Ideiglenes változat
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. szeptember 11.(1)
C‑376/24. sz. ügy
MT
kontra
Comité de direction de l’Autorité des Services et des Marchés Financiers (FSMA)
(a Cour d’appel de Bruxelles [brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Pénzügyi szolgáltatások – 596/2014/EU rendelet – Bennfentes információ átadása és piaci visszaélés – A bennfentes információ átadásának jogosulatlan jellege – Kivételek – 10. cikk – Bennfentes információ átadása foglalkozás vagy feladatok szokásos teljesítése keretében – 21. cikk – Bennfentes információ átadása sajtótevékenységek keretében – Sajtószabadság és a véleménynyilvánítás szabadsága – Állami vállalat privatizációjára vonatkozó bennfentes információ átadása egy politikai vezető által ”
1.        A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapját képező jogvita tárgya egy politikai vezetőre a 2003/6/EK irányelv(2) és az 596/2014/EU rendelet(3) értelmében feltételezhetően bennfentesnek minősülő információ a hírügynökségeknek adott interjúk során való ismertetéséért kiszabott szankció érvényessége.
2.        A vitatott információ egy jelentős belga állami vállalat közelgő privatizációjáról szólt. Az információt ismertető személy azt állítja, hogy az e közérdekű kérdéssel kapcsolatos vitaindítás érdekében és politikai döntéshozói feladatának végzése keretében járt el.
3.        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben egyrészről a véleménynyilvánítás és tájékozódás szabadságának (a jelen ügyben egy politikai vezető tekintetében vett) alapvető joga, másrészről a pénzügyi piac integritásának védelméhez fűződő, a bennfentes információk átadásának tilalmában kifejeződő érdek áll szemben.
I.      Jogi háttér
A.      Az uniós jog
1.      A 2003/6 irányelv
4.        A (44) preambulumkezdése szerint:
„Ez az irányelv tiszteletben tartja azokat az alapvető jogokat és betartja azokat az elveket, amelyeknek az elismerését különösen az Európai Unió alapjogi chartája [(a továbbiakban: Charta)], és különösen annak 11. cikke, valamint az Emberi jogok európai egyezményének [(a továbbiakban: EJEE)] 10. cikke tartalmazza. E tekintetben ez az irányelv semmilyen módon nem akadályozza a tagállamokat abban, hogy alkalmazzák a sajtószabadságra és a tömegtájékoztatásbeli szólásszabadságra vonatkozó alkotmányos szabályaikat.”
5.        A 2. cikk kimondja:
„(1)      A tagállamok megtiltják minden, a második albekezdésben említett személynek, aki bennfentes információkkal rendelkezik, hogy ezeket az információkat felhasználja oly módon, hogy közvetlenül vagy közvetve, saját vagy harmadik személy javára az információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközöket vegyen vagy adjon el, illetve kíséreljen meg venni vagy eladni.
Az első albekezdést kell alkalmazni minden olyan személyre, aki a következők folytán került a bennfentes információ birtokába:
[…]
c)      mert hozzáfér ilyen információkhoz beosztása, foglalkozása vagy feladatai végzése folytán; vagy
[…].”
6.        A 3. cikk így rendelkezik:
„A tagállamok a 2. cikkben meghatározott tilalom által érintett minden személynek megtiltják a következőket:
a)      bennfentes információ szolgáltatása bármilyen másik személynek, kivéve ha ezt az információt beosztása, foglalkozása vagy feladatai szokásos végzése keretében szolgáltatja;
b)      bennfentes információ alapján másik személy részére arra vonatkozó tanácsadás, vagy másik személy rábírása arra, hogy olyan pénzügyi eszközöket vegyen vagy adjon el, amelyekre az ilyen információ vonatkozik.”
2.      Az 596/2014 rendelet
7.        A (77) preambulumbekezdés kimondja:
„Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat, valamint a [Chartában] elismert elveket. Ennek megfelelően e rendeletet e jogokkal és elvekkel összhangban kell értelmezni és alkalmazni. Ez azt jelenti, hogy amikor e rendelet a sajtószabadságra és az egyéb médiában megnyilvánuló véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó szabályokra, valamint az újságírói szakmára vonatkozó szabályokra és kódexekre hivatkozik, e szabadságokra úgy kell figyelemmel lenni, ahogyan azokat az Unióban és a tagállamokban garantálják, illetve ahogyan azokat az Alapjogi Charta és egyéb vonatkozó rendelkezések elismerik.”
8.        A 7. cikk („Bennfentes információ”) lényegében a 2003/6 irányelvben és a 2003/124/EK irányelvben(4) szereplő fogalommeghatározásokat veszi át.
9.        A 8. cikk („Bennfentes kereskedelem”) jelzi:
„(1)      E rendelet alkalmazásában bennfentes kereskedelem az, amikor a bennfentes információkkal rendelkező személy ezeket az információkat felhasználja oly módon, hogy közvetlenül vagy közvetve, saját vagy harmadik személy javára az információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközöket szerez meg vagy idegenít el. Szintén bennfentes kereskedelemnek minősül a bennfentes információ felhasználása az információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközre szóló megbízás visszavonása vagy módosítása révén akkor, ha az adott személy a bennfentes információhoz a megbízást követően jutott hozzá. […]
[…]
(4)      E cikk minden olyan személyre alkalmazandó, aki az alábbiak bármelyikéből eredően bennfentes információval rendelkezik:
[…]
c)      az információkhoz munkaviszony, valamely foglalkozás gyakorlása vagy feladatok teljesítése során való hozzáférés; vagy
[…].
E cikk minden olyan személyre is alkalmazandó, aki az első albekezdésben említettektől eltérő körülmények között rendelkezik bennfentes információval, amennyiben az említett személy tudja, vagy tudnia kellett volna, hogy bennfentes információról van szó.
[…]”
10.      A 10. cikk („A bennfentes információk jogosulatlan közzététele”) így rendelkezik:
„(1)      E rendelet alkalmazásában a bennfentes információ jogosulatlan közzétételére kerül sor akkor, ha egy személy bennfentes információval rendelkezik, és azt bármely más személynek átadja, kivéve akkor, ha az információt munkaviszony, valamely foglalkozás vagy meghatározott feladatok szokásos teljesítése keretében adja át.
Ez a bekezdés valamennyi természetes vagy jogi személyre alkalmazandó a 8. cikk (4) bekezdésében említett helyzetekben vagy körülmények között.
[…].”
11.      A 21. cikk („Információk közzététele
vagy terjesztése a médiában”) kimondja:
„A 10. cikk […] alkalmazásában, ha az információk közzététele vagy terjesztése, illetve az ajánlások megfogalmazása vagy terjesztése újságírás vagy a média más kifejezési formája céljából(5) történik, az információk ilyen közzétételét vagy terjesztését a sajtószabadságra és az egyéb médiában megnyilvánuló véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó szabályok, valamint az újságírói szakmára vonatkozó szabályok és kódexek figyelembevételével kell elbírálni, az alábbiak kivételével:
a)      az érintett személyek, illetve a velük szoros kapcsolatban álló személyek közvetlenül vagy közvetve előnyre vagy haszonra tesznek szert az adott információk közzétételéből vagy terjesztéséből; vagy
b)      az információ közzétételére vagy terjesztésére azzal a szándékkal kerül sor, hogy a piacot a pénzügyi eszközök kínálata, kereslete vagy ára tekintetében félrevezessék.”
B.      A nemzeti jog. A Loi du 2 août 2002 relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers(6)
12.      A 2. cikk a „bennfentes információ” fogalmát a 2003/6 irányelvben és a 2003/124 irányelvben, és így az 596/2014 rendeletben szereplővel azonos módon határozza meg.
13.      A [40]. cikk értelmében:
„1. §      Tilos minden személy számára:
1.º      […] aki olyan információkkal rendelkezik, amelyekről tudja, vagy tudnia kellene, hogy azok bennfentes információk:
a)      hogy közvetlenül vagy közvetve, saját vagy harmadik személy javára az ilyen információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközöket vegyen vagy adjon el, illetve kíséreljen meg venni vagy eladni;
b)      hogy ilyen információt szolgáltasson bármilyen másik személynek, kivéve, ha ezt az információt beosztása, foglalkozása vagy feladatai szokásos végzése keretében szolgáltatja;
[…]
4.º      hogy olyan információkat vagy híreszteléseket terjesszen a médiában, az interneten vagy más módon, amelyek hamis vagy félrevezető jelzéseket adnak vagy adhatnak a pénzügyi eszközökről, amennyiben [az adott személy] tudta vagy tudnia kellett volna, hogy az információ hamis vagy félrevezető.
