62018CC0100
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
YVES BOT
föredraget den 28 februari 2019 (
1
)
Mål C‑100/18
Línea Directa Aseguradora, SA
mot
Segurcaixa, Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros
(begäran om förhandsavgörande från Tribunal Supremo (Cour suprême, Spanien))
”Begäran om förhandsavgörande – Ansvarsförsäkring för motorfordon – Direktiv 2009/103/EG – Artikel 3 första stycket – Begreppet användning av fordon – Sakskada på en byggnad till följd av en brand i ett fordon som parkerats på den privata parkeringsplats som hör till denna byggnad – Omfattningen av den obligatoriska försäkringen”
I. Inledning
1.
Förevarande begäran om förhandsavgörande från Tribunal Supremo (Högsta domstolen, Spanien) avser tolkningen av artikel 3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/103/EG av den 16 september 2009 om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet. (
2
)
2.
Begäran har framställts i ett mål mellan två försäkringsbolag, nämligen Línea Directa Aseguradora, SA (nedan kallat Línea Directa) och Segurcaixa, Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (nedan kallat Segurcaixa), och rör frågan huruvida en motorfordonsförsäkring täcker skador på en privatbostad till följd av en brand i en bil som stod parkerad i dess garage.
3.
Den nationella domstolens frågor syftar till att klargöra huruvida begreppet ”[användning av] fordon”, som återfinns i artikel 3 första stycket i direktiv 2009/103, kan tolkas så, att detta även omfattar en situation där ett fordon började brinna efter att ha stått parkerat på en privat parkeringsplats i mer än 24 timmar och där branden, enligt den hänskjutande domstolen, började i de mekanismer som är nödvändiga för fordonets transportfunktion.
4.
Vid slutet av min bedömning kommer jag att göra gällande att begreppet ”användning av ett fordon” ska tolkas så, att den omfattar ett fordon som används i enlighet med sin funktion som transportmedel, i händelse av en olycka på en parkeringsplats som är avsedd för detta ändamål.
5.
Jag anser nämligen att omständigheterna i det nationella målet inte motiverar en ändring av avgränsningen av detta begrepp genom att medelst en begränsning i rum utesluta parkering i ett privat garage eller fastställa en begränsning i tid mellan tidpunkten då försäkringsfallet inträffar och det parkerade fordonets tidigare förflyttningar, eller begränsa orsakssambandet till olyckans mekaniska ursprung.
II. Tillämpliga bestämmelser
A.
Unionsrätt
6.
I artikel 1.1 i direktiv 2009/103 föreskrivs följande:
”I detta direktiv avses med
1)
fordon: varje slags motorfordon som är avsett för färd på land och som drivs av mekaniskt förmedlad kraft men som inte är spårbundet samt släpfordon, även om det inte är tillkopplat.”
7.
I artikel 3 i samma direktiv föreskrivs följande:
”Om inte annat följer av artikel 5 ska varje medlemsstat vidta de åtgärder som är lämpliga för att fordon som är normalt hemmahörande inom dess territorium ska omfattas av ansvarsförsäkring [vid sin användning].
Försäkringens omfattning och villkor ska bestämmas inom ramen för de åtgärder som avses i första stycket.
…
Den försäkring som avses i första stycket ska obligatoriskt omfatta både sakskador och personskador.”
8.
I artikel 13.1 första stycket c, i direktivet föreskrivs följande:
”Varje medlemsstat ska vidta alla de åtgärder som är lämpliga för att bestämmelser eller villkor i försäkringsavtal som utfärdats i enlighet med artikel 3 inte, såvitt avser tillämpningen av den artikeln, ska tillämpas på ersättningskrav från tredje man som orsakats skador vid en trafikolycka, om dessa föreskriver att försäkringen inte omfattar fordon som nyttjas eller förs av
…
c)
personer som bryter mot lagstadgade tekniska föreskrifter rörande fordonets skick och säkerhet.”
9.
I artikel 29 i samma direktiv föreskrivs följande:
”Direktiv 72/166/EEG[ (
3
)], 84/5/EEG[ (
4
)], 90/232/EG[ (
5
)], 2000/26/EG[ (
6
)] och 2005/14/EG[ (
7
)] … ska upphöra att gälla ….
Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II.”
B.
Spansk rätt
10.
I artikel 1.1 i Ley sobre responsabilidad civil y seguro en la circulación de vehículos a motor (lagen om civilrättsligt ansvar och försäkring för motorfordon), vilken godkändes genom Real Decreto Legislativo 8/2004 (kungligt lagstiftningsdekret nr 8/2004) av den 29 oktober 2004, (
8
) i den lydelse som var tillämplig vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna, föreskrivs följande:
”Den som framför ett motorfordon är, till följd av den risk som framförandet av sådana fordon medför, ansvarig för skador som orsakas personer eller egendom till följd av användningen.
I händelse av personskador befrias föraren endast från ansvar om denne kan bevisa att skadan beror på fel som begåtts enbart av den skadelidande eller på force majeure som inte har något samband med fordonets framförande eller funktion. Fel på fordonet eller störningar eller funktionsbortfall i något av fordonets system eller delar ska inte betraktas som force majeure.
I händelse av sakskador är föraren ansvarig gentemot tredje man om föraren har ett civilrättsligt ansvar enligt bestämmelserna i artikel 1902 och följande artiklar i Código Civil (civillagen), artikel 109 och följande artiklar i Código Penal (strafflagen), och bestämmelserna i denna lag.
Om både föraren och den skadelidande har varit försumliga fördelas ansvaret mellan dem rättvist och ersättningsbeloppet fastställs i förhållande till var och ens ansvar.
Ägaren till ett fordon ansvarar, även om han inte själv framför fordonet, för de person- och sakskador som föraren orsakat om ägaren är släkt med föraren på något av de sätt som avses i artikel 1903 i civillagen och artikel 120.5 i strafflagen. Detta ansvar upphör om ägaren kan styrka att han har visat all den aktsamhet som kan förväntas av honom för att förhindra skadan.
En ägare till ett fordon som inte omfattas av den obligatoriska försäkringen är, även om han inte själv framför fordonet, tillsammans med föraren civilrättsligt ansvarig för de person- och sakskador som detta fordon orsakar, såvida han inte bevisar att fordonet har stulits ifrån honom.
11.
I artikel 2.1 i Reglamento del seguro obligatorio de responsabilidad civil en la circulación de vehículos de motor (förordningen om obligatorisk ansvarsförsäkring för motorfordon), vilken godkändes genom Real Decreto 1507/2008 (kungligt dekret nr 1507/2008) av den 12 september 2008, (
9
) föreskrivs följande:
”Vad gäller det civilrättsliga ansvaret vid motorfordonstrafik och omfattningen av den obligatoriska försäkring som regleras i denna förordning avses med ’trafikhändelser’ sådana händelser som följer av riskerna med att framföra sådana motorfordon som avses i föregående artikel, såväl i parkeringshus och på parkeringsplatser som på offentlig och enskild väg och mark som är lämpad för trafik, i stadsmiljö eller utanför städerna, liksom på väg och mark som fastän den inte är lämpad för detta ändamål ändå ofta används.”
III. Bakgrund till det nationella målet och tolkningsfrågorna
12.
På eftermiddagen den 19 augusti 2013 parkerade Luis Salazar Rodes sin bil, som han hade köpt tio dagar tidigare, i garaget till en privatbostadsfastighet som ägs av Industrial Software Indusoft.
13.
På eftermiddagen den 20 augusti 2013 startade Luiz Salazar Rodes fordonets motor utan att kunna köra iväg.
14.
Några timmar senare, cirka klockan 03.00 på morgonen, började Luiz Salazar Rodes fordon, som inte hade flyttats på över 24 timmar, brinna och skadade huset intill garaget. Branden orsakades av fordonets elektriska system.
15.
Luiz Salazar Rodes hade tecknat en ansvarsförsäkring för motorfordon hos försäkringsbolaget Línea Directa.
16.
Industrial Software Indusoft, vars fastighet var försäkrad hos försäkringsbolaget Segurcaixa, ersattes med 44704,34 euro för de sakskador på byggnaden som branden i det aktuella fordonet hade orsakat.
