62004CC0239_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I. Sissejuhatus
1. Komisjon heidab Portugalile ette Lissaboni ja Algarve vahelise kiirteeprojektiga nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta(2) (edaspidi „loodusdirektiiv”) artikli 6 lõike 4 rikkumist. Ta märgib, et kiirtee oleks pidanud lindude erikaitseala „Castro Verde” piirkonnas kulgema teist trassi mööda.
II. Õiguslik raamistik
2. Nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi loodusliku linnustiku kaitse kohta(3) (edaspidi „linnudirektiiv”) artikli 4 kohaselt klassifitseerivad liikmesriigid lindude erikaitsealadena teatud piirkonnad (edaspidi „erikaitseala”). Samuti oli selle artikli 4 lõikes 1 reguleeritud nimetatud piirkondade kaitse.
3. Loodusdirektiivi artikkel 7 muutis erikaitsealade kaitse regulatsiooni:
„Käesoleva direktiivi artikli 6 lõigetest 2, 3 ja 4 tulenevad kohustused asendavad kõik direktiivi 79/409/EMÜ artikli 4 lõike 4 esimesest lausest tulenevad kohustused artikli 4 lõike 1 kohaselt klassifitseeritud alade või artikli 4 lõike 2 kohaselt tunnustatud alade osas alates käesoleva direktiivi rakendamise kuupäevast või alates ala direktiivi 79/409/EMÜ kohasest klassifitseerimisest või tunnustamisest liikmesriigi poolt, kui viimane kuupäev on hilisem.”
4. Seda normi selgitab loodusdirektiivi põhjendus 7:
„kõik määratud alad […] direktiivi 79/409/EMÜ alusel linnukaitsealadeks praegu liigitatud või tulevikus liigitatavad alad, liidetakse Euroopa sidusasse ökoloogilisse võrgustikku”.
5. Loodusdirektiivi artikli 6 asjaomased lõiked 3 ja 4 on sõnastatud järgmiselt:
„3. Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.
4. Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest.
[...]”
6. Loodusdirektiivi põhjenduses 10 on selle kohta märgitud:
„asjakohane hinnang tuleb anda iga kava või programmi kohta, mis tõenäoliselt oluliselt mõjutab juba määratud või tulevikus määratava ala kaitse-eesmärke.”
III. Asjaolud, kohtueelne menetlus ja poolte nõuded
7. Komisjoni andmetel määrati Castro Verde erikaitsealaks 23. septembril 1999. aastal. Selle pindala on 79 066 hektarit. Seal leidub vähemalt 17 linnuliiki, mis on loetletud linnudirektiivi I lisas, sealhulgas stepi-tuuletallaja ( Falco naumanni ), soo-loorkull ( Circus pygargus ), suurtrapp ( Otis tarda ), väiketrapp ( Tetrax tetrax ), jämejalg ( Burhinus oedicnemus ), siniraag ( Coriacias garrulus ), stepilõoke ( Melanocorypha calandra ) ja välja‑väikelõoke ( Calandrella brachydactyla ).
8. Vaidlusalune kiirteelõik Aljustreli vahel põhjas ja Castro Verde vahel lõunas kulgeb suhteliselt sirgelt Castro Verde erikaitseala läänepoolsel äärealal ja on umbes 9–10 kilomeetrit pikk. Erikaitseala suurem, 77 hektari suurune osa asub kiirteest idas, sellest lääne pool asub üks 1700 hektari suurune lõik, mis moodustab peaasjalikult ühe‑ kuni kahekilomeetrise riba kiirtee kõrval.
9. Kiirteest läänes erikaitsealal või selle piiril asuvad viis asulat: nimetatud maariba loodeservas Messejana, edelaservas Estação de Ourique ja sellest pooleteise kilomeetri kaugusel idas naaberasula Aivados ja riba keskel Conceição ja sellest poolteist kilomeetrit idas Alcarias. Kiirtee on Messejanast, Alcariasest ja Aivadosest 700 meetri kaugusel, mõlemad ülejäänud asulad asuvad kaugemal läänes. Väljaspool erikaitseala, umbes pooleteise kilomeetri kaugusel Estação de Ourique’st algab aastal 2003 kindlaks määratud paisu ümbritsev ala „Plano de Ordenamento da Albufeira do Monte da Rocha”.(4) Paisu valgla on küll oluliselt suurem ja seda läbivad kõik arvesse tulevad trassid.
