62023TJ0193_RES
Věc T‑193/23
MegaFon OAO
v.
Rada Evropské unie
Rozsudek Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) ze dne 15. ledna 2025
„Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině – Seznamy osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují omezující opatření – Zařazení a ponechání názvu žalobce na těchto seznamech – Právo být vyslechnut – Povinnost uvést odůvodnění – Nesprávné posouzení – Proporcionalita – Svoboda podnikání – Žaloba na neplatnost“
Soudní řízení – Lhůta pro předložení důkazů – Článek 85 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu – Předložení důkazů před ukončením ústní části řízení – Přípustnost – Podmínky – Odůvodněné opožděné předložení – Absence odůvodnění – Nepřípustnost dodatečného důkazu
(Jednací řád Tribunálu, čl. 85 odst. 3)
(viz body 31–34)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zákaz prodeje, dodávek, převodu nebo vývozu zboží a technologií dvojího užití některým osobám, subjektům nebo orgánům usazeným v Rusku – Zákaz prodeje, dodávek, převodu nebo vývozu zboží a technologií, které by mohly přispět k technologickému posílení Ruska v oblasti obrany a bezpečnosti, některým osobám, subjektům nebo orgánům usazeným v Rusku – Povinnost označit v odůvodnění specifické a konkrétní skutečnosti, které odůvodňují uvedené opatření – Rozhodnutí přijaté v souvislostech, které jsou dotčené osobě známy a které jí umožňují pochopit dosah opatření, jež bylo vůči ní přijato – Přípustnost stručného odůvodnění
[Článek 296 druhý pododstavec SFEU; Listina základních práv Evropské unie, čl. 41 odst. 2 písm. c); rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP, ve znění rozhodnutí (SZBP) 2022/327, (SZBP) 2022/578, (SZBP) 2022/1271, (SZBP) 2023/434, (SZBP) 2023/1517 a (SZBP) 2024/422; nařízení Rady č. 833/2014, ve znění nařízení 2023/427]
(viz body 42–44, 46, 55, 57)
Soudní řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální náležitosti – Stručný popis uvedených žalobních důvodů – Skutkové a právní okolnosti uvedené v žalobě
[Jednací řád Tribunálu, čl. 76 písm. d)]
(viz body 63–64)
Právo Evropské unie – Zásady – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Omezující opatření – Povinnost sdělit individuální a konkrétní důvody, na nichž se přijatá rozhodnutí zakládají – Právo být vyslechnut před přijetím takových opatření – Omezení – Podmínky – Rozdíl mezi původním aktem, kterým bylo přijato opatření, a aktem, kterým bylo rozhodnuto o zachování tohoto opatření
[Listina základních práv Evropské unie, čl. 41 odst. 2 písm. a), článek 47 a čl. 52 odst. 1]
(viz body 70–74, 77–79, 81, 82, 86–88)
Evropská unie – Soudní přezkum legality aktů orgánů – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Rozsah přezkumu – Důkaz opodstatněnosti opatření – Povinnost příslušného unijního orgánu prokázat v případě sporu podloženost důvodů uplatněných vůči dotyčným osobám nebo subjektům – Důkazy předložené poprvé ve fázi žalobní odpovědi – Přípustnost – Podmínka – Důkazy dokládající všem známou skutečnost – Nesprávné posouzení – Absence
[Listina základních práv Evropské unie, článek 47; rozhodnutí Rady 2014/512/ SZBP, ve znění rozhodnutí (SZBP) 2022/327, (SZBP) 2022/578, (SZBP) 2022/1271, (SZBP) 2023/434, (SZBP) 2023/1517 a (SZBP) 2024/422; nařízení Rady č. 833/2014, ve znění nařízení 2023/427]
(viz body 110–114, 119, 123, 138–145)
