62023TJ1093_RES
Cauza T‑1093/23
AH
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 22 ianuarie 2025
„Funcție publică – Agenți contractuali – Remunerație – Indemnizație de expatriere – Refuzul acordării indemnizației de expatriere – Calcularea perioadei de referință de cinci ani – Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut – Răspundere”
Funcționari – Remunerație – Indemnizație de expatriere – Condiții de acordare – Reședința obișnuită în afara statului membru de repartizare în perioada de referință – Aplicare în cazul unor contracte succesive încheiate între persoana interesată și diferite instituții care au sediul la locul de repartizare – Menținerea beneficiului indemnizației de expatriere
[Statutul funcționarilor, anexa VII art. 4 alin. (1) lit. (a)]
(a se vedea punctele 32-34, 36-42 și 44-47)
Acțiune introdusă de funcționari – Competență de fond – Litigii de natură financiară în sensul articolului 91 alineatul (1) din statut – Noțiune – Acțiune prin care se urmărește obținerea plății retroactive a indemnizației de expatriere – Includere
[Statutul funcționarilor, art. 91 alin. (1)]
(a se vedea punctele 50-53)
Rezumat
Sesizat cu o acțiune formulată de AH, agent contractual, Tribunalul, întrunit în cameră extinsă, anulează decizia Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale (PMO) al Comisiei Europene privind refuzul de a‑i acorda lui AH beneficiul indemnizației de expatriere (denumită în continuare „decizia atacată”). Procedând astfel, Tribunalul precizează împrejurările în care dreptul de a beneficia de indemnizația de expatriere trebuie acordat agenților contractuali.
Reclamantul, resortisant italian cu domiciliul la Bruxelles din mai 2017, a fost angajat în calitate de agent contractual la Comitetul Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2022 și 30 septembrie 2023. Prin stabilirea drepturilor sale pecuniare cu ocazia angajării sale în muncă la Comitetul Regiunilor, acesta i‑a acordat indemnizația de expatriere prevăzută la articolul 69 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), calculată în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la acest statut.
Întrucât a fost recrutat pentru postul de agent contractual în cadrul Secretariatului General al Consiliului (SGC), reclamantul și‑a încetat activitatea în cadrul Comitetului Regiunilor la 31 ianuarie 2023. În ziua următoare, el a fost angajat în muncă în cadrul SGC.
Cu ocazia acestei din urmă angajări, PMO i‑a comunicat decizia atacată potrivit căreia nu avea dreptul la beneficiul indemnizației de expatriere, întrucât, pe de o parte, angajarea sa în cadrul SGC ar constitui o nouă angajare în muncă. Pe de altă parte, el a lucrat și a locuit în Belgia pe întreaga perioadă de referință de cinci ani, care determină acest drept, prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut, care a fost stabilită între 1 august 2017 și 31 iulie 2022, respectiv perioada de cinci ani care expira cu șase luni înainte de 1 februarie 2023, data recrutării reclamantului de către SGC.
Aprecierea Tribunalului
În primul rând, Tribunalul arată că indemnizația de expatriere are ca obiect compensarea cheltuielilor și a dezavantajelor specifice care rezultă din angajarea în muncă în cadrul Uniunii pentru funcționarii și agenții care sunt obligați, ca urmare a acestui fapt, să își transfere reședința din statul în care au domiciliul în statul de repartizare și să se integreze într‑un mediu nou.
În speță, situația reclamantului, astfel cum a fost stabilită la momentul angajării sale în muncă la Comitetul Regiunilor, nu s‑a schimbat la momentul începerii activității sale în cadrul SGC. Situația este aceeași în ceea ce privește cheltuielile și dezavantajele pe care indemnizația de expatriere urmărește să le compenseze. Astfel, nu a existat o întrerupere în timp între contractul încheiat cu Comitetul Regiunilor și cel încheiat cu SGC. În plus, din moment ce Comitetul Regiunilor și SGC se află în Belgia, schimbarea locului de muncă nu a determinat o schimbare a statului de repartizare.
În această privință, lipsa unei întreruperi în timp între contractele încheiate succesiv de reclamant cu Comitetul Regiunilor și cu SGC, precum și faptul că acesta nu și‑a schimbat statul de repartizare permit să se constate că, în pofida schimbării angajatorului, exista în speță o continuitate între contractele reclamantului care justifică menținerea dreptului său la beneficiul indemnizației de expatriere determinate cu ocazia angajării sale în muncă în cadrul Comitetului Regiunilor.
În consecință, Tribunalul apreciază că PMO a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de drept în ceea ce privește interpretarea articolului 4 alineatul (1) din anexa VII la statut, atunci când i‑a refuzat reclamantului dreptul de a beneficia de indemnizația de expatriere cu ocazia angajării sale în cadrul SGC.
În a doilea rând, Tribunalul amintește că în litigiile de natură financiară el dispune de o competență de fond în temeiul articolului 91 alineatul (1) a doua teză din statut care îl învestește cu sarcina de a oferi o soluție completă litigiilor cu care este sesizat, cu alte cuvinte de a se pronunța asupra tuturor drepturilor și obligațiilor agentului, sub rezerva posibilității de punere în sarcina instituției respective, sub controlul său, a executării unei părți a hotărârii în condițiile pe care el le stabilește.
Reprezintă „litigii de natură financiară” în sensul acestei dispoziții nu doar acțiunile în răspundere introduse de agenți împotriva unei instituții, ci și toate cele care au ca obiect plata de către o instituție în favoarea unui agent a unei sume despre care acesta consideră că îi este datorată în temeiul statutului sau al unui alt act care reglementează raporturile lor de muncă. Este, așadar, de competența instanței Uniunii să pronunțe, dacă este cazul, o hotărâre prin care obligă o instituție să plătească o sumă la care reclamantul are dreptul în temeiul statutului sau al unui alt act juridic.
Prin urmare, Tribunalul decide că reclamantul are dreptul la beneficiul indemnizației de expatriere începând de la 1 februarie 2023, și anume de la data recrutării sale de către SGC.