62021CO0471
TEISINGUMO TEISMO PIRMININKO PAVADUOTOJO NUTARTIS
2021 m. gruodžio 1 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas – Viešieji pirkimai – Derybų be išankstinio skelbimo apie pirkimą procedūra – Prašymas sustabdyti vykdymą – Skuba – Didelė ir nepataisoma žala“
Byloje C‑471/21 P(R)
dėl 2021 m. liepos 31 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 57 straipsnio antrą pastraipą pateikto apeliacinio skundo
Inivos Ltd, įsteigta Londone (Jungtinė Karalystė),
Inivos BV, įsteigta Roterdame (Nyderlandai),
atstovaujamos advokato R. Martens,
apeliantės,
dalyvaujant kitai proceso šaliai:
Europos Komisijai, atstovaujamai B. Araujo Arce ir M. Ilkova,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMO PIRMININKO PADADUOTOJAS,
išklausęs generalinį advokatą M. Szpunar,
priima šią
Nutartį
1
Apeliaciniu skundu Inivos Ltd ir Inivos BV prašo panaikinti 2021 m. gegužės 21 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo pirmininko nutartį Inivos ir Inivos / Komisija (T‑38/21 R, nepaskelbta Rink., toliau – skundžiama nutartis, EU:T:2021:287); ja buvo atmestas jų prašymas sustabdyti „preliminariųjų sutarčių dėl dezinfekcijos robotų Europos ligoninėms (Covid-19)“ FW-00103506 ir FW-00103507, kurias Komisija 2020 m. lapkričio 19 d. sudarė su dviem viešojo pirkimo dalyviais (toliau – ginčijamos preliminariosios sutartys), vykdymą.
Teisinis pagrindas
Direktyva 89/665/EEB
2
1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo (OL L 395, 1989, p. 33; 2007 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 246), iš dalies pakeistos 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/23/EB (OL L 94, 2014, p. 1, toliau – Direktyva 89/665), 2 straipsnio 7 dalyje nustatyta:
„Šio straipsnio 1 dalyje nurodytų įgaliojimų vykdymo poveikis sutarčiai, sudarytai po jos suteikimo [sudarytai po sprendimo sudaryti sutartį] turi būti nustatytas nacionalinės teisės aktais, išskyrus 2d–2f straipsniuose numatytus atvejus.
Be to, išskyrus tuos atvejus, kai sprendimas turi būti panaikintas iki žalos atlyginimo priteisimo, valstybė narė gali numatyti, kad, sudarius sutartį <…> už peržiūros procedūras atsakingos institucijos turi įgaliojimus tik priteisti žalos atlyginimą bet kuriam asmeniui, nukentėjusiam dėl pažeidimo.“
3
Šios direktyvos 2a straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Sutartis negali būti sudaryta po sprendimo suteikti [sudaryti] sutartį <…>, nepraėjus bent 10 kalendorinių dienų laikotarpiui, skaičiuojamam nuo kitos dienos po to, kai atitinkamiems konkurso dalyviams ir kandidatams faksu arba elektroninėmis priemonėmis išsiunčiamas sprendimas dėl sutarties suteikimo [sudarymo], arba, jei naudojamos kitokios ryšių priemonės, nepraėjus bent 15 kalendorinių dienų laikotarpiui, skaičiuojamam nuo kitos dienos po to, kai atitinkamiems konkurso dalyviams ir kandidatams išsiunčiamas sprendimas dėl sutarties suteikimo [sudarymo], arba bent 10 kalendorinių dienų laikotarpiui, skaičiuojamam nuo kitos dienos po to, kai buvo gautas sprendimas dėl sutarties suteikimo [sudarymo].
<…>“
4
Minėtos direktyvos 2b straipsnio a punkte nustatyta:
„Valstybės narės gali numatyti, kad šios direktyvos 2a straipsnio 2 dalyje nurodyti terminai netaikomi šiais atvejais:
a)
jei pagal [2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos] direktyvą 2014/24/ES [dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65)] <…> nereikalaujama Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje iš anksto paskelbti skelbimo apie pirkimą.“
5
Direktyvos 89/665 2d straipsnio 1 dalies a punktas suformuluotas taip:
„Valstybės narės turi užtikrinti, kad nuo perkančiosios organizacijos nepriklausoma peržiūros institucija pripažintų sutartį negaliojančia arba jos negaliojimas būtų šios peržiūros institucijos sprendimo pasekmė bet kuriuo iš šių atvejų:
a)
jei perkančioji organizacija sutartį suteikė [sudarė] iš anksto nepaskelbusi skelbimo apie pirkimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, kai tai nėra leidžiama pagal Direktyvą [2014/24]. <…>“
Direktyva 2014/24
6
Direktyvos 2014/24 32 straipsnio 2 dalies c punktas suformuluotas taip:
„Derybos be išankstinio skelbimo apie pirkimą gali būti taikomos viešojo darbų pirkimo sutartims, viešojo prekių pirkimo sutartims ir viešojo paslaugų pirkimo sutartims bet kuriuo iš šių atvejų:
<…>
c)
kiek tai yra neišvengiamai būtina, kai dėl ypatingos skubos, susidariusios dėl įvykių, kurių perkančioji organizacija negalėjo numatyti, neįmanoma laikytis atviro ar riboto konkurso procedūrų arba konkurso procedūros su derybomis terminų. Aplinkybės, kuriomis remiamasi norint pateisinti ypatingą skubą, bet kuriuo atveju neturi priklausyti nuo perkančiosios organizacijos.“
Reglamentas (ES, Euratomas) 2018/1046
7
2018 m. liepos 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) 2018/1046 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 ir Sprendimas Nr. 541/2014/ES bei panaikinamas Reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 (OL L 193, 2018, p. 1), 175 straipsnio 2–3 dalyse numatyta:
„2.   Taikant išimtis ir sąlygas, nustatytas šio reglamento <…> I priede, perkančioji organizacija <…> su konkurso laimėtoju nepasirašo sutarties arba preliminariosios sutarties nepasibaigus atidėjimo laikotarpiui.
