62015FJ0048_SUM
HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI FUNCȚIEI PUBLICEA UNIUNII EUROPENE(judecător unic)
18 iulie 2016
Cauza F‑48/15
SD
împotriva
Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
„Funcție publică – Funcționari – Notare – Exercițiul de evaluare 2013 – Raport de evaluare – Eroare vădită de apreciere – Plan de recuperare – Act care lezează – Admisibilitate”
Obiectul:
Acțiune introdusă în temeiul articolului 270 TFUE, aplicabil Tratatului CEEA în temeiul articolului 106a din acesta, prin care SD solicită în esență anularea, pe de o parte, a raportului de evaluare pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2013 și, pe de altă parte, a „planului de recuperare” adoptat pe baza acestui raport, precum și obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO, denumit în continuare „Oficiul”) să îi plătească, în repararea prejudiciilor morale pe care le‑ar fi suferit, o despăgubire într‑un cuantum adecvat, evaluat, sub rezerva creșterii sau a scăderii în cursul procedurii, la suma de 10000 de euro
Decizia:
Respinge acțiunea. SD suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală.
Sumarul hotărârii
Funcționari – Evaluare – Raport de evaluare – Putere de apreciere a evaluatorilor – Control jurisdicțional – Limite – Eroare vădită de apreciere – Noțiune
(Statutul funcționarilor, art. 43)
Acțiune introdusă de funcționari – Act care lezează – Noțiune – Plan de recuperare destinat îmbunătățirii prestațiilor profesionale, stabilit în strânsă legătură cu raportul de evaluare – Excludere
[Statutul funcționarilor, art. 90 alin. (2) și art. 91 alin. (1)]
În materie de evaluare a meritelor, evaluatorii dispun de o foarte largă putere de apreciere și, în consecință, controlul instanței Uniunii trebuie să se limiteze la a verifica absența unei erori de fapt, a unei erori vădite de apreciere ori a unui abuz de putere.
În special, o eroare poate fi calificată drept vădită doar atunci când poate fi cu ușurință identificată utilizând unul dintre criteriile pe care legiuitorul le‑a stabilit pentru exercitarea unei competențe decizionale. În consecință, elementele de probă pe care trebuie să le prezinte reclamanta în acest scop trebuie să fie suficiente pentru a lipsi de plauzabilitate aprecierile de fapt reținute în raportul de evaluare atacat. Cu alte cuvinte, motivul întemeiat pe o eroare vădită de apreciere trebuie respins dacă, în pofida elementelor prezentate de reclamantă, aprecierea contestată poate fi considerată în orice caz ca fiind plauzibilă.
(a se vedea punctele 35 și 36)
Trimitere la:
Tribunalul Funcției Publice: Hotărârea din 10 noiembrie 2009, N/Parlamentul_F‑93/08, EU:F:2009:151, punctul 58, și Hotărârea din 18 martie 2015, Rajala/OAPI, F‑24/14, EU:F:2015:10, punctele 41-43 și jurisprudența citată
Un act precum un plan de recuperare destinat îmbunătățirii prestațiilor profesionale, stabilit în strânsă legătură cu raportul de evaluare, prin prisma conținutului și a scopului său, nu este un act autonom și separabil de evaluarea meritelor funcționarului în cauză, cu excepția cazului în care se dovedește că a fost adoptat în alt scop decât îmbunătățirea prestațiilor profesionale ale acestuia din urmă, aducând astfel atingere drepturilor și poziției statutare ale acestuia.
În consecință, întrucât Tribunalul a constatat că raportul de evaluare nu este viciat de o nelegalitate, planul de recuperare care a fost stabilit în strânsă legătură cu acel raport nu poate fi calificat în sine drept act care lezează și, în consecință, nu poate nici să facă obiectul unei reclamații sau al unei acțiuni în anulare.
(a se vedea punctele 57, 58 și 61)
Trimitere la:
Tribunalul Uniunii Europene: Hotărârea din 3 decembrie 2015, Sesma Merino/OAPI, T‑127/14 P, EU:T:2015:927, punctul 35