62021CC0766(01)
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
NICHOLAS EMILIOU
esitatud 6. juunil 2024 (
1
)
Kohtuasi C‑766/21 P
Euroopa Parlament
versus
Axa Assurances Luxembourg SA,
Bâloise Assurances Luxembourg SA,
La Luxembourgeoise SA,
Nationale-Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV
Apellatsioonkaebus – Euroopa Liiduga sõlmitud lepingus sisalduv vahekohtuklausel – Üldkohtu kodukorra artiklid 123 ja 166 – Hagile vastamata jätnud kostja – Tagaseljaotsus – Kaja tagaseljaotsuse peale – Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklid 41 ja 56 – Apellatsioonkaebuse ja vastuapellatsioonkaebuse vastuvõetavus
I. Sissejuhatus
1.
Käesoleva menetluse ese on Euroopa Parlamendi apellatsioonkaebus Üldkohtu 29. septembri 2021. aasta otsuse Euroopa Parlament vs. Axa Assurances Luxembourg jt (
2
) peale ning Nationale-Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV (edaspidi „NN“) vastuapellatsioonkaebus sama kohtuotsuse peale.
2.
Käesolevas ettepanekus (tegemist on minu teise ettepanekuga selles kohtuasjas, kuna pärast minu esimese, 18. jaanuari 2024. aasta ettepaneku (
3
) esitamist uuendati suulist menetlust) käsitlen küsimust, kas Euroopa Parlamendi apellatsioonkaebus tuleks tunnistada vastuvõetamatuks, arvestades põhimõtteid, mis tulenevad Euroopa Kohtu 18. jaanuari 2024. aasta otsusest Eulex Kosovo vs. SC (
4
).
II. Õigusraamistik
3.
Euroopa Liidu Kohtu põhikirja (edaspidi „põhikiri“) artikkel 41 kõlab järgmiselt:
„Kui nõuetekohaselt kohtukutse saanud kostja ei esita kirjalikku vastust enda kaitseks, tehakse tagaseljaotsus tema kahjuks. Otsuse vastu võib esitada vastuväite ühe kuu jooksul selle teatavaks tegemisest. […]“
4.
Põhikirja artikli 56 esimeses lõigus on sätestatud:
„Euroopa Kohtusse võib edasi kaevata Üldkohtu lõplikud otsused ja nimetatud kohtu otsused, millega sisulised küsimused lahendatakse ainult osaliselt või millega lahendatakse pädevuse puudumist või avalduse vastuvõetamatust käsitlevaid menetlusküsimusi, kahe kuu jooksul alates edasi kaevatud otsuse kuulutamisest.“
5.
Üldkohtu kodukorra artiklis 123 „Tagaseljaotsused“ on sätestatud:
„1.   Kui Üldkohus sedastab […], et nõuetekohaselt hagiavalduse saanud kostja ei ole oma vastust esitanud […] ette nähtud vorminõudeid või tähtaega järgides, võib hageja presidendi määratud tähtaja jooksul taotleda Üldkohtult oma nõuete rahuldamist tagaseljaotsusega.
[…]
3.   Tagaseljaotsuses rahuldab Üldkohus hageja nõuded, välja arvatud kui Üldkohus ei ole ilmselgelt pädev hagi läbi vaatama või kui hagi on ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu.
[…]“.
6.
Üldkohtu kodukorra artiklis 166 „Kaja tagaseljaotsuse peale“ on sätestatud:
„1.   Tagaseljaotsuse peale võib esitada kaja vastavalt põhikirja artiklile 41.
2.   Hagile vastamata jätnud kostja saab ühe kuu jooksul alates tagaseljaotsuse kättetoimetamisest esitada kaja. […]
3.   Pärast kaja kättetoimetamist määrab president tähtaja, mille jooksul võib vastaspool esitada oma kirjalikud seisukohad.
[…]
5.   Üldkohus lahendab kaja kohtuotsusega, mille peale ei saa esitada kaja.“
III. Käesoleva ettepaneku taust
7.
