61999CC0395_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Nyt esillä olevassa asiassa komissio vetoaa siihen, että kaksi direktiiviä on jätetty täytäntöönpanematta.
2 Rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/51/EY(1) 2 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavasti:
"1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan:
a) 1 artiklan säännösten osalta seuraavasti:
- 1 artiklan 4 kohdan osalta siltä osin kuin on kyse 6 artiklan 1 kohdasta, 9 d artiklan 2 kohdasta, 9 e artiklan 3 kohdasta, 9 f artiklasta, 9 g artiklasta, 9 h artiklasta, 9 i artiklasta, 9 j artiklasta, 9 n artiklasta, 9 o artiklasta, sekä
- kohtien 10, 12, 19 ja 20 osalta:
1 päivänä huhtikuuta 1998;
b) muiden tämän direktiivin säännösten osalta 1 päivänä lokakuuta 1999.
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä."
3 Eläimiä ja eläintuotteita koskevien todistusten laadinnasta 17 päivänä joulukuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/93/EY(2) oli pantava täytäntöön ennen 1.1.1998.
4 Komissio ei saanut Italian tasavallalta minkäänlaista ilmoitusta näiden kahden direktiivin täytäntöönpanosta. Se osoitti siis Italian tasavallalle EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa (josta on tullut EY 226 artikla) tarkoitetut viralliset huomautuskirjeet, joista direktiiviä 96/51/EY koskeva kirje oli päivätty 16.7.1998 ja direktiiviä 96/93/EY koskeva kirje 3.6.1998, ja kehotti viimeksi mainittua esittämään huomautuksensa kahden kuukauden pituisen määräajan kuluessa. Näihin kirjeisiin ei vastattu.
5 Tästä syystä komissio osoitti 11.12.1998 Italian tasavallalle näitä kahta direktiiviä koskevan perustellun lausunnon ja asetti viimeisen ylimääräisen kahden kuukauden pituisen määräajan.
6 Italian viranomaiset vastasivat vain direktiivin 96/93/EY osalta. Ne totesivat 22.2.1999 päivätyssä kirjeessä, että vastaava lakiesitys oli valmisteilla.
7 Komissio nosti 11.10.1999 nyt esillä olevan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen Italian tasavaltaa vastaan.
Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1) toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja
a) rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/51/EY
b) eikä eläimiä ja eläintuotteita koskevien todistusten laadinnasta 17 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/93/EY
mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisten direktiivien noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan ilmoittanut näistä toimenpiteistä säädetyssä määräajassa komissiolle, ja
2) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
8 Komissio toteaa, että jäsenvaltioilla on EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohdan (josta on tullut EY 249 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan (josta on tullut EY 10 artikla) nojalla velvollisuus saattaa voimaan direktiivien noudattamisen edellyttämät kansalliset toimenpiteet näissä direktiiveissä säädetyissä määräajoissa ja ilmoittaa niistä viipymättä komissiolle. Nämä määräajat ovat päättyneet ilman, että Italian tasavalta olisi ilmoittanut komissiolle toimenpiteistä, joilla kyseiset direktiivit on saatettu kansallisen oikeusjärjestyksen osaksi.
9 Italian tasavalta myöntää, että direktiivien täytäntöönpanotoimien toteuttaminen on viivästynyt. Tämä viivästys on sen mukaan seurausta kansallisen oikeuden nojalla noudatettavien menettelysääntöjen monitahoisuudesta. Se toteaa kyseisten direktiivien täytäntöönpanon valmistelutöiden olevan pitkällä ja vastaavien oikeussäännösten antamisen lähellä.
10 Komission kannekirjelmää on siinä esitettyjen perustelujen valossa tulkittava siten, että se direktiivin 96/51/EY osalta koskee ainoastaan sen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan säännösten jättämistä täytäntöönpanematta. Ei ole mahdollista olettaa, että komissio olisi halunnut nostaa tämän kohteen ylittävän kanteen, sillä ensinnäkin kanteen nostamishetkellä mahdollinen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen oli kestänyt vasta yhdentoista päivän ajan ja toisekseen oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, johon kanteessa viitataan, on ollut kyse vain direktiivin tästä osasta.
11 Tällä perusteella kanne on perusteltu. On kiistatonta, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen kannalta merkityksellisenä päivänä, eli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä (kaksi kuukautta 1.12.1998 lähtien), moitittua asiaintilaa ei ollut korjattu, vaikka huomioon otettaisiin mahdollinen postinkulusta aiheutunut määräaikojen pidentyminen. Tästä syystä Italian tasavalta on tuomittava kannekirjelmässä vaadituin tavoin.
12 Oikeudenkäyntikuluista on määrättävä työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Ratkaisuehdotus
13 Ehdotan siis, että asia ratkaistaisiin seuraavasti:
1) Italian tasavalta ei ole noudattanut
a) rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/51/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja
b) eläimiä ja eläintuotteita koskevien todistusten laadinnasta 17 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/93/EY säännösten
eikä EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kyseisten direktiivien noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2) Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - EYVL L 235, s. 39.
(2) - EYVL L 13, s. 18.