USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (osmého senátu)
11. září 2014(*)
„Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Společenství – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Článek 7 odst. 1 písm. b) – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Červené konce tkaniček do obuvi – Článek 122 jednacího řádu Tribunálu – Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“
Ve věci C‑521/13 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie, podaný dne 27. září 2013,
Think Schuhwerk GmbH, se sídlem v Kopfingu (Rakousko), zastoupená M. Gailem, Rechtsanwalt,
účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka),
přičemž dalším účastníkem řízení je:
Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), zastoupený G. Schneiderem, jako zmocněncem,
žalovaný v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (osmý senát),
ve složení C. G. Fernlund, předseda senátu, A. Ó Caoimh a E. Jarašiūnas (zpravodaj), soudci,
generální advokát: M. Szpunar,
vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout usnesením s odůvodněním v souladu s článkem 181 jednacího řádu Soudního dvora,
vydává toto
Usnesení
1        Svým kasačním opravným prostředkem se společnost Think Schuhwerk GmbH (dále jen „společnost Think Schuhwerk“) domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie Think Schuhwerk v. OHIM (červené konce tkaniček do obuvi) (T‑208/12, EU:T:2013:376, dále jen „napadený rozsudek“), kterým Tribunál zamítl její žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 23. února 2012 (věc R 1552/2011‑1) týkajícího se přihlášky označení tvořeného červenými konci tkaniček do obuvi k zápisu jako ochranné známky Společenství (dále jen „sporné rozhodnutí“).
Právní rámec
2        Článek 7 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1), nadepsaný „Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu“, v odst. 1 písm. b) stanoví:
„Do rejstříku se nezapíšou:
[...]
b)      ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost.“
Skutkový základ sporu
3        Dne 10. května 2010 podala společnost Think Schuhwerk u OHIM přihlášku ochranné známky Společenství.
4        Ochrannou známkou, jejíž zápis byl požadován, je následující označení:
5        V přihlášce k zápisu je předmětná ochranná známka popsána následujícím způsobem: „Žádá se o ochranu obuvi s tkaničkami, které mají na koncích červenou špičku“.
6        Výrobky, pro které byl zápis požadován, spadají do třídy 25 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a odpovídají následujícímu popisu: „Obuv, zejména tkaničky“.
7        Rozhodnutím ze dne 22. června 2011 průzkumový referent zápis pro všechny výrobky zamítl z důvodu, že předmětná ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
8        Společnost Think Schuhwerk podala proti rozhodnutí průzkumového referenta dne 26. července 2011 u OHIM odvolání.
9        První odvolací senát OHIM (dále jen „odvolací senát“) sporným rozhodnutím odvolání zamítl. Konstatoval, že používání červených konců tkaniček se nebude dostatečně lišit od běžného vzhledu obuvi s tkaničkami a že spotřebitel v něm bude spatřovat pouze jinou variantu designu obuvi, a nebude tak vnímat ochrannou známku, o jejíž zápis je žádáno, jako údaj o původu výrobků. Odvolací senát dospěl k závěru, že tato ochranná známka nevykazuje minimální rozlišovací způsobilost potřebnou ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
10      Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 18. května 2012 podala společnost Think Schuhwerk žalobu směřující ke zrušení sporného rozhodnutí. Na podporu této žaloby uvedla tato společnost čtyři žalobní důvody vycházející zaprvé z nedostatečného odůvodnění ve smyslu článku 75 nařízení č. 207/2009, zadruhé z porušení článku 76 tohoto nařízení, zatřetí z nesprávného použití čl. 7 odst. 1 písm. b) téhož nařízení a začtvrté z porušení zásady rovného zacházení.
11      Tribunál tuto žalobu napadeným rozsudkem zamítl.
Návrhová žádání účastníků řízení před Soudním dvorem
12      Společnost Think Schuhwerk navrhuje, aby Soudní dvůr:
–        zrušil napadený rozsudek;
–        vyhověl její žalobě podané v prvním stupni a
–        uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
13      OHIM navrhuje, aby byl kasační opravný prostředek zamítnut a aby byla společnosti Think Schuhwerk uložena náhrada nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
14      Podle článku 181 jednacího řádu Soudního dvora platí, že pokud je kasační opravný prostředek zcela nebo zčásti zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný, Soudní dvůr ho může kdykoliv na návrh soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta usnesením s odůvodněním úplně nebo částečně odmítnout nebo zamítnout.
