Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 16 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Mokėjimo paslaugos vidaus rinkoje – Reglamentas (ES) 2015/751 – 2 straipsnio 10 punktas – Tarpbankiniai mokesčiai už mokėjimo kortele grindžiamas operacijas – 2 straipsnio 11 punktas – Grynoji kompensacija – 4 straipsnis – Didžiausia šių mokesčių suma – 5 straipsnis – Apėjimo draudimas – Kelių prekių ženklų naudojimo partnerio iš trišalės mokėjimo kortelių schemos gautas atlygis – Šios viršutinės ribos taikymas šiems atlygiams – Kelių prekių ženklų naudojimo partnerio teikiamų paslaugų vertės išskaičiavimas “
Byloje C‑549/23
dėl College van Beroep voor het bedrijfsleven (Apeliacinis administracinis ekonominis teismas, Nyderlandai) 2023 m. rugpjūčio 29 d. sprendimu, kurį
Teisingumo Teismas gavo tą pačią dieną, pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
American Express Europe SA,
American Express Carte France SA,
Visa Europe Ltd,
Mastercard Europe SA,
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
prieš
Autoriteit Consument en Markt,
dalyvaujant
International Card Services BV,
ir
Autoriteit Consument en Markt
prieš
American Express Europe SA,
American Express Carte France SA,
Visa Europe Ltd,
Mastercard Europe SA,
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV,
dalyvaujant
International Card Services BV,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe, antrosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai F. Schalin, M. Gavalec ir Z. Csehi (pranešėjas),
generalinis advokatas J. Richard de la Tour
posėdžio sekretorė A. Lamote, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2024 m. gruodžio 12 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        American Express Europe SA ir American Express Carte France SA, atstovaujamų advocaat J. K. de Pree ir dikigoros A. Komninos,
–        Visa Europe Ltd, atstovaujamos advocaten M. H. J. M. Immerzeel, W. Knibbeler ir E. S. Lambooij,
–        Mastercard Europe SA, atstovaujamos advocaten D. P. Kuipers, J. van Roosmalen ir P. M. Waszink,
–        Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, atstovaujamos advocaten R. P. Raas, S. Ramsanjhal ir J. R. van Angeren,
–        Autoriteit Consument en Markt, atstovaujamos advocaten
J. Mulder ir A. D. Röell,
–        International Card Services BV, atstovaujamos advocaten J. P. Postma, Q. J. Tjeenk Willink ir J. C. M. van der Beek,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos C. Auvret, N. Cambien, I. V. Rogalski ir H. Tserepa-Lacombe,
susipažinęs su 2025 m. kovo 6 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2015 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2015/751 dėl tarpbankinių mokesčių už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas (OL L 123, 2015, p. 1) 2 straipsnio 10 punkto antro sakinio ir 11 punkto, 4 ir 5 straipsnių išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant American Express Europe SA, American Express Carte France SA (toliau kartu – Amex), Visa Europe Ltd, Mastercard Europe SA ir
oro transporto bendrovės Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (toliau – KLM), kaip Amex kelių prekių ženklų naudojimo partnerės, ginčą su Autoriteit Consument en Markt (Vartotojų ir rinkų institucija, Nyderlandai, toliau – ACM) bei ACM ginčą su šiomis bendrovėmis dėl nurodymo, kurį ACM pateikė Amex už Reglamento 2015/751 4 ir 5 straipsnių nuostatų pažeidimą, ir dėl sprendimo išieškoti, susijusio su šio nurodymo nesilaikymu.
Teisinis pagrindas
3        Reglamento 2015/751 10, 28, 29, 31 ir 32 konstatuojamosiose dalyse numatyta:
„(10)      tarpbankiniai mokesčiai paprastai taikomi tarp korteles aptarnaujančių mokėjimo paslaugų teikėjų ir korteles išleidžiančių mokėjimo paslaugų teikėjų, priklausančių tam tikrai mokėjimo kortelių schemai. Tarpbankiniai mokesčiai sudaro pagrindinę dalį mokesčių, kuriuos aptarnaujantieji mokėjimo paslaugų teikėjai taiko prekybininkams už kiekvieną kortele grindžiamą mokėjimo operaciją. Prekybininkai savo ruožtu tas kortelės sąnaudas, kaip ir visas kitas savo sąnaudas, įtraukia į bendras prekių ir paslaugų kainas. Dėl konkurencijos tarp mokėjimo kortelių schemų siekiant įtikinti mokėjimo paslaugų teikėjus išleisti jų korteles tarpbankiniai mokesčiai rinkoje paprastai ne sumažėja, bet padidėja, priešingai įprastam drausminamajam poveikiui, kurį konkurencija turi kainoms rinkos ekonomikoje. Ne tik nuoseklus konkurencijos taisyklių taikymas tarpbankiniams mokesčiams, bet ir tokių mokesčių reglamentavimas pagerintų vidaus rinkos veikimą ir padėtų sumažinti operacijų kainas vartotojams;
<...>
(28)      kortele grindžiamos mokėjimo operacijos paprastai vykdomos pagal du pagrindinius verslo modelius, vadinamąsias trišales mokėjimo kortelių schemas (kortelės turėtojas – aptarnavimo ir išleidimo schema – prekybininkas) ir keturšales mokėjimo kortelių schemas (kortelės turėtojas – bankas išleidėjas – aptarnaujantysis bankas – prekybininkas). Daugelyje keturšalių mokėjimo kortelių schemų taikomas aiškus tarpbankinis mokestis, kuris yra paprastai daugiašalis. Siekiant pripažinti, kad egzistuoja užslėpti tarpbankiniai mokesčiai, ir prisidėti prie vienodų sąlygų kūrimo, trišales mokėjimo kortelių schemas, kuriose mokėjimo paslaugų teikėjai veikia kaip išleidėjai arba aptarnaujantieji teikėjai, reikėtų laikyti keturšalėmis mokėjimo kortelių schemomis ir joms taikyti tokias pačias taisykles, o skaidrumo ir kitos priemonės, susijusios su veiklos vykdymo taisyklėmis, turėtų būti taikomos visiems teikėjams. Tačiau atsižvelgiant į tokios rūšies trišalių mokėjimo kortelių schemų specifiką, tikslinga, kad pereinamuoju laikotarpiu valstybės narės galėtų nuspręsti netaikyti tarpbankinio mokesčio viršutines ribas reglamentuojančių taisyklių, jei tokios schemos užima nereikšmingą rinkos dalį atitinkamose valstybėse narėse;
(29)      išleidimo paslauga grindžiama mokėjimo priemonės išleidėjo ir mokėtojo sutartiniais santykiais, neatsižvelgiant į tai, ar išleidėjas saugo lėšas mokėtojo vardu. Išleidėjas mokėtojui suteikia mokėjimo korteles, autorizuoja operacijas terminaluose ar jiems lygiaverčiuose prietaisuose ir gali aptarnaujančiajam teikėjui garantuoti mokėjimą už operacijas, kurios atitinka atitinkamos schemos taisykles. Todėl vien tik mokėjimo kortelių platinimas ar techninės paslaugos, pavyzdžiui, vien tik duomenų apdorojimas ir saugojimas, neturi būti laikoma išleidimu;
<...>
(31)      svarbu užtikrinti, kad nuostatos dėl tarpbankinių mokesčių, kuriuos mokėjimo paslaugų teikėjai turi sumokėti arba gauti, nebūtų apeinamos alternatyviu mokesčių srautu, skirtu išleidėjams. Siekiant išvengti tokios padėties, sumokėta grynoji kompensacija ar gauta išleidėjo iš mokėjimo kortelių schemos ar į ją, aptarnaujančiojo teikėjo arba kito tarpininko, įskaitant galimus autorizavimo mokesčius, turėtų būti laikoma tarpbankiniu mokesčiu. Apskaičiuojant tarpbankinį mokestį ir siekiant patikrinti, ar reikalavimas nėra apeinamas, reikėtų atsižvelgti į bendrą mokėjimų arba paskatų sumą, kurią išleidėjas gauna iš mokėjimo kortelių schemos už reguliuojamas operacijas, atėmus mokesčius, kuriuos mokėjimo kortelių schemai sumoka išleidėjas. Mokėjimai, paskatos ir mokesčiai, į kuriuos atsižvelgiama, galėtų būti tiesioginiai (t. y. grindžiami apimtimi arba susiję su konkrečia operacija) arba netiesioginiai (įskaitant rinkodaros paskatas, premijas, atskaitas už tam tikras įvykdytų operacijų apimtis). Tikrinant, ar šio reglamento nuostatos nėra apeinamos, visų pirma reikia atsižvelgti į išleidėjų pelną, gautą iš specialių programų, kurias bendrai vykdo išleidėjai ir mokėjimo kortelių schemos, taip pat į pajamas iš apdorojimo, leidimų suteikimo ir kitų mokesčių, iš kurių mokėjimo kortelių schemos gauna pajamų. <...>
(32)      vartotojai paprastai nežino apie mokesčius, kuriuos sumoka prekybininkai už mokėjimo priemones, kuriomis jie naudojasi. Tuo pat metu išleidėjų taikomomis skatinimo priemonėmis (kaip antai kelionės čekiai[s], premijo[mi]s, atskaito[mi]s, mokėjimų susigrąžinim[u], nemokam[u] draudim[u] ir pan.) vartotojai gali būti skatinami naudotis mokėjimo priemonėmis, dėl kurių išleidėjai gauna daug mokesčių. Kad taip neatsitiktų, priemonės, kuriomis ribojami tarpbankiniai mokesčiai, turėtų būti taikomos tik mokėjimo kortelėms, kurios tapo masiniu produktu, ir prekybininkams paprastai sunku atsisakyti jas aptarnauti, nes jos plačiai išduodamos ir naudojamos (t. y. vartotojų debeto ir kredito kortelės). Siekiant sustiprinti veiksmingą rinkos veikimą nereguliuojamose sektoriaus dalyse ir apriboti veiklos perkėlimą iš reguliuojamų sektoriaus dalių į nereguliuojamas, būtina priimti tam tikras priemones, įskaitant dėl schemos ir infrastruktūros atskyrimo, gavėjo vykdomo mokėtojo skatinimo ir gavėjo pasirinkimo priimti mokėjimo priemones.“
4        Šio reglamento I skyriaus „Bendrosios nuostatos“ 1 straipsnio „Taikymo sritis“ 3 ir 5 dalyse numatyta:
„3.      II skyrius netaikomas:
<...>
c)      operacijoms trišalių mokėjimo kortelių schemų išleistomis mokėjimo kortelėmis.