10. Keskkonnamõju hindamist valmistati ette aastast 1998 ja see valmis 6. septembril 1999. Selle kohaselt mõjutab projekt oluliselt erikaitsealal esinevaid erinevaid linnuliike.
11. Sellest hoolimata kiideti projekt 19. jaanuaril 2000 heaks. Varsti pärast seda algasid ehitustööd ja alates 21. juulist 2001 on see teelõik kasutusel.
12. Komisjon andis 20. oktoobri 2000. aasta kirjas Portugali valitsusele võimaluse esitada oma seisukoht. Põhjendatud arvamus järgnes 11. aprillil 2001.
13. Komisjon palub
1) tuvastada, et kuna Portugali Vabariik viis ellu sellise kiirtee ehitamise projekti, mille trass läbis Castro Verde erikaitseala, vaatamata keskkonnamõju hindamise negatiivsetele järeldustele ja sellele, et trassile oli alternatiivseid lahendusi, siis on Portugali Vabariik rikkunud nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta, 1 muudetud 27. oktoobri 1997. aasta direktiiviga 97/62/EÜ 2 ) artikli 6 lõikest 4 tulenevaid kohustusi;
2) mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.
14. Portugali Vabariik palub kohtul:
1) jätta hagi rahuldamata.
2) jätta kohtukulud komisjoni kanda.
IV. Hinnang
15. Komisjon heidab Portugali Vabariigile ette loodusdirektiivi artikli 6 lõike 4 rikkumist. See säte oli kohaldatav alles Castro Verde erikaitsealaks määramisest 23. septembril 1999. aastal. Seni kuni ala, mis tuleb erikaitsealaks määrata, ei ole erikaitsealaks määratud, kehtib linnudirektiivi artikli 4 lõike 4 esimene lause, mitte aga loodusdirektiivi artikli 6 lõiked 2–4.(5)
16. Kuna kõnealuse kiirteelõigu loamenetlus algas juba enne seda, kui see ala erikaitsealaks määrati, on kaheldav, kas asjaomased asutused võisid selle menetluse jooksul vahetada linnudirektiivi kaitseregulatsiooni sisult liberaalsema,(6) aga mõju hindamise tõttu menetlusõiguslikult kaugemale arenenud loodusdirektiivi kaitseregulatsiooni vastu. Kaitsenormide vahetamise keeld raskendaks loa andmise menetlust ilmaasjata ja see praktiliselt ei soodusta erikaitseala kaitset. Asjaomastel asutustel on nimelt õigus alustada pärast erikaitseala määramist loa andmise menetlust uuesti ja kohaldada hiljemalt siis loodusdirektiivi artikli 6 lõikeid 2–4. Selles olukorras oleks ülearune formaalsus nõuda menetluse katkestamist või linnudirektiivi alusel lõpuleviimist.
17. Kuna Portugali valitsus ei tugine sellele, et projekti tuleb linnudirektiivi artikli 4 lõike 4 esimese lause alusel hinnata, tuleb seega kohaldada loodusdirektiivi artikli 6 lõikeid 2–4.
A. Castro Verde erikaitseala kahjustamine
18. Loodusdirektiivi artikli 6 lõike 4 kohaldamine tuleb vaid siis kõne alla, kui kava või projekti tagajärgedele on antud artikli 6 lõike 3 alusel negatiivne hinnang, st kui asjaomased asutused kavale või projektile loa andmisel ei suutnud kinnitada, et asjaomast kaitseala ei kahjustata. Portugali valitsus eitab seda.
19. Portugali valitsus väidab õigesti, et liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluses peab komisjon tuvastama ühenduse õiguse rikkumise.(7) Ta eitab, et asjaomasest erikaitsealast 2% suuruse ala eraldamine tõendaks, et seda ala kahjustati loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 teise lause tähenduses.
20. Asjaomaste alade määramisega erikaitseala osaks tunnistas Portugal siiski, et nendel esinevad direktiivi I lisas loetletud liikidele kõige sobivamad elutingimused.(8)
21. Kiirtee ehitus selliste alade kaudu kahjustab oma olemuselt põhimõtteliselt lindude kaitseks sobivaimaid alasid. See maantee põhjustab otsest alade kaotust, häirimist ja kõrvalolevate alade saastet. Lisaks suureneb oht, et linnud hukkuvad liikluses. Lõpuks eraldab ta erikaitseala 1700 hektarit, mis moodustab umbes 2% ülejäänud erikaitseala pindalast. Sealjuures sõltub selle eraldatuse olulisus asjaomaste liikide käitumisest ja tundlikkusest.
