62015CO0614
USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (desátého senátu)
21. září 2016 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou — Veterinární asistentka v oblasti kontroly veterinární hygieny — Veřejný sektor — Ustanovení 5 bod 1 — Opatření, jejichž účelem je zabránit zneužívání smluv na dobu určitou — Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující takové smlouvy — Zástup na volných místech do doby, než budou dokončena výběrová řízení“
Ve věci C‑614/15,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím Curtea de Apel Craiova (odvolací soud v Krajově, Rumunsko) ze dne 21. října 2015, došlým Soudnímu dvoru dne 20. listopadu 2015, v řízení
Rodica Popescu
proti
Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj
SOUDNÍ DVŮR (desátý senát),
ve složení F. Biltgen (zpravodaj), předseda senátu, E. Levits a M. Berger, soudci,
generální advokát: H. Saugmandsgaard Øe,
vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout usnesením s odůvodněním podle článku 99 jednacího řádu Soudního dvora,
vydává toto
Usnesení
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999 (dále jen „rámcová dohoda“), která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi paní R. Popescu a jejím zaměstnavatelem, Direcţia Sanitar Veterinară şi pentru Siguranţa Alimentelor Gorj (ředitelství veterinární hygieny a bezpečnosti potravin v Gorj, Rumunsko, dále jen „ředitelství veterinární hygieny“) ve věci kvalifikace pracovních smluv uzavřených mezi jmenovanou a tímto ředitelstvím.
Právní rámec
Unijní právo
3
Z bodu 14 odůvodnění směrnice 1999/70, jejímž základem je čl. 139 odst. 2 ES, vyplývá, že strany, jež podepsaly rámcovou dohodu, si uzavřením takové dohody přály zlepšit kvalitu pracovních poměrů na dobu určitou tím, že se zaručily uplatňovat zásadu zákazu diskriminace a vytvořit rámec, který zabrání zneužití vyplývajícímu z použití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo pracovních poměrů na dobu určitou.
4
Druhý a třetí pododstavec preambule rámcové dohody znějí takto:
„Strany uznávají, že pracovní smlouvy na dobu neurčitou jsou a nadále budou obecnou formou pracovního poměru mezi zaměstnavatelem a zaměstnancem. Rovněž uznávají, že pracovní smlouvy na dobu určitou odpovídají za určitých okolností potřebám zaměstnavatelů i zaměstnanců.
Tato dohoda stanoví obecné zásady a minimální požadavky týkající se pracovních poměrů na dobu určitou s vědomím, že jejich podrobné použití musí přihlédnout ke specifické vnitrostátní, odvětvové a sezónní situaci. [...]“
5
Body 6, 8 a 10 obecného odůvodnění rámcové dohody znějí takto:
„6.
vzhledem k tomu, že pracovní smlouvy na dobu neurčitou jsou obecnou formou pracovních poměrů a přispívají ke kvalitě života dotyčných zaměstnanců a zlepšují jejich výkon;
[...]
8.
vzhledem k tomu, že pracovní smlouvy na dobu určitou jsou charakteristické pro zaměstnání v některých odvětvích, povoláních a činnostech a mohou vyhovovat jak zaměstnavatelům, tak zaměstnancům;
[...]
10.
vzhledem k tomu, že tato dohoda ponechává na členských státech a sociálních partnerech vymezení prováděcích pravidel k těmto obecným zásadám, minimálním požadavkům a ustanovením, aby bylo možné přihlédnout k situaci v každém členském státě a k okolnostem v konkrétních odvětvích a povoláních, včetně činností sezónní povahy“.
6
Podle ustanovení 1 rámcové dohody, nadepsaného „Účel“, je účelem této dohody zlepšit kvalitu práce na dobu určitou zajištěním uplatňování zásady zákazu diskriminace a dále vytvořit rámec, který zabrání zneužití vyplývajícímu z použití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo pracovních poměrů uzavřených na dobu určitou.
7
V ustanovení 2 rámcové dohody, nadepsaném „Oblast působnosti“ se v bodě 1 uvádí, že tato dohoda se vztahuje na zaměstnance s pracovním poměrem na dobu určitou, kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru vymezeném platnými právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi v každém členském státě.
