62020TJ0064_RES
T‑64/20. sz. ügy
Deutsche Telekom AG
kontra
Európai Bizottság
A Törvényszék ítélete (kibővített hetedik tanács), 2024. november 13.
„Verseny – Összefonódások – A televíziós szolgáltatások és a távközlési szolgáltatások német piaca – Az összefonódást a belső piaccal és az EGT‑Megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat – Kötelezettségvállalások – Az összefonódás versenyre gyakorolt horizontális és vertikális hatásainak értékelése – Az összefonódásban részt vevő felek közötti versenyviszony – Az összefonódáshoz köthető változás – Nyilvánvaló mérlegelési hiba”
Megsemmisítés iránti kereset – A vállalkozások közötti összefonódásra vonatkozó szabályok alkalmazása során hozott határozat – Összetett gazdasági értékelés – Bírósági felülvizsgálat – Terjedelem és korlátok – A jog tényekre való alkalmazásának ellenőrzése – Az összefonódás versenyre gyakorolt hatásai értékelésének ellenőrzése – A tények tárgyi pontosságának és a nyilvánvaló mérlegelési hiba hiányának vizsgálatára korlátozódó ellenőrzés – Az uniós jog olyan fogalmai Bizottság általi értelmezésének bírósági felülvizsgálata, amelyek az alkalmazásuk során gazdasági elemzést igényelnek – Bennfoglaltság
(EUMSZ 263. cikk; 139/2004 tanácsi rendelet, 2. cikk)
(lásd: 51–54. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A belső piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – A Bizottság által végzett vizsgálat – Jövőre vonatkozó elemzés – Bizonyítási követelmények – Bizonyítási szint – Az összefonódással létrejövő jogalany és versenytársai valószínű jövőbeli magatartásának értékelése – A szóban forgó összefonódást követően várható különböző következmények valószínűségének értékelése – A bizonyítási teher terjedelme – A Bizottság azon kötelezettsége, hogy kellően jelentős és egybehangzó bizonyítékokkal támassza alá az említett összefonódással kapcsolatban az akadályozásra vonatkozó állítást ahhoz, hogy meg lehessen állapítani, hogy az elemzett következmények inkább valószínűek, mint valószínűtlenek
(139/2004 tanácsi rendelet, 2. cikk, (2) és (3) bekezdés)
(lásd: 55–59. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A belső piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – A Bizottság által végzett vizsgálat – A versenyellenes hatások értékelése – Horizontális hatások – Az összefonódásban részt vevő felek által gyakorolt versenykényszer – A közvetlen verseny fennállásának értékelése
(139/2004 tanácsi rendelet)
(lásd: 80–82. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Az összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító bizottsági határozat – A művelet versenyellenes hatásainak értékelése – A Bizottság elemzését e tekintetben vitató félre háruló bizonyítási teher
(139/2004 tanácsi rendelet)
(lásd: 90., 115., 156., 167., 172., 184., 201., 223., 245., 251., 295., 337., 359., 424. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A belső piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – A Bizottság által végzett vizsgálat – A versenyellenes hatások értékelése – Horizontális hatások – Az összefonódásban részt vevő felek által gyakorolt versenykényszer – A közvetett verseny fennállásának értékelése – Szempontok
(139/2004 tanácsi rendelet)
(lásd: 102–114. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A belső piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – A Bizottság által végzett vizsgálat – A versenyellenes hatások értékelése – Horizontális hatások – Az összefonódásban részt vevő felek által gyakorolt versenykényszer – A potenciális verseny fennállásának értékelése – Szempont – Valós és konkrét piacralépési lehetőségek – Releváns elemek – A versenytárs piaci szereplők véleményének figyelembevétele – Terjedelem
(139/2004 tanácsi rendelet)
(lásd: 134–154. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – A nemzeti hatóságok határozatai figyelembevételének szükségessége – Hiány
(139/2004 tanácsi rendelet)
(lásd: 155. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A belső piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – Erőfölény kialakítása vagy megerősítése – A hatékony verseny jelentős akadályozásának megállapításához önmagában nem elegendő elem
(139/2004 tanácsi rendelet, 2. cikk, (2) és (3) bekezdés)
(lásd: 191–197. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A belső piaccal való összeegyeztethetőség értékelése – A Bizottság által végzett vizsgálat – A versenyellenes hatások értékelése – Vertikális hatások – A piacról való versenyellenes inputkizárás kialakulása valószínűségének értékelése – Szempontok – Az inputokhoz való hozzáférés jelentős akadályozására való képesség – Az inputkizárásra való ösztönzés – A kizárásnak a downstream versenyre gyakorolt jelentős negatív hatása – Együttes feltételek
