62022TJ0484
PRESUDA OPĆEG SUDA (deseto vijeće)
22. studenoga 2023. (
*1
)
„Javna služba – Privremeno osoblje – Ponovno razvrstavanje – Postupak ponovnog razvrstavanja za 2021. – Odluka o izostanku ponovnog razvrstavanja – Referentni multiplikacijski faktori – Opće provedbene odredbe za članak 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika – Prigovor nezakonitosti – Jednako postupanje – Odgovornost”
U predmetu T‑484/22,
QN, kojeg zastupa H. Tagaras, odvjetnik,
tužitelj,
protiv
Agencije Europske unije za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (eu‑LISA), koju zastupa M. Chiodi, u svojstvu agenta, uz asistenciju A. Durona i D. Waelbroecka, odvjetnikâ,
tuženik,
OPĆI SUD (deseto vijeće),
u sastavu: O. Porchia, predsjednica, L. Madise i P. Nihoul (izvjestitelj), suci,
tajnik: H. Eriksson, administratorica,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 14. lipnja 2023.,
donosi sljedeću
Presudu (
1
)
1
Tužitelj, osoba QN, svojom tužbom na temelju članka 270. UFEU‑a zahtijeva, s jedne strane, poništenje odluke Agencije Europske unije za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (eu‑LISA) od 22. prosinca 2021. o tome da ne bude ponovno razvrstan na kraju postupka ponovnog razvrstavanja za 2021. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) i, s druge strane, naknadu štete koju je pretrpio zbog toga što nije ponovno razvrstan.
Okolnosti spora
2
Agencija eu‑LISA je 1. ožujka 2019. zaposlila tužitelja u svojstvu člana privremenog osoblja na temelju članka 2. točke (f) Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (u daljnjem tekstu: Uvjeti zaposlenja ostalih službenika) i razvrstala ga u razred AD 9, kako bi tamo obavljao poslove voditelja odjela „Opće službe” te agencije.
3
Tužitelj je 28. veljače 2021. postao prihvatljiv za ponovno razvrstavanje.
4
Agencija eu‑LISA objavila je 29. listopada 2021. administrativnu informaciju (u daljnjem tekstu: administrativna informacija) u vezi s pokretanjem postupka ponovnog razvrstavanja članova privremenog osoblja za 2021. (u daljnjem tekstu: postupak za 2021.).
5
Tužiteljevo ime nije bilo uvršteno na popis službenika predloženih za ponovno razvrstavanje, objavljen 3. prosinca 2021.
6
Tužitelj je 14. prosinca 2021. pred zajedničkim odborom za ponovno razvrstavanje (u daljnjem tekstu: zajednički odbor) osporavao to što nije bio predložen za ponovno razvrstavanje. Zajednički odbor ga je 22. prosinca 2021. obavijestio da ne preporučuje da ga se ponovno razvrsta.
7
Istog je dana izvršni direktor agencije eu‑LISA (u daljnjem tekstu: izvršni direktor), kao tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora o radu (u daljnjem tekstu: AACC), objavio popis ponovno razvrstanih službenika na temelju postupka za 2021., na kojem se nije nalazilo tužiteljevo ime.
8
Tužitelj je 1. ožujka 2022. podnio žalbu protiv pobijane odluke na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju), koji se primjenjuje na članove ugovornog osoblja na temelju članka 46. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika. Ta je žalba odbijena odlukom predsjednika Upravnog odbora agencije eu‑LISA od 25. lipnja 2022. (u daljnjem tekstu: odluka o odbijanju).
Zahtjevi stranaka
9
Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku i odluku o odbijanju;
–
naloži agenciji eu‑LISA plaćanje naknade štete u iznosu od 3000 eura;
–
naloži agenciji eu‑LISA snošenje troškova.
10
Agencija eu‑LISA od Općeg suda zahtijeva da:
–
tužbu odbije kao neosnovanu,
–
naloži tužitelju snošenje troškova.
Pravo
[omissis]
Zahtjev za poništenje
[omissis]
Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju i primjeni odredbe o multiplikacijskim faktorima iz članka 5. stavka 8. općih provedbenih odredaba (OPO)
[omissis]
– Uzimanje u obzir odjeljka B Priloga I. Pravilniku o osoblju i Priloga II. OPO‑u
28
Tim prigovorom tužitelj ističe da se odredba o multiplikacijskim faktorima može, unatoč tekstu Priloga II. OPO‑u, tumačiti samo kao mehanizam za određivanje broja raspoloživih radnih mjesta za ponovno razvrstavanje službenika.
