Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
LAILE MEDINA,
predstavljeni 5. junija 2025(1)
Zadeva C‑111/24 P
German Khan
proti
Svetu Evropske unije
„ Pritožba – Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi, sprejeti v zvezi z dejanji Rusije, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine – Zamrznitev sredstev – Uvrstitev imena pritožnika na sezname zadevnih oseb, subjektov in organov – Člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145/SZVP – Razlaga – Pojem ‚vodilni poslovnež‘ – Specifično osebno ravnanje v smislu vpliva na vlado Ruske federacije – Preizkus utemeljenosti tožbenih razlogov, s katerimi se izpodbijajo vsa merila za uvrstitev na seznam, s strani Splošnega sodišča – Ekonomičnost sodnih postopkov – Učinkovito sodno varstvo – Pravica do ugleda – Brezpredmetnost “
I.      Uvod
1.        Ti sklepni predlogi se nanašajo na pritožbo, ki jo je German Khan(2) vložil za razveljavitev sodbe z dne 29. novembra 2023, Khan/Svet (T‑333/22, EU:T:2023:758)(3). Splošno sodišče je s to sodbo zavrnilo tožbo pritožnika na podlagi člena 263 PDEU zoper:
–        Sklep Sveta (SZVP) 2022/429 z dne 15. marca 2022 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 87
I, str. 44) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2022/427 z dne 15. marca 2022 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 87
I, str. 1)(4) in
–        Sklep Sveta (SZVP) 2022/1530 z dne 14. septembra 2022 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 239, str. 149) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2022/1529 z dne 14. septembra 2022 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 239, str. 1)(5)
v delu, v katerem je bilo s temi akti ime pritožnika vpisano na sezname, priložene tem aktom. Na podlagi teh aktov je Svet Evropske unije pritožniku prepovedal vstop na ozemlje držav članic in tranzit čezenj ter zamrznil vsa njegova sredstva in gospodarske vire na tem ozemlju.
2.        Obravnavana zadeva se nanaša na eno od prvih pritožb, vloženih pri Sodišču, v zvezi z omejevalnimi ukrepi, ki jih je Svet sprejel leta 2022 po invaziji oboroženih sil Ruske federacije na Ukrajino.(6) Sodišču, ki odloča v velikem senatu, v glavnem daje priložnost, da poda razlago merila iz člena 1(1)(e) in člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145/SZVP(7), kakor je bil spremenjen s Sklepom (SZVP) 2022/329(8), in iz člena 3(1)(g) Uredbe (EU) št.
269/2014,(9) kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) 2022/330(10). To merilo, ki se poljudno imenuje „merilo (g)“, določa, da se na sezname uvrstijo vodilni poslovneži, vključeni v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije.
3.        Pritožnik med drugim trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen,(11) ker je v bistvu ugotovilo, da izpolnitev merila, ki ga vsebuje, ne zahteva, da Svet dokaže kakršno koli specifično ravnanje ali prispevek osebe, uvrščene na seznam, zlasti v smislu vpliva na vlado Ruske federacije, ali da dokaže povezavo z režimom te države. Poleg tega trdi, da je Splošno sodišče napačno zavrnilo preučitev tožbenih razlogov, navedenih na prvi stopnji, zoper njegovo uvrstitev na seznam na podlagi člena 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.
4.        Ta zadeva je povezana z zadevami C‑696/23 P, C‑704/23 P, C‑711/23 P in C‑35/24 P, ki izhajajo iz pritožb, ki so jih Dmitry Alexandrovich Pumpyanskiy, Tigran Khudaverdyan, Viktor Filippovich Rashnikov oziroma Dmitry Arkadievich Mazepin vložili zoper sodbe Splošnega sodišča, s katerimi je bila potrjena uvrstitev njihovih imen na sezname oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi na podlagi člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Danes so predstavljeni tudi sklepni predlogi v teh zadevah, v katerih se bom, zlasti glede na glavne skupne trditve pritožnikov, osredotočila na specifična vprašanja, in sicer med drugim v zvezi z razlago merila za uvrstitev na seznam iz te določbe, za katera me je Sodišče prosilo, naj jih preučim.
II.    Dejansko stanje in postopek
A.      Dejansko stanje
5.        Dejansko stanje spora je predstavljeno v točkah od 2 do 18 izpodbijane sodbe. Za namene teh sklepnih predlogov ga je mogoče povzeti s sklicevanjem na naslednja neizpodbijana dejstva.
6.        Pritožnik je poslovnež z ruskim in izraelskim državljanstvom.
7.        Svet Evropske unije je 17. marca 2014 na podlagi člena 29 PEU sprejel Sklep 2014/145. Svet je istega dne na podlagi člena 215(2) PDEU sprejel Uredbo št. 269/2014. Oba akta se nanašata na omejevalne ukrepe v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine.
8.        Svet je 25. februarja 2022 sprejel Sklep 2022/329 o spremembi Sklepa 2014/145 in Uredbo 2022/330 o spremembi Uredbe št. 269/2014, s katerima so bila med drugim spremenjena merila, v skladu s katerimi so lahko fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi predmet zadevnih omejevalnih ukrepov.
9.        Člen 1(1)(b) in (e) Sklepa 2014/145, v različici po spremembi s Sklepom 2022/329(12), preprečuje vstop na ozemlje držav članic ali tranzit čezenj fizičnim osebam, ki izpolnjujejo nekatera merila, ki so v bistvu enaka meriloma iz člena 2(1)(d) in (g) tega sklepa. Zadnjenavedena določba pa predpisuje zamrznitev sredstev in gospodarskih virov fizičnih oseb, ki izpolnjujejo ta merila.
10.      Natančneje, člen 2(1)(d) in (g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, določa:
„1.      Zamrznejo se vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo:
[…]
(d)      fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, ali pa imajo od njih korist;
[…]
(g)      vodilni poslovneži ali pravne osebe, subjekti ali organi, vključeni v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, odgovorni za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine […].“
11.      Uredba št. 269/2014, v različici po spremembi z Uredbo 2022/330(13), nalaga sprejetje ukrepov zamrznitve sredstev in predpisuje podrobna pravila te zamrznitve sredstev, ki so v bistvu enaka tistim iz Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Člen 3(1)(d) in (g) Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena, v bistvu povzema člen 2(1)(d) in (g) tega sklepa.