Vaidluse faktilise ja õigusliku tausta kõige olulisemad aspektid kuni minu esimese ettepaneku esitamiseni on välja toodud selle ettepaneku punktides 13–31. Ma ei pea vajalikuks neid siinkohal korrata.
8.
Oma esimeses ettepanekus, milles ma Euroopa Kohtu palvel keskendusin vastuapellatsioonkaebuse vastuvõetavusele ja mõnele muule menetlusküsimusele, soovitasin Euroopa Kohtul i) tunnistada NNi vastus Euroopa Parlamendi apellatsioonkaebusele vastuvõetavaks ja ii) jätta NNi vastuapellatsioonkaebus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Juhuks, kui Euroopa Kohus peaks leidma, et NNi vastuapellatsioonkaebus on vastuvõetav, soovitasin teise võimalusena vaidlustatud kohtuotsuse resolutsiooni punktid 1 ja 3 Üldkohtu kodukorra artikli 123 lõike 3 rikkumise tõttu tühistada. (
5
)
9.
Samal päeval, mil ma esitasin oma esimese ettepaneku, tegi Euroopa Kohus (neljas koda) eespool osutatud kohtuotsuse Eulex Kosovo, mille peamisi aspekte ma nüüd lühidalt käsitlen.
10.
Üldkohtule esitatud hagis taotles hageja Eulex Kosovo tehtud otsuse tühistamist ja Eulex Kosovo tegevusega talle väidetavalt tekitatud kahju hüvitamist. Eulex Kosovo esitas selle hagi suhtes pädevuse puudumise ja vastuvõetamatuse vastuväite, kuid ta ei esitanud kostja vastust ettenähtud tähtaja jooksul.
11.
Hageja taotles Üldkohtult tagaseljaotsuse tegemist. Üldkohus tegi tagaseljaotsuse Eulex Kosovo kahjuks. (
6
)
12.
Eulex Kosovo esitas tagaseljaotsuse peale Üldkohtu kodukorra artikli 166 alusel kaja ja kaebas selle kohtuotsuse peagi ka Euroopa Kohtusse edasi.
13.
Euroopa Kohus jättis oma otsusega apellatsioonkaebuse rahuldamata, põhjendades seda nii, et „apellatsioonkaebus, mis on esitatud niisuguse tagaseljaotsuse peale, mille kohta on esitatud kaja, on vastuvõetamatu“. Euroopa Kohus leidis nimelt, et „kuna [kaja esitamine] toob kaasa menetluse uuendamise Üldkohtus, ei saa tagaseljaotsust, mille peale on esitatud kaja, käsitada lõpliku kohtuotsusena [põhikirja] artikli 56 tähenduses“. (
7
)
14.
Võttes arvesse kohtuotsust Eulex Kosovo, otsustas Euroopa Kohus (kolmas koda) oma 20. märtsi 2024. aasta määrusega uuendada käesoleva menetluse suulist osa ja pidada kohtuistungi, et pooled saaksid vaielda selle kohtuotsuse eespool osutatud lõikudele omistatava tähenduse ja selle võimaliku mõju üle käesolevale menetlusele, eelkõige Euroopa Parlamendi apellatsioonkaebuse vastuvõetavuse osas, ning et kohtujurist saaks teha selle kohta oma järelduse. Sellega seoses esitas Euroopa Kohus pooltele ka kaks küsimust, millele tuli kohtuistungil vastata.
15.
Axa Assurances Luxembourg SA, Bâloise Assurances Luxembourg SA, La Luxembourgeoise SA (edaspidi ühiselt „teised kostjad“), NN (
8
) ja Euroopa Parlament esitasid oma seisukohad ja vastasid küsimustele 17. aprillil 2024 toimunud kohtuistungil.
IV. Analüüs
16.