8
Ustanovení 3 rámcové dohody, nadepsané „Definice“, stanoví:
„Pro účely této dohody se rozumí:
1.
‚zaměstnancem v pracovním poměru na dobu určitou‘ osoba s pracovní smlouvou nebo poměrem uzavřeným přímo mezi zaměstnavatelem a zaměstnancem, pokud skončení pracovní smlouvy nebo poměru je určeno objektivními podmínkami, jakými jsou dosažení určitého dne, dokončení určitého úkolu nebo vznik určité události;
[...]“
9
Ustanovení 5 rámcové dohody, nadepsané „Opatření k předcházení zneužití“, stanoví:
„1.
K předcházení zneužití vznikajícímu využitím po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou, pokud žádná právní opatření pro předcházení zneužití neexistují, zavedou členské státy po konzultaci se sociálními partnery, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi, nebo sociální partneři, způsobem, který přihlédne k potřebám specifických odvětví nebo kategorií zaměstnanců, jedno nebo více z následujících opatření:
a)
objektivní důvody ospravedlňující obnovení těchto pracovních smluv a poměrů;
b)
maximální celkové trvání po sobě jdoucích pracovních smluv a poměrů na dobu určitou;
c)
počet obnovení těchto smluv a poměrů.
2.
Členské státy po konzultaci se sociálními partnery nebo sociální partneři případně stanoví podmínky, za jakých jsou pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou:
a)
považovány za ‚po sobě jdoucí‘;
b)
považovány za uzavřené na dobu neurčitou.“
Rumunské právo
10
Podle článku 12 Legea nr. 53/2003 privind Codul muncii (zákon č. 53/2003, zákoník práce, opakovaně zveřejněný v Monitorul Oficial al României, část I, č. 345/18. května 2011) se pracovní smlouva uzavírá v zásadě na dobu neurčitou. Ve výjimečných případech za zákonem výslovně stanovených podmínek může být uzavřena na dobu určitou.
11
Podle znění článku 82 zákona č. 53/2003 může být smlouva na dobu určitou za určitých podmínek prodloužena s písemným souhlasem smluvních stran na dobu potřebnou k dokončení projektu, programu nebo díla. Počet po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou uzavřených mezi týmiž smluvními stranami je však omezen na tři, přičemž každá smlouva může být sjednána na dobu nejdéle dvanácti měsíců.
12
Podle článku 83 písm. h) zákona č. 53/2003 smí být smlouva na dobu určitou uzavřena v případech výslovně stanovených zvláštním zákonem nebo pro účely uskutečnění prací, projektů nebo programů.
13
Podle článku 84 zákona č. 53/2003 nemůže být pracovní smlouva na dobu určitou uzavřena na dobu překračující 36 měsíců.
14
Článek 19 Ordonanta de Guvernului nr. 42/2004 privind organizarea activitatii sanitar-veterinare si pentru siguranta alimentelor (nařízení vlády č. 42/2004 o organizaci hygienicko-veterinárních činností a činností k zajištění bezpečnosti potravin, zveřejněné v Monitorul Oficial al României, část I, č. 94/31. ledna 2004, dále je „nařízení vlády č. 42/2004“) stanoví v odstavcích 1 a 2, že provoz zařízení pro sběr, výrobu, zpracování a využívání výrobků živočišného původu a výrobků jiného než živočišného původu je dovolen pod podmínkou, že toto zařízení bylo povoleno v souladu s platnou hygienicko-veterinární právní úpravou a podléhá úřední kontrole.
15
Podle článku 19 odst. 3 nařízení vlády č. 42/2004 zajišťují úřední kontrolu specialisté zaměstnávaní hygienicko-veterinárními ředitelstvími na základě pracovní smlouvy na dobu určitou.
16
Z článku 19 odst. 4 nařízení vlády č. 42/2004 vyplývá, že pracovní smlouvy podle odst. 3 uzavřené na maximální dobu stanovenou platnými pracovněprávními předpisy mohou být prodlouženy nad tuto dobu na základě předchozí dohody smluvních stran, dokud jsou dány podmínky, za kterých byly uzavřeny, pokud jsou zajištěny finanční prostředky vyhrazené pro tyto účely, a to až do uzavření nových pracovních smluv v návaznosti na uskutečnění výběrového řízení.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
17
Paní Popescu byla zaměstnána jako veterinární asistentka u ředitelství veterinární hygieny na základě pracovní smlouvy na dobu určitou od 14. května 2007 do 31. prosince 2007.
