62001TO0141_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål T-141/01 R,
Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis, Barcelona (Spanien), företrätt av advokaten C. Belard-Kopke Marques-Pinto, med delgivningsadress i Luxemburg,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av L. Visaggio och S. Pardo Quintillán, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
svarande,
angående en ansökan om uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut C (1999) 534 av den 4 mars 1999 om att dra in ett finansiellt gemenskapsstöd,
meddelar
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS ORDFÖRANDE
följande
Beslut
Domskäl
Bakgrund och förfarande
1 Genom beslut C (93) 3394 av den 26 november 1993, som antogs i enlighet med artikel 8 i rådets förordning (EEG) nr 4256/88 av den 19 december 1988 om bestämmelser för tillämpningen av förordning (EEG) nr 2052/88 i fråga om EUGFJ:s utvecklingssektion (EGT L 374, s. 25; svensk specialutgåva, område 14, volym 2, s. 3), beviljade kommissionen sökanden, kallad Entorn S.L., i ett administrativt förfarande inför kommissionen, finansiellt stöd avseende projekt nr 93.ES.06.030 (nedan kallat beviljandebeslutet) med titeln "Demonstrationsprojekt för produktion av sumak med nya odlingstekniker"(nedan kallat projektet). Det framgår av handlingarna i målet att J. Tasias Valls, i sin egenskap av befullmäktigad förvaltare, var den ende rättslige företrädaren som hade getts befogenhet att handla i sökandens namn.
2 Den totala kostnaden för projektet var 1 381 132 ecu och det finansiella gemenskapsstödet fastställdes till ett maximalt belopp på 1 035 849 ecu.
3 Genom skrivelse av den 30 november 1993 informerades kommissionen om att Entorn S.L. hade ändrat adress och uppgifter om bankkonto. Skrivelsen var undertecknad av en person vid namn A. López Gargallo.
4 Den nya adressen till Entorn S.L. i Sevilla (Spanien) delgavs kommissionen genom skrivelse av den 29 mars 1994 undertecknad av J. Tasias Valls. I denna skrivelse fanns D. Garcia Rodriguez och J. Tasias Valls angivna som tekniskt ansvarig respektive projektansvarig.
5 I enlighet med bestämmelserna i bilaga 2 i beviljandebeslutet inbetalades två förskott på sammanlagt 725 094 ecu till det bankkonto som angavs i skrivelsen av den 30 november 1993.
6 Kommissionen riktade den 10 juli 1997 en skrivelse till Entorn S.L. i Sevilla vari bolaget upplystes om att kommissionen hade inlett en teknisk och bokföringsmässig granskning av finansiellt stöd som redan beviljats av kommissionen i enlighet med artikel 8 i förordning nr 4256/88.
7 Kontroller utfördes den 24 och den 25 juli 1997 på den plats i Sevilla där projektet skulle genomföras, i närvaro av J. Tasias Valls och D. Garcia Rodriguez.
8 Efter det att kontrollerna slutförts meddelade kommissionen bolaget, genom skrivelse av den 3 april 1998 som delgavs Entorn (Sumac) på adressen i Sevilla, vad den kommit fram till. Kommissionen framhöll att det fanns omständigheter som kunde utgöra oegentligheter och uppgav att den hade beslutat att inleda det förfarande som föreskrivs i bilaga 2 punkt 10 i beviljandebeslutet och i artikel 24 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om samordningen av de olika strukturfondernas verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet (EGT L 374, s. 1). Entorn (Sumac) upplystes även om att det kunde bli aktuellt att återkräva de belopp som hittills beviljats. Bolaget anmodades slutligen att inom en tidsfrist av sex veckor lägga fram bevis på att de förpliktelser som följde av beviljandebeslutet hade fullgjorts.
9 Kommissionen mottog ett svar genom skrivelse av den 24 maj 1998 avsänd från Sevilla och undertecknad av D. Garcia Rodriguez, som vid denna tidpunkt var tekniskt ansvarig för projektet.
