62014TJ0639(01)_RES
Věc T‑639/14 RENV II
Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)protiEvropské komisi
Rozsudek Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) ze dne 12. listopadu 2025
„Státní podpory – Sazba za dodávky elektřiny – Uzavření rozhodčí doložky za účelem stanovení sazby – Rozhodnutí, kterým se stížnost odkládá – Rozhodnutí, kterým se konstatuje neexistence podpory – Právo být vyslechnut – Výhoda – Kritérium soukromého investora – Komplexní hospodářské posouzení“
Žaloba na neplatnost – Předložení věci Tribunálu – Zrušení rozsudku Tribunálu Soudním dvorem a vrácení věci – Posouzení všech vznesených žalobních důvodů směřujících ke zrušení Tribunálem – Výjimka – Právní otázky, které byly pravomocně rozhodnuty Soudním dvorem
(Jednací řád Tribunálu, článek 191)
(viz body 36–41)
Podpory poskytované státy – Pojem – Posouzení podle kritéria soukromého investora – Tarifní spor mezi dodavatelem elektřiny kontrolovaným státem a jeho hlavním zákazníkem – Rozhodnutí dodavatele elektřiny svěřit řešení sporu rozhodčímu soudu – Přezkum poskytnutí výhody hlavnímu zákazníkovi tímto rozhodnutím – Použitelnost kritéria soukromého investora – Nemožnost dodavatele elektřiny předvídat sazbu za dodávky elektřiny stanovenou rozhodčím nálezem – Nedostatek relevance
(Článek 107 odst. 1 SFEU)
(viz body 46, 51–54, 67–85)
Podpory poskytované státy – Přezkum Komisí – Předběžná fáze a kontradiktorní fáze – Povinnost Komise zahájit kontradiktorní řízení v případě závažných obtíží – Tarifní spor mezi dodavatelem elektřiny kontrolovaným státem a jeho hlavním zákazníkem – Rozhodnutí dodavatele elektrické energie svěřit řešení sporu rozhodčímu soudu – Přezkum poskytnutí výhody hlavnímu zákazníkovi tímto rozhodnutím – Posouzení podle kritéria soukromého investora – Rozhodnutí Komise konstatující neexistenci státní podpory bez zahájení formálního vyšetřovacího řízení – Neexistence závažných obtíží zavazujících Komisi k zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(Článek 108 SFEU)
(viz body 102–111, 148, 154, 161, 166, 170, 174–200)
Akty orgánů – Zrušení – Protiprávní akty – Rozhodnutí Komise odložit stížnost směřující k určení porušení ustanovení Smlouvy o FEU v oblasti státních podpor – Přijetí nového rozhodnutí, kterým se zrušuje a nahrazuje rozhodnutí o odložení – Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory – Rozhodnutí přijaté po předběžném posouzení – Povinnost Komise obnovit toto řízení v plném rozsahu – Neexistence
(Článek 108 SFEU)
(viz body 223–226)
Podpory poskytované státy – Správní řízení – Právo dotčené osoby být vyslechnut – Meze
(Článek 108 SFEU; nařízení Rady č. 2015/1589, čl. 24 odst. 2)
(viz body 227–233)
Akty orgánů – Zpětvzetí – Protiprávní akty – Rozhodnutí Komise odložit stížnost směřující k určení porušení ustanovení Smlouvy o FEU v oblasti státních podpor – Přijetí nového rozhodnutí, kterým se zrušuje a nahrazuje rozhodnutí o odložení – Přípustnost – Podmínky
(Článek 108 SFEU)
(viz body 252–259)
Shrnutí
Tribunál zasedající v rozšířeném senátu potvrdil rozhodnutí Evropské komise, kterým bylo konstatováno, že skutečnost, že řecký státní podnik využil rozhodčí řízení za účelem vyřešení obchodního sporu s jiným podnikem, neobsahuje poskytnutí státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál tak upřesnil použití zásady soukromého subjektu v tržním hospodářství, aby určil, zda řecký státní podnik svým rozhodnutím předložit svůj spor k rozhodnutí rozhodčího soudu, poskytl jinému dotčenému podniku hospodářskou výhodu.
