62019CJ0265_RES
C‑265/19. sz. ügy
Recorded Artists Actors Performers Ltd
kontra
Attorney General és társai
(a High Court [Írország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2020. szeptember 8.
„Előzetes döntéshozatal – Szellemi tulajdon – Szerzői joggal szomszédos jogok – 2006/115/EK irányelv – A 8. cikk (2) bekezdése – Hangfelvételek felhasználása az Unióban – Az előadóművészeknek a hangfelvétel‑előállítókkal megosztott, méltányos díjazáshoz való joga – Harmadik országok állampolgáraira való alkalmazhatóság – Az előadásokról és hangfelvételekről szóló szerződés – 4. és 15. cikk – Harmadik országok által tett fenntartások – Az e fenntartások alapján harmadik országok állampolgárai számára az Unióban viszonossági alapon biztosítható méltányos díjazáshoz való jog korlátai – Az Európai Unió Alapjogi Chartája 17. cikkének (2) bekezdése és 52. cikkének (1) bekezdése – A szellemi tulajdon oltalmához fűződő alapvető jog – Az arra vonatkozó követelmény, hogy minden egyes korlátozást jogszabályban kell előírni, a korlátozásnak tiszteletben kell tartania az alapvető jog lényeges tartalmát, és arányosnak kell lennie – Az Unió és a tagállamok közötti hatáskörmegosztás e korlátozások meghatározását illetően – Hatáskörmegosztás a harmadik országokkal való kapcsolatokat illetően – Az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése – Az Unió kizárólagos hatásköre”
Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2006/115 irányelv – Hangfelvételek felhasználása az Unióban – Az előadóművészeknek a hangfelvétel‑előállítókkal megosztott, egyszeri méltányos díjazáshoz való joga – Kizárólag az Európai Gazdasági Térség tagállamainak állampolgáraira való alkalmazás – Megengedhetetlenség
(A Szellemi Tulajdon Világszervezetének előadásokról és hangfelvételekről szóló szerződése, 15. cikk, (1) bekezdés; 2006/115 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 8. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 54–61., 68., 75. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2006/115 irányelv – Hangfelvételek felhasználása az Unióban – Az előadóművészeknek a hangfelvétel‑előállítókkal megosztott, egyszeri méltányos díjazáshoz való joga – Harmadik országok állampolgáraira való alkalmazhatóság – A Szellemi Tulajdon Világszervezetének előadásokról és hangfelvételekről szóló szerződése szerződő feleinek állampolgáraira való alkalmazhatóság – Nemzeti elbánás
(A Szellemi Tulajdon Világszervezetének előadásokról és hangfelvételekről szóló szerződése, 4. cikk, (1) bekezdés, és 15. cikk, (1) bekezdés; 2006/115 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 8. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 62–67. pont)
Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2006/115 irányelv – Hangfelvételek felhasználása az Unióban – Az előadóművészeknek a hangfelvétel‑előállítókkal megosztott, egyszeri méltányos díjazáshoz való joga – Harmadik országok által bejelentett fenntartások – A viszonosság elve – A zenei hangfelvétel forgalmazásában való részvétel tisztességes feltételei megőrzésének szükségessége – Közérdekű cél – Az egyszeri méltányos díjazáshoz való jog korlátozása – Feltételek – Az Unió kizárólagos hatásköre
(A Szellemi Tulajdon Világszervezetének előadásokról és hangfelvételekről szóló szerződése, 15. cikk, (1) és (3) bekezdés; EUMSZ 3. cikk, (2) bekezdés; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 17. cikk, (2) bekezdés, és 52. cikk, (1) bekezdés; 2006/115 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 8. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 78–91. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2006/115 irányelv – Hangfelvételek felhasználása az Unióban – Az előadóművészeknek a hangfelvétel‑előállítókkal megosztott, egyszeri méltányos díjazáshoz való joga – A díjazásnak a hangfelvétel‑előállító és az előadóművész közötti megosztása – Kizárólag a hangfelvétel‑előállító díjazása, az előadóművész kizárásával – Megengedhetetlenség