22. Järelikult ei ole vaja muid tõendeid selle kohta, et asjaomast erikaitseala kahjustatakse.(9) Pigem peab Portugal tõendama, et kava või projekti mõju ei kahjusta erikaitseala.(10)
23. Loodusdirektiiv näeb ette, kuidas vastav tõendamine peab aset leidma, nimelt loodusdirektiivi artikli 6 lõikes 3 ette nähtud hinnangu andmisega kavale või projektile seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Sealjuures peab parimaid asjakohaseid teaduslikke andmeid arvestades kindlaks tegema kõik esitatud kava või projektiga seonduvad asjaolud, mis kas iseenesest või koosmõjus teiste kavade või projektidega ohustaksid ala kaitse-eesmärke.(11) Kui teaduslikust seisukohast on välistatud igasugune põhjendatud kahtlus, et selline mõju avaldab erikaitsealale negatiivset mõju, siis on võimalik anda luba ilma loodusdirektiivi artikli 6 lõiget 4 kohaldamata.(12)
24. Komisjon rõhutab, et keskkonnamõju uurimuse kohaselt(13) kuulub 17 asjaomase piirkonna linnuliiki linnudirektiivi I lisa loetelusse, millest 8 on Portugalis(14) ja 16 Euroopas klassifitseeritud ohustatud või haruldasteks liikideks.(15) Tuginedes Instituto da Conservação da Natureza seisukohale, väidab Portugal, et I lisas loetletud liikidest kasutab tegelikkuses asjaomast piirkonda paljunemiseks vaid 8: suurtrapp, stepi-tuuletallaja ja väiketrapp kui Portugali õiguse kohaselt esmatähtsad liigid ning ka soo-loorkull, jämejalg, siniraag, välja-väikelõoke ja stepilõoke.
25. Juba ainuüksi vastuolu uurimuse ja Portugali argumendi vahel tekitab kahtlust mõju hindamise kvaliteedis, kuna sellega peab tuvastama, millised liigid kasutavad asjaomaseid alasid tegelikult, et hinnata kava või projekti mõju. Seda kahtlust kinnitab keskkonnamõju uurimus.
26. See uurimus sisaldab vaid osaliselt viiteid esinevatele liikidele. Eelkõige märgitakse, et häirimise suhtes väga tundliku(16) suurtrapi mänguterritoorium on kuue kilomeetri kaugusel, millest võib järeldada, et kõnealustel aladel kasvavad üles noorlinnud.(17) Seda liiki peetakse ülemaailmselt ohustatuks ( vulnerable ).(18)
27. Lisaks mainib keskkonnamõju uurimus trassi lähedal olevaid stepi-tuuletallaja pesitsemiskolooniaid. Igal juhul asub üks koloonia trassist 80 meetri kaugusel (Quinta da Golipa), ülejäänud neli asuvad umbes 800–1000 meetri kaugusel (Montes da Mosquetana, do Álamo, da Ribeira ja do Pardieiro). Selle liigi puhul lähtub keskkonnamõju uurimus keskmisest häirimistundlikkusest, kuid seoses elupaikade killustamisega kõrgest tundlikkusest.(19)
28. Asjaomaste alade tähtsuse kohta teiste liikide jaoks puuduvad konkreetsed andmed, kuigi Portugali valitsus nimetab käesolevas menetluses veel teisigi seal elutsevaid I lisas nimetatud linnuliike. Konkreetseid vaatlusi ei ole dokumenteeritud ega ole esitatud seisukohti selle kohta, kuidas erinevad liigid neid alasid kasutavad ja kuidas projekt konkreetselt sellele kasutusele mõjuks.(20)
29. Juba ainuüksi oma puuduste tõttu ei saa see uurimus tõendada, et kiirtee ehitus ei kahjusta Castro Verde erikaitseala. Samas on see veel üks kaudne tõend selle kohta, et kahjustus oli ettearvatav, kuna juba isegi ebatäielik uurimus tõendab kõrgendatud negatiivset mõju ( impacto negativo elevado ).(21)
30. Portugal rõhutab kohtumenetluses, et suurtrapi ja stepi-tuuletallaja asurkonnad on suurenenud ja väiketrapi olukord hakkab paranema edasiste, ühenduse poolt toetatavate meetmete mõjul. Ülejäänud nimetatud liikide puhul ei ole seni negatiivset mõju tuvastatud.
31. Loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 teise lause kohaselt ei piisa projektile loa andmiseks tagantjärele tõendamisest, et kava või projektiga ei kaasnenud negatiivset mõju. Pigem tuleks enne
projektile loa andmist kindlaks teha, et ei esine mingit teaduslikust seisukohast mõistlikku kahtlust selles, kas piirkonda ei kahjustata.(22) Juba seetõttu on Portugali valitsuse seisukoht sobimatu artikli 6 lõike 4 kohaldamise välistamiseks.
32. Lisaks sellele ei tõenda Portugali valitsuse argumendid ka kava või projekti kahjutust. Paljude liikide kohta väidetakse lihtsalt ilma täiendavate andmeteta, et negatiivsed tagajärjed neile ei ole tõendatud.
33. Kuigi Portugali valitsus väidab, et stepi-tuuletallaja ja suurtrapi asurkond on kasvanud, ei saa isegi nende liikide puhul oletada, et kiirtee projekt ei kahjusta Castro Verde erikaitseala. Ilma et oleks teada, millisel põhjusel liikide arvukus on kasvanud, ei saa ta välistada ala kahjustamist tee-ehitusprojektiga.(23)
34. Käesoleval juhul väidab Portugal ise, et see areng tuleneb eelkõige asendusmeetmetest ja Castro Verde erikaitseala hooldusplaani teostamisest ning teavitab sellega seoses teistest väiketrapi hoolduseks võetud meetmetest, mis peaksid tasakaalustama selle liigi võimalikku kahjustamist. Kui liikide arvukuse kasv põhineb aga asendusmeetmetel, ei ole võimalik tõestada, et teeprojekt oli kahjutu.
35. Loodusdirektiivi artikli 6 kohaselt tuleb ala kahjustamine hoida rangelt lahus asendusmeetmetest.(24) Loodusdirektiivi regulatsioonisüsteemi kohaselt peab kahjustusi võimaluse korral vältima. See toimub eelistatavalt kahjuriski välistades või kahjude vähendamise ja vältimise meetmeid rakendades.(25) Erinevalt sellest tulevad asendusmeetmed kõne alla alles siis, kui kahjustustega tuli alternatiivi puudumisel üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel leppida. Olemasolevate loodusvarade säilitamist tuleb asendusmeetmetele eelistada juba seetõttu, et asendusmeetmete edu on harva kindlalt ette ennustatav.
36. Kuivõrd Portugali valitsus tugineb üleüldse kahju vähendamise meetmetele, on põhiliselt tegemist ehitusega kaasnevate meetmetega ning vegetatsiooni säilitamisega. Sellega ei saa siiski takistada tee olemasolu ja kasutusega tekkivat negatiivset mõju.
37. Osaliselt selles seoses nimetatud jälgimismeetmed võivad kindlasti olla kahju vähendamise ja vältimise kava oluliseks osaks. Eraldi võttes ei saa ka need kahjustusi takistada.
38. Järelikult väidab komisjon õigesti, et sellele kiirteelõigule ei oleks tohtinud anda luba loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 teise lause alusel, selle oleks võinud anda parimal juhul artikli 6 lõike 4 alusel.
B. Alternatiivide puudumine
39. Kava või projekti võib loodusdirektiivi artikli 6 lõike 4 alusel ellu viia hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes, kui on olemas üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused, sealhulgas sotsiaalsed või majanduslikud põhjused, ja kui puudub alternatiivne lahendus. Sellisel juhul võtab liikmesriik kõik vajalikud meetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse.
40. Pooled ei vaidle antud juhul selle üle, kas kiirtee ehitus (tervikuna) oli mõjuvatel põhjustel vajalik ega ka sidususe tagamiseks hädavajalike meetmete üle. Komisjon heidab Portugalile hoopis ette, et kiirtee ehitus on Castro Verde erikaitseala oluliselt kahjustanud, kuigi valitud trassile leidus alternatiivseid lahendusi.
