62023CC0146
ANTHONY MICHAEL COLLINS
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2024. június 13. (
1
)
C‑146/23. és C‑374/23. sz. egyesített ügyek
XL
kontra
Sąd Rejonowy w Białymstoku
(a Sąd Rejonowy w Białymstoku [białystoki kerületi bíróság, Lengyelország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
és
SR,
RB
kontra
Lietuvos Respublika
(a Vilniaus apygardos administracinis teismas [vilniusi megyei közigazgatási bíróság, Litvánia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Jogállamiság – Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése – A tagállamok azon kötelezettsége, hogy megteremtsék azokat a jogorvoslati lehetőségeket, amelyek az uniós jog által szabályozott területeken a hatékony bírói jogvédelem biztosításához szükségesek – A bírói függetlenség elve – A bírák javadalmazása”
Bevezetés
1.
A hatalmi ágak megosztásán alapuló állami rendszerek fennállását végigkísérte a bírák javadalmazására vonatkozó hangsúlyos kérdés. Ahogy Alexander Hamilton előrelátóan megjegyezte a The Federalistban: „A hivatali állandóság MELLETT semmi sem járulhat hozzá jobban a bírák függetlenségéhez, mint a támogatásukra szolgáló juttatás. […] Az emberi természet általános alakulásában az EMBER MEGÉLHETÉSE FELETTI URALOM AZ AKARATA FELETTI HATALOM. És soha nem remélhetjük, hogy a gyakorlatban megvalósul a bírói és a törvényhozó hatalom teljes szétválasztása egy olyan rendszerben, amely az előbbit az anyagi források tekintetében az utóbbi alkalmi javadalmazásaitól teszi függővé.” (
2
)
2.
Ezek az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek lehetőséget adnak a Bíróságnak arra, hogy az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése (
3
) alapján felülvizsgálja és kibővítse a bírák javadalmazására vonatkozó ítélkezési gyakorlatát a bírói függetlenség és a hatékony bírói jogvédelem elveivel összefüggésben. (
4
)
3.
A 2018. február 27‑i Associação Sindical dos Juízes Portugueses ítéletében (
5
) és a 2019. február 7‑i Escribano Vindel ítéletében (
6
) a Bíróság megállapította, hogy az, hogy e tagok olyan szintű illetményben részesüljenek, amely összhangban áll az általuk ellátott feladatok jelentőségével, a bírói függetlenség lényegi biztosítékát alkotja. E követelmény teljesüléséhez a bíróságnak (
7
) autonóm módon kell gyakorolnia feladatkörét anélkül, hogy bármilyen hierarchikus kapcsolatban lenne, vagy bárkinek alá lenne rendelve, és anélkül, hogy bárhonnan rendelkezéseket vagy utasításokat kapna, így védett az olyan külső beavatkozással vagy nyomással szemben, amely veszélyeztetheti tagjai határozathozatalának függetlenségét, és határozataikat befolyásolhatja. (
8
) A Bíróság ezt a követelményt egyenrangúvá tette a bírói kar tagjai elmozdíthatatlanságának védelmével, és ezzel közvetlen kapcsolatot teremtett a bírák hivatali idejének biztonsága és anyagi biztonsága között. (
9
)
4.
Más köztisztviselőkhöz és közalkalmazottakhoz hasonlóan a bírák sem mentesülnek a javadalmazás csökkentése alól. (
10
) A Bíróság az Associação Sindical dos Juízes Portugueses és az Escribano Vindel ítéletében megállapította, hogy az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében foglalt bírói függetlenség elvével nem ellentétes az, hogy a tagállamok bizonyos körülmények között a bírák javadalmazásának csökkentése iránti intézkedéseket hoznak. A Portugál Köztársaság és a Spanyol Királyság (
11
) a költségvetés túlzott hiányának megszüntetése érdekében csökkentette a köztisztséget betöltő személyek és a közszférában feladatot ellátó személyek fizetését, beleértve az állam törvényhozó, végrehajtó és igazságszolgáltatási ágában dolgozó személyeket is. (
12
) Ezek az intézkedések nem a bírói kar tagjait célozták vagy emelték ki annak érdekében, hogy különleges bánásmódban részesítsék őket. Ezek átmeneti és korlátozott jellegűek is voltak. (
13
)
5.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmek a bírák javadalmazását szabályozó, Lengyelországban és Litvániában általánosan alkalmazandó intézkedések alkalmazásával összefüggésben merülnek fel, és nem a bírák egyéni javadalmazásának – például fegyelmi eljárást követő – csökkentésére vonatkoznak. Az intézkedések alkalmazási köre is tágabb a Bíróság által az Associação Sindical dos Juízes Portugueses és az Escribano Vindel ítéletében vizsgált alkalmazási körnél. A kérdést előterjesztő bíróságok arra kérik a Bíróságot, hogy értékelje a jogalkotó és a végrehajtó hatalomnak a bírák illetményének meghatározására és annak esetleges csökkentésére irányuló folyamatban betöltött szerepét. Arra is választ várnak, hogy az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdéséből levezethetők‑e az e folyamatra irányadó releváns kritériumok.
A jogi háttér – Nemzeti jog
A lengyel jog
6.
A Konstytucja Rzeczypospolitej Polskiej (a Lengyel Köztársaság alkotmánya; a továbbiakban: alkotmány) 178. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1.   A bírák feladatuk ellátása során függetlenek, és csak az alkotmánynak és a törvényeknek vannak alárendelve.
2.   A bírák számára a hivatal méltóságának és a feladataiknak megfelelő munkafeltételeket és illetményt kell biztosítani.
[…].”
7.
A 2001. július 27‑i ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény) (
14
) 91. cikke a következőképpen szól:
„[…]
1c. § A bírák éves alapilletménye az előző év második negyedéve átlagbéren alapul, amelyet a Główny Urząd Statystyczny (központi statisztikai hivatal) elnöke […] az 1d. §‑ra figyelemmel a Lengyel Köztársaság hivatalos lapjában (Monitor Polski) tesz közzé.
1d. § Amennyiben az 1c. §‑ban említett átlagbér alacsonyabb, mint az előző év második negyedévére közzétett átlagbér, a bírák alapilletményének meghatározásakor a korábbi összeget kell alapul venni.
2. § A bírák alapilletményét fokozatokban kell kifejezni, amelyek szintjét az 1c. §‑ban említett alapilletmény meghatározásának alapjául szolgáló szorzók alkalmazásával állapítják meg. Az egyes bírói álláshelyek alapilletmény‑fokozatait és az egyes fokozatokon belül a bírák alapilletményszintjének megállapítására használt szorzókat e törvény melléklete tartalmazza.
[…]
7. § A bírák javadalmazását ezenfelül a szolgálati évek száma szerinti juttatás szerint kell differenciálni, amely a hatodik szolgálati évtől kezdve az alapilletmény 5%‑a, majd évente 1%‑kal emelkedik mindaddig, míg el nem éri az alapilletmény 20%‑át.”
8.
2021. december 17‑én a lengyel jogalkotó elfogadta az ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na ROK 2022‑t (a 2022. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvény). (
15
) E törvény 2022. január 1‑jén lépett hatályba. A 8. cikke szerint:
„1.   2022‑ben a rendes bíróságok szervezetéről szóló, 2001. július 27‑i törvény (Dz. U. 2020., 2072. tétel, 2021., 1080. és 1236. tétel) 91. cikkének 1c. §‑ában említett bírói alapilletményt a központi statisztikai hivatal elnökének közleményében közzétett, 2020 második negyedévi átlagbér alapján kell meghatározni.
2.   Az (1) bekezdésben említett alapot 26 PLN összeggel kell növelni.
3.   Amennyiben a külön rendelkezések a rendes bíróságok szervezetéről szóló, 2001. július 27‑i törvény 91. cikkének 1c. §‑ában említett bírói alapilletmény kiszámításának alapjára hivatkoznak, ez a 2022. évre vonatkozóan a központi statisztikai hivatal elnökének közleményében közzétett, 2020 második negyedévi átlagbér 26 PLN összeggel megnövelt összegének felel meg.
4.   Amennyiben a bírák javadalmazására külön rendelkezések vonatkoznak, ez a 2022. évre vonatkozóan az (1) és (2) bekezdés szerint kiszámított illetménynek felel meg.”
9.
2022. december 1‑jén a lengyel jogalkotó elfogadta az ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023‑at (a 2022. december 1‑jei, a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvény). (
16
) E törvény 2023. január 1‑jén lépett hatályba. A 8. cikke szerint:
„1.   2023‑ban a rendes bíróságok szervezetéről szóló, 2001. július 27‑i törvény (Dz. U. 2020., 2072. tétel és módosításai) 91. cikkének 1c. §‑ában említett bírói alapilletmény meghatározásának alapja 5444,42 PLN.
2.   Amennyiben a külön rendelkezések a rendes bíróságok szervezetéről szóló, 2001. július 27‑i törvény 91. cikkének 1c. §‑ában említett bírói alapilletmény kiszámításának alapjára hivatkoznak, ez a 2023. évre vonatkozóan 5444,42 PLN összegnek felel meg.”
A litván jog
10.
A Lietuvos Respublikos teisėjų darbo apmokėjimo įstatymas (a Litván Köztársaság bírák javadalmazásáról szóló törvénye, a továbbiakban: LRJ) 3. cikkének 2022. január 1‑je és 2023. június 30. közötti változata (
17
) szerinti 3. cikke értelmében az állami politikusok, bírák, állami tisztviselők, közalkalmazottak, valamint a Litván Köztársaság mint állam és annak önkormányzatai által finanszírozott intézmények alkalmazottai adott évre vonatkozó, a Lietuvos Respublikos Seimas (a Litván Köztársaság parlamentje) által elfogadott illetményalapját (javadalmazásának alapját) kell a bírák javadlamazására alkalmazni. A következő pénzügyi év illetményalapját nemzeti szintű kollektív szerződésben állapítják meg az előző év (nemzeti fogyasztói árindex alapján számított) éves átlagos inflációjának, a havi minimálbérnek és a közszférabeli illetmények szintjét és alakulását befolyásoló egyéb tényezők figyelembevételével. A Lietuvos Respublikos Seimas (a Litván Köztársaság parlamentje) hagyja jóvá a nemzeti kollektív szerződésben megállapított illetményalapot. Amennyiben a nemzeti kollektív szerződést nem kötik meg vagy nem módosítják a tárgyév június 1‑jéig, a következő pénzügyi év alapilletményét a Seimas a Lietuvos Respublikos Vyriausybė (a Litván Köztársaság kormánya) javaslatára, a jelen cikkben szereplő körülmények figyelembevételével fogadja el.
11.
Az LRJ 4. cikkének (2) bekezdése szerint a bírák (
18
) illetménye a következőkből tevődött össze (
19
): i) az illetmény; ii) a litván államnál eltöltött szolgálati idő alapján járó pótlék; iii) a pihenőnapokon és munkaszüneti napokon történő munkavégzésért és készenlétért, valamint a helyettesítésért járó díjazás; és iv) a munkateher növekedése esetén járó jutalom. Az LRJ mellékletének II. fejezetével összhangban a bírák (
20
) illetményét úgy számítják ki, hogy az LRJ mellékletében szereplő, illetményre vonatkozó együtthatót megszorozzák az illetményalappal. Az illetményalap 2022‑ben 181 euró, 2023‑ban 186 euró volt. A megyei bíróságok bíráinak illetményére vonatkozóan 17,2‑es együtthatót alkalmaztak. (
21
)
12.
A Litván Köztársaságnak az illetményalap (javadalmazás) összegének meghatározásáról és az illetményre vonatkozó előirányzatok módosításáról szóló, 2023. május 25‑i XIV‑2011. sz. törvényének 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Az illetményalap (javadalmazás) összege
1.   Az e törvény 2. cikkében említett munkavállalók illetményének (javadalmazásának) kiszámításánál az illetmény (javadalmazás) alapösszege megegyezik a nemzeti adatügynökség által közzétett 2022. évi országos havi átlagbérrel (beleértve az egyéni társaságokat), és annak összege 1785,4 euró.
