62020TO0771(01)
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS (sestā palāta)
2025. gada 25. septembrī (
*1
)
Prasība par zaudējumu atlīdzību – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Kaitējums, kas izriet no apgalvotā pamattiesību pārkāpuma – Kosovā 1999. gadā pastrādātie noziegumi – Savienības vadītā Tiesiskuma misija Kosovā (Eulex Kosovo) – Formas prasību neievērošana – Reglamenta 76. panta d) punkts – Acīmredzama daļēja nepieņemamība – Apgalvotās bezdarbības attiecināmības neesība – Daļēji acīmredzami juridiski nepamatota prasība
Lietā T‑771/20 RENV
KS,
KD,
ko pārstāv P. Koutrakos, advokāts, F. Randolph, KC, un J. Stojsavljevic‑Savic, solicitor,
prasītājas,
pret
Eiropas Savienības Padomi, ko pārstāv P. Mahnič un S. Lejeune, pārstāvji,
Eiropas Komisiju, ko pārstāv M. Carpus‑Carcea un Y. Marinova, pārstāves,
un
Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD), ko pārstāv L. Havas, S. Marquardt un E. Orgován, pārstāvji,
atbildētāji,
ko atbalsta
Čehijas Republika, ko pārstāv J. Vláčil, D. Czechová, K. Najmanová un O. Šváb, pārstāvji,
un
Francijas Republika, ko pārstāv M. de Lisi, B. Fodda, S. Royon, T. Stéhelin un B. Travard, pārstāvji,
personas, kas iestājušās lietā Padomes prasījumu atbalstam,
un
Beļģijas Karaliste, ko pārstāv M. Jacobs un C. Pochet, pārstāvji,
un
Luksemburgas Lielhercogiste, ko pārstāv A. Germeaux un T. Schell, pārstāvji,
un
Nīderlandes Karaliste, ko pārstāv M. Bulterman un J. Langer, pārstāvji,
un
Austrijas Republika, ko pārstāv J. Schmoll, M. Meisel un E. Samoilova, pārstāvji,
un
Rumānija, ko pārstāv R. Antonie, L.‑E. Baţagoi, E. Gane un L. Ghiţă, pārstāves,
un
Somijas Republika, ko pārstāv H. Leppo un M. Pere, pārstāves,
un
Zviedrijas Karaliste, ko pārstāv H. Eklinder, F.‑L. Göransson un R. Shahsavan Eriksson, pārstāves,
personas, kas iestājušās lietā Komisijas prasījumu atbalstam,
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
apspriedes laikā šādā sastāvā: priekšsēdētāja M. Ž. Kosteira [M. J. Costeira] (referente), tiesneši M. Kančeva [M. Kancheva] un E. Tišī‑Fislbergere [E. Tichy‑Fisslberger],
sekretārs: V. Di Buči [V. Di Bucci]
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 268. pantu, lasot to kopsakarā ar LESD 340. panta otro daļu, prasītājas KS un KD lūdz atlīdzināt kaitējumu, kas tām esot nodarīts ar darbībām un bezdarbību, kurās vainota Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) saistībā ar Padomes Vienotās rīcības 2008/124/KĀDP (2008. gada 4. februāris) par Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju Kosovā, EULEX KOSOVO (OV 2008, L 42, 92. lpp.; turpmāk tekstā attiecīgi – “vienotā rīcība” un “Eulex Kosovo misija”) īstenošanu, it īpaši saistībā ar šīs misijas laikā veikto izmeklēšanu par viņu ģimenes locekļu pazušanu un nogalināšanu 1999. gadā Prištinā (Kosova).
Tiesvedības priekšvēsture
2
Prasītājas ir spīdzināto, nogalināto vai pazudušo personu tuvinieces (laulātās un māte) saistībā ar kara noziegumiem, kas izdarīti Kosovā no 1999. gada jūnija līdz jūlijam.
3
Saskaņā ar vienotās rīcības, redakcijā, kas pieņemta 2008. gada 4. februārī, 2. panta pirmo daļu Eulex Kosovo misija palīdz Kosovas iestādēm, tiesu iestādēm un tiesībaizsardzības iestādēm to darbā, tiecoties panākt stabilitāti un atbildīgumu un turpinot veidot un stiprinot neatkarīgu un daudznacionālu tiesu sistēmu, kā arī daudznacionālu policijas un muitas dienestu, nodrošinot, ka šo iestāžu darbs norit bez politiskas iejaukšanās, un ievērojot starptautiski atzītus standartus un Eiropas labāko praksi.
4
2009. gada oktobrī, piemērojot vienotās rīcības 12. panta 2. punktā paredzēto procedūru, Savienība izveidoja Cilvēktiesību ievērošanas izvērtēšanas komisiju (turpmāk tekstā – “izvērtēšanas komisija”), kuras uzdevums ir izskatīt sūdzības, kas iesniegtas par cilvēktiesību pārkāpumiem, kurus Eulex Kosovo misija ir izdarījusi, īstenojot savas pilnvaras. Izvērtēšanas komisija ir neatkarīga ārēja pārskatatbildības struktūra, kas pēc šo sūdzību izskatīšanas izdara secinājumu par to, vai šī misija ir vai nav pārkāpusi cilvēktiesības, kas garantētas Kosovā. Ja izvērtēšanas komisija uzskata, ka šāds pārkāpums ir noticis, tās secinājumos var iekļaut nesaistošus ieteikumus minētās misijas vadītājam veikt korektīvus pasākumus.
5
2014. gada 11. martā KD iesniedza sūdzību izvērtēšanas komisijā par viņas vīra un dēla nolaupīšanu un slepkavību.
6
Arī KS 2014. gada 11. jūnijā iesniedza sūdzību izvērtēšanas komisijai saistībā ar viņas vīra pazušanas izmeklēšanu.
7
2015. gada 11. novembrī izvērtēšanas komisija saistībā ar KS iesniegto sūdzību secināja, ka ir pārkāpts 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā – “ECPAK”) 2. pants (par tiesībām uz dzīvību), 3. pants (par spīdzināšanas aizliegumu), 8. pants (par tiesībām uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību) un 13. pants (par tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību), un sniedza ieteikumus Eulex Kosovo misijas vadītājam par korektīviem pasākumiem.
8
2016. gada 19. oktobrī izvērtēšanas komisija attiecībā uz KD iesniegto sūdzību secināja, ka ir pārkāpts ECPAK 2. pants (par tiesībām uz dzīvību), 3. pants (par spīdzināšanas aizliegumu) un 13. pants (par tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību) saistībā ar šīs konvencijas 2. pantu, un nosūtīja Eulex Kosovo misijas vadītājam ieteikumus veikt korektīvus pasākumus.
Iepriekšējā tiesvedība Vispārējā tiesā un Tiesā
9
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2020. gada 29. decembrī un reģistrēts ar lietas numuru T‑771/20, prasītājas cēla prasību, pamatojoties uz LESD 268. pantu, lūdzot atlīdzināt kaitējumu, kas tām esot nodarīts ar dažādām Padomes, Komisijas, EĀDD, kā arī Eulex Kosovo misijas darbībām un bezdarbību 1999. gadā Prištinā notikušajās izmeklēšanās par viņu ģimenes locekļu pazušanu un slepkavībām.