10 Kommissionen antog den 4 mars 1999 ett beslut som delgavs sökanden den 10 april 2001 och även riktades till Konungariket Spanien (nedan kallat det ifrågasatta beslutet). I detta beslut förordnar kommissionen om att ifrågavarande finansiella stöd skall dras in och att sökanden och, i förekommande fall, de personer som är juridiskt ansvariga för sökandens skulder skall återbetala de förskott som redan erlagts, inom en tidsfrist på 60 dagar räknat från beslutets delgivning. Det ifrågasatta beslutet har följande motivering:
"1) Ansökan om stöd ingavs av bolaget ENTORN SL, med säte i Barcelona. Det är detta bolag som har beviljats gemenskapsstöd, medan ett bolag vid namn Entorn Trading Limited bildades i Dublin och en filial till bolaget, på begäran av Biego, öppnades i Sevilla med namnet ENTORN SL. Alla inbetalningar till projektet som gjorts av kommissionen har skett till det senare bolaget. Denna åtgärd beskrevs för kommissionen som att enbart mottagarens ledning ändrades, medan det i själva verket rör sig om ett byte av mottagare av stöd till projektet utan medgivande från kommissionens sida.
2) Under det ovannämnda kontrollbesöket, vid det säte som mottagaren meddelat, har det konstaterats att detta säte tillhör bolaget MB Consultores y Auditores. Inspektörerna har inte kunnat ta del av någon verifikationshandling, administrativ handling eller bokföringsmässig handling, angående projektet, trots att kommissionen i punkterna 5 och 6 i bilaga 2 i [beviljandebeslutet] föreskriver att all dokumentation angående projektet skall stå till kommissionens förfogande vid bolagets säte. Vidare har inspektörerna samtidigt konstaterat att underskrifterna på de olika handlingar som ingetts till kommissionen i samband med projektet hade förfalskats och att den utrustning som finns på fotografier i den tekniska bilagan till slutrapporten över huvud taget inte hade använts i detta sammanhang.
3) Slutligen framgår det av en kopia av en balansräkning som ingavs till spanska finansministeriet i samband med bolaget Entorn S.L.:s deklaration att kostnaden för projektet uppgick till omkring 23 miljoner [spanska pesetas] (ESP), medan bolagets sammanlagda deklarerade utgifter uppgick till 233 623 004 ESP.
Under dessa förhållanden skall stödet dras in och återkrav ske i enlighet med förfarandet i artikel 24.3 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av de belopp som beviljats för projektet fram till denna dag.
I enlighet med nationell bolagsrätt är delägare i varje bolag ansvariga för bolagets skulder.
..."
11 Vad angår bolaget Entorn Trading Limited, framgår det av handlingarna i målet att det till fullmaktsinnehavare utsåg D. Garcia Rodriguez, vilken i denna egenskap upprättade en stiftelseurkund avseende en filial i Spanien, benämnd Entorn Sociedad Limitada-Sucursal en España (nedan kallad Entorn S.L. Sucursal). Det senare bolaget hade som adress i Sevilla den adress som meddelats kommissionen genom skrivelse av den 30 november 1993. I februari 1996 flyttades filialen till Teneriffa varefter den skulle ha upphört.
12 Vad beträffar J. Tasias Valls deltagande, i egenskap av tekniskt ansvarig för projektet, framgår det av handlingarna i målet att han överlämnade en rad fakturor för sina tjänster till Entorn S.L. Sucursal via bolaget Codema SA och att det senare bolaget mottog den första betalningen för dessa fakturor den 18 januari 1994. Det framgår av handlingarna i målet att Codema innehar 99,98 procent av sökandens aktier och J. Tasias Valls 0,02 procent. Den senare, som är den störste aktieägaren och Codemas verkställande direktör, står för närvarande under åtal i Spanien.
13 Genom ansökan, som inkom till förstainstansrättens kansli den 20 juni 2001, har sökanden i enlighet med artikel 230 EG väckt talan om ogiltigförklaring av det ifrågasatta beslutet.
14 Genom särskild handling, som ingavs till förstainstansrättens kansli den 25 juni 2001, har sökanden anhängiggjort denna ansökan om uppskov med verkställigheten av det ifrågasatta beslutet.
15 Kommissionen ingav den 9 juli 2001 sitt yttrande över denna ansökan.
16 Parterna yttrade sig muntligen den 12 september 2001. Under förhandlingen lade sökanden fram en handling innehållande dess balansräkning för år 2000 samt balansräkningen för perioden den 1 januari-den 30 juni 2001.
