62006CC0260
VERICA TRSTENJAK
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2007. július 10. (
1
)
C-260/06. és C-261/06. sz. egyesített ügyek
Daniel Escalier és Jean Bonnarel
elleni
büntetőeljárások
„Növényvédő szerek — Párhuzamos behozatal — Forgalombahozatali engedélyezési eljárás — Megengedhetőség — Feltételek — Az arányosság elvének tiszteletben tartása”
I – Bevezetés
1.
Jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgya két, a Cour d’appel de Montpellier (Franciaország) által előterjesztett kérdés. A kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi a Bíróságtól, hogy valamely tagállam megkövetelheti-e a bortermelőtől forgalombahozatali engedély beszerzését olyan növényvédő szer behozatala érdekében, amely a származási helye szerinti tagállamban már rendelkezik forgalombahozatali engedéllyel, amikor e készítmény hasonlít a rendeltetési hely szerinti tagállamban már engedélyezett referenciatermékhez.
2.
E kérdések a Cour d’appel de Montpellier előtt folyamatban lévő, egyfelől a Direction Régionale de l’Agriculture et de la Forêt (Regionális Mezőgazdasági és Erdőigazgatóság, a továbbiakban: DRAF), másfelől Franciaországnak egy Spanyolországgal határos régiójában letelepedett két bortermelő, Daniel Escalier és Jean Bonnarel közötti jogvitában merültek fel, akiket Franciaországban forgalombahozatali engedéllyel nem rendelkező, mezőgazdasági rendeltetésű, parazita elleni szerek birtoklása és használata miatt felfüggesztett pénzbüntetésre ítéltek. E készítményeket az alperesek jóval alacsonyabb áruk miatt Spanyolországban vásárolták meg, és kizárólag saját szőlőjük permetezésére szánták. Másfelől Franciaországban már léteznek hasonló készítmények.
II – Jogi háttér
A – A közösségi szabályozás
1. Az EK-Szerződés
3.
Az EK 28. cikk értelmében „[a] tagállamok között tilos a behozatalra vonatkozó minden mennyiségi korlátozás és azzal azonos hatású intézkedés”.
4.
Az EK 30. cikk értelmében „[a] [28. cikk] rendelkezései nem zárják ki a behozatalra, a kivitelre vagy a tranzitárukra vonatkozó olyan tilalmakat vagy korlátozásokat, amelyeket a közerkölcs, a közrend, a közbiztonság, az emberek, az állatok és növények egészségének és életének védelme, a művészi, történelmi vagy régészeti értéket képviselő nemzeti kincsek védelme vagy az ipari és kereskedelmi tulajdon védelme indokol. Ezek a tilalmak és korlátozások azonban nem lehetnek önkényes megkülönböztetés vagy a tagállamok közötti kereskedelem rejtett korlátozásának eszközei”.
2. A 91/414/EGK irányelv
5.
A növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelv (
2
) (a továbbiakban: 91/414 irányelv) egységes szabályokat ír elő a növényvédő szerek engedélyezésére, forgalomba hozatalára, alkalmazására és ellenőrzésére vonatkozóan.
6.
A 91/414 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében „[a] tagállamoknak elő kell írniuk, hogy növényvédő szer területükön csak akkor hozható forgalomba és akkor használható, ha a szert […] engedélyezték”.
7.
Az irányelv 9. cikke (1) bekezdésének első albekezdése előírja, hogy a „[n]övényvédő szer engedélyezésére irányuló kérelmet a szernek valamely tagállamban való első forgalomba hozataláért felelős személy, vagy annak a nevében más nyújtja be mindazon tagállamok illetékes hatóságaihoz, ahol a szert forgalmazni kívánják”. Az első engedélyezéshez a készítmény tulajdonságainak teljes vizsgálatára van szükség.
8.
Azonban a 91/414 irányelv semmiféle rendelkezést nem tartalmaz a forgalombahozatali engedély kiadásának feltételeire vonatkozóan a készítmény párhuzamos behozatala esetén, vagyis amikor a gazdasági szereplő az egyik tagállamban engedélyezett készítményeket egy másik, olyan tagállamba importálja, ahol hasonló készítményekre vonatkozóan már adtak ki engedélyt.
B – A nemzeti jog
9.
A francia Code rural (Mezőgazdasági törvénykönyv) L 253-1. cikke szerint „[t]ilos a növényvédő szerek forgalomba hozatala, felhasználása és a végső felhasználó általi birtoklása, ha nem rendelkeznek a forgalomba hozatalra vonatkozó engedéllyel”.
10.
Franciaországban a növényvédő szerek forgalombahozatali engedélye kiadásának feltételeit az 1994. május 5-i 94-359. sz. rendelet (
3
) határozza meg, amelyet a 91/414 irányelv nemzeti jogrendbe való átültetésének biztosítása érdekében fogadtak el.
11.
A 2001. április 4-i 2001-317. sz. rendelet (
4
) bevezette az Európai Gazdasági Térségből származó növényvédő szerek egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárását. E rendelet 4. cikke értelmében „a francia területre behozott készítmény forgalombahozatali engedélyének kiadása megtagadható, vagy az engedély visszavonható […] az emberi és állati egészség, valamint a környezet védelmén, […] a referenciatermékkel való – az 1. cikk értelmében vett – azonosság hiányán alapuló indokkal”.
12.
A 2001-317. sz. rendelet alkalmazásáról szóló 2001. július 17-i miniszteri rendeletnek a növényvédő szerek párhuzamos behozatala keretében egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárást bevezető melléklete (
5
) szerint minden forgalombahozatali engedélyért folyamodó személynek többek között közölnie kell: „kérelem tárgyát képező készítmény Franciaországban javasolt kereskedelmi nevét”.
III – Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatal iránti kérelem
13.
Az alapeljárás tárgya a Spanyolországgal határos Languedoc-Roussillonban letelepedett bortermelők és a DRAF közötti jogvita.
A – D. Escalier ügye (C-260/01. sz. ügy)
14.
2003. május 6-án a DRAF ellenőrei átvizsgálták a D. Escalier által művelt terület mezőgazdasági használatra rendelt, spanyol származású növényvédő szerek tárolására használt helyiségeket, és jegyzőkönyvet vettek fel ezek előzetes forgalombahozatali engedély nélküli használatáról és felhasználási célú birtoklásáról. 2004. január 7-én a DRAF a D. Escalier elleni büntetőeljárás kezdeményezésének szükségességét állapította meg. 2005. június 15-én a Tribunal de grande instance de Carcassonne megállapította D. Escalier bűnösségét a fent említett bűncselekményekben, és 1500 euró felfüggesztett pénzbüntetésre ítélte őt. Elrendelte továbbá az ítélet kivonatának helyi lapokban való közzétételét az elítélt költségén. D. Escalier fellebbezést nyújtott be ezen ítélet ellen a Cour d’appel de Montpellier-hez.
