62023CJ0135_RES
Predmet C-135/23
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
protiv
GL
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Potsdam)
Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. lipnja 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno vlasništvo – Autorsko pravo i srodna prava – Direktiva 2001/29/EZ – Članak 3. stavak 1. – Priopćavanje javnosti – Pojam – Puka opskrba materijalnim uređajem – Stavljanje na raspolaganje u apartmanima televizijskih uređaja opremljenih sobnom antenom koja omogućuje prijam signala i emitiranje sadržaja – Lukrativnost – Načelo tehnološke neutralnosti”
Usklađivanje zakonodavstava – Autorsko pravo i srodna prava – Direktiva 2001/29 – Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu – Priopćavanje javnosti – Pojam – Kriteriji za ocjenu
(Direktiva 2001/29 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 3. st. 1.)
(t. 17.-26.)
Usklađivanje zakonodavstava – Autorsko pravo i srodna prava – Direktiva 2001/29 – Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu – Priopćavanje javnosti – Pojam – Stavljanje na raspolaganje u apartmanima danima u najam televizijskih uređaja opremljenih sobnom antenom koja omogućuje prijam signala i emitiranje sadržaja – Uključenost – Uvjet – Nova javnost – Kratkoročni najmoprimci
(Direktiva 2001/29 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 3. st. 1.)
(t. 27.-46. i izreka)
Kratak prikaz
Odlučujući o zahtjevu za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Potsdam (Općinski sud u Potsdamu, Njemačka), Sud je pojasnio pojam „priopćavanje javnosti” zaštićenog djela u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ (
1
), u kontekstu u kojem upravitelj apartmanske zgrade stavlja na raspolaganje televizijske uređaje opremljene sobnom antenom koja omogućuje prijam signala i emitiranje sadržaja.
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA), tijelo za kolektivno ostvarivanje autorskih prava u području glazbe, podnio je zahtjev za naknadu štete na temelju autorskog prava protiv osobe GL, upravitelja zgrade s 18 apartmana danih u najam, zbog toga što ta osoba u apartmanima stavlja na raspolaganje te televizijske uređaje.
Kako bi riješio taj spor, sud koji je uputio zahtjev u biti želi doznati obuhvaća li pojam „priopćavanje javnosti” iz članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29 (u daljnjem tekstu: pojam „priopćavanje javnosti”) stavljanje na raspolaganje takvih televizijskih uređaja.
Ocjena Suda
Sud najprije podsjeća na to da pojam „priopćavanje javnosti” ujedinjuje dva kumulativna elementa, točnije radnju priopćavanja nekog djela i priopćavanje tog djela javnosti, te podrazumijeva pojedinačnu ocjenu. Prema sudskoj praksi Suda, osobito nezaobilazna uloga korisnika u svrhu davanja pristupa zaštićenim djelima svojim klijentima i namjernost njegove intervencije, osobito ako je ona lukrativna, omogućuju razlikovanje, s jedne strane, „priopćavanja javnosti” i, s druge strane, „[puke] opskrb[e] materijalnim uređajem” (
2
).
Sud je utvrdio da, iako je na nacionalnom sudu da utvrdi obavlja li upravitelj nekretnine o kojoj je riječ u glavnom postupku radnju „priopćavanja javnosti”, na Sudu je da mu u tu svrhu pruži korisne smjernice kako bi mu omogućio da riješi spor koji se pred njim vodi.
U tom pogledu Sud ističe, kao prvo, da upravitelj apartmanske zgrade, time što u te apartmane postavlja televizijske uređaje i sobne antene koje bez daljnje intervencije primaju signale i omogućavaju emitiranje sadržaja, osobito glazbenih, namjerno provodi intervenciju kako bi svojim klijentima omogućio pristup takvim emitiranjima u unutrašnjosti unajmljenih apartmana tijekom razdoblja najma a da pritom nije odlučujuće koriste li oni tu mogućnost ili ne. Osim toga, tu intervenciju upravitelja treba smatrati isporukom dodatne usluge obavljenom s ciljem stjecanja određene koristi. Stoga ponuda takve usluge omogućuje dokazivanje lukrativne naravi priopćavanja. U tom pogledu, okolnost da su televizijski uređaji povezani sa „sobnom” antenom, a ne sa „središnjom” antenom, nije relevantna jer takvo razlikovanje između antena nije u skladu s načelom tehnološke neutralnosti.
Kao drugo, što se tiče pitanja jesu li zaštićena djela doista priopćena određenoj javnosti, Sud je naglasio da pojam „javnost” obuhvaća neodređeni broj potencijalnih adresata te usto podrazumijeva prilično velik broj osoba. Taj pojam stoga sadržava određeni minimalni prag, što iz tog pojma isključuje premali ili čak neznatan broj dotičnih osoba. Kako bi se utvrdio taj broj, valja voditi računa, među ostalim, o broju osoba koje istodobno mogu imati pristup istom djelu, ali također i o broju onih koje mu mogu pristupiti uzastopno. Ako bi sud koji je uputio zahtjev utvrdio da se apartmani u zgradi o kojoj je riječ u glavnom postupku kratkoročno iznajmljuju, osobito kao turistički smještaj, njihovi najmoprimci morali bi se kvalificirati kao „javnost” s obzirom na to da oni zajedno čine neodređen broj mogućih adresata.
Kao treće, Sud je istaknuo da, kako bi se priopćavanje zaštićenog djela moglo kvalificirati kao radnja „priopćavanja javnosti”, ono se mora priopćiti na poseban tehnološki način, koji se razlikuje od dotad korištenog načina, ili, ako to nije slučaj, mora se priopćiti „novoj javnosti”, odnosno javnosti koju nositelj autorskog prava nije uzeo u obzir kad je dao ovlaštenje za prvotno priopćavanje svojeg djela javnosti. U tom pogledu, najmoprimci apartmana u zgradi koji se kratkoročno iznajmljuju, osobito kao turistički smještaj, mogu činiti takvu „novu” javnost jer te osobe, čak i da se nalaze unutar područja pokrivenosti navedenog emitiranja, ne bi mogle, bez intervencije upravitelja te zgrade, kojom u te apartmane postavlja televizijske uređaje opremljene sobnom antenom, pristupiti emitiranom djelu. Suprotno tomu, ako bi sud koji je uputio zahtjev utvrdio da se ti apartmani iznajmljuju najmoprimcima koji u njima imaju boravište, potonji se ne mogu smatrati „novom javnošću”.
Prema tome, Sud smatra da pojam „priopćavanje javnosti” treba tumačiti na način da obuhvaća namjerno stavljanje na raspolaganje, od strane upravitelja apartmanske zgrade dane u najam, televizijskih uređaja opremljenih sobnom antenom koji bez daljnje intervencije primaju signale i omogućavaju emitiranje sadržaja, pod uvjetom da se najmoprimci tih apartmana mogu smatrati „novom javnošću”.
(
1
)	U skladu s člankom 3. stavkom 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL 2001., L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.), države članice moraju autorima predvidjeti isključivo pravo davanja ovlaštenja ili zabrane za svako priopćavanje njihovih djela javnosti, žicom ili bežičnim putem, uključujući stavljanje na raspolaganje javnosti njihovih djela tako da im svatko može pristupiti s mjesta i u vrijeme koje sam odabere.
(
2
)	U skladu s uvodnom izjavom 27. Direktive 2001/29, „[puka] opskrba materijalnim uređajem za priopćavanje nije sama po sebi priopćavanje u smislu [te] Direktive”.