Rättslig bedömning
17 Enligt bestämmelserna i artiklarna 242 EG och 243 EG jämförda med artikel 4 i rådets beslut 88/591/EKSG, EEG, Euratom av den 24 oktober 1988 om upprättandet av Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt (EGT L 319, s. 1; svensk specialutgåva, område 1, volym 42, s. 89), i dess lydelse enligt rådets beslut 93/350/EKSG, EEG, Euratom av den 8 juni 1993 (EGT L 144, s. 21; svensk specialutgåva, område 1, volym 3, s. 21), får förstainstansrätten, om den anser att omständigheterna så kräver, förordna om uppskov med verkställigheten av den påtalade rättsakten eller föreskriva nödvändiga interimistiska åtgärder.
18 I artikel 104.2 i rättegångsreglerna föreskrivs att en ansökan om interimistiska åtgärder skall ange de omständigheter som ställer krav på skyndsamhet och de faktiska och rättsliga grunder på vilka de begärda åtgärderna omedelbart framstår som befogade (fumus boni juris). Dessa villkor är kumulativa, vilket innebär att en ansökan om uppskov med verkställigheten skall avslås när ett av villkoren inte är uppfyllt. Förstainstansrätten skall även i förekommande fall göra en avvägning mellan de föreliggande intressena (beslut av förstainstansrättens ordförande av den 25 november 1999 i mål T-222/99 R, Martinez och de Gaulle mot parlamentet, REG 1999, s. II-3397, punkt 22, och av den 2 maj 2000 i mål T-17/00 R, Rothley m.fl. mot parlamentet, REG 2000, s. II-2085, punkt 37).
Parternas argument
Fumus boni juris
19 Sökanden har gjort gällande för det första att det ifrågasatta beslutet baseras på en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna, för det andra att det saknar tillräcklig och sammanhängande motivering, för det tredje att de väsentliga formföreskrifter som föreskrivs för beslutets antagande har åsidosatts och att beslutet uppenbart strider mot den allmänna gemenskapsrättsliga princip som säkerställer iakttagandet av rätten till försvar i varje förfarande som inletts gentemot en enskild, vilket riskerar att utmynna i en rättsakt som är till dennes nackdel.
20 Vad angår den påstådda felaktiga bedömningen av de faktiska omständigheterna har sökanden hävdat att kommissionen, genom att acceptera att den enhet som kom i åtnjutande av det beviljade finansiella stödet bytte identitet och genom att betala två förskott på det finansiella stödet till Entorn S.L. Sucursal vilket tilldelats i enlighet med beviljandebeslutet, erkände, även om det inte skedde uttryckligen, att sökanden från den tidpunkten upphörde att vara mottagare av det finansiella stödet och inte längre kunde betraktas som ansvarig för projektets genomförande. Detta fick till följd att sökanden inte kunde vara det ifrågasatta beslutets adressat. I det avseendet har sökanden understrukit att bolaget aldrig har flyttat utanför Barcelona, vilket bekräftas av handelsregistret.
21 Vad beträffar avsaknaden av tillräcklig och sammanhängande motivering av det ifrågasatta beslutet borde kommissionen, på ett klart och sammanhängande sätt, ha visat vilka orsakerna var till att kommissionen uppfattade sökanden som beviljandebeslutets verkliga adressat och därigenom mottagaren av det finansiella stödet i dess egenskap av ansvarig för projektets genomförande.
22 När det vidare gäller ett beslut varigenom stränga sanktioner tillgrips mot sökanden - ett krav på återbetalning av 725 094 euro - borde kommissionen vara skyldig att lägga fram tungt vägande argument som på ett klart och ovedersägligt sätt bevisar den omständigheten att sökanden verkligen har mottagit ifrågavarande belopp. Argument med denna innebörd förekommer inte i det ifrågasatta beslutet.
23 Det räcker nämligen inte, för att visa att det endast existerar en enhet, att framhålla att det finns en tydlig likhet mellan sökandens och Entorn S.L. Sucursals firmanamn.