12.      Svet je 15. marca 2022 zaradi resnosti razmer v Ukrajini sprejel sporna prvotna akta. Ime pritožnika je bilo dodano na seznam, priložen Sklepu 2014/145, kakor je bil spremenjen, in na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, kakor je bila spremenjena, iz teh razlogov:
„[Pritožnik] je večinski delničar konglomerata Alfa Group, ki vključuje Alfa Bank in je eden največjih ruskih davkoplačevalcev. Domneva se, da je ena najvplivnejših oseb v Rusiji. Tako kot drugi lastniki banke Alfa Bank (Mikhail Fridman in Petr Aven) vzdržuje tesne odnose z Vladimirjem Putinom in z njim še naprej trguje, kar mu zagotavlja pomembne prednosti. Lastniki skupine Alfa imajo na podlagi tega poslovne in pravne koristi. Putinova najstarejša hči Marija je vodila dobrodelni projekt Alfa-Endo, ki ga je financirala Alfa Bank. Vladimir Putin je nagradil zvestobo podjetja Alfa Group ruskim oblastem, tako da jo je politično podpiral pri načrtovanih tujih naložbah.
Torej dejavno materialno ali finančno podpira ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, ali pa ima od njih korist. Je tudi eden vodilnih ruskih poslovnežev, vključenih v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, odgovorni za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine.“
13.      Svet je 16. marca 2022 v Uradnem listu Evropske unije (UL 2022, C 121
I, str. 1) objavil obvestilo osebam, za katere veljajo omejevalni ukrepi iz prvotnih aktov.
14.      Pritožnik je 21. marca 2022 Svet zaprosil za odobritev dostopa do dokumentov, ki so bili podlaga za sprejetje omejevalnih ukrepov proti njemu. Svet je tej prošnji ugodil 29. marca 2022.
15.      Pritožnik je 1. junija 2022 pri Svetu vložil zahtevo za ponovno preučitev.
16.      Svet je 14. septembra 2022 sprejel akta o ohranitvi, s katerima so bili ukrepi, sprejeti proti pritožniku, podaljšani do 15. marca 2023, ne da bi spremenil razloge za uvrstitev njegovega imena na zadevne sezname.
B.      Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
17.      Pritožnik je 6. junija 2022 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložil tožbo za razglasitev ničnosti prvotnih aktov. Potem je pritožnik vložil prilagoditveno vlogo, da bi spremenil predlog svoje tožbe tako, da bi vanj vključil predlog za razglasitev ničnosti aktov o ohranitvi.
18.      Pritožnik je v utemeljitev tožbe navedel tri tožbene razloge, ki se v bistvu nanašajo, prvič, na neobstoj pravne podlage za sprejetje merila iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, drugič, na neupoštevanje načela sorazmernosti in, tretjič, na očitno napako pri presoji. Na obravnavi je pritožnik navedel, da je s prvima dvema navedenima tožbenima razlogoma dejansko želel uveljavljati ugovor nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU zoper člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Poleg tega je pritožnik v prilagoditveni vlogi navedel četrti tožbeni razlog zoper akta o ohranitvi, ki se nanaša na bistveno kršitev postopka in zlasti na kršitev obveznosti rednega pregleda in obveznosti obrazložitve.
19.      Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo tožbo pritožnika zavrnilo, pri čemer je med drugim navedlo te razloge.
20.      Prvič, Splošno sodišče je zavrnilo tožbeni razlog pritožnika, da je merilo iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, nezakonito, ker nima pravne podlage. V zvezi s tem je Splošno sodišče navedlo, da sporni akti temeljijo na Pogodbah in zlasti na členu 29 PEU, kar zadeva sklepa 2022/429 in 2022/1530, ter na členu 215 PDEU, kar zadeva izvedbeni uredbi 2022/427 in 2022/1529. Ti akti so torej imeli upoštevni pravni podlagi na področju skupne zunanje in varnostne politike.(14) Poleg tega je Splošno sodišče navedlo, da člen 215(2) PDEU Svetu omogoča sprejetje omejevalnih ukrepov zgolj pod pogojem, da sklep, sprejet v skladu s poglavjem 2 naslova V Pogodbe EU, določa take ukrepe. Splošno sodišče je menilo, da če je ta pogoj izpolnjen, je člen 215(2) PDEU ustrezna pravna podlaga za sprejetje aktov, s katerimi se nalagajo omejevalni ukrepi, tudi za naslovnike, ki nimajo nobene zveze z vladajočim režimom tretje države.(15)
21.      Drugič, glede domnevne kršitve načela sorazmernosti je Splošno sodišče menilo, da lahko na zakonitost ukrepa, sprejetega na področjih, ki vključujejo politične odločitve, vpliva le očitna neprimernost ukrepa, glede na cilj, ki mu sledi pristojna institucija. Splošno sodišče je navedlo, da obstaja racionalno razmerje med (i) ciljno usmerjenostjo na vodilne poslovneže, ki delujejo v gospodarskih sektorjih, ki vladi zagotavljajo znaten dohodek, ob upoštevanju pomembnosti teh sektorjev za rusko gospodarstvo, in (ii) ciljem omejevalnih ukrepov v obravnavani zadevi, ki je povečati pritisk na Rusko federacijo in povečati stroške njenega delovanja, ki spodkopava ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine. Zato je Splošno sodišče sklenilo, da je treba pristop, ki je ciljno usmerjen na te osebe, šteti za skladen s tem ciljem in ga glede na ta cilj ni mogoče šteti za očitno neprimernega.(16)
22.      Tretjič, kar zadeva zatrjevano napako pri presoji pri uporabi člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, za pritožnika je Splošno sodišče menilo, da merilo, ki ga vsebuje, vključuje koncept vpliva v povezavi z opravljanjem dejavnosti v gospodarskih sektorjih, ki vladi Ruske federacije zagotavljajo znaten vir prihodka, brez kakršnih koli nadaljnjih pogojev v zvezi s povezavo z režimom te vlade. Po mnenju Splošnega sodišča je Svet s tem merilom želel izkoristiti vpliv, ki ga lahko ima kategorija zadevnih oseb na ruski režim, tako da jih je spodbudil k izvajanju pritiska nanj, da bi ta režim spremenil svojo politiko. Tako je treba pojem „vodilni poslovneži“ razumeti tako, da se nanaša na njihovo pomembnost glede na, med drugim, njihov poklicni status, pomembnost njihovih gospodarskih dejavnosti, obseg njihove kapitalske udeležbe ali njihove funkcije v enem ali več podjetjih, v katerih opravljajo te dejavnosti.(17) V zvezi s to zadevo je Splošno sodišče navedlo, da je Svet predložil sklenjen krog dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, s katerimi je mogoče dokazati, da je pritožnik vključen v gospodarski sektor, in sicer v bančni sektor, ki je za vlado Ruske federacije pomenil znaten vir prihodka.(18)
23.      Glede na zgoraj navedeno je Splošno sodišče ugotovilo, da je bila uvrstitev imena pritožnika v prvotna akta v skladu z merilom iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, dovolj utemeljena. V tem okviru je Splošno sodišče nadalje navedlo, da ni treba preučiti tožbenega razloga pritožnika, ki se je nanašal na nezadostnost dokazov za utemeljitev uporabe merila iz člena 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.(19)
III. Predlogi in postopek pred Sodiščem
24.      Pritožnik s pritožbo, ki je bila v pri Sodišču vložena 8. februarja 2024, Sodišču predlaga, naj:
–        izpodbijano sodbo razveljavi;
–        sporne akte razglasi za nične;
–        podredno, zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;
–        Svetu naloži plačilo stroškov.
