62006CC0446
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
YVES BOT
6 päivänä joulukuuta 2007 (
1
)
Asia C-446/06
A. G. Winkel
vastaan
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
”Naudanliha — Yhteinen markkinajärjestely — Asetus (EY) N:o 1254/1999 — Asetuksen 3 artiklan f alakohta — Emolehmäpalkkion myöntäminen — Tavallista karjankasvatuskäytäntöä vastaavat edellytykset”
1.
Tällä ennakkoratkaisupyynnöllä yhteisöjen tuomioistuimelta pyydetään vastausta siihen, onko jäsenvaltiolla asetuksella (EY) N:o 1254/1999 (
2
) perustetussa yhteisön tukijärjestelmässä mahdollisuus asettaa kyseisten tukien myöntämiselle edellytyksiä, jotka koskevat poikimisen tiheyttä ja imetyksen kestoa.
2.
Selitän tässä ratkaisuehdotuksessa, minkä vuoksi asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohta ei mielestäni ole esteenä sille, että jäsenvaltio asettaa emolehmäpalkkion myöntämiselle poikimisen tiheyttä koskevan edellytyksen ja edellytyksen siitä, että vasikka on emänsä luona vähintään neljä kuukautta.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Yhteisön oikeus
1. Asetus N:o 1254/1999
3.
Yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa on perustettu naudanliha-alan yhteinen markkinajärjestely kyseisen alan markkinoiden vakauttamiseksi ja maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseksi.
4.
Tässä tarkoituksessa asetuksella N:o 1254/1999 on otettu käyttöön naudanlihantuottajien tukijärjestelmä. Tähän järjestelmään kuuluu erityisesti naudanlihantuottajille emolehmäkarjan pitämisestä suoran tuen muodossa maksettava palkkio, josta käytetään myös nimitystä ”emolehmäpalkkio”.
5.
Asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohtaan sisältyvän määritelmän mukaan emolehmällä tarkoitetaan
”lihakarjarotuun kuuluvaa lehmää tai tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytyksestä saatua lehmää, joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa”.
6.
Asetuksen N:o 1254/1999 6 artiklassa säädetään, että tuottaja, joka pitää tilallaan emolehmiä, voi saada tietyillä edellytyksillä emolehmäpalkkiota.
7.
Näin ollen emolehmäpalkkio myönnetään kyseisen 6 artiklan nojalla tuottajille, jotka eivät toimita tilaltaan maitoa tai maitotuotteita hakemuksen jättöpäivää seuraavien 12 kuukauden aikana. Kuitenkin tietyt tuottajat, jotka toimittavat maitoa tai maitotuotteita, voivat saada emolehmäpalkkiota, jos asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (
3
) 4 artiklassa tarkoitettu tuottajakohtainen viitemäärä on enintään 120000 kilogrammaa. (
4
)
8.
Voidakseen saada emolehmäpalkkiota tuottajien on pidettävä karjassaan emolehmiä vähintään 60 prosenttia ja hiehoja enintään 40 prosenttia yhtäjaksoisesti vähintään hakemuksen jättöpäivää seuraavien kuuden kuukauden ajan.
9.
Asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan g alakohdan mukaan ”hieholla” tarkoitetaan vähintään kahdeksan kuukauden ikäistä poikimatonta naaraspuolista nautaeläintä. Kyseisen asetuksen 6 artiklan 6 kohdassa täsmennetään, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetaan ainoastaan lihakarjarotuun kuuluvia hiehoja, jotka kuuluvat samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa.
10.
Euroopan yhteisöjen komission tehtävänä on lisäksi antaa yksityiskohtaiset säännöt kyseisen asetuksen soveltamisesta ja erityisesti emolehmän määrittelystä. (
5
)
2. Asetus (EY) N:o 2342/1999
11.
Komissio on täsmentänyt emolehmän käsitteen antaessaan asetuksen (EY) N:o 2342/1999, (
6
) jossa vahvistetaan asetuksen N:o 1254/1999 yksityiskohtaiset soveltamissäännöt. Soveltamisasetuksen 14 artiklassa luettuna yhdessä kyseisen asetuksen liitteen I kanssa nimittäin ilmoitetaan ne lehmärodut, joita ei voida pitää lihakarjarotuun kuuluvina ja joita ei siis voida pitää asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohdassa tarkoitettuina emolehminä.
