която се предават данни (данни за потреблението, метаданни, лични идентификационни номера) за целите по член 20, букви б) и в), член 21, параграф 1, буква а) и член 23, параграф 3 от Директива 2019/944?
5)      Трябва ли член 5, параграф 1, буква е), член 13, член 32, параграф 2 [от Регламент 2016/679], както и член 7 и член 8, параграфи 1 и 2 от [Хартата на основните права на Европейския съюз] да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба [член 1, параграф 6 от Наредбата IME-VO], съгласно която само съответната конфигурация на интервала на отчитане трябва да бъде видима за крайния потребител, но не и дали мрежовият оператор е установил „обоснован отделен случай“ (член 84а, параграф 1 от ElWOG) и е извлякъл данни на крайния потребител преди определения интервал?
6)      Трябва ли с оглед на член 52, параграф 3 от Хартата, пето съображение от нея и разясненията към член 7 от нея да се вземе предвид практиката на Европейския съд по правата на човека по член 8 от ЕКПЧ за целите на тълкуването на член 20, букви б) и в), член 21, параграф 1, буква а) и член 23, параграф 3 от [Директива 2019/944]?“.
16.      По искане на Съда настоящото заключение се отнася до четвъртия и петия преюдициален въпрос.
17.      Страните по главното производство, австрийското и финландското правителство и Комисията представят писмени становища и са изслушани в съдебното заседание, проведено на 24 септември 2025 г.
III. Анализ
Предварителни бележки
Относно енергийната ефективност и защитата на данните
18.      Делото се вписва в конкретен нормативен и технологичен контекст, в който цифровизацията на енергийния сектор се счита за неотменен елемент за постигане на целите за ефективност и устойчивост на околната среда, заложени в правото на Съюза.
19.      По-специално Директива 2019/944 относно вътрешния пазар на електроенергия насърчава държавите членки да въведат интелигентни измервателни системи(11) (наричани по-нататък също „интелигентен измервателен уред“), за да се позволи на потребителите да разполагат
в реално време или почти в реално време с достъп до информация относно тяхното потребление на енергия, както и за да се подпомогне активното участие в енергийния преход(12).
20.      Законодателят на Съюза също така цели да оправомощи потребителите по отношение на тяхното потребление на енергия, за да участват в по-голяма степен в енергийния пазар, като им гарантира да избират свободно своя доставчик(13). За да бъдат ангажирани потребителите, се изискват технологии, като например интелигентните измервателни системи. Тези системи по-специално дават възможност на операторите да наблюдават по-добре мрежите си и да намаляват своите експлоатационни разходи и разходите за поддръжка(14). В това отношение Директива 2019/944 предвижда права и задължения и за операторите на разпределителните системи(15).
21.      Интелигентната измервателна система включва събирането на различни видове данни — от данни за потреблението до лични данни. Ето защо законодателят на Съюза подчертава колко е важно обработката на лични данни да се извършва в съответствие с
ОРЗД(16).
22.      Именно в този контекст разглежданият случай дава възможност да се провери как държавите членки управляват връзката между енергийната ефективност и защитата на данните.
По допустимостта
23.      Въззиваемата страна и австрийското правителство оспорват допустимостта на четвъртия и петия преюдициален въпрос. Те твърдят, че тези преюдициални въпроси са хипотетични, тъй като се отнасят до хипотеза, при която интелигентният измервателен уред е инсталиран, докато спорът в главното производство се отнася до демонтирането на предишния аналогов измервателен уред.
24.      В това отношение следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика „е налице презумпция за релевантност на въпросите, свързани с тълкуване на правото на Съюза, които са поставени от националния съд в определена от него съгласно неговите собствени правомощия нормативна и фактическа рамка, проверката на чиято точност не е задача на Съда“(17). Тази презумпция може да бъде преодоляна само при извънредни обстоятелства, когато е очевидно, че поставеният въпрос няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора в главното производство, или че Съдът не разполага с необходимите данни от фактическа и правна страна, за да бъде полезен с отговора си(18).
