62002CC0417_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
„
85/384/EGK irányelv
–
A letelepedés szabadsága és a szolgáltatásnyújtás szabadsága
–
Építészmérnökök
”
I – Bevezetés
1. A kötelezettségszegés miatt indult jelen eljárás az építészmérnöki oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, valamint a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló, 1985. június 10-i 85/384/EGK tanácsi irányelv(2) (a továbbiakban: építészmérnöki irányelv) görögországi átültetésére és alkalmazására vonatkozik.
2. A Bizottság – miután a válaszban egy jogalaptól elállt – azt kéri, hogy a Bíróság
a) állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság, mivel
– elfogadta és továbbra is hatályban tartja a 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontját,
– megengedi, hogy a Techniko Epimelitirio Elladas (műszaki kamara) rendszeresen megtagadja a – 85/384/EGK tanácsi irányelv alapján elismerendő – nem görög oklevéllel rendelkező közösségi állampolgárok bejegyzését, amely bejegyzés elengedhetetlen előfeltétele az építészmérnöki foglalkozás folytatásának Görögországban,
– nem teljesítette az építészmérnöki oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, valamint a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló, 1985. június 10-i 85/384/EGK tanácsi irányelvből eredő kötelezettségeit;
b) kötelezze a Görög Köztársaságot az eljárás költségeinek viselésére.
3. A Görög Köztársaság viszonválaszában kéri a kereset elutasítását.
II – Az első jogalapról: a 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja
4. Ez a jogalap azokat a görög rendelkezéseket érinti, amelyek annak megállapítására vonatkoznak, hogy egy építészmérnök, aki Görögországban akar letelepedni, rendelkezik-e az építészmérnöki irányelvnek megfelelő végzettséggel.
A – Jogi háttér
5. Az építészmérnöki irányelv 2. cikke szabályozza, hogy a tagállamok elismerik azokat a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványokat, amelyeket a 3. cikk követelményeinek megfelelő képzés útján szereztek. A 7. cikk (1) bekezdése alapján az a tagállam, amelynek területén egy képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványt kiállítanak, a fenti követelményeknek megfelelő képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványokat közli a Bizottsággal, amely azokat a 7. cikk (2) bekezdése szerint általában a Hivatalos Lapban teszi közzé. Végül a 8. és 9. cikk azt az eljárást szabályozza, hogyan kell tisztázni a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok minőségével kapcsolatban felmerült nézeteltéréseket.
6. Görögországban a 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikkének (1) bekezdése 2002. október 17-ig úgy rendelkezett, hogy a más tagállamokban szerzett tanúsítvánnyal rendelkező, letelepedni kívánó építészmérnökök kötelesek bemutatni a kiállító tagállam arra vonatkozó igazolását, hogy a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványuk megfelel az építészmérnöki irányelv követelményeinek.
7. Ezt a rendelkezést időközben a 2002. október 17-i 272/2002. sz. rendelettel módosították. Azóta a 107/93. sz. görög elnöki rendelet 13. cikkének függelékeiben olyan tanúsítványok listái találhatóak, amelyeket más tagállamokban állítottak ki a képesítés megszerzéséről, és amelyek megfelelnek az építészmérnöki irányelv követelményeinek. Ha azok az építészmérnökök, akik Görögországban kívánnak letelepedni, ezen képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok egyikével rendelkeznek, az elismerésre irányuló kérelemre vonatkozóan a 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikkének (1) bekezdése alapján nincs szükség további igazolásra arra nézve, hogy a tanúsítványok megfelelnek az építészmérnöki irányelv követelményeinek. Ha azonban az építészmérnök egy képesítés megszerzéséről szóló másik tanúsítványra hivatkozott, továbbra is be kellett mutatnia a kiállító tagállam arra vonatkozó igazolását, hogy ez a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány az építészmérnöki irányelv követelményeinek megfelel.
