62024CJ0434
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
26 päivänä maaliskuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Maatalous – Yhteinen maatalouspolitiikka – Euroopan maatalouden tukirahasto (maataloustukirahasto) – Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä – Asetus (EU) N:o 1307/2013 – 32 artiklan 2 ja 4 kohta – Tukikelpoinen hehtaari – 36 artiklan 5 kohta – Viljelijän käytössä olevat hehtaarit – Kansallinen lainsäädäntö, jossa edellytetään maatalousmaan vuokrasopimuksen esittämistä – Kyseisen sopimuksen julistaminen pätemättömäksi taannehtivin vaikutuksin sopimuksentekomenettelyn sellaisen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, joka ei johdu kyseisestä viljelijästä – Asetus (EU) N:o 1306/2013 – 63 artiklan 1 kohta – Hakemuksen hyväksyttävyys
Asiassa C‑434/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Curtea de Apel Cluj (Clujin ylioikeus, Romania) on esittänyt 13.5.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 18.6.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
JD
vastaan
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale – Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Bistriţa-Năsăud,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Biltgen sekä tuomarit I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (esittelevä tuomari) ja M. Bošnjak,
julkisasiamies: T. Ćapeta,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Romanian hallitus, asiamiehinään E. Gane, R. Antonie, B. Ciulacu ja A. Wellman,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään L. Radu Bouyon ja M. Salyková,
kuultuaan julkisasiamiehen 25.9.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549), sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/2393 (EUVL 2017, L 350, s. 15) (jäljempänä asetus N:o 1306/2013), 63 artiklan 1 kohdan ja suhteellisuusperiaatteen tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat maanviljelijä JD ja Ministerul Agriculturii și Dezvoltării Rurale – Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură – Centrul Județean Bistrița-Năsăud (maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaava ministeriö – maatalouden maksuista ja toimenpiteistä vastaava virasto – Bistrița-Năsăudin aluekeskus, Romania) (jäljempänä APIA) ja joka koskee sitä, että viimeksi mainittu peruutti kyseiselle maanviljelijälle erityisesti yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä maksetun tuen, koska maatalousmaan, jonka perusteella tuki oli maksettu, vuokrasopimus oli julistettu pätemättömäksi taannehtivin vaikutuksin.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus N:o 1306/2013
3
Asetusta N:o 1306/2013, joka on kumottu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta sekä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 kumoamisesta 2.12.2021 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/2116 (EUVL 2021, L 435, s. 187), sovellettiin pääasian tosiseikkojen ajankohtana.
4
Kyseisen asetuksen 58 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on annettava yhteisen maatalouspolitiikan [(YMP)] yhteydessä kaikki tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sekä toteutettava muut tarvittavat toimenpiteet unionin taloudellisten etujen tehokkaan suojan varmistamiseksi, erityisesti
a)
rahastoista rahoitettavien toimien laillisuuden ja sääntöjenmukaisuuden tarkistamiseksi;
b)
tehokkaan suojan tarjoamisen varmistamiseksi petoksia vastaan, erityisesti hyvin riskialttiilla alueilla; suojalla on oltava ennalta ehkäisevä vaikutus ja huomioon otetaan toimenpiteiden kustannukset, hyödyt ja niiden oikeasuhteisuus;
c)
sääntöjenvastaisuuksien ja petosten ehkäisemiseksi, havaitsemiseksi ja korjaamiseksi;
– –
e)
aiheettomasti suoritettujen maksujen perimiseksi takaisin korkoineen ja tarvittaessa oikeustoimiin ryhtymiseksi.
– –”
5
Kyseisen asetuksen 60 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”Alakohtaisen maatalouslainsäädännön nojalla säädettyjä etuuksia ei myönnetä luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, joiden osalta on osoitettu, että kyseisten etuuksien saamiseen vaaditut edellytykset on luotu keinotekoisesti ja kyseisen lainsäädännön tavoitteiden vastaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityissäännösten soveltamista.”
6
Kyseisen asetuksen 63 artiklan 1 kohdassa säädettiin seuraavaa:
”Jos todetaan, ettei tuensaaja täytä alakohtaisessa maatalouslainsäädännössä säädettyjä tukikelpoisuusperusteita, tuen tai palkkion myöntämisen edellytyksiin liittyviä sitoumuksia tai muita velvoitteita, tukea ei makseta tai tuki peruutetaan kokonaan tai osittain, ja tapauksen mukaan [yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annetun] asetuksen (EU) N:o 1307/2013 [(EUVL 2013, L 347, s. 608)] 21 artiklassa tarkoitettuja vastaavia tukioikeuksia ei myönnetä tai ne peruutetaan.
Jos noudattamatta jättäminen liittyy julkisia hankintoja koskeviin kansallisiin tai unionin sääntöihin, tuen maksamatta jäävä tai peruutettava osa määritetään kyseisen noudattamatta jättämisen vakavuuden perusteella ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. Tällä on vaikutusta toimen laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen ainoastaan sitä tuen osaa vastaavasti, jota ei makseta tai joka peritään takaisin.”