<...>
5.      Kai trišalė mokėjimo kortelių schema suteikia leidimą kitiems mokėjimo paslaugų teikėjams leisti kortele grindžiamas mokėjimo priemones arba aptarnauti kortele grindžiamas mokėjimo operacijas, arba abiem atvejams, arba išleidžia mokėjimo kortele grindžiamas mokėjimo priemones kartu su kelių prekių ženklų naudojimo partneriu arba per agentą, ji laikoma keturšale mokėjimo kortelių schema. Tačiau iki 2018 m. gruodžio 9 d. nacionalinių mokėjimo operacijų atveju tokios rūšies trišalei mokėjimo kortelių schemai gali būti netaikomi įpareigojimai pagal II skyrių, jeigu valstybėje narėje tokios trišalės mokėjimo kortelių schemos kortele grindžiamos mokėjimo operacijos per metus neviršija 3 % visų toje valstybėje narėje atliekamų kortele grindžiamų mokėjimo operacijų vertės.“
5        Reglamento 2 straipsnis „Terminų apibrėžtys“ išdėstytas taip:
„Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
<...>
2.      Išleidėjas – mokėjimo paslaugų teikėjas, kuris sudaro sutartį suteikti mokėtojui mokėjimo priemonę, skirtą inicijuoti ir apdoroti mokėtojo kortele grindžiamas mokėjimo operacijas;
<...>
10.      Tarpbankinis mokestis – mokestis, kuris tiesiogiai ar netiesiogiai per trečiąją šalį už kiekvieną operaciją mokamas tarp išleidėjo ir aptarnaujančiojo teikėjo [kurie yra kortele grindžiamos operacijos šalys]. Grynoji kompensacija arba kitas sutartas atlygis laikomi tarpbankinio mokesčio dalimi;
11.      Grynoji kompensacija – bendra grynoji mokėjimų, nuolaidų ar paskatų suma, kurią išleidėjas gauna iš mokėjimo kortelių schemos, aptarnaujančiojo teikėjo ar kito tarpininko už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą;
12.      Prekybininko aptarnavimo mokestis – aptarnaujančiajam teikėjui gavėjo mokamas mokestis, susijęs su kortele grindžiamomis mokėjimo operacijomis;
13.      Gavėjas – fizinis arba juridinis asmuo, kuris yra numatytas gavėjas lėšų, kurios buvo mokėjimo operacijos dalykas;
<...>
17.      Keturšalė mokėjimo kortelių schema – mokėjimo kortelių schema, kurioje kortele grindžiamos mokėjimo operacijos iš mokėtojo mokėjimo sąskaitos į gavėjo mokėjimo sąskaitą atliekami tarpininkaujant schemai, išleidėjui (iš mokėtojo pusės) ir aptarnaujančiajam teikėjui (iš gavėjo pusės);
18.      Trišalė mokėjimo kortelių schema – mokėjimo kortelių schema, kurioje pati schema teikia aptarnavimo ir išdavimo paslaugas ir kai kortele grindžiamos mokėjimo operacijos vykdomos iš mokėtojo mokėjimo sąskaitos į gavėjo mokėjimo sąskaitą toje schemoje. Kai trišalė mokėjimo kortelių schema suteikia leidimą kitiems mokėjimo paslaugų teikėjams išleisti kortele grindžiamas mokėjimo priemones arba aptarnauti kortele grindžiamas mokėjimo operacijas arba, abiems atvejams, arba išduoda kortele grindžiamo mokėjimo priemones kartu su kelių prekių ženklų naudojimo partneriu arba per agentą, ji laikoma keturšale mokėjimo kortelių schema;
<...>
24.      Mokėjimo paslaugų teikėjas – bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuriam suteiktas leidimas teikti mokėjimo paslaugas, išvardytas [2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/64/EB dėl mokėjimo paslaugų vidaus rinkoje, iš dalies keičiančios direktyvas 97/7/EB, 2002/65/EB, 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinančios Direktyvą 97/5/EB (OL L 319, 2007 12 5, p. 1)], priede, arba pripažintas kaip elektroninių pinigų išleidėjas pagal [2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/110/EB dėl elektroninių pinigų įstaigų steigimosi, veiklos ir riziką ribojančios priežiūros, iš dalies keičiančios direktyvas 2005/60/EB ir 2006/48/EB ir panaikinančios Direktyvą 2000/46/EB (OL L 267, 2009, p. 7)] 1 straipsnio 1 dalį. Mokėjimo paslaugų teikėjas gali būti išleidėjas ar aptarnaujantysis teikėjas arba abu;
<...>
30.      Mokėjimo priemonės prekės ženklas – fizinis ar skaitmeninis pavadinimas, terminas, ženklas, simbolis ar jų derinys, pagal kurį galima nustatyti mokėjimo kortelių schemą, pagal kurią vykdomos kortele grindžiamos mokėjimo operacijos;
<...>
32.      Kelių prekių ženklų naudojimas – bent vieno mokėjimo priemonės prekės ženklo ir bent vieno ne mokėjimo priemonės prekės ženklo naudojimas toje pačioje kortele grindžiamoje mokėjimo priemonėje;
<...> “
6        To paties reglamento II skyriuje „Tarpbankiniai mokesčiai“ yra 3–5 straipsniai. Reglamento 2015/751 II skyriaus 4 straipsnyje „Tarpbankiniai mokesčiai už vartotojų kredito kortelių operacijas“ nustatyta:
„Mokėjimo paslaugų teikėjai nenustato ir neprašo už kiekvieną kredito kortelės operaciją mokėti didesnio nei 0,3 % operacijos vertės tarpbankinio mokesčio. Valstybės narės gali nustatyti žemesnę tarpbankinio mokesčio už kiekvieną operaciją viršutinę ribą, taikomą nacionalinėms kredito kortelių operacijoms.“
7        Tos pačios direktyvos 5 straipsnyje „Draudimas apeiti reikalavimą“ nustatyta:
„Taikant 3 ir 4 straipsniuose nurodytas viršutines ribas, bet koks sutartas atlygis, įskaitant grynąją kompensaciją, kurio tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui ir kurį gauna išleidėjas iš mokėjimo kortelių schemos, aptarnaujančiojo teikėjo arba kito tarpininko už mokėjimo operacijas arba susijusią veiklą, laikomas tarpbankinio mokesčio dalimi.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
8        Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Amex eksploatuoja trišalę mokėjimo kortelių schemą, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/751 2 straipsnio 18 punktą.
9        2010 m.
