FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (andra avdelningen)
den 13 december 2004
Mål T-251/02
E
mot
Europeiska gemenskapernas kommission
”Tjänstemän ─ Lön ─ Utlandstillägg ─ Dagtraktamente ─ Bosättningsbidrag ─ Ersättning för resekostnader och flyttkostnader i samband med tillträde av tjänst ─ Rekryteringsort ─ Artiklarna 4, 5, 7, 9 och 10 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna ─ Talan om ogiltigförklaring ─ Skadeståndstalan”
Fullständig text på franska II - 0000
Saken:         Talan dels om ogiltigförklaring av tillsättningsmyndighetens beslut av den 29 augusti 2001 att fastställa sökandens ursprungsort
och rekryteringsort till Bryssel och att vägra sökanden utlandstillägg, bosättningsbidrag, dagtraktamente samt ersättning
för resekostnader och flyttkostnader i samband med att sökanden tillträdde tjänsten, dels en talan om dröjsmålsränta och skadestånd.
Avgörande:         Talan ogillas. Vardera parten skall bära sin rättegångskostnad.
Sammanfattning
1.     Tjänstemän ─ Lön ─ Utlandstillägg ─ Villkor för beviljande ─ Tjänstemannen var inte varaktigt bosatt eller utförde sin huvudsakliga
yrkesverksamhet i anställningsmedlemsstaten under referensperioden ─ Begrepp
(Artikel 4.1 i bilaga VII i Tjänsteföreskrifterna)
2.     Tjänstemän ─ Lön ─ Beviljande av tillägg och ersättningar med stöd av bilaga VII till Tjänsteföreskrifterna ─ Tillsättningsmyndighetens
behörighet ─ Domstolsprövningens omfattning
(Artiklarna 4, 5, 7, 9 och 10 i bilaga VII till Tjänsteföreskrifterna)
3.     Tjänstemän ─ Lön ─ Utlandstillägg ─ Villkor för beviljande ─ Skillnad mellan situationer där arbete utförts för en stat eller
en internationell organisation och situationer där arbete utförts som ett tillfälligt uppdrag för en privat institution ─
Asidosättande av likabehandlinsprincipeng ─ Föreligger inte
1.     Artikel 4.1 i bilaga VII till Tjänsteföreskrifterna skall tolkas så att det grundläggande kriteriet för beviljande av utlandstillägg
är var tjänstemannen var varaktigt bosatt innan tjänstetillträdet.
Med varaktigt bosatt skall förstås den plats där tjänstemannen, med tanke på ett längre uppehåll, har förlagt centrum för
sina intressen. Det innebär att
det skall göras en helhetsbedömning av hans intressen vid fastställelsen av var han är varaktigt
bosatt.
En tolkning som medför att en tjänsteman som inte under referensperioden innan han tillträdde tjänsten var varaktigt bosatt
eller utövade sin huvudsakliga yrkesverksamhet i det land där han senare skall arbeta inte skall ha rätt till
utlandstillägg
strider mot syftet med tillägget. Syftet är nämligen att kompensera för de särskilda kostnader och olägenheter som följer
av att tjänstemannen permanent måste tjänstgöra i ett land till vilket han inte kunnat upprätta någon fast anknytning innan
han trädde i tjänst.
(se punkterna 53, 54 och 70)
Hänvisning till domstolen den 15 september 1994, C-452/93 P, Magdalena Fernández mot Kommissionen, REG 1994, s. I-4295, punkt
22; förstainstansrätten den 8 april 1992, T-18/91, Costacurta Gelabert mot Kommissionen, REG 1992, s. II-1655, punkt 42, och
där anförd rättspraxis; förstainstansrätten den 14 december 1995, T-72/94, Diamantaras mot Kommissionen, REGP 1995, s. I-A-285
och II-865, punkt 48; förstainstansrätten den 28 september 1999, T-28/98, J mot Kommissionen, REGP 1999, s. I-A-185 och II-973,
punkt 32
2.     I bestämmelserna
i bilaga VII till Tjänsteföreskrifterna ges inte den behöriga myndigheten något utrymme för skönsmässig
bedömning av huruvida de ifrågavarande tilläggen eller ersättningarna skall beviljas eller inte, utan den ges en närliggande
behörighet, som innebär att myndigheten till följd av bestämmelsernas tvingande karaktär är skyldig att bevilja det berörda
tillägget eller ersättningen då den konstaterat att de villkor som föreskrivs i den aktuella bestämmelsen är uppfyllda. Härav
följer att gemenskapsdomstolen har fullständig prövningsrätt när den kontrollerar de omständigheter som åberopats av den behöriga
myndigheten liksom hur den behöriga myndigheten har kvalificerat dessa omständigheter när denna bedömde om villkoren för att
beviljas tillägg eller andra ersättningar var uppfyllda.
(se punkt 118)
Hänvisning till förstainstansrätten den 21 oktober 2003, T-302/01, Birkhoff mot Kommissionen, REGP 2003, s. I-A-245 och II-1185,
punkt 38
3.     Eftersom fastställandet av villkoren för att ha rätt till utlandstillägg
innehåller ett utrymme för skönsmässig bedömning
för gemenskapsinstitutionerna har icke-diskrimineringsprincipen och likabehandlingsprincipen endast åsidosatts i det fall
att artikel 4.1a i bilaga VII medför en godtycklig eller uppenbart irrelevant åtskillnad med hänsyn till det uppställda syftet
att kompensera för de särskilda kostnader och olägenheter som följer av att tjänstemannen permanent måste tjänstgöra i ett
land till vilket han inte hade upprättat någon fast anknytning innan han trädde i tjänst.
När det gäller syftet skall åtskillnaden dels mellan situationer där arbete utförts för en stat eller internationell organisation
och dels situationer där arbete utförts av en anställd som ett tillfälligt uppdrag för en privat institution inte betraktas
som godtycklig eller uppenbart irrelevant. I själva verket motiveras det undantag för tjänstemän som föreskrivs i artikel
4.1a i bilaga VII som under referensperioden bott i ett land medan de tjänstgjort hos en annan stat eller internationell organisation
med att tjänstemannen under dessa förhållanden inte har byggt upp någon fast anknytning till detta land . Det förhållande
att det vid tillämpningen av bestämmelsen i artikel 4 i bilaga VII förvisso kan uppkomma gränsfall där tjänstemän som befinner
sig i situationer som påminner om dem som omfattas av artikeln inte beviljas utlandstillägg medför emellertid inte att bestämmelserna
i artikeln kan betraktas som en godtycklig åtskillnad. Den omständighet att lagstiftaren har valt att begränsa presumtionen
för att varaktiga band inte föreligger till situationer där arbetet utförts för en annan stat eller internationell organisation
skall inte betraktas som en godtycklig åtskillnad.
(se punkterna 124-126)
Hänvisning till domstolen den 15 januari 1981, 1322/79, Vutera mot Kommissionen, REG 1981, s. 127, punkterna 8 och 9; Diamantaras
mot Kommissionen, ovan, punkt 48; förstainstansrätten den 30 september 1998, T‑164/97, Busacca m.fl. mot Revisionsrätten,
REGP 1998, s. I-A-565 och II‑1699, punkterna 48 och 49; J mot Kommissionen, ovan, punkt 32; förstainstansrätten den 8 januari
2003, T-94/01, T-152/01 och T-286/01, Hirsch m.fl. mot ECB, REGP 2003, s. I-A-1 och II-27, punkt 51