62005CC0339_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
I Johdanto
1. Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht (itävaltalainen työ- ja sosiaaliasioiden alueellinen tuomioistuin) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle EY 234 artiklan mukaisen ennakkoratkaisukysymyksen Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tekemän, Luxemburgissa 21.6.1999 allekirjoitetun, sopimuksen(2) liitteessä I olevan 9 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
2. Tällä kysymyksellä kansallinen tuomioistuin haluaa saada tietää, lasketaanko Sveitsissä ennen sopimuksen voimaantuloa täytetyt työskentelykaudet mukaan määritettäessä virkaikää tällä hetkellä Itävallassa harjoitettavan työn yhteydessä.
3. Kysymys tarjoaa tilaisuuden pohdiskella yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa mainitun sopimuksen osalta, arvioida yhden tämän sopimuksen määräyksen välitöntä oikeusvaikutusta ja rajata sen ajallista ulottuvuutta.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Yhteisön Sveitsin kanssa tekemät sopimukset
4. Euroopan yhteisön ja Sveitsin historiallisista, kulttuurisista ja taloudellisista yhteyksistä huolimatta varovainen oikeudellinen lähentyminen alkoi vasta vuoden 1972 vapaakauppasopimuksesta(3) ja siitä tuli merkittävämpää tiedeyhteistyötä(4) ja Alppien läpi tapahtuvia kuljetuksia(5) koskevien asiakirjojen myötä.
5. Poliittisten, taloudellisten ja sosiaalisten vaatimusten tuloksena 21.6.1999 päästiin sopimukseen seitsemällä eri alalla:(6) tiede- ja teknologiayhteistyön, lentoliikenteen, rautateiden ja maanteiden tavara- ja henkilöliikenteen, maataloustuotteiden kaupan, vaatimustenmukaisuuden arvioinnin vastavuoroisen tunnustamisen, julkisten hankintojen ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden aloilla.
6. Nämä sopimukset voidaan jakaa kolmeen eri tyyppiin: integrointisopimuksiin (lentoliikenne), yhteistyösopimuksiin (tiede- ja teknologiayhteistyö) ja vapauttamista koskeviin sopimuksiin (muut); tässä viimeksi mainitussa tapauksessa ne perustuvat sopimusvaltioiden lainsäädäntöjen vastaavuuteen.(7)
7. Nämä sopimukset tulivat voimaan 1.6.2002.(8)
B Henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskeva sopimus
8. Muista sopimuksista poiketen henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa sopimuksessa on se erikoisuus, että yhteisöllä näissä asioissa olevan vähäisen toimivallan takia jäsenvaltioiden piti allekirjoittaa se,(9) minkä vuoksi se on luokiteltava ”jaetun toimivallan sopimukseksi”.(10)
9. Sopimuksessa pyritään sen 1 artiklan d kohdan mukaan ”myöntämään” yhteisön jäsenvaltioiden ja Sveitsin kansalaisille ”samat elin-, palvelus- ja työolot”.
10. Sopimuksen 2 artiklassa myönnetään yhdenvertaisuusperiaatteelle ensisijainen asema, koska ”sopimuspuolen alueella laillisesti oleskelevia toisen sopimuspuolen kansalaisia ei syrjitä kansalaisuuden perusteella tämän sopimuksen liitteiden I, II ja III määräyksiä soveltaen ja niiden mukaisesti”.(11)
11. Tätä varten sopimuksen 7 artiklassa todetaan, että ”sopimuspuolet sääntelevät liitteen I mukaisesti erityisesti alla mainittuja henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyviä oikeuksia:
a) oikeus yhdenvertaiseen kohteluun kansalaisten kanssa taloudellisen toiminnan harjoittamisen aloittamisen ja sen harjoittamisen sekä elin-, palvelus- ja työolojen suhteen;
– – ”
12. Sopimuksen 16 artiklassa viitataan nimenomaisesti yhteisön oikeuteen kun siinä määrätään seuraavaa:
”1. Tämän sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi sopimuspuolet toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta niihin Euroopan yhteisön säädöksiin, joihin viitataan, sisältyviä oikeuksia ja velvollisuuksia vastaavia oikeuksia ja velvollisuuksia sovelletaan niiden välisissä suhteissa.
2. Siinä määrin, kuin yhteisön oikeuden käsitteet liittyvät tämän sopimuksen soveltamiseen, huomioon otetaan asiaa koskeva Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, joka edeltää tämän sopimuksen allekirjoittamista. Tämän sopimuksen allekirjoittamisen jälkeinen oikeuskäytäntö annetaan tiedoksi Sveitsille. Sekakomitea(12) määrittää sopimuspuolen pyynnöstä kyseisen oikeuskäytännön seuraukset sopimuksen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi.”
13. Tätä määräystä on täydennettävä päätösasiakirjaan sisältyvällä ”yhteisellä julistuksella sopimuksen soveltamisesta”, jonka mukaan sopimuspuolten on valvottava sitä, että Sveitsin kansalaiset voivat vedota voimassa olevaan yhteisön säännöstöön sopimuksen määräysten mukaisesti.
14. Lisäksi sopimuksessa on kolme liitettä,(13) jotka koskevat henkilöiden vapaata liikkuvuutta (liite I), sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista (liite II) ja ammattipätevyyksien vastavuoroista tunnustamista (liite III).
15. Tarkemmin sopimuksen liitteeseen I sisältyy yleisiä määräyksiä (1–5 artikla) ja erityisiä määräyksiä, jotka koskevat palkkatyöntekijöitä (6–11 artikla), itsenäisiä ammatinharjoittajia (12–17 artikla), palvelujen tarjoamista (17–23 artikla), henkilöitä, jotka eivät harjoita taloudellista toimintaa (24 artikla), ja kiinteän omaisuuden hankintaa (25 artikla); liitteeseen sisältyy myös siirtymämääräyksiä ja sopimuksen kehittymistä koskevia määräyksiä (26–34 artikla).
16. Sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa määrätään palkkatyöntekijöiden ”yhdenvertaista kohtelua” koskevista suuntaviivoista:
”1. Sopimuspuolen kansalaista ei palkkatyöntekijänä saa kansalaisuutensa vuoksi saattaa toisen sopimuspuolen alueella kotimaisiin palkkatyöntekijöihin verrattuna eri asemaan työ- ja palvelussuhteen ehtojen suhteen erityisesti palkkauksen, irtisanomisen ja työttömyyden sattuessa saman alan työhön paluun tai uudelleen työllistämisen osalta.
– –
4. Työehtosopimuksen tai yksilöä koskevan sopimuksen määräys taikka muu työehtojen sääntelyä koskeva määräys, joka koskee työn saantia, työtä, palkkausta ja muita työehtoja sekä irtisanomista on mitätön sikäli kuin siinä säädetään tai sallitaan edellytyksiä, jotka asettavat ulkomaiset työntekijät, jotka ovat sopimuspuolten kansalaisia, työntekijöinä eriarvoiseen asemaan.
– – ”
C Itävallan lainsäädäntö
17. Itävallan tasavalta ja Tirolin osavaltio ovat toimivaltansa mukaisesti saattaneet Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen osaksi kansallista oikeusjärjestystä Vertragsbedienstetengesetzillä (julkisyhteisöön työsopimussuhteessa olevia työntekijöitä koskeva liittovaltion laki, jäljempänä VBG),(14) Gehaltsgesetzillä (laki virkamiesten ja toimihenkilöiden palkkauksesta, jäljempänä GHG)(15) ja Tiroler Landes- Vertragsbedienstetengesetzillä (julkisyhteisöön työsopimussuhteessa olevia työntekijöitä koskeva Tirolin osavaltion laki, jäljempänä L-VGB).(16)
18. VGB:n 26 §:n 2 momentin f kohdan 3 alakohdan mukaan uralla etenemistä koskevan päivämäärän vahvistamisessa otetaan kokonaisuudessaan huomioon ”1.6.2002 jälkeen vastaavassa laitoksessa Sveitsissä” täytetyt työskentelykaudet tai opetustehtävissä täyttyneet kaudet.
19. GHG:n 12 §:n 2 momentin f kohdan 3 alakohtaan ja L-VGB:n 41 §:n 8 momentin 3 kohtaan sisältyy sama säännös.
III Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
20. Useita Tirolin osavaltion palveluksessa olevia henkilöitä oli työskennellyt Sveitsin terveydenhuollossa, mutta työskentelyjaksoja, jotka täytettiin ennen 1.6.2002, ei otettu huomioon heidän uralla etenemistään nykyisessä työssä koskevien päivämäärien määrittelemisessä, mikä näkyi vastaavasti heidän palkkauksessaan. Waltraud Kostner oli ollut yli 22 vuotta leikkaussalisairaanhoitajana St. Gallenin kantonin sairaalassa, Christine Bieri-Spori yhdeksän ja puoli vuotta sairaanhoitajana Sveitsin julkisissa sairaaloissa ja Andrea Lawatch melkein kaksi vuotta hoitoalan ammattihenkilönä Oberengadinin sairaalassa Samedanissa.
21. Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols (Tirolin osavaltion sairaaloiden yritysneuvostojen keskusneuvosto) nosti 28.2.2005 Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtissä kanteen, jossa se vaati, että Sveitsissä täytetyt työskentelykaudet on otettava huomioon kokonaisuudessaan ja viittasi edellä kuvailtuihin kolmeen tapaukseen.
22. Kyseinen tuomioistuin päätti keskeyttää asian käsittelyn ja esittää ennen asian ratkaisemista yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko jäsenvaltion tai jäsenvaltion alueellisen tai paikallisen viranomaisen otettava julkisyhteisöön työsopimussuhteessa olevan työntekijän palkkaa laskettaessa huomioon työskentelyjaksot, jotka on täytetty tietyissä Tiroler Landesvertragsbedienstetengesetzin 41 §:n 2 momentissa (tai vaihtoehtoisesti vuoden 1948 Vertragsbedienstetengesetzin 26 §:n 2 momentissa) lueteltuja laitoksia vastaavissa sveitsiläisissä laitoksissa ilman ajallisia rajoituksia, vai onko Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tekemää sopimusta ja erityisesti sen liitteessä I olevan 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että huomioon voidaan ottaa vain edellä mainittujen työntekijöiden kyseisen sopimuksen voimaantulon eli 1.6.2002 jälkeen Sveitsissä täyttämät työjaksot?”
IV Asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa
23. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 23 artiklassa asetetussa määräajassa huomautuksia ovat esittäneet Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols, Italian hallitus ja komissio.
24. Koska yksikään osapuoli ei ollut kirjallisen käsittelyn päätyttyä vaatinut suullisen käsittelyn järjestämistä, 25.4.2006 pidetyn yleiskokouksen jälkeen asia oli valmis tämän ratkaisuehdotuksen valmistelemista varten.
V Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
25. Tässä menettelyssä ei ole kiistanalaisena se, ettei yhteisön kansalaisen Sveitsissä Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen voimaantulon jälkeen työskentelemää aikaa laskettaisi työssäoloajaksi siinä työssä, jota tämä yhteisön kansalainen myöhemmin hoitaa jossakin unionin jäsenvaltiossa.
26. Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtillä on epäilyjä siltä osin, sovelletaanko samaa ratkaisua sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan mukaisesti myös aikaisempiin ajanjaksoihin.
27. Tässä yhteydessä, vaikka ennakkoratkaisukysymyksessä mainitaan vain kyseessä olevan määräyksen ajallinen ulottuvuus, on tarkasteltava alustavasti, voiko yhteisöjen tuomioistuin tulkita sitä ja, jos vastaus on myöntävä, on arvioitava, onko tällä määräyksellä välitöntä oikeusvaikutusta.
A Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta ratkaista esitetty ennakkoratkaisukysymys
28. Alustavana mutta tärkeänä huomautuksena totean, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevaan sopimukseen, jonka ovat Sveitsin kanssa tehneet sekä yhteisö(17) että jäsenvaltiot, liittyy seikkoja, jotka eivät kuulu yhteisöjen toimivaltaan.
29. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti asiassa 12/86, Demirel, 30.9.1987 antamassaan tuomiossa(18) toimivaltansa täsmentää primaarioikeuden alaan kuuluvien sekasopimusten määräyksiä, koska ne ovat osa yhteisön oikeusjärjestystä.(19) Nimenomaisen viittauksen puuttuessa toimivallan oikeudellinen perusta on EY 220 artikla,(20) jossa yhteisöjen tuomioistuimelle annetaan tehtäväksi sen varmistaminen, että unionin oikeutta noudatetaan.
30. Sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa määrätään palkkatyöntekijöiden yhdenvertaisesta kohtelusta ja vahvistetaan täten sitoumus yhteisön toimivaltaan kuuluvassa asiassa, minkä vuoksi, koska sillä on vaikutusta työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen, yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen tulkitsemaan sitä.(21)
31. Lisäksi erityisen toimielimen – sekakomitean – nimeäminen ei ole este yhteisöjen tuomioistuimen toimivallalle, koska asiassa Kupferberg, tuomio 26.10.1982,(22) esitetyn teorian mukaisesti kyseisen komitean tehtävät – vastuu ”sopimuksen hallinnoinnista ja moitteettomasta soveltamisesta”(23) ja sopimusta koskevien riitojen ratkaisu(24) – pysyvät muuttumattomina silloin, kun yhden sopimusvaltion tuomioistuin soveltaa sen käsiteltävänä olevassa riita-asiassa ehdotonta määräystä ja täsmentää ennakkoratkaisukysymystä tai esittää sellaisen.(25)
B Sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan välitön oikeusvaikutus
32. Kun siis katsotaan, että yhteisöjen tuomioistuimen on vastattava itävaltalaisen tuomioistuimen esittämään kysymykseen, on seuraavaksi selvitettävä, voidaanko jäsenvaltioiden tuomioistuimissa vedota työssä tapahtuvaa syrjintää koskevan kiellon periaatteeseen, sellaisena kuin siitä määrätään sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa.(26)
33. Edellä mainitussa asiassa Demirel, josta käy ilmi vakiintunut oikeuskäytäntö, todettiin, että ”yhteisön kolmansien maiden kanssa tekemässä sopimuksessa olevan määräyksen on katsottava olevan välittömästi sovellettavissa, kun se sanamuotonsa sekä sopimuksen tarkoituksen ja luonteen huomioon ottaen sisältää selvän ja täsmällisen velvoitteen, jonka täytäntöönpano tai oikeusvaikutusten syntyminen ei edellytä muita toimenpiteitä”.(27)
34. Tällä säännöllä yhteisön sisäisiin toimiin sovellettavat arviointiperusteet ulotetaan kansainvälisiin sopimuksiin,(28) vaikka siinä lisätään ylimääräinen seikka, koska Wienissä 23 päivänä toukokuuta 1969 tehdyn valtiosopimusoikeutta koskevan yleissopimuksen 31 artiklan mukaisesti(29) on nimittäin otettava huomioon myös sopimuksen ”sanonnat”, ”tarkoitus” ja ”päämäärä”, mikä merkitsee, että näiden tapausten erityinen luonne on taattava.(30)
35. Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen sanamuodossa korostetaan sen laatijoiden tahtoa kieltää kansalaisuuteen perustuva syrjintä yhteisön kansalaisten ja Sveitsin kansalaisten välillä erityisesti elin-, palvelus- ja työolojen osalta – sopimuksen 1 artiklan d kohta ja 2 artikla –, siten että sopimuspuolille kuuluu tämän henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvän yhdenvertaisen kohtelun oikeuden – sopimuksen 7 artiklan a kohta – säänteleminen näillä aloilla.
36. Sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa täsmennetään periaatetta palkkatyöntekijöiden osalta ja kielletään eri maiden kansalaisten erilainen kohtelu ”työ- ja palvelussuhteen ehtojen suhteen, erityisesti palkkauksen, irtisanomisen ja työttömyyden sattuessa saman alan työhön paluun tai uudelleen työllistämisen osalta” (1 kohta) ja kielletään pätemättömyyden uhalla sellaiset lainsäädännöt, joissa tämän määräyksen vastaisista toimenpiteistä säädetään tai joissa ne sallitaan (2 kohta).
37. Näin ollen siinä luodaan täsmällinen velvollisuus, joka ei edellytä muita toimenpiteitä, koska sopimuspuolilla ei ole harkintavaltaa kyseessä olevia aloja koskevan lainsäädännön osalta, sillä niiden on aina vältettävä kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää, mille periaatteelle ei voida asettaa edellytyksiä tai rajoituksia.
38. Näistä perusteluista seuraa, että sopimuksen liitteessä I olevassa 9 artiklassa kielletään kaikenlainen syrjintä ja myönnetään yhteisön kansalaisille ja Sveitsin kansalaisille oikeuksia, joiden noudattamista Euroopan unionissa toimivien (ts. kansallisten) tuomioistuinten on valvottava suoraan.
39. Ei pidä myöskään unohtaa, että yhteisöjen tuomioistuin on useaan kertaan viitannut kolmansien valtioiden kanssa tehtyihin sopimuksiin sisältyvien sellaisten määräysten välittömään oikeusvaikutukseen, joissa kielletään syrjintä työssä sellaisin sanamuodoin, jotka muistuttavat Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen sanamuotoa. Näin ollen sekasopimusten(31) osalta edellä mainitussa asiassa Pokrzeptowicz-Meyer,(32) tuomio 29.1.2002, vahvistettiin Puolan kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen(33) 37 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan välitön oikeusvaikutus ja todettiin, että ”puolalaisia työntekijöitä, jotka laillisesti työskentelevät jonkin jäsenvaltion alueella, ei saa syrjiä heidän kansalaisuutensa perusteella työehdoissa, palkkauksessa eikä irtisanomisessa verrattuna kyseisen jäsenvaltion kansalaisiin” (tuomion 19–30 kohta). Asiassa C‑265/03, Simutenkov, tuomio 12.4.2005,(34) yhteisöjen tuomioistuin totesi, että Venäjän kanssa tehdyn kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen(35) 23 artiklan 1 kohdalla, joka on samankaltainen kuin edellä mainittu Puolan kanssa tehdyn sopimuksen määräys, on välitön oikeusvaikutus (tuomion 20–29 kohta).
