PRESUDA SLUŽBENIČKOG SUDA EUROPSKE UNIJE
(drugo vijeće)
10. srpnja 2014.
Predmet F‑48/13
CW
protiv
Europskog parlamenta
„Javna služba – Dužnosnici – Izvješće o ocjeni – Ocjene i komentari u izvješću o ocjeni – Očite pogreške u ocjeni – Zloporaba ovlasti – Nepostojanje“
Predmet:      Tužba podnesena na temelju članka 270. UFEU‑a, primjenjivog na Ugovor o EZAE‑u na temelju njegova članka 106.a, kojom CW traži poništenja izvješća o ocjeni za 2011. godini, u konačnoj verziji izmijenjenoj odlukama tijela za imenovanje (u daljnjem tekstu: TZI) Europskog parlamenta od 18. srpnja 2012. i 29. siječnja 2013. (u daljnjem tekstu: izvješće o ocjeni za 2011.).
Odluka:      Tužba se odbija. CW snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europskog parlamenta.
Sažetak
1.      Dužnosnici – Ocjenjivanje – Izvješće o ocjeni – Diskrecijska ovlast ocjenjivača – Ocjene i komentari u izvješću o ocjeni – Očita pogreška u ocjeni – Nepostojanje
(čl. 43. Pravilnika o osoblju za dužnosnike)
2.      Dužnosnici – Uznemiravanje – Pojam – Izvješće o ocjeni koje sadrži negativne komentare, ali koji nisu uvredljivi za dužnosnika – Isključenje
(čl. 12.a st. 3. Pravilnika o osoblju za dužnosnike)
1.      Sukladno odredbama vodiča za voditelje timova, kojeg je sastavila Glavna uprava za usmeno prevođenje i konferencije Parlamenta, glavni direktor, direktori i načelnici odjela moraju se obavijestiti o svim značajnim incidentima i posebnima problemima do kojih je došlo tijekom misije. Ta obveza obavještavanja uprave o pronađenim poteškoćama uvedena je kako bi ona mogla poduzeti mjere s ciljem izbjegavanja da do tih značajnih incidenata i posebnih problema ponovno ne dođe u budućnosti.
S obzirom na tekst i svrhu tog internog pravila tijelo za imenovanje nije počinilo očitu pogrešku u ocjenu time što je u izvješću o ocjeni smatralo, s jedne strane, da je problem na koji je naišao tim za kojeg je tužitelj bio odgovoran tijekom misije predstavljao značajan incident ili poseban problem u smislu navedenog internog pravila i, s druge strane, da je taj incident trebao biti naveden u „Team Leader Reportu“, neovisno o tome što je mogao biti riješen na licu mjesta ili okarakteriziran kao problem tehničke naravi. Pored toga, tijelo za imenovanje nije počinilo očitu pogrešku u ocjeni niti time što je smatralo da, unatoč tome što je u svojstvu voditelja tima usmeno obavijestio svojeg načelnika odjela o uvjetima rada koji nisu u skladu s primjenjivim europskim tehničkim pravilima, tužitelj je i dalje imao obvezu prijaviti incident u pitanju u svojem „Team Leader Reportu“ koji podnosi svojem glavnom direktoru.
Nadalje, iako može biti legitimno to da voditelj tima zatraži da se upozna s internim pravilima, tijelo za imenovanje moglo je smatrati, pritom ne počinivši očitu pogrešku u ocjeni, da je tužitelj pridonio negativnom ozračju u odjelu, uzimajući u obzir kontekst i sadržaj elektroničkih poruka između tužitelja i načelnika odjela.
Naposljetku, uzimajući u obzir marginu prosudbe kojom raspolaže tijelo za imenovanje prilikom organizacije svojih službi, nije na dužnosniku ili članu osoblja, a niti na sudu Unije, da odredi način komunikacije kojem treba dati prednost između načelnika odjela i članova njegova odjela. U svakom slučaju, dužnosnik ili član osoblja obvezan je biti dostupan sastati se sa svojim nadređenim ako ga potonji pozove na sastanak. U tim okolnostima, i s obzirom na to da je negativni komentar u izvješću o ocjeni ograničen na želju da tužitelj poboljša svoju komunikaciju i prijemčivost uputa, nikako ne proizlazi da navedeni komentar sadrži očitu pogrešku u ocjeni.
(t. 81. do 83., 104., 123. i 125.)
2.      Budući da pitanje uznemiravanja koje je navodno pretrpio tužitelj nije predmet tužbe, sud Unije ne može sankcionirati negativan komentar u izvješću o ocjeni na temelju optužbi u vezi s uznemiravanjem kojem je tužitelj možda bio izložen. Prema tome, povodom takve tužbe, navedeni sud se može ograničiti na ispitivanje sadrži li sporno izvješće očitu pogrešku u ocjeni što se tiče negativnog komentara.
Budući da se tužitelj oslanja na uznemiravanje kojeg je navodno bio žrtva tijekom godine u kojoj je sastavljeno izvješće o ocjeni kako bi dokazao zloporabu ovlasti, s jedne strane, pitanje o njegovom uznemiravanju nije predmet tužbe i, s druge strane, sagledani odvojeno od konteksta navedenog izvješća, negativni komentari svojim sadržajem ne prelaze granicu uvredljive ili štetne kritike prema samoj ličnosti osobe u pitanju.
(t. 121. i 129.)
Izvori:
Službenički sud: presuda N /Parlament, F‑26/09, EU:F:2010:17, t. 86.