(2006/115 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 8. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 93–96. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
Összefoglalás
A Recorded Artists Actors Performers Ltd (RAAP) az előadóművészek közös jogkezelő szervezete, míg a Phonographic Performance (Ireland) Ltd (PPI) a hangfelvétel‑előállítók közös jogkezelő szervezete. E szervezetek egy olyan szerződést kötöttek, amely olyan részletes szabályokat állapít meg, amelyek szerint az Írországban a zenei hangfelvételeknek a közönség által látogatható bárokban és más hasonló helyeken történő nyilvánossághoz közvetítéséért, valamint azoknak a sugárzása után a felhasználók által a PPI‑nek megfizetett díjakat meg kell osztani az előadóművészekkel, és e célból a PPI‑nek azok egy részét át kell utalnia az RAAP‑nek. A felek nem értenek egyet e szerződés hatályát illetően a PPI‑nek olyan esetben fizetett díjak kapcsán, amikor a zeneszám előadója olyan művész, aki nem állampolgára és nem is lakosa valamely EGT‑tagállamnak. E tekintetben az RAAP úgy véli, hogy az összes fizetendő díjat meg kell osztani, az előadóművész állampolgárságára és lakóhelyére való tekintet nélkül. Az RAAP álláspontjának követése esetén a harmadik országok előadóművészei minden esetben díjazásban részesülnének Írországban, miközben a PPI szerint az ír jog alapján nem ez a helyzet, hiszen az ír előadóművészek a harmadik országokban az esetek többségében nem részesülnek méltányos díjazásban.
A Bíróság nagytanácsa 2020. szeptember 8‑i Recorded Artists Actors Performers ítéletében (C‑265/19) kimondta, hogy a hangfelvételek Unión belüli felhasználása keretében a 2006/115 irányelvvel (
1
) ellentétes az, hogy valamely tagállam az egyszeri méltányos díjazásra jogosult előadóművészek köréből kizárja az EGT‑n kívüli harmadik országok előadóművészeit. Ezenkívül a Bíróság pontosította, hogy a harmadik országok által a Szellemi Tulajdon Világszervezete (WIPO) előadásokról és hangfelvételekről szóló szerződése (WPPT) (
2
) értelmében bejelentett fenntartások önmagukban nem korlátozzák a harmadik országok ezen előadóművészeinek egyszeri méltányos díjazáshoz való jogát az Unióban. Bár az uniós jogalkotó bevezethet ilyen korlátozásokat, feltéve hogy azok megfelelnek az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 17. cikkének (2) bekezdésében védett szellemi tulajdonjognak, a 2006/115 irányelv nem tartalmaz ilyen korlátozást, és ezért azzal ellentétes, ha valamely tagállam korlátozza az említett jogot a harmadik állam állampolgárságával rendelkező előadóművészek és hangfelvétel‑előállítók tekintetében. Egyébiránt a Bíróság hangsúlyozta, hogy az említett irányelvvel az is ellentétes, ha kizárólag az érintett hangfelvétel előállítója részesül díjazásban, anélkül hogy azt megosztaná az e hangfelvétel elkészítésében közreműködő előadóművésszel.
A Bíróság először is rámutatott arra, hogy az egyszeri méltányos díjazáshoz való jog biztosítja az uniós jogban a WPPT 15. cikke (1) bekezdésének (
3
) alkalmazását, és azt a nemzeti jogalkotó nem tarthatja fenn kizárólag az EGT‑tagállamok állampolgárai számára.
E tekintetben a Bíróság megállapította, hogy a 2006/115 irányelv 8. cikkének (2) bekezdése, amely a szerzői joggal szomszédos jogok keretében egy kompenzációs jellegű jogot biztosít, a hangfelvétel‑előállító és az előadóművész között megosztott méltányos díjazás biztosítására irányuló kötelezettséget ír elő. Ez a kötelezettség akkor alkalmazandó, ha a hangfelvétel vagy annak másolata felhasználására az Unióban kerül sor. Márpedig az irányelv nem ír elő semmiféle olyan feltételt, amely szerint az előadóművésznek vagy a hangfelvétel‑előállítónak az EGT valamely tagállamának állampolgárságával, vagy ott lakóhellyel, illetve tartózkodási hellyel kellene rendelkeznie, továbbá olyan feltételt sem, amely szerint az alkotói vagy művészi tevékenység helyének az EGT valamely tagállamának területéhez kellene kapcsolódnia.