3.   Kai naudojamos elektroninės ryšių priemonės, atidėjimo laikotarpis trunka 10 dienų, o naudojant kitas priemones – 15 dienų.“
8
I priedo 11.1 punkto c papunktyje nustatyta:
„<…>
Derybas be išankstinio skelbimo apie pirkimą, nesvarbu, kokia yra numatoma sutarties vertė, perkančioji organizacija gali taikyti šiais atvejais:
<…>
c)
kai tai tikrai būtina, tais atvejais, kai dėl ypatingos skubos priežasčių, atsiradusių dėl nenumatytų įvykių, neįmanoma laikytis 24, 26 ir 41 punktuose nustatytų terminų, jei tos ypatingos skubos priežastys atsirado ne dėl perkančiosios organizacijos kaltės.“
9
Minėto reglamento I priedo 35.1 punkte nurodytos taisyklės, taikomos suėjus atidėjimo laikotarpiui prieš pasirašant sutartį ar preliminariąją sutartį.
10
To paties reglamento I priedo 35.2 punkto d papunktyje nustatyta:
„35.1 punkte nustatytas laikotarpis netaikomas šiais atvejais:
<…>
d)
11 punkte nurodytų derybų be išankstinio skelbimo apie pirkimą atveju, išskyrus dėl sutarčių skyrimo pagal 11.1 punkto antros pastraipos b papunktį.“
Ginčo faktinės aplinkybės
11
Ginčo faktinės aplinkybės išdėstytos skundžiamos nutarties 1–11 punktuose. Šios laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros tikslais jos gali būti apibendrintos taip, kaip nurodyta toliau.
12
Ieškovės Inivos Ltd ir Inivos BV yra bendrovės, veikiančios medicinos technologijų srityje, konkrečiai susijusioje su infekcijų prevencija ir kontrole.
13
Kilus sveikatos krizei, susijusiai su COVID-19 pandemija, Komisija nusprendė Europos ligoninėms tiekti dezinfekcijos robotus. Atsižvelgdama į tai, kad krizinė situacija atsirado skubiai, ši institucija, remdamasi Reglamento 2018/1046 I priedo 11.1 punkto c papunkčiu, taikė derybų be išankstinio skelbimo apie pirkimą procedūrą.
14
Siekdama pasirengti viešųjų pirkimų procedūrai ir surinkti informaciją apie atitinkamą rinką ir galimus tiekėjus, Komisija surengė pirmines rinkos konsultacijas.
15
Po šių konsultacijų Komisija sudarė tiekėjų duomenų bazę, kuri vėliau buvo įvertinta remiantis iš anksto nustatytais kriterijais.
16
Šeši tiekėjai, kurie atitiko šiuos kriterijus, buvo pakviesti pateikti pasiūlymą taikant derybas be išankstinio skelbimo apie pirkimą.
17
2020 m. spalio 30 d. buvo parengta vertinimo ataskaita, siekiant priimti sprendimą sudaryti sutartį.
18
Ginčijamos preliminariosios sutartys su dviem konkurso dalyviais buvo sudarytos 2020 m. lapkričio 19 d., o apie jų pasirašymą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje buvo paskelbta 2020 m. gruodžio 9 d. skelbime apie pirkimą 2020/S 240-592299.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
19
2021 m. sausio 19 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovių ieškinį, kuriuo, be kita ko, jos prašė panaikinti sprendimą pradėti derybas be išankstinio skelbimo apie pirkimą ir 2020 m. lapkričio 19 d. sprendimą sudaryti ginčijamas preliminariąsias sutartis.
20
2021 m. sausio 28 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai ieškovės pateikė prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones – sustabdyti ginčijamų preliminariųjų sutarčių vykdymą.
21
Skundžiama nutartimi Bendrojo Teismo pirmininkas šį prašymą atmetė.