25.      Svet v odgovoru, vloženem 15. maja 2024, predlaga, naj Sodišče pritožbo zavrne ter pritožniku naloži plačilo stroškov.
26.      Na obravnavi 11. februarja 2025 sta pritožnik in Svet odgovorila na vprašanja za ustni odgovor, ki jih je postavilo Sodišče, zlasti glede razlage izraza „vodilni poslovneži“ iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, in glede vprašanja, ali bi moralo Splošno sodišče preizkusiti utemeljenost izpodbijanja vseh meril za uvrstitev na seznam, ki jih je Svet v spornih aktih uporabil za pritožnika, glede na sodbo z dne 29. novembra 2018, Bank Tejarat/Svet (C‑248/17 P, EU:C:2018:967).
IV.    Presoja
27.      Pritožnik v utemeljitev pritožbe v bistvu navaja sedem razlogov in zatrjuje:
–        prvič, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker ni preverilo, ali je bila uporaba člena 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, za pritožnika utemeljena;
–        drugič, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri razlagi izraza „vodilni poslovneži“ iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen;
–        tretjič, Splošno sodišče je kršilo člen 215(2) PDEU;
–        četrtič, razlaga izraza „vodilni poslovneži“ iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, ki jo je podalo Splošno sodišče, krši načelo pravne varnosti, lastninsko pravico in svobodo gospodarske pobude;
–        petič, Splošno sodišče je izkrivilo pomen dokazov, uporabljenih zoper pritožnika, in kršilo obveznost obrazložitve;
–        šestič, Splošno sodišče je napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da je bančni sektor sektor, ki vladi zagotavlja znaten vir prihodkov v smislu člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen;
–        sedmič, Splošno sodišče je kršilo pravico do poštenega sojenja in načelo enakosti orožij.
28.      Sodišče je zahtevalo preučitev specifičnih trditev v zvezi z razlago izraza „vodilni poslovneži“ iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, ki v bistvu zadevajo drugi in četrti pritožbeni razlog. Poleg tega je Sodišče zahtevalo analizo trditev pritožnika v zvezi z vprašanjem, ali je Splošno sodišče storilo napako, ker ni preučilo utemeljenosti uporabe člena 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, za pritožnika. Te trditve so navedene v prvem pritožbenem razlogu. Moja analiza se bo osredotočila na ta glavna vprašanja, na katera so se stranke ustno osredotočile na obravnavi, kot je zahtevalo Sodišče.
A.      Drugi in četrti pritožbeni razlog
29.      Pritožnik z drugim in četrtim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je napačno razlagalo merilo iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Splošnemu sodišču v bistvu očita, da je razsodilo, da izraz „vodilni poslovneži“ iz te določbe od Sveta ne zahteva, da dokaže obstoj specifičnega ravnanja osebe, uvrščene na seznam, zlasti v smislu vpliva na vlado Ruske federacije, ali da dokaže kakršno koli povezavo z režimom te države. Trdi, da je iz nekaterih jezikovnih različic člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, na primer iz francoske različice, v kateri je uporabljen izraz „femmes et hommes d’affaires influents“, razvidno, da uporaba te določbe zahteva obstoj ravnanja, ki vpliva na to vlado, ali obstoj povezave z njo zaradi izvajanja tega vpliva.
30.      Svet te trditve prereka.
31.      Kot je razvidno iz točke 10 teh sklepnih predlogov, člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, določa zamrznitev vseh sredstev in gospodarskih virov, ki pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo oziroma ki jih nadzirajo „vodilni poslovneži […], vključeni v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, odgovorni za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine“.
32.      V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je. Tako je zlasti, kadar besedilo zadevne določbe prava Unije za opredelitev svojega pomena in obsega ne napotuje izrecno na pravo držav članic, kar v obravnavanem primeru velja za člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.(20)
33.      Prvič, kar zadeva jezikovno razlago izraza „vodilni poslovneži“, je splošno znano, da beseda „poslovnež“ označuje osebo, ki se ukvarja s posli, običajno na izvršilni ravni v podjetju. Poleg tega se izraz „posel“ nanaša na opravljanje gospodarske ali komercialne dejavnosti. Pojem „poslovneži“ iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, se torej nanaša na osebe, ki opravljajo gospodarsko ali komercialno dejavnost v družbi, katere lastniki so ali v kateri imajo pomembno funkcijo.(21)
34.      Izraz „leading“ („vodilni“) pa je pridevnik, ki je v angleščini opredeljen kot „very important or most important“ („zelo pomemben ali najpomembnejši“).(22) Ker izrazu „vodilni poslovneži“ v členu 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, sledi navedba „vključeni v gospodarske sektorje“, je treba pojem „vodilni“ razumeti tako, da se nanaša na pomen zadevnega poslovneža v sektorju, v katerem deluje, in na vpliv, ki ga ta oseba lahko izvaja v tem sektorju, kar je v bistvu ugotovitev Splošnega sodišča v točki 91 izpodbijane sodbe. Poleg tega, kot je navedeno v isti točki, je „vodilno“ naravo poslovneža mogoče izkazati med drugim glede na njegov poklicni status, pomembnost njegovih gospodarskih dejavnosti, obseg njegovih kapitalskih udeležb ali njegove funkcije v eni ali več družbah, v katerih opravlja te dejavnosti. Pritožnik v pritožbi te ugotovitve posebej ne izpodbija.