18
Tato smlouva byla několikrát po sobě prodloužena, přičemž každé prodloužení trvalo jeden rok. Na základě uvedené smlouvy R. Popescu pracovala po nepřetržitou dobu v tomtéž místě a plnila tytéž pracovní úkoly.
19
Dotčená pracovní smlouva uváděla jako předmět provádění úřední kontroly zařízení, která se zabývají porážkou zvířat, sběrem, výrobou, přípravou, zpracováním, skladováním, přepravou, zhodnocováním výrobků a vedlejších výrobků živočišného původu, jakož i zařízení zabývajících se sběrem, výrobou, přípravou, zpracováním, skladováním, přepravou a zhodnocováním výrobků a vedlejších výrobků jiného než živočišného původu.
20
Kromě toho bylo v pracovní smlouvě uvedeno, že je úzce vázána na dobu fungování kontrolovaných zařízení.
21
Poslední dodatek o prodloužení této pracovní smlouvy byl uzavřen dne 30. prosince 2014. Bylo v něm uvedeno, že se smlouva prodlužuje na období od 1. ledna 2015 do doby ukončení výběrových řízení na definitivní obsazení předmětného pracovního místa. Bylo v něm rovněž uvedeno, že zaměstnavatel může pracovní poměr kdykoli jednostranně ukončit.
22
Dne 29. ledna 2015 R. Popescu podala žalobu na ředitelství veterinární hygieny u Tribunal de Gorj (okresní soud v Gorji, Rumunsko), aby tento určil neplatnost jednotlivých prodloužení její pracovní smlouvy a překvalifikoval ji na „smlouvu na dobu neurčitou“.
23
Rozsudkem ze dne 30. dubna 2015 Tribunal Gorj (okresní soud v Gorj) žalobu zamítl.
24
Žalobkyně se nato proti uvedenému rozsudku odvolala ke Curtea de Appel Craiova (odvolací soud v Krajově, Rumunsko).
25
Podle názoru ředitelství veterinární hygieny je v případě úředních veterinárních kontrol zaměstnávání personálu na dobu určitou v souladu s rumunskými právními předpisy. Ředitelství veterinární hygieny jsou územními orgány veřejné správy, které podléhají Autoritatea Națională Sanitar Veterinară (orgán veterinární hygieny s celostátní působností), a jsou vzhledem k povaze obsazovaných pracovních míst oprávněny uzavírat pracovní smlouvy na dobu určitou.
26
Curtea de Appel Craiova (odvolací soud v Krajově) vysvětluje, že podle většinového názoru se na činnost úředních veterinárních kontrol, která se řídí zvláštním právním předpisem, a sice čl. 19 odst. 3 a 4 nařízení vlády č. 42/2004, vztahuje výjimka upravená v čl. 83 odst. 1 písm. h) rumunského zákoníku práce. Vzhledem k tomu, že smluvní ujednání obsažené v pracovní smlouvě, proti kterému žalobkyně neměla námitek, vázalo dobu trvání uvedené smlouvy na fungování přidělených zařízení, vyvolává jakákoli změna v rozvrhu kontrolovaných zařízení konec smlouvy a následné uzavření nové pracovní smlouvy.
27
Naopak podle menšinového názoru je třeba použít pravidlo, podle kterého musí být zaměstnanec po uzavření třech po sobě jdoucích smluv na dobu určitou zaměstnán v režimu smlouvy na dobu neurčitou bez ohledu na zvláštnosti dané činnosti.
28
Předkládající soud dále uvádí, že existuje celá řada sporů, které se týkají téže problematiky, o kterou se jedná ve věci v původním řízení.
29
Za těchto okolností se Curtea de Apel Cluj (odvolací soud v Krajově) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je skutečnost, že činnost zaměstnanců v oblasti veterinární hygieny, kteří jsou pověřeni specifickými úkoly kontroly, závisí na pokračování činnosti takového druhu zařízení, jako jsou zařízení uvedená v bodě [19 tohoto usnesení], dostatečným důvodem pro opakované uzavírání smluv na dobu určitou, odchylně od obecných pravidel přijatých k provedení směrnice 1999/70?