22
Skundžiamos nutarties 21 punkte Bendrojo Teismo pirmininkas konstatavo, kad reikia išnagrinėti, ar tenkinama skubos sąlyga, ir kad nėra būtinybės priimti sprendimą dėl Komisijos pateikto nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo.
23
Šiuo klausimu tos nutarties 28 punkte jis teigė, kad reikia atmesti pirmąjį ieškovių argumentą, pagal kurį nagrinėjamu atveju joms turėjo būti taikomos paprastesnės skubos egzistavimo vertinimo sąlygos, palyginti su vyraujančiomis ginčuose dėl viešųjų pirkimų.
24
Dėl antrojo ieškovių argumento, kad skubos sąlyga turi būti laikoma įvykdyta vien dėl akivaizdaus ginčijamų sprendimų neteisėtumo, skundžiamos nutarties 34 punkte Bendrojo Teismo pirmininkas pažymėjo, kad nėra atmetama galimybė priimti nutartį dėl vykdymo sustabdymo arba imtis laikinųjų apsaugos priemonių vien dėl to, kad ginčijamas aktas yra akivaizdžiai neteisėtas, pavyzdžiui, kai jis net neatrodo teisėtas.
25
Vis dėlto tos nutarties 35 punkte Bendrojo Teismo pirmininkas pažymėjo, kad ieškovės turi įrodyti didelę ir sunkiai pataisomą ar net nepataisomą žalą ir kad vien fumus boni juris buvimo įrodymas, net labai svarbus, negali kompensuoti visiško skubos įrodymo nebuvimo, išskyrus labai ypatingas aplinkybes.
26
Skundžiamos nutarties 36 punkte Bendrojo Teismo pirmininkas pridūrė, kad iš pirmo žvilgsnio iš bylos medžiagos nematyti, jog tariamas neteisėtumas yra akivaizdus.
27
Pirma, minėtos nutarties 37 ir 38 punktuose jis pažymėjo, kad iš pirmo žvilgsnio reikia konstatuoti, jog Reglamento 2018/1046 I priedo 11.1 punkto c papunktyje nurodytos kumuliacinės sąlygos nagrinėjamu atveju buvo įvykdytos, todėl Komisija galėjo teisėtai taikyti derybas be išankstinio skelbimo apie pirkimą.
28
Antra, minėtos nutarties 39 ir 40 punktuose Bendrojo Teismo pirmininkas konstatavo, kad iš pirmo žvilgsnio nebuvo jokio Komisijos ir vieno iš laimėjusių konkurso dalyvių interesų konflikto, kuris reikštų akivaizdų ir labai didelį neteisėtumą.
Šalių reikalavimai
29
Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą nutartį,
–
sustabdyti visų ginčijamų preliminariųjų sutarčių vykdymą arba
–
grąžinti bylą Bendrojo Teismo pirmininkui.
30
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą kaip nepriimtiną arba alternatyviai – kaip nepagrįstą,
–
priteisti iš apeliančių bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
31
Grįsdamos apeliacinį skundą apeliantės nurodo du pagrindus, kurių pirmasis susijęs su netinkamu Komisijos atsakymų, pateiktų pritaikius proceso organizavimo priemonę, išnagrinėjimu, o antrasis – su netinkamu skubos sąlygos išnagrinėjimu.
Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su netinkamu Komisijos atsakymų, pateiktų pritaikius proceso organizavimo priemonę, išnagrinėjimu
Argumentai
32
Pirmajame pagrinde apeliantės tvirtina, kad Bendrojo Teismo pirmininkas padarė teisės klaidą, nes skundžiamos nutarties 39 ir 40 punktuose tinkamai neįvertino ir neišnagrinėjo Komisijos atsakymų, pateiktų pritaikius proceso organizavimo priemonę dėl galimo interesų konflikto buvimo.
33
Pirma, apeliantės teigia: kadangi tie Komisijos atsakymai buvo svarbūs atmetant prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones, Bendrojo Teismo pirmininkas, nepažeisdamas jų teisės į gynybą, negalėjo netiesiogiai atmesti jų 2021 m. balandžio 21 d. rašte pateikto prašymo leisti pateikti pastabas dėl minėtų atsakymų.
34
Antra, apeliantės teigia, kad iš 2015 m. kovo 12 d. Sprendimo eVigilo (C‑538/13, EU:C:2015:166) matyti, jog vien teiginio, kad su laimėjusiu dalyviu susijęs asmuo nepriklausė vertinimo komitetui, nepakanka, kad būtų padaryta išvada, jog nėra interesų konflikto. Bendrojo Teismo pirmininkas nepagrįstai pasikliovė Komisijos teiginiais, nepatikrinęs, ar ši informacija buvo tiksli, patikima ir suderinama su aktyviu požiūriu, kurio Teisingumo Teismas laikėsi tame sprendime, siekdamas nustatyti ir pašalinti tokius konfliktus.
35
Trečia, Bendrojo Teismo pirmininkas pažeidė pareigą motyvuoti.
36
Komisija nurodo, kad šis apeliacinio skundo pagrindas yra nepriimtinas.