8. Közvetlenül a 2004. március 4-i tárgyalás előtt a görög kormány végül ezen rendelkezés újabb módosítását jelentette be. Ez alapján a jövőben a kérelmező közvetlenül is hivatkozhat az irányelvnek megfelelő végzettségek Bizottság által összeállított listájára anélkül, hogy ez esetben igazolást kellene bemutatnia.
B – A pert megelőző eljárás és a felek érvei
9. A pert megelőző eljárásban a Bizottság azt a véleményt képviselte, hogy aránytalan lenne mindig igazolást kérni azon képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok megfelelőségéről, amelyeket nem ismernek el a szerzett jogok alapján (valószínűleg az építészmérnöki irányelv 11. cikkére gondolnak, amely a szerzett jogokról szóló igazolásokat szabályozza). A keresetlevélben hangsúlyozza, hogy a görög lista nem tartalmaz minden, a Bizottságnak az építészmérnöki irányelv 6–9. cikke alapján közzétett listájában szereplő, a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványt. A Bizottság a viszonválaszban utal arra, hogy a bizottsági lista két aktualizálását – amelyekre a 272/2002. sz. elnöki rendeletet követően került sor – még nem tartalmazza a görög lista. Azt a véleményt képviseli, hogy nem egyeztethető össze az építészmérnöki irányelvvel, hogy mindig igazolást követeljenek meg a görög listában nem szereplő képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványoknak az irányelvvel való összhangjáról. Ha a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány minőségét érintően kétségek merülnek fel, az építészmérnöki irányelv 8. és 9. cikke által szabályozott eljárást kell alkalmazni. Csak a tanúsítvány eredetiségére vonatkozó indokolt kétségek esetére írja elő az építészmérnöki irányelv 27. cikke, hogy a fogadó állam erre vonatkozó igazolást követelhet meg.
10. A tárgyalás során a Bizottság közölte, hogy a görög jog legutóbbi módosításai után a jelen jogalapra vonatkozóan nincs több kifogása. Mindazonáltal még nem volt lehetséges ezen jogalap visszavonásáról dönteni.
11. A görög kormány előadja, hogy azért kérik a kiállító állam igazolását, hogy megkönnyítsék az illetékes szervek számára annak vizsgálatát, hogy az építészmérnöki irányelv szerinti képesítés megszerzését igazoló tanúsítványról van-e szó. Ez mindaddig szükséges, amíg a mindenkori képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványt nem vezetik be az elismerendő, képesítést igazoló tanúsítványok görög listájába. Az építészmérnöki irányelv 15. preambulumbekezdésére hivatkozik, amely szerint a tagállamok ezen irányelvnek a nemzeti közigazgatás útján való alkalmazása megkönnyítésére előírhatják, hogy azok a kedvezményezettek, akik eleget tesznek az irányelvben szabályozott képzettségi feltételeknek, a képzettségükre vonatkozó tanúsítványukkal együtt bemutassák a saját tagállamuk vagy azon tagállam illetékes hatóságainak az igazolását, ahonnan származnak, arra vonatkozóan, hogy ezen tanúsítványok esetén az irányelvben megnevezett tanúsítványokról van szó.
C – Ezen jogalap elfogadhatóságáról
12. Ezt a jogalapot a keresetlevél és az ellenkérelem szerint úgy kell értelmezni, hogy az a – 272/2002. sz. elnöki rendelettel módosított – 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja ellen irányul. Mivel a Bizottság a tárgyaláson nem vonta vissza a jogalapot, nincs jelentősége annak, hogy elismerte, hogy ezen rendelkezés legutóbbi módosításai alapján nincsenek további kifogásai.
13. Ez a jogalap azonban elfogadhatatlan lenne, mivel a – 272/2002. sz. elnöki rendelettel módosított – 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja nem képezte tárgyát a felszólító levélnek és az indokolt véleménynek.
