USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (desátého senátu)
1. března 2022(*)
„Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Státní podpory – Nařízení o blokových výjimkách – Polygrafický průmysl – Program podpor poskytnutých českými orgány některým podnikům – Rozhodnutí Evropské komise, kterým se tento program schvaluje – Žaloba na neplatnost odmítnutá pro opožděnost – Žaloba na náhradu škody – Škoda údajně způsobená akty Komise a Soudního dvora – Žádost o bezplatnou právní pomoc – Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“
Ve věci C‑239/21 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie, podaný dne 14. dubna 2021,
Petr Fryč, s bydlištěm v Pardubicích (Česká republika), zastoupený Š. Oharkovou, advokátkou,
účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel),
přičemž další účastnicí řízení je:
Evropská komise,
zastoupená G. Bragou da Cruz, C. Georgievou a K. Walkerovou, jako zmocněnci,
žalovaná v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (desátý senát),
ve složení I. Jarukaitis, předseda senátu, D. Gratsias a Z. Csehi (zpravodaj), soudci,
generální advokátka: L. Medina,
vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout usnesením s odůvodněním podle článku 181 jednacího řádu Soudního dvora,
vydává toto
Usnesení
1        Svým kasačním opravným prostředkem se P. Fryč domáhá zrušení usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 11. února 2021, Fryč v. Komise (T‑92/20, nezveřejněné, dále jen „napadené usnesení“, EU:T:2021:82), jímž byl zamítnut jeho návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady škody údajně vzniklé navrhovateli zaprvé v důsledku přijetí nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články [107 a 108 SFEU] prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) (Úř. věst. 2008, L 214, s. 3, dále jen „GBER“), zadruhé v důsledku přijetí rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. prosince 2007, zapsaného pod číslem C(2007) 6104 (dále jen „rozhodnutí ze dne 3. prosince 2007“) a jeho nezveřejnění, zatřetí v důsledku nečinnosti a chybného postupu Komise při vyřizování stížností podaných žalobcem v letech 2016 až 2018 a začtvrté v důsledku usnesení ze dne 5. září 2019, Fryč v. Komise (C‑230/19 P, nezveřejněné, EU:C:2019:685), a ze dne 15. ledna 2019, Fryč v. Komise (T‑513/18, nezveřejněné, EU:T:2019:22).
Skutečnosti předcházející sporu, řízení před Tribunálem a napadené usnesení
2        Jak vyplývá z napadeného usnesení, navrhovatel v letech 1997 až 2014 podnikal v polygrafickém průmyslu na území České republiky.
3        Rozhodnutím ze dne 3. prosince 2007 přijala Komise operační program „Podnikání a inovace 2007–2013 pro pomoc Společenství z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v rámci cíle ‚Konvergence‘ “ (dále jen „OPPI“) v České republice. V letech 2007 až 2013 implementovala Česká republika v rámci OPPI patnáct programů podpory, přičemž jedna z podpor směřovala do tiskařského odvětví.
4        V letech 2016 a 2018 podal navrhovatel Komisi stížnosti s tvrzením, že poskytnutím protiprávních podpor tiskařskému odvětví v České republice mu byla způsobena škoda.
5        Návrhem ze dne 28. srpna 2018 podal navrhovatel k Tribunálu žalobu na neplatnost nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků [107 a 108 SFEU] na státní podpory malým a středním podnikům (Úř. věst. 2001, L 10, s. 33; Zvl. vyd. 08/02, s. 141), nařízení GBER a nařízení Komise (EU) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 [SFEU] prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem (Úř. věst. 2014, L 187, s. 1). Usnesením ze dne 15. ledna 2019, Fryč v. Komise (T‑513/18, nezveřejněné, EU:T:2019:22), Tribunál odmítl žalobu jako zjevně nepřípustnou pro opožděnost. Usnesením ze dne 5. září 2019, Fryč v. Komise (C‑230/19 P, nezveřejněné, EU:C:2019:685), Soudní dvůr zamítl navrhovatelův kasační opravný prostředek a potvrdil rozhodnutí Tribunálu.
6        Návrhem došlým soudní kanceláři Tribunálu dne 14. února 2020 podal navrhovatel žalobu na základě článku 268 SFEU znějící na přiznání náhrady škody, která mu údajně vznikla zaprvé v důsledku přijetí nařízení GBER, zadruhé v důsledku přijetí rozhodnutí Komise ze dne 3. prosince 2007 a jeho nezveřejnění, zatřetí v důsledku nečinnosti a chybného postupu Komise při vyřizování jeho stížností podaných v letech 2016 až 2018 a začtvrté v důsledku oněch dvou usnesení uvedených v předchozím bodě.
