62022TJ0448_RES
Mål T‑448/22
PW
mot
Europeiska utrikestjänsten
Tribunalens dom (fjärde avdelningen) av den 2 oktober 2024
”Personalmål – Kontraktsanställd – Nekad ersättning för årliga resekostnader för underhållsberättigade barn – Artikel 8.1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna – Talan om ogiltigförklaring – Rättsakt som går någon emot – Beslut varigenom institutionens ställningstagande slutgiltigt fastslås – Upptagande till prövning – Principen om god förvaltningssed – Omsorgsplikt”
Talan väckt av tjänstemän – Rättsakt som går någon emot – Begrepp – Svar från institutionen som inte kan anses slutgiltigt fastslå dess ställningstagande på grund av att relevanta uppgifter saknas – Omfattas inte
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 och 91)
(se punkterna 31, 33, 34, 41 och 42)
Tjänstemän – Ersättning för utlägg – Årliga reseersättningar – Villkor – Unionslagstiftarens utrymme för skönsmässig bedömning – Antagande av allmänna genomförandebestämmelser enligt vilka utbetalningen ska ske en särskild månad beroende på mottagarens familjeförhållanden – Institutionens fastställande av en rimlig frist för mottagaren att inge dessa uppgifter – Tillåtet
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VII, artikel 8.1)
(se punkterna 57–62, 65 och 66)
Institutionernas rättsakter – Interna riktlinjer – Begrepp – Regel som anges på en institutions intranät – Omfattas – Rättsverkningar
(se punkterna 64, 68 och 72)
Talan väckt av tjänstemän – Grunder – Grund som avser ett åsidosättande av omsorgsplikten. – Bestridande av institutionens tillämpning av denna frist gentemot sökanden – Någon förklaring av de fel som anses ha begåtts inom ramen för intresseavvägningen har inte gjorts – Allmän hänvisning till covid-19-pandemins följder – Avslag
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VII, artikel 8.1)
(se punkterna 78–80)
Domstolsförfarande – Rättegångskostnader – Kostnader som vållats i onödan eller mot bättre vetande – En institutions agerande har bidragit till tvistens uppkomst
(Tribunalens rättegångsregler, artikel 135.2)
(se punkt 85)
Resumé
I denna dom har tribunalen ogillat den talan som PW, en kontraktsanställd vid Europeiska utrikestjänsten, har väckt mot utrikestjänstens tysta beslut om avslag på hans ansökan om ersättning för de årliga resekostnaderna för hela år 2020 vad gäller hans underhållsberättigade barn.
I samband med detta har tribunalen getts tillfälle att komplettera befintlig rättspraxis vad gäller begreppet ”rättsakt som går någon emot”. Tribunalen klargör även beskaffenheten av ersättningen för årliga resekostnader och tolkningen av artikel 8 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i europeiska unionen (nedan kallad tjänsteföreskrifterna) enligt vilka denna ersättning regleras, samt det rättsliga värdet av de regler som anges på institutionernas intranät.
I februari år 2020 anslöt sig sökanden till Europeiska unionens delegation i Washington, DC (Förenta staterna). Sökandens maka tjänstgjorde vid Europaparlamentet i Bryssel (Belgien). På grund av sin högre lönegrad erhöll sökandens maka familjetillägg och därmed ersättning för årliga resekostnader.
I juni år 2020 kontaktade sökanden utrikestjänsten för att ansöka om ersättning för årliga resekostnader för sina fyra underhållsberättigade barn. Han gjorde därefter ett antal ansträngningar i enlighet med instruktionerna från utrikestjänsten och Europeiska kommissionens byrå för löneadministration och individuella ersättningar (PMO) för att få ersättningen utbetalad.
Eftersom fristen för att ansöka om ändring av mottagaren för ersättningen för de årliga reskostnaderna, nämligen den 2 maj, inte hade iakttagits gjorde parlamentet utbetalningen av ersättningen för de årliga resekostnaderna vad gäller parets barn, beräknad på grundval av avståndet mellan Bryssel och Madrid (Spanien), till sökandens maka.
Sökanden begärde rättelse vad gäller de årliga resekostnaderna. Genom e‑postmeddelande av den 18 januari 2021 underrättade utrikestjänsten sökanden om att det skulle göras en utbetalning på ”2/12” för hans underhållsberättigade barn i samband med hans löneutbetalning för februari månad.
Då sökanden varken i februari eller i mars erhöll någon utbetalning av ersättning för resekostnader i samband med sin lön upprepade han sin begäran vid flera tillfällen. Genom e‑postmeddelande av den 29 mars 2021 underrättade PMO sökanden om att det, efter en ingående analys av hans akt, framgick att han redan hade erhållit ersättning för årliga resekostnader i samband med sina löner för augusti 2020, december 2020 och februari 2021.
Eftersom sökanden ansåg sig ha rätt till full ersättning för samtliga årliga resekostnader för sina underhållsberättigade barn för år 2020, bestred han de belopp som PMO hade angett genom e‑postmeddelande av den 30 mars 2021. Utrikestjänsten besvarade inte detta e‑postmeddelande.
Sökanden ingav ett klagomål mot det tysta beslutet att neka rättelse av beräkningen av ersättningen för årliga resekostnader. Utrikestjänsten bedömde dock att detta klagomål skulle avvisas eftersom det inkommit försent, eftersom det var e‑postmeddelandet av den 18 januari som ansågs vara den rättsakt som gick sökanden emot.
Sökanden väckte under dessa omständigheter talan vid tribunalen om ogiltigförklaring av det tysta beslutet.