12.
Lisäksi soveltamisasetuksen 45 artiklan nojalla jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tämän asetuksen moitteettomaksi soveltamiseksi.
3. Asetus (EY) N:o 2419/2001
13.
Asetuksella (EY) N:o 2419/2001 (
7
) pyritään panemaan tehokkaasti täytäntöön suorien tukien järjestelmät yhteisen maatalouspolitiikan alalla vahvistamalla asetuksella (ETY) N:o 3508/92 (
8
) perustetun yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän yksityiskohtaiset soveltamissäännöt. Tämän asetuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää sovelletaan emolehmäpalkkiojärjestelmään. Tämän järjestelmän avulla jäsenvaltiot voivat varmistua yhteisön tuilla rahoitettavien toimien toteutumisesta ja säännönmukaisuudesta.
14.
Asetuksen N:o 2419/2001 36 artiklassa säädetään erityisesti, että tukea ei myönnetä hakemuksessa ilmoitettua suuremmalle eläinmäärälle. Tällaisessa tapauksessa tuki lasketaan niiden eläinten lukumäärän perusteella, jotka todella täyttävät kaikki tuen myöntämisen edellytykset.
15.
Kyseisen asetuksen 38 artiklan nojalla havaittu sääntöjenvastaisuus niiden eläinten lukumäärän, jotka todella täyttävät edellytykset, ja niiden eläinten lukumäärän välillä, joista on haettu tukea, aiheuttaa palkkioiden vähennyksiä ja poissulkemisia.
B Kansallinen lainsäädäntö
16.
Asetus N:o 1254/1999 on pantu täytäntöön Alankomaiden oikeusjärjestyksessä Regeling dierlijke EG-premies -nimisellä asetuksella (jäljempänä kansallinen asetus). Kansallisen asetuksen 1 §:n 1.8.2002 ja 1.6.2003 välisenä aikana voimassa olleessa versiossa määritellään emolehmä toistamalla sama määritelmä, joka sisältyy asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohtaan.
17.
Kansallisessa asetuksessa säädetään emolehmäpalkkion myöntämistä koskevien yksityiskohtien osalta, että kyseinen palkkio myönnetään tuottajille ainoastaan, jos emolehmä on poikinut kyseisenä vuotena vähintään kerran ja jos sen vasikka on pysynyt kyseisessä karjassa vähintään neljä kuukautta syntymästään.
18.
Poikimista koskevan edellytyksen muuttamisen jälkeen 2.6.2003 lukien palkkio myönnetään, jos emolehmä on poikinut vähintään kerran sellaisen ajanjakson kuluessa, joka alkaa 20 kuukautta ennen kyseisen hakemusajanjakson alkamista ja päättyy 4 kuukauden kuluttua hakemusajanjakson alkamisesta.
II Pääasian perustana olevat tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
19.
A. G. Winkel teki 19.8.2002 Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteitille (maatalous-, luonnonvara- ja elintarvikeministeri, jäljempänä ministeri) vuoden 2002 osalta palkkiohakemuksen seitsemän emolehmän pitämisestä.
20.
Myönnettyään vuoden 2002 osalta Winkelille 1532,65 euron emolehmäpalkkion ja vähennettyään tämän jälkeen kyseisen palkkion määrää ministeri hylkäsi lopulta 4.6.2004 tekemällään päätöksellä palkkiohakemuksen vuoden 2002 osalta ja vaati näin ollen Winkeliä palauttamaan myönnetyn summan, koska neljä lehmää, joista palkkiota oli haettu, eivät olleet imettäneet vasikoitaan 1.1.2001 ja 31.12.2002 välisenä aikana vähintään neljää kuukautta.
21.
Lisäksi 18.6.2004 tekemässään päätöksessä ministeri katsoi asetuksen N:o 2419/2001 38 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan perusteella, ettei kantajalle kuulunut 875,80 euron suuruista tulotukea.
