61994CJ0228_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-228/94,
angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Förenade kungariket), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan
Stanley Charles Atkins
och
Wrekin District Council samt Department of Transport,
angående tolkningen av rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet (EGT 1979, nr L 6, s. 24),
meddelar
DOMSTOLEN
sammansatt av ordföranden G.C. Rodríguez Iglesias, avdelningsordförandena C.N. Kakouris och D.A.O. Edward samt domarna G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida, P.J.G. Kapteyn (referent), P. Jann, H. Ragnemalm och L. Sevón,
generaladvokat: M.B. Elmer,
justitiesekreterare: biträdande justitiesekreteraren H. von Holstein,
med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från
- Stanley Charles Atkins, genom Lord Lester of Herne Hill, QC, och D. Rose, barrister,
- Wrekin District Council, genom S. Isaacs, QC, och N. Calver, barrister,
- Förenade kungarikets regering, genom S. Braviner, Treasury Solicitor's Department, i egenskap av ombud, biträdd av D. Pannick, QC, och N. Paines, barrister,
- Tysklands regering, genom E. Röder, Ministerialrat, förbundsekonomiministeriet, i egenskap av ombud,
- Europeiska gemenskapernas kommission, genom C. Docksey och N. Khan, rättstjänsten, båda i egenskap av ombud,
med hänsyn till förhandlingsrapporten,
efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 13 juli 1995 av: Stanley Charles Atkins, företrädd av Lord Lester of Herne Hill och D. Rose, Wrekin District Council, företrätt av A. Moses, QC, Förenade kungarikets regering, företrädd av D. Pannick och N. Paines, och kommissionen, företrädd av C. Docksey och N. Kahn,
med hänsyn till beslutet av den 16 november 1995 om att återuppta förhandlingarna,
efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 19 mars 1996 av: Stanley Charles Atkins, företrädd av Lord Lester of Herne Hill och D. Rose, Wrekin District Council, företrätt av S. Isaacs, Förenade kungarikets regering, företrädd av D. Pannick och N. Paines, Sveriges regering, företrädd av rättschef L. Nordling, departementet för utrikeshandel och Europafrågor, i egenskap av ombud, och kommissionen, företrädd av N. Khan,
och efter att den 30 april 1996 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Genom beslut av den 23 maj 1994, som inkom till domstolen den 8 augusti samma år, har High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division, med stöd av artikel 177 i EG-fördraget ställt tre tolkningsfrågor angående rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet (EGT 1979, nr L 6, s. 24).
2 Dessa frågor har uppkommit inom ramen för en talan som har väckts vid High Court av Stanley Charles Atkins som anser sig vara offer för en könsdiskriminering på grund av att han vid 63 års ålder nekades nedsättning av avgifterna på de allmänna färdmedel som föreskrivs i det system som regleras av Wrekin District Council, medan en kvinna i samma ålder har rätt till detta.
3 I Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland får de lokala myndigheterna enligt avsnitt 93 i Transport Act från år 1985 (nedan kallad 1985 års lag) föreskriva ett system med nedsättning av avgifter på färdmedel, vilket ger vissa kategorier av nyttjare rätt till befrielse från eller nedsättning av priset på de offentliga tjänster som avser allmänna färdmedel.
4 I avsnitt 93.7 i 1985 års lag föreskrivs följande:
"Följande personer har rätt till nedsättning av avgifter för färdmedel enligt system av detta slag:
a) Män som är äldre än 65 år och kvinnor som är äldre än 60 år.
b) Personer som är 16 år eller yngre.
c) Personer som är äldre än 16 år, men yngre än 18 år, och som på heltid följer en undervisning.
d) Blinda, det vill säga personer som är så synskadade att de inte är i stånd att fullgöra något arbete för vilket synen är nödvändig.
e) Personer som lider av något handikapp eller någon skada som, enligt myndigheten eller den myndighet som är ansvarig för förvaltningen av systemet, allvarligt är till men för deras rörelseförmåga.
f) Alla övriga personkategorier vilka Secretary of State kan komma att fastställa genom beslut."
