A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács)
2007. szeptember 11.
C‑227/04. P. sz. ügy
Marie‑Luise Lindorfer
kontra
az Európai Unió Tanácsa
„Fellebbezés – Tisztviselők – Nyugdíjjogosultságok átvitele – A Közösségeknél történő szolgálatba lépés előtti kereső tevékenység – A nyugdíjszerző szolgálati évek kiszámítása – A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése – Általános végrehajtási rendelkezések – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – Az egyenlő bánásmód elve”
Tárgy: Az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága által a T‑204/01. sz., Lindorfer kontra Tanács ügyben 2004. március 18‑án hozott ítélete
(EBHT‑KSZ 2004., I‑A‑83. o. és II‑361. o.) ellen benyújtott, ezen ítélet hatályon kívül helyezése iránti fellebbezés.
Határozat: A Bíróság az ítéletet részlegesen hatályon kívül helyezi, a fellebbezést ezt meghaladó részében elutasítja.
Összefoglaló
1.        Tisztviselők – Nyugdíjak – A Közösségeknél történő szolgálatba lépés előtt megszerzett nyugdíjjogosultság – A közösségi rendszerbe
történő átvitel
(Személyzeti szabályzat, 1a. cikk, (1) bekezdés; VIII. melléklet, 11. cikk, (2) bekezdés)
2.        Tisztviselők – Nyugdíjak – A Közösségeknél történő szolgálatba lépés előtt megszerzett nyugdíjjogosultság – A közösségi rendszerbe
történő átvitel
(Személyzeti szabályzat, 77. cikk; VIII. melléklet, 2. és 5. cikk, 11. cikk, (2) bekezdés)
3.        Tisztviselők – Nyugdíjak – A Közösségeknél történő szolgálatba lépés előtt megszerzett nyugdíjjogosultság – A közösségi rendszerbe
történő átvitel
(Személyzeti szabályzat, VIII. melléklet, 11. cikk, (2) bekezdés)
1.        A tisztviselő által a Közösségnél történő szolgálatba lépése előtt végzett kereső tevékenység alapján szerzett nyugdíjjogosultságoknak
a közösségi nyugdíjrendszerbe történő átvitele során a jóváírandó nyugdíjszerző szolgálati évek kiszámításához nemtől függő
tényezők használata nemen alapuló hátrányos megkülönböztetést valósít meg, amely nem igazolható a közösségi nyugdíjrendszer
ésszerű pénzgazdálkodása biztosításának szükségességével. Egyrészt ugyanis a személyzeti szabályzat 1a. cikkének (1) bekezdése
előírja, hogy a tisztviselők a személyzeti szabályzat alkalmazása keretében nemre vonatkozó megkülönböztetés nélküli egyenlő
bánásmódra jogosultak, másrészt pedig a férfi és női tisztviselők illetményéből levont járulékok azonos mértéke nem kérdőjelezi
meg a közösségi nyugdíjrendszer ésszerű pénzgazdálkodását, hiszen azt a tényt, hogy a jóváírandó nyugdíjszerző szolgálati
évek kiszámításánál ugyanezt az eredményt el lehet érni „egynemű” biztosításmatematikai értékekkel, az a körülmény is bizonyítja,
hogy utólag az intézmények ilyen értékek használata mellett döntöttek.
2.        Annak a tisztviselőnek a helyzete, aki azután lép közösségi intézmény szolgálatába, hogy bizonyos időn át valamely nemzeti
nyugdíjrendszerben fizetett járulékot, nem hasonlítható a pályakezdőként felvett tisztviselőéhez, aki szolgálatba lépésétől
kezdve a közösségi nyugdíjrendszerbe fizetett – az illetményéből levont – járulékot, tehát az előbbi nem hivatkozhat arra,
hogy az utóbbival szemben egyenlőtlen bánásmódban volt része. Ugyanis, bár a pályakezdőként felvett tisztviselő nyugdíjának
összegét egyáltalán nem a szolgálati évek alatt levont járulékok összege határozza meg, minthogy a nyugdíj összege egyrészt
a tisztviselőnek a Közösségek szolgálatában töltött, az utolsó illetményben tükröződő pályafutásának befejezésétől, másrészt
a Közösségek érdekében történt elkötelezettségének időtartamától függ, ezzel szemben azon tisztviselő nyugdíjának összegét,
aki a Közösségeknél történt szolgálatba lépése előtt járulékot fizetett valamely nemzeti nyugdíjrendszerbe, az utolsó illetmény
és a Közösségek szolgálatában eltöltött idő határozza meg, amihez még hozzáadódnak a korábban szerzett nyugdíjjogosultságok
átvitele során hozott tőke alapján meghatározott nyugdíjszerző szolgálati évek. Márpedig a tisztviselő által a közösségi költségvetésnek
befizetett pénzösszeg és az – intézmények szolgálatában eltöltött – időtartam nem összehasonlítható értékek.
3.        A Közösségek széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek abban, hogy meghatározzák azon összegek egységes pénzbe való átszámítási
rendszerének elemeit, amelyeket a nemzeti nyugdíjpénztárak a tisztviselők által a Közösségeknél történő szolgálatba lépésük
előtt megszerzett nyugdíjjogosultságok alapján más pénznemben utaltak át.