B – J. Bonnarel ügye (C-261/01. sz. ügy)
15.
2003. április 17-én a DRAF ellenőrei átvizsgálták a J. Bonnarel által művelt terület mezőgazdasági használatra rendelt, spanyol származású növényvédő szerek tárolására használt helyiségeket, és jegyzőkönyvet vettek fel arról, hogy e készítmények nem rendelkeztek forgalombahozatali engedéllyel. 2003. július 2-án jegyzőkönyvbe foglalták e készítmények felhasználási célú birtoklása vétségének elkövetését. A DRAF J. Bonnarel ellen büntetőeljárás kezdeményezésének szükségességét állapította meg. 2005. június 15-én a Tribunal de grande instance de Carcassonne megállapította J. Bonnarel bűnösségét a fent említett bűncselekményben, és 1500 euró felfüggesztett pénzbüntetésre ítélte őt. Elrendelte továbbá az ítélet kivonatának helyi lapokban való közzétételét az elítélt költségén. J. Bonnarel fellebbezést nyújtott be ezen ítélet ellen a Cour d’appel de Montpellier-hez.
C – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
16.
A Cour d’appel de Montpellier a következőket állapította meg: a francia jogalkotó által megállapított forgalombahozatali engedélyezési eljárás célja annak megelőzése, hogy az emberi, állati egészségre és a környezetre veszélyes készítmények a piacra kerüljenek; az egyszerűsített engedélyezési eljárás célja pedig a közösségen belüli szabad mozgás elvének összeegyeztetése annak szükségességével, hogy a tagállamok többek között a helyi sajátosságokra hivatkozva biztosíthassák a közegészség és a környezet védelmét; a 91/414 irányelv nem tesz különbséget kereskedelmi célú párhuzamos behozatal és magánszemélyek által megvalósított kizárólag saját felhasználásra történő behozatal között; a Bíróság a Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítéletében (
6
) a gyógyszerek nem kereskedelmi célú, hanem saját használatra történő behozatalára vonatkozóan megállapította, hogy a francia hatóságok feladata, hogy olyan engedélyezési eljárást fogadjanak el, amely megfelel e behozatal sajátosságainak; hogy a Bíróság a British Agrochemicals Association ügyben (
7
) hozott ítéletének 31. pontjában kimondta, hogy amikor egy másik tagállamban a 91/414 irányelvnek megfelelően kiadott forgalombahozatali engedéllyel rendelkező növényvédő szer tagállamba való behozatala párhuzamos behozatalnak minősül az importáló tagállamban már forgalombahozatali engedéllyel rendelkező növényvédő szerhez viszonyítva, akkor az irányelv forgalombahozatali engedélyezési eljárásra vonatkozó rendelkezései nem alkalmazandók. A Cour d’appel de Montpellier ezért felfüggesztette az eljárást, és az alábbi kérdéseket terjesztette előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé:
„1)
Amennyiben valamely tagállam egy másik olyan tagállamból származó növényvédő szer importálását, ahol a készítmény már rendelkezik a [91/414] irányelvnek megfelelően kibocsátott forgalombahozatali engedéllyel, egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárásnak veti alá annak ellenőrzése céljából, hogy az importált készítmény a fent hivatkozott British Agrochemicals Association ügyben hozott ítéletben meghatározott azonosítási feltételeknek eleget tesz-e, alappal veti-e e tagállam az említett egyszerűsített engedélyezési eljárás alá a piaci szereplőt, hogyha:
—
az importáló olyan mezőgazdasági termelő, aki kizárólag a gazdasága sokféle, de mennyiségileg korlátozott szükségletei érdekében importálja a készítményt, és tehát nem végez kereskedelmi értelemben vett forgalomba hozatalt, amelyet e fogalom magában foglal;
—
az importengedélynek megfelelő egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárás egyedi minden egyes gazdasági szereplő/forgalmazó esetében, akik kötelesek az importált készítményt a saját márkanevén nevezni, és akikre 800 euró adót vetnek ki[?]
2)
Ezen első kérdésre adandó nemleges válasz esetén a gyógyszerek magánszemélyek általi személyes importálására vonatkozó, fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet alkalmazható-e a mezőgazdasági termelők által kizárólag a gazdaságuk szükségletei érdekében importált növényvédő szerek esetére?”
IV – A Bíróság elé terjesztett észrevételek
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
17.
D. Escalier és J. Bonnarel szerint a francia szabályozás ellentétes a Bíróság által a Kohlpharma-ügyben (
8
) követett ítélkezési gyakorlattal, mivel megköveteli, hogy az importált növényvédő szereket ugyanaz a vállalkozás gyártsa, mint amely Franciaországban a referenciaterméket készíti.
18.
A kizárólag saját növényei számára importáló mezőgazdasági termelőtől önálló forgalombahozatali engedély megkövetelése aránytalannak minősül, tekintetbe véve ezen engedély megszerzésének feltételeit, többek között azt, hogy a kereskedelmi célú párhuzamos behozatal és a saját felhasználásra történő behozatal között nem tesznek különbséget, és a mezőgazdasági termelőt ugyanazon kötelezettségeknek – 800 euró adó befizetésének és új kereskedelmi név bejegyzésének – vetik alá, mint a viszonteladót.
19.
A francia hatóságok által a forgalombahozatali engedély iránti kérelem tárgyát képező készítmény és a referenciatermék azonosságának megállapítására használt eljárás azért is aránytalan, mert semmilyen olyan, más tagállamban – köztük Spanyolországban – engedélyezett növényvédő szer sem létezik, amelyet Franciaországban különös mezőgazdasági, növényegészségügyi és környezetvédelmi – köztük éghajlati – feltételekre tekintettel vagy az emberi és állati egészség, valamint a környezet védelmére vonatkozó megfontolásokból ne lehetne használni. Az Európai Közösségek Bizottsága 2006. július 12-én rendelettervezetet (
9
) terjesztett elő, amely megszüntetné a nemzeti forgalombahozatali engedélyt, és bevezetné helyette a területi forgalombahozatali engedélyt, amelynek alapja az azonos területet alkotó tagállamok között a kölcsönös elismerés elvének kötelező alkalmazása volna.
20.
A francia kormány szerint az EK 28. és az EK 30. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha valamely tagállam a növényvédő szer behozatalát egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárásnak veti alá, és ezen eljárást kötelezővé teszi a kizárólag saját gazdasága szükségletei érdekében és korlátozott mennyiségben importáló mezőgazdasági termelő számára.
21.