22.
Winkel jätti 28.6.2003 palkkiohakemuksen vuoden 2003 osalta seitsemän emolehmän pitämisestä.
23.
Ministeri myönsi 21.6.2004 tekemällään päätöksellä Winkelille vuoden 2003 osalta 1104,46 euron suuruisen palkkion kuuden emolehmän pitämisestä. Palkkio seitsemännestä lehmästä evättiin, koska se ei ollut imettänyt vasikkaansa neljää kuukautta.
24.
Winkel teki ministerin 4., 18. ja 21.6.2004 tekemiä päätöksiä koskevan oikaisuvaatimuksen. Ministeri hylkäsi kyseisen oikaisuvaatimuksen 26.10.2004 tekemällään päätöksellä.
25.
Juuri tämä päätös on kanteen kohteena kansallisessa tuomioistuimessa. Winkel nimittäin katsoo, että kansallisessa asetuksessa mainitut edellytykset ovat asetuksen N:o 1254/1999 vastaisia. Winkel katsoo erityisesti, että kaikki lehmät, joiden pitämisestä hän on hakenut emolehmäpalkkiota vuosien 2002 ja 2003 osalta, vastaavat asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohtaan sisältyvää emolehmän määritelmää.
26.
College van Beroep voor het bedrijfsleven, joka on epävarma asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohdan tulkinnasta, on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kysymykset:
”1)
Onko sellainen sääntely, jossa emolehmäpalkkio-oikeuden saamista varten edellytetään tavallisten karjankasvatuskäytäntöjen perusteella, että pidetty lehmä on poikinut vähintään kerran sellaisen ajanjakson kuluessa, joka alkaa 20 kuukautta ennen kyseisen hakemusajanjakson alkamista ja päättyy 4 kuukauden kuluttua hakemusajanjakson alkamisesta, ja että vasikkaa ei ole viety pois kyseisestä karjasta neljän kuukauden kuluessa syntymästä, yhteensopiva asetuksen (EY) N:o 1254/1999 3 artiklan johdantokappaleen ja f alakohdan kanssa?
2)
Minkä kriteereiden mukaan on siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen annetaan kieltävä vastaus, määritettävä, pidetäänkö karjaa vasikoiden kasvattamiseksi lihantuotantotarkoitusta varten, sekä mitkä lehmät kuuluvat tähän karjaan?”
III Tapauksen tarkastelu
27.
Aluksi on muistutettava, että Winkel teki 19.8.2002 emolehmäpalkkiohakemuksensa vuoden 2002 osalta. Kansallista asetusta kuitenkin muutettiin poikimista koskevan edellytyksen osalta 2.6.2003. Vuotta 2002 koskevan hakemuksen osalta sovelletaan siis kansallisen asetuksen 1.8.2002–1.6.2003 voimassa ollutta versiota.
28.
Olen sitä mieltä, että kyseisellä poikimisen tiheyttä koskevalla muutoksella ei ole vaikutusta esitettyyn kysymykseen annettavaan vastaukseen. Ainoa pieni ero on siinä, että muuttamattoman kansallisen asetuksen mukaan lehmän oli pitänyt poikia vähintään yhden kerran kyseisen vuoden aikana, ja muutetun kansallisen asetuksen mukaan lehmän on pitänyt poikia vähintään kerran ajanjakson aikana, joka alkaa 20 kuukautta ennen hakemusajanjakson alkamista ja päättyy neljän kuukauden kuluttua hakemusajanjakson alkamisesta.
29.
Molemmissa tapauksissa herää kysymys siitä, onko asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohta esteenä sille, että emolehmäpalkkion saamiseksi asetetaan poikimisen tiheyttä koskeva edellytys.
30.
Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii siis pääasiallisesti saamaan selville, onko asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohtaa tulkittava siten, että se estää jäsenvaltiota asettamasta emolehmäpalkkion myöntämiselle poikimisen tiheyttä koskevan edellytyksen ja edellytyksen siitä, että lehmä on imettänyt vasikkaansa vähintään neljä kuukautta.
31.