5 Ytterligare personkategorier som kan komma i åtnjutande av ett system med nedsättning av avgifter för färdmedel har fastställts genom ett beslut fattat med stöd av sektion 93.7 f i 1985 års lag: det rör sig om personer som lider av ett mentalt handikapp, personer som av medicinska skäl har nekats körkort, personer som är döva, stumma eller som inte kan använda sina båda armar samt personer som ledsagar sådana personer under resa.
6 Det ankommer på de lokala myndigheterna att bland dessa personkategorier bestämma dem på vilka ett sådant system med nedsättning av avgifter för färdmedel är avsett att tillämpas. Det system som Wrekin District Council har infört med stöd av ovannämnda bestämmelser tillämpas på handikappade samt män som är äldre än 65 år och kvinnor som är äldre än 60 år, vilka åldersgränser motsvarar den lagstadgade pensionsåldern i Förenade kungariket för ålders- och avgångspension.
7 Eftersom den nationella domstolen bedömde att tvisten som var anhängiggjord vid denna domstol gav upphov till frågor om tolkningen av vissa bestämmelser i direktiv 79/7, beslutade den att förklara målet vilande och att till domstolen ställa följande tolkningsfrågor:
"1) Omfattas systemet med nedsättning som regleras av Wrekin District Council av tillämpningsområdet för direktiv 79/7/EEG?
2) Skall, om den första frågan besvaras jakande, artikel 7.1 a i direktiv 79/7/EEG tillämpas på omständigheterna i detta fall?
3) Får, vid överträdelse av direktiv 79/7/EEG, den direkta effekten av direktivet åberopas till stöd för en skadeståndstalan som hänför sig till perioder före domstolens dom av personer som inte har väckt talan eller framställt motsvarande anspråk före detta datum?"
Den första frågan
8 Genom sin första fråga önskar High Court i huvudsak att få veta om artikel 3.1 a i direktiv 79/7 skall tolkas så, att ett sådant system som föreskrivs i avsnitt 93.7 i 1985 års lag och som har införts och regleras av Wrekin District Council, enligt vilket nedsättning av avgifter för allmänna färdmedel beviljas vissa personkategorier och särskilt vissa äldre personer, omfattas av direktivets tillämpningsområde.
9 Enligt lydelsen av artikel 3.1 a skall direktiv 79/7 gälla lagstadgade system som lämnar skydd vid sjukdom, invaliditet, ålderdom, olycksfall i arbetet samt yrkessjukdomar och arbetslöshet. Enligt artikel 3.1 b skall direktivet även gälla socialhjälp, om denna är avsedd att komplettera eller ersätta de system som nämns under a.
10 Som domstolen tidigare har förklarat, skall en förmån, för att omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 79/7, utgöra hela eller en del av ett lagstadgat system, som ger skydd vid någon av de uppräknade riskerna, eller någon form av socialhjälp som har samma syfte (se bland annat dom av den 19 oktober 1995, Richardson, C-137/94, REG. s. I-3407, punkt 8).
11 Domstolen har angett, att även om de närmare bestämmelserna för att bevilja en förmån inte är avgörande för att kvalificera den med avseende på direktiv 79/7, krävs inte desto mindre, för att förmånen skall omfattas av detta direktiv, att den omedelbart och faktiskt hänger samman med skyddet vid någon av de risker som uppräknas i artikel 3.1 (den ovan nämnda domen i målet Richardson, punkt 9).
12 Det finns emellertid anledning att konstatera att en sådan förmån som föreskrivs i avsnitt 93.7 i 1985 års lag, och som beviljas enligt det system som har inrättats och regleras av Wrekin District Council, inte uppfyller dessa villkor.
13 Eftersom förmånen föreskrivs i en lagbestämmelse, ingår den förvisso i ett lagstadgat system, även om den endast beviljas enligt bestämmelser som har meddelats av lokala myndigheter.