Amex sudarė su KLM kelių prekių ženklų naudojimo partnerystę laikotarpiui nuo 2011 m. birželio 1 d. iki 2019 m. birželio 1 d., pagal kurią Amex išduoda mišrias kredito korteles.
10      Viena iš partnerystės dalių susijusi su prieiga prie KLM lojalumo programos (toliau – programa „Flying Blue“), pagal kurią jos klientai gali gauti lojalumo taškus (toliau – mylios), kai keliauja KLM skrydžiais arba perka iš KLM partnerių. Klientai gali iškeisti savo mylias į KLM skrydžius ar kitas paslaugas. KLM ir Amex susitarė dėl „taškų programos“, pagal kurią Amex kortelės turėtojai tiesiogiai surenka mylias programai „Flying Blue“. Galiausiai Amex perka mylias iš KLM ir jas skiria šių kortelių turėtojams priklausomai nuo jų naudojimo. Amex ir KLM bendradarbiauja dėl kelių prekių ženklų naudojimo „įmonių kortelių“ išleidimo.
11      Už visą šį bendradarbiavimą Amex sumokėjo KLM ne tik „pasirašymo mokestį“, bet ir keturių kitų rūšių atlygį, t. y. pirma, metinį mokestį už KLM prekių ženklų naudojimą ir prieigą prie programos „Flying Blue“, antra, atlygio, kurį Amex gauna iš kredito kortelių turėtojų už jų naudojimą, procentinę dalį, trečia, sandorių, atliktų naudojantis šiomis kortelėmis, sumos procentinę dalį ir, ketvirta, atlygį už mylių pirkimą.
12      Be to, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą taip pat matyti, kad KLM, kaip mokėjimo operacijų, susijusių su mišriomis kortelėmis, gavėja, sumokėjo Amex paslaugos mokesčius.
13      2018 m.
Amex ir KLM sudarė naujas partnerystės sutartis. Pagal šias sutartis 2018 m.
Amex sumokėjo KLM „pasirašymo mokestį“ ir turi jai sumokėti sumas, atitinkančias KLM komercinių prekių ženklų naudojimą ir prieigą prie programos „Flying Blue“, taip pat atlygį už mylių pirkimą.
14      Prieš sudarant šias naujas sutartis, 2017 m. gegužės mėn. ACM pradėjo Amex ir KLM partnerystės tyrimą. Remdamasi šiuo tyrimu 2019 m. kovo 6 d. sprendimu ACM nustatė Amex periodinę baudą už kartu taikomų Reglamento 2015/751
4 ir 5 straipsnių nuostatų pažeidimą, nes ji sumokėjo KLM didesnius nei 0,3 % sandorio vertės tarpbankinius mokesčius (toliau – 2019 m. kovo 6 d. sprendimas). ACM nustatė šią sumą sudėjusi visą atlygį, kurį Amex sumokėjo KLM už ketverius partnerystės metus, o vėliau gautą sumą padalijusi iš mokėjimų, atliktų naudojant kelių prekių ženklų naudojimo kredito korteles, apimties. ACM teigimu, taip apskaičiuota procentinė dalis gerokai viršijo maksimalią leistiną 0,3 % procentinę dalį. Įpareigojimu skirti periodinę baudą buvo siekiama užtikrinti, kad Amex sumokėtų KLM tarpbankinį mokestį, neviršijantį 0,3 % sandorio vertės per metus ir už kiekvieną sandorį.
15      Amex ir KLM pateikė administracinį skundą dėl šio sprendimo ir kartu paprašė Rechtbank Rotterdam (Roterdamo apylinkės teismas, Nyderlandai) taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
16      2019 m. liepos 24 d. nutartimi Rechtbank Rotterdam (Roterdamo apylinkės teismas) laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas sustabdė nagrinėjamo įpareigojimo taikymą, motyvuodamas tuo, kad apskaičiuodama tarpbankinių mokesčių dydį ji neatsižvelgė į Amex iš KLM įsigytų mylių vertę, kuri turėjo būti atskaityta iš pastarajai sumokėto atlygio.
17      2020 m. sausio 22 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) ACM pripažino nepagrįstais Amex ir KLM prieštaravimus dėl 2019 m. kovo 6 d. sprendimu nustatyto įpareigojimo dėl periodinės baudos. ACM konstatavo, kad bet koks atlygis, kurį trišalė mokėjimo kortelių schema moka kelių prekių ženklų naudojimo partneriui, patenka į Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punkte vartojamą sąvoką „grynoji kompensacija“, tiek, kiek jis susijęs su mokėjimo operacijomis ar su kortele susijusia veikla. Jei sumokėtas atlygis būtų laikomas grynąja kompensacija, jis būtų tarpbankinio mokesčio dalis. Šiuo aspektu ACM mano, kad Amex negali iš atlygio, kurį sumokėjo KLM, atskaityti įsigytų mylių vertės. Be to, ACM nusprendė, kad nagrinėjami atlygiai taip pat patenka į šio reglamento 5 straipsnio taikymo sritį, nes jų tikslas ar poveikis yra lygiavertis aiškiai nurodytam tarpbankiniam mokesčiui.
18      Be to, 2020 m. gruodžio 21 d. sprendimu ACM pareikalavo iš Amex sumokėti 10 mln. EUR periodinę baudą, motyvuodama tuo, kad ši neįvykdė 2019 m. kovo 6 d. sprendime nustatyto nurodymo. ACM, nors ir sutiko su Amex atsakant į šį nurodymą taikytu metodu, manė, kad Amex neteisingai apskaičiavo (padidino) mylių vertę. Iš tikrųjų apskaičiuodama Amex neatsižvelgė į tai, kad ne visi kortelių savininkai naudoja savo mylias. Be to, ne visos Amex išduotos įmonės kortelės yra komercinės kortelės, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/751 2 straipsnio 6 punktą, todėl jos taip pat patenka į šio reglamento 4 ir 5 straipsnių taikymo sritį. ACM padarė išvadą, kad Amex sumokėjo KLM didesnį atlygį nei tas, kuris buvo leidžiamas pagal nurodymą dėl periodinės baudos.
19      Amex ir KLM apskundė ginčijamą sprendimą ir 2020 m. gruodžio 21 d.
sprendimą dėl išieškojimo Rechtbank Rotterdam (Roterdamo apylinkės teismas).
20      Rechtbank Rotterdam (Roterdamo apylinkės teismas), remdamasis 2018 m. vasario 7 d. Sprendimu American Express (C‑304/16, EU:C:2018:66), padarė išvadą, kad trišalė mokėjimo kortelių schema, sudaryta pagal kelių prekių ženklų naudojimo sutartį, turi būti laikoma keturšale mokėjimo kortelių schema, net jei kelių prekių ženklų naudojimo partneris veikia ne kaip išleidėjas. Taigi Amex eksploatuojama trišalė mokėjimo kortelių schema, dėl kurios su KLM buvo sudaryta kelių prekių ženklų naudojimo sutartis, prilygsta keturšalei mokėjimo kortelių schemai, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/751 1 straipsnio 5 dalį. Taigi šiuo atveju taikytini šio reglamento 4 ir 5 straipsniai, kurie pagal minėto reglamento 1 straipsnio 3 dalį iš esmės netaikomi trišalėms mokėjimo kortelių schemoms.
21      Vis dėlto Reglamento 2015/751
4 straipsnis negali būti savarankiškai taikomas trišalei mokėjimo kortelių schemos partnerystei su kelių prekių ženklų naudojimo partneriu, kuris veikia ne kaip išleidėjas, – jis gali būti taikomas tik kartu su minėto reglamento 5 straipsniu. Be to, kelių prekių ženklų naudojimo partneriui mokamas mokestis, priešingai nei mokestis, mokamas emitentui, savaime nėra tarpbankinis mokestis. Rechtbank Rotterdam (Roterdamo apylinkės teismas) nuomone, vertinant, ar atlygio tikslas ar poveikis yra lygiavertis tarpbankiniam mokesčiui, ACM taikytas kriterijus, pagal kurį šis atlygis turi būti mokamas pagal kelių prekių ženklų naudojimo partnerystę ir juo siekiama įtikinti kelių prekių ženklų naudojimo partnerius bendradarbiauti su trišale mokėjimo kortelių schema, siekiant skatinti mokėjimo kortelių išdavimą ir naudojimą, nėra pakankamas, kad būtų galima įvertinti atlygio lygiavertiškumą tarpbankiniam mokesčiui. Iš tiesų šis teismas nusprendė, kad tai, jog toks atlygis gali skatinti mokėjimo kortelių išdavimą ir naudojimą, neleidžia nustatyti tarpbankinio mokesčio viršutinės ribos, nes šio atlygio dalykas ar lygiavertis poveikis turi būti vertinami atsižvelgiant į Reglamento 2015/751 tikslus. Todėl jis nusprendė, kad ACM turėjo išnagrinėti mokėjimų kelių prekių ženklų naudojimo partneriui poveikį vidaus rinkai ir sandorių išlaidas vartotojams.