37
Šiuo klausimu ji tvirtina, kad juo apeliantės ginčija Bendrojo Teismo pirmininko konstatuotas faktines aplinkybes, tačiau nenurodo ar neįrodo faktinių aplinkybių iškraipymo. Be to, remdamosi 2015 m. kovo 12 d. Sprendimu eVigilo (C‑538/13, EU:C:2015:166) apeliantės tik pakartoja argumentus, kurie jau buvo pateikti Bendrojo Teismo pirmininkui, ir taip tik siekia, kad būtų iš naujo išnagrinėtas pirmojoje instancijoje nurodytas pagrindas.
Vertinimas
38
Pirmiausia reikia išnagrinėti Komisijos argumentus, kuriais ginčijamas pirmojo pagrindo priimtinumas.
39
Pirma, būtina priminti, kad, remiantis suformuota Teisingumo Teismo jurisprudencija, pagal SESV 256 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmą pastraipą apeliacinėje byloje gali būti nagrinėjami tik teisės klausimai. Taigi tik Bendrasis Teismas yra kompetentingas nustatyti ir vertinti turinčias reikšmės bylai faktines aplinkybes, taip pat jam pateiktus įrodymus. Todėl tokių faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas nėra teisės klausimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui, nebent jie buvo iškreipti (2020 m. gruodžio 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutarties Anglo Austrian AAB ir Belegging-Maatschappij Far-East / ECB, C‑207/20 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2020:1057, 84 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Taigi, nesant jokio kaltinimo dėl faktinių aplinkybių iškraipymo, apeliančių argumentas, kad Bendrojo Teismo pirmininkas, konstatuodamas faktines aplinkybes pagal Komisijos pateiktą informaciją, suklydo, nes nepakankamai patikrino šios informacijos teisingumo ir patikimumo, turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
41
Priešingai, argumentai, susiję su teisės į gynybą pažeidimu, teisės klaida ir motyvavimo stoka, negali būti laikomi argumentais, kuriais siekiama paneigti Bendrojo Teismo pirmininko argumentus, susijusius su reikšmingų faktinių aplinkybių konstatavimu ir vertinimu. Taigi šie argumentai turi būti laikomi priimtinais.
42
Antra, nors iš suformuotos Teisingumo Teismo jurisprudencijos aišku, kad jei apeliacinio skundo pagrindas, kuriame, nepateikiant argumentų, konkrečiai skirtų skundžiamame sprendime padarytai teisės klaidai nustatyti, tik pakartojami Bendrajame Teisme jau pateikti argumentai, nepriskiriamas prie Teisingumo Teismo jurisdikcijos (šiuo klausimu žr. 1995 m. liepos 21 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutarties Komisija / Portugalija, C‑93/95, nepaskelbta Rink., EU:C:1995:258, 22 punktą), reikia konstatuoti, kad grindžiant pirmąjį pagrindą pateiktais argumentais konkrečiai kritikuojamos klaidos, kurios, apeliančių teigimu, yra skundžiamoje nutartyje.
43
Darytina išvada, kad, priešingai, nei teigia Komisija, visas pirmasis pagrindas negali būti atmestas kaip nepriimtinas.
44
Kalbant apie šio pagrindo nagrinėjimą iš esmės, pirma, reikia išnagrinėti teiginį, kad Bendrojo Teismo pirmininkas pažeidė apeliančių teisę į gynybą, nes neleido joms pareikšti nuomonės dėl Komisijos atsakymų, pateiktų pritaikius proceso organizavimo priemonę.
45
Šiuo klausimu reikia priminti, kad nagrinėdamas prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones Bendrojo Teismo pirmininkas turi įvertinti būtinybę surengti teismo posėdį ir išklausyti šalių žodines pastabas. Be to, tik jis yra kompetentingas įvertinti proceso organizavimo priemones, kurias laiko tinkamomis, kad galėtų priimti sprendimą dėl prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones. Šiuo klausimu jis turi turėti didelę diskreciją (šiuo klausimu žr. 2012 m. liepos 19 d. Nutarties Akhras / Taryba, C‑110/12 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2012:507, 57 ir 59 punktus).
46
Vis dėlto vien tai, kad skundžiamos nutarties 40 punkte Komisijos pateikta informacija buvo pripažinta turinčia lemiamą reikšmę priimant sprendimą dėl apeliančių pagrindo, susijusio su interesų konfliktu, negali būti pakankamas įrodymas, kad Bendrojo Teismo pirmininkas nagrinėjamu atveju viršijo savo diskrecijos ribas.
47
Atsižvelgiant į laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros greitumą, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas neprivalo nuolat išklausyti ieškovo dėl kiekvienos atsakovo pateiktos informacijos, į kurią jis ketina atsižvelgti priimdamas sprendimą dėl prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
48
Antra, reikia išnagrinėti argumentą, kad Bendrojo Teismo pirmininkas nukrypo nuo principų, kuriuos Teisingumo Teismas suformulavo 2015 m. kovo 12 d. Sprendime eVigilo (C‑538/13, EU:C:2015:166).