(139/2004 tanácsi rendelet, 2. cikk; 2008/C 265/07 bizottsági közlemény, 31. és 32. pont)
(lásd: 275–294., 318–327., 331–336., 341–358. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Az összefonódás belső piaccal való összeegyeztethetőségét megállapító határozat elfogadása – Az érintett vállalkozásoknak a bejelentett összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetővé tevő kötelezettségvállalásai – Mind a magatartási, mind a strukturális kötelezettségvállalások megengedhetősége – Az intézmények mérlegelési jogköre
(139/2004 tanácsi rendelet, (30) preambulumbekezdés, és 2. cikk; 2008/C 267/01 bizottsági közlemény, 16. pont)
(lásd: 370–379. pont)
Vállalkozások közötti összefonódások – A Bizottság által végzett vizsgálat – Az összefonódás belső piaccal való összeegyeztethetőségét megállapító határozat elfogadása – Az érintett vállalkozásoknak a bejelentett összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetővé tevő kötelezettségvállalásai – Határidőn túl előterjesztett kötelezettségvállalások figyelembevétele – Feltételek
(139/2004 tanácsi rendelet, 8. cikk, (2) bekezdés; 802/2004 bizottsági rendelet, 19. cikk, (2) bekezdés; 2008/C 267/01 bizottsági közlemény, 94. pont)
(lásd: 415–421. pont)
Összefoglalás
Ugyanazon a napon hozott ítéleteivel a Törvényszék elutasítja az Európai Bizottság azon határozatának (
1
) megsemmisítése iránt benyújtott három keresetet, amely a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánított a televíziós és távközlési szolgáltatások ágazatában a Liberty Global plc bizonyos eszközeinek a Vodafone Group plc általi megszerzésére irányuló összefonódást. Ezáltal a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy a Bizottsággal szemben nem kifogásolható, hogy ezen összefonódás belső piaccal való összeegyeztethetőségének a 139/2004 rendelet (
2
) 2. cikkének (2) bekezdése alapján rá háruló vizsgálata során a hatékony verseny jelentős akadályozásának kritériumát részesítette előnyben az erőfölény kritériumával szemben.
A Vodafone és a Liberty Group két, a televíziós és távközlési szolgáltatások ágazatában tevékenykedő, több uniós országban, köztük Németországban is jelenlévő szolgáltató. Ebben az országban a Liberty Group leányvállalata, a Unitymedia GmbH révén van jelen.
2018‑ban a Vodafone az EK összefonódás‑ellenőrzési rendeletének megfelelően bejelentette a Bizottságnak a tervezett, arra irányuló összefonódást, hogy több tagállamban, köztük Németországban kizárólagos irányítást szerezzen a Liberty Global távközlési tevékenységei felett. Az ügylet egy adásvételi szerződésben állt, amelynek értelmében a Vodafone megszerzi a Unitymedia részvényeinek 100%‑át (a továbbiakban: szóban forgó összefonódás).
A Bizottság, mivel komoly kétségeket fogalmazott meg az ügylet belső piaccal való összeegyeztethetőségét illetően, úgy határozott, hogy megindítja a részletes vizsgálati eljárást. Ezen eljárás nyomán az összefonódást azzal a feltétellel nyilvánította a belső piaccal és az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló megállapodással összeegyeztethetőnek, hogy a Vodafone tiszteletben tart bizonyos kötelezettségvállalásokat. (
3
)
A megtámadott határozatban a Bizottság először értékelte az összefonódás horizontális, vertikális és konglomerátumspecifikus hatásait, különösen Németország vonatkozásában. Az értékelés nyomán a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy noha a televíziós jelátviteli szolgáltatások kiskereskedelmi piacán, a többcélú szolgáltatásra vonatkozó ajánlatok kiskereskedelmi piacán és a televíziós szolgáltatások kiskereskedelmi piacán nem került sor a hatékony verseny jelentős akadályozására, a vezetékesinternet‑hozzáférési piacon és a televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacán megállapította a hatékony verseny jelentős akadályozását.
Ezt követően megvizsgálta, hogy a Vodafone által felajánlott kötelezettségvállalások alkalmasak‑e arra, hogy az ügyletet a belső piaccal összeegyeztethetővé tegyék, különösen azon két piacra tekintettel, ahol versenyproblémákat azonosított.
A felperesek, a Deutsche Telekom AG, a Tele Columbus AG és a NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH Németországban letelepedett társaságok, amelyek televíziós, internetes és telefonszolgáltatásokat kínálnak. Külön‑külön keresetet nyújtottak be a Törvényszékhez a megtámadott határozat megsemmisítése iránt.