40. Lisäksi Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen tarkoitus on sama kuin EY 39 artiklan, jossa määrätään työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisössä ja poistetaan ”kaikki kansalaisuuteen perustuva jäsenvaltioiden työntekijöiden syrjintä työsopimusten tekemisessä sekä palkkauksessa ja muissa työehdoissa”. Myös sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan 1 ja 4 kohdan sanamuoto vastaa keskeisiltä osin työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68(36) 7 artiklan 1 ja 4 kohdan sanamuotoa.
41. Tätä yhdenmukaisuutta voidaan perustella yhtäältä sopimuksen lyhyellä johdanto-osalla, koska sopimuspuolet ovat päättäneet toteuttaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden välillään ”Euroopan yhteisössä sovellettavien säännösten perusteella”, ja toisaalta sopimuksen 16 artiklalla, johon sisältyy kaksi viittausta ”yhteisön oikeuteen”, jotta sopimuksen tavoitteet voidaan saavuttaa ”toimenpiteillä” ja ”oikeuskäytännöllä”.
42. Näin ollen on tarkasteltava, voidaanko sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan 1 ja 4 kohtaan soveltaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä EY 39 artiklan(37) ja asetusten(38) välittömästä oikeusvaikutuksesta.
43. Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C‑312/91, Metalsa, tuomio 1.7.1993,(39) että perustamissopimuksen määräyksen tulkinnan ulottaminen koskemaan jotakin sanamuodoltaan rinnastettavaa, yhteisön kolmannen maan kanssa tekemässä sopimuksessa olevaa määräystä, riippuu tavoitteesta, johon kullakin määräyksellä pyritään kunkin määräyksen soveltamisalalla siten, että ”yhtäältä kolmannen maan kanssa tehdyn sopimuksen ja toisaalta perustamissopimuksen tavoitteiden ja asiayhteyden vertailulla on huomattava merkitys”.
44. Kuten olen jo todennut, Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen ja EY:n perustamissopimuksen edellä mainituilla määräyksillä on sama tavoite: kansalaisuudesta johtuvan erilaisen kohtelun poistaminen työhön liittyvissä asioissa työntekijöiden todellisen vapaan liikkuvuuden saavuttamiseksi kyseessä olevilla alueilla.
45. Näin ollen en näe mitään estettä yhteisöjen tuomioistuimen EY 39 artiklaa ja asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 1 ja 4 kohtaa koskevan oikeuskäytännön soveltamiselle Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen liitteessä I olevaan 9 artiklaan.(40)
C Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ajallinen ulottuvuus
1.
Johdanto
46. ”Kaikki havaitsevat, että paikkamme ajassa kasvaa jatkuvasti ja olen erittäin tyytyväinen tähän kaikkeuteen koska minun oli yritettävä valaista totuutta, sitä, jota kaikki epäilevät.”(41)
47. Henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevaan sopimukseen ja liitteeseen I kuuluu joitakin siirtymämääräyksiä, mutta yksikään niistä ei koske yhdenvertaisen kohtelun periaatetta työoloissa.
48. Sopimuksen 10 artiklassa siis säädetään, että: a) Sveitsi voi soveltaa määrällisiä rajoituksia taloudellisen toiminnan harjoittamisen aloittamiseen viiden vuoden ajan tämän sopimuksen voimaantulosta yli neljä kuukautta kestävän oleskelun osalta (1 kohta); b) työmarkkinoille lainmukaisesti yhdentyneiden työntekijöiden ensisijaisuuden tarkastamista voidaan jatkaa enintään kahden vuoden ajan (2 kohta); c) Sveitsi varaa uusien oleskelulupien kokonaiskiintiöissään tietyn vähimmäismäärän Euroopan yhteisön palkkatyöntekijöille viiden vuoden ajan (3 kohta) tiettyjen erityisten yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti (4 kohta); d) näitä rajoituksia ei sovelleta työntekijöihin, joilla on jo lupa harjoittaa taloudellista toimintaa sopimuspuolten alueella tai voimassa olevan oleskeluluvan haltijoihin, koska heillä on alusta alkaen tiettyjä oikeuksia (5 kohta) ja e) rajatyöntekijöihin ei sovelleta minkäänlaisia määrällisiä rajoituksia (7 kohta).(42)
49. Siirtymäsäännöksiksi tarkoitetut liitteessä I olevat säännökset koskevat a) julkishallinnon työpaikkoihin pääsyä koskevia rajoituksia (26 artikla), b) palkkatyöntekijöiden (27, 29 ja 30 artikla) ja itsenäisten ammatinharjoittajien (31, 33 ja 34 artikla) oleskelua, paluuoikeutta ja maantieteellistä ja ammatillista liikkuvuutta ja c) palkkatyötä tekevien rajatyöntekijöiden (28 artikla) ja itsenäistä ammattia harjoittavien rajatyöntekijöiden (32 artikla) oleskelua, paluuoikeutta ja maantieteellistä ja ammatillista liikkuvuutta.
50. Näin ollen edellä mainituis sa säännöksissä ei ole erityisiä viittauksia, joiden avulla olisi mahdollista suunnata Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtin esittämään kysymykseen annettavaa vastausta.
2.
Ratkaisu
51. Esitetyn kysymyksen ratkaisemiseksi on arvioitava sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan välitöntä oikeusvaikutusta ja kahta yleistä oikeusperiaatetta: sitä, jonka mukaan sopimuksella luodaan velvollisuuksia sopimuspuolille vain sen voimaantulosta alkaen – tempus regit actum –, (43) kun siitä tulee osa yhteisön oikeusjärjestystä;(44) ja sitä, jonka mukaan, vaikka sopimuspuolten tahto muodostaa tulkinnassa käytettävän arviointiperusteen – ”subjektiivinen käsitys” –,(45) on tehtävä kokonaisvaltainen arviointi,(46) jossa painotetaan teleologisia ja systemaattisia seikkoja.