17.
Den 5 mars 2014 väckte Segurcaixa talan mot Línea Directa vid Juzgado de Primera Instancia de Vitoria-Gazteiz (Förstainstansrätten i Vitoria-Gazteiz, Spanien) och yrkade att Línea Directa skulle förpliktas att betala det ovannämnda beloppet på 44704,34 euro, jämte lagstadgad ränta, med motiveringen att olyckan hade sitt ursprung i en trafikhändelse med ett fordon som omfattades av Luiz Salazar Rodes ansvarsförsäkring för motorfordon. Nämnda domstol fann att branden inte kunde anses utgöra en sådan trafikhändelse som omfattas av motorfordonsförsäkringen och avslog Segurcaixa begäran.
18.
Segurcaixa överklagade detta avgörande till Audiencia Provincial de Álava (Provinsdomstolen i Álava, Spanien) som upphävde nämnda beslut och biföll Segurcaixas yrkande genom att göra en vid tolkning av begreppet trafikhändelse, (
10
) enligt vilken ”en brand i ett fordon som fordonsägaren inte permanent har parkerat i ett garage, och där anledningen till att fordonet fattade eld är hänförlig till själva fordonet, utan inblandning av tredje man” utgjorde en sådan händelse.
19.
Línea Directa har överklagat denna dom till Tribunal Supremo (Högsta domstolen).
20.
Tribunal Supremo (Högsta domstolen) har angett att omfattningen av den ansvarsförsäkring för motorfordon som avses i artikel 3 i direktiv 2009/103 definieras i den spanska lag som införlivar direktivet med spansk rätt, i vilken det anges att med ”trafikhändelse” avses ”sådana händelser som följer av riskerna med att framföra sådana motorfordon”, såväl i parkeringshus och på parkeringsplatser som på offentlig och enskild väg och mark som är lämpad för trafik, i stadsmiljö eller utanför städerna, liksom på väg och mark som fastän den inte är lämpad för detta ändamål ändå ofta används.
21.
Tribunal Supremo (Högsta domstolen) har tillagt att i enlighet med dess vida tolkning av riskerna med att framföra ett fordon, omfattas ett stillastående fordon eller ett fordon med avstängd motor av den obligatoriska försäkringen om olyckan kan knytas till fordonets transportfunktion. Detsamma gäller ett fordon som fattat eld under en resa.
22.
Nämnda domstol undantog dock brand i ett stillastående fordon som skyddas mot frost med hjälp av bilkapell.
23.
Tribunal Supremo (Högsta domstolen) har preciserat att enligt spansk rätt bär föraren av ett fordon inte ansvaret för skador som orsakats av force majeure, men att fel på fordonet eller funktionsbortfall i något av fordonets system inte betraktas som händelser som utgör force majeure. Dessutom utesluter den omständigheten att olyckan orsakas av ett fel på fordonet inte att fordonet omfattas av den obligatoriska försäkringen, eller att det kan väckas talan mot tillverkaren, om villkoren är uppfyllda.
24.
Nämnda domstol vill således få klarhet i huruvida det är förenligt med direktiv 2009/103 att slå fast att motorfordonsförsäkringen omfattar en olycka med ett fordon vars motor var avstängd och som stod parkerat i garaget till en privatbostadsfastighet, utan att olyckan kan knytas till användningen av fordonet och utan att fordonet utgjorde en risk för vägtrafikanter. En sådan situation omfattas snarare av det ägaransvar som åläggs den som äger ett potentiellt farligt föremål.
25.
Den hänskjutande domstolen har dock påpekat att det syfte som eftersträvas med unionslagstiftningen, nämligen att skydda de skadelidande vid olyckor som orsakats av fordon, kan motivera att följderna av en brand i ett stillastående fordon ska omfattas, om branden startade i en mekanism som är nödvändig eller lämplig för att flytta fordonet, eftersom den situationen i så fall är knuten till fordonets normala transportfunktion.
26.