Kereseteikben többek között egyrészt arra hivatkoznak, hogy a Bizottság mérlegelési hibát követett el a szóban forgó összefonódás horizontális hatásaival, különösen a televíziós jelátviteli szolgáltatások kiskereskedelmi piacára és a televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacára, valamint a televíziós jelátviteli közvetítő szolgáltatások piacára gyakorolt vertikális hatásokkal kapcsolatban. Másrészt vitatják a megtámadott határozatban kötelezővé tett kötelezettségvállalásoknak az összefonódás belső piaccal összeegyeztethetővé tételéhez elégséges és megfelelő jellegét.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék elöljáróban emlékeztet az ítélkezési gyakorlatban kialakított, mind a rá háruló bírósági felülvizsgálat terjedelme, mind pedig a hatékony verseny jelentős akadályozása hiányának Bizottság általi bizonyítása tekintetében alkalmazandó elvekre.
E tekintetben pontosítja, hogy az összefonódások terén az EK összefonódás‑ellenőrzési rendelete bizonyos diszkrecionális jogkört biztosít a Bizottság számára, különösen a gazdasági jellegű értékelések vonatkozásában. Ennek keretében, bár a Törvényszék a Bizottság gazdasági értékelését nem helyettesítheti a saját értékelésével, ezen uniós bíróságnak ugyanakkor nem csupán a hivatkozott bizonyítékok tárgyi valószerűségét, megbízhatóságát és következetességét kell vizsgálnia, hanem azt is ellenőriznie kell, hogy a bizonyítékok tartalmazzák‑e az adott összetett helyzet értékeléséhez figyelembe veendő összes adatot, valamint hogy e bizonyítékok alátámasztják‑e a belőlük levont következtetéseket.
Ami a Bizottsággal szemben annak bizonyítása szempontjából előírt bizonyítási követelményeket illeti, hogy a bejelentett összefonódás jelentősen akadályozná‑e a hatékony versenyt, vagy sem, és ennek megfelelően azt a belső piaccal összeegyeztethetetlennek vagy a belső piaccal összeegyeztethetőnek kell nyilvánítani, a Törvényszék hangsúlyozza, hogy a megkövetelt gazdasági értékelés jövőre vonatkozó jellegére tekintettel elegendő, ha a Bizottság kellően jelentős és egybehangzó bizonyítékokkal alátámasztja, hogy inkább valószínű avagy valószínűtlen, hogy ez az összefonódás jelentősen akadályozná a hatékony versenyt a belső piacon vagy annak egy jelentős részén.
A Törvényszék e megfontolások fényében elemzi először az összefonódás német piacra gyakorolt hatásait, majd a megtámadott határozat által kötelezővé tett kötelezettségvállalásokat.
Az összefonódás hatásainak elemzéséről
Az összefonódásnak a többlakásos lakóházak háztartásainak nyújtott televíziós jelátviteli szolgáltatások kiskereskedelmi piacára gyakorolt horizontális, nem koordinatív hatásairól
Először is a Törvényszék a Bizottság által a többlakásos lakóházak háztartásainak (multi dwelling units [MDU], a továbbiakban: MDU‑piac) nyújtott televíziós jelátviteli szolgáltatások kiskereskedelmi piacára gyakorolt horizontális hatások elemzése során állítólag elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hibákat és téves jogalkalmazást vizsgálja.
Az összefonódásban részt vevő felek által gyakorolt kölcsönös versenykényszert illetően a Törvényszék elsősorban úgy ítéli meg, hogy tekintettel arra, hogy tevékenységeik nincsenek jelentős átfedésben, a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, amikor megállapította, hogy e felek az összefonódást megelőzően nem voltak közvetlen versenytársak, méghozzá a Bizottság által figyelembe vett kivételes átfedési helyzetek ellenére, amelyek elhanyagolható jellegét bizonyítékokkal alátámasztott módon nem vitatták. Ebből következik, hogy az összefonódásban részt vevő felek által forgalmazott termékek a gyakorlatban nem álltak versenyben.
Másodsorban, a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, amikor arra a következtetésre jutott, hogy az összefonódásban részt vevő felek között nem állt fenn közvetett verseny. E tekintetben a Törvényszék emlékeztet arra, hogy a vállalkozások közvetett versenyhelyzetben vannak különösen akkor, ha hasonló versenynyomásnak vannak kitéve más, egymással közvetlenül versenyző vállalkozások részéről, vagy ha más tényezők – mint például az ügyfelek által támasztott elvárások – összehasonlítható módon korlátozzák az áraik és kereskedelmi feltételeik meghatározásának lehetőségét.