15      Toto ustanovení je v projednávané věci třeba použít.
16      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí společnost Think Schuhwerk čtyři důvody. První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva být vyslechnut. V druhém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neshledal, že sporné rozhodnutí nebylo dostatečně odůvodněno. V rámci třetího a čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka postupně namítá porušení zásady přezkumu skutečností z moci úřední a porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení práva být vyslechnut
Argumentace účastníků řízení
17      Společnost Think Schuhwerk tvrdí, že Tribunál porušil její právo být vyslechnuta. V tomto směru uvádí, že v řízení před Tribunálem poté, co OHIM ve stanovené lhůtě nepředložil vyjádření k žalobě, Tribunál stanovil společnosti Think Schuhwerk pro účely použití článku 122 jednacího řádu Tribunálu lhůtu k vyjádření k pokračování v řízení. Společnost Think Schuhwerk podala návrh na vydání rozsudku pro zmeškání. Tribunál však v napadeném rozsudku nerozhodl ani o nepředložení vyjádření ze strany OHIM ani o návrhu společnosti Think Schuhwerk na vydání rozsudku pro zmeškání. Společnost Think Schuhwerk nadto tvrdí, že neměla možnost požádat o konání jednání, kde by se vyjádřila k rozlišovací způsobilosti ochranné známky, jejíž zápis je požadován.
18      OHIM uvádí, že tento důvod kasačního opravného prostředku je zjevně neopodstatněný, jelikož Tribunál není povinen účastníkům řízení vysvětlovat průběh řízení.
Závěry Soudního dvora
19      Úvodem je třeba podotknout, že Tribunál v bodě 9 napadeného rozsudku uvedl, že dopisem došlým kanceláři Tribunálu dne 2. října 2012 podala společnost Think Schuhwerk návrh na vydání rozsudku pro zmeškání podle čl. 122 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu. Posuzovaným důvodem kasačního opravného prostředku však společnost Think Schuhwerk Tribunálu v podstatě vytýká, že tímto způsobem nerozhodl a že před vydáním rozhodnutí nebylo nařízeno jednání.
20      V tomto ohledu je nutno připomenout, že čl. 122 odst. 1 první pododstavec zmíněného jednacího řádu stanoví, že jestliže žalovaný, proti němuž byla řádně vznesena žaloba, nepředloží žalobní odpověď ve stanovené formě a lhůtě, může žalobce navrhnout vydání rozsudku pro zmeškání. Podle druhého pododstavce tohoto ustanovení se návrh doručuje žalovanému a Tribunál může rozhodnout o zahájení ústní části řízení o návrhu.
21      Článek 122 odst. 2 uvedeného jednacího řádu upřesňuje, že Tribunál dříve, než vydá rozsudek pro zmeškání, přezkoumá, zaprvé zda je žaloba přípustná a zadruhé zda byly splněny veškeré formální náležitosti a zda se návrhové žádání jeví opodstatněným.
22      Z těchto ustanovení vyplývá, že pokud Tribunál usoudí, že má dostatečné poznatky k tomu, aby vydal rozsudek pro zmeškání, a pokud není pochyb o přípustnosti žaloby a byly splněny veškeré formální náležitosti, přezkoumá Tribunál opodstatněnost návrhového žádání a vydá rozsudek, aniž musí návrhovému žádání vyhovět. Nadto je třeba konstatovat, že článek 122 jednacího řádu Tribunálu neumožňuje účastníkovi řízení, který podal návrh na vydání rozsudku pro zmeškání, požádat o konání jednání ani nestanoví Tribunálu povinnost toto jednání nařídit.
23      Kromě toho je nesporné, že společnost Think Schuhwerk předložila svoji argumentaci ohledně sporného rozhodnutí, a zejména rozlišovací způsobilosti přihlášené ochranné známky ve své žalobě k Tribunálu a že právě s ohledem na tuto argumentaci vydal Tribunál napadený rozsudek.
24      Za těchto okolností musí být tento důvod kasačního opravného prostředku zamítnut jako zjevně neopodstatněný.
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení povinnosti odůvodnění
Argumentace účastníků řízení
25      Společnost Think Schuhwerk má za to, že Tribunál opomněl postihnout porušení povinnosti odůvodnění, kterého se dopustil odvolací senát. Odvolací senát vycházel ve sporném rozhodnutí z obecně známých skutečností vyplývajících z praktické zkušenosti s obchodem s běžným spotřebním zbožím, jako je obuv, ale nevysvětlil, proč ochranná známka, jejíž zápis je požadován, nemá rozlišovací způsobilost. Odvolací senát tak neuvedl, jaké skutečnosti vyplývají z této praktické zkušenosti ani vliv těchto skutečností na rozlišovací způsobilost této ochranné známky.