Olen seisukohal, et Euroopa Parlamendi esitatud apellatsioonkaebus on vastuvõetav. Vastupidi kostjate poolt kohtuistungil esitatud väidetele ei oleks teistsugune järeldus kooskõlas ei asjaomaste liidu menetlusnormidega ega kohtuotsusega Eulex Kosovo, nagu ma allpool selgitan.
A.
Vaidlustatud kohtuotsus kui kohtuotsuste kogum
17.
Kõigepealt pean vajalikuks rõhutada, et vaidlustatud kohtuotsus ei ole tervikuna tagaseljaotsus põhikirja artikli 41 tähenduses. See tuleneb esiteks selle sätte selgest sõnastusest: „kui nõuetekohaselt kohtukutse saanud kostja ei esita kirjalikku vastust enda kaitseks, tehakse tagaseljaotsus tema kahjuks“. (
9
)
18.
Seega tehti tagaselja ainult see osa kohtuotsusest, mis puudutab NNi, sest tema oli pool, kes „ei [esitanud] kirjalikku vastust enda kaitseks“. Kohtuotsuse ülejäänud osa on selles mõttes teistsugune, kuna teised esimese astme kostjad on menetluses nõuetekohaselt osalenud.
19.
Teiseks kajastub vaidlustatud kohtuotsuse mitmetahulisus ka otsuse ülesehituses ja sisus. Otsus on jagatud kaheks osaks: üks puudutab Euroopa Parlamendi nõudeid NNi vastu (kohtuotsuse põhjendava osa punktid 45–61 ning resolutsiooni punktid 1 ja 3) ja teine puudutab Euroopa Parlamendi nõudeid kolme ülejäänud kostja vastu (kohtuotsuse põhjendava osa punktid 62–138 ning resolutsiooni punktid 2 ja 4). Seega on kohtuotsuse kaks osa eraldiseisvad ja autonoomsed.
20.
Põhjuseks on see, et kui kohtuotsuse teises osas viis Üldkohus hageja nõuete analüüsimisel läbi asjakohaste faktiliste ja õiguslike asjaolude täieliku kontrolli, siis esimeses osas analüüsis ta hageja nõudeid Üldkohtu kodukorra artikli 123 lõikes 3 sätestatud kriteeriumide alusel, mis, nagu ma märkisin oma esimeses ettepanekus, kujutab endast „pealiskaudse“ analüüsimise vormi. (
10
)
21.
Seetõttu tuleks vaidlustatud kohtuotsust pidada „kohtuotsuste kogumiks“. See mõjutab nelja kostja õiguslikku olukorda individuaalsel ja konkreetsel moel. (
11
) Tegelikult oleks Euroopa Parlament võinud esitada iga kostja vastu eraldi hagi, mille tulemusena oleks Üldkohus teinud neli eri otsust.
22.
Nagu Euroopa Parlament kohtuistungil õigesti märkis, ei välista asjaolu, et neli kostjat on seotud sama lepinguga, nende õigusliku olukorra individuaalse käsitlemise võimalust. Käesolevas asjas on see nii seda enam, et kõnealuse lepinguga nähti ette nelja kindlustusseltsi teatav ühine vastutus, kuid mitte solidaarvastutus. Lisaks ei kohusta lepingu ükski säte, sealhulgas lepingu artiklis I.19 sisalduv vahekohtuklausel, esitama Euroopa Parlamenti hagi samal ajal kõigi kostjate vastu.
23.
See, et Euroopa Parlament otsustas esitada kostjate vastu hagi ühes ja samas kohtumenetluses, ei muuda seda järeldust. Käesoleva menetluse taolise menetluse tulemus ei pea kõigi asjaomaste kostjate jaoks tingimata olema ühesugune. Näiteks võivad kostjad valida erinevaid kaitseargumente või mõned neist võivad otsustada kohtuvaidluse lahendamiseks sõlmida kokkuleppe hagejaga, kes võib vastutasuks osa oma nõuetest tagasi võtta. (
12
)
24.
