62023CJ0048_RES
Asia C‑48/23
Alajärven Sähkö Oy ym.jaElenia Verkko Oyj
vastaan
Energiavirasto
(Ennakkoratkaisupyyntö – Markkinaoikeus)
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.3.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – Sähkön sisämarkkinat – Direktiivi (EU) 2019/944 – 57 artiklan 4 ja 5 kohta – Kansallisen sääntelyviranomaisen riippumattomuus sen hoitaessa tehtäviään ja käyttäessä toimivaltuuksiaan – Jäsenvaltion antamat suuntaviivat – Lainsäädännön muutos, jonka tarkoituksena on alentaa sähkönjakelun hintoja – Asianomaisen sääntelyviranomaisen tämän muutoksen jälkeen tekemä päätös sähköverkkotoiminnan hinnoittelun valvontamenetelmistä – Lain, jolla muutos toteutettiin, esitöiden huomioon ottaminen
Energia – Sähkön sisämarkkinat – Direktiivi 2019/944 – Sääntelyviranomaiset – Riippumattomuus – Jäsenvaltioiden velvollisuudet – Ulottuvuus – Sellaisen lain antaminen, jolla on tarkoitus vaikuttaa sähkönjakelun hintoihin – Sähkön siirto- tai jakelutariffeja koskevien säännösten puuttuminen – Sääntelyviranomaisen kyseisen lain voimaantulon jälkeen tekemä päätös sähköverkkotoiminnan hinnoittelun valvontamenetelmien muuttamisesta – Sääntelyviranomaisen riippumattomuuden kunnioittamista koskevan jäsenvaltion velvollisuuden rikkominen – Ei ole
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2019/944 57 artiklan 4 ja 5 kohta sekä 59 artikla)
(ks. 29–47 kohta ja tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle markkinaoikeus (Suomi) on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, täsmentää sen velvollisuuden ulottuvuutta, joka jäsenvaltioilla on kunnioittaa kansallisten sääntelyviranomaisten riippumattomuutta niille sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetussa direktiivissä 2019/944 annettujen tehtävien suorittamisessa (
1
).
Suomen sääntelyviranomainen tarkisti joulukuussa 2021 tekemillään useilla päätöksillä (jäljempänä riidanalaiset päätökset) 1.1.2022 ja 31.12.2023 välisen ajanjakson osalta vuonna 2015 vahvistamiaan sähköverkkotoiminnan hinnoittelun valvontamenetelmiä. Näissä päätöksissä selostetaan, että kyseinen sääntelyviranomainen suoritti tämän tarkistuksen omasta aloitteestaan lain 730/2021 (
2
), jolla pidennettiin tiettyjen sähköverkon rakentamista ja ylläpitoa koskevien vaatimusten täytäntöönpanoaikaa, tultua voimaan.
Markkinaoikeus täsmentää tältä osin, että lain 730/2021 esitöistä ilmenee, että kyseisen lain tarkoituksena oli johtaa sähkön jakeluhintojen alenemiseen ilman, että se kuitenkaan sisältäisi sähkön siirto- tai jakelutariffeja tai niiden laskentamenetelmiä koskevia säännöksiä.
Kaksi suomalaista yritystä, jotka ovat sähköverkkoa hallinnoivia yrityksiä, nostivat markkinaoikeudessa kanteen, jossa ne vaativat riidanalaisten päätösten kumoamista siltä osin kuin niillä muutettiin sähköverkkotoiminnan hinnoittelun valvontamenetelmiä. Kyseiset yritykset viittaavat lain 730/2021 ja riidanalaisten päätösten väliseen yhteyteen ja väittävät muun muassa, ettei Suomen sääntelyviranomainen ole tehnyt mainittuja päätöksiä itsenäisesti direktiivissä 2019/944 tältä osin säädettyjen vaatimusten mukaisesti.
Tämän väitteen perusteella markkinaoikeus päätti tiedustella unionin tuomioistuimelta lähinnä, ovatko lain 730/2021 voimaantulon ja Suomen sääntelyviranomaisen riidanalaisten päätösten tekemisen välinen yhteys huomioon ottaen direktiivin 2019/944 57 artiklan 4 ja 5 kohta ja 59 artikla esteenä lain 730/2021 kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin muistuttaa aluksi, että direktiivin 2019/944 57 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on taattava sääntelyviranomaisen riippumattomuus sille tässä direktiivissä ja siihen liittyvässä lainsäädännössä annettujen sääntelytehtävien hoitamisessa. Lisäksi kyseisen 57 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädetään, että sääntelyviranomaisen riippumattomuuden suojelemiseksi jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että sääntelyviranomainen voi tehdä itsenäisiä päätöksiä poliittisista elimistä riippumatta.