7
Asetuksen N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa säädettiin seuraavaa:
”Edellä 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tuen saajan on toimitettava joka vuosi suoria tukia koskeva hakemus tai kyseessä oleviin pinta-aloihin ja eläimiin liittyvien maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta maksupyyntö, jossa on ilmoitettava tapauksen mukaan
a)
kaikki tilan viljelylohkot sekä muussa kuin maatalouskäytössä oleva pinta-ala, jolle 67 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tukea haetaan;
– –
c)
kaikki muut tässä asetuksessa säädetyt tai asiaa koskevan alakohtaisen maatalouslainsäädännön täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tai asianomaisen jäsenvaltion edellyttämät tiedot.
– –”
Asetus N:o 1307/2013
8
Asetusta N:o 1307/2013, joka on kumottu jäsenvaltioiden yhteisen maatalouspolitiikan nojalla laadittavien, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) rahoitettavien strategiasuunnitelmien (YMP:n strategiasuunnitelmat) tukea koskevista säännöistä sekä asetusten (EU) N:o 1305/2013 ja (EU) N:o 1307/2013 kumoamisesta 2.12.2021 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/2115 (EUVL 2021, L 435, s. 1), sovellettiin pääasian tosiseikkojen ajankohtana.
9
Asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 ja 4 kohdassa säädettiin seuraavaa:
”2.   Tässä osastossa ’tukikelpoisella hehtaarilla’ tarkoitetaan
– –
4.   Alat ovat tukikelpoisia vain, jos ne ovat tukikelpoisen hehtaarin määritelmän mukaisia koko kalenterivuoden ajan, jollei kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet.”
10
Kyseisen asetuksen 36 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltiot, jotka soveltavat vuonna 2014 [yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston] asetuksen (EY) N:o 73/2009 [(EUVL 2009, L 30, s. 16)] V osaston 2 luvussa säädettyä yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää, voivat tämän asetuksen edellytysten mukaisesti päättää jatkaa kyseisen järjestelmän soveltamista enintään 31 päivään joulukuuta 2020. Niiden on ilmoitettava [Euroopan] komissiolle viimeistään 1 päivänä elokuuta 2014 päätöksestään ja soveltamisen päättymispäivästä.
Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän soveltamisaikana näihin jäsenvaltioihin ei sovelleta tämän luvun 1, 2 ja 3 jaksoa lukuun ottamatta 23 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, 23 artiklan 6 kohtaa sekä 32 artiklan 2–6 kohtaa.
2.   Yhtenäistä pinta-alatukea myönnetään vuosittain kutakin jäsenvaltion asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ilmoittamaa tukikelpoista hehtaaria kohden.
– –
5.   Jollei kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet, edellä 2 kohdassa tarkoitettujen hehtaarien on oltava viljelijän käytössä jäsenvaltion vahvistamana päivänä, joka ei saa olla myöhempi kuin kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistettu määräpäivä asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tukihakemuksen muuttamiselle.
– –”
Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 809/2014
11
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän, maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja täydentävien ehtojen osalta 17.7.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 809/2014 (EUVL 2014, L 227, s. 69), joka on kumottu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/2116 soveltamissäännöistä yhteisen maatalouspolitiikan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta 31.5.2022 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2022/1173 (EUVL 2022, L 183, s. 23), 14 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädettiin seuraavaa:
”Tukihakemuksia tai maksupyyntöjä koskevassa yhtenäishakemuksessa on oltava kaikki tukikelpoisuuden vahvistamiseksi tarvittavat tiedot, erityisesti
– –
f)
tarvittaessa hakemusta tukevat asiakirjat, joiden avulla voidaan vahvistaa tukikelpoisuus kyseisen järjestelmän ja/tai toimenpiteen osalta”.
Romanian oikeus
12
Siviilikoodeksin (codul civil) 1254 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”1. Sopimuksen, joka on ehdottomasti pätemätön tai joka on julistettu pätemättömäksi, ei katsota koskaan tulleen tehdyksi.
2. Sopimuksen pätemättömäksi julistaminen johtaa laissa säädetyin edellytyksin sopimuksen perusteella myöhemmin tehtyjen toimien mitätöimiseen.”
13
Euroopan unionin rahastoihin ja/tai niihin liittyviin kansallisiin julkisiin rahastoihin sisältyvien varojen saamisessa ja käyttämisessä ilmenevien sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemisestä, toteamisesta ja niistä rankaisemisesta 29.6.2011 annetun hallituksen kiireellisen asetuksen nro 66/2011 (Ordonanță de urgență a Guvernului nr. 66/2011 privind prevenirea, constatarea și sancționarea neregulilor apărute în obținerea și utilizarea fondurilor europene și/sau a fondurilor publice naționale aferente acestora; Monitorul Oficial al României, osa I, nro 461, 30.6.2011) 6 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Unionin rahastojen hallinnoinnista vastaavat viranomaiset ovat velvollisia jättämään kokonaan tai osittain korvaamatta tai maksamatta sellaiset tuensaajien suorittamat ja ilmoittamat menot, jotka eivät täytä voimassa olevassa kansallisessa ja [unionin] lainsäädännössä säädettyjä laillisuuden, sääntöjenmukaisuuden ja vastaavuuden edellytyksiä, jos ne maksupyyntöjä tarkastaessaan toteavat, että tällaisia menoja on olemassa.”