35.      Iz tega sledi, da Splošno sodišče z jezikovnega vidika s tem, da je v točkah od 88 do 90 izpodbijane sodbe v bistvu ugotovilo, da mora Svet za ugotovitev, da je oseba „vodilni poslovnež“ v smislu člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, dokazati le, da zadevna oseba opravlja gospodarsko ali komercialno dejavnost v družbi in da se za to osebo šteje – v skladu z elementi, opisanimi v točki 91 izpodbijane sodbe – da je zelo pomemben ali najpomembnejši poslovnež v gospodarskem sektorju, v katerem deluje, in sicer tak, da lahko v tem sektorju izvaja vpliv, ni storilo nobene napake.
36.      Res je, da je v nekaterih jezikovnih različicah člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, samostalnik „poslovneži“ natančneje določen z besedo, ki je v angleščini enakovredna besedi „influential“
(„vplivni“), namesto z besedo „vodilni“. Pritožnik se sklicuje na to okoliščino in trdi, da morajo biti poslovneži, na katere se nanaša ta določba, sposobni izvajati vpliv ne le v gospodarskem sektorju, v katerem delujejo, ampak posebej na samo vlado Ruske federacije.
37.      Vendar v zvezi s tem opozarjam, da se v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča formulacija določbe prava Unije, ki se uporablja v eni ali malo jezikovnih različicah, ne more uporabljati kot edina podlaga za razlago te določbe. Določbe prava Unije je treba razlagati in uporabljati enotno, ob upoštevanju različic v vseh jezikih Evropske unije.(23)
38.      V obravnavani zadevi, podobno kot je na obravnavi pojasnil Svet, ugotavljam, da je v dvanajstih jezikovnih različicah člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, samostalnik „poslovneži“ natančneje določen z besedo, ki je v angleščini enakovredna besedi „leading“
(„vodilni“).(24) Poleg teh različic je v nekaterih drugih uporabljena beseda, ki jo je mogoče v angleščino prevesti kot „prominent“
(„prominentni“) ali „principal“
(„glavni“) in ki se s semantičnega vidika ujema z besedo „vodilni“.(25) Ugotovitve iz točke 34 teh sklepnih predlogov v zvezi z razlago izraza „vodilni poslovneži“ v angleščini se torej v celoti uporabljajo za vse te različice.
39.      Nasprotno pa je samostalnik „poslovneži“ iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, le v francoski, latvijski in litovski jezikovni različici natančneje določen s pridevnikom, ki bi bil v angleščino preveden kot „influential“
(„vplivni“). Vendar je tudi v teh jezikih eden od glavnih pomenov besede „vpliven“ lastnost biti „pomemben“.(26) Zato je treba za zagotovitev enotne razlage in uporabe člena (2)(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, kot se zahteva s sodno prakso, navedeno v točki 37 zgoraj, francosko, latvijsko in litovsko jezikovno različico izraza „vodilni poslovneži“ razlagati enako kot večino jezikovnih različic te določbe, in sicer tako, da se nanaša na pomembnost zadevnega poslovneža v gospodarskem sektorju, v katerem deluje in v katerem lahko izvaja vpliv. Splošno sodišče torej v točki 92 izpodbijane sodbe, v kateri je prišlo do enake ugotovitve, ni storilo nobene napake.
40.      Iz zgornjih preudarkov izhaja, da z jezikovnega vidika trditev pritožnika, da izraz „vodilni poslovneži“, kot je naveden v členu 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, od Sveta zahteva, da dokaže specifično ravnanje osebe, uvrščene na seznam, zlasti v smislu vpliva na vlado Ruske federacije, ali da dokaže povezavo z režimom te države, ni utemeljena.
41.      Drugič, v zvezi s kontekstualno razlago moram najprej opozoriti, da je bilo merilo za uvrstitev na seznam, ki se nanaša na „vodilne poslovneže“, kot je določeno v členu 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, prvič uvedeno s Sklepom 2022/329. Zadnjenavedeni sklep je bil sprejet 25. februarja 2022, to je dan po tem, ko je predsednik Ruske federacije napovedal vojaško operacijo v Ukrajini, ruske oborožene sile pa so začele napad na to državo.(27)
42.      Poleg tega je treba poudariti, da je člen 2(1) Sklepa 2014/145, preden je bil spremenjen s Sklepom 2022/329, že vseboval merilo za uvrstitev na seznam, ki je v bistvu omogočalo ciljno usmerjenost na osebe, ki bi lahko posamično vplivale na vlado Ruske federacije. To je veljalo zlasti za člen 2(1)(d) Sklepa 2014/145, ki se je v bistvu nanašal na fizične osebe, ki materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, odgovorne za spodkopavanje ali ogrožanje ozemeljske nedotakljivosti, suverenosti in neodvisnosti Ukrajine, ali pa imajo od njih korist. Kot je že bilo navedeno v teh sklepnih predlogih,(28) je to merilo ostalo v Sklepu 2014/145, kakor je bil spremenjen, kar po mojem mnenju kaže na to, da bi bila razlaga člena 2(1)(g) tega sklepa tako, da zahteva dokaz o ravnanju, s katerim se izvaja vpliv na vlado Ruske federacije, in o povezavi z režimom, ki vlada tej državi, kot trdi pritožnik, preprosto odvečna in zato s kontekstualnega vidika nedosledna.