10
Prasības pamatojumā prasītājas tostarp norādīja:
–
ECPAK 2., 3. un 8. panta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 2. un 4. panta pārkāpumu, jo nav veikta pienācīga izmeklēšana par viņu ģimenes locekļu pazušanu un nogalināšanu tāpēc, ka nebija atbilstoša Eulex Kosovo misijas personāla, lai īstenotu tās izpildpilnvaras, un šo pārkāpumu ir konstatējusi izvērtēšanas komisija 2015. gada 11. novembrī attiecībā uz KS un 2016. gada 19. oktobrī attiecībā uz KD;
–
ECPAK 6. panta 1. punkta un 13. panta, kā arī Hartas 47. panta pārkāpumu tāpēc, ka neesot tiesību normu, kurās būtu paredzēta juridiskā palīdzība prasītājiem, kas ir tiesīgi piedalīties procedūrās izvērtēšanas komisijā, un tāpēc, ka izvērtēšanas komisija izveidota bez pilnvarām izpildīt savus lēmumus un bez tiesībām piedāvāt tiesiskās aizsardzības līdzekļus attiecībā uz konstatētajiem pārkāpumiem;
–
to, ka nav veikti korektīvi pasākumi, lai pilnībā vai daļēji novērstu pirmajā un otrajā ievilkumā minētos pārkāpumus, lai gan misijas vadītājs 2016. gada 29. aprīlī informēja Savienību par izvērtēšanas komisijas secinājumiem;
–
Padomes un EĀDD pieļauto nepareizu vai ļaunprātīgu izpildvaras izmantošanu 2017. gada 12. oktobrī, jo tie apgalvoja, ka Eulex Kosovo misija bija darījusi visu iespējamo, lai izmeklētu KS laulātā nolaupīšanu un iespējamo slepkavību un KD laulātā un dēla slepkavību, un ka izvērtēšanas komisija nav paredzēta kā tiesu iestāde;
–
nepareizu vai ļaunprātīgu izpildvaras vai publiskās varas izmantošanu, nenodrošinot, ka Eulex Kosovo misija un Specializētā prokuratūra izmeklēšanas jautājumos veic juridiski rūpīgu pārbaudi KD lietā par kara noziegumu, kas pirmšķietami ir pamatota, un par to notiek saukšana pie atbildības Kosovas specializētajā palātā.
11
Turklāt prasītājas lūdza Vispārējo tiesu vispirms lemt par to, vai Eulex Kosovo misija nebūtu jāiekļauj atbildētāju lokā, vienlaikus apgalvojot, ka pienākumu neizpilde, kas izvirzīta viņu prasības pamatojumā, ietilpst Padomes, Komisijas un EĀDD ekskluzīvajā kompetencē.
12
Ar 2021. gada 18. maija dokumentu Komisija izvirzīja iebildi par nepieņemamību, būtībā apgalvojot, ka tā nav vainojama apgalvotajā pienākumu neizpildē.
13
Ar 2022. gada 19. maija tiesību aktiem Padome un EĀDD katrs izvirzīja arī iebildi par kompetences neesību un nepieņemamību, tostarp norādot uz apgalvoto darbību un bezdarbības neattiecināmību, kā arī prasības pieteikuma novēloto raksturu un neprecizitāti.
14
2021. gada 5. jūnijā apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniedza pieteikumu par pierādījumu savākšanas pasākumu saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 88. pantu, lūdzot paziņot visu Eulex Kosovo misijas operācijas plānu (turpmāk tekstā – “OPLAN”) visās tā redakcijās kopš misijas izveides 2008. gadā.
15
Vispārējās tiesas kancelejā 2021. gada 23. jūnijā iesniegtajos apsvērumos par šā rīkojuma 14. punktā minēto lūgumu veikt pierādījumu savākšanas pasākumu Padome un EĀDD iebilda pret OPLAN paziņošanu kopumā, pamatojoties uz to, ka minētais dokuments ir klasificēts kā “RESTREINT UE/EU RESTRICTED”, vienlaikus norādot, ka varētu tikt piešķirta privileģēta piekļuve OPLAN pielikumam attiecībā uz izvērtēšanas komisiju.
16
Ar 2021. gada 23. jūlija dokumentu prasītājas iesniedza apsvērumus, lūdzot, lai Vispārējā tiesa noraidītu atbildētāju izvirzītās iebildes par kompetences neesību un nepieņemamību.
17
Ar Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra rīkojumu KS un KD/Padome u.c. (T‑771/20, nav publicēts, turpmāk tekstā – “sākotnējais rīkojums”, EU:T:2021:798) Vispārējā tiesa apmierināja iebildes par kompetences neesību un līdz ar to noraidīja prasību.
18
Sākotnējā rīkojuma 28.–33. punktā Vispārējā tiesa būtībā nosprieda, ka prasības pamatā ir akti vai rīcība, kuri ietilps politisku vai stratēģisku jautājumu jomā un kuri saistīti ar Eulex Kosovo misijas darbību, prioritāšu un resursu noteikšanu, kā arī lēmumu izveidot izvērtēšanas komisiju šīs misijas ietvaros, kas ietilpst Savienības kopējā ārpolitikā un drošības politikā (turpmāk tekstā – “KĀDP”). Saskaņā ar LES 24. panta 1. punkta otrās daļas pēdējo teikumu un LESD 275. panta pirmo daļu Vispārējā tiesa atgādināja, ka Savienības tiesai principā nav kompetences ne attiecībā uz tiesību normām par KĀDP, ne attiecībā uz tiesību aktiem, kas pieņemti uz to pamata, uzskatot, ka izņēmumi no šā principa šīs lietas apstākļos nav piemērojami.
19
Prasītāju un Komisijas apelācijas sūdzības par sākotnējo rīkojumu, kas iesniegtas attiecīgi 2022. gada 12. un 19. janvārī, Tiesa apvienoja tiesvedības mutvārdu daļā un galīgā nolēmuma taisīšanai.
20
Vienlaikus 2022. gada 24. februāra spriedumā Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126) Tiesa, saņēmusi lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko iesniegusi tribunal du travail francophone de Bruxelles (Briseles frankofonā Darba un sociālo lietu tiesa, Beļģija), nosprieda, ka Vienotās rīcības 2008/124, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2014. gada 12. jūnija Lēmumu 2014/349/KĀDP (OV 2014, L 174, 42. lpp.), 16. panta 5. punkts, saskaņā ar kuru “EULEX KOSOVO atbild par visām prasībām un saistībām, kas rodas, īstenojot pilnvaras no 2014. gada 15. jūnija, izņemot prasības, kas saistītas ar smagiem misijas vadītāja pārkāpumiem, par kuriem misijas vadītājs ir atbildīgs”, jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir precizēts datums, no kura Eulex Kosovo misija ir uzskatāma par atbildīgu par jebkādu kaitējumu un saistībām, kas radušās vai var rasties saistībā ar tai uzticētās misijas īstenošanu, un līdz ar to par tādu, kas šajā ziņā, sākot no šā datuma, ir pārņēmusi tās personas vai personu tiesības un pienākumus, kuras iepriekš bija atbildīgas par misijas izpildi, izņemot pienākumus, kas izriet no smagiem misijas vadītāja pārkāpumiem, par kuriem viņš ir atbildīgs (spriedums, 2022. gada 24. februāris, Eulex Kosovo, C‑283/20, EU:C:2022:126, 41. punkts).
21
Ar 2024. gada 10. septembra spriedumu KS u.c./Padome u.c. (C‑29/22 P un C‑44/22 P, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”, EU:C:2024:725) Tiesa daļēji atcēla sākotnējo rīkojumu, ciktāl Vispārējā tiesa bija atzinusi, ka tās kompetencē acīmredzami nav izskatīt šā rīkojuma 10. punktā minētos iebildumus.
22
Noraidījusi apelācijas sūdzības pārējā daļā, Tiesa uzskatīja, ka tās rīcībā nav nepieciešamās informācijas, lai taisītu galīgo spriedumu lietā, un nodeva lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par prasības pieņemamību un attiecīgā gadījumā par tās būtību, kā arī par apelācijas sūdzības iesniedzēju iesniegto pieteikumu par pierādījumu savākšanas pasākumu.