A francia kormány a finn kormányhoz hasonlóan azt állítja, hogy az emberi és állati egészség, valamint a növényvilág és a környezet védelmének indoka látszik igazolni azt, hogy a kizárólag saját gazdasága szükségleteinek érdekében növényvédő szereket importáló mezőgazdasági termelő olyan egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárásnak legyen alávetve, amilyet Franciaországban a 2004. április 4-i rendelet ír elő. Ugyanis semmi sem különbözteti meg a saját gazdasága szükségleteinek érdekében növényvédő szereket importáló mezőgazdasági termelőket a kereskedelmi célú behozatalt végző vállalkozásoktól. A behozott készítménynek a referenciatermékkel való azonosságának megállapítására hivatott vizsgálat mindkét esetben ugyanaz. Nem szabad, hogy e veszélyforrást jelentő készítményeket ártalmatlanságuk, felhasználásuk módja és feltételei, valamint címkézésük – amelynek francia nyelven való feltüntetése kötelező lehet a 91/414 irányelv 16. cikkének (5) bekezdése alapján – ellenőrzése nélkül használják. E készítmények hatásai nem korlátozódnak kizárólag a mezőgazdasági termelő gazdaságának területére, hanem annak határain túlterjedve annak egész környezetét érinthetik. Ráadásul e készítményeket olyan növényeken használják, amelyeket azután a mezőgazdasági terület határain kívüli emberi vagy állati fogyasztásra szánnak. Ezenkívül a valamely tagállamban engedélyezett készítményt nem szükségszerűen azonos feltételek mellett engedélyeznék Franciaországban, mivel minden egyes készítmény másféle veszélyt rejt attól függően, hogy milyen élőhelyen kerül felhasználásra.
22.
Az egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárás nélkül nem lehetnénk biztosak afelől, hogy a mezőgazdasági termelő által kizárólag saját gazdasága szükségletei érdekében importált készítmények nem jelentenek veszélyt a közegészségre és a környezetre. Ráadásul a szóban forgó egyszerűsített eljárás követelményei nem is túlzottak. Ami a 800 euró adó megfizetését illeti, annak indoka az a tény, hogy az illetékes közigazgatási szervnek következetesen minden egyes aktát meg kell vizsgálnia, és külföldi kollégái közreműködésével iratokkal alátámasztott ellenőrzéseket kell végeznie.
23.
A francia és a holland kormány szerint a kérdést előterjesztő bíróság első kérdésében tévesen hivatkozik az importőr azon kötelezettségére, hogy saját márkanevén nevezze a készítményt. A 2001. július 17-i miniszteri rendelet melléklete „az importáru francia nyelvű azonosítása” rovatban mindössze annyit kér, hogy közöljék a „kérelem tárgyát képező készítmény Franciaországban javasolt kereskedelmi nevét”.
24.
A finn, a görög és a holland kormány a 91/414 irányelv 3. cikkének (1) vagy (4) bekezdésére hivatkozva úgy véli, hogy a tagállamnak joga van egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárást előírni növényvédő szereknek a mezőgazdasági terület érdekei céljára történő párhuzamos behozatala esetén.
25.
A finn és a holland kormány a fent hivatkozott British Agrochemicals Association ügyben hozott ítélet 26–31. pontjára utal, amely kimondja, hogy noha a 91/414 irányelv nem alkalmazandó a párhuzamos importra, azonban az emberi és állati egészség, valamint a környezet védelme célkitűzésének, amely ezen irányelv elfogadását vezérelte, érvényesülnie kell.
26.
A görög kormány szerint a 91/414 irányelv 9. cikke (1) bekezdésének első albekezdése, valamint a Bíróság ítélkezési gyakorlata fényében az arányosság elvébe ütközőnek tekinthető az olyan nemzeti szabályozás, amely a mezőgazdasági termelőt következetesen forgalombahozatali engedélyezési eljárás alá veti olyan növényvédő szer vonatkozásában, amely már sikeresen átment ezen az eljáráson, tekintetbe véve az eljárás magas költségét is.
27.
A holland kormány szerint nem helytálló a kérdést előterjesztő bíróság azon megjegyzése, mely szerint a mezőgazdasági termelő a fogalom kereskedelmi értelemben nem hozza forgalomba a készítményt. „Forgalomba hozatalnak” minősül „[minden,] térítés ellenében vagy ingyenesen történő beszállítás” (a 91/414 irányelv 2. cikkének 10. pontja) tekintve, hogy a készítmény egy részét is értékesíteni lehet. Az orvosi receptre kiadott gyógyszerekkel ellentétben nehéz volna ellenőrizni, hogy a mezőgazdasági termelő valójában mennyi készítményt használ saját céljaira.
28.
Az arányosság elvének esetleges megsértésére vonatkozóan a holland kormány azt állítja, hogy az importáló tagállam által végzett vizsgálat egyrészt ahhoz szükséges, hogy a 91/414 irányelvben létrehozott engedélyezési rendszer működhessen, és annak 17. cikkében előírt, a tagállamokra háruló ellenőrzési kötelezettség hatékony legyen, másrészt e vizsgálatot a Bíróság ítélkezési gyakorlata a fent hivatkozott British Agrochemicals Association ügyben jóváhagyta. A kérdést előterjesztő bíróságnak kellene mérlegelnie, hogy a valós költségek nem túlzottak-e, és ésszerű viszony van-e az adó és a nyújtott szolgáltatás között. A jelen esetben nem valószínű, hogy a 800 euró jelentős terhet jelent a párhuzamos behozatalból származó előnyökhöz, vagyis évente 30000, illetve 12000 euró 30–40%-ának megtakarításához képest, tekintve, hogy az engedély több évig érvényes.
29.
A Bizottság azt javasolja, hogy a Bíróság mondja ki: az EK 28. cikkel összeegyeztethetetlen, hogy a növényvédő szer párhuzamos behozatala előzetes engedélyezési eljárásnak legyen alávetve, amikor e növényvédő szer már rendelkezik egy másik gazdasági szereplő számára kiadott párhuzamos behozatali engedéllyel. Egy másik jogosult számára kiadott forgalombahozatali engedéllyel rendelkező készítmény biztonsága, hatékonysága és minősége már bizonyított. Az előzetes engedélyezési eljárást nem kellene a párhuzamosan importált növényvédő szer minden egyes önálló kiszerelésére alkalmazni, hanem annak a tényleges behozatali művelet egészére kellene vonatkoznia. A minden egyes tényleges behozatali műveletre vonatkozó vizsgálat is csupán korlátozott lehetne.
30.
A Bizottság elismeri, hogy a növényvédő szer használata nem csupán használója számára lehet káros – mint a gyógyszer – hanem más személyek, az állatvilág és a környezet számára is. Ez a megfontolás bizonyos esetekben igazolhatja, hogy a növényvédő szerek személyes behozatala és használata valamivel szigorúbb előzetes engedélyezési rendszerbe tartozzon, mint amely esetleg az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek személyes behozatalára vonatkozik, amikor a növényvédő szer nem rendelkezik forgalombahozatali engedéllyel az importáló tagállamban. A jelen ügyekben azonban nem ez a helyzet. A növényvédő szerek esetében, akárcsak az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek esetében, a korlátozott mennyiségben történő személyes behozatal kevesebb kárt okozhat, mint a kereskedelmi célú behozatal. Teljesen logikus volna tehát a növényvédő szerek személyes behozatalára, akárcsak az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek esetében enyhébb előzetes engedélyezési rendszert alkalmazni, mint a kereskedelmi célú behozatalra nézve.