49
Skundžiamos nutarties 40 punkte Bendrojo Teismo pirmininkas, nagrinėdamas apeliančių teiginį, kad vykstant procedūrai, per kurią buvo sudarytos ginčijamos preliminariosios sutartys, kilo interesų konfliktas dėl vieno iš laimėjusių konkurso dalyvio vadovo Komisijos vardu vykdomų funkcijų, rėmėsi tik tuo, kad tas vadovas niekaip nedalyvavo vertinant ir nagrinėjant per šią procedūrą pateiktus pasiūlymus.
50
Šiuo klausimu, žinoma, reikia pažymėti, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog su aktyviu vaidmeniu, kurį turi perkančioji organizacija, siekdama užkirsti kelią interesų konfliktams ir juos nustatyti, o prireikus – pašalinti, būtų nesuderinama ieškovui nustatyta pareiga vykstant apskundimo procedūrai įrodyti konkretų perkančiosios organizacijos paskirtų ekspertų šališkumą (šiuo klausimu žr. 2015 m. kovo 12 d. Sprendimo eVigilo, C‑538/13, EU:C:2015:166, 43 punktą).
51
Taigi, jeigu konkurso dalyvis, kurio pasiūlymas atmestas, pateikia objektyvios informacijos, keliančios abejonių dėl perkančiosios organizacijos eksperto nešališkumo, būtent ši perkančioji organizacija turi išnagrinėti visas reikšmingas aplinkybes, kurios lėmė sprendimo dėl sutarties sudarymo priėmimą, kad būtų išvengta interesų konflikto, jis būtų nustatytas ir pašalintas, ir prireikus prašyti šalių pateikti tam tikros informacijos ir įrodymų (2015 m. kovo 12 d. Sprendimo eVigilo, C‑538/13, EU:C:2015:166, 44 punktas).
52
Atsižvelgiant į tai, iš skundžiamos nutarties 39 punkto matyti, kad Bendrojo Teismo pirmininkas manė ne tai, kad tos nutarties 40 punkte nurodyta informacija leidžia paneigti interesų konflikto buvimą, o tik tai, kad ši informacija rodo, jog iš pirmo žvilgsnio nebuvo interesų konflikto, kuris reikštų akivaizdų ir labai didelį neteisėtumą, dėl kurio buvo priimtas 2020 m. lapkričio 19 d. Komisijos sprendimas sudaryti ginčijamas preliminariąsias sutartis.
53
Nors tiesa, kad ši informacija nebūtinai leidžia įrodyti, jog Komisija visiškai vykdė aktyvų vaidmenį, reikalaujamą pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, primintą šios nutarties 50 ir 51 punktuose, vis dėlto negalima teigti, kad Bendrojo Teismo pirmininkas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, jog, atsižvelgiant į tai, kad vieno iš konkurso dalyvių vadovas tiesiogiai nedalyvavo procedūroje sudarant ginčijamas preliminariąsias sutartis, interesų konfliktas, kurį nurodo apeliantės, bet kuriuo atveju negali būti laikomas „akivaizdžiu ir labai dideliu neteisėtumu“.
54
Šis vertinimas turi būti laikomas pakankamu, kad būtų pagrįsta priežastis atmesti apeliančių argumentą, pagal kurį, norint taikyti prašomas laikinąsias apsaugos priemones, vien konstatavus interesų konfliktą jos neturėtų įrodyti didelės ir nepataisomos žalos joms.
55
Kaip skundžiamos nutarties 34 ir 35 punktuose iš esmės priminė Bendrojo Teismo pirmininkas, tik toks akivaizdus akto neteisėtumas, kad jis net neatrodo esantis teisėtas, reiškia, kad šio akto vykdymas turi būti sustabdytas, o ieškovės neprivalo įrodyti, kad jo tolesnis vykdymas gali sukelti didelę ir nepataisomą žalą (šiuo klausimu žr. 1981 m. liepos 7 d. Nutarties IBM / Komisija, 60/81 R ir 190/81 R, EU:C:1981:165, 7 ir 8 punktus ir 1987 m. kovo 26 d. Nutarties Hoechst / Komisija, 46/87 R, EU:C:1987:167, 31 ir 32 punktus).
56
Trečia, kiek tai susiję su nurodytos skundžiamos nutarties motyvų stoka, iš suformuotos Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad Bendrajam Teismui tenkanti pareiga motyvuoti įpareigoja jį aiškiai ir nedviprasmiškai atskleisti savo argumentus, kad suinteresuotieji asmenys galėtų sužinoti priimto sprendimo motyvus, o Teisingumo Teismas – vykdyti teisminę kontrolę (2020 m. gruodžio 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutarties Anglo Austrian AAB et Belegging-Maatschappij Far-East / BCEC‑114/20 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2020:1059, 86 punktas).
