62004CJ0306_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C‑306/04,
mille esemeks on EÜ artikli 234 alusel Gerechtshof te Amsterdam’i (Holland) 13. juuli 2004. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 19. juulil 2004, menetluses
Compaq Computer International Corporation
versus
Inspecteur der Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja esimees P. Jann, kohtunikud E. Juhász, K. Schiemann, M. Ilešič ja E. Levits (ettekandja),
kohtujurist: C. Stix-Hackl,
kohtusekretär: vanemametnik M. Ferreira,
arvestades kirjalikus menetluses ja 22. septembri 2005. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
– Compaq Computer International Corporation, esindajad: belastingadviseur
R. Tusveld ja belastingadviseur
G. van Slooten,
– Madalmaade valitsus, esindajad: H.G. Sevenster ja D. J. M. de Grave,
– Saksamaa valitsus, esindaja: C.‑D. Quassowski,
– Hispaania valitsus, esindaja: M. Muñoz Pérez,
– Ühendkuningriigi valitsus, esindaja: M. Bethell, keda abistas barrister P. Harris,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindaja: X. Lewis, keda abistas advokaat F. Tuytschaever,
olles 26. jaanuari 2006. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
Kohtuotsuse põhistus
1. Gerechtshof te Amsterdam, douanekamer’i (Amsterdami apellatsioonikohtu tollikolleegiumi) eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307, edaspidi „tolliseadustik”) artikli 32 lõike 1 punkti b tõlgendamist.
2. Nimetatud taotlus esitati Compaq Computer International Corporation’i (edaspidi „CCIC”) ja Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem (Arnhemi piirkonna tolliinspektsiooni direktor; edaspidi „toll”) vahelises kohtuvaidluses seoses Euroopa Ühenduses 1. jaanuarist 1995 kuni 31. detsembrini 1997 vabasse ringlusesse lubatud sülearvutite tolliväärtusega.
Õiguslik raamistik
3. Tolliseadustiku artikli 29 lõikes 1 nähakse ette:
„Imporditud kauba tolliväärtus on tehinguväärtus ehk ekspordiks ühenduse tolliterritooriumile müüdud kauba eest tegelikult makstud või makstav hind, mida on vajaduse korral korrigeeritud vastavalt artiklitele 32 ja 33, tingimusel et:
[…]
d) ostja ja müüja ei ole teineteisega seotud või kui ostja ja müüja on seotud, siis on tehinguväärtus tolliväärtusena aktsepteeritav lõike 2 alusel.”
4. Sama artikli lõike 2 kohaselt võib seotud ettevõtjate vaheline tehinguväärtus olla aktsepteeritav, kui asjaomaste ettevõtjate seotus ei ole mõjutanud hinda, st nimetatud tehinguväärtus on väga lähedane identsete või sarnaste kaupade turuväärtusele samal ajal või ligikaudu samal ajal.
5. Kõnealuse seadustiku artikli 32 lõikes 1 sätestatakse:
„Tolliväärtuse määramisel artikli 29 alusel lisatakse imporditud kauba eest tegelikult makstud või makstavale hinnale:
[…]
b) järgmiste kaupade ja teenuste vastavalt jaotatud väärtus, kui see ei ole osa tegelikult makstud või makstavast hinnast ning kui ostja on neid kaupu tarninud või teenuseid osutanud otse või kaudselt, tasuta või alandatud hinnaga selleks, et imporditud kaupa toota ja ekspordiks müüa:
i) materjalid, komponendid, osad jms, millest imporditud kaup koosneb;
ii) imporditud kauba tootmisel kasutatud tööriistad, stantsid, valuvormid jms;
iii) 	imporditud kauba tootmisel tarvitatud materjal;
iv) inseneri-, arendus-, kunstniku- ja disaineritööd ning kavandid ja visandid, mis on tehtud väljaspool ühendust ja mis on vajalikud imporditud kauba tootmiseks;
c) autori- ja litsentsitasu, mis on seotud selle kaubaga, mille väärtust määratakse, ja mida ostja peab selle kauba müügi tingimusena otseselt või kaudselt maksma, kui selline tasu ei ole arvestatud tegelikult makstud või makstava hinna sisse;
[…]”
6. Sama artikli lõikes 3 nähakse ette, et „[t]olliväärtuse määramisel ei tohi tegelikult makstud või makstavale hinnale lisada käesolevas artiklis loetlemata kulusid.”
