ROZSUDEK SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU
(druhý senát)
9. července 2009
Věc F-91/07
Javier Torijano Montero
v.
Rada Evropské unie
„Veřejná služba – Úředníci – Oznámení o volném pracovním místě – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Přípustnost – Požadované kvalifikační předpoklady – Platová třída – Zásada ochrany legitimního očekávání – Zájem služby – Rovné zacházení“
Předmět: Žaloba podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se J. Torijano Montero domáhá zrušení oznámení o volném pracovním
místě 197/06, zveřejněném za účelem obsazení místa administrátora (AD 11–8) v sektoru „Vnější ochrana“ ředitelství „Bezpečnostní kancelář“ generálního sekretariátu Rady Evropské unie.
Rozhodnutí: Žaloba se zamítá. Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
Shrnutí
1.      Úředníci – Žaloba – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Oznámení o volném pracovním místě – Podmínky, jež vylučují
úředníky, kteří mají být převedeni nebo povýšeni – Přípustnost
(Služební řád, články 29, 90 a 91)
2.      Úředníci – Organizační struktura – Přidělení zaměstnanců – Nabyté právo zůstat na přiděleném místě – Neexistence
3.      Úředníci – Organizační struktura – Přidělení zaměstnanců – Oznámení o volném pracovním místě – Podmínky, které vedou k vyloučení
žádosti o pracovní místo úředníka, který vykonával funkce odpovídající pracovnímu místu uvedenému v oznámení o volném pracovním
místě – Porušení zásady ochrany legitimního očekávání – Nedostatek
4.      Úředníci – Organizační struktura – Stanovení úrovně obsazovaného pracovního místa – Kritéria
(Služební řád, čl. 7 odst. 1)
5.      Úředníci – Organizační struktura – Stanovení úrovně obsazovaného pracovního místa – Posuzovací pravomoc správního orgánu
(Služební řád, článek 7)
1. Pokud podmínky týkající se přístupu k pracovnímu místu definovanému v oznámení o volném pracovním místě mají za následek
vyloučení žádosti o pracovní místo úředníků, kteří mají být převedeni nebo povýšeni, tvoří toto oznámení akt nepříznivě zasahující
do právního postavení těchto úředníků. Tento závěr nemůže být zpochybněn pouze z důvodu, že uchazeč nemá platovou třídu vyžadovanou
uvedeným oznámením. Pokud by totiž byli oprávněni napadnout jeho legalitu pouze uchazeči, kteří mají platovou třídu vyžadovanou
oznámením o volném pracovním místě, vedlo by to k tomu, že by všichni úředníci, kteří mají jinou platovou třídu než je třída
vyžadovaná oznámením o volném pracovním místě, byli zbaveni možnosti napadnout legalitu podmínek stanovených tímto oznámením.
Účinnost přezkumu legality oznámení o volném pracovním místě by tak byla značně omezena, neboť právo na soudní přezkum by
bylo vyhrazeno úředníkům, kteří splňují podmínku týkající se minimální platové třídy vyžadované pro obsazení volného pracovního
místa. Tito úředníci by přitom neměli právní zájem na podání žaloby proti takovému oznámení o volném pracovním místě, ledaže
by jiná podmínka stanovená oznámením o volném pracovním místě měla za následek vyloučení jejich žádosti o volné pracovní místo.
(viz body 27, 30 a 31)
Odkazy:
Soudní dvůr: 19. června 1975, Küster v. Parlament, 79/74, Recueil, s. 725, body 5 a 6; 11. května 1978, De Roubaix v. Komise,
25/77, Recueil, s. 1081, body 7 a 8
Soud pro veřejnou službu: 18. května 2006, Corvoisier a další v. ECB, F‑13/05, Sb. VS, s. I‑A‑1‑19 a II‑A‑1‑65, bod 42
2. Úředník nedisponuje nabytým právem zůstat na přiděleném pracovním místě. Taková trvalost by totiž nepřípustným způsobem
omezila svobodu, kterou mají orgány v rámci organizace svých služeb a jejich přizpůsobení se vývoji potřeb.
(viz bod 74)
Odkazy:
Soud prvního stupně: 28. ledna 2003, F v. Účetní dvůr, T‑138/01, Recueil FP, s. I‑A‑25 a II‑137, bod 43
3. Vzhledem k tomu, že administrativa neposkytla úředníkovi přesná, nepodmíněná a shodující se ujištění, na základě kterých
by mohl uplatnit nárok na podání své žádosti o pracovní místo, aby tak mohl se svou žádostí na obsazení uvedeného místa uspět,
nelze oznámení o volném pracovním místě, které stanoví podmínky, které mohou mít za následek vyloučení žádosti o pracovní
místo tohoto úředníka, považovat za porušující zásadu ochrany legitimního očekávání pouze z důvodu, že tento úředník vykonával
funkce odpovídající pracovnímu místu uvedenému v tomto oznámení.
(viz bod 74)
4. Pojem „zájem služby“ se vztahuje na správné fungování orgánu obecně a zejména na specifické požadavky pracovního místa,
které má být obsazeno. Orgán má sice širokou posuzovací pravomoc, co se týče organizační struktury a hodnocení pracovních
míst, nicméně důležitost úkolů a odpovědností vyplývajících z určitého pracovního místa tvoří základní kritérium, na základě
něhož je nutné stanovit úroveň pracovního místa, které má být obsazeno. Z této zásady vyplývá, že orgán oprávněný ke jmenování
je povinen stanovit úroveň pracovního místa v závislosti na jeho důležitosti nezávisle na kvalifikaci případného uchazeče
či uchazečů, kteří se přihlásili v reakci na zveřejnění oznámení o volném pracovním místě.
(viz bod 77)
Odkazy:
Soudní dvůr: 28. října 1980, Dautzenberg v. Soudní dvůr, 2/80, Recueil, s. 3107, bod 9
Soud prvního stupně: 9. února 1994, Latham v. Komise, T‑3/92, Recueil FP, s. I‑A‑23 a II‑83, bod 45; 19. února 1998, Campogrande
v. Komise, T‑3/97, Recueil FP, s. I‑A‑89 a II‑215, bod 41
5. Rozhodnutí, kterým orgán stanoví úroveň pracovního místa neznamená, že orgán se zbavuje možnosti zařazení tohoto pracovního
místa s přihlédnutím k novému přístupu později změnit. Samotná existence odlišného předchozího posouzení nemůže tvořit důkaz
o překročení mezí nebo zjevně nesprávném uplatnění široké posuzovací pravomoci, kterou má orgán, pokud jde o stanovení úrovně
pracovního místa, které má být obsazeno.
(viz body 80 a 86)
Odkazy:
Soudní dvůr: 4. února 1987, Bouteiller v. Komise, 324/85, Recueil, s. 529, bod 6; 12. února 1987, Bonino v. Komise, 233/85,
Recueil, s. 739, bod 5
Soud prvního stupně: 16. prosince 1999, Cendrowicz v. Komise, T‑143/98, Recueil FP, s. I‑A‑273 a II‑1341, body 23 a 28