Komissio katsoo, että lehmän on täytettävä ainoastaan kaksi asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohdassa esitettyä kriteeriä, jotta sitä voidaan pitää emolehmänä ja jotta sen nojalla saadaan siten oikeus emolehmäpalkkioon. Näin ollen eläimen on kuuluttava lihakarjarotuun ja samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa, jotta sitä voidaan pitää emolehmänä.
32.
Komissio lisää, että sitä, onko kyseessä emolehmä, on arvioitava koko karjan tasolla eikä jokaisen lehmän tasolla. Täten se katsoo, että jos on aihetta olettaa, että lehmä ei ole imettänyt vasikkaansa, palkkion myöntämiseksi kyseisestä lehmästä on riittävää tarkastella, säilyykö karja kuitenkin luonteeltaan emolehmäkarjana. Lisäksi komission mukaan kansallisessa asetuksessa asetettujen edellytysten kaltaisissa kansallisissa edellytyksissä ei oteta huomioon perusteltuja poikkeustapauksia, kuten vasikan kuolemaa pian syntymänsä jälkeen.
33.
Jäsenvaltiot eivät komission mukaan näin ollen voi asettaa emolehmäpalkkion myöntämiselle edellytyksiä, jotka koskevat poikimisen tiheyttä ja imetyksen kestoa.
34.
En ole samaa mieltä. Alankomaiden ja Ranskan hallitusten tapaan katson, että asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohtaa on tulkittava siten, että se ei estä jäsenvaltiota antamasta lainsäädäntöä, jossa asetetaan poikimisen tiheyttä ja imetyksen kestoa koskevia edellytyksiä karjankasvattajille, jotka haluavat saada emolehmäpalkkion.
35.
Palautan aluksi mieleen yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön, jonka mukaan yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on. (
9
)
36.
Asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohdan sanamuodon tarkastelusta ilmenee, että siihen ei sisälly mitään säännöstä, joka nimenomaisesti estäisi kansallisessa asetuksessa esitettyjen kaltaisten edellytysten soveltamisen. Päinvastoin soveltamisasetuksen 45 artiklan nojalla jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tämän asetuksen moitteettomaksi soveltamiseksi.
37.
Asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohdassa määritellään emolehmä lihakarjarotuun kuuluvaksi lehmäksi, joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa. Kyseistä emolehmän käsitettä on täsmennetty soveltamisasetuksen 14 artiklassa. Tässä säännöksessä ilmoitetaan, mitä lehmiä ei voida pitää emolehminä.
38.
Missään asetuksen N:o 1254/1999 ja soveltamisasetuksen säännöksessä ei kuitenkaan selitetä, mitä on ymmärrettävä ”emolehmällä, joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa”.
39.
Karjankasvatuksen käsite, joka voidaan määritellä niiden tekniikoiden kokonaisuudeksi, joilla eläimiä kasvatetaan antamalla niiden syntyä ja kehittyä hyvissä olosuhteissa, (
10
) voidaan kuitenkin käsittää hyvin eri tavalla eri jäsenvaltioissa.
40.
Esimerkiksi Ranskan hallitus selittää huomautuksissaan, että Ranskassa lihantuotantotarkoituksessa pidettävän vasikan imetyksen vähimmäisaika on neljä viikkoa tai vielä pidempi, jos lihaa on pidettävä kaupan nimityksellä ”juottovasikka”. Vasikka voidaan jopa vieroittaa nopeasti ja lihottaa, jotta se voidaan myydä sonnivasikkana, hiehona tai härkänä. (
11
)
41.
Komissio myöntää lisäksi, että kasvatusmenetelmät voivat erota karjanpitotyypin ja kasvatettavan rodun mukaan. (
12
) Se ei kuitenkaan täsmentänyt karjankasvatustapoja, jotka antavat karjalle emolehmäkarjan luonteen.
42.
Alankomaiden hallitus katsoo näin ollen, että asetuksen N:o 1254/1999 täytäntöönpanemiseksi on tarpeen täsmentää emolehmän käsite samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa kuulumista koskevan edellytyksen osalta.
43.