25.      Освен това духът на сътрудничество, който е в основата на механизма на преюдициалното запитване, предполага, че националният съд трябва да прецени — въз основа на конкретните обстоятелства по делото — както необходимостта от преюдициално заключение, така и релевантността на отправените въпроси. Когато поставените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе(19).
26.      В случая от преписката е видно, че запитващата юрисдикция иска да се изясни обхватът на определени разпоредби от правото на Съюза, за да тълкува националното право в съответствие с тях. Тя е обосновала релевантността на въпросите по отношение на предмета на спора, като е обяснила как техният отговор може да повлияе на изхода на спора по главното производство.
27.      Следователно поставените въпроси не могат да се считат за чисто хипотетични.
А.      По четвъртия преюдициален въпрос
28.      С четвъртия си преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали предвидените в член 5, параграф 3 от Директива 2002/58 изисквания за съхраняване или за достъп до информацията, съхранявана в крайното оборудване на електрокомуникационна мрежа, могат да се прилагат към електроенергийна мрежа, чрез която могат да се предават лични данни за целите на член 20, букви б) и в), член 21, параграф 1, буква а) и член 23, параграф 3 от Директива 2019/944.
29.      Най-напред уточнявам, че според мен член 21, параграф 1 от Директива 2019/944 не е релевантен в случая, тъй като той урежда хипотезата, при която
въвеждането на интелигентни измервателни системи е оценено отрицателно в дадена държава членка. От преписката е видно, че в Австрия въвеждането на такива системи е получило положителна оценка след
анализа на разходите и ползите(20), въз основа на който впоследствие е приета Наредба IME-VO.
30.      При това положение, за да се отговори на този преюдициален въпрос, следва по същество да се провери дали понятието „електроенергийна мрежа“ попада в обхвата на понятието „електронна съобщителна мрежа“(21).
31.      В това отношение следва да се отбележи, че изискванията по член 5, параграф 3 от Директива 2002/58 се отнасят изключително до информацията, съхранявана в крайното оборудване на абоната или ползвателя(22).
32.      Следва също да се отбележи, че съгласно член 1, точка 1, буква а) от Директива 2008/63(23) относно крайните съобщителни устройства крайно устройство означава „устройство, предназначено за пряко или непряко свързване към интерфейс на обществена далекосъобщителна мрежа за пренасяне, обработка и приемане на информация“(24).
33.      Действително Регламент за изпълнение 2023/1162 относно изисквания за оперативна съвместимост(25) гласи, че „с оглед на факта, че интелигентните измервателни уреди се класифицират като крайно оборудване, се прилага и [Директива 2002/58], […] включително […] член 5, параграф 3“(26). Този Регламент обаче не уточнява дали приравняването на интелигентните измервателни уреди с крайното оборудване трябва да се счита за релевантно в случая на обществена електроенергийна мрежа. Тълкуването на интелигентните измервателни уреди като крайно оборудване, независимо дали електроенергийната мрежа е обществена, би могло според мен да е несъвместимо с другите разпоредби на правото на Съюза, посочени по-горе.
34.      Въз основа
на тези съображения може да се заключи, че за да се приложи в настоящия случай член 5, параграф 3 от Директива 2002/58, по същество трябва да бъдат изпълнени две условия: a) интелигентният измервателен уред трябва да е собственост на потребителя, и б) трябва да е свързан с обществена мрежа(27), предвид това, че интелигентният измервателен уред може да се счита за крайно оборудване.
35.      В съдебното заседание всъщност стана ясно, че в Австрия електроенергийната мрежа не е обществена и че интелигентният измервателен уред не е собственост на потребителя.
36.      По-специално, както посочва австрийското правителство, основната цел на електроенергийната мрежа в случая е да доставя електроенергия, а не преносът на сигнали, какъвто обаче е случаят с електронната съобщителна мрежа(28).
37.      От това следва, че в конкретния случай двете горепосочени условия, за да се счетат за приложими изискванията за съхраняване по член 5, параграф 3 от Директива 2002/58, не могат да бъдат изпълнени. При всички положения запитващата юрисдикция следва да провери дали тези условия са изпълнени в случая.