Om det på grund av avsaknaden av en tidsmässig närhet mellan den tidigare användningen av fordonet och olyckan, eller om det på grund av det sätt som olyckan skedde på inte finns någon direkt koppling mellan risken och användningen av fordonet, kan det emellertid inte uteslutas att en situation där fordonet är parkerat inte omfattas av begreppet ”användning av ett fordon”.
27.
Den hänskjutande domstolen har i det avseendet framhållit att en tolkning som inte tar hänsyn till det tidsmässiga sambandet mellan den tidigare användningen av fordonet och den olycka som skett skulle kunna leda till att den obligatoriska ansvarsförsäkringen för användningen av motorfordon skulle likställas med en ägarförsäkring som täcker det ansvar som följer blott av innehavet eller ägandet ett fordon.
28.
Mot bakgrund av ovanstående beslutade Tribunal Supremo (Högsta domstolen) att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1)
Utgör artikel 3 i … direktiv 2009/103 … hinder för en tolkning som innebär att den obligatoriska försäkringen omfattar skador som orsakats av en brand i ett parkerat fordon när branden har sitt ursprung i de mekanismer som är nödvändiga för fordonets transportfunktion?
2)
Om den första frågan ska besvaras nekande, utgör artikel 3 i … direktiv 2009/103 … hinder för en tolkning som innebär att den obligatoriska försäkringen omfattar skador som orsakats av en brand i ett fordon när branden inte kan knytas till tidigare rörelse, varmed den inte kan anses ha samband med färd?
3)
Om den andra frågan ska besvaras nekande, utgör artikel 3 i … direktiv 2009/103 … hinder för en tolkning som innebär att den obligatoriska försäkringen omfattar skador som orsakats av en brand i ett fordon när fordonet var parkerat i ett stängt privat garage?”
IV. Min bedömning
A.
Huruvida den första frågan ska upptas till sakprövning
29.
Línea Directa har gjort gällande att den första tolkningsfrågan inte kan tas upp till sakprövning, eftersom det rör sig om en hypotetisk fråga. Nämnda försäkringsbolag har i huvudsak hävdat att den hänskjutande domstolen utgår från att branden har sitt ursprung i de mekanismer som behövs för att garantera fordonets transportfunktion, trots att detta inte är styrkt i det nationella målet. Enligt Línea Directa har det endast konstaterats att branden uppstod i fordonets elektriska system.
30.
Enligt fast rättspraxis ”ankommer [det uteslutande] på den nationella domstolen, vid vilken målet anhängiggjorts och vilken har ansvaret för det rättsliga avgörandet, att mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i målet bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som om de frågor som ställs till EU-domstolen är relevanta. EU-domstolen är följaktligen i princip skyldig att meddela ett förhandsavgörande när de frågor som ställts av den nationella domstolen avser tolkningen av en unionsbestämmelse …. Av detta följer att frågor som rör unionsrätten presumeras vara relevanta. En tolknings- eller giltighetsfråga från en nationell domstol kan bara avvisas då det är uppenbart att den begärda tolkningen av en unionsregel inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller saken i det nationella målet, då frågorna är hypotetiska eller då EU-domstolen inte har tillgång till sådana uppgifter om de faktiska eller rättsliga omständigheterna som är nödvändiga för att kunna ge ett användbart svar på de frågor som ställts till den …”. (
11
)
31.
Så förhåller det sig inte i förevarande fall. De faktiska omständigheter i målet som Tribunal Supremo (Högsta domstolen) har beskrivit, och som ledde den domstolen till att ifrågasätta omfattningen av den obligatoriska motorfordonsförsäkringen, är inte begränsade till orsaken till branden i det aktuella fordonet. Den tolkning av begreppet ”användning av ett fordon” som begärts är nödvändig för att avgöra tvisten. Mot bakgrund av EU-domstolens tidigare domar är en sådan begäran motiverad.
32.
Under dessa omständigheter föreslår jag att EU-domstolen ska slå fast att den första tolkningsfrågan kan tas upp till sakprövning.
B.
Prövning i sak
33.