Éppen ellenkezőleg, a Bíróság szerint a 2006/115 irányelv összefüggéseiből és céljaiból, valamint az Unió által kötött nemzetközi megállapodások elsőbbségéből az következik, hogy az említett irányelv 8. cikkének (2) bekezdését, amennyire csak lehetséges, a WPPT‑vel összhangban kell értelmezni. A Bíróság e tekintetben hangsúlyozta, hogy e nemzetközi megállapodás, amely szerves részét képezi az Unió jogrendjének, főszabály szerint arra kötelezi az Uniót és a tagállamait, hogy a WPPT más szerződő feleinek állampolgárságával rendelkező előadóművészek és hangfelvétel‑előállítók részére is biztosítsák az egyszeri méltányos díjazáshoz való jogot. Ez a kötelezettség a WPPT 15. cikkének (1) bekezdéséből, valamint a WPPT 4. cikke és a Római Egyezmény (
4
) 4. cikke által szavatolt nemzeti elbánás követelményéből ered.
Másodszor a Bíróság pontosította, hogy a harmadik országok által a WPPT 15. cikkének (3) bekezdése alapján bejelentett fenntartások önmagukban nem vezetnek az Unióban az egyszeri méltányos díjazáshoz való jog korlátozásához e harmadik országok állampolgárai tekintetében. A Bíróság kétségkívül megállapította, hogy a Bécsi Egyezményben (
5
) szereplő viszonosság elvére tekintettel az Unió és tagállamai nem kötelesek az egyszeri méltányos díjazáshoz való jogot korlátozások nélkül biztosítani. A Bíróság szerint a zenei hangfelvételek forgalmazásában való részvétel tisztességes feltételei megőrzésének szükségessége igazolhatja az egyszeri méltányos díjazáshoz való jog korlátozását.
Mindazonáltal ez a szerzői joggal szomszédos jog a Charta 17. cikkének (2) bekezdése által védett szellemi tulajdonjogot képez. Következésképpen a Charta 52. cikkének (1) bekezdése értelmében a szerzői joggal szomszédos ezen jog gyakorlásának minden korlátozását jogszabályban kell előírni, egyértelműen és pontosan meghatározott módon. A Bíróság szerint a WPPT szerinti fenntartás puszta megléte nem felel meg ennek a követelménynek. Ennélfogva kizárólag az ezen a területen kizárólagos külső hatáskörrel rendelkező uniós jogalkotó határozhat ilyen korlátozásról.
Harmadszor, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy magának a 2006/115 irányelv 8. cikke (2) bekezdésének a szövegéből is kiderül, hogy mind az előadóművészek, mind a hangfelvétel‑előállítók jogosultak az egyszeri méltányos díjazásra, hiszen e díjazás „megoszlik” közöttük. Következésképpen e rendelkezéssel ellentétes az, hogy valamely tagállam joga kizárja az előadóművészt az egyszeri méltányos díjazásból.
(
1
)	A bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról [helyesen: a szellemi tulajdon területén a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról] szóló, 1996. december 12‑i 2006/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 376., 28. o.).
(
2
)	A WPPT 15. cikkének (3) bekezdése szerint.
(
3
)	A WPPT 15. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az előadóművészeknek és a hangfelvétel‑előállítóknak joguk van az egyszeri méltányos díjazáshoz abban az esetben, ha a kereskedelmi célból közzétett hangfelvételeket sugárzás vagy bármely más nyilvánossághoz való közvetítés céljából használják.
(
4
)	Az előadóművészek, a hangfelvétel‑előállítók és a műsorsugárzó szervezetek védelméről szóló, 1961. október 26‑án Rómában létrejött nemzetközi egyezmény (kihirdette: 1998. évi XLIV. törvény).
(
5
)	A szerződések jogáról szóló, 1969. május 23‑i bécsi egyezmény (Recueil des traités des Nations unies, 1155. kötet, 331. o., kihirdette: 1987. évi 12. törvényerejű rendelet)