14. Az állandó joggyakorlat szerint a pert megelőző eljárás lehetőséget kell adjon az érintett tagállamnak, hogy teljesítse a közösségi jogból eredő kötelezettségeit, és eredményesen védekezzen a Bizottság kifogásai ellen. Ebből következik, hogy az EK 226. cikk alapján a kereset tárgya az ezen rendelkezés által szabályozott pert megelőző eljárás által behatárolódik. Ezért a keresetnek ugyanazon indokokra és jogalapokra kell támaszkodnia, mint az indokolással ellátott véleménynek. Egy olyan kifogás, amely ebben a véleményben nem merült fel, elfogadhatatlan a Bíróság előtti eljárásban.(3)
15. Az első jogalap ebben a formában nem került említésre az indokolással ellátott véleményben, mivel a – 272/2002. sz. elnöki rendelettel módosított – 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja már nem minden esetben követel meg igazolást, hanem csak akkor, ha a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány még nem bukkan fel az elismerendő végzettségek görög listájában. Ezáltal az állítólagos kötelezettségszegés terjedelme lényegesen kisebb, mint az indokolással ellátott vélemény időpontjában.
16. Mindazonáltal ebből nem következik, hogy ez a jogalap elfogadhatatlan lenne. A Bíróság ugyanis az eljárás tárgyának a pert megelőző eljárásban való meghatározására vonatkozó követelményeket annyiban viszonylagossá tette, amennyiben nem minden esetben követeli meg az indokolással ellátott véleményben említett nemzeti rendelkezések és a keresetlevélben megnevezett rendelkezések teljes azonosságát. Ha az eljárás ezen két szakasza között törvénymódosításra került sor, úgy elegendő, hogy a pert megelőző eljárásban vitatott jogszabályok által bevezetett rendelkezés a tagállamnak az indokolással ellátott vélemény után hozott és a keresettel megtámadott új intézkedései alapján összességében érvényben maradt.(4)
17. Legalábbis annyiban, amennyiben a – 272/2002. sz. elnöki rendelettel módosított – 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja továbbra is megkövetelte a kiállító tagállam arra vonatkozó igazolását, hogy a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány megfelel az építészmérnöki irányelvnek, a Bizottság kifogását már tartalmazta az indokolással ellátott vélemény. Ennélfogva ez a jogalap szintén elfogadható.
D – A jogalap megalapozottságáról
18. A Bizottság kifogását minden bizonnyal úgy kell érteni, hogy annak igazolása, hogy egy képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány megfelel az építészmérnöki irányelvnek – abban az esetben, ha az e képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány a Bizottság elismerendő tanúsítványok tárgyában kiadott egyik közleményében megnevezésre került – már nem szükséges és ezért aránytalan.
19. A tagállamok ilyen kötelezettsége nem következik kifejezetten az építészmérnöki irányelvből. A 11. és 27. cikkből – amelyek a szerzett jogokra és egy tanúsítvány eredetisége kapcsán felmerült kétségek esetére vonatkozó igazolásokat szabályozzák – éppen ellenkezőleg azt a következtetést lehet levonni, hogy más igazolásokat nem lehet megkövetelni. Ennek azonban ellentmond a 15. preambulumbekezdés, amely megenged arra vonatkozó igazolásokat, hogy egy tanúsítvány valóban megfelel-e az irányelvnek. Emiatt e pont tekintetében az építészmérnöki irányelv szövege nyitott.