24 Vidare saknar det ifrågasatta beslutet en välgrundad motivering som förklarar den omständigheten att betalning skett i enlighet med bilaga 2 punkt 4 stycke 2 första och andra strecksatserna i beviljandebeslutet till förmån för en enhet som ur rättslig synvinkel är avskild från sökanden. I en situation som denna borde principen om försiktig förvaltning ha föranlett kommissionen att förklara den inträffade förändringen för sökanden.
25 Slutligen antogs det ifrågasatta beslutet i strid med väsentliga formföreskrifter och i strid med den grundläggande principen om rätten till försvar. Särskilt anmärkningsvärt är att beslutet antogs utan att de i bilaga 2 punkt 10 i beviljandebeslutet föreskrivna formerna iakttogs, det vill säga sökandens möjlighet att åberopa de grunder för försvar som sökanden anser vara mest relevanta och lämpliga innan det ifrågasatta beslutet antas.
26 Sökanden blev aldrig anmodad att yttra sig skriftligen efter det att ifrågavarande kontroller utförts av kommissionens tjänstemän. Visserligen var den av sökanden befullmäktigade tjänstemannen närvarande under dessa kontroller. Han var dock närvarande i egenskap av tekniskt ansvarig för projektet. Sökanden anser att kommissionen hade en skyldighet att begära ytterligare förklaringar av denne och av J. Tasias Valls i syfte att undanröja tveksamheterna i fråga om de båda bolagens, det vill säga sökandens och Entorn S.L. Sucursals, respektive identiteter.
27 Kommissionen har bestritt att den gett ett tyst eller uttryckligt godkännade av bytet av mottagare av det finansiella stödet avseende projektet, av det enda skälet att kommissionen aldrig fått något meddelande om bytet. De meddelanden som kommissionen erhöll i november 1993 och i mars 1994, där det delgavs förändringar av nummer på bankkonton och adresser till bolags säten, föreföll endast avse förändringar av referenser.
28 Under dessa förhållanden kan inte sökandebolaget påstå att det fråntagits ansvar vad beträffar genomförandet av projektet. Dessutom utgör ett icke meddelat byte av mottagare av stöd till projektet en betydande förändring med avseende på artikel 24.2 i förordning nr 4253/88 och motiverar således att stödet reduceras eller dras in.
29 När det gäller den påstådda bristen på motivering anser kommissionen att det inte var nödvändigt att motivera indragningen av stödet mer utförligt än vad som skett i det ifrågasatta beslutet genom förklaringen att sökanden är mottagare av det finansiella gemenskapsstödet, ansvarig för projektets genomförande och beviljandebeslutets adressat. Kommissionen har inte heller godkänt ett utbyte av mottagare och var inte ens medveten om proceduren med att bilda det nya bolaget. Kommissionen har således medvetet förts bakom ljuset för att göra fördelningen av ansvaret för oegentligheterna rörande projektets genomförande komplicerad.
30 Vad angår det påstådda åsidosättandet av de väsentliga formföreskrifter som skulle iakttas vid antagandet av det ifrågasatta beslutet samt åsidosättandet av den grundläggande principen om rätten till försvar, har kommissionen anmärkt att skrivelsen av den 3 april 1998, i vilken sökanden gavs tillfälle att uttala sig angående de faktiska omständigheter som skulle göra det befogat att dra in det finansiella gemenskapsstödet, översändes till adressen i Sevilla. Det var denna adress som hade delgetts kommissionen såsom varande den där projektet skulle genomföras och den plats där kommissionens inspektion utfördes samt där kommissionens inspektörer träffade J. Tasias Valls. Med hänsyn till de band som förenar sökanden och Entorn S.L. Sucursal och dess delägare, tjänstemän och fullmaktsinnehavare, anser kommissionen att den inte kan klandras för att ha använt adressen i Sevilla för delgivning av begäran om yttrande. Kommissionen använde den adressen vid all skriftväxling riktad till mottagaren sedan adressen meddelats kommissionen.
Krav på skyndsamhet
31 Sökanden har gjort gällande att ifrågavarande interimistiska åtgärd kräver skyndsamhet för att förhindra att den omedelbara återbetalningen av 725 094 euro, som utgör föremålet för det ifrågasatta beslutet, får till följd att företagets verksamhet definitivt upphör.