A szakmája keretében eljáró újságíró esetében az ilyen információterjesztés az e szakmájára irányadó szabályok fényében értékelendő, kivéve, ha e személy közvetlenül vagy közvetve előnyt vagy hasznot húz az említett információk terjesztéséből.”
II.    A tényállás, az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
14.      2016‑ban az állami többségi tulajdonban álló Bpost részvénytársaság a postai szektor fő szolgáltatójaként működött Belgiumban, és részvényeit a brüsszeli (Belgium) tőzsdén (Euronext) jegyezték.
15.      MT szocialista politikus volt. 2013 januárjától 2014 októberéig a szövetségi kormány állami vállalatokért felelős minisztere volt. A 2014‑es parlamenti választások nyomán a Szocialista Párt ellenzékbe került, és 2016‑ban MT vezető tisztségeket töltött be e pártban és az Union nationale des mutualités socialistes – Solidarisban.
16.      Az új belga kormány 2015‑ben késznek mutatkozott az állami vállalatokban az állami részesedés 50 % alá csökkentésére, ami a belga parlamentben vitát váltott ki. Az állami vállalatokról szóló új törvény 2015. decemberi elfogadását(7) egy szakszervezeti vezető így bírálta egy belga napilapban: „Az állami vállalatok végét jelenti a képviselőházban tegnap (csütörtökön) elfogadott törvénytervezet, ami lehetővé teszi a tőzsdén jegyzett állami vállalatok, nevezetesen a Bpost és a Proximus blokkoló kisebbség nélküli privatizálását.(8)
17.      A Bpost alapszabályát a 2016. május 11‑i rendes és rendkívüli közgyűlésen módosították, hogy lehetővé tegyék a Bpost privatizálását.(9) 2016. május 12‑én egy belga napilap a részvényesi közgyűlések eredményét kommentálva a „Bpost privatizálásáról” írt.(10)
18.      2016. május 27‑én az RTBF Matin Première című rádióműsorában feltett kérdésre válaszul MT jelezte, hogy a Bpost hamarosan elveszíti közjogi jellegét, és kijelentette, hogy „az állam el fogja adni a részvények egy részét […] ez tényleg csak órák kérdése”. MT hozzátette, hogy az állami vállalat státuszának elvesztése egy másik európai postai szolgáltatóval való egyesülés keretében történne, mivel tárgyalások folynak a Bpost részvényei 10 %‑ának eladásáról a PostNL holland postai szolgáltató részére.
19.      Ugyanezen a napon MT megerősítette és kiegészítette ezen információt a www.lavenir.net internetes portál újságírójának és a Le Soir újságnak adott interjúban.
20.      2016. május 27‑én a Bpost az értékpapírjai tőzsdei jegyzésének felfüggesztését kérte a belga pénzügyi szolgáltatások és piacok hatóságától (FSMA). A Bpost és a PostNL egyesüléséről szóló tárgyalások leálltak, és az egyesülés nem valósult meg.(11)
21.      2016. július 28‑án az FSMA eljárást indított MT nyilatkozataival kapcsolatban, és felkérte MT-t, hogy terjessze elő észrevételeit, csakúgy, mint SL‑t, a Centrale Générale des Services Publics (CGSP) postai ágazatának főtitkárát.(12)
22.      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat(13) szerint az FSMA kifogásolta, hogy MT 2016. május 27‑én reggel közölte:
„a)      a Bpost közelgő privatizációjára vonatkozó terveket az RTBF élőben sugárzott »Matin Première« című műsorának [egy] rádiós újságírójával, és így a műsor minden hallgatójával; és
b)      azt az információt, amely szerint az állam arra készül, hogy egy másik európai szereplővel való egyesülés keretében elidegenítse a Bpostban fennálló mintegy tíz százalékos részesedését, a www.lavenir.net honlap egy újságírójával, és így azon cikk minden olvasójával, amelyben ezek a kijelentések szerepeltek.”
23.      Különböző előzetes határozatokat követően – amelyek ellen MT fellebbezett, de eredménytelenül – az FSMA szankciós bizottsága végül 2023. május 11‑én az alábbiak szerint határozott:
„[…]
2)      megállapítja, hogy MT megsértette a 2002. augusztus 2‑i törvény 25. cikke 1. §‑a 1. pontjának b) alpontját azzal, hogy olyan információkat közölt, amelyekről tudta vagy tudnia kellett volna, hogy bennfentes információk, és beosztása, foglalkozása vagy feladatai végzésének keretén kívül esnek;
3)      a 2002. augusztus 2‑i törvény 72. cikkének 3. §‑a alapján MT‑vel szemben 12 500 [euró] […] bírságot szab ki.”
24.      MT a 2023. május 11‑i határozattal szemben keresetet nyújtott be a Cour d’appel de Bruxelles (brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium) gazdasági ügyekkel foglalkozó részlegéhez. Az FSMA megtámadta e keresetet.
25.      MT szerint:
–        Nem sértette meg a 2002. augusztus 2‑i törvény 25. cikkét, mert a bennfentes információk közlése azok „bármilyen másik személynek” való szolgáltatására vonatkozik, kivéve, ha erre a „beosztása, foglalkozása vagy feladatai szokásos végzése keretében” kerül sor. A jelen ügyben MT az információt általánosságban és megkülönböztetés nélkül szolgáltatta a nyilvánosságnak, továbbá a fortiori az így közölt információ nem arra irányul, hogy félrevezesse a befektetőket.
–        A bennfentes információk közlésének tilalma nem vonatkozik azon személyre, aki a feladatai szokásos végzése keretében jár el, ahogyan ő is tette a jelen ügyben.
–        Még ha el is kellene ismerni, hogy bennfentes információt közölt, MT a bennfentes információk átadására vonatkozó tilalom alóli kivétel (az 596/2014 rendelet 21. cikke) hatálya alá tartozik,
tekintettel a véleménynyilvánítás szabadságának biztosítására . Az információk átadása vagy terjesztése a „médiában” úgy értelmezendő, hogy nem korlátozott az újságírók által közzétett információkra.
–        MT a nyilvános nyilatkozatait az állami vállalatokért felelős miniszterként és a Szocialista Párt országos bizottságának tagjaként tette. MT semmilyen előnyre nem tett szert, éppen ellenkezőleg, és nem állt szándékában a piac félrevezetése. Ezenkívül e nyilatkozatok szükségesek voltak MT politikai feladatai és tevékenységei ellátásához, és a Charta 11. cikke és az EJEE 10. cikke hatálya alá tartozó véleménynyilvánítási szabadságának gyakorlását jelentik.
26.      Az FSMA szerint:
–        Az 596/2014 rendelet 21. cikke a bennfentes információk terjesztésének tilalmára vonatkozó kivételt tartalmaz, amely kizárólag újságírókra, illetve legfeljebb újságírás céljából végzett közlésekre vonatkozik, és ezért e kivétel csak azokra vonatkozhat, akik bár nem gyakorolják az újságírói foglalkozást, de bizonyíthatóan azzal egyenértékű munkát, foglalkozást vagy feladatot végeznek.
–        E kivétel nem terjedhet ki a magukat politikusnak valló és „politikai célokból” cselekvő személyek beszédeire és nyilatkozataira.
–        A Bpost által megvalósítani kívánt ügylet felfedése nem volt sem szükséges, sem arányos az állami vállalatok privatizációját célzó kormányzati „politikával” szembeni „politikai” tiltakozás céljából. MT a belga állami vállalat privatizációja ellen más módon is felléphetett volna, mint a bennfentes információ közlésével.
–        Az 596/2014 rendelet 21. cikkében foglalt kivétel szoros kapcsolatot követel meg a bennfentes információ közlése és az adott személy munkájának, foglalkozásának vagy feladatainak végzése között.
27.      E körülmények között a Cour d’appel de Bruxelles (brüsszeli fellebbviteli bíróság) gazdasági ügyekkel foglalkozó részlege előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette az Európai Unió Bírósága elé:
„1)      Úgy kell‑e értelmezni a 2003/6 irányelvnek a […] Charta 11. és 52. cikkével, az EJEE 10. cikkével és az egyenlőség elvével összefüggésben értelmezett 3. cikkét, amely tiltja a »bennfentes információ szolgáltatás[át] bármilyen másik személynek, kivéve ha ezt az információt beosztása, foglalkozása vagy feladatai szokásos végzése keretében szolgáltatja«, hogy e rendelkezés tiltja a bennfentes információnak a médiában (rádióban és írott sajtóorgánumok honlapjain) való közlését egy politikusnak, volt miniszternek és egy ellenzéki párt tagjának minősülő személy részéről, aki e terjesztéssel közérdekű kérdésben közvitát kíván kezdeményezni egy privatizációs projekt bírálata érdekében, jóllehet feladatai általában nem járnak együtt bennfentes információknak a médiában történő ilyen típusú terjesztésével?