2)
Představuje zachování zvláštních ustanovení v právních předpisech, která umožňují opakované uzavírání pracovních smluv na takové období, jako je období uvedené výše, na dobu určitou v oblasti kontroly veterinární hygieny, porušení povinnosti státu při provedení směrnice 1999/70?“
K předběžným otázkám
30
Podstatou těchto dvou předběžných otázek předkládajícího soudu, kterými je třeba se zabývat společně, je, zda ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je vnitrostátní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které je po sobě jdoucí obnovování pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru považováno za ospravedlněné „objektivními důvody“ ve smyslu tohoto ustanovení již na základě toho, že kontrolní úkoly pracovníků zaměstnaných v oblasti veterinární hygieny nejsou trvalé povahy kvůli proměnlivosti objemu činnosti kontrolovaných zařízení.
31
Podle článku 99 jednacího řádu Soudního dvora platí, že pokud lze odpověď na položenou předběžnou otázku jasně vyvodit z judikatury nebo pokud o této odpovědi nelze rozumně pochybovat, může Soudní dvůr kdykoli na návrh soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta rozhodnout usnesením s odůvodněním.
32
Toto ustanovení je třeba použít v projednávané věci. Odpověď na zde přeformulované předběžné otázky může být totiž jasně vyvozena z judikatury Soudního dvora, zejména pak z rozsudků ze dne 4. července 2006, Adeneler a další (C‑212/04, EU:C:2006:443), ze dne 23. dubna 2009, Angelidaki a další, (C‑378/07 až C‑380/07, EU:C:2009:250), ze dne 26. ledna 2012, Kücük (C‑586/10, EU:C:2012:39), ze dne 13. března 2014, Márquez Samohano (C‑190/13, EU:C:2014:146), ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další (C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044), jakož i ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další (C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401).
33
Na úvod je třeba připomenout, že ze samotného znění ustanovení 2 bodu 1 rámcové dohody vyplývá, že působnost této rámcové dohody je koncipována široce, neboť se vztahuje obecně na „zaměstnance s pracovním poměrem na dobu určitou, kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru vymezeném platnými právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi v každém členském státě“. Mimoto definice pojmu „zaměstnanec v pracovním poměru na dobu určitou“ ve smyslu rámcové dohody, uvedená v jejím ustanovení 3 bodě 1, zahrnuje všechny zaměstnance a nerozlišuje podle toho, zda jsou zaměstnáni zaměstnavatelem ve veřejném či soukromém sektoru (rozsudky ze dne 4. července 2006, Adeneler a další, EU:C:2006:443, bod 56; Márquez Samohano, C‑190/03, EU:C:2014:146, bod 38, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 67).
34
Vzhledem k tomu, že rámcová dohoda nevylučuje ze své působnosti žádný konkrétní sektor, vztahuje se tedy i na oblast kontroly veterinární hygieny (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 69).
35
Z toho vyplývá, že takový pracovník, jako je žalobkyně ve věci v původním řízení, která byla zaměstnávána ředitelstvím veterinární hygieny jako veterinární asistentka v oblasti kontroly veterinární hygieny a její pracovní smlouva je podle rumunské právní úpravy uzavírána tímto ředitelstvím nutně na dobu určitou, spadá do působnosti rámcové dohody.
36
Pokud jde o výklad ustanovení 5 rámcové dohody, je třeba připomenout, že slouží naplňování jednoho z cílů sledovaných uvedenou dohodou, a sice stanovit pravidla pro využívání po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou, jež je považováno za potenciální zdroj zneužívajícího jednání na úkor zaměstnanců, tím, že budou přijata určitá ustanovení minimální ochrany, jejichž účelem bude zabránit nejistotě v situaci zaměstnanců (rozsudky ze dne 4. července 2006, Adeneler a další, C‑212/04, EU:C:2006:443, bod 63; ze dne 23. dubna 2009, Angelidaki a další, C‑378/07 à C‑380/07, EU:C:2009:250, bod 73; ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 25; ze dne 13, března 2014, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, bod 41; ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 54, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 72).