2.   Az e cikk 1. bekezdésében meghatározott illetmény (javadalmazás) alapösszegének alkalmazása során az újraszámított illetmény nem lehet alacsonyabb, mint az átalakítás előtti illetmény (javadalmazás).”
13.
A Litván Köztársaság rendes és különös hatáskörű bíróságai bíráinak új javadalmazási rendszere 2023. július 1‑jén lépett hatályba. A Lietuvos Respublikos teisingumo ministras (Litván Köztársaság igazságügyi minisztere) 2004. április 2‑i 1R–85. sz. rendelete és a Lietuvos advokatų taryba (litván ügyvédi kamara) 2004. március 26‑i határozata jóváhagyta az ügyvéd által polgári ügyekben nyújtott jogi szolgáltatásokra fizetendő legmagasabb összegű díjat.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A C‑146/23. sz. ügy
14.
XL‑t 2003. december 4‑én kinevezték a Sąd Rejonowy w Suwałkach (suwałki kerületi bíróság, Lengyelország) bírájává. 2007. április 3‑án áthelyezték a Sąd Rejonowy w Białymstokura (białystoki kerületi bíróság, Lengyelország), ahol jelenleg is ellátja bírói feladatait. 2021. augusztus 5. óta XL‑t az „ötödik” fizetési fokozatban foglalkoztatják. XL havi illetményét úgy számítják ki, hogy 2022‑ben az 5050,48 PLN összegű és 2023 januárjában az 5444,42 lengyel zloty (PLN) összegű alapbérét megszorozzák a 2,5 együtthatóval, amelyhez hozzáadódik a szolgálati jogviszonyban töltött évekért járó, az alapilletmény 20%‑át kitevő juttatás. (
22
) XL keresetet nyújtott be munkáltatója, a Sąd Rejonowy w Białymstoku (białystoki kerületi bíróság) ellen a 2022. július 1. és 2023. január 31. közötti időszakban végzett munkájáért járó 10000 PLN, valamint az ezen összeg után járó törvényes késedelmi kamatok megfizetése iránt. Ez a 2022. július 1. és 2023. január 31. közötti időszakban XL által kapott javadalmazás és a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkében foglalt mechanizmus alapján neki járó javadalmazás közötti különbözetnek felel meg. XL szerint ez a különbség a 2022. július és november közötti hónapokra vonatkozóan havi 1362,12 PLN, a 2022. decemberi hónapra vonatkozóan 1053,90 PLN, (
23
) a 2023. januári hónapra vonatkozóan pedig 2135,50 PLN.
15.
XL keresetének alapja az, hogy a 2021., a 2022., illetve a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvények nem felelnek meg a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvénynek, a Lengyel Köztársaság alkotmányának és az uniós jognak, mivel javadalmazása csökkentésével aláássák a bírói függetlenség elvét, és olyan feltételeket teremtenek, amelyek lehetővé teszik a jogalkotó és a végrehajtó hatalom számára, hogy befolyásolják a bírói döntések tartalmát. XL munkáltatója azt állítja, hogy a törvénynek megfelelően fizetett részére, és hogy nem határozhatja meg saját hatáskörben a bírák javadalmazását.
16.
Mindkét fél hivatkozik a kormánynak a 2021., a 2022., illetve a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvénytervezetek indokolására, de ebből szögesen ellentétes következtetéseket vonnak le. XL kiemeli a bírák fizetésének „befagyasztását”, szemben az egyes közintézmények igazgatói javadalmazásának (40–60% közötti) emelésével. XL munkáltatója arra hivatkozik, hogy nem álltak rendelkezésre a költségvetésében biztosított forrásokon kívül további pénzeszközök.
17.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikke meghatározza azt a mechanizmust, amelynek alapján a bírák adott évi javadalmazását az előző év második negyedévének átlagilletménye alapján kell kiszámítani. Ez a 2009. április 22‑én bevezetett mechanizmus azt kívánja biztosítani, hogy a bírák javadalmazási rendszere megfeleljen a Lengyel Köztársaság alkotmánya 178. cikkének (2) bekezdésében előírtaknak. A 2009. évi módosítás annak biztosítására irányult, hogy a bírák javadalmazásának kiszámítása objektívebb legyen, és korlátozza a más hatóságok által a bírák alapilletménye szintjének megállapítására gyakorolt befolyást. E változást megelőzően a bírák javadalmazása kiszámításának rendszere többek között az éves állami költségvetésben meghatározott alapilletményen alapult.
18.
A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy „a bírák alapilletményét meghatározó mechanizmust a végrehajtó hatalom kezdeményezésére háromszor módosították a 2021., a 2022., illetve a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvényekkel”. (
24
) 2021‑ben „befagyasztották” a bírák javadalmazását, és az illetményalapot a 2020. második negyedév átlagbére helyett a 2019. második negyedév átlagbére alapján állapították meg. 2022‑ben a bírák alapilletményét a 2020 második negyedévének átlagbére alapján számították ki. Ez 2021 második negyedévének átlagbéréhez képest emelkedést eredményezett. 2023‑ban a bírák illetményét nem a 2022 második negyedévének átlagbére alapján, hanem egy rögzített alapilletmény (
25
) alapján számították ki.
19.
A 2021. évi állami költségvetés módosításait a Covid19‑járványt követő lengyelországi gazdasági helyzet okozta. A 2022. évi állami költségvetésre vonatkozó rendelkezések nem említettek semmilyen különleges körülményt, míg a 2023. évi állami költségvetésre vonatkozó rendelkezések a Covid19‑világjárvány és az ukrajnai orosz invázió jelentős költségvetési hatására utalnak.
20.
2022 decemberében a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) első elnöke, (
26
) a Naczelny Sąd Administracyjny (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Lengyelország) elnöke (
27
) és a Krajowa Rada Sądownictwa (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, Lengyelország; a továbbiakban: KRS) (
28
) indítványt terjesztett a Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság, Lengyelország) elé a bírák 2023. évi illetményére vonatkozó költségvetési rendelkezések alkotmányosságának vitatása érdekében. A kérdést előterjesztő bíróság egyetért az említett eljárásokban a kérelmezők által kifejezett fenntartásokkal. Úgy véli, hogy a bírák javadalmazásának objektív mérőszám, nevezetesen az előző év második negyedévének átlagbére alapján történő kiszámítására szolgáló rendszer három évre történő „befagyasztása” aláássa a bírói függetlenségét. Ez azzal a veszéllyel jár, hogy a bírák javadalmazása tartósan, ismétlődően és tendenciózusan csökken, azzal a céllal, hogy a bírói kart alárendeljék a végrehajtó és a jogalkotó hatalomnak. Ez a veszély különösen nyilvánvaló a közelmúltbeli lengyelországi jogállamisági válság fényében. Ez ráadásul teljesen érthetetlen a lengyel állam stabil pénzügyi helyzetét tekintve. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli továbbá, hogy a bírák javadalmazásának meghatározására vonatkozó szabályoknak az utóbbiak hátrányára történő módosítása – különösen a megélhetési költségek emelkedéséhez képest – negatív hatással lehet a bíróságok működésének javítására irányuló kezdeményezésekre. (
29
) Jelentős a kockázata annak, hogy a bírák nagyszámú keresetet indítanak azon javadalmazás szintjének megtámadása érdekében, melyben 2021‑ben, 2022‑ben és 2023‑ban részesültek.
21.
E körülmények között a Sąd Rejonowy w Białymstoku (białystoki kerületi bíróság, Lengyelország) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkét, amely a jogállamiság tiszteletben tartása tekintetében meghatározza az Európai Unió alapját képező értékeket, valamint az Európai Unióról szóló szerződés 19. cikke (1) bekezdésének az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben értelmezett második albekezdését, amely a független és pártatlan bírósághoz való fordulás jogán alapuló hatékony jogvédelem tagállamok általi biztosítására vonatkozik, hogy a bírák függetlenségének elvével ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a költségvetési megszorítások érdekében eltér a bírák illetményének a végrehajtó és a jogalkotói hatalom önkényes beavatkozásától független objektív kritériumok alapján történő meghatározására szolgáló mechanizmustól, amely megszorítások a bírák illetményének tartós csökkentését eredményezik, és sértik azokat az alkotmányos garanciákat, amelyek biztosítják, hogy a bírák illetménye a hivatal méltóságának és a feladataiknak megfelelő legyen, és hogy az igazságszolgáltatás feladatát független bíróságok és független bírák végezzék?”
A C‑374/23. sz. ügy
22.
SR és RB a Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság, Litvánia) bírái. Mulasztással okozott kár megtérítése iránti keresetet nyújtottak be a Lietuvos Respublika (Litván Köztársaság) ellen. (
30
) SR és RB 74286,09 euró, illetve 95620,17 euró összegű kártérítést követelnek. (
31
) Az előzetes döntéshozatalra utaló végzés nem jelöli meg, hogy a felperesek hogyan határozták meg ezt az összeget.
23.
SR és RB azt állítják, hogy javadalmazásuk mértéke a többi hatalmi ág – a végrehajtó és a jogalkotó hatalom – politikai akaratától függ. Ez nem csupán a bírói függetlenség Lietuvos Respublikos Konstitucija (a Litván Köztársaság alkotmánya) 109. cikkében foglalt elvével, hanem a Litván Köztársaság nemzetközi kötelezettségeivel is összeegyeztethetetlen.
24.
A Litván Köztársaság SR és RB keresetének elutasítását kéri. Többek között megállapítja, hogy a közszférában foglalkoztatott munkavállalók illetményalapját minden évben az állam pénzügyi forrásaira és kötelezettségvállalásaira tekintettel határozzák meg. 2018 és 2023 között az illetményalap a gazdasági és társadalmi körülményekre, az állami kötelezettségvállalásokra és a várhatóan rendelkezésre álló pénzügyi forrásokra tekintettel folyamatosan emelkedett. Az illetményalap „közvetlen gazdasági hatással van a magánszektorra és a nemzeti átlagbérre is”. A Litván Köztársaság azt is előadja, hogy a bírák javadalmazási rendszerének létrehozása az állam és intézményei kizárólagos alkotmányos mérlegelési jogkörébe tartozik.
25.
A Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) szerint a megyei bíróságok bíráinak havi bruttó javadalmazása 2008‑ban 2440,85 euró, 2021‑ben pedig 2362 euró volt. (
32
) Bár úgy tűnik, hogy a bírák javadalmazása a 2008 és 2021 közötti 13 éves időszakban körülbelül 8%‑kal nőtt, a bírák javadalmazása valójában nominálisan 3,2%‑kal csökkent pusztán az adómódosítások miatt. A kérdést előterjesztő bíróság jelezte, hogy a bírák javadalmazása 2021 végétől pedig a nemzeti átlagbér szintjét közelíti. 2022 első negyedévében az országban a nemzeti havi átlagbér 1729,90 euró, egy bíró átlagos havi illetménye pedig 3113,20 euró volt. (
33
)
26.
A Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) megjegyzi, hogy az ügyvédi óradíj esetében a fizetendő összeg 179,9 euró, (
34
) míg egy megyei bírósági bíró egy órára jutó bruttó javadalmazása (
35
) körülbelül 20 euró. Mivel a Litván Köztársaság elfogadta többek között a maximálisan fizetendő ügyvédi díjakat, hátrányos megkülönböztetést alkalmaz az ügyvédek és a bírák között javadalmazásuk tekintetében, és ezzel megsérti a Litván Köztársaság alkotmányának a hátrányos megkülönböztetés tilalmára és az egyenlő bánásmódra vonatkozó 29., illetve 48. cikkét az emberi jogok (
36
) és az EUSZ 2. cikk tiszteletben tartása szempontjából. A litván kormány hallgatólagosan elismeri, hogy a bírák illetményalapjának nem a törvényhozó vagy a végrehajtó hatalom politikai akaratától, hanem a nemzetgazdasági mutatóktól kell függenie. (
37
) Ebben az összefüggésben a litván kormány megkezdte a közszolgálat javadalmazásának reformját annak biztosítása érdekében, hogy az állami tisztviselők javadalmazása gazdasági mutatókon alapuljon.