7. Tolliseadustiku artikli 34 kohaselt: „Kooskõlas [tolliseadustiku] komiteemenetlusega võib ette näha erieeskirjad andmetöötlussüsteemides kasutamiseks mõeldud ning andmeid või juhiseid sisaldavate andmekandjate tolliväärtuse kindlaksmääramiseks.”
8. Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele nr 2913/92 (EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3), muudetud komisjoni 19. juuli 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 1762/95 (EÜT L 171, lk 8; ELT eriväljaanne 02/05, lk 422, edaspidi „rakendusmäärus”), artiklis 147 sätestatakse:
„1. [Tolli]seadustiku artikli 29 kohaldamisel käsitatakse müügitehingu objektiks oleva kauba vabasse ringlusse lubamiseks deklareerimist piisava tõendina selle kohta, et see on müüdud ühenduse tolliterritooriumile eksportimiseks. Enne tolliväärtuse määramist toimunud järjestikuste müügitehingute puhul käsitatakse tõendina ainult viimast müügitehingut, millega seoses kaup ühenduse tolliterritooriumile toodi, või müügitehingut, mis toimub ühenduse tolliterritooriumil enne kauba vabasse ringlusse lubamist.
Kui deklareeritakse hind, mis tuleneb viimasele müügitehingule eelnenud müügitehingust, millega seoses kaup ühenduse tolliterritooriumile toodi, tuleb tollile tõendada, et kaup müüdi kõnealusele tolliterritooriumile eksportimiseks.
Kohaldatakse artikleid 178–181a.
[…]
3. Ostja ei pea vastama muule tingimusele kui müügilepingu osapooleks olemine.”
9. Rakendusmääruse artiklis 167 täpsustatakse:
„1. Ilma et see piiraks [tolli]seadustiku artiklite 29–33 kohaldamist, võetakse andmetöötlusseadmetes kasutatavaid andmeid või juhiseid sisaldavate imporditud andmekandjate tolliväärtuse määramisel arvesse ainult andmekandja enda maksumust või väärtust. Seepärast ei hõlma andmeid või juhiseid sisaldavate imporditud andmekandjate tolliväärtus kõnealuste andmete või juhiste maksumust või väärtust, tingimusel et seda maksumust või väärtust on võimalik eristada kõnealuste andmekandjate maksumusest või väärtusest.
2. Käesoleva artikli kohaldamisel:
a) ei hõlma mõiste „andmekandjad” integraallülitusi, pooljuhte ja muid samasuguseid seadmeid, samuti kaubanimetusi, mis sisaldavad selliseid lülitusi või seadmeid;
[…]”
10. Rakendusmääruse artiklites 178–181a on muu seas nimetatud deklareeritud tolliväärtuse kontrollimiseks tollile esitatavad andmed ja dokumendid.
Põhikohtuasja asjaolud ja eelotsuse küsimus
11. Madalmaade õiguse alusel loodud äriühing CCIC, kes on Ameerika Ühendriikides asutatud äriühingu Compaq Computer Corporation (edaspidi „CCC”) tütarettevõtja, turustab kaubamärgi Compaq andmetöötlusseadmeid Euroopas ning tal on selleks Madalmaades jaotuskeskus.
12. CCC ja Microsoft Corporation’i (edaspidi „Microsoft”) vahel sõlmitud lepingu kohaselt võib kaubamärki Compaq kandvatesse arvutitesse paigaldada MS‑Dos ja MS Windows operatsioonisüsteemi tarkvara (edaspidi „asjaomased operatsioonisüsteemid”) ning neid selle tarkvaraga koos müüa tingimusel, et Microsoft’ile makstakse selle eest 31 USA dollarit iga arvuti kohta, millele on paigaldatud vastavad operatsioonisüsteemid.
13. CCC ostis sülearvutid kahelt Taiwani arvutitootjalt. Selle müügitehingu raames lepiti kokku, et nende arvutite kõvaketastele on tarnimise ajaks paigaldatud asjaomased operatsioonisüsteemid. Selleks andis CCC asjaomased operatsioonisüsteemid nimetatud tootjatele tasuta üle, kes installeerisid need operatsioonisüsteemid kõnealustesse arvutitesse.