2)      Úgy kell‑e értelmezni a […] 596/2014 rendeletnek az előző kérdésben említett elvekkel összhangban értelmezett 21. cikkét, hogy annak hatálya a bennfentes információknak az újságírók általi közzétételére vagy terjesztésére korlátozódik, vagy a bennfentes információnak egy olyan személy – például egy politikus, volt miniszter és egy ellenzéki párt tagja – által a médiában való közzétételére vagy terjesztésére is vonatkozik, aki ezzel a terjesztéssel közérdekű kérdésben közvitát kíván kezdeményezni egy privatizációs projekt bírálata érdekében?”
III. A Bíróság előtti eljárás
28.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 2024. május 28‑án érkezett a Bírósághoz.
29.      Írásbeli észrevételeket nyújtott be MT, az FSMA és az Európai Bizottság, és e felek részt vettek a 2025. május 22‑i tárgyaláson.
IV.    Értékelés
30.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett két kérdés együttesen is megválaszolható. Előzetesen azt kell meghatározni, hogy a jogvitára ratione temporis az uniós jog mely szabálya alkalmazandó.
A.      Az alkalmazandó szabályozás
31.      Az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság megkülönböztetés nélkül hivatkozik a 2003/6 irányelvre és az 596/2014 rendeletre.
32.      Az 596/2014 rendelet 10. és 21. cikkét 2016. július 3‑tól kell alkalmazni.(14) A bennfentes információk állítólagos átadásának időpontjában (2016. május 27.) a 2003/6 irányelv még hatályban volt, és ezért annak 3. cikke lenne meghatározó a jogvitában.
33.      Az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság láthatólag az 596/2014 rendelet 10. és 21. cikkének alkalmazhatóságát sugallja, mert a korábbihoz képest „kevésbé szigorú” jogi rendszert tartalmaznak.(15)
34.      A későbbi, kedvezőbb jogszabálynak akkor lehet visszamenőleges hatálya, ha a belga jog így rendelkezik a szabálysértési jog által szankcionált jogellenes magatartások tekintetében. E kérdés elbírálása az előterjesztő bíróság hatáskörébe tartozik.
35.      Ha a nemzeti jog lehetővé teszi e megoldást, az 596/2014 rendelet 10. és 21. cikke visszamenőlegesen hat az e rendelkezések alkalmazhatóságát megelőzően bekövetkezett tényállásokra, feltéve, hogy azok tartalma a 2003/6 irányelv 3. cikke tartalmánál kedvezőbb.
36.      A 2003/6 irányelv 3. cikkének a) pontja megegyezik a 596/2014 rendelet 10. cikke (1) bekezdésének első albekezdésével. Mindkét rendelkezés bünteti a bennfentes információk harmadik személyeknek történő jogellenes közlését, kivéve, ha az adott személy ezt az információt beosztása, foglalkozása vagy feladatai szokásos végzése keretében szolgáltatja. Ezért e tekintetben a két rendelkezés hasonló kivételt tartalmaz.(16)
37.      Ám az 596/2014 rendelet 21. cikke olyan előírással egészült ki, ami erőteljesebben védi az információk a média számára történő átadását vagy terjesztését. Annak értékelésekor, hogy egy személy elkövette‑e az e rendelet 10. cikke alapján büntetendő magatartást (a bennfentes információk jogosulatlan átadása), a sajtószabadságot és a véleménynyilvánítás szabadságát szabályozó normákat kell figyelembe venni.
38.      A Bíróság szerint az 596/2014 rendelet 21. cikke és a 2003/6 irányelv 3. cikke „nem […] ugyanazzal a jelentéssel és hatállyal rendelkezik a bennfentes információk valamely újságíró általi átadását illetően.”(17) A Bíróság továbbá kimondta, hogy az 596/2014 rendelet 21. cikkének értelmezésétől függ annak megállapítása, hogy annak „rendelkezései […] kevésbé szigorúak‑e […] mint a 2003/6 irányelvben előírt rendelkezések.”(18)
39.      Álláspontom szerint a bennfentes információk újságírói tevékenységek végzése során való közlésére előírt szabályozás (az 596/2014 rendelet 21. cikke) kedvezőbb, mint a más szakemberekre azok beosztása, foglalkozása vagy a feladataik keretében általában alkalmazandó szabályozás.(19)
40.      Következésképp arra összpontosítok, hogy részesülhet‑e a 21. cikk rendelkezéseinek előnyeiből azon politikai vezető, akinek a nyilatkozatai esetlegesen az 596/2014 rendelet 10. cikke értelmében vett bennfentes információt hoznak a nyilvánosság tudomására.
B.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adandó válasz
41.      Fejtegetésem a következő szerkezetet követi: a) először is, elemzem az 596/2014 rendelet 21. cikkének értelmezését önmagában és a jelen ügy körülményeivel összefüggésben; b) másodszor, foglalkozom az 596/2014 rendelet 10. cikke (1) bekezdésének esetleges hatásaival, ideértve a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságának védelméből fakadó követelményeket.(20)
1.      Az 596/2014 rendelet 21. cikkének értelmezése
a)      Általános megfontolások
42.      Az 596/2014 rendelet 21. cikke különös szabályt vezet be a „bennfentes információk jogosulatlan átadása” fennállásának értékelésére, amikor az információkat újságírás vagy a média más kifejezési formája céljából adják át vagy terjesztik.
43.      Ilyen esetekben az információk átadását vagy terjesztését a következők szerint lehet értékelni:
–        „a sajtószabadságra és az egyéb médiában megnyilvánuló véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó szabályok, valamint az újságírói szakmára vonatkozó szabályok és kódexek figyelembevételével”;
–        a sajtószabadságra és a véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó szabályok figyelmen kívül hagyásával, ha az érintett személyek (illetve a velük szoros kapcsolatban álló személyek) közvetlenül vagy közvetve előnyre vagy haszonra tesznek szert az adott információk átadásából vagy terjesztéséből; illetve az információ átadására vagy terjesztésére azzal a szándékkal kerül sor, hogy a piacot a pénzügyi eszközök kínálata, kereslete vagy ára tekintetében félrevezessék.
44.      A Bíróság korábban már értelmezte az 596/2014 rendelet 10. és 21. cikkét az információk újságírás céljából történő átadása kapcsán.(21) Összefoglalva, megállapította, hogy az 596/2014 rendelet 21. cikkében szereplő kivétel kiterjed a bennfentes információk a széles értelemben vett újságírói tevékenység keretében történő átadására.(22)
45.      Hacsak nem tévedek, eddig még nem született ítélet az 596/2014 rendelet 21. cikkének alkalmazásában a bennfentes információknak „[…] a média más kifejezési formája” céljából történő közléséről. Mivel a rendelkezés nem utal a nemzeti jogra, egységes értelmezést igényel az uniós jog keretében, amihez „nemcsak annak szövegét, hanem azt a kontextust is figyelembe kell venni, amelybe illeszkedik, valamint azon jogi aktus céljait is, amelynek az a részét képezi.”(23)
46.      Az észrevételeiket benyújtó felek ellentétes álláspontot képviselnek az értelmezés tárgyát képező mondattal kapcsolatban:
–        MT és a Bizottság széles körű értelmezést javasol, amely szerint a rendelkezés nem csak az újságírókra vonatkozik, hanem a bennfentes információk politikusok vagy szakértők által a médiában végzett sajtótevékenység keretében történő átadására is.
–        Ezzel szemben az FMSA úgy véli, hogy e mondat kizárólag az újságírókra és az újságírói feladatok végzéséhez szükséges és arányos tevékenységekre vonatkozik. Az FSMA véleménye szerint csak az újságírók lehetnek függetlenek és tarthatják tiszteletben az újságírói szakmára vonatkozó szabályokat és kódexeket.
47.      A Bizottság és MT által javasolt értelmezés tűnik számomra a megfelelőbbnek, a következő okokból.
48.      Szó szerinti szempontból az „újságírás […] céljából” alternatívájaként „a média más kifejezési formája” célra való hivatkozás az információk olyan terjesztésére utal, amely: a) a tág értelemben vett médiában történik; b) nem korlátozott az újságírók által végzett tevékenységre; és c) átfoghat nem közvetlenül újságírói, azaz „más” kifejezési formákat is.
49.      A rendelkezés arra irányul, hogy kiterjedjen az olyan információ terjesztésére is, amelyet újságírók még nem hoztak nyilvánosságra és a médiában más minőségben eljáró személyek (például politikusok, szakértők vagy kommentátorok) adnak át.