31.
A növényvédő szerek személyes párhuzamos behozatalára vonatkozóan az előzetes engedélyezés egyszerű előírása az EK 28. cikk értelmében vett azonos hatású intézkedésnek minősül, mivel az előzetes engedély megadásáig megakadályozza a tervezett behozatalt, és olyan adminisztratív terhet jelent, amely visszatarthatja a potenciális importőrt e művelet végrehajtásától. Még inkább igaz ez, amikor a jelen esethez hasonlóan ezen eljárás költséges az engedélyért folyamodó személy számára, és akár az e művelettől várt gazdasági előnyt is megszüntetheti.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
32.
A francia kormány a kérdést előterjesztő bíróság második kérdésére nemleges válasz adását javasolja, tekintettel a növényvédő szerek sajátosságaira és arra, hogy a mezőgazdasági termelő által saját gazdasága szükségletei érdekében megvalósított behozatalt nem saját célra történő, hanem kereskedelmi célú behozatalnak kell tekinteni. A francia kormány hangsúlyozza, hogy a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítéletben – amelyre a kérdés vonatkozik – orvos által felírt, emberi felhasználásra szánt gyógyszerek behozataláról van szó, amelyek használata szigorúan magáncélú. E készítmények hatása tehát arra a személyre korlátozódik, aki azokat használja. Ezzel szemben a növényvédő szerek esetében a készítmény használata nem tartozik orvos vagy gyógyszerész felelősségi körébe, és nem csupán az érintett mezőgazdasági termelőre nézve jelent veszélyt, hanem más személyek, az állatvilág, a növényvilág és a környezet számára is. Másfelől ez az ítélet különbséget tett a gyógyszerkészítmények kereskedelmi célú és magáncélú behozatala között. Márpedig a saját felhasználásra gyógyszereket importáló magánszemélytől eltérően a kizárólag a gazdasága szükségletei érdekében növényvédő szert importáló mezőgazdasági termelő kereskedelmi célból importál. Ráadásul e készítmények forgalomból való kivonásának vagy visszahívásának szükségessége esetén különösen nehéznek bizonyulna nyomon követni a növényvédő szereket, ha a Bíróság kiterjesztené rájuk ezt az ítélkezési gyakorlatot.
33.
A görög és a holland kormány szerint a második kérdésre nem szükséges válaszolni. Mindenesetre a finn kormánnyal együtt osztják a francia kormány nézetét, amely megkülönbözteti az orvos által felírt gyógyszereket, amelyek használata szigorúan egyénhez kötött, a növényvédő szerektől, amelyek mind a környezetre, mind az azokkal kezelt termékek fogyasztóira veszélyesek.
34.
A Bizottság álláspontja szerint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés nem különbözik az elsőtől.
V – Előzetes észrevételek
35.
Az EK 28. cikk értelmében a tagállamok között tilos a behozatalra vonatkozó minden mennyiségi korlátozás és azzal azonos hatású intézkedés. Azonos hatású intézkedésnek minősül minden olyan intézkedés, amely közvetlenül vagy közvetve, ténylegesen vagy potenciálisan akadályozhatja a Közösségen belüli kereskedelmet. (
10
) Mindazonáltal az EK 30. cikk lehetővé teszi olyan tilalmak vagy korlátozások bevezetését, amelyeket „az emberek, az állatok és növények egészségének és életének védelme” indokol. A Bíróság ezáltal jelezte, hogy a környezet védelme olyan feltétlenül érvényesítendő követelmény, amely alapján az EK 28. cikk alkalmazása korlátozható. (
11
) Az EK 30. cikk utolsó mondatát átható arányosság elve megköveteli, hogy a tagállamoknak a más tagállamokból származó termékek behozatalának megtiltására vonatozó lehetősége csak az egészség védelme szempontjából jogszerűen kitűzött célok eléréséhez szükséges mértékre korlátozódjon. (
12
)
36.
Ahogyan fent (a 8. pontban) szerepel, a 91/414 irányelv semmiféle különös rendelkezést nem tartalmaz a növényvédő szerek forgalombahozatali engedélye kiadásának feltételeire (
13
) vonatkozóan párhuzamos behozatal esetén. A Bíróság a Harpegnies-ügyben hozott ítéletében (
14
) világosan jelezte ezen irányelv alkalmazhatatlanságát a párhuzamos behozatalra nézve, majd a British Agrochemicals Association ügyben hozott ítéletében (
15
) megerősítette álláspontját, ahogyan arra a kérdést előterjesztő bíróság rámutatott (lásd a fenti 16. pontot).
37.
Ez utóbbi ítélet szerint, ha két forgalombahozatali engedélyt adtak ki a 91/414 irányelvnek megfelelően, akkor az emberi és állati egészség, valamint a környezet védelmének irányelv által követett célkitűzése nem ugyanúgy érvényesül. Ilyen helyzetben ezen irányelvnek a forgalombahozatali engedélyezési eljárást szabályozó rendelkezéseinek alkalmazása túlmenne azon, ami e célkitűzések eléréséhez szükséges, és fennállna annak veszélye, hogy bármiféle igazolás nélkül az áruk szabad mozgásának az EK 28. cikkben megfogalmazott elvébe ütközik. (
16
)
38.
Ezután ezen ítéletében a Bíróság pontosította az ilyen egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárás elfogadhatóságának feltételeit a növényvédő szerek forgalomba hozatalára vonatkozóan. Azon túlmenően, hogy a szóban forgó két növényvédő szer eredetének azonosnak kell lennie olyan értelemben, hogy azokat azonos képlet szerint, ugyanaz a társaság vagy kapcsolt, illetve licencia alapján tevékenykedő vállalkozások gyártották, anélkül hogy minden szempontból egyeznének, azokat legalábbis ugyanannak a hatóanyagnak a felhasználásával kellett gyártani és hatásaiknak ugyanazoknak kell lenniük, figyelembe véve a szer használatához kapcsolódó azon különbségeket, melyek a mezőgazdasági, növény-egészségügyi és környezeti – különösen éghajlati – feltételekből adódóan fennállhatnak. (
17
)
39.
A francia kormány ezt az ítéletet követve hozta létre a 2001-317. sz. rendelet és a 2001. július 17-i miniszteri rendelet keretében az egyszerűsített eljárást, átvéve az elfogadhatóság e feltételeit.
VI – Értékelés
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
1. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés első részéről
40.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés első része azt kívánja pontosítani, hogy a tagállam akkor is egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárás alá vetheti-e a növényvédő szert importáló mezőgazdasági termelőt, ha az kizárólag saját gazdasága szükségletei érdekében importál.