Tiesvedība pēc lietas nodošanas atpakaļ un lietas dalībnieku prasījumi
23
Ar 2024. gada 18. decembra procesa organizatorisko pasākumu lietas dalībnieki tika aicināti izteikties it īpaši par iespējamiem secinājumiem, kas izdarāmi no 2022. gada 24. februāra sprieduma Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), tostarp attiecībā uz jautājumu par apgalvoto pienākumu neizpildi saistībā ar Vispārējai tiesai nodoto prasību. Komisija uz šo procesa organizatorisko pasākumu atbildēja 2025. gada 24. janvārī. Prasītājas, Padome un EĀDD uz šo pasākumu atbildēja 2025. gada 27. janvārī.
24
Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
piespriest Padomei, Komisijai un EĀDD kopīgi vai solidāri atlīdzināt zaudējumus, kas radušies šajā prasībā minēto pamattiesību pārkāpumu dēļ, tostarp samaksāt procentus atbilstoši likmei un laikposmam, ko Vispārējā tiesa atzīs par atbilstošu;
–
piespriest Padomei, Komisijai un EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas saistīti ar procedūrām izvērtēšanas komisijā.
25
Padomes prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību kompetences neesības dēļ;
–
noraidīt prasību kā nepieņemamu vai – pakārtoti – kā acīmredzami nepamatotu attiecībā pret to;
–
piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
26
Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību kā nepieņemamu, ciktāl tā vērsta pret Komisiju;
–
piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
27
EĀDD lūdz Vispārējo tiesu noraidīt prasību kompetences neesības dēļ un – pakārtoti – atzīt to par nepieņemamu, ciktāl tā vērsta pret EĀDD.
28
Apsvērumos par iebildēm par kompetences neesību un nepieņemamību prasītājas būtībā lūdz Vispārējo tiesu noraidīt visas Padomes, Komisijas un EĀDD izvirzītās iebildes.
Juridiskais pamatojums
29
Saskaņā ar Reglamenta 126. pantu, ja Vispārējās tiesas kompetencē acīmredzami nav izskatīt attiecīgo prasību vai ja prasība ir acīmredzami nepieņemama vai acīmredzami juridiski nepamatota, Vispārējā tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma jebkurā brīdī var lemt ar motivētu rīkojumu, neveicot turpmākas procesuālās darbības.
30
Konkrētajā gadījumā Vispārējā tiesa, uzskatīdama, ka no lietas materiāliem ir guvusi pietiekamu informāciju, nolemj izspriest lietu, neveicot turpmākas procesuālas darbības.
Par lietas nodošanas atpakaļ apmēru
31
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta otro daļu, ja apelācijas sūdzība ir pamatota un lieta tiek nodota atpakaļ Vispārējai tiesai nolēmuma pieņemšanai attiecīgajā lietā, Vispārējai tiesai ir saistoši Tiesas nolēmumā izlemtie tiesību jautājumi.
32
Pēc tam, kad Tiesa ir atcēlusi spriedumu un lietu ir nodevusi atpakaļ Vispārējai tiesai, pēdējā minētā tiesa saskaņā ar Reglamenta 191. pantu izskata lietu saskaņā ar Tiesas spriedumu un tai no jauna ir jālemj par visiem pirmajā instancē izvirzītajiem lietas dalībnieku prasījumiem un pamatiem, izņemot, pirmkārt, tos, kurus lietas dalībnieki pēc lietas nodošanas atpakaļ ir atsaukuši, un, otrkārt, tos, kuriem atbilst tie sākotnējā lēmuma rezolutīvās daļas elementi, ko Tiesa nav atcēlusi, kā arī motīvi, kas veido minēto elementu nepieciešamo pamatu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 14. septembris, Marcuccio/Komisija, T‑236/02, EU:T:2011:465, 83. un 85. punkts, un 2023. gada 25. janvāris, GEA Group/Komisija, T‑640/16 RENV, nav publicēts, EU:T:2023:18, 50. un 52. punkts un tajos minētā judikatūra).
33
Šajā lietā Tiesa daļēji apstiprināja sākotnējo rīkojumu, ciktāl Vispārējā tiesa bija atzinusi, ka tās kompetencē acīmredzami nav izskatīt iebildumus, kas attiecas, pirmkārt, uz apgalvoto Eulex Kosovo misijai piešķirto nepieciešamo resursu neesību un, otrkārt, uz šīs misijas izpildpilnvaru atsaukšanu saskaņā ar Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/856 (2018. gada 8. jūnijs), ar ko groza Vienoto rīcību 2008/124 (OV 2018, L 146, 5. lpp.) (pārsūdzētā sprieduma 126. un 136. punkts un minētā sprieduma rezolutīvās daļas 2. punkts).
34
Tāpēc vairs nav jālemj par prasījumiem un pamatiem, kas attiecas uz šā rīkojuma 33. punktā minētajiem iebildumiem.
35
Attiecībā uz pārējiem prasības pieteikumā izvirzītajiem iebildumiem, kas norādīti šā rīkojuma 10. punktā, Tiesa atcēla sākotnējo rīkojumu, ciktāl Vispārējā tiesa bija noraidījusi savu kompetenci, pamatojoties uz to, ka ar minētajiem iebildumiem tika apstrīdētas darbības vai bezdarbība, kas attiecas uz politiskiem vai stratēģiskiem jautājumiem saistībā ar KĀDP definēšanu un īstenošanu (pārsūdzētā sprieduma 120., 128., 130., 131. un 135. punkts).
36
Līdz ar to iebildes par kompetences neesību, kuras Padome un EĀDD izvirzīja Vispārējā tiesā un kuras ir pamatotas ar šā rīkojuma 35. punktā minēto motīvu, ir jānoraida, ciktāl tās attiecas uz šā rīkojuma 10. punktā minētajiem iebildumiem.
37
Turklāt, atbildot uz 2024. gada 18. decembra procesa organizatorisko pasākumu, prasītājas būtībā norādīja, ka vienotās rīcības 16. panta 5. punkta tiesību normas, kā tās interpretētas 2022. gada 24. februāra spriedumā Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), nenozīmē, ka Eulex Kosovo misija ir viena no atbildētājām šajā lietā. Viņuprāt, minētā sprieduma apjoms ir stingri jāierobežo ar Tiesas šajā lietā izskatītā lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu faktisko un tiesisko kontekstu, lai šīs misijas iespēja celt prasību joprojām attiektos vienīgi uz strīdiem, kas skar administratīva rakstura jautājumus.
38
No prasītāju atbildes uz 2024. gada 18. decembra procesa organizatorisko pasākumu izriet, ka ir jāuzskata, ka tās ir atteikušās no sava lūguma, lai Vispārējā tiesa vispirms lemtu par jautājumu, vai Eulex Kosovo misija būtu jāiekļauj atbildētāju lokā. Līdz ar to par šo prasību vairs nav jālemj, jo Vispārējās tiesas kompetencē turklāt nav pasludināt deklaratīvus spriedumus (skat. rīkojumu, 2012. gada 27. novembris, H‑Holding/Parlaments, T‑672/11, nav publicēts, EU:T:2012:628, 20. punkts un tajā minētā judikatūra).
Ievada apsvērumi
39
Vispirms jāatgādina, ka prasība par Savienības ārpuslīgumisko atbildību formāli ir jāvērš pret iestādi, uz ko ir attiecināma rīcība, par kuru prasītājs apgalvo, ka tā ir radījusi kaitējumu, kuru tas lūdz atlīdzināt (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2021. gada 17. decembris, Theodorakis un Theodoraki/Padome, T‑495/14, nav publicēts, EU:T:2021:941, 47. punkts).