26      OHIM tvrdí, že tato výtka je zjevně neopodstatněná.
Závěry Soudního dvora
27      Podle ustálené judikatury Soudního dvora z článku 256 SFEU, čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora vyplývá, že kasační opravný prostředek musí přesným způsobem uvádět kritizované části rozsudku, jehož zrušení je navrhováno, jakož i právní argumenty, kterými je tento návrh konkrétně podpořen (viz zejména rozsudek Knauf Gips v. Komise, C‑407/08 P, EU:C:2010:389, bod 43 a citovanou judikaturu).
28      Tento požadavek nesplňuje kasační opravný prostředek, který se omezuje na opakování důvodů a argumentů, které byly předloženy již před Tribunálem, aniž obsahuje argumentaci směřující konkrétně k identifikaci nesprávného právního posouzení, kterým by měl napadený rozsudek trpět. Takový kasační opravný prostředek totiž ve skutečnosti představuje návrh směřující k dosažení prostého nového přezkumu žaloby podané Tribunálu, což je mimo pravomoc Soudního dvora (viz zejména usnesení Abbott Laboratories v. OHIM, C‑21/12 P, EU:C:2013:23, bod 85 a citovanou judikaturu).
29      Nadto argumenty kasačního opravného prostředku, které napadají rozhodnutí, jehož zrušení bylo navrhováno v řízení před Tribunálem, a nikoliv rozsudek Tribunálu vydaný na základě tohoto návrhu, nejsou přípustné (viz usnesení Getty Images v. OHIM, C‑70/13 P, EU:C:2013:875, bod 38 a citovanou judikaturu).
30      Vzhledem k tomu, že argumentace společnosti Think Schuhwerk vycházející z porušení povinnosti odůvodnění je v projednávané věci namířena proti spornému rozhodnutí, a směřuje tak k dosažení nového přezkumu žaloby podané Tribunálu, musí být posuzovaný důvod kasačního opravného prostředku odmítnut jako zjevně nepřípustný.
Ke třetímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení zásady přezkumu skutečností z moci úřední
Argumentace účastníků řízení
31      Společnost Think Schuhwerk namítá, že Tribunál nepřihlédl k tomu, že odvolací senát porušil zásadu přezkumu skutečností z moci úřední. Uvedená společnost tvrdí, že v souladu s článkem 76 nařízení č. 207/2009 měl OHIM ve vztahu k absolutním důvodům pro zamítnutí zápisu zkoumat skutečnosti z moci úřední. OHIM však měl za to, že společnost Think Schuhwerk nepředložila žádné důkazy, které by prokázaly, že ochranná známka, jejíž zápis je požadován, byla relevantní veřejností chápána jako označení původu výrobku. K tomu společnost Think Schuhwerk podotýká, že v řízení před OHIM předložila různé dokumenty, na jejichž základě měl OHIM prokázat, proč tato ochranná známka nemá rozlišovací způsobilost.
32      OHIM uvádí, že se Tribunál k žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady přezkumu skutečností z moci úřední vyjádřil. Z ustálené judikatury přitom vyplývá, že pokud se společnost Think Schuhwerk dovolává rozlišovací způsobilosti označení, o jehož zápis jako ochranné známky žádá, je na ní, aby prokázala, že toto označení se vykazuje požadovanou rozlišovací způsobilost.
Závěry Soudního dvora
33      Je třeba konstatovat, že tento důvod kasačního opravného prostředku ve skutečnosti směřuje proti zjištěním, která učinil či opomněl učinit ve sporném rozhodnutí odvolací senát nebo obecněji OHIM, a která se tedy nevyskytují v napadeném rozsudku. Společnost Think Schuhwerk navíc přesně nevymezila, čím se měl Tribunál dopustit nesprávného právního posouzení, když zamítl její žalobní důvod vycházející z porušení zásady přezkumu skutečností z moci úřední.
34      S ohledem na judikaturu připomenutou v bodech 27 až 29 tohoto usnesení musí být tudíž tento důvod kasačního opravného prostředku odmítnut jako zjevně nepřípustný.
Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
Argumentace účastníků řízení
35      Společnost Think Schuhwerk tvrdí, že Tribunál tím, že na straně OHIM neshledal porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, sám toto ustanovení porušil.
