Cauza C‑434/13 P
Comisia Europeană
împotriva
Parker Hannifin Manufacturing Srl
șiParker‑Hannifin Corp.
„Recurs – Înțelegeri – Piața europeană a conductelor marine – Succesiune de entități juridice – Imputabilitatea comportamentului ilicit – Reducerea amenzii de către Tribunal – Competenţă de fond”
Sumar – Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2014
1.        Procedură jurisdicțională – Procedură orală – Redeschidere – Condiții
(Regulamentul de procedură al Curții, art. 83)
2.        Concurență – Norme ale Uniunii – Încălcări – Imputare – Încălcare comisă de o entitate care nu încetase să existe și continuată de o altă entitate care i‑a succedat acesteia în ceea ce privește activitatea economică pe piața relevantă – Imputarea totalității încălcării acestei alte entități – Admisibilitate – Existența unei situații de continuitate economică – Criterii de apreciere – Dată pertinentă pentru această apreciere
[art. 81 alin. (1) CE]
3.        Concurență – Norme ale Uniunii – Încălcări – Imputare – Încălcare comisă de o entitate care nu încetase să existe și continuată de o altă entitate care i‑a succedat acesteia în ceea ce privește activitatea economică pe piața relevantă – Imputarea totalității încălcării acestei alte entități – Existența unei situații de continuitate economică – Apreciere – Prezumția unei influențe determinante exercitate de către entitatea cedentă asupra entității cesionare deținute 100 % de către aceasta – Caracter refragabil
[art. 81 alin. (1) CE]
4.        Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Putere de apreciere a Comisiei – Control jurisdicțional – Competența de fond a instanței Uniunii – Conţinut – Limite – Respectarea obligației de motivare
(Statutul Curții de Justiție, art. 36 și art. 53 primul paragraf; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 31]
5.        Recurs – Recurs incident – Admisibilitate – Obligația de a introduce recursul incident prin înscris separat
[Regulamentul de procedură al Curții, art. 176 alin. (2)]
1.        A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 27-30)
2.        Dreptul Uniunii în materie de concurență vizează activitățile întreprinderilor, noțiunea de întreprindere cuprinzând orice entitate care exercită o activitate economică, independent de statutul juridic al acestei entități și de modul său de finanțare. În cazul în care o asemenea entitate încalcă normele de concurență, răspunderea pentru această încălcare revine, potrivit principiului răspunderii personale, întreprinderii respective.
În cazul în care o entitate care a săvârșit o încălcare a normelor de concurență face obiectul unei modificări juridice sau organizaționale, această modificare nu are neapărat ca efect crearea unei noi întreprinderi exonerate de răspunderea pentru comportamentele contrare normelor de concurență ale entității precedente în cazul în care, din punct de vedere economic, există o identitate între cele două entități. Astfel, atunci când două entități constituie aceeași entitate economică, faptul că entitatea care a săvârșit încălcarea există încă nu împiedică, în sine, sancționarea entității căreia aceasta i‑a transferat activitățile sale economice.
În ceea ce privește, mai precis, transferul de către o societate‑mamă al activităților sale în sectorul care a făcut obiectul unei încălcări a normelor de concurență uneia dintre filialele sale, data pertinentă pentru a aprecia, în vederea stabilirii existenței unei situații de continuitate economică, dacă este vorba despre un transfer de activități în interiorul unui grup sau între întreprinderi independente trebuie să fie cea a transferului însuși.
Deși este necesar, pentru a se constata existența unei continuități economice, ca la acea dată să existe, între cedent și cesionar, legături structurale care să permită să se considere, în conformitate cu principiul răspunderii personale, că cele două entități formează o singură întreprindere, nu se impune totuși, având în vedere finalitatea urmărită de principiul continuității economice, ca aceste legături să persiste pe întreaga perioadă rămasă a încălcării sau până la adoptarea deciziei de sancționare a încălcării. Nu este necesar nici ca legăturile structurale care permit să se stabilească existența unei situații de continuitate economică să persiste pe o perioadă minimă.
În acest cadru, principiul securității juridice se opune luării în considerare, în scopul de a reține existența unei continuități economice, a obiectivului urmărit prin transferul de activități. Astfel, luarea în considerare a motivației economice aflate la originea transferului menționat ar introduce, în cadrul punerii în aplicare a principiului continuității economice, factori subiectivi incompatibili cu o aplicare transparentă și previzibilă a acestui principiu.
(a se vedea punctele 39-41 și 50-53)
3.        A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 57-65)
4.        În ceea ce privește controlul jurisdicțional al deciziilor Comisiei prin care se aplică o amendă pentru încălcarea normelor de concurență, controlul de legalitate este completat de competența de fond care este recunoscută instanței Uniunii prin articolul 31 din Regulamentul nr. 1/2003. Această competență autorizează instanța, dincolo de simplul control al legalității sancțiunii, să substituie aprecierea Comisiei cu propria apreciere și, în consecință, să anuleze, să reducă sau să majoreze amenda sau penalitatea cu titlu cominatoriu aplicată.
În cadrul exercitării competenței sale de fond, Tribunalul are anumite obligații. Printre acestea figurează obligația de motivare, care îi revine conform articolului 36 din Statutul Curții, aplicabil Tribunalului în temeiul articolului 53 primul paragraf din același statut, precum și principiul egalității de tratament.
Or, există o încălcare a obligației de motivare atunci când Tribunalul, exercitându‑și competența de fond, reduce cuantumul până la concurența căruia o societate‑mamă trebuie să fie considerată răspunzătoare în solidar pentru plata amenzii aplicate unei filiale fără să furnizeze elementele necesare pentru a permite, pe de o parte, persoanelor interesate să cunoască motivele pentru care a stabilit la acel nivel cuantumul amenzii imputabile societății‑mamă menționate și, pe de altă parte, Curții să își exercite controlul cu privire la legalitatea reducerii operate.
(a se vedea punctele 74, 77 și 84-86)
5.        A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 91-97)