62005CC0333
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
ELEANOR SHARPSTON,
predstavljeni 13. julija 2006 (
1
)
Združeni zadevi C-290/05 in C-333/05
Ákos Nádasdi
Ilona Németh
proti
proti
Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága
Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága
„Notranji davki — Davek na registracijo motornih vozil — Rabljena motorna vozila — Uvoz“
1.
Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Madžarska, želi s tem predlogom za sprejetje predhodne odločbe izvedeti, ali je nacionalni davek na registracijo motornih vozil združljiv s (a) členoma 23 ES in 25 ES, ki prepovedujeta carine pri uvozu med državami članicami ali dajatve z enakim učinkom; (b) členom 90 ES, ki prepoveduje notranje davke na izdelke, ki izvirajo iz drugih držav članic; ali (c) členom 33(1) Šeste direktive o DDV (
2
), na podlagi katerega lahko države članice ohranijo ali uvedejo vse davke, dajatve ali bremenitve, ki jih ni mogoče označiti kot prometne davke, s pogojem, da ti davki, dajatve in bremenitve ne zahtevajo formalnosti pri prehodu meja v Skupnosti. Sporni davek se naloži na vsako vozilo, ko je prvič sproščeno v promet v državi članici, njegova višina pa se določi na podlagi tehničnih lastnosti vozila in njegove okoljevarstvene kategorije, ne glede na vrednost vozila.
2.
Vprašanja, ki se nanašajo na isti davek na registracijo, so bila Sodišču predložena tudi v zadevi Nádasdi (C-290/05), v kateri sem prav tako danes predstavila svoje sklepne predloge. Vendar so vprašanja v tej zadevi omejena predvsem na učinek davka na rabljena vozila in skladnost s členom 90 ES.
Upoštevno pravo Skupnosti
Določbe Pogodbe in zakonodaja
3.
Člen 23 ES (
3
) določa:
„1.   Skupnost temelji na carinski uniji, ki zajema vso blagovno menjavo in med državami članicami prepoveduje carine pri uvozu in izvozu ter vse dajatve z enakim učinkom […]
2.   Določbe člena 25 […] se uporabljajo za izdelke s poreklom iz držav članic in za izdelke, ki prihajajo iz tretjih držav in so v državah članicah v prostem prometu.“
4.
Člen 25 ES določa:
„Carine pri uvozu in izvozu ter vse dajatve z enakim učinkom so med državami članicami prepovedane. Ta prepoved se uporablja tudi za carine fiskalne narave.“
5.
Člen 90 ES določa:
„Nobena država članica ne uvaja, neposredno ali posredno, kakršnih koli notranjih davkov na izdelke drugih držav članic, ki bi bili višji od davkov, uvedenih neposredno ali posredno na enakovrstne domače izdelke.
Prav tako nobena država članica ne uvaja takšnih notranjih davkov na izdelke drugih držav članic, s katerimi bi posredno zaščitila druge izdelke.“
6.
Člen 33(1) Šeste direktive določa:
„Brez vpliva na druge določbe Skupnosti, zlasti tiste iz veljavnih predpisov Skupnosti glede splošne ureditve razpolaganja, pretoka in spremljanja trošarinskih izdelkov, ta direktiva ne preprečuje, da država članica ohrani ali uvede davke na zavarovalne pogodbe, davke na stave in igre na srečo, trošarine, kolke in, bolj splošno, vse davke, dajatve ali bremenitve, ki jih ni mogoče označiti kot prometne davke, vendar s pogojem, da ti davki, dajatve in bremenitve v trgovini med državami članicami ne zahtevajo formalnosti pri prehodu meja.“
Sodna praksa
7.
Sodišče je te določbe že večkrat preučevalo, posebej upoštevajoč nacionalne davke na motorna vozila, uvožena iz drugih držav članic.
8.
Prvič, v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča se določbe člena 25 ES, ki se nanaša na dajatve z enakim učinkom, in člena 90 ES, ki se nanaša na notranje diskriminatorne davke, ne morejo uporabljati hkrati, tako da isti davek ne more sočasno soditi v obe vrsti dajatev. (
4
)
9.
Glede na to se mora fiskalna dajatev na registracijo motornih vozil, ki se ne naloži zato, ker je vozilo prešlo mejo države članice, pač pa ob prvi registraciji vozila na ozemlju te države, obravnavati kot del splošnega sistema notranjih dajatev na proizvode in zato preučiti z vidika člena 90 ES. (
5
)
10.
Najpomembnejše odločbe Sodišča (
6
) glede obdavčenja rabljenih vozil z vidika člena 90 ES sem povzela v točkah od 4 do 22 sklepnih predlogov v zadevi Nádasdi, na katere se sklicujem.
11.