29
U biti se oslanja na kontekstualno tumačenje navedene odredbe i također uzima u obzir njezine ciljeve.
30
Agencija eu‑LISA osporava tužiteljevu argumentaciju.
31
U tom pogledu, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, tumačenje odredbe prava Unije zahtijeva da se u obzir uzme ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojem se nalazi te ciljeve i svrhu akta kojeg je ona dio (presuda od 15. ožujka 2022., Autorité des marchés financiers, C‑302/20, EU:C:2022:190, t. 63.; vidjeti također presude od 9. ožujka 2023., Les Mousquetaires i ITM Entreprises/Komisija, C‑682/20 P, EU:C:2023:170, t. 86. i navedenu sudsku praksu, i od 16. ožujka 2023., Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, t. 31.).
32
Kad je riječ, kao prvo, o tekstu članka 5. stavka 8. OPO‑a, iz njega proizlazi da je odluka o ponovnom razvrstavanju uvjetovana, prvo, usporedbom zasluga i, kao drugo, time da uprava, s jedne strane, uzme u obzir raspoloživa proračunska sredstva za predmetno razdoblje i, s druge strane, poštuje „referentne multiplikacijske faktore za usklađivanje prosječnih karijernih razreda, kako su primijenjeni u Prilogu II. [OPO‑u]”.
33
Slično tomu, na temelju članka 5. stavaka 5. i 7. OPO‑a, popis službenika predloženih za ponovno razvrstavanje i preporuka zajedničkog odbora ne smiju prelaziti te faktore kako su navedeni u Prilogu II. OPO‑u.
34
S jedne strane, Prilog II. OPO‑u zahtijeva da se ne premaše referentni multiplikacijski faktori za usklađivanje prosječnih karijernih razreda navedeni u odjeljku B Priloga I. Pravilniku o osoblju, podsjećajući na to da se ti faktori primjenjuju na petogodišnjoj osnovi od 1. siječnja 2014. S druge strane, on pretvara te faktore u prosječni radni staž u svakom razredu prije ponovnog razvrstavanja u viši razred. Budući da za razred AD 9 faktor iznosi 25 %, taj prosječni radni staž iznosi četiri godine.
35
Tako Prilog II. OPO‑u, na koji upućuje članak 5. OPO‑a, nedvosmisleno predviđa način na koji se multiplikacijski faktori navedeni u odjeljku B Priloga I. Pravilniku o osoblju trebaju primijeniti u okviru ponovnog razvrstavanja.
36
Dakle, jasan tekst Priloga II. protivan je tužiteljevoj tezi.
37
Kao drugo, kad je riječ o kontekstu u kojem se nalazi odredba o multiplikacijskim faktorima, tužitelj smatra da tu odredbu treba tumačiti isključivo s obzirom na više odredaba Pravilnika o osoblju. U tom pogledu ističe da:
–
prilog II. OPO‑u upućuje na odjeljak B Priloga I. Pravilniku o osoblju, koji dodjeljuje multiplikacijske faktore za svaki razred;
–
budući da se u odjeljku B Priloga I. Pravilniku o osoblju provodi članak 6. stavak 2. Pravilnika o osoblju, ti se faktori mogu koristiti samo za izračun broja slobodnih radnih mjesta u svakom razredu;
–
članak 5. stavak 8. i Prilog II. OPO‑u treba stoga tumačiti na taj način, to više što članak 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika, koji je hijerarhijski nadređen OPO‑u, također upućuje na multiplikacijske faktore u odjeljku B Priloga I. Pravilniku o osoblju; prema tome, tumačenje navedenih faktora u svjetlu Pravilnika o osoblju ima prednost pred tumačenjem koje se može provesti u svjetlu Priloga II. OPO‑u.
38
U tom pogledu, kontekstualno tumačenje odredbe o multiplikacijskim faktorima zahtijeva pojašnjenje načina na koji su povezani OPO, članak 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika i relevantne odredbe Pravilnika o osoblju, odnosno odjeljak B Priloga I. i članak 6. Pravilnika o osoblju.
39
Kao prvo, odredba o multiplikacijskim faktorima nalazi se u OPO‑u, a tim se odredbama precizira način na koji članak 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika treba provoditi u okviru agencije eu‑LISA.