52. Näiden arviointiperusteiden valossa ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava myöntävästi ja todettava, että Sveitsissä ennen sopimuksen voimaantuloa täytetyt työskentelyjaksot on otettava huomioon uralla etenemistä varten samankaltaisessa työssä Itävallassa, johon asianomainen henkilö on sittemmin siirtynyt. Tätä ratkaisua voidaan perustella useilla syillä.
53. Ensimmäiseksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan muiden jäsenvaltioiden julkishallintojen palveluksessa täytettyjen aikaisempien työskentelykausien tunnustamatta jättäminen on epäsuoraa syrjintää, jota ei voida perustella. (47)
54. Toiseksi, jos pohditaan kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon vaikutusta tällä hetkellä, toisin sanoen uuden säännön soveltamista olemassa olevaan työsuhteeseen siten, että väitettyjen aiemmin saavutettujen oikeuksien mahdollinen noudattaminen sivuutetaan siitä hetkestä alkaen, kun sopimus tulee voimaan, työoloja koskevalla yhdenvertaisen kohtelun periaatteella on täysi vaikutus oikeudellisissa tilanteissa, joita ei ole suoritettu loppuun.
55. Kolmanneksi helpottaakseen yhteisön ja Sveitsin kansalaisten palkkatyöntekijäksi ja itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi ryhtymistä sekä palkkatyöntekijänä ja itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimista sekä palvelujen tarjoamista, sopimuksen 9 artiklassa määrätään tutkintotodistusten, todistusten ja muiden asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta ja viitataan liitteeseen III, mutta siinä ei aseteta hyväksymisen edellytykseksi, että todistus on toimitettu sopimuksen voimaantulon jälkeen. Tämä sama ajatus koskee myös jo täytettyjä työskentelykausia.(48)
56. Neljänneksi, jos nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kiellettäisiin ehdotettu huomioon ottaminen, tästä olisi seurauksena epäjohdonmukaista haittaa henkilöille, jotka ovat työskennelleet Sveitsissä ja jotka ovat 1.6.2002 jälkeen etsineet uuden työpaikan yhteisön alueelta, niihin henkilöihin nähden, joilla on koko ajan ollut työpaikka jossakin jäsenvaltiossa. Vain nämä viimeksi mainitut voisivat saada hyödyn aikaisemmassa vastaavassa työssä saavutetusta virkaiästä, mikä voisi saada ensin mainitut luopumaan oikeudestaan vapaaseen liikkuvuuteen.
57. On olemassa vielä yksi syy, joka tukee tässä mainittuja syitä ja jota on aiheellista tarkastella yksityiskohtaisemmin; Sveitsin kanssa tehty sopimus nimittäin merkitsee olemassa olevan yhteisön säännöstön hyväksymistä,(49) mikä on asian laita myös silloin, kun jokin valtio liittyy yhteisön jäseneksi.
58. Tämä yhtäläisyys mahdollistaa yhteisön asettamien vaatimusten ajallista ulottuvuutta uusissa jäsenvaltioissa koskevan oikeuskäytännön analogisen soveltamisen, jota kannatan.
59. Asiassa C‑122/96, Saldanha ja MTS, tuomio 2.10.1997,(50) arvioitiin sitä, onko EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäisen kohdan vastaista, että henkilöltä, jolla ei ole kotipaikkaa eikä omaisuutta Itävallassa, vaaditaan tietyn summan tallettamista oikeudenkäyntikulujen maksamisen vakuudeksi (cautio judicatum solvi), kun tällaista edellytystä ei ole asetettu maan omille kansalaisille samanlaisessa tilanteessa, kun asianomaisella henkilöllä oli muun yhteisön jäsenvaltion ja kolmannen valtion kansalaisuus. Koska asian tosiseikat olivat tapahtuneet ennen Itävallan liittymistä yhteisöön, yhteisöjen tuomioistuin tarkasteli kyseisen määräyksen ajallista ulottuvuutta ja totesi, että koska liittymisasiakirjassa ei määrätä kyseisen määräyksen soveltamista koskevista erityisistä edellytyksistä, sen on katsottava olevan ”välittömästi sovellettavissa” ja sitovan jäsenvaltiota siitä ajankohdasta alkaen, jolloin se liittyi yhteisöön, mikä pitää sisällään aiemmin syntyneiden tilanteiden myöhemmät vaikutukset (14 kohta).
60. Vielä täsmällisemmin, asiassa C‑195/98, Österreichischer Gewerkschaftsbund, tuomio 30.11.2000,(51) jossa oli kyse tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta nyt esillä olevan asian kaltaisesta tilanteesta, käsiteltävänä oli ongelma, joka johtui siitä, että Itävallassa otettiin opettajien palkkausta määritettäessä kokonaan huomioon muissa yhteisön jäsenvaltioissa täytetyt työskentelykaudet vain silloin, kun yleinen etu tätä edellytti ja vain toimivaltaisten viranomaisten luvalla, kun taas Itävallassa täytetyille työskentelykausille ei asetettu tällaisia edellytyksiä, mikä yhteisöjen tuomioistuimen mukaan oli yhteisön oikeuden vastaista (51 kohta). Tämän jälkeen yhteisöjen tuomioistuin totesi, että sen arvioimisessa, kuuluivatko näihin työskentelykausiin ennen unioniin liittymistä täytetyt työskentelykaudet, on otettava huomioon ilman ajallista rajoitusta ”työskentelykaudet, jotka on täytetty VBG:n 26 §:n 2 momentissa lueteltuja itävaltalaisia laitoksia vastaavissa muiden jäsenvaltioiden laitoksissa” (56 kohta).
VI Ratkaisuehdotus
61. Edellä todetun valossa ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgerichtin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavalla tavalla:
Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tekemän sopimuksen liitteessä I olevaa 9 artiklaa on tulkittava siten, että siinä edellytetään, että Sveitsissä ennen sopimuksen voimaantuloa täytetyt työskentelykaudet otetaan huomioon uralla etenemistä varten verrattavissa olevassa työssä, jossa asianomainen henkilö on toiminut jossakin yhteisön valtiossa sopimuksen voimaantulon jälkeen.