Společnost Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (dále jen „DEI“), která je výrobcem a dodavatelkou elektřiny kontrolovanou řeckým státem, a její hlavní zákazník, společnost Metlen Energy & Metals AE (dále jen „Metlen“), vedly spor ohledně sazby za dodávky elektřiny fakturované společností DEI společnosti Metlen.
V roce 2011 uzavřely DEI a Metlen rozhodčí doložku, kterou se dobrovolně rozhodly svěřit vyřešení svého sporu stálému rozhodčímu soudu při Rythmistiki Archi Energeias (RAE, regulační orgán pro energetiku, Řecko). Řešení sporu tak bylo svěřeno rozhodčímu soudu zřízenému v souladu s rozhodčí doložkou a právní úpravou upravující stálé rozhodčí řízení RAE.
Podle této rozhodčí doložky bylo úkolem svěřeným rozhodčímu soudu stanovit na základě jednání, která proběhla mezi společnostmi DEI a Metlen, sazbu za dodávky elektřiny odpovídající specifickým vlastnostem společnosti Mytilinaios a pokrývající přinejmenším náklady vynaložené společností DEI. Dále měl rozhodčí soud zohlednit právní rámec upřesněný stranami doložky, který zahrnuje zejména rozhodnutí RAE, kterým se stanoví základní zásady stanovování cen pro odběratele ze sítí vysokého napětí.
Mezitím Metlen nadále nehradila měsíční faktury společnosti DEI v plném rozsahu, jelikož účastníci řízení se nadále neshodovali na sazbě, která měla být uplatňována. DEI tedy společnosti Metlen hrozila, že jí zastaví dodávku elektřiny, pokud neuhradí sporné faktury, což vedlo společnost Metlen k podání stížnosti k RAE, kterou se domáhala přijetí předběžných opatření.
Na základě této stížnosti RAE rozhodnutím ze dne 9. května 2012 dočasně stanovil sazbu za dodávku elektřiny platnou pro společnost Metlen.
Dne 15. června 2012 podala DEI proti tomuto rozhodnutí stížnost ke Komisi (dále jen „stížnost z roku 2012“), ve které uvedla, že prozatímní sazba stanovená RAE ji zavazuje dodávat elektřinu společnosti Metlen za cenu, která je nižší než její náklady, a představuje protiprávní státní podporu.
Rozhodnutím ze dne 31. října 2013 rozhodčí soud stanovil sazbu za dodávky elektřiny použitelnou na společnost Metlen za období od 1. července 2010 do 31. prosince 2013 (dále jen „rozhodčí nález“).
Dne 23. prosince 2013 podala DEI ke Komisi druhou stížnost pro porušení pravidel v oblasti státních podpor, jelikož sazba stanovená v rozhodčím nálezu byla nižší než sazba předběžně stanovená RAE.
Dopisem ze dne 12. června 2014 informovala Komise společnost DEI o odložení této stížnosti (dále jen „sporný dopis“). Dne 5. dubna 2013 podala DEI k Tribunálu žalobu na neplatnost sporného rozhodnutí, zapsanou do rejstříku pod číslem T‑194/14.
V průběhu tohoto postupu Komise zamítla stížnosti společnosti DEI rozhodnutím ze dne 25. března 2015 (dále jen „první sporné rozhodnutí“) (
1
), přičemž konstatovala, že stížnost z roku 2012 se stala bezpředmětnou a že společnosti Metlen nebyla poskytnuta žádná výhoda ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož rozhodnutí společnosti DEI předložit jejich spor k rozhodčímu řízení bylo v souladu se zásadou soukromého investora.
