62019TJ0386
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (kibővített negyedik tanács)
2024. szeptember 11. (
*1
)
„Intézményi jog – A Számvevőszék tagja – A Számvevőszék tagjaként ellátott feladatokkal összeegyeztethetetlen tevékenység – Jogosulatlannak tekintett kiadások – Visszatéríttetési határozat – A Számvevőszéknek a Számvevőszék tagjaként betöltött hivatalból eredő kötelezettségek megszegéséről szóló határozata – Az OLAF vizsgálatának és végleges jelentésének szabályszerűsége – Indokolási kötelezettség – Elévülési idő – Az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet 98. cikkének (2) bekezdése – Jogos bizalom – Mérlegelési hiba – Szerződésen kívüli felelősség – Nem vagyoni kár”
A T‑386/19. sz. ügyben,
CQ (képviseli: L. Levi ügyvéd)
felperes
az Európai Számvevőszék (képviselik: K. Kantza és B. Schäfer, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (kibővített negyedik tanács),
tagjai: R. da Silva Passos elnök, S. Gervasoni, N. Półtorak, I. Reine (előadó) és T. Pynnä bírák,
hivatalvezető: H. Eriksson tanácsos,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2023. május 4‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Keresetével a felperes CQ egyrészt az EUMSZ 263. cikk alapján az Európai Számvevőszék 2019. április 11‑i, a vele szembeni követelés megállapításáról és behajtásáról szóló azon határozatának megsemmisítését kéri, amelyben a Számvevőszék kiküldetési költségek és napidíjak, reprezentációs költségek, valamint gépjárművezetői szolgáltatások igénybevétele címén felvett153407_58 euró összeget jogalap nélkülinek minősített, és elrendelte ezen összeg behajtását (a továbbiakban: megtámadott határozat), másrészt pedig az EUMSZ 268. cikk alapján az őt ért nem vagyoni kár megtérítését kéri.
I. Jogi háttér
A. Az EUM‑Szerződés
2
Az EUMSZ 285. cikk kimondja:
„Az Unió pénzügyi ellenőrzését a Számvevőszék végzi.
A Számvevőszék a tagállamok egy‑egy állampolgárából áll. A Számvevőszék tagjai feladataik ellátása során teljes mértékben függetlenek, és az Unió általános érdekében járnak el.”
3
Az EUMSZ 286. cikk (3) és (6) bekezdésének szövege a következő:
„(3)   A Számvevőszék tagjai feladataik ellátása során nem kérhetnek és fogadhatnak el utasításokat kormányoktól vagy más szervektől. Tartózkodnak a feladataikkal összeegyeztethetetlen cselekedetektől.
[…]
(6)   A Számvevőszék tagját csak akkor lehet hivatalából elmozdítani, illetve nyugdíjjogosultságától vagy az ezt helyettesítő egyéb juttatáshoz való jogosultságától megfosztani, ha a Bíróság a Számvevőszék kérelmére megállapítja, hogy már nem felel meg a megkívánt feltételeknek, vagy nem tesz eleget a hivatalából eredő kötelezettségeknek.”
B. A 883/2013/EU, Euratom rendelet
4
Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról, valamint az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1074/1999/Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. szeptember 11‑i 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 248., 1. o.) 1. cikke (1) bekezdésének szövege a következő:
„A csalás, a korrupció és az Európai Unió, valamint az Európai Atomenergia‑közösség […] pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem megerősítése érdekében az […] Európai Csalás Elleni Hivatal […] azokat a vizsgálati hatásköröket gyakorolja, amelyeket a Bizottságra ruháznak […]”
5
A 883/2013 rendelet 4. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az 1. cikkben említett területeken a[z Európai Csalás Elleni] Hivatal az intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken belül igazgatási vizsgálatokat […] folytat le.
A Hivatal ezeket a belső vizsgálatokat az e rendeletben és az egyes intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek által elfogadott határozatokban előírt feltételeknek megfelelően folytatja le.
(2)   Feltéve, hogy az (1) bekezdésben említett rendelkezéseket betartják:
a)
a[z Európai Csalás Elleni] Hivatal közvetlenül és előzetes bejelentés nélkül hozzáférhet az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában levő minden releváns információhoz, ideértve az adatbázisokban tárolt információkat is, és beléphet az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek épületeinek minden helyiségébe […] A[z Európai Csalás Elleni] Hivatal jogosult minden dokumentumról és az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában lévő minden adathordozó tartalmáról másolatot vagy kivonatot készíteni […]”
6
A 883/2013 rendelet 5. cikkének (1)–(3) bekezdése a következőket mondja ki:
„(1)   A főigazgató vizsgálatot indíthat, ha kellő gyanú – amely alapulhat bármely harmadik fél vagy névtelen forrás által nyújtott információn is – áll fenn arra vonatkozóan, hogy csalást, korrupciót vagy az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenységet követtek el […]
(2)   […]
A belső vizsgálat indítására vonatkozó határozatot a főigazgató saját hatáskörében vagy egy tagállam kérelme, illetve azon intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség kérelme alapján hozza meg, amelyen belül a vizsgálatot le kell folytatni.
(3)   Az alatt az idő alatt, amíg a főigazgató mérlegeli, hogy a (2) bekezdésben említett kérelem alapján megindítja‑e a belső vizsgálatot, illetve az alatt az idő alatt, amíg a[z Európai Csalás Elleni] Hivatal belső vizsgálatot folytat, a[z Európai Csalás Elleni] Hivatallal való eltérő megállapodás hiányában az érintett intézmények, szervek, hivatalok vagy ügynökségek nem indíthatnak párhuzamosan vizsgálatot ugyanabban az ügyben.”
7
A 883/2013 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A[z Európai Csalás Elleni] Hivatal alkalmazottai a feladataikat a személyazonosságukat és beosztásukat feltüntető írásos meghatalmazás felmutatásával végzik. A főigazgató e meghatalmazást akként állítja ki, hogy megjelöli benne a vizsgálat tárgyát és célját, a vizsgálat lefolytatásának jogalapját, valamint az e jogalap által biztosított vizsgálati hatásköröket.”
8
A 883/2013 rendelet 9. cikkének (4) bekezdése a következőket rögzíti:
„A 4. cikk (6) bekezdésének és a 7. cikk (6) bekezdésének sérelme nélkül, a vizsgálat befejezésekor meg kell adni a lehetőséget az érintett személy számára, hogy észrevételeket tegyen a rá vonatkozó tényállással kapcsolatban, mégpedig azt megelőzően, hogy a[z Európai Csalás Elleni] Hivatal rögzítené az érintett személyt név szerint megnevező következtetéseit.”
9
A 883/2013 rendelet 11. cikke (4) bekezdésének szövege a következő:
„A belső vizsgálatot követően készített jelentéseket és ajánlásokat, valamint az azokkal összefüggő összes vonatkozó dokumentumot meg kell küldeni az érintett intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek. Ezen intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség a belső vizsgálat eredményének megfelelően fegyelmi vagy jogi jellegű intézkedéseket hoz, és erről a jelentést kísérő ajánlásokban megjelölt időtartamon belül, – illetve a[z Európai Csalás Elleni] Hivatal külön kérésére – jelentést küld a[z Európai Csalás Elleni] Hivatalnak.”
C. A Számvevőszék által elfogadott belső szabályok
1.
A Számvevőszék tagjainak kiküldetési költségeiről szóló 1‑2003. sz. határozat
10
A jelen keresettel érintett tényállás megvalósulása idején alkalmazandó, a Számvevőszék tagjainak kiküldetési költségeiről szóló, 2003. január 16‑i 1‑2003. sz. számvevőszéki határozat (a továbbiakban: 1‑2003. sz. határozat) 1. cikke a következőket mondta ki:
„A kiküldetési költségekre vonatkozó jogi kötelezettségvállalásokat (vagyis a kiküldetési rendelvényeket) a lehető legrövidebb időn belül kérvényezni kell. A tagok kiküldetési költségei tekintetében az engedélyezésre jogosult tisztviselő a Számvevőszék elnöke […]”
11
Az 1‑2003. sz. határozat 3. cikkének szövege a következő volt:
„Feladataik ellátása során a tagok szolgálati gépjárművel, repülőgéppel, vasúton vagy hajóval közlekedhetnek.”
12
Az 1‑2003. sz. határozat 5. cikke a következőképpen rendelkezett:
„A kiküldetési költségek megtérítését a tag visszatérését követően a lehető legrövidebb időn belül kell igényelni. A szállodai költségeket (az étkezés kivételével) vissza kell téríteni.”
13
Az 1‑2003. sz. határozat 6. cikkének szövege a következő volt:
„Azon kiküldetések esetében, amelyek ugyanazon a napon kevesebb mint tizenkét órán át tartanak, az e napra vonatkozó napidíj felének kifizetésére kerül sor. Minden egyéb esetben a napidíjat teljes egészében folyósítják.”
2.
A Számvevőszék tagjainak reprezentációs és fogadási költségeiről szóló 7‑2004. sz. határozat
14
A jelen keresettel érintett tényállás megvalósulása idején alkalmazandó, a Számvevőszék tagjainak reprezentációs és fogadási költségeiről szóló, 2004. április 22‑i 7‑2004. sz. számvevőszéki határozat (a továbbiakban: 7‑2004. sz. határozat) 2. cikke a következőket mondta ki:
„Minden pénzügyi év kezdetén és a tagokkal folytatott konzultációt követően a keretösszegeket két részre osztják:
[…]
A második rész, az úgynevezett B. rész azon általános jellegű reprezentációs és fogadási kiadásokra korlátozódik, amelyek a tagoknál mint valamely intézmény tagja minőségükben merülnek fel. E kiadásokat minden negyedév végén az azokra vonatkozó nyilatkozatok, az azokhoz csatolt számlák vagy egyéb, ezekkel egyenértékűnek tekintett írásos igazolások alapján kell megtéríteni, amelyek megjelölik a meghívás időpontját, a meghívott vendégek számát és a meghívott fő vendég tisztségét […].”
15
A 7‑2004. sz. határozat 6. cikke a következőképpen rendelkezett:
„Az otthon tartott fogadások esetében a Számvevőszék a benyújtott igazoló dokumentumok erejéig megtéríti a felmerült költségeket.”
16
A 7‑2004. sz. határozathoz mellékelték a Számvevőszék tagjaihoz intézett 2004. április 22‑i feljegyzést, amely „a reprezentációs és fogadási költségekre vonatkozó javaslatokat” tartalmazta (a továbbiakban: 2004. április 22‑i feljegyzés). E feljegyzésben többek között a következők szerepeltek:
„A reprezentációs költségek alapvetően a Számvevőszék külső kapcsolatainak előmozdítását szolgálják.
A tagok különösen akkor képviselik a Számvevőszéket, ha a Számvevőszék érdekében szakmai kapcsolatokat ápolnak az [Unióban], a tagállamokban vagy más országokban tisztségeket betöltő személyekkel.
[…]
Az egyes rendezvényekkel kapcsolatos kiadásoknak az esemény jelentőségéhez és a résztvevők státuszához kell igazodniuk.
Amikor a tagok a Számvevőszéket képviselik, kíséretükben a házastársuk/élettársuk is részt vehet a rendezvényen. A meghívott vendégek is kísérővel jelenhetnek meg.
A barátoknak vagy személyes kapcsolatoknak magánjellegű meghívás tárgyát kell képezniük.
[…]
A vonatkozó iránymutatásokat az 1. melléklet tartalmazza.
A kiadásokat világos és összegző formában, a 2. melléklet felhasználásával kell bejelenteni.”
17
A 2004. április 22‑i feljegyzés 1. melléklete pontosította, hogy „a Számvevőszéken kívüli reprezentációnak/fogadásoknak főszabály szerint az [Unióban], a tagállamokban vagy más országokban felsővezetői tisztségeket betöltő személyekre kell vonatkozniuk”, és hogy a tag magánlakásán történő reprezentáció/fogadás költségeivel kapcsolatos kiadások „nem haladhatják meg az e célból szükséges mértéket, beleértve a virágdíszeket is”.
18
E melléklet azt is kimondta, hogy „[h]a a meghívott vendégek listája – az intézményen kívüli személyeken kívül – a Számvevőszék alkalmazottait is magában foglalja, a két kategória között megfelelő egyensúlyt kell fenntartani”, valamint hogy „a személyes barátoknak és a családtagoknak (a házastársakat/élettársakat kivéve) a tag költségére magánjellegű meghívások tárgyát kell képezniük”.
3.
A Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló 33‑2004. sz. határozat
19
A Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló, 2004. június 15‑i 33‑2004. sz. számvevőszéki határozat (a továbbiakban: 33‑2004. sz. határozat) 1. cikke, amely a jelen keresettel érintett tényállás megvalósulása idején volt alkalmazandó a Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló, 2009. április 20‑i 19‑2009. sz. számvevőszéki határozat hatálybalépéséig, a következőképpen rendelkezett:
„A tisztségük keretei között történő utazás céljából szolgálati gépjárműveket kell a Számvevőszék tagjai és főtitkára számára rendelkezésre bocsátani.”
20
A 33‑2004. sz. határozat 4. cikkének szövege a következő volt:
„A Számvevőszék a bérleti költségen kívül viseli a gépjárműnek azon költségeit is, amelyek a tagok és a főtitkár által a feladataik ellátása céljából történő használata során felmerültek.
A feladatok ellátása céljából történő utazásnak minősülnek:
–
a kiküldetési rendelvény alapján történő utazások,
–
a feladatok ellátásával összefüggő egyéb utazás átalányalapon meghatározva 15000 km/év.”
21
A 33‑2004. sz. határozat 5. cikkének szövege a következő volt:
„Ha a tagok vagy a főtitkár a szolgálati gépjárművet a 4. cikkben foglaltaktól eltérő utazásokra használja, a vonatkozó költségeket (útdíjak, üzemanyagköltségek és a keretszerződésben előírt 45000 km/év teljesítmény túllépéséhez kapcsolódó esetleges járulékos bérleti költségek) saját maguk viselik.”
22
A 33‑2004. sz. határozat 6. cikke a következőképpen rendelkezett:
„A gépkocsivezetők akkor részesülnek kiküldetési költségtérítésben […], ha a tisztségeik ellátása során a tagokat vagy a főtitkárt szállítják.”
23
A 33‑2004. sz. határozathoz csatolták „a Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló 33‑2004. sz. határozatra vonatkozó magyarázat” című dokumentumot (a továbbiakban: a 33‑2004. sz. határozat magyarázata).
24
A 33‑2004. sz. határozat magyarázata e határozat 4. cikke vonatkozásában a következőket írta elő:
„A »feladatok ellátásával összefüggő egyéb utazásnak« minősül
–
a lakóhely (a munkavégzés helyén)/a munkavégzés helye közötti útvonal,
–
a munkavégzés helye/lakóhely és repülőtér közötti útvonal,
–
korlátozott terjedelemben előforduló és a kiküldetési rendelvény által nem fedezett protokolláris kötelezettségek,
–
vis maior esetei (betegségek, orvosi vizsgálatok, a vezetés lehetetlensége stb.).”
4.
A Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló 19‑2009. sz. határozat
25
A Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló, 2009. április 20‑i 19‑2009. sz. számvevőszéki határozat 1. és 4–6. cikkének szövege átvette a 33‑2004. sz. határozat vonatkozó cikkeinek szövegét.
26
A 19‑2009. sz. határozat 7. cikke a következőképpen rendelkezett:
„Ez a határozat hatályon kívül helyezi a 33‑2004. sz. határozatot, és annak helyébe lép. Ez a határozat ugyanabban az időpontban lép hatályba, mint a bérautókat szabályozó új intézményközi keretszerződés.”
27
A 19‑2009. sz. határozathoz csatolták „a Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló 19‑2009. sz. határozatra vonatkozó magyarázat” című dokumentumot (a továbbiakban: a 19‑2009. sz. határozat magyarázata).
28
A 19‑2009. sz. határozat magyarázatának az e határozat 4. cikkére vonatkozó szövege átvette a 33‑2004. sz. határozat magyarázatában az ezen utóbbi határozat 4. cikke vonatkozásában szereplő szöveget.
5.
A Számvevőszék tagjainak 2012. évi magatartási kódexe
29
A Számvevőszék tagjaira érvényes, az előbbi által 2012. február 8‑án elfogadott magatartási kódex (a továbbiakban: 2012. évi magatartási kódex) 2. cikke 1., 2. és 4. bekezdésének szövege a következő volt:
„1.   A tagok kerülnek minden olyan helyzetet, amely összeférhetetlenséget eredményezhet. Nem foglalkoznak olyan üggyel, amelyhez személyes érdekük fűződik, különösen ha ez olyan családi vagy pénzügyi érdek, amely csorbíthatná elfogulatlanságukat […]
2.   A Számvevőszék tagjainak nyilatkozatot kell tenniük olyan anyagi érdekeltségeikről és vagyonukról, amelyek feladataik ellátása során összeférhetetlenséget eredményezhetnek. Ilyen érdekeltség, illetve vagyon többek között a személyes vállalati tőkerészesedés, elsősorban a részvény, de más vagyonrész is, pl. a részvényre átváltható kötvény, illetve a befektetési igazolás […] A nyilatkozatnak ki kell terjednie valamennyi olyan tulajdonra, amely fölött a számvevőszéki tag közvetlen vagy ingatlanforgalmazó cégen keresztül gyakorolt tulajdonjoggal rendelkezik, kivéve azokat a lakóingatlanokat, amelyek a tulajdonos, illetve családja kizárólagos használatára szolgálnak.
[…]
4.   Hivataluk elfoglalásakor a tagok a fenti bekezdésekben említett nyilatkozatot – figyelemmel a Mellékletben szereplő űrlapra – átadják a Számvevőszék elnökének. […] Lényeges változások esetén az űrlapot módosítani kell, és új nyilatkozatot kell benyújtani […]”
30
A 2012. évi magatartási kódex 4. cikke a következőket mondta ki:
„1.   A Számvevőszék tagjai megbízatásuk teljesítésének szentelik magukat. Semmilyen politikai hivatalt nem tölthetnek be.
2.   A Számvevőszék tagjai nem folytatnak a Számvevőszéken kívül szakmai, illetve más olyan tevékenységet, amely összeférhetetlen hivataluk gyakorlásával.
[…]
6.   A Számvevőszék tagjainak a 4. bekezdésben említett tevékenységek kivételével, valamennyi külső tevékenységüket szerepeltetniük kell a 2. cikkben tárgyalt érdekeltségi nyilatkozatban.”
II. A jogvita alapját képező tényállás
31
A felperes két megbízatást kitöltve a Számvevőszék tagja volt 2006. március 1‑jétől 2018. április 30‑ig. A Számvevőszékre történő kinevezése előtt az 1980‑as évektől különböző politikai tisztségeket töltött be a Belga Királyságban. 2002‑ig egy politikai párt tagja volt, majd 2002‑tól egy másik politikai párthoz (a továbbiakban: szóban forgó politikai párt) tartozott.
32
A megbízatásai idején a Számvevőszéknek az Európai Unió külkapcsolatokkal, bővítéssel és humanitárius támogatással kapcsolatos kiadásainak ellenőrzésével megbízott III. kamarájához osztották be. A felperes körülbelül hét évig e kamara elnöki tisztségét töltötte be.
33
A Számvevőszék tagjai külső tevékenységeinek értékelésével megbízott bizottság támogató véleményét követően a 2015. április 30‑i határozatban engedélyezték a felperes számára, hogy a származási régiója egy környezetvédelmi alapítványának elnöki posztját betöltse.
34
A Számvevőszék tagjaként a felperes részére kérelmére a Számvevőszék elnöke megtérítette a reprezentációs és fogadási költségeket, az engedélyezett kiküldetések során felmerülő különböző költségeket, valamint az e kiküldetésekre vonatkozó napidíjakat is megfizették részére.
35
A felperes szolgálati gépjárművel rendelkezett. 2006 és 2014 márciusa között a Számvevőszék egy gépkocsivezetőt bocsátott a rendelkezésére. 2014 áprilisától a felperes kérhette a Számvevőszék pénzügyi igazgatója alá tartozó „gépkocsivezetői állományba” beosztott gépkocsivezető rendelkezésre bocsátását.
A. A Számvevőszék által elfogadott előzetes intézkedések
36
2016‑ban a Számvevőszék információkat kapott több, a felperesnek felróható súlyos szabálytalanság vonatkozásában. 2016. július 18‑án a Számvevőszék főtitkára szóban tájékoztatta a felperest a vele kapcsolatban tett feljelentésről.
37
2016 nyarán a Számvevőszék szervezeti egységei az esetleges szabálytalanságok azonosítása érdekében megvizsgálták a felperes kiküldetéseit és a Számvevőszék azon gépkocsivezetőinek kiküldetéseit, amelyek tekintetében a felperes kiküldetési rendelvényeket állított ki. Ezt követően több levélváltásra került sor e szervezeti egységek és a felperes között az utóbbi és e gépkocsivezetők egyes kiküldetéseinek állítólagos szabálytalanságával, valamint a Számvevőszék általi, a követelt összegek megtérítésére vonatkozó felszólítással kapcsolatban. A felperes a kifogásolt szabálytalanságot megalapozatlannak tekintette, és megtagadta a Számvevőszék által követelt összegek visszatérítését.
38
Ezenkívül 2016. július 26‑án a Számvevőszéket olyan állításokról tájékoztatták, amelyek szerint a felperes biztosítási csalást követett el 2011‑ben a szolgálati gépjárműve és a saját személygépkocsija között bekövetkezett balesetet követően. 2016. szeptember 1‑jén a Számvevőszék főtitkára szóban közölte a felperessel ezeket az állításokat. A felperes az ugyanezen a napon kelt feljegyzésében azt állította, hogy a szóban forgó baleset a kabinetjébe beosztott gépkocsivezető által vezetett szolgálati gépjárművének és a fia által vezetett saját személygépkocsijának ütközéséből eredt.
B. Az OLAF vizsgálata
39
2016. október 14‑én a Számvevőszék főtitkára a Számvevőszék elnökének utasítására a felperesnek az uniós költségvetésből esetlegesen jogosulatlanul teljesített kiadásokat eredményező tevékenységeire vonatkozó iratanyagot továbbított az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) részére. Az OLAF 2016. november 15‑én úgy határozott, hogy vizsgálatot indít ezzel kapcsolatban.
40
Az OLAF főigazgatója 2017. március 31‑én hivatalosan értesítette a Számvevőszék elnökét, hogy vizsgálatot indít a Számvevőszék eszközeinek használata, valamint az alkalmazandó szabályok megsértésével teljesített vagy engedélyezett kiküldetések során bekövetkező, a felperest érintő és az Unió pénzügyi érdekeit sértő esetleges szabálytalanságokkal kapcsolatban.
41
2017. szeptember 22‑én az OLAF tájékoztatta a felperest e vizsgálat megindításáról, és arról, hogy e vizsgálat keretében „érintett személynek” minősül.
42
2017. november 20‑án az OLAF helyszíni vizsgálatot folytatott a felperes kabinetjéhez tartozó helyiségekben, és ennek során különböző dokumentumokat foglalt le. Ezek első elemzését követően az OLAF 2017. december 15‑én arról tájékoztatta a felperest, hogy a vizsgálat tárgyát kiterjesztették az esetleges összeférhetetlenségre, valamint az EUMSZ 285. és EUMSZ 286. cikk, továbbá a 2012. évi magatartási kódex rendelkezéseinek egyéb megsértésére is.
43
Az OLAF‑vizsgálók 2017. december 22‑én szóban meghallgatták a felperest. Miután az OLAF megküldte számára a vizsgálat eredményeként megállapított tényállás összefoglalását, a felperes 2018. május 15‑én írásbeli észrevételeket nyújtott be az OLAF‑hoz.
44
2018. július 2‑án a Számvevőszék megkapta az OLAF vizsgálatot lezáró végleges jelentését (a továbbiakban: az OLAF jelentése). E jelentés a felperes tekintetében a feladataihoz nem kapcsolódó tevékenységek keretében a Számvevőszék forrásaival való visszaélést, az üzemanyagkártyákkal való visszaélést, a szolgálati gépjárművére vonatkozó gépjármű‑biztosítással való visszaélést, igazolatlan távolléteket, a külső tevékenységek bejelentésének hiányát, bizalmas információk továbbítását és összeférhetetlenség fennállását állapítja meg.
45
Az említett jelentésben tett megállapításokra tekintettel az OLAF azt javasolta a Számvevőszéknek, hogy indítson fegyelmi eljárást a felperes ellen, tegyen megfelelő intézkedéseket a Számvevőszék által indokolatlanul viselt költségeknek megfelelő 472869,09 euró visszatéríttetésének biztosítása érdekében, és hogy fontolja meg a felperes igazolatlan távolléteinek időszakára kifizetett illetménynek megfelelő 97954,52 euró visszatéríttetését.
46
Továbbá az OLAF – mivel úgy ítélte meg, hogy a vizsgálat során feltárt egyes tények bűncselekménynek minősülhetnek – az információkat és az ajánlásait átadta a Luxemburgi Nagyhercegség igazságügyi hatóságainak.
C. A Luxemburgi Nagyhercegség hatóságai által indított büntetőeljárás
47
A tribunal d’arrondissement de Luxembourg (luxembourgi kerületi bíróság, Luxemburg) mellett működő ügyész az OLAF által megküldött információkra tekintettel 2018. október 1‑jei levelében arra kérte a Számvevőszéket, hogy függessze fel a felperes bírósági eljárás alóli mentességét. 2018. november 15‑én a Számvevőszék helyt adott e kérésnek.
D. Az eljárásnak a Számvevőszéken belüli megindítása
48
2018. július 3‑án a Számvevőszék elnöke megküldte a Számvevőszék tagjainak az OLAF jelentésének és az e szervezet ajánlásainak másolatát.
49
2018. október 5‑én a Számvevőszék elnöke előzetes jelentést küldött a Számvevőszék tagjainak. E jelentés azt ajánlotta, hogy kezdeményezzék a Bíróságnál „a megállapított tényállás vizsgálatát, és annak megállapítását, hogy a felperes megszegte‑e a hivatalából eredő kötelezettségeit”. Az említett jelentést és az OLAF jelentését ugyanezen a napon a felperessel is közölték. Az OLAF jelentésének mellékleteit ezen túlmenően 2018. október 17‑én küldték meg számára.
50
2018. november 19‑én a felperes írásbeli észrevételeket nyújtott be a Számvevőszékhez. 2018. november 26‑án a Számvevőszék tagjai zárt ülésen hallgatták meg őt.
51
2018. november 29‑én a Számvevőszék zárt ülésen úgy határozott, hogy a felperes ügyét az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdése alapján az Európai Unió Bírósága elé utalja.
E. Az Európai Unió Bírósága előtti eljárás
52
2019. február 15‑én benyújtott keresetével a Számvevőszék azt kérte az Európai Unió Bíróságától, hogy állapítsa meg, hogy a felperes nem teljesítette a hivatalából eredő kötelezettségeket, és következésképpen állapítsa meg az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt szankciót.
53
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megállapította, hogy a felperes megszegte a Számvevőszék tagjaként betöltött hivatalából eredő kötelezettségeket, és az említett ítélet kihirdetésének napjától kezdődően megfosztotta a felperest nyugdíjjogosultságának kétharmadától.
F. A jogosulatlanul teljesítettnek tekintett kiadások Számvevőszék általi visszatéríttetése
54
A Számvevőszék főtitkára 2018. december 14‑i levelében és 2019. január 23‑i módosító levelében tájékoztatta a felperest arról a szándékáról, hogy 160839,89 eurót vissza kíván téríttetni az Unió javára. E levelek mellékletként tartalmazták a jogosulatlanul teljesítettnek tekintett kiadások táblázatát (a továbbiakban: behajtási táblázat). A felperes e levelekre válaszul 2019. február 4‑én észrevételeket nyújtott be.
55
2019. április 11‑én a Számvevőszék főtitkára elfogadta a megtámadott határozatot. Úgy határozott, hogy:
–
a felperes részére kiküldetési költségek és napidíjak címén 33172,91 euró összeg jogalap nélkül került kifizetésre,
–
a felperes részére reprezentációs költségek címén 49138,25 euró összeg jogalap nélkül került kifizetésre,
–
a felperes a Számvevőszék gépkocsivezetői szolgáltatásainak visszaélésszerű igénybevételéből adódóan összesen 71096,42 euró összeget (30501,27 euró illetmények, valamint 40595,15 euró kiküldetési költségek és napidíjak) jogalap nélkül számolt el az uniós költségvetés terhére,
–
a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselőjével együttműködve 2019. május 31‑ig összesen 153407,58 euró összeg behajtására fog sor kerülni.
56
2019. június 4‑i levelében a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselője, miután megállapította, hogy 2019. május 31‑ig nem került sor a 153407,58 euró teljes összeg megfizetésére, a jogalap nélküli összeg 3,5%‑os késedelmi kamattal növelt összegének, azaz 153584,10 eurónak a megfizetését kérte.
57
A Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselője 2019. június 7‑i levelében megállapította 153584,10 euró banki átutalás útján történő megfizetését. E fizetés időpontjára tekintettel 88,26 euró összeg visszafizetése révén csökkentette a fizetendő kamatok összegét, mivel ebben az időpontban a felperessel szembeni követelés 153495,84 eurót tett ki.
III. A felek kérelmei
58
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott határozatot;
–
amennyiben szükséges, semmisítse meg a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselőjének két, 2019. június 4‑i és 7‑i határozatát;
–
kötelezze a Számvevőszéket arra, hogy térítsen vissza 153495,84 eurót (153407,58 euró és a felperesnek betudott késedelem miatt 88,26 euró kamat), valamint ezenfelül a teljes visszafizetésig fizessen meg 3,5%‑os késedelmi kamatot;
–
kötelezze a Számvevőszéket az elszenvedett nem vagyoni kár megtérítésére;
–
a Számvevőszéket kötelezze a költségek viselésére.
59
A Számvevőszék azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
a keresetet mint részben elfogadhatatlant és részben megalapozatlant utasítsa el;
–
a kártérítés iránti kérelmet mint elfogadhatatlant utasítsa el;
–
a felperest kötelezze az eljárás összes költségeinek viselésére.
IV. A jogkérdésről
A. A megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelemről
60
Megsemmisítés iránti kérelmének alátámasztására a felperes hat jogalapra hivatkozik, amelyek közül az első jogalap az OLAF vizsgálatának és jelentésének szabálytalanságán alapul, a második jogalap azon alapul, hogy a Számvevőszék nem gyakorolta a különösen engedélyezésre jogosultként fennálló mérlegelési jogkörét, valamint a Számvevőszéket terhelő, a vád bizonyítására vonatkozó kötelezettségnek és az indokolási kötelezettségnek a megsértésén, a harmadik jogalap az észszerű határidő megsértésén alapul, a negyedik jogalap a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésén, valamint „nyilvánvaló hibák” fennállásán alapul, az ötödik jogalap azon jogelv megsértésén alapul, amely szerint a közigazgatási eljárás kötve van büntetőeljáráshoz, és a hatodik jogalap a gépkocsivezetők szolgáltatásainak igénybevételét illetően az indokolási kötelezettség megsértésén és az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25‑i 966/2012/EU, Euratom rendelet (HL 2012. L 298., 1. o.) 75. cikkének a megsértésén, vagy az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról, az 1296/2013/EU, az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU, az 1304/2013/EU, az 1309/2013/EU, az 1316/2013/EU, a 223/2014/EU és a 283/2014/EU rendelet és az 541/2014/EU határozat módosításáról, valamint a 966/2012/EU, Euratom rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 18‑i (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2019. L 60., 36. o.) 94. cikkének a megsértésén alapul.
1.
Az első, az OLAF vizsgálatának és jelentésének szabálytalanságára alapított jogalapról
61
A felperes azt állítja, hogy az OLAF vizsgálata és jelentése három okból szabálytalan, tudniillik azért, mert az OLAF jogellenesen terjesztette ki vizsgálatának körét, megsértette a felperes magánélethez való jogát, és nem tartotta tiszteletben a felperes védelemhez való jogát.
62
A Számvevőszék vitatja a felperes érveit.
63
Meg kell állapítani, hogy a felperes által a jelen ügyben kifejtett, az OLAF vizsgálatának és jelentésének szabálytalanságára vonatkozó érvelése lényegében átfedésben van az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljárásban előterjesztett érvelésével (a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet [C‑130/19, EU:C:2021:782] 126–134. pontja), amelyet a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 140–175. pontjában elutasított.