Genom sina frågor, som det är lämpligt att pröva tillsammans, önskar den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida artikel 3 första stycket i direktiv 2009/103 ska tolkas så, att begreppet användning av fordon omfattar en situation där en brand i ett fordon som har stått parkerat i ett privat garage i mer än 24 timmar, och som har sitt ursprung i fordonets elektriska system, har lett till skador på huset intill garaget.
34.
Den hänskjutande domstolen har, mot bakgrund av domstolens rättspraxis, framhållit förevarande tvists särskilda karaktär, nämligen att det i förevarande fall rör sig om följderna av en olycka i ett fordon som inte precis dessförinnan hade flyttats och som stod på en privat parkeringsplats.
35.
Även om EU-domstolens tidigare avgöranden kan ge vissa svar måste bestämmelserna i artikel 3 första stycket i direktiv 2009/103 tolkas på nytt för att avgöra huruvida begreppet användning av fordon omfattar en brand som spontant har uppstått i ett stillastående fordon, utan att detta har flyttats omedelbart dessförinnan.
36.
Jag erinrar för det första om att begreppet användning av fordon är ett självständigt begrepp i unionsrätten, vars tolkning inte kan överlåtas till varje medlemsstats skönsmässiga bedömning och att begreppet bör tolkas mot bakgrund av sammanhanget och de mål som eftersträvas med bestämmelserna om ansvarsförsäkring för motorfordon. (
12
)
37.
För det andra kan det konstateras att tolkningen av detta begrepp har utvecklats beroende på de olika situationer som kommit till domstolens kännedom.
38.
Domstolen har nämligen slagit fast att begreppet användning av fordon avser all användning av ett fordon som överensstämmer med dess sedvanliga funktion, nämligen funktionen som transportmedel. (
13
)
39.
Denna tolkning gjorde det möjligt att anse att situationer där ett fordon är stillastående och befinner sig på en parkeringsplats omfattas av den obligatoriska försäkringen (
14
), oavsett om motorn var av- eller påslagen vid olyckstillfället. (
15
)
40.
Domstolen har även slagit fast att användningen av ett fordon i överensstämmelse med dess funktion som transportmedel inte är begränsad till framförandet av fordonet utan även inbegriper åtgärder knutna till framförandet, exempelvis passagerarnas användning av dörrarna för att kliva ur ett parkerat fordon. (
16
)
41.
På samma sätt omfattar begreppet användning av fordon varje situation i vilken ett fordon inte bara används på allmän väg, utan även på privat eller offentlig mark, (
17
) eftersom omfattningen av nämnda begrepp inte är avhängigt egenskaperna hos det underlag på vilket motorfordonet används. (
18
)
42.
Enligt EU-domstolens rättspraxis råder det således ingen tvekan om att detta begrepp omfattar situationer där skadan orsakades medan fordonet stod parkerat på en privat plats som är särskilt avsedd för detta ändamål.
43.
Det ska emellertid påpekas att de olika mål som redan har hänskjutits till domstolen har det gemensamt att de rör fordon som användes eller precis hade använts.
44.
Den enda fråga som egentligen ska avgöras är därför huruvida den omständigheten att fordonet inte hade använts tillräckligt kort tid före olyckstillfället kan utgöra grund för att inte omfattas av det skydd som ges av unionslagstiftningen om ansvarsförsäkring för användning av fordon, eller, om så inte är fallet, huruvida ett tekniskt orsakssamband krävs.
45.
Enligt min mening finns det tre skäl till att denna fråga ska besvaras nekande. För det första ska det påpekas att unionslagstiftaren vid genomförandet av skydd för skadelidande vid olyckor som orsakats av fordon inte har fastställt några begränsningar i tiden i förhållande till olyckstillfället.
46.
För det andra visar utvecklingen av domstolens rättspraxis att syftet är att omsätta det skyddsmål som konsekvent har eftersträvats och stärkts av unionslagstiftaren, (
19
) när ett fordon, vars definition domstolen nyligen har erinrat om, (
20
) används eller är avsett att användas i enlighet med dess funktion som transportmedel.
47.
För det tredje förefaller en analys från fall till fall av varaktigheten av den tidigare användningen av fordonet vara en källa till rättslig osäkerhet och strider därmed mot ovannämnda syfte.
48.