22      Šiomis aplinkybėmis Rechtbank Rotterdam (Roterdamo apylinkės teismas) nusprendė, kad ACM pakankamai neįrodė, jog Amex KLM sumokėtų atlygių tikslas ar poveikis buvo lygiavertis tarpbankiniam mokesčiui, todėl neįrodyta, kad Amex pažeidė Reglamento 2015/751
4 ir 5 straipsnius. Dėl šios priežasties šis teismas panaikino ginčijamą sprendimą.
23      Amex, ACM ir KLM apskundė Rechtbank Rotterdam (Roterdamo apylinkės teismas) sprendimą College van Beroep voor het bedrijfsleven (Apeliacinis administracinis ekonominis teismas, Nyderlandai), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
24      Šiam teismui kyla abejonių dėl to, ar ir kaip Reglamento 2015/751
4 ir 5 straipsniai taikomi mokėjimams, kuriuos trišalė mokėjimo kortelių schema atlieka savo kelių prekių ženklų naudojimo partneriui, kaip antai nagrinėjamiems šiame teisme. Be to, jeigu šie 4 ir 5 straipsniai būtų taikomi, jam kyla klausimas, ar siekiant nustatyti, ar šiuo atveju atlikti mokėjimai viršija šio reglamento 4 straipsnyje nurodytą viršutinę ribą, iš jų sumos reikia atskaityti: KLM sumokėtus aptarnavimo mokesčius ar Amex įsigytų mylių vertę.
25      Šiomis aplinkybėmis College van Beroep voor het bedrijfsleven (Apeliacinis administracinis ekonominis bylų teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Reglamento [2015/751] 2 straipsnio 11 punktas, taikant šio reglamento materialines nuostatas, turi būti aiškinamas taip, kad bendra grynoji mokėjimų, nuolaidų ar paskatų suma, kurią kelių prekių ženklų naudojimo partneris gauna iš trišalės mokėjimo kortelių schemos už kortele grindžiamą mokėjimo operaciją ar susijusią veiklą, turi būti kvalifikuojama kaip grynoji kompensacija, net jei šis kelių prekių ženklų naudojimo partneris pats nėra išleidėjas?
2.      Ar Reglamento 2015/751 4 straipsnis, siejamas su 2 straipsnio 10 punkto antru sakiniu, turi būti aiškinamas taip, kad grynoji kompensacija tiesiogiai patenka į 4 straipsnio taikymo sritį?
3.      Ar Reglamento 2015/751 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis taip pat apima atlygius, įskaitant grynąsias kompensacijas, kuriuos kelių prekių ženklų naudojimo partneris gauna iš mokėjimo kortelių schemos, kai šis kelių prekių ženklų naudojimo partneris nėra išleidėjas?
4.      a)      Ar Reglamento 2015/751 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad atlygis, įskaitant grynąsias kompensacijas, kurį gauna kelių prekių ženklų naudojimo partneris už mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą, turi tą patį tikslą kaip ir tarpbankinis mokestis, jei šiuo atlygiu siekiama išplėsti mokėjimo kortelių schemos veiklą?
b)      Ar Reglamento 2015/751 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad atlygis, įskaitant grynąsias kompensacijas, kurį gauna kelių prekių ženklų naudojimo partneris už mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą, turi tokį patį poveikį kaip tarpbankinis mokestis, kai šis atlygis lemia mokėjimo kortelių schemos veiklos plėtrą?
c)      Jei į [ketvirtojo klausimo a ir b punktus] būtų atsakyta neigiamai, kyla toliau nurodytas klausimas: kokiais kriterijais ir (arba) veiksniais reikėtų remtis vertinant, ar atlygio, įskaitant grynąsias kompensacijas, kurį gauna kelių prekių ženklų naudojimo partneris už mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą, tikslas ar poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui ar poveikiui?
5.      Ar Reglamento 2015/751 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad taikant šio reglamento 4 straipsnį atlygis turi būti laikomas tarpbankinio mokesčio sudedamąja dalimi, jei jo tikslas yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui?
6.      Ar Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad prekybininko aptarnavimo mokestis, kurį kelių prekių ženklų naudojimo partneris moka trišalei mokėjimo kortelių schemai, gali būti išskaičiuojamas iš mokėjimų, nuolaidų ir paskatų, kurias kelių prekių ženklų naudojimo partneris iš mokėjimo kortelių schemos gauna už kortele grindžiamą mokėjimo operaciją ar susijusią veiklą?
7.      a)      Ar Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad iš bendros sumos, kurią kelių prekių ženklų naudojimo partneris gauna iš mokėjimo kortelių schemos, galima išskaičiuoti ne tik kelių prekių ženklų naudojimo partnerio finansinius atlygius, bet ir kelių prekių ženklų naudojimo partnerio išlaidas arba jo teikiamos paslaugos ekonominį ekvivalentą?
b)      Jeigu į [septintojo klausimo a punktą] būtų atsakyta teigiamai: kokiais kriterijais remiantis turi būti nustatyta ši vertė?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
26      Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad kelių prekių ženklų naudojimo partnerio iš trišalės mokėjimo kortelių schemos gautų mokėjimų, nuolaidų ar paskatų bendra grynoji suma gali būti laikoma „grynąja kompensacija“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, net jei pats kelių prekių ženklų naudojimo partneris nėra „išleidėjas“, kaip jis suprantamas pagal šio reglamento 2 straipsnio 2 punktą.
27      Minėto reglamento 2 straipsnio 11 punkte yra apibrėžta pati „grynoji kompensacija“ kaip „bendra grynoji mokėjimų, nuolaidų ar paskatų suma, kurią išleidėjas gauna iš mokėjimo kortelių schemos, aptarnaujančiojo teikėjo ar kito tarpininko už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą“.
28      To paties reglamento 2 straipsnio 2 punkte sąvoka „išleidėjas“ apibrėžta kaip „mokėjimo paslaugų teikėjas, kuris sudaro sutartį suteikti mokėtojui mokėjimo priemonę, skirtą inicijuoti ir apdoroti mokėtojo kortele grindžiamas mokėjimo operacijas“.
29      Reglamento 2015/751 2 straipsnio 10 punkte numatyta, kad grynoji kompensacija laikoma tarpbankinio mokesčio dalimi. Jam taikoma Reglamento 2015/751 4 straipsnyje numatyta viršutinė riba.
30      Šiuo klausimu, pirmiausia, pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 2015/751 1 straipsnio 3 dalies c punktą II skyrius, kuriame esančiuose 3–5 straipsniuose numatytos taisyklės, susijusios su tarpbankinių mokesčių už operacijas vartotojų kortelėmis viršutine riba, netaikomas „operacijoms trišalių mokėjimo kortelių schemų išleistomis mokėjimo kortelėmis“. Vis dėlto minėto reglamento 1 straipsnio 5 dalyje, kaip ir to paties reglamento 2 straipsnio 18 punkte, kuriame apibrėžiama, ką reiškia „trišalė mokėjimo kortelių schema“, numatyta, kad kai tokia schema išleidžia kortele grindžiamas mokėjimo priemones kartu su kelių prekių ženklų naudojimo partneriu, ji turi būti laikoma keturšale mokėjimo kortelių schema. Taigi, nors trišalei mokėjimo kortelių schemai iš principo netaikomos pareigos, kylančios iš Reglamento 2015/751 4 ir 5 straipsnių, kitaip yra tuo atveju, jei ji kartu su kelių prekių ženklų naudojimo partneriu išleido kortele grindžiamas mokėjimo priemones, todėl tokiu atveju ji turi būti laikoma keturšale mokėjimo kortelių schema (šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 7 d. Sprendimo American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, 50–52 punktus).
31      Taigi, kai trišalė mokėjimo kortelių schema sudaro kelių prekių ženklų naudojimo sutartį, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/751 2 straipsnio 32 punktą, ši schema turi būti laikoma keturšale mokėjimo kortelių schema pagal šio reglamento 1 straipsnio 5 dalį, todėl jai taikomos iš minėto reglamento 3–5 ir 7 straipsnių kylančios pareigos (2018 m. vasario 7 d. Sprendimo American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, 72 punktas).