A jelen ügyben a Törvényszék megállapítja, hogy azon tényt illetően, hogy az összefonódásban részt vevő felek figyelemmel kísérik egymás tevékenységét, és összehasonlítják termékkínálatukat, ezek az összehasonlító elemzések nem haladják meg az ágazatban bevált gyakorlatok nyomon követését és esetleges átvételét célzó, pusztán kereskedelmi összehasonlító elemzéseket. Márpedig az összehasonlítás e formája, amely a piaci teljesítmény vagy az ágazatban – ideértve a más tagállamokban vagy harmadik országokban – bevált gyakorlatok elemzéséből áll, nem minősíthető közvetett versenynyomásnak. Egyébiránt a megtámadott határozatból kitűnik, hogy az MDU‑háztartások tulajdonosaival (a továbbiakban: MDU‑előfizetők) kötött szerződések tárgyalások, versenyeztetések vagy hivatalos közbeszerzési eljárások eredményeként jöttek létre. Következésképpen nem olyan szabványszerződések, amelyek az ágazati gyakorlatok puszta megfigyelése alapján összehasonlító elemzés tárgyát képezhették volna.
Ezenkívül az összefonódásban részt vevő felek között az infrastruktúra terén fennálló versennyel kapcsolatban a Bizottság megállapította, hogy az összefonódásban részt vevő egyes felek által végrehajtott hálózati beruházási és innovációs tevékenységek nem gyakoroltak közvetlen versenyhatást a másik fél hálózatában folytatott innovációs és beruházási stratégiára, és hogy az e téren végzett tevékenységek mindkét fél általi kölcsönös nyomon követése pusztán kereskedelmi összehasonlító elemzés volt, ami nem felel meg a közvetett versenynyomás egy formájának.
Harmadsorban, a felperesek azt sem bizonyították, hogy potenciális verseny állt volna fenn az összefonódásban részt vevő felek között, így eredménytelenül kifogásolják a Bizottság azon megállapítását, hogy kevéssé valószínű, hogy e felek a szóban forgó összefonódás hiányában kiterjesztenék tevékenységeiket a másik fél kábelhálózati lábnyomára, és így megszüntetnék a potenciális versenyt, ami a hatékony verseny jelentős akadályozásához vezetne.
Negyedsorban, ami a szóban forgó összefonódást megelőző, az összefonódásban részt vevő felek közötti hallgatólagos összejátszásból eredő kollektív erőfölény állítólagos fennállását illeti, ami magyarázatot ad arra, hogy az MDU‑piacon miért nem állt fenn tényleges vagy potenciális verseny közöttük, a Törvényszék megjegyzi, hogy amennyiben ez az érv egy kartell felfedésére irányul, ez a kifogás hatástalan, mivel az említett érv nem a megtámadott határozat tárgyára, hanem inkább olyan magatartásokra vonatkozik, amelyek potenciálisan az EUMSZ 101. vagy EUMSZ 102. cikk hatálya alá tartoznak. Mindenesetre valamely összefonódás ellenőrzése szempontjából nem releváns az összefonódásban részt vevő felek közötti verseny hiányát megalapozó – adott esetben az uniós versenyszabályok megsértése következtében fennálló – okok feltárása.
Ezzel szemben, amennyiben ez az érv kollektív erőfölény fennállásának felfedésére irányul, ezek az állítások nem nyertek bizonyítást az említett felek belső dokumentumainak vizsgálata alapján, és azoknak ellentmond az uniós versenyjoggal esetlegesen ellentétes azon ok, amely miatt az összefonódásban részt vevő felek az összefonódást megelőzően nem kívántak egymással versenyezni.
Ötödsorban, ami az arra alapított kifogást illeti, hogy a Bizottság nem vette figyelembe a források összefonódásból eredő növekedését, ami lehetővé tette az összefonódásban részt vevő felek számára, hogy többek között felfaló árak alkalmazásával kiszorítsák versenytársaikat, a Törvényszék megjegyzi, hogy az ilyen növekedés, még ha be is bizonyosodik, önmagában nem elegendő ahhoz, hogy az említett összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek lehessen nyilvánítani. A Bizottság ugyanis csak akkor nyilváníthat egy összefonódást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek, ha az összefonódás közvetlen és azonnali következményeként a hatékony verseny jelentős akadályozásának megvalósulását állapítja meg. Az ilyen, a hatékony versenynek az összefonódás folytán létrejött jogalany jövőbeli döntéseiből eredő jelentős akadályozása csak akkor tekinthető az összefonódás közvetlen és azonnali következményének, ha e jövőbeni magatartást a piac jellemzőinek és szerkezetének az összefonódás általi átrendezése tette lehetővé és gazdaságilag észszerűvé. Márpedig a jelen ügyben az összefonódásban részt vevő feleknek – a források összefonódásból eredő esetleges növekedésétől függetlenül – már lehetőségük volt arra, hogy versenytársaiktól és MDU‑előfizetőiktől jelentős mértékben függetlenül alakítsák magatartásukat.
