62014CJ0274_RES
Kohtuasi C‑274/14
Menetlus, mille algatamist taotles Banco de Santander SA
(eelotsusetaotlus_mille on esitanud Tribunal Económico-Administrativo Central)
Euroopa Kohtu (suurkoda) 21. jaanuari 2020. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – ELTL artikkel 267 – Mõiste „liikmesriigi kohus“ – Kriteeriumid – Asjaomase riigisisese organi sõltumatus – Liikmete ametist tagandamise keeld – Eelotsusetaotluse vastuvõetamatus
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Liikmesriigi kohus ELTL artikli 267 tähenduses – Mõiste – Tribunal Económico-Administrativo Central (Hispaania) – Välistamine
(ELTL artikkel 267)
(vt punktid 51–77)
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Liikmesriigi kohus ELTL artikli 267 tähenduses – Mõiste – Sõltumatuse kriteerium – Asjaomase riigisisese organi liikmete staatus – Ametist tagandamatuse nõue – Ulatus
(ELTL artikkel 267)
(vt punktid 58–60 ja 64–71)
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Liikmesriigi kohus ELTL artikli 267 tähenduses – Mõiste – Sõltumatuse kriteerium – Erapooletus – Mõiste
(ELTL artikkel 267)
(vt punktid 61–63 ja 72–77)
Liidu õigus – Esimus – Vastuolus olev riigisisene õigus – Riigiabi – Maksuvaiete lahendamiseks seadusega loodud riigisisene organ – Kohustus jätta kohaldamata riigisisesed õigusaktid, mis on vastuolus selliste liidu õiguse sätetega, millel on vahetu õigusmõju
(ELTL artikli 108 lõige 3)
(vt punkt 78)
Liikmesriigid – Kohustused – Kohustus kehtestada tõhusa kohtuliku kaitse tagamiseks vajalikud õiguskaitsevahendid – Vajadus tagada eelotsusetaotluste esitamise mehhanismi tõhusus ja liidu õiguse ühetaoline tõlgendamise – Riigisisesed õigusnormid, mis annavad ainuotsustuspädevuse organile, kes ei vasta sõltumatuse ja erapooletuse nõuetele – Lubatavuse tingimused – Õigus sellise organi otsuse peale kohtule kaebus esitada
(ELTL artikkel 267)
(vt punkt 79)
Kokkuvõte
Euroopa Kohtu suurkoda leidis 21. jaanuaril 2020 kuulutatud kohtuotsuses Banco de Santander (C‑274/14), et eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Económico-Administrativo Central (keskne maksuasjade vaidekomisjon, Hispaania) (edaspidi „eelotsusetaotluse esitanud organ“), on vastuvõetamatu, sest nimetatud organ ei vasta sõltumatuse kriteeriumile, millele ta peab vastama, et teda saaks pidada „kohtuks“ ELTL artikli 267 tähenduses.
Eelotsusetaotlus, mille eelotsusetaotluse esitanud organ Euroopa Kohtule esitas, käsitles sisuliselt küsimust, kuidas tõlgendada komisjoni järjestikuseid riigiabi valdkonna otsuseid (
1
) seoses Hispaania kavaga firmaväärtuse amortiseerimise kohta välismaises äriühingus osaluse omandamisel, ja küsimust, kas need otsused on kehtivad. Eelotsusetaotlus esitati Euroopa Kohtule menetluses, mille pooled on Banco de Santander ja Inspección Financiera (Hispaania finantsinspektsioon) ja milles käsitletakse sellise firmaväärtuse mahaarvamist, mis tekkis, kui nimetatud pank omandas kõik osad Saksa õiguse alusel asutatud valdusühingus. Riigisiseste õigusnormide kohaselt on eelotsusetaotluse esitanud organi ülesanne lahendada vaideid teatud kesksete maksuhaldurite – sh käesoleval juhul asjasse puutuva maksuhalduri – otsuste peale ning lahendada apellatsiooniastmes kaebusi otsuste peale, mille on teinud muud Tribunal Económico-Administrativod (maksuasjade vaidekomisjonid), mille territoriaalne pädevus on piiratud. Eelotsusetaotluse esitanud organi erikoda lahendab erakorralisi vaideid ühtse praktika loomiseks, mida võib vajaduse korral esitada vaid majandus- ja rahandusministeeriumi peadirektor maksustamise alal.
Euroopa Kohus pidas esmalt vajalikuks oma viimase aja praktikat (
2
) silmas pidades hinnata, kas eelotsusetaotluse esitanud organit saab pidada ELTL artikli 267 tähenduses „kohtuks“.
