62009CP0197
STALIŠČE GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
JÁNA MAZÁKA,
predstavljeno 28. oktobra 2009 (
1
)
Zadeva C-197/09 RX-II
M
proti
Evropski agenciji za zdravila (EMEA)
„Revizija sodbe T-12/08 P — Če stanje postopka to dovoljuje — Pošteno sojenje — Načelo kontradiktornosti — Škodovanje enotnosti ali doslednosti prava Unije“
1.
Sodišče je z odločbo z dne 24. junija 2009 (
2
) (v nadaljevanju: odločba Sodišča z dne 24. junija 2009) odločilo, da se opravi revizija sodbe Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (v nadaljevanju: Sodišče prve stopnje) z dne 6. maja 2009 v zadevi M proti EMEA (
3
) (v nadaljevanju: sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009). V tej odločbi je določeno, da se bo revizija nanašala na vprašanje, ali sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009 škoduje enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti, ker je navedeno sodišče kot pritožbeno sodišče pojem „če stanje postopka to dovoljuje“ v smislu člena 61 Statuta Sodišča in člena 13(1) Priloge k navedenemu statutu razlagalo tako, da mu omogoča obravnavati zadevo in o njej meritorno odločiti, ne glede na to, da se je pritožba, ki mu je bila predložena, nanašala na preizkus obravnavanja ugovora nedopustnosti na prvi stopnji in da v zvezi z obravnavanim sporom ni bilo kontradiktorne razprave niti pred njim niti pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije (v nadaljevanju: Sodišče za uslužbence) kot prvostopenjskim sodiščem.
2.
Ker gre v obravnavani zadevi za prvi primer, v katerem ima Sodišče možnost opraviti revizijo odločbe Sodišča prve stopnje kot drugostopenjskega sodišča (
4
), menim, da je treba na kratko navesti nekatere bistvene značilnosti tega postopka.
3.
V skladu s členom 220, prvi odstavek, ES Sodišče zagotavlja spoštovanje prava pri razlagi in uporabi Pogodbe. Menim, da je možnost revizije odločbe, ki jo je Sodišče prve stopnje sprejelo v zvezi s pritožbo, eno od sredstev, ki omogoča Sodišču, da izpolni navedeno nalogo.
4.
Vendar je treba poudariti, da gre za izredno sredstvo in tudi zadnje sredstvo. To je razvidno, prvič, iz splošnega pojmovanja organizacije sodnega sistema Skupnosti, drugič, iz pogojev za dopustnost revizije, ki jih preuči posebni senat, določen v členu 123b Poslovnika Sodišča, preden se uvede revizijski postopek, in nazadnje, iz izida revizije, v katerem naj bi bilo po sprejetju odločitve o dopustnosti ugotovljeno, ali odločba Sodišča prve stopnje škoduje enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti.
5.
Edini cilj revizijskega postopka je zaščita enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti, ki bi jima nepravilna odločba Sodišča prve stopnje, sprejeta v pritožbenem postopku, lahko škodila. (
5
) Iz tega je razvidno, da namen navedenega postopka ni varovanje interesov konkretnih strank v konkretnem postopku, ampak interesov prava Skupnosti.
6.
Zato namen revizijskega postopka ni popraviti nepravilne odločbe Sodišča prve stopnje, sprejete v pritožbenem postopku, na splošno, ampak popraviti samo nepravilne odločbe Sodišča prve stopnje, sprejete v pritožbenem postopku, ki škodujejo enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti. Menim, da ima lahko nepravilna odločba tak učinek le, če je v nasprotju z enim od splošnih načel prava Skupnosti, ki so v skladu z novejšo sodno prakso Sodišča ustavne narave (
6
) in katerih spoštovanje zagotavlja enotnost in doslednost prava Skupnosti.
7.
Ob upoštevanju navedenega bom začel s povzetkom dejanskega stanja revizijskega postopka. Nato bom preučil, ali sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009 vsebuje napake, in nazadnje, če je tako, se bom osredotočil na vprašanje, ali sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009 škoduje enotnosti in doslednosti prava Skupnosti.