Iz te sodne prakse bi lahko izpeljali, da bi bil nacionalni davek, ki se naloži na vsako vozilo le enkrat, to je ob njegovi prvi registraciji v državi članici, skladen s prvim odstavkom člena 90 ES le v primeru, če bi bil, če se nanaša na rabljena vozila, izračunan tako, da bi se izognilo vsaki diskriminaciji vozil iz drugih držav članic. Tak davek ne sme biti večja obremenitev na rabljena uvožena vozila, kot je breme preostanka davka, ki je vključen v strošek enakovrednega vozila, ki je v tej državi članici prvič registriran v zgodnejši fazi njegovega obstoja.
12.
Sodišče je v teh sodbah med drugim tudi določilo, da se morajo pri presoji skladnosti s členom 90 ES upoštevati podrobna pravila o načinih pobiranja davka; da se država članica ne more izogniti obveznosti izogibanja diskriminaciji le zato, ker zasleduje okoljevarstvene cilje; da ni potrebe po tem, da se izguba vrednosti presoja v vsaki posamični zadevi, ampak lahko presoja temelji na lestvicah ali tabelah, izračunanih na podlagi upoštevnih meril, ki zagotavljajo dober približek izgubljene vrednosti; in da mora biti lastniku omogočeno, da izpodbija uporabo teh lestvic ali tabel, če niso upoštevane prave lastnosti posameznega vozila.
13.
Obdavčenje novih vozil sodi na področje uporabe prvega odstavka člena 90 ES le, če obstaja domača proizvodnja. Tudi če tako obdavčenje ne diskriminira očitno vozil, uvoženih iz drugih držav članic, kar bi bilo nedvomno v nasprotju s to določbo, se vseeno lahko pojavi vprašanje, ali je strukturirano tako, da ima posreden diskriminatorni ali varovalni učinek. Sodišče je v zvezi s tem odločilo, da sistema obdavčenja ni mogoče šteti za diskriminatornega samo zato, ker sodijo v najvišje obdavčeno skupino uvoženi proizvodi, zlasti tisti iz drugih držav članic, če zaradi razlik v davčnih stopnjah prodaja vozil domače izdelave nima prednosti pred prodajo vozil, uvoženih iz drugih držav članic. (
7
)
14.
Drugi odstavek člena 90 ES prepoveduje notranje davke, ki omogočajo „posredno davčno zaščito, ki prizadene uvožene proizvode, ki so nekaterim od domačih proizvodov vseeno konkurenčni, tudi delno, posredno ali potencialno, čeprav jim niso enakovrstni v smislu prvega odstavka [člena 90 ES]“ (
8
). Kot kaže, ni zadev, v katerih bi bilo ugotovljeno ali vsaj domnevano, da obdavčenje uvoženih motornih vozil posredno ščiti druge proizvode, ki niso motorna vozila.
15.
In končno je dosledna sodna praksa Sodišča, da je uvrstitev davka med prometne davke za namene člena 33(1) Šeste direktive o DDV odvisna od tega, ali ima bistvene lastnosti DDV v smislu te direktive. Med temi bistvenimi lastnostmi so naslednje: davek na splošno velja za blagovne ali storitvene transakcije; znesek je določen sorazmerno s ceno, ki jo davčni zavezanec zaračuna v zameno za dobavljeno blago in opravljene storitve; davek se pobira v vseh fazah proizvodnega in distribucijskega procesa, skupaj s fazo maloprodaje, ne glede na število prej opravljenih transakcij; in davčni zavezanec od dolgovanega davka odbije zneske, plačane v prejšnjih fazah procesa, tako da se davek v dani fazi nanaša le na v njej dodano vrednost in da je končna obremenitev davka na koncu prenesena na potrošnika. (
9
)
16.
Sodišče je v sodbi Tulliasiamies (
10
) odločilo, da finski „davek na dodano vrednost na davek na motorna vozila“ – pri katerem je bil znesek naloženega davka odstotek „davka na motorna vozila“, ki se je izračunal na podlagi obdavčljive vrednosti vozila – ni imel bistvenih lastnosti DDV. Prvič, ni bil splošen davek, ker ni bilo predvideno, da bi zajemal vse gospodarske transakcije v državi članici, ampak se je nanašal le na omejeno vrsto proizvodov, to je na določena vozila. Drugič, znesek davka ni bil določen sorazmerno s ceno proizvodov, ampak je bil le posredno odvisen od cene vozila. Tretjič, ni ga bilo treba plačati v vseh fazah proizvodnega in distribucijskega procesa, ampak le pri plačilu davka na motorna vozila, in njegov učinek je bil obdavčenje celotne vrednosti, ne pa le dodane vrednosti v določeni fazi proizvodnje in distribucije.
Upoštevno nacionalno pravo
17.