Euroopa Kohus märkis kõigepealt, et kohtuks kvalifitseerimine eeldab muu hulgas, et eelotsusetaotluse esitanud organ vastab sõltumatuse kriteeriumile. Liikmesriikide kohtute sõltumatus on eriti oluline ELTL artiklis 267 ette nähtud eelotsusetaotluste mehhanismi raames toimuva õigusalase koostöö süsteemi nõuetekohase toimimise seisukohast, sest selle mehhanismi saab käivitada ainult organ, kes peab kohaldama liidu õigust ja kes vastab muu hulgas sõltumatuse kriteeriumile.
Esiteks rõhutas Euroopa Kohus, et mõiste „sõltumatus“ väline aspekt eeldab, et asjaomane organ täidab oma ülesandeid täiesti iseseisvalt, olemata kellegagi hierarhilises või alluvussuhtes ja saamata kelleltki korraldusi või juhiseid, ning eelkõige tuleb seetõttu määrata organi liikmete tagasikutsumise juhud kindlaks sõnaselgete erinormidega, mis pakuksid kohtunike sõltumatusega lahutamatult seotud ametist tagandamise keelu põhimõtte nõuetele vastavaid tagatisi. Euroopa Kohus tõdes, et eelotsusetaotluse esitanud organi liikmeid võib ametist vabastada kuninga dekreediga, mille annab majandus- ja rahandusministri ettepanekul ministrite nõukogu, ilma et see ametist vabastamise kord oleks erinormidega kindlaks määratud, mistõttu ei ole liikmetel muid tagatisi kui haldusõiguse üldnormides ette nähtud tagatised.
Teiseks märkis Euroopa Kohus, et mõiste „sõltumatus“ sisemine aspekt on seotud mõistega „erapooletus“ ja eeldab, et tagatakse objektiivsus ning kohtuasja lahendi suhtes ei võeta arvesse muud huvi peale kitsalt õigusnormide kohaldamise. Niisiis tähendab mõiste „sõltumatus“ seda, et asjaomane organ peab tegutsema vaidlustatud otsuse vastu võtnud asutuse suhtes „kolmanda isikuna“. Tunnusjooned, mis on erakorralisel vaidel, mille võib esitada eelotsusetaotluse esitanud organi erikojale selle organi otsuste peale, ei võimalda asuda seisukohale, et nimetatud organ tegutseks vastandlike huvide suhtes „kolmanda isikuna“. Euroopa Kohus märkis, et sellise erakorralise vaide saab esitada ainult majandus- ja rahandusministeeriumi peadirektor maksustamise alal, kes kuulub seda vaiet lahendavasse kotta – samamoodi kui riigi maksuameti selle osakonna peadirektor või direktor, mille valitsemisalas tegutseb organ, kes andis välja akti, mille peale on esitatud erakorraline vaie.
Euroopa Kohus lisas, et asjaolu, et eelotsusetaotluse esitanud organ ei ole ELTL artikli 267 tähenduses „kohus“, ei vabasta teda kohustusest tagada otsuste tegemisel liidu õiguse kohaldamine ja jätta vajaduse korral kohaldamata riigisisesed sätted, mis on vastuolus selliste liidu õiguse sätetega, millel on vahetu õigusmõju. Lisaks võimaldab eelotsusetaotluse esitanud organi otsuste edasikaebamise õigus tagada eelotsusetaotluste esitamise mehhanismi tõhususe, sest liikmesriigi kohtud võivad esitada – või teatud juhtudel peavad esitama – Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse, kui liidu õiguse tõlgendamist või kehtivust käsitlev otsus on vajalik nende kohtute otsuse tegemiseks.
(
1
)	Komisjoni 28. oktoobri 2009. aasta otsus 2011/5/EÜ firmaväärtuse amortiseerimise kohta välismaises äriühingus osaluse omandamisel C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), mida Hispaania rakendas (ELT 2011, L 7, lk 48); komisjoni 12. jaanuari 2011. aasta otsus 2011/282/EL firmaväärtuse amortiseerimise kohta välismaises äriühingus osaluse omandamisel C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), mida Hispaania rakendas (ELT 2011, L 135, lk 1), ja komisjoni 15. oktoobri 2014. aasta otsus (EL) 2015/314 riigiabi SA.35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) kohta, mida Hispaania rakendas rahalise firmaväärtuse amortiseerimise suhtes välismaises ettevõtjas osaluse omandamisel (ELT 2015, L 56, lk 38).
(
2
)	Muu hulgas viitas Euroopa Kohus oma hinnangus 16. veebruari 2017. aasta kohtuotsusele Margarit Panicello (C‑503/15, EU:C:2017:126), 27. veebruari 2018. aasta kohtuotsusele Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117) ja 24. juuni 2019. aasta kohtuotsusele komisjon vs. Poola (kõrgeima kohtu sõltumatus) (C‑619/18, EU:C:2019:531).