40
Šajā ziņā jautājums par tās iestādes, struktūras vai organizācijas identifikāciju, kura ir atbildīga par Savienības pārstāvību saistībā ar prasību par ārpuslīgumisko atbildību, kas pamatota ar LESD 268. pantu un 340. panta otro daļu, ietilpst šīs prasības pieņemamības izvērtēšanā (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2015. gada 2. februāris, Gascogne Sack Deutschland un Gascogne/Eiropas Savienība, T‑577/14, nav publicēts, EU:T:2015:80, 22. punkts un tajā minētā judikatūra).
41
Savukārt, ciktāl Padome, Komisija un EĀDD šajā lietā apstrīd bezdarbības, ko tām pārmet prasītājas, attiecināmību, pamatojoties uz to, ka tiem nebija pienākuma rīkoties, jākonstatē, ka šāda argumentācija attiecas uz jautājumu par šo Savienības iestāžu un struktūras rīcības tiesiskumu un tādējādi – uz prasības par zaudējumu atlīdzību vērtējumu pēc būtības, nevis tās pieņemamību (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2023. gada 8. marts, Sánchez‑Gavito León/Padome un Komisija, T‑100/21, nav publicēts, EU:T:2023:109, 83. un 84. punkts, un 2019. gada 23. maijs, Steinhoff u.c./ECB, T‑107/17, EU:T:2019:353, 61.–63. punkts).
Par pirmo iebildumu
42
Saistībā ar pirmo iebildumu prasītājas apgalvo, ka pienācīgas izmeklēšanas par viņu tuvinieku pazušanu neesība, kas izriet no atbilstoša Eulex Kosovo misijas personāla trūkuma, ir ECPAK 2., 3. un 8. panta, kā arī Hartas 2. un 4. panta pārkāpums, ko ir pieļāvusi minētā misija, īstenojot savas izpildpilnvaras, par kuru atbildība kopīgi vai solidāri jāuzņemas Padomei, Komisijai un EĀDD.
43
Turklāt prasītājas uzskata, ka apgalvotais pārkāpums izriet arī no bezdarbības, kura attiecināma uz Padomi, Komisiju un EĀDD, jo tie nav nodrošinājuši, ka Eulex Kosovo misijai ir atbilstošs personāls, lai īstenotu savas pilnvaras saskaņā ar ECPAK 2. un 3. pantu.
44
Padome, Komisija un EĀDD tostarp apgalvo, ka tie nav vainojami apgalvotajā pienākumu neizpildē un ka līdz ar to prasība jānoraida kā nepieņemama.
45
Šajā ziņā, pirmkārt, ir svarīgi atgādināt, ka vienotās rīcības, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2014/349, 16. panta 5. punkts jāinterpretē tādējādi, ka ar to no 2014. gada 15. jūnijaEulex Kosovo misijai principā tiek nodota atbildība par visām prasībām un saistībām, kas jau ir radušās vai varētu rasties saistībā ar tai uzticēto pilnvaru īstenošanu, un līdz ar to no šā paša datuma tā pārņem tās personas vai personu tiesības un pienākumus, kuras iepriekš bija atbildīgas par misijas izpildi, tostarp attiecībā uz notiekošajām tiesvedībām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 24. februāris, Eulex Kosovo, C‑283/20, EU:C:2022:126, 46. punkts).
46
Otrkārt, attiecībā uz apgalvoto atbilstošā personāla trūkumu Tiesa ir nospriedusi, ka Eulex Kosovo misijas spēja nodarbināt personālu ir tās ikdienas vadības elements, kas ietilpst tās pilnvaru izpildē. Tādējādi šai misijai tās rīcībā nodoto resursu ietvaros jāraugās, lai tās nodarbinātais personāls būtu pienācīgs (šajā nozīmē skat. pārsūdzētā sprieduma 127. punktu).
47
No tā izriet, ka apgalvotā atbilstošā personāla neesība izriet no pārkāpumiem Eulex Kosovo misijas ikdienas vadībā, kuru kaitīgās sekas, pieņemot, ka tās ir pierādītas, ietilpst vienīgi šīs misijas atbildībā saistībā ar tās izpildvaras pilnvaru īstenošanu.
48
Līdz ar to, ciktāl prasītājas atsaucas uz pieļauto pienākumu neizpildi Eulex Kosovo misijas cilvēkresursu pārvaldībā, pret kuru šī prasība tomēr nav vērsta, pirmajā iebildumā ir pieļauta kļūda, nosakot atbildētāju, un tas jānoraida kā acīmredzami nepieņemams (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2021. gada 17. decembris, Theodorakis un Theodoraki/Padome, T‑495/14, nav publicēts, EU:T:2021:941, 61. punkts).
49
Turklāt, kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 127. punkta, Eulex Kosovo misijai saistībā ar tās rīcībā nodotajiem resursiem ir jāraugās, lai tās nodarbinātais personāls būtu atbilstošs. Tāpēc, ciktāl Padomei, Komisijai un EĀDD tiek pārmests, ka tie nav to nodrošinājuši, pirmais iebildums jānoraida kā acīmredzami juridiski nepamatots apgalvotās bezdarbības neattiecināmības dēļ.
50
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru vēl arī jāatgādina, ka kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem, kas jānorāda katrā prasības pieteikumā atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 21. pantam, kurš saskaņā ar šo statūtu 53. panta pirmo daļu un Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta d) punktu attiecas arī uz Vispārējo tiesu, nozīmē, ka prasības pieteikumā jābūt paskaidrotam pamatam, uz kura prasība ir balstīta. Jāatgādina arī – lai Vispārējā tiesā celta prasība būtu pieņemama, citastarp ir nepieciešams, lai būtiskie faktiskie un tiesiskie apstākļi, uz kuriem prasība balstīta, izrietētu – vismaz kopsavilkuma veidā un tomēr loģiski un saprotami – no prasības pieteikuma teksta. Kaut arī ir taisnība, ka atsevišķos jautājumos prasības pieteikuma pamattekstu var pamatot un papildināt, atsaucoties uz tam pievienotajiem materiāliem, vispārēja atsauce uz citiem dokumentiem, pat ja tie pievienoti prasības pieteikumam, nevar kompensēt to galveno juridisko argumentu neesību, kam atbilstoši šīm tiesību normām ir jābūt ietvertiem prasības pieteikumā (skat. spriedumu, 2025. gada 13. februāris, Komisija u.c./Carpatair, no C‑244/23 P līdz C‑246/23 P, EU:C:2025:87, 76. punkts un tajā minētā judikatūra).
51
Ja prasības pieteikums neatbilst Reglamenta 76. panta d) punktā paredzētajām prasībām attiecībā uz pamatu izklāstu, Vispārējā tiesa ir tiesīga prasību atzīt par acīmredzami nepieņemamu (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2024. gada 6. jūnijs, Lucaccioni/Komisija, T‑516/23, nav publicēts, EU:T:2024:386, 19. punkts un tajā minētā judikatūra).
52
Ņemot vērā iepriekš minēto, jānorāda, ka prasības pieteikumā nav ietverta nekāda argumentācija, kas varētu pamatot apgalvoto Padomes, Komisijas un EĀDD pienākumu saskaņā ar ECPAK 2., 3. un 8. pantu, Hartas 2. un 4. pantu vai jebkuru citu Savienības tiesību principu vai normu, proti, nodrošināt Eulex Kosovo misijas ikdienas pārvaldību tā, lai tajā tiktu nodarbināts atbilstošs personāls.
53
Tāpēc pirmais iebildums katrā ziņā jānoraida kā acīmredzami nepieņemams.
