62021CJ0168_RES
Дело C‑168/21
Procureur général près la cour d’appel d’Angers
(Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Касационен съд, Франция)
Решение на Съда (трети състав) от 14 юли 2022 година
„Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 2, параграф 4 — Условие за двойна наказуемост на деянието — Член 4, точка 1 — Случай, при който изпълнението на европейската заповед за арест може да бъде отказано — Контрол от страна на изпълняващия съдебен орган — Деяния, някои от които съставляват престъпление съгласно правото на изпълняващата държава членка — Член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Принцип на пропорционалност на престъплението и наказанието“
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Случаи, при които изпълнението на европейската заповед за арест може да бъде отказано — Условие за двойна наказуемост — Заповед за арест, издадена с цел изпълнение на наказание лишаване от свобода или на мярка, изискваща задържане — Наказание лишаване от свобода, наложено за деяния, съставляващи престъпление съгласно правото на издаваща държава членка и на изпълняващата държава членка — Квалификация на престъплението, която предполага засягане на защитен правен интерес само в издаващата държава членка — Спазване на условието за двойна наказуемост
(член 2, параграф 4 и член 4, точка 1 от Рамково решение на Съвета 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 44—47, 49—51; т. 1 от диспозитива)
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Случаи, при които изпълнението на европейската заповед за арест може да бъде отказано — Условие за двойна наказуемост — Заповед за арест, издадена с цел изпълнение на наказание лишаване от свобода или на мярка, изискваща задържане — Наказание лишаване от свобода, наложено за едно-единствено престъпление, съставено от няколко деяния — Деяния, само някои от които съставляват престъпление в изпълняващата държава членка — Спазване на условието за двойна наказуемост — Нарушение на принципа за пропорционалност на наказанията — Липса — Задължение за изпълнение на европейската заповед за арест
(член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 2, параграф 4, член 4, точка 1 и член 5 от Рамково решение на Съвета 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299)
(вж. т. 58, 60—64, 68 и 69; т. 2 от диспозитива)
Резюме
Европейската заповед за арест и условието за двойна наказуемост на деянието: не се изисква пълно съответствие между елементите на състава на съответното престъпление в издаващата и в изпълняващата държава членка
Изпълняващият съдебен орган следователно не може да откаже да изпълни европейската заповед за арест с мотива, че само част от деянията, съставляващи посоченото престъпление в издаващата държава членка, съставляват престъпление и в изпълняващата държава членка
На 6 юни 2016 г. италианските съдебни органи издават европейска заповед за арест (ЕЗА) срещу KL за изпълнение на наказание лишаване от свобода за дванадесет години и шест месеца. Това наказание представлява кумулиране на четири наказания, наложени за четири престъпления, сред които престъпление, квалифицирано като унищожаване на имущество и разграбване. Апелативен съд Анже отказва да предаде KL, с мотива че две от деянията от състава на същото това престъпление не съставляват престъпление във Франция. В това отношение запитващата юрисдикция, сезирана с касационна жалба срещу това решение за отказ, посочва, че елементите на състава на престъплението „унищожаване на имущество и разграбване“ са различни в съответните две държави членки, тъй като съгласно италианското право, за разлика от френското право, засягането на общественото спокойствие е съществен елемент за целите на квалификацията на това престъпление.
Ето защо запитващата юрисдикция иска да се установи дали в случая е спазено условието за двойна наказуемост на деянието, предвидено в Рамково решение 2002/584 (
1
), от което зависи предаването на KL. Ако това условие не е пречка за предаването на KL, тази юрисдикция счита, че тогава възниква въпросът дали при такива обстоятелства изпълнението на ЕЗА трябва да се откаже с оглед на принципа на пропорционалност на наказанията, закрепен в член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз (
2
). Вследствие на това посочената юрисдикция сезира Съда с тези въпроси.
Съдът приема, че условието за двойна наказуемост на деянието, предвидено в Рамково решение 2002/584 (
3
), е изпълнено, когато ЕЗА е издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода, наложено за деяния, които в издаващата държава членка съставляват едно-единствено престъпление, изискващо тези деяния да накърняват защитен в тази държава членка правен интерес, когато такива деяния съставляват престъпление и съгласно правото на изпълняващата държава членка, без накърняването на този защитен правен интерес да е елемент от състава на това престъпление. Освен това Съдът констатира, че с оглед на посоченото условие и на принципа за пропорционалност на наказанията, изпълняващият съдебен орган не може да откаже да изпълни ЕЗА, издадена с оглед на изпълнението на наказание лишаване от свобода, когато това наказание е наложено в издаващата държава членка за извършването от издирваното лице на едно-единствено престъпление, съставено от няколко деяния, само една част от които съставляват престъпление в изпълняващата държава членка.