(1) .
(2)  –	EYVL 2002, L 114, s. 6.
(3)  –	Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen sopimus, joka on allekirjoitettu Brysselissä 22.7.1972 (EYVL L 300, s. 189). Muita samankaltaisia sopimuksia on tehty Itävallan, Suomen, Islannin, Norjan, Portugalin ja Ruotsin kanssa.
(4)  –	Euroopan yhteisöjen ja Sveitsin valaliiton puitesopimus tieteellisestä ja teknisestä yhteistyöstä (EYVL 1985, L 313, s. 6).
(5)  –	Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimus tavaroiden rautatie- ja maantiekuljetuksista, joka on tehty Portossa 2.5.1992 (EYVL L 373, s. 28).
(6)  –	Lautenberg, A. L., ”Les accords bilatéraux vus de Bruxelles”, Accords bilatéraux Suisse – UE (Commentaires),
Helbing & Lichtenhahn, Basel, Geneve, Munchen/Bruylant, Bryssel, 2001, s. 21–24, selventää Sveitsin näkökulmaa neuvotteluiden aikana.
(7)  –	Kaddous, C., ”Les accords sectoriels dans le système des relations extérieures de l’Union européenne”, Accords bilatéraux…, em. teos, s. 79.
(8)  –	”Sopimus tulee voimaan sitä päivää seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona ratifiointiasiakirjojen tallettamisesta tai seuraavien seitsemän sopimuksen hyväksymisestä on ilmoitettu viimeksi – – ” (vapaata liikkuvuutta koskevan sopimuksen 25 artikla). Kaufmann, B., ”Die bilateralen Abkommen mit der EU. Ein langer Weg in der EU bis zur Ratifikation”, Neue Zürcher Zeitung (NZZ),
21.6.2000, kuvailee ratifiointimenettelyn monimutkaisuutta, minkä vuoksi sopimusten voimaantulo viivästyi.
(9)  –	Bieber, R., ”Quelques remarques à l’occasion de l’entrée en vigueur des Accords bilatéraux Suisse-CE”, Mélanges en l’honneur de Bernard Dutoit,
Librairie Droz, Geneve, 2002, s. 14 ja sitä seuraavat sivut.
(10)  –	Neuwahl, N. A., ”Joint Participation in International Treaties and the Exercise of Power by the EEC and Its Member States: Mixed Agreements”, Common Market Law Review,
osa 28, 1991, s. 717–740.
(11)  –	Tämä periaate ilmaistaan myös rautateiden ja maanteiden tavara- ja henkilöliikenteestä tehdyssä sopimuksessa (1 ja 32 artikla), lentoliikenteestä tehdyssä sopimuksessa (3 artikla), julkisista hankinnoista tehdyssä sopimuksessa (6 artikla ja liitteet) ja maataloustuotteiden kaupasta tehdyssä sopimuksessa (7–9 artikla).
(12)  – Sekakomitea, jonka perustamisesta määrätään sopimuksen 14 artiklassa, vastaa sopimuksen hallinnoinnista ja moitteettomasta soveltamisesta; sopimuksen 19 artiklassa sille myönnetään toimivalta ratkaista sopimuspuolten väliset riidat.
(13)  –	Sopimuksen 15 artiklassa määrätään, että sen liitteet ja pöytäkirjat ovat erottamaton osa itse sopimusta.
(14)  –	BGBl. 1948, nro 86; tähän lakiin on tehty useita muutoksia.
(15)  –	BGBl. 1956, nro 54; myös tätä lakia on muutettu sen voimaantulon jälkeen.
(16)  –	LGBl. nro 2/2001; tätäkin lakia on muutettu myöhemmin.
(17)  –	Yhteisön toimivalta käydä neuvotteluja muiden kansainvälisen oikeuden oikeussubjektien kanssa löytyy EY 310 artiklasta, joka perustuu EY:n perustamissopimuksen 238 artiklaan, jonka alkuperä on Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen siirtymätoimenpiteistä tehdyn yleissopimuksen 14 artiklassa.
(18)  –	Asia 12/86 (Kok. 1987, s. 3719, Kok. Ep. IX, s. 177, 6–12 kohta).
(19)  –	Macloed, I., Hendry, I. D., Hyett, S., The External Relations of the European Communities,
Clarendon Press, Oxford, 1996, s. 156; Louis, J. V., El ordenamiento jurídico comunitario,
5. painos, Euroopan yhteisöjen julkaisutoimisto, 1995, s. 127. Asiassa C‑53/96, Hermès, tuomio 16.6.1998 (Kok. 1998, s. I‑3603), antamassaan ratkaisuehdotuksessa julkisasiamies Tesauro tarkastelee tätä seikkaa myöntämättä kuitenkaan avoimesti, että tuomioistuinvalvonta ulottuu sellaisia aloja koskeviin säännöksiin, jotka eivät kuulu yhteisön toimivaltaan.
(20)  –	Petrović, D., L’effet direct des accords internationaux de la Communauté européenne: à la recherche d’un concept,
Presses Universitaires de France, Paris, 2000, s. 155 ja sitä seuraavat sivut.
(21)  –	Khil-Wolff, B., ”L’Accord Suisse-CE sur la libre circulation des personnes: observations générales”, L’Accord sur la libre circulation des personnes avec l’UE et ses effets à l’égard de la sécurité sociale en Suisse,
Stämpfli Verlag AG, Bern, 2001, s. 5.
(22)  –	Asia 104/81 (Kok. 1982 s. 3641, Kok. Ep. VI, s. 555, 19 ja 20 kohta).
(23)  –	Sopimuksen 14 artikla.
(24)  –	Sopimuksen 19 artikla.
