62024CJ0045_RES
Mål C‑45/24
Verein für Konsumenteninformation
mot
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
(begäran om förhandsavgörande från Oberster Gerichtshof)
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 15 januari 2026
”Begäran om förhandsavgörande – Luftfart – Förordning (EG) nr 261/2004 – Artikel 8.1 – Återbetalning av biljettpriset vid inställd flygning – Provision som uppbärs av den som uppträder som förmedlare mellan passageraren och lufttrafikföretaget vid biljettköpet – Villkor för inklusion – Provisionsbelopp som påstås ha fastställts utan lufttrafikföretagets vetskap – Bevisbörda”
Transport – Lufttrafik – Förordning nr 261/2004 – Kompensation och assistans till passagerare – Återbetalning av inköpspriset för flygbiljetten vid inställd flygning – Beräkning – Beaktande av provision som uppbärs av den som uppträder som förmedlare mellan passageraren och lufttrafikföretaget vid biljettköpet – Villkor – Behovet av att lufttrafikföretaget känner till det exakta provisionsbeloppet – Föreligger inte
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 261/2004, artiklarna 2 f, 5.1 a och 8.1 a)
(se punkterna 30–41 samt domslutet)
Resumé
Efter en begäran om förhandsavgörande från Oberster Gerichtshof (Högsta domstolen, Österrike) preciserar EU-domstolen sin rättspraxis avseende ett lufttrafikföretags skyldighet att vid en inställd flygning till passageraren återbetala den provision som betalats till en tredje part som uppträdde som förmedlare när flygbiljetten köptes.
Några flygpassagerare köpte flygbiljetter på Opodos bokningsportal. Opodo är ett resebolag som har certifierats av International Air Transport Association (IATA) och som har fått tillstånd att utfärda flygbiljetter för Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV:s (nedan kallat KLM) räkning. KLM var det flygbolag som utförde de aktuella flygningarna. Det totala belopp som passagerarna betalade innefattade biljettpriset och en förmedlingsprovision för biljettköpet på Opodos bokningsportal.
På grund av inställda flygningar erhöll passagerarna återbetalning av biljettpriset från KLM, men med avdrag för förmedlingsprovisionen. Verein für Konsumenteninformation (förening för konsumentinformation, Österrike) (nedan kallad VKI), som passagerarna har överlåtit sin rätt till ersättning för biljettkostnaderna till, väckte då talan mot KLM för att erhålla betalning av det belopp som motsvarade förmedlingsprovisionen. VKI gjorde därvidlag gällande att provisionen skulle inkluderas i återbetalningen av biljettkostnaden. Domstolen i första instans biföll talan. KLM överklagade domen till Landesgericht Korneuburg (Regionala domstolen i Korneuburg, Österrike), som upphävde domen.
Mot bakgrund härav överklagade VKI till Högsta domstolen, som är den hänskjutande domstolen i förevarande mål. Den hänskjutande domstolen hyste tvivel om tolkningen av artikel 8.1 a i förordning nr 261/2004 (
1
), och beslutade därför att vilandeförklara målet för att begära ett förhandsavgörande från EU-domstolen. Den hänskjutande domstolen vill bland annat få klarhet i hur lufttrafikföretaget ska informeras om att en förmedlingsprovision tagits ut och om dess storlek, så att provision kan inkluderas i det totala priset för den flygbiljett som ska återbetalas i enlighet med denna bestämmelse, liksom i vem som har bevisbördan för att företaget haft kännedom om provisionen.
Domstolens bedömning
EU-domstolen erinrar först och främst om att det, enligt artikel 8.1 a i förordning nr 261/2004, jämförd med artikel 5.1 a i däri, åligger lufttrafikföretaget att vid inställd flygning erbjuda berörda passagerare assistans i form av bland annat återbetalning av inköpspriset för biljetten. Ordalydelsen i artikel 8.1 a ger vid handen att det finns ett direkt samband mellan begreppet biljett och begreppet inköpspris, då en sådan biljett kan köpas antingen direkt från lufttrafikföretaget eller via en förmedlare såsom den auktoriserade agent för lufttrafikföretaget som avses i artikel 2 f i förordningen.