40
OPO je u tom pogledu izraz široke diskrecijske ovlasti koju agencija eu‑LISA ima u području ponovnog razvrstavanja članova privremenog osoblja (vidjeti u tom smislu presude od 12. veljače 2020., WD/EFSA, T‑320/18, neobjavljenu, EU:T:2020:45, t. 38. i navedenu sudsku praksu, odnosno od 28. travnja 2021., Correia/EGSO, T‑843/19, EU:T:2021:221, t. 54.).
41
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, kada je takva agencija internim smjernicama uvela poseban sustav namijenjen jamčenju transparentnosti procesa ponovnog razvrstavanja, određujući njegove metode i postupak, taj sustav treba smatrati samoograničavanjem njezine diskrecijske ovlasti, od kojeg ona može odstupiti samo ako jasno navede razloge kojima to odstupanje može opravdati, jer bi u protivnom bilo povrijeđeno načelo jednakog postupanja (vidjeti u tom smislu presudu od 12. veljače 2020., WD/EFSA, T‑320/18, neobjavljenu, EU:T:2020:45, t. 38. i navedenu sudsku praksu; vidjeti također po analogiji presudu od 9. studenoga 2022., QM/Europol, T‑164/21, EU:T:2022:695, t. 87. i navedenu sudsku praksu).
42
Međutim, takve interne smjernice ni u kojem slučaju ne mogu suziti područje primjene Pravilnika o osoblju ili Uvjeta zaposlenja ostalih službenika ni predvidjeti pravila koja odstupaju od hijerarhijski viših odredaba kao što su odredbe Pravilnika o osoblju i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika ili opća načela prava (vidjeti presude od 20. ožujka 2018., Argyraki/Komisija, T‑734/16, neobjavljenu, EU:T:2018:160, t. 66. i navedenu sudsku praksu, odnosno od 15. veljače 2023., Freixas Montplet i dr./Odbor regija, T‑260/22, neobjavljenu, EU:T:2023:71, t. 39. i navedenu sudsku praksu).
43
Članak 54. prvi stavak Uvjeta zaposlenja ostalih službenika uvjetuje ponovno razvrstavanje članova privremenog osoblja usporedbom zasluga i poštovanjem multiplikacijskih faktora, pri čemu u vezi s potonjima samo određuje da se „multiplikacijski faktori […], kako je utvrđeno za dužnosnike u odjeljku B Priloga I. Pravilniku o osoblju, ne smiju […] premašiti”.
44
Dakle, ta odredba, jedina u Uvjetima zaposlenja ostalih službenika koja upućuje na multiplikacijske faktore i na odjeljak B Priloga I. Pravilniku o osoblju, ne precizira na koji se način ti faktori trebaju primijeniti.
45
Nasuprot tomu, članak 54. stavak 2. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika upućuje na opće odredbe o provedbi toga članka koje svaka agencija mora donijeti u skladu s člankom 110. Pravilnika o osoblju.
46
U tom pogledu, članak 110. stavak 2. Pravilnika o osoblju određuje načine donošenja općih odredaba o provedbi primjenjivih na agencije, povjeravajući donošenje tih odredaba Europskoj komisiji i propisujući da se potonje po analogiji primjenjuju na navedene agencije.
47
Usto, člankom 28. stavkom 1. Uredbe (EU) 2018/1726 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. studenoga 2018. o Agenciji Europske unije za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (eu‑LISA) te izmjeni Uredbe (EZ) br. 1987/2006 i Odluke Vijeća 2007/533/PUP i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 1077/2011 (SL 2018., L 295, str. 99.) određuje se da se na osoblje agencije eu‑LISA primjenjuju Pravilnik o osoblju te pravila za njegovu primjenu donesena uz suglasnost institucija Unije.
48
OPO je, pak, donesen upravo na temelju članka 110. stavka 2. Pravilnika o osoblju i članka 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika te, s jedne strane, na temelju članka 20. Uredbe (EU) br. 1077/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o osnivanju Europske agencije za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (SL 2011., L 286, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 216.), koji je od 11. prosinca 2018. stavljen izvan snage i zamijenjen člankom 28. Uredbe 2018/1726, navedenim u točki 47. ove presude, i, s druge strane, Komisijine prethodne suglasnosti od 16. prosinca 2015., dane agencijama, u skladu s člankom 110. stavkom 2. Pravilnika o osoblju, koja se odnosi na provedbena pravila za članak 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika.
49
Odredbe navedene u točkama 46. i 47. ove presude stoga ograničavaju marginu prosudbe koju agencija eu‑LISA ima pri utvrđivanju svojih pravila o ponovnom razvrstavanju svojih službenika.