Min slutsats är därför att det endast är sådana situationer där olyckan inträffar medan fordonet tjänar eller har tjänat andra syften än transport, exempelvis som arbetsmaskin (
21
) eller som ett vapen eller för logi, som inte omfattas av begreppet användning av fordon.
49.
Om domstolen i enlighet med sin rättspraxis konstaterar att den omständigheten att olyckan inträffade omedelbart efter fordonets användning som transportmedel är irrelevant, eftersom den omständigheten att fordonet var parkerat i sig är tillräckligt för att omfattas av begreppet användning av fordon, måste det för att besvara den hänskjutande domstolens första fråga fortfarande undersökas huruvida begränsningar bör införas avseende orsaken till skadan, nämligen de mekanismer som är nödvändiga för fordonets funktion som transportmedel.
50.
Jag konstaterar inledningsvis att unionslagstiftaren inte har uppställt några sådana villkor. Med tanke på de särskilda omständigheterna i det nationella målet – det vill säga en brand som orsakats av att ett fordon självantänts – räcker det enligt min mening att slå fast att fordonet var inblandat i olyckan, eftersom detta också skulle vara fallet om fordonet hade exploderat av en tillfällighet eller om skadan hade orsakats av en produkt eller en vätska som läckt ut från ett fordon. (
22
)
51.
Eftersom detta är en typ av risk som automatiskt följer av fordonets transportfunktion är det inte nödvändigt att söka efter en särskild orsak eller ett specifikt ursprung till skadan i den mekanism eller fordonskomponent som används för dess funktion som transportmedel.
52.
En sådan tolkning (
23
) är förenlig med unionslagstiftarens mål att se till att personer som lider förlust eller skada vid olyckor som orsakas av dessa fordon behandlas på ett likvärdigt sätt, oavsett var inom unionen olyckan har inträffat, (
24
) vilket dessutom ledde unionslagstiftaren till att inte begränsa de risker som täcks av motorfordonsförsäkringen, särskilt om fordonet inte uppfyller lagstadgade tekniska föreskrifter rörande fordonets skick och säkerhet, vilket framgår av artikel 13.1 första stycket c i direktiv 2009/103.
53.
Jag anser därför att ett fordon, som används i enlighet med sin funktion som transportmedel, kan sägas vara inblandat i en olycka enbart på grund av att det, oavsett hur, har bidragit till olyckan.
54.
Jag anser därför att artikel 3 första stycket i direktiv 2009/103 ska tolkas så, att begreppet användning av fordon omfattar en situation där ett fordon, som används i enlighet med sin funktion som transportmedel, är inblandat i en brand på en plats som är avsedd för parkering, oavsett om fordonet stod parkerat i ett privat garage eller hade stått stilla under lång tid.
V. Förslag till avgörande
55.
Mot bakgrund av vad som ovan anförts föreslår jag att domstolen ska besvara de frågor som ställts av Tribunal Supremo (Högsta domstolen, Spanien) på följande sätt:
Artikel 3 första stycket i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/103/EG av den 16 september 2009 om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet ska tolkas så, att begreppet användning av fordon omfattar en situation där ett fordon, som används i enlighet med sin funktion som transportmedel, är inblandat i en brand på en plats som är avsedd för parkering, oavsett om fordonet stod parkerat i ett privat garage eller hade stått stilla under lång tid.
(
1
)	Originalspråk: franska.
(
2
)	EUT L 263, 2009_s. 11.
(
3
)	Rådets direktiv av den 24 april 1972 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet (EGT L 103, 1972, s. 1; svensk specialutgåva, område 6, volym 1, s. 111).
(
4
)	Rådets andra direktiv av den 30 december 1983 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om ansvarsförsäkring för motorfordon (EGT L 8, 1984, s. 17; svensk specialutgåva, område 6, volym 2, s. 90).
(
5
)	Rådets tredje direktiv av den 14 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon (EGT L 129, 1990, s. 33; svensk specialutgåva, område 13, volym 19, s. 189).
(
6
)	Europaparlamentets och rådets direktiv av den 16 maj 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om ansvarsförsäkring för motorfordon samt om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (fjärde direktivet om motorfordonsförsäkring) (EGT L 181, 2000, s. 65).