50.      Véleményem szerint e rendelkezés hatálya alá tartozik az olyan politikai vezető, aki a rádióban, az írott sajtóban vagy a digitális médiában a nyilvánosság számára közérdekű, tájékoztató jellegű nyilatkozatokat tesz, amelyeket e médiumok rögzítenek és terjesztenek.
51.      Természetesen főszabály szerint újságírók végzik az újságírói tevékenységet. Az 596/2014 rendelet 21. cikke azonban az általa biztosított védelmet nem csak az újságírókra kívánta korlátozni, hanem kiterjesztette azon személyekre is, akik bizonyos információkat hoznak nyilvánosságra a médiában.
52.      Pontosan az „információk átadása vagy terjesztése a médiában” az, ami objektív és nem szubjektív értelemben védett. E szempontból mindegy, hogy e tevékenységeket közvetlenül az újságírók végzik, vagy az információk közlése végett e médiumokhoz forduló más személyek.
53.      Az „újságírói szakmára vonatkozó szabályokra és kódexekre” való hivatkozás véleményem szerint nem jelenti azt, hogy az 596/2014 rendelet 21. cikkének alkalmazása kizárólag az újságírókra lenne korlátozva. A rendelkezés valóban az újságírói szakmára vonatkozó szabályokról és kódexekről szól, ám „a sajtószabadságra és az egyéb médiában megnyilvánuló véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó szabályok[ról]” is. E szabályok nem csupán az újságírókra e minőségükben alkalmazandó etikai szabályok, hanem általánosságban minden kommunikációs eszköz tevékenységét szabályozó szabályok.
54.      Ugyanezen eredményre vezet a vitatott kifejezés rendszertani és cél szerinti értelmezése.
55.      Az 596/2014 rendelet célja az uniós pénzügyi piacok integritásának biztosítása és az e piacokba befektetők bizalmának erősítése. E bizalom különösen azon a tényen nyugszik, hogy a befektetők egyenlő bánásmódban részesülnek, és megvédik őket a bennfentes információk jogellenes felhasználásával szemben.(24)
56.      Első ránézésre e célt jobban meg lehetne valósítani, ha a bennfentes információk közléséért kiszabható szankciók elleni védelem (az 596/2014 rendelet 21. cikke alapján) csak az újságírókra korlátozódna, és nem részesülnének benne az e státusszal nem rendelkező személyek. Így kizárható lenne, hogy újságíróknak nem minősülő személyek, például politikai vezetők vagy szakértők is élvezhessék az 596/2014 rendelet 21. cikke által biztosított kiváltságot.
57.      E megközelítés azonban figyelmen kívül hagyná, hogy az uniós pénzügyi piacok integritásának és a befektetők bizalmának védelmét célzó célkitűzéseknek figyelemmel kell lenniük „a sajtószabadságra és az egyéb médiában megnyilvánuló véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó szabályokra […], [mivel] azokat az Unióban és a tagállamokban garantálják, illetve […] az Alapjogi Charta […] [elismeri].”(25)
58.      Az alapvető szabadságjogok fontossága egy demokratikus társadalomban megköveteli azon fogalmak tág értelmezését, amelyekre e szabadságok hivatkoznak. Az 596/2014 rendelet 21. cikke, amely (a bennfentes információk terjesztésének tilalma vonatkozásában) konkrét kivételt vezet be az újságírás vagy a média más kifejezési formája céljából való átadás tekintetében, e kivételt a sajtószabadsághoz és a véleménynyilvánítás szabadságához kapcsolja.(26)
59.      A Bíróság a 95/46 irányelv 9. cikkében szereplő „személyes adatoknak kizárólag újságírás céljából történő kezelése” kifejezést nagyon tág kritériumok alkalmazásával értelmezte:(27)
–        „Újságírói tevékenységek” azok a tevékenységek, amelyek célja, hogy információkat, véleményeket vagy eszméket tegyenek hozzáférhetővé a nyilvánosság számára, bármilyen is legyen a továbbítás módja.(28)
–        A kivétel nemcsak a médiavállalkozásokra, hanem valamennyi, újságírói tevékenységet végző személyre alkalmazandó.(29)
–        Az a körülmény, hogy egy személy – szakmáját tekintve – nem újságíró, nem zárja ki, hogy az újságírói tevékenységekre vonatkozó kivétel hatálya alá tartozzon egy videofelvétel elkészítése, valamint annak az interneten való hozzáférhetővé tétele.(30)
–        Annak értékelésekor, hogy „kizárólag újságírói célokból” folytatott tevékenységről van‑e szó, nem meghatározó az – a papírhoz vagy a hertzhullámokhoz hasonló hagyományos, vagy az internethez hasonló elektronikus – információhordozó, amelynek segítségével a kezelt adatokat továbbítják.(31)
60.      Nos, ha ezen elvet olyan rendelkezéssel kapcsolatban állapították meg, amelynek alkalmazása kizárólag újságírói célokra korlátozott, akkor még inkább ki kell terjeszteni az e határozószótól eltekintő másik rendelkezésre (például az 596/2014 rendelet 21. cikkére), amely jóval tágabb értelemben utal az információk „újságírás vagy a média más kifejezési formája céljából” való átadására.(32)
61.      E szempontból az EJEE 10. cikkére vonatkozó ítélkezési gyakorlat is alátámasztja az 596/2014 rendelet 21. cikkének a médiában (interjúk, sajtótájékoztatók vagy hasonló rendezvények keretében) szereplő és ilyen összefüggésben vélhetően közérdekű bennfentes információkat közlő politikai vezetőkre való alkalmazását.
62.      A Charta 11. cikkének értelmezésében az EJEE 10. cikke jelentését és tartalmát a Charta e rendelkezésének való megfelelése mértékéig(33) irányadónak kell tekinteni, a Charta 52. cikkének (3) bekezdése, mint minimális védelmi szint értelmében.(34)
63.      Az EJEB többször is elismerte, hogy a média alapvető szerepet tölt be a nyilvánosság információk és eszmék megismeréséhez és közléséhez való jogának előmozdításában és támogatásában.(35) Az EJEB megállapította továbbá, hogy „nemcsak a [hagyományos] sajtó feladata, hogy megteremtse a nyilvános vita különböző platformjait […].”(36)
64.      Ezen ítélkezési gyakorlatra később hivatkozom, annak alátámasztására, hogy az 596/2014 rendelet 21. cikkének olyan értelmezése, amely megakadályozza a politikai vezetőket a közérdekű információknak a médiában való terjesztésében, a jelen ügyben fennálló körülmények között nem összeegyeztethető a Charta 11. cikkével.
65.      Amikor egy politikai vezető közérdekű információt hoz nyilvánosságra rádióinterjúban, illetve az akár nyomtatott, akár digitális újságoknak adott nyilatkozatában, akkor (a fentiekben kifejtett értelemben) sajtótevékenység céljából, illetve végső soron a média más kifejezési formája céljából végzett tevékenységet folytat.
b)      A jelen ügyre vonatkoztatott  megfontolások
66.      MT célja a közvélemény tájékoztatása volt a (többségi állami tulajdonban álló) Bpost vállalat közelgő privatizációjáról, amelynek keretében a vállalat részben beolvad a PostNL vállalatba. MT ezzel a belga kormány intézkedéseinek helyességéről kívánt vitát indítani a közvélemény köreiben.
67.      Az előterjesztő bíróság úgy véli, hogy ezen információ önmagában az 596/2014 rendelet alkalmazásában bennfentesnek minősülhet. E bíróság konkrétan elutasítja MT azon érveit, miszerint a Bpost privatizációja már nyilvános információ volt.
68.      Az előterjesztő bíróság álláspontja szerint az állami vállalatokról szóló törvény módosítása (2015. december) és az alapszabály módosításai (2016. május 11.) lehetővé tették a Bpost privatizációját, ám „ez nem jelentette azt, hogy konkrét terv létezett volna a vállalat privatizációjának megvalósítására”.(37)
69.      Miként az FSMA a tárgyaláson rámutatott, MT nyilatkozatai pontos információkat tartalmaztak a Bpost privatizációjáról, megemlítve annak közelgő jellegét, a más európai postai szolgáltatóval való kapcsolatát és a belga államnak az állami vállalatban fennálló részesedése egytizedének eladását. E pontosítások főszabály szerint alátámaszthatják az előterjesztő bíróság állítását az MT által közölt információk bennfentes jellegéről.
70.      Mivel az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nem tartalmaz a közölt információ jellegére vonatkozó kérdést, a Bíróságnak e kérdésben tiszteletben kell tartania az előterjesztő bíróság értékelését.(38)
71.      Feltételezve tehát, hogy bennfentes információról van szó, annak közlése vagy terjesztése a médiában akkor jogszerű, ha megfelel az 596/2014 rendelet 21. cikkében előírt (pozitív és negatív) feltételeknek.