27.
E megfontolásokra tekintettel a Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság, Litvánia) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a demokrácia, a jogállamiság, az emberi jogok tiszteletben tartása és az igazságosság EUSZ 2. cikkben rögzített értékeit, valamint az EUSZ 19. cikk (1) bekezdése második albekezdésének rendelkezéseit, hogy azok korlátlan és kizárólagos mérlegelési mozgásteret biztosítanak a tagállami jogalkotó és végrehajtó hatalomnak arra vonatkozóan, hogy nemzeti jogalkotás útján kizárólag a jogalkotó és a végrehajtó hatalom akaratától függő szinten határozzák meg a bírák javadalmazását?
2)
Úgy kell‑e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdése második albekezdésének, valamint a Charta – többek között az igazságszolgáltatás függetlenségre vonatkozó – 47. cikkének rendelkezéseit, hogy azok lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy nemzeti jogalkotás útján olyan szabályokat vezessenek be, amelyek a bírák javadalmazását az állam által az egyéb jogi hivatások tagjai tekintetében megállapított javadalmazás vagy díjak alatti szinten határozzák meg?”
A Bíróság előtti eljárás
28.
A C‑146/23. sz. ügyben XL, a lengyel kormány és az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket nyújtott be.
29.
A Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság) 2023. november 8‑i K 1/23. sz. ítéletében többek között megállapította, hogy a 2022. december 1‑jei ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvény) „nem áll összhangban” a Lengyel Köztársaság alkotmánya 178. cikkének (2) bekezdésével.
30.
A Bíróság elnöke 2023. november 16‑i határozatával felkérte a Sąd Rejonowy w Białymstokut (białystoki kerületi bíróság), hogy egyrészt jelezze, hogy fenn kívánja‑e tartani az előzetes döntéshozatal iránti kérelmének a 2023. január 1. és 2023. január 31. közötti időszakra vonatkozó részét, másrészt jelezze a Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság) ítéletének az ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2022 (a 2022. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvény) 8. cikke (1) és (2) bekezdésének jogszerűségére gyakorolt esetleges hatását.
31.
A Sąd Rejonowy w Białymstoku (białystoki kerületi bíróság) 2023. november 30‑i válaszában megerősítette, hogy a Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság) kimondta, hogy az ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (
38
) (a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvény) 8. és 9. cikke „összeegyeztethetetlen” többek között a Lengyel Köztársaság alkotmánya 178. cikkének (2) bekezdésével, és hogy az említett rendelkezések ennek megfelelően már nincsenek hatályban. (
39
)
32.
A Sąd Rejonowy w Białymstoku (białystoki kerületi bíróság) azt is jelezte, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmét teljes egészében fenn kívánja tartani, beleértve a 2023. január 1. és 2023. január 31. közötti időszakra vonatkozó részt is. A Sąd Rejonowy w Białymstoku (białystoki kerületi bíróság) szerint a Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság) ítélete az ustawa z dnia 1 grudnia 2022 r. o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na rok 2023 (a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvény) 8. és 9. cikke alkotmányosságának elbírálására szorítkozott a Lengyel Köztársaság alkotmánya 178. cikkének (2) bekezdésére, valamint a bírák feladataival összhangban a hivatal méltóságára tekintettel. Az említett ítélet nem vizsgálta a bírói függetlenség, valamint a jogalkotó és/vagy a végrehajtó hatalom beavatkozásától való mentesség elvét. A Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság) egyébként nem vizsgálta az ustawa o szczególnych rozwiązaniach służących realizacji ustawy budżetowej na ROK 2022‑t (a 2022. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvény).
33.
A C‑374/23. sz. ügyben a lengyel kormány és az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket nyújtott be.
34.
A Bíróság elnöke 2024. január 23‑i határozatával a szóbeli szakasz lefolytatása, valamint az ítélethozatal céljából egyesítette a C‑146/23. és C‑374/23. sz. ügyet.
35.
A 2024. március 12‑i tárgyaláson a litván és a lengyel kormány, valamint a Bizottság előadta szóbeli észrevételeit, és válaszolt a Bíróság kérdéseire.
Értékelés
A Bíróság hatásköre a C‑374/23. sz. ügyben
36.
A litván kormány (
40
) megjegyzi, hogy a tagállamok kizárólagos hatáskörrel rendelkeznek a bírák, valamint más köztisztviselők és közalkalmazottak javadalmazásának a nemzeti joggal összhangban történő szabályozására. Az uniós jognak tehát e tekintetben nincs szerepe. A litván kormánynak a költségvetési törvények megalkotásakor figyelembe kell vennie többek között Litvánia társadalmi‑gazdasági helyzetét, az állam szükségleteit és forrásait, valamint pénzügyi kötelezettségvállalásait. A Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) által előterjesztett kérdésekkel arra kérik a Bíróságot, hogy döntsön a litván törvényhozó és végrehajtó hatalomnak a Litván Köztársaság alkotmányában meghatározott és a Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Litván Köztársaság alkotmánybírósága) által értelmezett mérlegelési jogkörének határairól. A Bíróságnak erre nincs hatásköre.
37.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint noha a tagállamok igazságszolgáltatásának megszervezése a tagállamok hatáskörébe tartozik, e hatáskör gyakorlása során tiszteletben kell tartani az uniós jogot és különösen az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését. (
41
) Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése értelmében minden tagállamnak biztosítania kell, hogy azon bíróságok, amelyek az uniós jog értelmezésére vagy alkalmazására (
42
) vonatkozó kérdésekben döntést hozhatnak, teljesítik a hatékony bírói jogvédelem követelményeit. (
43
) Az említett rendelkezéssel ellentétesek az igazságszolgáltatási szervezetre vonatkozó azon nemzeti rendelkezések, amelyek a jogállamiság értéke védelmének leértékelődését eredményezhetik. (
44
) A tagállamoknak tehát oly módon kell kialakítaniuk az igazságszolgáltatás szervezetét, hogy az megfeleljen az uniós jogból eredő követelményeknek. E követelmények magukban foglalják különösen az olyan bíróságok függetlenségével kapcsolatos követelményt, amelyeknek az uniós jog alkalmazásával vagy értelmezésével kapcsolatos kérdésekben kell határozatot hozniuk, azzal a céllal, hogy garantálják a jogalanyok számára az uniós jogon alapuló jogaik hatékony bírói védelmét. (
45
)
38.
Ebből az ítélkezési gyakorlatból és különösen az Associação Sindical dos Juízes Portugueses és az Escribano Vindel ítéletből következik, hogy a Bíróság hatáskörrel rendelkezik az uniós jog értelmezésére a valamely tagállam bírósági szervezetével kapcsolatos ügyekben, ideértve a bírák javadalmazását is.
A C‑374/23. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatósága
39.
A litván kormány előadja, hogy a C‑374/23. sz. ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlan, mivel a Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) által feltett kérdések nem kapcsolódnak az e bíróság előtt folyamatban lévő jogvita tényállásához és tárgyához. A Bíróságnak az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adott válasza tehát szükségtelen az alapügyben felmerült jogvita eldöntéséhez.
40.
Az EUMSZ 267. cikk szerint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseknek „szükségesnek” kell lenniük. A Bíróság ily módon ismételten kimondta, hogy az EUMSZ 267. cikk szövegéből és és rendszeréből is az következik, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás előfeltétele a nemzeti bíróság előtt ténylegesen folyamatban lévő jogvita, amelynek a keretében a nemzeti bíróságnak olyan határozatot kell hoznia, amely alkalmas arra, hogy figyelembe vegye a Bíróság válaszát. (
46
)
41.
A C‑374/23. sz. ügy alapját képező alapeljárás két bíró, SR és RB által a Litván Köztársaság ellen benyújtott kártérítési keresetre vonatkozik, amelyben azt állítják, hogy a jogalkotó és a végrehajtó hatalomnak a javadalmazásuk meghatározására vonatkozó hatásköre összeegyeztethetetlen a bírói függetlenséggel. Ez összekötő tényezőt képez a Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) előtt folyamatban lévő jogvita és az uniós jognak az említett bíróság által kért értelmezése között. Ezért annak megállapítását javaslom, hogy Bíróság értelmezése „szükséges” ahhoz, hogy a kérdést előterjesztő bíróság az előtte folyamatban lévő ügyben határozzon. (
47
)
Az EUSZ 2. cikk és a Charta 47. cikkének jelentősége a C‑146/23. és C‑374/23. sz. egyesített ügyekben
42.
A litván kormány szerint, mivel a bírák javadalmazásának szabályozása a tagállamok kizárólagos hatáskörébe tartozik, nem az uniós jogot hajtják végre, amikor meghatározzák e javadalmazást. Ebből következik, hogy a Charta 51. cikke (1) bekezdésének megfelelően nem alkalmazható az alapeljárásra.
43.
A Charta 51. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok kizárólag annyiban címzettjei a rendelkezéseinek, amennyiben az Unió jogát hajtják végre. A C‑146/23. sz. és a C‑374/23. sz. ügyben előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmekből nem tűnik ki, hogy XL vagy SR és RB az őt vagy őket uniós jogi rendelkezés alapján megillető jogra hivatkozna, vagy hogy vele szemben az uniós jog végrehajtásának minősülő eljárást folytatnának. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokból ezenkívül nem tűnik ki, hogy azok valamely uniós jogi rendelkezés értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatos kérdést vetnének fel. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmekben semmi sem utal arra, hogy bárki a Charta 47. cikkében foglalt hatékony jogorvoslathoz való jogra hivatkozna. Így tehát úgy tűnik, hogy a Charta 47. cikkére az alapeljárás keretében nem lehet hivatkozni. (
48
)
44.
Az EUSZ 19. cikk konkretizálja az EUSZ 2. cikkében foglalt jogállamiság értékét. Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése alapján a tagállamok megteremtik azokat a jogorvoslati lehetőségeket és eljárásokat, amelyek az uniós jog által szabályozott területeken a jogalanyok hatékony bírói jogvédelemhez való jogának a biztosításához szükségesek. A jogalanyok uniós jogból eredő jogai hatékony bírói védelmének elve a tagállamok közös alkotmányos hagyományain nyugvó uniós jogi alapelv, (
49
) amelyet a Charta 47. cikke is megerősít. (
50
) Ilyen körülmények között annak megállapítását javaslom a Bíróságnak, hogy nem szükséges az EUSZ 2. cikket az EUSZ 19. cikktől elkülönülten értelmezni. (
51
)
Az ügy érdeméről
45.
A Sąd Rejonowy w Białymstoku (białystoki kerületi bíróság) és a Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) kérdéseivel az EUMSZ 19. cikk (1) bekezdése második albekezdésének értelmezését kéri két kérdéssel összefüggésben. Először is, az említett rendelkezés előre vetíti‑e a jogalkotó és/vagy a végrehajtó hatalom számára a bírák illetményének megállapítására vagy csökkentésére irányuló jogszabályok meghozatalát? Másodszor, hogy az e rendelkezésnek való megfelelés érdekében a tagállamoknak milyen kritériumokat kell tiszteletben tartaniuk, amikor ilyen jogszabályokat hoznak.