14
Maatalouteen vuosina 2015–2020 sovellettavien tukijärjestelmien hyväksymisestä ja maatalousyhtiöitä ja muita maatalousalan yhteenliittymiä koskevan lain nro 36/1991 2 §:n muuttamisesta 18.3.2025 annetun hallituksen kiireellisen asetuksen nro 3/2015 (Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015–2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură; Monitorul Oficial al României, osa I, nro 191, 23.3.2015), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääsiassa, 8 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Saadakseen 1 §:n 2 momentissa tarkoitettuja suoria tukia viljelijöiden on
– –
n)
toimitettava tukea koskevan yhtenäishakemuksen tai siihen tehtävien muutosten yhteydessä tarvittavat asiakirjat, joista käy ilmi maatalousmaan, mukaan lukien ekologiset alat, olevan heidän käytössään, tai tarvittaessa jäljennös aluehallintoviranomaisen rekisterin liitteestä nro 24. Asiakirjojen, joista käy ilmi, että maatalousmaa on viljelijän käytössä, on oltava laadittu ennen tukea koskevan yhtenäishakemuksen jättämistä ja voimassa hakemuksen tekoajankohtana
– –
6.   Asiakirjat, jotka osoittavat, että maatalousmaan hehtaarit ovat viljelijän käytössä ja/tai että hänellä on karjaa, vahvistetaan [ministrul agriculturii și dezvoltării ruralenin (maatalous- ja maaseudun kehittämisen ministeri)] päätöksellä, ja ne on esitettävä tilatukihakemuksia jätettäessä haettujen järjestelmien/toimenpiteiden/tukien perusteella.”
15
Maatalouteen vuosina 2015–2020 sovellettavien tukijärjestelmien hyväksymisestä ja maatalousyhtiöitä ja muita maatalousalan yhteenliittymiä koskevan lain nro 36/1991 2 §:n muuttamisesta annetun hallituksen kiireellisen asetuksen nro 3/2015 1 §:n 2 ja 3 momentissa tarkoitetun tukijärjestelmän tukikelpoisuusedellytysten hyväksymisestä, erityisehdoista ja täytäntöönpanosta sekä kansallisen maaseudun kehittämisohjelman 2014–2020 mukaisten maatalousmaahan sovellettavien korvaavien maaseudun kehittämistoimien täytäntöönpanon erityisehdoista 6.4.2015 annetun maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaavan ministeriön asetuksen nro 619/2015 (Ordinul ministrului agriculturii și dezvoltării rurale nr. 619/2015 pentru aprobarea criteriilor de eligibilitate, condițiilor specifice și a modului de implementare a schemelor de plăți prevăzute la articolul 1 alineatele (2) și (3) din Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015–2020 și pentru modificarea articolului 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură, precum și a condițiilor specifice de implementare pentru măsurile compensatorii de dezvoltare rurală aplicabile pe terenurile agricole, prevăzute în Programul Național de Dezvoltare Rurală 2014–2020; Monitorul Oficial al României, osa I, nro 234, 6.4.2015) 5 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”Asiakirjoja, jotka osoittavat, että ilmoitettu tukikelpoinen ala on viljelijän käytössä asetuksen 8 §:n 1 momentin n kohdan mukaisesti, ovat
a)
hakemusvuotta koskeva maatalousrekisterin mukainen todistus, joka on täytetty liitteessä 1 esitetyn puitemallin mukaisesti; ja
b)
tapauksen mukaan maatalousalan vuokraamista tai sitä koskevaa konsessiota koskevan sopimuksen, jonka viljelijä ja alueelliset hallinnolliset yksiköt ovat tehneet, oikeaksi todistettu jäljennös;
c)
tapauksen mukaan maanviljelijän ja valtion maaomaisuudesta vastaavan viraston [Agenția Domeniilor Statului] välisen maatalousmaan konsessio/vuokraussopimuksen – – oikeaksi todistettu jäljennös.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
16
Chiochișin kunnan (Romania) kunnanvaltuusto teki 19.4.2018 päätöksen, jolla hyväksyttiin kunnallisten laidunalueiden vuokraus avoimella tarjouspyyntömenettelyllä.
17
JD teki kyseisen kunnan kanssa 24.5.2018 vuokrasopimuksen kunnallisten laidunalueiden vuokraamisesta.
18
JD jätti 10.5.2019 kyseisiä alueita koskevan yhtenäishakemuksen vuodelle 2019. JD sai tukea, joka rahoitettiin Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto), muun muassa yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmistä, sekä kansallisista varoista.
19
Samana päivänä annetulla tuomiolla Chiochin kunnan toteuttama kunnallisten laidunalueiden vuokraamista koskeva sopimuksentekomenettely ja sitä seuranneet toimet, mukaan lukien JD:n kanssa tehty vuokrasopimus, julistettiin pätemättömiksi kyseisessä menettelyssä ilmenneen sääntöjenvastaisuuden vuoksi. Asiassa katsottiin, ettei ilmoitusta suorista neuvotteluista ollut julkaistu paikallisen kunnanvaltuuston päätöksessä asetetussa viiden päivän määräajassa, joten arviointikomitea ei ollut asianmukaisesti valinnut JD:tä laidunalueiden vuokrasopimuksen sopimuspuoleksi. Kyseisessä tuomiossa todettiin lähinnä, että vuokrasopimuksen pätemättömäksi julistaminen ei johtunut JD:n tuottamuksesta vaan siitä, että kyseinen kunta oli laiminlyönyt jonkin velvollisuutensa.