Evropská unie – Soudní přezkum legality aktů orgánů – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Rozsah přezkumu – Zařazení žalobce na seznamy přiložené k napadeným aktům z důvodu jeho přímé podpory ruského vojensko-průmyslového komplexu – Veřejně přístupné důkazní dokumenty – Přípustnost
[Rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP, ve znění rozhodnutí (SZBP) 2022/327, (SZBP) 2022/578, (SZBP) 2022/1271, (SZBP) 2023/434, (SZBP) 2023/1517 a (SZBP) 2024/422; nařízení Rady č. 833/2014, ve znění nařízení 2023/427]
(viz body 126–128)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zákaz prodeje, dodávek, převodu nebo vývozu zboží a technologií dvojího užití některým osobám, subjektům nebo orgánům usazeným v Rusku – Zákaz prodeje, dodávek, převodu nebo vývozu zboží a technologií, které by mohly přispět k technologickému posílení Ruska v oblasti obrany a bezpečnosti, některým osobám, subjektům nebo orgánům usazeným v Rusku – Omezení svobody podnikání a respektování dobré pověsti – Porušení zásady proporcionality – Absence
[Rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP, ve znění rozhodnutí (SZBP) 2022/327, (SZBP) 2022/578, (SZBP) 2022/1271, (SZBP) 2023/434, (SZBP) 2023/1517 a (SZBP) 2024/422; nařízení Rady č. 833/2014, ve znění nařízení 2023/427]
(viz body 161–166)
Shrnutí
V této věci vyvstávají bezprecedentní otázky ohledně rozsahu povinností, které má Rada Evropské unie v souvislosti se sestavením důkazního spisu na podporu oprávněnosti zařazení názvu subjektu na seznam týkající se odvětvových omezujících opatření.
Dne 31. července 2014 přijala Rada vzhledem k situaci na Ukrajině rozhodnutí 2014/512 (
1
) a nařízení č. 833/2014 (
2
), s cílem zavést cílená omezující opatření, zejména v oblasti zboží dvojího užití a citlivých technologií. Tyto akty byly několikrát pozměněny (
3
) po vojenské operaci na Ukrajině zahájené Ruskou federací dne 24. února 2022.
Rada poté přijala několik aktů (
4
), jimiž byla společnost MegaFon OAO se sídlem v Moskvě (Rusko), působící v odvětví telekomunikací, jakožto subjekt, který přímo podporuje vojensko-průmyslový komplex Ruské federace v její útočné válce proti Ukrajině, zařazena a ponechána na seznamu subjektů, vůči nimž jsou uplatňována omezení vývozu zboží a technologií dvojího užití, jakož i zboží a technologií, které by mohly přispět k technologickému posílení Ruska v oblasti obrany a bezpečnosti.
Tato společnost se domáhá zrušení těchto aktů, přičemž zejména tvrdí, že Rada porušila svou povinnost uvést odůvodnění, porušila právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu a dopustila se nesprávného posouzení, když měla neprávem za to, že uvedená společnost přímo podporuje ruský vojensko-průmyslový komplex.
Tribunál žalobu zamítl.
Závěry Tribunálu
Zaprvé, pokud jde o žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění ze strany Rady, Tribunál připomněl, že odůvodnění aktu, kterým se ukládá omezující opatření, musí uvést specifické a konkrétní důvody, na základě kterých Rada dospěla k závěru, že se takové opatření musí uplatnit na dotyčnou osobu, s přihlédnutím ke kontextu, v němž byl tento akt přijat.
V projednávané věci specifické a konkrétní důvody, na základě kterých dospěla Rada k závěru, že se na žalobkyni musí vztahovat dotčená opatření, a její název musí být tedy zahrnut do sporných seznamů, odpovídají kritériím stanoveným v příslušných ustanoveních a v bodech odůvodnění napadených aktů (
5
), totiž že představuje subjekt přímo podporující ruský vojensko-průmyslový komplex.