DEI následně k Tribunálu podala žalobu na neplatnost tohoto prvního sporného rozhodnutí, která byla zapsána do rejstříku pod číslem T‑352/15.
Usnesením ze dne 9. února 2016 (
2
) Tribunál konstatoval, že již není důvodné rozhodnout o žalobě ve věci T‑639/14. Soudní dvůr, k němuž byl podán kasační opravný prostředek, však toto usnesení zrušil rozsudkem ze dne 31. května 2017 (
3
) a vrátil věc Tribunálu, u něhož byla věc zapsána do rejstříku pod číslem T‑639/14 RENV.
Dne 14. srpna 2017 přijala Komise druhé rozhodnutí, kterým zrušila a nahradila jak sporný dopis, tak první sporné rozhodnutí (dále jen „druhé sporné rozhodnutí“) (
4
). Na základě stejných důvodů, jaké byly uvedeny v prvním sporném rozhodnutí, toto druhé rozhodnutí potvrzuje jednak, že stížnost z roku 2012 se stala bezpředmětnou, jelikož sazba stanovená rozhodčím nálezem zpětně nahradila prozatímní sazbu stanovenou rozhodnutím RAE ze dne 9. května 2012, a jednak, že rozhodčí nález neobsahoval poskytnutí státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
DEI rovněž k Tribunálu podala žalobu na neplatnost druhého sporného rozhodnutí, která byla zapsána do rejstříku pod číslem T‑740/17.
Rozsudkem ze dne 22. září 2021 (
5
) Tribunál zrušil jak sporný dopis, tak první a druhé sporné rozhodnutí, když měl za to, že rozhodčí nález mohl poskytnout společnosti Metlen protiprávní výhodu přičitatelnou řeckému státu, a tím umožnit nebo zachovat poskytnutí protiprávní podpory.
Soudní dvůr, k němuž byl podán kasační opravný prostředek proti tomuto rozsudku, zejména konstatoval, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že rozhodčí nález je státním opatřením, které může představovat státní podporu (
6
).
Podle Soudního dvora Komise právem konstatovala, že jediným státním opatřením, které může představovat státní podporu, bylo rozhodnutí společnosti DEI uzavřít rozhodčí doložku se společností Metlen, a že bylo třeba ověřit, zda by soukromý subjekt za obvyklých tržních podmínek přijal uvedené rozhodnutí za stejných podmínek, za účelem zjištění, zda toto rozhodnutí poskytlo společnosti Metlen výhodu.
V důsledku toho Soudní dvůr zrušil rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem a vrátil věci Tribunálu, aby rozhodl o důvodech a argumentech, které před ním byly vzneseny, o kterých Soudní dvůr nerozhodl.
Závěry Tribunálu
Na podporu své žaloby na neplatnost druhého sporného rozhodnutí DEI zpochybňuje jak použitelnost, tak podpůrně konkrétní uplatnění kritéria soukromého investora použitého v tomto rozhodnutí za účelem přezkumu, zda byla společnosti Metlen poskytnuta výhoda.
Úvodem Tribunál připomenul, že pojem „podpora“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU nemůže zahrnovat opatření poskytnuté podniku ze státních prostředků, pokud by tento podnik mohl získat tutéž výhodu za okolností odpovídajících obvyklým podmínkám na trhu. I když se posouzení podmínek, za kterých byla taková výhoda poskytnuta, provádí v zásadě na základě zásady soukromého subjektu v tržním hospodářství, musí být kritérium, které musí být konkrétně použito v daném případě, určeno zejména v závislosti na povaze jednání zamýšleného dotyčným veřejným subjektem. Mezi kritéria, jež mohou být v tomto kontextu použita, patří kritérium soukromého investora.
Po tomto připomenutí Tribunál nejprve odmítl jednotlivé argumenty společnosti DEI zpochybňující uplatnitelnost kritéria soukromého investora v projednávané věci.