20
JD valitti kyseisestä tuomiosta Curtea de Apel Clujiin (Clujin ylioikeus, Romania). Viimeksi mainittu tuomioistuin hylkäsi valituksen myöhästyneenä 5.3.2020.
21
APIA katsoi 24.11.2022 päivätyssä pöytäkirjassaan, että JD:llä ei enää ollut perustetta käyttää pätemättömäksi julistetun vuokrasopimuksen kohteena olleita alueita. Se vaati 10.5.2019 tehdyn hakemuksen perusteella myönnetyn 83334,01 Romanian leun (n. 16743 euroa) suuruisen taloudellisen tuen palauttamista.
22
Koska APIA hylkäsi JD:n kyseisestä pöytäkirjasta tekemän oikaisuvaatimuksen, JD nosti kanteen Tribunalul Bistrița-Năsăudissa (Bistrița-Năsăudin alioikeus, Romania).
23
Kyseinen tuomioistuin hylkäsi 15.6.2023 antamallaan tuomiolla JD:n APIA:n 24.11.2022 päivätystä pöytäkirjasta nostaman kanteen. Se katsoi ensinnäkin, että pätemättömäksi julistettua vuokrasopimusta ei siviilikoodeksin 1254 §:n säännösten nojalla katsota koskaan tulleen tehdyksi, ja toiseksi, että hallituksen kiireellisen asetuksen nro 66/2011 mukaan maanviljelijöiden on noudatettava unionin tukien yleisiä saantiedellytyksiä, mukaan lukien voimassa oleva asiakirja siitä, että maatalousmaa on tukihakemuksen tehneen henkilön käytettävissä, ja kolmanneksi, että JD:n oli palautettava perusteettomasti maksetut määrät, täsmentäen, ettei tämä palauttaminen ollut hallinnollinen seuraamus, joten tuottamuksen puuttuminen ei ollut merkityksellinen seikka.
24
JD valitti kyseisestä tuomiosta Curtea de Apel Clujiin, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
25
Kyseinen tuomioistuin pohtii, kattaako asetuksen N:o 1306/2013 63 artiklan 1 kohdassa säädetty tukikelpoisuusperusteiden noudattamatta jättämisen käsite tilanteen, jossa tuensaajasta riippumattomista syistä sopimus, joka oli voimassa silloin, kun tukikelpoisuusedellytyksiä arvioitiin, julistetaan pätemättömäksi taannehtivin vaikutuksin. Se katsoo, että tähän kysymykseen on vastattava kieltävästi, koska tuensaaja on konkreettisesti täyttänyt tukikelpoisuusperusteet hakemuksen jättämispäivänä kyseisen sopimuksen pätemättömäksi julistamiseen saakka ilman, että häntä moititaan mistään muusta sääntöjenvastaisuudesta muun muassa maatalousmaan hyödyntämisen osalta. Mainitun sopimuksen pätemättömäksi julistaminen on näin ollen otettava huomioon, kun arvioidaan perustetta kyseisen maatalousmaan käyttöön sopimuksen pätemättömäksi julistamisen jälkeen.
26
Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo, että vuokrasopimuksen, joka oli voimassa unionin tukea koskevia kelpoisuusedellytyksiä arvioitaessa, julistaminen pätemättömäksi taannehtivin vaikutuksin kansallisen lainsäädännön mukaisesti muodostaa tilanteen, jossa tuensaaja ei noudata näitä edellytyksiä, riippumatta siitä, milloin pätemättömäksi julistaminen on tapahtunut, kyseinen tuomioistuin pohtii lisäksi, onko mahdollista soveltaa suhteellisuusperiaatetta tuen peruuttamiseen.
27
Tässä tilanteessa Curtea de Apel Cluj on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Kun tulkitaan [asetuksen N:o 1306/2013] 63 artiklan 1 kohtaa, sisältyykö tilanteisiin, joissa tuensaaja ei täytä tukikelpoisuusedellytyksiä, myös tilanne, jossa sopimus, joka oli voimassa tukikelpoisuusedellytyksiä arvioitaessa, julistetaan pätemättömäksi taannehtivin vaikutuksin kansallisen lainsäädännön mukaisesti, riippumatta siitä, milloin tämä pätemättömäksi julistaminen tapahtuu?
2)
Jos [ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen] vastataan myöntävästi, voidaanko [asetuksen N:o 1306/2013] 63 artiklan 1 kohdan mukaiseen tuen peruuttamiseen soveltaa suhteellisuusperiaatetta?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
28
Aluksi on muistutettava, että kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyömenettelyssä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian. Unionin tuomioistuimen on tätä silmällä pitäen tarvittaessa muotoiltava sille esitetyt kysymykset uudelleen. Unionin tuomioistuimen tehtävänä on nimittäin tulkita kaikkia unionin oikeuden määräyksiä ja säännöksiä, joita kansalliset tuomioistuimet tarvitsevat ratkaistessaan niiden käsiteltäväksi saatettuja asioita, vaikka näitä määräyksiä ja säännöksiä ei olisi nimenomaisesti mainittu kansallisten tuomioistuinten unionin tuomioistuimelle esittämissä kysymyksissä (ks. tuomio 18.3.1993, Viessmann, C‑280/91, EU:C:1993:103, 17 kohta ja tuomio 19.12.2019, Nederlands Uitgeversverbond ja Groep Algemene Uitgevers, C‑263/18, EU:C:2019:1111, 31 kohta).