57
Šioje byloje, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, matyti, kad skundžiamos nutarties 39 ir 40 punktuose, siejamuose su jos 34 ir 35 punktais, pateikta pakankamai motyvų, kad būtų įvykdyti Bendrojo Teismo pirmininkui keliami reikalavimai.
58
Darytina išvada, kad pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo nepakankamu skubos sąlygos išnagrinėjimu
Argumentai
59
Antrajame pagrinde apeliantės, remdamosi Bendrojo Teismo jurisprudencija, tvirtina, kad kriterijai, nustatyti siekiant įvertinti skubą viešųjų pirkimų srityje, skiriasi nuo taikomų kitose Sąjungos teisės srityse. Taigi, atsižvelgiant į reikalavimus, kylančius iš teisminės apsaugos, kuri turi būti užtikrinta viešųjų pirkimų srityje, iš nelaimėjusio konkurso dalyvio, kuriam pavyksta įrodyti itin svarbaus fumus boni juris buvimą, negalima reikalauti įrodyti, kad, atmetus jo prašymą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, jam gali būti padaryta nepataisomos žalos.
60
Apeliančių teigimu, nors ši jurisprudencija iš esmės taikoma tik ikisutartiniam etapui, toks apribojimas de facto draudžia ūkio subjektams ginčyti sutarčių sudarymą taikant derybas be išankstinio skelbimo apie pirkimą, nes ši derybų procedūra neapima atidėjimo laikotarpio nuo sprendimo sudaryti sutartį momento iki jos sudarymo. Taigi Bendrojo Teismo pirmininkas, siekdamas užtikrinti veiksmingą apeliančių teisminę gynybą, turėjo pritaikyti savo argumentus prie minėtos procedūros ypatumų.
61
Komisija prašo atmesti antrąjį pagrindą kaip nepriimtiną, nes jame tik pakartojami Bendrojo Teismo pirmininkui jau pateikti argumentai, arba bet kuriuo atveju – kaip nepagrįstą.
Vertinimas
62
Pirmiausia reikia atmesti Komisijos pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, nes apeliančių pateiktame antrajame pagrinde kritikuojami skundžiamoje nutartyje pateikti Bendrojo Teismo pirmininko argumentai, kuriais siekta apibrėžti skubos sąlygos apimtį.
63
Dėstydamas minėtus argumentus skundžiamos nutarties 23, 24, 29 ir 30 punktuose Bendrojo Teismo pirmininkas, nepadarydamas teisės klaidos, nurodė kriterijus, kuriuos, kaip matyti iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, reikia taikyti viešųjų pirkimų srityje, siekiant nustatyti, ar ši sąlyga įvykdyta.
64
Pagal šią jurisprudenciją laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros tikslas – garantuoti būsimo galutinio sprendimo veiksmingumą, kad būtų išvengta Teisingumo Teismo užtikrinamos teisinės apsaugos spragų. Būtent siekiant šio tikslo, skubą reikia vertinti atsižvelgiant į būtinybę priimti laikiną sprendimą tam, kad šalis, kuri prašo taikyti laikinąsias apsaugos priemones, nepatirtų didelės ir nepataisomos žalos. Ši šalis turi pateikti įrodymų, kad negali laukti bylos nagrinėjimo iš esmės baigties, nepatirdama tokios žalos. Nors tam, kad būtų nustatyta, jog ši žala patiriama, nebūtina reikalauti, kad žalos atsiradimas ir neišvengiamumas būtų nustatyti visiškai užtikrintai, užtenka, kad žala būtų pakankamai tikėtina, vis dėlto šalis, kuri prašo taikyti laikinąją apsaugos priemonę, privalo įrodyti faktines aplinkybes, kuriomis grindžiama galimybė patirti tokią žalą (2021 m. liepos 16 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutarties Symrise / ECHA, C‑282/21 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2021:631, 40 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
65
Vis dėlto atsižvelgiant į veiksmingos teisminės apsaugos, kuri turi būti užtikrinama viešųjų pirkimų srityje, reikalavimus, pažymėtina, kad, kai konkurso dalyviui, kurio pasiūlymas atmestas, pavyksta įrodyti, kad egzistuoja labai svarbus fumus boni juris, iš jo negalima reikalauti įrodyti, kad atmetus jo prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones jam gali būti padaryta nepataisomos žalos, nes priešingu atveju būtų padaryta didelė ir nepagrįsta žala veiksmingai teisminei apsaugai, kuria jis naudojasi pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį (šiuo klausimu žr. 2015 m. balandžio 23 d. Nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 41 punktą).
66
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos taip pat matyti, kad vertinant skubos egzistavimą sąlygų supaprastinimas, pateisinamas teise į veiksmingą teisminę gynybą, vis dėlto taikomas tik ikisutartiniu etapu, jeigu paisoma Reglamento 2018/1046 175 straipsnio 3 dalyje numatyto dešimties dienų atidėjimo laikotarpio (pagal analogiją žr. 2015 m. balandžio 23 d. Nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 42 punktą).