Par otro iebildumu
54
Saistībā ar otro iebildumu prasītājas apgalvo, ka ECPAK 6. panta 1. punktā un 13. pantā, kā arī Hartas 47. pantā ir prasīts, pirmkārt, lai personas, kurām ir tiesības piedalīties izvērtēšanas komisijā notiekošajās procedūrās, varētu saņemt juridisko palīdzību un, otrkārt, lai tās nepieļautu, ka minēto komisiju var izveidot un saglabāt, nepiešķirot tai pilnvaras nodrošināt savu lēmumu izpildi un tās konstatēto pārkāpumu rezultātā attiecīgajām pusēm nepiedāvājot tiesību aizsardzības līdzekli.
55
Padome un EĀDD atsaucas uz otrā iebilduma nepieņemamību, pamatojoties uz apgalvoto prasības pieteikuma skaidrības un precizitātes trūkumu attiecībā uz apgalvoto nelikumību raksturu. Turklāt Padome, Komisija un EĀDD atsakās no atbildības par apgalvoto pienākumu neizpildi.
56
Šajā ziņā jānorāda, ka prasības pieteikuma 54. un 58. punktā prasītājas ir apgalvojušas, ka, izveidodami un uzturēdami izvērtēšanas komisiju, neļaujot tai piešķirt juridisko palīdzību, nepiešķirot tai pilnvaras izpildīt savus lēmumus un nepiedāvājot ieinteresētajām personām tiesību aizsardzības līdzekli pēc šīs komisijas konstatētajiem pārkāpumiem, Padome, Komisija un EĀDD ir kopīgi vai solidāri izdarījuši pietiekami būtiskus Savienības tiesību pārkāpumus un tādējādi pārkāpuši ECPAK 6. panta 1. punktu un 13. pantu, kā arī Hartas 47. pantu.
57
Ņemot vērā šā rīkojuma 56. punktā minētos apgalvojumus, Padomes un EĀDD izvirzītās iebildes par nepieņemamību jānoraida, jo no šiem apgalvojumiem pietiekami skaidri izriet, ka prasītājas Padomei, Komisijai un EĀDD pārmet, ka tie ir izveidojuši izvērtēšanas komisiju, nepiešķirot tai pietiekamas pilnvaras attiecībā uz prasībām par efektīvu tiesību aizsardzību un lietas taisnīgu izskatīšanu, jo šīs komitejas pieņemtie secinājumi līdzinās vienkāršiem ieteikumiem un nav saistoši vai izpildāmi, neparedzot atbilstošas procesuālās garantijas, piemēram, iespēju saņemt juridisko palīdzību vai tiesību aizsardzības līdzekli, kas ieinteresētajām personām ļautu norādīt uz minētās komisijas konstatētajiem pārkāpumiem.
58
Attiecībā uz šā rīkojuma 56. punktā minēto apgalvojumu būtību jāatgādina, ka Hartas 47. pantā, kā arī ECPAK 6. panta 1. punktā paredzēto efektīvas tiesību aizsardzības un lietas taisnīgas izskatīšanas prasību ievērošana principā ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus pieejamos tiesību aizsardzības līdzekļus, tostarp ieinteresētajām personām pieejamos tiesību aizsardzības līdzekļus tiesā. Attiecībā uz tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību, kas nostiprinātas ECPAK 13. pantā, no tām izrietošās garantijas jau ir ietvertas šīs konvencijas 6. panta 1. punkta stingrākajās tiesību normās (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 9. marts, Intermarché Casino Achats/Komisija, C‑693/20 P, EU:C:2023:172, 40.–49. punkts un tajos minētā judikatūra).
59
Tādējādi, pat pieņemot, ka kārtība, kādā tiek celta prasība izvērtēšanas komisijā, pati par sevi neatbilst efektīvas tiesību aizsardzības un lietas taisnīgas izskatīšanas prasībām, šis apstāklis nevar likt Vispārējai tiesai apmierināt otro iebildumu, jo prasības Savienības tiesā ir tiesību aizsardzības līdzeklis, kas prasītājām ir pieejams pēc minētās komisijas konstatētajiem pārkāpumiem, sniedzot tām visas otrajā iebildumā minētajās tiesību normās paredzētās garantijas, tostarp iespēju pretendēt uz juridisko palīdzību, kā arī iespēju saņemt izpildāmu spriedumu ar res judicata spēku.
60
No tā izriet, ka otrais iebildums jānoraida kā acīmredzami juridiski nepamatots.
Par trešo iebildumu
61
Trešais iebildums ir balstīts uz to, ka pastāvīgi netiek veikti korektīvie pasākumi, kas varētu novērst pirmajās divās sūdzībās norādītos pārkāpumus, un tādējādi ir pietiekami nopietni pārkāptas Savienības tiesības.
62
Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka viņu iesniegtie pierādījumi apstiprina uzskatu, ka apgalvotie pārkāpumi izriet no nespējas noteikt prioritātes vai nodrošināt atbilstošus resursus un personālu Savienības juridisko pienākumu izpildei, nevis no Eulex Kosovo misijas kļūdainas darbības konkrētos gadījumos.
63
Prasītājas uzskata, ka šā rīkojuma 62. punktā minētais apgalvojums ir apstiprināts Eulex Kosovo misijas vadītāja 2016. gada 29. aprīļa vēstulē izvērtēšanas komisijai, saskaņā ar kuru šīs komisijas formulēto ieteikumu īstenošana neietilpstot minētās misijas kompetencē. No tā izrietot, ka izvērtēšanas komisijas nespēja mudināt šo misiju īstenot tās izpildpilnvaras atbilstoši tiesību aktu prasībām izriet no ilgstoša Padomes atteikuma piešķirt minētajai komisijai pilnvaras un resursus, kas tai ļautu nodrošināt šīs komisijas ieteikumu izpildi, kā arī piedāvāt ieinteresētajām personām tiesību aizsardzības līdzekli pēc tās konstatētajiem pārkāpumiem.
64
Prasītājas uzskata, ka vēlākais no 2016. gada 29. aprīļa Savienības iestādēm esot bijuši jāveic atbilstoši korektīvie pasākumi, lai nodrošinātu, ka Eulex Kosovo misijai ir pietiekami resursi, lai veiktu izmeklēšanu saskaņā ar ECPAK 2. pantu, izbeigtu attieksmi, kas ir pretrunā šīs konvencijas 3. pantam, un atlīdzinātu viņām par izvērtēšanas komisijas konstatēto viņu pamattiesību pārkāpumu. Attiecīgajiem korektīvajiem pasākumiem it īpaši esot bijis jāietver vienotās rīcības un izvērtēšanas komisijas statūtu pamata grozīšana.
65
Atbildē uz 2024. gada 18. decembra procesa organizatorisko pasākumu prasītājas precizēja, ka trešajā iebildumā apgalvotie pārkāpumi ir attiecināmi uz Padomi, Komisiju un EĀDD, ņemot vērā vienotajā rīcībā definēto komandķēdi, jo pēdējiem minētajiem ar civilā operācijas komandiera starpniecību bija pilnvaras sniegt norādījumus attiecībā uz misijas vadītāju.
66
Padome, Komisija un EĀDD apstrīd apgalvotās bezdarbības attiecināmību. Padome un EĀDD turklāt atsaucas uz trešā iebilduma neprecizitāti, norādot, ka nav nekādu juridisku argumentu, kas varētu pamatot tiem uzlikto pienākumu rīkoties saistībā ar izvērtēšanas komisijas formulētajiem ieteikumiem.
67
Attiecībā uz šo pēdējo punktu Padome arī apgalvo, ka tās dalība krīzes pārvarēšanas operācijās notiek politiskās kontroles un stratēģiskās virzības ziņā un tā nevar būt iesaistīta Savienības uzdevumiem uzticēto uzdevumu ikdienas pārvaldībā taktiskajā līmenī operāciju norises vietā.