38.      Следователно, освен ако запитващата юрисдикция не установи друго, член 5, параграф 3 от Директива 2002/58 не се прилага в случаите, когато измервателният уред не е собственост на потребителя и е свързан с частна мрежа.
Б.      По петия преюдициален въпрос
39.      С петия си преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 5, параграф 1, буква е), член 13 и член 32, параграф 2 от ОРЗД, както и член 7 и член 8, параграфи 1 и 2 от Хартата допускат австрийската разпоредба (в случая
член 1, параграф 6 от Наредба IME-VO и член 84а, параграф 1 от ElWOG), съгласно която само конфигурацията на интервала на отчитане трябва да бъде видима за потребителя, но не и дали мрежовият оператор е установил „обоснован отделен случай“ и е извлякъл данни на потребителя преди определения интервал.
40.      Преди всичко следва да се отбележи, че както въззиваемият, така и австрийското правителство подчертават в съдебното заседание, че член 84а, параграф 1 от ElWOG относно достъпа на операторите до данните от интелигентните измервателни уреди в обосновани отделни случаи, не се прилага, когато измервателният уред се настройва на вариант „opt-out“(29). Това е така, защото стойностите за потреблението на електроенергия не се записват, което следователно прави невъзможно извличането на стойностите в хипотезата по член 84а от ElWOG.
41.      След това пояснение ще анализирам петия преюдициален въпрос, като проверя дали разпоредбите на ОРЗД допускат член 84а, параграф 1 от ElWOG.
42.      Най-напред следва да се спомене, че както е посочено в съображение 91 от Директива 2019/944, „[н]астоящата директива зачита основните права и следва принципите, заложени в Хартата“. И че „[о]т съществено значение е всяка обработка на лични данни съгласно настоящата директива да се извършва в съответствие [с ОРЗД] […]“(30).
43.      Съгласно член 23 от Директива 2019/944, озаглавен „Управление на данните“, държавите членки са длъжни да определят правилата за достъпа на отговарящите на условията лица до данните на крайния клиент и да организират управлението на данните, така че извличането на данните и техният обмен да бъдат ефективни и сигурни, като същевременно се гарантират защитата и сигурността на данните.
44.      Що се отнася до член 5, параграф 1, буква е), член 13 и член 32, параграф 2 от ОРЗД, чието тълкуване е поискано от запитващата юрисдикция в петия преюдициален въпрос, не съм напълно убеден, че член 5, параграф 1, буква е) и член 32, параграф 2 са релевантни в конкретния случай.
45.      Всъщност член 5, параграф 1, буква е) от ОРЗД прогласява принципите на цялостност и поверителност, в съответствие с които администраторът на лични данни е длъжен да прилага мерки за осигуряване на съобразено с този риск ниво на сигурност(31). Член 32 от ОРЗД уточнява задълженията на администратора по отношение на сигурността на обработването. Параграф 2 от посочената разпоредба гласи, че при оценката на това ниво на сигурност трябва да се вземат предвид „рисковете, които са свързани с обработването, по-специално от случайно или неправомерно унищожаване, загуба, промяна, неразрешено разкриване или достъп до […] лични данни“(32).
46.      В конкретния случай поставеният от запитващата юрисдикция въпрос се отнася до задължението на оператора да информира потребителя, когато извлича данните в „обоснован отделен случай“. Ето защо, предвид това, че член 5, параграф 1, буква е) и член 32, параграф 2 от ОРЗД според мен не са релевантни за настоящото дело, в анализа си ще се спра на член 13.
47.      В този член обаче се посочва информацията, която администраторът (в конкретния случай операторът) трябва да предостави на субекта на данните (потребителя) „в момента на получаване на данните“.
Сред информацията, която следва да се предостави, са и целите на обработването, за което личните данни са предназначени, както и правното основание за самото обработване(33). Съгласно член 13, параграф 4 от ОРЗД обаче горепосоченото задължение за предоставяне на информация се изключва, когато и доколкото субектът на данните вече разполага с тази информация.