14. CCC müüs seejärel sülearvutid edasi CCIC’le ning need saadeti franko laeva pardal klausli alusel Taiwanist Madalmaade suunas teele. Arvutite kohale jõudmisel deklareeris CCIC need vabasse ringlusse lubamiseks. Tolliväärtuse määramise ajal võeti tolliseadustiku artikli 29 kohaselt arvesse Taiwani tootjate ja CCC vahelise tehingu müügihinda, mille sisse ei olnud arvestatud asjaomaste operatsioonisüsteemide väärtust.
15. 1999. aastal viis Landelijk Waardeteam van de Douane (tolliväärtuse teenistus) CCIC’is läbi uurimise, mille käigus kontrolliti asjaomaste arvutite deklareeritud tolliväärtuse õigsust. Nimetatud teenistus leidis, et asjaomase tolliväärtuse sisse pidi olema arvestatud kõnelaustele arvutitele installeeritud asjaomaste operatsioonisüsteemide väärtus. Selle uurimise tulemusel tõstis toll tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b alusel iga arvuti deklareeritud tolliväärtust asjaomaste varustatud operatsioonisüsteemide väärtuse võrra ja saatis CCIC’le kaks ettekirjutust tasuda vastavalt 438 605,60 Hollandi kuldna ja 2 194 982 Hollandi kuldna suurused summad, kusjuures viimast summat hiljem alandati 353 168,60 Hollandi kuldna suurusele lisatollimaksule ajavahemikul 1. jaanuarist 1995 kuni 31. detsembrini 1997 vabasse ringlusse lubatud deklareeritud imporditud sülearvutite eest.
16. CCIC esitas Gerechtshof te Amsterdam’ile kaebused tolli otsuste peale, millega jäeti rahuldamata tema esitatud vaided asjaomaste ettekirjutuste peale. Kaebemenetluses küsiti Gerechtshof te Amsterdam’ilt, kas tollil oli asjaomaste sülearvutite tolliväärtuse määramisel tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b alusel õigus tõsta sülearvutite tehinguväärtust asjaomaste paigaldatud operatsioonisüsteemide väärtuse võrra.
17. Tuvastanud, et selle sätte kohaldamise tingimused on põhikohtuasjas täidetud, leidis eelotsusetaotluse esitanud kohus samas, et tema menetluses olevas kohtuasjas käsitletavad operatsioonisüsteemid ei vasta stricto senso
selle sätte alapunktidele i–iii. Siiski võttes arvesse nende olemust ning eriti asjaolu, et need asuvad imporditud sülearvutite sees, küsib nimetatud kohus, kas asjaomaste arvutite tolliväärtuse määramisel ei tule tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b mõtte kohaselt võtta arvesse kõnealuste süsteemide väärtust.
18. Sellises olukorras otsustas Gerechtshof te Amsterdam menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas vastavalt ühenduse tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punktile b peab selliste arvutite importimisel, millesse müüja on paigaldanud operatsioonisüsteemid, tõstma arvutite tehinguväärtust ostja poolt tasuta müüjale üleantud tarkvara väärtuse võrra, kui see pole tehinguväärtuse sisse arvestatud?”
Eelotsuse küsimus
19. Kõigepealt tuleb meenutada, et tolliseadustiku artikli 29 lõike 1 kohaselt on imporditud kauba tolliväärtus tehinguväärtus ehk ekspordiks ühenduse tolliterritooriumile müüdud kauba eest tegelikult makstud või makstav hind, mida on vajaduse korral korrigeeritud vastavalt tolliseadustiku asjaomastele sätetele.
20. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu tuvastatud asjaolude kohaselt olid põhikohtuasjas käsitletavad arvutid kahe järjestikuse müügitehingu objektiks, neist esimene sõlmiti Taiwani tootjate ja CCC ning teine CCC ja CCIC vahel.
21. Eelotsusetaotluse esitamise otsusest tuleneb, et tollimenetluse käigus deklareeris CCIC kõnealuste arvutite tolliväärtusena esimese müügitehingu, milles CCC oli ostja ja asjaomased Taiwani tootjad müüjad, väärtuse.
22. On selge, et toll nõustus tolliseadustiku artikli 29 kohasel tolliväärtuse määramisel aktsepteerima Taiwani tootjate ja CCC vahelise lepingu kohast tehinguväärtust ning sellist tolliväärtuse määramist ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtus vaidlustatud. Neil asjaoludel ja nagu ilmneb eelotsuse küsimusest endast seisneb ainus Euroopa Kohtule esitatud küsimus selles, kas seda tehinguväärtust tuleb tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b alusel korrigeerida.