72.      A pozitív feltételekkel a korábbi pontokban már foglalkoztam: akkor teljesülnek, ha az információt újságírás vagy a média más kifejezési formája céljából teszik közzé vagy terjesztik a médiában. Ez történt a jelen ügyben is.
73.      A negatív feltételeket illetően az 596/2014 rendelet 21. cikkének alkalmazása megköveteli, hogy a) az érintett személyek, illetve a velük szoros kapcsolatban álló személyek közvetlenül vagy közvetve ne tegyenek szert előnyre vagy haszonra az adott információk átadásából vagy terjesztéséből; vagy b) az átadásra vagy terjesztésre ne azzal a szándékkal kerüljön sor, hogy a piacot a pénzügyi eszközök kínálata, kereslete vagy ára tekintetében félrevezessék.
74.      Az előterjesztő bíróság kifejezetten megállapítja, hogy e negatív feltételek a jelen ügyben fennálltak: „nem vitatott, hogy [MT] nem tett szert semmilyen előnyre vagy haszonra a neki tulajdonított közlés kapcsán, és nem is azzal a szándékkal cselekedett, hogy félrevezesse a piacot.”(39)
75.      Az előterjesztő bíróság láthatólag (ez alkalommal implicit módon) azt is kizárja, hogy a bennfentes információk átadása a Bpost privatizációs folyamatának meghiúsulásában megjelenő közvetett előnyt vagy hasznot jelentett volna MT, az ő politikai pártja, valamint azon kölcsönös biztosító szervezet számára, amelyhez tartozott.
76.      Úgy vélem, hogy az 596/2014 rendelet 21. cikkében említett „előny vagy haszon” elsősorban gazdasági jellegű, vagyis hatással van a hírt terjesztő személy, illetve a vele kapcsolatban álló személyek vagyoni helyzetére. Az MT által a hír átadásával esetlegesen elért politikai haszon ezért nem minősíthető az 596/2014 rendelet 21. cikkében meghatározott haszonnak. Az ellenkező értelmezés jelentősen korlátozná e kivétel alkalmazási körét, mivel szinte bármely információ átadása valamilyen közvetett, nem feltétlenül gazdasági hasznot jelenthet az információt szolgáltató számára.
77.      Az előterjesztő bíróság MT álláspontját ismételve a következő kérdést veti fel:
–        „az [596/2014] rendelet 21. cikke alkalmazható‑e MT‑re kedvezőbb jogszabályi rendelkezésként, miután azt állítja, hogy volt miniszterként és egy ellenzéki párt politikusaként, valamint azzal a céllal járt el, hogy figyelmeztesse a nyilvánosságot egy alapvető fontosságú állami vállalat privatizációjára vonatkozó tervről”, vagy
–        „általánosságban hivatkozhat‑e a feladatai ellátása során végzett terjesztésre vonatkozó kivételre minden olyan alkalommal, amikor a neki felrótt információátadás olyan, a médiában való terjesztés volt, amely állítása szerint politikai vita céljából történt.”(40)
78.      E kettős kérdésre igenlő válasz adandó, ha az információ közlése megfelelt az 596/2014 rendelet 21. cikkében előírt feltételeknek.
79.      Amikor MT nyilvánosságra hozta a kormány, mint a Bpost tőkéjének többségi tulajdonosa jövőbeli intézkedéseiről szóló információkat, egy ellenzéki politikai párt vezetőjeként járt el,(41) az állami vállalat privatizálását ellenezve. Nem pusztán egy magánvállalat képviselői által elfogadott üzleti információt, hanem a kormány közelgő politikai döntését hozta nyilvánosságra, azzal a szándékkal, hogy még időben „politikai vitát” kezdeményezzen e kérdésről.
80.      E körülmény a vitát a politikai területre tereli, ahol – a kényszerítő okokat kivéve – nem lehet korlátozni a különböző pártok állásfoglalásait a közélet szempontjából fontos kérdésekben.
2.      Az 596/2014 rendelet 10. cikkének jelentősége
81.      Az 596/2014 rendelet 21. cikke a 10. cikkben foglalt általános kivétel egyik esetét kedvezőbb módon kezelő különös szabály (lex specialis).
82.      Az 596/2014 rendelet 10. cikke meghatározza, hogy mit jelent a bennfentes információk jogosulatlan átadása („ha egy személy bennfentes információval rendelkezik, és azt bármely más személynek átadja”), és egy nagyon tág körű kivételt vezet be: „kivéve akkor, ha az információt munkaviszony, valamely foglalkozás vagy meghatározott feladatok szokásos teljesítése keretében adja át.”(42)
83.      E kivétel különleges jelentőséget nyer az 596/2014 rendelet 21. cikkében az információknak újságírás vagy a média más kifejezési formája céljából történő átadása vagy terjesztése tekintetében. A 21. cikk különös fontosságára tekintettel kiemeli azon tevékenységet (az újságírást tág értelemben), amelynek e kivétel alá kell tartoznia a sajtószabadság és a véleménynyilvánítás szabadságának védelme érdekében.
84.      A Bíróság az Autorité des marchés financiers ítéletében az 596/2014 rendelet 10. és 21. cikke közötti kapcsolatra vonatkozóan tett megállapításait a 78. és 81. pontban kiegészíti azzal, hogy a szükségesség és arányosság általános követelményét (a bennfentes információk közzétételét illetően)(43) be kell tartani és a Charta 11. cikke alapján kell értékelni.(44)
85.      E szempontból fogom megvizsgálni mindkét követelményt.
a)      Szükségesség
86.      A bennfentes információk közzétételének szükségessége, ha azokat újságírói tevékenységet folytató politikai vezető teszi közzé, attól függ, hogy e közzététel a legmegfelelőbb eszköz‑e egy, magának a
politikai életnek a körébe
tartozó fontos információ nyilvánosságra hozatalára.
87.      Tehát nem az absztrakt szükségességet kell értékelni, hanem az adott eset egyedi körülményeit. Így a Bíróság az Autorité des marchés financiers ítéletében utalt arra, hogy az újságírónak ellenőriznie kell azon információkat, amelyekről tudomást szerzett.(45)
88.      Az MT által közölt információk hatással lehettek a Bpost állami vállalat tőzsdei árfolyamára, bár úgy tűnik, hogy tényleges hatása nem volt jelentős. A vállalat privatizálása azonnali bejelentésének alternatívája annak kivárása lett volna, hogy e hírt a Bpost közli a pénzügyi hatósággal és a nyilvánossággal.
89.      MT azonban ellenzéki párt politikusa volt, és értelmezése szerint a politikai felelőssége arra késztette, hogy előre közölje a Bpostnak a kormány döntése alapján végrehajtandó privatizációját. MT ezzel nyilvános vitát kívánt kezdeményezni a kérdésről, és a politikai meggyőződése alapján meg akarta akadályozni a privatizációt.
90.      Szükségessé tette‑e MT politikai felelősségének szokásos gyakorlása a Bposttal kapcsolatban rendelkezésére álló bennfentes információk átadását?
91.      Az FSMA azzal érvel, hogy az MT által közölt bennfentes információk nem voltak szükségesek, mert az állami vállalatok privatizációjáról szóló vita már lezajlott Belgiumban az állami vállalatok reformjáról szóló, 2015. december 16‑i törvény elfogadását megelőző viták során. Az FSMA hozzáteszi, hogy MT 2016‑ban „feleleveníthette” volna e vitát az általa a médiában közölt pontos információk nélkül.
92.      MT ezzel ellentétes álláspontot képviselve úgy véli, hogy a Bpost és a PostNL privatizációjáról és (részleges) egyesüléséről szóló nyilvános vita kiváltásának célja leginkább a folyamatban lévő titkos tárgyalások nyilvánosságra hozatalával és terjesztésével volt elérhető.
93.      A hír átadásának szükségességéről való határozathozatal az előterjesztő bíróság feladata. Anélkül, hogy e bíróság helyébe kívánnék lépni, értelmezésem szerint e nyilvánosságra
hozatal szükségesnek minősíthető az MT által a Bpost közelgő privatizációjának hírül adásával elérni kívánt cél figyelembevételével.
94.      Az olyan jelentős állami vállalat, mint Belgium fő postai szolgáltatója, a Bpost az állam tőkerészesedésének csökkentésével járó privatizálása a közérdeket érintő, politikailag érzékeny kérdés volt. A politikai vezető feladatainak szokásos teljesítése többek között magában foglalja az efféle problémákról szóló viták kezdeményezését.
95.      Az ellenzéki politikusok felelősségéhez tartozik az is, hogy nyilvánosságra hozzák a közérdekű kormányzati döntéseket, amelyet a kormány azért titkol el a közvélemény elől, hogy később kész tényként mutassa be. Ha a döntés végrehajtásának megakadályozása érdekében a leghatékonyabb módszer a hír közzététele volt a médiában, akkor a nyilvánosságra
hozatal
szükségesnek tekinthető.