48.      Що се отнася до австрийската правна уредба, член 84а, параграф 1 от ElWOG изрично предвижда целта, във връзка с която в „обосновани отделни“ случаи мрежовите оператори могат да извличат тези данни от интелигентния измервателен уред. Целта е, доколкото това е необходимо, за да се гарантира поддържането на безопасна и ефективна експлоатация на мрежата. Освен това той предвижда, че „[с]ъответните данни се заличават незабавно, когато вече не са необходими за постигането на тази цел. […] Крайният потребител трябва да бъде информиран своевременно, ако стойностите на петнадесетминутен интервал се извличат без негово съгласие“.
49.      Както посочва въззиваемият в писменото си становище, член 84а, параграф 1 от ElWOG е възпроизведен в общите условия за достъп до разпределителната мрежа на Niederösterreich GmbH(34), които могат да се считат за възпроизведени в сключения с потребителя договор в момента при инсталирането на интелигентния измервателен уред или преди това.
50.      Според мен член 84а, параграф 1 от ElWOG установява задължението по член 23 от Директива 2019/944 за управление на данните, за да се гарантират
достъпът
до данните и техният ефективен и сигурен обмен.
51.      Всъщност член 84а изрично определя целта, за която се осъществява достъпът, и предвижда данните да се заличават, когато вече не са необходими. В този смисъл член 84а гарантира, че достъпът
до данните и техният обмен са сигурни. Той гарантира също защитата на самите данни, тъй като предвижда, че потребителят трябва да бъде информиран своевременно, когато не е дал своето съгласие.
52.      От това следва, че австрийската права уредба, в случая член 84а, параграф 1 от ElWOG, не противоречи на ОРЗД, при условие че потребителят е информиран за конкретната цел, посочена в член 84а, параграф 1. По същите съображения считам, че австрийската правна уредба не противоречи на член 7 и член 8, параграфи 1 и 2 от Хартата.
53.      Както става ясно и по време на съдебното заседание, съзнавам, че потребителят може да има опасения относно ефективната защита на личните данни, особено когато те се предават чрез устройства като електроенергийните измервателни уреди. В това отношение считам, че е важно да се спомене, че неотдавна законодателят на Съюза е увеличил равнището на защита на личните данни на потребителите с приемането на Регламент (ЕС) 2023/2854(35), който, макар да се прилага от 12 септември 2025 г., допълнително гарантира на ползвателите на „свързани продукти“(36) навременен достъп до данните,
генерирани от тези инструменти.
54.      В заключение считам, че член 13 от ОРЗД, член 7 и член 8, параграфи 1 и 2 от Хартата допускат национална разпоредба, съгласно която само съответната конфигурация на интервала на отчитане трябва да бъде видима за крайния потребител, но не и обстоятелството дали мрежовият оператор е установил „обоснован отделен случай“ (член 84а, параграф 1 от ElWOG) и е извлякъл данни на крайния потребител преди определения интервал, стига потребителят да е предварително информиран и за тази конкретна
цел.
IV.    Заключение
55.      Въз основа на всички изложени по-горе съображения предлагам на Съда да отговори на поставените от Landesgericht St. Pölten (Областен съд Санкт Пьолтен, Австрия) въпроси по следния начин:
„Член 5, параграф 3 от Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации трябва да се тълкува в смисъл, че
понятието „електронна съобщителна мрежа“ не се прилага за електроенергийна мрежа, по която се предават данни (данни за потреблението, метаданни, лични идентификационни номера)
за целите по член 20, букви б) и в) и член 23, параграф 3 от Директива (ЕС) 2019/944 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за изменение на Директива 2012/27/ЕС, когато електроенергийната мрежа не е обществена и интелигентният измервателен уред не е собственост на потребителя.
Член 13 от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО, разглеждан във връзка с член 7 и член 8, параграфи 1 и 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че
допуска национална правна уредба, съгласно която само съответната конфигурация на интервала на отчитане трябва да бъде видима за крайния потребител, но не и обстоятелството дали мрежовият оператор е установил „обоснован отделен случай“ и е извлякъл данни на крайния потребител преди определения интервал, когато потребителят е бил предварително информиран за тази конкретна цел“.