Dejansko stanje revizijskega postopka
8.
M je Sodišču za uslužbence predlagal, naj razglasi ničnost odločbe z dne 25. oktobra 2006, s katero je Evropska agencija za zdravila (v nadaljevanju: EMEA) zavrnila zahtevo za sklic invalidske komisije, in odločbe z dne 31. januarja 2007, s katero je EMEA zavrnila njegov odškodninski zahtevek, ter naj EMEA naloži, da mu kot odškodnino zaradi nepravilnosti pri opravljanju nalog plača 100.000 EUR.
9.
Sodišče za uslužbence je s sklepom z dne 19. oktobra 2007 (
7
) (v nadaljevanju: sklep Sodišča za uslužbence z dne 19. oktobra 2007) na podlagi ugovora nedopustnosti v smislu člena 114(1) Poslovnika Sodišča prve stopnje (
8
) navedeno tožbo zavrglo kot nedopustno, ne da bi meritorno odločalo o zadevi.
10.
M je zoper navedeni sklep vložil pritožbo, pri čemer je Sodišču prve stopnje predlagal, naj ga razveljavi ter naj odločbo EMEA z dne 25. oktobra 2006 v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena zahteva z dne 8. avgusta 2006 za sklic invalidske komisije, in odločbo EMEA, s katero je bil zavrnjen odškodninski zahtevek tožeče stranke, razglasi za nični.
11.
Sodišče prve stopnje je ugodilo predlogu M na podlagi člena 146 Poslovnika Sodišča prve stopnje in opravilo ustni postopek.
12.
Sodišče prve stopnje je s sodbo z dne 6. maja 2009 razveljavilo sklep Sodišča za uslužbence z dne 19. oktobra 2007 in hkrati s sklicevanjem na člen 13(1) Priloge k Statutu Sodišča samo odločilo o sporu, in sicer je odločbo EMEA z dne 25. oktobra 2006 razglasilo za nično v delu, v katerem je bila z njo zavrnjena zahteva z dne 8. avgusta 2006 za sklic invalidske komisije, in EMEA naložilo plačilo odškodnine 3000 EUR tožeči stranki.
13.
Sodišče je na podlagi predloga za revizijo sodbe Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009, ki ga je podala prva generalna pravobranilka, z odločbo z dne 24. junija 2009 odločilo, da je treba opraviti revizijo navedene sodbe, ki naj se nanaša na vprašanje, ali sodba Sodišča prve stopnje škoduje enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti, ker je navedeno sodišče kot pritožbeno sodišče pojem „če stanje postopka to dovoljuje“ v smislu člena 61 Statuta Sodišča in člena 13(1) Priloge k navedenemu statutu razlagalo tako, da mu omogoča odločati o tem, da bo zadevo obravnavalo in o njej meritorno odločilo, ne glede na to, da se je pritožba, ki mu je bila predložena, nanašala na preizkus obravnavanja ugovora nedopustnosti na prvi stopnji in da v zvezi z obravnavanim sporom ni bilo kontradiktorne razprave niti pred njim niti pred Sodiščem za uslužbence Evropske unije kot prvostopenjskim sodiščem. Sodišče je zadevne stranke iz člena 23 Statuta Sodišča in stranke v postopku pred Sodiščem prve stopnje pozvalo, naj predložijo pisna stališča v zvezi s tem vprašanjem.
14.
Pisna stališča so predložili M, EMEA, italijanska in poljska vlada, Evropski parlament, Svet Evropske unije ter Komisija Evropskih skupnosti.
Morebitna napaka sodbe Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009
15.
Iz odločbe Sodišča z dne 24. junija 2009 je razvidno, da sodbe Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009 ni treba preizkusiti z vidika materialnega prava, ampak z vidika nepravilne uporabe Poslovnika, podrobneje člena 13(1) Priloge k Statutu Sodišča, ki določa, da če je pritožba utemeljena, Sodišče prve stopnje kot pritožbeno sodišče zadevo vrne v razsojanje Sodišču za uslužbence, če o njej [še] ni mogoče odločati. (
9
)
16.