50
Agencija eu‑LISA usto ističe, pri čemu joj tužitelj ne proturječi, da je Komisija odobrila OPO i da se te odredbe temelje na odredbama predloška odluke za decentralizirane agencije i zajednička poduzeća kojima se utvrđuju opće odredbe za provedbu članka 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika (u daljnjem tekstu: ogledna odluka), koji je donijela Komisija i koja se nalazi u Prilogu I. njezinoj odluci C(2015) 9563 final od 16. prosinca 2015., kojom se decentraliziranim agencijama i zajedničkim poduzećima daje prethodna suglasnost u pogledu općih odredaba za provedbu članka 45. Pravilnika o osoblju.
51
U tom pogledu valja primijetiti da OPO u biti preuzima odredbe iz ogledne odluke. Konkretno, članak 5. i Prilog II. OPO‑u reproduciraju relevantne odredbe navedene odluke te se potonjima također uvjetuje ponovno razvrstavanje članova osoblja iz razreda AD 9 minimalnim prosječnim radnim stažem u tom razredu od četiri godine.
52
Iz prethodno navedenog proizlazi da se pretvaranjem, u Prilogu II. OPO‑u, multiplikacijskih faktora predviđenih u odjeljku B Priloga I. Pravilniku o osoblju u minimalni prosječni radni staž u razredu preuzimaju odredbe koje je donijela Komisija, a koje se na temelju članka 110. Pravilnika o osoblju i članka 28. stavka 1. Uredbe 2018/1726 načelno primjenjuju na sve agencije.
53
Kao drugo, kad je riječ o odredbama Pravilnika o osoblju, valja podsjetiti na to da odjeljak B Priloga I. Pravilniku o osoblju određuje „referentne multiplikacijske faktore za usklađivanje prosječnih karijernih razreda” u tri funkcijske skupine (AD, AST i AST/SC), pri čemu se utvrđuje poseban faktor za svaki razred tih skupina. Za razred AD 9 faktor iznosi 25 %.
54
S druge strane, u odjeljku B Priloga I. Pravilniku o osoblju ne daje se nikakvo pojašnjenje o okviru u kojem se ti faktori primjenjuju ni o načinu na koji ih treba koristiti.
55
Jedina odredba Pravilnika o osoblju koja se odnosi na navedene faktore utvrđene u tom prilogu jest članak 6. stavak 2. Pravilnika o osoblju. U tom pogledu, na temelju članka 6. stavka 1. navedenog pravilnika, u planu radnih mjesta priloženom dijelu proračuna koji se odnosi na svaku instituciju navodi se broj radnih mjesta u svakom razredu i funkcijskoj skupini. U skladu s člankom 6. stavkom 2. Pravilnika o osoblju, ne dovodeći u pitanje načelo promicanja na temelju zasluga iz članka 45. tog pravilnika, tim se planom svakoj instituciji osigurava da broj slobodnih radnih mjesta u svakom razredu plana radnih mjesta na dan 1. siječnja svake godine odgovara broju dužnosnika u aktivnoj službi iz nižeg razreda na dan 1. siječnja prethodne godine, pri čemu se potonji broj množi faktorima utvrđenima za taj razred u odjeljku B Priloga I., a ti se faktori primjenjuju od 1. siječnja 2014. na temelju petogodišnjeg prosjeka.
56
Članak 6. stavak 2. Pravilnika o osoblju predviđa da multiplikacijski faktori služe za izračun broja slobodnih radnih mjesta u svakom razredu i za svaku godinu u planu radnih mjesta priloženom dijelu proračuna dotične institucije i da se taj broj uzima u obzir pri promaknuću dužnosnika.
57
U tom pogledu, iako članak 45. stavak 1. prva rečenica Pravilnika o osoblju upućuje na članak 6. stavak 2. navedenog pravilnika, predviđajući da odluku o promaknuću dužnosnika donosi tijelo za imenovanje uzimajući u obzir potonju odredbu, to, s druge strane, nije slučaj s člankom 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika, kojim se uređuje ponovno razvrstavanje službenika, niti s bilo kojom odredbom OPO‑a.
58
Usto, članak 5. OPO‑a upućuje isključivo na način na koji se multiplikacijski faktori primjenjuju u Prilogu II. OPO‑u, odnosno na prosječan radni staž u razredu prije ponovnog razvrstavanja, izračunan na temelju tih faktora, bez upućivanja na članak 6. Pravilnika o osoblju ni na broj radnih mjesta po razredu iz plana radnih mjesta. U tom se kontekstu ne može zaključiti da članak 5. OPO‑a odstupa od relevantnih hijerarhijski viših odredaba koje proizlaze iz Pravilnika o osoblju ili iz Uvjeta zaposlenja ostalih službenika.
