62021CJ0110_RES
Asia C-110/21 P
Universität Bremen
vastaan
Euroopan tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.7.2022
Muutoksenhaku – Kumoamiskanne – Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artikla – Muiden kuin etuoikeutettujen asianosaisten edustaminen Euroopan unionin tuomioistuimessa nostettavan kanteen yhteydessä – Yliopiston opettaja – Opettaja, joka opettaa tässä kanteessa edustettuna olevassa yliopistossa ja toimii oikeusriidan kohteena olevan hankkeen koordinaattorina ja ryhmän johtajana – Riippumattomuutta koskeva edellytys – Välitön ja henkilökohtainen intressi asian ratkaisuun
Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotovaatimukset – Allekirjoittajaa koskevat edellytykset – Kolmas osapuoli asianosaisiin nähden – Yliopisto, jota edustaa opettaja, joka on sidoksissa siihen lakisääteisen julkisoikeudellisen palvelussuhteen perusteella – Hyväksyttävyys riippumattomuutta koskevan vaatimuksen kannalta – Opettaja, joka toimii oikeusriidan kohteena olevan hankkeen koordinaattorina ja ryhmän johtajana – Vaikutuksettomuus
(Unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artikla)
(ks. 55–58, 61–64, 66 ja 67 kohta)
Tiivistelmä
Bremenin yliopisto on nimetty sellaisen useita eurooppalaisia yliopistoja käsittävän tutkimuskonsortion koordinaattoriksi, joka suorittaa tieteidenvälistä vertailevaa oikeustieteellistä tutkimusta asuntolainsäädännön ja -politiikan alalla koko unionissa.
Ehdotuspyynnön johdosta Bremenin yliopisto esitti 17.3.2019 Euroopan tutkimuksen toimeenpanovirastolle (REA) hanke-ehdotuksen. Tämä ehdotus sai arvosanan, jonka perusteella se tuli kymmenennelle sijalle jätettyjen hakemusten joukossa. REA hylkäsi mainitun ehdotuksen 16.7.2019 tekemällään päätöksellä, (
1
) koska se pystyi talousarvion rajallisuuden vuoksi valitsemaan ainoastaan kolmelle ensimmäiselle sijalle tulleet hankkeet. Bremenin yliopisto nosti 25.9.2019 kanteen, jossa se vaati kyseisen päätöksen kumoamista.
Unionin yleinen tuomioistuin jätti 16.12.2020 antamallaan määräyksellä (
2
) kyseisen kanteen tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat (
3
) sen vuoksi, että asianomaista yliopistoa edustava yliopiston opettaja ei ollut tähän yliopistoon nähden kolmas osapuoli eikä hän näin ollen täyttänyt Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännössä (
4
) asetettua riippumattomuutta koskevaa edellytystä.
Bremenin yliopiston tekemän valituksen yhteydessä unionin tuomioistuin kumoaa tämän unionin yleisen tuomioistuimen määräyksen katsomalla, että unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti päätellyt, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat. Tässä yhteydessä se esittää täsmennyksiä, jotka koskevat muiden kuin etuoikeutettujen asianosaisten (
5
) edustajille unionin tuomioistuimissa nostettavan kanteen yhteydessä asetettua riippumattomuuden edellytystä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin huomauttaa aluksi, että kun unionin oikeudessa asetettua riippumattomuutta koskevaa edellytystä sovelletaan muiden kuin etuoikeutettujen asianosaisten edustajiin, unionin tuomioistuimet harjoittavat rajoitettua valvontaa siltä osin kuin kyseisessä valvonnassa jätetään tutkimatta vain kanteet, joiden osalta selvästi ilmenee, että asianomainen edustaja ei pysty täyttämään puolustamistehtäväänsä palvellen asiakkaansa etuja parhaalla mahdollisella tavalla, jolloin tämä edustaja on syrjäytettävä hänen asiakkaansa edun mukaisesti.
Tämän jälkeen unionin tuomioistuin tutkii, sovelletaanko oikeuskäytännössä asianajajien osalta kehitettyä riippumattomuutta koskevaa edellytystä myös yliopiston opettajiin, joilla on oikeus edustaa asianosaista tuomioistuimessa.
Se katsoo tältä osin, että nämä kaksi ammattia eivät ole vertailukelpoisia tehtävien kuvauksen osalta, koska asianajajan tehtävänä on varmistaa asiakkaansa etujen suojeleminen ja puolustaminen, kun taas yliopiston opettajan tehtävänä on opettaa ja suorittaa tutkimusta täysin itsenäisesti, kun otetaan huomioon tähän ammattiin liittyvä akateeminen vapaus. Kun yliopiston opettaja edustaa asianosaista unionin tuomioistuimissa, hän ei kuitenkaan enää harjoita ammattiaan opettajana ja tutkijana vaan hän suorittaa samaa tehtävää kuin asianajaja eli hän edustaa muita kuin etuoikeutettuja asianosaisia. Yliopiston opettajilla, joilla on jäsenvaltionsa lainsäädännön mukaan oikeus esiintyä tuomioistuimessa asiamiehenä, on lisäksi samat oikeudet, jotka asianajajille on myönnetty perussäännössä. (
6
)
Tästä seuraa unionin tuomioistuimen mukaan, että harjoittamansa edustamista koskevan asianajajan tehtävän tavoitteen, jona on ennen kaikkea päämiehen etujen suojeleminen ja puolustaminen parhaalla mahdollisella tavalla, mukaisesti yliopiston opettajien on täytettävä samat riippumattomuutta koskevat kriteerit, joita sovelletaan asianajajiin. Nämä kriteerit määritellään negatiivisesti eli edustajan ja hänen asiakkaansa välisen työ- tai palvelussuhteen puuttumisella ja positiivisesti eli viittaamalla ammattietiikkaan, joka edellyttää muun muassa sellaisen siteen puuttumista, joka selvästi haittaa asianajajan kykyä täyttää puolustamistehtävänsä palvellen asiakkaansa etuja parhaalla mahdollisella tavalla lakia ja ammatillisia sääntöjä noudattaen.
