62023CJ0543_RES
Mål C‑543/23 [Gnattai] (
i
)
AR
mot
Ministero dell’Istruzione e del Merito
(begäran om förhandsavgörande från Tribunale di Padova)
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 4 september 2025
”Begäran om förhandsavgörande – Socialpolitik – Ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS, UNICE och CEEP – Klausul 4 – Lärare med yrkeserfarenhet från vissa skolor som varken styrs eller förvaltas av staten – Rekrytering som tillsvidareanställd vid statliga skolor – Beräkning av anställningstid vid inplacering i lönegrad – Nationell lagstiftning enligt vilken tidigare anställningsperioder som fullgjorts på vissa skolor som varken styrs eller förvaltas av staten inte beaktas – Skillnad i behandling som bygger på andra grunder än huruvida det handlar om visstids- eller tillsvidareanställning – Artiklarna 20 och 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Tillämplighet – Genomförande av unionsrätten föreligger inte”
Frågor som hänskjuts för förhandsavgörande – Upptagande till prövning – Frågor om unionsrättens tillämplighet – Frågor som hänför sig till målet i sak – Frågor som kan prövas i sak
(Artikel 267 FEUF)
(se punkt 27)
Frågor som hänskjuts för förhandsavgörande – Upptagande till prövning – Krav på att den nationella domstolen klargör den faktiska bakgrunden och kopplingen mellan målet vid den nationella domstolen och de unionsrättsliga bestämmelser som avses i de frågor som hänskjuts för förhandsavgörande – Räckvidd – Begäran innehåller tillräckligt med uppgifter om den faktiska och rättsliga bakgrunden – Huruvida EU-domstolen kan ge den hänskjutande domstolen ett användbart svar – Upptagande till prövning
(Artikel 267 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artiklarna 20 och 21; domstolens rättegångsregler, artikel 94 c)
(se punkterna 28–31)
Socialpolitik – Ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS, UNICE och CEEP – Direktiv 1999/70 – Tillämpningsområde – Skillnader i behandling mellan visstidsanställda och tillsvidareanställda som befinner sig i en jämförbar situation – Omfattas
(Rådets direktiv 1999/70, bilaga, klausul 4)
(se punkterna 34 och 35)
Socialpolitik – Ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS, UNICE och CEEP – Direktiv 1999/70 – Förbud mot diskriminering av visstidsanställda – Visstidsanställd som rekryterats som tillsvidareanställd – Anställningsperioder som fullgjorts på skolor som varken styrs eller förvaltas av staten – Dessa perioder beaktas inte vid beräkningen av anställningstiden och inplaceringen i lönegrad i samband med att personen rekryteras som tillsvidareanställd vid en statlig skola – Tillåtet
(Rådets direktiv 1999/70, bilaga, klausul 4.1)
(se punkterna 36–46, 49 och 50 samt domslutet)
Frågor som hänskjuts för förhandsavgörande – Domstolens behörighet – Gränser – Begäran om tolkning av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Nationell lagstiftning som inte innebär något genomförande av unionsrätten – Domstolen saknar behörighet
(Artikel 267 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 51.1)
(se punkterna 56–64)
Resumé
Med anledning av den begäran om förhandsavgörande som Tribunale di Padova (Domstolen i Padua, Italien) framställt angående rekryteringen av tillsvidareanställda vid statliga skolor, uttalar sig domstolen, mot bakgrund av klausul 4.1 i ramavtalet om visstidsarbete som bilagts rådets direktiv 1999/70/EG, (
1
) om den omständigheten att den nationella lagstiftningen inte beaktar anställningstiden för lärare som har förvärvat sin yrkeserfarenhet på skolor som varken styrs eller förvaltas av staten men som likställs med statliga skolor.