Ugyanezen okokból a Törvényszék elutasítja azt az érvelést, amely szerint a szóban forgó összefonódás észlelhetően csökkentené a versenytársak által az MDU‑piacon gyakorolt versenynyomást, ami a hatékony verseny jelentős akadályozásához vezethetne. Pontosabban az összefonódás eredményeként létrejött jogalanynak a versenytársaihoz viszonyított pénzügyi ereje lehetővé teszi számára, hogy megakadályozza az említett versenytársak fejlődését. Márpedig, noha igaz, hogy a versenytársak által gyakorolt versenynyomás valamely összefonódás következtében történő csökkenése a hatékony verseny jelentős akadályozását eredményezheti, az összefonódás folytán létrejött jogalany pénzügyi ereje növekedésének megállapítása önmagában nem teszi lehetővé az ilyen akadályozásra való következtetést. A Bizottságnak ugyanis az összefonódás belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelésekor számos más tényezőt kell figyelembe vennie, mint például az érintett piacok szerkezetét, a vállalkozások által támasztott valós vagy potenciális versenyt, az érintett vállalkozások piaci helyzetét, valamint gazdasági és pénzügyi erejét, a szállítók és felhasználók számára nyitva álló választási lehetőségeket, a piacra lépés bármilyen akadályát és a kereslet‑kínálat alakulását.
Ami az arra alapított kifogást illeti, hogy a Bizottság nem vette figyelembe, hogy a Vodafone erőfölényes helyzetbe került az MDU‑piacon, ami a hatékony verseny jelentős akadályozásához vezethet, a Törvényszék emlékeztet arra, hogy az EK összefonódás‑ellenőrzési rendelete értelmében (
4
) az összefonódások ellenőrzése során a Bizottságnak azt kell értékelnie, hogy valamely összefonódás alkalmas‑e arra, hogy jelentősen korlátozza a hatékony versenyt a belső piacon vagy annak egy jelentős részén, mivel az a körülmény, hogy valamely összefonódás erőfölényt hoz létre vagy erősít meg, önmagában nem elegendő annak megállapításához, hogy ez az összefonódás összeegyeztethetetlen a belső piaccal. Az ilyen jövőre vonatkozó elemzés annak vizsgálatából áll, hogy az összefonódás mennyiben módosíthatja az adott piacon a versenyhelyzetet meghatározó tényezőket. Ennélfogva nem róható fel a Bizottságnak, hogy a jelen ügyben olyan jövőre vonatkozó elemzést végzett, amely többek között az összefonódás MDU‑piacra gyakorolt horizontális, nem koordinatív hatásaira vonatkozott. Márpedig ezen elemzés keretében a Bizottság, mivel arra a következtetésre jutott, hogy nem valósult meg a hatékony verseny jelentős akadályozása, amennyiben a szóban forgó összefonódás nem szüntette meg a felek közötti versenykényszert, és nem gyengítette tovább a fennmaradó versenytársak által gyakorolt versenykényszert, nem volt köteles megvizsgálni, hogy az említett összefonódás erőfölényt hoz‑e létre vagy erősít‑e meg, különösen az összefonódásban részt vevő felek együttes kábelhálózatainak koncentrációját követő nemzeti szintű lefedettség miatt.
Egyébiránt az összefonódásban részt vevő felek kábelhálózatainak kiterjedése nem tekinthető az MDU‑piac koncentrációja szempontjából meghatározó tényezőnek, amelynek megváltozása a hatékony verseny jelentős akadályozásához vezetne. Ebből következik, hogy az összefonódás folytán létrejött jogalany kábelhálózatának puszta földrajzi kiterjesztése – függetlenül attól, hogy az az összefonódáshoz köthető‑e, vagy sem – nem vezet szükségszerűen az MDU‑piacon fennálló versenyhelyzetet meghatározó tényező változásához, és ennélfogva a hatékony verseny jelentős akadályozásához.
Az összefonódás vertikális hatásairól
Továbbá, ami a szóban forgó összefonódás vertikális hatásainak elemzését illeti, amely során a Bizottság különösen az MDU‑előfizetők részére biztosított televíziós jelátviteli szolgáltatásokat nyújtó kiskereskedelmi szolgáltatók kiszorításának valószínűségét vizsgálta, a Törvényszék megjegyzi, hogy a versenyellenes inputkizárás valószínűségének értékelésekor a Bizottság a nem horizontális összefonódásokról szóló iránymutatásnak (
5
) megfelelően megvizsgálja először is, hogy az összefonódással létrejött jogalany az összefonódást követően képes‑e jelentős mértékben megakadályozni az inputokhoz való hozzáférést, másodszor azt, hogy motiválja‑e valami erre, harmadszor pedig azt, hogy a piacról való kizárásra irányuló stratégia jelentősen hátrányosan érintheti‑e a termelési‑értékesítési láncban lejjebb folyó versenyt. Mivel e három feltétel kumulatív, bármelyik hiánya elegendő ahhoz, hogy az inputkizárás kockázata kizárásra kerüljön.