59
Iz prethodne kontekstualne analize proizlazi da se multiplikacijski faktori, izraženi u postocima u odjeljku B Priloga I. Pravilniku o osoblju, koriste u dvije zasebne svrhe. S jedne strane, na temelju članka 6. stavka 2. Pravilnika o osoblju, služe za izračun godišnjeg broja slobodnih radnih mjesta u svakom razredu i, slijedom toga, mogućnosti promaknuća. S druge strane, na temelju članka 5. stavka 8. i Priloga II. OPO‑u, koriste se za određivanje minimalnog prosječnog radnog staža u svakom razredu, koji uvjetuje ponovno razvrstavanje službenika.
60
Opći je sud, u okviru promaknuća dužnosnikâ, potvrdio tu dvostruku svrhu multiplikacijskih faktora time što je utvrdio da se oni mogu, neovisno o članku 6. stavku 2. Pravilnika o osoblju, koristiti i za određivanje prosječnog trajanja karijernog razreda (vidjeti u tom smislu presudu od 14. veljače 2017., Schönberger/Revizorski sud, T‑688/15 P, neobjavljenu, EU:T:2017:76, t. 121., 122. i 124.).
61
S jedne strane, Opći je sud u tom pogledu pojasnio da, na temelju članka 6. stavka 2. Pravilnika o osoblju, ti faktori omogućavaju izračun broja radnih mjesta otvorenih za promaknuće i da se u tom kontekstu primjenjuju na prosječnoj petogodišnjoj osnovi (presuda od 14. veljače 2017., Schönberger/Revizorski sud, T‑688/15 P, neobjavljena, EU:T:2017:76, t. 121.).
62
S druge strane, prema mišljenju Općeg suda, pretvoreni u godine, navedeni faktori služe za određivanje prosječnog trajanja karijernog razreda (presuda od 14. veljače 2017., Schönberger/Revizorski sud, T‑688/15 P, neobjavljena, EU:T:2017:76, t. 121., 122. i 124.). Za to pitanje valja uzeti u obzir multiplikacijske faktore koji su se primjenjivali tijekom godina u kojima se službenik nalazio u predmetnom razredu te se stoga ograničenje petogodišnje osnove, predviđeno člankom 6. stavkom 2. Pravilnika o osoblju, ne primjenjuje (presuda od 14. veljače 2017., Schönberger/Revizorski sud, T‑688/15 P, neobjavljena, EU:T:2017:76, t. 121.).
63
Iz prethodno navedenog proizlazi da se na temelju odredaba Pravilnika o osoblju i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika koje se odnose na multiplikacijske faktore ne može zaključiti da se, u okviru ponovnog razvrstavanja službenika, ti faktori trebaju koristiti samo za izračun broja radnih mjesta otvorenih za ponovno razvrstavanje, pri čemu ne mogu poslužiti za utvrđivanje minimalnog prosječnog radnog staža u svakom razredu prije nego što službenik bude ponovno razvrstan.
64
Tužiteljeva teza, dakle, nije potkrijepljena ni kontekstom u kojem se nalazi odredba o multiplikacijskim faktorima.
65
Kao treće, kad je riječ o ciljevima koji se žele postići odredbom o multiplikacijskim faktorima, tužitelj smatra da se njome želi postaviti ograničenje broja raspoloživih radnih mjesta za ponovno razvrstavanje i tako osigurati određeni paralelizam s dužnosnicima u pogledu napredovanja u karijeri. Smatra da to tumačenje nije dovedeno u pitanje činjenicom da poštovanje raspoloživih proračunskih sredstava koja su, osobito, nametnuta OPO‑om i planom radnih mjesta ima istu funkciju, s obzirom na to da ograničenje koje proizlazi iz navedenih sredstava i navedenog plana služi interesima druge vrste.
66
U tom pogledu, kao prvo, iz članka 6. stavka 2. Pravilnika o osoblju proizlazi da multiplikacijski faktori izražavaju prosječno napredovanje u karijeri, ne dovodeći u pitanje načelo promicanja na temelju zasluga (presuda od 13. ožujka 2013., AK/Komisija, F‑91/10, EU:F:2013:34, t. 71.).