46.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az uniós jog nem ír elő a tagállamok számára olyan konkrét alkotmányos modellt, amely a különböző államhatalmi ágak közötti viszonyokat és kölcsönhatást szabályozná, különösen e hatalmi ágak hatásköreinek meghatározását és elhatárolását illetően. Az alkotmányos modelljük megválasztásakor a tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk többek között az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését annak érdekében, hogy a bírói függetlenség ne szűnjön meg, illetve ne sértsék az igazságszolgáltatási feladatkört. (
52
) Tekintettel a tagállamok eltérő politikai és alkotmányos struktúráira és hagyományaira, a bírák javadalmazásának szintjét és elemeit meghatározó szereplők szerepe jelentősen eltérhet. (
53
) Egy demokráciában a hatalmi ágak szétválasztásának elve és annak szükségessége, hogy az igazságszolgáltatást el kell választani többek között a jogalkotó és/vagy a végrehajtó hatalom indokolatlan külső befolyásától, nem zárja ki, hogy az utóbbiak határozzák meg az állam igazságszolgáltatási struktúrájának számos aspektusát, beleértve a bírák javadalmazását.
47.
Az átláthatóság, az objektivitás és a jogbiztonság (
54
) biztosítása érdekében a nemzeti jognak meg kell határoznia a bírák javadalmazásának meghatározását elősegítő jogi keretet, beleértve az e folyamatban részt vevő szereplők és a rájuk ruházott szerepek meghatározását. (
55
) E keretnek a bíróságok függetlenségének védelmére kell irányulnia, melynek során biztosítania kell, hogy a bírák javadalmazási szintje összhangban áll az általuk ellátott feladatok jelentőségével. A bírák javadalmazására vonatkozó nemzeti jogszabálynak releváns, objektív és ellenőrizhető kritériumokon kell alapulnia, tiszteletben tartva az arányosság elvét. Ebből az következik, hogy a bírák javadalmazása ezért nem határozható meg vagy csökkenthető mérlegelési alapon, illetve egyedi körülményekre való utalással. A javadalmazás csökkentésére irányuló nemzeti jogszabálynak egyértelműen meg kell jelölnie annak indokait. a javadalmazás csökkentésére irányuló nemzeti jogszabálynak egyértelműen meg kell jelölnie annak indokait. A bírák javadalmazásának ebből eredő csökkentése csak átmeneti lehet, továbbá mértékének és időtartamának közvetlenül az annak elfogadását indokoló körülmények súlyosságához kell igazodnia és annak megfelelően kell alakulnia. Az ilyen illetménycsökkentésre semmilyen körülmények között sem kerülhet sor oly módon, hogy az a bírói kar tagjait célozza meg vagy érintse hátrányosan. (
56
) Annak értékelése érdekében, hogy a bírói karra irányul‑e intézkedés, az ilyen illetménycsökkentésnél figyelemmel kell lenni a bírák és a hasonló köztisztviselők javadalmazásának alakulására, és figyelembe kell venni különösen az illetmények közelmúltbeli emelését. (
57
) Az ezen elveknek való megfelelés biztosítása és stabilitásuk megerősítése érdekében a bírák javadalmazására vagy annak csökkentésére vonatkozó szabályokkal szemben bírósági felülvizsgálatot kell biztosítani. (
58
)
48.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek a lengyelországi és litvániai bírói alapilletmény szintjére vonatkoznak. (
59
) Az EUMSZ 157. cikk (2) bekezdésének első albekezdésében szereplő „díjazás” meghatározása alapján valamennyi, a bíráknak munkaviszonyukra tekintettel akár közvetetten, készpénzben vagy természetben adott vagy jövőben adandó juttatást figyelembe kell venni annak megítélésekor, hogy javadalmazásuk összhangban áll‑e az általuk ellátott feladatok jelentőségével. (
60
) A figyelembe veendő, pénzben vagy természetben adott juttatás példái a bizonyos funkciók vagy többletfeladatok vagy kiegészítő felelősségi körök (
61
) teljesítéséért kapott, a vezetői beosztáshoz, a szolgálati időhöz vagy a tapasztalathoz kapcsolódó juttatások vagy pótlékok, a nem járulékalapú vagy támogatott foglalkoztatói nyugellátás (
62
) és a nemzeti jóléti rendszer keretében a munkavállalók számára általában biztosított egészségügyi ellátáson felüli egészségügyi ellátás, valamint a lakhatás biztosítása és a gépjármű vagy telefon magáncélú használata. (
63
) A bírák egyéb gazdasági tevékenységének gyakorlására vonatkozó korlátozásokat vagy akadályokat (
64
) szintén figyelembe kell venni a bírák javadalmazásának megfelelőségére vonatkozó értékelés során. (
65
)
49.
Harmonizáció hiányában, az Európai Unióban fennálló különböző társadalmi‑gazdasági feltételek és az egyes tagállamok eltérő költségvetési korlátai miatt a tagállamok vannak a legjobb helyzetben ahhoz, hogy a saját hatáskörükön belül meghatározzák a bírák javadalmazását. Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében foglalt elsődleges kötelezettségekre figyelemmel a tagállamok tehát mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek a bírák illetménye mértékének meghatározásakor. Ez a mérlegelési jogkör nem korlátlan. Az objektív elemek, mint például a nemzeti átlag‑ vagy minimálbér – megszorozva egy együtthatóval –, vagy más hasonló felelősségi körrel rendelkező nemzeti köztisztviselők és közalkalmazottak fizetése az elfogadható referenciaértékek olyan példái, amelyekre a tagállamok más társadalmi‑gazdasági paraméterekkel, például a megélhetési költségekkel (az adott tagállam fogyasztói árindexe), az inflációs rátával stb. együtt támaszkodhatnak a bírák illetményének kiszámítása során. (
66
) Mivel a bérszintek, beleértve a minimálbér szintjét is, nincsenek harmonizálva az Európai Unióban, (
67
) és a különböző tagállamokban fennálló társadalmi‑gazdasági feltételek közötti jelentős különbségek miatt igen eltérőek, (
68
) az illetmények puszta összegének összehasonlítása nem elegendő. A bírák illetményét tehát az egyes tagállamok konkrét nemzeti társadalmi‑gazdasági összefüggéseiben kell értékelni. (
69
)
50.
A bírák illetményének megfelelőségét értékelve azt kell vizsgálni, hogy az adott nemzeti társadalmi‑gazdasági környezetben az illetmény rendszerint olyan szinten van‑e, amely elegendő a szükséges szakmai képesítéssel és/vagy tapasztalattal rendelkező, különböző háttérrel rendelkező, morálisan feddhetetlen személyek vonzásához, megtartásához és motiválásához. (
70
) A nem megfelelő díjazás alááshatja a munkamorált, csökkentheti a termelékenységet, és végső soron akadályozhatja a munkaerő‑felvételt azáltal, hogy a szakképzett jelölteket eltántorítja a szakma gyakorlásától. A bírák megtartására is hatással lehet, mivel az alacsony fizetés arra ösztönözheti az egyéneket, hogy elhagyják a szakmát, vagy megbízatásuk lejárta vagy a kötelező nyugdíjkorhatár elérése előtt nyugdíjba vonuljanak, csökkentve ezzel a bírói tapasztalat általános szintjét. (
71
)
51.
A bírák illetményének jogellenes vagy aránytalan megadóztatására utaló jelek hiányában (
72
) a hatékony bírói jogvédelem elve nem akadálya annak, hogy valamely tagállam objektív és hátrányos megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján jogszerűen szedjen adót vagy egyéb díjakat – például társadalombiztosítási járulékot – a bírák illetménye után. Az ilyen általános díjak terhe tehát nem képezi annak vizsgálatának részét, hogy az igazságügyi javadalmazási rendszer összeegyeztethető‑e az EUMSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével.
52.
A bírák illetményének az ügyvédek által tanácsadás vagy állami megbízás esetén felszámított vagy számikra fizetendő díjakkal történő összehasonlítása akkor is kizárt, ha e díjak mértékét törvény határozza meg. Bár a bírák illetményének szintje nem választható el a hasonló területeken a magánszektorbeli keresetektől, (
73
) a bírói feladatkör közszolgáltatás jellegű, nem pedig kereskedelmi vállalkozás. (
74
) Ez a közszférában való munkavégzésre irányuló tudatos pályaválasztással jár többek között a hivatali idő biztonsága és a stabil pénzbeli javadalmazás fejében. (
75
) Bár ez bizonyos esetekben alacsonyabb díjazást eredményezhet, mint amit a magánpraxisban dolgozó ügyvédek kérhetnek, a bírák nincsenek kitéve gazdasági kockázatoknak, (
76
) nem kell viselniük a szükséges kiadásokat, (
77
) nem terheli őket a héa, és főszabály szerint az eljárás eredményétől, a teljesítményüktől vagy a termelékenységüktől függetlenül kapnak javadalmazást. (
78
) Végezetül hozzátenném, hogy míg a bírák rendszeres, kiszámítható időközönként kapnak javadalmazást, addig az ügyvédi díjak ügyfelek általi kifizetésének időtartama hosszú és nagyon kiszámíthatatlan lehet. (
79
)
53.
A bírák illetménye megfelelőségének értékelésének tehát egyrészt holisztikus perspektívája van, amely figyelembe veszi az összes releváns társadalmi‑gazdasági tényezőt, másrészt dinamikus vagy időbeli szempont jellemző rá, amely utal az említett javadalmazás időbeli alakulására. Bár nem feltétlenül szükséges, hogy a tagállamok a bírák javadalmazását az infláció és/vagy a megélhetési költségek emelkedésének figyelembevételével automatikusan aktualizálják, vagy hogy meghatározott időközönként felülvizsgálják annak szintjét, ennek tartós elmulasztása a javadalmazás tényleges értékvesztéséhez vezethet. A bírák javadalmazása szintjének idővel történő jelentős csökkenése sérti a bírói függetlenséget és a bírói hivatal méltóságát. Amennyiben nem következik be értékének hirtelen csökkenése, a bírák javadalmazásának alakulását egy legalább tízéves reprezentatív időszakot figyelembe véve kell vizsgálni.
54.
Ami a jelen egyesített ügyeket illeti, a lengyel és a litván jog a bírák javadalmazásának meghatározására vonatkozóan keretet állapít meg. (
80
) A Bíróság előtti eljárásban semmi sem utal arra, hogy a lengyel vagy a litván törvényhozó és/vagy végrehajtó hatalom ezzel elbitorolta volna valamely más törvényes szereplő szerepét vagy hatáskörét. (
81
) Ezek az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek azt is mutatják, hogy ezekben a tagállamokban a bírák javadalmazására és az annak csökkentésére vonatkozó szabályok bírósági felülvizsgálat hatálya alá tartoznak.
55.
A C‑146/23. sz. ügy a 2021., 2022. és 2023. évi költségvetési törvények végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvényekből (
82
) ered, amelyek módosították a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkét, és csökkentették a bírák javadalmazását. Nem állítják, hogy a lengyel jogalkotó és/vagy végrehajtó hatalom nem rendelkezett a lengyel jog szerint hatáskörrel arra, hogy a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkét a 2021., 2022. és 2023. évi költségvetési törvények végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvényekkel módosítsa. A Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság) 2023. november 8‑i K 1/23. sz. ítélete (
83
) az ezen költségvetési törvényekre gyakorolt hatásának teljes terjedelme némileg tisztázatlan marad. A lengyel kormány a tárgyaláson a Bíróság kérdéseire válaszolva megerősítette, hogy az említett ítélet nyomán a bíráknak járó javadalmazást kifizették. A C‑374/23. sz. ügyben SR és RB kártérítési keresetet nyújtott be a Litván Köztársaság ellen, amely a Litván Köztársaság mulasztásából ered, mivel nincs olyan jogi eljárás, amelyet annak érdekében kezdeményezhetnének, hogy a törvényhozó és a végrehajtó hatalom fizesse meg a bírói hivatás méltóságával összhangban álló javadalmazást. A Savickas ítéletből (
84
) egyértelműen kitűnik, hogy a bírák díjazásának csökkentése megtámadható a litván bíróságok előtt, és hogy a jogellenesen ki nem fizetett díjazás kifizetésére pénzügyi jogorvoslati lehetőségek állnak rendelkezésre.
56.