68
Ņemot vērā lietas dalībnieku argumentus, trešo iebildumu var iedalīt trijās daļās.
Par pirmo daļu, ar kuru tiek apgalvota atbilstošu “Eulex Kosovo” misijas resursu un personāla neesība
69
Trešā iebilduma pirmajā daļā prasītājas apgalvo, ka tādu pasākumu neesība, ar kuriem varētu novērst izvērtēšanas komisijas konstatētos pārkāpumus, izriet no ilgstošā Padomes, Komisijas un EĀDD atteikuma piešķirt Eulex Kosovo misijai atbilstošus resursus un personālu.
70
Šajā ziņā, pirmkārt, saskaņā ar pārsūdzētā sprieduma 126. punktā ietvertajiem vērtējumiem jāatgādina, ka Vispārējās tiesas kompetencē nav lemt par prasību sakarā ar atbildību, kuras mērķis ir panākt, ka tiek atlīdzināti zaudējumi, kas radušies apgalvotās Eulex Kosovo misijai piešķirto resursu nepietiekamības dēļ, ciktāl šajā jomā pieņemtie lēmumi ir tieši saistīti ar KĀDP ietvaros izdarīto politisko vai stratēģisko izvēli.
71
Tāpēc saskaņā ar to, kas izriet no šā rīkojuma 33. un 34. punkta, par iebildumu, kas attiecas uz apgalvoto Eulex Kosovo misijai piešķirto resursu nepietiekamību, nav jālemj.
72
Otrkārt, attiecībā uz apgalvoto Eulex Kosovo misijas atbilstošā personāla trūkumu saskaņā ar šā rīkojuma 45.–49. punktā ietverto pirmā iebilduma analīzi jāatgādina, ka par apgalvotajiem pārkāpumiem, kas pieļauti šīs misijas ikdienas pārvaldībā, nevar vainot Padomi, Komisiju un EĀDD, jo tie ietilpst šīs misijas izpildpilnvaru īstenošanā un tādējādi rada tās ekskluzīvo atbildību saskaņā ar vienotās rīcības, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Lēmumu 2014/349, 16. panta 5. punkta tiesību normām.
73
No tā izriet, ka trešā pamata pirmā daļa daļēji jānoraida kā acīmredzami nepieņemama, jo ir pieļauta kļūda atbildētāja norādē, un pārējā daļā kā acīmredzami juridiski nepamatota, jo apgalvotie pārkāpumi nav attiecināmi uz Padomi, Komisiju un EĀDD.
Par trešā iebilduma otro daļu, kas attiecas uz Padomei, Komisijai un EĀDD piešķirtajām izmeklēšanas pilnvarām
74
Trešā iebilduma otrajā daļā prasītājas apgalvo, ka Padome, Komisija un EĀDD nav izbeiguši izvērtēšanas komisijas konstatētos pārkāpumus saistībā ar izmeklēšanu par viņu radinieku pazušanu, jo atturējās izmantot tiem piešķirtās izmeklēšanas pilnvaras attiecībā uz Eulex Kosovo misiju.
75
Attiecībā uz pēdējo minēto punktu saskaņā ar pārsūdzētā sprieduma 132. un 133. punktā ietvertajiem vērtējumiem jānorāda, ka apgalvojumi, kas attiecas gan uz tādu korektīvo pasākumu neesību, ar kuriem varētu novērst izvērtēšanas komisijas konstatētos pārkāpumus, gan uz nopietnu KD lietas juridisko pārbaudi, liek apšaubīt apgalvoto individuālo pasākumu saistībā ar prasītāju īpašo situāciju nepieņemšanu.
76
Ņemot vērā vienotās rīcības tiesību normas, it īpaši tās 7., 8., 11. un 12. pantu, jākonstatē, ka šādu individuālu pasākumu noteikšana neietilpst politiskās kontroles un stratēģiskās vadības jomā, kas Padomei, Komisijai un EĀDD ir jāveic ar Politikas un drošības komitejas (PDK) un misijas civilā operācijas komandiera starpniecību, it īpaši, ciktāl viņam uzticētās pilnvaras sniegt norādījumus tiek īstenotas stratēģiskā līmenī, nevis operācijas norises vietā, kas ietilpst misijas vadītāja darbībā.
77
Attiecībā uz pēdējo minēto punktu no vienotās rīcības 2. un 3. panta, un it īpaši no 3. panta d) un i) punkta, redakcijā, kas bija spēkā pirms Lēmuma 2018/856, tiesību normām, lasot tās kopsakarā, skaidri izriet, ka tādu individuālu pasākumu veikšana, ar kuriem var novērst izvērtēšanas komisijas konstatētos pamattiesību pārkāpumus, nevar tikt nodalīta no Eulex Kosovo misijas pilnvaru īstenošanas, ciktāl šīs pilnvaras ietvēra, no vienas puses, nodrošināt, ka kara noziegumu un citu smagu noziegumu lietas tiek pienācīgi izmeklētas, notiek saukšana pie atbildības, tiek pieņemti lēmumi un piemērotas sankcijas, un, no otras puses, nodrošināt, ka šīs misijas darbības tiek veiktas saskaņā ar starptautiskajiem cilvēktiesību standartiem.
78
Tāds pats secinājums jāizdara, ņemot vērā vienotās rīcības 2. un 3. panta, un it īpaši 3. panta a) un e) punkta, redakcijā, kas izriet no Lēmuma 2018/856, saturu; saskaņā ar tiem Eulex Kosovo misija turpina, pirmkārt, sekot līdzi noteiktām lietām un procesiem Kosovas civiltiesību un krimināltiesību iestādēs ciešā koordinācijā ar citiem Savienības dalībniekiem, kā arī uzraudzīt attiecīgās sanāksmes saistībā ar reģionālo sadarbību kara noziegumu lietās un, otrkārt, nodrošināt, ka visas tās darbības tiek veiktas saskaņā ar starptautiskajiem cilvēktiesību standartiem.
79
Ņemot vērā visas vienotās rīcības normas, kas minētas šā rīkojuma 76.–78. punktā, prasītāju argumentācija, kas balstīta uz Eulex Kosovo misijas vadītāja 2016. gada 29. aprīļa vēstuli, saskaņā ar kuru izvērtēšanas komisijas ieteikumu īstenošana neietilpst šīs misijas kompetencē, jānoraida.
80
Šo secinājumu apstiprina izvērtēšanas komisijas 2016. gada 19. oktobra lēmums, kas pieņemts, atbildot uz šā rīkojuma 79. punktā minēto 2016. gada 29. aprīļa vēstuli, no kuras skaidri izriet, ka tās ieteikumu īstenošana pilnībā un ekskluzīvi bija jāveic Eulex Kosovo misijas vadītājam, nevis citām Savienības struktūrām vai iestādēm.
81
Ņemot vērā iepriekš minēto, jāuzskata, ka ar trešā iebilduma otrajā daļā apgalvoto bezdarbību tiek apšaubītas Eulex Kosovo misijas īstenotās izpildpilnvaras un tādējādi tā ietilpst vienīgi šīs misijas atbildībā, līdz ar to tā nevar tikt attiecināta uz Padomi, Komisiju un EĀDD.
82
Tāpēc trešā iebilduma otrā daļa jānoraida kā acīmredzami juridiski nepamatota.
Par trešā iebilduma trešo daļu, kas attiecas uz pietiekamu prerogatīvu par labu izvērtēšanas komisijai neesību
83
Trešā iebilduma trešajā daļā prasītājas Padomei, Komisijai un EĀDD pārmet to pastāvīgo atteikumu piešķirt izvērtēšanas komisijai pietiekamas prerogatīvas un resursus, jo minētā komisija nespēj nodrošināt savu lēmumu izpildi un pēc konstatētajiem pārkāpumiem ieinteresētajām personām netiek piedāvāti nekādi tiesību aizsardzības līdzekļi.