Menim, da je treba pojem „če stanje postopka to dovoljuje“ razlagati ob upoštevanju sodnega sistema Skupnosti in nalog prvostopenjskega sodišča ter drugostopenjskega sodišča, ki odloča o pritožbi.
17.
V obravnavani zadevi je za odločanje o sporu med M in EMEA ratione materiae pristojno Sodišče prve stopnje. Ta pristojnost je nastala z vložitvijo tožbe in pomeni, da mora najprej preizkusiti dopustnost tožbe, in nato, če je dopustna, njeno utemeljenost na podlagi dejanskega in pravnega stanja, ugotovljenega na podlagi načela kontradiktornosti.
18.
Skoraj ni treba omeniti, da si meritorne sodne odločbe, sprejete, ne da bi bilo ugotovljeno dejansko stanje, ni mogoče zamisliti. V obravnavani zadevi je bilo Sodišče za uslužbence edino sodišče, ratione materiae pristojno za ugotavljanje dejanskega stanja.
19.
Sodišče prve stopnje je namreč v sklepu z dne 19. oktobra 2007 ugotovilo le nedopustnost tožbe, ne da bi meritorno odločalo o zadevi. Ta možnost izhaja iz člena 114 Poslovnika Sodišča prve stopnje (
10
), katerega cilj je ekonomičnost sodnega postopka. Iz tega je razvidno, da Sodišče za uslužbence ni ugotovilo dejanskega in pravnega stanja morebitne meritorne odločbe.
20.
Sodišče prve stopnje je bilo v spor med M in EMEA vpleteno zaradi pritožbe, ki je v skladu s členom 11(1) Priloge k Statutu Sodišča omejena na pravna vprašanja in torej lahko temelji na pritožbenih razlogih v zvezi z nepristojnostjo Sodišča za uslužbence, kršitvami postopka pred tem sodiščem, ki škodujejo interesom zadevne stranke, in kršitvami prava Skupnosti, ki jih stori Sodišče za uslužbence.
21.
Iz take opredelitve pritožbe je razvidno, da je pritožbeno sodišče vezano na dejansko podlago, ki jo je ugotovilo prvostopenjsko sodišče, torej Sodišče za uslužbence.
22.
Ker je Sodišče za uslužbence o zadevi odločilo s sklepom, s katerim je tožbo zavrglo kot nedopustno, menim, da je bil edini namen pritožbenega postopka ugotoviti, ali je tožba dopustna. Ker Sodišče za uslužbence ni ugotovilo dejanskega stanja in tako ni opredelilo dejanske podlage, Sodišče prve stopnje ni moglo meritorno odločati o sporu.
23.
Menim, da je mogoče na splošno ugotoviti, da kadar Sodišče za uslužbence s sklepom tožbo zavrže kot nedopustno, ne da bi meritorno odločalo o zadevi, stanje postopka Sodišču prve stopnje ne dovoljuje, da odloči o pritožbi.
24.
Menim, da ravnanje Sodišča prve stopnje, kot je to v obravnavani zadevi, pomeni slabost delovanja sodnega sistema Skupnosti.
25.
Slabost je posledica zmede glede pristojnosti sodišč ratione materiae. Sodišče prve stopnje kot drugostopenjsko sodišče je v bistvenih značilnostih poseglo v pristojnost ratione materiae Sodišča za uslužbence predvsem glede ugotavljanja dejanske podlage, ki je potrebna za meritorno odločanje o sporu.
26.
Sodišče prve stopnje je zato de facto postalo prvostopenjsko sodišče. V pritožbenem postopku, ki je omejen na pravna vprašanja, ni bilo mogoče uporabiti postopkovnega načela kontradiktornosti, ki se praviloma uporablja le v postopku pred prvostopenjskim sodiščem. V pritožbenem postopku je mogoče preučiti samo to, ali je bilo v postopku pred prvostopenjskim sodiščem kršeno načelo kontradiktornosti.