V tomto ohledu uplatnění stejných úvah týkajících se přímé podpory ruského vojensko-průmyslového komplexu pro přijetí omezujících opatření vůči několika osobám nevylučuje, že tyto úvahy vedou k dostatečně konkrétnímu odůvodnění pro každou z dotčených osob.
Žalobkyně tedy mohla pochopit, že byla zařazena a ponechána na sporných seznamech, neboť byla považována za subjekt přímo podporující ruský vojensko-průmyslový komplex v útočné válce Ruska proti Ukrajině, vzhledem k tomu, že byla jedním z hlavních mobilních telefonních a telekomunikačních operátorů v Rusku, a z důvodu politického kontextu v době přijetí napadených aktů.
Zadruhé, pokud jde o žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu, Tribunál připomněl, že právo být vyslechnut zaručuje každému možnost vyjádřit své stanovisko v průběhu správního řízení před přijetím rozhodnutí, které by se mohlo nepříznivě dotknout jeho zájmů. V průběhu řízení o přijetí omezujících opatření musí tedy příslušný orgán Evropské unie sdělit dotyčné osobě důvody a informace svědčící v její neprospěch, na nichž tento orgán hodlá založit své rozhodnutí, aby této osobě umožnil vyjádřit se k nim užitečným způsobem.
Právo být vyslechnut však může být za určitých podmínek omezeno (
6
). Konkrétně podle judikatury Tribunálu není Rada povinna předem sdělit dotyčné osobě nebo subjektu důvody, na nichž hodlá vůči nim přijmout omezující opatření. Tato absence povinnosti je vysvětlena účinkem překvapení, který je nezbytný pro účinnost takových opatření, a v konečném důsledku bezpečnostními imperativy nebo důvody spojenými s mezinárodními vztahy Unie a jejích členských států.
Kromě toho ani příslušná ustanovení aktů zavádějících omezující opatření, ani obecná zásada dodržování práva na obhajobu nepřiznávají dotčeným osobám právo na formální slyšení, přičemž postačuje možnost předložit písemné vyjádření.
V projednávané věci měly mít původní akty účinek překvapení, a Rada tedy nebyla povinna žalobkyni vyslechnout před jejím původním zařazením na seznamy.
Na žádost žalobkyně však Rada byla povinna jí sdělit důvody pro uplatnění těchto opatření vůči ní bezprostředně po přijetí aktů, které je stanovily, aby tak žalobkyně mohla vyjádřit své stanovisko k těmto důvodům (
7
).
V projednávané věci Rada na základě žádostí žalobkyně v podstatě odpověděla žalobkyni, že důvod pro její zařazení na sporné seznamy je obsažen v příslušných ustanoveních původních aktů o zařazení, totiž že se jedná o subjekt, který přímo podporuje ruský vojensko-průmyslový komplex.
Žalobkyně tedy byla schopna pochopit důvody, proč byl její název zařazen na sporné seznamy, což jí umožnilo hájit svá práva za co nejpříznivějších podmínek.
Pokud jde o rozhodnutí zachovat omezující opatření přijatá vůči určité osobě, Tribunál připomněl, že Rada musí jednak před přijetím svého rozhodnutí sdělit dotyčné osobě nové skutečnosti, které má k dispozici a jimiž odůvodňuje své rozhodnutí a kterými znovu aktualizovala informace týkající se její osobní situace a situace v dotčené třetí zemi, a jednak získat vyjádření dotyčné osoby k těmto novým skutečnostem.
V projednávané věci se přitom odůvodnění aktů o ponechání na seznamech neliší od odůvodnění původních aktů, takže Rada neměla povinnost vyslechnout žalobkyni před jejich přijetím.