Unionin tuomioistuin toteaa tässä yhteydessä yhtäältä, että sääntelyviranomaisten riippumattomuus sekä taloudellisista yksiköistä että julkisista yksiköistä on taattava riippumatta siitä, ovatko ne hallinnollisia elimiä vai poliittisia elimiä, ja viimeksi mainitussa tapauksessa paitsi hallitukseen myös kansalliseen lainsäätäjään nähden.
Toisaalta unionin tuomioistuin toteaa, että kansallisille sääntelyviranomaisille varattu toimivalta kuuluu täytäntöönpanon alaan sen vuoksi, että siinä suoritetaan tosiseikkojen erityisen teknistä arviointia, ja että kansallisten sääntelyviranomaisten on toimivaltaansa käyttäessään noudatettava periaatteita ja sääntöjä, jotka on vahvistettu yksityiskohtaisessa unionin tasolla toteutetussa sääntelykehyksessä ja jotka rajoittavat niiden harkintavaltaa ja estävät niitä tekemästä poliittisia valintoja.
Vaikka näet direktiivin 2019/944 59 artiklan 1 kohdan m alakohdan sanamuodon mukaan sääntelyviranomaisten tehtävänä tosin on seurata verkon varmuutta ja luotettavuutta koskevien sääntöjen noudattamista ja arvioida niiden aiempaa toimivuutta, tästä sanamuodosta ei ilmene, että näiden sääntöjen laatiminen kuuluisi niiden toimivaltuuksiin.
Kuten kyseisen direktiivin johdanto-osan 87 perustelukappaleesta ilmenee ja SEUT 194 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa määrätään, jäsenvaltioilla on oikeus määritellä energiavarojensa hyödyntämisen ehdot. Näin ollen jäsenvaltiot voivat vapaasti antaa kansallisia sähkömarkkinoita koskevia omia säännöksiään, kunhan ne eivät koske kyseisessä direktiivissä säädettyjä sääntelyviranomaisten tehtäviä ja toimivaltuuksia.
Tästä näkökulmasta se, että jäsenvaltio käyttää toimivaltuuksiaan laatiessaan kansallisen energiapolitiikkansa, voi vaikuttaa sähköverkon toimintakustannuksiin. Lisäksi pelkästään se, että jäsenvaltio pyrkii sääntelyn avulla alentamaan sähkönjakelun hintoja, ei itsessään ole ristiriidassa direktiivin 2019/944 57 artiklan 4 ja 5 kohdan kanssa.
Kun otetaan huomioon direktiivin 2019/944 57 artiklan 4 ja 5 kohta, kansallisia sääntelytoimenpiteitä, joihin sisältyy yksityiskohtaisia säännöksiä, joissa vahvistetaan erityisellä tavalla sääntelyviranomaisen harkintavaltaan kuuluvat seikat kuten sähköverkkohinnoittelun taso tai sen konkreettiset laskentamenetelmät, ei kuitenkaan voida hyväksyä.
Se, että kansallinen lainsäätäjä on antanut lain, jolla muutetaan toimitusvarmuusvaatimuksia ja että sääntelyviranomainen on tämän seurauksena muuttanut kyseisiä tariffeja, ei kuitenkaan sellaisenaan kyseenalaista sitä, että sääntelyviranomainen on käyttänyt toimivaltaansa itsenäisesti.
Edellä esitetyn perusteella unionin tuomioistuin vastaa esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin, että direktiivin 2019/944 57 artiklan 4 kohtaa ja 5 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa, luettuina yhdessä sen 59 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sellaiselle kansalliselle sääntelylle, jonka tarkoituksena on sen esitöissä todetulla tavalla erityisesti vaikuttaa sähkönjakelun hintoihin ilman, että se kuitenkaan sisältäisi erityisesti sähkön siirto- tai jakelutariffeja tai niiden laskentamenetelmiä koskevia säännöksiä, mutta jonka voimaantulon seurauksena kansallinen sääntelyviranomainen on muuttanut sähköverkkotoiminnan hinnoittelun valvontamenetelmiä ennen kyseisenä voimaantulopäivänä voimassa olleen valvontajakson päättymistä.
(
1
)	Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2012/27/EU muuttamisesta 5.6.2019 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/944 (EUVL 2019, L 158, s. 125).
(
2
)	Laki sähkömarkkinalain muuttamisesta (730/2021) (jäljempänä laki 730/2021).