Съображения на Съда
На първо място, що се отнася до обхвата на условието за двойна наказуемост на деянието, Съдът най-напред уточнява, че за да се определи дали е спазено това условие, е необходимо и достатъчно, деянията, довели до издаването на ЕЗА, също да съставляват престъпление съгласно правото на изпълняващата държава членка. Така, не се изисква престъпленията да са идентични в съответните две държави членки. Следователно при преценката на въпросното условие, за да определи дали е налице случай, при който изпълнението на ЕЗА може да бъде отказано (
4
), изпълняващият съдебен орган трябва да провери дали фактите в основата на престъплението, за което е издадена тази ЕЗА, сами по себе си също биха съставлявали престъпление съгласно правото на изпълняващата държава членка, ако са били извършени на нейната територия.
По-нататък Съдът констатира, че като изключение от правилото, че ЕЗА трябва да бъде изпълнена, основанието за неизпълнение на ЕЗА, каквото е условието за двойна наказуемост на деянието, трябва да се тълкува стриктно и следователно не може да се приложи по начин, който би осуетил целта да се улесни и ускори предаването между съдебните органи. Тълкуване на това условие в смисъл, че то би изисквало да е налице пълно съответствие между елементите от фактическия състав на престъплението, така както е определено в правото на издаващата държава членка, и елементите на престъплението, предвидено в правото на изпълняващата държава членка, а също и по отношение на защитения в правните системи на тези две държави членки правен интерес, обаче би накърнило ефективността на процедурата по предаване. Всъщност предвид минималната хармонизация в областта на наказателното право на равнището на Съюза подобно пълно съответствие може да липсва при голям брой престъпления. Посоченото по-горе тълкуване би ограничило значително случаите, в които въпросното условие би могло да бъде изпълнено, като по този начин би застрашило постигането на преследваната с Рамково решение 2002/584 цел. Нещо повече, такова тълкуване ще е в нарушение и на целта за борбата срещу безнаказаността на издирвано лице, което се намира на друга територия, различна от територията, на която е извършило престъпление.
На второ място, Съдът посочва, най-напред, че освен ако не се разшири обхватът на основанието за неизпълнение, свързано с условието за двойна наказуемост на деянието, по отношение на частта от деянията, които съставляват престъпление съгласно правото на изпълняващата държава членка и които следователно не попадат в приложното поле на това основание, обстоятелството, че само една част от деянията, съставляващи престъпление в издаващата държава членка, представляват престъпление и съгласно правото на изпълняващата държава членка, не позволява на изпълняващия съдебен орган да откаже изпълнението на ЕЗА. Рамково решение 2002/584 (
5
) не предвижда възможност да се постави условие съответното лице да не изтърпи в издаващата държава членка наказанието за частта от деянията, които не съставляват престъпление в изпълняващата държава членка. За изпълнението на ЕЗА не могат да се поставят други условия освен изчерпателно уредените в това рамково решение.
Освен това Съдът посочва, че при тълкуването на условието за двойна наказуемост на деянието в смисъл, че изпълнението на ЕЗА би могло да бъде отказано, поради това че някои наказуеми в издаващата държава членка деяния не са престъпление в изпълняващата държава членка, би създало пречки за действителното предаване на съответното лице и би довело до безнаказаността му за всички разглеждани деяния. Ето защо при подобни обстоятелства това условие е изпълнено. Накрая Съдът уточнява, че при преценката на посоченото условие изпълняващият съдебен орган не следва да преценява наложеното в изпълняващата държава членка наказание от гледна точка на принципа на пропорционалност на наказанията.
(
1
)	Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3), изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г. (ОВ L 81, 2009 г., стр. 24) (наричано по-нататък „Рамково решение 2002/584“). Условието за двойна наказуемост на деянието е предвидено в член 2, параграф 4 от това рамково решение.
(
2
)	Според този принцип тежестта на наказанията не трябва да бъде несъразмерна спрямо престъплението.
(
3
)	Вж. член 2, параграф 4 от това решение, което предвижда възможност това условие да бъде поставено за предаването за престъпленията, различни от посочените в параграф 2 от същия член, и член 4, точка 1, съгласно който изпълняващият орган да откаже да изпълни ЕЗА, ако в някой от случаите, посочени в член 2, параграф 4 деянието, за което е издадена ЕЗА, не е престъпление съгласно правото на изпълняващата държава членка.
(
4
)	Член 4, точка 1 от Рамково решение 2002/584.
(
5
)	Вж. член 5 от Рамково решение 2002/584, предвиждащ условията, които правото на изпълняващата държава членка може да постави за изпълнението на ЕЗА.