Kohtuotsus Eulex Kosovo ei sea eelnevat kahtluse alla. Nimelt, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktides 10–12, hõlmas see vaidlus vaid ühte kostjat, kes ei esitanud kostja vastust ettenähtud tähtaja jooksul. Kogu menetlus esimeses kohtuastmes toimus tagaselja ja järelikult tehti kohtuotsus tervikuna tagaseljaotsusena. Seega oli kostja poolt Üldkohtu kodukorra artikli 166 alusel algatatud menetluse esemeks kogu kohtuotsus. (
13
)
25.
Praegusel juhul see nii ei ole, kuna Üldkohtu kodukorra artikli 166 alusel esitatud kajas (
14
) taotles NN üksnes vaidlustatud kohtuotsuse resolutsiooni punktide 1 ja 3 tühistamist. Teisiti ei olekski saanud olla, sest ainult nendes punktides tehti põhikirja artikli 41 sõnastuse kohaselt tagaseljaotsus NNi kahjuks.
B.
Vaidlustatud kohtuotsuse osaline lõplikkus
26.
Eeltoodust tuleneb, et ainuüksi asjaolu, et üks käesoleva kohtuvaidluse kostjatest ei esitanud esimeses kohtuastmes kostja vastust, ei mõjuta Üldkohtu otsuse lõplikkust nende nõuete osas, mille Euroopa Parlament esitas teiste kostjate vastu.
27.
Nende kostjate osas kujutab see kohtuotsus endast põhikirja artikli 56 esimese lõigu tähenduses „lõplikku otsust“ ja seega võib selle peale esitada apellatsioonkaebuse Euroopa Kohtule. Vaidlustatud kohtuotsuse nende osade puhul ei ole ükski muu õiguskaitsevahend enam kättesaadav – kui kasutada sõnastust, mida Euroopa Kohus kasutas kohtuotsuse Eulex Kosovo punktis 29.
28.
Kohtuotsuse neid osi ei saa seada kahtluse alla menetluse raames, mille hagile vastamata jätnud kostja on algatanud Üldkohtu kodukorra artikli 166 alusel. Vastupidine järeldus tekitaks üsna kummalise olukorra. Üldkohus peaks siis uuesti analüüsima nii küsimusi, millele ta andis hinnangu asjasse puutuvate faktiliste ja õiguslike asjaolude pealiskaudse analüüsi põhjal (NNi puhul), (
15
) kui ka küsimusi, mille osas ta viis läbi täiemahulise hindamise (teiste kostjate puhul).
29.
Lisaks peaks Üldkohus seda tegema hoolimata asjaolust, et teised kostjad ei osale tagaseljaotsuse tühistamise menetluses. Nimelt on Üldkohtu kodukorra artiklis 166 täpsustatud, et kostja kajaga algatatud menetluses tagaseljaotsuse tühistamiseks saab oma seisukohad esitada ainult „vastaspool“ (st hageja). Minu arvates ei oleks selline olukord kuidagi kooskõlas vajadusega kaitsta teiste kostjate kaitseõigusi ega poolte võrdsuse põhimõttega.
30.
Võib muidugi väita, et mõiste „vastaspool“ puhul ainsuse vormi kasutamine selles sättes (lisan, et ainsuse vorm esineb Üldkohtu kodukorra kõikides keeleversioonides) ei pruugi välistada seda, et teatavatel juhtudel võib neid pooli olla mitu.
31.
Üldkohtu kodukorra artikli 166 selline tõlgendus läheks siiski vastuollu selles artiklis ette nähtud mehhanismi loogikaga. Nimelt ei ole selles sättes ette nähtud menetluse näol tegemist ei kohtuotsuse edasikaebamisega ega teistmisega. See on pigem menetluslik vahend menetluse uuendamiseks, (
16
) mis võimaldab kohtusse ilmumata jäänud poolel menetlusse astuda, et küsimuse, mille üle otsustati esialgselt inaudita altera parte, (
17
) saaks lõplikult lahendada võistlevas menetluses, milles järgitakse põhimõtet audi alteram partem (
18
). Sellest vaatenurgast lähtudes ei ole ilmselgelt vaja kaasata teisi kostjaid Üldkohtu kodukorra artikli 166 alusel algatatud menetlusse, sest nemad on juba ära kuulatud.