41. Kavale või projektile loa andmine loodusdirektiivi artikli 6 lõike 4 esimese lause alusel on erand artikli 6 lõike 3 teise lause üldprintsiibist, mille kohaselt kavale või projektile võib anda luba vaid siis, kui nad iseenesest ei kahjusta kaitseala. Seega, nagu väidab ka komisjon, lasub neil, kes sellele erandile tuginevad, kohustus tõendada, et erireeglite nõudeid võeti arvesse.(26) Järelikult ei pea komisjon vastupidi Portugali valitsuse käsitlusele tõendama alternatiivse trassi võimalust, vaid peab ainult esitama põhjendatud kahtluse selle kohta,(27) kas Portugal järgis artikli 6 lõike 4 nõudeid.
42. Artikli 6 lõige 4 annab projektidele loa vaid alternatiivide puudumisel. See projektiloa eeldus peab takistama kaitsealade kahjustamist, kui projekti eesmärk oleks saavutatav ka kaitseala vähem või üldse mitte kahjustades.(28) Alternatiivsete lahenduste puudumine vastab seega ühele etapile proportsionaalsuse hindamisel, mille kohaselt tuleb mitme sobiva meetme olemasolu korral valida kõige vähem koormav meede.(29)
43. Alternatiivide puudumist ei ole võimalik veel tuvastada, kui on hinnatud ainult üksikuid alternatiive, vaid alles peale seda, kui on välistatud kõik alternatiivid. Nõudmised alternatiivide välistamiseks on seda kõrgemad, mil määral alternatiivid on sobivad kava või projekti eesmärke teostama, ilma et sellega ilmselgelt kaasneksid – ilma põhjendatud kahtluseta – ülemäärased kahjustused.
44. Sel moel kõne alla tulevate alternatiivide puhul ei pea valikuid tegema tingimata ainult selle alusel, millised alternatiivid asjassepuutuvat ala vähem kahjustavad.(30) Pigem on vaja võrrelda hindavalt erikaitseala kahjustamist ja asjaomaseid ülekaaluka üldise huvi põhjuseid.
45. Võrdleva hindamise vajadus tuleneb eelkõige mõistest „ülekaalukas”, aga ka „eriti mõjuv”. Üldise huvi põhjused võivad olla piirkonna kaitsest olulisemad vaid siis, kui neil on suurem tähtsus. Ka see leiab oma vaste proportsionaalsuse hindamisel, kuna selle kohaselt peab tekitatud kahju olema proportsionaalses seoses taotletava eesmärgiga.(31)
46. Seega on otsustav, kas ülekaaluka üldise huvi eriti mõjuvad põhjused nõuavad just seda
alternatiivi või piisab ka mõnest teisest, erikaitseala vähem kahjustavast alternatiivist.(32) See võrdlus eeldab, et võrreldavate teaduslike standardite alusel oli uuritud erinevaid eelnevalt valitud alternatiive, silmas pidades nii nende mõju kõnealusele alale kui ka üldise huvi asjaomaseid põhjusi.(33)
47. Portugali ametiasutused on hinnanud eri alternatiive ja jätnud need kohaldamata. Osaliselt kulgeksid need rohkem ida pool, erikaitseala keskosas, osaliselt rohkem lääne pool, nii et nad oleksid erikaitseala oluliselt vähem kahjustanud. Komisjon ei arvusta valikut nende alternatiivide vahel, vaid teiste, erikaitsealast läänes asuvate alternatiivide puuduvat hindamist.
48. Järelikult on komisjoni hagi põhjendatud, kui erikaitsealast läänes asuvaid alternatiive oleks pidanud hindama, ja ei ole välistatud, et mõni nendest alternatiividest oleks olnud teostatud trassist parem.
49. Portugal vaidleb vastu komisjoni pakutud alternatiivsetele trassidele, mis kahjustavad arheoloogilisi leiukohti ja mille tõttu tekiks konflikt piki IC1 maanteed asuvate asulatega. Need argumendid ei ole siiski veenvad. On täiesti ebaselge, kas leiukohad langevad kokku kõikide mõeldavate trassidega, milline on leiukohtade tähtsus ja kuivõrd oleks võimalik säilitada nende teaduslikku väärtust õigeaegsete väljakaevamistega. Konfliktid piki IC1 maanteed asuvate asulatega ei ole ilmsed, kuna erikaitseala läänepiiri ja nende asulate vahel on piisavalt ruumi kiirteetrassiks.
