Kohtuasi C‑471/18 P
Saksamaa Liitvabariik
versus
Esso Raffinage
Euroopa Kemikaaliamet (ECHA)
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 21. jaanuari 2021. aasta otsus
Apellatsioonkaebus – Kemikaalide registreerimine, hindamine ja autoriseerimine – Määrus (EÜ) nr 1907/2006 (REACH) – Artiklid 5 ja 6 – Kemikaalide registreerimise üldkohustus – Artiklid 41 ja 42 – Registreerimistoimikute hindamine ning registreerijate esitatud teabe vastavuse kontroll – Mittevastavusteatis – Vaidlustatav akt – Põhjendatud huvi – Õigus esitada hagi – Euroopa Kemikaaliameti (ECHA) ja liikmesriikide asutuste vastavad pädevused – ECHA kohustus kontrollida tema nõudel registreerijate edastatud täiendava teabe vastavust – ECHA pädevus teha selles küsimuses asjakohane otsus – Artikkel 1 – Inimeste tervise ja keskkonna kaitse eesmärk – Artiklid 13 ja 25 – Loomkatsete kasutamine – Alternatiivsete meetodite edendamine
1.        Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Euroopa Kemikaaliameti (ECHA) kiri pärast registreerimistoimiku hindamise otsust esitatud mittevastavusteatise kohta – Hõlmamine
(ELTL artikkel 263; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1907/2006, artiklid 41 ja 42)
(vt punktid 63–65)
2.        Õigusaktide ühtlustamine – Kemikaalide registreerimine, hindamine ja autoriseerimine – REACH‑määrus – Hindamismenetlus – Registreerimistoimikute vastavuse kontrollimine – Registreerimistoimiku mittevastavus – Tagajärjed – Euroopa Kemikaaliameti (ECHA) pädevus teha asjakohane otsus – Pädevuste jaotus ECHA ja liikmesriikide vahel
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1907/2006, artikli 41 lõige 3 ja artikli 42 lõige 1)
(vt punktid 82, 83, 86, 88 ja 90)
3.        Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Põhjendatud huvi – Tekkinud ja olemasoleva huvi tingimus – Hindamine hagi kohtusse saabumisel – Hagi, mis võib hagejale kasu tuua – Tõendamiskoormis
(ELTL artikkel 263)
(vt punkt 101)
4.        Õigusaktide ühtlustamine – Kemikaalide registreerimine, hindamine ja autoriseerimine – REACH‑määrus – Hindamismenetlus – Euroopa Kemikaaliameti (ECHA) otsus, millega nõutakse aine hindamise menetluses täiendavat teavet – Registreerijate võimalus edastada standardse teabe kohandusi – Registreerijate kohustus esitada, kui võimalik, teavet, mis on kogutud teiste vahendite kui loomadega tehtavate katsetega
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1907/2006, artikli 41 lõike 1 punktid a ja b ning lõige 3 ja artikli 42 lõige 1)
(vt punktid 126–129 ja 132)
Kokkuvõte
Esso Raffinage (edaspidi „Esso“) esitas Euroopa Kemikaaliametile (ECHA) tema toodetava kemikaali registreerimise taotluse.
ECHA palus 6. novembri 2012. aasta otsusega Essol edastada talle ühe aasta jooksul täiendavat teavet. Esso saatis ECHA-le vastuseks muud teavet kui oli nõutud, kuid selglitas, et ta loeb seda teavet nõutud teabele alternatiivseks teabeks.
ECHA saatis 1. aprillil 2015 ministère de l’Écologie, du Développement durable, des Transports et du Logement'ile (keskkonna, säästva arengu, transpordi ja elamumajanduse ministeerium, Prantsusmaa) kirja pealkirjaga „Määruse (EÜ) nr 1907/2006 alusel toimiku hindamise otsuse põhjal koostatud mittevastavusteatis“ (edaspidi „vaidlusalune kiri“). Selles viimati nimetatud kirjas tuvastas ECHA, et Esso ei olnud täitnud oma kohustusi(1).
Üldkohus tühistas vaidlusaluse kirja, rahuldades Esso hagi pärast seda, kui ta oli selle tunnistanud vastuvõetavaks. Euroopa Kohus, kellele Saksamaa Liitvabariik esitas apellatsioonkaebuse, jätab selle rahuldamata, täpsustades, millise ulatusega on ECHA pädevus teha kemikaalide registreerimise toimikutes oleva teabe vastavuse kontrollimise tagajärjel otsuseid.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus kontrollib esimesena Üldkohtu hinnanguid seoses Esso hagi vastuvõetavusega, eelkõige seoses küsimusega, kas vaidlusaluse kirja peale saab hagi esitada. Euroopa Kohus märgib seoses sellega esmalt, et selleks, et teha kindlaks, kas akti eesmärk on tekitada siduvaid õiguslikke tagajärgi, võib esiteks arvesse võtta objektiivseid kriteeriume nagu akti sisu, selle vastuvõtmise kontekst ja selle vastuvõtja pädevus ning teiseks subjektiivset kriteeriumi, mis käsitleb tahet, mis viis vaidlustatud akti vastu võtnud liidu institutsiooni, organi või asutuse selle vastuvõtmiseni. Sellel subjektiivsel kriteeriumil saab siiski olla üksnes täiendav roll võrreldes eelnimetatud objektiivsete kriteeriumidega ning järelikult ei saa sellele omistada suuremat tähtsust kui neile viimati nimetatutele ega seada kahtluse alla vaidlustatud akti mõju, mis sellest tuleneb.