36      Uvedená společnost zaprvé namítá, že judikatura citovaná v bodech 31 až 33, 37 a 38 napadeného rozsudku, která se týká označení splývajících se samotným vzhledem výrobků uvedených v přihlášce k zápisu a která se uplatní zejména na trojrozměrné ochranné známky tvořené vzhledem samotného výrobku nebo jeho obalem, není v projednávané věci relevantní. Na rozdíl od zbarvení špičky ponožky nejsou konce tkaniček do obuvi nedílnou součástí obuvi. Tribunál tak na základě zmíněné judikatury pominul skutečnost, že červené konce tkaniček do obuvi mohou plnit funkci označení původu výrobku. Společnost Think Schuhwerk v tomto směru zdůrazňuje, že zápis tohoto označení jako ochranné známky byl požadován rovněž pro obuv, a proto není zřejmé, z jakého důvodu se Tribunál v bodě 36 napadeného rozsudku vyjadřuje pouze ke tkaničkám do obuvi.
37      Vzhledem k tomu, že zde nelze uplatnit ani judikaturu týkající se pozičních ochranných známek, je třeba vzít do úvahy rovněž „vzhled barvy“ přihlášené ochranné známky, který potvrzuje její nezávislost na výrobku, jejž označuje, a tím i její rozlišovací způsobilost.
38      Tribunál stejně jako odvolací senát proto v rozporu s judikaturou Soudního dvora nesprávně uplatnily přísnější kritéria posouzení rozlišovací způsobilosti, než jsou kritéria pro slovní nebo obrazové ochranné známky.
39      Zadruhé odvolací senát i Tribunál nesprávně dovodily, že úroveň pozornosti relevantní veřejnosti není ve vztahu k módnímu zboží, jako je obuv, vysoká.
40      Zatřetí společnost Think Schuhwerk tvrdí, že Tribunál nepřihlédl ke skutečnosti, že z hlediska posouzení rozlišovací způsobilosti označení, jehož zápis jako ochranné známky je požadován, není podstatné, že se toto označení výrazně odlišuje od normy nebo zvyklostí daného odvětví. Tribunál v tomto ohledu nesprávně posoudil argumenty společnosti Think Schuhwerk týkající se trhu s obuví jako irelevantní, přestože shledal, že odvolací senát vzal správně tento trh do úvahy v rámci své analýzy. Společnost Think Schuhwerk navíc na rozdíl od tvrzení Tribunálu uvedeného v bodě 49 napadeného rozsudku předložila argumenty, které dokládají, že relevantní veřejnost obvykle vnímá zbarvení určitých částí tkaniček do obuvi jako údaj o obchodním původu výrobku.
41      Začtvrté společnost Think Schuhwerk namítá, že Tribunál nepřihlédl k tomu, že OHIM porušil zásadu rovného zacházení, když ve sporném rozhodnutí nezohlednil zápisy ochranných známek podobných přihlášené ochranné známce. Tribunál v tomto směru nezdůvodnil tvrzení uvedené v bodě 57 napadeného rozsudku, podle kterého odvolací senát správně dovodil, že by zápis ochranné známky byl v rozporu s nařízením č. 207/2009.
42      OHIM tvrdí, že argumenty týkající se rozmanitosti vzhledu obuvi a tkaniček na trhu a stupně pozornosti relevantní veřejnosti souvisejí s posouzením skutkového stavu, a proto musí být odmítnuty jako zjevně nepřípustné. Argumenty související s nepřihlédnutím k porušení zásady rovného zacházení jsou pak rovněž nepřípustné, protože se snaží dosáhnout nového posouzení skutkového stavu.
Závěry Soudního dvora
43      Předně je třeba připomenout, že podle čl. 256 odst. 1 SFEU a čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora je kasační opravný prostředek omezen na právní otázky. Pouze Tribunál je příslušný ke zjištění a posouzení relevantních skutkových okolností, jakož i k posouzení důkazů. Posouzení těchto skutkových okolností a důkazů tedy nepředstavuje – s výhradou případu, kdy by došlo k jejich zkreslení – právní otázku, která podléhá jako taková přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku (viz zejména rozsudky Mag Instrument v. OHIM, C‑136/02 P, EU:C:2004:592, bod 39, a Les Éditions Albert René v. OHIM, C‑16/06 P, EU:C:2008:739, bod 68).