20. Mindazonáltal minden követelmény, amely a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány elismerésére vonatkozó kérelmet megnehezíti, egyúttal az EK 43. cikk szerinti letelepedési szabadság gyakorlásának is akadálya. Ezt az alapvető szabadságot az építészmérnöki irányelv értelmezésénél is figyelembe kell venni. A korlátozások csak nyomós közérdek alapján igazolhatóak.(5)
21. A kiegészítő formaság – a kiállító tagállami igazolás beszerzésének kötelezettsége – megnehezíti a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány elismerésére vonatkozó kérelmet. Alapvetően fennáll egy védelemre méltó érdek azzal kapcsolatban, hogy a fogadó állam megállapíthassa, hogy a bemutatott képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány megfelel-e az építészmérnöki irányelv követelményeinek. Nem szükséges azonban a kiállító állam egyedi igazolását bemutatni, ha a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány szerepel a Bizottság elismerendő tanúsítványokról kiadott listájában. Mivel Görögországban csak egyetlen szerv – a műszaki kamara – foglalkozik az építészmérnökök képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványainak elismerésével, megkövetelhető, hogy ez a szerv tudomásul vegye a Hivatalos Lapban közzétett bizottsági listát, és azt a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok elismerésénél alkalmazza. A görög listára való utalás mindenesetre nem elegendő, mert ezt már elméletileg sem lehet a bizottsági listával egy időben aktualizálni, és – ahogy azt a Bizottság jogosan hangsúlyozza – a gyakorlatban még megközelítőleg sem aktualizálják időszerűen.
22. Ezáltal a – 272/2002. sz. elnöki rendelettel módosított – 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja összeegyeztethetetlen volt az EK 43. cikk alapján az építészmérnöki irányelvvel, amennyiben ez a görög rendelkezés a Bizottság elismerendő tanúsítványokról kiadott listájában szereplő, képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok bemutatása esetén megkövetelte a kiállító tagállam igazolásának csatolását arra vonatkozóan, hogy az ezen képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány megfelel az építészmérnöki irányelv követelményeinek. Az első jogalap tehát megalapozott.
III – A második jogalapról: a görög műszaki kamara gyakorlata
A – A pert megelőző eljárás és a felek érvei
23. A Bizottság a második jogalap tárgyát az 1999. július 9-i kiegészítő felszólító levéllel vette bele a kötelezettségszegés miatt indult eljárásba. Azt rótta fel Görögországnak, hogy a műszaki kamara(6) a nem görög – az építészmérnöki irányelv alapján elismerendő – képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok jogosultjainak bejegyzését rendszeresen megtagadja. E tekintetben különösen három esetre hivatkozott, amelyekben a kérelmezők már több mint egy éve sikertelenül fáradoztak az elismerésért. A 2000. február 24-i indokolással ellátott véleményében fenntartotta ezt a kifogását.
24. A keresettel együtt a Bizottság további bizonyítékként bemutatta különösen a görög környezet- és területrendezési miniszter 2001. július 16-i egyik levelét, amelyben arra szólítja fel a műszaki kamarát, hogy az gyorsítsa meg az elismerendő építészmérnökök bejegyzésének eljárását.
25. A görög kormány erre a kifogásra először az indokolással ellátott véleményre adott, 2000. május 8-i válaszában reagált. Négy személyt nevezett meg, akiket már bejegyeztek. A Bizottság által kifejezetten megnevezett esetekre nem tért ki.
26. 2003. január 23-i ellenkérelmében előadja, hogy mindeddig 37 kérelmet terjesztettek elő, és a műszaki kamara már kilenc építészmérnököt bejegyzett. Hét további építészmérnököt felszólítottak, hogy jegyeztessék be magukat, de ezek közül kettő már nem volt érdekelt a bejegyzésben. 2003. május 19-i viszonválaszában a görög kormány bejelentette, hogy az öt másik építészmérnök bejegyzésére hamarosan sor kerül.
27. A maradék 21 kérelmezőből négy semmilyen dokumentációt nem nyújtott be, és tizenheten hiányos kérelmet nyújtottak be. Mindannyiukat felszólították a hiánypótlásra. A viszonválasz megszövegezéséig közülük csupán tízen végezték el a hiánypótlást.
28. A tényállás további tisztázása érdekében a Bíróság azt kérte a görög kormánytól, adja meg minden kérelmezőre vonatkozóan, hogy:
– mikor kérték a bejegyzést,
– mikor jegyezte be őket a műszaki kamara, és
– adott esetben, mikor szólította fel a műszaki kamara a kérelmezőt a hiánypótlásra.