37
Jak totiž vyplývá z druhého pododstavce preambule rámcové dohody, jakož i z bodů 6 a 8 jejího obecného odůvodnění, možnost stabilního zaměstnání představuje významný prvek ochrany zaměstnanců, kdežto pracovní smlouvy na dobu určitou mohou odpovídat zároveň potřebám zaměstnavatelů i zaměstnanců pouze za určitých okolností (rozsudky ze dne 4. července 2006, Adeneler a další, C‑212/04, EU:C:2006:443, bod 62; ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 55, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 73)
38
Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody proto ukládá členským státům, aby s cílem zabránit zneužití vyplývajícímu z použití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou účinně a závazně přijaly alespoň jedno z opatření v něm vyjmenovaných, pokud jejich vnitrostátní právo neobsahuje rovnocenná právní opatření. Tato tři opatření vyjmenovaná v bodě 1 písm. a) až c) zmíněného ustanovení se týkají objektivních důvodů ospravedlňujících obnovování těchto pracovních smluv a poměrů, nejdelšího možného celkového trvání těchto po sobě jdoucích pracovních smluv a poměrů a počtu obnovení těchto smluv a poměrů (viz zejména rozsudky ze dne 23. dubna 2009, Angelidaki a další, C‑378/07 až C‑380/07, EU:C:2009:250, bod 74; ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 26; ze dne13. března 2014, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, bod 42, ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 56, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 74).
39
Členské státy mají v tomto ohledu prostor pro uvážení, jelikož se mohou rozhodnout pro použití jednoho nebo více opatření vyjmenovaných v bodě 1 písm. a) až c) tohoto ustanovení anebo stávajících rovnocenných právních opatření, a to s přihlédnutím k potřebám specifických odvětví nebo kategorií zaměstnanců (viz rozsudek Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 59 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 75).
40
Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody tím vytyčuje členským státům obecný cíl spočívající v zabránění takovému zneužívání, avšak ponechává jim volbu prostředků k jeho dosažení za předpokladu, že tím neohrozí účel nebo užitečný účinek rámcové dohody (rozsudek ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 60 a ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 76).
41
Kromě toho pokud unijní právo, tak jako v projednávané věci, nestanoví konkrétní sankce pro případ, že bylo přesto zjištěno zneužití, jsou vnitrostátní orgány povinny přijmout opatření, jež musí být nejen přiměřená, ale i dostatečně účinná a odrazující, aby zajistila plnou účinnost právních norem přijatých k provedení rámcové dohody (rozsudky ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 62, jakož i citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 77).
42
Při neexistenci unijní právní úpravy v této oblasti sice patří podmínky uplatňování takovýchto norem do působnosti vnitrostátního právního řádu členských států na základě zásady jejich procesní autonomie, tyto normy však nesmí být méně příznivé než ty, jimiž se řídí obdobné situace vnitrostátní povahy (zásada rovnocennosti), ani nesmí prakticky znemožňovat nebo nadměrně ztěžovat výkon práv přiznaných unijním právním řádem (zásada efektivity) (rozsudky ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 63 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 78).
43
Z toho vyplývá, že pokud k takovému zneužití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou došlo, musí být možné přijmout opatření poskytující účinné a rovnocenné záruky ochrany zaměstnanců za účelem uložení řádné sankce za toto zneužití a odstranění následků porušení unijního práva (rozsudky ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 64 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 79).
44
Kromě toho je třeba připomenout, že Soudnímu dvoru nepřísluší se vyjadřovat k výkladu ustanovení vnitrostátního práva, neboť tato úloha náleží příslušným vnitrostátním soudům, které musí určit, zda ustanovení příslušné vnitrostátní právní úpravy splňují požadavky uvedené v ustanovení 5 rámcové dohody (rozsudky ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 66 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 81).
45
Je tedy věcí předkládajícího soudu, aby posoudil, v jakém rozsahu podmínky pro použití, jakož i účinné provedení příslušných ustanovení vnitrostátního práva činí z těchto ustanovení odpovídající opatření k předcházení a případně sankcionování zneužití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou (rozsudky ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 67 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a dalšíC‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 82)
46
Soudní dvůr nicméně může při rozhodování o předběžné otázce poskytnout případná upřesnění, která povedou předkládající soud při jeho posuzování (rozsudky ze dne 3. července 2014, Fiamingo a další, C‑362/13, C‑363/13 a C‑407/13, EU:C:2014:2044, bod 68 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a dalšíC‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 83).