Plačilo davka na registracijo (regisztrációs adó) je bilo poglavitni pogoj za registracijo osebnega vozila ali avtodoma (
11
) za uporabo na madžarskih cestah.
18.
Ta vozila so bila pred 1. februarjem 2004 obdavčena z davkom na potrošnjo (fogyasztási adó). Ta je bil enkraten znesek, izračunan v sorazmerju z deklarirano vrednostjo, pri čemer je bilo sorazmerje določeno glede na določene lastnosti porabe vozila.
19.
S tem dnem je zakon št. CX iz leta 2003 (zakon o davku na registracijo) davek na potrošnjo nadomestil z davkom na registracijo. Davek na registracijo se naloži v določenem znesku glede na posamezno kategorijo vozila. Vozila so v bistvu razvrščena po vrsti (
12
) in delovni prostornini motorja ter stopnji varovanja okolja. (
13
) Opredeljuje tudi kategoriji „muzejskih“ vozil in „drugih“ vozil. Znesek davka ni povezan z vrednostjo vozila. Brez razlike velja za uvožena vozila (nova ali rabljena) in za vozila, izdelana na Madžarskem.
20.
Drugi davki (skupaj z letno dajatvijo), ki v obravnavani zadevi niso sporni, se prav tako naložijo na motorna vozila. Davek na registracijo se v nasprotju z nekaterimi od teh davkov ponavadi ne povrne, če se vozilo ponovno umakne iz cestnega prometa.
Postopek v glavni stvari in predložitvena odločba
21.
I. Németh, tožeča stranka v postopku v glavni stvari, je 28. decembra 2004 zahtevala uvedbo postopka za plačilo davka na registracijo za motorno vozilo Ford Mondeo, ki ga je kupila v Nemčiji, (
14
) z dizelskim motorjem delovne prostornine 1998 cm3, uvrščeno v okoljevarstveno kategorijo 7. Na tej podlagi je davčni organ določil znesek davka na registracijo v višini 390.000 HUF (približno 1550 EUR).
22.
I. Németh je to odločitev izpodbijala, ker naj bi naložitev tega davka kršila pravo Skupnosti. Navedla je, da je bil davek na registracijo pravzaprav carina pri uvozu in kot tak prepovedan v Skupnosti na podlagi členov 23 ES in 25 ES. Podredno je ugovarjala, da bi ga lahko obravnavali kot notranji davek, ki je prepovedan na podlagi člena 90 ES, ali kot prometni davek, ki je prepovedan na podlagi člena 33 Šeste direktive o DDV.
23.
Davčni organ je vztrajal pri svoji odločitvi, ker naj bi bil odgovoren za uporabo nacionalnega prava, kot je bilo sprejeto, ne pa za odločanje o tem, ali je nacionalno pravo v nasprotju s pravom Skupnosti.
24.
I. Németh sedaj zahteva sodno presojo odločbe. Vztraja pri stališču, da so določbe zakona o davku na registracijo v nasprotju s pravom Skupnosti, ki ga davčni organ mora uporabljati. Davčni organ ugovarja, da so določbe zakonodajalca zavezujoče in mu ne dajejo pooblastila za odločanje po prostem preudarku.
25.
Glede na zgornje navedbe se je nacionalno sodišče, ki pojasnjuje, da v postopku, kot teče pred njim, deluje kot prva in zadnja instanca, odločilo, da zaprosi za sprejetje predhodne odločbe o teh vprašanjih:
(1)
Ali se davek države članice, kot je madžarski davek na registracijo, lahko opredeli kot carina ali dajatev z enakim učinkom?
(2)
Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali se davek države članice, kot je madžarski davek na registracijo – katerega plačilo je pogoj za registracijo in začetek uporabe osebnega vozila – ne glede na obliko lahko opredeli kot uvozna dajatev?
(3)
Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen, ali je davek države članice, kot je madžarski davek na registracijo, združljiv z zahtevami člena 90 ES in člena 33 Direktive 77/388/EGS, ali pa pomeni kršitev skupnega sistema davka na dodano vrednost?
(4)
Ali davek države članice, kot je madžarski davek na registracijo, izpolnjuje zahteve sedaj veljavnega prava Skupnosti, če se v znesku davka na registracijo novih in rabljenih osebnih vozil – ne glede na okoljevarstveno klasifikacijo vozil – na noben način ne izraža izguba vrednosti rabljenih vozil in je povsem neodvisen od tega, kdaj se je vozilo začelo uporabljati in koliko časa je že (zakonito) v prometu?
26.
Nobena izmed strank ni predložila predloga, v katerem bi navedla razloge, zaradi katerih bi želela biti slišana. Na podlagi člena 44a Poslovnika Sodišča obravnave ni bilo.
Presoja
Predložena vprašanja
27.