64
A Bíróság ugyanis mindenekelőtt elismerte, hogy az OLAF úgy határozott, hogy a felperest és az unió pénzügyi érdekeit érintő, a Számvevőszék eszközeinek felhasználása során, az alkalmazandó szabályok megsértésével végrehajtott vagy engedélyezett kiküldetések keretében felmerült esetleges szabálytalanságok tárgyában eredetileg indított vizsgálat tárgyát kiterjeszti az esetleges összeférhetetlenségre, valamint az EUMSZ 285. és EUMSZ 286. cikk, továbbá a 2012. évi magatartási kódex rendelkezéseinek egyéb megsértésére. A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 157. pontjában a Bíróság ugyanakkor megállapította, hogy az, hogy ez a kiterjesztés a 2017. november 20‑án lefolytatott helyszíni vizsgálat során feltárt adatokon alapul, nem teheti szabálytalanná e határozatot.
65
Ezt követően a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 166. pontjában a Bíróság kimondta, hogy a felperes által előadott érvek az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljárás szempontjából nem alkalmasak annak bizonyítására, hogy az OLAF jogellenesen megsértette a magánélet tiszteletben tartásához való jogát.
66
Végül a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 174. pontjában a Bíróság megállapította, hogy a felperes által előadott érvek az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljárás szempontjából nem alkalmasak annak bizonyítására, hogy megsértették a védelemhez való jogát.
67
Úgy tűnik, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) kihirdetését követően a felperes csak a Bíróság ezen ítélet 174. pontjában megfogalmazott következtetésének a jelen ügy szempontjából fennálló relevanciáját vitatja.
68
Amint arra a felperes emlékeztet, a Bíróság kimondta, hogy jóllehet mind az OLAF, mind pedig a Számvevőszék feladata, hogy eleget tegyen kötelezettségeinek, a Számvevőszék érintett tagja vagy volt tagja meghallgatáshoz való jogának tiszteletben tartását az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljárás céljából átfogóan kell értékelni (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 170. pont).
69
A Bíróság az említett értékelés alátámasztása érdekében arra az elvre is támaszkodott, hogy nem zárható ki, hogy e tagnak vagy e volt tagnak a Számvevőszék elegendő lehetőséget biztosított arra, hogy meghallgassák azokról a bizonyítékokról, amelyekkel kapcsolatban nem tudott ténylegesen észrevételt tenni az OLAF jelentésének elfogadása előtt (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 170. pont). E tekintetben először is a Bíróság megállapította, hogy nem vitatott, hogy a felperest az OLAF 2017. december 22‑én szóban meghallgatta, hogy több írásbeli levélváltásra került sor az OLAF és a felperes jogi képviselője között, és hogy ez utóbbi a vizsgálat végén megállapított tények összefoglalójának közlését követően írásbeli dokumentumot nyújthatott be az OLAF‑hoz, amelynek célja az volt, hogy megcáfolja az ezen összefoglalóban szereplő állításokat (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 171. pont). Másodszor a Bíróság rámutatott, hogy a felperes 2018. október 5‑én megkapta az OLAF jelentését és a Számvevőszék elnöke által a Számvevőszék tagjainak címzett előzetes jelentést, és hogy e jelentésekről mind írásbeli észrevételek elküldésével, mind a Számvevőszék előtti meghallgatáson állást foglalhatott (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 172. pont). Harmadszor, a Bíróság megállapította, hogy a felperes nem terjesztett elő semmilyen érvet annak bizonyítására, hogy a Számvevőszék előtt nem volt abban a helyzetben, hogy kielégítő módon nyilatkozhasson a vele szemben az OLAF jelentésének elfogadása előtt felhozott egyes bizonyítékokról (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 172. pont).
70
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 174. pontjában szereplő következtetés átültethető a jelen ügyre, mivel az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljáráshoz hasonlóan nem zárható ki, hogy a jelen ügyben a felperesnek a Számvevőszék elegendő lehetőséget biztosított arra, hogy meghallgassák azokról a bizonyítékokról, amelyekkel kapcsolatban nem tudott észrevételt tenni az OLAF jelentésének elfogadása előtt.
71
A jelen eljárásban a felperes nem terjeszt elő olyan új és konkrét bizonyítékot, amely alátámasztaná, hogy a Számvevőszék nem hallgathatta meg megfelelően azokról a bizonyítékokról, amelyekkel kapcsolatban nem tudott ténylegesen észrevételt tenni az OLAF jelentésének elfogadása előtt. Márpedig a felperesnek ezen eljárás írásbeli szakaszában – különösen a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletből (C‑130/19, EU:C:2021:782) a jelen ügy tekintetében levonandó következtetésekre vonatkozó észrevételeiben – továbbra is lehetősége volt arra, hogy ilyen bizonyítékokat adjon elő.
72
Következésképen az első jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.
2.
A második jogalapról, amely azon alapul, hogy a Számvevőszék nem gyakorolta az őt többek között engedélyezésre jogosultként megillető mérlegelési jogkört, valamint a Számvevőszék vádak bizonyítására vonatkozó kötelezettségének megsértésén és az indokolási kötelezettségének megsértésén
73
E jogalap keretében a felperes lényegében azt állítja, hogy a Számvevőszék megelégedett azzal, hogy az OLAF jelentésére hivatkozzon, anélkül hogy elemezte volna azt, és különösen anélkül, hogy pontosan megjelölte volna, hogy az egyes kifogásolt kiadások mennyiben szabálytalanok. A felperes a 2018/1046 rendelet 98., 100. és 101. cikkére hivatkozik, amelyekből kitűnik, hogy az engedélyezésre jogosult tisztviselő köteles értékelni valamely követelés fennállását, majd dönteni annak beszedéséről. Így a Számvevőszéknek pontosan meg kell jelölnie, hogy az egyes kifogásolt kiadások miért szabálytalanok, ami az indokolási kötelezettség teljesítéséhez is szükséges.
74
A Számvevőszék vitatja a felperes érveit.
75
Elöljáróban meg kell jegyezni, hogy a jelen eljárásban a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletet (C‑130/19, EU:C:2021:782) követően a felperes már nem tartja fenn az arra alapított kifogását, hogy a Számvevőszék nem gyakorolta a mérlegelési jogkörét. Ennélfogva arról már nem szükséges határozni.
76
Ami a Számvevőszék vádak bizonyítására vonatkozó kötelezettségének megsértésére és az indokolási kötelezettségének megsértésére alapított kifogásokat illeti, amelyektől a felperes a jelen eljárás keretében nem állt el, azokat együttesen kell megvizsgálni, mivel átfedik egymást. Ezenkívül az iratokból kitűnik, hogy a felperes valójában csak azt állítja, hogy hiányzik a Számvevőszék által megállapított különböző összegek jogalap nélküli jellegére vonatkozó indokolás, különös tekintettel a behajtási táblázatra.
77
Az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 41. cikkében rögzített megfelelő ügyintézéshez való jog előírja az Unió intézményeinek, szerveinek és hivatalainak azon kötelezettségét, hogy döntéseiket indokolják. E kötelezettség terjedelme azonos az EUMSZ 296. cikk második bekezdéséből eredő kötelezettség terjedelmével, amely bekezdés úgy rendelkezik, hogy a jogi aktusoknak indokolást kell tartalmazniuk. Az indokolási kötelezettség célja egyrészt az, hogy lehetővé tegye az érdekeltek számára jogaik védelme érdekében a hozott intézkedés indokainak megismerését, másrészt hogy lehetővé tegye az uniós bíróság számára a határozat jogszerűségének felülvizsgálatát (lásd: 2021. július 14‑iBG kontra Parlament ítélet, T‑253/19, nem tették közzé, EU:T:2021:459, 44. pont). Emlékeztetni kell arra, hogy az indokolási kötelezettség olyan lényeges formai követelmény, amelyet külön kell választani az indokolás megalapozottságától, amely a vitatott jogi aktus tartalmi jogszerűségére vonatkozik (lásd: 2012. május 22‑iInternationaler Hilfsfonds kontra Bizottság ítélet, T‑300/10, EU:T:2012:247, 180. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Valamely határozat indokolása ugyanis azon indokok formális kifejezéséből áll, amelyeken e határozat alapszik. Ezen indokolás elégséges lehet akkor is, ha téves indokokat fejez ki (lásd: 2012. július 12‑iDover kontra Parlament végzés, C‑278/11 P, nem tették közzé, EU:C:2012:457, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
78
Ezenfelül nem követelmény, hogy az indokolás az összes releváns ténybeli és jogi elemet tartalmazza, minthogy azt a kérdést, hogy valamely jogi aktus indokolása megfelelő‑e, nemcsak szövegére, hanem körülményeire, valamint az adott tárgyra vonatkozó jogszabályok összességére is figyelemmel kell vizsgálni (lásd: 2021. július 14‑iBG kontra Parlament ítélet, T‑253/19, nem tették közzé, EU:T:2021:459, 45. pont).
79
A jelen ügyben a megtámadott határozat három részből áll: a megtámadott határozatról értesítő kísérőlevélből, annak az említett határozatot tartalmazó mellékletéből (1. melléklet), valamint az összefoglaló terhelési értesítésből (2. melléklet).
80
A Számvevőszék, miután a megtámadott határozatban emlékeztetett a kiküldetési költségekkel és a napidíjakkal, a reprezentációs költségekkel, valamint a Számvevőszék gépjárműállományának használatával, továbbá a tagok által igénybe vett gépkocsivezetők kiküldetési költségeivel kapcsolatos, a felperes által megsértett rendelkezésekre, azonosította azokat a jogalap nélkül kifizetett összegeket, amelyek visszatérítését a felperestől követelte.
81
E tekintetben a Számvevőszék jelezte, hogy az OLAF jelentésének és a jelentés mellékleteinek, valamint az igazgatási szolgálatai birtokában lévő dokumentumoknak az elemzése lehetővé tette annak megállapítását, hogy a felperes jogosulatlanul részesült magánjellegű, feladataihoz nem kapcsolódó vagy azokkal összeegyeztethetetlen tevékenységek költségeinek megtérítésében, holott tudta vagy tudnia kellett volna, hogy e kiadások nem fedezhetők a Számvevőszék forrásaiból. Pontosabban, a követelés megállapításáról és behajtásáról szóló határozat tartalmaz egy behajtási táblázatot, amely a jogalap nélkül az uniós költségvetés terhére elszámolt minden egyes tevékenység tekintetében feltünteti többek között a felperes által a kiküldetési rendelvényeiben, a gépkocsivezető kiküldetési rendelvényeiben vagy a reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmeiben hivatkozott indokot, a tevékenység tényleges jellegét, azon bizonyítékokra való hivatkozást, amelyek lehetővé tették e tényleges jellegnek, a költségeket okozó tevékenység időpontjának és helyének, valamint a Számvevőszék által viselt költségnek a megállapítását.
82
Ebből következik, hogy a megtámadott határozat – a megalapozottság vizsgálatának sérelme nélkül, amelyre a negyedik jogalap keretében kerül majd sor – a Charta 41. cikkében foglalt követelményeknek megfelelő indokolást tartalmaz, mivel ez az indokolás lehetővé teszi a felperes számára a megtámadott határozat alapjául szolgáló indokok megértését, a Törvényszék számára pedig azt, hogy e tekintetben gyakorolja felülvizsgálati jogkörét.
83
Ami a felperes azon állítását illeti, amely szerint a Számvevőszék az ellenkérelemben a negyedik jogalapot illetően új indokolással vagy új indokokkal szolgál, azt a Törvényszék az említett jogalap keretében, eseti alapon fogja megvizsgálni.
84
Következésképen a második jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.
3.
A harmadik, az észszerű határidő megsértésére alapított jogalapról
85
A felperes azt állítja, hogy a Számvevőszék megsértette az észszerű határidő tiszteletben tartásának a Charta 41. cikkének (1) bekezdésében foglalt elvét azáltal, hogy megkérdőjelezte az általa 2006 óta benyújtott megtérítés iránti kérelmek szabályszerűségét, holott a Számvevőszék e kérelmek benyújtásának időpontjától rendelkezett minden olyan információval, amely szükséges volt ahhoz, hogy megbizonyosodjon arról, hogy az említett kérelmek jogszerűek, vagy hogy úgy döntsön, hogy felvilágosítást kér. Véleménye szerint a Számvevőszék ellenőrzési tevékenységének a 2018. október 5‑től, azaz a Számvevőszék előzetes jelentésének időpontjától számított három évre vagy legalábbis öt évre szorítkozó visszamenőlegességre kell korlátozódnia. A felperes tehát úgy véli, hogy a behajtási táblázatban szereplő, 2013. október 4‑nél korábbi tételek, vagyis az 1–261. sz. sor elévült, ami 85924,75 euró összeget eredményez, így a Számvevőszék vele szemben fennálló követelésének minősíthető teljes összeg 67482,83 eurót tesz ki.
86
E tekintetben a felperes a 2006. december 13‑i 1995/2006/EK, Euratom tanácsi rendelettel (HL 2006. L 390., 1. o.; helyesbítés: HL 2008. L 48., 88. o.) módosított, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25‑i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (HL 2002. L 248., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 74. o.; helyesbítés: HL 2007. L 99., 18. o.) hivatkozik, amelynek 73a. cikke bevezeti az Unió harmadik felekkel szembeni jogosultságainak ötéves elévülési idő alatt történő elévülésének elvét. Azon határidőt illetően, amelyen belül a terhelési értesítést közölni kell az adóssal, a felperes megjegyzi, hogy sem a „költségvetési rendelet”, sem annak végrehajtási szabályai nem rögzítenek ilyen határidőt. A felperes emlékeztet azonban arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a terhelési értesítést észszerű határidőn belül kell közölni, és a Bíróság úgy ítéli meg, hogy az ilyen közlés észszerűtlen, ha arra több mint öt évvel azon időpont után kerül sor, amikor az érintett intézménynek általában módjában állt a követelését érvényesíteni. Válaszában a felperes a 2018/1046 rendelet 98. cikkének (2) bekezdésére is hivatkozik.
87
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletből (C‑130/19, EU:C:2021:782) a jelen ügy tekintetében levonandó következtetésekre vonatkozó észrevételeiben a felperes úgy véli, hogy a Bíróság nem foglalt állást a jelen jogalapról, mivel elutasított egy másik, a Számvevőszék fegyelmi eljárására vonatkozó észszerű határidő megsértésére alapított kifogást.
88
A Számvevőszék vitatja a felperes érveit, és lényegében úgy véli, hogy a követelése kizárólag az OLAF jelentésének időpontjában tekinthető nem vitatottnak, határozott összegűnek és esedékesnek, amint azt a 966/2012 rendelet 78. cikkének (2) bekezdése és a 966/2012 rendelet alkalmazási szabályairól szóló, 2012. október 29‑i 1268/2012/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2012. L 362., 1. o.) 81. cikkének b) pontja megköveteli. Következésképpen a megtámadott határozat meghozatalának időpontjában az ötéves határidő még nem járt le. E tekintetben a Számvevőszék emlékeztet az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 85. cikkének második bekezdésére, amelynek értelmében a jogalap nélkül kifizetett összeget a kifizetése utáni legfeljebb öt éven belül kell visszaigényelni. Arra is rámutat, hogy e határidőre nem lehet hivatkozni, ha bizonyítható, hogy az érintett az adott összeg megszerzése érdekében szándékosan tévesztette meg az adminisztrációt, ami az uniós jog általános elvének minősül.
a)
Az elévülési időről
89
Az észszerű határidő megsértésére alapított jogalapjával a felperes az Unió harmadik felekkel szembeni követeléseinek ötéves elévülési idő alatt történő elévülésének elvére hivatkozik. E tekintetben egyrészt többek között a 2013. december 31‑ig hatályos, módosított 1605/2002 rendelet 73a. cikkére, valamint a 2012. december 31‑ig hatályos, a 2007. április 23‑i 478/2007/EK, Euratom bizottsági rendelettel (HL 2007. L 111., 13. o.) módosított, az 1605/2002 rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23‑i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (HL 2002. L 357., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 145. o.; helyesbítés: HL 2005. L 345., 35. o.) 78. és 85b. cikkére hivatkozik. Másrészt a válaszban a felperes a 2018/1046 rendelet 98. cikkének (2) bekezdését is említi. A tárgyaláson a felperes a Törvényszék azon felhívására válaszul, hogy pontosítsa az Unió harmadik felekkel szembeni követelései ötéves időszak alatti elévülése elvének a jelen ügyben történő alkalmazásának jogalapját, azt állította, hogy a 2018/1046 rendelet 98. cikkének (2) bekezdésére kell támaszkodni, amint azt a válaszban tette, anélkül hogy a Számvevőszék ezt e tekintetben vitatta volna. Így e rendelkezésre kell hivatkozni, amely a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában alkalmazandó volt.
90
A felperes lényegében jelzi, hogy a Számvevőszék nem küldhetett volna neki terhelési értesítést annak érdekében, hogy az öt évnél régebbi szabálytalannak minősített kifizetés iránti kérelmekkel kapcsolatos állítólagos követelését érvényesítse. Ezen állítással a felperes lényegében úgy véli, hogy a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében előírt elévülési idő kivétel nélkül alkalmazandó.
91
A 2018/1046 rendelet 98. cikke (1) és (2) bekezdésének szövege a következő:
„(1)   A követelések megállapítása céljából az illetékes engedélyezésre jogosult tisztviselő:
a)
ellenőrzi, hogy az adós tartozása fennáll;
b)
megállapítja vagy ellenőrzi a tartozás valódiságát és összegét; és
c)
ellenőrzi azokat a feltételeket, amelyek mellett a tartozás esedékes.
A követelések megállapítása révén elismerésre kerül az Unió joga az adóssal szemben, és megállapításra kerül az a jogcím, amely alapján az adós tartozásának kiegyenlítése követelhető.
(2)   Bármely nem vitatott, határozott összegű és esedékes követelésről beszedési megbízást kell kiállítani, amelynek révén az illetékes, engedélyezésre jogosult tisztviselő utasítja a számvitelért felelős tisztviselőt az összeg beszedésére. Ezt az adósnak megküldött terhelési értesítés követ, azon esetek kivételével, amikor a (4) bekezdés második albekezdésével összhangban haladéktalanul követeléselengedési eljárás kerül alkalmazásra. A beszedési megbízást és a terhelési értesítést egyaránt az illetékes engedélyezésre jogosult tisztviselő állítja ki.
Az engedélyezésre jogosult tisztviselő közvetlenül a követelés megállapítását követően, de legkésőbb attól az időponttól számított öt éven belül elküldi a terhelési értesítést, amikor az uniós intézménynek rendes körülmények között módja volt az adósság követelésére. Az említett határidő nem alkalmazandó, amennyiben az illetékes engedélyezésre jogosult tisztviselő megállapítja, hogy az uniós intézmény erőfeszítései ellenére a késedelmes cselekvést az adós magatartása okozta.”
92
E tekintetben előzetesen megjegyzendő, hogy az elévülésre vonatkozó rendszert úgy kell kialakítani, hogy az egyensúlyt teremtsen egyrészt a jogbiztonságra és az ügyek észszerű időn belüli kezelésére irányuló célkitűzések mint az uniós jog általános elvei, másrészt pedig a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének tényleges és hatékony végrehajtása között (lásd analógia útján: 2021. január 21‑iWhiteland Import Export ítélet, C‑308/19, EU:C:2021:47, 49. pont). Az észszerű határidő elve ebben a sajátos összefüggésben érvényesül, nem pedig a Charta 41. cikkének egyszerű alkalmazása révén, amint azt a felperes állítja.
93
Közelebbről, a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése a terhelési értesítés megküldésére vonatkozó elévülési rendszert a jogbiztonság érdekében írja elő, amely egyaránt védi az érintett adóst és a terhelési értesítést küldő uniós intézményt. Az adós számára ugyanis a jogbiztonság elve akadályát képezi annak, hogy az uniós intézmény időbeli korlátozás nélkül cselekedjen, veszélyeztetve ezzel többek között a kialakult jogi helyzetek stabilitását. Ami az uniós intézményt illeti, annak a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének való megfelelés érdekében az Unió harmadik felekkel szembeni követeléseinek behajtására vonatkozó feladata során észszerű határidőt kell tiszteletben tartania, ami a megfelelő ügyintézés elvének egy vetületét képezi, és a jogbiztonság alapvető követelményéből ered (lásd ebben az értelemben: 2014. november 13‑iNencini kontra Parlament ítélet, C‑447/13 P, EU:C:2014:2372, 45. pont; 2016. június 14‑iMarchiani kontra Parlament ítélet, C‑566/14 P, EU:C:2016:437, 101. pont; 2004. október 5‑iSanders és társai kontra Bizottság ítélet, T‑45/01, EU:T:2004:289, 59. és 60. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
94
A követelések megállapítására vonatkozó elévülési idők meghatározásának a tényleges érvényesülés elvével is összeegyeztethetőnek kell lennie, és az nem teheti gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jog végrehajtását (lásd analógia útján: 2016. november 17‑iStadt Wiener Neustadt ítélet, C‑348/15, EU:C:2016:882, 41. pont; 2021. január 21‑iWhiteland Import Export ítélet, C‑308/19, EU:C:2021:47, 48. és 65. pont).
95
Kétségtelen, hogy a 2018/1046 rendelet 98. cikkének (1) és (2) bekezdésére tekintettel valamely uniós intézménynek általában attól az időponttól kezdve áll módjában követelésének érvényesítése, amikor ezen intézmény rendelkezik azokkal a bizonylatokkal, amelyek lehetővé teszik egy adott követelés nem vitatott, határozott összegű és esedékes követelésként történő azonosítását vagy amikor rendelkezhetett volna az ilyen bizonylatokkal, ha a megkövetelt gondossággal járt volna el (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2016. június 14‑iMarchiani kontra Parlament ítélet, C‑566/14 P, EU:C:2016:437, 103. pont).
96
Az ilyen megállapítás azonban gyakorlatilag lehetetlenné válhat olyan esetekben, amikor az uniós intézmény az általa tanúsított gondosság ellenére az adós magatartása, különösen halogató taktikája vagy rosszhiszeműsége miatt nem tudott valamely követelést azonosítani.
97
Ez az értelmezés következik abból az elvből, amely szerint egy szigorú elévülési rendszer, amely benne rejlő okokból szisztematikusan akadályozza az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét, gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé teheti az uniós jog szabályainak alkalmazását (lásd analógia útján: 2021. január 21‑iWhiteland Import Export ítélet, C‑308/19, EU:C:2021:47, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
98
A 2018/1046 rendelet 98. cikkének azon értelmezését, amely szerint az a követelések megállapítására nyitva álló határidő kezdete alóli kivételeket irányoz elő, analógia útján megerősítik az említett rendelet 105. cikkében előírt, a követelések behajtására vonatkozó elévülési idő megszakadásának esetei.
99
Kétségtelen, hogy az Unió harmadik felekkel szembeni követelései tekintetében a 2018/1046 rendelet – ellentétben az ugyanezen rendelet 139. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében foglaltakkal, amely rendelkezés az ezen rendelet 135. cikkének (2) bekezdésében említett személyeket vagy szervezeteket az említett rendelet hatálya alá tartozó odaítélési eljárásokban való részvételből vagy az uniós források felhasználása céljára való kiválasztás lehetőségéből kizáró határozatra alkalmazandó – nem írja elő az elévülési időnek a többek között az OLAF‑tól származó, vizsgálatra vonatkozó jogi aktus következtében történő nyugvását vagy megszakadását. A jogszabályszöveg ilyen hallgatását azonban nem lehet túl megszorítóan értelmezni, és figyelembe kell venni az uniós jogi rendelkezések által az OLAF számára biztosított különleges szerepet és hatásköröket. Az ezzel ellentétes következtetés gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé tenné az uniós jog szabályainak alkalmazását, és veszélyeztetné az uniós jog tényleges érvényesülésének elvét.
100
Ebből következik, hogy a követelések megállapítására a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében nyitva álló határidő kezdete, vagyis az az időpont, amikor az érintett intézménynek általában módjában áll a követelését érvényesíteni, nem feltétlenül egyezik meg azzal az időponttal, amikor egy, a felpereshez hasonló személy pénzösszeg megfizetését kéri valamely intézménytől. Az előbbi időpont bizonyos körülmények között megfelelhet annak az időpontnak, amikor az OLAF jelentést ad át ennek az intézménynek (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2016. június 14‑iMarchiani kontra Parlament ítélet, C‑566/14 P, EU:C:2016:437, 107. pont).
101
A fentiekre tekintettel jogilag megalapozatlan a felperes azon állítása, amely szerint a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében megállapított elévülési idő kivétel nélkül alkalmazandó.
102
Következésképpen eseti alapon meg kell vizsgálni, hogy a Számvevőszéknek rendes körülmények között mikor állt módjában a követelését érvényesíteni a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében.
b)
A felperesnek a behajtási táblázat 1–261. sz. sorának megfelelő megtérítés iránti kérelmeiről
103
A felperes azt állítja, hogy a behajtási táblázat 1–261. sz. sorának megfelelő, a 2006 és 2013. október 4. közötti időszakban benyújtott megtérítés iránti kérelmei tekintetében a Számvevőszék elévülés miatt nem állapíthatott meg követelést, és azt nem hajthatta be.
104
A jelen ügyben nem vitatott, hogy a Számvevőszék csak 2019. április 11‑én, azt követően küldte meg a felperesnek a terhelési értesítést, hogy megkapta az OLAF 2018. július 2‑i jelentését, amelynek alapján a Számvevőszék 2018. október 5‑én elkészítette az előzetes jelentését. Az OLAF jelentéséből kitűnik, hogy az OLAF helyszíni vizsgálatot folytatott a felperes kabinetjéhez tartozó helyiségekben, és ennek során különböző dokumentumokat foglalt le azok digitális elemzése céljából, valamint, hogy mind magát a felperest, mind más érintett személyeket meghallgatott (lásd még a fenti 39–46. pontot). Vizsgálatát követően az OLAF megállapította, hogy a felperes által a kiküldetési rendelvényeiben és a reprezentációs költségekre vonatkozó nyilatkozataiban a Számvevőszék rendelkezésére bocsátott információk nem voltak elegendőek ahhoz, hogy a Számvevőszék elnöke az ügy teljes ismeretében ellenőrizhesse, hogy a szóban forgó tevékenység a Számvevőszék érdekében áll‑e.
105
E tekintetben egyrészt a 883/2013 rendelet (28) és (29) preambulumbekezdésének fényében értelmezett 11. cikkének (1) és (2) bekezdéséből kitűnik, hogy az OLAF által folytatott vizsgálat végleges vizsgálati jelentés készítésével zárul, amely jelentés a közigazgatási vagy bírósági eljárásokban elfogadható bizonyítéknak minősül, és amely bemutatja többek között a vizsgálat következtetéseit és az OLAF főigazgatójának a vizsgálatot követő intézkedésekre vonatkozó ajánlásait. Az említett rendelet 11. cikkének (4) bekezdése szerint az OLAF ezt a jelentést megküldi az érintett intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek, amelynek a vizsgálat eredményének megfelelően fegyelmi vagy jogi jellegű intézkedéseket kell hoznia, és erről a jelentést kísérő ajánlásokban megjelölt időtartamon belül – illetve az OLAF külön kérésére – jelentést kell küldenie az OLAF‑nak. A jelen ügyben a Számvevőszék éppen ebben az összefüggésben készítette el 2018. október 5‑én az OLAF jelentéséről szóló előzetes jelentését.
106
Másrészt emlékeztetni kell arra, hogy a 883/2013 rendelet 1. cikke (4) bekezdésének megfelelően az OLAF a Szerződések által vagy azok rendelkezései alapján létrehozott intézményeken, szerveken, hivatalokon és ügynökségeken belül igazgatási vizsgálatokat – úgynevezett „belső vizsgálatokat” – folytat le a csalás, a korrupció és az Unió pénzügyi érdekeit sértő bármely más jogellenes tevékenység elleni küzdelem céljából. E rendeletből kitűnik, hogy az ilyen vizsgálatok keretében az OLAF közvetlenül és előzetes bejelentés nélkül hozzáférhet az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában levő minden releváns információhoz, ideértve az adatbázisokban tárolt információkat is, és beléphet az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek épületeinek minden helyiségébe. Az OLAF jogosult minden dokumentumról és az intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek birtokában lévő minden adathordozó tartalmáról másolatot vagy kivonatot készíteni. Az OLAF továbbá írásbeli vagy – akár meghallgatás útján – szóbeli információkat kérhet a személyzet más tagjaitól. Az OLAF helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat végezhet a gazdasági szereplők helyiségeiben, hogy hozzáférjen a belső vizsgálat tárgyát képező üggyel összefüggő lényeges információkhoz.
107
Ezzel szemben egy olyan uniós intézmény, mint a Számvevőszék, nem rendelkezik ilyen vizsgálati jogkörökkel, különösen a valamely tagjával szemben fennálló követelés azonosítása és megállapítása céljából.
108
A fenti 89–107. pontban szereplő előzetes észrevételekre tekintettel meg kell vizsgálni, hogy a felperesnek a behajtási táblázat 1–261. sz. sorának megfelelő megtérítés iránti kérelmeit illetően a Számvevőszék az e sorokra vonatkozó követelését – a felperes álláspontjának megfelelően – e kérelmek benyújtásától, vagy – amint azt a Számvevőszék állítja – az OLAF jelentésének időpontjától kezdve tudta‑e azonosítani és érvényesíteni. E vizsgálat céljából e kérelmeket három csoportra kell osztani.
1) A felperes megtérítés iránti kérelmeinek első csoportjáról
109
Meg kell jegyezni, hogy a felperesnek a behajtási táblázat 1–261. sz. sorának megfelelő megtérítés iránti kérelmei közül több is olyan, a priori hihető igazolásokat tartalmazott, amelyek a felperes általi benyújtásuk időpontjában semmilyen további vizsgálatot nem igényeltek a Számvevőszék részéről. E kérelmeket illetően a Számvevőszék nem rendelkezett olyan információkkal, amelyek lehetővé tették volna számára, hogy az OLAF vizsgálatának befejezését megelőzően vitassa azokat.
110
Először is, az említett megtérítés iránti kérelmek között szerepelnek a behajtási táblázat 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 12., 14., 15., 16., 17., 19., 20., 23., 24., (részben) 29., 31., 41., 43., 54., (részben) 57., 59., 60., 61., (részben) 63., 65., 66., 68., 69., 70., 81., 84., 85., 88., 89., 92., 94., 95., 96., 97., 111., 116., (részben) 118., 120., 133., 150., 168., 169., 171., 175., 183., 184., 190., 194., 203., 204., 207., 208., 211., 215., 218., 221., (részben) 229., 236., 238., 248., 258. és 260. sz. sorában szereplő kérelmek, amelyek a felperesnek politikai vezetőkkel, vagy bizonyos korlátozott esetekben kabinetjük tagjaival való találkozóihoz, vagy a felperesnek a szóban forgó politikai párt tevékenységeiben való részvételéhez kapcsolódnak.
111
Meg kell jegyezni egyrészt, hogy csak az OLAF vizsgálata során nyert megállapítást, hogy a felperes a megbízatása alatt legalább 188 alkalommal találkozott belga politikai vezetőkkel, akik főként a szóban forgó politikai párt tagjai voltak, amely párthoz a felperes is tartozott. Az OLAF jelentése szerint ez a szám a felperes megtérítés iránti kérelmei tárgyát képező valamennyi találkozó vagy ebéd 24%‑ának felelt meg. Meg kell állapítani, hogy ez a behajtási táblázat 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 12., 14., 15., 16., 19., 20., 23., 24., (részben) 29., 31., 41., 43., 54., (részben) 57., 59., (részben) 63., 65., 66., 70., 84., 88., 89., 92., 96., 97., 111., 116., (részben) 118., 133., 150., 168., 169., 171., 183., 184., 190., 194., 203., 204., 208., 211., 215., 218., 236., 238. és 248. sz. sorában szereplő tevékenységeket érinti.
112
Másrészt szintén az OLAF állapította meg a belga politikai vezetőkkel való találkozók és a szóban forgó politikai párt igazgatótanácsának heti ülései közötti kapcsolat fennállását. E tekintetben az OLAF jelentéséből kitűnik, hogy az OLAF vizsgálata során beszerezte a 2008. november 17. és 2010. április 29. közötti időszakban tartott 44 ülés jegyzőkönyvét, amelyek feltüntetik a szóban forgó politikai párt igazgatótanácsa tagjainak jelenlétét. Az OLAF megállapította, hogy a felperes 28 ülésen volt jelen. Meg kell állapítani, hogy e tekintetben a felperesnek a behajtási táblázat 54., 60., 61., 68., 70., 81., 84., 85., 88. és 94. sz. sorában szereplő tevékenységeiről van szó.