47
Jak v daném případě vyplývá ze spisu předloženého Soudnímu dvoru, zákon č. 53/2003 obsahuje ustanovení, jež mají za cíl kumulované použití jednotlivých opatření uvedených ve výčtu v bodě 1 písm. a) až c) ustanovení 5 rámcové dohody. Nařízení vlády č. 42/2004 však odchylně umožňuje v oblasti veterinárních kontrol zaměstnávání pracovníků na základě po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou a nestanoví žádnýi limit pro trvání těchto smluv nebo počet obnovení ve smyslu bodu 1 písm. b) a c) uvedeného ustanovení.
48
Vzhledem k tomu, že nařízení vlády č. 42/2004 podle všeho neobsahuje opatření odpovídající opatřením uvedeným v ustanovení čl. 5 odst. 1 rámcové dohody, může být obnovování pracovních smluv na dobu určitou v oblasti veterinárních kontrol přípustné, pouze pokud je ospravedlněno „objektivními důvody“ ve smyslu ustanovení 5 bod 1 písm. a) rámcové dohody.
49
Podle judikatury musí být pojem „objektivní důvody“ chápán tak, že míří na přesné a konkrétní okolnosti charakterizující danou činnost, a proto může v tomto konkrétním kontextu ospravedlňovat použití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou. Tyto okolnosti mohou vyplývat zejména ze zvláštní povahy úkolů, pro jejichž plnění byly takové smlouvy uzavřeny, a z jejich inherentních vlastností, nebo případně ze sledování legitimního cíle sociální politiky členského státu (rozsudky ze dne 23. dubna 2009, Angelidaki a další, C‑378/07 až C‑380/07, EU:C:2009:250, bod 96 a citovaná judikatura; ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 27, jakož i ze dne 13. března 2014, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, bod 45).
50
Naproti tomu vnitrostátní předpis, který by se omezil na to, že právní nebo správní normou obecným a abstraktním způsobem dovolí použití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, by nebyl v souladu s požadavky upřesněnými v předchozím bodě tohoto usnesení (rozsudky ze dne 23. dubna 2009, Angelidaki a další, C‑378/07 až C‑380/07, EU:C:2009:250, bod 97 a citovaná judikatura; ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 27, jakož i ze dne 13. března 2014, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, bod 46)
51
Takovýto předpis ryze formální povahy totiž neumožňuje identifikovat objektivní a transparentní kritéria za účelem ověření toho, zda obnovení takových smluv opravdu odpovídá skutečné potřebě, je způsobilé dosáhnout sledovaného cíle a je za tímto účelem nezbytné. Tento předpis v sobě tedy skrývá reálné riziko, že povede k zneužití tohoto typu smluv, a tudíž není slučitelný s cílem a užitečným účinkem rámcové dohody (rozsudky ze dne 23. dubna 2009, Angelidaki a další, C‑378/07 až C‑380/07, EU:C:2009:250, bod 100 a citovaná judikatura; ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 27, jakož i ze dne 13. března 2014, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, bod 47)
52
Ve věci v původním řízení se ukazuje, že podle nařízení vlády č. 42/2004 podléhají uzavření a obnovení pracovních smluv na dobu určitou ředitelstvími veterinární hygieny požadavku dodržení podmínek, které platily při jejich uzavírání, souvisejících se zvláštní povahou zastávaného pracovního místa, které silně závisí na fungování kontrolovaných zařízení s výhradou disponibility veřejných finančních zdrojů až do uzavření nových pracovních smluv na základě uspořádaných výběrových řízení.
53
Pokud tedy takováto vnitrostátní právní úprava neobsahuje ustanovení, která by obecně a abstraktně dovolovala používání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou, ale váže jejich uzavírání na určité podmínky, je třeba ověřit, zda tyto podmínky odpovídají objektivním a transparentním kritériím, slučitelným s cílem a užitečným účinkem rámcové dohody.