Därutöver preciserar EU-domstolen att de olika delarna i en biljett, inbegripet biljettpriset, för det fall att biljetten inte utfärdats av lufttrafikföretaget självt, i vart fall ska ha godkänts av lufttrafikföretaget. Således ska endast beståndsdelarna i flygbiljettpriset, såsom en förmedlingsprovision, anses vara nödvändiga och följaktligen ”oundvikliga” för att man ska kunna utnyttja de tjänster som detta lufttrafikföretag erbjuder.
EU-domstolen noterar vidare att köpet av en flygbiljett genom en förmedlare utgör en ”enda transaktion”, eftersom förmedlingsprovisionen utgör en del av biljettpriset, i den mening som avses i artikel 8.1 a i förordning nr 261/2004. Denna förmedlingsprovision kan därför inte skiljas från priset på flygbiljetten, på så sätt att passageraren inte kan avstå från att betala denna provisionen vid biljettköpet. Under dessa omständigheter ska uttaget av en sådan provision, som en ”oundviklig” beståndsdel av flygbiljettens pris, anses ha godkänts av lufttrafikföretaget och ska därmed återbetalas i enlighet med ovannämnda bestämmelse.
Därutöver tillägger EU-domstolen att när lufttrafikföretaget godtar att förmedlaren utfärdar och tillhandahåller flygbiljetter i dess namn och för dess räkning, kan det presumeras att lufttrafikföretaget med nödvändighet känner till förmedlarens affärsmetod bestående i att ta ut en förmedlingsprovision från flygpassageraren när denne köper sin flygbiljett, även om det inte finns något uttryckligt avtalsvillkor om detta.
Slutligen understryker EU-domstolen att det inte krävs att lufttrafikföretaget känner till förmedlingsprovisionens exakta belopp för att den flygpassagerare vars flygning har ställts in ska kunna erhålla återbetalning av provisionen. Om så vore fallet skulle detta nämligen kunna leda till att lufttrafikföretaget motsätter sig återbetalning med motiveringen att det inte hade informerats om förmedlingsprovisionens exakta belopp. Passageraren skulle då kunna tvingas att vända sig till förmedlaren för att erhålla återbetalning av biljettpriset inklusive förmedlingsprovisionen, med risk för att ett sådant förfarande försenar återbetalningen och medför ytterligare, och till och med oproportionerliga, utgifter för passageraren. Ett sådant utfall skulle därmed strida mot målet att sörja för ett långtgående skydd för passagerarna, såsom det anges i skäl 1 i förordning nr 261/2004, och mot den förenkling av förfarandena för återbetalning som har införts genom förordningen.
På samma sätt skulle en sådan tolkning kunna leda till att en flygpassagerare avstår från möjligheten att vända sig till en förmedlare och väljer att boka direkt hos lufttrafikföretaget, även om det skulle visa sig att priset för den biljett som tillhandahålls av en sådan förmedlare är ekonomiskt mer fördelaktigt.
EU-domstolen slår därför fast att artikel 8.1 a i förordning nr 261/2004, jämförd med artikel 5.1 a däri, ska tolkas så, att det flygbiljettpris som ska läggas till grund för beräkningen av det belopp som ett lufttrafikföretag ska återbetala till en passagerare vid en inställd flygning även ska innefatta differensen mellan det belopp som passageraren har betalat och det belopp som lufttrafikföretaget erhållit, varvid denna differens motsvarar den provision som uppburits av ett bolag som agerat som förmedlare, utan att det är nödvändigt att lufttrafikföretaget känner till det exakta provisionsbeloppet.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91 (EUT L 46, 2004, s. 1).