43.      Zato menim, da kontekstualna razlaga člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, trditev pritožnika ne podpira.
44.      Tretjič, kar zadeva teleološko razlago, člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, spada v pravni okvir, s katerim je bil določen sveženj omejevalnih ukrepov brez primere, katerih namen je, kot je Splošno sodišče pravilno opozorilo v točkah 52 in 88 izpodbijane sodbe,(29) izvajanje čim večjega pritiska na Rusko federacijo s povečanjem stroškov njenih dejanj za spodkopavanje ozemeljske nedotakljivosti, suverenosti in neodvisnosti Ukrajine.
45.      To so dejansko cilji omejevalnih ukrepov, sprejetih proti Rusiji, kot so v bistvu izraženi v sodbi z dne 25. junija 2020, VTB Bank/Svet (C-729/18 P, EU:C:2020:499, točka 59)(30), v kateri je navedena tudi sodba z dne 28. marca 2017, Rosneft (C-72/15, EU:C:2017:236, točka 123).(31) Obe sodbi sta se nanašali na razlago sektorskih omejevalnih ukrepov, sprejetih zaradi dejanj, ki povzročajo destabilizacijo razmer v Ukrajini, pred napadom ruskih oboroženih sil na Ukrajino 24. februarja 2022.(32) Vendar v nasprotju s tem, kar trdi pritožnik, cilji, ki jih je Sodišče opredelilo v teh sodbah, ostajajo veljavni za razlago posamičnih omejevalnih ukrepov iz obravnavane zadeve, pri čemer je treba opozoriti, da so bili tako sektorski kot posamični omejevalni ukrepi sprejeti v okviru skupnega odgovora na položaj, ki se je po ruskem napadu še poslabšal, kot je izrecno navedeno v uvodnih izjavah 10 in 11 Sklepa 2022/329 o spremembi Sklepa 2014/145.(33)
46.      V tem okviru v skladu z ugotovitvami Splošnega sodišča iz točk 52 in 53 izpodbijane sodbe menim, da je mogoče razumno pričakovati, da se bo s sprejetjem omejevalnih ukrepov proti vodilnim poslovnežem, na katere se nanaša člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, kar najbolj povečal pritisk na vlado Ruske federacije, da preneha vojaško agresijo na ukrajinskem ozemlju. Ti vodilni poslovneži imajo namreč osrednjo vlogo pri ohranjanju donosnosti gospodarskih sektorjev, v katerih so dejavni in ki navsezadnje krepijo finančna sredstva, ki jih ima vlada Ruske federacije na voljo za izvajanje svojih ukrepov in politik. Zato lahko omejevalni ukrepi iz obravnavane zadeve s poseganjem v dejavnost zadevnih vodilnih poslovnežev zmanjšajo prihodke, ki jih vlada Ruske federacije pridobi od upoštevnih sektorjev svojega gospodarstva, s čimer se povečajo stroški njenih vojaških akcij in omeji njena zmožnost spodkopavanja ozemeljske nedotakljivosti, suverenosti in neodvisnosti Ukrajine.
47.      Iz tega sledi, kot je Splošno sodišče navedlo v točkah 54 in 89 izpodbijane sodbe, da obstaja racionalno razmerje med, na eni strani, ciljno usmerjenostjo na vodilne poslovneže, vključene v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, in na drugi strani, ciljem omejevalnih ukrepov iz obravnavane zadeve. V nasprotju s tem, kar trdi pritožnik, to razmerje obstaja tudi ob neobstoju specifičnega ravnanja osebe, uvrščene na seznam, zlasti v smislu vpliva na vlado Ruske federacije, ali ob neobstoju povezave med to osebo in režimom, ki vlada tej državi.
48.      Teleološka razlaga člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, torej ne zahteva ponovne preučitve jezikovne in kontekstualne razlage te določbe, kot sta navedeni v točkah 40 in 43 teh sklepnih predlogov. Potrjuje namreč tezo, da izraz „vodilni poslovneži“ iz te določbe od Sveta zahteva le, da dokaže, da zadevna oseba opravlja gospodarsko ali komercialno dejavnost v družbi in da se ta oseba šteje za vsaj zelo pomembnega poslovneža v sektorju, v katerem je dejavna, s čimer lahko v njem izvaja vpliv.
49.      Poleg tega je treba v delu, v katerem pritožnik navaja, da je težko ugotoviti, kako bi morale osebe, uvrščene na seznam, ravnati, da ne bi bile uvrščene na seznam ali da bi bile s seznama izbrisane, poudariti, da je vodilne poslovneže mogoče s seznama izbrisati, če lahko dokažejo, da so zapustili funkcijo, ki je bila podlaga za njihovo uvrstitev na seznam. Tudi v tem primeru, čeprav lahko tak položaj upraviči prvotno uvrstitev na seznam, ne more povzročiti, da je položaj zadevne osebe časovno fiksiran in da se rednemu pregledu odvzame ves polni učinek, razen če lahko Svet še vedno dokaže tveganje izogibanja, kar je vprašanje, ki se v tej zadevi posebej ne postavlja.
50.      Ob upoštevanju zgornjih preudarkov se z nobeno od metod razlage, opredeljenih v sodni praksi Sodišča za določitev pomena določbe prava Unije, ne zahteva, kot trdi pritožnik, obstoj izvajanja vpliva zadevne osebe na vlado Ruske federacije ali obstoj povezave z njo, da bi bilo mogoče osebo opredeliti kot „vodilnega poslovneža“ v smislu člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.
51.      Zato menim, da Splošnemu sodišču ni mogoče očitati, da je napačno uporabilo pravo ali da je kršilo načelo pravne varnosti pri razlagi izraza „vodilni poslovneži“ iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.
