FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (ensamdomare)
den 21 januari 2004
Mål T-97/02
Prodromos Mavridis
mot
Europeiska gemenskapernas kommission
”Tjänstemän ─ Befordran ─ Inte upptagen i förteckningen över tjänstemän som befordrats till lönegrad A5 ─ Tillgång till betygsrapporter”
Fullständig text på franska II – 0000
Saken:      Talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 6 april 2001 att inte uppta sökanden på förteckningen över de tjänstemän
som befordrats till lönegrad A5 i befordringsförfarandet för år 2001.
Avgörande:      Talan ogillas. Vardera parten skall bära sina egna rättegångskostnader.
Sammanfattning
1.     Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer – Beaktande av betygsrapporter – Ofullständig personalakt – Följder
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45.1)
2.     Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer – Beaktande av betygsrapporter – Skyldighet för tillsättningsmyndigheten
att skjuta upp sitt beslut om tillgång saknas till den senaste eller näst senaste betygsrapporten för en av de tjänstemän
som kan komma i fråga för en befordran – Föreligger inte
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45.1)
3.     Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer – Villkor – Administrationens utrymme för skönsmässig bedömning – Bedömning
i förväg av sökande inom varje generaldirektorat – Tillåtet
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)
1.     Betygsrapporten utgör en oundgänglig faktor varje gång en tjänstemans karriär skall utvärderas i samband med att beslut skall
fattas om tjänstemannens befordran.
När tillsättningsmyndigheten inte har kunnat genomföra en jämförelse av kandidaternas kvalifikationer på grund av att administrationen
har upprättat betygsrapporterna för en eller flera av dem först efter betydande dröjsmål har en felaktighet begåtts vid befordringsförfarandet.
Det finns dock två fall då denna felaktighet inte medför någon sanktionsåtgärd. För det första kan under exceptionella omständigheter
avsaknaden av en betygsrapport kompenseras genom att det finns annan information om tjänstemannens kvalifikationer. För det
andra räcker det inte för att ogiltigförklara befordringarna att en kandidats personalakt är felaktig och ofullständig. Det
skall därutöver ha visats att denna omständighet har kunnat ha en avgörande betydelse för befordringsförfarandet.
(se punkterna 49–51)
Hänvisning till domstolen den 18 december 1980, 156/79 och 51/80, Gratreau mot kommissionen, REG 1980 s. 3943, punkterna 22
och 24; domstolen den 10 juni 1987, 7/86, Vincent mot parlamentet, REG 1987 s. 2473, punkterna 16 och 17; domstolen den 17
december 1992, C-68/91 P, Moritz mot kommissionen, REG 1992 s. I-6849, punkt 16; förstainstansrätten den 16 december 1993,
T-58/92, Moat mot kommissionen, REG 1993 s. II-1443, punkt 59; förstainstansrätten den 19 september 1996, T 386/94, Allo mot
kommissionen, REGP 1996 s. I-A-393 och II-1161, punkt 28; förstainstansrätten den 24 februari 2000, T-82/98, Jacobs mot kommissionen,
REGP 2000 s. I-A-39 och II-169, punkt 34; förstainstansrätten den 5 oktober 2000, mål T-202/99, Rappe mot kommissionen, REGP
2000 s. I-A-201 och II-911, punkterna 38 och 40; förstainstansrätten den 20 juli 2001, mål T-351/99, Brumter mot kommissionen,
REGP 2001 s. I-A-165 och II-757, punkt 83; förstainstansrätten den 12 december 2002, mål T-135/00, Morello mot kommissionen,
REGP 2002 s. I-A-265 och II-1313, punkt 84
2.     Även om det inte är uteslutet att tillsättningsmyndigheten, då den fattar ett beslut om befordran, vid jämförelsen av kvalifikationer
kan ta hänsyn till samtliga betygsrapporter avseende de tjänstemän som kan komma i fråga för befordran, är dock myndigheten
inte skyldig enligt artikel 45.1 i tjänsteföreskrifterna att skjuta upp sitt beslut om den senaste slutgiltiga betygsrapporten
avseende någon av kandidaterna inte finns tillgänglig. Det kan inte förhålla sig annorlunda då den näst senaste betygsrapporten
för en tjänsteman saknas, när det står klart att den senaste slutgiltiga betygsrapporten fanns tillgänglig för jämförelsen
av kvalifikationer när det omtvistade beslutet fattades.
(se punkt 60)
Hänvisning till domstolen den 27 januari 1983, 263/81, List mot kommissionen, REG 1983 s. 103, punkterna 25-27; Moritz mot
kommissionen, nämnt ovan, punkterna 16-18; Rappe mot kommissionen, nämnt ovan, punkt 39; förstainstansrätten den 15 november
2001, T-194/99, Sebastiani mot kommissionen, REG s. II-991, punkt 44
3.     Tillsättningsmyndigheten har enligt tjänsteföreskrifterna befogenhet att göra en jämförelse av kvalifikationerna hos de kandidater
som kan komma i fråga för befordran enligt det förfarande och tillvägagångssätt som den bedömer som lämpligast.
Inom ramen för sin bedömning skall nämnda myndighet ha tillgång till alla uppgifter för att bedöma kandidaternas respektive
kvalifikationer. Den tar i detta syfte hjälp av de administrativa enheterna på skilda nivåer i hierarkin.
En bedömning i förväg av de tjänstemän som kan komma i fråga för en befordran, inom vart och ett av de generaldirektorat vid
kommissionen som de lyder under, utgör inte hinder för en sådan jämförelse av kandidaternas kvalifikationer som avses i artikel
45 i tjänsteföreskrifterna utan bidrar tvärtom till att principen om god förvaltningssed upprätthålls. Vidare är generaldirektörens
inblandning i befordringsförfarandet nödvändig av två skäl, nämligen för det första för att hänsyn skall kunna tas till de
särskilda förutsättningarna inom hans generaldirektorat, som han får kunskap om genom diskussioner med chefer på olika nivåer,
och för det andra för att åstadkomma en enhetlig bedömning av betygsrapporterna för de tjänstemän som kan komma i fråga för
befordran, vilka har upprättats av olika betygsättare.
(se punkterna 75–77)
Hänvisning till förstainstansrätten den 10 juli 1992, T-53/91, Mergen mot kommissionen, REG 1992 s. II-2041, punkt 36; förstainstansrätten
den 30 november 1993, T-76/92, Tsirimokos mot parlamentet, REG 1993 s. II-1281, punkt 16; förstainstansrätten den 13 juli
1995, T-557/93, Rasmussen mot kommissionen, REGP 1995 s. I-A-195 och II-603, punkt 20; förstainstansrätten den 29 februari
1996, T-547/93, Lopes mot domstolen, REGP 1996 s. I-A-63 och II-185, punkt 71; Allo mot kommissionen, nämnt ovan, punkt 29;
förstainstansrätten den 16 september 1998, T-234/97, Rasmussen mot kommissionen, REGP 1998 s. I-A-507 och II-1533, punkt 21;
förstainstansrätten den 3 oktober 2000, T-187/98, Cubero Vermurie mot kommissionen, REGP 2000 s. I-A-195 och II-885, punkt
60+