Siitä, ettei edustajan ja hänen asiakkaansa välillä saa olla työ- tai palvelussuhdetta, unionin tuomioistuin toteaa, että nyt käsiteltävässä asiassa asianomainen yliopiston opettaja on sidoksissa edustamaansa yliopistoon lakisääteisen julkisoikeudellisen palvelussuhteen perusteella. Tämän aseman johdosta hän on kansallisen oikeuden edellytysten ja sääntöjen mukaan riippumaton paitsi opettajana ja tutkijana myös muiden kuin etuoikeutettujen asianosaisten edustajana unionin tuomioistuimissa. Koska edustaminen tuomioistuimessa ei myöskään kuulu niihin tehtäviin, joita kyseisen yliopiston opettajan on hoidettava yliopistossa opettajana tai tutkijana, tämä edustaminen ei liity mitenkään hänen akateemisiin tehtäviinsä ja siitä huolehditaan siis ilman minkäänlaista alisteisuussuhdetta yliopistoon nähden, silloinkin kun kyseistä opettajaa pyydetään edustamaan tätä yliopistoa.
Unionin tuomioistuin katsoo lisäksi, että sen oikeuskäytännön (
7
) valossa pelkästään sen perusteella, että yliopiston opettajan ja hänen edustamansa yliopiston välillä on lakisääteinen julkisoikeudellinen palvelussuhde, ei voida katsoa, että kyseinen opettaja on tilanteessa, joka estää häntä puolustamasta kyseisen yliopiston etuja.
Unionin tuomioistuin toteaa vielä lopuksi, että koska perussäännössä annetaan yliopiston opettajille samat oikeudet kuin asianajajille, (
8
) yliopiston opettajan, jolla on kansallisen oikeuden mukaan oikeus esiintyä tuomioistuimessa asiamiehenä, oletetaan lähtökohtaisesti täyttävän riippumattomuutta koskevan edellytyksen, vaikka tämä opettaja edustaa yliopistoa, jossa hän harjoittaa akateemista toimintaansa.
Sellaisen siteen puuttumisen osalta, joka haittaa edustajan kykyä täyttää puolustamistehtävänsä palvellen asiakkaansa etuja parhaalla mahdollisella tavalla, unionin tuomioistuin toteaa, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen katsoessaan, että koska asianomaisen yliopiston edustaja oli hankkeen koordinaattori ja sen ryhmän johtaja ja hän huolehti kyseisen hankkeen yhteydessä olennaisista toimeksiannoista ja tehtävistä, kyseisellä edustajalla ollut henkilökohtainen yhteys oikeusriidan kohteeseen vaaransi hänen kykynsä antaa kyseisen yliopiston tarvitsemaa oikeudellista apua.
Unionin tuomioistuimen mukaan näet asianomaisen edustajan oikeusriidan kohteena olevan hankkeen yhteydessä hoitamat tehtävät merkitsivät tosin sitä, että hänellä oli yhteisiä intressejä Bremenin yliopiston kanssa. Tällaiset intressit eivät voi kuitenkaan riittää osoittamaan, ettei tämä edustaja kykene huolehtimaan asianmukaisesti hänen tehtäväkseen annetusta edustamisesta.
Koska ei ole vedottu mihinkään seikkaan, jonka perusteella voitaisiin todeta, että nämä intressit estivät mainittua edustajaa hoitamasta Bremenin yliopiston edustamista tuomioistuimessa, unionin yleinen tuomioistuin on lisäksi ylittänyt oikeuskäytännössä vahvistetut valvontansa rajat.
Unionin tuomioistuimen mukaan unionin yleinen tuomioistuin on näin ollen virheellisesti katsonut, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat sen johdosta, että asianomainen yliopiston opettaja ei edustaisi Bremenin yliopistoa asianmukaisesti.
(
1
)	16.7.2019 tehty REA:n päätös Ares (2019) 4590599.
(
2
)	Määräys 16.12.2020, Universität Bremen v. REA (T-660/19, ei julkaistu, EU:T:2020:633).
(
3
)	Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklan tarkoituksessa.
(
4
)	Ks. Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön (jäljempänä perussääntö) 19 artikla.
(
5
)	Etuoikeutettuja asianosaisia ovat perussäännön 19 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa tarkoitetut asianosaiset eli jäsenvaltiot, unionin toimielimet, Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen muut sopimuspuolet kuin jäsenvaltiot ja kyseisessä sopimuksessa tarkoitettu EFTAn valvontaviranomainen.
(
6
)	Perussäännön 19 artiklan kolmas kohta.
(
7
)	Tuomio 4.2.2020, Uniwersytet Wrocławski ja Puola v. REA (C-515/17 P ja C-561/17 P, EU:C:2020:73, 66 ja 67 kohta).
(
8
)	Perussäännön 19 artiklan kolmannen ja seitsemännen kohdan tarkoituksessa.