52.      Drugi in četrti pritožbeni razlog je zato treba zavrniti.
B.      Prvi pritožbeni razlog
53.      Pritožnik s prvim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da ni preizkusilo tožbenih razlogov, navedenih na prvi stopnji, s katerimi se izpodbija njegova uvrstitev na seznam na podlagi člena 2(1)(d) spremenjenega Sklepa 2014/145. Trdi, da tudi ob predpostavki, da je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da je bila uvrstitev na seznam utemeljena v skladu s členom 2(1)(g) navedenega sklepa, kakor je bil spremenjen, dejstvo, da ni preučilo njegovih trditev v zvezi s členom 2(1)(d) navedenega sklepa, pomeni kršitev njegove pravice do učinkovitega sodnega varstva in pravice do ugleda. Natančneje, pritožnik trdi, da se Splošno sodišče, kadar izpodbijani akt temelji na različnih pravnih podlagah, ne more omejiti na preučitev veljavnosti samo ene od teh pravnih podlag. To še toliko bolj velja v obravnavanem primeru, v katerem se merili iz člena 2(1)(d) oziroma (g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, nanašata na popolnoma različne položaje.
54.      Svet te trditve prereka. Poudarja, da je bil pristop Splošnega sodišča v izpodbijani sodbi ustrezno podprt z ustaljeno sodno prakso Sodišča. Poleg tega Svet ugovarja razlikovanju pritožnika, kar zadeva merili iz člena 2(1)(d) oziroma (g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Trdi, da sta obe merili nevtralni, saj nobeno od njiju ne podaja vrednostne ocene o ravnanju zadevne osebe in ne pomeni, da bi Svet obsodil ravnanje te osebe.
55.      Uvodoma opozarjam, da Svet v aktih, obravnavanih v tej zadevi,(34) uvrstitev pritožnika na seznam ni oprl le na merilo iz člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, ampak tudi na merilo iz člena 2(1)(d) tega sklepa. Svet je v bistvu menil, da je pritožnik dejavno materialno ali finančno podpiral ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, ali pa imel od njih korist. Kot je razvidno iz obrazložitve, ki jo je podal Svet,(35) so bili med razlogi, ki utemeljujejo to uvrstitev, tesni odnos pritožnika s predsednikom Ruske federacije Vladimirjem Putinom in pomembne koristi, ki sta si jih izmenjala. Svet se je v ta namen skliceval tudi na politično pomoč, ki jo je Putin zagotovil skupini Alfa Group, katere glavni delničar je bil pritožnik, da bi razvila svoje načrte za tuje naložbe kot nagrado za lojalnost te skupine.
56.      Poudariti je treba, da je Splošno sodišče v točkah od 133 do 135 izpodbijane sodbe razsodilo, da je razlog za uvrstitev imena pritožnika na zadevne sezname, ki temelji na njegovem statusu vodilnega poslovneža, vključenega v gospodarske sektorje, ki vladi Ruske federacije zagotavljajo znaten vir prihodka, ki ustreza členu 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, dovolj utemeljen. V tem okviru je Splošno sodišče menilo, da ni treba preučiti utemeljenosti drugih očitkov, ki jih je navedel pritožnik in s katerimi je želel izpodbijati presojo Sveta glede uvrstitve pritožnika na seznam na podlagi člena 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.
57.      V skladu s sodno prakso Sodišča, ki jo je Splošno sodišče navedlo v točki 134 izpodbijane sodbe, glede nadzora zakonitosti sklepa, s katerim so bili sprejeti omejevalni ukrepi, in ob upoštevanju preventivnosti teh omejevalnih ukrepov, velja, da če sodišči Evropske unije ugotovita, da je vsaj eden od navedenih razlogov dovolj natančen in konkreten, da je utemeljen in da je zadostna osnova za utemeljitev tega sklepa, okoliščina, da drugi od teh razlogov to niso, ne more upravičiti razglasitve ničnosti navedenega sklepa.
58.      Ta ugotovitev je bila najprej navedena v sodbi z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518)(36), v kateri se je Sodišče izrecno sklicevalo na razloge, na katerih temelji uporaba merila za uvrstitev na seznam za zadevno osebo. Če je vsaj eden od teh razlogov utemeljen in zadosten, potem dejstvo, da drugi razlogi niso, ne pomeni, da je to merilo napačno uporabljeno in da je zato sklep Sveta nezakonit.(37) Sodišče je v poznejši sodni praksi, in sicer v sodbi z dne 29. novembra 2018, Bank Tejarat/Svet (C‑248/17 P, EU:C:2018:967),(38) uporabilo enako razlogovanje po analogiji za položaj, v katerem se eno od meril za uvrstitev – in ne le razlogi, ki upravičujejo uporabo tega merila – v okviru pritožbe šteje za utemeljeno. Po mnenju Sodišča v bistvu pritožbeni razlog, ki se nanaša na vsako dodatno merilo za vpis, v teh okoliščinah v bistvu postane brezpredmeten, saj je treba izrek izpodbijane sodbe šteti za utemeljen.(39)
59.      Glede obravnavane zadeve moram najprej poudariti, da se praksa Splošnega sodišča na področju omejevalnih ukrepov ne zdi dosledna, kot dokazujejo še nerešene zadeve, v katerih sem nedavno predstavila sklepne predloge (zadeva Timchenko/Svet, C‑702/23 P, EU:C:2025:273, in zadeva Timchenko/Svet C‑703/23 P, EU:C:2025:274). Splošno sodišče se v sodbah, izpodbijanih v teh zadevah, ni oprlo na sodno prakso Sodišča, ki izhaja na primer iz sodbe Bank Tejarat. Preizkusilo je zakonitost zadevnega sklepa Sveta glede na člen 2(1)(a) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, na eni strani in člena 2(1)(d) tega sklepa na drugi strani. To pomeni, da ima lahko pristop, ki ga bo Sodišče sprejelo v tej zadevi, pomembne posledice za prakso odločanja Splošnega sodišča.
