Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 4 september 2025 (begäran om förhandsavgörande från Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie - Rumänien) – AF mot Guvernul României, Ministerul Sănătăţii, Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Mureș
(Mål C-489/231, Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Mureș m.fl.)
(Begäran om förhandsavgörande – Social trygghet – Sjukförsäkring – Artikel 56 FEUF – Frihet att tillhandahålla tjänster – Förordning (EG) nr 883/2004 – Artikel 20.1 och 20.2 – Vård som erhållits i en annan medlemsstat än den försäkrade personens bosättningsstat – Direktiv 2011/24/EU – Artikel 7.7 – Ersättning för den försäkrade personens vårdkostnader – Återbetalning – Nationell lagstiftning enligt vilken ersättningen villkoras av att det gjorts en läkarundersökning som endast får utföras av en läkare som omfattas av det offentliga sjukförsäkringssystemet i den försäkrade personens bosättningsstat, vilken lett till att nämnde läkare utfärdat en remiss för inläggning på sjukhus av denna person – Betydande begränsning av ersättningen för kostnader för gränsöverskridande hälso- och sjukvård)
Rättegångsspråk: rumänska
Hänskjutande domstol
Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie
Parter i målet vid den nationella domstolen
Klagande: AF
Motparter: Guvernul României, Ministerul Sănătăţii, Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Mureș
Domslut
Artikel 7.7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/24/EU av den 9 mars 2011 om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård, jämförd med artikel 56 FEUF,
ska tolkas så,
att den utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken det, för att kostnader för gränsöverskridande hälso- och sjukvård som den försäkrade personen har haft ska ersättas i försäkringsmedlemsstaten, krävs att det gjorts en läkarundersökning av en läkare som omfattas av det offentliga sjukförsäkringssystemet i denna stat, vilken lett till att nämnde läkare utfärdat en remiss för inläggning på sjukhus av denna person.
Artikel 20.1 och 20.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen, jämförd med artikel 56 FEUF,
ska tolkas så,
att den inte utgör hinder för en nationell lagstiftning som innebär att när en försäkrad person med fog har nekats det förhandstillstånd som krävs för att få viss gränsöverskridande hälso- och sjukvård, är det belopp som försäkringsmedlemsstaten ersätter för denna vård begränsat till det belopp som gäller enligt sjukförsäkringssystemet i denna stat, genom att det för detta ändamål tillämpas en beräkningsmetod som väsentligt begränsar beloppet för denna ersättning i förhållande till de kostnader som den försäkrade personen faktiskt har haft i den medlemsstat där vården har tillhandahållits, under förutsättning att denna beräkningsmetod grundar sig på objektiva, icke-diskriminerande och transparenta kriterier. Om denna person, till följd av sitt hälsotillstånd eller behov av akut vård på en sjukvårdsinrättning har varit förhindrad att ansöka om ett sådant förhandstillstånd eller inte har kunnat invänta den behöriga institutionens beslut med anledning av ansökan om tillstånd, har vederbörande emellertid rätt att erhålla ersättning från den behöriga institutionen med ett belopp som motsvarar det belopp som denna institution normalt skulle ha ersatt om personen hade haft ett sådant tillstånd.
____________
1 EUT C, C/2024/1234.