84
Šajā ziņā jānorāda, ka prasītājas neizvirza nevienu argumentu, kas varētu pamatot trešā iebilduma trešo daļu attiecībā uz izvērtēšanas komisijai piešķirto prerogatīvu vai procesuālo līdzekļu apgalvoto nepietiekamību.
85
Šajā ziņā prasītājas, pirmkārt, prasības pieteikuma 54. punkta ii) apakšpunktā un 58. punktā tikai apgalvo, ka, izveidojot un uzturot izvērtēšanas komisiju bez pilnvarām piešķirt juridisko palīdzību un bez pilnvarām izpildīt savus lēmumus vai piedāvāt tiesību aizsardzības līdzekli pēc konstatētajiem pārkāpumiem, Padome, Komisija un EĀDD ir pārkāpuši ECPAK 6. panta 1. punktu un 13. pantu, kā arī Hartas 47. pantu, un, otrkārt, prasības pieteikuma 59. punktā apgalvo, ka, neveicot korektīvos pasākumus pēc izvērtēšanas komisijas secinājumiem, tie ir pietiekami būtiski pārkāpuši Savienības tiesības.
86
Tāpēc, pamatojoties uz tiem iemesliem, kas šā rīkojuma 58. un 59. punktā jau izklāstīti saistībā ar otro iebildumu, trešā iebilduma trešā daļa jānoraida kā acīmredzami juridiski nepamatota.
Par ceturto jautājumu
87
Ceturtais iebildums attiecas uz nepareizu vai ļaunprātīgu izpildvaras izmantošanu, ko esot pieļāvusi Padome un EĀDD, jo pēdējie minētie esot apgalvojuši, pirmkārt, ka Eulex Kosovo misija esot darījusi visu iespējamo, lai izmeklētu lietas par prasītāju tuvinieku pazušanu (turpmāk tekstā – “pirmais strīdīgais apgalvojums”), un, otrkārt, ka izvērtēšanas komisijai nebija paredzēts kļūt par tiesu iestādi (turpmāk tekstā – “otrais strīdīgais apgalvojums”).
88
Attiecīgie apgalvojumi izriet no Padomes un EĀDD 2017. gada 12. oktobra vēstulēm, kas nosūtītas, atbildot uz prasītāju 2016. gada 3. oktobra, 3. novembra un 5. decembra vēstulēm, ar kurām tās ir lūgušas Savienības iestādes tostarp nodrošināt, lai lietas par viņu radinieku pazušanu tiktu pienācīgi izmeklētas, kā arī pastiprināt izvērtēšanas komisijas prerogatīvas.
89
Šajā kontekstā prasītājas apgalvo, ka strīdīgie apgalvojumi liecina par atteikumu apmierināt to prasību par zaudējumu atlīdzību un ir uzskatāmi par nepareizu vai ļaunprātīgu izpildvaras izmantošanu.
90
Padome atbild, ka tās 2017. gada 12. oktobra vēstulē ietvertajai atbildei ir faktisks raksturs un tā nav apstrīdama, un apgalvo, ka prasītājas nav pierādījušas, kāda veida pārkāpums vai atbildība šai iestādei varētu tikt piedēvēta attiecībā uz minētās vēstules saturu.
91
EĀDD apgalvo, ka prasības pieteikumā nav paskaidrots, kādā veidā tā 2017. gada 12. oktobra vēstule izraisītu Savienības ārpuslīgumisko atbildību, un ka – kopumā – tajā neesot ietverts skaidrojums par izvērtēšanas komisijas aktu juridisko spēku vai veidu, kādā šie akti ir saistoši iestādēm un struktūrai, par kuru ir runa šajā lietā.
92
Padome un EĀDD no tā secina, ka iebildums jānoraida kā nepieņemams.
93
Vispirms saskaņā ar pārsūdzētā sprieduma 132. un 133. punktā ietverto vērtējumu jānorāda, ka pirmais strīdīgais apgalvojums attiecas uz apgalvoto individuālo pasākumu saistībā ar prasītāju īpašo situāciju nepieņemšanu, tāpat kā trešā iebilduma otrajā daļā izvirzītie apgalvojumi par tādu korektīvo pasākumu neesību, ar kuriem varētu novērst izvērtēšanas komisijas konstatētos pamattiesību pārkāpumus.
94
Attiecībā uz otro strīdīgo apgalvojumu Tiesa pārsūdzētā sprieduma 134. punktā nosprieda, ka tas ir akts, kas nav saistošs.
95
Ceturtais iebildums jāizvērtē, ņemot vērā šos Tiesas vērtējumus.
96
Pirmām kārtām, ņemot vērā it īpaši Padomes un EĀDD 2017. gada 12. oktobra vēstuļu priekšmetu, kā izriet no minēto vēstuļu pirmā punkta, jākonstatē, ka prasītājas neizvirza nevienu argumentu, kas varētu pierādīt, ka strīdīgie apgalvojumi varētu tikt interpretēti tādējādi, ka ar tiem ir izteikts atteikums apmierināt to prasību par zaudējumu atlīdzību, pat pieņemot, ka šāds lūgums, kas adresēts konkrēti šai iestādei un struktūrai, var tikt izsecināts no prasītāju iepriekšējiem procesuālajiem rakstiem, it īpaši no 2016. gada 3. oktobra vēstules, ko viņas arī nav centušās pamatot.
97
Tāpēc, ciktāl ceturtais iebildums attiecas uz apgalvotās prasītāju prasības par zaudējumu atlīdzību noraidīšanu, tas nav precīzs un ir jānoraida kā nepieņemams.
98
Otrām kārtām, attiecībā uz pirmo strīdīgo apgalvojumu jānorāda, ka prasītāju procesuālajos rakstos nav ietverta nekāda argumentācija, kas varētu pamatot pret Padomi un EĀDD vērstās apsūdzības par pilnvaru nepareizu vai ļaunprātīgu izmantošanu.
99
It īpaši nav precizēts, uz kāda pamata, ņemot vērā Līgumos un vienotās rīcības tiesību normās paredzēto kompetenci, Padomei un EĀDD būtu pienākums iejaukties, lai noteiktu individuālus izmeklēšanas pasākumus saistībā ar prasītāju īpašo situāciju, lai gan Padome šajā ziņā apgalvo, ka tās dalība krīzes pārvarēšanas operācijās joprojām aprobežojas ar Eulex Kosovo misijas politiskās kontroles un stratēģiskās virzības īstenošanu saskaņā ar LES 38. panta otro daļu.
100
Attiecībā uz šo pēdējo punktu jākonstatē, ka prasītāju apsvērumi, kas ietverti to atbildē uz 2024. gada 18. decembra procesa organizatorisko pasākumu, par Padomei un EĀDD piešķirtajām izmeklēšanas pilnvarām Eulex Kosovo misijas komandķēdē nevar kompensēt prasības pieteikuma precizitātes trūkumu.
101
Pat pieņemot, ka civilās operācijas komandiera stratēģiskās vadības īstenošana varētu likt viņam dot norādījumus misijai, lai veiktu individuālus pasākumus saistībā ar īpašām situācijām, prasītājas nenorāda, uz kāda pamata Padomei un EĀDD būtu pienākums šādi rīkoties politiskās kontroles un stratēģiskās virzības ietvaros, kas tiem ir jāveic ar PDK un misijas civilās operācijas komandiera starpniecību.
102
Ņemot vērā iepriekš minēto, jāuzskata, ka ceturtais iebildums, ciktāl tas balstīts uz pirmo strīdīgo apgalvojumu, nav pamatots un ir jānoraida kā acīmredzami nepieņemams.