67
Konkrečiai dėl būtinybės šiuos principus pritaikyti prie specifinės tvarkos, taikomos deryboms be išankstinio skelbimo apie pirkimą, skundžiamos nutarties 32 punkte Bendrojo Teismo pirmininkas, remdamasis 2015 m. balandžio 23 d. Nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits (C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275) 38 punktu, teigė, kad Sąjungos teismai nepripažįsta, jog egzistuoja su teise į veiksmingą teisminę apsaugą susijęs bendrasis Sąjungos teisės principas, pagal kurį konkurso dalyvis, kurio pasiūlymas atmestas, privalo turėti galimybę siekti ne tik to, kad būtų atlyginti nuostoliai, bet ir to, kad būtų taikomos laikinosios apsaugos priemonės, ir ši išvada neribojama laikotarpiu iki perkančiosios organizacijos sutarties sudarymo su konkurso laimėtoju.
68
Be to, skundžiamos nutarties 33 punkte Bendrojo Teismo pirmininkas nusprendė, kad juo labiau šios aplinkybės taikomos deryboms be išankstinio skelbimo apie pirkimą, kuriose apeliantės nedalyvavo.
69
Šiuo klausimu svarbu priminti, kad Direktyvoje 89/665 sukonkretintas bendrasis teisės į veiksmingą teisinę gynybą principas konkrečioje viešųjų pirkimų srityje, taigi, kiek tai susiję su pačios Europos Sąjungos sudarytomis sutartimis, būtina atsižvelgti į šios direktyvos nuostatose išreikštą minėtą bendrąjį principą (šiuo klausimu žr. 2015 m. balandžio 23 d. Nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 28 punktą).
70
Remdamasis Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje įtvirtinta teise į veiksmingą teisinę gynybą Teisingumo Teismas, vadovaudamasis Direktyvos 89/665 nuostatomis, yra nusprendęs, jog atsižvelgiant į veiksmingą teisminę apsaugą reikalaujama, kad suinteresuotiesiems asmenims apie sprendimą sudaryti viešojo pirkimo sutartį būtų pranešta kurį laiką prieš sudarant šią sutartį, kad jie turėtų realią galimybę jį apskųsti, įskaitant, be kita ko, galimybę prašyti taikyti laikinąsias apsaugos priemones iki šios sutarties sudarymo (šiuo klausimu žr. 2015 m. balandžio 23 d. Nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
71
Vis dėlto, kadangi Sąjungos teismas atsižvelgia į direktyvos nuostatas, kuriose sukonkretintas bendrasis Sąjungos teisės principas, jis negali nekreipti dėmesio į šių nuostatų turinį, nepaisydamas to, kad jos savaime nėra taikomos nagrinėjamu atveju. Kalbant konkrečiau, kadangi iš tokios direktyvos nuostatų matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo nustatyti įvairių egzistuojančių interesų pusiausvyrą, Sąjungos teismas, taikydamas taip sukonkretintą bendrąjį principą, turi atsižvelgti į šią pusiausvyrą (šiuo klausimu žr. 2015 m. balandžio 23 d. Nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 31 punktą).
72
Iš Direktyvos 89/665 2 straipsnio 7 dalies matyti, kad valstybių narių pareiga savo nacionalinėje teisėje numatyti galimybę asmeniui, kuris dėl per viešojo pirkimo procedūrą priimto sprendimo patyrė žalos, prašyti taikyti laikinąsias apsaugos priemones yra apribota laikotarpiu nuo šio sprendimo priėmimo iki sutarties sudarymo. Siekiant užtikrinti skundų dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo veiksmingumą, šios direktyvos 2a straipsnio 2 dalyje nustatytas 10 kalendorinių dienų atidėjimo laikotarpis, kad suinteresuotieji asmenys galėtų teisme ginčyti sprendimą sudaryti sutartį iki sutarties sudarymo (šiuo klausimu žr. 2015 m. balandžio 23 d. Nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 33-37 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
73
Vis dėlto Direktyvos 89/665 2b straipsnio a punkte nustatyta, kad valstybės narės gali numatyti, kad atidėjimo laikotarpis netaikomas, jei pagal Direktyvą 2014/24 nereikalaujama Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje iš anksto paskelbti skelbimo apie pirkimą.
74
Pagal Direktyvos 2014/24 32 straipsnio 2 dalies c punktą taip yra tuo atveju, kai perkančioji organizacija pagal savo nacionalinę teisę nusprendžia taikyti derybas be išankstinio skelbimo apie pirkimą, jei dėl ypatingos skubos, susidariusios dėl įvykių, kurių perkančioji organizacija negalėjo numatyti ir kurie nepriklauso nuo jos valios, neįmanoma laikytis atviro ar riboto konkurso procedūrų arba konkurso procedūros su derybomis terminų.