(25)  –	Gaja, G., ”Effets directs et réciprocité dans la jurisprudence concernant l’Accord entre la Communauté européenne et la Suisse”, Annuaire suisse de droit international,
osa XL, 1984, s. 27, katsoo, että vuoden 1972 sopimuksen sekakomitea ei voi lausua sopimuksen määräysten välittömästä oikeusvaikutuksesta, koska sekakomitean tehtävät keskittyvät muihin seikkoihin, kuten sopimuksesta johtuvien velvoitteiden täsmentämiseen. Eri tilanne, jota on tarkasteltu asiassa 1/91, tuomio 14.12.1991 (Kok. 1991, s. I‑6079, Kok. Ep. XI, s. I-565) ja asiassa 1/92, tuomio 10.4.1992 (Kok. 1992, s. I‑2821, Kok. Ep. XII, s. I-71), syntyy silloin, kun kansainvälisellä sopimuksella luodaan erillinen oikeudellinen järjestelmä.
(26)  –	Carreau, D., Droit international,
Kust. Pedone, Paris, 1988, s. 453, katsoo, että jos välitöntä oikeusvaikutusta ei tunnusteta sopimuksissa, tuomioistuimen on määriteltävä se tapauskohtaisesti.
(27)  –	Asiassa Demirel annetun tuomion 14 kohta. Asia 87/75, Bresciani, tuomio 5.2.1976 (Kok. 1976, s. 129, Kok. Ep. III, s. 17); asia C‑18/90, Kziber, tuomio 31.1.1991 (Kok. 1991, s. I-199, Kok. Ep. XI, s. I-9, 15 kohta); asia C-312/91, Metalsa, tuomio 1.7.1993 (Kok. 1993, s. I‑3751, 12 kohta); asia C‑432/92, Anastasiou ym., tuomio 5.7.1994 (Kok. 1994, s. I‑3087, 23 kohta); asia C‑162/96, Racke, tuomio 16.6.1998 (Kok. 1998, s. I‑3655, 31 kohta); asia C‑416/96, El-Yassini, tuomio 2.3.1999 (Kok. 1999, s. I‑1209, 25 kohta); asia C‑262/96, Sürül, tuomio 4.5.1999 (Kok. 1999, s. I‑2685, 60 kohta) ja asia C‑162/00, Pokrzeptowicz-Meyer, tuomio 29.1.2002 (Kok. 2002, s. I‑1049, 19 kohta). Yhdistetyissä asioissa 21/72–24/72, International Fruit Company ym., tuomio 12.12.1972 (Kok. 1972, s. 1219, Kok. Ep. II, s. 49), oli ensimmäistä kertaa kysymys mahdollisuudesta laajentaa välittömän oikeusvaikutuksen teoriaa yhteisön tekemään sopimukseen ja vaikka tätä mahdollisuutta ei myönnetty GATT-sopimuksen osalta, sitä ei poissuljettu muiden sopimusten osalta.
(28)  –	Pysyvä kansainvälinen tuomioistuin – kansainvälisen tuomioistuimen edeltäjä – katsoi kansainvälisten sopimusten välittömän oikeusvaikutuksen osalta, että Gdanskin vapaakaupungille myönnetty erityinen oikeudellinen asema ei mahdollistanut sen jäsenyyttä kansainvälisessä työjärjestössä ja katsoi, että kansainvälisellä sopimuksella – ”Beamtenabkommenilla” – ei luoda suoraan oikeuksia tai velvollisuuksia yksityisille (26.8.1930 annettu lausunto, Recueil de la CPJI,
B-sarja, nro 18, 1928).
(29)  –	Recueil des traités des Nations unies,
osa 1155, nro 18232, s. 331.
(30)  –	Petrović, D. em. teos., määrittelee yhteisön oikeuteen kuuluvien kansainvälisten sopimusten määräykset sui generis ‑määräyksiksi.
(31)  –	Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut myös muun kaltaisten, esim. ETY:n ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen (jonka yhteisö on hyväksynyt ja allekirjoittanut 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY, EYVL 1964, 217, s. 3685) osalta, että niillä on välitön oikeusvaikutus; yhteisöjen tuomioistuin on laajentanut välitöntä oikeusvaikutusta joihinkin assosiaationeuvoston 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 säännöksiin: asia C‑192/89, Sevince, tuomio 20.9.1990 (Kok. 1990, s. I‑3461, Kok. Ep. X, s. 529, 26 kohta), päätöksen 6 ja 13 artikla; asia C‑355/93, Eroglu, tuomio 5.10.1994 (Kok. 1994, s. I‑5113, 17 kohta), 7 artiklan 2 kohta; asia C‑351/95, Kadiman, tuomio 17.4.1997 (Kok. 1997, s. I‑2133, 28 kohta), 7 artiklan 1 kohta; asia C‑210/97, Akman, tuomio 19.11.1998 (Kok. 1998, s. I‑7519, 23 kohta), 7 artiklan 2 kohta; asia C‑171/01, Wählergruppe Gemeinsam, tuomio 8.5.2003 (Kok. 2003, s. I‑4301, 67 kohta), 10 artiklan 1 kohta; asia C‑467/02, Cetinkaya, tuomio 11.11.2004 (Kok. 2004, s. I‑10895, 31 kohta), 7 artiklan 1 kohta; asia C‑136/03, Dörr ja Ünal, tuomio 2.6.2005 (Kok. 2005, s. I‑4759, 66 kohta), 6 artiklan 1 kohta ja asia C‑502/04, Torun, tuomio 16.2.2006 (19 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), 7 artiklan 2 kohta. Myös em. asiassa El-Yassini, tuomion 32 kohta, yhteisöjen tuomioistuin vahvisti Marokon kanssa tehdyn yhteistyösopimuksen (joka on allekirjoitettu Rabatissa 27.4.1976 ja jonka yhteisö on hyväksynyt 26.9.1978 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2211/78, EYVL L 264, s. 1) 40 artiklan välittömän oikeusvaikutuksen, jonka mukaan ”kukin jäsenvaltio myöntää niille työntekijöille, jotka ovat Marokon kansalaisia ja työskentelevät sen alueella, sellaisen työoloja ja palkkaa koskevan järjestelyn, jossa näitä työntekijöitä ei millään tavalla syrjitä sen oman maan kansalaisiin nähden”.