AR, som har lärarbehörighet för att undervisa i italienska, historia och geografi, var anställd på en ”ackrediterad icke-statlig” skola, i den mening som avses i den italienska lagstiftningen, (
2
) enligt fem visstidsanställningsavtal mellan åren 2002 och 2007. Den 1 september 2008 rekryterades AR som tillsvidareanställd av Ministero dell’Istruzione e del Merito (Ministeriet för utbildning och meriter, Italien) (nedan kallat utbildningsministeriet) för att arbeta som lärare på en statlig skola. I samband med rekryteringen placerade ministeriet läraren in i den löneklass som motsvarar ”noll tjänsteår”, med motiveringen att artikel 485 i lagstiftningsdekret nr 297/1994 (
3
) inte gjorde det möjligt att vid beräkningen av AR:s anställningstid beakta den tjänstetid som han fullgjort på denna ackrediterade icke-statliga skola.
AR väckte talan vid Domstolen i Padua och yrkade att utbildningsministeriet skulle beakta den tjänstetid som han hade fullgjort som anställd på den ackrediterade icke-statliga skolan och gjorde gällande att artikel 485 i lagstiftningsdekret nr 297/1994 stred mot klausul 4 i ramavtalet samt artiklarna 20 och 21 i stadgan i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan).
Mot denna bakgrund hänsköt den hänskjutande domstolen en begäran om förhandsavgörande till EU-domstolen. Den hänskjutande domstolen hyser bland annat tvivel om huruvida det är förenligt med klausul 4 i ramavtalet att vid fastställandet av lärarens lön inte beakta den yrkeserfarenhet som han tidigare har förvärvat på ackrediterade icke-statliga skolor.
Domstolens bedömning
Domstolen erinrar inledningsvis om att icke-diskrimineringsprincipen i artikel 21.1 i stadgan är ett särskilt uttryck för principen om likabehandling, som utgör en allmän princip i unionsrätten och som stadfästs i artikel 20 i stadgan. När det gäller skillnader i behandling mellan visstidsanställda och tillsvidareanställda som befinner sig i en jämförbar situation, har dessa principer genomförts och kommit till uttryck i direktiv 1999/70, och särskilt i klausul 4 i ramavtalet som återfinns i bilagan till detta direktiv.
Vad gäller frågan om huruvida ramavtalet är tillämpligt på lärare som befinner sig i AR:s situation, är ramavtalet tillämpligt på samtliga de arbetstagare som utför arbete mot ersättning inom ramen för ett anställningsförhållande som ingåtts för en viss tid med en arbetsgivare. Den omständigheten att AR har blivit tillsvidareanställd utesluter inte att han, under vissa omständigheter, kan åberopa icke-diskrimineringsprincipen i klausul 4 i ramavtalet. Eftersom AR gjorde gällande att han var föremål för en skillnad i behandling vad gäller beaktandet av de undervisningsperioder som han fullgjort som visstidsanställd, är ramavtalet i princip tillämpligt på lärare som befinner sig i AR:s situation.
Domstolen erinrar om att klausul 4.1 i ramavtalet, när det gäller anställningsvillkor, innehåller ett förbud mot att behandla visstidsanställda mindre fördelaktigt än jämförbara tillsvidareanställda enbart på grund av att de har en visstidsanställning, om detta inte motiveras på objektiva grunder. Punkt 4 i klausulen innehåller samma förbud såvitt avser den anställningstid som krävs för att kvalificera för särskilda anställningsvillkor.
Även om bestämmelserna om anställningsperioder för att kunna placeras in i sådan lönegrad som den som avses i artikel 485 i lagstiftningsdekret nr 297/1994 omfattas av begreppet anställningsvillkor i den mening som avses i klausul 4.1 i ramavtalet, har icke-diskrimineringsprincipen genomförts och kommit till uttryck i klausul 4 i ramavtalet endast såvitt avser skillnader i behandling mellan visstidsanställda och tillsvidareanställda som befinner sig i en jämförbar situation. Klausulen syftar nämligen till att säkerställa att icke-diskrimineringsprincipen tillämpas på visstidsanställda för att förhindra att arbetsgivare använder denna anställningsform för att frånta dessa arbetstagare rättigheter som tillkommer tillsvidareanställda. Härav följer att en skillnad i behandling som grundar sig på ett annat kriterium än huruvida det handlar om visstids- eller tillsvidareanställning inte omfattas av förbudet i klausul 4 i ramavtalet.