32      Kita vertus, reikia priminti, kad Reglamento 2015/751 2 straipsnio 32 punkte „kelių prekių ženklų naudojimas“ apibrėžiamas kaip „bent vieno mokėjimo priemonės prekės ženklo ir bent vieno ne mokėjimo priemonės prekės ženklo naudojimas toje pačioje kortele grindžiamoje mokėjimo priemonėje“.
33      Nei iš šios apibrėžties, nei iš Reglamento 2015/751 1 straipsnio 5 dalies, nei iš 2 straipsnio 18 punkto formuluotės negalima daryti išvados, kad kelių prekių ženklų naudojimo partneris, sudaręs sutartį su trišale mokėjimo kortelių schema, šioje schemoje būtinai dalyvauja kaip išleidėjas, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 2 punktą. Jei Sąjungos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs susiaurinti šio 1 straipsnio 5 dalies taikymo sritį, kad taip būtų, jis tai būtų aiškiai numatęs (šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 7 d. Sprendimą American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, 59 ir 60 punktus).
34      Taigi Reglamento 2015/751 1 straipsnio 5 dalis aiškintina taip, kad remiantis kelių prekių ženklų naudojimo partnerio sutartimi su trišale mokėjimo kortelių schema nėra būtina, kad šis kelių prekių ženklų naudojimo partneris veiktų kaip išleidėjas, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 2 punktą, tam, kad minėta schema būtų laikoma išleidžiančia kortele grindžiamas mokėjimo priemones kartu su kelių prekių ženklų naudojimo partneriu ir taip būtų laikoma keturšale mokėjimo kortelių schema, kaip tai suprantama pagal pirmą iš šių nuostatų.
35      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui konkrečiai kyla klausimas, ar atlygis, kurį kelių prekių ženklų naudojimo partneris gauna iš trišalės mokėjimo kortelių schemos už mokėjimo operacijas ar su šiomis kortelėmis susijusią veiklą, turi būti laikomas grynąja kompensacija, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktą, net jei neginčijama, kad pats kelių prekių ženklų naudojimo partneris nėra išleidėjas, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 2 punktą.
36      Žinoma, šio sprendimo 27 punkte priminta sąvokos „grynoji kompensacija“ apibrėžtis pažodžiui apima mokėjimus, kuriuos išleidėjas gauna iš mokėjimo kortelių schemos.
37      Vis dėlto reikia konstatuoti, kad ši apibrėžtis, aiškinama atsižvelgiant į to paties reglamento kontekstą ir juo siekiamus tikslus, turi būti suprantama kaip apimanti bendrą mokėjimų, nuolaidų ar paskatų, kurias iš mokėjimo kortelių schemos gauna kelių prekių ženklų naudojimo partneris, kuris pats nėra išleidėjas, sumą.
38      Šio aiškinimo nepaneigia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyta aplinkybė, kad Amex mokėjimai KLM nėra tiesiogiai susiję su mokėjimo operacija, o yra atlygis už bendradarbiavimą su KLM.
39      Teisingumo Teismas jau patikslino, kad negalima atmesti, kad tam tikros rūšies atlygis arba nauda gali būti pripažinta kaip užslėptas tarpbankinis mokestis, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/751 28 konstatuojamąją dalį, ir nebūtinai kelių prekių ženklų naudojimo partneris, su kuriuo trišalė mokėjimo kortelių schema sudarė sutartį, turi dalyvauti šios schemos išleidimo veikloje. Taigi gali paaiškėti, kad sunku įgyvendinti Reglamento 2015/751, ypač šio reglamento 1 straipsnio 5 dalies, tikslus užtikrinti vienodas konkurencijos rinkoje sąlygas, jeigu tuomet, kai kelių prekių ženklų naudojimo partneris arba agentas neveikia kaip išleidėjas, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 2 straipsnio 2 punktą, būtų išvengta to paties reglamento 3–5 ir 7 straipsniuose įtvirtintų taisyklių taikymo (2018 m. vasario 7 d. Sprendimo American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, 71 punktas).
40      Kaip savo išvados 29 punkte pažymėjo generalinis advokatas, sąvoka „grynoji kompensacija“, kaip ji suprantama pagal Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktą, turi būti aiškinama atsižvelgiant į dalinį trišalių mokėjimo kortelių schemų prilyginimą keturšalėms mokėjimo kortelių schemoms, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 1 straipsnio 5 dalį.
41      Iš tiesų, kaip matyti iš šio sprendimo 31 punkte pateiktų argumentų, Sąjungos teisės aktų leidėjas nusprendė dėl tokio trišalių mokėjimo kortelių schemų ir keturšalių mokėjimo kortelių schemų prilyginimo laipsnio būtent tam, kad būtų galima taikyti taisykles dėl tarpbankinių mokesčių, numatytas Reglamento 2015/751 3–5 straipsniuose ir įtvirtintas šio reglamento II skyriuje, šio reglamento tikslams pasiekti. Remiantis šio reglamento 10 konstatuojamąja dalimi, jais, be kita ko, siekiama pagerinti vidaus rinkos veikimą ir sumažinti vartotojų patiriamas operacijų išlaidas (šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 7 d. Sprendimą American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, 67 ir 84 punktus).
42      Konkrečiai kalbant, iš Reglamento 2015/751 28 konstatuojamosios dalies matyti, kad šiuo prilyginimu, kuris reiškia, kad trišalėms ir keturšalėms mokėjimo kortelių schemoms taikomos tos pačios taisyklės, siekiama atsižvelgti į tai, kad daugelis mokėjimo kortelių schemų, įskaitant trišales mokėjimo kortelių schemas, kuriose dalyvauja kelių prekių ženklų naudojimo partneriai, prilyginami keturšalėms mokėjimo kortelių schemoms, taiko numanomus tarpbankinius mokesčius ir taip prisideda prie vienodų sąlygų šioms mokėjimo kortelių schemoms sudarymo (šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 7 d. Sprendimą American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, 68 punktą).
43      Toks prilyginimas ir šių tikslų įgyvendinimas reiškia, kad sąvoka „grynoji kompensacija“, apibrėžta minėto reglamento 2 straipsnio 11 punkte, turi būti aiškinama plačiai, kaip nurodyta šio sprendimo 37 punkte.
44      Tokį aiškinimą taip pat patvirtina Reglamento 2015/751 5 straipsnis, kuriame numatyta taisyklė, kuria siekiama uždrausti apeiti šio reglamento 3 ir 4 straipsniuose nurodytas viršutines ribas. Taigi pagal 5 straipsnį bet koks sutartas atlygis, įskaitant grynąją kompensaciją, kurio tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui ir kurį gauna išleidėjas iš mokėjimo kortelių schemos, aptarnaujančiojo teikėjo arba kito tarpininko už mokėjimo operacijas arba susijusią veiklą, laikomas tarpbankinio mokesčio dalimi.
45      Šiuo klausimu minėto reglamento 31 konstatuojamojoje dalyje patikslinta, kad ši taisyklė plačiai taikoma išleidėjams skirtiems finansiniams srautams. Tai reiškia, kad šių išleidėjų sumokėtų arba gautų mokesčių „grynoji kompensacija“ mokėjimo kortelių sistemai, aptarnaujančiajam teikėjui ar bet kuriam kitam tarpininkui turėtų būti laikomas tarpbankinio mokesčio dalimi. 31 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad jį apskaičiuojant ir siekiant užtikrinti, kad taisyklės nebūtų apeinamos, reikėtų atsižvelgti į bendrą mokėjimų arba paskatų sumą, kurią išleidėjas gauna iš mokėjimo kortelių schemos už reguliuojamas operacijas, atėmus mokesčius, kuriuos mokėjimo kortelių schemai sumoka išleidėjas. Taigi tokia taisykle siekiama atsižvelgti į tai, kad mokėjimai, paskatos ir komisiniai gali būti tiesioginiai, t. y. grindžiami apimtimi ar sandoriais, arba netiesioginiai, kai jie yra komercinės paskatos, premijos ar nuolaidos vykdant tam tikrą sandorių kiekį.
46      Siekiant užtikrinti, kad skirtingų rūšių schemoms, įskaitant trišales mokėjimo kortelių schemas, prilyginamas keturšalėms mokėjimo kortelių schemoms, kai pirmosios apima kelių prekių ženklų naudojimo partnerius, būtų taikomos tos pačios taisyklės, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia manyti, kad į finansinius srautus, kuriuos šie kelių prekių ženklų naudojimo partneriai gauna pagal šią trišalę mokėjimo kortelių schemą, reikia atsižvelgti nustatant „grynąją kompensaciją“, net jei šie partneriai neveikia kaip išleidėjai, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/751 2 straipsnio 2 punktą.