54
Soudní dvůr v tomto ohledu již judikoval, že ustanovení, jež dovoluje obnovení smluv na dobu určitou za účelem zástupu za jiné zaměstnance, kteří nemohou momentálně vykonávat pracovní činnost nebo uspokojení dodatečných potřeb podniku, není samo o sobě s rámcovou dohodou v rozporu. Nahrazení nebo dočasné přijetí zaměstnance za účelem uspokojení v podstatě dočasných potřeb zaměstnavatele v oblasti pracovních sil totiž může v zásadě představovat „objektivní důvod“ ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 písm. a) této rámcové dohody (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 23. dubna 2009, Angelidaki a další, C‑378/07 až C‑380/07, EU:C:2009:250, body 101 a 102 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 30).
55
Takovýmto objektivním důvodem může být rovněž okolnost, že vnitrostátní právní úprava odůvodňuje uzavírání nebo obnovování pracovních smluv na dobu určitou nutností svěřit plnění zvláštních úkolů na částečný úvazek odborníkům s uznávanou kvalifikací, kteří vykonávají jinou činnost mimo tuto pracovní smlouvu na dobu určitou (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. března 2014, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, body 48 a 49).
56
V daném případě je třeba poukázat na to, že z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že úřední kontroly v oblasti veterinární hygieny jsou zvláštní regulací a odpovídají povinnostem uloženým vnitrostátním zákonodárcem, pokud jde nejen o chov zvířat a zařízení sloužící k výrobě, skladování, přepravě, zpracovávání a uvádění na trh výrobků živočišného původu určených k lidské spotřebě, ale rovněž chovy v karanténě, chovy divoké zvěře, parky a přírodní rezervace, zoologické zahrady nebo chovné stanice.
57
Jak vyplývá z ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody v souladu s třetím pododstavcem preambule rámcové dohody, jakož i s body 8 a 10 jejího obecného odůvodnění, mají při provádění rámcové dohody členské státy možnost, je-li to objektivně odůvodněno, přihlédnout ke zvláštním potřebám dotčených specifických odvětví (rozsudek ze dne 26. února 2015, Komise v. Lucembursko, C‑238/14, EU:C:2015:128, bod 40).
58
Četnost a objem prováděných kontrol se přitom samozřejmě může měnit v závislosti na činnosti kontrolovaných zařízení, u nichž rovněž dochází k určitým pohybům.
59
Nicméně spis předložený Soudnímu dvoru neobsahuje nic, z čeho by vyplývalo, v čem jsou takovéto charakteristiky specifické pro dané odvětví ani proč vyžadují pouze dočasnou potřebu personálního obsazení, která by odůvodňovala nestálou povahu kontrolních úkolů.
60
Takovéto pohyby jsou totiž vlastní tomuto typu situací, kdy určitá činnost závisí na nějaké jiné, zejména v oblasti kontrol, a mohou se mimo jiné projevit jak zvýšením, tak snížením objemu práce v závislosti na okolnostech, které nelze předem předvídat.
61
Navíc údajnou nestálost kontrolních úkolů popírá okolnost, že prodlužování pracovní smlouvy na dobu určitou žalobkyně ve věci v původním řízení vedlo k nepřetržitému poskytování služeb po dobu 6 let a 7 měsíců, takže pracovní poměr podle všeho uspokojoval potřebu, která nebyla jen dočasná, nýbrž trvalá.
62
Třebaže podle judikatury připomenuté v bodě 45 tohoto usnesení, je nakonec věcí předkládajícího soudu, aby se ujistil, že existuje zvláštní potřeba, která umožňuje objektivně odůvodnit s ohledem na ustanovení 5 bod 1 písm. a) rámcové dohody používání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, aby bylo odpovídajícím způsobem reagováno na poptávku po veterinárních kontrolách, je třeba zdůraznit, že takováto potřeba nemůže být vyvozena z úvah vedených snahou nevystavit stát jakožto zaměstnavatele finančnímu riziku jakékoli povahy.
63
Rozpočtové důvody sice mohou být základem volby sociální politiky členského státu a ovlivňovat povahu a rozsah opatření, která zamýšlí přijmout, nepředstavují však jako takové cíl sledovaný touto politikou, a tudíž nemohou odůvodňovat absenci jakéhokoliv opatření k předcházení zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou ve smyslu ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody (viz rozsudek ze dne 24. října 2013, Thiele Meneses, C‑220/12, EU:C:2013:683, bod 43 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 110).
