62022CJ0518_RES
Kohtuasi C‑518/22
J.M.P.
versus
AP Assistenzprofis GmbH
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesarbeitsgericht)
Euroopa Kohtu (teine koda) 7. detsembri 2023. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Sotsiaalpoliitika – Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel – Direktiiv 2000/78/EÜ – Artikli 2 lõige 5 – Vanuse alusel diskrimineerimise keeld – Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsioon – Artikkel 19 – Iseseisev elu ja kogukonda kaasamine – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artikkel 26 – Puuetega inimeste sotsiaalne ja tööalane integratsioon – Puuetega inimeste isikliku abistamise teenus – Tööpakkumiskuulutus, kus on märgitud otsitava isiku vanuse alam- ja ülempiir – Puudega inimese soovide ja huvide arvessevõtmine – Õigustatus
Sotsiaalpoliitika – Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel – Direktiiv 2000/78 – Vanuse alusel diskrimineerimise keeld – Isikliku abistamise teenus – Vanusega seotud tingimus töölevõtmisel – Puudega inimese soovide ja huvide arvessevõtmine – Erinev kohtlemine, mis tuleneb riigisisesest õigusest, mis näeb ette puuetega inimeste enesemääramise kaitse – Lubatavus – Tingimus
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 26; nõukogu direktiiv 2000/78, artikli 2 lõige 5; nõukogu otsus 2010/48)
(vt punktid 54–66 ja 68 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Puuetega inimestele abistamis- ja nõustamisteenuseid osutav AP Assistenzprofis GmbH avaldas 2018. aasta juulikuus tööpakkumiskuulutuse, kus oli märgitud, et 28aastane üliõpilane A. otsib endale igapäevaelu kõikides aspektides abi osutavaid naissoost isiklikke abistajaid, kes peavad olema „eelistatult 18–30aastased“.
J.M.P., kes on sündinud 1968. aastal, kandideeris sellele töökohale, ent sai AP Assistenzprofiselt eitava vastuse.
Kuna J.M.P. leidis, et teda on diskrimineeritud vanuse alusel, esitas ta Arbeitsgericht Kölnile (Kölni töökohus, Saksamaa) AP Assistenzprofise vastu hagi, nõudes hüvitist sellega tekitatud kahju eest. Nimetatud kohus rahuldas selle hagi.
Kui Landesarbeitsgericht Köln (liidumaa kõrgeim töökohus Kölnis, Saksamaa) oli rahuldanud selle otsuse peale AP Assistenzprofise esitatud apellatsioonkaebuse, esitas J.M.P. viimati nimetatud kohtuotsuse peale kassatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, kelleks oli Bundesarbeitsgericht (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim töökohus).
Kuna viimati nimetatud kohtul oli kahtlusi, kas direktiivi 2000/78 (
1
) alusel on õigustatud J.M.P. otsene diskrimineerimine vanuse alusel, ja ta soovis saada selgitusi, kuidas õigust tõhusale kaitsele vanuse alusel diskrimineerimise eest ühitada puudega inimese õigusega tõhusale kaitsele tema puude alusel diskrimineerimise eest sama direktiivi seisukohast, otsustas ta esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse.
Euroopa Kohus vastas oma kohtuotsuses, et direktiiviga 2000/78 ei ole – arvestades Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 26, mis puudutab puuetega inimeste integreerimist, ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsiooni (
2
) artiklit 19 „Iseseisev elu ja kogukonda kaasamine“ – vastuolus, kui isikliku abistaja töölevõtmisel seatakse vanusega seotud tingimus, mis tuleneb antud juhul riigisisestest õigusnormidest, kui selline meede on vajalik teiste inimeste õiguste ja vabaduste kaitseks.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus analüüsis põhikohtuasjas kõne all olnud erinevat kohtlemist vanuse alusel, et teha kindlaks, kas see on direktiivi 2000/78 (
3
) artikli 2 lõike 5 alusel õigustatud.
Kõigepealt tõdes Euroopa Kohus, et erinev kohtlemine tuleneb vastavalt artikli 2 lõikele 5 riigisiseses õiguses (
4
) ette nähtud meetmest.