Madžarska vlada je izrazila dvom o dopustnosti predloženih vprašanj. Predložitveno sodišče naj v svoji obrazložitvi ne bi dovolj obrazložilo razlogov za odločitev, da vloži predlog za sprejetje predhodne odločbe, zlasti glede tretjega (o združljivosti s členom 90 ES in členom 33 Šeste direktive o DDV) in četrtega vprašanja (o združljivosti davka, ki ne upošteva izgube vrednosti, s pravom Skupnosti na splošno).
28.
Navaja sodno prakso, v skladu s katero mora nacionalno sodišče vsaj delno pojasniti odločitev o izbiri določb Skupnosti, glede katerih zahteva razlago, in povezavo med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki se uporablja v sporu, ki teče pred njim. Brez teh podatkov naj Sodišče ne bi imelo dovolj dejanskega in pravnega gradiva, ki ga potrebuje za to, da poda uporaben odgovor na vprašanja. Podani podatki morajo tudi omogočiti, da vlade držav članic in druge zainteresirane stranke predložijo svoja stališča. (
15
)
29.
Čeprav razumem dvome madžarske vlade, menim, da ne zadostujejo za utemeljitev zavrnitve odgovora na predložena vprašanja. Poleg madžarske vlade sta tudi poljska vlada in Komisija menili, da lahko predložita svoja stališča o vseh štirih vprašanjih, čeprav sta jih v določenem obsegu interpretirali in preoblikovali. Menim, da lahko Sodišče ravna podobno.
30.
Prvo in drugo vprašanje se nanašata na združljivost s členoma 23 ES in 25 ES in obdavčenje uvoza. Predlagam njuno skupno preučitev.
31.
Tretje vprašanje se nanaša na združljivost s členom 90 ES na eni strani in členom 33 Šeste direktive o DDV na drugi. Predlagam ločeno preučitev teh dveh vidikov.
32.
Končno se četrto vprašanje nanaša na združljivost s „sedaj veljavnim pravom Skupnosti“. Ker v njem ni določen vidik prava Skupnosti, s katerega naj bi se presojala združljivost, bi se moralo vprašanje po mojem mnenju omejiti na določbe, navedene v predložitveni odločbi, to je določbe, ki so podlaga za prva tri vprašanja. Vendar pa se nanaša na posebno vprašanje neupoštevanja izgube vrednosti rabljenih vozil. To vprašanje je dejansko pomembno le v zvezi z vprašanjem o notranjih diskriminatornih davkih in torej o združljivosti s členom 90 ES. Zato sodi k prvemu delu tretjega vprašanja.
Obdavčitev uvoza (prvo in drugo vprašanje)
33.
I. Németh v svojih stališčih meni zlasti, (
16
) da je davek na registracijo dejansko fiskalna dajatev z enakim učinkom kot carina. Njene bistvene navedbe v zvezi s tem bi lahko povzela, kot sledi v nadaljevanju.
34.
Davek na registracijo naj ne bi bil davek na uporabo vozila. To nalogo naj bi imel drug davek, (
17
) ki se, glede na to, da je davek na uporabo, vrne, ko se vozilo umakne iz prometa, četudi le začasno. Davek na registracijo se na drugi strani vrne, če se vozilo ponovno izvozi, tako kot carina, s katero naj bi bil zato primerljiv. Poleg tega naj bi bila izmišljena trditev, da je dogodek, na podlagi katerega nastane obveznost plačila davka na registracijo, sprostitev vozila v promet, in ne njegov uvoz, saj naj bi bil edini namen uvoza vozila, razen nekaj izjem obrobnega pomena, da se uporablja na cesti. Davek na potrošnjo naj bi bil uveden kot nadomestilo za izgubo carin, (
18
) da se ne bi pretrgal tok državnih prihodkov, in naj bi ga pozneje nadomestil davek na registracijo. Za registracijo vozila na Madžarskem naj bi se uporabili drugi postopki in druge dajatve, zato naj davek na registracijo dejansko ne bi bil povezan s pogoji za registracijo. Naloženi znesek naj bi bil le ohlapno in posredno povezan z dejansko stopnjo okoljske škode, ki jo povzroča vozilo: enako tesno naj bi bil povezan z vrednostjo, preko delovne prostornine motorja, in bi se tako lahko obravnaval kot dajatev ad valorem, kot je carina. Od uvedbe davka na registracijo naj bi uvoz rabljenih vozil na Madžarsko upadel, po podatkih I. Németh za 74,3 %, kar naj bi prikazovalo, da davek deluje kot omejitev trgovine, saj ima enak učinek kot carina.
35.
Madžarska in poljska vlada ter Komisija menijo ravno nasprotno, da madžarski davek na registracijo ni carina pri uvozu ali dajatev z enakim učinkom, ki jo prepovedujeta člena 23 ES in 25 ES, ali dejansko katera koli oblika obdavčenja uvoza kot taka. Z njimi se strinjam in menim, da stališča I. Németh ne morejo spremeniti tega stališča.