Zatřetí, pokud jde o žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení, Tribunál nejprve zkoumal, zda se Rada mohla opřít o důkazy předložené ve fázi žalobní odpovědi. Tribunál připomněl, že nesdělení informací, na jejichž základě Rada zařadila určitou osobu na seznam omezujících opatření, není na újmu právu této osoby na obhajobu, pokud tyto informace představují známý kontext, jinými slovy, pokud jsou veřejně přístupné, a lze tedy předpokládat, že jsou všem známy. V projednávané věci měl Tribunál za to, že lze předpokládat, že je všem známá skutečnost, že jeden z významných telekomunikačních operátorů Ruské federace, jako je žalobkyně, se v době války účastní přímé podpory vojensko-průmyslovému komplexu uvedené země. Rada tedy v zásadě není povinna předložit listinné doklady, pokud tvrzené skutečnosti, na nichž bylo zařazení na sporné seznamy založeno, mohou být považovány za známé všem. Tribunál měl dále za to, že v případě sporu je Rada oprávněna předložit Tribunálu dokumenty, které jsou obecně veřejně dostupné, aby podpořila správnost takové všem známé skutečnosti.
Tribunál následně uznal spolehlivost a relevantnost důkazů předložených Radou. Zaprvé poskytování roamingových služeb žalobkyní v některých oblastech Ukrajiny pod ruskou kontrolou, jakož i poskytování telekomunikačních služeb na Krymu, které odhalily články na internetových stránkách, totiž mohou dále narušit územní celistvost Ukrajiny. Představují tudíž nepřímý důkaz potvrzující podporu žalobkyně ruskému vojensko-průmyslovému komplexu. Zadruhé Rada předložila veřejné přístupné články z tisku, které poukazují na přítomnost infrastruktury žalobkyně v Charkovské oblasti. Zatřetí Rada předložila výňatky z internetové stránky obsahující seznam smluv uzavřených mezi ruskou armádou a žalobkyní v letech 2013 až 2021, prokazující existenci dlouhodobého vztahu mezi žalobkyní a touto armádou, který podporuje tvrzení, že žalobkyně je subjektem přímo podporujícím vojensko-průmyslový komplex Ruské federace.
(
1
) – Rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 13).
(
2
) – Nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 1).
(
3
) – Rozhodnutí (SZBP) 2022/327 ze dne 25. února 2022 (Úř. věst. 2022, L 48, s. 1), (SZBP) 2022/578 ze dne 8. dubna 2022 (Úř. věst. 2022, L 111, s. 70) (SZBP) 2022/1271 ze dne 21. července 2022 (Úř. věst. 2022, L 193, s. 196), pozměnila rozhodnutí 2014/512. Nařízení Rady (EU) 2022/328 ze dne 25. února 2022 (Úř. věst. 2022, L 49, s. 1), nařízení Rady (EU) 2022/576 ze dne 8. dubna 2022 (Úř. věst. 2022, L 111, s. 1) a nařízení Rady (EU) 2022/1269 ze dne 21. července 2022 (Úř. věst. 2022, L 193, s. 1) pozměnila nařízení č. 833/2014.
(
4
) – Jedná se zaprvé o rozhodnutí Rady (SZBP) 2023/434 ze dne 25. února 2023, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2023, L 59 I, s. 593), a nařízení Rady (EU) 2023/427 ze dne 25. února 2023, kterým se mění nařízení (EU) č. 833/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2023, L 59 I, s. 6), zadruhé o rozhodnutí Rady (SZBP) 2023/1517 ze dne 20. července 2023, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2023, L 184, s. 40), a zatřetí o rozhodnutí Rady (SZBP) 2024/422 ze dne 29. ledna 2024, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 2024/422).
(
5
) – Jedná se zejména o bod 10 odůvodnění rozhodnutí 2023/434 a články 3, 3a a 3b pozměněného rozhodnutí 2014/512, jakož i o bod 4 odůvodnění nařízení 2023/427 a články 2, 2a a 2b pozměněného nařízení č. 833/2014.
(
6
) – V souladu s čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.
(
7
) – Viz rozsudek ze dne 18. července 2013, Komise a další v. Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 100 a citovaná judikatura).