113
Ami a felperesnek a szóban forgó politikai párt igazgatótanácsának más ülésein való jelenlétét illeti, az OLAF rámutatott, hogy egyértelmű, hogy a felperes szavazati joggal rendelkező tagkénti megbízatása szükségessé tette, hogy ezen igazgatótanács heti ülésein 2008 novemberéig rendszeresen jelen legyen. Az OLAF jelentése szerint a kiküldetési rendelvények vizsgálata során kiderült, hogy 2006 márciusa és 2008 novembere között a felperes 27 kiküldetést teljesített hétfői napokon a szóban forgó politikai párt tagjaival való találkozás céljából, és e kiküldetések lehetővé tették a felperes számára, hogy részt vegyen e politikai párt igazgatótanácsának heti ülésein. A Törvényszék megállapítja, hogy e tekintetben a behajtási táblázat 1., 5., 7., 12., 17., 19., 23. és 24. sz. soráról van szó. Közelebbről, e tevékenységek között az OLAF jelentése említ egy 2008. április 7‑i találkozót, amely a behajtási táblázat 19. sz. sorára vonatkozik.
114
A felperes e találkozókon 2010 áprilisát követően való jelenlétét illetően az OLAF jelezte, hogy ezt a vizsgálata során nem lehetett meghatározni, de a felperes szavazati joggal nem rendelkező tagi jogállása szükségessé tette legalább a hónap első hétfőjén tartott havi találkozókon való jelenlétét. E tekintetben az OLAF jelentéséből kitűnik, hogy a felperes 2010 áprilisa és 2017 decembere között teljesített kiküldetéseinek elemzése 17, a hónap első hétfőjén annak érdekében teljesített brüsszeli (Belgium) kiküldetésre világított rá, hogy a felperes találkozzon a szóban forgó politikai párt vezetőivel, akik úgy tűnik, hogy részt vettek e párt irányításában. A Törvényszék megállapítja, hogy ennek a helyzetnek a felperes behajtási táblázat 171., 203. és 238. sz. sorában szereplő tevékenységei felelnek meg.
115
Ezenkívül a felperes határidőnaplójában szereplő bejegyzésekből kitűnik, hogy a 120., 175. és 221. sz. sorban szereplő kiküldetések arra irányultak, hogy a felperes részt vegyen a szóban forgó politikai párt parlamenti napjain, a 207. sz. sorban említett kiküldetés, valamint részben a 229. sz. sorban említett kiküldetés arra irányult, hogy a részt vegyen e párt újévi fogadásain, a 258. sz. sorban szereplő kiküldetés arra irányult, hogy részt vegyen egy az említett párt tagjainak szervezett városnézésen, a 69., illetve 260. sz. sorban említett kiküldetések pedig arra irányultak, hogy részt vegyen egy tanulmányi napon, illetve ugyanezen párt egyik kongresszusán (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 451. pont).
116
Másodszor, ami a felperesnek a képviseleti szervezetekkel és szövetségekkel fennálló, a behajtási táblázat 32., 48., 83., 93., (részben) 118., 131., 132., 134. és 135., 137., 143., 154., 155., 170., (részben) 174., 192., 209., 217., 219., 224., 227., 228., 242., 256. és 261. sz. sorában említett kapcsolatait illeti, az OLAF megállapította, hogy e kapcsolatok többsége helyi szervezeteket érintett, így például a felperes származási régiójának kereskedelmi és iparkamaráját, egy, a felperes származási helye szerinti iparági csoportot és egy helyi munkáltatói szövetséget, amelyek tevékenységi köre a felperes származási régiójára korlátozódott. E tevékenységek közé kell sorolni a behajtási táblázat 39., 138. és 196. sz. sorában szereplő tevékenységeket is, amelyek egy, a flamand vállalkozások brüsszeli jelenlétének erősítése érdekében tevékenykedő kör hivatalos meghívásaira vonatkoznak. A behajtási táblázat ugyanis az OLAF jelentésére, különösen annak 5., 18., 29. és 37. oldalára hivatkozva jelzi, hogy a flamand vállalkozások brüsszeli jelenlétének erősítése érdekében tevékenykedő e kör annak érdekében szervez találkozókat, hogy lehetővé tegye flamand vállalkozók számára, hogy külföldön szolgálatot teljesítő belga diplomatákkal találkozhassanak, és hogy e tevékenységek nem kapcsolódtak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz. A felperes jelenléte a szóban forgó politikai párt elnökségének azon időpontban tartott üléseiről készült jegyzőkönyvekből is kitűnik, amely a 39. sz. sorban szereplő kiküldetés időpontjának felel meg.
117
Harmadszor, a felperesnek a 18., (részben) 29., (részben) 100., 114. és 239. sz. sorban szereplő azon megtérítés iránti kérelmeit illetően, amelyek egy, a kiküldetési rendelvényeken többek között „CEO[‑nak]” (vezérigazgató), „[egy gazdasági szereplő] CEO‑j[ának]”, vagy „CEO, elnök[nek]” nevezett személlyel való találkozókra vonatkoztak, az OLAF megállapította, hogy 2008 és 2015 között a felperes nyolc alkalommal találkozott ezzel a személlyel, és hogy ez utóbbi ebben az időszakban egy olyan „holding” igazgatótanácsának elnöke volt, amelyben a felperes 2017. évi érdekeltségi nyilatkozata szerint részvényes volt. Ezenkívül az OLAF vizsgálata során történt meghallgatása során a felperes kifejtette, hogy a szóban forgó személlyel, akivel találkozott, hosszú ideje barátságban van, és e személy „gyakran inspirációval szolgált [számára]”.
118
Negyedszer, a felperesnek a 75. és 86. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelmei tekintetében, amelyek „[egy gazdasági szereplő] CEO‑ja[ként]” megjelölt személlyel 2009. december 21‑én és 2010. március 15‑én tartott találkozókra vonatkoztak, az OLAF jelentésében kifejezetten hivatkozott erre a két találkozóra, jelezve, hogy azok egybeestek a belga kormány által e gazdasági szereplőnek nyújtott állami támogatásra vonatkozó uniós vizsgálattal. Az OLAF azt is megállapította, hogy a felperes kapcsolatban állt azzal a személlyel, akivel e vizsgálat miatt találkozott, és elősegítette az Európai Bizottság egy tagjának kabinetjével és egy olyan személlyel való közvetlen kapcsolatfelvételt, aki az adott időszakban a szóban forgó politikai párt elnöke volt. Ezenkívül a szóban forgó politikai párt elnökségének üléseiről készült jegyzőkönyvekből kitűnik, hogy a felperes a 86. sz. sorban szereplő kiküldetés időpontjának megfelelő időpontban ilyen találkozón vett részt.
119
Ötödször, ami a felperesnek a 45., 130., 199., 202., 230., 232., 253. és (részben) a 257. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelmeit illeti, azok olyan tevékenységekre vonatkoztak, amelyek magánjellegét az OLAF bizonyította. Az OLAF ugyanis megállapította, hogy e kérelmek tárgyát a belga egészségbiztosítási szervezet elnökével való ebéd, egy vadásztárssal való találkozó, egy könyvvizsgáló cég egyik vezetőjével való találkozó a felperes fiának szóló állásajánlat tárgyában, a felperes részvétele egy barátja gyermekének esküvőjén, két találkozó egy gazdasági szereplő igazgatójával, aki a felperes egyik gyermekének munkáltatója volt, egy belga politikai vezetővel magánügyben való találkozó, valamint a felperesnek a szóban forgó politikai párt egy korábbi tagja által szervezett grillezésen való részvétele képezte. A szóban forgó politikai párt elnökségének üléseiről készült jegyzőkönyvekből az is kitűnik, hogy a felperes a 45. sz. sorban szereplő kiküldetés időpontjának megfelelő időpontban ilyen találkozón vett részt.
120
A 82., 115. és 121. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelmeket a fenti 119. pontban említett tevékenységekkel azonos megítélés alá kell vonni. A 115. sz. sorban szereplő tevékenység ugyanis egy gazdasági szereplő igazgatójával 2010. szeptember 10‑én tartott ebédre vonatkozott. Ami a 82. és a 121. sz. sorban szereplő tevékenységeket illeti, amelyek tárgya „[…] úr, CEO” és „[…] hivatalos meghívása”, az OLAF megállapította, hogy egy ingatlanfejlesztővel magáncélból tartott találkozóról volt szó.
121
Hatodszor, az OLAF jelentése a felperes azon tevékenységeire is vonatkozik, amelyek az Oroszországi Föderáció egy diplomatájával, a Bizottság két tagjával és európai lobbicsoportok egy csoportosulásának főigazgatójával, valamint a belga királlyal való találkozókra vonatkoznak. Ezek a tevékenységek a behajtási táblázat 56., (részben) 57., 108., 122. és 223. sz. sorához kapcsolódnak.
122
Először is, ami az Oroszországi Föderáció egy diplomatájával való, a behajtási táblázat 56. sz. sorában szereplő találkozót illeti, az OLAF megállapította, hogy a felperes ezzel a diplomával egy orosz gyermeknek egy belga család általi örökbefogadásával kapcsolatos kérdés miatt találkozott. Az OLAF jelentése szerint a felperes digitális naptárában szereplő egy megjegyzés az örökbefogadási ügyben felmerült nehézségekre utalt, és a szóban forgó diplomata kész volt segítséget nyújtani az alakiságokkal kapcsolatban a probléma megoldása érdekében. Ezenkívül az OLAF jelezte, hogy a felperes 2009. június 22‑én, majd július 6‑án ismét találkozott ugyanezzel a diplomatával, és hogy a kiküldetési rendelvényeken „a [diplomatával] való találkozó” megjegyzés szerepelt, e találkozók tényleges tárgyának említése nélkül. Az OLAF úgy ítélte meg, hogy e találkozó magánjellegű volt. A felperes e tevékenységére való hivatkozás ugyanis a jelentésnek az „Üzletembereknél és ismerősöknél magánjellegű okokból tett udvariassági látogatások” című részében szerepel.
123
Továbbá, ami a felperesnek a Bizottság tagjaival tartott, (részben) az 57. és a 108. sz. sorban szereplő találkozóit illeti, az OLAF jelentéséből kitűnik, hogy egyrészt a felperes közvetlenül eljárt a Bizottság egy tagjának kabinetjénél egy szervezet által az európai kulturális fesztiválok támogatásához nyújtott finanszírozás keretében benyújtott támogatás iránti kérelem tárgyában. Másrészt az OLAF megállapította, hogy a felperes a Bizottság egy tagjával és egy másik személlyel való találkozót szervezett és azon részt vett annak érdekében, hogy megvitassák a nyomásgyakorló csoportok egy csoportosulásának az Unió kutatási és innovációs stratégiájával kapcsolatos álláspontját. Az OLAF jelentése szerint e másik személy 2010. október 18‑án találkozott a felperessel egy utólagos megbeszélés céljából, amely tevékenység a behajtási táblázat 122. sz. sorában szerepel.
124
Végül, ami a felperesnek a belga királlyal való, a behajtási táblázat 223. sz. sorában szereplő találkozóját illeti, az OLAF a felperes határidőnaplója alapján megállapította, hogy a belga királyi család meghívta a felperest, hogy Belgium egy városában „királyi vadászatokon” vegyen részt.
125
Hetedszer, ami a (részben) a behajtási táblázat 63. sz. sorában szereplő kiküldetést illeti, amely egy „európai tanulmányokat kínáló intézmény évnyitó ünnepségére” vonatkozik, a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozik, jelezve, hogy a felperes nem vett részt ezen az ünnepségen, mivel nem szerepelt az azon jelen lévő európai személyiségek listáján.
126
Nyolcadszor, egy magán gazdasági szereplő igazgatójának meghívásával kapcsolatos, a behajtási táblázat 74. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően a felperes határidőnaplójából kitűnik, hogy e találkozó célja egy koncerten való részvétel volt.
127
Kilencedszer, a behajtási táblázat 128. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően, amely a felperesnek az európai földtulajdonosok szervezete által az Európai Parlamentben szervezett konferencián való részvételére vonatkozik, az OLAF jelentéséből kitűnik, hogy a felperesnek az e szervezet eseményein való részvétele a származási régiója egy környezetvédelmi alapítványa elnöki tisztségének megfelelő, a Számvevőszék által a 2015. április 30‑i határozattal engedélyezett külső tevékenységéhez kapcsolódott (lásd még a fenti 33. pontot). Az OLAF azt is megállapította, hogy a két szervezet szorosan együttműködik, és megosztja adminisztratív szolgálatait és személyzetét.
128
Tizedszer, a 100. sz. sorban szereplő, egy államminiszterrel való találkozóra vonatkozó megtérítés iránti kérelem tekintetében a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a személy, akivel a felperes találkozott, egy flamand politikus volt, aki 2003 óta már nem volt miniszter.
129
Tizenegyedszer, a 173. sz. sorban szereplő, a felperes és egy német európai parlamenti képviselő közötti munkaebédre vonatkozó megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára és az OLAF jelentésének 5., 18., 29. és 37. oldalára hivatkozva rögzíti, hogy a gépkocsivezetői szolgáltatásokat magáncélokra vették igénybe, mivel a felperes a gépkocsivezető szolgáltatásait egyetlen ebédhez kapcsolódóan három napra kérte.
130
Tizenkettedszer, a 187. sz. sorban szereplő és „[egy hercegnő] hivatalos meghívás[ához]” kapcsolódó megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva rögzíti, hogy a szolgálati gépjárművet magáncélokra használták, aminek következtében a gépkocsivezető arra kényszerült, hogy vonattal térjen vissza Luxembourgba.
131
Tizenharmadszor, ami a 191. sz. sorban szereplő, „Committee of Foreign Affairs – SR No 1/2011 Devolution” tárgyú megtérítés iránti kérelmet illeti, a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a felperes egy kiküldetést követően magáncélokra vette igénybe a gépkocsivezető szolgáltatásait.
132
Tizennegyedszer, a behajtási táblázat 147. sz. sorában szereplő, gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti kérelmet illetően, amely a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának egy ülésére és egy egyesület ebédidőben tartott konferenciájára vonatkozik, e táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy egy orvosi konzultáción való felperes általi megjelenéssel kapcsolatos, „költségtérítés és napidíj nélküli” kiküldetésről van szó, amelynek keretében a gépkocsivezetőnek vonattal kellett Luxembourgból Brüsszelbe mennie, és a felperest a szolgálati gépjárművel vissza kellett vinnie Luxembourgba.
133
Tizenötödször, a 157. sz. sorban szereplő, a miniszterelnökkel és egy könyvvizsgáló társaság vezetőjével való találkozóhoz kapcsolódó megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva megemlíti, hogy az e társaság alkalmazottaival és egy, a flamand vállalkozások brüsszeli jelenlétének erősítése érdekében tevékenykedő körrel való, 15 óra 30 perctől 18 óráig tartó találkozó, amely azzal a hatással járt, hogy megkétszerezte a felperes és a gépkocsivezető kiküldetési juttatásait, valamint megkétszerezte a gépkocsivezető munkaidejét, problematikus volt, mivel nem kapcsolódott a Számvevőszék tevékenységeihez. Egyébiránt e táblázat jelzi, hogy a gépkocsivezetőnek vonattal kellett Brüsszelbe utaznia, mivel a felperes előzőleg magánál tartotta a szolgálati gépjárművet.
134
Tizenhatodszor, a (részben) a 229. sz. sorban szereplő, és egy franciaországi kastélyban tartandó „[e]urópai intézmények napjára” szóló hivatalos meghíváshoz kapcsolódó kiküldetési költségekre vonatkozó megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva megállapítja, hogy rekreációs tevékenységről, tudniillik egy franciaországi vadászaton való – a helyszínen szállodában töltött két éjszakával járó – részvételről van szó.
135
Végül tizenhetedszer, a behajtási táblázat 13., 33., 47., 73., 76., 80., 103., 104., 161., 163., 164., 177., 210., 225., 237., 251. és 259. sz. sorában szereplő, magán gazdasági szereplők vezetőivel – köztük nemzetközi könyvvizsgáló cégek vezetőivel – való találkozókra vonatkozó megtérítés iránti kérelmeket illetően a behajtási táblázat az OLAF jelentésére, különösen annak 5., 18., 29. és 37. oldalára, illetve bizonyos esetekben a felperes határidőnaplójára hivatkozva a következőket tünteti fel: a 13. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „egy gazdasági szereplővel való ebéd (»költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetés«, amelyet a [felperes] később magánjellegűként ismert el)”; a 33. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „egy gazdasági szereplő [vezérigazgatója] tiszteletére tartott fogadás […], aki [egy másik gazdasági szereplő] igazgatótanácsának (amelynek 2006. június 30‑ig maga a felperes is tagja volt) is tagja”; a 47., 103., 161. és 210. sz. sorban szereplő kérelmeket illetően: a meghívás leírása szerint az „[egy könyvvizsgáló társaság] által és javára szervezett esemény összeegyeztethetetlen a Számvevőszék tagjának feladataival”; a 73. és 76. sz. sorban szereplő kérelmeket illetően: „egy, [a felperes] származási régiójában működő számviteli szakértői társaság ügyvezetőjével való találkozás”; a 80. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „magánkoncert – szórakozás”; a 104. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „egy gazdasági szereplő [vezérigazgatójával] való találkozás […]”; a 163. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „[egy gazdasági szereplő] főigazgatójával való találkozás”; a 164. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „[…] vadásztárssal, [egy belga társaság] ügyvezetőjével való találkozás”; a 177. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „egy flamand befektetési társaság vezető tisztségviselőjével való találkozás”; a 225. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „magánjellegű kulturális tevékenység (La Traviata opera à la Monnaie‑ben, Brüsszelben), amelyre [a felperest] egy gazdasági szereplő hívta meg”; a 237. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „egy könyvvizsgáló és tanácsadó társaság egy tagjával való találkozás egy brüsszeli szállodában”; a 251. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „egy számviteli szakértői társaság [vezérigazgatójával] való ebéd Hasseltben (Flandria [Belgium]), akivel [a felperes] a következő napon ismét találkozik, akkor kiküldetési rendelvény alapján”; és a 259. sz. sorban szereplő kérelmet illetően: „rekreációs tevékenység: a Gentben (Belgium) tartott Odegand zenei fesztiválon való részvétel egy szombati napon”.
136
Következésképpen, ami a felperesnek a behajtási táblázat 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 12., 13., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 23., 24., 29., 31., 32., 33., 39., 41., 43., 45., 47., 48., 54., 56., 57., 59., 60., 61., 63., 65., 66., 68., 69., 70., 73., 74., 75., 76., 80., 81., 82., 83., 84., 85., 86., 88., 89., 92., 93., 94., 95., 96., 97., 100., 103., 104., 108., 111., 114., 115., 116., (részben) 118., 120, 121., 122., 128., 130., 131., 132., 133., 134. és 135., 137., 138., 143., 147., 150., 154., 155., 157., 161., 163., 164., 168., 169., 170., 171., 173., (részben) 174., 175., 177., 183., 184., 187., 190., 191., 192., 194., 196., 199., 202., 203., 204., 207., 208., 209., 210., 211., 215., 217., 218., 219., 221., 223., 224., 225., 227., 228., 229., 230., 232., 236., 237., 238., 239., 242., 248., 251., 253., 256., (részben) 257., 258., 259., 260. és 261. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmeit illeti, a Számvevőszéknek a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében rendes körülmények között csak az OLAF vizsgálatát követően állt módjában az említett sorokra vonatkozó követelésének érvényesítése.
137
Mivel a Számvevőszék csak 2018. július 2‑án kapta meg az OLAF jelentését, míg a behajtási táblázat fenti 136. pontban említett soraiban szereplő megtérítés iránti kérelmekről szóló előzetes jelentését 2018. október 5‑én készítette el, a fenti 54. pontban ismertetett tényekre tekintettel meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék követelését csak 2018. július 2‑tól tudta biztosként azonosítani és megállapítani, és így a felperest a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdése második albekezdésének megfelelően a követelés megállapításától számított ötéves határidő tiszteletben tartásával tájékoztatta a követeléséről. E körülmények között a behajtási táblázat fenti 136. pontban említett soraiban szereplő visszatérítési követelések nem évültek el.
2) A felperes megtérítés iránti kérelmeinek második csoportjáról
138
Meg kell állapítani, hogy a felperesnek a behajtási táblázat 1–261. sz. sorának megfelelő megtérítés iránti kérelmei közül egyesek hiányos vagy gyanús információkat tartalmaztak, és indokolták az OLAF általi ellenőrzést, így a Számvevőszéknek csak az OLAF vizsgálatának végén állt módjában, hogy megállapítsa a követelését.
139
Egyrészt a felperes azon megtérítés iránti kérelmeiről van szó, amelyek eleve túlzott összegeket tartalmaztak.
140
Először is ugyanis a behajtási táblázat 27., 90., 98., 152. és (részben) 257. sz. sorában szereplő, reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek, amelyek a felperes politikai vezetőkkel vagy bizonyos korlátozott esetekben kabinetjük tagjaival való találkozóihoz kapcsolódtak, egy háromszemélyes vacsora tekintetében 753 euró (27. sz. sor), egy ötszemélyes vacsora tekintetében 1159 euró (90. sz. sor), egy kétszemélyes vacsora tekintetében 799 euró (98. sz. sor), egy négyszemélyes vacsora tekintetében 884 euró (152. sz. sor), illetve egy háromszemélyes vacsora tekintetében 802 euró (257. sz. sor) összegre vonatkoztak.
141
Másodszor, a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243. és 245. sz. sorában szereplő, reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek, amelyek a felperes otthonában szervezett fogadásokhoz kapcsolódtak, 18 személy esetében 2520,68 euró (22. sz. sor), 12 személy esetében 1976 euró (55. sz. sor), 11 személy esetében 2271,36 euró (110. sz. sor), 16 személy esetében 3018,90 euró (160. sz. sor), 10 személy esetében 2340 euró (216. sz. sor), 9 személy esetében 1897,28 euró (243. sz. sor), illetve 10 személy esetében 2069,76 euró (245 sz. sor) összegre vonatkoztak.
142
Harmadszor, a behajtási táblázat 123. sz. sorában szereplő, reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelem 11 személlyel, köztük két gazdasági szereplő „CEO‑jával” és a szóban forgó politikai párt elnökével tartott vacsorára vonatkozott, 2352 euró összegben.
143
Végül negyedszer, a behajtási táblázat 252. sz. sorában szereplő, kiküldetési költségek megtérítése és napidíjak iránti, a felperesnek egy svájci nyári fórumon való részvételéhez kapcsolódó kérelem 3931,20 euró összegre vonatkozott.
144
Másrészt a Számvevőszék jóváhagyta a felperes bizonyos megtérítés iránti kérelmeit, amelyek nem szolgáltak lényeges információkkal az általuk érintett tevékenységekről.
145
Először is a felperesnek a behajtási táblázat 42., 44., 49., 50., 51., 139., 178., 188., 205., 234. és 235., valamint 254. és 255. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmei egy név szerint azonosított személlyel való találkozásra vonatkoztak, anélkül azonban, hogy bármilyen pontosítással szolgáltak volna e személy tisztségéről.
146
Másodszor, a felperesnek a behajtási táblázat 21., 28., 40. és 162. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmei egy, egyszerűen „tanulmányi igazgatóként”, „vezérigazgatóként”, „igazgatóként” és „grófként” megjelölt személlyel való találkozókra utalnak.
147
Harmadszor, a felperes a behajtási táblázat 46., 53., 67., 79., 99., 101., 113., 159. és 181. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmeit „[egy egyetem] hivatalos meghívására” (46. és 159. sz. sor), „[egy egyetemre]” (53. sz. sor), „hivatalos meghívásra” (67. és 79. sz. sor), „[egy egyetem] hivatalos meghívására” (99. sz. sor), „[egy zenekar kerti mulatságára] való hivatalos meghívásra” (101. sz. sor), „[egy ingatlanügynökre]” (113. sz. sor) és „a 2010. évi éves jelentés bemutatására” (181. sz. sor) való hivatkozással igazolta.
148
Negyedszer, a felperesnek a behajtási táblázat 38., 62., 64., 77., 78., 107., 109., 112., 124., 126., 127., 129., 136., 140., 141., 142., 144., 145., 146., 148., 149., 156., 158., 165., 166., 172., 176., 179., 180., 182., 189., 193., 195., 197., 198., 200., 206., 212., 213., 220., 222., 226., 231., 233., 240., 241., 244., 246., 247., 249. és 250. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmei olyan gépkocsivezetői költségekre hivatkoznak, amelyek igazolása „[a felperes] elhozatala Verbier‑ből”, „a [felperes] szállítása”, „CD […] gépjármű vezetése Verbier‑be (Svájc)”, „CD […] elhozatala”, „hivatalos gépjármű vezetése”, „CD […] gépjármű vezetése”, „CD […] vezetése”, „[a felperes] elhozatala”, „dokumentumok szállítása” és „fontos dokumentumok szállítása”, vagy nem tartalmaztak igazolást.
149
Kétségtelen, hogy ha a Számvevőszék a megkövetelt gondossággal járt volna el, felhívhatta volna a felperest, hogy nyújtson be további igazolásokat a fenti 140–143. pontban említett, eleve túlzott összegekre, valamint a felperes fenti 145–148. pontban említett megtérítés iránti kérelmeit illetően hiányzó pontosításokra vonatkozóan. Ez a megközelítés lehetővé tette volna számára, hogy a felperes kérelmeinek benyújtásakor reagáljon, és adott esetben azonosítsa és megállapítsa a követelést.
150
Mindazonáltal az iratokból kitűnik, hogy az OLAF vizsgálata további pontosításokkal szolgált a felperes azon tevékenységeiről, amelyekre a felperesnek a fenti 140–143. és 145–148. pontban említett sorokban szereplő valamennyi megtérítés iránti kérelme vonatkozott, és az említett tevékenységek elemzéséhez további pontosításokkal szolgált. E pontosításokat a Számvevőszék a felperes kérelmeinek benyújtásakor nem ismerte, ezért e kérelmeket csak az OLAF vizsgálatát követően vonta kétségbe.
151
Ami a felperesnek a fenti 140. és 142. pontban említett sorokban említett megtérítés iránti kérelmeit illeti, utalni kell a fenti 110., 111., 117. és 118. pontra, amelyek ismertetik azokat az információkat, amelyeket az OLAF a vizsgálata során a felperes említett kérelmeknek megfelelő tevékenységeit illetően tisztázott.
152
Ami a felperesnek a fenti 141. pontban említett sorokban, azaz a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243. és 245. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmeit illeti, azok a felperes otthonában szervezett fogadásokra vonatkoznak. Jelentésében az OLAF tisztázta az ilyen fogadások célját és jellegét, valamint a felperes és a meghívott személyek közötti kapcsolatot. Az OLAF megállapította, hogy 2006 és 2016 között a felperes a származási helyén tizenhárom magánjellegű és informális vacsorát szervezett egy kiválasztott közönség számára. Az OLAF szerint a meghívottak között mindig szerepelt egy vagy két belga politikai vezető, valamint néhány, a magánszektorban jelentős pozíciót betöltő barát, és ezeket az eseményeket – a felperes által egy meghívólevélben használt szavakkal – annak érdekében szervezték, hogy „válogatott flamand társaságban együtt töltsenek egy kellemes, fesztelen és hasznos” estét. Az OLAF úgy ítélte meg, hogy a meghívottak mind közeli barátok voltak, akiket a beszélgetések tekintetében diszkréció és teljes titoktartási kötelezettség terhelt. Az OLAF jelentése azt is kifejtette, hogy a magánjellegű vacsorákon 46 személy vett részt, és hogy eltekintve attól, hogy e személyek a felperes barátai voltak, a felperessel való kapcsolatukat általában a belga politikával, a vadászattal, „CEO” pozíciókkal és az uniós intézményekkel kapcsolatos tevékenységek körébe tartozónak lehet minősíteni.
153
Ami a felperesnek a fenti 143. pontban említett megtérítés iránti kérelmét, vagyis a 252. sz. sorban szereplő, a felperes egy svájci „nyári fórumra” irányuló kiküldetésére vonatkozó kérelmet illeti, az OLAF a vizsgálata során mindenekelőtt pontosította, hogy e nyári eseménynek nem volt hivatalos programja, és hogy az esemény bemutatásából kitűnt, hogy a meghívottak szabadidős jelleggel kirándulásokon vettek részt. Ezt követően az OLAF idézte a felperes által a vonatkozó költségek megtérítése érdekében a Számvevőszék elnökének küldött feljegyzést, amelyben a felperes e nyári fórumot úgy mutatta be, mint kormányok, diplomaták, nemzetközi szervezetek, politikai pártok és parlamentek magas szintű képviselőinek a nemzetközi politika aktuális kérdéseinek megvitatása céljából történő összejövetelét. Végül az OLAF arra a következtetésre jutott, hogy noha a felperes tudatában volt ezen esemény valódi jellegének, elferdítette az ezen eseményre vonatkozó információkat, mivel azt a költségeinek megtérítése érdekében a Számvevőszék elnöke számára magas szintű politikai vitafórumként mutatta be.
154
Ami a felperesnek a fenti 145–148. pontban említett megtérítés iránti kérelmeit illeti, egyrészt olyan kérelmekről van szó, amelyekkel kapcsolatban az OLAF a jelentésében pontosításokkal szolgál, mégpedig a következőkkel:
–
a 44. sz. sorban szereplő, „Vacsora – […] meghívása” című megtérítés iránti kérelmet illetően az OLAF megállapította, hogy egy gazdasági szereplő egy vezető tisztségviselőjével való vacsoráról volt szó, és hogy a felperes valójában 2006. június 30‑ig tagja volt e gazdasági szereplő igazgatótanácsának;
–
a 49. sz. sorban szereplő, „Munkaebéd […]‑val” című megtérítés iránti kérelem esetében az OLAF ezt a tevékenységet ténylegesen egy zenei fesztiválhoz kötötte;
–
az 51. és a 113. sz. sorban szereplő, „Találkozó […]‑val”, illetve „[egy ingatlanügynök]” című megtérítés iránti kérelmek tekintetében az OLAF megállapította, hogy e tevékenységek valójában a felperes egyik brüsszeli magáningatlanához kapcsolódtak;
–
a 101. sz. sorban szereplő, „Hivatalos meghívás [egy zenekar kerti mulatságára]” című megtérítés iránti kérelem tekintetében az OLAF valójában megállapította, hogy e tevékenység magánjellegű volt;
–
a 205. sz. sorban szereplő, „[…] úr” című megtérítés iránti kérelmet illetően az OLAF megállapította, hogy ez a személy valójában egy építész volt, aki egy brüsszeli lakás vásárlásával kapcsolatban adott tanácsokat a felperesnek.