23. Kuigi kõik Euroopa Kohtule märkusi esitanud valitsused on märkinud, selline korrigeerimine on erinevatel põhjustel vajalik, leiab Euroopa Ühenduste Komisjon, et kuna määrav on CCIC ja CCC vaheline tehing, siis tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkt b käesolevas asjas ei kohaldu ja selles ette nähtud korrigeerimist ei tule läbi viia. CCIC jõudis samale järeldusele, kuid teistel põhjustel. Nimetatud äriühing väidab, et asjaomased operatsioonisüsteemid ei kuulu tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punktis b loetletud ühegi kategooria alla. Ta leiab, et see säte hõlmab üksnes materiaalset vara. Asjaomastele operatsioonisüsteemidele kohalduvad andmekandjate tolliväärtust käsitlevad sätted, st tolliseadustikku artikkel 34 ja rakendusmääruse artikkel 167.
24. CCIC argumentide ja komisjoni väitega, mis välistavad tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b kohaldamise, ei saa nõustuda.
25. Esiteks tuleneb tolliseadustiku artiklit 34 rakendava määruse artikli 167 lõike 2 punktist a, et asjaomase artikli 167 kohaldamisala ei hõlma kaupu, mis sisaldavad integraallülitusi, pooljuhte ja muid sarnaseid seadmeid.
26. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu tuvastatud asjaoludest tulenevalt ei kohaldu põhikohtuasjas tolliseadustiku artikkel 34 ja rakendusmääruse artikli 167 lõige 1. Nende järelduste kohaselt on asjaomased operatsioonisüsteemid, mis kuuluvad tarkvara hulka, installeeritud imporditud arvutite kõvakettale, mis on üks nende arvutite koostisosa ega ole iseenesest asjaomane imporditud toode. Kõnealused arvutid ei sarnane lihtsate andmekandjatega, mis võimaldavad tarkvara transportimist, kuna nende arvutite põhiülesandeks on andmete töötlemine ning need koosnevad seadistest, mis rakendusmääruse artikli 167 lõike 2 punkti a kohaselt välistavad andmekandja määratlemise.
27. Samuti tuleb märkida, et vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktile 22 ei ole Euroopa Kohtul eelotsustetaotluse esitanud kohtu küsimusele vastamiseks vaja kontrollida tehinguväärtuse määratlemist.
28. Vastavalt tolliseadustiku artikli 29 lõike 1 sissejuhatava osa sõnastusele on tolliväärtus tehinguväärtus, „mida on vajaduse korral korrigeeritud vastavalt artiklitele 32 ja 33 […]”. „Tehinguväärtusena” tuleb seega käsitleda korrigeeritud väärtust, kui korrigeerimise tingimused on täidetud. Seetõttu kui liikmesriigi haldusasutused ja kohtud aktsepteerisid tehinguväärtusena vahetult enne tolliväärtuse määramist toimunud müügitehingule eelnenud müügitehingus kokkulepitud hinda, siis tuleb seda tehinguväärtust vajaduse korral korrigeerida.
29. Kui tolliväärtuse määramisel aluseks võetav müügihind asendatakse ühenduse ostjaga sõlmitud lep ingu kohase hinnaga, näeb asjaomaste sätete loogika ette, et ei tule võtta arvesse mitte ainult seda hinda, vaid samuti kogu lepingulist suhet. See tähendab asjaomases kontekstis, et tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b kohaldamisel tuleb „ostjana” käsitleda ettevõtjat, kes on sõlminud lepingu, mille kohane müügihind on asjaomane tehinguväärtus.
30. Käesoleval juhul tuleb põhikohtuasjas tolliväärtuse määramise kohta kohtupraktika põhjal märkida, et tolliväärtuse määramist käsitlevate ühenduse õigusnormide eesmärgiks on kehtestada tolliväärtuse õiglane, ühetaoline ja erapooletu süsteem, mis välistab suvaliste ja fiktiivsete tolliväärtuste kasutamise (Euroopa Kohtu 6. juuni 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑11/89: Unifert, EKL 1990, lk I‑2275, punkt 35 ja 19. oktoobri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-15/99: Sommer, EKL 2000, lk I‑8989, punkt 25). Tolliväärtus peab seega vastama imporditud kauba tegelikule majanduslikule väärtusele ja seetõttu hõlmama selle kauba kõiki osi, millel on majanduslik väärtus.