Ami különösen a harmadik feltételt illeti, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az összefonódás folytán létrejött jogalany által végrehajtott piacról való esetleges kizárásra irányuló stratégia semmiképpen sem érintené jelentős mértékben hátrányosan a downstream versenyt, mivel a szóban forgó összefonódás nem eredményezne ehhez köthető változást az érintett – akár upstream, akár downstream – piacok szerkezetében. Pontosabban a szóban forgó összefonódás egyáltalán nem változtatna a felek arra való képességén és motiváltságán, hogy a németországi MDU‑előfizetőknek televíziós jelátviteli szolgáltatásokat nyújtó kiskereskedelmi szolgáltatókat, köztük a Tele Columbust kiszorítsák. Márpedig, mivel a felperesek nem bizonyították, hogy a Bizottság ezen értékelése nyilvánvalóan hibás, a harmadik feltétel teljesülésének hiánya elegendő a versenyellenes inputkizárás kockázatának kizárásához.
A televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacára gyakorolt horizontális, nem koordinatív hatásokról
Végül a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy a Tele Columbus eredménytelenül állítja, hogy a Bizottság a vizsgálata során nyilvánvalóan tévesen értékelte a televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacán jelentkező, abból eredő horizontális, nem koordinatív hatásokat, hogy az összefonódás folytán létrejött jogalany kizárólagossági megállapodásokat kötött a műsorszolgáltatókkal.
Először is, amennyiben a Bizottsággal szemben azt kifogásolják, hogy nem végzett el minden, a felperes által kívánt vagy hasznosnak ítélt – például bizonyos műszaki funkciókra és kereskedelmi szempontokra vonatkozó – vizsgálatot, a felperes egyáltalán nem fejti ki, hogy azokat mennyiben érintheti az összefonódás, és nem fejti ki különösen azt, hogy az összefonódás folytán létrejött jogalanynak miért és hogyan lenne lehetősége arra, különösen pedig érdeke ahhoz, hogy ezeket a funkciókat és kereskedelmi szempontokat a műsorszolgáltatókkal folytatott tárgyalások során lerontsa, továbbá hogy ez – különösen azok jelentőségére tekintettel – miként járhat azzal a hatással, hogy jelentősen akadályozza a hatékony versenyt a televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacán, és hogy e funkciók és kereskedelmi szempontok ilyen valószínű romlása mennyiben lenne az összefonódáshoz köthető.
Másodszor, ami azt az állítást illeti, amely szerint a Bizottság nem vette figyelembe azt, hogy az összefonódás eredményeként létrejött jogalany képes és motivált lenne részleges kizárólagosságot bevezetni annak érdekében, hogy megtiltsa a tartalmak egyes versenytársakon – így például a felperesen – keresztül történő terjesztését, a felperes nem bizonyítja, hogy az ilyen stratégia jelentős mértékben hátrányosan befolyásolná a downstream versenyt. Ezenkívül, a szóban forgó, versenyjogot sértő magatartások potenciálisan jogellenes jellegére tekintettel kevéssé volt valószínű, hogy az összefonódással létrejött jogalany motivált lenne arra, hogy egy műsorszolgáltatóval teljes vagy részleges kizárólagossági megállapodásokat kössön.
Harmadszor, ami azt az állítást illeti, amely szerint az összefonódással létrejött jogalany az MDU‑piacon kihasználhatná a televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacán őt megillető előnyöket, nevezetesen a jelátviteli díjak beszedését és a tartalmaknak a kisebb kábelüzemeltetőknél kedvezőbb feltételek mellett történő megszerzését, meg kell állapítani egyrészt, hogy amennyiben ezek az előnyök lehetővé tennék számára, hogy kedvezőbb árakat kínáljon az MDU‑előfizetőknek, ez a fogyasztókra nézve kedvező hatásokat tár fel, mivel valószínű, hogy az ilyen árcsökkenés inkább az érintett ingatlanok bérlőit terhelő havi bérleti díjban, mintsem a hatékony verseny jelentős akadályozásában nyilvánulna meg. Másrészt a felperes nem bizonyítja, hogy ezek az előnyök az összefonódáshoz lennének köthetők.