44      Je nutno konstatovat, že argumenty společnosti Think Schuhwerk týkající se toho, zda jsou konce tkaniček do obuvi nedílnou součástí obuvi a zda je úroveň pozornosti relevantní veřejnosti vysoká, souvisejí s posouzením skutkového stavu, které spadá do výhradní pravomoci Tribunálu. Tyto argumenty proto musí být odmítnuty jako zjevně nepřípustné.
45      Zadruhé je třeba uvést, že první a třetí skupinou argumentů společnost Think Schuhwerk v podstatě zpochybňuje nejen závěr Tribunálu, že ochranná známka, jejíž zápis je požadován, postrádá rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, ale také relevanci judikatury, na jejímž základě Tribunál zamítl žalobní důvod vycházející z porušení tohoto ustanovení.
46      V tomto směru je třeba zaprvé připomenout, že analýza Tribunálu vycházela z jeho předchozích zjištění uvedených v bodech 35 a 36 napadeného rozsudku, podle kterých jsou konce tkaniček do obuvi nedílnou součástí obuvi a předmětná ochranná známka údajně splývá se vzhledem výrobku, pro nějž je požadován zápis, což jsou skutková zjištění, která v rámci kasačního opravného prostředku nepodléhají přezkumu Soudního dvora.
47      Podle ustálené judikatury Soudního dvora dále musí být rozlišovací způsobilost ochranné známky ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 posuzována jednak vzhledem k výrobkům nebo službám, pro které je zápis požadován, a jednak vzhledem k jejich vnímání relevantní veřejností (rozsudek Audi v. OHIM, C‑398/08 P, EU:C:2010:29, bod 34 a citovaná judikatura).
48      Z ustálené judikatury však také vyplývá, že vnímání průměrného spotřebitele není nutně stejné v případě ochranné známky tvořené vzhledem samotného výrobku jako v případě slovní nebo obrazové ochranné známky spočívající v označení nezávislém na vzhledu výrobků, které označuje, neboť průměrní spotřebitelé obvykle nevyvozují původ výrobků z jejich tvaru nebo tvaru jejich obalu v případě, že neexistuje jakýkoli grafický nebo textový prvek, a může se tedy jevit obtížnější prokázat rozlišovací způsobilost takové trojrozměrné ochranné známky, než v případě slovní nebo obrazové ochranné známky (viz rozsudek Henkel v. OHIM, C‑144/06 P, EU:C:2007:577, bod 36 a citovanou judikaturu).
49      Soudní dvůr rovněž opakovaně judikoval, že za těchto podmínek pouze ochranná známka, která se značným způsobem odlišuje od normy nebo od zvyklostí odvětví, a v důsledku toho je způsobilá plnit svou základní funkci označení původu, nepostrádá rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009. Tato judikatura rozvinutá pro trojrozměrné ochranné známky tvořené vzhledem samotného výrobku, je rovněž platná tehdy, pokud je přihlašovanou ochrannou známkou obrazová ochranná známka tvořená dvojrozměrným ztvárněním uvedeného výrobku, vzhledem k tomu, že v takovém případě ochranná známka také nesestává z označení nezávislého na vzhledu výrobků, které označuje (viz rozsudek Henkel v. OHIM, EU:C:2007:577, body 37 a 38, jakož i citovanou judikaturu).
50      Jak vyplývá z bodů 32 až 34 a 37 až 39 napadeného rozsudku, Tribunál v projednávaném případě připomněl a použil právě tuto judikaturu, čímž potvrdil sporné rozhodnutí, aniž se dopustil nesprávného právního posouzení, když v rámci svého svrchovaného posouzení dovodil, jak již bylo připomenuto v bodě 46 tohoto usnesení, že konce tkaniček do obuvi jsou nedílnou součástí obuvi a že předmětná ochranná známka splývá se vzhledem výrobku, kterého se týká přihláška k zápisu.
51      Z toho vyplývá, že argumentace, podle níž Tribunál použil při posouzení rozlišovací způsobilosti ochranné známky, jejíž zápis je požadován, nesprávná právní kritéria, je zjevně neopodstatněná.
52      Zadruhé, napadá-li společnost Think Schuhwerk touto argumentací závěr Tribunálu, že předmětná ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost, postačuje konstatovat, že tento závěr vychází z posouzení skutkových okolností a že společnost Think Schuhwerk netvrdí, že by došlo ke zkreslení skutkového stavu nebo důkazů. S ohledem na judikaturu připomenutou v bodě 43 tohoto usnesení je tedy tato argumentace zjevně nepřípustná.