29
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii ensimmäisellä kysymyksellään selvittämään, missä määrin toimivaltainen kansallinen viranomainen voi katsoa, että viljelijälle myönnetty tuki ei täytä tukikelpoisuusperusteita tilanteessa, jossa vuokrasopimus, joka on kansallisen lainsäädännön mukaisesti esitetty tukihakemuksen tueksi sen osoittamiseksi, että maatalousmaa on kyseisen viljelijän käytössä, ja joka on voimassa hakemusta arvioitaessa, julistetaan pätemättömäksi myöhemmin taannehtivin vaikutuksin kyseisen sopimuksen tekomenettelyssä ilmenneen sellaisen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, joka ei johdu kyseisestä viljelijästä. Tarkemmin sanottuna tästä pyynnöstä ilmenee, että kyseinen tuomioistuin pohtii sitä, voiko toimivaltainen kansallinen viranomainen tällaisessa tilanteessa katsoa, että kyseinen viljelijä ei täytä tukikelpoisuusperusteita kyseisen sopimuksen pätemättömäksi julistamisen ajankohdasta riippumatta.
30
Siltä osin kuin ensimmäisessä kysymyksessä viitataan asetuksen N:o 1306/2013 63 artiklan 1 kohtaan, on syytä huomata, että kyseisen säännöksen ensimmäisen alakohdan mukaan on niin, että jos todetaan, ettei tuensaaja täytä tukikelpoisuusperusteita tai tuen tai palkkion myöntämisen edellytyksiin liittyviä sitoumuksia tai muita velvoitteita, tukea ei makseta tai tuki peruutetaan kokonaan tai osittain.
31
Kyseinen 63 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta koskee tukikelpoisuusperusteiden, sitoumusten ja muiden velvoitteiden noudattamatta jättämisen oikeudellisia seurauksia (ks. vastaavasti tuomio 11.4.2024, Baramlay, C‑6/23, EU:C:2024:294, 67 kohta). Kyseisessä säännöksessä ei sitä vastoin määritellä kyseisiä perusteita, jotka vaihtelevat kyseessä olevan tukijärjestelmän mukaan.
32
Koska ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasiassa kyseessä oleva tukihakemus koskee erityisesti yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää, on todettava, että arvioitaessa sitä, täyttääkö se, joka saa kyseisen järjestelmän mukaista tukea, tukikelpoisuusperusteet, merkityksellisiä ovat paitsi yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta annetun asetuksen N:o 1306/2013 säännökset myös yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä annetun asetuksen N:o 1307/2013 säännökset.
33
Näin ollen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko asetusta N:o 1306/2013 ja asetusta N:o 1307/2013 tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että toimivaltainen kansallinen viranomainen katsoo, ettei yhtenäistä pinta-alatukea koskevaa hakemusta voida enää hyväksyä, ainoastaan sillä perusteella, että kyseisessä hakemuksessa tarkoitettua maatalousmaata koskeva vuokrasopimus, joka on kansallisen lainsäädännön mukaisesti esitetty kyseisen hakemuksen tueksi osoittamaan, että maatalousmaa on viljelijän käytössä, ja joka oli voimassa mainitun hakemuksen arviointihetkellä, on myöhemmin julistettu pätemättömäksi taannehtivin vaikutuksin kyseisen sopimuksen tekomenettelyssä ilmenneen sellaisen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, joka ei johdu kyseisestä viljelijästä, kyseisen sopimuksen pätemättömäksi julistamisen ajankohdasta riippumatta.
34
Asetuksen N:o 1307/2013 36 artiklan 1 kohdan nojalla jäsenvaltiot, jotka soveltavat vuonna 2014 asetuksen N:o 73/2009 V osaston 2 luvussa säädettyä yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää, voivat asetuksen N:o 1307/2013 edellytysten mukaisesti päättää jatkaa kyseisen järjestelmän soveltamista enintään 31.12.2020 saakka.
35
Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä on tuotannosta riippumaton eli maataloustuotannosta itsenäinen tukijärjestelmä. Se tarjoaa suoraa tulotukea, jonka tavoitteena on taata kohtuullinen elintaso viljelijöille, jotka todella harjoittavat maataloustoimintaa ja joiden käytössä näin ollen on tosiasiallisesti maatalousmaata, jolla tätä toimintaa harjoitetaan (ks. vastaavasti tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 52 kohta).
36
Asetuksen N:o 1307/2013 36 artiklan 2 kohdan mukaan yhtenäistä pinta-alatukea myönnetään vuosittain kutakin viljelijän asetuksen N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ilmoittamaa tukikelpoista hehtaaria kohden.