14 Den omständighet som har framhållits av den brittiska regeringen, att de lokala myndigheterna inte är skyldiga att införa ett sådant system och att de förfogar över ett visst utrymme för skönsmässig bedömning för att fastställa mottagarna av förmånen och de närmare bestämmelserna, är inte av sådant slag att den fråntar systemet dess lagstadgade karaktär i den mening som avses i artikel 3.1 i direktiv 79/7.
15 Inte heller den omständighet som Wrekin District Council har framhållit, nämligen att systemet i fråga formellt inte ingår i en nationell författning om social trygghet och inte omfattas av behörigheten för Department of Social Security, är av det slaget att systemet faller utanför tillämpningsområdet för direktiv 79/7 (den ovan nämnda domen i målet Richardson, punkt 13).
16 Det finns emellertid anledning att konstatera att en sådan förmån som avses i avsnitt 93.7 i 1985 års lag, vilken består i nedsättning av avgifter för allmänna färdmedel som kan beviljas olika personkategorier, däribland personer som har uppnått den lagstadgade pensionsåldern, vissa unga eller handikappade samt varje annan personkategori som bestäms genom förordning, inte ger något omedelbart och faktiskt skydd vid någon av de risker som uppräknas i artikel 3.1 i direktiv 79/7.
17 Syftet med en sådan förmån är nämligen att underlätta tillgången till allmänna färdmedel för vissa personkategorier för vilka det är erkänt att de av olika skäl har ett tilltagande behov av att använda sig av allmänna färdmedel, samtidigt som de av samma skäl befinner sig i en ekonomiskt och materiellt bekymmersam situation.
18 Ålderdom och invaliditet, vilka förekommer bland de risker som uppräknas i artikel 3.1 a i direktiv 79/7, utgör således endast två kriterier som kan tillämpas för att bestämma de personkategorier som kan komma i åtnjutande av ett sådant system med nedsättning av avgifter för allmänna färdmedel.
19 Den omständigheten att mottagaren av en förmån faktiskt befinner sig i en av de situationer som avses i artikel 3.1 i direktiv 79/7 är inte tillräcklig för att förmånen som sådan skall omfattas av direktivets tillämpningsområde (se dom av den 16 juli 1992, Jackson och Cresswell, C-63/91 och C-64/91, Rec. s. I-4737, punkterna 18 och 19).
20 Den omständighet som har lyfts fram av kommissionen, att endast de personkategorier som faktiskt befinner sig i sådana situationer kan komma i åtnjutande av det lokala system som Wrekin District Council har inrättat med stöd av bemyndigandet i avsnitt 93.7 i 1985 års lag, påverkar inte denna slutsats. Att en sådan omständighet tillmäts vikt skulle nämligen innebära att endast vissa lokala system skulle komma att omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 79/7 - fastän alla system har införts med stöd av samma bemyndigande i lag - beroende på huruvida det i kretsen av mottagare av förmåner i dessa system enbart förekommer personkategorier som befinner sig i någon av de situationer som avses i artikel 3.1 i direktivet.
21 Eftersom ett sådant system med nedsättning av avgifter för allmänna färdmedel som det som föreskrivs i avsnitt 93.7 i 1985 års lag och som har införts och regleras av Wrekin District Council följaktligen inte omfattas av direktivets tillämpningsområde enligt artikel 3.1 a, kan det inte heller anses göra det med stöd av artikel 3.1 b, enligt vilken direktivet endast skall gälla socialhjälp, om denna är avsedd att komplettera eller ersätta de system som nämns i a.
22 Kommissionen har dock gjort gällande att tillämpningsområdet för direktiv 79/7 är vidare än det för social trygghet och socialhjälp och omfattar allt socialt skydd. Direktivet skulle följaktligen även tillämpas på sådana åtgärder avseende socialt skydd som nedsättning av avgifter för allmänna färdmedel, så snart de beviljas personer som har drabbats av någon av de risker som uppräknas i artikel 3.1 a.