36.
Prvič, iz sodb De Danske Bilimportører in Weigel (
19
) izhaja, da se fiskalna dajatev na registracijo motornih vozil načeloma naloži v plačilo ob registraciji vozila na ozemlju države članice, ki jo je uvedla, in ne zato, ker je vozilo prešlo mejo te države. Taka dajatev se mora obravnavati kot del splošnega sistema notranjih dajatev na blago. Zato se mora preučiti z vidika člena 90 ES.
37.
Poleg tega naj bi se davek na registracijo naložil po istih stopnjah in na podlagi istih meril tako na vozila, uvožena na Madžarsko, kot tudi na tista, ki so tam izdelana. (
20
) Zaradi takih okoliščin je očitno dogodek, na podlagi katerega nastane obveznost za plačilo davka, precej drugačen od uvoza ali prehoda meje.
38.
I. Németh nedvomno pravilno navaja, da se davek na registracijo dejansko naloži na vsa uvožena vozila zelo kmalu po uvozu. Kljub temu je res, kot sama priznava, da se nekatera vozila izognejo davku. Nekatera so predvidena le za uporabo zunaj javnih cest, nekatera le za razstavljanje v muzeju ali zbirki, nekatera morda le za rezervne dele. Nobene od teh kategorij ni treba registrirati za uporabo na cesti, zato nobeno tako vozilo ne bo obdavčeno po uvozu.
39.
Druge lastnosti davka na registracijo, ki jih I. Németh izpostavlja in zanje trdi, da dokazujejo njegovo podobnost carini, ne vplivajo na moje stališče.
40.
Prvič, čeprav se davek na registracijo lahko vrne v okoliščinah, ki so primerljive z okoliščinami, v katerih se lahko vrne tudi carina, (
21
) to nikakor ne dokazuje, da se ti dajatvi obračunata v zvezi z istim dogodkom. Kakorkoli, I. Németh priznava, da se davek na registracijo lahko vrne tudi v primeru kraje ali uničenja vozila – okoliščini, ki po vsej verjetnosti v nobenem sistemu ne bosta razlog za vračilo carine.
41.
Drugič, ni pomembno, da naj bi bil davek na registracijo uveden vsaj deloma zaradi nadomestitve primanjkljaja v prihodku od carin, ki so bile odpravljene v trgovini med državami članicami Skupnosti. Prvotni namen vsakega obdavčenja je povečanje prihodka. Narava enega davka ne določa narave drugega davka, ki je bil iz tega namena uveden namesto prvega.
42.
Tretjič, čeprav je znesek davka na registracijo v določenem obsegu povezan z vrednostjo vozila in bi bil zaradi tega dajatev ad valorem, tako kot carina, so tudi mnoge druge dajatve – na primer trošarina in DDV – dajatev ad valorem ali imajo močan vrednostni element in so vseeno del popolnoma notranjega sistema davkov.
43.
Nazadnje, čeprav je uvedba davka na registracijo povzročila padec uvoza rabljenih vozil na Madžarsko in je tako omejevalno vplivala na trgovino, to samo po sebi ni pomembno za presojo na podlagi členov 23 ES in 25 ES. Navedena člena ne prepovedujeta vsakega ukrepa, ki omejuje trgovino, ampak „vsak[o] denarn[o] dajatev, ki se enostransko naloži, ne glede na njeno poimenovanje in tehniko uporabe, s katero je obremenjeno blago zaradi prehoda meje“. (
22
) Člen 28 ES pa prepoveduje „količinske omejitve pri uvozu in vs[e] ukrep[e] z enakim učinkom“. Ne glede na to, da Sodišče ni bilo zaprošeno, da madžarski davek na registracijo presoja z vidika člena 28 ES, področje uporabe tega člena v skladu z ustaljeno sodno prakso „ne zajema ovir, na katere se nanašajo druge posebne določbe Pogodbe, in […] davčne ovire ali ovire z enakim učinkom, kot ga imajo carine, na katere se nanašajo členi 23 ES, 25 ES in 90 ES, niso zajete s prepovedjo iz člena 28 ES“. (
23
)
44.
Zato se mora madžarski davek na registracijo presojati z vidika člena 90 ES, ker je očitno fiskalna dajatev in se ne naloži zato, ker so vozila, na katera se nanaša, prešla mejo.
Notranji diskriminatorni davki (prvi del tretjega vprašanja in četrto vprašanje)
45.