1      Език на оригиналния текст: италиански.
2      Директива (ЕС) 2019/944 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за изменение на Директива 2012/27/ЕС (преработен текст) (ОВ L 158, 2019 г., стр. 125).
3      Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (Директива за правото на неприкосновеност на личния живот и електронни комуникации) (ОВ L 201, 2002 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63), изменена с Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. (ОВ L 337, 2009 г.
стр. 11).
4      Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1, наричан по-нататък „ОРЗД“).
5      Bundesgesetz, mit dem die Organisation auf dem Gebiet der Elektrizitätswirtschaft neu geregelt wird (Elektrizitätswirtschafts- und -organisationsgesetz 2010 —
ElWOG 2010). BGBl. I Nr. 110/2010.
6      Verordnung des Bundesministers für Wirtschaft, Familie und Jugend, mit der die Einführung intelligenter Messgeräte festgelegt wird (Intelligente Messgeräte-Einführungsverordnung — IME-VO). StF: BGBl. II Nr. 138/2012.
7      Verordnung der E-Control, mit der die Anforderungen an intelligente Messgeräte bestimmt werden (Intelligente Messgeräte-AnforderungsVO 2011 — IMA-VO 2011). StF: BGBl. II Nr. 339/2011 (Наредба за изискванията към интелигентните измервателни уреди VO 2011 — IMA-VO 20110, наричана по-нататък „IMA-VO 2011“).
8      ОВ L 96, 2014, стр. 149.
9      Директива 85/374/ЕИО
на Съвета от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока (ОВ L 210, 1985 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 183).
10      Директива 1999/34/ЕО
на Европейския парламент и на Съвета от 10 май 1999 година за изменение на Директива 85/374/ЕИО
на Съвета за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за дефектни продукти (ОВ L 141, 1999 г., стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 34).
11      Съгласно член 2, точка 23 от Директива 2019/944 „интелигентна измервателна система“ означава „електронна система, която може да измерва електроенергията, подадена в мрежата или на потреблението на електроенергия от мрежата, като предоставя повече информация от традиционния измервателен уред и която дава възможност за предаване и получаване данни с цел информация, наблюдение и контрол посредством някакъв вид електронна комуникация“. Интелигентната измервателна система се различава от „традиционния измервателен уред“ по това, че съгласно определението в член 2, точка 22 от същата директива става въпрос за „аналогов или електронен измервателен уред, който не може да предава и получава данни“.
12      Вж. по-специално съображения 10, 49, 52 и 54 от Директива 2019/944.
13      Вж. съображения 11 и 12 от Директива 2019/944.
14      Вж. съображение 52 от Директива 2019/944.
15      Вж. съображение 45 от Директива 2019/944.
16      Вж. съображение 91 от Директива 2019/944.
17      Вж. решение от 17 май 2023 г., БК и ЖП (Частично спиране на главното производство) (C‑176/22, EU:C:2023:416, т. 19 и цитираната съдебна практика).
18      Вж. решение от 22 декември 2008 г., Régie Networks (C‑333/07, EU:C:2008:764, т. 53).
19      Вж. решение от 25 юни 2024 г., Ilva и др. (C‑626/22, EU:C:2024:542, т. 46 и цитираната съдебна практика).
20      PWC Austria за регулаторния орган за електроенергията E-Control, Studie zur Analyse der Kosten Nutzen einer österreichweiten Einführung von Smart Metering, юни 2010 г., достъпно на: https://www.e-control.at/documents/1785851/1811528/pwc-austria-smart-metering-e-control-06‑2010.pdf/b68eb019-b6bf-444d-b4fb-95f3d05727ca?t= 1413906565472b68eb019-b6bf-444d-b4fb-95f3d05727ca
21      Понятието „електронна съобщителна мрежа“ е дефинирано в член 2, точка 1 от Директива (ЕС) 2018/1972 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 година за установяване на Европейски кодекс за електронни съобщения (преработена) (ОВ L 321, 2018 г., стр. 36).