103
Katrā ziņā, pieņemot, ka pirmais strīdīgais apgalvojums būtu jāuzskata nevis par faktu vērtējumu, kam nav autonoma juridiska apjoma, kā to apgalvo Padome, bet gan par tādas nostājas formulēšanu, kurai ir lemjošs raksturs, kas atspoguļo Padomes un EĀDD atteikumu iejaukties, lai pieņemtu individuālus pasākumus saistībā ar prasītāju īpašo situāciju, kas minēta pārsūdzētā sprieduma 133. punktā, jānospriež, ka šāda iejaukšanās nebūtu saistīta ar kompetenci, ko šī iestāde un struktūra īsteno attiecībā uz Eulex Kosovo misiju.
104
Proti, kā būtībā izriet jau no šā rīkojuma 76.–81. punkta, šādu individuālu pasākumu pieņemšana nebūtu pakļauta politiskajai kontrolei un stratēģiskajai vadībai, kas Padomei un EĀDD jāveic ar PDK un civilās operācijas komandiera starpniecību.
105
No tā izriet, ka Padomes un EĀDD iespējamā nostāja, ciktāl tā atspoguļo atteikumu iejaukties, lai pieņemtu individuālus pasākumus, kas attiecas uz prasītāju īpašo situāciju, nevar tikt uzskatīta par prettiesisku.
106
Tāpēc iebildums par pirmo strīdīgo apgalvojumu katrā ziņā jānoraida kā acīmredzami juridiski nepamatots.
107
Trešām kārtām, attiecībā uz otro strīdīgo apgalvojumu jānorāda – apstāklim, ka tas ir nesaistošs akts, pirmšķietami nav pretrunā tas, ka minētais akts var izraisīt Savienības ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanos (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 9. februāris, QI u.c./Komisija un ECB, T‑868/16, EU:T:2022:58, 71. punkts un tajā minētā judikatūra).
108
Tomēr, pat pieņemot, ka attiecīgais apgalvojums ir atteikums piešķirt izvērtēšanas komisijai tiesas statusu, jākonstatē, ka prasītājas nekādi nav pamatojušas, ka Padomei un EĀDD šajā ziņā būtu pienākums, kas nozīmētu pirmstiesas procedūru stadijā un pirms prasības celšanas Savienības tiesā ieviest visas garantijas, kas izriet no tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un uz lietas taisnīgu izskatīšanu.
109
Tāpēc ceturtais iebildums, ciktāl tas attiecas uz otro strīdīgo apgalvojumu, jānoraida kā acīmredzami nepieņemams un katrā ziņā šā rīkojuma 58. un 59. punktā jau izklāstīto iemeslu dēļ kā acīmredzami juridiski nepamatots.
Par piekto iebildumu
110
Piektajā iebildumā Padomei, Komisijai un EĀDD tiek pārmests, ka tie ir nepareizi vai ļaunprātīgi izmantojuši pilnvaras, jo tie neesot nodrošinājuši, lai Eulex Kosovo misija vai prokuratūra, kas specializējusies izmeklēšanas un kriminālvajāšanas jomā, kā arī kriminālvajāšanas lietu Kosovas specializētā palāta juridiski nopietni izskatītu KD lietu saistībā ar kara noziegumu, kas pirmšķietami ir pamatots.
111
Šajā ziņā pietiek ar konstatējumu, ka piektais iebildums būtībā atbilst trešā iebilduma otrajā daļā izvirzītajiem apgalvojumiem un tādējādi ir saistīts ar pirmo strīdīgo apgalvojumu, uz kuru attiecas ceturtais iebildums.
112
Līdz ar to šā rīkojuma 76.–81. un 103.–106. punktā jau izklāstīto iemeslu dēļ piektais iebildums jānoraida kā acīmredzami juridiski nepamatots.
113
Turklāt jānorāda, ka piektajam iebildumam nav pievienoti nekādi argumenti, kas ļautu Vispārējai tiesai izvērtēt, vai Padomei, Komisijai un EĀDD ir pienākums uzraudzīt konkrētu izmeklēšanu, kas izriet no Eulex Kosovo misijas pilnvarām.
114
Tāpēc piektais iebildums katrā ziņā jānoraida kā acīmredzami nepieņemams saskaņā ar šā rīkojuma 50. un 51. punktā minēto judikatūru.
115
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, šī prasība jānoraida kā daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota, nelemjot ne par Padomes un EĀDD izvirzītajām iebildēm par novēlošanos, ne par prasītāju iesniegto pieteikumu par pierādījumu savākšanas pasākumu.
Par tiesāšanās izdevumiem
116
Saskaņā ar Reglamenta 195. pantu Vispārējā tiesa nolēmumos, kas pasludināti pēc tās nolēmumu atcelšanas un lietas nodošanas atpakaļ, lemj par tiesāšanās izdevumiem attiecībā, pirmkārt, uz tiesvedību Vispārējā tiesā un, otrkārt, apelācijas tiesvedību Tiesā.
117
Tā kā pārsūdzētajā spriedumā Tiesa daļēji atcēla sākotnējo rīkojumu, nodeva lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un atlika lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu, Vispārējai tiesai šajā rīkojumā ir jālemj par visiem tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar tajā ierosinātajām tiesvedībām, tostarp sākotnējā tiesvedībā, kā arī par tiesāšanās izdevumiem apelācijas tiesvedībā lietās C‑29/22 P un C‑44/22 P.
118
Saskaņā ar Reglamenta 134. panta 3. punktu, ja lietas dalībniekiem spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs, lietas dalībnieki savus tiesāšanās izdevumus principā sedz paši.
119
Turklāt atbilstoši Reglamenta 135. panta 1. punktam, ja to prasa taisnīgums, Vispārējā tiesa var nolemt, ka lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, savus tiesāšanās izdevumus sedz pats, bet tikai daļēji atlīdzina pretējās puses tiesāšanās izdevumus vai pat vispār tiek atbrīvots no šā pienākuma.
120
Visbeidzot atbilstoši Reglamenta 138. panta 1. punktam dalībvalstis, kas iestājušās lietā, savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.
121
Tā kā šajā lietā prasītājām, Padomei un EĀDD spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs attiecībā uz to prasījumiem Vispārējā tiesā, tostarp sākotnējā tiesvedībā, kā arī apelācijas tiesvedībā lietās C‑29/22 P un C‑44/22 P, jānolemj, ka no šiem lietas dalībniekiem katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar visām tiesvedībām Vispārējā tiesā un Tiesā, nelemjot par prasītāju tiesāšanās izdevumiem procedūrās izvērtēšanas komisijā.
122
Turklāt jāņem vērā šīs lietas īpašie apstākļi, it īpaši paskaidrojumi, kas sniegti 2022. gada 24. februāra spriedumā Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126) pēc šīs prasības celšanas, un prasītājas ir jāatbrīvo no Komisijas tiesāšanās izdevumu segšanas visās tiesvedībās Vispārējā tiesā un Tiesā.
123
Saskaņā ar Reglamenta 138. panta 1. punktu Beļģijas Karaliste, Čehijas Republika, Francijas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Nīderlandes Karaliste, Austrijas Republika, Rumānija, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā un Tiesā sedz pašas.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
izdod rīkojumu:
1)
Prasību noraidīt.
2)
KS, KD, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD), Beļģijas Karaliste, Čehijas Republika, Francijas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Nīderlandes Karaliste, Austrijas Republika, Rumānija, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste savus tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā sedz pašas.
Luksemburgā, 2025. gada 25. septembrī
Sekretārs
V. Di Bucci
Priekšsēdētājs
M. J. Costeira
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.