67
Međutim, pretvaranje tih faktora u minimalni prosječni radni staž u razredu drugi je način da se utvrdi okvir za prosječnu brzinu kojom se službenici mogu ponovno razvrstati (vidjeti u tom smislu presudu od 14. veljače 2017., Schönberger/Revizorski sud, T‑688/15 P, neobjavljenu, EU:T:2017:76, t. 122. i 124.) te stoga ima isti cilj kao i članak 6. stavak 2. Pravilnika o osoblju.
68
Druga uvodna izjava OPO‑a i ogledne odluke u tom pogledu upućuje na potrebu utvrđivanja posebnih i dosljednih pravila za ponovno razvrstavanje članova privremenog osoblja kako bi se, među ostalim, olakšala njihova mobilnost među agencijama.
69
Usto, pravila primjenjiva na ponovno razvrstavanje članova privremenog osoblja ne mogu biti istovjetna onima koja se primjenjuju na dužnosnike, jer prvi nemaju istu mogućnost karijernog napredovanja u okviru svoje institucije kao i potonji (presude od 28. travnja 2021., Correia/EGSO, T‑843/19, EU:T:2021:221, t. 55. i od 27. travnja 2022., Correia/EGSO, T‑750/20, neobjavljena, EU:T:2022:246, t. 80.).
70
Naime, za razliku od dužnosnika čija je stabilnost zaposlenja zajamčena Pravilnikom o osoblju, članovi privremenog osoblja potpadaju pod drugi režim čiji je temelj ugovor o radu sklopljen s predmetnom institucijom (presuda od 28. siječnja 1992., Speybrouck/Parlament, T‑45/90, EU:T:1992:7, t. 90.).
71
Nadalje, to što se Pravilnikom o osoblju priznaje pravo na razvoj karijere dužnosnikâ ne daje im subjektivno pravo na promaknuće, čak i ako ispunjavaju sve tražene uvjete, s obzirom na to da odluka o promaknuću ne ovisi samo o kvalifikacijama i sposobnostima kandidata, nego i o njihovoj ocjeni u usporedbi s ocjenama drugih kandidata koji ispunjavaju uvjete za promaknuće (vidjeti presudu od 27. travnja 2022., Correia/EGSO, T‑750/20, neobjavljenu, EU:T:2022:246, t. 85. i navedenu sudsku praksu).
72
Isto nužno vrijedi i za članove privremenog osoblja, zbog razloga prikazanih u sudskoj praksi navedenoj u točkama 69. i 70. ove presude.
73
U tom kontekstu, nije nedosljedno uvjetovati ponovno razvrstavanje službenika činjenicom da oni u prosjeku provedu određeni broj godina u svojem razredu, to više što, čak i u pogledu promaknuća dužnosnikâ, koji imaju mogućnost karijernog napredovanja u okviru svoje institucije, uzimanje u obzir broj radnih mjesta otvorenih za promaknuće ne isključuje istovremenu primjenu uvjeta minimalnog radnog staža u razredu (vidjeti u tom smislu presudu od 14. veljače 2017., Schönberger/Revizorski sud, T‑688/15 P, neobjavljenu, EU:T:2017:76, t. 121., 122. i 124.).
74
Kao drugo, time što predviđaju da multiplikacijski faktori služe za izračun broja slobodnih radnih mjesta za svaki razred naveden u planu radnih mjesta priloženom dijelu proračuna dotične institucije, članak 6. stavci 1. i 2. Pravilnika o osoblju uspostavljaju izravnu vezu između multiplikatora i proračuna dotične institucije. Međutim, na temelju činjenice da iz tog teksta proizlazi da ti faktori predstavljaju mehanizam koji istodobno služi za utvrđivanje okvira za brzinu napredovanja u karijeri i za raspodjelu proračunskih sredstava ne može se zaključiti da se, u okviru ponovnog razvrstavanja službenika, utvrđivanje okvira za tu brzinu može provesti samo primjenom kvota, čak i indikativnih, za ponovno razvrstavanje, a da se pritom ne može nametnuti minimalni prosječni radni staž u razredu.
75
Iz prethodno navedenog proizlazi da tužiteljeva teza nije potvrđena ni ciljem odredbe o multiplikacijskim faktorima, odnosno utvrđivanjem okvira za prosječnu brzinu kojom se službenici mogu ponovno razvrstati, a koji se može postići primjenom minimalnog prosječnog radnog staža u razredu.
76
Stoga treba odbiti prvi prigovor.