V sklepnih predlogih v zadevi Nádasdi sem preučevala lastnosti davka, kot je madžarski davek na registracijo, ker se nanaša na rabljena vozila, z vidika prvega odstavka člena 90 ES. Moji predlogi so bili naslednji:
„(1)   Da bi določili, ali je davek na motorna vozila, ki se naloži v plačilo, ko so ta prvič sproščena v promet v državi članici, ker se naloži na rabljena vozila, združljiv s prvim odstavkom člena 90 ES, se mora vpliv takega davka na ceno rabljenih vozil, uvoženih na novo iz druge države članice, primerjati z vplivom preostalega davka na ceno enakovrstnih rabljenih vozil, ki so že bila sproščena v promet v prvi državi članici in so bila zato z istim davkom že obdavčena. Primerjave z rabljenimi vozili, ki so bila sproščena v promet v državi članici že pred uvedbo tega davka, ni mogoče upoštevati.
(2)   Davek na rabljena motorna vozila, ki se naloži, ko so ta prvič sproščena v promet v državi članici, in katerega znesek se izračuna, ne da bi se upoštevalo dejansko zmanjšanje vrednosti vozila, tako da kadar se uporabi za taka vozila, uvožena iz drugih držav članic, presega znesek preostalega davka, vključenega v ceno enakovrstnih rabljenih vozil, ki so že bila registrirana na nacionalnem ozemlju, glede presežka obdavčitve ni združljiv s prvim odstavkom člena 90 ES.
(3)   Na to nezdružljivost ne vpliva, da naj bi bil sporni davek predviden za zasledovanje ciljev v zvezi z varovanjem okolja oziroma da se naloži le na podlagi objektivnih meril, povezanih s tem varovanjem.“
46.
V obrazložitev razlogov, ki so me pripeljali do teh predlogov, se sklicujem na svoje sklepne predloge v tej zadevi. Menim, da stališča, predložena Sodišču v obravnavani zadevi, ne morejo z ničimer spremeniti stališč, izraženih v omenjenih sklepnih predlogih.
47.
Ker pa predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem sprašuje po združljivosti s celotnim členom 90 ES in ker se le njegovo četrto vprašanje navezuje izrecno na rabljena vozila, se mora ta presoja dopolniti s kratko preučitvijo položaja v primeru uporabe davka na nova vozila in glede drugega odstavka člena 90 ES.
48.
Glede novih vozil iz listin v spisu izhaja, da se davek na registracijo brez razlike naloži na vozila, izdelana na Madžarskem, in vozila, izdelana drugje. Ni se niti zatrjevalo, da ima zaradi njega prodaja vozil domače izdelave prednost pred prodajo vozil, uvoženih iz drugih držav članic. (
24
) Zato ta niso obremenjena z notranjim davkom, ki bi bil višji od davka, s katerim so obremenjeni enakovredni domači proizvodi, in je davek, če je naložen v plačilo za nova vozila, kot kaže, združljiv s prvim odstavkom člena 90 ES.
49.
Drugi odstavek člena 90 ES prepoveduje take notranje davke, s katerimi bi se posredno zaščitili domači proizvodi, ki so uvoženim proizvodom vseeno konkurenčni, čeprav niso enakovrstni v smislu prvega odstavka.
50.
V obravnavani zadevi so sporni uvoženi proizvodi nova in rabljena osebna vozila ter avtodomi, na Madžarskem pa obstajajo enakovredni domači proizvodi. Nihče ne navaja, da so še drugi domači proizvodi, ki niso enakovredni, so pa „nekaterim od [uvoženih proizvodov] vseeno konkurenčni, tudi delno, posredno ali potencialno“. (
25
) Dejansko si je težko zamisliti, kateri bi bili taki proizvodi. Zato po mojem mnenju ni razloga za presojo na podlagi drugega odstavka člena 90 ES.
Člen 33 Šeste direktive (drugi del tretjega vprašanja)
51.
I. Németh meni, kot izhaja iz predložitvene odločbe in kratke omembe določbe v njenih stališčih, da bi bil madžarski davek na registracijo lahko v nasprotju s členom 33(1) Šeste direktive, ker bi se lahko opredelil kot davek na promet.
52.
Besedilo te določbe vseeno ni tako enostavno, da bi ga preprosto šteli za prepoved takih davkov. Državam članicam dopušča, da ohranijo ali uvedejo davke, „ki jih ni mogoče označiti kot prometne davke“, s pogojem, da ti davki „v trgovini med državami članicami ne zahtevajo formalnosti pri prehodu meja“. Nacionalno sodišče s tretjim vprašanjem preprosto sprašuje, ali je davek, kot je sporni, združljiv s to določbo. Zato bom obravnavala oba vidika, čeprav obširna preučitev ni potrebna.
53.