27.
Iz tega je razvidno, da je Sodišče prve stopnje s tem, da je ravnalo tako kot v obravnavani zadevi, kršilo načelo, da je sodišče določeno z zakonom, v skladu s katerim nikomur ni mogoče odvzeti pravice, da zadevo predloži sodišču, ki ga določa zakon (
11
). Za ugotovitev pravne podlage in njene podrejenosti nekemu pravnemu pravilu je pristojno Sodišče za uslužbence. Ta ugotovitev je tesno povezana z vprašanjem sestave sodišča, ki je v skladu s sodno prakso Sodišča temelj pravice do poštenega sojenja. (
12
)
28.
Poleg tega je zaradi meritorne sodbe Sodišča prve stopnje, ki odloča o pritožbi, neuspela stranka izgubila možnost izkoristiti pravico do sodnega varstva z vložitvijo pritožbe. (
13
) V zvezi s tem je treba opozoriti, da je na podlagi ustaljene sodne prakse Sodišča (
14
) načelo učinkovitega sodnega varstva splošno načelo prava Skupnosti, ki izhaja iz skupnih ustavnih tradicij držav članic in je potrjeno v členih 6 in 13 EKČP ter prav tako v členu 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, razglašene 7. decembra 2000 v Nici (
15
).
29.
Nazadnje je treba ugotoviti, da sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009 zaradi napačne razlage člena 13(1) Statuta Sodišča vsebuje napake.
Škodovanje enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti s sodbo Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009
30.
Menim, da posledice napačne razlage člena 13(1) Priloge k Statutu Sodišča presegajo omejitve spora med M in EMEA, in da torej sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009, ki je bila izrečena na podlagi te napačne razlage, škoduje enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti.
31.
Kot sem navedel zgoraj v točki 6, lahko napačna odločba škoduje enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti le, če je v nasprotju z enim od splošnih načel prava Skupnosti. Menim, da je bil v obravnavani zadevi ta pogoj izpolnjen.
32.
Menim, da je bila zaradi napačne razlage člena 13(1) Priloge k Statutu Sodišča kršena pravica do izjave pred Sodiščem za uslužbence, ki je bilo v obravnavani zadevi edino sodišče, ratione materiae pristojno za ugotavljanje dejanskega stanja v skladu z načelom kontradiktornosti, za namene meritornega odločanja o sporu. Tudi pravica do poštenega sojenja, ki je v skladu s sodno prakso Sodišča (
16
) temeljna pravica, ki jo Evropska unija spoštuje kot splošno načelo na podlagi člena 6(2) PEU, je bila kršena, saj je pravica do izjave eden od njenih elementov.
33.
Poleg tega, kot sem že poudaril v točki 27, je Sodišče prve stopnje z izrekom meritorne sodbe kršilo tudi načelo z zakonom določenega sodišča in pravico do sodnega varstva z vložitvijo pritožbe, ki sta prav tako izraz pravice do poštenega sojenja.
34.
Ob upoštevanju zgornje analize je treba ugotoviti, da sodba Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009 škoduje enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti.
Obseg razveljavitve sodbe Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009
35.
Čeprav se zavedam obsega revizije sodbe Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009, ki je bil določen z odločbo Sodišča z dne 24. junija 2009, pa je iz izida revizije navedene sodbe razvidno, da je bilo v postopku pred Sodiščem prve stopnje, ki je bil opravljen pred njo, kršenih več vidikov pravice do poštenega sojenja. Posledice kršitve te temeljne pravice vplivajo na sodbo Sodišča prve stopnje z dne 6. maja 2009 v celoti. (
17
) Zato Sodišču predlagam, naj navedeno sodbo razveljavi v celoti in zadevo vrne v odločanje Sodišču prve stopnje.
36.