96.      A kialakult helyzetben a Bpost privatizációja célszerűségének általánosságban való ismételt megvitatása nem váltott volna ki ugyanolyan hatást, mint annak felfedése MT által, hogy a kormány a közeljövőben engedélyezni kívánja a privatizációt.
b)      Arányosság
97.      Az arányosság vizsgálata során az Autorité des marchés financiers ítéletben foglalttal megegyező megközelítést alkalmazom.
98.      Annak megállapításához, hogy az állítólagosan bennfentes információk közlése megfelel‑e az arányosság elvének, „meg kell vizsgálni, hogy a sajtószabadságnak az ilyen átadás tilalmával járó korlátozása, túlzott lenne‑e ahhoz a kárhoz képest, amelyet az ilyen átadás a pénzügyi piacok integritására nézve okozhat.”(46)
99.      Ami a kárt (a pénzügyi piacok integritásának károsítását) illeti, az előterjesztő bíróság állítása legalábbis kétségbe vonja, hogy az valóban bekövetkezett volna. Bizonyos fenntartásokkal ugyan, de e bíróság felveti annak lehetőségét, hogy valójában a hír közlésével
nem a piac integritása került veszélybe, hanem a Bpost azon érdeke, hogy egyelőre titokban tartsa az általa tervezett műveletet.(47)
100. Ha az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság úgy ítéli meg, hogy a piacok integritása sérülhet, akkor ismét mérlegelnie kell, hogy a hír terjesztésének tilalma az ilyen sérelemmel összehasonlítva a sajtószabadságra nézve milyen mértékben jelentett túlzott korlátozást. Mint már jeleztem, nem hiszem, hogy a Bpost privatizációjának közeledtével elvárható egy politikai vezető részéről a hallgatás, ha megítélése szerint e művelet károsabb, mint a nyilvánosságra hozatal.
101. Abban az esetben, ha az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság a szükségesség és az arányosság követelményének vizsgálata után úgy határoz, hogy indokolt a bennfentes információk terjesztésének tilalma, akkor meg kell vizsgálnia, hogy a vitatott magatartás a véleménynyilvánítás szabadságának gyakorlásával indokolható‑e.
c)      A véleménynyilvánítás szabadságának érvényesülése
102. A hír médiában való nyilvánosságra
hozataláért kiszabott bírság a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságának korlátozását jelenti. MT korlátozott joggal bír e szabadságoknak a „politikai újságírás” keretében való gyakorlására.
103. Ezért meg kell határozni, hogy e korlátozás a Charta 11. cikke és az EJEE 10. cikke alapján indokolt‑e. Az indokoltság főszabály szerint mind az EJEE 10. cikkének 2. bekezdése, mind a Charta 52. cikkének (1) bekezdése alapján lehetséges.
104. Nem hiszem, hogy szükséges hangsúlyozni, hogy a véleménynyilvánítás szabadsága a demokratikus és pluralista társadalom egyik alapvető pillére, és az Európai Unió alapértékei közé tartozik, az EUSZ 2. cikkének megfelelően,(48) amelyet a Charta (11. cikke) alapvető jogként ismer el. E cikk értelmezése során, amint már jeleztem, figyelembe kell venni az EJEE nagyon hasonló 10. cikkét és az EJEB ezzel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát.(49)
105. Az EJEB különösen szigorúnak mutatkozik e jog védelmében: „a véleménynyilvánítás szabadsága [a demokratikus társadalom] egyik legfontosabb alapját, valamint fejlődésének és az egyén kibontakozásának alapvető feltételét képezi. Az [EJEE] 10.  cikkének (2) bekezdésére figyelemmel e szabadság nemcsak az elfogadott, vagy ártalmatlannak, illetve jelentéktelennek tekintett »információkra« vagy »eszmékre« vonatkozik, hanem valamennyi olyan »információra« és »eszmére« is, amelyek sértőek, megbotránkoztatóak vagy zavaróak lehetnek. Ezek valójában a pluralizmus, a tolerancia és a szellemi nyitottság követelményei, amelyek nélkül nincs »demokratikus társadalom«”.(50)
106. Miként az Európai Bíróság az EJEB különböző ítéleteire hivatkozva emlékeztetett, az EJEB „hangsúlyozza a sajtó által a demokratikus társadalomban betöltött alapvető szerepet, ezért a demokratikus társadalomban a sajtó számára biztosítandó garanciák különös jelentőséggel bírnak. Bár a sajtónak nem szabad túllépnie bizonyos – többek között mások jóhírnevének vagy jogainak védelmére vonatkozó – korlátokat, kötelezettségeinek és feladatainak tiszteletben tartása mellett köteles az információkat és az eszméket minden közérdekű kérdéssel kapcsolatban közölni. Ellenkező esetben a sajtó nem tudná betölteni a nyilvánosság őrének (public watchdog) nélkülözhetetlen szerepét. Így nagy súlyt kell helyezni a demokratikus társadalomnak a sajtószabadság biztosításához és fenntartásához fűződő érdekére annak – az EJEE 10. cikke 2. bekezdésében előírtaknak megfelelően történő – meghatározásakor, hogy a szóban forgó beavatkozás arányos‑e az elérni kívánt jogszerű céllal.”(51)
107. E jog gyakorlása valóban korlátozható,(52) ám az elfogadható beavatkozásoknak e három szűrőn kell átesniük: a korlátozást törvény írja elő, az EJEE 10. cikkének 2. bekezdésében említettek közül valamelyik jogos érdek védelmét szolgálja, és egy demokratikus társadalomban szükséges.
108. Ami az uniós jogot illeti, a Charta 11. cikkében foglalt véleménynyilvánítás és tájékoztatás szabadsága a Charta 52. cikkének (1) bekezdése értelmében korlátozható. A Charta „[…] lehetővé teszi e jogok és szabadságok gyakorlásának korlátozását, feltéve hogy a korlátozást törvény írja elő, arra az említett jogok és szabadságok lényeges tartalmának és az arányosság elvének tiszteletben tartásával kerül sor, továbbá a korlátozás elengedhetetlen, és ténylegesen az Unió által elismert általános érdekű célkitűzéseket vagy mások jogainak és szabadságainak védelmét szolgálja.”(53)
109. A jelen ügyben az MT véleménynyilvánítási szabadságára vonatkozó korlátozás: a) törvényben, azaz az 596/2014 rendeletben és a 2002. augusztus 2‑i törvényben van előírva; b) tiszteletben tartja a jog lényegi tartalmát, mivel a bennfentes információk átadásának tilalma nem abszolút jellegű;(54) és c) főszabály szerint a pénzügyi piacok integritása védelmének közérdekű célját szolgálja.
110. Kétségek merülnek fel e korlátozásnak a véleménynyilvánítás alapvető joga védelmével való összeegyeztethetősége tekintetében, amely magában foglalja a politikai vezető azon jogát, hogy közérdekű kérdésekről tájékoztassa a nyilvánosságot.
111. Az EJEB ítélkezési gyakorlata szerint a politikai vezető véleménynyilvánítási szabadságának korlátozásait különösen szigorú követelmények alapján kell megítélni. Az EJEE 10. cikkének 2. bekezdése „alig hagy teret a véleménynyilvánítási szabadság korlátozásának a politikai beszéd és a közérdekű kérdések területén”.(55)
112. Ezen feltevés mellett úgy vélem, hogy elsőbbséget kell élveznie azon ellenzéki politikai vezető véleménynyilvánítási szabadságának, aki annak felfedésével, hogy a kormány egy fontos állami vállalat, Belgium első számú postai szolgáltatójának privatizációját tervezi, e kérdésben nyilvános vitát kíván kezdeményezni.(56)
V.      Végkövetkeztetés
113. A fentiek alapján javaslom, hogy a Bíróság a következő választ adja a Cour d’appel de Bruxelles (brüsszeli fellebbviteli bíróság, Belgium) gazdasági ügyekkel foglalkozó részlege által feltett kérdésre:
„A piaci visszaélésekről (piaci visszaélésekről szóló rendelet), valamint a 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2003/124/EK, a 2003/125/EK és a 2004/72/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 16‑i 596/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet 10. és 21. cikkét az Európai Unió Alapjogi Chartájának 11. cikkével összefüggésben
a következőképpen kell értelmezni:
1)      az 596/2014 rendelet 21. cikke alkalmazandó a bennfentes információnak egy olyan politikai vezető, volt miniszter és az ellenzéki párt tagja általi
terjesztésére, aki e minőségében szerepel a médiában, és aki ilyen módon kíván nyilvános vitát kezdeményezni egy közérdekű kérdésről a mindaddig állami többségi tulajdonban álló fő nemzeti postai szolgáltató közelgő privatizációjának bírálata céljából.