32.
Selles kontekstis mainiksin veel seda, et Üldkohtu kodukorra artikli 166 teistsugune tõlgendus võib avada tee menetluslikele kuritarvitustele. Nimelt võib paljude kaaskostjate vastu algatatud menetluses üks kostjatest strateegiliselt otsustada jääda esimesest menetlusest kõrvale, mistõttu juhul, kui teised kostjad peaksid kaotama, annaks tagaseljaotsuse peale esitatav kaja kõigile kostjatele kohtuasja lahendamisel „teise võimaluse“. Uues menetluses oleks kostjatel ka see eelis, et nad teavad, miks seni esitatud argumendid ei ole Üldkohut veennud. (
19
) Niisugustel asjaoludel vähendaks see ka oluliselt nende kodukorra sätete soovitud toimet, mis käsitlevad poolte põhjendamiskohustust. (
20
)
33.
Seega ei ole alust arvata, et kohtuotsuse tagaselja tehtud osa esialgsus laieneb ka teistele osadele, mille puhul Üldkohus käsitles küsimusi võistlevas menetluses ning oli otsuse tegemisel täielikult teadlik kõigi asjaomaste poolte esitatud faktilistest ja õiguslikest argumentidest. Järelikult on kohtuotsuse neid osi võimalik vaidlustada Euroopa Kohtule põhikirja artikli 56 alusel esitatava apellatsioonkaebusega.
C.
Apellatsioonkaebuse esitamise tähtaeg
34.
Kohtuistungil pakkusid kostjad välja asjaomase menetlusraamistiku alternatiivse tõlgenduse. Nad väitsid, et teiste kostjate osas on vaidlustatud kohtuotsus tõepoolest lõplik (nagu väidab ka Euroopa Parlament), kuid seda ei saa apellatsioonimenetluses vaidlustada enne, kui NNi algatatud menetlus tagaseljaotsuse tühistamiseks on lõpule jõudnud. Nende sõnul on see vajalik selleks, et tagada NNi kaitseõigused ja vältida samades küsimustes vastuoluliste lahendite tegemise ohtu.
35.
Need argumendid mind ei veena.
36.
Põhikirja artikli 56 esimeses lõigus on väga selgelt märgitud, et (muu hulgas) Üldkohtu lõplikud otsused võib Euroopa Kohtusse edasi kaevata „kahe kuu jooksul alates edasi kaevatud otsuse kuulutamisest“. Ükski põhikirja, Üldkohtu kodukorra ega Euroopa Kohtu kodukorra säte ei näe ette erandit sellest reeglist. (
21
)
37.
Kostjate seisukoht on vähemalt kahes aspektis vastuolus ka korrakohase õigusemõistmise põhimõttega.
38.
Esiteks pikendaks see märkimisväärselt menetluse kestust ja seega ka õiguskindlusetust vaidluse nende osade puhul, mis ei ole Üldkohtu kodukorra artikli 166 kohase menetluse esemeks. Teiseks annaks see faktiliselt pooltele, kes kavatsevad vaidlustada kohtuotsuse need osad, mida ei tehtud tagaselja, pikema (enamasti oluliselt pikema) tähtaja oma apellatsioonkaebuse ettevalmistamiseks. See oleks vastuolus poolte võrdsuse põhimõttega, kuna Üldkohtu kohtuasja teistel pooltel (eelkõige neil, kes vaidlevad apellandi nõuetele vastu) on apellandi argumentidele vastamiseks aega vaid kaks kuud. (
22
)
39.
Samuti ei veena mind vastuoluliste lahendite oht, millele osutasid kostjad. Selle vältimiseks on ette nähtud konkreetsed menetluslikud mehhanismid. Nimelt võivad nii Üldkohus kui ka Euroopa Kohus sellises olukorras, nagu on kõne all käesolevas asjas, põhikirja artikli 54, Üldkohtu kodukorra artikli 69 ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 55 kohaselt menetluse peatada, kuni teine kohus on teinud oma otsuse.