37
Ensinnäkin on niin, että yhtenäisen pinta-alatuen saaminen edellyttää, että viljelijän ilmoittama pinta-ala vastaa asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tukikelpoisen hehtaarin käsitteen määritelmää, ja tämä käsite kattaa kaiken maatalousmaan, jolla harjoitetaan maataloustoimintaa ja joka liittyy johonkin tilaan (tuomio 4.7.2024, Asoprovac, C‑708/22, EU:C:2024:573, 18 kohta). Kyseisen asetuksen 32 artiklan 4 kohdan mukaan alat ovat tukikelpoisia vain, jos ne ovat tukikelpoisen hehtaarin määritelmän mukaisia koko asianomaisen kalenterivuoden ajan, jollei kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet.
38
Toiseksi on niin, että yhtenäisen pinta-alatuen saamisen edellytyksenä on myös asetuksen N:o 1307/2013 36 artiklan 5 kohdassa säädetty edellytys, jonka mukaan on niin, että jollei kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet, viljelijän ilmoittamien tukikelpoisten hehtaarien on oltava viljelijän käytössä jäsenvaltion vahvistamana päivänä, joka ei saa olla myöhempi kuin kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistettu määräpäivä asetuksen N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tukihakemuksen muuttamiselle.
39
Oikeuskäytännön mukaan sen määrittämiseksi, onko pinta-ala viljelijän käytössä asetuksen N:o 1307/2013 36 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kyseisessä asetuksessa ei edellytetä, että viljelijä esittää muodollisen oikeudellisen perusteen, joka osoittaa hänen käyttöoikeutensa kyseessä olevaan alaan, sillä tämän alan tosiasiallisen käytön osoittaminen sekä mainitun viljelijän riittävä itsenäisyys maataloustoimintansa harjoittamiseksi mainitulla alalla ovat riittävät tältä osin (ks. vastaavasti tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 53 kohta).
40
Kolmanneksi on muistutettava, että asetuksen N:o 1306/2013 60 artiklan nojalla alakohtaisen maatalouslainsäädännön nojalla säädettyjä etuuksia ei myönnetä luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, joiden osalta on osoitettu, että kyseisten etuuksien saamiseen vaaditut edellytykset on luotu keinotekoisesti ja kyseisen lainsäädännön tavoitteiden vastaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityissäännösten soveltamista.
41
Unionin tuomioistuin on jo katsonut, että tuen mahdollisen saajan väärinkäytösluonteisen menettelyn toteennäyttäminen edellyttää yhtäältä sellaista objektiivisten olosuhteiden kokonaisuutta, josta ilmenee, että vaikka merkityksellisessä lainsäädännössä vahvistettuja edellytyksiä on muodollisesti noudatettu, lainsäädännöllä tavoiteltua päämäärää ei ole saavutettu, ja toisaalta subjektiivista osatekijää eli tahtoa saada unionin lainsäädännöstä johtuva etuus luomalla keinotekoisesti sen saamiseen vaaditut edellytykset (tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑176/20, EU:C:2022:274, 70 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42
Tilanteessa, jossa viljelijän yhtenäistä pinta-alatukea koskevan hakemuksen yhteydessä ilmoittaman maatalousmaan vuokraamista koskeva sopimus, joka oli voimassa hakemuksen tekohetkellä, julistetaan pätemättömäksi myöhemmin taannehtivin vaikutuksin kyseisen sopimuksen tekomenettelyssä ilmenneen sellaisen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, joka ei johdu kyseisestä viljelijästä, toimivaltainen kansallinen viranomainen ei voi katsoa ainoastaan tästä syystä, että asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 ja 4 kohdassa sekä 36 artiklan 5 kohdassa säädetyt perusteet eivät täyty, kyseisen sopimuksen pätemättömäksi julistamisen ajankohdasta riippumatta.
43
Siinä tapauksessa, että vuokrasopimus julistetaan pätemättömäksi sen kalenterivuoden päättymisen jälkeen, jolta yhtenäistä pinta-alatukea haetaan, kyseiset perusteet nimittäin lähtökohtaisesti täyttyvät. Kyseinen maatalousmaan vuokrasopimuksen julistaminen pätemättömäksi, vaikka se tehdäänkin taannehtivin vaikutuksin, ei anna aihetta katsoa, että ilmoitetut hehtaarit eivät olisi täyttäneet tukikelpoisen hehtaarin määritelmää kyseisen kalenterivuoden aikana asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaisesti, eikä todeta, että maatalousmaa ei olisi tosiasiallisesti ollut viljelijän käytössä jäsenvaltion kyseisen asetuksen 36 artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistamana päivänä. Kyseisellä pätemättömäksi julistamisella ei etenkään voida yksinään kyseenalaistaa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan viljelijä tosiasiallisesti käytti kyseistä maatalousmaata ja toimi riittävän itsenäisesti harjoittaessaan maataloustoimintaansa kyseisenä ajankohtana tämän tuomion 39 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti.