155
Másrészt a felperesnek a fenti 145–148. pontban említett megtérítés iránti kérelmei között szerepelnek azok, amelyek esetében a behajtási táblázat az OLAF jelentésének vagy a felperes – e jelentés részét képező – határidőnaplójának meghatározott oldalaira hivatkozik, anélkül hogy a jelentés kifejezetten említést tenne e kérelmekről, amelyek a következők:
–
a 21. és 40. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelmeket illetően, amelyek tárgya a felperesnek egy „tanulmányi igazgatóval” tartott két ebédje volt, a behajtási táblázat pontosítja, hogy a szóban forgó politikai párt egyik tagjával való találkozókról van szó, bizonyítékként az OLAF által a jelentésének 10., 11. és 12. oldalán tett megállapításokra, valamint a 40. sz. sorban szereplő tevékenységet illetően a felperes határidőnaplójára hivatkozva;
–
a 28. sz. sorban szereplő, „[…] úr, főigazgató” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat az OLAF jelentésének 15. és 16. oldalára, valamint 16. mellékletére hivatkozik, és az említett jelentés 16. oldalából kitűnik, hogy a személy, akivel a felperes találkozott, egy, magánvállalkozások munkáltatóinak érdekeit az Unió felé képviselő csoport főigazgatója volt;
–
a 38. sz. sorban szereplő, „[A felperes] elhozatala Verbier‑ből (Svájc)” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat – a gépkocsivezetők vizsgálat során történő meghallgatására hivatkozva – pontosítja, hogy az valójában síüdüléshez kapcsolódott, amelynek során gépkocsivezető szolgáltatásainak igénybevétele vált szükségessé, aki az üdülése helyszínéről a származási helyére szállította a felperest;
–
a 42., 46., 50., 52. és 53. sz. sorban szereplő, „Ebéd […] úrral”, „[Egy egyetem] hivatalos meghívása”, „Találkozó […] úrral”, „[Egy zenei kollégium vezetőjének] meghívása”, illetve „[Egy egyetem]” című megtérítés iránti kérelmeket illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva pontosítja, hogy „költségtérítés és napidíj nélküli” kiküldetésekről volt szó, amelyek valójában a felperes származása szerinti településhez tartozó egy kerület ügyészével való találkozóhoz kapcsolódó reprezentációs költségekre (42. sz. sor), valamint a felperes származási városában egy középiskolában tartott esti rendezvényre történő utazással (46. sz. sor), a felperesnek egy magánjellegű találkozóra való szállításával (50. sz. sor), a gépkocsivezető utazásával – mivel a gépkocsivezetőnek egy szórakoztató est után vissza kellett szállítania a felperest származási helyére, ott szállodában kellett aludnia, és másnap vonattal kellett visszatérnie Luxembourgba – (52. sz. sor), továbbá a felperes lányának diplomaosztó ünnepségével (53. sz. sor) kapcsolatos gépkocsivezetői költségekre vonatkoztak;
–
a 62. sz. sorban szereplő, „[A felperes] szállítása” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a felperesnek 2009. november 4‑én, kedden 10 óra 30 perc és 13 óra között egy belgiumi városban kellett kiküldetésben lennie (egy európai tanulmányokat kínáló intézmény tanévnyitó ünnepsége), és hogy a felperes mindazonáltal azt kérte egy gépkocsivezetőtől, hogy származási helyére, ne pedig Luxembourgba jöjjön érte, és az éjszakát töltse ott egy szállodában. Ugyanezen táblázat azt is pontosítja, hogy a felperes azt kérte a gépkocsivezetőtől, hogy november 4‑én, kedden vigye vissza őt származási helyére, egy éjszakát töltsön ott, ugyanabban a szállodában, majd november 5‑én, szerdán ismét vigye Luxembourgba;
–
a 64. és 78. sz. sorban szereplő, „[A felperes] szállítása” című megtérítés iránti kérelmek tekintetében a behajtási táblázat az OLAF jelentésére hivatkozva jelzi, hogy e tevékenységek valójában a felperesnek a szóban forgó politikai párt elnökségi ülésén való részvételéhez kapcsolódtak;
–
a 67. sz. sorban szereplő, „Hivatalos meghívás” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára és az OLAF jelentésének 8. oldalára hivatkozva rögzíti, hogy e tevékenység egy vadászathoz kapcsolódott, mivel a felperes egy második gépkocsivezetőtől azt kérte, hogy csatlakozzon hozzá egy belgiumi városban, ahol vadászott, noha már egy gépkocsivezetővel és a szolgálati gépjárművel együtt tartózkodott ott;
–
a 77., 107., 112., 195., 198., 212., 213. és 233. sz. sorban szereplő, „CD […] vezetése”, „[A felperes] szállítása” vagy „[A felperes] elhozatala” című megtérítés iránti kérelmek tekintetében a behajtási táblázat a felperes határidőnaplóira vagy az OLAF jelentésének 5., 18., 29. és 37. oldalára hivatkozva megállapítja, hogy a felperes származási városába vagy Brüsszelbe történő utazáshoz kapcsolódó gépkocsivezetői költségek a felperes kiküldetése nélkül merültek fel;
–
a 79. sz. sorban szereplő, „Formal Invitation” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára és az OLAF jelentésének 5., 18., 29. és 37. oldalára hivatkozva jelzi, hogy ez a tevékenység egy, a flamand vállalkozások brüsszeli jelenlétének erősítése érdekében tevékenykedő körnek egy szállodában tartott újévi fogadásához kapcsolódott;
–
a 99. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva rögzíti, hogy az egy egyetem hivatalos meghívására vonatkozó kiküldetés egy, a felperes származási régiójában található egyetemen tiszteletbeli doktori okleveleknek művészek részére történő átadására vonatkozott, és hogy ezt a tevékenységet koncert követte;
–
a 106., 151., 153., 167. és 214. sz. sorban szereplő, „Med. Dr. […] – Költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetés”, „Prof. Dr. Med. […], [egy egyetemi kórházból]”, „Prof. Dr. […]”, „Prof. Dr. […] [egy egyetemi kórházból]”, illetve „[…] Prof. Dr. […]” című megtérítés iránti kérelmeket illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva rögzíti, hogy a gépkocsivezetőt valójában magáncélokra, orvosi konzultációkhoz kapcsolódóan vették igénybe;
–
a 109., 126., 145., 146., 148., 156., 158., 165., 179., 180., 188., 200., 206., 220., 226., 231., 240., 241., 244. és 246. sz. sorban szereplő, „[A felperes] szállítása” vagy „CD […] vezetése” című megtérítés iránti kérelmeket illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, arra, hogy a felperest a származási helyére szállítsák vagy a szolgálati gépjárművet a rendelkezésére bocsássák, noha a gépkocsivezetőnek az éjszakát a felperes származási helyén kellett töltenie, és a következő napon vonattal kellett visszatérnie. Ezenkívül e kérelmekhez hozzá kell tenni a 247. sz. sorban szereplő, „Hivatalos gépjármű vezetése” című kérelmet, amelynek tekintetében a behajtási táblázatból – amely a felperes határidőnaplójára hivatkozik – kitűnik, hogy a gépkocsivezetőnek annak érdekében kellett egy szolgálati gépjárművet vezetnie, hogy azt Bornemben (Belgium) a felperes rendelkezésére bocsássa;
–
a 124., 176. és 181. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelmeket illetően, amelyek közül az első kettő címe „[A felperes] elhozatala”, a harmadiké pedig „A 2010. évi éves jelentés bemutatása”, a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva rögzíti, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra, vagyis egy kiküldetés végén vették igénybe, és a felperes származási helyére, nem pedig Luxembourgba tért vissza;
–
a 127., 140., 149., 166., 182., 189., 193., 234. és 235. sz. sorban szereplő, „Hivatalos gépjármű vezetése” vagy „[A felperes] szállítása” című megtérítés iránti kérelmeket illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplóira hivatkozva megemlíti, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, mivel a felperes azt kérte egy gépkocsivezetőtől, hogy származási helyére vagy Brüsszelbe jöjjön érte, és vigye vissza Luxembourgba;
–
a 129. sz. sorban szereplő, „Hivatalos gépjármű vezetése” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva megemlíti, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, mivel a gépkocsivezető a felperes házastársát vitte a felperes származási helyéről Luxembourgba egy olyan vacsorára, amelyen a Számvevőszék tagjai vettek részt;
–
a 136. sz. sorban szereplő, „[A felperes] szállítása” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, mivel egy gépkocsivezető egy pénteki napon késő délután a származási helyére vitte a felperest, otthagyta nála a szolgálati gépjárművet, és vonattal tért vissza Luxembourgba;
–
a 139. sz. sorban szereplő, „Találkozó […] úrral és […] úrral” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára és az OLAF által a jelentésének 10., 11. és 12. oldalán tett megállapításokra hivatkozik;
–
a 141. sz. sorban szereplő, „Dokumentumok szállítása” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, és a következőket fejti ki:
„[A felperes] COCOBU [a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottsága] kiküldetésen volt február 10‑én, szerdán 9 óra és 12 óra között, és kiküldetési rendelvénye szerint 14 órakor a szolgálati gépjárművel visszatért Luxembourgba. Ha ez megfelelt volna a valóságnak, [a felperesnek] nem lett volna szüksége arra, hogy február 10‑én 15 órakor egy gépkocsivezetőtől azt kérje, hogy »számvevőszéki dokumentumokat« vigyen el neki Luxembourgból [a származási helyére]. [A felperes] valójában nem tért vissza Luxembourgba. [A felperes] egy február 2‑án bekövetkezett baleset során kárt okozott a szolgálati gépjárműben, és arra kérte [gépkocsivezetőjét], hogy vigyen neki egy cseregépjárművet [származási helyére] február 10‑én, töltse ott az éjszakát, és pénteken vonattal térjen vissza, és hagyja ott neki a cseregépjárművet. Nem arról volt tehát szó, hogy »számvevőszéki dokumentumokat« vigyenek a felperes származási helyére, hanem arról, hogy cseregépjárművet vigyenek neki, hogy e gépjárművel téli sportokat űzni mehessen.”;
–
a 142. sz. sorban szereplő, „CD […] gépjármű vezetése Verbier‑be (Svájc)” címet viselő megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára és egy gépkocsivezetőnek az OLAF vizsgálata során történt meghallgatására hivatkozva jelzi, hogy a gépkocsivezetői szolgáltatást magáncélokra vették igénybe;
–
a 144. sz. sorban szereplő, „[A felperes] szállítása” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára és az OLAF jelentésének 5., 18., 29. és 37. oldalára hivatkozva rögzíti, hogy ez a tevékenység egy flamand fotogrammetriai társaság vezetőjével való találkozóhoz kapcsolódott;
–
a 159. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva rögzíti, hogy az egy egyetem hivatalos meghívására vonatkozó kiküldetés egy, a felperes származási városában található középiskolához kapcsolódott, és „költségtérítés és napidíj nélküli” kiküldetésről volt szó;
–
a 162. sz. sorban szereplő, „Egy gróf hivatalos meghívása” című megtérítés iránti kérelem tekintetében a behajtási táblázat az OLAF jelentésének 5., 18., 29. és 37. oldalát, valamint a felperes határidőnaplóját említve rögzíti, hogy e tevékenység keretében a felperes egy kápolna énekversenyén vett részt;
–
a 172., 222. és 249. sz. sorban szereplő, „Fontos dokumentumok szállítása” című megtérítés iránti kérelmeket illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, dokumentumoknak a felperes származási helyére történő szállítására, és a gépkocsivezetőnek másik szolgálati gépjárművet kellett használnia vagy egy éjszakát ott kellett töltenie, majd Luxembourgba visszatérnie;
–
a 178. sz. sorban szereplő, „[…] úr” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat az OLAF által a jelentése 10. mellékletében tett (vagyis a franciaországi kastélyban tartott vadászatokkal kapcsolatos) megállapításokra hivatkozva jelzi, hogy egy sportruházatot értékesítő társaság vezetőjével való találkozóról van szó, anélkül hogy kifejezetten említést tenne az e sorban hivatkozott tevékenységről;
–
a 197. sz. sorban szereplő, „CD […] elhozatala” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat többek között a felperes és egy gépkocsivezető meghallgatására hivatkozva jelzi, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, mivel a gépkocsivezető a felperes magángépjárművéért ment el egy brüsszeli szervizbe, hogy azt elvigye Luxembourgba;
–
a 250. sz. sorban szereplő, „CD […] vezetése” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes és egy gépkocsivezető meghallgatására, valamint a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, mivel a felperes lányának esküvőjére szánt pezsgő szállításáról volt szó;
–
a 254. és 255. sz. sorban szereplő, „CD […] vezetése” című megtérítés iránti kérelmet illetően a behajtási táblázat a felperes határidőnaplójára hivatkozva jelzi, hogy a gépkocsivezető szolgáltatásait magáncélokra vették igénybe, annak érdekében, hogy a felperest egy [Michelin‑]csillagos étteremben tartott magánvacsorára szállítsák.
156
A fentiekre tekintettel, ami a felperesnek a behajtási táblázat 21., 22., 27., 28., 38., 40., 42., 44., 46., 49., 50., 51., 52., 53., 55., 62., 64., 67., 77., 78., 79., 90., 98., 99., 101., 106., 107., 109., 110., 112., 113., 123., 124., 126., 127., 129., 136., 139., 140., 141., 142., 144., 145., 146., 148., 149., 151, 152., 153., 156., 158., 159., 160., 162., 165., 166., 167., 172., 176., 178., 179., 180., 181., 182., 188., 189., 193., 195., 197., 198., 200., 205., 206., 212., 213., 214., 216., 220., 222., 226., 231., 233., 234. és 235., 240., 241., 243., 244., 245., 246., 247., 249., 250., 252., 254. és 255., valamint (részben) 257. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmeit illeti, a Számvevőszéknek a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében rendes körülmények között csak az OLAF vizsgálatát követően állt módjában az említett sorokra vonatkozó követelését érvényesíteni, azt megállapítani, és a felperesnek terhelési értesítést küldeni.
157
Mivel a Számvevőszék csak 2018. július 2‑án kapta meg az OLAF jelentését, míg a behajtási táblázat fenti 156. pontban említett soraiban szereplő megtérítés iránti kérelmekről szóló előzetes jelentését 2018. október 5‑én készítette el, a fenti 54. pontban ismertetett tényekre tekintettel megállapítható, hogy a Számvevőszék a felperest a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdése második albekezdésének megfelelően a követelés megállapításától számított ötéves határidőn belül tájékoztatta a követeléséről. E körülmények között a behajtási táblázat fenti 156. pontban említett soraiban szereplő visszatérítési követelések nem évültek el.
3) A felperes megtérítés iránti kérelmeinek harmadik csoportjáról
158
Meg kell állapítani, hogy a felperesnek a behajtási táblázat 1–261. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmei közül egyes kérelmek lehetővé tették a Számvevőszék számára, hogy előzetes ellenőrzést végezzen, és elutasítsa a forrásainak a felperes által tervezett felhasználását abban az esetben, ha ezt tartja megfelelőnek, vagy ezt lehetővé tették volna számára, ha a megkövetelt gondossággal járt volna el, mivel az OLAF vizsgálatának eredményei ezek tekintetében semmilyen új információval nem szolgáltak.
159
E tekintetben egyrészt a felperes olyan megtérítés iránti kérelmeiről van szó, amelyek nem szolgáltak kellően pontos információkkal az említett kérelmek tárgyát képező tevékenységekről, és amelyekre az OLAF vizsgálata nem terjedt ki:
–
először is a behajtási táblázat 37. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelem, amely egy személlyel való találkozóra vonatkozott, amelynek tekintetében csak azon személy neve került feltüntetésre, akivel a felperes találkozott, az e személy tisztségére vonatkozó bármilyen pontosítás nélkül;
–
másodszor, a behajtási táblázat 25. és 26. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmek, amelyeket a felperes csak a „Hivatalos vacsora” címre való hivatkozással indokolt.
160
Másrészt meg kell állapítani, hogy az OLAF vizsgálata nem terjedt ki a felperes alábbi megtérítés iránti kérelmeire, amelyek lehetővé tették a Számvevőszék számára, hogy elvégezze azok ellenőrzését, és szükség esetén azokat e vizsgálatot megelőzően elutasítsa:
–
először is a behajtási táblázat 30., 35., 117. és 201. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmek, amelyek a felperesnek egy nagykövettel, egy rektorral, politikai csoportokat képviselő három belga politikai vezetővel és egy államminiszterrel való találkozóira vonatkoznak;
–
másodszor a behajtási táblázat 36. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelem, amely egy magán gazdasági szereplővel való találkozóra vonatkozott;
–
harmadszor, a behajtási táblázat 102. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelem, amely a felperesnek a Bizottság és egy nem kormányzati intézmény által szervezett konferencián való részvételére vonatkozott.
161
Következésképpen, ami a felperesnek a behajtási táblázat 25., 26., 30., 35., 36., 37., 102., 117. és 201. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmeit illeti, a Számvevőszéknek a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében rendes körülmények között már e kérelmek benyújtásakor módjában állt volna az e sorokra vonatkozó követelését érvényesíteni, megállapítani, és a felperesnek terhelési értesítést küldeni, ha a megkövetelt gondossággal járt volna el. Ami a felperesnek az említett sorokkal kapcsolatos tevékenységeit illeti, a Számvevőszék nem állítja, és még kevésbé sem bizonyítja, hogy a késedelmes cselekvést a felperes magatartása okozta.
162
Mivel a behajtási táblázat fenti 161. pontban említett soraiban szereplő megtérítés iránti kérelmeket 2007. december 3. és 2013. szeptember 15. között nyújtották be, míg a Számvevőszék előzetes jelentését 2018. október 5‑én készítette el, a Számvevőszék nem tartotta tiszteletben a 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében előírt ötéves határidőt, így az e kérelmekre vonatkozó visszatérítetés iránti kereset elévült. E megtérítés iránti kérelmek teljes összege 3170,19 eurót tesz ki.
c)
A harmadik jogalapra vonatkozó következtetés
163
A fentiekre tekintettel a felperesnek a fenti 161. pontban említett sorokban szereplő megtérítés iránti kérelmeit elévültnek kell tekinteni, a harmadik jogalapot pedig ezt meghaladó részében el kell utasítani.
4.
A negyedik, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésére, valamint „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított jogalapról
164
A negyedik jogalap keretében a felperes lényegében az általa fizetendő, számos olyan tevékenységre vonatkozó összegeknek a Számvevőszék által a megtámadott határozatban történt meghatározását vitatja, amely tevékenységekhez a Számvevőszék forrásait ez utóbbi szerint a felperes kérésére visszaélésszerűen használták fel, és amely összegek kiküldetési költségeknek és napidíjaknak, reprezentációs és fogadási költségeknek, valamint a szolgálati gépjármű használata és gépkocsivezető igénybevétele során felmerült költségeknek felelnek meg.
165
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a lényegében az elévülési idő be nem tartására alapított harmadik jogalap keretében a felperes megtérítés iránti kérelmei némelyikére, vagyis a behajtási táblázat 25., 26., 30., 35., 36., 37., 102., 117. és 201. sz. sorában szereplő kérelmekre vonatkozóan a visszatéríttetés iránti keresetet elévültnek kell tekinteni (lásd a fenti 161. pontot). E kérelmek vizsgálatára tehát a negyedik jogalap keretében már nem kerül sor, mivel már nem szükséges megvizsgálni az említett jogalap keretében az e kérelmekre vonatkozóan felhozott érvelés megalapozottságát.
166
Azt is meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék által a felperessel szemben a megtámadott határozatban hivatkozott szabálytalanságok a Számvevőszék által az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdése alapján a Bírósághoz benyújtott kereset tárgyát képezték, amely kereset keretében a Számvevőszék annak megállapítását kérte a Bíróságtól, hogy a felperes nem tett eleget az EUMSZ 285. és EUMSZ 286. cikk értelmében a Számvevőszék tagjaként betöltött hivatalából eredő kötelezettségeknek. A szabálytalanságokat ugyanis mind ebben a keresetben, mind a jelen keresetben egy mellékletben szereplő, az OLAF jelentése alapján készített ugyanazon táblázat segítségével azonosították (lásd a fenti 44. pontot). A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló ügyben benyújtott kereset alátámasztására felhozott kifogások közül az első azon alapult, hogy a felperes a Számvevőszék forrásait a Számvevőszék tagjának feladataihoz nem kapcsolódó vagy azokkal összeegyeztethetetlen tevékenységek finanszírozása céljából visszaélésszerűen használta fel (a továbbiakban: a Számvevőszék által hivatkozott első kifogás). A Bíróság e kifogásról a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782, 359–799. pont) határozott, megállapítva, hogy a felperes megsértette a Számvevőszék tagjaként betöltött hivatalából eredő kötelezettségeit (lásd a fenti 53. pontot).
167
A negyedik jogalapot ezen összefüggésre tekintettel kell megvizsgálni. Először a „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogás elfogadhatóságát kell megvizsgálni.
a)
A „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogás elfogadhatóságáról
168
A tárgyaláson a Számvevőszék arra hivatkozott, hogy a felperes nem azonosította az állítólag a megtámadott határozat jogszerűségét érintő hibákat. Jelezte, hogy a keresetlevélben a felperes csupán egy mellékletre hivatkozott, amelyben – a megtámadott határozat elfogadása előtt – 69, általa „nyilvánvalónak” minősített hibát hozott fel, ami a Számvevőszék szerint a jelen eljárás keretében elfogadhatatlan, mivel nem a Törvényszék feladata megkeresni, hogy melyek voltak a megtámadott határozatot érintő nyilvánvaló hibák. A felperes nem terjesztett elő észrevételeket e tekintetben.
169
Megjegyzendő, hogy a negyedik jogalap utolsó pontjában a felperes arra a következtetésre jut, hogy a Számvevőszék „nagyszámú, nem csupán a jogi minősítést érintő, hanem egyszerűen ténybeli hibát követett el”. Igaz, hogy e jogalap keretében a felperes a „hiba” szót csak egy, a szóban forgó mellékletre hivatkozó előzetes pontban említi, és meg kell állapítani, hogy az e mellékletre való hivatkozás csak másodlagos jelleggel, vagyis „egyebekben” szerepel.
170
Mindazonáltal a felperes által a negyedik jogalap keretében mind a keresetlevélben, mind pedig a válaszban előadott érvek kontextusából kitűnik, hogy lényegében az egyes tételek tekintetében a behajtási táblázatban szereplő indokokat vitatja tévesként, amelyek alapján a Számvevőszék úgy véli, hogy a Számvevőszék forrásait visszaélésszerűen használták fel a kiküldetési költségek és napidíjak, reprezentációs és fogadási költségek, valamint a szolgálati gépjármű használata és a gépkocsivezető igénybevétele során felmerült költségek tekintetében. Ezt a megállapítást a keresetlevélben szereplő azon pontosításokra is tekintettel kell értelmezni, amelyekkel a felperes hangsúlyozza, hogy az, hogy a keresetlevélben és annak mellékleteiben foglaltakon túlmenően nem tett észrevételeket a behajtási táblázat valamennyi tételére vonatkozóan, részéről egyáltalán nem jelenti a Számvevőszék állításai megalapozottságának elismerését.
171
Következésképpen a „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogás kellően alátámasztott ahhoz, hogy elfogadható legyen. Most tehát a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésére, valamint a „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogások megalapozottságát kell megvizsgálni.
b)
Az ügy érdeméről
172
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletből (C‑130/19, EU:C:2021:782) a jelen ügy tekintetében levonandó következtetésekre vonatkozó észrevételeiben a felperes jelzi, hogy a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésére alapított kifogásokat illetően a Bíróság által ezen ítélet 364–381. pontjában kifejtetteket kell figyelembe venni.
173
Márpedig a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 364. pontjában a Bíróság rámutatott, hogy noha a felperes formálisan a jogbiztonság elvére és a bizalomvédelem elvére hivatkozik, érvelése valójában kizárólag a második elvre vonatkozik.
174
A jelen eljárásban meg kell állapítani, hogy a – 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) kihirdetését követően benyújtott – válaszban a felperesnek a negyedik jogalapra vonatkozó érvelése már nem tartalmaz a jogbiztonság elvére való hivatkozást. Következésképpen a negyedik jogalapot kizárólag a bizalomvédelem elvére és az esetleges „nyilvánvaló hibákra” tekintettel kell megvizsgálni.
175
Elsősorban, ami a bizalomvédelem elvének állítólagos megsértését illeti, a felperes azzal érvel, hogy a Számvevőszék megsértette ezt az elvet, mivel a kiadott engedélyek és a Számvevőszék gyakorlata révén megbízható forrásokból származó pontos, feltételhez nem kötött és egybehangzó ígéreteket kapott több mint tíz éven keresztül, ami azt a jogos elvárást keltette benne, hogy a teljesített kifizetések szabályosak.
176
Másodsorban, ami az esetleges „nyilvánvaló hibákat” illeti, amint az a fenti 170. pontban megállapításra került, a felperes lényegében tévesnek tartja azokat az indokokat, amelyekre a Számvevőszék a jogalap nélkül kifizetett összegek meghatározása érdekében támaszkodik.
1) Előzetes észrevételek
i) A bizalomvédelem elvének megsértésére alapított kifogás vizsgálatának terjedelméről
177
A bizalomvédelem elvének megsértésére alapított kifogásokat illetően a felperes jelzi, hogy azokat nem tartja fenn a Számvevőszék által a reprezentációs és fogadási költségek, valamint a szolgálati gépjármű használata és a gépkocsivezető igénybevétele címén biztosított források tekintetében. Azokat azonban fenntartja a kiküldetési rendelvényeket illetően.
178
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782, 365–374. pont) a Bíróság a következőket állapította meg:
„365 Másrészről emlékeztetni kell arra, hogy a bizalomvédelem elvére való hivatkozás joga feltételezi, hogy az Unió hatáskörrel rendelkező hatóságai pontos, feltételhez nem kötött és egybehangzó, valamint hitelt érdemlő és megbízható forrásokból származó ígéreteket nyújtottak az érdekelt számára (2020. szeptember 8‑iBizottság és Tanács kontra Carreras Sequeros és társai ítélet, C‑119/19 P és C‑126/19 P, EU:C:2020:676, 144. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
366 Ezen elv alkalmazhatóságát mindenekelőtt el kell utasítani a Számvevőszék által a reprezentációs és fogadási költségek, valamint a szolgálati gépjármű használata és a gépkocsivezető igénybevétele címén biztosított források tekintetében.
367 Egyrészt a Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően az olyan kifizetések, mint amelyeket a reprezentációs és fogadási költségek címén teljesítettek, semmilyen más releváns körülmény hiányában, és még ha hosszú idő telt is el e kifizetések és a szabályosságuk megkérdőjelezése között, a kedvezményezettjük tekintetében nem kelthetnek jogos bizalmat arra vonatkozóan, hogy az említett kifizetéseket többé nem lehet megkérdőjelezni (lásd ebben az értelemben: 2016. június 14‑iMarchiani kontra Parlament ítélet, C‑566/14 P, EU:C:2016:437, 79. pont).
368 Márpedig a Számvevőszék azon gyakorlata, hogy a [felperes] által szolgáltatott adatok alapján anélkül téríti vissza a reprezentációs és fogadási költségeket, hogy további információkat kérne, és anélkül, hogy vitatná a megtérítés iránti kérelmeinek megalapozottságát, nem elegendő annak megállapításához, hogy ezen intézmény pontos, feltétel nélküli és egybehangzó ígéreteket tett számára e kérelmek szabályszerűségét illetően.
369 Másrészt a Számvevőszék semmilyen kifejezett határozatot nem hozott annak tárgyában, hogy [a felperes] használta a szolgálati gépjárművét vagy gépkocsivezetőt vett igénybe, és a Számvevőszék semmilyen más formában nem foglalt állást a [felperes] által e tekintetben feltehetően követett gyakorlatra vonatkozóan.
370 Következésképpen, még annak feltételezése mellett is, hogy a Számvevőszék – amint azt [a felperes] állítja – hagyta, hogy e területen továbbra is fennmaradjanak olyan gyakorlatok, amelyek létezéséről tudomással kellett bírnia, e körülmény semmi esetre sem lehet elegendő annak bizonyításához, hogy ezen intézmény e tekintetben pontos, feltétel nélküli és egybehangzó ígéreteket tett számára.
371 Ezzel szemben a [felperes] kérésére a Számvevőszék elnöke által kifejezetten kibocsátott kiküldetési rendelvények […] megfelelő ígéreteknek minősülnek ahhoz, hogy főszabály szerint megalapozhass[ák] [a felperes]nek az érintett kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát.
372 Ennek mentén mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy egy jogalany nem hivatkozhat a bizalomvédelem elvére olyan helyzet alátámasztása érdekében, amelyet csalás jellemez (lásd ebben az értelemben: 2017. június 14‑iSantogal M‑Comércio e Reparação de Automóveis ítélet, C‑26/16, EU:C:2017:453, 76. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
373 Ezt követően, a Számvevőszék tagjaira háruló azon kötelezettségre tekintettel, hogy […] szigorúan be kell tartani a Számvevőszék által elfogadott szabályokban annak érdekében előírt nyilatkozattételi kötelezettségeket, hogy biztosítsák ezen intézmény teljes körű tájékoztatását a forrásai felhasználására irányuló kérelmek vonatkozásában, az olyan kérelem alapján kibocsátott kiküldetési rendelvény, amely elhallgat olyan információkat, amelyek elengedhetetlenek ahhoz, hogy ugyanezen intézmény elnöke értékelni tudja a szóban forgó kiküldetés szabályszerűségét, még csalás hiányában sem alapozhatja meg az érintett tag e szabályszerűségbe vetett jogos bizalmát.
374 Végül a bizalomvédelem elvére nem hivatkozhat az a személy, aki nyilvánvalóan megsértette a hatályos szabályozást (1991. május 16‑iBizottság kontra Hollandia ítélet, C‑96/89, EU:C:1991:213, 30. pont; 2005. július 14‑iThyssenKrupp kontra Bizottság ítélet, C‑65/02 P és C‑73/02 P, EU:C:2005:454, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).”
179
Következésképpen a jelen eljárásban nem kell megvizsgálni a bizalomvédelem elvének állítólagos megsértését a Számvevőszék által a reprezentációs és fogadási költségek, valamint a szolgálati gépjármű használata és a gépkocsivezető igénybevétele címén biztosított forrásokat illetően.
180
Ezzel szemben értékelni kell, hogy a felperes kérésére a Számvevőszék elnöke által kibocsátott kiküldetési rendelvények megalapozhatták‑e a felperesnek az érintett kiküldetésekhez kapcsolódó költségek szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát.
ii) A felperesnek a kiküldetései szabályszerűségébe vetett jogos bizalmára és a „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogások vizsgálatának terjedelméről
181
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) kihirdetését követően a felperes jelezte, hogy a „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogását csak azon kiküldetései tekintetében tartja fenn, amelyeket a Bíróság ezen ítéletben a Számvevőszék által hivatkozott első kifogás vizsgálata keretében nem szabálytalannak minősített.
182
E tekintetben az iratokból kitűnik, hogy e kifogás keretében a Bíróság több, a behajtási táblázat részét képező tevékenységet szabálytalannak vagy nyilvánvalóan szabálytalannak minősített. Meg kell tehát állapítani, hogy már nem szükséges határozni sem a felperes említett tevékenységekhez kapcsolódó megtérítés iránti kérelmeiről, sem arról a kérdésről, hogy az e kérelmek tekintetében adott esetben kibocsátott kiküldetési rendelvények megalapozhatják‑e a felperes jogos bizalmát azok szabályszerűségét illetően. A behajtási táblázat 13., 15., 16., 18., 20., 21., 25., 26., 29., 32., 33., 36., 37., 39., 40., 42., 44., 45., 46., 48., 49., 50., 51., 52., 53., 54., 60., 61., 62., 64., 67., 68., 69., 70., 73., 74., 75., 76., 77., 78., 79., 80., 81., 82., 83., 84., 85., 86., 88., 93., 94., 95., 99., 100., 101., 104., 107., 108., 109., 112., 113., 114., 115., (részben) 118., 120, 121., 122., 123., 124., 126., 127., 129., 130., 131., 132., 133., 134., 135., 136., 139., 140., 141., 144., 145., 146., 148., 149., 152., 154., (részben) 155., 156., 158., 159., 162., 163., 164., 165., 166., 170., 172., 173., 174., 175., 177., 178., 179., 180., 181., 182., 188., 189., 191., 192., 193., 195., 197., 198., 200., 201., 202., 205., 206., 207., 209., 212., 213., 217., 219., 220., 221., 222., 223., 224., 225., 226., 227., 228., 229., 230., 231., 232., 233., 234., 235., 239., 240., 241., 242., 244., 246., 249., 250., 251., 252. 253, 254., 255., 256., 258., 259., 260., 261., 262., 263., 264., 265., 266., 267., 268., 269., 270., 271., 272., 273., 274., 275., 278., 280., 283., 285., 286., 287., 288., 289., 291., 292., 295., (részben) 296., 297., 298., 299., 300., 302., 304., 305., 306., 307., 308., 309., (részben) 310., 311., 312., 315., 316., 318., 321., 322., 324., 325., (részben) 326., 327., 328., 329., 333., 337., 340., 341., 342., 343., 344., 345., 348., 349., 351., 353., 356., 359., 360., 361., 362., 363., 364., 365., 366., 368., 369., 371., 372., 375., 376., 377., 378., 380., 383., 384., 385., 386., 387., 388., 389., 390., 392., 393., 394., 396., 397., 398., 399., 400., 401., 404., 405., 406., 409., 410., 413., 414. és 416. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmekkel kapcsolatos tevékenységekről van szó.
183
Ugyanezt a következtetést kell levonni a 34. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelmet illetően, mivel a felperes pervezető intézkedés keretében jelezte, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 636. pontjára tekintettel e kérelmet illetően már nem tartja fenn a negyedik jogalap keretében előterjesztett kifogását.
184
Következésképpen – figyelemmel a megtérítés iránti kérelmekre vonatkozó, a Törvényszék által elévültnek minősített visszatéríttetés iránti keresetre (lásd a fenti 165. pontot) – kizárólag a behajtási táblázat 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 12., 14., 17., 19., 22., 23., 24., 27., 28., 31., 38., 41., 43., 47., 55., 56., 57., 59., 63., 65., 66., 89., 90., 92., 96., 97., 98., 103., 106., 110., 111., 116., (részben) 118., 128., 137., 138., 142., 143., 147., 150., 151., 153., (részben) 155., 157., 160., 161., 167., 168., 169., 171., 176., 183., 184., 187., 190., 194., 196., 199., 203., 204., 208., 210., 211., 214., 215., 216., 218., 236., 237., 238., 243., 245., 247., 248., 257., 276., 277., 279., 281., 284., 290., 293. és 294., (részben) 296., 301., 303., (részben) 310., (részben) 313., 314., 317., 319. és 320., 323., (részben) 326., 330., 331., 334., 335., 336., 338., 339., 346., 347., 350., 352., 354., 355., 357., 358., 367., 370., 373. és 374., 379., 381., 382., 391., 395., 402., 403., 408., 411. és 412. sz. sorában szereplő kérelmeket kell megvizsgálni.
iii) A Törvényszék általi felülvizsgálat terjedelméről
185
A Számvevőszék által benyújtott és a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló kereset keretében a Bíróság a Számvevőszék által hivatkozott első kifogást illetően a következőket fejtette ki.