53      Zatřetí, pokud jde o argumenty, že Tribunál neanalyzoval rozlišovací způsobilost zmíněné ochranné známky z hlediska výrobků, jichž se týká přihláška k zápisu této ochranné známky, a že nesprávně tvrdil, že společnost Think Schuhwerk nepředložila argumenty, které by doložily, že barevné konce tkaniček jsou relevantní veřejností obvykle vnímány jako údaj o obchodním původu výrobků, je nutno konstatovat, že tyto argumenty vychází z nesprávného výkladu napadeného rozsudku.
54      Z bodu 36 napadeného rozsudku předně vyplývá, že Tribunál uvedl, že právě obuv je výrobkem, pro nějž je požadován zápis, a že se výraz „výrobek“ použitý Tribunálem v uvedeném bodě vztahuje k obuvi s tkaničkami.
55      Dále je pravda, že v bodě 49 napadeného rozsudku Tribunál uvedl, že společnost Think Schuhwerk „nepředložila žádný důkaz, který by nasvědčoval tomu, že zbarvení určitých částí tkaniček do obuvi je relevantní veřejností obvykle vnímáno jako označení obchodního původu“. Ze souhrnného výkladu bodů 46 až 49 napadeného rozsudku, přičemž bod 49 obsahuje celkový závěr, však vyplývá, že Tribunál v závěru analýzy argumentace společnosti Think Schuhwerk obsažené v těchto bodech pouze shledal, že argumenty a důkazy předložené touto společností nepostačují k prokázání rozlišovací způsobilosti ochranné známky, jejíž zápis je požadován. Tribunál tedy rozhodně netvrdil, že by společnost Think Schuhwerk k prokázání zmíněné rozlišovací způsobilosti neuvedla žádný argument.
56      První a třetí skupina argumentů společnosti Think Schuhwerk tedy musí být zčásti odmítnuta jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítnuta jako zjevně neopodstatněná.
57      Zatřetí, pokud jde o údajné porušení zásady rovného zacházení a povinnosti odůvodnění, je třeba podotknout, že Tribunál v bodech 55 a 56 napadeného rozsudku poukázal na ustálenou judikaturu Soudního dvora, podle které musí OHIM s ohledem na zásady rovného zacházení a řádné správy v rámci průzkumu přihlášky ochranné známky Společenství zohlednit již přijatá rozhodnutí ve věci podobných přihlášek, tyto zásady však musí být v souladu s dodržováním legality, a je proto zejména třeba, aby z důvodů právní jistoty a konkrétně řádné správy byl průzkum každé přihlášky k zápisu striktní a úplný a provedený v každém konkrétním případě, aby se předešlo tomu, že ochranné známky budou zapsány neoprávněně (v tomto smyslu viz rozsudek Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, body 74 až 77).
58      Jelikož tedy Tribunál konstatoval, že odvolací senát správně rozhodl, že předmětné přihlášce k zápisu s ohledem na výrobky, pro které byl zápis požadován, a na vnímání zúčastněných kruhů, brání důvod pro zamítnutí uvedený v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, mohl Tribunál, aniž se dopustil nesprávného právního posouzení, žalobní důvod vycházející z porušení zmíněné zásady zamítnout.
59      Argumentace společnosti Think Schuhwerk vycházející z porušení zásady rovného zacházení je tedy zjevně neopodstatněná.
60      Dále vzhledem k tomu, že v bodech 29 až 53 napadeného rozsudku Tribunál přezkoumal žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 7 odst. 1 písm. b) zmíněného nařízení a s odůvodněním jej zamítl, není zjevně opodstatněné ani tvrzené porušení povinnosti odůvodnění.
61      Tento důvod kasačního opravného prostředku tedy musí být zčásti odmítnut jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítnut jako zjevně neopodstatněný.
62      Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že kasační opravný prostředek musí být v plném rozsahu zčásti odmítnut jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítnut jako zjevně neopodstatněný.
K nákladům řízení
63      Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora, který se na základě čl. 184 odst. 1 téhož řádu použije na řízení o kasačním opravném prostředku, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že OHIM náhradu nákladů řízení od společnosti Think Schuhwerk požadoval a společnost Think Schuhwerk neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:
1)      Kasační opravný prostředek se zamítá.
2)      Společnosti Think Schuhwerk GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
Podpisy.
* Jednací jazyk: němčina.