Prvič, precej je očitno, da madžarski davek na registracijo nima štirih bistvenih lastnosti DDV, ki jih mora v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča imeti davek, da se lahko opredeli kot davek na promet, ki ga prepoveduje Šesta direktiva. Te lastnosti DDV so, da:
—
na splošno velja za blagovne ali storitvene transakcije;
—
znesek je določen sorazmerno s ceno, ki jo davčni zavezanec zaračuna v zameno za dobavljeno blago in opravljene storitve;
—
davek se pobira v vseh fazah proizvodnega in distribucijskega procesa, skupaj s fazo maloprodaje, ne glede na število prej opravljenih transakcij; in
—
davčni zavezanec od dolgovanega davka odbije zneske, plačane v prejšnjih fazah procesa, tako da se davek v dani fazi nanaša le na v njej dodano vrednost in da je končna obremenitev davka na koncu prenesena na potrošnika.
54.
Davek na registracijo, kot je bil opisan, nima nobene od teh lastnosti. Naloži se le na omejeno kategorijo proizvodov, to so osebna vozila in avtodomi. Ni določen sorazmerno s ceno teh proizvodov, pač pa se naloži v določenem znesku glede na tehnične lastnosti, ki jih lahko imajo tako draga nova vozila kot rabljena vozila, katerih cena je precej padla. V življenjski dobi vozila se pobere le enkrat, in sicer ob prvi sprostitvi vozila v promet na Madžarskem. Končno, odbitek katerega koli enakovrednega davka, plačanega pred tem, ni predviden.
55.
Drugič, naložitev davka na registracijo ne zahteva nobenih formalnosti pri prehodu meje, kot sem pojasnila zgoraj. Dogodek, na podlagi katerega nastane obveznost za plačilo davka, je prva sprostitev vozila v promet na Madžarskem. Vozila se lahko uvozijo tudi v druge namene, kot je uporaba na javnih cestah, in na taka vozila se davek ne plača. Davek se naloži tudi na vozila, izdelana na Madžarskem, ki ne preidejo nobene meje.
Predlog
56.
Glede na vse zgornje navedbe menim, da bi moralo Sodišče na vprašanja, ki jih je v predhodno odločanje predložilo Bács-Kiskun Megyei Bíróság, odgovoriti tako:
Prvo in drugo vprašanje
—
Davek na motorna vozila, ki se naloži, ko so ta prvič sproščena v promet v državi članici, ne glede na kraj izdelave vozil in z izjemo uvoženih vozil, ki niso predvidena za uporabo na cesti, ni carina pri uvozu ali dajatev z enakim učinkom v smislu členov 23 ES in 25 ES niti ne zahteva formalnosti pri prehodu meje v smislu člena 33(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS.
Tretje vprašanje (prvi del) in četrto vprašanje
—
Če se tak davek brez razlike naloži na nova vozila, izdelana v državi članici, ki ga je uvedla, in na nova vozila, izdelana v drugih državah članicah, pod pogojem, da zaradi njega prodaja prvih nima prednosti pred prodajo drugih, je davek v tem smislu združljiv s prvim odstavkom člena 90 ES.
—
Davek na rabljena motorna vozila, ki se naloži, ko so ta prvič sproščena v promet v državi članici, in katerega znesek se izračuna, ne da bi se upoštevalo dejansko zmanjšanje vrednosti vozila, tako da kadar se uporabi za taka vozila, uvožena iz drugih držav članic, presega znesek preostalega davka, vključenega v ceno enakovrstnih rabljenih vozil, ki so že bila registrirana na nacionalnem ozemlju, glede presežka obdavčitve ni združljiv s prvim odstavkom člena 90 ES.
—
Ob neobstoju drugih domačih proizvodov, ki niso enakovredni novim ali rabljenim motornim vozilom, so jim pa vseeno konkurenčni, tudi delno, posredno ali potencialno, ni razloga za presojo takega davka na podlagi drugega odstavka člena 90 ES.
Tretje vprašanje (drugi del)
—
Davka, ki se naloži le na osebna vozila in avtodome in ki se naloži glede na tehnične lastnosti, ki se pobere le ob prvi sprostitvi vozila v promet v državi članici in za katerega ni predviden odbitek nobenega enakovrednega davka, plačanega pred tem, ni mogoče opredeliti kot davek na promet v smislu člena 33(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Šesta direktiva Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1, večkrat spremenjena; v nadaljevanju: Šesta direktiva).
(
3
)	Prepovedi, ki jih sedaj vsebujejo členi 23 ES, 25 ES in 90 ES, so bile prej v členih 9, 12 in 95 Pogodbe ES, ki se navajajo v starejši sodni praksi. V nadaljevanju bom zaradi enotnosti povsod uporabljala sedanje oštevilčenje.
(
4
)	Glej na primer sodbo z dne 29. aprila 2004 v zadevi Weigel (C-387/01, Recueil, str. I-4981, točka 63 in navedena sodna praksa).