50. Kahtlemata võiksid olla välistatud kõik alternatiivid erikaitsealast läänes, seoses pooleteise kilomeetri pikkuse kitsaskohaga paisjärve ja Estação de Ourique asula vahel. Sellised alternatiivid peaksid kas suhteliselt otse seda kitsaskohta läbima või enne Estação de Ourique’d ida poole pöörama ja kulgema kaarena läbi erikaitseala Aivadosest põhja ja ida poolt. Mõlema variandiga kaasneksid ilmsed probleemid, kuid Portugali valitsus ei ole näidanud, et neid uuriti piisavalt, et vastavaid alternatiivtrasse välistada.
51. Trass paisjärve ja Estação de Ourique vahel jätaks erikaitseala puutumata, kuid sellega kaasneks eeldatavalt negatiivne mõju paisjärvele, st eelkõige veevarustusele ning müra, õhusaastatuse ja eraldatuse tõttu ka asulale. Lisaks sellele oleks vaja ületada kahel korral maantee IC1. Käesoleva teabe alusel jääb selgusetuks, kas need probleemid on tehniliste meetmete rakendamisega lahendatavad.(34)
52. Seevastu trassi, mis läbib Messejanat ja Conceiçãod lääne poolt, et seejärel idasse pöörata ja kaarena põhja ja ida poolt Aivadosest mööduda, juba uuriti ja sellest loobuti selle läheduse tõttu asulatele. Seda, et sarnased trassid, mis jäävad asulatest kaugemale, on välistatud kõrgemate kulude tõttu või seetõttu, et nad on liiklustehniliselt ebasoodsamad, pole üksikasjalikult selgitatud. Ka ei ole siinkohal selgelt näha, kas on hinnatud tehnilisi meetmeid koormuste vähendamiseks ja kas selline teelõik kahjustaks erikaitseala ka tegelikult vähem kui ehitatud trass.
53. Järelikult ei ole Portugal piisavalt selgitanud, et kõiki alternatiive hinnati.
54. Kogu alternatiivide hindamine kannatab lisaks veel ka selle all, et ei ole piisavalt selgitatud, kui palju projekt erikaitseala kahjustab.(35) Ilmselgelt ei ole hinnatud konkreetset kahju(36) ega meetmeid, mis on võetud kiirtee kasutamisest tuleneva kahju vähendamiseks.(37) Seetõttu puudub ka igasugune kahjustuste hindamine Natura 2000 võrgustiku üldkontekstis, eelkõige nende mõju osas asjaomaste liikide säilitamisele. Lisaks on selgusetu, kas eelnevalt hinnati asendusmeetmete õnnestumise tõenäosust, mis tagaksid Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse ja mis oleks olnud olulise tähtsusega kahju vaagimisel. Seega ei ole ka võimalik erikaitseala kahjustamist põhjendada üldise huviga, millele aga tugineb Portugali valitsus.
55. Ei saa välistada, et kõikide alternatiivide hoolikas hindamine pidades silmas eespool märgitud seisukohti oleks viinud järelduseni, et valitud lõiguehitus vastab loodusdirektiivi artikli 6 lõike 4 esimeses lauses sätestatud nõuetele. Kõnealuse erikaitseala suurus ja asendusmeetmete ilmne edu lasevad oletada, et erikaitseala kahjustamine oli pigem väike. Samuti on erikaitseala vältiva või vähem puudutava lõigu negatiivsed omadused selgelt nähtavad. Hädavajalikku tõendit selle kohta, et kõiki neid seisukohti oleks uuritud ja kaalutud, pole Portugali valitsus siiski esitanud.
56. Selle esialgu vaid menetlusliku tegematajätmise järeldusena tuleb ka selles asjas tuvastada, et pädevad Portugali ametiasutused ei ole kõiki alternatiive hinnanud.
57. Kuna Portugali Vabariik on viinud ellu kiirteeprojekti, mille trass läbib Castro Verde erikaitseala, ilma et oleks kontrollitud kõiki selle trassi alternatiive, siis on ta sellega rikkunud loodusdirektiivi artikli 6 lõikest 4 tulenevaid kohustusi.
V. Kohtukulud
58. Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtuasja võitnud, siis tuleb kohtukulud mõista välja Portugali Vabariigilt.
VI. Ettepanek
59. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku langetada järgmine otsus:
1. Kuna Portugali vabariik on viinud ellu kiirteeprojekti, mille trass läbib Castro Verde erikaitseala, ilma et oleks kontrollitud kõiki selle trassi alternatiive, siis on ta rikkunud nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kohta (muudetud 27. oktoobri 1997. aasta direktiiviga 97/62/EÜ) artikli 6 lõiget 4.
2. Mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.
(1) .
(2)  –	EÜT L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102; muudetud 27. oktoobri 1997. aasta direktiiviga 97/62 (EÜT L 305, lk 42; ELT eriväljaanne 15/04, lk 3).
(3)  –	EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98.
(4)  –	Portugali ministrite nõukogu 4. septembri 2003. aasta otsus nr 154/2003 http://www.inag.pt/inag2004/port/divulga/legisla/pdf_nac/POA/RCM154_2003.pdf.
(5)  –	7. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑374/98: komisjon vs. Prantsusmaa (Basses Corbières) (EKL 2000, lk I‑10799, punktid 47 ja 57), vt ka minu 27. oktoobri 2005. aasta ettepanek kohtuasjas C‑209/04: komisjon vs. Austria (Lauteracher Ried) (EKL 2006, lk I‑2755, punktid 46 jj).
(6)  –	Eespool 5. joonealuses märkuses viidatud otsus Basses Corbières, punktid 50 jj ja 56, ja 11. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑44/95: Royal Society for the Protection of Birds (Lappel Bank) (EKL 1996, lk I‑3805, punkt 37).
(7)  –	Vt nt 25. mai 1982. aasta otsus kohtuasjas 96/81: komisjon vs. Madalmaad (EKL 1982, lk 1791, punkt 6), 6. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑434/01: komisjon vs.
Ühendkuningriik (EKL 2003, lk I‑13239, punkt 21) ja 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑194/01: komisjon vs. Austria (EKL 2004, lk‑4579, punkt 34).
(8)  –	Vt 28. veebruari 1991. aasta otsus kohtuasjas C‑57/89: komisjon vs. Saksamaa (Leybucht) (EKL 1991, lk I‑883, punkt 20).
(9)  –	Vt eespool 8. joonealuses märkuses viidatud otsus Leybucht, punkt 20 jj, ja 2. augusti 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑355/90: komisjon vs. Hispaania (Santoña sood) (EKL 1993, lk I‑4221, punkt 36), milles Euroopa Kohus käsitles alade kaotust erikaitseala olulise kahjustusena.
(10)  –	Vt 29. jaanuari 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑209/02: komisjon vs . Austria (Wörschachi golfiväljak) (EKL 2004, lk I‑1211, punkt 26) ning kohtujurist Léger’ 6. novembri 2003. aasta ettepanek (punkt 40), mille kohaselt teaduslikult tõendatud kahjustamiste puhul peab liikmesriik tõendama kahjude vähendamise meetmete tõhusust.
(11)  –	7. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑127/02: Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (Waddenzee) (EKL 2004, lk I‑7405, punkt 53 jj).
(12)  –	Eespool 11. joonealuses märkuses viidatud otsus Waddenzee, punkt 59.
(13)  –	Köide II/V, lk 63 jj (hagi lisade leheküljed 198 jj).
(14)  –	Cabral jt, Livro Vermelho dos Vertebrados de Portugal, 1989.
(15)  –	Heath ja Tucker, Birds in Europe, 1994.
(16)  –	Eespool 13. joonealuses märkuses viidatud, lk 64 (lk 199).
(17)  –	Eespool 13. joonealuses märkuses viidatud, lk 68 jj (lk-d 203 jj).
(18)  –	Birdlife International (Papazoglou jt), Birds in the European Union – a status assessment, 2004, lk 32, http://www.birdlife.org/action/science/species/birds_in_europe/index.html, vt ka Kollar, H. P., Action Plan for the Great Bustard (Otis Tarda) in Europe,
http://europa.eu.int/comm/environment/nature/directive/birdactionplan/otistarda.htm.
(19)  –	Eespool 13. joonealuses märkuses viidatud, lk 64 (lk 199).
(20)  –	Keskkonnamõju uurimus ei sisalda eelkõige üksikute mõjuseoste hinnangut, nt ala kaotus, eraldamise mõju, müra, õhusaastatus või liiklusriskid. Seega ei vasta ta loodusdirektiivi nõuetele, vt eespool 11. joonealuses märkuses viidatud otsus Waddenzee, punkt 54. Komisjon ei ole seda rikkumist aga esile toonud.
(21)  –	Köide III/V, lk 78 (hagiavalduse lisa lk 222).