Kansallisessa asetuksessa asetettujen edellytysten kaltaisten edellytysten avulla, jotka heijastavat yleisiä karjankasvatuksen tekniikoita Alankomaissa, on Alankomaiden hallituksen mukaan siten mahdollista todentaa tällaiseen karjaan kuuluminen ja määritellä emolehmä. Näin ollen jos poikimisen tiheyttä ei noudateta tai jos vasikka ei jää emänsä luokse vähintään neljäksi kuukaudeksi, ei ole mahdollista puhua karjankasvatuksesta ja katsottaisiin, ettei lehmä ole luonteeltaan emolehmä. Palkkiota ei näin ollen voitaisi myöntää, kuten on asian laita pääasiassa Winkelin osalta.
44.
Komissio väittää kuitenkin huomautuksissaan, että emolehmäkarjan luonnetta, joka on välttämätön palkkion myöntämiseksi emolehmäkarjan pitämisestä, ei ole tarkasteltava jokaisen lehmän tasolla vaan koko karjan tasolla. Näin ollen jos on aihetta olettaa, että emolehmäpalkkiota on haettu lehmistä, jotka eivät ole imettäneet vasikoitaan, palkkion myöntäminen riippuisi siitä, säilyykö karja luonteeltaan emolehmäkarjana vai ei.
45.
En ole samaa mieltä seuraavista syistä.
46.
Asetuksen N:o 1254/1999 6 artiklan 2 kohdan nojalla tuottajan on pidettävä karjassaan emolehmiä vähintään 60 prosenttia ja hiehoja enintään 40 prosenttia voidakseen saada emolehmäpalkkiota. Mielestäni näiden prosenttilukujen noudattamisen tavoitteena on todellakin varmistua siitä, että karja on luonteeltaan emolehmäkarja, jossa on tarkoitus kasvattaa vasikoita naudanlihan tuotantoa varten.
47.
Joka tapauksessa vaikka emolehmäkarjan luonteen olisikin säilyttävä karjan tasolla kyseisten prosenttilukujen perusteella, emolehmien 60 prosentin osuuden laskemiseksi on tarpeen luonnehtia täsmällisesti, mikä emolehmä on. Kyse on mahdollisuudesta erottaa emolehmät muista lehmistä, kuten lypsylehmistä ja edelleen hiehoista. Jos niitä ei voitaisi erottaa toisistaan, olisi olemassa vaara, että lehmää pidettäisiin emolehmänä, vaikka sitä ei ole tarkoitettu vasikoiden kasvatukseen.
48.
Kansallisessa asetuksessa asetetut edellytykset ovat näin ollen mielestäni tarpeellisia emolehmän tunnistamiseksi ja sen erottamiseksi lehmistä, jotka on tarkoitettu muuhun karjanpitoon.
49.
Huomautan tältä osin, että komissio on itse 11.4.2002 päivätyllä kirjeellään ilmoittanut Alankomaiden kuningaskunnalle, että tämä ei soveltanut moitteettomasti palkkiojärjestelmää naudanliha-alalla, minkä vuoksi komissio teki tietyn määrän rahoituskorjauksia viimeksi mainitun ilmoittamiin menoihin. Komission mukaan Alankomaiden koko alueella tehty tarkastus paljasti, että 24,6 prosenttia vasikoista, joista oli saatu emolehmäpalkkiota, oli viety pois tilalta syntymää seuraavien neljän kuukauden kuluessa.
50.
Komissio täsmensi kyseisessä kirjeessä, että yleissääntönä on, että vasikan on pysyttävä keskimäärin neljä kuukautta emänsä luona ja että Alankomaiden valvontajärjestelmässä oli aukkoja, koska siinä ei otettu huomioon kyseistä keskimääräistä aikaa. Komission mukaan tämä aukko sisälsi vaaroja, koska tietty joukko tuottajia voi saada palkkiota sellaisten eläinten osalta, jotka eivät suinkaan ole emolehmiä.
51.
Tästä syystä Alankomaiden viranomaiset muuttivat emolehmäpalkkiojärjestelmää ja katsoivat parhaaksi täsmentää emolehmän määritelmää, (
13
) koska mikään asetuksessa N:o 1254/1999 tai sen soveltamisasetuksessa ei osoita, mitä on ymmärrettävä käsitteellä emolehmä, joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa.