29. A görög kormány ennek alapján 2004. január 21-én közölte, hogy ezen időpontig a műszaki kamaránál 41 kérelmet nyújtottak be, és az kilenc építészmérnököt jegyzett be. Erre a kilenc kérelemre vonatkozóan a görög kormány nem adta meg a kérelmek benyújtásának időpontját.
30. Két kérelmező elállt attól a szándékától, hogy bejegyeztesse magát. Itt sem adtak meg további időpontokat.
31. 14 építészmérnök elvégezte a hiánypótlást, és 2004. január 8-i dátummal bejegyzésre került. A kérelmek az 1988-tól 2002-ig terjedő évekből(7) származnak. A görög kormány nem adta meg, hogy felszólították-e ezeket a kérelmezőket – és ha igen, mikor – a hiánypótlásra.
32. További tizenkét kérelmezőt 2002. december 30-án szólítottak fel a hiánypótlásra, akik azonban ennek mindeddig nem tettek eleget. 1992 és 2002 között benyújtott(8) kérelmekről van szó.
33. Végül egy kérelmező 2003. május 23-án és három másik 2003. október 7-én dokumentáció nélkül nyújtott be kérelmet.
34. A tárgyalás során a görög kormány elismerte, hogy minden kérelmezőt, akinek hiányos volt a kérelme, először csupán 2002. december 30-án szólították fel arra, hogy nyújtsa be a – 272/2002. sz. elnöki rendelettel módosított – 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint szükséges dokumentációt. Ezen levelek esetén egy típuslevélről volt szó, amelyhez mellékelték a törvényi előírásokat. Azonban nem fejtették ki, hogy az egyes esetekben milyen dokumentumok hiányoztak. 2002. december 30. előtt csupán telefonbeszélgetéseket folytattak a kérelmezőkkel, amelyekről semmi további dokumentáció nem áll rendelkezésre.
35. A görög kormány egyébként a görögországi földrengésveszély miatt tartja szükségesnek a bejegyzés iránti kérelmek nagyon gondos vizsgálatát.
B – Elemzés
36. Mindenekelőtt arra kell emlékeztetni, hogy a Bizottság kifogását az indokolással ellátott véleményben megadott határidő lejártakor – azaz 2000. április 24-én – fennálló állapot alapján kell megítélni.(9)
37. A Bizottság azt rója fel Görögországnak, hogy a műszaki kamara rendszeresen megtagadja az elismerendő építészmérnökök bejegyzését. A Bizottság nem mindenfajta elismerés alapvető elutasítását érti ez alatt, hanem – mint ahogy az a keresetlevélből kiderül – azt, hogy a műszaki kamara az esetek többségében az elismerésre vonatkozó kérelmeket jogalap nélkül visszautasítja, illetve meg se válaszolja. Ezt a pontosítást ugyan nem tartalmazza kifejezetten a kiegészítő felszólító levél vagy az indokolással ellátott vélemény, de az életszerű értelmezés alapján nyilvánvaló, hogy a Bizottság kifogását így is kell érteni.
38. Hogy ez a kifogás megalapozott-e, az építészmérnöki irányelv 20. cikkének (1) bekezdése alapján kell vizsgálni. Eszerint az építészmérnöki tevékenység megkezdésében érdekelt személyre vonatkozó engedélyezési eljárást a lehető leghamarabb, de legfeljebb az ahhoz kapcsolódó összes okirat benyújtását követő három hónapon belül be kell fejezni.
39. A görög kormánynak a Bíróság kérésére adott válaszából az vehető ki, hogy 2000. április 24-én legalább 16 kérelem – vagyis az összes beérkezett kérelem legalább 80%-a – már több mint három hónapja folyamatban volt.
40. A görög kormány válasza alapján azonban nem lehet kizárni azt, hogy ezek kezdetben hiányosak voltak. Ennyiben el kell ismerni, hogy a három hónapos határidő csupán akkor kezdődik, amikor hiánytalan kérelem áll rendelkezésre. Mivel ismeretlen, hogy ezen kérelmek teljesek voltak-e, és hogy adott esetben mikor végezték el a hiánypótlást, nem lehet megállapítani, hogy megsértették-e a három hónapos határidőt.