47      Darytina išvada, kad atlygis, kurį kelių prekių ženklų naudojimo partneris gauna iš trišalės mokėjimo kortelių schemos už mokėjimo kortele grindžiamas operacijas ar susijusią veiklą, turi būti laikomas patenkančiu į sąvoką „grynoji kompensacija“, kaip ji suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 11 punktą, jeigu šio atlygio tikslas ar poveikis yra lygiavertis tarpbankiniam mokesčiui.
48      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad kelių prekių ženklų naudojimo partnerio iš trišalės mokėjimo kortelių schemos gautų mokėjimų, nuolaidų ar paskatų bendra grynoji suma gali būti laikoma „grynąja kompensacija“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, net jei šis partneris pats nėra „išleidėjas“, kaip jis suprantamas pagal šio reglamento 2 straipsnio 2 punktą, jeigu atlygio, sudarančio šią sumą, tikslas ar poveikis yra lygiavertis tarpbankiniam mokesčiui.
Dėl antrojo klausimo
49      Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento 2015/751 4 ir 5 straipsniai, siejami su jo 2 straipsnio 10 ir 11 punktais, turi būti aiškinami taip, kad „grynoji kompensacija“, kaip ji suprantama pagal pastarąją nuostatą, tiesiogiai patenka į šio 4 straipsnio taikymo sritį, ar į minėto reglamento 5 straipsnyje numatyto draudimo apeiti reikalavimą taikymo sritį.
50      Reikia priminti, kad pagal Reglamento 2015/751 4 straipsnį mokėjimo paslaugų teikėjų siūlomas arba prašomas sumokėti tarpbankinis mokestis už kredito kortele grindžiamas operacijas neturi viršyti 0,3 % operacijos vertės. Šio reglamento 5 straipsnyje „Draudimas apeiti reikalavimą“ numatyta, kad taikant šią viršutinę ribą, bet koks sutartas atlygis, įskaitant grynąją kompensaciją, kurio tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui ir kurį gauna išleidėjas iš mokėjimo kortelių schemos, aptarnaujančiojo teikėjo arba kito tarpininko už mokėjimo operacijas arba susijusią veiklą, laikomas tarpbankinio mokesčio dalimi.
51      Darytina išvada, kad šių dviejų nuostatų taikymo sritys yra labai skirtingos. Viena vertus, Reglamento 2015/751 4 straipsnyje konkrečiai nurodytas „tarpbankinis mokestis“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 10 punktą. Tai yra mokestis, tiesiogiai ar netiesiogiai mokamas už kiekvieną operaciją tarp išleidėjo ir aptarnaujančiojo teikėjo, kurie yra mokėjimo kortele operacijos šalys, ir šiame 4 straipsnyje numatyta, kad šis mokestis neviršija nustatytos 0,3 % tokios operacijos vertės viršutinės ribos.
52      Kita vertus, minėto reglamento 5 straipsnyje numatyta taisyklė, kuria siekiama uždrausti apeiti šią viršutinę ribą, į tarpbankinį mokestį įtraukiant bet kokį kitą sutartą atlygį, įskaitant grynąją kompensaciją, kurio tikslas ar poveikis yra lygiavertis tokiam mokesčiui.
53      Kaip konstatuota šio sprendimo 44–47 punktuose, šia taisykle siekiama užtikrinti, kad skirtingoms schemų rūšims, įskaitant trišales kortelių schemas, prilyginamas keturšalėms mokėjimo kortelių schemoms, kai trišalės kortelių schemos apima kelių prekių ženklų naudojimo partnerius, būtų taikomos tos pačios taisyklės. Siekiant šio tikslo reikia plačiai atsižvelgti į tiesioginius mokėjimus, paskatas ir mokesčius, t. y. grindžiamus kiekiu ar operacijomis ar netiesioginius mokesčius, kurie yra susiję su tokiomis schemomis ir gali turėti įtakos tarpbankinio mokesčio dydžiui. Taigi, siekiant atsižvelgti į įvairių rūšių schemų ypatumus, taikant Reglamento 2015/751 4 straipsnyje nurodytą viršutinę ribą reikia atsižvelgti į pagal šias schemas sutartą atlygį, įskaitant grynąją kompensaciją, jeigu jo tikslas ar poveikis yra lygiavertis tarpbankiniam mokesčiui.
54      Nors tiesa, kad šio reglamento 2 straipsnio 10 punkte nurodyta, jog grynoji kompensacija ar kitas sutartas atlygis laikomi tarpbankinio mokesčio dalimi, iš aiškios minėto reglamento 5 straipsnio formuluotės ir jame numatytos kovos su apėjimu taisyklės tikslo matyti, kad toks atsižvelgimas yra pateisinamas šios taisyklės taikymo tikslais. Taigi darytina išvada, kad ši kompensacija ar kitas atlygis patenka į šio 5 straipsnio taikymo sritį, jeigu jų tikslas ar poveikis yra lygiavertis tarpbankiniam mokesčiui.
55      Be to, šį aiškinimą patvirtina Reglamento 2015/751 genezė. Iš tiesų frazė „sutartas atlygis, įskaitant grynąją kompensaciją, kurio tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui“, kuri iš pradžių buvo pateikta pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl tarpbankinių mokesčių už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas (COM/2013/0550 final) 4 straipsnyje, buvo perkelta į Reglamento 2015/751 5 straipsnį. Kaip savo rašytinėse pastabose pripažįsta ACM, šis perkėlimas yra tiesioginė pasekmė to, kad į šį reglamentą buvo įtraukta sąlyga, pagal kurią tam tikros trišalės mokėjimo kortelių schemos prilyginamos keturšalėms mokėjimo kortelių schemoms, įtvirtinta galutinėje minėto reglamento 1 straipsnio 5 dalies redakcijoje.
56      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad į antrąjį klausimą reikia atsakyti, jog Reglamento 2015/751 4 ir 5 straipsniai, siejami su jo 2 straipsnio 10 ir 11 punktais, turi būti aiškinami taip, kad grynoji kompensacija patenka į šio reglamento 5 straipsnyje numatyto draudimo apeiti reikalavimą taikymo sritį.
Dėl trečiojo-penktojo klausimų
57      Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento 2015/751 5 straipsnis taikomas atlygiui, įskaitant grynąją kompensaciją, kurį gauna kelių prekių ženklų naudojimo partneris iš mokėjimo kortelių schemos, kai šis partneris nėra kortelių išleidėjas. Jei atsakymas būtų teigiamas, ketvirtuoju klausimu jis iš esmės siekia išsiaiškinti, kokiomis sąlygomis šio atlygio „tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą. Šiomis aplinkybėmis jam visų pirma kyla klausimas, ar minėto atlygio tikslas turi būti skatinti schemos kortelių turėtojus naudotis schema. Galiausiai penktuoju klausimu jis siekia išsiaiškinti, ar reikia nagrinėti minėtų atlygių poveikį, kai nustatyta, kad jų tikslas buvo lygiavertis tarpbankiniam mokesčiui.
58      Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, kaip aiškinti Reglamento 2015/751 5 straipsnyje nustatytą sąlygą, pagal kurią reikalaujama, kad sutartas atlygio, įskaitant grynąją kompensaciją, „tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui“, kad patektų į šios nuostatos taikymo sritį, be kita ko, kai kalbama apie atlygį, kurį gauna kelių prekių ženklų naudojimo partneris, kuris nėra išleidėjas pagal trišalę mokėjimo kortelių schemą, prilyginamą keturšalei mokėjimo kortelių schemai.
59      Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad šiais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento 2015/751 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad sąlyga, susijusi su tuo, kad sutarto atlygio, įskaitant grynąją kompensaciją, „tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui“, reikalauja nustatyti, ar kelių prekių ženklų naudojimo partnerio, kuris nėra išleidėjas, ir trišalės mokėjimo kortelių schemos sutartas atlygis už mokėjimo operacijas arba su šiomis kortelėmis susijusią veiklą turi skatinamąjį poveikį, lygiavertį tokiam tarpbankiniam mokesčiui.