Pokud jde konkrétněji o argument společnosti DEI, podle kterého její rozhodnutí přijmout rozhodčí řízení nemůže být zkoumáno z hlediska kritéria soukromého investora, jelikož toto rozhodnutí nepředstavuje hospodářskou činnost, Tribunál uvádí, že podle judikatury je jednání soukromého subjektu v tržním hospodářství v zásadě vedeno vyhlídkami rentability. Tím, že předložila spor rozhodčímu řízení RAE, se DEI snažila o určitou rentabilitu ve smyslu judikatury, jelikož tato procesní volba jí podle jejích vlastních vysvětlení umožnila získat alespoň část částek dlužných společností Metlen, a to v co nejkratší možné lhůtě.
Vzhledem k tomu, že rozhodnutí společnosti DEI využít rozhodčího řízení musí být zkoumáno ve světle kritéria soukromého investora, Tribunál s odkazem na rozsudek o kasačním opravném prostředku rovněž odmítl argument společnosti DEI, podle kterého by porovnání jejího jednání s jednáním hypotetického soukromého hospodářského subjekt mělo být provedeno ve vztahu k sazbě stanovené v rozhodčím nálezu. Kromě toho skutečnost, že DEI nemohla předvídat cenu, která bude stanovena rozhodčím nálezem, nestačí k vyloučení použitelnosti kritéria soukromého investora v projednávané věci.
Pokud jde o uplatnění kritéria soukromého investora na skutkové okolnosti projednávané věci, Tribunál dále zkoumal argumenty společnosti DEI směřující k prokázání, že při použití uvedeného kritéria ve druhém sporném rozhodnutí Komise vycházela ze zjevně nesprávného posouzení jednak skutečností a jednak vhodného rámce a skutečností, které musí být posouzeny ve světle uvedeného kritéria.
Pro účely přezkumu těchto argumentů Tribunál nejprve připomněl, že Komise přijala druhé sporné rozhodnutí po předběžném posouzení ve smyslu čl. 108 odst. 3 SFEU. V souladu s účelem tohoto ustanovení a s povinností řádné správy, která jí přísluší, tak měla Komise přijmout nezbytná opatření a provést nezbytné kontroly, aby překonala obtíže, s nimiž se případně setkala, pro rozptýlení veškerých existujících pochybností o slučitelnosti posuzovaného opatření s vnitřním trhem. Pokud předběžné posouzení tohoto opatření neumožňovalo překonat veškeré obtíže, jež vyvstaly při posuzování jeho slučitelnosti s vnitřním trhem, měla Komise povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, aniž měla v tomto ohledu prostor pro uvážení.
Ve světle tohoto upřesnění Tribunál ověřil, zda argumenty předložené společností DEI umožňují identifikovat pochybnosti o slučitelnosti jejího rozhodnutí uzavřít rozhodčí doložku s pravidly státních podpor, která ukládají Komisi povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení.
V tomto ohledu Tribunál konstatoval, že DEI nepředložila žádné indicie, které by mohly zpochybnit posouzení skutkového základu sporu provedené Komisí a podmínek, za kterých byla věc předložena rozhodčímu soudu, jak vyplývají z druhého sporného rozhodnutí.
Tribunál dále odmítl argument společnosti DEI, podle kterého se Komise měla potýkat se závažnými obtížemi ohledně posouzení kontextu, ve kterém DEI přijala rozhodnutí o rozhodčím řízení, a zejména situace společnosti Metlen a dotčeného trhu.
Zaprvé má za to, že rozhodnutí společnosti DEI předložit svůj spor k rozhodčímu řízení je v souladu s kritériem „rentability“, o kterou by usiloval hypotetický obezřetný soukromý investor, který by se nacházel v situaci společnosti DEI a jednal by za obvyklých tržních podmínek, jelikož tato volba podle vlastních vysvětlení společnosti DEI umožnila dosáhnout zaplacení částek, které jí dlužila společnost Metlen v co nejkratší lhůtě.