60.      Ob tem je treba opozoriti, da v okviru ničnostne tožbe brezpredmetnost navajanega tožbenega razloga zadeva pomanjkanje njegove zmožnosti, v primeru da je utemeljen, da privede do razglasitve ničnosti, ki jo želi tožeča stranka.(40) Običajno je brezpredmeten razlog tisti, s katerim se graja vidik ukrepa v primerih, v katerih ukrep lahko zakonito temelji na drugih razlogih ali preudarkih.(41) V teh okoliščinah načelo ekonomičnosti postopka Splošnemu sodišču dopušča, da ne obravnava takega tožbenega razloga, ker v vsakem primeru ne bi vplival na zakonitost zadevnega akta.(42)
61.      Tudi če bi v obravnavni zadevi Splošno sodišče ugotovilo, da je Svet napačno uporabil člen 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, za pritožnika, to ne bi vplivalo na izrek sklepa Sveta – ki mu v bistvu prepoveduje vstop na ozemlje držav članic in s katerim so mu zamrznjena vsa sredstva na tem ozemlju – in bi sporni akti še vedno morali biti razglašeni za zakonite. Ravno to pa je položaj, na katerega se nanaša sodba Bank Tejarat, ki temelji na uveljavljeni predpostavki, da razglasitev ničnosti akta vpliva le na izrek akta, ki je predmet sodnega nadzora, ne pa na razloge, na katere je zadevna institucija oprla svojo odločitev.
62.      Poleg tega, čeprav za akte Unije velja domneva zakonitosti, kot trdi pritožnik, pa ta domneva velja le za izrek zadevnega akta, ne pa za razloge, na katerih ta izrek temelji. To pomeni, da kadar Splošno sodišče iz razlogov ekonomičnosti postopka zavrne preizkus utemeljenosti enega od meril za uvrstitev, uporabljenega za osebo, za katero veljajo omejevalni ukrepi, kot je podano v tem primeru, za presojo Sveta glede alternativnega merila ni mogoče šteti, da je bila potrjena s sodbo Splošnega sodišča. V zvezi s tem menim, da pritožnik napačno zatrjuje, da to, da Splošno sodišče ni preizkusilo njegove uvrstitve na seznam na podlagi člena 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, lahko posega v njegovo pravico do učinkovitega sodnega varstva.
63.      Poleg tega je res, da se v nasprotju s sodbo Bank Tejarat dve merili za uvrstitev, ki sta bili uporabljeni v tej zadevi, ne nanašata le na različne položaje, ampak sta tudi po naravi bistveno različni. Kot je razvidno iz prvega dela teh sklepnih predlogov, člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, v končni fazi omogoča, da se osebo uvrsti na seznam zaradi vključenosti te osebe kot vodilnega poslovneža v gospodarski sektor, ki je donosen za vlado Ruske federacije. Nasprotno pa člen 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, osebi, uvrščeni na seznam, pripisuje ravnanje materialne ali finančne podpore ruskim nosilcem odločitev, odgovornim za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, ali pa korist od njih.
64.      Vendar različna narava meril za uvrstitev na seznam, ki sta se uporabili za pritožnika v spornih aktih, ne more povzročiti dvoma glede konceptualnih preudarkov iz točk 60 in 61 zgoraj. Poleg tega različna narava tudi ne pretvori teh meril za uvrstitev na seznam v ločena elementa, ki ju je mogoče ločiti od preostanka sklepa Sveta, kar bi v skladu s sodno prakso Sodišča(43) omogočalo razglasitev delne ničnosti tega sklepa.
65.      Nazadnje, Sodišče je odločilo, da oseba, katere ime je bilo uvrščeno na seznam oseb, katerih premoženje se zamrzne, ohrani vsaj nepremoženjski interes za uveljavljanje ničnosti te uvrstitve, zato da sodišči Unije potrdita, da nikdar ne bi smela biti uvrščena na ta seznam, ob upoštevanju posledic za njen ugled, in to celo po izbrisu njenega imena s tega seznama.(44) V tej sodbi je Sodišče potrdilo, da oseba ohrani interes, ki temelji na njeni pravici do ugleda, za uveljavljanje razglasitve ničnosti sklepa Sveta o uvrstitvi na seznam, tudi ko ta institucija po rednem pregledu odloči, da to osebo izbriše s seznama. Vendar je položaj v tej zadevi drugačen, ker, ponovno, preizkus alternativnega merila za uvrstitev s strani Splošnega sodišča nikakor ne bi mogel voditi do razglasitve ničnosti spornih aktov. Zato – in v skladu z razpravami na obravnavi – je sredstvo, ki je pritožniku na voljo za varstvo njegovega ugleda, odškodninska tožba na podlagi člena 340 PDEU.(45)
66.      Glede na te preudarke menim, da je Splošno sodišče upravičeno sklenilo, da kadar se eno od meril, ki utemeljujejo uvrstitev na seznam, ugotovi za utemeljeno, ni potrebe, da bi se preizkusili razlogi, ki utemeljujejo alternativno merilo za uvrstitev na seznam in na katere se je Svet oprl kot podlago za isti sklep.
Zato in ker Splošnemu sodišču ni bilo treba preizkusiti utemeljenosti uvrstitve na seznam na podlagi člena 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, pritožnik napačno trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo.
67.      Prvi pritožbeni razlog bi bilo zato treba zavrniti.
V.      Predlog
68.      Glede na analizo, predstavljeno v teh sklepnih predlogih, Sodišču predlagam, naj zavrne pritožbo, kar zadeva drugi in četrti pritožbeni razlog v delu, v katerem se nanašata na razlago člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Poleg tega Sodišču predlagam, naj pritožbo zavrne kar zadeva prvi pritožbeni razlog.
69.      V zvezi s preostalimi pritožbenimi razlogi, ki jih je navedel pritožnik, in v zvezi s tem, kateri stranki je treba v skladu s členom 184(2) Poslovnika Sodišča naložiti plačilo stroškov, pa ne izražam nobenega mnenja.
1      Jezik izvirnika: angleščina.
2      V nadaljevanju: pritožnik.
3      V nadaljevanju: izpodbijana sodba.
4      V nadaljevanju skupaj: prvotna akta.
5      V nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi, in skupaj s prvotnima aktoma: sporni akti
6      Glej tudi sodbo z dne 13. marca 2025, Shuvalov/Svet (C‑271/24 P, EU:C:2025:180), ter moje sklepne predloge v zadevah Timchenko/Svet (C‑702/23 P, EU:C:2025:273) in Timchenko/Svet (C‑703/23 P, EU:C:2025:274).