A C‑146/23. sz. ügyben a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkének 2022. és 2023. évi módosításai ellentétesek az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével. Az Associação Sindical dos Juízes Portugueses ítéletben (
85
) foglalt intézkedésekkel ellentétben a lengyel módosítások nem általános jellegűek, hanem kifejezetten a bírákat célozzák, és tartós eltérést állapítanak meg a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkének (1) bekezdésében meghatározott mechanizmustól.
57.
Vitathatatlan, hogy a bírák illetménye (
86
) Lengyelországban 2022‑ben és 2023‑ban alacsonyabb volt, mintha azt a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikke szerint számították volna ki. Ez a csökkenés egybeesett a megélhetési költségek e tagállamban bekövetkező jelentős emelkedésével is. Megállapítható azonban, hogy ugyanezen időszakban a bírák illetménye nem volt alacsonyabb, mint a korábbi években, sőt úgy tűnik, hogy 2022‑ben 4,37%‑kal nőtt 2021‑hez képest, 2023‑ban pedig 7,8%‑kal 2022‑hez képest. A lengyel kormány azt állította, hogy a szóban forgó módosítások nem „befagyasztják” a bírák illetményét, hanem csupán lassítják annak növekedési ütemét. Miközben XL azon köztisztviselők hosszú listájára hivatkozik, akik 2022‑ben magasabb béremelésben részesültek, mint a bírák, a lengyel kormány a tárgyaláson rámutatott arra, hogy ebben a tagállamban a rendes köztisztviselők lényegesen kevesebbet keresnek, mint a bírák, és a bírákkal ellentétben nem kaptak béremelést a közelmúltban.
58.
Ami a lengyelországi módosítások állítólagos állandó jellegét illeti, bár a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkét a jelek szerint három egymást követő évben módosították, (
87
) e rendelkezés továbbra is hatályban marad. A lengyel kormány a tárgyaláson megerősítette, hogy az említett rendelkezésnek a 2021., 2022. és 2023. évi költségvetési törvények végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvényekkel bevezetett módosításainak mindegyike egyetlen költségvetési évre vonatkozott, és mindegyik csak egy évre volt érvényes. A Bíróság rendelkezésére álló iratokban egyébként nincs arra utaló jel, hogy 2024‑ben a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkének hasonló módosítását javasolják. (
88
) A rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikke módosításainak hatásai tehát mind időtartamukban, mind pedig az érintett pénzösszegek tekintetében korlátozottnak bizonyulnak a bírák javadalmazását illetően.
59.
Első pillantásra úgy tűnhet, hogy a bírák és ügyészek illetményét Lengyelországban a vitatott módosítások célzottan vagy kiemelten érintik, mivel más köztisztviselők és közalkalmazottak fizetésére nem vonatkoznak hasonló intézkedések. A lengyel kormány mind írásbeli észrevételeiben, mind a tárgyaláson jelezte, hogy a bírák és ügyészek korábban is kedvezményes elbánásban részesültek ezen állam köztisztviselőkre és közalkalmazottakra vonatkozó javadalmazási politikája keretében. A lengyel kormány azt állította továbbá, hogy a bírák és ügyészek mentesültek a közszféra béreinek 2013 és 2018 közötti befagyasztása alól. E tényezők arra mutatnak, hogy 2013 és 2023 között a bírák illetménye nem lehetett negatív módon kiemelt vagy aránytalanul érintett más köztisztviselők vagy közalkalmazottak által kapott javadalmazáshoz képest. (
89
) Úgy tűnik továbbá, hogy ezen időszak során az illetményük nem csökkent jelentősen. (
90
)
60.
A lengyel kormány a 2022. és 2023. évi módosításokat a Covid19‑járványra és az Ukrajna elleni 2022. februári ukrajnai orosz invázióra való hivatkozással indokolta. Véleményem szerint ezek olyan releváns, objektív, ellenőrizhető és rendkívüli körülmények, amelyek kétségtelenül jelentős költségvetési megszorításokat róttak valamennyi tagállamra, így a Lengyel Köztársaságra is, és amelyek indokolttá tehették a köztisztviselők és közalkalmazottak illetményének csökkentését, beleértve a bírák illetményét is. A bírák illetményének az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összhangban történő csökkentése nem követeli meg nemzeti költségvetési válság fennállását vagy a túlzott hiány esetén követendő eljárás megindítását az EUMSZ 126. cikk (2) bekezdése és a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alapján. (
91
) A bírák illetményének csökkentése és más költségvetési megszorítások indokoltak lehetnek annak érdekében, hogy elkerüljék a túlzott hiány fennállását valamely tagállamban. (
92
) Az e körülményekre hozott intézkedések arányosságának kérdését illetően a C‑146/23. sz. ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kiderül, hogy 2022‑ben és 2023‑ban XL illetménye jelentősen meghaladta a lengyelországi átlagbér kétszeresét. (
93
)
61.
Bár végső soron a kérdést előterjesztő bíróságnak kell döntenie, a jelen indítvány 56–60. pontjában említett kérdések arra utalnak, hogy a bírák javadalmazása Lengyelországban 2022‑ben és 2023‑ban összhangban állt függetlenségükkel és feladataik jelentőségével.
62.
A C‑374/23. sz. ügyben a Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) megállapította, hogy a 2008 és 2021 közötti 13 év alatt a bírák illetménye nominálisan 3,2%‑kal csökkent, kizárólag az adóváltozások miatt. A kérdést előterjesztő bíróság nem közölt részleteket a 2019. évi litvániai adóreformról. Mindenesetre, ahogyan a jelen indítvány 51. pontja rámutat, a bírák illetményének megadóztatása főszabály szerint nem releváns az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése szerinti értékelés szempontjából.
63.
A litván kormány és a Bizottság azt állítja, hogy a LRJ 3. cikkével összhangban a bírák és más köztisztviselők vagy közalkalmazottak illetményének kiszámítására szolgáló alap a Litván Köztársaságban fennálló társadalmi‑gazdasági feltételekhez kapcsolódó egyértelmű és objektív paramétereken alapul. (
94
) Főszabály szerint évente frissítik, és nem lehet alacsonyabb az előző évinél. A C‑374/23. sz. ügyben semmi sem utal arra, hogy a bírák javadalmazása Litvániában negatív módon kiemelt vagy aránytalanul érintett lett volna más köztisztviselők vagy közalkalmazottak javadalmazásához képest. A KRJ 3. cikkéből többek között az is kitűnik, hogy az illetményüket a többi köztisztviselő és közalkalmazott illetményével együtt határozzák meg. Ez a helyzet a közszolgálati javadalmazás közelmúltban, 2023. május 25‑én elfogadott reformja tekintetében is. (
95
) Az a tény, hogy a közelmúltbeli reform (jelentősen) megemelte a bírák, valamint más köztisztviselők és közalkalmazottak illetményét, az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése értelmében nem kérdőjelezi meg a bíráknak korábban kifizetett összegek jogszerűségét.
64.
A Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) jelezte, hogy Litvániában a bírák illetményének relatív szintje az idők során erodálódott, és 2021 végétől megközelíti a nemzeti átlagbér szintjét. A litván kormány a tárgyaláson azt állította, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által benyújtott számadatok helytelenek, mivel nem tükrözik a bírák részére 2016 és 2019 között a Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismasnak (Litván Köztársaság alkotmánybírósága) a bírák javadalmazásának csökkentését alkotmányellenesnek nyilvánító ítéletét követően, utólag kifizetett összegeket. (
96
)
65.
Bár az alapeljárásban a bírák javadalmazásának megfelelőségét végső soron a Vilniaus apygardos administracinis teismasnak (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) kell vizsgálnia, a 2020. évi CEPEJ‑jelentés 3.36. ábrája (
97
) és a 2022. évi CEPEJ‑jelentés 3.46. ábrája (
98
) azt mutatja, hogy a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (legfelsőbb bíróság, Litvánia) bíráinak bruttó átlagfizetése 2,2‑szer (2018) vagy 2,1‑szer (2020) magasabb volt az országos bruttó átlagfizetésnél. (
99
) A többi tagállam adatainak összehasonlítása arra enged következtetni, hogy 2018‑ban a litván bírák illetménye (
100
) a szakmai előmenetelük kezdetén az állam legfelsőbb bíróságán a középmezőnyben volt, és relatíve magasabb, mint a hasonló osztrák (1,5), belga (1,6), finn (1,5), francia (1,3), horvát (1,7), holland (1,3), német (0,9), magyar (1,8), olasz (1,9), luxemburgi (1,4), lett (1,9), szlovén (1,6), svéd (1,8) és spanyol (2,1) bíráké. (
101
)
Végkövetkeztetés
66.
A fenti megfontolásokra tükrében azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Sąd Rejonowy w Białymstoku (białystoki kerületi bíróság, Lengyelország) és a Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság, Litvánia) által feltett kérdésekre a következőképpen válaszoljon:
Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését
úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha a tagállamok jogalkotó és/vagy végrehajtó hatalma jogszabályokat alkot a bírák illetményének meghatározására és/vagy csökkentésére vonatkozóan, többek között a nemzeti jognak megfelelően kötött kollektív szerződések útján;
hogy az a tagállamokat a bírói függetlenség védelmére irányuló, a bírák javadalmazásának meghatározását elősegítő jogi keret létrehozására kötelezi, amely biztosítja, hogy a bírák olyan szintű illetményben részesüljenek, amely összhangban áll az általuk ellátott feladatok jelentőségével. A bírák javadalmazására vonatkozó nemzeti jogszabályoknak releváns, objektív és ellenőrizhető kritériumokon kell alapulniuk, tiszteletben tartva az arányosság elvét;
hogy az – az összes releváns társadalmi‑gazdasági tényező és e javadalmazás időbeli alakulásának figyelembevételével – megköveteli a bírák javadalmazása megfelelő jellegének értékelését;
hogy az előírja, hogy a javadalmazás csökkentésére irányuló nemzeti jogszabálynak egyértelműen meg kell jelölnie annak indokait. A bírák javadalmazásának ebből eredő csökkentése csak átmeneti lehet, továbbá mértékének és időtartamának közvetlenül az annak elfogadását indokoló körülmények súlyosságához kell igazodnia és annak megfelelően kell alakulnia. Az ilyen illetménycsökkentésre semmilyen körülmények között sem kerülhet sor oly módon, hogy az a bírói kar tagjait célozza meg vagy érintse hátrányosan.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	79. sz., első bekezdés. A Federalist, közismert nevén a Federalist Papers, egy 85 esszéből álló sorozat, amelyet Alexander Hamilton, John Jay és James Madison írt 1787 októbere és 1788 májusa között. Az esszéket névtelenül, „Publius” írói álnév alatt jelentették meg különböző korabeli, New York állambeli (Amerikai Egyesült Államok) újságokban. Az a változat, amelyből ez az idézet származik, a Library of Congress (United States of America) Research Guides oldalon található: https://guides.loc.gov/federalist‑papers/introduction. Az a megközelítés, amely mellett Hamilton kiállt, a következő: „a bírósági tisztviselők fizetése időről időre módosítható, amint az alkalom megkívánja, de csak oly módon, hogy soha ne csökkenjen az a juttatás, amellyel egy adott bíró hivatalba lép”. (The Federalist, 79. sz., második bekezdés) beépült az Amerikai Egyesült Államok alkotmányába, ezen alkotmány III. cikke első szakaszában úgy rendelkezik, hogy mind a legfelsőbb, mind az alsóbb szintű bíróságok bírái „díjazást kapnak szolgálataikért, amely hivatali idejük alatt nem csökkenthető”. Egyes tagállamok alkotmányai hasonló megközelítést tükröznek: lásd a Ciprusi Köztársaság alkotmánya 133. cikkének (12) bekezdését, valamint Írország alkotmánya 35. cikkének (5) bekezdését, amelyet az alkotmány 29. módosításáról szóló 2011. évi törvény módosított.