41.
A Bizottság szerint e követelmény az EK 28. cikk értelmében vett azonos hatású intézkedésnek minősül, amely igazgatási terhet róva az importőrre visszatartó hatású lehet.
42.
Azonban, ahogyan azt jeleztük, a francia jog az egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárás elvének elfogadásával csupán a fent hivatkozott British Agrochemicals Association ügyben hozott ítéletben szükségesnek minősített, az importálni kívánt készítmény és az importáló tagállamban forgalombahozatali engedéllyel már rendelkező készítmény azonos eredetének ellenőrzését írta elő.
43.
D. Escalier és J. Bonnarel a maguk részéről többek között azzal érvelnek, hogy a francia szabályozás ellentétes a Bíróság által a fent hivatkozott Kohlpharma-ügyben követett ítélkezési gyakorlattal, mivel megköveteli, hogy az importált növényvédő szert ugyanaz a vállalkozás gyártsa, mint amely Franciaországban a referenciaterméket készíti.
44.
Annak ellenére, hogy a kérdést előterjesztő bíróság nem kérdezi a Bíróságot az importálni kívánt készítmény és a referenciatermék azonosságának szempontjairól, (
18
) meg kell jegyezni, hogy ennek az ügynek – amely szerint a már engedélyezett gyógyszerkészítménynek és az engedélyeztetni kívánt gyógyszerkészítmény eredete azonosságának hiánya önmagában nem indokolhatja a második gyógyszerkészítmény forgalomba hozatalának megtagadását (
19
) – a hatálya nem terjedhet ki a növényvédő szerekre. Míg a gyógyszert orvos írja fel, de legalábbis gyógyszerész adja el, és csupán egy páciens használja, a jelen ügyben szereplőhöz hasonló növényvédő szer, vagyis peszticid, akár a levegőben, akár a talajban átterjedhet a környező növényekre. Ráadásul e peszticideket olyan növényeken alkalmazzák, amelyeket azután eladásra, illetve emberi vagy állati fogyasztásra szánnak.
45.
Márpedig a növényvédő szerek veszélyessége nyilvánvaló. (
20
) Ahhoz, hogy erről meggyőződjünk, elegendő tanulmányozni a hatodik közösségi környezetvédelmi cselekvési programot, amely többek között a peszticidek használatával járó kockázatok csökkentését, a peszticidek használata és forgalmazása ellenőrzésének fokozását, valamint a legveszélyesebb hatóanyagok biztonságosabb anyagokkal, köztük nem vegyi anyagokkal való helyettesítését tűzte ki célul, (
21
) vagy elegendő áttekinteni a vonatkozó szakirodalmat. (
22
)
46.
Igazolt tehát a tagállam részéről az egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárás lefolytatása iránti kérelem megkövetelése az importőrtől még akkor is, ha olyan bortermelőről van szó, aki kizárólag saját földjén fogja használni e készítményt. Igaz, hogy a készítmény közvetlenül nem kerül kereskedelmi forgalomba, mivel az nem kerül újbóli értékesítésre, azonban részt vesz a kereskedelmi forgalomban, hiszen a növényt, amelyen a peszticidet használták, később értékesítik. A Bíróság a fent hivatkozott British Agrochemicals Association ügyben semmiféle különbséget nem tett a behozatal célja vagy a kérelmező személye alapján, ugyanis a növényvédő szerek használatához kapcsolódó veszélyek minden esetben azonosak.
47.
D. Escalier és J. Bonnarel érvelésére, mely szerint semmilyen olyan, más tagállamban – köztük Spanyolországban – engedélyezett növényvédő szer sem létezik, amelyet Franciaországban ne lehetne használni, és amely felhívja a figyelmet, hogy a Bizottság rendelettervezetet (
23
) terjesztett elő, amely megszüntetné a nemzeti forgalombahozatali engedélyt, és bevezetné helyette a területi forgalombahozatali engedélyt, azt a választ lehet adni, hogy a „nemzeti” és „területi” forgalombahozatali engedély akkor sem lesz azonos. A sokkal szélesebb területet lefedő területi forgalombahozatali engedély tekintettel lesz a lefedett terület sajátosságaira, míg a nemzeti forgalombahozatali engedély kizárólag a nemzeti terület jellemzőire lesz tekintettel.
2. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés második részéről
48.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés második része annak megállapítására irányul, hogy az egyszerűsített behozatali engedélyezési eljárásnak egyedinek kell-e lennie, ha az importőr kötelezhető arra, hogy saját márkanevén nevezze a behozott készítményt, és megfizessen 800 euró adót. Ez a rész tehát arra vonatkozik, hogy mi várható el arányosan az olyan mezőgazdasági termelőtől, aki saját személyes céljaira importál növényvédő szert, miközben az importáló tagállamban már létezik engedélyezett referenciatermék.
a) Az egyedi engedélyezés szükségességéről
49.
A növényvédő szerek említett esetleges veszélyessége igazolja, hogy minden egyes behozatalra vonatkozzon a bejelentési és engedélyeztetési kötelezettség, ideértve az egyedi felhasználónak szánt behozatalt is. Az ilyen készítmény használata nem bízható az egyszerű felhasználó felelősségére, hanem azt hatósági engedélyhez kell kötni.
50.
Másfelől a tagállamnak ismernie kell minden, a területén használt növényvédő szerről, többek között azért, mert a 91/414 irányelv 12. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok kötelesek „minden negyedév végén, egy hónapon belül írásban [tájékoztatni] egymást és a Bizottságot mindazokról a növényvédő szerekről, amelyeket […] engedélyeztek, vagy amelyeknek engedélyét visszavonták, megjelölve legalább – az engedély birtokosának nevét vagy cégnevét, – a növényvédő szer kereskedelmi nevét, – a készítmény típusát, – a szerben lévő minden egyes hatóanyag nevét és mennyiségét, […], – ahol értelemszerű, az engedély visszavonásának okait”. A (2) bekezdés azt is előírja, hogy „[a]z egyes tagállamok éves jegyzéket vezetnek a területükön engedélyezett növényvédő szerekről, és a jegyzéket továbbítják a többi tagállamnak és a Bizottságnak”. Összegezve: az engedélyeket meghatározott, legfeljebb 10 éves időtartamra adják meg (4. cikk, (4) bekezdés), és az engedélyeket bármikor felül lehet vizsgálni (4. cikk, (5) bekezdés). Ráadásul a tagállam a készítményt kizárólag átmeneti időszakra is engedélyezheti (8. cikk). Másfelől, ha a tagállam elhatározza valamely növényvédő szer visszavonását, ismernie kell a területén található összes hasonló készítményt ahhoz, hogy mindet visszavonhassa.
51.