44
Kun lisäksi otetaan huomioon, että tämän tuomion 42 kohdassa mainitussa tilanteessa vuokrasopimuksen pätemättömäksi julistaminen johtuu kyseisen sopimuksen tekomenettelyssä ilmenneestä sääntöjenvastaisuudesta, joka ei johdu kyseisestä viljelijästä, ainoastaan tämän pätemättömäksi julistamisen ei pitäisi johtaa siihen, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, ilman, että osoitetaan tämän tuomion 41 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettu subjektiivinen osatekijä, että viljelijä olisi keinotekoisesti luonut yhtenäisen pinta-alatuen saamiselle vaaditut edellytykset vastoin asetuksen tavoitetta tai yrittänyt käyttää väärinkäytösluonteisesti hyväkseen toisten maita tarkoituksenaan kiertää tilatukijärjestelmää koskevaa unionin lainsäädäntöä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla (ks. vastaavasti tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45
On täsmennettävä, että se, että yhtenäistä pinta-alatukea varten ilmoitetun pinta-alan vuokrasopimuksen pätemättömäksi julistaminen johtuu siitä, ettei kunta ole noudattanut hankintasopimusten tekemistä koskevia sääntöjä, ei sellaisenaan merkitse sitä, ettei toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle tehtyä tukihakemusta voida hyväksyä. Toisin kuin muissa yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä, missään unionin oikeuden säännöksessä ei nimittäin aseteta yhtenäisen pinta-alatuen myöntämisen edellytykseksi näiden sääntöjen noudattamista. Vaikka asetuksen N:o 1306/2013 63 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa täsmennetään ensimmäisen alakohdan tavoin tukikelpoisuusperusteiden sekä tuen tai palkkion myöntämisen edellytyksiin liittyvien sitoumusten tai muiden velvoitteiden noudattamatta jättämisen seuraukset silloin, kun noudattamatta jättäminen liittyy julkisia hankintoja koskeviin kansallisiin tai unionin sääntöihin, sen tarkoituksena tai vaikutuksena ei ole asettaa yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmään kuuluvien tukien osalta yleisesti edellytykseksi kyseisen lainsäädännön noudattamista.
46
Asetuksen N:o 1306/2013 72 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 809/2014 14 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioilla on harkintavaltaa niiden asiakirjojen ja näytön osalta, joita tuenhakijalta voidaan vaatia tämän hakemuksen kohteena olevista aloista (ks. analogisesti tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 60 kohta.)
47
Lisäksi asetuksen N:o 1306/2013 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan jäsenvaltioilla on myös harkintavaltaa, kun ne valitsevat tarpeellisiksi katsomiaan kansallisia toimia sääntöjenvastaisuuksien ja petosten estämiseksi ja rankaisemiseksi tehokkaasti (ks. vastaavasti tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 62 kohta).
48
Sille, miten jäsenvaltiot käyttävät tukihakemusten tueksi esitettävää näyttöä koskevaa harkintavaltaansa, on asetettu tiettyjä rajoituksia muun muassa siltä osin kuin on mahdollista velvoittaa tuenhakija esittämään hakemuksensa kohteena olevien alojen käyttöön oikeuttava pätevä oikeudellinen peruste. Tässä tilanteessa kansallisen lainsäädännön, jolla pannaan täytäntöön kyseinen harkintavalta, on noudatettava unionin oikeuden tavoitteita viljelijöiden suoran tukijärjestelmän alalla sekä unionin oikeuden yleisiä periaatteita ja etenkin suhteellisuusperiaatetta, joka edellyttää, että tavoitellut tavoitteet ovat toteutettavissa säännöksessä säädettyjen keinojen avulla ja ettei näillä keinoilla ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 63 kohta).
49
Asetus N:o 1307/2013 ei siten ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa asetetaan yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän mukaisen tuen saamisen edellytykseksi hakijan velvollisuus osoittaa, että hänellä on kyseisen hakemuksen kohteena olevan maatalousmaan ”käyttöoikeus”, kunhan asianomaisella unionin lainsäädännöllä tavoiteltuja tavoitteita sekä unionin oikeuden yleisiä periaatteita ja etenkin suhteellisuusperiaatetta noudatetaan (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 68 kohta).
50
Romanian hallituksen kirjallisista huomautuksista ilmenee, että – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu – Romanian lainsäädännössä säädetään hallituksen kiireellisen asetuksen nro 3/2015 8 §:n 1 momentin n kohdassa, sellaisena kuin sitä sovellettiin pääasian tosiseikkojen tapahtuma-ajankohtana, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän mukaista tukea hakevan viljelijän velvollisuudesta esittää näyttö siitä, että maatalousmaa on hänen käytössään. Samoista huomautuksista käy ilmi, että asetuksen nro 619/2015 mukaan asiakirjoihin, jotka osoittavat, että ilmoitettu tukikelpoinen maa on viljelijän käytössä, sisältyy muun muassa viljelijän ja kunnan välillä tehdyn maatalousmaan vuokrasopimuksen oikeaksi todistettu jäljennös.
51
Romanian oikeudessa säädetty näytön esittäminen siitä, että maatalousmaa on viljelijän käytössä, on – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu – asetuksen N:o 1306/2013 63 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu tukikelpoisuusperuste, ja sen esittäminen on välttämätön ennakkovaatimus tukihakemuksen pätevyyden kannalta (ks. vastaavasti tuomio 11.4.2024, Baramlay, C‑6/23, EU:C:2024:294, 66 kohta).