Zadruhé Tribunál uvádí, že v souladu s požadavky uvedenými Soudním dvorem v rozsudku o kasačním opravném prostředku Komise jednak zkoumala okolnosti, za kterých se DEI rozhodla využít rozhodčího řízení, a jednak ověřila, zda by soukromý hospodářský subjekt přijal uvedené rozhodnutí za stejných podmínek. V posledně uvedeném ohledu DEI kromě toho nepředložila žádný důkaz, který by mohl naznačovat, že Komise měla mít pochybnosti o využití rozhodčího řízení běžně obezřetným a pečlivým soukromým hospodářským subjektem nacházejícím se ve stejné situaci jako DEI.
Zatřetí Tribunál zdůraznil, že přezkum kritéria soukromého investora neznamená, že je Komise povinna prokázat, že by soukromý hospodářský subjekt přijal přesně stejné rozhodnutí jako DEI, ale že rozhodnutí uvedeného subjektu je přiměřené s ohledem na okolnosti, za nichž bylo přijato.
S ohledem na výše uvedené dospěl Tribunál k závěru, že DEI neprokázala, že Komise měla mít pochybnosti při uplatnění kritéria soukromého investora na skutkové okolnosti projednávané věci, které by ji zavazovaly k zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Tribunál tudíž odmítl argumenty společnosti DEI zpochybňující použití uvedeného kritéria Komisí v druhém sporném rozhodnutí.
Tribunál konstatoval, že v okamžiku přijetí druhého sporného rozhodnutí Komise mohla legitimně konstatovat, že se stížnost z roku 2012 stala bezpředmětnou v důsledku rozhodčího nálezu, a dále zamítl výtky týkající se rozhodnutí Komise nevyhovět stížnosti z roku 2012.
Konečně Tribunál zamítl žalobní důvod společnosti DEI zpochybňující legalitu nahrazení sporného dopisu a prvního sporného rozhodnutí druhým sporným rozhodnutím, jelikož posledně uvedeným rozhodnutím Komise nejen zrušila sporný dopis a první sporné rozhodnutí, ale rovněž upřesnila protiprávnost svých aktů, které chtěla nahradit, v souladu s požadavky stanovenými Soudním dvorem v rozsudku DEI v. Komise (C‑228/16 P).
Ve světle těchto úvah Tribunál zamítl žalobu ve věci T‑740/17 RENV a konstatoval, že již není důvodné rozhodnout o žalobách ve věcech T‑639/14 RENV II a T‑352/15 RENV.
(
1
) – Rozhodnutí Komise C(2015) 1942 final ze dne 25. března 2015 [SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) Řecko – Údajná státní podpora ve prospěch společnosti Alouminion SA na základě rozhodčího nálezu ve formě sazeb za elektřinu, které jsou nižší než náklady] (Úř. věst. 2015, C 219, s. 2).
(
2
) – Usnesení ze dne 9. února 2016, DEI v. Komise (T‑639/14, EU:T:2016:77).
(
3
) – Rozsudek ze dne 31. května 2017, DEI v. Komise (C‑228/16 P, EU:C:2017:409).
(
4
) – Rozhodnutí C(2017) 5622 final ze dne 14. srpna 2017 [věc SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Řecko – Údajná státní podpora ve prospěch společnosti Alouminion SA na základě rozhodčího nálezu ve formě sazeb za elektřinu, které jsou nižší než náklady] (Úř. věst. 2017, C 291, s. 2).
(
5
) – Rozsudek ze dne 22. září 2021, DEI v. Komise (T‑639/14 RENV, T‑352/15 a T‑740/17, EU:T:2021:604).
(
6
) – Rozsudek ze dne 22. února 2024, Mytilinaios v. DEI a Komise (C‑701/21 P a C‑739/21 P, EU:C:2024:146) (dále jen „rozsudek o kasačním opravném prostředku“).