7        Napadeným usnesením Tribunál tuto žalobu odmítl jako zjevně nepřípustnou v části týkající se přiznání náhrady škody vyplývající ze ztráty obratu a z ukončení podnikání navrhovatelovy společnosti, která mu měla vzniknout v důsledku přijetí nařízení GBER, a to z důvodu, že byl tento nárok na náhradu škody promlčený. Ve zbývající části Tribunál navrhovatelovu žalobu zamítl jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněnou, jelikož se navrhovateli nepodařilo prokázat existenci dostatečně přímé příčinné souvislosti mezi přijetím rozhodnutí ze dne 3. prosince 2007 a uplatňovanou škodou, tj. tvrzeným snížením jeho obratu a tvrzeným ukončením podnikání jeho společnosti. Navrhovatel mimoto neprokázal existenci příčinné souvislosti ani mezi jednáními vytýkanými Komisi a škodou, na kterou poukazuje, ani mezi usneseními uvedenými v bodě 5 tohoto usnesení a škodou, která z nich měla vyplynout.
Návrhová žádání účastníků řízení před Soudním dvorem
8        Navrhovatel v rámci kasačního opravného prostředku v podstatě navrhuje, aby Soudní dvůr:
–      vrátil věc Tribunálu a uložil Tribunálu povinnost zabývat se také argumenty obsaženými v replice ze dne 2. října 2020, neboť tyto byly v napadeném usnesení naprosto ignorovány;
–      v případě, že věc nebude vrácena Tribunálu, rozhodl, že orgány Evropské unie závažným způsobem porušily své povinnosti a způsobily navrhovateli škodu tím, že:
a)      Komise přijala GBER v podobě, ve které mj. překračuje zákonné zmocnění ze Smluv, ve které nezajišťuje naplnění ústavních zásad pro výjimečnost a odůvodněnost zasahování do hospodářské soutěže ovlivňující vnitřní trh a ve které protiprávně umožnila realizaci státní podpory v rámci OPPI, která poškodila podnikání firmy navrhovatele;
b)      Komise přijala svým rozhodnutím ze dne 3. prosince 2007 OPPI odporující Smlouvám a Listině základních práv Evropské unie a toto rozhodnutí nezveřejnila;
c)      Komise nepostupovala řádně při vyřizování stížností navrhovatele na protiprávnost OPPI, a to tím, že jednak neprověřila okolnosti vzniku a realizace OPPI, jednak řádně neodůvodnila své zamítnutí stížnosti navrhovatele;
d)      Tribunál se odmítl zabývat meritem věci v žalobě na zrušení GBER a zamítl žalobu jako zjevně neopodstatněnou, čímž porušil svoji ústavní povinnost uplatňování zásady proporcionality a přehnaně formalistickým jednostranným přístupem porušil navrhovatelovo ústavní právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces;
–      určil, že Komise je povinna zaplatit navrhovateli peněžitou částku ve výši 4 800 000 eur na náhradě škody, a to do tří dnů od právní moci rozhodnutí Soudního dvora o tomto kasačním opravném prostředku, a
–      uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
9        Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
–      kasační opravný prostředek odmítl jako zjevně nepřípustný a zamítl jako zjevně neopodstatněný a
–      uložil navrhovateli náhradu nákladů řízení.
10      Dne 6. srpna 2021 požádal navrhovatel na základě článku 185 jednacího řádu Soudního dvora o poskytnutí bezplatné právní pomoci.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
11      Článek 181 jednacího řádu stanoví, že pokud je kasační opravný prostředek zcela nebo zčásti zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný, může Soudní dvůr kdykoli na návrh soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta tento kasační opravný prostředek usnesením s odůvodněním úplně nebo částečně odmítnout nebo zamítnout.
12      Toto ustanovení je třeba použít v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.
13      Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody. První a třetí důvod se týkají otázky promlčení nároku na náhradu škody, který navrhovatel uplatnil před Tribunálem. Druhý důvod se týká příčinné souvislosti mezi přijetím rozhodnutí ze dne 3. prosince 2007 či jednáním vytýkaným Komisi na jedné straně a škodou, která z toho navrhovateli měla vzniknout, na straně druhé.