[omissis]
Drugi tužbeni razlog, koji se, podredno, temelji na prigovoru nezakonitosti usmjerenom protiv odredbe o multiplikacijskim faktorima
91
Tužitelj podredno ističe prigovor nezakonitosti onih odredaba OPO‑a koje predviđaju primjenu uvjeta minimalnog prosječnog radnog staža u razredu. Taj je tužbeni razlog podijeljen na dva dijela.
– Povreda članka 45. Pravilnika o osoblju, članka 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika, članka 4. OPO‑a i načela ponovnog razvrstavanja na temelju zasluga
92
Tim prigovorom tužitelj ističe da je uvjet minimalnog prosječnog radnog staža u razredu protivan načelu ponovnog razvrstavanja na temelju zasluga predviđenom u članku 45. Pravilnika o osoblju, članku 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika i članku 4. OPO‑a. Smatra da je, s jedne strane, zasluga podređena tom uvjetu i da njegovo ispunjenje ne ovisi samo o zainteresiranoj osobi te da, s druge strane, navedeni uvjet stoga isključuje iz ponovnog razvrstavanja cijele razrede, bez obzira na zasluge službenika koji se mogu ponovno razvrstavati.
93
Agencija eu‑LISA osporava tužiteljevu argumentaciju.
94
U tom pogledu, članak 54. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika proširuje na ponovno razvrstavanje načelo promicanja na temelju zasluga navedeno u članku 45. Pravilnika o osoblju, pri čemu se upravi također nalaže da ne smije premašiti multiplikacijske faktore. Taj dvostruki zahtjev preuzet je u člancima 4. i 5. OPO‑a, u kojima su doslovno preuzete relevantne odredbe ogledne odluke.
95
Oba parametra kojima se uvjetuje ponovno razvrstavanje, odnosno usporedba zasluga i minimalni prosječni radni staž u razredu, nisu isključivo pojedinačni kriteriji jer ovise o zaslugama odnosno radnom stažu drugih prihvatljivih kandidata predmetnog razreda.
96
Usto, iz odluke o odbijanju proizlazi da zasluge kandidata uvjetuju, s jedne strane, izračun prosječnog radnog staža u razredu, s obzirom na to da se samo kandidati koji su najbolje rangirani, do visine broja raspoloživih radnih mjesta u planu radnih mjesta (u daljnjem tekstu: kandidati s najvećim zaslugama), uzimaju u obzir u tom izračunu i, s druge strane, mogućnost ponovnog razvrstavanja kandidata s najvećim zaslugama koji imaju, ovisno o slučaju, pojedinačni staž u razredu koji je viši od primjenjivog prosječnog radnog staža.
97
U tom je pogledu agencija eu‑LISA, pomoću primjera, u odluci o odbijanju prikazala metodu primijenjenu tijekom postupka za 2021. U skladu s tom metodom, usporedba zasluga najprije služi rangiranju kandidata, a agencija eu‑LISA uzima u obzir samo kandidate s najvećim zaslugama. Zatim izračunava prosječan radni staž kandidata s najvećim zaslugama u razredu. Ako taj prosječan radni staž nije dovoljan, ali jedan od kandidata s najvećim zaslugama ima pojedinačni staž u razredu koji je viši od prosječnog primjenjivog radnog staža, on se neće moći ponovno razvrstati ako kandidat koji je bolje rangiran od njega ima pojedinačni radni staž koji je niži od prosječnog radnog staža. U tom slučaju nijedan od kandidata s najvećim zaslugama nije ponovno razvrstan.
98
Dakle, tom je metodom primjena uvjeta prosječnog radnog staža u razredu mogla dovesti do odbijanja ponovnog razvrstavanja čitave skupine kandidata iz istog razreda ako su, s jedne strane, kandidati s najvećim zaslugama kolektivno imali prosječan radni staž u svojem razredu koji je niži od primjenjivog i ako su, s druge strane, među tim kandidatima oni koji su bili najbolje rangirani imali pojedinačni staž u razredu koji je niži od tog prosječnog radnog staža. U tom slučaju kandidati koji su slabije rangirani, s radnim stažem duljim od primjenjivog minimalnog prosječnog radnog staža, nisu mogli biti ponovno razvrstani.