(
7
)	Europaparlamentets och rådets direktiv av den 11 maj 2005 om ändring av rådets direktiv 72/166/EEG, 84/5/EEG, 88/357/EEG och 90/232/EEG samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/26/EG om ansvarsförsäkring för motorfordon (EUT L 149, 2005, s. 14).
(
8
)	BOE nr 267, av den 5 november 2004, s. 36662.
(
9
)	BOE nr 222, av den 13 september 2008, s. 37487.
(
10
)	Se, vad gäller detta begrepp i spansk rätt, punkt 11 i förevarande förslag till avgörande.
(
11
)	Se, bland annat, dom av den 10 december 2018, Wightman m.fl. (C‑621/18, EU:C:2018:999, punkterna 26 och 27 och där angiven rättspraxis).
(
12
)	Se dom av den 15 november 2018, BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, punkt 31 och där angiven rättspraxis).
(
13
)	Se dom av den 15 november 2018, BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, punkt 44). Artikel 3.1 första meningen i direktiv 72/166, som avses i den punkten, motsvarar enligt jämförelsetabellen i bilaga II till direktiv 2009/103 artikel 3 första stycket i det direktivet, som är tillämpligt i förvarande fall (se punkt 9 i förevarande förslag till avgörande). Se även Europeiska kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2009/103 (COM(2018) 336 final), särskilt artikel 1, enligt vilken det av rättssäkerhetsskäl och för att ta hänsyn till domstolens rättspraxis i artikel 1 i direktiv 2009/103 ska införas ett led 1a som innehåller en definition av begreppet användning av fordon.
(
14
)	Se dom av den 15 november 2018, BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, punkterna 37, 38 och 40 och där angiven rättspraxis).
(
15
)	Se dom av den 15 november 2018, BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, punkt 39 och där angiven rättspraxis).
(
16
)	Se dom av den 15 november 2018, BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, punkterna 36 och 45).
(
17
)	Se de faktiska omständigheterna i de mål som gav upphov till domen av den 4 september 2014, Vnuk (C‑162/13, EU:C:2014:2146, punkterna 19 och 59, som rörde manövrering på gården till ett lantbruk), och domen av den 28 november 2017, Rodrigues de Andrade (C‑514/16, EU:C:2017:908, punkterna 7 och 9, som rörde en olycka som skett på ett jordbruksföretags vinodling).
(
18
)	Se dom av den 20 december 2017, Núñez Torreiro (C‑334/16, EU:C:2017:1007, punkt 30 och där angiven rättspraxis).
(
19
)	Se dom av den 15 november 2018, BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, punkt 33 och där angiven rättspraxis).
(
20
)	Se dom av den 4 september 2018, Juliana (C‑80/17, EU:C:2018:661, punkterna 39 och 42).
(
21
)	Se dom av den 28 november 2017, Rodrigues de Andrade (C‑514/16, EU:C:2017:908, punkterna 40 och 42).
(
22
)	Se, för ett exempel, målet Bueno Ruiz (C‑431/18), som ännu inte avgjorts av domstolen, som rör en skada som en förare fått av en oljeläcka från ett fordon som var parkerat bredvid hennes, och som fick henne att halka och falla.
(
23
)	Jämför Europeiska kommissionens skriftliga yttrande och den spanska lagstiftningen (se punkt 23 i förevarande förslag till avgörande).
(
24
)	Se dom av den 15 november 2018, BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917, punkt 32 och där angiven rättspraxis). Se, även, skäl 20 i direktiv 2009/103 samt motiveringen till kommissions förslag, som omnämns i fotnot 13 i förevarande förslag till avgörande, som även syftar till att förbättra skyddet för personer som drabbas av trafikolyckor där försäkringsgivaren har gått i konkurs, och för att förbättra erkännandet av intyg om tidigare ersättningsanspråk, särskilt i gränsöverskridande situationer. I detta förslag behandlas bland annat försäkringskontroller för att motverka oförsäkrad körning och harmonisering av minimibelopp för försäkringstäckning. (s. 2).