52.
Komissio täsmensi tosin myöhemmin 7.11.2002 päivätyssä Alankomaiden viranomaisille osoitetussa kirjeessä, että vaikka kriteerissä, jonka mukaan vasikan on pysyttävä emän luona neljä kuukautta, ei olekaan huomautettavaa, on joka tapauksessa tutkittava, ettei poikkeaminen tästä kriteeristä johdu perustellusta poikkeustapauksesta, jonka vuoksi karja ei menetä emolehmäkarjan luonnettaan. Se katsoo huomautuksissaan, että poikimisen tiheyttä ja imetyksen kestoa koskevat edellytykset ovat liian tiukkoja eivätkä mahdollista kyseisten perusteltujen poikkeustapausten, kuten vasikan kuoleman, huomioon ottamista.
53.
En näe, miltä osin tällaiset edellytykset estävät perusteltujen poikkeustapausten huomioon ottamisen pääasiassa. Alankomaiden hallitus ilmoittaa huomautuksissaan, että karjankasvattaja voi aina vedota poikkeuksellisiin olosuhteisiin ja ylivoimaiseen esteeseen, kuten niihin, joista on säädetty asetuksen N:o 2419/2001 48 artiklassa, sekä kyseisen asetuksen 41 artiklassa säädettyjen kaltaisiin luonnonolosuhteisiin.
54.
Mikään ei mielestäni estä mainittuja edellytyksiä sovellettaessa karjankasvattajaa vetoamasta tällaisiin olosuhteisiin, jos hän osoittaa, että vasikka on viety pois emänsä luota ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi.
55.
Komission näissä eri kirjeissä ottama kanta osoittaa mielestäni hyvin, että asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohdassa esitettyjen edellytysten konkreettinen täytäntöönpano edellyttää, että jäsenvaltiot määrittelevät erityisesti valvontatarkoituksessa sellaisten käsitteiden, kuten käsitteiden, jotka koskevat kuulumista samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa, sisällön.
56.
Tämän analyysin vahvistaa mielestäni kyseessä olevien yhteisön säännösten tavoite ja rakenne.
57.
Muistutan, että emolehmäkarjan pitämisestä maksettavia palkkioita koskeva yleinen järjestelmä on väline, jonka tarkoituksena on vakauttaa markkinat ja turvata maatalousväestön kohtuullinen elintaso. Se on syy, jonka vuoksi vuonna 1999 perustettiin tuottajille maksettavaa suoraa tukea koskeva yleinen järjestelmä. Tässä järjestelmässä tukea maksetaan tuottajalle suoraan emolehmäpalkkioina, joiden maksaminen edellyttää sitä, että emolehmien osalta noudatetaan vähimmäismäärää eli että emolehmiä on karjassa vähintään 60 prosenttia.
58.
Tällaisen järjestelmän täyden tehokkuuden takaamiseksi jäsenvaltioiden on toteutettava tältä osin tarvittavat toimenpiteet varmistuakseen Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR) rahoitettavien toimien toteutumisesta ja säännönmukaisuudesta sekä estääkseen epäsäännönmukaisuudet ja määrätäkseen seuraamuksia niistä. (
14
)
59.
Toisin sanoen yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän tavoitteena on varmistua erityisesti siitä, että emolehmäpalkkio todellakin maksetaan lehmästä, joka on tarkoitettu vasikan kasvattamiseen lihantuotantoa varten.
60.
Lisäksi olemme nähneet, että asetuksen N:o 2419/2001 36 ja 38 artiklan nojalla voidaan soveltaa palkkioiden vähennyksiä tai poissulkemisia, jos havaitaan, että hakemuksessa ilmoitettu emolehmien lukumäärä osoittautuu suuremmaksi kuin karjankasvattajan tilalla todella todettu määrä, koska tietyt lehmät eivät täytä vaadittuja edellytyksiä.
61.