40.
Käsitletavas vaidluses tegelikult nii juhtuski, sest NNi poolt Üldkohtus algatatud menetlus tagaseljaotsuse tühistamiseks on peatatud kuni ajani, mil Euroopa Kohus teeb käesolevas apellatsioonimenetluses otsuse.
41.
Sellega seoses rõhutaksin veel, et sellises olukorras nagu käesoleval juhul ei tähenda eri menetlustes erinevate tulemusteni jõudmise võimalus tingimata vastuoluliste lahendite tegemist. Nagu ma märkisin eespool punktis 23, võib eri kostjate positsioon olla nii sisulises mõttes kui ka menetluslikult erinev. Igal juhul on tavaliselt Euroopa Kohtu ülesanne tagada kohtupraktika kooskõlalisus, tehes otsuseid esimeses kohtuastmes tehtud otsuste peale esitatud apellatsioonkaebuste kohta.
42.
Samuti ei veena mind argumendid, mis puudutavad kostja kaitseõiguste rikkumist. Kui ma õigesti aru saan, siis on nende argumentide põhisisu järgmine: Üldkohtus toimuval menetlusel tagaseljaotsuse tühistamiseks ei pruugi olla mingit tähendust, kuna Euroopa Kohus võib teha lõpliku otsuse asjaomaste küsimuste kohta teiste kostjate esitatud apellatsioonkaebuse menetlemisel.
43.
Ent minu esimese ettepaneku punktides 44–65 esitatud põhjustel on NNil õigus esitada vastus Euroopa Parlamendi apellatsioonkaebusele, kuna ta oli esimeses kohtuastmes kostja ja tal on „huvi, et apellatsioonkaebus rahuldataks või jäetaks rahuldamata“. Seda ei muuda asjaolu, et NN oli esimeses kohtuastmes hagile vastamata jätnud kostja. Üks põhjus, miks ma nii leian, on see, et arvestades kahes menetluses (Üldkohtus toimuv menetlus tagaseljaotsuse tühistamiseks ja Euroopa Kohtus toimuv apellatsioonimenetlus) käsitletavate küsimuste sarnasust, on vaja kaitsta NNi õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õigust olla ära kuulatud.
44.
Seega on NNil õigus väljendada oma seisukohti kõigis küsimustes, mille kohta Euroopa Kohus võib apellatsioonimenetluses otsuse teha. Neil asjaoludel ei rikuta tema õigust olla ära kuulatud.
45.
Võib-olla on NNi jaoks ebapraktiline, et tema õiguslikku positsiooni hinnatakse kahes eri menetluses (otseselt Üldkohtus tagaseljaotsuse tühistamise menetluses ja kaudselt Euroopa Kohtus apellatsioonimenetluses), kuid see johtub tema enda valikust mitte osaleda Euroopa Parlamendi algatatud esimeses menetluses.
46.
Lõpetuseks tahaksin vaid lisada, et kostjate alternatiivne tõlgendus asjakohasest menetlusraamistikust toob meelde rahvaliku ütluse, et kahte head asja korraga ei saa. Kostjate tõlgenduse kohaselt on Üldkohtu järeldused, mis puudutavad Euroopa Parlamendi nõudeid teiste kostjate vastu, küll „lõplikud“, kuna NNi poolt Üldkohtu kodukorra artikli 166 alusel algatatud menetlus neid ei puuduta, kuid samas ei saa neid vaidlustada seni, kuni see menetlus on pooleli.
47.
Minu arvates saab ainult üks kahest hüpoteesist olla õige: Üldkohtu kodukorra artikli 166 kohase menetlusega tuuakse kas kõik küsimused jälle „lauale“ või siis saab edasikaevatud kohtuotsuse lõplike osade suhtes esitada apellatsioonkaebuse tavapärase kahekuulise tähtaja jooksul. Käesolevas ettepanekus esitatud põhjustel olen kindlalt veendunud, et õige on viimane variant. Järelikult tuleks Euroopa Parlamendi apellatsioonkaebust pidada vastuvõetavaks.