186
Egyrészt a Bíróság rámutatott, hogy az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljárás keretében a Bíróság feladata, hogy e kifogásról a rendelkezésére bocsátott bizonyítékok alapján és az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében meghatározott kritériumokra tekintettel határozzon annak megállapítása érdekében, hogy az állítólagos szabálytalanságok e rendelkezés értelmében a Számvevőszék tagjaként betöltött hivatalból eredő kötelezettségek megsértésének minősülhetnek‑e (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 361. pont).
187
Másrészt a Bíróság egyértelművé tette, hogy noha a Számvevőszék a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló keresetben hivatkozott első kifogás tárgyát képező szabálytalanságok tekintetében intézte a felpereshez a megtámadott határozatot, a Bíróság által az említett ítéletben megfogalmazott értékelések nem azon összegek meghatározására vonatkoznak, amelyeket a felperes esetlegesen köteles lenne megfizetni, tehát azok nem érintik az e határozat vonatkozásában a Törvényszékhez a felperes által az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján benyújtott megsemmisítés iránti kereset keretében elvégzendő értékelést (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 362. pont).
188
Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében előírt eljárás az Unió szervei vagy hivatalai által elfogadott jogi aktusok jogszerűsége felülvizsgálatának olyan eljárási útját képezi, amely az EUMSZ 263. cikk második bekezdése értelmében az érintett jogi aktusnak hatáskör hiánya, lényeges eljárási szabályok megsértése, a Szerződések vagy az alkalmazásukra vonatkozó bármely jogi rendelkezés megsértése vagy hatáskörrel való visszaélés miatt történő megsemmisítéséhez vezethet. Ebből következik, hogy ezen eljárás keretében a Törvényszéknek a jelen ügyben azt kell értékelnie, hogy ezen indokok valamelyike indokolja‑e a megtámadott határozatnak a jogszerűség Törvényszék általi vizsgálata keretében történő megsemmisítését.
189
A jogszerűség e vizsgálata keretében az uniós bíróság főszabály szerint teljes körű felülvizsgálatot gyakorol a jogi aktus érdemi jogszerűségére nézve, vagyis egyaránt vizsgálja a jogi aktus ténybeli és jogi megalapozottságát és annak tartalmát. Ebben az esetben az uniós bíróság többek között a jogi aktus kibocsátója által megfogalmazott ténybeli értékelések érvényességét vizsgálja (2021. július 14‑iArnautu kontra Parlament ítélet, T‑740/20, nem tették közzé, EU:T:2021:444, 87. pont).
190
E tekintetben vizsgálnia kell a hivatkozott bizonyítékok tárgyi valószerűségét, megbízhatóságát és koherenciáját (lásd ebben az értelemben: 2005. február 15‑iBizottság kontra Tetra Laval ítélet, C‑12/03 P, EU:C:2005:87, 39. pont; 2016. április 7‑iArcelorMittal Tubular Products Ostrava és társai kontra Hubei Xinyegang Steel ítélet, C‑186/14 P és C‑193/14 P, EU:C:2016:209, 36. pont; 2018. október 23‑iMcCoy kontra Régiók Bizottsága ítélet, T‑567/16, EU:T:2018:708, 98. pont). Ebből a szempontból valamely dokumentum bizonyító erejének értékelése szintén teljes körű felülvizsgálat tárgyát képezi (lásd ebben az értelemben: 2004. szeptember 16‑iValmont kontra Bizottság ítélet, T‑274/01, EU:T:2004:266, 43. pont). Így még az adminisztráció által végzett összetett vagy megfontolt értékeléseket is szilárd bizonyítékokkal kell alátámasztani (lásd ebben az értelemben: 2005. február 15‑iBizottság kontra Tetra Laval ítélet, C‑12/03 P, EU:C:2005:87, 41. pont; 2016. április 7‑iAkhras kontra Tanács ítélet, C‑193/15 P, EU:C:2016:219, 56. pont). Ennélfogva a bíróságnak ebben az összefüggésben is el kell végeznie a bizonyítékok alapos vizsgálatát (lásd ebben az értelemben: 2008. július 10‑iBertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ítélet, C‑413/06 P, EU:C:2008:392, 146. pont).
191
Az EUMSZ 264. cikk kimondja, hogy ha a kereset megalapozott, akkor a megtámadott jogi aktust semmisnek kell nyilvánítani. Az uniós bíróság tehát semmi esetre sem helyettesítheti a saját indokolásával a megtámadott jogi aktus kibocsátójának indokolását (2000. január 27‑iDIR International Film és társai kontra Bizottság ítélet, C‑164/98 P, EU:C:2000:48, 38. pont; 2008. december 22‑iBritish Aggregates kontra Bizottság ítélet, C‑487/06 P, EU:C:2008:757, 141. pont; 2013. február 28‑iPortugália kontra Bizottság ítélet, C‑246/11 P, nem tették közzé, EU:C:2013:118, 85. pont). A megtámadott jogi aktus kibocsátója azonban továbbra is kiegészítheti az indokolását, ha ez e jogi aktus átfogó indokolásának keretébe és a jogi aktus címzettje által ezen aktus elfogadásakor ismert összefüggésbe illeszkedik.
192
Ezenkívül az ítélkezési gyakorlat szerint az intézmények jogi aktusai mellett főszabály szerint a jogszerűség vélelme szól, és ennek megfelelően joghatást váltanak ki mindaddig, amíg meg nem semmisítik vagy vissza nem vonják őket (2006. szeptember 27‑iRoquette Frères kontra Bizottság ítélet, T‑322/01, EU:T:2006:267, 333. pont).
193
Egyébiránt a jelen ügyben a megtámadott határozat jogszerűségének a fenti 192. pontban felidézett vélelmére tekintettel, amennyiben kétség merül fel a felperesnek megtérített összegek szabályszerűségét illetően, a bizonyítási teher a felperesre hárul a tekintetben, hogy minden egyes megtérítés iránti kérelmet illetően bizonyítsa, hogy a szóban forgó költségek az alkalmazandó szabályok tiszteletben tartása mellett merültek fel nála. E tekintetben az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a felperesnek kell előterjesztenie azokat a bizonyítékokat, amelyek lehetővé teszik a jogalap nélkül kifizetett összegek visszatéríttetésére vonatkozó határozat megkérdőjelezését (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2018. március 7‑iLe Pen kontra Parlament ítélet, T‑140/16, nem tették közzé, EU:T:2018:122, 61–66. pont; 2018. június 19‑iLe Pen kontra Parlament ítélet, T‑86/17, nem tették közzé, EU:T:2018:357, 121. és azt követő pontok). Általánosságban többek között be kell tudnia mutatni az ezen összegeknek az alkalmazandó szabályoknak megfelelő felhasználását igazoló bizonyítékokat (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2005. december 22‑iGorostiaga Atxalandabaso kontra Parlament ítélet, T‑146/04, EU:T:2005:584, 157. pont).
iv) A Számvevőszék által a felperessel szemben megállapított szabálytalanságokat illetően a 2021. szeptember 30‑i Számvevőszék kontra Pinxten ítéletből (C‑130/19) a jelen kereset keretében levonandó következtetésekről
194
Amint arra a fenti 166. pont emlékeztetett, a Számvevőszék által a felperessel szemben a megtámadott határozatban megállapított szabálytalanságok a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló, a Számvevőszék által benyújtott kereset tárgyát képezték. Közelebbről, a Számvevőszék által a Bíróság előtt e kereset alátámasztására felhozott kifogások közül az első azon alapult, hogy a felperes a Számvevőszék forrásait a Számvevőszék tagjának feladataihoz nem kapcsolódó vagy azokkal összeegyeztethetetlen tevékenységek finanszírozása céljából visszaélésszerűen használta fel. A Bíróság e kifogásról a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782, 359–799. pont) határozott, megállapítva, hogy a felperes megsértette a Számvevőszék tagjaként betöltött hivatalából eredő kötelezettségeit (lásd a fenti 53. pontot).
195
A jelen ügyben a negyedik jogalap tekintetében a felperes előadja, hogy az e jogalap körébe tartozó tényezőket a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 359–363. és 387–799. pontjában vizsgálta. Ezenkívül ugyanezen ítélet 392., 615–618. és 700. pontjában a Bíróság meghatározta, hogy mikor kell szabályosnak tekinteni valamely kiküldetést vagy napidíjak kifizetését, valamint reprezentációs költségek és a gépkocsivezető – engedélyezésre jogosult tisztviselőként a felperes által aláírt – kiküldetésével kapcsolatos költségek kifizetését. A felperes úgy véli, hogy bár figyelembe kell venni a Bíróság azon megállapításait, amelyek a jelen eljárás szempontjából hasznosnak bizonyulnak, és ezért e hasznosságot esetről esetre értékelni kell, a jelen eljárás nem lehet helye annak, hogy vitassák azt, amit a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) az elé terjesztett iratokra, valamint ténybeli és jogi megállapításaira tekintettel elfogadott.
196
A Számvevőszék arra hivatkozik, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló kereset és a jelen kereset önálló, mindkettőnek sajátos rendeltetése van, így az első az uniós intézmények megfelelő működésének biztosítására irányul, amint arra a Bíróság ezen ítélet 86. pontjában rámutat, míg a második a Számvevőszék visszatéríttetési határozatának megsemmisítése iránti, az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése szerinti keresetnek minősül. A Számvevőszék szerint a jelen kereset keretében a Törvényszék feladata a Számvevőszék által előterjesztett tények értékelése. Hangsúlyozza továbbá, hogy az említett ítéletben a Bíróság egyetlen tevékenységet sem ismert el szabályosnak, és csak azt állapította meg, hogy bizonyos tevékenységek az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljárás szempontjából nem voltak nyilvánvalóan szabálytalanok.
197
A felek ezen érveire tekintettel meg kell vizsgálni, hogy a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló eljárásban végzett értékelés a jelen eljárásban figyelembe vehető‑e, és ha igen, milyen mértékben.
198
E tekintetben mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdése alapján benyújtott kereset – amelynek keretében a Bíróság a felperesre vonatkozó álláspontját kialakította – tárgya eltér a jelen keresettől. Az első ugyanis az e rendelkezés értelmében a Számvevőszék tagjának hivatalából eredő kötelezettségek megsértésének megállapítására és szankció esetleges kiszabására vonatkozik. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljárásnak sajátos rendeltetése van, amennyiben az uniós intézmények megfelelő működésének biztosítására irányul (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 86. pont). Ráadásul ezen eljárás keretében a Bíróság feladata, hogy – mérlegelési mozgásterének teljes körű gyakorlása révén – megvizsgálja, hogy a Számvevőszék érintett tagjának felrótt tények a hivatalából eredő kötelezettségek megszegésének minősülnek‑e (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 87. pont).
199
Ezzel szemben az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján benyújtott és a megtámadott határozat megsemmisítésére irányuló jelen kereset tárgya a jogalap nélkül kifizetett összegek visszatéríttetésének kérdésére vonatkozik. Amint az a fenti 188. pontban kifejtésre került, az e rendelkezésben előírt eljárás az Unió szervei vagy hivatalai által elfogadott jogi aktusok jogszerűsége felülvizsgálatának olyan eljárási útját képezi, amely a rendelkezés második bekezdése értelmében az érintett jogi aktusnak hatáskör hiánya, lényeges eljárási szabályok megsértése, a Szerződések vagy az alkalmazásukra vonatkozó bármely jogi rendelkezés megsértése vagy hatáskörrel való visszaélés miatt történő megsemmisítéséhez vezethet. Ebből következik, hogy ezen eljárás keretében a Törvényszéknek a jelen ügyben azt kell értékelnie, hogy ezen indokok valamelyike indokolja‑e a megtámadott határozatnak a jogszerűség Törvényszék általi vizsgálata keretében történő megsemmisítését, amint arra a fenti 189–193. pont emlékeztetett.
200
A jelen eljárásban továbbá a bizonyítási teher eltér a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló eljárásban alkalmazandó bizonyítási tehertől. A Számvevőszék e keresete keretében a felperes kötelezettségei EUMSZ 286. cikk (6) bekezdése értelmében vett megsértésével kapcsolatos bizonyítási teher a Számvevőszéket terhelte, mivel ez utóbbi nyújtotta be az említett keresetet. Így a Számvevőszéknek bizonyítania kellett, hogy a megállapított szabálytalanságok kellően súlyosak és nyilvánvalóak voltak ahhoz, hogy az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdése értelmében a felperesnek a Számvevőszék tagjaként betöltött hivatalából eredő kötelezettségei megszegésének minősüljenek.
201
Ezzel szemben a jelen kereset keretében, amelyet a felperes indított az EUMSZ 263. cikk alapján, a bizonyítási teher a felperesre hárul (lásd a fenti 193. pontot).
202
Ezenkívül meg kell jegyezni, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság annak megállapításával, hogy a Számvevőszék által hivatkozott első kifogás részben megalapozott, jogilag értékelte a felperes minden egyes olyan tevékenységét, amelyet a Számvevőszék szabálytalannak tekintett. E tekintetben a Bíróság részben megállapította azok szabályszerűségét vagy nyilvánvaló szabálytalanságának hiányát, részben pedig szabálytalanságát vagy nyilvánvaló szabálytalanságát (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 359–798. pont).
203
Ezenfelül rá kell mutatni, hogy a jelen kereset keretében azok a szabálytalanságok, amelyeket a Számvevőszék a megtámadott határozatban a felperessel szemben megállapított, és amelyek a jogalap nélkül az uniós költségvetés terhére elszámolt költségek kifizetésére vonatkoznak, azonosak azokkal, amelyeket a Számvevőszék a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló keresete alátámasztására megjelölt. E két kereset keretében ugyanis e szabálytalanságokat a két keresetlevél mellékletében szereplő ugyanazon táblázat segítségével mutatják be.
204
Mindazonáltal, tekintettel a jelen kereset tárgyának a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló kereset tárgyától elkülönülő jellegére (lásd a fenti 198. és 199. pontot), a bizonyítási teher eltérő jellegére (lásd a fenti 199. pontot), valamint arra, hogy a jelen ügyben az ellenkérelmet, valamint a választ és a viszonválaszt csak ezen ítélet kihirdetését követően nyújtották be, a felek a jelen eljárásban új magyarázatokat, érveket és bizonyítékokat terjeszthettek elő a Számvevőszéket illetően annak alátámasztására, hogy e szabálytalanságok valóban fennálltak, illetve a felperest illetően azok cáfolása céljából.
205
Következésképpen a Törvényszéknek csak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló keresetben és a jelen keresetben egyaránt hivatkozott ugyanazon tények és bizonyítékok fennállása esetén, új magyarázatok és kétségek hiányában kell a jelen ügyben osztania ugyanazt az értékelést, mint amelyet a Bíróság ebben az ítéletben elfogadott.
206
A fentiekre tekintettel a jelen ügyben a felperesnek a behajtási táblázat fenti 184. pontban említett soraiban szereplő megtérítés iránti kérelmekhez kapcsolódó minden egyes tevékenységét értékelni kell a felek által a Törvényszék előtt előadott érvek és magyarázatok fényében, annak meghatározása érdekében, hogy ugyanazt az értékelést kell‑e elfogadni, mint amelyet a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló ügyben elfogadott.
207
A jelen ügyben, mivel az uniós bíróság – amint arra a fenti 191. pont emlékeztet – nem helyettesítheti a saját indokolásával a jogi aktus kibocsátójának indokolását, annak vizsgálata során, hogy a felperes bizonyítani tudja‑e a felmerült költségek szabályszerűségét, a Számvevőszék által a megtámadott határozatban szolgáltatott azon indokokat kell figyelembe venni, amelyek alapján a Számvevőszék úgy ítélte meg, hogy a felperesnél felmerült költségeket jogalap nélkül számolták el az uniós költségvetés terhére. Kizárólag ezen indokokra tekintettel kell megvizsgálni, hogy a felperesnek sikerült‑e azokat megcáfolnia, és bizonyítania e költségek szabályszerűségét.
208
A fenti 177–207. pontban ismertetett észrevételekre tekintettel kell megvizsgálni a bizalomvédelem elvének megsértésére, valamint a felperesnek a behajtási táblázat fenti 184. pontban említett soraiban szereplő megtérítés iránti kérelmekkel kapcsolatos tevékenységeivel kapcsolatos „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogásokat.
209
Mivel a megtámadott határozatban a Számvevőszék a követelés összegeinek minősítése során a költségek három típusát különbözteti meg, nevezetesen először is a kiküldetési költségeket és a napidíjakat, másodszor a reprezentációs költségeket, harmadszor pedig a szolgálati gépjármű használatával és a gépkocsivezető igénybevételével kapcsolatos költségeket, ugyanezt a megközelítést kell követni a Számvevőszék által a felperessel szemben megállapított szabálytalanságok vizsgálatát illetően, amely a felperes azon tevékenységeire korlátozódik, amelyekre a behajtási táblázat fenti 184. pontban említett soraiban szereplő megtérítés iránti kérelmek vonatkoztak.
2) A kiküldetési költségekről és a napidíjakról
210
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló eljárásban a bizalomvédelem elvét illetően a Bíróság jelezte, hogy a Számvevőszék nem róhatja fel a felperesnek, hogy a Számvevőszék elnöke által engedélyezett kiküldetés címén kiküldetési költségek vagy napidíjak kifizetését igényelte olyan kérelem alapján, amely nem mutatott csalárd jelleget, amely nem hallgatott el alapvető információt, és amelynek szabálytalansága nem tűnt nyilvánvalónak (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 380. pont). A Bíróság megállapította, hogy azt a kérdést, hogy a felperes kérésére a Számvevőszék elnöke által kibocsátott kiküldetési rendelvények megalapozhatták‑e az érdekeltnek az érintett kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát, esetről esetre kell értékelni, amely többek között az engedélyezési kérelemben közölt indoknak és a Bíróság elé terjesztett bizonyítékokból következő tényleges kiküldetési célnak az összevetésén alapul.
211
A Bíróság továbbá rögzítette, hogy a kiküldetési költségek megtérítése vagy napidíjak kifizetése iránti kérelmet szabálytalannak kell tekinteni, ha megállapítást nyer, hogy a szóban forgó kiküldetési rendelvény alapján ténylegesen végzett tevékenység nem köthető a felperes feladatainak ellátásához. Kifejtette, hogy e szabálytalanság akkor vehető figyelembe az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt eljárás céljából, ha a kiküldetési rendelvényt csalárd módon szerezték meg, vagy olyan kérelem alapján, amely elhallgat valamely alapvető információt, vagy ha az e tevékenység és e feladatok közötti kapcsolat hiánya nyilvánvaló (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 392. pont).
212
A Bíróságnak a fenti 210. és 211. pontban felidézett megállapításait a jelen eljárásban megfelelően alkalmazni kell. Mindazonáltal a jelen ügyben történő alkalmazásuknak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló eljáráshoz képest figyelembe kell vennie a felek által előterjesztett új érveket és bizonyítékokat, különös tekintettel a felekre háruló eltérő bizonyítási teherre, és a – megtámadott határozatnak az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján történő megsemmisítésére irányuló – jelen kereset eltérő tárgyára, amely a jogalap nélkül kifizetett összegek 2018/1046 rendeletnek megfelelően történő visszatéríttetésének kérdésére vonatkozik.
213
Emlékeztetni kell arra is, hogy a jelen ügyben a kiküldetési rendelvényeket a Számvevőszék elnöke bocsátotta ki a felperes kérésére, az általa szolgáltatott információk figyelembevételével, míg a megtámadott határozatot az OLAF jelentése alapján fogadták el, amely megállapította, hogy a felperes által a kiküldetési rendelvényeiben a Számvevőszéknek megküldött információk nem voltak elegendőek ahhoz, hogy a Számvevőszék elnöke eldönthesse, hogy a tevékenység a Számvevőszék érdekében állt‑e, vagy sem (lásd a fenti 104. pontot). Következésképpen, tekintettel a Számvevőszék vizsgálati jogköreinek az OLAF vizsgálati jogköreihez viszonyított, a fenti 107. pontban megállapított hiányára, a jelen eljárásban az OLAF jelentésének következtetéseit kell figyelembe venni annak értékelése során, hogy a Számvevőszék elnöke által a felperes kérésére kibocsátott valamely kiküldetési rendelvény megalapozhatta‑e a felperesnek az érintett kiküldetés szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát.
214
Ezen értékelés céljából a fenti 193. pontban felidézett bizonyítási teherre tekintettel meg kell vizsgálni, hogy a felperesnek sikerült‑e bizonyítania – szükség esetén az OLAF jelentésében tett megállapítások megkérdőjelezésére alkalmas új bizonyítékok alapján –, hogy valamely kiküldetési rendelvényt nem csalárd módon szerzett meg, vagy olyan kérelem alapján, amely elhallgat valamely lényeges információt, vagy hogy a szóban forgó kiküldetési rendelvény alatt ténylegesen végzett tevékenység a feladatai ellátásához köthető.
i) A politikai vezetőkkel és kabinetjük tagjaival való találkozókra vonatkozó kiküldetésekről
215
A behajtási táblázat fenti 184. pontban említett soraiban szereplő megtérítés iránti kérelmek közül a felperesnek a Számvevőszék által engedélyezett és kiküldetési költségek megtérítéséhez vagy napidíjak kifizetéséhez vezető jelentős számú kérelme politikai vezetőkkel való találkozókhoz kapcsolódott. A behajtási táblázat 1., 7., 19., 41., 43., 59., 92., 97., (részben) 118., 169., 171., 203., 204., 208., 211., 215., 238., 248., (részben) 296., 301., 303., 313., 314., 319. és 320., (részben) 326., (részben) 330., (részben) 331., (részben) 334., 336., (részben) 339., 346., 352., 355., 373. és (részben) 374., 381., (részben) 382., 395. és 402. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmekről van szó.
216
A megtámadott határozatból kitűnik, hogy a Számvevőszék vitatja a felperes említett sorokban szereplő tevékenységeivel kapcsolatban a felperesnél felmerült kiküldetési költségeket vagy napidíjakat, lényegében úgy tekintve, hogy azok nem kapcsolódnak a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz vagy a Számvevőszék munkájához.
217
A felperes úgy véli, hogy a politikai vezetőkkel való találkozói a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz köthetők, így azokat szabályosnak kell tekinteni, és azok megalapozhatják az e szabályszerűségbe vetett jogos bizalmát. A felperes lényegében a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) szereplő értékelésére hivatkozik, rámutatva többek között arra, hogy a Bíróság megállapította, hogy a Számvevőszék valamely tagja feladatainak ellátása magában foglalhat protokollal kapcsolatos tevékenységeket, amelyek többek között arra irányulnak, hogy ismertessék és előmozdítsák a Számvevőszék munkáját, valamint hogy a Számvevőszék érdekében kapcsolatot tartson fenn magas beosztású vezetőkkel. Ezenkívül a felperes megjegyzi, hogy a Bíróság pontosította, hogy az ilyen protokolltevékenységek gyakrabban érinthetik az olyan vezetőket, akik ugyanabból a tagállamból származnak, mint a Számvevőszék érintett tagja. Egyébiránt úgy véli, hogy a jelen eljárás nem teheti lehetővé a Számvevőszék számára annak vitatását, amit a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) az elé terjesztett iratokra, valamint ténybeli és jogi megállapításaira tekintettel elfogadott.
218
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló eljárásban a Bíróság kimondta, hogy azok a kiküldetések, amelyeket a politikai vezetőkkel való találkozás céljából, átlátható módon engedélyeztek, általában nem tekinthetők – a céljuk miatt – nyilvánvalóan szabálytalannak (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 438. pont). Közelebbről, a felperesnek a szóban forgó politikai párt tagjaival való találkozóit illetően a Bíróság ugyanezen eljárás keretében jelezte, hogy a felperes és e politikai párt között megállapított szoros kapcsolatok ezen eljárás keretében nem lehetnek elegendőek egy olyan vélelem felállításához, amely alapján módszeresen következtetni lehet egy politikai vezetővel való találkozóra irányuló kiküldetés nyilvánvalóan szabálytalan jellegére pusztán amiatt, hogy ez utóbbi e politikai párt tagja (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 464. pont). A Bíróság szerint ugyanis, tekintettel többek között az említett párt által a belga politikai életben játszott jelentős szerepre, valamint azon kapcsolatokra, amelyekkel a felperes joggal rendelkezhetett e párton belül a hivatalba lépését megelőző tevékenységei miatt, az ugyanezen párthoz tartozó politikai vezetőket célzó több protokolláris kiküldetés megszervezése nem tekinthető valószerűtlennek (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 465. pont).
219
A Számvevőszék lényegében azzal érvel, hogy az OLAF vizsgálata feltárta az elhallgatás azon különböző eseteit, amelyek lehetővé tették a felperes tevékenységei valódi magánjellegű céljának leplezését. Azt rója fel a felperesnek, hogy rendszeres és intenzív kapcsolatot tartott fenn magas szintű politikai vezetők szűk körével, akik a szóban forgó politikai párt tagjai voltak, amely párthoz a Számvevőszékre történő kinevezése előtt a felperes is tartozott, és akiket a felperes régóta ismert. Álláspontja szerint az ilyen kapcsolatok bejelentés nélküli politikai tevékenységgel függtek össze, vagy mindenesetre nem kapcsolódtak a Számvevőszék tagjakénti feladatok ellátásához.
220
Mivel a felperesnek a jelen eljárásban előadott érvei lényegében csupán a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) végzett értékelésre hivatkoznak, és figyelembe véve a Törvényszéknek a fenti 202–205. pontban megfogalmazott észrevételeit, annak megállapítása érdekében, hogy a fenti 215. pontban említett sorokban szereplő megtérítés iránti kérelmekhez kapcsolódó kiküldetési rendelvények megalapozhatták‑e a felperesnek az érintett kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát, először is meg kell vizsgálni, hogy maga a Számvevőszék ad‑e elő új érveket vagy magyarázatokat az említett kérelmekkel kapcsolatban a Bíróság előtt előadottakhoz képest, igenlő válasz esetén pedig értékelni kell, hogy ezen új tényezőkre tekintettel értékelhető‑e eltérően a szóban forgó kérelmek szabályszerűsége ahhoz képest, amint azt a Bíróság értékelte, vagy a Törvényszéknek a jelen eljárás keretében osztania kell ugyanazt az értékelést, mint amelyet a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott (lásd a fenti 205. pontot).
221
E tekintetben a Számvevőszék a Törvényszék előtt előadott érvelésében nem kizárólag azokra a körülményekre támaszkodik, hogy a szóban forgó kiküldetési rendelvényekben említett politikai vezetők a szóban forgó politikai párt tagjai és a felperes ismerősei voltak. További konkrét magyarázatokkal szolgál ugyanis annak bizonyítása érdekében, hogy a felperesnek a szóban forgó politikai vezetőkkel, e politikai párt tagjaival való találkozói elkülöníthetőek voltak a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataitól, figyelemmel az e találkozók gyakoriságára, valamint arra, hogy a felperes egy korlátozott és azonos körhöz tartozó személyekkel találkozott, amint azt az OLAF vizsgálata feltárta.
222
Elsősorban valóban meg kell jegyezni – anélkül, hogy azt a felperes vitatná –, hogy a felperes a Számvevőszéken betöltött két megbízatása alatt rendszeres kapcsolatot tartott politikai vezetőkkel, akik a szóban forgó politikai párt tagjai voltak.
223
Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a fenti 111. és 112. pontban megállapításra került – a felperes politikai vezetőkkel, a szóban forgó politikai párt tagjaival való találkozóinak e gyakoriságára az OLAF vizsgálata során derült fény. Egyrészt az OLAF megállapította, hogy a felperes a megbízatása alatt legalább 188 alkalommal találkozott belga politikai vezetőkkel, akik főként a szóban forgó politikai párt tagjai voltak. Az OLAF jelentése szerint ez a szám a felperes megtérítés iránti kérelmei tárgyát képező valamennyi találkozó vagy ebéd 24%‑ának felelt meg. Meg kell állapítani, hogy ez a fenti 215. pontban említett valamennyi sorra vonatkozik, a behajtási táblázat 314., 319. és 320. sz. sora kivételével. Másrészt szintén az OLAF állapította meg a belga politikai vezetőkkel való találkozók és a szóban forgó politikai párt igazgatótanácsának heti ülései közötti kapcsolat fennállását. E tekintetben az OLAF jelentéséből kitűnik, hogy az OLAF vizsgálata során beszerezte a 2008. november 17. és 2010. április 29. közötti időszakban tartott 44 ülés jegyzőkönyvét, amelyek feltüntetik e politikai párt igazgatótanácsa tagjainak jelenlétét. Az OLAF megállapította, hogy a felperes 28 ülésen volt jelen.
224
A Bíróság továbbá a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapította, hogy a felperes által a belga politikai vezetőkkel való találkozásra irányulóként bemutatott 42 kiküldetés közvetlenül a felperes feladataival összeegyeztethetetlen politikai tevékenységéhez kapcsolódott, tekintettel arra, hogy azok valójában arra irányultak, hogy lehetővé tegyék számára, hogy részt vegyen a szóban forgó politikai párt elnökségének ülésén vagy az e párt által szervezett fogadásokon (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 442–457. pont). Ehhez hozzá kell tenni továbbá a reprezentációs költségekre vonatkozó tíz megtérítés iránti kérelmet is, amelyeket a Bíróság szabálytalannak tekintett annyiban, amennyiben azok közvetlenül kapcsolódtak a felperes által folytatott politikai tevékenységhez (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 633–637. pont).
225
Végül a fenti 224. pontban említett találkozók kiegészítéseként és a fenti 184. pontban szereplő találkozók között meg kell jegyezni, hogy a felperes kiküldetés vagy reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelem keretében további 64 találkozón vett részt politikai vezetőkkel, továbbra is a szóban forgó politikai párt tagjaival (a behajtási táblázat 19., 23., 24., 27., 41., 43., 57., 59., 65., 66., 89., 92., 96., 97., 111., 116., 118., 168., 169., 171., 183., 184., 190., 203., 204., 208., 211., 215., 218., 236., 238., 248., 257., 276., 281., 293. és 294., 296., 303., 313., 314., 323., 326., 330., 331., 334., 336., 338., 339., 346., 350., 352., 354., 355., 357., 358., 367., 370., 381., 382., 395., 402. és 408. sz. sora). E találkozókhoz hozzáadódnak azok, amelyek politikai vezető kabinetjének valamely tagjával való találkozásra irányultak, azaz a behajtási táblázat 1., 7. és 301. sz. sorában szereplő három találkozó.
226
Másodsorban az ügy irataiból kitűnik, hogy a felperes korlátozott számú politikai vezetővel találkozott, akik mind a szóban forgó politikai párt tagjai voltak, mind nemzeti, mind uniós szinten, és e találkozók túlnyomó többségét a felperes származási régiójában szervezték meg.
227
Meg kell állapítani, hogy a felperes Számvevőszéken betöltött két megbízatása alatt a felperes és korlátozott számú belga politikai vezető, a szóban forgó politikai párt tagjai közötti találkozók gyakorisága azt mutatja, hogy e találkozók sajátos összefüggésbe illeszkedtek, és így olyan alapvető információt jelent, amellyel a Számvevőszék a kiküldetési költségek megtérítése és napidíjak iránti – a felperes által az ilyen találkozókat követően külön‑külön benyújtott – egyes kérelmek jóváhagyásának időpontjában nem rendelkezett. E sajátos összefüggést csak a helyzet OLAF általi alapos vizsgálatát követően lehetett megérteni, amely vizsgálatra az e kiküldetéseknek a Számvevőszék elnöke általi jóváhagyását követően szerzett további információk alapján került sor. Következésképpen ezen alapvető információ elhallgatására figyelemmel a felperes nem hivatkozhat jogos bizalomra a belga politikai vezetőkkel vagy kabinetjük tagjaival – a szóban forgó politikai párt tagjaival – való, a behajtási táblázat 1., 7., 19., 41., 43., 59., 92., 97., (részben) 118., 169., 171., 203., 204., 208., 211., 215., 238., 248., (részben) 296., 301., 303., 313., (részben) 326., (részben) 330., (részben) 331., (részben) 334., 336., (részben) 339., 346., 352., 355., 373. és (részben) 374., 381., (részben) 382., 395. és 402. sz. sorában említett találkozókra vonatkozó kiküldetési rendelvények tekintetében.