60      Pirma, reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš atsakymų į pirmąjį ir antrąjį prejudicinius klausimus, Reglamento 2015/751 5 straipsnis taikomas atlygiui, įskaitant grynąją kompensaciją, kurį kelių prekių ženklų naudojimo partneris gauna iš mokėjimo kortelių schemos, kai šis partneris nėra kortelių išleidėjas. Toks taikymas prisideda prie trišalių mokėjimo kortelių schemų, kai jose dalyvauja kelių prekių ženklų naudojimo partneris, prilyginimo keturšalėms mokėjimo kortelių schemoms. Toks prilyginimas padeda siekti šio reglamento tikslo sukurti vienodas konkurencijos sąlygas tarp šių schemų, joms taikant tas pačias taisykles. Kaip matyti iš šio sprendimo 42 punkto, šia nuostata siekiama atsižvelgti į numanomus tarpbankinius mokesčius trišalėse mokėjimo kortelių schemose, prilyginamose mokėjimo kortelių keturšalėms schemoms, kai pirmosios apima kelių prekių ženklų naudojimo partnerius.
61      Šiuo tikslu Reglamento 2015/751 5 straipsnis taikomas atlygiams, dėl kurių susitarta pagal trišales kortelių schemas, kurie aiškiai nėra tarpbankiniai mokesčiai, tačiau kurių tikslas ar poveikis yra lygiavertis tokiems mokesčiams.
62      Be to, iš šio reglamento 31 konstatuojamosios dalies, primintos šio sprendimo 45 punkte, matyti, kad šiame 5 straipsnyje numatyta taisykle siekiama atsižvelgti į tai, kad mokėjimo kortelių schemose mokėjimai, paskatos ir komisiniai gali būti tiesioginiai, t. y. grindžiami kiekiu ar operacijomis, arba netiesioginiai, kai jie yra komercinės paskatos, premijos ar nuolaidos už tam tikrą operacijų kiekį.
63      Taigi sąlygą, kad atlygio „tikslas arba poveikis [turi būti] lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui“, kad patektų į šio reglamento 5 straipsnio taikymo sritį, reikia aiškinti atsižvelgiant būtent į sąvokos „tarpbankinis mokestis“, įtvirtintos Reglamento 2015/751 2 straipsnio 10 punkte, apibrėžtį ir į 31 konstatuojamąją dalį.
64      Šiuo klausimu reikia priminti, pirma, kad „tarpbankinis mokestis“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento 2015/751 2 straipsnio 10 punktą, yra mokestis, kurį moka išleidėjas ir įgijėjas, kurie yra kortele grindžiamos mokėjimo operacijos šalys. Kaip matyti iš šio reglamento 10 konstatuojamosios dalies, tarpbankinius mokesčius prekybininkams paprastai taiko aptarnaujantieji mokėjimo paslaugų teikėjai už kiekvieną kortele grindžiamą mokėjimo operaciją ir šie mokesčiai turi įtakos operacijų išlaidoms vartotojams.
65      Iš to matyti, kad pagal analogiją atlygis, kurį, pirma, trišalė mokėjimo kortelių schema moka kelių prekių ženklų naudojimo partneriui už kiekį ar operacijas, susijusias su šios kortelės naudojimu, ir kuris, antra, daro poveikį šios kortelės naudojimo paslaugų išlaidoms vartotojui, gali būti laikomas atlygiu, kurio „tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui“, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2015/751 5 straipsnį.
66      Antra, dėl sąlygos, kad sutartas atlygis turi „tarpbankiniam mokesčiui lygiavertį poveikį“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, iš jos formuluotės ir ja siekiamo tikslo matyti, kad šia sąlyga siekiama padengti bet kokį kitą atlygį, dėl kurio susitarta pagal kortelių schemą, be kita ko, atlygį tarp trišalės mokėjimo kortelių schemos ir kelių prekių ženklų naudojimo partnerio, kuris nėra tiesiogiai grindžiamas su mokėjimo kortelės naudojimu susijusių operacijų apimtimi ar operacijomis, bet turi įtakos tokiam naudojimui.
67      Iš Reglamento 2015/751
31 ir 32 konstatuojamosiose dalyse pateiktų patikslinimų, taip pat iš „grynosios kompensacijos“ apibrėžties, kaip ji suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 11 punktą, matyti, kad minėta sąlyga apima mokėjimus, susijusius su mokėjimo operacijomis ar su kortele susijusia veikla, kuriais siekiama finansuoti paskatas naudotis šia kortele, kaip antai komercines paskatas, premijas ar nuolaidas, kurios daro poveikį kortelės naudojimo išlaidoms vartotojui.
68      Reikia pažymėti, kad iš jungtuko „arba“ vartojimo aiškioje ir nedviprasmiškoje šio 5 straipsnio formuluotėje matyti, kad jame nurodytas kriterijus yra alternatyvus. Iš tiesų, kaip savo išvados 55 punkte pažymėjo generalinis advokatas, tam, kad būtų galima taikyti viršutines ribas, nurodytas minėto reglamento 3 ir 4 straipsniuose, pakanka, kad gautas atlygis turėtų arba tikslą, arba poveikį, lygiavertį tarpbankinio mokesčio tikslui ar poveikiui, kad jį būtų galima laikyti patenkančiu į šios nuostatos taikymo sritį.
69      Vis dėlto teismas, atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, ir į atlygio, dėl kurio susitarė trišalė mokėjimo kortelių schema ir pagrindinėje byloje nagrinėjamas kelių prekių ženklų naudojimo partneris, savybes, turi nustatyti, ar šio atlygio tikslas ar poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui ar poveikiui, todėl šis atlygis patenka į Reglamento 2015/751 5 straipsnio taikymo sritį.
70      Iš to matyti, kad į trečiąjį-penktąjį klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento 2015/751 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog sąlyga, susijusi su tuo, kad sutarto atlygio, įskaitant grynąją kompensaciją, „tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui“, reikalauja nustatyti, ar kelių prekių ženklų naudojimo partnerio, kuris nėra išleidėjas, ir trišalės mokėjimo kortelių schemos sutartas atlygis už mokėjimo operacijas arba su šiomis kortelėmis susijusią veiklą turi skatinamąjį poveikį, lygiavertį tokiam tarpbankiniam mokesčiui, o tai reiškia, kad reikia atsižvelgti į šio atlygio tikslą arba poveikį vartotojo paskatai naudoti minėtas korteles.
Dėl šeštojo klausimo
71      Šeštuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad „prekybininko aptarnavimo mokestis“, kurį kelių prekių ženklų naudojimo partneris sumokėjo trišalei mokėjimo kortelių schemai, gali būti išskaičiuojamas iš mokėjimų, nuolaidų ar paskatų, kuriuos šis partneris iš mokėjimo kortelių schemos gauna už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą.
72      Šiuo klausimu reikia priminti, kad Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punkte sąvoka „grynoji kompensacija“ apibrėžta kaip „bendra grynoji mokėjimų, nuolaidų ar paskatų suma, kurią išleidėjas gauna iš mokėjimo kortelių schemos, aptarnaujančiojo teikėjo ar kito tarpininko už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą“.
73      Be to, reikia pažymėti, kad šio reglamento 2 straipsnio 12 punkte „prekybininko aptarnavimo mokestis“ apibrėžiamas kaip „aptarnaujančiajam teikėjui gavėjo mokamas mokestis, susijęs su kortele grindžiamomis mokėjimo operacijas“. Šiuo klausimu pagal minėto reglamento 2 straipsnio 13 punktą „gavėjas“ suprantamas kaip „fizinis arba juridinis asmuo, kuris yra numatytas gavėjas lėšų, kurios buvo mokėjimo operacijos dalykas“.
74      Taigi iš aiškios Reglamento 2015/571 2 straipsnio 12 punkto formuluotės matyti, kad prekybininko aptarnavimo mokestis patenka į prekybininko, t. y. gavėjo, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 13 punktą, ir aptarnaujančiojo asmens santykius. Vis dėlto, kadangi šis mokestis nepatenka į kelių prekių ženklų naudojimo partnerio ir įgijėjo, t. y. trišalės mokėjimo kortelių schemos, teisinius santykius, jis nepatenka į sąvoką „grynoji kompensacija“, kaip ji suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio 11 punktą.
75      Trišalėje mokėjimo kortelių schemoje tas pats subjektas, t. y.
mokėjimo kortelių schema, atlieka aptarnaujančiojo teikėjo ir išleidėjo funkcijas ir kelių prekių ženklų naudojimo partneris taip pat gali būti prekybininkas, naudojantis schemos paslaugomis, t. y. gavėjas, kaip tai suprantama pagal tą patį reglamentą. Susiklosčius tokiai situacijai kelių prekių ženklų naudojimo partneris gali naudotis schemos paslaugomis ir priimti mokėjimo operacijas šios schemos išleistomis mokėjimo priemonėmis bei sumokėti mokestį už paslaugą minėtai schemai. Vis dėlto kelių prekių ženklų naudojimo partnerio komisinis mokestis už paslaugą mokamas ne kelių prekių ženklų naudojimo partnerio, o kaip gavėjo. Iš tiesų šis mokestis nesusijęs su partneryste, sudaryta su mokėjimo kortelių schema, ir bet kuriuo atveju jis taip pat turėtų būti mokamas kitai mokėjimo kortelių schemai. Taigi šie komisiniai mokesčiai nepatenka į kelių prekių ženklų naudojimo partnerio ir įgijėjo teisinius santykius.