52
Vaikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa, onko pääasiassa kyseessä oleva hallintokäytäntö unionin oikeudessa maanviljelijöille myönnettävän suoran taloudellisen tuen alalla tavoiteltujen päämäärien ja unionin oikeuden yleisten periaatteiden, erityisesti suhteellisuusperiaatteen mukainen, unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin tuomioistuin on toimivaltainen esittämään kansalliselle tuomioistuimelle kaikki sellaiset unionin oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, jotka saattavat auttaa kansallista tuomioistuinta sen arvioidessa tätä yhteensopivuutta sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa (ks. vastaavasti tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
53
On katsottava, että toimivaltaisen hallintoviranomaisen käytännöllä, jonka mukaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa yhtenäistä pinta-alatukea koskevaa hakemusta ei voida hyväksyä, jos maatalousmaan vuokrasopimus julistetaan pätemättömäksi, riippumatta siitä, milloin kyseinen pätemättömäksi julistaminen on tehty, ei voida taata tämän tuomion 35 kohdassa mainitun lainsäädännön tavoitteen, joka on kohtuullisen elintason takaaminen viljelijöille, kun he todella harjoittavat maataloustoimintaa ja joiden käytössä on näin ollen on tosiasiallisesti maatalousmaata, jolla tätä toimintaa harjoitetaan, toteutumista.
54
Siinä tapauksessa, että vuokrasopimus julistetaan pätemättömäksi sen kalenterivuoden päättymisen jälkeen, jonka osalta yhtenäistä pinta-alatukea haetaan, on nimittäin todettava, kuten tämän tuomion 43 kohdasta ilmenee, että unionin oikeudessa säädetyt tukikelpoisuusperusteet lähtökohtaisesti täyttyvät. Lisäksi on todettava, että toisin kuin tilanteessa, jossa viljelijä ei voi esittää asiakirjaa, joka osoittaa, että hänellä on yhtenäisen pinta-alatuen hakemishetkellä voimassa oleva maatalousmaan käyttöoikeus, tilanne, jossa vuokrasopimus, jonka tarkoituksena on osoittaa tämä käyttöoikeus, julistetaan pätemättömäksi kyseisen kalenterivuoden päättymisen jälkeen kyseisen sopimuksen tekomenettelyssä ilmenneen sellaisen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, joka ei johdu kyseisestä viljelijästä, ei voi, kun otetaan huomioon pätemättömäksi julistamisen syy, osoittaa sellaisen tilanteen olemassaoloa, jossa kyseinen viljelijä yrittää käyttää väärinkäytösluonteisesti hyväkseen toisten maita tarkoituksenaan kiertää lainsäädäntöä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla (ks. tuomio 7.4.2022, Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
55
Se, että tällaisessa tilanteessa katsottaisiin, että yhtenäistä pinta-alatukea koskeva hakemus ei täytä kansallisessa oikeudessa säädettyä tukikelpoisuusperustetta, olisi lainsäädännön tavoitteen vastaisesti omiaan viemään kyseiseltä viljelijältä suoran tulotuen, vaikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selitysten mukaan hän on tosiasiallisesti harjoittanut maataloustoimintaa ja hänellä on näin ollen ollut käytössään tosiasiallisesti maatalousmaata, jolla tätä toimintaa harjoitettiin.
56
Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetusta N:o 1306/2013 ja asetusta N:o 1307/2013 on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että toimivaltainen kansallinen viranomainen katsoo, ettei yhtenäistä pinta-alatukea koskevaa hakemusta voida enää hyväksyä, ainoastaan sillä perusteella, että kyseisessä hakemuksessa tarkoitettua maatalousmaata koskeva vuokrasopimus, joka on kansallisen lainsäädännön mukaisesti esitetty kyseisen hakemuksen tueksi osoittamaan, että maatalousmaa on viljelijän käytössä, ja joka oli voimassa mainitun hakemuksen arviointihetkellä, on myöhemmin julistettu pätemättömäksi taannehtivin vaikutuksin kyseisen sopimuksen tekomenettelyssä ilmenneen sellaisen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, joka ei johdu kyseisestä viljelijästä, kyseisen sopimuksen pätemättömäksi julistamisen ajankohdasta riippumatta.
Toinen kysymys
57
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenee, että toinen kysymys on esitetty ainoastaan siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi. Kun otetaan huomioon ensimmäiseen kysymykseen annettava vastaus, ei toiseen kysymykseen ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
58
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 1306/2013, sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/2393, ja yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta N:o 1307/2013
on tulkittava siten, että
että ne ovat esteenä sille, että toimivaltainen kansallinen viranomainen katsoo, ettei yhtenäistä pinta-alatukea koskevaa hakemusta voida enää hyväksyä, ainoastaan sillä perusteella, että kyseisessä hakemuksessa tarkoitettua maatalousmaata koskeva vuokrasopimus, joka on kansallisen lainsäädännön mukaisesti esitetty kyseisen hakemuksen tueksi osoittamaan, että maatalousmaa on viljelijän käytössä, ja joka oli voimassa mainitun hakemuksen arviointihetkellä, on myöhemmin julistettu pätemättömäksi taannehtivin vaikutuksin kyseisen sopimuksen tekomenettelyssä ilmenneen sellaisen sääntöjenvastaisuuden vuoksi, joka ei johdu kyseisestä viljelijästä, kyseisen sopimuksen pätemättömäksi julistamisen ajankohdasta riippumatta.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: romania.