A finn és a görög kormány észrevételeiben jelezte, hogy szerintük a tagállamnak joga van előírni egyszerűsített forgalombahozatali engedélyezési eljárás alkalmazását a növényvédő szereknek valamely gazdaság szükségletei érdekében történő párhuzamos behozatala esetén, amely arra enged következtetni, hogy jogrendszerük előír ilyen kötelezettséget. Ugyancsak ez a helyzet (
24
) például az Egyesült Királyság (
25
) és Szlovénia (
26
) esetében is.
b) A kereskedelmi név megjelölésére vonatkozó kötelezettség arányosságának kérdéséről
52.
Noha a peszticidek bortermelők általi, eladásra szánt növényeken való használat céljából történő behozatala kétségkívül a kereskedelmi tevékenység körébe tartozik, hangsúlyozni kell, hogy ebben az esetben nem magukat a peszticideket szánják eladásra. A kereskedelmi név megjelölése tehát egyáltalán nem látszik igazoltnak.
53.
E tekintetben érdemes megfigyelni, hogy az ilyen megjelölés nem kötelező például az Egyesült Királyságban, ahol az importőr használhatja azt a kereskedelmi nevet, amely alatt a készítményt a származási hely szerinti tagállamban bejegyezték. (
27
)
54.
A jelen esetben sem a finn, sem a görög, sem a holland kormány nem állítja, hogy szigorúan személyes használatra történő behozatal esetén szükség volna a kereskedelmi név megjelölésére.
55.
A francia kormány – melyet e kérdésben a holland kormány támogat (lásd a fenti 23. pontot) – ezzel szemben azt állítja, hogy a francia jog ilyen esetre nézve egyáltalán nem írja elő e kötelezettséget. A kérdést előterjesztő bíróság tehát helytelenül értelmezte az importált készítmény megnevezésének kérdését.
c) A 800 euró adó megfizetésére vonatkozó kötelezettség arányosságának kérdéséről
56.
Visszatartó hatása lehet annak, ha a növényvédő szer behozatalát megelőzően túlzott mértékű adót kell megfizetni. E kötelezettség tehát közvetlenül vagy közvetve, ténylegesen vagy potenciálisan akadályozhatja a behozatalt, és ezzel az EK 28. cikk hatékony érvényesülését. A holland kormány számításai szerint a 800 euró nem jelent túlságosan nagy terhet ahhoz a megtakarításhoz képest, melyet a behozatallal lehet elérni. Ez a számítás azonban kevéssé hasznos, mivel a szóban forgó adó nem az elérhető megtakarítással, hanem annak a vizsgálatnak a költségeivel áll arányban, amelyet a hatóságoknak el kell végezniük, hogy megállapítsák a behozni kívánt készítménynek a referenciatermékkel való azonosságát. Márpedig párhuzamos behozatal esetén nem tudományos vizsgálat elvégzéséről van szó, hanem csupán a készítménynek a referenciatermékkel való azonosságának ellenőrzéséről. Az arányosság elvének tiszteletben tartása érdekében az ilyen adó mértékének nem volna szabad meghaladnia a behozni kívánt készítmény és a referenciatermék azonossága megállapításának valós költségét.
57.
A francia kormány szerint a 800 euró összeget az igazolja, hogy a hatóságnak külföldi kollegái közreműködésével iratokkal alátámasztott ellenőrzéseket kell végeznie. Márpedig maga a párhuzamos behozatal elve feltételezi, hogy a behozni kívánt készítmény azonosságának ellenőrzése ne az eredeti készítménnyel, hanem a „referenciatermékkel”, vagyis a már behozott készítménnyel összehasonlítva történjen. (
28
)
58.
Összehasonlításképpen (
29
) érdemes rámutatni, hogy az Egyesült Királyságban a költségek aszerint változnak, hogy a párhuzamos behozatal személyes felhasználásra vagy kereskedelmi használatra történik-e. (
30
) Szlovéniában a költségek a behozatal jellegétől függetlenül változatlanok, és éves szinten ugyan, de mindössze 17,73 eurót tesznek ki. (
31
)
59.
Az első kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy a tagállam párhuzamos behozatal esetén alappal veti egyszerűsített forgalombahozatali eljárás alá a növényvédő szert kizárólag a saját gazdasága szükségletei érdekében importáló mezőgazdasági termelőt. Ennek az engedélynek, amely minden egyes termelő sajátja, nem lehet feltétele, hogy az importált készítményt az érintett gazdasági szereplő a saját márkanevén nevezze, és azt nem lehet olyan adó megfizetésének alávetni, amely meghaladja a behozni kívánt készítménynek a referenciatermékkel való azonossága megállapításának valós költségét.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
60.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés annak megállapítására irányul, hogy a gyógyszerek magánszemélyek általi személyes importálására vonatkozó, fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet alkalmazható-e a mezőgazdasági termelők által kizárólag a gazdaságuk szükségletei érdekében importált növényvédő szerek esetére.
61.
A hivatkozott ügyben a Francia Köztársaságot többek között azért marasztalta el a Bíróság, mert előzetes engedélyezési eljárást alkalmazott a Franciaországban szabályszerűen felírt és más tagállamban engedélyezett gyógyszerek nem személyes szállítás útján megvalósított személyes behozatalára.
62.
Amint azt a fenti 44. és 45. pontban kifejtettem, az orvos által a beteg számára felírt gyógyszer nem hasonlítható össze az eladásra szánt növényeken használt növényvédő szerrel.
63.
A második kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy a gyógyszerek magánszemélyek általi személyes importjára vonatkozó, fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet nem alkalmazható a mezőgazdasági termelők által kizárólag a gazdaságuk szükségletei érdekében importált növényvédő szerek esetére.
VII – Végkövetkeztetések
64.
A fenti megfontolásokra tekintettel a Bíróságnak javasolom, hogy a következő módon válaszoljon a Cour d’appel de Montpellier által előterjesztett kérdésekre:
„1)
A tagállam párhuzamos behozatal esetén alappal veti egyszerűsített forgalombahozatali eljárás alá a növényvédő szert kizárólag a saját gazdasága érdekében importáló mezőgazdasági termelőt. Ennek az engedélynek, amely minden egyes termelő sajátja, nem lehet feltétele, hogy az importált készítményt az érintett gazdasági szereplő a saját márkanevén nevezze, és azt nem lehet olyan adó megfizetésének alávetni, amely meghaladja a behozni kívánt készítménynek a referenciatermékkel való azonossága megvizsgálásának valós költségét.
2)
A Bíróságnak a gyógyszerek magánszemélyek általi személyes importjára vonatkozó C-212/03. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2005. május 26-án hozott ítélete nem alkalmazható a mezőgazdasági termelők által kizárólag a gazdaságuk szükségletei érdekében importált növényvédő szerek esetére.”
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL L 230., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 11. kötet, 332. o.
(
3
)	Journal officiel de la République française1994. május 7., 6683. o.
(
4
)	Journal officiel de la République française2001. április 14., 5811. o. A Code rural R. 253-52–R. 253-55. cikkében egységes szerkezetbe foglalt szöveg.