64
Kromě toho, pokud jde o formulaci obsaženou v posledním dodatku k pracovní smlouvě žalobkyně ve věci v původním řízení ohledně očekávaného dokončení výběrových řízení k obsazení míst stálými pracovníky, je třeba zdůraznit, že i když lze vnitrostátní právní úpravu umožňující obnovování sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou za účelem nahrazení zaměstnanců do doby, než proběhnou výběrová řízení, připustit jako objektivní důvod, musí konkrétní uplatnění tohoto objektivního důvodu být s ohledem na zvláštnosti dotyčné činnosti a na podmínky jejího výkonu v souladu s požadavky rámcové dohody (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 34 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 99).
65
Dodržování ustanovení 5 bodu 1 písm. a) rámcové dohody tedy vyžaduje, aby bylo konkrétně ověřeno, že účelem obnovování po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou je pokrytí dočasných potřeb a že takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, není ve skutečnosti využíváno k uspokojení trvalých a dlouhodobých personálních potřeb zaměstnavatele (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 39 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 101).
66
Za tímto účelem je třeba v každém jednotlivém případě posoudit všechny okolnosti věci při zohlednění zejména počtu uvedených po sobě jdoucích smluv uzavřených s toutéž osobou nebo k provedení téže práce tak, aby se vyloučila možnost, že pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou, byť uzavřené zdánlivě pro pokrytí potřeby zástupu, budou zaměstnavateli ve skutečnosti zneužívány (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. ledna 2012, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 40 a citovaná judikatura, jakož i rozsudek ze dne 26. listopadu 2014, Mascolo a další, C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, bod 102).
67
Z předkládacího rozhodnutí přitom vyplývá, že k datu podání této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce dotyčná neměla žádnou informaci o průběhu výběrových řízení, takže jejich výsledek byl a fortiori více než nejistý.
68
Bude nakonec věcí vnitrostátního soudu, aby určil, zda taková právní úprava, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která omezuje možnost obnovování po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou za účelem zástupu na volných místech do doby, než proběhnou výběrová řízení, může být považována za právní úpravu vyhovující ustanovení 5 bodu 1 písm. a) rámcové dohody, přičemž ověří, zda konkrétní uplatnění tohoto objektivního důvodu zabraňuje zneužívání pracovních smluv na dobu určitou.
69
Vzhledem k výše uvedenému je třeba na položené otázky odpovědět tak, že ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které je po sobě jdoucí obnovování pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru považováno za ospravedlněné „objektivními důvody“ ve smyslu tohoto ustanovení již na základě toho, že kontrolní úkoly pracovníků zaměstnaných v oblasti veterinární hygieny nejsou trvalé povahy kvůli proměnlivosti objemu činnosti kontrolovaných zařízení, ledaže, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu, má obnovování smluv za cíl skutečně pokrýt zvláštní potřebu daného odvětví, avšak jejím základem nemohou být rozpočtové důvody. Kromě toho okolnost, že obnovování po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou je prováděno do doby, než budou dokončena výběrová řízení, nemůže postačovat k tomu, aby tato právní úprava byla považována za slučitelnou s uvedeným ustanovením, jestliže vyjde najevo, že konkrétní použití této úpravy vede ve skutečnosti ke zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
K nákladům řízení
70
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud
Z těchto důvodů Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl takto:
Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které je po sobě jdoucí obnovování pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru považováno za ospravedlněné „objektivními důvody“ ve smyslu tohoto ustanovení již na základě toho, že kontrolní úkoly pracovníků zaměstnaných v oblasti veterinární hygieny nejsou trvalé povahy kvůli proměnlivosti objemu činnosti kontrolovaných zařízení, ledaže, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu, má obnovování smluv za cíl skutečně pokrýt zvláštní potřebu daného odvětví, avšak jejím základem nemohou být rozpočtové důvody. Kromě toho okolnost, že obnovování po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou je prováděno do doby, než budou dokončena výběrová řízení, nemůže postačovat k tomu, aby tato právní úprava byla považována za slučitelnou s uvedeným ustanovením, jestliže vyjde najevo, že konkrétní použití této úpravy vede ve skutečnosti ke zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: rumunština.