22      Курсивът е мой. По-специално, както Съдът е постановил в решение от 1 октомври 2019 г., Planet49 (C‑673/17, EU:C:2019:80), защитата по член 5, параграф 3 се прилага за всяка информация, съхранявана в крайното оборудване, независимо дали става дума за лични данни (т. 68—70).
23      Директива 2008/63/ЕО на Комисията от 20 юни 2008 година относно конкуренцията на пазарите на крайни съобщителни устройства (ОВ L 162, 2008 г., стр. 20).
24      Курсивът е мой.
25      Регламент за изпълнение (ЕС) 2023/1162 на Комисията от 6 юни 2023 година относно изисквания за оперативна съвместимост и недискриминационни и прозрачни процедури за достъп до данни от измерването и данни за потреблението (ОВ L 154, 2023 г., стр. 10).
26      Вж. съображение 16 от Регламент за изпълнение 2023/1162.
27      Съгласно член 2, точка 8 от Директива 2018/1972 „обществена електронна съобщителна мрежа“ означава „електронна съобщителна мрежа, използвана изцяло или главно за предоставяне на обществени електронни съобщителни услуги, които позволяват пренос на информация между крайни точки на мрежата“.
28      Вж. член 2, точка 1 от Директива 2018/1972.
29       За пълнота на изложението, от преписката е видно, че предаването на стойностите на потреблението може да се осъществи чрез една от трите различни конфигурации: „стандартна“, „opt-in“ или „opt-out“. „Стандартната“ конфигурация се състои в предаване на дневните стойности за потреблението. „Оpt-in“ конфигурацията включва предаване на стойностите за потреблението на петнадесетминутен интервал в допълнение към дневните стойности за потреблението. „Оpt-out“ конфигурацията обаче е противоположна на другите две конфигурации, тъй като настроеният на тази конфигурация електромер запаметява и предава само годишното потребление. Ако се активира „opt-out“ конфигурацията, електромерът престава да измерва електроенергията като интелигентен измервателен уред и функционира като цифров измервателен уред.
30      Вж. също член 23, параграф 3 от Директива 2019/944.
31      Вж. решение от 21 декември 2023 г., Krankenversicherung Nordrhein (C‑667/21, EU:C:2023:1022, т. 68).
32      Вж. решение от 25 януари 2024 г., MediaMarktSaturn (C‑687/21, EU:C:2024:72, т. 37).
33      Вж. също решение от 11 юли 2024 г., Meta Platforms Ireland (Представителен иск) (C‑757/22, EU:C:2024:598, т. 54).
34      Както посочва Netz Niederösterreich GmbH в становището си пред Съда, в точка XIV от общите условия за достъп до разпределителната мрежа на Niederösterreich GmbH [Allgemeine Bedingungen für den Zugang zum Verteilernetz der Netz Niederösterreich GmbH], изрично се посочва, че „[с] цел да се гарантира безопасна и ефективна експлоатация на мрежата, в обосновани отделни случаи стойностите могат да се отчитат на всеки четвърт час дори без съгласието на клиента на мрежата, като в такъв случай клиентът се уведомява своевременно. Освен това стойностите за всеки четвърт час могат да бъдат отчитани по нареждане на BMWFW [Bundesministerium für Wissenschaft, Forschung und Wirtschaft] или на регулаторния орган съгласно член 84а, параграф 1 от EIWOG 2010, при условие че се сумират непосредствено след извличането и след това се анонимизират“ (свободен превод).
Netz Niederösterreich GmbH освен това изтъква, че сключеният с потребителя договор е в съответствие с горепосочените общи условия, които са били одобрени от регулаторния орган за електроенергията E-Control на 18 юни 2014 г.
35      Регламент (ЕС) 2023/2854 на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2023 година относно хармонизирани правила за справедлив достъп до данни и за тяхното използване и за изменение на Регламент (ЕС) 2017/2394 и Директива (ЕС) 2020/1828 (Акт за данните) (ОВ L 2023/2854, 2023 г.).
36      Вж. член 2, точка 5 от Регламент 2023/2854 относно определението за „свързан продукт“.