(
5
)	Journal officiel de la République française2001. július 27., 12091. o.
(
6
)	A C-212/03. sz. ügyben 2005. május 26-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-4213. o.).
(
7
)	A C-100/96. sz. ügyben 1999. március 11-én hozott ítélet (EBHT 1999., I-1499. o.).
(
8
)	A C-112/02. sz. ügyben 2004. április 1-jén hozott ítélet (EBHT 2004., I-3369. o.).
(
9
)	2006/0136 (COD) – COM (2006) 388 végleges. A zónák meghatározása a növényvédő szerek engedélyezeséhez című I. melléklet kimondja, hogy a „C” zóna – dél elnevezésű terület Franciaországot és Spanyolországot, valamint Portugáliát, Görögországot, Olaszországot, Ciprust és Máltát foglalja magában.
(
10
)	A Bíróság 8/74. sz. Dassonville-ügyben 1974. július 11-én hozott ítélete (EBHT 1974., 837. o.) és a 120/78. sz., Rewe-Zentral (ún. „Cassis de Dijon”) ügyben 1979. február 20-án hozott ítélete (EBHT 1979., 649. o.).
(
11
)	A Bíróság 302/86. sz., Bizottság kontra Dánia ügyben 1988. szeptember 20-án hozott ítéletének (EBHT 1988., 4607. o.) 9. pontja. Így valamely tagállam nemzeti szabályozása által a gyártókra és importőrökre rótt azon kötelezettség, hogy egy a sörök és frissítőitalok forgalomba hozatalát kizárólag újrahasznosítható csomagolásban lehetővé tevő rendszer keretében hozzanak létre az üres üvegek elhelyezését és visszaváltását megvalósító rendszert, szükségesnek tekintendő a környezetvédelem által követett célok megvalósítása érdekében, így az áruk szabad mozgásának ebből következő korlátozása nem tekinthető aránytalannak (13. pont).
(
12
)	A 174/82. sz. Sandoz-ügyben 1983. július 14-én hozott ítélet (EBHT 1983., 2445. o.) 18. pontja. A nemzeti szabályozás vagy gyakorlat nem részesülhet az EK 30. cikk által biztosított eltérés kedvezményében, ha az emberek egészségének és életének védelme más, ugyanolyan hatékony és a Közösségen belüli kereskedelmet kevésbé korlátozó módon is biztosítható (többek között a C-172/00. sz. Ferring-ügyben 2002. szeptember 10-én hozott ítélet [EBHT 2002., I-6891. o.] 34. pontja és a C-15/01. sz., Paranova Läkemedel és társai ügyben 2003. május 8-án hozott ítélet [EBHT 2003., I-4175. o.] 24. pontja).
(
13
)	A növényvédő szerek forgalomba hozatalának kérdésére vonatkozóan lásd Kraus, V., Die Zweitanmelderproblematik im Pflanzenschutzrecht, Diss., Frankfurt am Main 1993, 1–5. o.; ugyanettől a szerzőtől Nationale Marktzugangsbeschränkungen für Pflanzenschutzmittelimporte, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht 1997, Heft 11, 331–334. o.; Fluck, J.. Konsequenzen der europäischen Wirkstoffzulassung für bestandkräftige deutsche Pflanzenschutzmittel-Zulassungen, Europarecht 1999, Heft 5, 687–696. o.; Fischer, K., Ursprungsidentität bei Arzneimittelzulassung, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht 2004, Heft 17, 530–533. o. és Die Erteilung einer Verkehrsfähigkeitsbscheinigung beim Parallelimport von Pflanzenschutzmitteln, Berlin 2006; Köpl, C. és Fredel, A., Parallelimport von Pflanzenschutzmitteln, Neue Zeitschrift für Verwaltungsrecht 2004, Heft 5, 569–572. o.; Quart, P. E., EU-Parallelimporte von Pflanzenschutzmitteln, Wettbewerb in Recht und Praxis 2005, Heft 3, 323–330. o.; Koof, P., Welche gesetzlichen Rahmenbedingungen braucht der Pflanzenschutz- und Generikahandel in der Europäischen Union unter den Anforderungen des globalen Marktes?, Agrar- und Umweltrecht 2005, Heft 11, 349–357. o.; Bouveresse, A., Commentaire, Autorisation de mise sur le marché, Revue mensuelle LexisNexis JurisClasseur, 2005, 19-20. o.; C.-J. Berr, Retrait d’une autorisation de mise sur le marché, Revue trimestrielle LexisNexis JurisClasseur 2006, 678–679. o.; Erlbacher, F.. Neueste Rechtsprechung der Europäischen Gerichte in den Bereichen Landwirtschaft, Fischerei, Tiergesundheit und Pflanzenschutz (2. Halbjahr 2006), Argrar- und Umweltrecht 2007, Heft 2, 46. o.
(
14
)	A C-400/96. sz. Harpegnies-ügyben 1998. szeptember 17-én hozott ítélet (EBHT 1998., I-5121. o.) 8. pontja a behozatali tagállamban még forgalomba nem hozott termékekre vonatkozóan kimondja: „[m]ind az irányelv 4. cikkével, mind annak 8. cikkével létrehozott eljárás kizárólag arra az esetre vonatkozik, amikor a növényvédő szer engedélyezése iránti kérelmet először nyújtják be abban a tagállamban, ahol az engedély megadását kérik és ahol a növényvédő szert még nem engedélyezték”.
(
15
)	A fent hivatkozott ítélet 31. pontja.
(
16
)	A fent hivatkozott ítélet 32. pontja.
(
17
)	A fent hivatkozott British Agrochemicals Association ügyben hozott ítélet 40. pontja.
(
18
)	Megjegyzendő, hogy az azonosság szempontjainak fogalma kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset tárgyát képezi a C-201/06. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben. Ebben a Bíróság előtt folyamatban lévő ügyben a Bizottság úgy véli, hogy a Francia Köztársaság – mivel megköveteli, hogy a párhuzamosan importált növényvédő szer és a referenciatermék „azonos eredetű” legyen (gyártó azonossága) – nem teljesítette az EK 28. cikkből eredő kötelezettségeit.
(
19
)	A fent hivatkozott Kohlpharma-ügyben hozott ítélet 21. pontja.
(
20
)	A 91/414 irányelv kilencedik preambulumbekezdése kimondja, hogy mivel „az engedélyezést szabályozó rendelkezéseknek magas szintű védelmet kell biztosítaniuk, amely megakadályozza az olyan növényvédő szerek engedélyezését, amelyeknek veszélyeit az egészségre, a talajvízre és a környezetre nem vizsgálták ki megfelelően, és a növénytermesztés fejlesztésével szemben elsőbbséget kell biztosítani az emberek és állatok egészségének és a környezet védelmének”.