32 Sökanden är nämligen ett bolag med begränsat ansvar som bedriver verksamhet i liten skala, i den mening som avses i beslutet av domstolens ordförande av den 10 juni 1988 i mål C-152/88 R, Sofrimport mot kommissionen (REG 1988, s. 2931), och har knappt tio arbetstagare med anställningskontrakt. Bolagets aktiekapital uppgår till 30 050 euro.
33 Sedan bolaget bildades den 4 juni 1993 har sökandens ekonomiska situation genomgått en positiv utveckling. Särskilt uppgick omsättningen under räkenskapsåret 1994 till 30 373 833 ESP (182 550,41 euro) och vinsten uppgick då till 2 899 905 ESP (17 428,78 euro). Det framgår av den bolagsskatt som belastade sökanden för räkenskapsåret 1999 att bolagets totala omsättning uppgick till 138 387 025 ESP eller 831 722 euro. För räkenskapsåret 1999 uppgick vinsten till 7 652 264 ESP eller 45 991,03 euro. Uppgifterna beträffande företagets omsättning och vinst gör det uppenbart att det skulle innebära en allvarlig och irreparabel skada för sökandebolaget om det blev skyldigt att omedelbart betala tillbaka de 725 094 euro som följer av det ifrågasatta beslutet.
34 Med hänsyn till den omständigheten att dessa 725 094 euro motsvarar nästan hela företagets omsättning och nästan 15 gånger 1999 års vinst, skulle verkställigheten av det ifrågasatta beslutet omedelbart medföra att företagets verksamhet upphörde, eftersom detta inte skulle vara i stånd att omedelbart klara av inbetalningen av detta belopp utan att på ett ohjälpligt sätt äventyra bolagets möjligheter att överleva till dess att förstainstansrätten avgjort målet i sak.
35 Vidare har sökanden framhållit att det framgår av artikel 104 i den spanska lagen för bolag med begränsat ansvar och den spanska handelslagen att bolaget skulle tvingas att upphöra med sin verksamhet om det ifrågasatta beslutet verkställdes. I detta fall skulle företaget upplösas därför att de uppkomna förlusterna skulle sluka mer än halva aktiekapitalet.
36 Vad beträffar den eventuella möjligheten att sökandebolagets delägare skulle kunna göra ett kapitaltillskott, såsom kommissionen har gjort gällande, har sökanden erinrat om att artikel 1 i den spanska bolagslagen klart begränsar delägarnas ansvar. De senare skall inte personligen ansvara för företagets skulder. Det är heller inte möjligt för en ekonomisk enhet eller tredje man att gå i borgen för det begärda beloppet.
37 Med hänsyn till de oproportionella verkningar som det ifrågasatta beslutet skulle få för bolaget visar det sig att detta beslut skulle medföra en allvarlig och irreparabel skada för sökanden och att den begärda interimistiska åtgärden därför borde anses vara av den art att den kräver skyndsamhet.
38 Kommissionen har gjort gällande att sökanden inte har tillhandahållit några konkreta upplysningar till hjälp för bedömningen av exakt vilka konsekvenserna skulle bli av ett uteblivet uppskov med det ifrågasatta beslutets verkställighet. Enligt kommissionen har sökandebolaget medgett att det har haft god ekonomi sedan det bildades. Uppgifterna angående dess omsättning och vinst visar att bolaget genomgått en konstant ekonomisk utveckling sedan det bildades.
39 Vidare framgår det av fast rättspraxis att när ett bolags ekonomiska bärkraft skall undersökas, kan bedömningen av dess ekonomiska situation ske med hänsyn till hur den koncern fungerar som sökanden tillhör genom sina aktieägare. Sökanden har dock inte gett någon information om aktieägarnas ekonomiska styrka.
40 Vidare anser kommissionen att den påstådda risken för att sökandens verksamhet skulle tvingas upphöra, är rent hypotetisk och att en nedläggning skulle kunna undvikas om sökanden riktade en i vederbörlig ordning motiverad begäran till kommissionen om att få ytterligare anstånd med betalningen eller att få erlägga delbetalningar.