41. Mindazonáltal az illetékes hatóságok már egy hiányos kérelem kiegészítése előtt is kötelesek az elismerésre vonatkozó eljárást a lehető legrövidebb idő alatt végrehajtani. Ez az építészmérnöki irányelv 20. cikke (1) bekezdésének szövegéből következik, amely ennyiben a hatékony igazgatás elvét(10) valósítja meg. Ebből az következik, hogy annak megállapítása, hogy egy kérelem hiányos, valamint a kérelmezőnek az erről való értesítése haladéktalanul foganatosítandó. Semmiképpen sem tarthat ez az eljárási szakasz tovább, mint egy hiánytalan kérelem vizsgálata. A műszaki kamara így legkésőbb a kérelem beérkezésétől számított három hónapon belül köteles a kérelmezőt bejegyezni vagy közölni vele, hogy mely – a kérelemhez szükséges – okiratok hiányoznak még(11) .
42. Ahogy azt a görög kormány a tárgyalás során elismerte, a műszaki kamara 2002. december 30. előtt – legalábbis írásban – nem kérte a kérelmek tekintetében a hiánypótlást. Ez a gyakorlat tehát a jelen esetben releváns időpontban – vagyis a Bizottság által az indokolással ellátott véleményben megadott határidő lejártakor, 2000. április 24-én – is fennállt. A telefonbeszélgetésekre való utalással a görög kormány nem tudja megcáfolni ezt a kifogást, mivel ezen beszélgetéseket és azok tartalmát nem ismertette, és bizonyítékokat sem szolgáltatott azokról.
43. Végül, amennyiben a görög kormány a görögországi különleges földrengésveszélyre hivatkozik, az nem igazolja, hogy eltérjen az építészmérnöki irányelv kifejezett rendelkezéseitől. Amennyiben Görögországban különleges problémák merülnének fel ezzel kapcsolatban – amelyeket az építészmérnöki irányelv nem vett kellően figyelembe –, úgy a görög kormánynak az irányelv megváltoztatása érdekében kellene befolyást gyakorolnia. Egyébként a görög kormány a jelen eljárásban nem ismertetett semmi ilyen problémát.
44. Így tehát meg kell állapítani, hogy Görögország megsértette az építészmérnöki irányelv 20. cikkének (1) bekezdését, mivel a műszaki kamara az esetek többségében nem fejezte be a lehető legrövidebb időn belül az építészmérnökök elismerésének eljárását.
IV – A költségekről
45. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Bíróság a keresetétől vagy a kérelmétől elálló felet az eljárási szabályzat 69. cikkének 5. §-a alapján kötelezi a költségek viselésére, ha a másik fél ezt az elállásra vonatkozó észrevételeiben kéri. A Bíróság a keresetétől vagy a kérelmétől elálló fél kérelmére azonban a másik felet kötelezi a költségek viselésére, ha ez a másik fél magatartása alapján indokoltnak látszik.
46. A Bizottság benyújtott költségviselésre vonatkozó kérelmet, és teljes mértékben pernyertes. Válaszában azonban egy harmadik jogalapot visszavont, anélkül hogy Görögország azelőtt bármi intézkedést tett volna e kifogás kiküszöbölésére. Görögország magatartásában tehát, az ezen jogalapra történő hivatkozás és annak későbbi visszavonása tekintetében, semmilyen ok sincs, amely indokolná, hogy Görögország viselje a költségek ezen részét. Így a Bizottságot a válaszig felmerült költségeinek csupán kétharmada, valamint a válasz után felmerült teljes költségei illetik meg.
47. A görög kormány ugyan az ellenkérelmében költségviselésre vonatkozó kérelmet nyújtott be, viszonválaszában azonban ezt sem kifejezetten, sem korábbi kérelmére való hivatkozás útján nem tartotta fenn. Következésképpen a görög kormány teljes mértékben maga viseli saját költségeit.