Argumentace účastníků řízení
14      V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel nejprve poukazuje na kroky, které podnikl před podáním žaloby k Tribunálu, mimo jiné na stížnosti, které podal Komisi v letech 2016 a 2018, a na obdržené odpovědi.
15      Následně zdůrazňuje, že s ohledem na projevenou snahu a na čas věnovaný tomu, aby Komisi upozornil na pochybení, ke kterým údajně došlo v rámci návrhu a realizace OPPI, naplňuje odmítnutí jeho žaloby pouze z důvodu promlčení jeho nároku znaky přepjatého formalismu a porušuje zákaz odepření spravedlnosti.
16      Na podporu druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí – pokud jde o závěr Tribunálu, že se mu nepodařilo prokázat existenci dostatečně přímé příčinné souvislosti mezi přijetím rozhodnutí ze dne 3. prosince 2007 na jedné straně a snížením jeho obratu a ukončením podnikání jeho společnosti na straně druhé – že pokud by nedošlo ke schválení OPPI, nedošlo by k realizaci tohoto programu, neuskutečnily by se podpory do oblasti polygrafického průmyslu a firma navrhovatele by i nadále byla soutěžitelem na trhu nedeformovaném dumpingovými cenami těchto podpořených soutěžitelů.
17      Pokud jde o rozhodnutí Tribunálu, že se navrhovateli nepodařilo prokázat existenci vztahu příčiny a následku mezi jednáními vytýkanými Komisi a tvrzenou škodou, navrhovatel tvrdí, že kdyby Komise jeho stížnosti řádně prošetřila, musela by dojít k závěru, že podpory uskutečňované realizací OPPI byly protiprávní, v důsledku čehož by tyto podpory byly vráceny.
18      Navrhovatel tedy spatřuje jednoznačnou příčinnou souvislost mezi stížnostmi, které podle něj nebyly Komisí řádně vyřízeny, což představuje porušení jeho práva na řádnou správu, a škodou, která mu vznikla tím, že nemůže účinně uplatnit náhradu škody na českém státu.
19      Na podporu třetího důvodu kasačního opravného prostředku poukazuje navrhovatel na existenci „naléhavého právního zájmu“, v jehož důsledku je odůvodněné, či dokonce nezbytné, aby Soudní dvůr v projednávané věci rozhodl a konstatoval mimo jiné absenci kontroly ze strany Komise, a to bez ohledu na to, zda je jeho nárok promlčený, či nikoli. Navrhovatel v tomto ohledu poukazuje na to, že vnitrostátní soudy využívají skutečnost, že Komise nezahájila žádné řízení, jako důkaz k podpoře tvrzení, že dotační politika byla na vnitrostátní úrovni provedena správně. Komise podle něj nedostatečně zkontrolovala, zda byl OPPI proveden správně, a konkrétně, zda byla dodržena určitá ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. 2006, L 210, s. 25).
20      Komise navrhuje, aby byly všechny důvody kasačního opravného prostředku zamítnuty.
Závěry Soudního dvora
21      Úvodem je třeba poukázat na to, že kasační opravný prostředek neobsahuje žádný návrh výslovně směřující k celkovému nebo částečnému zrušení napadeného usnesení. I když návrhové žádání, jímž se navrhovatel domáhá vrácení věci Tribunálu, v sobě takový návrh na zrušení nutně zahrnuje, a může tedy být považováno za dostačující k tomu, aby kasační opravný prostředek splnil požadavek stanovený v tomto ohledu v čl. 169 odst. 1 jednacího řádu, nic to však nemění na tom, že jsou důvody uplatněné v tomto kasačním opravném prostředku buď zjevně neopodstatněné, nebo zjevně nepřípustné.
22      Pokud jde o první důvod kasačního opravného prostředku, je třeba úvodem připomenout, že právo na podání žaloby u unijního soudu může být vykonáno pouze za podmínek uvedených v tomto ohledu v ustanoveních upravujících každou specifickou žalobu, v projednávaném případě žalobu na náhradu škody uvedenou v článku 268 SFEU. V důsledku toho mohl Tribunál právo na podání žaloby porušit pouze tehdy, pokud správně nepoužil mimo jiné ustanovení upravující pravidla promlčení týkající se uvedené žaloby (rozsudek ze dne 17. července 2008, Komise v. Cantina sociale di Dolianova a další, C‑51/05 P, EU:C:2008:409, bod 52 a citovaná judikatura).