Mislim, da ni mogoče navesti, katere učinke odločitve Sodišča prve stopnje je treba šteti za dokončne za stranke v sporu v smislu člena 62b, prvi odstavek, Statuta Sodišča. Ker je bila dejanska podlaga ugotovljena s kršitvijo pravice do poštenega sojenja, Sodišče prav tako ne more dokončno odločiti o sporu v smislu člena 62b, prvi odstavek, Statuta Sodišča.
Predlog
37.
Glede na zgornje ugotovitve Sodišču predlagam, naj odloči tako:
1.
Ugotovi naj se, da sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti (pritožbeni senat) z dne 6. maja 2009 v zadevi M proti EMEA (T-12/08 P) škoduje enotnosti ali doslednosti prava Skupnosti, ker je Sodišče prve stopnje kot pritožbeno sodišče pojem „če stanje postopka to dovoljuje“ v smislu člena 61 Statuta Sodišča in člena 13(1) Priloge k navedenemu statutu razlagalo tako, da mu omogoča obravnavati zadevo in o njej meritorno odločiti, ne glede na to, da se je pritožba, ki mu je bila predložena, nanašala na preizkus obravnavanja ugovora nedopustnosti na prvi stopnji.
2.
Sodba Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 6. maja 2009 v zadevi M proti EMEA (T-12/08 P) naj se razveljavi.
3.
Zadeva naj se vrne v odločanje Sodišču prve stopnje Evropskih skupnosti.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	C-197/09 RX, ZOdl., str. I-12033.
(
3
)	T-12/08 P, še neobjavljena v ZOdl. JU.
(
4
)	Ta možnost je določena v členu 225(2), drugi pododstavek, ES in členih 62, 62a in 62b Statuta Sodišča.
(
5
)	„Nepravilna odločba“ pomeni odločbo, ki z vidika materialnega prava ni pravilna, ali odločbo, ki je z vidika materialnega prava pravilna, vendar je bila sprejeta na podlagi nepravilne uporabe Poslovnika.
(
6
)	Glej sodbo z dne 15. oktobra 2009 v zadevi Audiolux in drugi (C-101/08, ZOdl., str. I-9826, točka 63).
(
7
)	F-23/07, še neobjavljen v ZOdl. JU.
(
8
)	Poslovnik Sodišča za uslužbence je začel veljati šele 1. novembra 2007 – do takrat se je za Sodišče za uslužbence na podlagi člena 3(4) Sklepa Sveta z dne 2. novembra 2004 o ustanovitvi Sodišča za uslužbence Evropske unije (2004/752/ES, Euratom) uporabljal Poslovnik Sodišča prve stopnje.
(
9
)	Sodišče ima, kadar odloča o pritožbi, isto obveznost na podlagi člena 61 Statuta Sodišča, čeprav je njegovo besedilo malo drugačno.
(
10
)	Člen 114 Poslovnika Sodišča prve stopnje se je na podlagi člena 3(4) Sklepa Sveta z dne 2. novembra 2004 o ustanovitvi Sodišča za uslužbence Evropske unije (2004/752/ES, Euratom) mutatis mutandis v tem obdobju uporabljal za Sodišče za uslužbence.
(
11
)	V obravnavani zadevi imata vlogo zakona Pogodba ES in Statut Sodišča.
(
12
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 19. februarja 2009 v zadevi Gorostiaga Atxalandabaso proti Parlamentu (C-308/07 P, ZOdl., str. I-1059, točka 42).
(
13
)	Če je taka pritožba v procesnem pravu izrecno dovoljena.
(
14
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 16. julija 2009 v zadevi Mono Car Styling (C-12/08, ZOdl., str. I-6653, točka 47 in navedena sodna praksa.)
(
15
)	UL C 364, str. 1.
(
16
)	Glej v tem smislu sodbo Gorostiaga Atxalandabaso proti Parlamentu (navedena v opombi 12, točka 41 in navedena sodna praksa).
(
17
)	Seveda ta ugotovitev velja tudi za izrek v zvezi s stroški.