Euroopa Kohus sedastab seejärel, et tunnistades ECHA õigust võtta vastu „asjakohane otsus“(2), on liidu seadusandja andnud ECHA‑le pädevuse määrata pärast seda, kui on läbi vaadatud teave, mille on esitanud registreerija, kellele on otsus enne teatavaks tehtud, paludes tal viia oma registreerimistoimik vastavusse REACH-määruse eeskirjade ja nõuetega(3), kindlaks sellise läbivaatamise õiguslikud siduvad tagajärjed. ECHA võib nii teha otsuse selle kohta, kas asjaomane teave on nende eeskirjade ja nõuetega kooskõlas ja kas registreerija on täitnud vastavaid kohustusi. Viimati nimetatud ei piirdu ainult kohustusega järgida kõnealust teavet nõudvat otsust, vaid sisaldavad lõpuks ka nende kemikaalide, mille kogus on vähemalt üks tonn aastas, tootjate ja importijate(4) kohustust täita kõik selle teabe registreerimise suhtes kohaldatavad nõuded. Euroopa Kohus rõhutab seoses sellega, et liidu seadusandja kehtestas registreerimis- ja kontrollmenetluse eesmärgiga võimaldada ECHA-l kontrollida, et tööstus peab kinni enda kohustustest, mille rikkumisel võidakse kohaldada sanktsioone. Seoses sellega on liikmesriikide ülesanne määrata kindlaks asjasse puutuvatele ettevõtjatele kohaldatav sanktsioonide süsteem ning võtta vajalikke meetmeid selle rakendamise tagamiseks(5) juhul, kui ECHA on teinud kindlaks, et need ettevõtjad on rikkunud REACH‑määrusest tulenevaid kohustusi(6). Euroopa Kohus järeldab, et Üldkohus asus seega õigesti seisukohale, et nende kohustuste rikkumist tuvastava otsuse, nagu see, mis on esitatud vaidlusaluses kirjas, tegemise pädevus kuulub ECHA-le, mitte liikmesriikidele, nagu väitis Saksamaa Liitvabariik oma apellatsioonkaebuses.
Lõpuks järeldab Euroopa Kohus, et REACH-määruse eesmärgid kinnitavad seda ECHA ja liikmesriikide pädevuste jaotuse analüüsi. Selles kehtestatakse nimelt liidu turul toodetud, sinna imporditud või liidus turule viidud kemikaalide ühtne kontrollisüsteem eesmärgiga tagada inimeste tervise ja keskkonna kaitstuse kõrge tase. Selle süsteemi üks põhiväljund on luua ECHA – sõltumatu keskasutus, mille ülesanne on kõigepealt võtta vastu kemikaalide registreerimistaotlusi ja neid ajakohastada, seejärel kontrollida nende täielikkust ja need puudulikkuse korral tagasi lükata ning viimaks kontrollida neis sisalduva teabe vastavust, vajaduse korral pärast seda, kui neid on täiendatud vastavalt selles osas kohaldatavatele eeskirjadele ja nõuetele(7).
Euroopa Kohus analüüsib teisena Üldkohtu järeldusi ECHA otsustuspädevuse kasutamise kohta. Euroopa Kohus märgib seoses sellega esmalt, et ECHA-l lasuv kohustus hinnata talle esitatud kemikaalide registreerimistoimikuid ja kontrollida neis sisalduva teabe vastavust laieneb juhul, kui registreerija esitab „teabele esitatavate standardsete nõuete kohandused“, selle kontrollimisele, et need kohandused ja nende põhjendused on kooskõlas neid reguleerivate eeskirjadega. Igal registreerijal on nimelt võimalus esitada oma registreerimistoimikus „standardteabele“ alternatiivseid andmeid, mida nimetatakse „kohandusteks“, tingimusel et järgitakse neid kohandusi reguleerivaid nõudeid. Seejärel sedastab Euroopa Kohus, et registreerijatele selliselt antud võimalus kasutada kemikaali registreerimis- ja hindamismenetluse hilisemates staadiumites „kohandusi“ eelkõige siis, kui ECHA on teinud otsuse, milles nõutakse registreerijalt, et ta täiendaks oma registreerimistoimikut uuringuga, milleks on vaja loomkatseid, tuleneb REACH-määruse asjakohastest üldsätetest ja loomkatsete piiramise juhtpõhimõttest, mida need üldsätted väljendavad. Selles määruses on eelkõige nõutud, et teavet kogutakse, „kui võimalik“, teiste vahendite kui loomadega tehtavate katsetega ning selliseid katseid tehakse „ainult viimase abinõuna“. Euroopa Kohus märgib lõpetuseks, et ECHA-l tuleb neid kohandusi analüüsida ja teha otsus nende vastavuse kohta, järgides REACH-määruses ette nähtud menetlus- ja otsustuskorda, mida ta kõnesoleval juhul teinud ei ole, nagu Üldkohus õigesti märkis.
1      Nagu need, mis tulenevad 6. novembri 2012. aasta otsusest ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ning millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet, muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT 2006, L 396, lk 1, parandus ELT 2007, L 136, lk 3) (edaspidi „REACH-määrus“), artiklist 5 ja artikli 41 lõikest 4.
2      REACH-määruse artikli 42 lõige 1.
3      REACH-määruse artikli 41 lõike 3 kohaselt tehtud otsus.
4      REACH-määruse artikkel 5 ja artikli 6 lõige 1.
5      REACH-määruse artiklid 125 ja 126 koostoimes selle määruse põhjendustega 121 ja 122.
6      REACH-määruse artikkel 51.
7      REACH-määruse artiklid 6, 20, 22, 41 ja 42 ning põhjendused 19, 20 ja 44.