7      Sklep Sveta z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 16).
8      Sklep Sveta z dne 25. februarja 2022 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL 2022, L 50, str. 1).
9      Uredba Sveta z dne 17. marca 2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 6).
10      Uredba Sveta z dne 25. februarja 2022 o spremembi Uredbe št. 269/2014 (UL 2022, L 51, str. 1).
11      Zaradi jedrnatosti bi bilo treba sklicevanje na merilo iz člena 2(1)(g) spremenjenega Sklepa 2014/145 razumeti tako, da se nanaša tudi na merilo iz člena 1(1)(e) navedenega sklepa in člena 3(1)(g) Uredbe št. 269/2014, kakor je bila spremenjena. Glej točki 9 in 11 teh sklepnih predlogov.
12      V nadaljevanju: Sklep 2014/145, kakor je bil spremenjen.
13      V nadaljevanju: Uredba št. 269/2014, kakor je bila spremenjena.
14      Izpodbijana sodba, točki 31 in 32.
15      Izpodbijana sodba, točke od 37 do 39.
16      Izpodbijana sodba, točke od 51 do 56.
17      Izpodbijana sodba, točke od 88 do 91.
18      Izpodbijana sodba, točka 111.
19      Izpodbijana sodba, točki 133 in 134.
20      Sodba z dne 20. marca 2025, DL (C‑61/24, EU:C:2025:197, točka 38 in navedena sodna praksa).
21      Glej v zvezi s tem opredelitev iz slovarja Cambridge Dictionary, ki je na voljo na https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/businessperson.
22      Glej med drugim opredelitev iz slovarja Cambridge Dictionary, ki je na voljo na https://dictionary.cambridge.org/dictionary/learner-english/leading.
23      Glej sodbo z dne 28. novembra 2024, Másdi
(C-169/23, EU:C:2024:988, točka 42 in navedena sodna praksa).
24      Glej bolgarsko, češko, nemško, estonsko, hrvaško, italijansko, madžarsko, poljsko, slovaško, slovensko, finsko in švedsko jezikovno različico člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.
25      Glej nizozemsko, portugalsko, špansko, irsko in romunsko jezikovno različico člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.
26      Glej med drugim opredelitev iz slovarja LeRobert, ki je na voljo na https://dictionnaire.lerobert.com/definition/influent.
27      Glej uvodno izjavo 9 Sklepa 2022/329.
28      Glej točko 10 zgoraj.
29      Ugotavljam, na kratko, da ugotovitve Splošnega sodišča v točkah od 52 do 54 izpodbijane sodbe v zvezi s cilji, ki se uresničujejo z omejevalnimi ukrepi, obravnavanimi v tej zadevi, spadajo v okvir presoje Splošnega sodišča v zvezi z ugovorom nezakonitosti, ki ga je pritožnik na prvi stopnji podal na podlagi člena 277 PDEU glede na načelo sorazmernosti. Vendar so v skladu z ugotovitvijo Splošnega sodišča iz točke 88 izpodbijane sodbe v okviru presoje razlage člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, zaradi česar je mogoče upoštevati vse te ugotovitve.
30      Glej tudi sodbo z dne 17. septembra 2020, Rosneft in drugi/Svet (C-732/18 P, EU:C:2020:727, točka 85).
31      Glej moje sklepne predloge v zadevi Timchenko/Svet (C-703/23 P, EU:C:2025:274, točka 52).
32      Glej Sklep Sveta 2014/512/SZVP z dne 31. julija 2014 o omejevalnih ukrepih zaradi delovanja Rusije, ki povzroča destabilizacijo razmer v Ukrajini (UL 2014, L 229, str. 13), kakor je bil spremenjen, in Uredbo Sveta (EU) št. 833/2014 z dne 31. julija 2014 o omejevalnih ukrepih zaradi delovanja Rusije, ki povzroča destabilizacijo razmer v Ukrajini (UL 2014, L 229, str. 1).
33      Sodišče bi želela opozoriti na uvodni izjavi 2 in 4 Sklepa 2022/329, v katerih je navedeno, da Evropska unija še vedno „neomajno podpira suverenost in ozemeljsko nedotakljivost Ukrajine“, ter v katerih je omenjena potreba po sprejetju nadaljnjih omejevalnih ukrepov, ki bodo imeli drastične posledice za Rusijo zaradi njene vojaške agresije. Poleg tega je v uvodni izjavi 10 Sklepa 2022/329 navedeno, da bo odziv Evropske unije „vključeval tako sektorske kot individualne omejevalne ukrepe“ kot odgovor na „neizzvani vdor v Ukrajino s strani oboroženih sil Ruske federacije“. Iz te izjave je razvidno, da sta ti vrsti ukrepov medsebojno prepletena elementa, katerih cilj je enak.
34      Glej točko 13 teh sklepnih predlogov.
35      Glej točko 12 teh sklepnih predlogov.
36      V nadaljevanju: sodba Kadi II.
37      Sodba Kadi II, točka 130.
38      V nadaljevanju: sodba Bank Tejarat.
39      Sodba Bank Tejarat, točki 60 in 61. Izrazi, ki jih je Sodišče uporabilo v teh točkah, se zdijo dvoumni, saj se nanašajo na „razloge“ in ne na „merila“. Vendar je iz točke 57 jasno, da se Sodišče sklicuje na merila za uvrstitev, obravnavana v tej zadevi, in ne razloge, na katerih temelji uporaba teh meril.
40      Glej sodbo z dne 21. septembra 2000, EFMA/Svet (C‑46/98 P, EU:C:2000:474, točka 38).
41      Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca Mengozzija v zadevi
Evropaïki Dynamiki/ECB (C‑401/09 P, EU:C:2011:31, točka 88).
42      Glej sklepne predloge generalnega pravobranilca La Pergole
v zadevi
EFMA/Svet
(C‑46/98 P, EU:C:1999:547, točka 10).
43      Glej v tem smislu sodbo z dne 16. julija 2015, Komisija/Svet (C‑425/13, EU:C:2015:483, točka 94 in navedena sodna praksa).
44      Glej sodbo z dne 31. januarja 2019, Islamic Republic of Iran Shipping Lines in drugi/Svet
(C‑225/17 P, EU:C:2019:82, točka 31 in navedena sodna praksa).
45      Glej v tem smislu sodbo z dne 30. maja 2017, Safa Nicu Sepahan/Svet (C‑45/15 P, EU:C:2017:402, točka 49).