(22)  –	Eespool 11. joonealuses märkuses viidanud kohtuasi Waddenzee, punkt 59.
(23)  –	Nii lükkas Euroopa Kohus ilma edasiste põhjendusteta tagasi sarnased väited eespool 10. joonealuses märkuses viidatud Wörschachi golfiväljaku kohtuasjas, punkt 27.
(24)  –	Loodusdirektiivi artikli 6 lõigete 3 ja 4 vaheline eristus tuvastati sõnaselgelt 14. aprilli 2005. aasta otsuses kohtuasjas C‑441/03: komisjon vs. Madalmaad (vastavus) (EKL 2005, lk I‑3043, punktid 26 ja 28).
(25)  –	Vt eespool 10. joonealuses märkuses viidatud Wörschachi golfiväljaku otsus, punkt 26, ja kohtujurist Léger’ ettepanek, punkt 40, ning minu 29. jaanuari 2004. aasta ettepanek kohtuasjas C‑127/02: Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (Waddenzee) (EKL 2004, lk I‑7405, punkt 108).
(26)  –	Vt 8. novembri 1979. aasta kohtuasi 251/78: Denkavit (EKL 1979, lk 3369, punkt 24) ja 12. juuli 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑128/89: komisjon vs. Itaalia (EKL 1990, lk I‑3239, punkt 23) kaupade liikumise kohta; 23. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑157/94: komisjon vs. Madalmaad (EKL 1997, lk I‑5699, punkt 51) EÜ artikli 88 lõike 2 kohta ning 28. märtsi 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑318/94: komisjon vs. Saksamaa (EKL 1996, lk I‑1949, punkt 13) ja 10. aprilli 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑20/01 ja C‑28/01: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2003, lk I‑3609, punkt 58) riigihangete kohta. Vt artikli 6 lõike 4 kohta eespool 5. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek kohtuasjas Lauteracher Ried, punkt 68.
(27)  –	Eespool 11. joonealuses märkuses viidatud otsuses Waddenzee (punkt 59) kasutas Euroopa Kohus põhjendatud kahtluse mõistet juba seoses loodusdirektiivi artikli 6 punkti 3 teise lõiguga.
(28)  –	Eksitav on eespool 24. joonealuses märkuses viidatud otsus komisjon vs. Madalmaad (vastavus), mille kohaselt „alternatiivsete lahenduste puudumine ja ülekaaluka avaliku huvi põhjuste olemasolu lubab liikmesriikidel võtta kõiki asendusmeetmeid […]”.
(29)  –	10. märtsi 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑96/03 ja C‑97/03: Tempelman ja van Schaijk (EKL 2005, lk I‑1895, punkt 47); 3. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑220/01: Lennox (EKL 2003, lk I‑7091, punkt 76); 12. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑112/00: Schmidberger (EKL 2003, lk I‑5659, punkt 79); 12. märtsi 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑27/00 ja C‑122/00: Omega Air jt (EKL 2002, lk I‑2569, punkt 62) ja 12. juuli 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑189/01: Jippes jt (EKL 2001, lk I‑5689, punkt 81) ning eespool 25. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek kohtuasjas Waddenzee, punkt 106.
(30)  –	Nii võiks aga mõista komisjoni tema juhistes Natura 2000 – alade kaitsekorraldus, loodusdirektiivi 92/43/EMÜ artikli 6 sätete tõlgendamise juhised, Luxembourg, 2000, lk 47 jj.
(31)  –	Vt eespool 28. joonealuses märkuses viidatud kohtupraktika.
(32)  –	Vt eespool 5. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek kohtuasjas Lauteracher Ried, punkt 72, ja 9. juuni 2005. aasta ettepanek otsuses kohtuasjas C‑6/04: komisjon vs. Ühendkuningriik (vastavus) (EKL 2005, lk I‑9017, ettepaneku punkt 46).
(33)  –	Vt minu 3. veebruari 2005. aasta ettepanek kohtuasjas C‑441/03: komisjon vs. Madalmaad (vastavus) (EKL 2005, lk I‑3043, punkt 15).
(34)  –	Näiteks mürakaitse, ehitus nõos, heitvee eriline käsitlemine jne.
(35)  –	Eespool 5. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek kohtuasjas Lauteracher Ried, punkt 74.
(36)  –	Vt punkt 25 jj.
(37)  –	Nt abivahendid ületamiseks ja aiad, et vältida kokkupõrkeid.