23      V projednávané věci navrhovatel v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku v podstatě uvádí, že s ohledem na okolnosti zmíněné v bodech 14 a 15 tohoto usnesení naplňuje odmítnutí jeho žaloby Tribunálem pouze z důvodu promlčení jeho nároku znaky přepjatého formalismu a porušuje zákaz odepření spravedlnosti. I kdyby však byly okolnosti zmiňované navrhovatelem prokázány, zjevně jimi nelze zpochybnit uplatnění pravidel promlčení ze strany Tribunálu.
24      Navrhovatel mimoto nezpochybňuje promlčení svého nároku na náhradu škody, když uvádí, že podstatou a účelem institutu promlčení je zajištění právní jistoty a „zamezení průtahům ze strany žalobce“, ale že s ohledem na snahu, kterou údajně projevil, nemůže být v projednávané věci promlčení jeho práva na podání žaloby nadřazeno právní jistotě a bránit tomu, aby o zásahu do jeho práv rozhodl soud.
25      První důvod kasačního opravného prostředku proto musí být zamítnut jako zjevně neopodstatněný.
26      Pokud jde o druhý důvod kasačního opravného prostředku v části, v níž navrhovatel napadá závěr Tribunálu, že se mu nepodařilo prokázat existenci dostatečně přímé příčinné souvislosti mezi přijetím rozhodnutí ze dne 3. prosince 2007 na jedné straně a snížením jeho obratu a ukončením podnikání jeho společnosti na straně druhé, je třeba konstatovat, že tato argumentace, jejímž cílem je zpochybnit svrchované posouzení skutkového stavu a důkazů provedené Tribunálem, je zjevně nepřípustná.
27      Podle čl. 256 odst. 1 SFEU a čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie je totiž kasační opravný prostředek omezen na právní otázky a jedině Tribunál je příslušný zjistit a posoudit relevantní skutkový stav a posoudit důkazy. Posouzení skutkového stavu a důkazů, s výhradou případu, kdy došlo k jejich zkreslení, tedy nepředstavuje právní otázku, která by jako taková podléhala přezkumu Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku (rozsudek ze dne 15. července 2021, Deutsche Lufthansa v. Komise, C‑453/19 P, EU:C:2021:608, bod 46 a citovaná judikatura).
28      V tomto ohledu je třeba připomenout, že Tribunál v bodech 34 a 35 napadeného usnesení uvedl, že rozhodnutím ze dne 3. prosince 2007 nebyly schváleny podpory, na něž odkazuje žalobce, neboť předmětem tohoto rozhodnutí bylo schválení operačního programu, a sice OPPI, a že v souladu s pravidly platnými v oblasti státních podpor mohou být podpory poskytnuty pouze v rámci realizace tohoto programu. Navrhovatel přitom pouze argumentuje existencí příčinné souvislosti, ale nevysvětluje, v jakém smyslu měl Tribunál svým závěrem o absenci příčinné souvislosti zkreslit skutkový stav nebo důkazy.
29      Tvrdí-li navrhovatel, že Tribunál nesprávně dovodil, že se mu nepodařilo prokázat existenci vztahu příčiny a následku mezi jednáními vytýkanými Komisi a tvrzenou škodou, je třeba konstatovat, že jeho argumentace míří na posouzení skutkového stavu a důkazů, které v tomto ohledu provedl Tribunál. Tato výtka přitom nemůže obstát, neboť ve svém důsledku zpochybňuje posouzení skutkového stavu a důkazů předložených Tribunálu, což v souladu s judikaturou citovanou v bodě 27 tohoto usnesení nespadá do pravomoci Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku.