(32)  –	Ks. alaviite 27.
(33)  –	Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan tasavallan välillä allekirjoitettu Eurooppa-sopimus, jonka yhteisö on hyväksynyt 13 päivänä joulukuuta 1993 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 93/743/Euratom, EHTY, EY (EYVL L 348, s. 1).
(34)  –	Kok. 2005, s. I-2579.
(35)  –	Korfussa 24 päivänä kesäkuuta 1994 allekirjoitettu Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Venäjän federaation kumppanuus- ja yhteistyösopimus, jonka yhteisöt ovat hyväksyneet 30 päivänä lokakuuta 1997 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 97/800/EY, EHTY, Euratom (EYVL L 327, s. 1).
(36)  –	EYVL L 257, s. 2.
(37)  –	Asia 41/74, Van Duyn, tuomio 4.12.1974 (Kok. 1974, s. 1337, Kok. Ep. II, s. 395, 4–8 kohta); asia 13/76, Donà, tuomio 14.7.1976 (Kok. 1976, s. I‑1333, Kok. Ep. III, s. 177, 20 kohta) ja asia C‑18/95, Terhoeve, tuomio 26.1.1999 (Kok. 1999, s. I‑345, 27 kohta).
(38)  –	Asia 93/71, Leonesio, tuomio 17.5.1972 (Kok. 1972, s. 287, Kok. Ep. II, s. 1, 5 kohta) ja asia 34/73, Variola, tuomio 10.10.1973 (Kok. 1973, s. 981, Kok. Ep. II, s. 147, 8 ja 10 kohta).
(39)  –	Asia C-312/91 (Kok. 1993, s. I‑3751, 11 kohta); asia C‑63/99, Gloszczuk, tuomio 27.9.2001 (Kok. 2001, s. I-6369, 49 kohta); asia C‑235/99, Kondova, tuomio 27.9.2001, (Kok. 2001, s. I-6427, 52 kohta); asia C-257/99, Barkoci ja Malik, tuomio 27.9.2001 (Kok. 2001, s. I-6557) ja em. asia Pokrzeptowicz-Meyer, tuomio 29.1.2002, 33 kohta.
(40)  –	Kaddous, C., em. teos, s. 105–110.
(41)  –	Proust, M., À la recherche du temps perdu. Le Temps retrouvé, Ed. Gallimard, Bibliothèque La Pléiade, IV, Paris, 1989, s. 623.
(42)  –	Saman 10 artiklan 6 kohdassa asetetaan Sveitsille velvollisuus toimittaa sekakomitealle hyödylliset tilastot ja tiedot ja sopimuspuolille mahdollisuus pyytää kyseistä komiteaa tarkastelemaan tilannetta; 10 artiklan viimeisessä 8 kohdassa viitataan sosiaaliturvaa ja työttömyysvakuutusmaksujen korvaamista koskevien asioiden osalta liitteessä II olevassa pöytäkirjassa oleviin siirtymämääräyksiin.
(43)  –	Cahier, P., ”L’obligation de ne pas priver un traité de son objet et de son but avant son entrée en vigueur”, Mélanges Fernand Dehousse,
osa 1, Kust. Fernand Nathan, Paris/Kust. Babour, Bruxelles, 1979, s. 31.
(44)  –	Asia 181/73, Haegeman, tuomio 30.4.1974 (Kok. 1974, s. 449, Kok. Ep. II, s. 283, 5 kohta) ja em. asia Sevince, tuomion 8 kohta sekä em. asia Demirel, tuomion 7 kohta.
(45)  –	Imbrechts, L., ”Les effets internes des accords internationaux des Communautés européennes”, Revue d’intégration européenne/Journal of European Integration,
1986, osa 10, nro 1, s. 66; Tagaras, H. N., ”L’effet direct des accords internationaux de la Communauté”, Cahiers de Droit Européenne,
1987, s. 23.
(46)  –	Lagrange, M., ”La Cour de Justice des Communautés européennes du Plan Schumann à l’Union européenne”, Mélanges Fernand …,
em. teos, osa 2, s. 131 ja sitä seuraavat sivut.
(47)  –	Asia C‑419/92, Scholz, tuomio 23.2.1994 (Kok. 1994, s. I‑505, 11 kohta); asia C‑15/96, Schöning-Kougebetopoulou, 15.1.1998 (Kok. 1998, s. I‑47, 13 kohta); asia C‑187/96, komissio v. Kreikka, tuomio 12.3.1998 (Kok. 1998, s. I‑1095, 21 kohta); asia C‑224/01, Köbler, tuomio 30.9.2003 (Kok. 2003, s. I‑10239, 71–74 kohta); asia C‑278/03, komissio v. Italia, tuomio 12.5.2005 (Kok. 2005, s. I‑3747, 14 kohta) ja asia C‑205/04, komissio v. Espanja, tuomio 23.2.2006 (14 ja 15 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
(48)  –	Julkisasiamies Jacobs ehdottaa samankaltaista ratkaisua Itävallan tasavallan liittymisasiakirjan osalta asiassa C‑195/98, Österreichischer Gewerkschaftsbund, tuomio 30.11.2000 (Kok. 2000, s. I‑10497), antamansa ratkaisuehdotuksen 146 kohdassa.
(49)  –	Tämä johtuu yhdestä sopimuksen päätösasiakirjaan sisältyvästä yhteisestä julistuksesta, josta mainitaan tämän ratkaisuehdotuksen 13 kohdassa. Khil-Wolff, B., em. teos, s. 4 ja 7 sekä Bieber, R., em. teos, s. 17, katsovat, että Euroopan yhteisön ja Sveitsin välisessä oikeudellisessa lähentämisessä käytettävä pääasiallinen menetelmä perustuu siihen, että Sveitsi hyväksyy olemassa olevan yhteisön säännöstön siten, että unionin lainsäädäntöä ei vain saateta osaksi yhden klassisen bilateraalisen sopimuksen sopimuspuolen lainsäädäntöä.
(50)  –	Kok. 1997, s. I-5325.
(51)  –	Mainittu edellä alaviitteessä 48.