228
Ezt a következtetést nem kérdőjelezhetik meg a felperes által előadott érvek.
229
Egyrészt a felperes úgy véli, hogy az azzal a személlyel régóta fennálló ismeretség, akivel találkozott, nyilvánvalóan nem elegendő ahhoz, hogy e találkozót a feladatai ellátásával kapcsolatban nem állónak kelljen tekinteni. A felperes szerint semmi nem tiltja, hogy a Számvevőszék egy tagja általa ismert személyekkel találkozzon. Másrészt lényegében arra mutat rá, hogy a Parlament egy politikai csoportja vezetői kabinetjének egyik tagjával – a behajtási táblázat 1., 7. és 301. sz. sorában szereplő kiküldetések keretében – tizenkét év alatt tartott hét találkozó nyilvánvalóan nem alkalmas annak bizonyítására, hogy az e személlyel való minden találkozó kizárólag politikai célokat szolgált, és azokra következésképpen nem a Számvevőszék tagjaként fennálló feladatainak ellátása során került sor.
230
Kétségtelen, hogy önmagában az a körülmény, hogy valamely találkozóra a felperes által ismert személlyel került sor, nem szükségképpen bizonyítja, hogy az ilyen találkozó nem kapcsolódott a felperes feladatainak ellátásához. Az is igaz, hogy a felperes által valamely személlyel a Számvevőszéken betöltött megbízatásai alatt tartott találkozók száma önmagában nem elegendő annak bizonyításához, hogy minden egyes találkozó a felperes bejelentés nélküli politikai tevékenységére vonatkozott, vagy nem állt kapcsolatban a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival.
231
Mindazonáltal a felperesnek a fenti 227. pontban említett sorokban szereplő megtérítés iránti kérelmeit sajátos összefüggésükben kell értékelni.
232
A fenti 222–226. pontban ugyanis megállapítást nyert, hogy a felperes Számvevőszéken betöltött megbízatásai alatt e találkozók igen gyakoriak voltak, és korlátozott számú személyt érintettek. A korlátozott számú személlyel való találkozók e gyakoriságát a Bíróság azon megállapításának fényében kell értelmezni, amely szerint a felperes a Számvevőszéken betöltött két megbízatása jelentős részében aktív politikai tevékenységet folytatott, amely többek között egy nemzeti politikai párt egyik vezető szervében való közvetlen és rendszeres részvételben nyilvánult meg, amiből a Bíróság azt a következtetést vonta le, hogy az ilyen tevékenység egyértelműen összeegyeztethetetlen a Számvevőszék tagjaként betöltött megbízatással (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 267. és 270. pont).
233
E körülmények között nem tekinthető úgy, hogy a felperes által igen korlátozott számú nemzeti szintű politikai vezetővel – ugyanazon politikai párt tagjaival, amelyhez a Számvevőszék tagjaként történő hivatalba lépését megelőzően a felperes is tartozott – tartott ezen ismétlődő találkozók a Számvevőszék érdekében álltak volna a Számvevőszék munkája előmozdításának biztosítása vagy a feladataihoz kapcsolódó véleménycsere céljából. A Számvevőszék tagjaként fennálló feladatok ilyen módon történő ellátása ugyanis veszélyezteti azon magatartási szabályok tiszteletben tartását, amelyek rá mint egy uniós intézményben magas beosztást betöltő személyre nézve kötelezőek. Amint azt Hogan főtanácsnok a Számvevőszék kontra Pinxten ügyre vonatkozó indítványában (C‑130/19, EU:C:2020:1052) kifejtette, a Számvevőszék tagjainak tiszteletben kell tartaniuk azt az EUMSZ 285. cikkben és EUMSZ 286. cikkben rögzített kötelezettséget, hogy függetlenül, feddhetetlen és tartózkodó módon járnak el, valamint a legszigorúbb pártatlansági és önzetlenségi előírásokat is. A Számvevőszéknek, vagyis az Unió „pénzügyi lelkiismeretének” a tagjai számára ez szükségképpen teljes kőrű felelősséget, ebből következően pedig bizonyos mértékű átláthatóságot jelent az uniós pénzeszközök elköltésének módját illetően (Hogan főtanácsnok Számvevőszék kontra Pinxten ügyre vonatkozó indítványa, C‑130/19, EU:C:2020:1052, 76. pont).
234
Ezen összefüggésre tekintettel kell tehát megállapítani, hogy a politikai vezetőkkel, a szóban forgó politikai párt tagjaival való, a fenti 227. pontban említett sorokban szereplő találkozókra vonatkozó kiküldetések – a felperes által szolgáltatott, az ellenkezőjét bizonyító magyarázatok vagy bizonyítékok hiányában – nem kapcsolódnak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz.
235
A Számvevőszék egyes kifogásai vagy az iratokból nyilvánvalóan kitűnő bizonyos körülmények lehetővé teszik az ilyen kapcsolat hiányának megerősítését.
236
Először is meg kell állapítani, hogy a felperes fenti 227. pontban említett kiküldetései közül a behajtási táblázat 19., 41., 118., 171., 203., 211., 215., 238., 303., 326., 331., 334., 346., 352. és 402. sz. sorában szereplő, hétfői napokon teljesített kiküldetések közvetlenül kapcsolódnak a felperes bejelentés nélküli politikai tevékenységéhez, és összeegyeztethetetlenek a felperes feladataival. Az OLAF ugyanis vizsgálata során megállapította, hogy a szóban forgó politikai párt igazgatótanácsának heti üléseire hétfőnként került sor. Az OLAF arra is rámutatott, hogy egyértelmű, hogy a felperesnek a szóban forgó politikai párt szavazati joggal rendelkező tagjaként betöltött megbízatása 2008 novemberéig szükségessé tette az e heti üléseken való rendszeres jelenlétét. Ezenkívül az OLAF jelentéséből kitűnik, hogy a felperesnek a szóban forgó politikai pártban betöltött, szavazati joggal nem rendelkező tagkénti jogállása, amellyel 2010 áprilisától rendelkezett, szükségessé tette a felperesnek legalább a minden hónap első hétfőjén tartott havi találkozókon való jelenlétét. A felperes nem szolgáltat bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a szóban forgó kiküldetések keretében hétfőnként nem vett részt a szóban forgó politikai párt találkozóin.
237
Másodszor, ami a behajtási táblázat 19. és (részben) 296. sz. sorában szereplő, a felperesnek két parlamenti képviselővel való találkozóira vonatkozó kiküldetéseket illeti, a Számvevőszék azt állítja, hogy e képviselők a Parlament Fejlesztési Bizottságának vagy Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottságának tagjai voltak. Úgy véli, hogy e képviselők feladatai semmilyen kapcsolatban nem álltak a felperes feladataival, akit a számvevőszéki megbízatásai alatt az Unió külkapcsolatokkal, bővítéssel és humanitárius támogatással kapcsolatos kiadásainak ellenőrzésével bíztak meg. Ezenkívül, ami e képviselők egyikét illeti, a Számvevőszék jelzi, hogy korábban ugyanahhoz a politikai párthoz tartozott, mint 2002‑ig a felperes, és hogy a felperessel együtt 2002‑ben rövid ideig egy másik politikai párt alapító tagja volt.
238
Harmadszor, az iratokból kitűnik, hogy a felperes kiküldetési költségek megtérítése vagy napidíjak iránti kérelmet nyújtott be olyan kiküldetések tekintetében, amelyek arra irányultak, hogy viszonylag rövid időn belül többször ugyanazzal a személlyel találkozzon. 2015‑ben ugyanis a felperes találkozói gyakoribbá váltak különösen két politikai vezetővel, a szóban forgó politikai párt tagjaival, amely találkozók a behajtási táblázatnak (részben) a 330., (részben) a 331., (részben) a 334., 336., 346. és 355. sz. sorában szerepelnek. Amikor a felperest a tárgyaláson felszólították, hogy magyarázza meg az e két személlyel való találkozóinak gyakoriságát, a felperes e tekintetben semmilyen indokot nem terjesztett elő. Így, mivel a felperes nem adott magyarázatot arra, hogy miért volt szükség ugyanabban az évben ugyanazon személyt érintő több protokolláris kiküldetésre, a vonatkozó kiadásokat nyilvánvalóan szabálytalannak és így a felperes feladatainak ellátásához nem kapcsolódónak kell tekinteni.
239
Következésképpen a fentiekre tekintettel és a fenti 232. pontban ismertetett összefüggésben úgy kell tekinteni, hogy a politikai vezetőkkel, a szóban forgó politikai párt tagjaival folytatott, a fenti 227. pontban említett sorokban szereplő találkozókra vonatkozó kiküldetések nem kapcsolódnak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként fennálló feladatai ellátásához. Ebből következik, hogy az e találkozókra vonatkozó, a Számvevőszék elnöke által a felperes kérésére kibocsátott kiküldetési rendelvények nem voltak alkalmasak arra, hogy megalapozzák a felperesnek a szóban forgó kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát. Ennélfogva a negyedik jogalapot e kiküldetések tekintetében el kell utasítani.
240
Ezzel szemben a felperesnek a behajtási táblázat 314., 319. és 320. sz. sorában szereplő kiküldetéseit illetően a következőket kell megállapítani.
241
Elsősorban, ami a behajtási táblázat 314. sz. sorában szereplő kiküldetést illeti, a megtámadott határozat részét képező behajtási táblázatból kitűnik, hogy a felperes hivatalos meghívást kapott egy európai politikai párttól, és semmilyen bizonyíték nem állt rendelkezésre a Számvevőszék tevékenységeivel való összefüggést illetően.
242
A felperes úgy véli, hogy a jelen eljárás nem teheti lehetővé a Számvevőszék számára annak vitatását, amit a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) az elé terjesztett iratokra, valamint ténybeli és jogi megállapításaira tekintettel elfogadott (lásd a fenti 217. pontot). E tekintetben meg kell állapítani, hogy a felperes lényegében a Bíróság által ezen ítéletben a behajtási táblázat 314. sz. sorában szereplő vacsorával kapcsolatos reprezentációs költségekre vonatkozóan végzett értékelésre utal.
243
Meg kell jegyezni, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság csak a behajtási táblázat 314. sz. sorában szereplő kiküldetéshez kapcsolódó reprezentációs költségek szabályszerűségéről, vagyis egy európai politikai pártot képviselő parlamenti képviselővel való vacsora szabályszerűségéről foglalt állást. Megállapította ugyanis, hogy mivel a Számvevőszék nem terjesztett elő a szabálytalanság vonatkozásában további indokokat vagy bizonyítékokat, szabályosnak kell tekinteni azon reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmeket, amelyek olyan meghívások címén merültek fel, amelyeket a Parlament tagjaihoz intéztek (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 624. pont).
244
A jelen eljárásban a Számvevőszék szabálytalannak tekinti a behajtási táblázat 314. sz. sorában említett találkozó során felmerült költségeket. E tekintetben emlékeztet arra, hogy a felperes egy politikai párt meghívásának tett eleget, és hogy a szóban forgó kiküldetés másik részét Belgiumban folytatott rekreációs vadászati tevékenység képezte, amelyet a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) szabálytalannak ítélt. Következésképpen a Számvevőszék a Törvényszék előtt új érveket ad elő azokhoz képest, amelyek a Bíróság által ezen ítéletben elvégzett, a fenti 243. pontban felidézett értékelést támasztják alá.
245
A Törvényszék megállapítja, hogy az iratokból kitűnik, hogy az a személy, akivel a felperes találkozott, parlamenti képviselő és a Költségvetési Ellenőrző Bizottság tagja volt. Egyrészt a jelen eljárásban a Számvevőszék nem állítja, hogy e személy a szóban forgó politikai párt tagja volt, vagy hogy a felperes az említett politikai párt meghívásának tett volna eleget. Másrészt a Számvevőszék azon állítását illetően, amely szerint a Bíróság egy rekreációs vadászati tevékenységet szabálytalannak ítélt, meg kell jegyezni, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság szabálytalanként ismerte el a felperes belgiumi vadászatokon való részvételre szóló meghívásokkal kapcsolatos kiküldetéseit, amelyek a behajtási táblázat 315. és 371. sz. sorában szerepelnek. Márpedig e kiküldetések semmilyen kapcsolatban nem állnak a felperesnek egy parlamenti képviselővel tartott, a behajtási táblázat 314. sz. sorában szereplő vacsorájával. Egyrészt az iratokból kitűnik, hogy e vacsorára Brüsszelben, ugyanazon a napon került sor, mint a 315. sz. sorban szereplő kiküldetésre, amely egy belgiumi vadászati tevékenységre vonatkozott, azaz 2014. október 15‑én. Az ügy iratai szerint azonban a 315. sz. sorban szereplő kiküldetés csak 23 óra 00 perckor kezdődött, brüsszeli indulással, és így minden valószínűség szerint csak a 314. sz. sorban szereplő, szóban forgó vacsorát követően kezdődhetett. Így a Számvevőszék nem bizonyítja, hogy a 314. sz. sorban szereplő találkozó napján rekreációs vadászati tevékenységre került sor. Másrészt a 371. sz. sorban szereplő kiküldetésre 2015. november 16‑án, azaz több mint egy évvel a 314. sz. sorban szereplő vacsora után került sor.
246
E körülmények között a Számvevőszéknek a fenti 244. pontban említett pontosításai nem elegendőek ahhoz, hogy a behajtási táblázat 314. sz. sorában szereplő kiküldetést a jelen eljárásban másként lehessen értékelni, mint ahogy azt a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) – a fenti 243. pontban felidézettek szerint – értékelte. Következésképpen a Törvényszék osztja ezt az értékelést a behajtási táblázat 314. sz. sorában szereplő kiküldetési költségek és napidíjak tekintetében, annak ellenére, hogy ez az értékelés csak az említett sorban szereplő kiküldetéshez kapcsolódó reprezentációs költségekre vonatkozott.
247
Következésképpen, mivel a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság lényegében megállapította, hogy a behajtási táblázat 314. sz. sorában szereplő kiküldetéshez kapcsolódó reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmet szabályosnak kell tekinteni (lásd a fenti 243. pontot), meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék elnöke által a felperes kérésére kibocsátott, e kiküldetésre vonatkozó kiküldetési rendelvény megalapozhatta a felperesnek a kiküldetés szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát. Ennélfogva a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni a behajtási táblázat 314. sz. sorában szereplő kiküldetés tekintetében, 96,60 euró összeg vonatkozásában.
248
Másodsorban, ami egy belga miniszter kabinetjének egy tagjával való, a behajtási táblázat 319. és 320. sz. sorában említett találkozót illeti, az e kiküldetéshez kapcsolódó költségek szabálytalanságának vitatása érdekében a felperes lényegében a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) szereplő értékelésére hivatkozik (lásd a fenti 217. pontot).
249
A találkozó szabálytalan jellegének alátámasztása érdekében a Számvevőszék jelzi, hogy a szövetségi közlekedési miniszterrel való találkozóról van szó, amely nem kapcsolódik a felperesnek a Számvevőszék Unió külkapcsolatokkal, bővítéssel és humanitárius támogatással kapcsolatos kiadásainak ellenőrzésével megbízott tagjaként ellátott feladataihoz.
250
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megállapította, hogy a Számvevőszék azon személy esetében, akivel a felperes találkozott, nem jelzi, hogy a szóban forgó politikai párthoz tartozna, és hogy a Számvevőszék mindazonáltal úgy véli, hogy e kiküldetéseket a politikai vagy magánjellegű tevékenységhez kell rendelni az utazási célterülettel való kapcsolatuk miatt. A Bíróság úgy ítélte meg, hogy ez az elem nem elegendő annak megállapításához, hogy az említett kiküldetés jellege szerint nyilvánvalóan szabálytalan (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 470. pont).
251
A fenti 205. pontban megállapítottakra tekintettel, mivel a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló eljárásban és a jelen eljárásban ugyanazokat a tényeket és bizonyítékokat terjesztették elő, át kell venni a Bíróságnak a behajtási táblázat 319. és 320. sz. sorában szereplő kiküldetésre vonatkozó értékelését. Ennélfogva, mivel az említett kiküldetés nyilvánvalóan szabálytalan jellegét a Bíróság előtt nem bizonyították (lásd a fenti 250. pontot), és mivel a Számvevőszék nem állítja, hogy az csalárd jellegű volt vagy alapvető információt hallgatott el, meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék elnöke által a felperes kérésére e tekintetben kibocsátott kiküldetési rendelvény alkalmas volt arra, hogy megalapozza a felperesnek az érintett kiküldetés szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát. Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni a behajtási táblázat 319. és 320. sz. sorában szereplő kiküldetés tekintetében, 96,60 euró összeg vonatkozásában.
ii) A többi kiküldetésről
252
A behajtási táblázat fenti 184. pontban említett soraiban szereplő megtérítés iránti kérelmek közül a kiküldetési költségek megtérítéséhez vagy napidíjak kifizetéséhez vezető azon további kérelmek, amelyeket a Számvevőszék a felperesnek a Számvevőszék tagjaként fennálló feladatai ellátásához nem kapcsolódónak tekintett, a felperesnek a behajtási táblázat 47., 56., 57., 63., 103., 128., 137., 138., 143., (részben) 155., 157., 161., 196., 199., 210., 237., 277., 284., 290., 293. és 294., (részben) 310., (részben) 330., (részben) 331., (részben) 334., 335., (részben) 339., 347., 373. és (részben) 374., 382., 391., 411. és 412. sz. sorában említett tevékenységeihez kapcsolódtak.
253
A politikai vezetőkkel és kabinetjük tagjaival való találkozókra vonatkozó kiküldetésekhez (lásd a fenti 216. pontot) hasonlóan a megtámadott határozatból kitűnik, hogy a Számvevőszék vitatja a felperesnél a fenti 252. pontban említett sorokban szereplő megtérítés iránti kérelmeivel kapcsolatban felmerült kiküldetési költségeket vagy napidíjakat, lényegében úgy tekintve, hogy azok nem kapcsolódnak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz.
254
A felperes úgy véli, hogy a fenti 252. pontban említett sorokban szereplő kiküldetései a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz kapcsolódnak. E tekintetben lényegében a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) szereplő értékelésére hivatkozik, jelezve, hogy azt a jelen eljárásban figyelembe kell venni. Emlékeztet arra, hogy a Számvevőszék a jelen ügyben nem vitathatja azt, amit a Bíróság ebben az ítéletben az elé terjesztett iratokra, valamint ténybeli és jogi megállapításaira tekintettel elfogadott.
255
Elsősorban, ami részben a behajtási táblázat 330., 331. és 334. sz. sorában szereplő kiküldetéseket illeti, meg kell állapítani, hogy a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) nem foglalt állást a felperesnek egy politikai célú flamand egyesület újévi fogadásán (részben a 330. sz. sor) és egy dokumentum Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottsága (COCOBU) előtti bemutatásán való részvételének (részben a 331. sz. sor), valamint a felperes Belgium kubai nagykövetével való találkozójának (részben a 334. sz. sor) a szabályszerűségéről.
256
A 330. és 331. sz. sorban szereplő tevékenységeket illetően a Számvevőszék jelzi, hogy a felperesnek a politikai célú flamand egyesület újévi fogadásán és a dokumentum COCOBU előtti bemutatásán való részvételét a szóban forgó politikai párt egyik tagjával való találkozó követte. A 334. sz. sorban szereplő tevékenységet illetően a Számvevőszék megállapítja, hogy a felperes határidőnaplója az érintett napon nem említ Belgium kubai nagykövetével való találkozót, és hogy mindenesetre ez az esetleges találkozó nem kapcsolódhatott a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz, mivel a Számvevőszék nem tervezett ellenőrzési kiküldetést Kubába.
257
A felperes semmilyen észrevételt nem terjeszt elő a Számvevőszék ezen állításaival kapcsolatban, noha a jelen eljárásban neki kell bizonyítania (lásd a fenti 193. pontot), hogy a szóban forgó kiküldetési költségek uniós költségvetésből történő kifizetése igazolt volt, és hogy a megtámadott határozat jogellenes, mivel e költségeket jogalap nélkül kifizetettnek tekintette.
258
E körülmények között úgy kell tekinteni, hogy a behajtási táblázatnak részben a 330., 331. és 334. sz. sorában szereplő kiküldetések nem kapcsolódnak a felperes Számvevőszék tagjaként fennálló feladatainak ellátásához. Ebből következik, hogy az e kiküldetésekre vonatkozó, a Számvevőszék elnöke által a felperes kérésére kibocsátott kiküldetési rendelvények nem voltak alkalmasak arra, hogy megalapozzák a felperesnek a szóban forgó kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát. Ennélfogva a negyedik jogalapot e kiküldetések tekintetében el kell utasítani.
259
Másodsorban, a behajtási táblázat 293. és 294. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapította, hogy a Számvevőszék e kiküldetéssel kapcsolatos kifogásait el kell utasítani annyiban, amennyiben a Számvevőszék által a felperesnek felrótt szabálytalanság a felperes menthető tévedésének tekinthető. A Bíróság szerint, noha a felperes határidőnaplójában szereplő bejegyzésre tekintettel megalapozottnak tűnik a Számvevőszék azon állítása, amely szerint e kiküldetést az azt igazoló találkozó törlése ellenére fenntartották, az ezzel kapcsolatos csalás fennállása nem bizonyított, mivel az eredetileg az említett kiküldetés végrehajtására előírt időpontban egy, a Számvevőszéken bejelentett ebéd zajlott (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 579. pont).
260
A jelen ügyben a Számvevőszék emlékeztet arra, hogy a behajtási táblázat 293. és 294. sz. sorában szereplő kiküldetéshez kapcsolódó találkozót törölték, és a felperes ahelyett egy ebédet ajánlott fel a szóban forgó politikai párt három tagjának.
261
Figyelemmel a felperesnek a politikai vezetőkkel, a szóban forgó politikai párt tagjaival fennálló kapcsolataira, amelyeket a Törvényszék úgy tekintett, hogy azok nem kapcsolódnak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz (lásd a fenti 232–234. és 239. pontot), a behajtási táblázat 293. és 294. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően ugyanazt a következtetést kell levonni, mint amely a fenti 227. pontban szerepel.
262
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a felperes és a szóban forgó politikai párt tagjai közötti kapcsolatok összefüggése olyan alapvető információnak minősül, amelyet a Számvevőszék elnöke a kiküldetési költségek megtérítése és napidíjak iránti szóban forgó kérelem jóváhagyásának időpontjában nem ismerhetett. Az ilyen alapvető információ elhallgatására figyelemmel a felperes nem hivatkozhat jogos bizalomra azon kiküldetési rendelvény tekintetében, amely egy törölt és a szóban forgó politikai párt három tagjával tartott ebéddel helyettesített találkozóra vonatkozott. Következésképpen a negyedik jogalapot el kell utasítani a behajtási táblázat 293. és 294. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően.
263
Harmadsorban, a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság lényegében úgy ítélte meg, hogy a fenti 252. pontban említett sorokban, vagyis a behajtási táblázat 56., 57., 63., 128., 137., 138., 143., (részben) 155., 196., 199., 277., 284., 290., (részben) 310., 335., (részben) 339., 347., 373. és (részben) 374., 382., 391., 411. és 412. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmek túlnyomó többsége nem tekinthető nyilvánvalóan szabálytalannak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz képest (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 498–501., 515., 534–536., 558., 559., 561–563., 567–576. és 579. pont).
264
A jelen ügyben a felperes lényegében a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) azzal a kérdéssel kapcsolatban végzett értékelésére hivatkozik, hogy a fenti 263. pontban említett sorokban szereplő megtérítés iránti kérelmekhez kapcsolódó kiküldetési rendelvények megalapozhatták‑e az érintett kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát. Ezért ugyanazt az érvelést kell alkalmazni, mint amely a fenti 220. pontban szerepel. Következésképpen meg kell vizsgálni, hogy a Számvevőszék ad‑e elő új pontosításokat és érveket az e kérelmekkel kapcsolatban a Bíróság előtt előadottakhoz képest, igenlő válasz esetén pedig értékelni kell, hogy e tényezőkre tekintettel eltérően kell‑e értékelni az említett kérelmeket, mint ahogy azokat a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) értékelte (lásd a fenti 205. pontot).
– A behajtási táblázat 56., 138., 196., 284. és 382. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
265
Ami a felperesnek a behajtási táblázat 56., 138., 196., 284. és 382. sz. sorában szereplő, diplomatákkal és vállalkozókkal való találkozóira vonatkozó kiküldetési rendelvényeket illeti, a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapította, hogy a Számvevőszék, amely a bizonyítási terhet viselte, nem bizonyította a jogilag megkövetelt módon, hogy a kiküldetések, amelyek során ezek a költségek felmerültek, magánjellegűek voltak. A Bíróság szerint a diplomatákkal és vállalkozókkal való találkozásokhoz kapcsolódó ezen kiküldetések főszabály szerint kötődhettek a Számvevőszéknek az Unió külkapcsolatokért felelős kamarájába beosztott tagjának feladataihoz (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 569–575. pont).
266
Ami a behajtási táblázat 138., 196. és 382. sz. sorában szereplő kiküldetéseket illeti, amelyek célja az volt, hogy lehetővé tegyék flamand vállalkozók számára, hogy külföldön szolgálatot teljesítő belga diplomatákkal találkozhassanak, a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság úgy ítélte meg, hogy az ilyen találkozók alkalmat adhattak a Számvevőszéket érintő témákról való véleménycserére, valamint a Számvevőszék munkájának a magas rangú nemzeti tisztviselők előtti ismertetésére és előmozdítására. A Bíróság szerint az, hogy az említett találkozókat egy olyan szervezet rendezi meg, amelynek célja a flamand érdekek előmozdítása Brüsszelben, önmagában nem elegendő a szóban forgó kiküldetések szabálytalanságának megállapításához (lásd ebben az értelemben: 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 573. pont).
267
Amint az a fenti 116. pontban megállapítást nyert, a megtámadott határozat részét képező behajtási táblázat az OLAF jelentésére, különösen annak 5., 18., 29. és 37. oldalára hivatkozva jelzi, hogy a behajtási táblázat 138. és 196. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmek egy, a flamand vállalkozások brüsszeli jelenlétének erősítése érdekében tevékenykedő körtől származó hivatalos meghívásokra hivatkoznak, amely kör annak érdekében szervez találkozókat, hogy lehetővé tegye flamand vállalkozók számára, hogy külföldön szolgálatot teljesítő belga diplomatákkal találkozhassanak, és hogy ezek nem kapcsolódtak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz. Ugyanezt a megállapítást teszi a behajtási táblázat 382. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmet illetően is.
268
A jelen eljárásban a Számvevőszék emlékeztet a behajtási táblázat 138., 196. és 382. sz. sorában szereplő tevékenységek – fenti 267. pontban felidézett – tárgyára. Ezenkívül azt állítja, hogy a Bíróságnak a fenti 266. pontban kifejtett következtetése – vagyis az, hogy az ilyen tevékenységek alkalmat kellett, hogy adjanak a Számvevőszéket érintő témákról való véleménycserére, valamint a Számvevőszék munkájának a magas rangú nemzeti tisztviselők előtti ismertetésére és előmozdítására – a Számvevőszék tagjának a Számvevőszéken kívüli valamely személlyel való bármely találkozójára vonatkozik.
269
E tekintetben az ilyen érv önmagában nem lehet elegendő annak megcáfolásához, amit a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapított, vagyis egyrészt azt, hogy nem vitatott, hogy egy minden évben Brüsszelben rendezett „diplomáciai vacsorára” nagy számú belga diplomatát hívtak össze, és másrészt azt, hogy a diplomatákkal való találkozások főszabály szerint kötődhettek a Számvevőszéknek az Unió külkapcsolatokért felelős kamarájába beosztott tagjának feladataihoz (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 569. és 573. pont).
270
Következésképpen, ami a behajtási táblázat 138., 196. és 382. sz. sorában szereplő kiküldetéseket illeti, a jelen ügyben át kell venni a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) e tekintetben végzett – a fenti 265., 266. és 269. pontban felidézett – értékelést, és e kiküldetéseket főszabály szerint nem szabálytalannak kell tekinteni.
271
Ezzel szemben nem ez a helyzet a behajtási táblázat 56. és 284. sz. sorában szereplő kiküldetéseket illetően.
272
Ami a behajtási táblázat 56. sz. sorában szereplő kiküldetést illeti, amely egy, 2009. július 6‑án az Oroszországi Föderáció egy diplomatájával tartott munkaebédre vonatkozott, és amely a Számvevőszék által a megtámadott határozat részét képező behajtási táblázatban adott magyarázatok szerint az ezen országban gyermeket örökbe fogadni kívánó harmadik személyek érdekében végzett közvetítéshez kapcsolódott, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a Számvevőszék által benyújtott iratok, amelyek több hónappal e kiküldetés időpontját követően keletkeztek, és amelyek sem erre az ebédre, sem valamely korábban bekövetkezett tényre nem utalnak, nem tették lehetővé annak bizonyossággal történő megállapítását, hogy annak a felperes feladataitól független célja volt (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 570. és 571. pont).
273
A jelen eljárásban a Számvevőszék az iratokra hivatkozik, amelyek között szerepel egy, az OLAF jelentéséből származó kivonat, amely az Oroszországi Föderáció egy diplomatájával tartott e találkozóra vonatkozik. Amint az a fenti 122. pontban megállapításra került, az OLAF vizsgálata során az említett találkozót magánjellegűnek tekintette. Megállapította, hogy a felperes e diplomával egy orosz gyermek belga család általi örökbefogadásával kapcsolatos kérdés miatt találkozott. Az OLAF jelentése szerint a felperes digitális naptárában szereplő egy megjegyzés az örökbefogadási ügyben felmerült nehézségekre utalt, és a szóban forgó konzul kész volt segítséget nyújtani a szükséges alakiságok teljesítésében és a felmerült probléma megoldásában. Ezenkívül az OLAF jelezte, hogy a felperes 2009. június 22‑én, majd július 6‑án ismét találkozott ugyanezzel a diplomatával, és hogy a kiküldetési rendelvényeken „a [diplomatával] való találkozó” megjegyzés szerepelt, e találkozók tényleges tárgyának említése nélkül.
274
A Számvevőszék is azt állítja, hogy e találkozó célja az volt, hogy megkönnyítsen egy orosz állampolgárságú gyermek örökbefogadására irányuló eljárást egy belga állampolgárságú házaspár számára, ami bizonyítja annak magánjellegét. E kiküldetés kontextusára hivatkozik, jelezve, hogy azt egy másik „költségtérítés és napidíj nélküli” kiküldetés előzte meg, amelyre két héttel korábban, 2009. június 22‑én került sor, és hogy azokat 2009. november 30‑án újabb kapcsolatfelvétel követte. A Számvevőszék szerint az a tény, hogy e két kapcsolatfelvétel tekintetében a felperes nem kért költségtérítéssel és napidíjjal járó kiküldetési rendelvényt, azt mutatja, hogy azok a szóban forgó házaspár magán‑ és családi életére vonatkoztak.
275
Meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék által tett pontosításokra tekintettel kétség merül fel e kiküldetés szabályszerűségét illetően. A Számvevőszék annak megállapítása érdekében, hogy kétség merül fel a szóban forgó kiküldetés szabályszerűségét illetően, többek között a felperes és az Oroszországi Föderáció ugyanazon diplomatája közötti találkozók gyakoriságára támaszkodik, amely találkozókra igen rövid idő alatt, a megelőző és az azt követő években való találkozók nélkül került sor, és azokhoz ugyanebben az időszakban egy baráti házaspár érdekében egy gyermek örökbefogadására irányuló konkrét eljárással kapcsolatban folytatott elektronikus levélváltás kapcsolódott.
276
Következésképpen, mivel kétség merül fel a felperesnek megtérített összegek szabályszerűségét illetően, a bizonyítási teher a felperesre hárul annak bizonyítása érdekében, hogy a szóban forgó költségek az alkalmazandó szabályok tiszteletben tartása mellett merültek fel nála (lásd a fenti 193. pontot). A felperes azonban a jelen ügyben nem terjesztett elő olyan új bizonyítékokat, amelyek alkalmasak lennének e kétség eloszlatására.
277
Ami a behajtási táblázat 284. sz. sorában szereplő kiküldetést illeti, amely a Belga Királyság franciaországi nagykövetével való ebédre vonatkozik, a Számvevőszék által tett pontosításokra tekintettel e kiküldetés szabályszerűsége szintén kétséges. E kiküldetést illetően a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapította, hogy ezen ebéd magánjellege, amennyiben a Számvevőszék az e nagykövet és a felperes közötti baráti kapcsolatra és a többi meghívott vendég kilétére hivatkozott, önmagában nem bizonyított olyan körülmény hiányában, amelyből a Bíróság megismerhetné az említett ebéd célját, ugyanakkor önmagában az ilyen kapcsolat megléte semmiképpen nem elegendő annak kizárásához, hogy ugyanezen ebéd szakmai vetülettel rendelkezhet (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 575. pont).