Seejärel analüüsis kohus, kas selle meetme eesmärk on „kaitsta teiste inimeste õigusi ja vabadusi“, mis on selles sättes ette nähtud.
Sellega seoses leidis Euroopa Kohus, et kõnealuste riigisiseste õigusnormide eesmärk, mis kuulub direktiivi 2000/78 artikli 2 lõike 5 alla, on kaitsta puuetega inimeste enesemääramist, tagades nende inimeste soovide väljendamise ja vaba valiku õiguse, kui tehakse otsuseid isikliku abistamise teenuste osutamise kohta ja osutatakse neid teenuseid, mis puudutavad kõiki eluvaldkondi ning väga olulisel määral ulatuvad abi saavate inimeste isiklikku ja intiimsfääri.
Nimelt konkretiseerib see soovide väljendamise ja vaba valiku õigus puuetega inimeste õigust integratsioonile, mis on tagatud põhiõiguste harta artikliga 26. Lisaks on puuetega inimeste enesemääramisõiguse austamine eesmärk, mis on kaitstud ÜRO konventsiooni artikliga 19, kusjuures selle konventsiooni sätetele võib tugineda direktiivi 2000/78 sätete tõlgendamiseks.
Viimaseks kontrollis Euroopa Kohus, kas selline erinev kohtlemine, nagu oli kõne all põhikohtuasjas, tuleneb meetmest, mis on vajalik enesemääramisõiguse kaitseks.
Euroopa Kohus märkis selle kohta, et sellises olukorras, nagu oli kõne all põhikohtuasjas, võib puudega inimese väljendatud teatava vanuserühma eelistamine edendada selle isiku enesemääramisõiguse austamist isikliku abistamise teenuste osutamisel, kuna on mõistlik eeldada, et puudega inimesega samasse vanuserühma kuuluv isik sulandub kergemini selle isiku isiklikku, sotsiaalsesse ja ülikooli keskkonda.
Euroopa Kohus järeldas seega, et kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt kõiki põhikohtuasja asjaolusid arvestades tehtavatest kontrollidest ei tulene teisiti, tulenes erinev kohtlemine vanuse alusel meetmest, mis on vajalik teiste inimeste õiguste ja vabaduste kaitseks direktiivi 2000/78 artikli 2 lõike 5 tähenduses ning mis võis järelikult olla sellest sättest lähtudes õigustatud.
(
1
)	Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT 2000, L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79).
(
2
)	Konventsioon kiideti Euroopa Liidu nimel heaks nõukogu 26. novembri 2009. aasta otsusega 2010/48/EÜ (ELT 2010, L 23, lk 35; edaspidi „ÜRO konventsioon“).
(
3
)	Selle sätte kohaselt ei piira see direktiiv riigisisese õigusega sätestatud meetmeid, mis demokraatlikus ühiskonnas on vajalikud avaliku julgeoleku ja korra tagamiseks, kuritegude ennetamiseks, tervise ning teiste inimeste õiguste ja vabaduste kaitseks.
(
4
)	Tegemist 23. detsembri 2016. aasta sotsiaalseadustiku IX osa (Sozialgesetzbuch, Neuntes Buch (IX); BGBl. 2016 I, lk 3234, edaspidi „SGB IX“) § 8 lõikega 1 koostoimes 11. detsembri 1975. aasta sotsiaalseadustiku I osa (Sozialgesetzbuch, Erstes Buch (I); BGBl. 1975 I, lk 3015, edaspidi „SGB I“) §‑ga 33, milles on ette nähtud, et ühiskonnaelus osalemise soodustamisele suunatud isikliku abistamise teenuseid puudutavate otsuste tegemisel ja nende teenuste osutamisel tuleb rahuldada nende teenuste saajate õiguspärased soovid, kui need on mõistlikud, ja võttes seejuures arvesse eelkõige nende teenuste saajate isiklikku olukorda, vanust, sugu, perekonda ning usulisi ja maailmavaatega seotud vajadusi.