99
Međutim, navedena metoda dokazuje da je usporedba zasluga i dalje glavni kriterij na kojem se temelji ponovno razvrstavanje. Naime, ona služi rangiranju kandidata prema njihovim zaslugama, a redoslijed rangiranja potom određuje sprečava li prosječan radni staž u razredu da se svi ili neki od njih ponovno razvrstaju. Drugim riječima, ako je službenik jedan od kandidata s najvećim zaslugama, ali nije najbolje rangiran, i ako ima pojedinačni staž u razredu koji je viši od prosječnog radnog staža, on se neće moći ponovno razvrstati ako, s jedne strane, taj prosječan radni staž kolektivno ne ispunjavaju svi oni najzaslužniji i ako, s druge strane, najbolje rangirani od njih imaju radni staž manji od prosječnog radnog staža. U tom slučaju upravo zasluge, a ne samo radni staž, sprječavaju ponovno razvrstavanje iskusnijeg službenika u razredu.
100
Agencija eu‑LISA stoga je u odluci o odbijanju pravilno istaknula da primjenjivi prosječni staž u razredu ni na koji način ne ugrožava ponovno razvrstavanje kandidata s najvećim zaslugama.
101
Kad je riječ o tužiteljevu razredu, ona je u njoj navela sljedeće:
–
provela je usporedbu zasluga prihvatljivih službenika za svaki razred; nakon tog ispitivanja provjerila je uvjet prosječnog radnog staža u razredu;
–
taj uvjet nije bio ispunjen u razredu AD 9 jer je svaki od sedam prihvatljivih službenika, među kojima je i tužitelj, u prosjeku proveo samo dvije godine u tom razredu, dok je prosječni radni staž tamo trebao dosegnuti četiri godine;
–
na temelju članka 5. stavka 5. OPO‑a, neispunjavanje tog uvjeta spriječilo ju je da ponovno razvrsta službenike tog razreda;
–
stoga je odlučila da neće predložiti nijednog službenika iz razreda AD 9 za ponovno razvrstavanje.
102
Iz toga proizlazi da su zasluge prihvatljivih službenika u razredu AD 9 bile ispitane u prvoj fazi postupka ponovnog razvrstavanja, prije sastavljanja popisa predloženih službenika. Međutim, zasluge nisu uzrok izostanka ponovnog razvrstavanja. Do potonjeg je došlo zbog nedostatnog prosječnog radnog staža svih prihvatljivih službenika u tom razredu jer je radni staž svakog od njih, među kojima i tužitelja, bio otprilike dva puta manji od minimalnog primjenjivog prosječnog radnog staža.
103
Valja podsjetiti na to da, kao prvo, uvjet minimalnog prosječnog radnog staža u razredu, koji je predviđen OPO‑om, reproducira uvjet koji se nalazi u oglednoj odluci i ima za cilj održavanje usklađivanja prosječnih karijernih razreda pružajući okvir za brzinu kojom agencija može ponovno razvrstati svoje službenike s najvećim zaslugama. Kao drugo, prema članku 6. stavku 2. Pravilnika o osoblju, činjenica da je okvir za brzinu kojom dužnosnici mogu napredovati utvrđen uvjetom prosječnog staža u razredu na temelju multiplikacijskih faktora ne povređuje načelo promicanja na temelju zasluga (vidjeti u tom smislu presudu od 13. ožujka 2013., AK/Komisija_F‑91/10, EU:F:2013:34, t. 71.) a isto a fortiori vrijedi za službenike, koji nemaju isto pravo na razvoj karijere kao dužnosnici. Kao treće, cilj je uvjeta minimalnog prosječnog radnog staža u razredu, osim toga, olakšati mobilnost među agencijama (vidjeti točku 68. ove presude), što je u interesu službenika s najvećim zaslugama.
104
S obzirom na prethodno navedeno, tužitelj ne može tvrditi da uvjet prosječnog radnog staža u razredu povređuje načelo ponovnog razvrstavanja koje se temelji na zaslugama.
[omissis]
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (deseto vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.
Poništava se odluka Agencije Europske unije za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (eu‑LISA) od 22. prosinca 2021. o tome da osoba QN ne bude ponovno razvrstana na kraju postupka ponovnog razvrstavanja za 2021.
2.
Tužba se odbija u preostalom dijelu.
3.
Agenciji eu‑LISA nalaže se snošenje troškova.
Porchia
Madise
Nihoul
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 22. studenoga 2023.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski
(
1
)	Navedene su samo one točke presude za koje Opći sud smatra da ih je korisno objaviti. U vezi s ispuštenim točkama upućuje se na presudu Općeg suda od 22. studenoga 2023., QN/eu‑LISA (T‑484/22, EU:T:2023:741).