Tribunalens bedömning
Tribunalen erinrar inledningsvis om att endast sådana åtgärder som antas av den behöriga myndigheten och som har bindande rättsverkningar som direkt och omedelbart kan påverka den berördes intressen, genom att klart förändra dennes rättsliga ställning, och genom vilka institutionens ställningstagande slutgiltigt slås fast, utgör rättsakter som går någon emot. Kvalificeringen som rättsakt som går någon emot beror inte på rättsaktens form eller rubrik, utan på dess innehåll.
Tribunalen konstaterar att den information som utrikestjänsten lämnade genom e‑postmeddelandet av den 18 januari 2021 inte var tillräcklig för att sökanden skulle förstå att han nekats utbetalning av återstoden av beloppet. Utrikestjänstens ställningstagande kan följaktligen inte ha anses slagits fast slutligt genom detta e‑postmeddelande, vad gäller ersättningen för årliga resekostnader för sökandens underhållsberättigade barn. Detta e‑postmeddelande kan således inte utgöra utgångspunkten för den tremånadersfrist som föreskrivs i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna.
Härav följer att sökanden hade fog för sin begäran av den 30 mars 2021 om att PMO skulle fatta ett beslut avseende honom. Underlåtenhet att besvara denna begäran inom fyra månader från den dag då nämnda begäran ingavs ska enligt artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna anses vara ett tyst avslagsbeslut och det var riktigt av sökanden att den 28 oktober 2021 inge ett klagomål i syfte att få beslutet ogiltigförklarat med iakttagande av den frist på tre månader som föreskrivs i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna.
Vad gäller artikel 8.1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna är syftet med denna bestämmelse att ge tjänstemän och personer för vilka tjänstemannen är underhållsskyldig möjlighet att minst en gång om året bege sig till tjänstemannens ursprungsort för att bibehålla familjeband samt sociala och kulturella band. Det är emellertid inom ramen för sitt utrymme för skönsmässig bedömning som lagstiftaren har beslutat att unionens tjänstemän ska få ersättning för de årliga resekostnader som de har haft under sin årliga semester, och det finns inte någon överordnad unionsrättslig eller folkrättslig bestämmelse som ålägger lagstiftaren att tillerkänna tjänstemän och deras familjemedlemmar sådana rättigheter. Lagstiftaren förfogar således i än högre grad över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vid fastställandet av villkoren och formerna för en sådan ersättning.
Härav följer att PMO, för att hantera ersättningen för årliga resekostnader för underhållsberättigade barn inom en sådan frist som föreskrivs i de allmänna genomförandebestämmelserna för artikel 8 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna (nedan kallade genomförandebestämmelserna), vilka antogs av kommissionen och är tillämpliga på utrikestjänsten, med giltig verkan kunde fastställa fristen till den 2 maj varje år för att inge ansökan enligt denna artikel, i vilken det fastställs vilken av föräldrarnas ursprungsorter som ska beaktas som grund för utbetalningen. Fastställandet av en sådan frist är nämligen både lämpligt och nödvändigt för att säkerställa att institutionen ska kunna hantera ett stort antal ärenden och utbetalningarna av ersättning inom den frist som föreskrivs i genomförandebestämmelserna.
Regeln på intranätsidan med den 2 maj angiven som frist återspeglas i detta avseende i utrikestjänstens tysta beslut att anpassa de anställningsvillkor som är tillämpliga på de båda personalkategorierna, nämligen såväl personal som tjänstgör i unionen som personal som tjänstgör utanför. Den utgör således en intern riktlinje som syftar till att säkerställa att de berörda tjänstemännen behandlas lika när det gäller ersättning för årliga resekostnader. Ett beslut av en institution, som offentliggjorts till hela personalen och som anger de kriterier och det förfarande som är tillämpliga vid utövandet av dess utrymme för skönsmässig bedömning, utgör interna riktlinjer vilka som sådana ska anses utgöra handlingsföreskrifter som institutionen själv har påtagit sig att följa och från vilka den inte får avvika utan att ange skälen för detta, vid äventyr att likabehandlingsprincipen annars åsidosätts.
Med hänsyn till att betalningen är schablonmässig och till den frist som fastställts i genomförandebestämmelserna för att utföra den, överskred PMO inte heller sitt utrymme för skönsmässig bedömning när den föreskrev att ansökan enligt artikel 8.1 i tjänsteföreskrifterna inte kunde medges retroaktiv verkan. Iakttagandet av denna frist är nämligen inte en förutsättning för att ersättning för årliga resekostnader, vilket är en rättighet enligt tjänsteföreskrifterna, ska betalas ut till den ena eller den andra föräldern. Fristen syftar endast till att göra det möjligt för institutionen att i god tid få tillgång till information om det geografiska avstånd som ligger till grund för beräkningen av beloppet.
Sökanden kan inte heller med framgång göra gällande att han inte kände till fristen för ingivande av en gemensam ansökan enligt artikel 8.1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna. Denna frist finns angiven för utrikestjänstens personal på denna institutions intranät, vilket är tillräckligt för att fastställa att de tjänstemän och övriga anställda som är i tjänst kan få kännedom om den.
Med beaktande av att sökandens och hans makas gemensamma ansökan inte ingavs i tid, har utrikestjänsten följaktligen inte åsidosatt artikel 8.1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna genom att inte betala ut ersättning för samtliga årliga resekostnader på grundval av avståndet mellan Madrid och Washington för sökandens underhållsberättigade barn.