V – Végkövetkeztetések
48. Ezért azt javaslom, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
1. A Görög Köztársaság, mivel
– a – 272/2002. sz. elnöki rendelettel módosított – 107/93. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontját elfogadta és hatályban tartotta, valamint
– az esetek többségében a Techniko Epimelitirio Elladas az építészmérnökök elismerésre vonatkozó eljárást nem a lehető legrövidebb idő alatt fejezte be,
– megsértette az építészmérnöki oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, valamint a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló, 1985. június 10-i 85/384/EGK tanácsi irányelvnek az EK 43. cikkel együtt olvasott rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit.
2. A Görög Köztársaság maga viseli saját költségeit, valamint minden olyan költséget, ami a Bizottságnál a válasz után merült fel, és a kétharmadát azoknak a költségeknek, amelyek a Bizottságnál a válasz előtt merültek fel. Egyébként a Bizottság maga viseli saját költségeit.
(1) .
(2)
–	HL 1985. L 223., 15. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 118. o.: A Spanyolország és Portugália csatlakozása kapcsán az 1985. december 20-i 85/614/EGK tanácsi irányelv által módosított, az építészmérnöki oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, valamint a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló 85/384/EGK tanácsi irányelv, HL 1985. L 376., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 155. o., és a Portugália csatlakozása kapcsán az 1986. január 27-i 86/17/EGK tanácsi irányelvvel módosított, az építészmérnöki oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, valamint a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló 85/384/EGK tanácsi irányelv, HL 1986. L 27., 71. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 156. o.
(3)
–	A C‑439/99. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2002. január 15-én hozott ítélet (EBHT 2002., I‑305. o.) 10. és azt követő pontjai.
(4)
–	A C‑105/91. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1992. november 17-én hozott ítélet (EBHT 1992., I‑5871. o.) 13. pontja.
(5)
–	Lásd a C‑298/99. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2002. március 21-én hozott ítélet (EBHT 2002., I‑3129. o.) 25. és azt követő pontjait.
(6)
–	Az ennél a kamaránál való bejegyzés már nem első alkalommal foglalkoztatja a Bíróságot. A 38/87. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1988. július 14-én (EBHT 1988., 4415. o.) és a C‑328/90. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1992. január 30-án (EBHT 1992., I‑425. o.) hozott ítélet a külföldiek bejegyzéssel kapcsolatos nehézségeit érintették.
(7)
–	1988: egy kérelem; 1989: egy kérelem; 1995: egy kérelem; 1996: két kérelem; 1997: két kérelem; 1998: két kérelem; 1999: egy kérelem; 2000: egy kérelem; 2001: két kérelem; 2002: egy kérelem.
(8)
–	1992: egy kérelem; 1995: egy kérelem; 1997: egy kérelem; 1998: egy kérelem; 1999: egy kérelem; 2000: egy kérelem; 2001: két kérelem; 2002: két kérelem.
(9)
–	Lásd a C‑63/02. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2003. január 16-án hozott ítélet (EBHT 2003., I‑821. o.) 11. pontját.
(10)
–	Lásd a 2000. december 7-én Nizzában kihirdetett, az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkének (1) bekezdése az ügyek ésszerű határidőn belül való elintézésére vonatkozó kötelezettségről, a C‑282/95. P. sz., Guérin automobiles kontra Bizottság ügyben 1997. március 18-án hozott ítélet (EBHT 1997., I‑1503. o.) 37. pontját és a C‑270/99.  P. sz., Z kontra Parlament ügyben Jacobs főtanácsnok 2001. március 22-i indítványának (EBHT 2001., I‑9197. o.) 40. és azt követő pontjait.
(11)
–	Meg kell jegyezni, hogy rendszerint egy, a törvényben előírt dokumentáció bemutatására vonatkozó szabványfelszólítás sem lenne elegendő, mert félő, hogy nem ellenőrizték a kérelem hiánytalanságát.