V. Ettepanek
48.
Eespool öeldut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku tunnistada Euroopa Parlamendi esitatud apellatsioonkaebus vastuvõetavaks.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	T‑384/19, EU:T:2021:630 (edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“).
(
3
)	Ettepanek kohtuasjas Euroopa Parlament vs. Axa Assurances Luxembourg jt (C‑766/21 P, EU:C:2024:63) (edaspidi „minu esimene ettepanek“).
(
4
)	C‑785/22 P, EU:C:2024:52 (edaspidi „kohtuotsus Eulex Kosovo“).
(
5
)	Need järeldused jäävad kehtima. Seetõttu ei hakka ma käesoleva vaidluse vastavaid aspekte käsitlema.
(
6
)	19. oktoobri 2022. aasta kohtuotsus SC vs. Eulex Kosovo (T‑242/17 RENV, EU:T:2022:637).
(
7
)	Kohtuotsuse Eulex Kosovo punktid 31 ja 32.
(
8
)	NNi ja teisi kostjaid nimetatakse edaspidi „kostjateks“.
(
9
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
10
)	Minu esimene ettepanek, punkt 132.
(
11
)	Vt analoogia alusel 6. novembri 1990. aasta kohtuotsus Weddel vs. komisjon (C‑354/87, EU:C:1990:371, punkt 23).
(
12
)	Tegelikult oligi käesolevas kohtuasjas menetluse tulemus NNi ja teiste kostjate jaoks erinev, kuigi minu arvates tulenes see õigusnormi rikkumisest Üldkohtu poolt. Vt minu esimene ettepanek, punktid 120–148.
(
13
)	Vt kohtuotsuse Eulex Kosovo punkt 32.
(
14
)	Kohtuasi T‑384/19 OP, Euroopa Parlament vs. Axa Assurances Luxembourg jt, milles menetlus on praegu pooleli.
(
15
)	Vt selle kohta minu esimene ettepanek, punktid 130–132.
(
16
)	Vt kohtuotsuse Eulex Kosovo punkt 31.
(
17
)	Vt selle kohta minu esimene ettepanek, punkt 40.
(
18
)	Selle põhimõtte olulisuse kohta liidu kohtumenetlustes vt 15. juuli 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg ja SRB (C‑584/20 P ja C‑621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 57 ning seal viidatud kohtupraktika).
(
19
)	Seda arutluskäiku absurdini viies võib pidada mõeldavaks isegi olukordi, kus mitu kaaskostjat otsustavad esimeses menetluses mitte osaleda ja seejärel vaidlustavad ükshaaval Üldkohtu otsused Üldkohtu kodukorra artikli 166 alusel, põhjustades esimese astme menetluste „kaskaadi“. Kuni kõik kaaskostjad ei ole nõuetekohaselt menetluses osalenud, on mingi osa kohtuotsusest alati tehtud tagaselja.
(
20
)	Vt eelkõige Üldkohtu kodukorra artikkel 84 („Uued väited“) ja artikkel 85 („Tõendite esitamine ja tõendite kogumise taotlemine“).
(
21
)	Väärib ehk märkimist, et mõlemad normide kogud sisaldavad mitut sätet, mis lubavad mõningate neis ette nähtud tähtaegade kulgemise teatavatel tingimustel peatada. Vt eelkõige Üldkohtu kodukorra artikli 55 lõige 3, artikli 71 lõige 2 ja artikli 147 lõige 7 ning Euroopa Kohtu kodukorra artikli 46 lõige 3, artikli 55 lõige 5 ja artikli 186 lõige 3.
(
22
)	Vt Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 172, kus on sätestatud, et „apellatsioonkaebusele vastuse esitamise tähtaega ei pikendata“.