(
3
)	Az Európai unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 47. cikkének fényében értelmezve: A bírói függetlenség és a hatékony bírói jogvédelem egymással összefonódó szükségletei csak néhányak a számos tényező közül, amelyek jogszerűen befolyásolhatják a bírák javadalmazását. A köztisztviselők és közszolgálatot teljesítők – beleértve a bírákat is – illetménye a Charta 21. cikkének, valamint a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27‑i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.) hatálya alá tartozik. Lásd: 2019. február 7‑iEscribano Vindel ítélet (C‑49/18, EU:C:2019:106, 38–60. pont) (a továbbiakban: Escribano Vindel ítélet).
(
4
)	A bíróságok függetlenségére vonatkozó követelmény – amely a bírói hivatás velejárója – a hatékony bírói jogvédelemhez való jog egyik alkotóeleme, amely viszont a tisztességes eljáráshoz való alapvető jog részét képezi, amelyet a továbbiakban: Charta 47. cikke biztosít. 2021. április 20‑iRepubblika ítélet (C‑896/19, EU:C:2021:311, 48–51. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
5
)	C‑64/16, EU:C:2018:117, 45. pont (a továbbiakban: Associação Sindical dos Juízes Portugueses ítélet).
(
6
)	Lásd a 66. pontot.
(
7
)	Továbbá közvetlen következményeként a bírói kar tagjainak.
(
8
)	Lásd: Associação Sindical dos Juízes Portugueses ítélet, 44. pont.
(
9
)	Lásd: Associação Sindical dos Juízes Portugueses ítélet, 45. pont; Escribano Vindel ítélet, 66. pont. Az elmozdíthatatlanság elve megköveteli többek között, hogy a bírák hivatalban maradhassanak mindaddig, amíg nem érik el a kötelező nyugdíjkorhatárt, vagy a megbízatásuk lejártáig, ha az határozott időre szól. Ezen, nem abszolút jellegű elv alól kizárólag akkor lehet kivételt tenni, ha jogszerű és kényszerítő indokok igazolják, tiszteletben tartva az arányosság elvének alkalmazását. Így általánosan elfogadott, hogy a bírák megfelelő eljárások tiszteletben tartása mellett visszahívhatók, ha nem képesek feladataik folytatására alkalmatlanság vagy súlyos kötelezettségszegés miatt. 2019. november 5‑iBizottság kontra Lengyelország (A rendes bíróságok függetlensége) ítélet (C‑192/18, EU:C:2019:924, 113. pont). Lásd még: 2021. október 6‑iW.Ż. (A legfelsőbb bíróság rendkívüli felülvizsgálati és közjogi tanácsa – Kinevezés) ítélet (C‑487/19, EU:C:2021:798, 115. és 116. pont), amely megállapítja, hogy bizonyos, a bírák életét és szakmai előmenetelét érintő határozatok milyen hatással lehetnek a bírói függetlenségre.
(
10
)	Az Associação Sindical dos Juízes Portugueses ügyre vonatkozó indítványában (C‑64/16, EU:C:2017:395, 78. pont) Saugmandsgaard Øe főtanácsnok megjegyezte, hogy „bár a bírák illetménye összegének igazodnia kell az általuk ellátott közfeladatok fontosságához, ez az összeg nem szakadhat el a gazdasági és társadalmi realitásoktól, és többek között az azon államban fennálló átlagos életszínvonaltól, amelyben az érdekelt felek a szakmai tevékenységüket folytatják. Ezenkívül az illetményük észszerű stabilitása véleményem szerint feltételezi azt, hogy az időben nem változik oly módon, hogy veszélyezteti az ítélkezésbeli függetlenségüket, azonban nem feltételezi azt, hogy az változatlan marad.”Saugmandsgaard Øe főtanácsnok Associação Sindical dos Juízes Portugueses ügyre vonatkozó indítványa (C‑64/16, EU:C:2017:395, 78. pont).
(
11
)	A portugál jogalkotó az Associação Sindical dos Juízes Portugueses ítélet tárgyát képező intézkedéseket egy uniós pénzügyi támogatási program keretében fogadta el. A spanyol jogalkotó és végrehajtó hatalom fogadta el az Escribano Vindel ítéletben vizsgált intézkedéseket.
(
12
)	Portugália esetében az érintett köztisztviselők és közalkalmazottak között a köztársasági elnök, az Assembleia da República (parlament) elnöke; a miniszterelnök, az Assembleia da República (parlament) képviselői; a kormány tagjai; a Tribunal Constitucional (alkotmánybíróság) bírái; a Tribunal de Contas (számvevőszék) bírái; a főállamügyész; a rendes bíróságok bírái, az ügyészek; a közigazgatási és adóügyi bíróságok bírái, valamint a békebírók.
(
13
)	Lásd az Emberi Jogok Európai Bíróságának (a továbbiakban: EJEB) a Savickas és társai kontra Litvánia ügyben 2013. október 15‑én hozott ítéletét (CE:ECHR:2013:1015DEC006636509, 90–94. §) (a továbbiakban: Savickas ítélet). Az említett bíróság arra hivatkozással, hogy az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4‑én aláírt európai egyezmény (a továbbiakban: EJEE) 35. cikkének (3) bekezdése értelmében nyilvánvalóan alaptalan, és ezért az EJEE 35. cikkének (4) bekezdése értelmében elfogadhatatlan, elutasította a hivatalban lévő vagy volt bírák vagy örököseik azon panaszát, hogy az EJEE 1. kiegészítő jegyzőkönyve 1. cikkének megsértésével megfosztották őket tulajdonuktól. A panasz a kérelmezők fizetésének mintegy 30%‑os csökkentésére vonatkozott. A csökkentést az 1999. évben Litvániában fennálló „különösen nehéz gazdasági és pénzügyi helyzet”, valamint „az oktatás, az egészségügy, a szociális ellátás és a társadalom egyéb szükségletei finanszírozásának szükségessége” indokolta. Az EJEB megállapította, hogy a társadalom‑ és gazdaságpolitikák végrehajtása során a nemzeti jogalkotók széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek.
(
14
)	Dz. U. 2001., 98. szám, 1070. tétel. A 2022. december 14‑i egységes szerkezetbe foglalt szöveg, Dz. U. 2023., 217. tétel.
(
15
)	Dz. U. 2021., 2445. tétel
(
16
)	Dz. U. 2022., 2666. tétel
(
17
)	Article 3 of A 2021. november 25‑i Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymo Nr. X‑1771 pakeitimo įstatymas Nr. XIV‑708 (a Litván Köztársaság bírák javadalmazásáról szóló X‑1771. sz. törvényének módosításáról szóló XIV‑708. sz. törvény; TAR, 2021, 25134. sz.) által módosított 2008. november 6‑i Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymas. X‑1771 (a Litván Köztársaság bírák javadalmazásáról szóló X‑1771. sz. törvénye; Žin., 2008_. 131‑5022. sz.),
(
18
)
(
19
)	A 2023. január 1. és 2023. június 30. közötti változat szerint.
(
20
)	„Az általános hatáskörű bíróságok és a különös hatáskörű megyei bíróságok”.
(
21
)	Az illetményre vonatkozó együtthatót a 2009. április 28‑i Lietuvos Respublikos teisėjų atlyginimų įstatymo priedėlio pakeitimo įstatymas Nr. XI‑235 (a Litván Köztársaság bírák javadalmazásáról szóló törvénye mellékletének módosításáról szóló XI‑235. sz. törvény) (amely 2013. október 1‑jén lépett hatályba) állapította meg. A Bizottság írásbeli észrevételei szerint a Litván Köztársaság bírák javadalmazásáról szóló X‑1771. sz. törvényének módosításáról szóló, 2023. május 25‑i XIV‑2015. sz. törvénye módosította a rendes bíróságok és a különös hatáskörű bíróságok bírái tekintetében a melléklet II. fejezetében szereplő, illetményre vonatkozó együtthatók rendszerét, és előírta, hogy a megyei bíróságok bírájának hivatalos illetménye (alapösszeg) [tekintetében ez] „3,6”.
(
22
)	XL 2022 júliusától 2022 novemberéig havi 15151,44 PLN; 2022 decemberére 15033,51 PLN, 2023 januárjára pedig 16333,26 PLN összeget kapott.
(
23
)	A betegszabadság figyelembevétele után.
(
24
)	Lásd a C‑146/23. sz. ügyben előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem 5.6. pontját.
(
25
)	A 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekben meghatározott összeg.
(
26
)	A Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) első elnöke többek között azt állította, hogy a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvény sérti azt a garanciát, hogy a bírák illetménye a hivatal méltóságának és a feladataiknak megfelelő legyen. E rendelkezések sértik többek között a bírói függetlenséget, a szerzett jogok védelmének elvét, valamint a jogállamiságba vetett bizalom elvét. Hangsúlyozta, hogy a bírák javadalmazásának kiszámítására bevezetett módszerek „figyelmen kívül hagyták” az alkalmazandó jogi elveket. A bírák javadalmazása a jogalkotó által évente elvégzett, bizonyos mértékig kiszámíthatatlan értékelésen alapul. Ez biztosítja, hogy a bírák javadalmazásának megállapítására elfogadott modell többé ne legyen automatikus és objektív kritériumokon alapuló.
(
27
)	A Naczelny Sąd Administracyjny (legfelsőbb közigazgatási bíróság) elnöke azt állította, hogy a szóban forgó rendelkezések „átmeneti szabályozásnak” minősülnek, és eltérést jelentenek a bírói illetmény összegének megállapítására vonatkozó állandó törvényi szabályoktól. A Lengyel Köztársaság alkotmánya az állami tisztségviselők egyetlen csoportjának munkafeltételeire és javadalmazására vonatkozik, ők a bírák. Az említett hivatkozás előírja, hogy a bírák javadalmazása megállapításának a többi tisztségviselőtől elkülönített rendszerét kell bevezetni. Ennek az elkülönített rendszernek figyelembe kell vennie a bírói függetlenség védelmét, a hivatali méltóságot és a felelősségi terhet. A bírói illetmény reálértékének csökkenése 2021 és 2023 között mintegy 23,6%‑os, ami messze elmarad a költségvetési ágazatban a bruttó átlagbér 2020 és 2021 közötti 6,74%‑os növekedésétől.
(
28
)	A KRS azt állította, hogy a Lengyel Köztársaság alkotmánya 178. cikkének (2) bekezdése, amely korlátozza a jogalkotónak a bírói javadalmazás megállapításának rendszerébe való beavatkozását, jelentős szerepet játszik a bírák függetlenségének és pártatlanságának garantálásában. A bírák javadalmazását objektív és mérhető kritériumok alapján kell kiszámítani, és automatikus kiigazításnak kell alávetni.
(
29
)	Tekintettel az elbírált ügyek növekvő számára, a növekvő hátralékra és az eljárások időtartamának tényleges növekedésére.
(
30
)	A felperesek szerint nincs olyan jogi mechanizmus, amelyet valamely bíróság vagy bíró kezdeményezhetne annak érdekében, hogy kérje a végrehajtó és a jogalkotó hatalmi ágtól a bírói hivatás méltóságával, az ahhoz kapcsolódó felelősséggel és – többek között a más tevékenység végzésére vonatkozó – szigorú korlátozásokkal összhangban álló javadalmazás bevezetését.
(
31
)	A Bizottság írásbeli beadványaiban megjegyzi, hogy a keresetek a 2020 márciusától 2023 márciusáig tartó időszakra vonatkoznak.
(
32
)	A kérdést előterjesztő bíróság ezeket a számadatokat szolgáltatta. Ezek bruttó számadatok, és nem tartalmazzák a szolgálati idő alapján járó pótlékot. A 2021‑es számadat figyelembe veszi a 2019. évi adóreformot (17,2‑es együttható x 177 [euró] illetményalap/1,289 adómódosítás).