30      Co se dále týče tvrzení navrhovatele, že je dána jednoznačná příčinná souvislost mezi stížnostmi, které podle něj – v rozporu s jeho právem na řádnou správu – nebyly Komisí řádně vyřízeny, a škodou, která mu vznikla tím, že nemůže účinně uplatnit náhradu škody na českém státu, je třeba poukázat na to, že Tribunál nerozhodoval o vrácení podpor či obnovení tržních podmínek, nýbrž v bodě 39 napadeného usnesení pouze konstatoval, že škoda uplatňovaná navrhovatelem, a sice ztráta obratu a ukončení podnikání jeho společnosti, nastala dříve, než došlo k vyřizování jeho stížností Komisí, takže nelze usuzovat na existenci příčinné souvislosti. Z toho plyne, že tu navrhovatel nezpochybňuje úvahy Tribunálu, nýbrž argumentuje jiným kauzálním vztahem, než jaký uplatňoval před Tribunálem, neboť nyní se tento vztah týká údajné nečinnosti Komise, jež měla navrhovateli zabránit v tom, aby se domohl náhrady škody před českými soudy. Tento argument, nehledě na to, že není nijak podložený, je argumentem novým. V souladu s ustálenou judikaturou je přitom pravomoc Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku omezena na posouzení právního řešení žalobních důvodů projednávaných před soudem prvního stupně. Tato argumentace proto musí být odmítnuta jako zjevně nepřípustná [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. listopadu 2013, Gascogne Sack Deutschland v. Komise, C‑40/12 P, EU:C:2013:768, bod 52, a usnesení ze dne 16. února 2017, Monster Energy v. EUIPO, C‑501/16 P, nezveřejněné, EU:C:2017:140, bod 5 (názor generálního advokáta M. Bobka, bod 4 a citovaná judikatura)].
31      Z toho vyplývá, že druhý důvod kasačního opravného prostředku je zjevně nepřípustný.
32      Pokud jde o třetí důvod kasačního opravného prostředku, v jehož rámci navrhovatel tvrdí, že bez ohledu na to, zda je jeho nárok promlčený, se musí Soudní dvůr z titulu „naléhavého právního zájmu“ zabývat jeho žalobou podanou Tribunálu, je třeba konstatovat, že v rámci tohoto důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel neidentifikuje sebemenší nesprávné právní posouzení na straně Tribunálu, nýbrž usiluje o to, aby Soudní dvůr nově posoudil jeho žalobu podanou Tribunálu. Takové nové posouzení přitom nespadá do pravomoci Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 15. července 2021, Deutsche Lufthansa v. Komise, C‑453/19 P, EU:C:2021:608, bod 96 a citovaná judikatura). Třetí důvod kasačního opravného prostředku tedy musí být rovněž odmítnut jako zjevně nepřípustný.
33      V rámci druhého a třetího návrhového žádání se navrhovatel v podstatě domáhá, aby Soudní dvůr nově posoudil žalobu podanou Tribunálu. Tyto návrhy jsou tudíž na základě judikatury připomenuté v předchozím bodě zjevně nepřípustné.
34      S ohledem na výše uvedené je třeba projednávaný kasační opravný prostředek zčásti zamítnout jako zjevně neopodstatněný a zčásti odmítnout jako zjevně nepřípustný.
35      Co se týče žádosti navrhovatele o bezplatnou právní pomoc, která byla předložena po podání kasačního opravného prostředku, je třeba připomenout, že v souladu s článkem 187 jednacího řádu Soudní dvůr za účelem rozhodnutí o této žádosti případně zkoumá, zda není kasační opravný prostředek zjevně neopodstatněný. Toto ustanovení mu a fortiori
umožňuje zohlednit zjevnou neopodstatněnost i zjevnou nepřípustnost daného kasačního opravného prostředku (usnesení ze dne 14. listopadu 2013, J v. Parlament, C‑550/12 P, nezveřejněné, EU:C:2013:760, bod 33).
36      Po prozkoumání důvodů kasačního opravného prostředku předložených navrhovatelem Soudní dvůr konstatuje, že projednávaný kasační opravný prostředek je zčásti zjevně neopodstatněný a zčásti zjevně nepřípustný. Proto je důvodné zamítnout tímto usnesením rovněž žádost o bezplatnou právní pomoc.
K nákladům řízení
37      V souladu s článkem 137 jednacího řádu, který se na základě čl. 184 odst. 1 jednacího řádu použije na řízení o kasačním opravném prostředku, se o nákladech řízení rozhodne v usnesení, jímž se končí řízení.
38      V souladu s čl. 138 odst. 1 jednacího řádu, který se na základě čl. 184 odst. 1 jednacího řádu rovněž použije na řízení o kasačním opravném prostředku, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
39      Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a navrhovatel neměl ve věci úspěch, je důvodné uložit mu náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl takto:
1)      Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněný.
2)      Žádost Petra Fryče o bezplatnou právní pomoc se zamítá.
3)      Petr Fryč ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
V Lucemburku dne 1. března 2022.
Vedoucí soudní kanceláře
Předseda desátého senátu
A. Calot Escobar
I. Jarukaitis
*      Jednací jazyk: čeština.