(
5
)	Glej sodbo z dne 17. junija 2003 v zadevi De Danske Bilimportører (C-383/01, Recueil, str. I-6065, točka 34) in sodbo Weigel, navedeno v opombi 4, točka 65.
(
6
)	Sodba z dne 11. decembra 1990 v zadevi Komisija proti Danski (C-47/88, Recueil, str. I-4509); sodba z dne 9. marca 1995 v zadevi Nunes Tadeu (C-345/93, Recueil, str. I-479); sodba z dne 23. oktobra 1997 v zadevi Komisija proti Grčiji (C-375/95, Recueil, str. I-5981); sodba z dne 22. februarja 2001 v zadevi Gomes Valente (C-393/98, Recueil, str. I-1327); sodba z dne 19. septembra 2002 v zadevi Tulliasiamies in Siilin (C-101/00, Recueil, str. I-7487); in sodba Weigel, navedena v opombi 4.
(
7
)	Glej na primer sodbo z dne 30. novembra 1995 v zadevi Casarin (C-113/94, Recueil, str. I-4203, točka 17 in naslednje, in navedena sodna praksa).
(
8
)	Sodba z dne 11. avgusta 1995 v združenih zadevah Roders in drugi (od C-367/93 do C-377/93, Recueil, str. I-2229, točka 38).
(
9
)	Glej sodbo Tulliasiamies in Siilin, navedeno v opombi 6, točki 98 in 99.
(
10
)	Navedena v opombi 6, točka 101 in naslednje.
(
11
)	Za druge vrste vozil lahko veljajo druge določbe, ki v tej zadevi niso sporne. V nadaljevanju bom pojem „vozilo“ uporabljala le za označitev „osebnega vozila ali avtodoma“, na katera se nalaga davek na registracijo.
(
12
)	To je bencinski ali dizelski.
(
13
)	Gre za razvrstitev na lestvici od 1 do 10, ki naj bi v bistvu očitno temeljila na emisijah izpušnih plinov in hrupa. Višja uvrstitev pomeni boljšo okoljevarstveno učinkovitost. Pri davku na registracijo se upošteva le, ali je uvrstitev nižja od 5 (za kar je naložena višja stopnja davka) ali pa je 5 ali več (za kar je naložena nižja stopnja davka).
(
14
)	Kot navaja madžarska vlada, je bil kupljeni avtomobil rabljen, kar pa ni navedeno niti v predložitveni odločbi niti v stališčih I. Németh.
(
15
)	Sklep, z dne 7. aprila 1995 v zadevi Grau Gomis (C-167/94, Recueil, str. I-1023, točka 9), sklep z dne 25. februarja 2003 v zadevi Simoncello in Boerio (C-445/01, Recueil, str. I-1807, točki 22 in 23) in sklep z dne 11. februarja 2004 v združenih zadevah Cannito in drugi (C-438/03, C-439/03, C-509/03 in C-2/04, Recueil, str. I-1605, točka 8).
(
16
)	I. Németh izpodbija več vidikov davka na registracijo. Nekateri od njih se nanašajo na splošno na utemeljitev naložitve posebnega davka na registracijo in na način njegovega izračuna. Na tem mestu povzemam tiste njene trditve, ki so povezane z združljivostjo davka z določbami prava Skupnosti, glede katerih nacionalno sodišče prosi za navodilo.
(
17
)	Gépjárműadó, ki ga je uvedel zakon št. LXXXII iz leta 1991.
(
18
)	Rada bi pripomnila, da je bil davek na potrošnjo na Madžarskem uveden v letu 1991, medtem ko je bila carina na uvoz iz držav članic Evropske skupnosti počasi ukinjena med letoma 1994 in 2001.
(
19
)	Navedeni zgoraj v opombah 4 in 5; glej točko 9 zgoraj.
(
20
)	Kot kaže, to dejstvo v listinah v obravnavani zadevi ni omenjeno, vendar pa je v predložitveni odločbi v zadevi Nádasdi navedeno, da avtomobile na Madžarskem izdeluje Magyar Suzuki Rt.
(
21
)	Ali v katerih bi se prej lahko vrnila madžarskim davčnim organom, saj se verjetno stališča I. Németh navezujejo bolj na ta primer kot pa na skupno carinsko tarifo, ki jo sedaj uporablja Madžarska kot država članica Skupnosti.
(
22
)	Glej na primer sodbo z dne 23. aprila 2002 v zadevi Nygård (C-234/99, Recueil, str. I-3657, točka 19 in navedena sodna praksa).
(
23
)	Glej sodbo De Danske Bilimportører, navedeno v opombi 5, točka 32 in navedena sodna praksa.
(
24
)	Glej točko 13 zgoraj.
(
25
)	Glej točko 14 zgoraj.