2)      Ezen információnak a médiában való terjesztése a politikai vezető feladatainak szokásos teljesítése keretében végzettként értelmezhető az 596/2014 rendelet 10. cikke értelmében. Az előterjesztő bíróság feladata annak megállapítása, hogy az ilyen terjesztés szükséges‑e a céljainak eléréséhez és azokkal arányos‑e, és mindenesetre, hogy a Charta 11. cikkében biztosított véleménynyilvánítási és tájékozódási szabadság elsőbbséget élvez‑e.”
1      Eredeti nyelv: spanyol.
2      A bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 96., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 4. kötet, 367. o.).
3      A piaci visszaélésekről (piaci visszaélésekről szóló rendelet), valamint a 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2003/124/EK, a 2003/125/EK és a 2004/72/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 16‑i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 173, 1. o.; helyesbítés: HL 2016. L 287., 320. o.).
4      A 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a bennfentes információ meghatározása és közzététele, valamint a piaci manipuláció meghatározása tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2003. december 22‑i bizottsági irányelv (HL 2003. L 339., 70. o.; magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 6. kötet, 348. o.).
5      Az általam megtekintett nyelvi változatok többsége inkább a „célokra”, mint az „indokokra” – ami a spanyol változatban használt kifejezés – helyezi a hangsúlyt: angolul „for the purpose of journalism or other form of expression in the media”; franciául „à des fins journalistiques ou aux fins d’autres formes d’expression dans les médias”; németül „für journalistische Zwecke oder andere Ausdrucksformen in den Medien”; olaszul: „ai fini dell’attività giornalistica o di altre forme di espressione nei mezzi d’informazione”; portugálul: „para fins jornalísticos ou outra forma de expressão nos meios de comunicação social”; románul: „în scopuri jurnalistice sau sub altă formă formă de exprimare în presă”. A jelen indítványban [annak spanyol változatában] a „célok” szót használom az „indokok” helyett, kivéve a szabály szó szerinti hivatkozásaiban. Más hasonló rendelkezések spanyol változata, mint például a személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24‑i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1995. L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás: 13. kötet, 15. fejezet, 355. o.) 9. cikke a többi nyelvi változattal összhangban az „újságírás céljából” kifejezést tartalmazza, nem pedig az „újságírási indokok” kifejezést.
6      A pénzügyi ágazat felügyeletéről és a pénzügyi szolgáltatásokról szóló, 2002. augusztus 2‑i törvény (a továbbiakban: 2002. augusztus 2‑i törvény).
7      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat (64. pontja) megállapítja, hogy „a privatizációt egy 2015 decemberében elfogadott jogszabálymódosítás tette lehetővé”.
8      MT írásbeli észrevételeinek 6. melléklete.
9      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat, 64. pont.
10      MT írásbeli észrevételeinek 8. melléklete.
11      2016. június 6‑án sajtóközleményt terveztek kiadni az egyesülés nyilvános bejelentésére.
12      SL a tényállás idején a Bpostnál alkalmazott öt állandó nemzeti szakszervezeti képviselő egyike volt. E minőségében a vállalat vezetősége tájékoztatta őt a Bpost és a PostNL közötti egyesülés tervéről.
13      E határozatban a vizsgáló jelentésének 53. pontját ismertető 60. pont.
14      Ezt az 596/2014 rendelet 39. cikke („Hatálybalépés és alkalmazás”) határozza meg.
15      Az előterjesztő bíróság e tekintetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 72. pontjának második bekezdésében a Bíróság 2022. március 15‑i Autorité des marchés financiers ítéletének (C‑302/20; EU:C:2022:190, a továbbiakban: Autorité des marchés financiers ítélet) 59., 66. és 78. pontjára hivatkozik. Az előterjesztő bíróság e határozat 72. pontjának harmadik bekezdésében az 596/2014 rendelet 21. cikkére „kedvezőbb jogszabályi rendelkezésként” utal.
16      Ez volt a Bíróság álláspontja az Autorité des marchés financiers ítélet 76. pontjában.
17      Autorité des marchés financiers ítélet, 59. pont.
18      Autorité des marchés financiers ítélet, 59. pont.
19      E jogi rendszer egyébként eltér az uniós jog megsértését bejelentő személyek védelméről szóló, 2019. október 23‑i (EU) 2019/1937 európai parlamenti és tanácsi irányelv irányelvében (HL 2019. L 305., 17. o.) meghatározottól. A 2019/1937 irányelv a köz‑ vagy magánjogi szervezetek dolgozóira vonatkozik, akik az uniós jog közérdeket sértő megsértéséről értesülnek. A bejelentők („whistleblowers”, „lanceurs d’alerte”) kérdésével az Emberi Jogok Európai Bírósága (a továbbiakban: EJEB) is foglalkozott az EJEE 10. cikkére hivatkozással. Lásd különösen: 2023. február 14., Halet kontra Luxemburg ítélet, CE:ECHR:2023:0214JUD002188418.
20      Bár a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadsága nem teljesen fedi egymást, a Charta 11. cikke a „véleménynyilvánítás szabadságához” való jog keretében magában foglalja a véleményalkotás szabadságát, valamint az információk és eszmék megismerésének és közlésének szabadságát anélkül, hogy ebbe hatósági szerv beavatkozhatna, továbbá országhatárokra való tekintet nélkül.
21      Autorité des marchés financiers ítélet, 64. és 68. pont: „az »újságírás céljából« kifejezés olyan információk átadására vonatkozik, amelyek célja az újságírói tevékenység, és ennélfogva nem feltétlenül csak olyan információközlésekre, amelyek az információ publikációjából mint olyanból állnak, hanem azokra is, amelyek az ilyen publikációhoz vezető folyamat részét képezik.” (64. pont); és „[...] nemcsak a közzétételek, hanem a közzétételt előkészítő aktusok, mint például az információgyűjtés, valamint az újságíró kutatási és vizsgálati tevékenysége a sajtószabadság szerves részét képezi.” (68. pont).
22      Lásd az újságírók véleménynyilvánítási szabadságának az uniós jogban biztosított védelme átfogó áttekintéséről Tinière, R. elemzését: „La protection de la liberté d’expression des journalistes par l'Union européenne”, in Maubernard, C., Platon, S., and Tinière R. (dirs.), Les mutations de la liberté d'expression dans l’Union européenne, Bruylant, Brüsszel, 2025, 174‑188. o.
23      Autorité des marchés financiers ítélet, 63. pont.
24      2015. március 11‑i Lafonta ítélet (C‑628/13, EU:C:2015:162), 21. pont; 2009. december 23‑i Spector Photo Group és Van Raemdonck ítélet (C‑45/08, EU:C:2009:806), 48. pont.
25      Az 596/2014 rendelet (77) preambulumbekezdése.
26      Lásd: Martucci, F., „L’équilibre bancal entre liberté de la presse et régulation financière dans la mise en oeuvre du règlement MAR”, Maubernard, C., Platon, S., and Tinière, R. (szerk.), Les mutations de la liberté d’expression dans l’Union européenne, Bruylant, Brüsszel, 2025, 275‑298. o.
27      A 2019. február 14‑i Buivids ítélet (C‑345/17, EU:C:2019:122; a továbbiakban: Buivids ítélet). Ezen ügyben a 95/46 irányelvet egy olyan személy tevékenységével kapcsolatban értelmezték, aki egy rendőrkapitányságon készített videót tett közzé a www.youtube.com internetes oldalon.
28      Buivids ítélet, 53. pont, hivatkozással a 2008. december 16‑i Satakunnan Markkinapörssi és Satamedia ítélet (C‑73/07, EU:C:2008:727; a továbbiakban: Satakunnan Markkinapörssi és Satamedia ítélet) 61. pontjára. A Buivids ítélet és a 2019. július 29‑i Spiegel Online ítélet (C‑516/17, EU:C:2019:625) tekintetében lásd: Smartt, U., „Are bloggers and YouToubers journalists?”, European Intellectual Property Review, 2020, 728‑737. o.
29      Buivids ítélet, 52. pont; Satakunnan Markkinapörssi és Satamedia ítélet, 58. pont.
30      Buivids ítélet, 55. pont.
31      Buivids ítélet, 57. pont; Satakunnan Markkinapörssi sé Satamedia ítélet, 60. pont.
32      Buivids ítélet, 51. és 57. pont; Autorité des marchés financiers ítélet, 66. és 67. pont.
33      A média szabadságát és a médiapluralizmust kifejezetten védi a Charta 11. cikkének (2) bekezdése.
34      Autorité des marchés financiers ítélet, 67. pont; 2023. január 12‑i Migracijos departamentas (Politikai véleményen alapuló üldöztetési okok) ítélet (C‑280/21, EU:C:2023:13), 29. pont.