76      Prekybininko aptarnavimo mokestis negali būti atskaitytas iš visos mokėjimų, nuolaidų ar paskatų, kurias kelių prekių ženklų naudojimo partneris gavo iš trišalės mokėjimo kortelių schemos, sumos, siekiant apskaičiuoti šią grynąją kompensaciją, net jei šis partneris veikia kaip prekybininkas.
77      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad „prekybininko aptarnavimo mokestis“, kurį kelių prekių ženklų naudojimo partneris moka trišalei mokėjimo kortelių schemai, negali būti išskaičiuojamas iš mokėjimų, nuolaidų ar paskatų, kuriuos kelių prekių ženklų naudojimo partneris iš mokėjimo kortelių schemos gauna už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą.
Dėl septintojo klausimo
78      Septintuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį, siekiant apskaičiuoti grynąją kompensaciją, leidžiama iš bendros sumos, kurią kelių prekių ženklų naudojimo partneris gavo iš trišalės mokėjimo kortelių schemos, išskaičiuoti ne tik šio partnerio mokamą piniginį atlygį, bet ir nepinigines išmokas, kurias šis partneris moka šiai mokėjimo kortelių schemai, ir prireikus, kokiais kriterijais remiantis ši vertė turi būti nustatyta.
79      Kaip matyti iš atsakymo į pirmąjį klausimą, trišalės mokėjimo kortelių schemos, kuri kartu su kelių prekių ženklų naudojimo partneriu išleidžia kortele grindžiamas mokėjimo priemones, grynoji kompensacija atitinka bendrą grynąją mokėjimų, nuolaidų ar paskatų, kurias kelių prekių ženklų naudojimo partneris gavo iš mokėjimo kortelių schemos, sumą.
80      Siekiant nustatyti, ar ir, jei taip, kiek nepiniginė kompensacija gali būti išskaičiuota iš atlygio, kurį trišalė mokėjimo kortelių schema moka kelių prekių ženklų naudojimo partneriui, pirma, reikia priminti, kad Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punkte kalbama apie „mokėjimus, nuolaidas ar paskatas“. Tačiau „paskatos“ sąvoka yra plati ir apima ne tik pinigines paskatas. Be to, šio žodžio vartojimas daugiskaita po to, kai buvo nurodyti mokėjimai ir nuolaidos, patvirtina, kad nurodyta kompensacija neapsiriboja vien pinigine kompensacija.
81      Tokį platų Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punkto aiškinimą patvirtina šio reglamento 31 konstatuojamoji dalis. Iš tiesų, kaip konstatuota šio sprendimo 45 punkte, mokėjimai, paskatos ir aptarnavimo mokesčiai gali būti tiek tiesioginiai (grindžiami kiekiu ar
operacija), tiek netiesioginiai (komercinės paskatos, premijos, nuolaidos įvykdžius tam tikrą sandorių kiekį), todėl sąvoka „paskata“ negali būti suprantama kaip apimanti tik piniginį atlygį.
82      Be to, 31 konstatuojamojoje dalyje patikslinta, kad tikrinant, ar šio reglamento nuostatos nėra apeinamos, visų pirma reikia atsižvelgti į išleidėjų pelną, gautą iš specialių programų, kurias bendrai vykdo išleidėjai ir mokėjimo kortelių schemos, taip pat į pajamas iš apdorojimo, leidimų suteikimo ir kitų mokesčių, iš kurių mokėjimo kortelių schemos gauna pajamų.
83      Antra, jeigu Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas būtų aiškinamas taip, kad iš kelių prekių ženklų naudojimo partneriui sumokėto atlygio galima iškaičiuoti tik piniginius įnašus, būtų pakenkta šiuo reglamentu siekiamiems tikslams ir šio reglamento 5 straipsnyje numatytai taisyklei, kuria siekiama uždrausti apeiti minėto reglamento 3 ir 4 straipsniuose nurodytas viršutines ribas.
84      Nepiniginio atlygio vertė turi būti nustatoma pagal jo ekonominę vertę. Iš tiesų, jei nepiniginio atlygio vertę sutartimi nustatytų trišalė mokėjimo kortelių schema ir kelių prekių ženklų naudojimo partneris, ši vertė galėtų būti pervertinta siekiant kompensuoti atlygį, kurį kortelių schema moka kelių prekių ženklų naudojimo partneriui. Tai pakenktų Reglamento 2015/751 tikslui užtikrinti vienodas konkurencijos sąlygas rinkoje ir sumažinti mokėjimo kortele operacijų išlaidas vartotojams. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi atsižvelgti į nepiniginės paskatos ekonominę vertę ir nustatyti šią vertę remdamasis visomis jo nagrinėjamos bylos aplinkybėmis ir ypač į jos realią ekonominę vertę tuo atveju, kai paslaugą gali įsigyti kiti asmenys ir kai jos kaina buvo paskelbta viešai.
85      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į septintąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį, siekiant apskaičiuoti grynąją kompensaciją, leidžiama iš bendros sumos, kurią kelių prekių ženklų naudojimo partneris gavo iš trišalės mokėjimo kortelių schemos, išskaičiuoti ne tik šio partnerio mokamą piniginį atlygį, bet ir nepinigines išmokas, kurias šis partneris moka šiai mokėjimo kortelių schemai ir kurios turi būti įvertintos atsižvelgiant į jų realią ekonominę vertę.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
86      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.      2015 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2015/751 dėl tarpbankinių mokesčių už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad kelių prekių ženklų naudojimo partnerio iš trišalės mokėjimo kortelių schemos gautų mokėjimų, nuolaidų ar paskatų bendra grynoji suma gali būti laikoma „grynąja kompensacija“, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, net jei šis partneris pats nėra „išleidėjas“, kaip jis suprantamas pagal šio reglamento 2 straipsnio 2 punktą, jeigu atlygio, sudarančio šią sumą, tikslas ar poveikis yra lygiavertis tarpbankiniam mokesčiui.
2.      Reglamento 2015/751 4 ir 5 straipsniai, siejami su jo 2 straipsnio 10 ir 11 punktais, turi būti aiškinami taip, kad grynoji kompensacija patenka į šio reglamento 5 straipsnyje numatyto draudimo apeiti reikalavimą taikymo sritį.
3.      Reglamento 2015/751 5 straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog sąlyga, susijusi su tuo, kad sutarto atlygio, įskaitant grynąją kompensaciją, „tikslas arba poveikis yra lygiavertis tarpbankinio mokesčio tikslui arba poveikiui“, reikalauja nustatyti, ar kelių prekių ženklų naudojimo partnerio, kuris nėra išleidėjas, ir trišalės mokėjimo kortelių schemos sutartas atlygis už mokėjimo operacijas arba su šiomis kortelėmis susijusią veiklą turi skatinamąjį poveikį, lygiavertį tokiam tarpbankiniam mokesčiui, o tai reiškia, kad reikia atsižvelgti į šio atlygio tikslą arba poveikį vartotojo paskatai naudoti minėtas korteles.
4.      Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad „prekybininko aptarnavimo mokestis“, kurį kelių prekių ženklų naudojimo partneris moka trišalei mokėjimo kortelių schemai, negali būti išskaičiuojamas iš mokėjimų, nuolaidų ar paskatų, kuriuos kelių prekių ženklų naudojimo partneris iš mokėjimo kortelių schemos gauna už kortele grindžiamas mokėjimo operacijas ar susijusią veiklą.
5.      Reglamento 2015/751 2 straipsnio 11 punktas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį, siekiant apskaičiuoti grynąją kompensaciją, leidžiama iš bendros sumos, kurią kelių prekių ženklų naudojimo partneris gavo iš trišalės mokėjimo kortelių schemos, atskaityti ne tik šio partnerio mokamą piniginį atlygį, bet ir nepinigines išmokas, kurias šis partneris moka šiai mokėjimo kortelių schemai ir kurios turi būti įvertintos atsižvelgiant į jų realią ekonominę vertę.
Parašai.
*      Proceso kalba: nyderlandų.