75
Taigi iš kartu aiškinamų Direktyvos 89/665 2b straipsnio a punkto ir 2 straipsnio 7 dalies matyti, kad, esant tokiai situacijai, pagal šią direktyvą nereikalaujama, kad valstybės narės užtikrintų nelaimėjusiems konkurso dalyviams ar kitiems suinteresuotiesiems asmenims veiksmingą galimybę prašyti taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
76
Taigi Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė suderinti nelaimėjusių konkurso dalyvių ir kitų suinteresuotųjų asmenų interesus su perkančiosios organizacijos ir konkurso laimėtojo interesais, kartu atsižvelgdamas į pagrindinį teisinio saugumo principą (pagal analogiją žr. 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Fastweb, C‑19/13, EU:C:2014:2194, 63 punktą ir 2015 m. kovo 12 d. Sprendimo eVigilo, C‑538/13, EU:C:2015:166, 51 punktą).
77
Iš tiesų derybos be išankstinio skelbimo apie pirkimą yra išimtinė procedūra, kurią galima taikyti tik Direktyvoje 2014/24 išsamiai išvardytais atvejais (pagal analogiją žr. 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo Komisija / Belgija, C‑292/07, nepaskelbtas Rink., EU:C:2009:246, 106 punktą).
78
Viena iš šių aplinkybių, pateisinančių specialios tvarkos taikymą, yra ypatingos skubos buvimas. Tai neišvengiamai reiškia, kad atitinkama viešojo pirkimo sutartis turi būti sudaryta ir vykdoma nedelsiant, todėl gali būti atmesta ir galimybė laikytis paprastai taikomų terminų, ir galimybė konkurso nelaimėjusiems dalyviams ar kitiems suinteresuotiesiems asmenims sustabdyti sutarties sudarymą ar vykdymą.
79
Neginčijama, kad, kaip skundžiamos nutarties 31 punkte pažymėjo Bendrojo Teismo pirmininkas, ginčijamos preliminariosios sutartys buvo sudarytos taikant derybas be išankstinio skelbimo apie pirkimą pagal Reglamento 2018/1046 I priedo 11.1 punkto c papunktį, kuriame numatyta, kad perkančioji organizacija tokias derybas gali taikyti, kai tai tikrai būtina, tais atvejais, kai dėl ypatingos skubos priežasčių, atsiradusių dėl nenumatytų įvykių, neįmanoma laikytis šio priedo 24, 26 ir 41 punktuose nustatytų terminų ir kai tos ypatingos skubos priežastys atsirado ne dėl perkančiosios organizacijos kaltės.
80
Be to, Bendrojo Teismo pirmininkas tame pačiame skundžiamos nutarties punkte teisingai nurodė, kad pagal šio reglamento I priedo 35.2 punkto d papunktį jo 175 straipsnyje numatytas atidėjimo laikotarpis netaikomas sutarčiai, sudarytai taikant minėtas derybas be išankstinio skelbimo apie pirkimą.
81
Taigi reikia konstatuoti, kad taikytinos minėto reglamento nuostatos iš esmės atitinka Direktyvos 2014/24 32 straipsnio 2 dalies c punktą ir Direktyvos 89/665 2b straipsnio a punktą.
82
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrojo Teismo pirmininkas nepadarė teisės klaidos, kai nusprendė, jog teisė į veiksmingą teisminę gynybą nereiškia, kad apeliančių situacijoje esantis suinteresuotasis asmuo turi turėti realią galimybę taikyti laikinąsias apsaugos priemones, todėl procedūros, pagal kurią buvo sudarytos ginčijamos preliminariosios sutartys, ypatumai negali reikšti, kad sąlygų vertinant skubos egzistavimą viešųjų pirkimų srityje supaprastinimas, kuris išplaukia iš 2015 m. balandžio 23 d. Nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits (C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275), taikomas ne ikisutartiniame etape.
83
Be to, reikia pažymėti, kad nors Direktyvos 89/665 2d straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad sutartis turi būti pripažinta negaliojančia, jeigu perkančioji organizacija sudarė ją iš anksto nepaskelbusi apie pirkimą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, neturėdama tam leidimo pagal Direktyvą 2014/24, ši griežta sankcija turi būti taikoma tik sunkiausiais Sąjungos viešųjų pirkimų teisės pažeidimo atvejais (šiuo klausimu žr. 2021 m. birželio 17 d. Sprendimo Simonsen & Weel, C‑23/20, EU:C:2021:490, 86 punktą).
84
Nors pirmojoje instancijoje pateiktame prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones buvo teiginių, kad nagrinėjamu atveju nebuvo įvykdytos derybų be išankstinio skelbimo apie pirkimą sąlygos, šie teiginiai bet kuriuo atveju buvo atmesti skundžiamos nutarties 37 ir 38 punktuose, kurie nebuvo ginčijami šiame apeliaciniame skunde.
85
Taigi antrąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą ir dėl to atmesti visą apeliacinį skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
86
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
87
Pagal šio Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
88
Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš apeliantų, o šios pralaimėjo bylą, jos turi padengti ne tik savo bylinėjimosi išlaidas – iš jų priteisiamos ir Komisijos patirtos bylinėjimosi išlaidos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas nutaria:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Priteisti iš Inivos Ltd ir Inivos BV bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.