Näin ollen asetuksen N:o 1254/1999 tavoitteet vaarantuisivat, jos palkkio maksettaisiin esimerkiksi lehmästä, joka on tarkoitettu ainoastaan maidontuotantoon, mikä voi olla asianlaita, kuten olemme havainneet, silloin kun vasikka viedään pois ainoastaan muutamia viikkoja syntymänsä jälkeen. Komissio myöntää tämän itse 16.12.1999 päivätyssä työasiakirjassaan. (
15
) Se myöntää, että vasikoiden puuttuminen tilalta voisi antaa olettaa, ettei vasikoita kasvateta lihantuotantotarkoituksessa ja että kaikki lehmät kuuluvat lypsykarjaan.
62.
Sitä paitsi poikimisen tiheyttä koskevan edellytyksen avulla voidaan varmistua siitä, että lehmä ei ole hieho. Asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan g alakohdan ja 6 artiklan 6 kohdan mukaan ainoa seikka, joka erottaa hiehon emolehmästä, on poikiminen, koska hieho on lihakarjarotuun kuuluva naaraspuolinen poikimaton nautaeläin.
63.
Näin ollen katson, että on tarpeen asettaa poikimisen tiheyttä ja imetyksen kestoa koskevia edellytyksiä emolehmäpalkkiolle, jotta jäsenvaltio voi varmistua, siitä, että emolehmäpalkkio on todella maksettu lehmästä, joka on tarkoitettu kasvattamaan vasikkaansa lihantuotantoa varten.
64.
Näin ollen kansallisessa asetuksessa asetetut edellytykset ovat mielestäni kyseessä olevien säännösten tavoitteen ja rakenteen mukaisia.
65.
Kaikki nämä seikat huomioon ottaen katson, että asetuksen N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohta ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio asettaa emolehmäpalkkion myöntämiselle poikimisen tiheyttä koskevan edellytyksen ja edellytyksen siitä, että lehmä on imettänyt vasikkaansa vähintään neljä kuukautta.
66.
Näin ollen toiseen kysymykseen ei ole syytä vastata.
IV Ratkaisuehdotus
67.
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa College van Beroep voor het bedrijfslevenin esittämään kysymykseen seuraavasti:
Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 3 artiklan f alakohta ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio asettaa emolehmäpalkkion myöntämiselle poikimisen tiheyttä koskevan edellytyksen ja edellytyksen siitä, että lehmä on imettänyt vasikkaansa vähintään neljä kuukautta.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17.5.1999 annettu neuvoston asetus (EYVL L 160, s. 21), sellaisena kuin se on muutettuna 23.7.2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1512/2001 (EYVL L 201, s. 1; jäljempänä asetus N:o 1254/1999).
(
3
)	Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (EYVL L 405, s. 1).
(
4
)	Asetuksen N:o 1254/1999 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta.
(
5
)	Asetuksen N:o 1254/1999 6 artiklan 7 kohta.
(
6
)	Asetuksen N:o 1254/1999 yksityiskohtaisista säännöistä palkkiojärjestelmien soveltamisen osalta 28.10.1999 annettu komission asetus (EYVL L 281, s. 30; jäljempänä soveltamisasetus).
(
7
)	Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11.12.2001 annettu komission asetus (EYVL L 327, s. 11).
(
8
)	Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä 27.11.1992 annettu neuvoston asetus (EYVL L 355, s. 1).
(
9
)	Ks. asia C-34/05, Schouten, tuomio 1.3.2007 (Kok. 2007, s. I-1687, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
10
)	Ks. Le Petit Robert, Dictionnaire de la langue française, Dictionnaires Le Robert, Paris, 2008.
(
11
)	Ks. Ranskan hallituksen huomautusten 33 ja 34 kohta.
(
12
)	Ks. komission huomautusten 41 kohta.
(
13
)	Ks. Alankomaiden hallituksen huomautusten 18 kohta.
(
14
)	Ks. soveltamisasetuksen johdanto-osan toinen perustelukappale, jossa nimenomaisesti viitataan asetuksen N:o 3508/92 ensimmäiseen perustelukappaleeseen.
(
15
)	Ks. komission huomautuksissa oleva liite I.