278
A jelen eljárásban a felperes semmilyen új bizonyítékot nem terjeszt elő. Ami a Számvevőszéket illeti, az eltérő megfogalmazással ismét kifejti, hogy a behajtási táblázat 284. sz. sorában szereplő kiküldetés magánjellegű volt. Pontosítja, hogy a Belga Királyság franciaországi nagykövete általi, öt személynek – köztük a felperesnek és feleségének – szóló meghívásról volt szó, amely borkóstoló céljából a nagykövet párizsi lakóhelyén töltendő hétvégére vonatkozott. Megjegyzi, hogy e kiküldetés keretében a felperes fizette az ebédet, és valamennyi vendég nevében virágcsokor szállítását szervezte meg. Hangsúlyozza, hogy bizonyítékok támasztják alá, hogy a felperes a nagykövetnek és feleségének szánt hivatalos ajándékként egy nyakkendőt és egy sálat is kért és kapott is a Számvevőszéktől.
279
A Számvevőszék a behajtási táblázat 284. sz. sorában szereplő kiküldetés magánjellegét a felperes által ugyanazon öt személlyel korábban folytatott és a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) szabálytalannak ítélt tevékenységre hivatkozva is igazolja. Ezenkívül a Számvevőszék az ügy irataira hivatkozik, amelyek között szerepel többek között az OLAF jelentésének egy kivonata, amely a felperes e tevékenységét „[ü]zletembereknél és ismerősöknél magánjellegű okokból tett udvariassági látogatások[hoz]” kapcsolja.
280
A Számvevőszék által tett pontosítások hihetőnek bizonyulnak. Olyan találkozóról volt ugyanis szó, amelyre igen rövid időn belül ugyanazon személyekkel, azonos meghívás alapján került sor, mint akik esetében egy másik, a behajtási táblázat 268. sz. sorának tárgyát képező találkozót a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) szabálytalannak ítélt, mivel az egy szőlőbirtokkal szomszédos étteremben szervezett vacsorára vonatkozott, miközben több elektronikus levél arra utalt, hogy a felperes, valamint a meghívott vendége e területre utazásának célja e szőlőbirtok meglátogatása volt (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 659. pont). E körülmények alapján megállapítható, hogy kétség merül fel a behajtási táblázat 284. sz. sorában szereplő kiküldetés szabályszerűségét illetően.
281
Mivel a felperes a jelen ügyben nem tudja bizonyítani, hogy a behajtási táblázat 56. és 284. sz. sorában szereplő kiküldetések szakmai célokat követtek, az e kiküldetések szabályszerűségét illetően továbbra is fennálló kétség miatt az említett sorokban szereplő találkozókat a felperes Számvevőszék tagjaként fennálló feladatai ellátásához nem kapcsolódónak, és így szabálytalannak kell tekinteni. Ebből következik, hogy az e találkozókra vonatkozó, a Számvevőszék elnöke által a felperes kérésére kibocsátott kiküldetési rendelvények nem voltak alkalmasak arra, hogy megalapozzák a felperesnek a szóban forgó kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát. Következésképpen a negyedik jogalapot el kell utasítani az 56. és 284. sz. sorban említett kiküldetések költségeit illetően.
– A behajtási táblázat 57. és 391. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
282
Ami a felperesnek a Bizottság egy tagjával való, a behajtási táblázat 57. és 391. sz. sorában említett találkozóira vonatkozó kiküldetési rendelvényeket illeti, a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a Számvevőszék által előterjesztett bizonyítékok nem elegendőek a Számvevőszék által e két kiküldetés tekintetében hivatkozott szabálytalanság bizonyításához. A Bíróság megállapította, hogy nem vitatott, hogy egy ilyen találkozó főszabály szerint kapcsolódhatott a Számvevőszék valamely tagja feladatainak ellátásához (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 561. pont).
283
A behajtási táblázat 57. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően a Bíróság megállapította, hogy nem bizonyított a Számvevőszék azon állításának megalapozottsága, amely szerint ez a kiküldetés valójában egy olyan zenei fesztivál megrendezéséhez kötődött, amelyhez a felperesnek magánérdeke fűződött. A Bíróság kifejtette, hogy erre a kiküldetésre 2009. július 13‑án került sor, míg az e fesztivállal kapcsolatos, a Számvevőszék által benyújtott elektronikus levelek a 2011. évre vonatkozó, 2011. szeptemberi és októberi időponthoz kapcsolódó támogatásra vonatkoznak. Ráadásul a Bíróság szerint az említett kiküldetés és e támogatás közötti kapcsolat annál is kevésbé tűnt valószínűnek, mivel a Bizottság érintett tagjának megbízatásai közé csak 2010. február 10‑től került a kulturális terület (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 562. és 563. pont).
284
A jelen eljárásban a Számvevőszék az ügy irataira hivatkozik, amelyek között szerepel többek között az OLAF jelentésének egy kivonata, amelyből kitűnik, hogy a Bizottság egy tagjával való, a behajtási táblázat 57. sz. sorában szereplő találkozó egy, a fiatalokat célzó európai zenei fesztiválhoz kapcsolódott. Úgy véli, hogy e kapcsolat lehetővé tette a felperes számára, hogy két évvel később személyesen eljárjon annak érdekében, hogy támogatásban részesüljön egy olyan egyesület, amely a 2019‑ben a felperes származása szerinti településsel – amelynek a felperes polgármestere volt – egyesülő településen folytatta tevékenységét, amely település egy, a fiatalokat célzó európai zenei fesztivált szervezett. Ezeket a körülményeket a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) már megvizsgálta, amint azt a fenti 283. pont is mutatja.
285
Ezenkívül a Számvevőszék arra hivatkozik, hogy a behajtási táblázat 57. sz. sorában szereplő kiküldetés szabálytalan, mivel nincs kapcsolat egyrészt a felperes által ellátott ellenőrzési feladatok, másrészt pedig a Bizottság szóban forgó tagjának feladatai között, aki a tényállás idején az egészségügyi portfólióval rendelkezett.
286
Mindazonáltal, még ha úgy is lehetne tekinteni, hogy a külkapcsolatokat, a bővítést és a humanitárius támogatást érintő kérdések, amely területekkel a felperes a megbízatásai alatt közvetlenül meg volt bízva (lásd a fenti 32. pontot), nem köthetők az egészségügyi területhez, ez a puszta tény önmagában – a szóban forgó tények közötti időbeli eltérésre és a konkrét bizonyítékok hiányára figyelemmel – nem elegendő ahhoz, hogy a behajtási táblázat 57. sz. sorában szereplő kiküldetést a jelen eljárásban eltérően lehessen értékelni, mint ahogy azt a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) – a fenti 282. és 283. pontban felidézetteknek megfelelően – tette, ezért meg kell állapítani, hogy a behajtási táblázat 57. sz. sorában szereplő kiküldetés nem szabálytalan.
287
A behajtási táblázat 391. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapította, hogy a Számvevőszék semmilyen konkrét iratot nem terjesztett elő azon állítás alátámasztására, amely szerint ez a kiküldetés egy „magánebédet” érintett. A Bíróság szerint az a végeredményben nem bizonyított körülmény, hogy a Bizottság érintett tagja a felperes vadásztársa, önmagában nem teszi lehetővé a szóban forgó ebéd magánjellegének megállapítását. Ezenkívül az a tény, hogy egy, az európai földtulajdonosok szervezetének vezetője is részt vett ezen az ebéden, a Bíróság szerint szintén nem alkalmas a Számvevőszék álláspontja megalapozottságának bizonyítására, annál is inkább, mivel nem vitatott, hogy azon vendégek listáját, akiket erre a Bizottság székhelyén tartott ebédre meghívtak, nem a felperes állította össze (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 564. és 565. pont).
288
A jelen ügyben a Számvevőszék valószínűsítő körülmények olyan csoportjára hivatkozik, amely alkalmas a behajtási táblázat 391. sz. sorában szereplő találkozó magánjellegének bizonyítására, figyelemmel arra, hogy két házastárs is jelen volt, ami ellentétes lehet a szakmai jellegű megbeszélések bizalmas jellegével, az ugyanazon öt személlyel való más találkozók fennállására, amelyeket a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) magánjellegűnek tekintett, valamint a Bizottság tagja és a felperes vadászat iránti, bizonyított közös érdeklődésére.
289
Mindenekelőtt, ami a szóban forgó találkozónak az OLAF által a jelentésében megállapított magánjellegét, valamint azt a körülményt illeti, hogy a Bizottság érintett tagja és a felperes egyaránt érdeklődött a vadászat iránt, ezeket az állításokat a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) már megvizsgálta, amint azt a fenti 287. pont is tanúsítja.
290
A két házastárs jelenlétét illetően továbbá a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) emlékeztetett arra, hogy a 2004. április 22‑i feljegyzés kifejezetten előírta, hogy a Számvevőszék tagjai házastársainak és élettársainak, valamint a meghívott vendégeik házastársainak és élettársainak módjukban állt részt venni azokon a rendezvényeken, amelyek tekintetében reprezentációs és fogadási költségeket számoltak el (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 611. pont).
291
Végül, ami az ugyanazon öt személlyel való, a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) magánjellegűnek ítélt többi találkozót illeti, a Számvevőszék a behajtási táblázat 376. sz. sorában szereplő tevékenységre hivatkozik. Ezáltal a Számvevőszék a Bíróság által ezen ítéletben vizsgált, a fenti 287. pontban szereplő érvekhez képest új érvet terjeszt elő.
292
Mindazonáltal e tekintetben elegendő megjegyezni, hogy a behajtási táblázat 376. sz. sorában szereplő tevékenység olyan személyeket érintett, akik nem mind voltak jelen a behajtási táblázat 391. sz. sorában szereplő tevékenység keretében vizsgált ebéden.
293
Ennélfogva a Számvevőszék által szolgáltatott és a fenti 291. pontban említett új magyarázatok nem elegendőek ahhoz, hogy a behajtási táblázat 391. sz. sorában szereplő kiküldetést másként lehessen értékelni, mint ahogy azt a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) – a fenti 282., 287., 290. és 292. pontban felidézettek szerint – értékelte, ezért ezt a kiküldetést a jelen eljárás keretében szabálytalannak kell tekinteni.
– A behajtási táblázat 137., 143., (részben) 155. és 290. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
294
Ami a behajtási táblázat 137., 143., (részben) 155. és 290. sz. sorában szereplő, a felperesnek a belga vállalkozások szövetségének elnökével való találkozásaival és az e szövetség által szervezett fórumokon való részvételével kapcsolatos kiküldetéseket illeti, a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapította, hogy a vállalkozások nemzeti jelentőségű szövetségei tekintetében elismert fontos szerep azt jelenti, hogy ezeket a kiküldetéseket nem lehet nyilvánvalóan szabálytalannak tekinteni (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 515. pont).
295
A jelen eljárásban a Számvevőszék az ügy irataira hivatkozik, amelyek között szerepel többek között az OLAF jelentésének egy kivonata, amelyből kitűnik, hogy e kapcsolatok többsége helyi szervezeteket érintett, így a felperes származási régiójának kereskedelmi és iparkamaráját, egy, a felperes származási helye szerinti ipari csoportot és egy helyi munkáltatói szövetséget, amelyek tevékenységi köre a felperes származási régiójára korlátozódott (lásd még a fenti 116. pontot). E tekintetben meg kell állapítani, hogy az OLAF jelentésének e kivonatát a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló eljárásban elemezte, és hogy a behajtási táblázat 137., 143., (részben) 155. és 290. sz. sorában szereplő kiküldetések nem a felperes származási régiójának helyi szervezeteivel, hanem a belga vállalkozások nemzeti jelentőségű szövetségével való találkozókra vonatkoztak.
296
Ami a felperesnek a belga vállalkozások szövetségének elnökével való, a behajtási táblázat 137. és 143. sz. sorában szereplő találkozóit illeti, a Számvevőszék a jelen ügyben pontosítja, hogy azok két okból nyilvánvalóan nem kapcsolódnak a Számvevőszék tevékenységeihez. Egyrészt ezekre csupán négy hetes időközzel került sor, az egyikre 2011. január 24‑én, a másikra pedig 2011. február 21‑én. Másrészt olyan időszakról van szó, amelynek során az a személy, akivel a felperes találkozott, lemondott e szövetség elnöki posztjáról. A Számvevőszék kifejti, hogy 2011. január végén a sajtóban bejelentették, hogy e személyt egy másik személy váltja majd fel.
297
Mindazonáltal a Bíróságnak a fenti 294. pontban kifejtett megállapítására tekintettel e két ok nem elegendő ahhoz, hogy kétséget ébresszen a szóban forgó találkozók magánjellegét illetően, valamint ahhoz, hogy a behajtási táblázat 137. és 143. sz. sorában szereplő kiküldetéseket a jelen eljárásban eltérően lehessen értékelni, mint ahogy azokat a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) értékelte.
298
Ami a behajtási táblázat (részben) 155. és 290. sz. sorában szereplő kiküldetéseket illeti, a Számvevőszék úgy véli, hogy kizárólag a szolgálati érdekből végzett tevékenység igazolhat kiküldetési rendelvényt és igazolhatja a kapcsolódó költségek megtérítését. Álláspontja szerint a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) alkalmazott, a szervezetek regionális vagy nemzeti jelentősége szerinti különbségtétel nem felel meg e követelménynek. Közelebbről, a 155. sz. sorban szereplő kiküldetés körébe tartozó tevékenységet illetően a Számvevőszék rámutat, hogy lobbitevékenységről van szó, amely nem szolgálhatja a Számvevőszéknek, vagyis az Unió külső ellenőrének érdekeit és tevékenységeit. Hozzáteszi továbbá, hogy a felperes azokon nem felszólalóként vett részt.
299
Meg kell állapítani, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság nem csak a vállalkozások nemzeti jelentőségű szövetségeinek fontos szerepét ismerte el. Arra is rámutatott, hogy a civil társadalmat képviselő szervezetek kifejthetik az intézmények működésére vonatkozó azon álláspontokat, amelyeket a Számvevőszék az e működésére vonatkozó jelentések elkészítésekor figyelembe vehet (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 504. pont). Ebből következik, hogy nem kizárt, hogy a belga vállalkozások szövetsége által szervezett fórumokon való részvétel a Számvevőszék érdekeit és tevékenységeit szolgálhatja. E következtetést nem kérdőjelezheti meg az a tény, hogy a felperes azokon nem felszólalóként vett részt. A civil társadalmat képviselő szervezetek által kifejtett álláspontok figyelembevétele ugyanis több – aktív vagy passzív – formát ölthet.
300
Ennélfogva a fenti 298. pontban említett érvek nem elegendőek ahhoz, hogy a behajtási táblázat (részben) 155. és 290. sz. sorában szereplő kiküldetéseket a jelen eljárásban másként lehessen értékelni, mint ahogy azokat a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) – a fenti 294. és 299. pontban felidézettek szerint – értékelte. E körülmények között az e sorokban szereplő kiküldetéseket nem szabálytalannak kell tekinteni.
– A behajtási táblázat 47., 103., 157., 161., 199., 210., 237., 277., (részben) 339., 373. és (részben) 374. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
301
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság a behajtási táblázat 47., 103., 157., 161., 199., 210., 237., 277., (részben) 339., 373. és (részben) 374. sz. sorában szereplő kiküldetéseket illetően megállapította, hogy nem lehet úgy tekinteni, hogy a nemzetközi könyvvizsgáló cégek vezetőivel való találkozásra irányuló kiküldetések nyilvánvalóan szabálytalanok (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 494. pont). A Számvevőszék arra alapított érvére válaszul, hogy ezeket a kapcsolatokat közbeszerzési szerződések vagy továbbképzési tevékenységek keretei között kell megvalósítani, a Bíróság megállapította, hogy ezen elveket nem írják elő a Számvevőszék által hivatkozott belső szabályok, és nem felelnek meg a felperes kiküldetési rendelvényeiből kitűnő intézményi gyakorlatnak (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 497. pont).
302
Közelebbről, ami a behajtási táblázat 199. sz. sorában szereplő kiküldetést illeti, amellyel kapcsolatban a Számvevőszék azt állította, hogy annak valódi célja a felperes egyik gyermekét érdeklő állásajánlat megvitatása volt, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a Számvevőszék által benyújtott iratok nem teszik lehetővé annak jogilag megkövetelt módon történő bizonyítását, hogy e találkozót e célból szervezték, vagy hogy az elsősorban a felperes családi érdekeire vonatkozott, következésképpen pedig nem alkalmasak e kiküldetés nyilvánvaló szabálytalanságának alátámasztására sem. A Bíróság elismerte, hogy kétségtelen, hogy a Számvevőszék által közölt elektronikus levelekből kitűnik, hogy az a személy, akivel a felperes az említett kiküldetés során találkozott, a vele való megbeszélést követően megkapta a felperes egyik gyermekének önéletrajzát és beszámolt e gyermek lehetséges foglalkoztatási kilátásairól. Mindazonáltal nem tűnt valószerűtlennek a felperes által szolgáltatott azon igazolás, amely szerint egy munkaebédet kísérhetnek informálisabb beszélgetések is, különösképpen a vendégek családi helyzetéről, amelyek magyarázatul szolgálhatnak ezen elektronikus levelekre (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 500. és 501. pont).
303
A jelen eljárásban a Számvevőszék emlékeztet arra, hogy a nemzetközi magán könyvvizsgáló cégekkel való kapcsolatokat a magánjogi gazdasági szereplőkkel fenntartott kapcsolatokhoz hasonlóan közbeszerzési szerződések keretei között kell megvalósítani. Ami közelebbről a behajtási táblázat 199. sz. sorában szereplő találkozót illeti, a Számvevőszék kifejti, hogy jelentésében az OLAF úgy ítélte meg, hogy e találkozó magánjellegű, mivel azt a felperes és azon személy közötti elektronikus levélváltás követte, akivel a felperes találkozott, amelynek során e személy megkapta a felperes egyik gyermekének önéletrajzát és beszámolt e gyermek lehetséges foglalkoztatási kilátásairól. Ezekkel az érvekkel a Számvevőszék a jelen eljárásban semmi újat nem tesz hozzá a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló ügyben általa a Bíróság előtt előadott, a fenti 301. és 302. pontban szereplő érvekhez.
304
Márpedig, amint az a fenti 301. és 302. pontban kifejtésre került, a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megállapította, hogy a Számvevőszék által benyújtott iratok nem teszik lehetővé annak jogilag megkövetelt módon történő bizonyítását, hogy a 199. sz. sorban említett találkozót magáncélból szervezték, és hogy az elsősorban a felperes családi érdekeire vonatkozott, míg nem lehet úgy tekinteni, hogy a nemzetközi könyvvizsgáló cégek vezetőivel való találkozásra irányuló kiküldetések nyilvánvalóan szabálytalanok lettek volna.
305
Következésképpen a fenti 303. pontban említett érvek nem elegendőek ahhoz, hogy a behajtási táblázat 47., 103., 157., 161., 199., 210., 237., 277., (részben) 339., 373. és (részben) 374. sz. sorában szereplő kiküldetéseket a jelen eljárásban másként lehessen értékelni, mint ahogy azokat a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) – a fenti 301. és 302. pontban felidézettek szerint – értékelte, ezért e kiküldetéseket szabályosnak kell tekinteni.
– A behajtási táblázat 128., 411. és 412. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
306
A behajtási táblázat 128., 411. és 412. sz. sorában szereplő kiküldetéseket illetően, amelyek egy, az európai földtulajdonosok szervezete, egy másik földtulajdonosi egyesület, illetve egy, az élőhelyek megőrzése érdekében tevékenykedő alapítvány által szervezett eseményekhez kapcsolódtak, a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapította, hogy azok nem tekinthetők nyilvánvalóan szabálytalannak. A behajtási táblázat 128. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően a Bíróság megállapította, hogy nem róható fel a felperesnek az, hogy egy átlátható kiküldetési rendelvény alapján részt vett a Parlamentben egy európai szintű reprezentatív szervezettel kapcsolatban szervezett konferencián. Ami a behajtási táblázat 411. és 412. sz. sorában szereplő kiküldetéseket illeti, a Bíróság jelezte, hogy a Számvevőszék az e szervezetek és egy, a felperes származási régiója szerinti környezetvédelmi alapítvány közötti feltételezett kapcsolatokra támaszkodik, amelyeket nem támasztanak alá a Bírósághoz benyújtott bizonyítékok (lásd ebben az értelemben: 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 534–536. pont).
307
A jelen eljárásban a Számvevőszék emlékeztet azon megállapításaira, amelyek szerint a szóban forgó események nem függtek össze a felperes feladatainak ellátásával vagy a Számvevőszék érdekével, de nem hoz fel semmilyen új bizonyítékot ezen állítás alátámasztására. Így önmagában ez az állítás nem elegendő ahhoz, hogy ezeket a kiküldetéseket a jelen eljárásban másként lehessen értékelni, mint ahogy azokat a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) – a fenti 306. pontban felidézettek szerint – értékelte. Következésképpen e kiküldetéseket úgy kell tekinteni, mint amelyek nem nyilvánvalóan szabálytalanok.
– A behajtási táblázat 347. sz. sorában szereplő kiküldetésről
308
A behajtási táblázat 347. sz. sorában szereplő kiküldetést illetően, amely a Banque nationale de Belgique (belga nemzeti bank) egyik vezetőjével, valamint egy belga parlamenti képviselővel és egy ügyvéddel való találkozóra vonatkozott, aki szintén e banknál látott el feladatokat, a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) rámutatott, hogy e kiküldetés nem minősíthető nyilvánvalóan szabálytalannak pusztán a Számvevőszék azon állítása alapján, amely szerint az „nem kapcsolódott [a felperes] feladataihoz”, míg e parlamenti képviselő a szóban forgó politikai párt tagja volt (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 559. pont).
309
A jelen eljárásban a Számvevőszék nem terjeszt elő semmilyen, a szóban forgó kiküldetésre vonatkozó bizonyítékot, így a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elvégzett, a fenti 308. pontban felidézett értékeléshez hasonlóan meg kell állapítani, hogy e kiküldetés nem minősíthető nyilvánvalóan szabálytalannak.
– A behajtási táblázat 310. sz. sorában szereplő kiküldetésről
310
Ami a behajtási táblázat 310. sz. sorában szereplő kiküldetést illeti, amely részben egy egyetemen tett látogatásra vonatkozik, a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megállapította, hogy mivel a Számvevőszék nem pontosította az állítólagos szabálytalanság indokát, e kiküldetés nem tekinthető nyilvánvalóan szabálytalannak, mivel részben egy egyetemen tett látogatásra vonatkozott (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 558. pont).
311
A jelen eljárásban a Számvevőszék úgy ítéli meg, hogy a behajtási táblázat 310. sz. sorában szereplő kiküldetést a szolgálati érdekhez nem kapcsolódónak és ennélfogva szabálytalannak kell tekinteni, anélkül hogy új bizonyítékokat hozna fel ezen állítás alátámasztására. Mindazonáltal a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megállapítottakhoz (lásd a fenti 310. pontot) hasonlóan meg kell állapítani, hogy ez az állítás önmagában nem elegendő ahhoz, hogy ezt a kiküldetést – a Számvevőszéktől származó bármely további pontosítás hiányában – nyilvánvalóan szabálytalannak lehessen tekinteni.
– A behajtási táblázat 335. sz. sorában szereplő kiküldetésről
312
Ami a behajtási táblázat 335. sz. sorában szereplő kiküldetést illeti, amely a felperes egyik asszisztense édesapjának gyászszertartásán való részvételre irányult, a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megjegyezte, hogy a felperes egyik asszisztense édesapjának gyászszertartásán való részvétel a Számvevőszék tagja feladatainak ellátásához köthető, akitől észszerűen elvárható, hogy a Számvevőszéken belüli közvetlen munkatársai közül az egyikőjük számára ilyen alkalommal személyes segítséget nyújt (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 576. pont).
313
A jelen eljárásban a Számvevőszék megismétli azon érvelését, amely szerint a behajtási táblázat 335. sz. sorában szereplő kiküldetés, amely a felperes asszisztense egyik szülőjének gyászszertartásához kapcsolódik, nem alapozhatja meg uniós források felhasználását, mivel a szülő halála a magánszféra körébe tartozik. E tekintetben a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott, a fenti 312. pontban felidézett értékeléshez hasonlóan meg kell állapítani, hogy ez az érvelés önmagában nem elegendő ahhoz, hogy e kiküldetést szabálytalannak lehessen tekinteni.
– A behajtási táblázat 63. sz. sorában szereplő kiküldetésről
314
A behajtási táblázat 63. sz. sorában szereplő kiküldetés tekintetében, amely „[egy európai tanulmányokat kínáló intézmény] tanévnyitó ünnepségéhez” kapcsolódott, a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben C‑130/19, EU:C:2021:782) a Számvevőszék azzal kapcsolatos érvelését illetően, hogy a felperes neve hiányzott az ezen az ünnepségen jelen lévő európai személyiségek listájáról, valamint egy internetes honlapnak a Számvevőszék által e tekintetben benyújtott kivonatát illetően megállapította, hogy az nem tűnik elegendőnek annak megállapításához, hogy a felperes nem vett részt az említett ünnepségen, tekintettel e kivonat jellegére, amely nem hasonlítható egy jelenléti listát tartalmazó jegyzőkönyvhöz, valamint az említett dokumentumban használt kifejezésekre, amelyek azt mutatják, hogy az csak az ezen az ünnepségen megjelent személyiségek egy részét sorolja fel (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 567. pont). Ezenkívül a Bíróság jelezte, hogy bár bizonyított, hogy a felperes abban az időpontban, amikor a szóban forgó kiküldetésre sor került, Brüsszelben ebédelt, a Számvevőszék által szolgáltatott bizonyítékok nem teszik lehetővé ezen ebéd időpontjának megállapítását (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 568. pont).
315
A jelen eljárásban a Számvevőszék azt állítja, hogy a 63. sz. sorban szereplő kiküldetést szabálytalannak kell tekinteni, mivel véleménye szerint a felperes azon nem vett részt. Megjegyzi, hogy azzal egyidejűleg a felperes „munkaebéden” vett részt Brüsszelben egy belga miniszteri kabinet egy tagjával. Egyrészt a Számvevőszék pontosítja, hogy mivel a szóban forgó ünnepségre 10 óra 30 perc és 13 óra 00 perc között került sor, az ezen ünnepség és a brüsszeli munkaebéd közötti távolság nem tette volna lehetővé, hogy a felperes időben odaérjen egy ebédre. Kifejti, hogy az ünnepség helyszíne és a brüsszeli étterem közötti távolság 99,6 km, és az utazás időtartama – forgalom nélkül – egy óra tizenhárom percre becsülhető. Másrészt a Számvevőszék azt állítja, hogy a szóban forgó, európai tanulmányokat kínáló intézmény internetes honlapja, amelyet bemutat, az ilyen eseményekre vonatkozó protokolláris szabályok ismeretében következtetés útján lehetővé teszi annak megállapítását, hogy a felperes nem volt jelen az említett ünnepségen. Hivatkozik továbbá egy, ugyanezen az internetes honlapon elérhető videóra, amelyből kitűnik, hogy ezen intézmény rektora a beszédében protokolláris sorrendben üdvözölte a megjelent személyiségek ünnepségen való jelenlétét, anélkül hogy említést tett volna a felperesnek mint a Számvevőszék tagjának a jelenlétéről.
316
Úgy tűnik, hogy a Számvevőszéknek a fenti 315. pontban említett érvei újak a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott értékelést alátámasztó érvekhez képest. Mindazonáltal nem elegendőek ahhoz, hogy a behajtási táblázat 63. sz. sorában szereplő kiküldetést a jelen eljárásban eltérően lehessen értékelni, mint ahogy azt a Bíróság ezen ítéletben értékelte. Az ünnepségnek és a felperes brüsszeli munkaebédjének helye közötti távolságra vonatkozó információk ugyanis – az étteremben tartott ebéd időpontjára vonatkozó információk hiányában – nem bizonyítják, hogy a felperes nem volt jelen az említett ünnepségen, amint azt a Bíróság az említett ítéletben megállapította (lásd a fenti 314. pontot). Ami a videót illeti, amelyből kitűnik, hogy a szóban forgó intézmény rektora beszédében – a felperes említése nélkül – protokolláris sorrendben üdvözölte a megjelent személyiségek ünnepségen való jelenlétét, e beszéd ugyanazon az internetes honlapon érhető el, mint a fenti 314. pontban említett kivonat. E tekintetben elegendő emlékeztetni arra, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megállapította, hogy a szóban forgó kivonat csak az ezen az ünnepségen megjelent személyiségek egy részét sorolja fel, így nem zárható ki, hogy a rektor beszédében ugyanígy járt el. Végül nem zárható ki, hogy a felperes úgy döntött, hogy az ünnepségről annak vége előtt távozik annak érdekében, hogy időben Brüsszelbe utazhasson az említett ebédre.
317
Következésképpen a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott, a fenti 314. pontban felidézett értékelés fényében meg kell állapítani, hogy a behajtási táblázat 63. sz. sorában szereplő kiküldetés nem tűnik nyilvánvalóan szabálytalannak.
318
A fentiekre tekintettel a Törvényszéknek a jelen eljárás keretében a behajtási táblázat 47., 57., 63., 103., 128., 137., 138., 143., (részben) 155., 157., 161., 196., 199., 210., 237., 277., 290., (részben) 310., 335., (részben) 339., 347., 373. és (részben) 374., 382., 391., 411. és 412. sz. sorában szereplő kiküldetésekkel kapcsolatos tevékenységek vonatkozásában osztania kell a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) foglalt értékelését. A Bírósághoz hasonlóan, amely úgy ítélte meg, hogy e tevékenységek nem tekinthetők nyilvánvalóan szabálytalannak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz képest (lásd a fenti 263. pontot), meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék elnöke által a felperes kérésére e tevékenységekre vonatkozóan kibocsátott kiküldetési rendelvények megalapozhatták a felperesnek az érintett kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát. A megtámadott határozatot tehát meg kell semmisíteni az említett sorokban szereplő kiküldetési költségek vagy napidíjak tekintetében, amelyek teljes összege 2018,71 eurót tesz ki. E tekintetben, ami a behajtási táblázat 155., 310., 339., 373. és 374. sz. sorában szereplő kiküldetési költségeket és napidíjakat illeti, a 155. sz. sorban szereplő kiküldetés esetében e költségek felét (48,30 euró), a 310. sz. sorban szereplő kiküldetés esetében az említett költségek harmadik részét (48,30 euró), és a 339., valamint 373. és 374. sz. sorban szereplő kiküldetések esetében a szóban forgó költségek negyedik részét (99,57 euró, illetve 12,075 euró) kell figyelembe venni.
319
A negyedik jogalapot el kell utasítani a behajtási táblázat 56., 284., 293. és 294., (részben) 330., (részben) 331., és (részben) 334. sz. sorában szereplő kiküldetésekre vonatkozó részében.
iii) A kiküldetési költségekre és a napidíjakra vonatkozó következtetés
320
A fentiekre tekintettel a jelen eljárásban meg kell állapítani, hogy a behajtási táblázat 47., 57., 63., 103., 128., 137., 138., 143., (részben) 155., 157., 161., 196., 199., 210., 237., 277., 290., (részben) 310., 314., 319. és 320., 335., (részben) 339., 347., 373. és (részben) 374., 382., 391., 411. és 412. sz. sorában szereplő tevékenységekre vonatkozóan a Számvevőszék elnöke által a felperes kérésére kibocsátott kiküldetési rendelvények megalapozhatták a felperesnek az érintett kiküldetések szabályszerűségébe vetett jogos bizalmát. Következésképpen a megtámadott határozatot a kiküldetési költségek és az e kiküldetések címén fizetett napidíjak tekintetében összesen 2211,91 euró összeg vonatkozásában meg kell semmisíteni, a negyedik jogalapot pedig az e költségekre vonatkozó fennmaradó részében el kell utasítani.
3) A reprezentációs és fogadási költségekről
321
A felperesnek a behajtási táblázat a fenti 184. pontban említett soraiban szereplő kérelmei közül az azon reprezentációs és fogadási költségek megtérítése iránti kérelmek, amelyeket a Számvevőszék a felperes által jogalap nélkül kifizetettnek ítél, a behajtási táblázat 1., 2., 4., 5., 6., 7., 12., 14., 17., 19., 22., 23., 24., 27., 55., 56., 57., 63., 65., 89., 90., 96., 98., 110., 111., 116., 138., 150., 160., 168., 171., 183., 184., 190., 194., 196., 204., 216., 218., 236., 243., 245., 257., 276., 279., 281., 284., 290., 293. és 294., 314., 319., 320., 323., 336., 338., 339., 350., 354., 357., 358., 367., 370., 373. és 374., 381., 382. és 408. sz. sorára vonatkoznak.