Domstolen konstaterar i förevarande fall att den skillnad i behandling som följer av artikel 485 i lagstiftningsdekret nr 297/1994 inte grundar sig på huruvida det handlar om visstids- eller tillsvidareanställning, utan på den typ av skola på vilken de berörda arbetstagarna har förvärvat sin yrkeserfarenhet.
Även om det antas att lärare som hade varit visstidsanställda på de ackrediterade icke-statliga skolorna (
4
) innan de rekryterades som tillsvidareanställda av utbildningsministeriet och tillsvidareanställda lärare på statliga skolor arbetar på samma arbetsplats, i den mening som avses i klausul 3.2 i ramavtalet, och att båda dessa grupper av arbetstagare befinner sig i jämförbara situationer, omfattas en sådan skillnad i behandling som den som följer av artikel 485 i detta lagstiftningsdekret inte av förbudet i klausul 4 i ramavtalet.
Domstolen finner följaktligen att klausul 4 i ramavtalet inte utgör hinder för en nationell lagstiftning i vilken det, vid beräkningen av lärares anställningstid och lön i samband med att de tillsvidareanställs på en statlig skola, inte föreskrivs att anställningsperioder som dessa lärare tidigare har fullgjort som visstids- eller tillsvidareanställda på vissa skolor som varken styrs eller förvaltas av staten, men som enligt denna lagstiftning likställs med statliga skolor, trots att det i nämnda lagstiftning föreskrivs att anställningsperioder som fullgjorts av lärare som är anställda på statliga skolor, särskilt tillsvidareanställda sådana, ska beaktas vid beräkningen av deras anställningstid och lön.
Vad gäller frågan huruvida principerna om likabehandling och icke-diskriminering i artiklarna 20 och 21 i stadgan utgör hinder för nämnda nationella lagstiftning, finner domstolen att stadgan inte är tillämplig på denna nationella lagstiftning, eftersom den inte utgör någon tillämpning av unionsrätten i den mening som avses i artikel 51.1 i stadgan. Domstolen anser i förevarande fall att i och med den skillnad i behandling som följer av artikel 485 i lagstiftningsdekret nr 297/1994 inte grundar sig på huruvida de berörda arbetstagarna är visstids- eller tillsvidareanställda, föreligger det inte något direkt samband mellan tillämpningen av artikel 485 och icke-diskrimineringsprincipen i klausul 4 i ramavtalet. Nämnda artikel 485 har inte heller någon koppling till någon annan unionsrättslig bestämmelse. Domstolen är således inte behörig att pröva denna fråga.
(
i
)	Förevarande mål har getts ett fiktivt namn. Detta namn är inte någon av rättegångsdeltagarnas verkliga namn.
(
1
)	Ramavtalet om visstidsarbete, som ingicks den 18 mars 1999 (nedan kallat ramavtalet) och som återfinns i bilagan till rådets direktiv 1999/70/EG av den 28 juni 1999 om ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS, UNICE och CEEP (EGT L 175, 1999, s. 43).
(
2
)	Artikel 1.2 i legge n. 62 - Norme per la parità scolastica e disposizioni sul diritto allo studio e all’istruzione (lag nr 62 – Bestämmelser om jämlikhet på utbildningsområdet och om rätten till utbildning och undervisning) av den 10 mars 2000 (GURI nr 67 av den 21 mars 2000).
(
3
)	Decreto legislativo no 297 - Approvazione del testo unico delle disposizioni legislative vigenti in materia di istruzione, relative alle scuole di ogni ordine e grado (lagstiftningsdekret nr 297 om godkännande av den konsoliderade lagstiftningen om undervisning i skolor av alla slag och på alla nivåer) av den 16 april 1994 (GURI nr 115 av den 19 maj 1994, ordinarie tillägg nr 79) (nedan kallat lagstiftningsdekret nr 297/1994).
(
4
)	I den mening som avses i artikel 1.2 i lag nr 62/2000.