(
21
)	A hatodik közösségi környezetvédelmi cselekvési program megállapításáról szóló, 2002. július 22-i 1600/2002/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (HL L 242., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 152. o.) 7. cikkének c) pontja. A Bizottságnak e hatodik programra vonatkozó közleménye (COM (2001) 31 végleges, 47. o.) szerint „[a] kémiai anyagok egy csoportja különös odafigyelést igényel: a peszticideké (vagyis a növényvédő szerek és a biocid termékek). A peszticidek kihatással lehetnek az emberi egészségre a talajvíz, a talaj, az élelmiszerek és akár a levegő szennyezésével. A kérdésre vonatkozóan jelenleg rendelkezésre álló információk hiányossága miatt nehéz megbecsülni a probléma mértékét és a tendenciákat, azonban elegendő bizonyíték van arra, hogy a probléma súlyos és fokozódik. A talajvíz szennyezése különösen aggasztó. Átlagosan az európai ivóviz 65%-a származik a talajvízből, és még a további szennyezés megelőzése érdekében hozott korrekciós intézkedéseket követően is a talajvíznek gyakran sok időre van szüksége, hogy ismét elfogadható minőségűvé váljon. Élelmiszereink szennyezése ugyancsak aggodalomra ad okot, akárcsak egyes peszticideknek a növény- és állatvilágban való folyamatos felhalmozódására utaló bizonyítékok, a növények és állatok egészségére és szaporodására való kihatással együtt”.
(
22
)	Felhívjuk a figyelmet, hogy a francia területre vonatkozóan a Le Monde című lapban megjelent cikk (Auzanneau, M., 2007. június 12.) a következő tájékoztatással szolgál: Veillerette, F. (a Peszticides című könyv társszerzője, Fayard, 2007.) szerint „[k]özel kilencszáz peszticidmolekulát használnak Franciaországban. Mindenütt megtalálhatóak, mindenki naponta fogyaszt belőlük. Mivel mindenütt megtalálhatók, a kutatók nehezen tudják azonosítani a veszély forrását – eltérően az olyan körülhatárolható problémától, mint az azbeszt”; Baldi, I., (a bordeaux-i egyetem docense), aki az élelmiszerben jelen lévő peszticidek nem megfelelő megemésztésének esetleges veszélyeire vonatkozó tudományos eredmények hiányára helyezi a hangsúlyt, azt állítja, hogy „[a] világon körülbelül harminc olyan tanulmány létezik, amely az agydaganat veszélyének növekedéséről számol be, körülbelül tíz másik az egyéb megbetegedések gyakoriságának növekedéséről tanúskodik”. Másfelől egy francia tanulmány szerint a mezőgazdasági termelők esetében, akik erősen ki vannak téve a peszticidek hatásának, valamint azoknál a személyeknél is, akik szobanövényeiken használják a peszticideket, az agydaganat kialakulásának esélye statisztikailag kétszerte nagyobb (Occupational and environmental medicine, http://oem.bmj.com/).
(
23
)	A javasolt rendelet a 91/414 irányelvet hivatott helyettesíteni. Többek között korlátozni kívánja a növényvédő szerekben jelen lévő kémiai elemek használatát.
(
24
)	A német jog jelenlegi állapotában ez a kérdés bizonytalan. A Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Baden-Württemberg közigazgatási fellebbviteli bírósága) (VGH Baden-Württemberg, Urteil vom 23.1.2007 – Az. 4 S 1379/04 –, Juris) azonban kimondta, hogy a Pflanzenschutzgesetz (PflSchG; a növények védelméről szóló törvény) szó szerinti értelmezése alapján a 91/414 irányelvben előírt biztonsági követelmények teljesítése érdekében saját célra történő párhuzamos behozatal esetén is szükség van egyszerűsített forgalombahozatali engedélyre.
(
25
)	Plant Protection Products Regulations (2005) (Statutory Instrument 2005/1435).
(
26
)	A növényvédő szerekre vonatkozó törvény 32/A. cikke [Zakon o fitofarmacevtskih sredstvih] [Uradni list Republike Slovenije] št. 35/2007, 5017. o.
(
27
)	A Plant Protection Product Regulation (2005) 19. cikke.
(
28
)	Egyébként ez a francia jogban is világosan szerepel, ugyanis a 2001. április 4-i rendelet 1. cikke előírja, hogy: „[a] nemzeti területre behozott készítménynek a referenciatermékkel való azonosságát a […] alapján kell értékelni”.
(
29
)	Németországban az egyszerűsített forgalombahozatali engedély költsége 160 euró (valamely irat egyszerű ellenőrzése) és 1840 euró között mozog (A PflSchG 2. §-ának (1) bekezdése és a „Verordnung über Kosten des Bundesamtes für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit und der Biologischen Bundesanstalt für Land- und Forstwirtschaft im Pflanzenschutzbereich [Pflanzenschutzmittel-Gebührenverordnung – PflSchMGebV]”, Anlage Gebührenverzeichnis Nr. 5700 in der Fassung der Bekanntmachung vom 9. März 2005, BGBl. I S. 744, geändert am 12. März 2007, BGBl. I S.319). (A növények védelmére vonatkozó törvény 2. cikkének 1. §-a, és e törvény a járulékok mértékének 5700. sz. jegyzékét tartalmazó, a Szövetségi Fogyasztóvédelmi és Élelmiszerbiztonsági Hatóság, valamint a Szövetségi Mezőgazdaság és Erdészet területén a növények védelméért felelős Hatóság díjaival kapcsolatban hozott miniszteri rendeletre vonatkozó mellékletének [a növényvédő szerek területén fizetendő járulékokra vonatkozó rendelet] 2005. március 9-én közzétett [BGBl I. 744. o.] és 2007. március 12-én módosított változata [BGBl. I. 319. o.]). Azonban valamely termék szigorúan saját célra történő párhuzamos behozatala költségének kérdése nincs pontosan meghatározva.
(
30
)	A költségek azonban magasak: kizárólag saját felhasználásra történő párhuzamos behozatal esetén kicsit több mint 700 euró, kereskedelmi céllal történő párhuzamos behozatal esetén pedig még drágább (körülbelül 1600 euró), ehhez jön esetleg a kereskedelmi név megjelölése (további körülbelül 450 euró). A költségeket a következő dokumentum tartalmazza: The Plant Protection Products (Fees) Regulations 2007, amely 2007. március 1-jén lépett hatályba (http://www.opsi.gov.uk/SI/si2007/uksi_20070295_en.pdf).
(
31
)	A növényvédő szerek engedélyezésével, a hatóanyagok elemzésével és a növényvédő szerek engedélyeinek kiadásával kapcsolatos költségekről szóló rendelet 4. cikke (Uredba o stroških v zvezi z registracijo fitofarmacevtskih sredstev, ocenjevanjem aktivnih snovi in izdajo dovoljenj za fitofarmacevtska sredstva) [Uradni list Republike Slovenije], št. 36/2005.