(
33
)	A kérdést előterjesztő bíróság azt is kiemeli, hogy a bírákra különösen szigorú követelmények vonatkoznak. A bíráknak többek között a munkatehertől függetlenül egyenlő díjazásért kell munkát végezniük, mivel munkaidejüket nem szabályozott. A Litván Köztársaság alkotmányának 113. cikke azt is előírja, hogy „a bíró nem tölthet be más választott vagy kinevezett tisztséget, nem végezhet munkát üzleti, kereskedelmi vagy más magánintézményben vagy vállalkozásnál. Továbbá kizárólag a bíró számára megállapított díjazást és az oktatási vagy alkotó tevékenységért járó díjazást kaphat. A bíró nem vehet részt politikai pártok és más politikai szervezetek tevékenységében.”
(
34
)	A Valstybės duomenų agentūra (állami adatügynökség, Litvánia; korábban: Lietuvos statistikos departamentas [litván statisztikai hivatal]) által közzétett, az előző negyedévet megelőző negyedév bruttó havi átlagbéren és a 0,1‑es együttható alkalmazásán alapul.
(
35
)	A szolgálati idő után járó pótlék nélkül.
(
36
)	Ezek a rendelkezések a Litván Köztársaságot arra kötelezik, hogy a bírák hasonló munkáért fizetett javadalmazására vonatkozóan állítson fel összehasonlítható rendszert.
(
37
)	A Litván Köztársaság parlamentjének 2020. december 11‑i XIV‑72. sz. határozata jóváhagyta ezt a programot.
(
38
)	Dz. U. 2022., 2666. tétel.
(
39
)	A lengyel kormány a tárgyaláson a Bíróság kérdésére válaszolva megerősítette, hogy a Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság) ítélete a kihirdetése napjától hatályos.
(
40
)	A lengyel kormány írásbeli észrevételeiben számos kifogást fogalmazott meg a Bíróságnak a C‑146/23. sz. ügyben előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem elbírálására vonatkozó hatáskörével és annak elfogadhatóságával szemben. A tárgyaláson visszavonta ezeket a kifogásokat.
(
41
)	2020. március 26‑iMiasto Łowicz és Prokurator Generalny ítélet (C‑558/18 és C‑563/18, EU:C:2020:234, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2024. január 9‑iG. és társai (A rendes bíróságok bíráinak kinevezése Lengyelországban) ítélet (C‑181/21 és C‑269/21, EU:C:2024:1, 57. pont; a továbbiakban: G ítélet). Lásd még: 2020. július 2‑iS. A. D. Maler und Anstreicher ítélet (C‑256/19, EU:C:2020:523, 35. pont).
(
42
)	Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése „az uniós jog által szabályozott területek[re]” vonatkozik, függetlenül attól a helyzettől, amelyben e jogot a tagállamok a Charta 51. cikkének (1) bekezdése értelmében végrehajtják.
(
43
)	2021. március 2‑iA. B. és társai (A legfelsőbb bíróság bíráinak kinevezése – Jogorvoslat) ítélet (C‑824/18, EU:C:2021:153, 112. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
44
)	2021. április 20‑iRepubblika ítélet (C‑896/19, EU:C:2021:311, 63–65. pont).
(
45
)	Lásd analógia útján: 2021. május 18‑iAsociațiaForumul Judecătorilor din România és társai ítélet (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 és C‑397/19, EU:C:2021:393, 230. pont). Az uniós jog által megkövetelt függetlenségi és pártatlansági garanciák olyan szabályok meglétét igénylik – különösen ami a fórum összetételét, a kinevezést, a megbízatás időtartamát, valamint a tagjaikat érintő elfogultsági, kizárási és felmentési okokat illeti –, amelyek a jogalanyok számára biztosítják minden, az említett fórum külső tényezők általi befolyásolhatatlanságára, valamint az ütköző érdekek vonatkozásában fennálló semlegességére vonatkozó jogos kétség kizárását. Lásd: 2021. április 20‑iRepubblika ítélet (C‑896/19, EU:C:2021:311, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A tárgyaláson a Bizottság hangsúlyozta, hogy a bírák megfelelő javadalmazását biztosítani kell annak érdekében, hogy ne alakuljon ki az a benyomás, hogy a bírák indokolatlan külső befolyásnak vannak kitéve.
(
46
)	2020. március 26‑iMiasto Łowicz és Prokurator Generalny ítélet (C‑558/18 és C‑563/18, EU:C:2020:234, 45. és 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
47
)	A C‑374/23. sz. ügy alapját képező alapeljárás, valamint az Associação Sindical dos Juízes Portugueses és az Escribano Vindel ítéletek alapjául szolgáló ügyek között egyértelmű párhuzamosságok állnak fenn, amely ügyek egy szakszervezet által a portugál bírák nevében, illetve egy spanyol bíró által, a portugál, illetve a spanyol bírák javadalmazásának csökkentésére irányuló intézkedések ellen benyújtott keresetekre vonatkoztak. Lásd ezzel szemben: 2023. november 8‑iHabonov végzés (C‑333/23, nem tették közzé, EU:C:2023:858) (a továbbiakban: Habonov végzés). A Habonov végzésben a Bíróság elfogadhatatlanként elutasította a Verwaltungsgericht Gießen (giesseni közigazgatási bíróság, Németország) által előterjesztett, az EUSZ 19. cikkre és a Charta 47. cikkére vonatkozó, a németországi Hessen tartomány bíráinak díjazására vonatkozó előzetes döntéshozatali kérelmet. Mivel e kérelmet egy orosz állampolgár és a Németországi Szövetségi Köztársaság közötti sürgősségi menekültügyi eljárás keretében nyújtották be, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a válaszadás szükségtelen ahhoz, hogy a kérdést előterjesztő bíróság ítéletet hozhasson, és ezzel megkülönböztette e kérelmet az Associação Sindical dos Juízes Portugueses és az Escribano Vindel ítélethez vezető kérelmektől.
(
48
)	Mivel azonban az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése értelmében minden tagállam megteremti azokat a jogorvoslati lehetőségeket, amelyek az uniós jog által szabályozott területeken – különösen a Charta 47. cikke értelmében – a hatékony jogvédelem biztosításához szükségesek, ez utóbbi rendelkezést megfelelő módon figyelembe kell venni az előbbi rendelkezés értelmezése során. 2022. február 22‑iRS (Alkotmánybírósági ítéletek hatása) ítélet (C‑430/21, EU:C:2022:99, 34–37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
49
)	Amelyet az EJEE 6. és 13. cikke rögzít.
(
50
)	2023. június 5‑iBizottság kontra Lengyelország (A bírák függetlensége és magánélete) ítélet (C‑204/21, EU:C:2023:442, 69. pont).
(
51
)	2023. július 13‑iYP és társai (Bíró mentelmi jogának felfüggesztése és tisztségéből való felfüggesztése) ítélet (C‑615/20 és C‑671/20, EU:C:2023:562, 55. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
52
)	Lásd e tekintetben: 2022. február 22‑iRS (Alkotmánybírósági ítéletek hatása) ítélet (C‑430/21, EU:C:2022:99, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
53
)	A bírák javadalmazását például igazságügyi vagy független szervek, illetve a nemzeti joggal összhangban kollektív szerződés állapíthatja meg.
(
54
)	A jogbiztonság elve nem abszolút. A bírák javadalmazására vonatkozó szabályok objektív és jogos körülményekre tekintettel módosíthatók, feltéve, hogy tiszteletben tartják a bírói függetlenség és az arányosság elvét.
(
55
)	Az Európa Tanács Miniszteri Bizottságának 2010. november 17-én elfogadott, CM/Rec(2010)12. számú, a bírák függetlenségéről, hatékonyságáról és szerepéről szóló ajánlásának (amelyet a Miniszteri Bizottság 2010. november 17-én, a miniszteri megbízottak 1098. ülésén fogadott el; a továbbiakban: az Európa Tanács miniszteri bizottsága ajánlásának 53. cikke megállapítja, hogy „a hivatásos bírák díjazási rendszerének fő szabályait törvényben kell meghatározni”. Lásd még a bűnmegelőzésről és az elkövetőkkel szembeni bánásmódról szóló, az 1985. augusztus 26. és szeptember 6. között Milánóban tartott hetedik ENSZ‑kongresszus által 1985. szeptember 6‑án elfogadott, az igazságszolgáltatás függetlenségére vonatkozó alapelvek 5. cikkét, amely úgy rendelkezik, hogy „[a] bírák hivatali idejét, függetlenségét, biztonságát, megfelelő díjazását, szolgálati feltételeit, nyugdíját és a nyugdíjkorhatárt törvényben kell megfelelően biztosítani”. https://www.ohchr.org/en/instruments-mechanisms/instruments/basic-principles-independence-judiciary
(
56
)	A Savickas ítélet 93. §‑ában az EJEB „döntőnek ítélte, hogy a közszféra illetményeinek csökkentése Litvániában nem csak az igazságszolgáltatásra irányult”, hanem egy olyan megszorító intézkedésekből álló program része volt, amely az egész közszféra illetményeit érintette. Az EJEB emlékeztetett a Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Litván Köztársaság alkotmánybírósága) azon következtetésére, amely szerint „méltánytalan lenne, ha a bírákat kivételként kezelnék, és mentesítenék a megszorító intézkedések alól”. Az EJEB azonban hozzáfűzött egy fenntartást, amely szerint még ez a megfontolás sem lehet döntő, ha a csökkentés a bírói függetlenséget érintené.
(
57
)	A Savickas ítélet 3., 4. és 93. §‑ában az EJEB megvizsgálta a bírák javadalmazásának 1999. évi csökkentését az említett javadalmazás 1997. évi emelésével összefüggésben, és arra a következtetésre jutott, hogy az nem érintette az általános szintet.
(
58
)	Lásd analógia útján a Savickas ítéletet és az EJEB Kubát és társai kontra Cseh Köztársaság ügyben 2023. június 22‑én hozott ítéletét (CE:ECHR:2023:0622JUD006172119) (a továbbiakban: Kubát ítélet). Ezek az ügyek többek között a bírák javadalmazását és az EJEE 1. kiegészítő jegyzőkönyvének 1. cikke szerinti tulajdonhoz való jogot érintették.
(
59
)	Nem pedig a bíráknak az egyes tagállamokban járó egyéb juttatásaira vagy pótlékaira.
(
60
)	A Bíróság 2024. február 22‑iRandstad Empleo és társai ítélete (C‑649/22, EU:C:2024:156, 44. pont).
(
61
)	Vagy a hatáskör szintjéhez vagy a hatáskörön belül például a bíróság elnökeként gyakorolt felelősségi körökhöz kapcsolódnak.
(
62
)	A C‑146/23. sz. ügyben a lengyel kormány megjegyezte, hogy a bírák és ügyészek különös nyugdíjrendszerrel rendelkeznek, amely különösen előnyös, mivel mentesülnek az e célra szolgáló társadalombiztosítási járulékfizetés alól.
(
63
)	Lásd például a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkét és az LRJ 4. cikkének (2) bekezdését. Miközben a bírák javadalmazása megfelelőségének értékelése során figyelembe kell venni a bíráknak fizetett pénzügyi vagy egyéb ellenszolgáltatások teljes csomagját, a Velencei Bizottság óva int attól, hogy a bíráknak szociális rászorultság alapján „nem pénzbeli juttatásokat”, például lakhatást biztosítsanak, mivel „ezek elosztása során fennáll a mérlegelés lehetősége. Ennélfogva fennáll a bírói függetlenséget fenyegető veszély lehetősége.” Report on the Independence of the Judicial System Part I: The Independence of Judges (Az igazságszolgáltatási rendszer függetlenségéről szóló jelentés. I. rész: a bírák függetlensége), amelyet a Velencei Bizottság a 82. plenáris ülésén (Velence, 2010. március 12–13.) fogadott el, (CDL‑AD(2010)004), https://www.venice.coe.int/webforms/documents/?pdf=CDL‑AD(2010)004‑e.
(
64
)	Azokban az államokban, ahol a bírák eltilthatók a magánpraxisba való visszatéréstől vagy a magánpraxis megkezdésétől.