31. Euroopa Kohus on samuti leidnud, et tarkvara on majandusliku väärtusega immateriaalne vara, mille omandamisega seotud kulusid tuleb juhul, kui tootele on tarkvara lisatud, lugeda asjaomasest immateriaalsest varast koosnevate kaupade eest makstud või makstava hinna ning seega tehinguväärtuse lahutamatuks osaks (vt selle kohta Euroopa Kohtu 18. aprilli 1991. aasta otsus kohtuasjas C‑79/89: Brown Boveri, EKL 1991, lk I‑1853, punkt 21).
32. Põhikohtuasjas käsitletavad asjaomased operatsioonisüsteemid on tarkvara, mis on CCC poolt tasuta üle antud Taiwani tootjatele selleks, et need installeeritaks arvutite kõvakettale viimaste tootmise käigus. Samuti on selge, et kõnealuse tarkvara väärtus ühe arvuti kohta on 31 USA dollarit, mida ei ole arvatud ei Taiwani ja CCC ega CCC ja CCIC vahel sõlmitud tehingute väärtuste hulka.
33. Seega tuleb järeldada, et sellistel asjaoludel tuleb tehinguväärtust korrigeerida.
34. Hispaania ja Ühendkuningriigi valitsused leiavad, et asjaomaseid operatsioonisüsteeme sisaldav tarkvara kui „materjalid, komponendid, osad jms” kuuluvad tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b alapunkti i kohaldamisalasse, samas kui Madalmaade ja Saksa valitsused arvavad, et need kui inseneritööd tuleb liigitada selle sätte alapunkti iv alla. Samas märkis Ühendkuningriik kohtuistungil, et ta nõustub sellise tarkvara liigitamisega alapunkti iv alla.
35. Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole sellist liigitamist palunud ning seda ei ole põhikohtuasja lahendamiseks vaja teha.
36. Seevastu tuleb märkida, et sõltuvalt CCC ja Microsoft’i vahelise lepingu sisu liigitamisest, mis kuulub eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse, võib osutuda vajalikuks arvestada tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti 1 alapunktiga c.
37. Eelnevat arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et selliste arvutite importimisel, millesse müüja on paigaldanud tarkvara, mis sisaldab üht või mitut operatsioonisüsteemi, mille ostja on talle tasuta üle andnud, tuleb nende arvutite tolliväärtuse määramisel tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b või c alusel lisada nende arvutite tehinguväärtusele selle tarkvara väärtus, kui viimatinimetatud väärtus ei ole arvestatud imporditud kauba eest tegelikult makstud või makstava hinna sisse.
38. Sama kehtib ka siis, kui siseriiklikud asutused aktsepteerivad kooskõlas ühenduse õigusega tehinguväärtusena mõne teise kui ühenduse ostja poolt sõlmitud lepingu kohast müügihinda. Sel juhul tuleb „ostja” all tolliseadustiku artikli 32 lõike 1 punkti b või c tähenduses mõista ostjat, kes sõlmis selle teise müügilepingu.
Kohtukulud
39. Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega kaasnenud kohtukulusid, v.a poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
Selliste arvutite importimisel, millesse müüja on paigaldanud tarkvara, mis sisaldab üht või mitut operatsioonisüsteemi, mille ostja on talle tasuta üle andnud, tuleb nende arvutite tolliväärtuse määramisel nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 32 lõike 1 punkti b või c alusel lisada nende arvutite tehinguväärtusele selle tarkvara väärtus, kui viimatinimetatud väärtus ei ole arvestatud imporditud kauba eest tegelikult makstud või makstava hinna sisse.
Sama kehtib ka siis, kui siseriiklikud asutused aktsepteerivad kooskõlas ühenduse õigusega tehinguväärtusena mõne teise kui ühenduse ostja poolt sõlmitud lepingu kohast müügihinda. Sel juhul tuleb „ostja” all määruse nr 2913/92 artikli 32 lõike 1 punkti b või c tähenduses mõista ostjat, kes sõlmis selle teise müügilepingu.