A megtámadott határozat által kötelezővé tett kötelezettségvállalásokról
A megtámadott határozatban, mivel a Bizottság a vezetékesinternet‑hozzáférési piacon és a televíziós jelátvétel nagykereskedelmi piacán a hatékony verseny jelentős akadályozásának megvalósulását állapított meg, megvizsgálta a Vodafone által felajánlott kötelezettségvállalásokat, és azt a következtetést vonta le, hogy az említett kötelezettségvállalásokkal módosított szóban forgó összefonódás nem akadályozná jelentősen a hatékony versenyt az említett piacokon.
A Törvényszék megállapítja, hogy a Bizottság által e tekintetben végzett elemzés nem kifogásolható a televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacára vonatkozó kötelezettségvállalások (
6
) állítólagos elégtelenségét és nem megfelelő jellegét, valamint a Vodafone által felajánlott, a vezetékesinternet‑hozzáférési piacra tett kötelezettségvállalás (a nagykereskedelmi vezetékes széles sávú hozzáférésre tett kötelezettségvállalás) állítólagos hatástalanságát illetően.
E tekintetben elutasítja az arra alapított kifogást, hogy ezek a kötelezettségvállalások kizárólag magatartási jellegűek, és ennélfogva nem elegendőek a horizontális jellegű versenyproblémák megszüntetésére. Ugyanis, jóllehet a korrekciós intézkedésekről szóló közleményben a Bizottság valóban előnyben részesíti a strukturális kötelezettségvállalásokat, különösen azok végrehajtásának egyszerűsége miatt, a kötelezettségvállalások elfogadását elsősorban a kötelezettségvállalásoknak az azonosított versenyprobléma megoldására alkalmas és elégséges jellege, valamint az említett kötelezettségvállalások végrehajthatóságának bizonyossága határozza meg.
Ami konkrétabban a televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacára vonatkozó kötelezettségvállalásokat illeti, nem lehet helyt adni annak az állításnak, amely szerint a Bizottság által a megtámadott határozatban használt terminológia azt mutatja, hogy a Bizottság egyáltalán nem volt biztos abban, hogy ezek a kötelezettségvállalások elegendőek és hatékonyak lennének a hatékony versenynek a televíziós jelátvitel nagykereskedelmi piacán megállapított jelentős akadályozásának orvoslására. Noha ugyanis a Bizottságnak biztosnak kell lennie abban, hogy a felajánlott kötelezettségvállalások végrehajthatóak, valamint hogy azok kellően életképesek és tartósak lesznek, az összefonódást akkor nyilváníthatja a belső piaccal összeegyeztethetőnek, ha kellően valószínű, hogy az említett kötelezettségvállalások elegendőek és hatékonyak lesznek a hatékony verseny azonosított, jelentős akadályozásának megszüntetéséhez.
Ezenkívül, ami a jelátviteli díjakra vonatkozó kötelezettségvállalás késedelmes benyújtását illeti, a Bizottság elfogadhat késedelmesen tett kötelezettségvállalásokat, ha egyrészt azok egyértelműen és további vizsgálat szükségessége nélkül eloszlatják a korábban azonosított versenyjogi aggályokat, másrészt pedig ha elegendő idő marad arra, hogy e kötelezettségvállalásokról a tagállamokkal konzultáljanak. Márpedig, mivel e két kumulatív feltétel a jelen ügyben teljesül, a Bizottság figyelembe vehette a jelátviteli díjakra vonatkozó kötelezettségvállalást annak késedelmes benyújtása ellenére.
Ami a nagykereskedelmi vezetékes széles sávú hozzáférésre tett kötelezettségvállalását illeti, a Törvényszék elutasítja az arra alapított kifogást, hogy e kötelezettségvállalás nem hatékony, mivel nem teszi lehetővé a Unitymedia infrastruktúrája és újításai által az összefonódást megelőzően gyakorolt versenynyomás megszűnésének ellensúlyozását.
E kötelezettségvállalás – amely egy harmadik fél szolgáltató, vagyis a Telefónica piacra lépését írja elő – célja az abból eredő versenyprobléma orvoslása, hogy egy szolgáltató (Vodafone) a Unitymedia kábelhálózati lábnyomán felhagy a tevékenységével, nem pedig az, hogy ellensúlyozza a Unitymedia infrastruktúrája és újításai által az összefonódást megelőzően gyakorolt versenynyomás megszűnését. Ezenkívül mindenesetre nem bizonyított, hogy az összefonódás folytán létrejött jogalany felhagyna a Unitymedia régi kábelhálózati lábnyomába való befektetéssel és innovációval, aminek következtében az ügylet az ilyen beruházásokból és innovációkból eredő versenynyomás megszűnését eredményezné.