23 Kommissionen har i detta hänseende bland annat framhållit att artikel 1 i direktiv 79/7, vid sidan om området för social trygghet, åsyftar alla andra inslag av socialt skydd enligt artikel 3, och att artikel 3.1 a hänvisar till lagstadgade system i vilka ett skydd vid de risker som där uppräknas säkerställs, utan att det anges att dessa system skall omfattas av social trygghet.
24 Kommissionens ståndpunkt kan inte godtas.
25 Hänvisningen till andra inslag av socialt skydd enligt artikel 3 kan nämligen - med hänsyn till den otvetydiga lydelsen av rubriken till direktiv 79/7, till dess olika överväganden i ingressen och till artikel 1, vilka samtliga anger att direktivet syftar till att säkerställa ett successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet - inte tolkas på annat sätt än att den hänför sig till bestämmelser om socialhjälp, vilka i allmänhet faller utanför området för social trygghet (se i detta hänseende exempelvis artikel 4.4 i rådets förordning [EEG] nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning [EEG] nr 2001/83 av den 2 juni 1983, EGT nr L 230, s. 6).
26 För övrigt finns det anledning att konstatera att inte ens bestämmelserna om socialhjälp, till vilka tillämpningsområdet för direktiv 79/7 ändå uttryckligen har utsträckts, omfattas av detta tillämpningsområde så snart det är till gagn för personer som befinner sig i någon av de situationer som avses i artikel 3.1 a, utan endast då bestämmelserna syftar till att komplettera eller ersätta de system som avses i denna bestämmelse.
27 Slutligen stöds inte den tolkning som kommissionen har förordat, i motsats till vad den har påstått, av det förslag till direktiv som den framförde till rådet den 31 december 1976 (EGT 1977, nr C 34, s. 3).
28 Även om det är riktigt att detta förslag enligt artiklarna 1 och 4 uteslutande avsåg området för social trygghet, utan uttrycklig hänvisning till andra inslag av socialt skydd, återgavs i artikel 2 en definition av den sociala trygghet som omfattade systemen med skydd vid de risker som där uppräknades och bestämmelserna om socialhjälp.
29 Det finns under dessa förhållanden anledning att anta, att det faktum att det i artikel 1 i direktiv 79/7 anges att avsikten med direktivet är att säkerställa att principen om likabehandling av kvinnor och män successivt genomförs inte endast i fråga om social trygghet, utan även när det gäller andra inslag av socialt skydd enligt artikel 3, förklaras av den omständigheten att det i artikel 3.1 i direktivets slutliga version görs en klar åtskillnad mellan sådana lagstadgade system som lämnar skydd vid någon av de risker som uppräknas i a och bestämmelser om socialhjälp.
30 Denna tolkning bekräftas av den omständigheten att singularis uttryckligen används i de flesta språkversionerna av artikel 1 i direktivet för att ange att detta avser successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män "på området social trygghet och när det gäller andra inslag av socialt skydd enligt artikel 3".
31 Det finns, med beaktande av det föregående, anledning att på den första frågan som har ställts av High Court of Justice svara att artikel 3.1 i direktiv 79/7 skall tolkas så, att ett sådant system som det som föreskrivs i avsnitt 93.7 i 1985 års lag och som har införts och regleras av Wrekin District Council, enligt vilket nedsättning av avgifter för allmänna färdmedel beviljas vissa personkategorier och särskilt vissa äldre personer, inte omfattas av direktivets tillämpningsområde.
Den andra och den tredje frågan
32 Med hänsyn till det svar som har givits på den första frågan, saknas anledning att svara på den andra och den tredje frågan.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
33 De kostnader som har förorsakats den brittiska, den tyska och den svenska regeringen, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
- angående de frågor som genom beslut av den 23 maj 1994 har förts vidare av High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division - följande dom:
Artikel 3.1 i rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet skall tolkas så, att ett sådant system som det som föreskrivs i avsnitt 93.7 i Transport Act från år 1985 och som har införts och regleras av Wrekin District Council, enligt vilket nedsättning av avgifter för allmänna färdmedel beviljas vissa personkategorier och särskilt vissa äldre personer, inte omfattas av direktivets tillämpningsområde.