35      EJEB, 2016. november 8., Magyar Helsinki Bizottság kontra Magyarország ítélet, CE:ECHR:2016:1108JUD001803011, 165. §.
36      EJEB, 2016. november 8., Magyar Helsinki Bizottság kontra Magyarország ítélet, CE:ECHR:2016:1108JUD001803011, 166. és 168. §, amelyek az újságírókhoz hasonló szervezetek és személyek között említik a civil szervezeteket, a tudományos kutatókat és a közérdekű témájú művek szerzőit, mivel hozzájárulnak a vélemények, információk és gondolatok a nyilvánossághoz való eljuttatásához.
37      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat, 64. pont.
38      Vita tárgyát képezheti, hogy a hír terjesztése a médiában vezetett‑e valójában az esetleges befektetők között valamiféle egyenlőtlenséghez, ami egyesek számára a többiek hátrányára előnnyel járt.
39      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 72. pontja. Igaz, hogy a bennfentes információ közzététele a Bpost részvényárfolyamának felfüggesztéséhez vezetett, ám ez nem egyenlő a befektetők megtévesztésével vagy félrevezetésével. A tárgyaláson MT bemutatta, hogy az információ közlése milyen hatással volt a Bpost és a PostNL részvényeinek árfolyamára, kifejtve, hogy a holland szolgáltató részvényeinek árfolyama emelkedett, a Bpost részvényeit pedig kisebb árfolyamcsökkenés sújtotta, amiből gyorsan kilábaltak.
40      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat, a 72. pont harmadik bekezdése.
41      A tárgyaláson megerősítést nyert, hogy MT a Belga Szocialista Pártban, valamint a párthoz kapcsolódó kölcsönös biztosító társaságban és szakszervezetben fontos feladatokat ellátó, kiemelkedő politikus volt.
42      Az általános kivételre többek között azért van szükség, hogy ne akadályozza az üzleti tevékenységeket. Egy vállalat vezérigazgatójának például képesnek kell lennie arra, hogy bennfentes információkat osszon meg a végrehajtó bizottságával, a bankjával, az ügyvédi irodájával, a könyvvizsgálójával vagy az adótanácsadójával anélkül, hogy bennfentes információk szolgáltatása miatt szankcióval sújtanák. Mivel lehetetlen minden olyan esetet felsorolni, amelyre e kivétel vonatkozhat, az uniós jogalkotó az általános kikötés alkalmazását választotta.
43      Ahhoz, hogy a bennfentes információ közlése a beosztás, a foglalkozás, vagy a feladatok szokásos teljesítése keretében történjék, a közlésnek törvényes célt kell szolgálnia, e cél eléréséhez megfelelőnek és szükségesnek kell lennie, és tiszteletben kell tartania az arányosság elvét (Klöhn, L., „Financial journalism, unlawful disclosure of inside information and freedom of press: Mr A v. Autorité des marches financiers”, Common Market Law Review, 2023, 2. sz., 566. o.).
44      Az Autorité des marchés financiers ítélet 80. pontja hangsúlyozza, hogy meg kell őrizni az 596/2014 rendelet 21. cikkének hatékony érvényesülését, tekintettel e rendelkezés céljára, azaz a sajtószabadság és az egyéb médiában megnyilvánuló véleménynyilvánítás szabadságának tiszteletben tartására, amelyeket különösen a Charta 11. cikke biztosít (hivatkozással a 2019. július 29‑i Spiegel Online ítélet [C‑516/17, EU:C:2019:625] 55. pontjára).
45      Autorité des marchés financiers ítélet, 82. pont.
46      Autorité des marchés financiers ítélet, 84. pont.
47      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 72. pontja: „az arányossági tesztet [...] és […] a tilalom által követett célt illetően [– amely tilalomnak a nyilvános közléssel való megsértését MT‑nek felróják –] [...] okkal lehet feltételezni, hogy e tilalom célja kevésbé a piac integritásának biztosítása, mint az érintett kibocsátó (a jelen esetben: Bpost) érdekeinek védelme, amely
[...] el kívánta halasztani a piacok tájékoztatását annak érdekében, hogy az üzlettársával a projektről folytatott tárgyalásokat minden beavatkozástól mentesen folytathassa.”
48      2022. szeptember 20‑i SpaceNet és Telekom Deutschland ítélet (C-794/19, EU:C:2022:702), 59. pont; 2022. április 5‑i Commissioner of An Garda Síochána és társai ítélet (C‑140/20, EU:C:2022:258), 42. és 43. pont; 2011. szeptember 6‑i Patriciello ítélet (C‑163/10, EU:C:2011:543), 31. pont.
49      Autorité des marchés financiers ítélet, 67. pont; 2023. január 12‑i Departmental Migrations (Politikai véleményen alapuló üldöztetési okok) ítélet (C‑280/21, EU:C:2023:13), 29. pont.
50      Az 1976. december 7., Handyside kontra Egyesült Királyság ítélet, CE:ECHR:1976:1207JUD000549372, 24. §; 2015. október 20., Pentikäinen kontra Finnország ítélet, CE:ECHR:2015:1020JUD001188210, 87. §. A Bíróság 2001. március 6‑i Connolly kontra Bizottság ítéletének (C‑274/99 P, EU:C:2001:127) 39. pontja idézi az EJEB e kérdésben hozott néhány ítéletét.
51      A Bíróság 2024. október 4‑i Real Madrid Club de Fútbol ítélete (C‑633/22, EU:C:2024:843), 55. pont, hivatkozással az EJEB következő ítéleteire: 1994. szeptember 23., Jersild kontra Dánia, CE:ECHR:1994:0923JUD001589089, 31. §; 1999. január 21., Fressoz és Roire kontra Franciaország, CE:ECHR:1999:0121JUD002918395, 45. §; 2015. június 16., Delfi AS kontra Észtország, CE:ECHR:2015:0616JUD006456909, 132. §.
52      Az EJEE 10. cikkének 2. bekezdése szerint a véleménynyilvánítás szabadságának gyakorlása, „E kötelezettségekkel és felelősséggel együttjáró szabadságok gyakorlása a törvényben meghatározott, olyan alakszerűségeknek, feltételeknek, korlátozásoknak vagy szankcióknak vethető alá, amelyek szükséges intézkedéseknek minősülnek egy demokratikus társadalomban a nemzetbiztonság, a területi sértetlenség, a közbiztonság, a zavargás vagy bűnözés megelőzése, a közegészség vagy az erkölcsök védelme, mások jó hírneve vagy jogai védelme, a bizalmas értesülés közlésének megakadályozása, vagy a bíróságok tekintélyének és pártatlanságának fenntartása céljából.”
53      2024. október 4‑i Real Madrid Club de Fútbol ítélet (C‑633/22, EU:C:2024:843), 48. pont.
54      Mint már kifejtettem, az 596/2014 rendelet 10. és 21. cikke elsőbbséget biztosít a véleménynyilvánítás szabadságának, ha a terjesztés beosztás, foglalkozás vagy feladat szokásos végzése során, illetve újságírás vagy a média más kifejezési formája célból történik.
55      2008. február 22., Desjardin kontra Franciaország ítélet, CE:ECHR:2007:1122JUD002256703, 47. §: „[...] Márpedig a mindenki számára értéket jelentő véleménynyilvánítás szabadsága különösen fontos a politikai pártok és azok aktív tagjai számára [...]. Valóban, a Bíróságtól a legszigorúbb ellenőrzést követeli meg az ellenzék tagjának véleménynyilvánítási szabadságába való beavatkozás, aki a választóit képviseli, az aggodalmaikat kifejezi és az érdekeiket védi.” Lásd továbbá: 2004. december 17., Pedersen és Baadsgaard kontra Dánia ítélet, CE:ECHR:2004:1217JUD004901799, 71. §; 2015. április 23., Morice kontra Franciaország ítélet, CE:ECHR:2015:0423JUD002936910, 124. és 125. §; 2017. január 17., Tavares de Almeida Fernandes és Almeida Fernandes kontra Portugália ítélet, CE:ECHR:2017:0117JUD003156613, 55. §.
56      Az EJEB az egyéb jogok és a véleménynyilvánítás szabadságához való jog mérlegelése során figyelembe veszi, hogy a kérdéses „beszéd” vagy információ fajtája különös jelentőséggel bír‑e, legfőképpen a politikai vita vagy a közérdeket érintő vita keretében. 2013. január 10., Ashby Donald és társai kontra Franciaország ítélet, CE:ECHR:2013:0110JUD003676908, 39. §.