Azzal kapcsolatban, hogy a Telefónica állítólag nem képes erős versenynyomást gyakorolni a vezetékesinternet‑hozzáférési szoláltatások piacán, meg kell állapítani, hogy ez az állítás a Bizottság által a megtámadott határozatban tett, a Telefónica szóban forgó kötelezettségvállalás hiányában fennálló helyzetére vonatkozó megállapításokból következik, és hogy e megállapítások ennélfogva nem veszik figyelembe a Vodafone által az említett kötelezettségvállalás keretében vállalt valamennyi kötelezettséget. Következésképpen e megállapítások nem engednek következtetést levonni arra vonatkozóan, hogy a Telefónica képes‑e és motivált‑e arra, hogy e kötelezettségvállalás teljesítését követően életképes és aktív versenyerőként működjön.
Azon érvelést illetően, miszerint a nagykereskedelmi vezetékes széles sávú hozzáférésre tett kötelezettségvállalás hátrányosan érinti a piacot, és megerősíti annak oligopolisztikus szerkezetét azáltal, hogy a Telefónicának kedvező feltételek mellett nagykereskedelmi hozzáférést biztosít, a Bizottság kifejtette, hogy ez a korrekciós intézkedés megerősíti e szolgáltatót, de nem eredményez versenyproblémákat, tekintettel arra, hogy a Telefónica többek között a vezetékes internet‑hozzáférés piacán nem volt jelentős versenytárs.
A Törvényszék elutasítja a Bizottság által a nagykereskedelmi vezetékes széles sávú hozzáférésre tett kötelezettségvállalás tekintetében végzett vizsgálat állítólagos elégtelenségére, valamint az említett kötelezettségvállalás tekintetében a megtámadott határozat indokolásának állítólagos elégtelenségére alapított kifogást is, mivel a Bizottság megfelelően megvizsgálta, hogy e kötelezettségvállalás teljes mértékben eloszlatná‑e a megállapított versenyproblémákat, és nem lenne‑e kedvezőtlen hatása többek között az optikai szállal kapcsolatos beruházásokra vagy a többcélú szolgáltatásra vonatkozó ajánlatok kiskereskedelmi piacára. Részletesen kifejtette azokat az okokat is, amelyek miatt úgy véli, hogy ez nem így lenne.
A fentiekre tekintettel a Törvényszék a keresetet teljes egészében elutasítja.
(
1
)	A Liberty Global plc bizonyos eszközeinek a Vodafone Group plc általi megszerzésére irányuló összefonódást a belső piaccal és az EGT‑Megállapodással összeegyeztethetőnek nyilvánító, 2019. július 18‑i C(2019) 5187 final bizottsági határozat (COMP/M.8864 – Vodafone/Certain Liberty Global Assets; a továbbiakban: megtámadott határozat).
(
2
)	A vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20‑i 139/2004/EK tanácsi rendelet (az EK összefonódás‑ellenőrzési rendelete) (HL 2004. L 24., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 40. o.; helyesbítés: HL 2022. L 103., 18. o.).
(
3
)	E kötelezettségvállalások különösen a következőket foglalják magukban: a nagykereskedelmi vezetékes széles sávú hozzáférésre tett kötelezettségvállalás, amely szerint egy harmadik fél hozzáférést kap az összefonódással létrejött jogalany kábelhálózatához annak érdekében, hogy a harmadik fél vezetékesinternet‑hozzáférési szolgáltatásokat, valamint a saját vagy harmadik személyek OTT (over the top) szolgáltatásait nyújthassa; az OTT‑kötelezettségvállalás, amely szerint az összefonódással létrejött vállalkozás nem korlátozza sem közvetlenül, sem közvetve a televíziós platformján kiszolgált műsorszolgáltatókat abban, hogy tartalmukat OTT szolgáltatáson keresztül terjesszék, és ennek érdekében elegendő közvetlen összekapcsolási kapacitást biztosít számukra; a HbbTV (Hybrid Broadcast Broadband TV) kötelezettségvállalás, amely arra kötelezi az összefonódással létrejött vállalkozást, hogy továbbra is biztosítsa a szabadon fogható műsorok szolgáltatói HbbTV jelének átvitelét; valamint a jelátviteli díjra vonatkozó kötelezettségvállalás, amely megakadályozza az összefonódással létrejött vállalkozást abban, hogy megemelje a szabadon fogható műsorok szolgáltatói által a részére fizetett jelátviteli díjakat.
(
4
)	Az EK összefonódás‑ellenőrzési rendelete 2. cikkének (2) és (3) bekezdése.
(
5
)	A nem horizontális összefonódásoknak a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló tanácsi rendelet alapján történő értékeléséről szóló iránymutatás (HL 2008. C 265., 6. o.).
(
6
)	E kötelezettségvállalások közé tartozik az OTT‑kötelezettségvállalás, a jelátviteli díjakra vonatkozó kötelezettségvállalás és a HbbTV‑kötelezettségvállalás.