Rättens bedömning
41 Det bör inledningsvis erinras om att det system med subventioner som har utarbetats genom gemenskapsbestämmelserna framför allt bygger på att mottagaren fullgör ett antal skyldigheter som ger honom rätt att uppbära det angivna finansiella stödet. Om mottagaren inte fullgör alla dessa skyldigheter har kommissionen enligt artikel 24.2 i förordning nr 4253/88 rätt att ompröva omfattningen av de skyldigheter som den har åtagit sig enligt det beslut varigenom stödet beviljats (se analogt förstainstansrättens dom av den 24 april 1996 i de förenade målen T-551/93 och T-231/94-T-234/94, Industrias Pesqueras Campos m.fl. mot kommissionen, REG 1996, s. II-247, punkt 161).
42 De som ansöker om och mottar finansiellt gemenskapsstöd är bland annat skyldiga att försäkra sig om att de ger kommissionen tillförlitliga upplysningar som inte kan vilseleda kommissionen, annars skulle det kontroll- och bevissystem som införts för att kontrollera huruvida villkoren för beviljande av stöd är uppfyllda, inte fungera tillfredsställande. I brist på tillförlitlig information skulle projekt som inte uppfyller de ställda kraven kunna komma i åtnjutande av finansiellt stöd. Härav följer att den informations- och lojalitetsplikt som åligger dem som ansöker om och mottar stöd ingår i EUGFJ:s stödsystem och är väsentlig för att systemet skall fungera väl.
43 I det aktuella fallet upplyste dock inte sökanden, i sin egenskap av mottagare av finansiellt stöd, kommissionen om den påstådda överlåtelsen av projektets genomförande och försäkrade sig inte heller om att kommissionen fått information om detta av tredje man. Tvärtom underlät J. Tasias Valls, såsom sökanden har medgett i sin ansökan om interimistiska åtgärder, att vidta alla de åtgärder som behövdes i syfte att inför kommissionen på ett klart och definitivt sätt visa att sökanden avstått från att genomföra projektet.
44 Det skall således slås fast att det inte finns någon omständighet som gör det möjligt att omedelbart bekräfta sökandens påstående om att kommissionen har medgett att sökanden upphörde att vara mottagare av det finansiella stödet och att det ifrågasatta beslutet baserades på en felaktig bedömning.
45 När det gäller argumentet att det ifrågasatta beslutet var otillräckligt motiverat, räcker det att omedelbart slå fast att kommissionen på ett tillräckligt klart sätt har uppgett, inte endast skälen till att den ansåg sig ha blivit vilseledd av sökanden i fråga om vilket bolag som skulle motta stödet utan även skälet till att sökandebolaget, till vilket beviljandebeslutet var riktat, kan hållas ansvarigt för de oegentligheter som konstateras i det ifrågasatta beslutet.
46 Vad angår kommissionens påstådda åsidosättande av sökandens rätt till försvar, räcker det att omedelbart konstatera att kommissionen i sin skrivelse av den 3 april 1998 just anmodade sökanden att lägga fram bevis för att de skyldigheter som följer av beviljandebeslutet hade fullgjorts.
47 Slutligen kan, vid en första anblick, sökanden inte klandra kommissionen för att den använde adressen i Sevilla vid delgivningen av begäran om yttrande. I detta sammanhang bör det erinras om att sökanden undvek att informera kommissionen om den påstådda överlåtelsen av projektets genomförande. Den av sökanden befullmäktigade tjänstemannen gav, särskilt genom sin närvaro vid de kontroller som utfördes av kommissionen, stöd åt dess enligt vad sökanden har påstått felaktiga uppfattning att sökandens adress faktiskt var adressen i Sevilla.
48 Av dessa skäl motiverar inte vid en första anblick de av sökanden framförda argumenten det begärda uppskovet med verkställigheten.
49 Även om sökandens argument, rent hypotetiskt, vid en första anblick hade motiverat det begärda uppskovet med verkställigheten skall det i vart fall slås fast att det inte föreligger några omständigheter som visar att det krävs skyndsamhet.