(
65
)	A nemzeti joggal összhangban a bírói tisztség gyakorlása összeegyeztethetetlen lehet más tevékenységek vagy szerepek ellátásával. Bizonyos kizárólagossági követelmények objektíve szükségesek lehetnek az összeférhetetlenség elkerülése és a bírói tisztség szakmai színvonalának biztosítása érdekében. Más korlátozások vagy akadályok, mint például a társasági részesedések birtoklásának, a jogdíjak vagy osztalékok átvételének vagy az előadásokért járó díjazásnak a tilalma, nem mindig indokolhatók a bírói függetlenség érdekében, sőt bizonyos körülmények között sérthetik a Charta 17. cikkében védett tulajdonhoz való jogot.
(
66
)	A tagállamok a bíráknak fix éves illetményt is fizethetnek anélkül, hogy külön megjelölnék az illetmény megállapításának alapjául szolgáló kritériumokat. A bírák javadalmazása megfelelőségének értékeléséhez ilyen körülmények között a más, hasonló felelősséggel rendelkező köztisztviselőknek vagy közalkalmazottaknak fizetett illetmény szolgálhat viszonyítási alapul.
(
67
)	Lásd: EUMSZ 153. cikk (5) bekezdése és 2022. július 7‑iCoca‑Cola European Partners Deutschland ítélet (C‑257/21 és C‑258/21, EU:C:2022:529, 47. pont). Lásd még: az Európai Unióban biztosítandó megfelelő minimálbérekről szóló, 2022. október 19‑i (EU) 2022/2041 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2022. L 275., 33. o.).
(
68
)	2024 januárjában a tagállamokban a minimálbérek szintje a bulgáriai havi 477 eurótól a luxemburgi havi 2571 euróig terjedt. https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Minimum_wage_statistics
(
69
)	Olyan objektív gazdasági tényezők is relevánsak lehetnek, mint a tagállam bruttó hazai terméke, az inflációs ráta, a költségvetési hiány/többlet, az államadósság, az igazságszolgáltatás teljes költsége stb. A litván kormány megjegyezte, hogy az állami költségvetés tervezetének elkészítésekor „figyelembe kell vennie az állam alkotmányban rögzített feladatait, az aktuális gazdasági és társadalmi helyzetet, a társadalom és az állam szükségleteit és lehetőségeit, a rendelkezésre álló és tervezett pénzügyi forrásokat, az állam kötelezettségvállalásait, valamint más fontos tényezőket”.
(
70
)	Az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága ajánlásának 54. cikke kimondja: „[a] bírák illetménye igazodjon a szerepükhöz és felelősségi körükhöz, valamint kellő mértékű legyen ahhoz, hogy megóvja őket a döntéseik befolyásolására irányuló mindennemű külső nyomásgyakorlástól. Garanciákat kell biztosítani az észszerű illetmény fenntartására betegség, szülési vagy apasági szabadság esetén, valamint az öregségi nyugdíj kifizetésére, amelynek észszerű arányban kell állnia a munkavégzésük esetén járó illetményük szintjével. Különös jogi rendelkezéseket kell bevezetni a kifejezetten a bírákat érintő illetménycsökkentés elleni védelemként.” https://www.icj.org/wp‑content/uploads/2014/06/CMRec201012E.pdf. Lásd még az 1998. július 8–10. között Strasbourgban elfogadott, a bírák jogállásáról szóló európai charta 6. cikkét. https://rm.coe.int/16807473ef
(
71
)	Amelyek jelentőségét szépen összefoglalta az a megállapítás, hogy „[a] törvény élete nem logika, hanem tapasztalat”: in Holmes, O. W., The Common Law, Little, Brown & Co., Boston MA, 1881, 1. kiadás.
(
72
)	E tekintetben a Vilniaus apygardos administracinis teismas (vilniusi megyei közigazgatási bíróság) nem szolgáltatott információt a 2019. évi adóreformról. Lásd a jelen indítvány 25. pontját.
(
73
)	A bíráknak a magánszektorhoz képest nem megfelelő díjazása alááshatja a bírói tisztség méltóságát, és akadályozhatja a bírák felvételét, motiválását és megtartását, ami a hatékony bírói jogvédelem és a bírói függetlenség rovására megy. Az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága által 2002 szeptemberében létrehozott, az igazságszolgáltatás hatékonyságáért küzdő európai bizottságnak (CEPEJ) az európai igazságügyi rendszer értékeléséről szóló 2020. évi jelentése (a továbbiakban: a 2020. évi CEPEJ‑jelentés), 67. oldal, https://rm.coe.int/rapport‑evaluation‑partie‑1‑francais/16809fc058 és a CEPEJ‑nek az európai igazságügyi rendszer értékeléséről szóló 2022. évi jelentése (a továbbiakban: a 2022. évi CEPEJ‑jelentés), 79. oldal, https://rm.coe.int/cepej‑report‑202079‑e‑web/1680a86279 szerint „a bírák javadalmazásának kérdése átfogó megközelítést igényel, amely a tisztán gazdasági szempontokon túlmenően figyelembe veszi az igazságszolgáltatás hatékonyságára, valamint függetlenségére gyakorolt hatását az igazságszolgáltatási rendszeren belüli és kívüli korrupció elleni küzdelemmel összefüggésben. Az igazságügyi politikáknak figyelembe kell venniük más jogi szakmák fizetését is annak érdekében, hogy az igazságügyi szakma vonzó legyen a magasan képzett jogászok számára.”
(
74
)	Ez olyan állami hatalomgyakorlással is jár, amely nem hasonlítható össze más jogi szakemberek munkájával. Összehasonlítható helyzetek hiányában a hátrányos megkülönböztetés kérdése kizárható.
(
75
)	A bírói tisztség megbecsülésének van egy bizonyos nem pénzbeli értéke is.
(
76
)	Az ügyvédek által kiszámlázott összeg nem feltétlenül tükrözi az ügyfeleik által fizetett díjat. Az ügyvédek más ügyvédekkel és – bizonyos államokban – más szolgáltatókkal, például könyvelőkkel és adótanácsadókkal versenyeznek.
(
77
)	Például irodahelyiségek, szakmai felelősségbiztosítás vagy jogi asszisztensek.
(
78
)	Lásd az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága ajánlásának 55. cikkét, amely kimondja, hogy: „El kell kerülni azokat a rendszereket, amelyek a bírák alapilletményét a teljesítménytől teszik függővé, mivel ezek megnehezíthetik a bírói függetlenséget”. Lásd analógia útján: 2019. április 30‑i 1/17 (EU–Kanada átfogó gazdasági és kereskedelmi megállapodás) vélemény (EU:C:2019:341, 98. pont).
(
79
)	Bizonyos esetekben a törvény meghatározza az ügyvédi díjakat és/vagy azok behajtása „költségek megállapítása” alá eshet. Az ügyvédi díjak függhetnek a jogvita konkrét kimenetelétől vagy sikerétől. Az ügyvédek tehát nem tudják minden – vagy bizonyos esetekben semmilyen – ügyre fordított idejüket kiszámlázni.
(
80
)	A litván kormány a tárgyaláson megerősítette, hogy az LRJ 3. cikkében említett „alapilletményt” kollektív szerződéssel állapítják meg. A litván igazságszolgáltatás nemzeti tanácsa, amely kizárólag a különböző fokon eljáró bírákból áll, képviseli a litván bírói kart ezeken a tárgyalásokon.
(
81
)	A kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.
(
82
)	A 2022‑re és 2023‑ra vonatkozó módosítások relevánsak.
(
83
)	Az ebben az ügyben folyó eljárás a 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvényekkel kapcsolatos.
(
84
)	1–20. §.
(
85
)	Lásd az említett ítélet 49. pontját.
(
86
)	A lengyel kormány és a Bizottság megjegyzi, hogy a 2022. és 2023. évi költségvetési törvény végrehajtását szolgáló egyes intézkedésekről szóló törvények rendelkezéseket tartalmaznak a rendes bíróságok, a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) és a Trybunał Konstytucyjny (alkotmánybíróság) bíráinak, valamint az ügyészek javadalmazására vonatkozóan.
(
87
)	Lásd a jelen indítvány 15. és 16. pontját.
(
88
)	A 2023. évi módosításokat alkotmányellenesnek nyilvánították.
(
89
)	Lásd analógia útján: Associação Sindical dos Juízes Portugueses ítélet 48. pontja.
(
90
)	Ebből következik, hogy a közelmúltbeli lengyelországi jogállamisági válság nem csökkentette a bírák illetményének szintjét.
(
91
)	Úgy tűnik, hogy Lengyelországban a költségvetési hiány az érintett időszakban kevesebb volt, mint az EUMSZ 126. cikk (2) bekezdésében és a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyvben „az államadósságnak a piaci árakon számított bruttó hazai termékhez viszonyított arányára vonatkozóan” megjelölt 60%. A 60% túllépése „jelentős mértékű eltérésnek” minősül.
(
92
)	Az EUMSZ 126. cikk arra kötelezi a tagállamokat, hogy „kerüljék a túlzott költségvetési hiányt”.
(
93
)	A Bizottság megjegyezte, hogy XL díjazása csaknem háromszor magasabb, ha hozzáadjuk a rendes bíróságok szervezetéről szóló törvény 91. cikkében említett jutalmakat és pótlékokat. A lengyel kormány azt állította, hogy összehasonlítható feltételek mellett a bírák átlagos illetménye 2018 és 2022 között a nemzeti átlagbér több mint 300%‑át teszi ki. Az EJEB megállapította, hogy 2012‑ben és 2014‑ben a bírák átlagos „bruttó éves fizetése” az Európa Tanács összes országában a nemzeti átlagfizetés 2,3, illetve 2,4‑szerese volt. Lásd: Kubát ítélet, 33. §.
(
94
)	A vonatkozó együtthatót is a törvény rögzíti.
(
95
)	Lásd a jelen indítvány 10. és 12. pontját. Lásd a Bizottság által benyújtott írásbeli észrevételek 39. pontját is.
(
96
)	A Bizottság írásbeli beadványaiban megállapítja, hogy 2017 óta a bírák illetménye éves szinten enyhén emelkedett.
(
97
)	A 67. oldalon.
(
98
)	A 80. oldalon.
(
99
)	A szakmai előmenetelük kezdetén és 3,3‑szor (2018) vagy 2,9‑szer (2020) magasabb „a legfelsőbb fokon”.
(
100
)	Az országos bruttó átlagkeresethez viszonyítva.
(
101
)	2020‑ban a litván bírák illetménye szakmai előmenetelük kezdetén a litván legfelsőbb bíróságon relatíve magasabb volt, mint a hasonló osztrák (1,6), belga (1,6), finn (1,6), francia (1,3), horvát (1,9), holland (1,3), német (0,9), magyar (1,7), olasz (1,8), luxemburgi (1,5), lengyel (1,9), szlovén (1,5) és svéd (1,9) bíráké. Az SR és az RB követelései a 2020–2023 közötti időszakra vonatkoznak. Lásd még a 34. ábrát. A bírák és ügyészek éves fizetésének és az országos éves bruttó átlagbérének aránya 2021‑ben, a Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Központi Banknak, valamint a Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának. Az EU 2023. évi igazságügyi eredménytáblája. COM(2023) 309 végleges. A CEPEJ a Bizottság rendelkezésére bocsátotta a mennyiségi adatokat, amelyek a 2012 és 2021 közötti időszakra vonatkoznak. A Bizottság előadja, hogy a 34. ábra szerint a litván bírák kezdő fizetése a bruttó éves nemzeti illetményhez viszonyítva az egyik legalacsonyabb az EU‑ban, ennek ellenére relatíve magasabb, mint a Belgiumban, Németországban, Finnországban, Franciaországban, Magyarországon, Luxemburgban, Hollandiában, Lengyelországban, Luxemburgban, Lengyelországban és Szlovéniában kifizetett illetmény.