50 Härvidlag bör erinras om de upplysningar som getts ovan, särskilt i punkt 12, angående sökandens aktieägare. Av denna punkt framgår att sökanden är ett bolag med begränsat ansvar, varav Codema innehar 99,98 procent av aktierna och J. Tasias Valls 0,02 procent samt att denne är den störste aktieägaren och Codemas verkställande direktör.
51 Det skall erinras om att när sökandens ekonomiska bärkraft skall undersökas kan bedömningen av dennes ekonomiska situation ske bland annat med hänsyn till hur den koncern fungerar som sökanden tillhör genom sina aktieägare (beslut av domstolens ordförande av den 7 mars 1995 i mål C-12/95 P, Transacciones Marítimas m.fl. mot kommissionen, REG 1995, s. I-467, punkt 12, beslut av förstainstansrättens ordförande av den 4 juni 1996 i mål T-18/96 R, SCK och FNK mot kommissionen, REG 1996, s. II-407, punkt 35, och av den 30 juni 1999 i mål T-13/99 R, Pfizer Animal Health mot rådet, REG 1999, s. II-1961, punkt 155, bekräftat av beslut av domstolens ordförande av den 18 november 1999 i mål C-329/99 P (R), Pfizer Animal Health mot rådet, REG 1999, s. I-8343, punkt 67).
52 Detta synsätt baseras på tanken att det berörda företagets objektiva intressen inte är självständiga i förhållande till dem som de fysiska eller juridiska personer har vilka kontrollerar företaget och att den påstådda skadans allvarliga och irreparabla art således skall bedömas utifrån den grupp som dessa personer ingår i. Det faktum att intressena sammanfaller motiverar i särskilt hög grad att det berörda företagets intresse av att överleva inte skall bedömas oberoende av det intresse som de som kontrollerar företaget har av dess fortbestånd (se beslut av förstainstansrättens ordförande av den 15 januari 2001 i mål T-241/00 R, Le Canne mot kommissionen, REG 2001, s. II-37, punkt 40).
53 Det saknar i detta hänseende betydelse att den person som, såsom företagets huvudägare, kontrollerar företaget är en fysisk person och alltså inte själv är ett företag (se beslut av domstolens ordförande av den 14 december 1999 i mål C-335/99 P(R), HFB m.fl. mot kommissionen, REG 1999, s. I-8705, punkt 64, och beslutet i det ovannämnda målet Le Canne mot kommissionen, punkt 42).
54 I detta mål kan konstateras att även om det framgår av sökandens balansräkningar att det handlar om ett mindre bolag med liten ekonomisk styrka, har inte sökanden tillhandahållit det minsta bevis angående aktieägarnas, det vill säga Codema och J. Tasias Valls, ekonomiska situation, vilket skulle ha gjort det möjligt att konkret bedöma om de har tillräckliga tillgångar för att tillvarata sina intressen.
55 Slutligen har sökanden inte försökt åstadkomma något arrangemang i samförstånd med kommissionen, vilket i utbyte mot en bankgaranti som sökanden måste ställa skulle ha möjliggjort antingen att sökanden slapp betala det krävda beloppet innan målet avgjorts i sak eller att det medgavs ytterligare anstånd med återbetalningen eller att denna skedde genom delbetalningar. Här bör erinras om att med beaktande av gemenskapens väsentliga intresse av att beivra och sanktionera allvarliga oegentligheter i samband med gemenskapssubventioner anser förstainstansrätten därför, då handlingarna i målet vid en första anblick ger upphov till befogade misstankar om oegentligheter, att den i vart fall inte kan bevilja uppskov med verkställigheten av beslutet utan att en säkerhet eller bankgaranti ställs (se beslut av ordföranden på förstainstansrättens andra avdelning av den 16 juli 1999 i mål T-143/99 R, Hortiplant mot kommissionen, REG 1999, s. II-2451, punkt 30).
56 Det följer av det ovan anförda att sökandebolaget inte har kunnat visa att det i avsaknad av det begärda uppskovet med verkställigheten skulle lida en allvarlig och irreparabel skada.
57 Följaktligen skall ansökan om interimistiska åtgärder avslås.
Domslut
På dessa grunder fattar
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS ORDFÖRANDE
följande beslut:
1) Ansökan om interimistiska åtgärder avslås.
2) Beslut om rättegångskostnader kommer att meddelas senare.