322
A felperes lényegében úgy véli, hogy a fenti 321. pontban említett sorokban szereplő reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz kapcsolódnak. E tekintetben lényegében a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) szereplő értékelésére hivatkozik, jelezve, hogy a jelen eljárásban át kell venni a Bíróság ezen értékelését. Úgy véli, hogy a jelen eljárás nem teheti lehetővé a Számvevőszék számára annak vitatását, amit a Bíróság ebben az ítéletben az elé terjesztett iratokra, valamint ténybeli és jogi megállapításaira tekintettel elfogadott.
323
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a jelen eljárásban, amint azt a fenti 179. pont egyértelművé teszi, nem kell megvizsgálni a bizalomvédelem elvének a Számvevőszék által a reprezentációs és fogadási költségek címén biztosított források tekintetében történő állítólagos megsértését. Következésképpen e költségeket illetően kizárólag azt kell megvizsgálni, hogy a Számvevőszék „nyilvánvaló hibákat” követett‑e el, amikor úgy ítélte meg, hogy e költségek szabálytalan kiküldetések címén merültek fel.
i) A politikai vezetőkkel és kabinetjük tagjaival, a szóban forgó politikai párt tagjaival való találkozókra vonatkozó reprezentációs költségekről
324
A fenti 321. pontban említett sorok közül több a felperesnek politikai vezetőkkel vagy kabinetjük tagjaival fennálló kapcsolataira vonatkozik, akik mind a szóban forgó politikai párt tagjai voltak. A behajtási táblázat 1., 2., 4., 5., 6., 7., 12., 14., 19., 23., 24., 27., 57., 63., 65., 89., 90., 96., 111., 116., 150., 168., 171., 183., 184., 190., 194., 204., 218., 236., 257., 276., 293. és 294., 323., 336., 338., 350., 354., 357., 358., 367., 370., 373. és 374., 381., (részben) 382. és 408. sz. soráról van szó.
325
E tekintetben meg kell állapítani, hogy az e politikai vezetőknek vagy kabinetjük tagjainak szóló meghívások címén felmerült reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek közül öt, vagyis a behajtási táblázat 1., 7., 19., 171. és 336. sz. sorában szereplő kérelmek a felperes kiküldetési költségek megtérítése vagy napidíjak iránti kérelmeihez kapcsolódnak. Mivel ez utóbbi költségeket a Törvényszék a fenti 239. pontban a felperes Számvevőszék tagjaként fennálló feladatainak ellátásához nem kapcsolódónak tekintette, ezt a következtetést az érintett kiküldetések keretében felmerült reprezentációs költségekre is alkalmazni kell.
326
Ami a fenti 324. pontban említett többi sort illeti, amelyek szintén politikai vezetőkkel vagy kabinetjük tagjaival fennálló kapcsolatokra vonatkoznak, akik valamennyien a szóban forgó politikai párt tagjai voltak, a fenti 230–235. és 237–239. pontban kifejtett elemzés az ezen sorokhoz kapcsolódó reprezentációs költségek megtérítését illetően is érvényes.
327
Kétségtelen, hogy – amint azt a felperes kifejti – a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a felperes által valamely olyan személlyel fenntartott szakmai kapcsolatokkal összefüggő reprezentációs és fogadási költségeket illetően, aki a tisztségére tekintettel a Számvevőszék számára jelentőséggel bírhat, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy az ilyen személyhez intézett meghívást szabályosnak kell tekinteni (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 618. pont).
328
Mindazonáltal, figyelemmel a jelen ügyben a felperesre háruló bizonyítási teherre, és az ennek ellenkezőjét bizonyító magyarázatok vagy bizonyítékok hiányában a felperesnek a politikai vezetőkkel vagy kabinetjük tagjaival – akik mind a szóban forgó politikai párt tagjai voltak – fennálló kapcsolatainak a fenti 232. pontban felidézett összefüggése megkérdőjelezi az ilyen kapcsolatoknak a felperes Számvevőszék tagjaként fennálló feladataihoz való kapcsolódását (lásd a fenti 239. pontot).
329
Következésképpen el kell utasítani a negyedik jogalapot a behajtási táblázat 1., 2., 4., 5., 6., 7., 12., 14., 19., 23., 24., 27., 57., 63., 65., 89., 90., 96., 111., 116., 150., 168., 171., 183., 184., 190., 194., 204., 218., 236., 257., 276., 293. és 294., 323., 336., 338., 350., 354., 357., 358., 367., 370., 373. és 374., 381., (részben) 382., és 408. sz. sorára vonatkozó reprezentációs költségeket illetően, mivel megállapítást nyert, hogy azok nem kapcsolódnak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz.
330
E körülmények között már nem kell megvizsgálni a reprezentációs költségeknek a Számvevőszék által túlzottnak tekintett azon összegeit, amelyek a fenti 329. pontban említett sorokban szerepelnek, vagyis a behajtási táblázat 6., 24., 27., 89., 90., 116., 168., 190., 194., 218., 236., 257., 293. és 294., 338., 350., 354., 357., 358., 367., 370., 373. és 374., és 408. sz. sorában szereplő, a felperes által politikai vezetőkkel – akik szintén a szóban forgó politikai párt tagjai voltak – tartott ebédekre vagy vacsorákra vonatkozó összegeket.
331
Mindenesetre a fenti 330. pontban említett sorokból kitűnik, hogy két személy étkeztetésének költségei 124 eurót (350. sz. sor), 293,50 eurót (6. sz. sor), 482 eurót (24. sz. sor), 292 eurót (89. sz. sor), 341 eurót (116. sz. sor), 225 eurót (194. sz. sor), 227 eurót (236. sz. sor), 296 eurót (338. sz. sor), 226 eurót (354. sz. sor), 315 eurót (357. sz. sor), 196 eurót (358. sz. sor), 338,20 eurót (367. sz. sor), 414 eurót (373. és 374. sz. sor) és 347 eurót (408. sz. sor), három személy étkeztetésének költségei 753 eurót (27. sz. sor), négy személy étkeztetésének költségei 513 eurót (190. sz. sor), 802 eurót (257. sz. sor) és 670 eurót (293. és 294. sz. sor), öt személy étkeztetésének költségei 564 eurót (168. sz. sor), hat személy étkeztetésének költségei pedig 1159 eurót (90. sz. sor), 630 eurót (218. sz. sor) és 1330 eurót (370. sz. sor) tettek ki.
332
Meg kell jegyezni, hogy ezek az összegek különösen magas étkeztetési költségeket jelentenek, és így a Számvevőszék megalapozottan tekintette ezeket eleve nyilvánvalóan túlzott mértékűnek. Mivel a felperes semmilyen konkrét magyarázatot nem ad az említett összegek észszerű és szükséges jellegének alátámasztására, noha neki kell bizonyítania, hogy a reprezentációs költségeknek az uniós költségvetésből történő kifizetése igazolt volt (lásd a fenti 193. pontot), a megtámadott határozat nem semmisíthető meg amiatt, hogy megállapította, hogy a Számvevőszék jogalap nélkül fizette ki ezeket a költségeket.
333
Következésképpen, figyelembe véve az OLAF által a vizsgálata során a felperes és a politikai vezetők, a szóban forgó politikai párt tagjai között tartott – a fenti 232. pontban megjelölt összefüggésre tekintettel értékelt – találkozók gyakoriságára vonatkozóan tett megállapításokat (lásd a fenti 223. pontot), el kell utasítani a felperes által a negyedik jogalap keretében kifejtett, a fenti 330. pontban említett sorokban szereplő reprezentációs költségek túlzott jellegének vitatására irányuló érvelést.
ii) A szóban forgó politikai párthoz tartozó politikai vezetőktől eltérő személyekkel való találkozókra vonatkozó reprezentációs költségekről
334
Ami reprezentációs költségek megtérítése iránti fennmaradó kérelmeket illeti, amelyek a felperesnek a szóban forgó politikai párthoz tartozó politikai vezetőktől eltérő személyekkel való találkozóihoz kapcsolódnak, mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, amint azt Hogan főtanácsnok a Számvevőszék kontra Pinxten ügyre vonatkozó indítványában (C‑130/19, EU:C:2020:1052) kifejtette, hogy az Unió „pénzügyi lelkiismerete” szükségképpen teljes kőrű felelősséget, ebből következően pedig bizonyos mértékű átláthatóságot jelent az uniós pénzeszközök Számvevőszék tagjai általi elköltésének módját illetően (Hogan főtanácsnok Számvevőszék kontra Pinxten ügyre vonatkozó indítványa, C‑130/19, EU:C:2020:1052, 76. pont).
335
A 2004. április 22‑i feljegyzés 1. mellékletéből kitűnik továbbá, hogy a reprezentációs költségként elfogadható kiadások példái között szerepelnek az olyan „ajándékok, amelyek ára meghívásonként nem haladhatja meg az 50 eurót”. Ez a szabály iránymutatást ad a tekintetben, hogy milyen összeg tekinthető észszerűnek a felperes által ebédre vagy vacsorára meghívott személyeknek a felperes által adható ajándékokat illetően.
336
Végül, amint az a fenti 193. és 332. pontban már tisztázásra került, a felperesnek kell bizonyítania, hogy a reprezentációs költségeknek az uniós költségvetésből történő kifizetése igazolt volt, és hogy a megtámadott határozat jogellenes, mivel azt állapította meg, hogy e költségeket jogalap nélkül számolták el a Számvevőszék terhére.
337
A fenti 334–336. pontban felidézett megfontolásokra, valamint a Törvényszék által a jelen eljárásban gyakorolt felülvizsgálatnak a fenti 185–193. pontban kifejtett terjedelmére tekintettel kell megvizsgálni, hogy – amint azt a felperes állítja – a Számvevőszék mérlegelési hibát követett‑e el a felperesnek a szóban forgó politikai párthoz tartozó politikai vezetőktől eltérő személyekkel való találkozóira vonatkozó reprezentációs költségek megtérítése iránti, a behajtási táblázat 17., 28., 56., 98., 138., 196., 281., 284., 290., 314., 319. és 320., 339. és 382. sz. sorában szereplő kérelmek tekintetében.
338
A felperes által a jelen ügyben előadott, a fenti 322. pontban felidézett érvek tartalmára és a Törvényszék által a fenti 202–205. pontban tett észrevételekre tekintettel a reprezentációs költségek megtérítése iránti, a fenti 337. pontban említett kérelmek vizsgálata keretében a fenti 220. és 264. pontban szereplő érvelést kell követni. Következésképpen mindenekelőtt meg kell vizsgálni, hogy a Számvevőszék ad‑e elő új érveket és pontosításokat az e kérelmekkel kapcsolatban a Bíróság előtt előadottakhoz képest, majd igenlő válasz esetén értékelni kell, hogy e tényezőkre figyelemmel a jelen eljárás keretében osztani kell‑e ugyanazt az értékelést, mint amelyet a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) azok tekintetében elfogadott (lásd a fenti 205. pontot).
– A behajtási táblázat 56., 138., 196., 284. és 382. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
339
A behajtási táblázat 138., 196. és 382. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek olyan vacsorákra vonatkoznak, amelyek célja az volt, hogy lehetővé tegyék flamand vállalkozók számára a külföldön szolgálatot teljesítő belga diplomatákkal való találkozást, az 56. sz. sorban szereplők az Oroszországi Föderáció egy diplomatájával való ebédhez kapcsolódnak, a 284. sz. sorban szereplők pedig a Belga Királyság franciaországi nagykövete által öt személyhez, köztük a felpereshez és feleségéhez intézett meghíváshoz kapcsolódnak.
340
A felperes lényegében a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló eljárásban elvégzett értékelésre hivatkozik. Az említett eljárásban a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a behajtási táblázat 56., 138., 284. és 382. sz. sorában említett, diplomatákkal való találkozókat szabályosnak kell tekinteni, mivel megállapításra került, hogy azon kiküldetések szabálytalanságát, amelyek során e költségek felmerültek, nem bizonyította a Számvevőszék (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 643. pont). Ugyanez vonatkozik a 196. sz. sorban említett találkozóra, tekintettel a Bíróság azon köveztetésére, amely szerint a Számvevőszék nem bizonyította a jogilag megkövetelt módon, hogy az magánjellegű volt (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 569. és 572–574. pont).
341
A jelen eljárásban a Számvevőszék úgy véli, hogy a behajtási táblázat 138., 196. és 382. sz. sorában említett vacsorák, valamint az 56. és 284. sz. sorban említett ebédek magánjellegűek voltak. Állítása szerint a 138., 196. és 382. sz. sorban említett vacsorák célja az volt, hogy lehetővé tegyék flamand vállalkozók számára a külföldön szolgálatot teljesítő belga diplomatákkal való találkozást, az 56. sz. sorban említett, az Oroszországi Föderáció egy diplomatájával tartott ebéd olyan megbeszélésekhez kapcsolódott, amelyek arra irányultak, hogy megkönnyítsenek egy orosz állampolgárságú gyermek örökbefogadására irányuló eljárást egy belga állampolgárságú házaspár – a felperes barátai – számára, a 284. sz. sorban említett ebéd pedig a Belga Királyság franciaországi nagykövete által öt személyhez, köztük a felpereshez és feleségéhez intézett, borkóstoló céljából a nagykövet párizsi lakóhelyén töltendő hétvégére szóló meghíváshoz kapcsolódott, amelynek keretében a felperes fizette az ebédet, és valamennyi vendég nevében virágcsokor szállítását szervezte meg. Ezenkívül az iratokból kitűnik, hogy a Számvevőszék a 284. sz. sorban szereplő ebéd összegét túlzottnak tekinti.
342
E tekintetben a behajtási táblázat 138., 196. és 382. sz. sorában szereplő találkozók magánjellegét illetően elegendő a fenti 266–270. pontra hivatkozni, amelyek arra a következtetésre jutnak, hogy a jelen eljárás keretében át kell venni a Bíróság által e tekintetben a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megfogalmazott és a fenti 266. és 269. pontban felidézett értékelést. Mivel következésképpen e találkozók nem tekinthetők nyilvánvalóan szabálytalannak a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz képest (lásd a fenti 263. pontot), meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el akkor, amikor az említett találkozókat magánjellegűnek tekintette és az azokhoz kapcsolódó reprezentációs költségek visszatérítését követelte.
343
Ezzel szemben a behajtási táblázat 56. és 284. sz. sorában említett találkozókat illetően a Törvényszék a fenti 281. pontban szabálytalannak tekintette az e találkozókhoz kapcsolódó kiküldetési költségeket. Következésképpen az e kiküldetésekkel kapcsolatos reprezentációs költségek szintén szabálytalanok, és ezért azokat nem lehet a Számvevőszék terhére elszámolni.
344
A fentiekre tekintettel egyrészt meg kell semmisíteni a megtámadott határozatot a behajtási táblázat 138., 196. és 382. sz. sorához kapcsolódó reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmeket illetően 382 euró összeg vonatkozásában, másrészt pedig el kell utasítani a negyedik jogalapot a behajtási táblázat 56. és 284. sz. sorához kapcsolódó reprezentációs költségekre vonatkozó részében.
– A behajtási táblázat 17., 28. és 290. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
345
A behajtási táblázat 17., 28. és 290. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek olyan ebédekre vonatkoznak, amelyekre egy magas beosztású közigazgatási tisztviselővel, egy, magánvállalkozások munkáltatóinak érdekeit az Unió felé képviselő csoport elnökével, illetve egy nemzetközi könyvvizsgáló cég vezetőjével került sor.
346
A felperes lényegében a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elvégzett értékelésére hivatkozik. E tekintetben a Bíróság megállapította, hogy a Számvevőszék nem tudta bizonyítani, hogy a reprezentációs költségek megtérítése iránti, a fenti 345. pontban említett sorokkal kapcsolatos kérelmek olyan költségekre vonatkoztak, amelyek a felperes részéről nem a Számvevőszék tagja minőségében merültek fel (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 639. pont). A 17. sz. sorban szereplő költségeket illetően a Bíróság megállapította, hogy azt a meghívást, amelyet a Service public fédéral – Finances (szövetségi adóhivatal, Belgium) igazgatóságának egyik bizottságának elnöki tisztségével megbízott, magas beosztású közigazgatási tisztviselőnek címeztek, a magánjellegére vonatkozó bizonyítékok hiányában úgy kell tekinteni, hogy ebbe a kategóriába esik (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 640. pont). A Bíróság szerint ugyanez volt érvényes a 28. és 290. sz. sorban szereplő költségekre is, mivel egy európai dimenziójú képviseleti csoport igazgatójához, illetve egy nemzetközi könyvvizsgáló cég vezetőjéhez intézett meghívások kapcsolódhattak a Számvevőszék tagjának feladataihoz (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 642. pont).
347
A jelen eljárásban a Számvevőszék úgy véli, hogy a behajtási táblázat 17., 28. és 290. sz. sorában szereplő reprezentációs költségeket úgy kell tekinteni, mint amelyek a szolgálati érdekhez nem kapcsolódó, következésképpen szabálytalan találkozók keretében merültek fel.
348
Legelőször is, ami a behajtási táblázat 290. sz. sorának megfelelő reprezentációs költségeket illeti, elegendő a fenti 297. és 300. pontra hivatkozni, ahol megállapítást nyert, hogy az érintett kiküldetések nem voltak nyilvánvalóan szabálytalanok, így a kapcsolódó reprezentációs költségekre ugyanezen értékelés vonatkozhat.
349
Ezt követően, ami a behajtási táblázat 17. sz. sorában említett találkozó kapcsán felmerült reprezentációs költségeket illeti, annak alátámasztására, hogy e tevékenység nem kapcsolódott a felperes feladataihoz, a Számvevőszék arra hivatkozik, hogy e találkozóra „költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetés” keretében került sor, ami véleménye szerint azt jelzi, hogy az a felperes szerint per definitionem magánjellegű okokra is irányult.
350
Mindazonáltal a „költségtérítés és napidíj nélküli” kiküldetési rendelvényeket illetően emlékeztetni kell arra, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megvizsgálta a Számvevőszék azon érvét, amely szerint a felperes az OLAF általi meghallgatása során elismerte, hogy a kiküldetés iránti kérelmekben kifejezetten „költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetések” címén megjelölt összes kiküldetés nem volt összefüggésben a feladataival. E tekintetben a Bíróság megállapította, hogy e meghallgatás jegyzőkönyvéből kitűnik, hogy a felperes kizárólag azt nyilatkozta, hogy e kérelmek ilyen benyújtásához az átláthatóság érdekében folyamodott, ha a kiküldetés „a feladataihoz kapcsolódó célt szolgált, de egyben magánjellegű is volt”, illetve amikor a kiküldetés „megfelelőségét illetően kétségei” támadtak a szóban forgó tevékenység célját és jelentőségét illetően. A Bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a felperes által kifejezetten „költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetések” címén megjelölt kiküldetéseket ugyanúgy meg kell vizsgálni, mint a Számvevőszék által hivatkozott első kifogás tárgyát képező többi kiküldetést (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 393–395. pont). A Bíróság ezen értékelésére tekintettel a Számvevőszék egyetlen, arra alapított érve, hogy a reprezentációs költségek „költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetéshez” kapcsolódtak, nem elegendő ahhoz, hogy a behajtási táblázat 17. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekhez kapcsolódó találkozót a jelen eljárásban eltérően kelljen értékelni, ahogy azt a Bíróság – a fenti 346. pontban felidézettek szerint – értékelte, így ezt az értékelést a jelen eljárás keretében át kell venni, és úgy kell tekinteni, hogy e költségek továbbra is a Számvevőszéket terhelik.
351
Végül, ami a felperesnek egy európai dimenziójú képviseleti csoport igazgatójával való, a behajtási táblázat 28. sz. sorában említett találkozójához kapcsolódó reprezentációs költségeket illeti, a Számvevőszék az ügy irataira hivatkozik, amelyek között szerepel többek között az OLAF jelentésének egy kivonata, amelyből kitűnik, hogy e találkozó magánjellegű volt.
352
Meg kell állapítani, hogy az OLAF jelentésének e kivonata a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló ügyben a Bíróság rendelkezésére álló iratanyag részét képezte, mivel – amint az a fenti 166. pontban megállapításra került – a Számvevőszék által a felperessel szemben hivatkozott szabálytalanságokat ez utóbbi eljárásban és a jelen eljárásban ugyanazon – a két keresetlevél A.47. mellékletében szereplő – táblázat segítségével azonosították. Következésképpen a Számvevőszék semmi újjal nem egészíti ki az általa ebben az ügyben a Bíróság előtt előadott érveket. E körülmények között a Számvevőszéknek viselnie kell a behajtási táblázat 28. sz. sorában szereplő, nem nyilvánvalóan szabálytalan találkozóval kapcsolatos reprezentációs költségeket.
353
A fentiekre tekintettel meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el, amikor úgy ítélte meg, hogy a behajtási táblázat 17., 28. és 290. sz. sorában említett találkozók nem kapcsolódnak a szolgálati érdekhez, és az azokhoz kapcsolódó reprezentációs költségek visszatérítését követelte. Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni a behajtási táblázat 17., 28. és 290. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek tekintetében, 608,80 euró összeg vonatkozásában.
– A behajtási táblázat 314. és 319., valamint 320. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
354
Ami a behajtási táblázat 314. és 319., valamint 320. sz. sorában szereplő reprezentációs költségeket illeti, amelyek olyan politikai vezetőkkel való kapcsolatokra vonatkoznak, akik nem voltak a szóban forgó politikai párt tagjai, e költségek tekintetében át kell venni a fenti 241–251. pontban szereplő értékelést.
355
Következésképpen az e tekintetben a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott értékeléshez (lásd a fenti 243. és 250. pontot) hasonlóan – mivel a Bíróság a 314. sz. sorban szereplő reprezentációs költségeket szabályosnak, a 319. és 320. sz. sorban szereplő reprezentációs költségeket pedig nem nyilvánvalóan szabálytalannak tekintette – meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el, amikor az e találkozókhoz kapcsolódó reprezentációs költségeket szabálytalannak ítélte és követelte azok visszatérítését. Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni a behajtási táblázat 314. és 319., valamint 320. sz. sorához kapcsolódó reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek tekintetében, 209,40 euró összeg vonatkozásában.
– A behajtási táblázat 339. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
356
A behajtási táblázat 339. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek a belga király kabinetfőnökével való találkozóra vonatkoznak.
357
A felperes lényegében a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elvégzett értékelésére hivatkozik, amely ítéletben a Bíróság megállapította, hogy az azon személy által betöltött tisztség, akivel a felperes találkozott, igazolja a reprezentációs költségek felperes által igényelt megtérítésének szabályszerűségét (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 625. pont).
358
A jelen eljárásban a Számvevőszék annak alátámasztására, hogy a szóban forgó találkozó nem áll kapcsolatban a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival, azon személy jogállására hivatkozik, akivel a felperes találkozott. Ez az érv nem különbözik a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) alapjául szolgáló ügyben a Bíróság előtt előadott érvtől, így a jelen eljárás keretében át kell venni a Bíróságnak a behajtási táblázat 339. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekre vonatkozó, a fenti 357. pontban felidézett értékelését.
359
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a behajtási táblázat 339. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek megtérítése szabályszerű volt, így a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el azáltal, hogy követelte azok visszatérítését.
360
A Számvevőszék mindazonáltal túlzottnak tekinti a kétszemélyes vacsorára vonatkozó, 158 euró összegű költségeket. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a felperes semmilyen észrevételt nem terjeszt elő az említett összeg észszerű jellegét illetően, noha neki kell cáfolnia a Számvevőszék által e tekintetben megfogalmazott kifogást (lásd a fenti 336. pontot).
361
E körülmények között és a fenti 335. pontban szereplő észrevételekre figyelemmel a behajtási táblázat 339. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek összegét túlzottnak kell tekinteni, és a Számvevőszék tagja részéről felmerülő reprezentációs költségek címén igazoltnak tekintendő összeget személyenként 50 euróban kell meghatározni, ami a jelen ügyben 100 eurónak felel meg.
362
A fentiekre tekintettel a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni a behajtási táblázat 339. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelem tekintetében, amennyiben az 100 euró összegű reprezentációs költségekre vonatkozik. A negyedik jogalapot a behajtási táblázat 339. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek fennmaradó részét illetően el kell utasítani.
– A behajtási táblázat 98. és 281. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
363
A behajtási táblázat 98. és 281. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek a Bizottság egyik tagjának kabinetfőnökével tartott vacsorára, illetve a Számvevőszék egyik tagjával, a belga kormány egyik tagjával és egy „cégvezetővel” történő vacsorára vonatkoznak.
364
A felperes lényegében a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott értékelésére hivatkozik. E tekintetben a Bíróság egyrészt a Bizottság egyik tagjának kabinetfőnökével való, a behajtási táblázat 98. sz. sorában említett vacsorával kapcsolatban felmerült költségeket illetően megállapította, hogy e költségeket főszabály szerint a meghívott vendég által ellátott feladatokra tekintettel úgy kell tekinteni, mint amelyek a Számvevőszék tagja minőségében merültek fel (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 644. pont). A Bíróság szerint a Számvevőszék által e tekintetben benyújtott bizonyítékok nem voltak elegendőek azon állítása megalapozottságának megállapításához, amely szerint e vacsora magánjellegű volt (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 645. pont). A Bíróság rámutatott arra, hogy noha a Számvevőszék a 2010. május 20‑i elektronikus levélváltásra hivatkozott, e levélváltásból mindazonáltal kitűnt, hogy az abban említett pontos kérdéseket e vacsora előtt rendezték, és egyetlen bizonyíték sem utal arra, hogy azok képezték volna az említett vacsora célját (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 646. pont). Ezenkívül a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a Számvevőszék azon érve, amely szerint a szóban forgó vacsora költsége azt eredményezte, hogy a meghívott személy megsértette a személyzeti szabályzat 11. cikke alapján őt terhelő kötelezettségeket, semmi esetre sem bizonyítja e vacsora magánjellegét (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 647. pont).
365
A jelen eljárásban a behajtási táblázat 98. sz. sorában szereplő találkozó politikai jellegét illetően a Számvevőszék megjegyzi, hogy a kiküldetés magánjellegét a felperest a szóban forgó kabinetfőnökkel összekötő politikai nézetek mutatják. E tekintetben az iratok között szereplő és az e vacsora megszervezésére vonatkozó, 2010. május 20‑i elektronikus levélváltásra hivatkozik, amelyben az a személy, akivel a felperes találkozott, a „legkékebb üdvözlettel” kifejezést használta, ami a Számvevőszék szerint a Flandriában (Belgium) a szóban forgó politikai párthoz kötődő színre való utalás. A Számvevőszék azt is jelzi, hogy az OLAF által lefoglalt dokumentumok mindenesetre lehetővé teszik annak megállapítását, hogy a szóban forgó találkozó nem a felperes feladataihoz kapcsolódó kérdésekre vonatkozott.
366
A Számvevőszék hozzáteszi, hogy a személy, akivel a felperes találkozott, a Bizottság egyik – belga – tagjának, a szóban forgó politikai párt tagjának kabinetfőnöke volt. Tekintettel arra, hogy a személy, akivel a felperes találkozott, a 2010. május 20‑i elektronikus levelekben a „legkékebb üdvözlettel” fordulatot használta, úgy tűnik, hogy e személy szintén e politikai párt tagja volt.
367
A felperesnek a szóban forgó politikai párthoz tartozó politikai vezetőkel fennálló – a felperes Számvevőszék tagjakénti feladataihoz nem kapcsolódónak tekintendő (lásd a fenti 239. pontot) – kapcsolatainak a fenti 232. pontban ismertetett összefüggésére tekintettel a Számvevőszéknek a fenti 366. pontban említett érve elegendő ahhoz, hogy kétséget keltsen a szóban forgó találkozó hivatalos jellegét illetően. E tekintetben a bizonyítási terhet viselő felperestől származó további pontosítások hiányában a behajtási táblázat 98. sz. sorában szereplő, kapcsolódó reprezentációs költségeket a felperesnek kell viselnie.
368
Következésképpen a negyedik jogalapot a behajtási táblázat 98. sz. sorában szereplő reprezentációs költségeket illetően el kell utasítani.
369
Másrészt, ami a Számvevőszék egyik tagjával, a belga kormány egy tagjával és egy „cégvezetővel” tartott, a behajtási táblázat 281. sz. sorában említett vacsorát illeti, a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság úgy ítélte meg, hogy mivel a 7‑2004. sz. határozat 2. cikke csak azt követeli meg, hogy a reprezentációs költség felhasználásának igazolása céljából fel kell tüntetni a meghívott fő vendég nevét, egy további meghívott vendég jelenléte, akinek tisztsége önmagában nem igazolja ezt a kiadást, nem elegendő a szóban forgó reprezentációs költségek megtérítése iránti valamennyi kérelem szabálytalanságának megállapításához (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 627. pont).
370
A jelen eljárásban meg kell állapítani, hogy úgy tűnik, a Számvevőszék a belga kormány tagját jelölte ki a vacsora meghívott fő vendégeként. Márpedig az iratokból kitűnik, hogy e személy a szóban forgó politikai párt tagja volt, amely párt javára a felperes bejelentés nélküli politikai tevékenységet folytatott. Mivel a fenti 239. pontban megállapítást nyert, hogy a fenti 232. pontban ismertetett összefüggésben úgy kell tekinteni, hogy a felperesnek az e politikai párthoz tartozó belga politikai vezetőkkel való találkozóira irányuló kiküldetések nem kapcsolódnak a felperes Számvevőszék tagjaként fennálló feladatainak ellátásához, e megoldást alkalmazni kell a 281. sz. sorban szereplő találkozó címén felmerült reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmet illetően.
371
Következésképpen a behajtási táblázat 98. és 281. sz. sorában szereplő vacsorákkal kapcsolatban felmerült reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmeket úgy kell tekinteni, mint amelyek a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival összeegyeztethetetlen, bejelentés nélküli politikai tevékenységéhez kapcsolódnak. Következésképpen a negyedik jogalapot e tekintetben el kell utasítani.
372
E körülmények között már nem kell megvizsgálni a Számvevőszéknek a behajtási táblázat 98. és 281. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek összegének túlzott jellegére vonatkozó érvelését.
373
Mindenesetre meg kell jegyezni, hogy a behajtási táblázat 98. sz. sorában szereplő kétszemélyes vacsora esetében 799 euróról, a behajtási táblázat 281. sz. sorában szereplő háromszemélyes vacsora esetében pedig 685 euróról van szó. E tekintetben a felperes semmilyen észrevételt nem terjeszt elő az említett összegek észszerű jellegét illetően, noha neki kell e tekintetben bizonyítékokkal szolgálnia (lásd a fenti 336. pontot).
374
E körülmények között, figyelembe véve az OLAF jelentésében szereplő, a felperes által a szóban forgó politikai párthoz tartozó politikai vezetőkkel tartott – a fenti 232. pontban megjelölt összefüggésre tekintettel értékelendő – találkozók gyakoriságára vonatkozó, a fenti 223. pontban felidézett megállapításokat, a behajtási táblázat 98. és 281. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek túlzott jellege bizonyítást nyert, és a negyedik jogalapot e tekintetben is el kell utasítani.
– A más személyekkel való találkozókkal kapcsolatos reprezentációs költségekre vonatkozó következtetés
375
A fentiekre tekintettel a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni annyiban, amennyiben az 1300,20 euró teljes összegre vonatkozik, amely a következőképpen oszlik meg:
–
a behajtási táblázat 17., 28., 138., 196., 290., 314., 319. és 320., valamint 382. sz. sorában szereplő találkozókkal kapcsolatos reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek, amelyek teljes összege 1200,20 eurót tesz ki,
–
a behajtási táblázat 339. sz. sorával kapcsolatos reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelem, amely 100 eurót tesz ki.
376
A negyedik jogalapot a reprezentációs költségek fennmaradó részét illetően el kell utasítani.
iii) A felperes származási helyén szervezett étkezésekről
377
A felperes származási helyén szervezett étkezésekkel kapcsolatos reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243., 245. és 279. sz. sorában szerepelnek. E kérelmeket illetően a felperes lényegében a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott értékelésre hivatkozik annak alátámasztása érdekében, hogy az ezen étkezések kapcsán felmerült költségek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz kapcsolódtak, és hogy a megtámadott határozat jogellenes annyiban, amennyiben e költségeket jogalap nélkül kifizetettnek tekinti. E tekintetben a Bíróság megállapította, hogy az említett kérelmek olyan költségekre vonatkoztak, amelyek a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival összefüggésben merültek fel. A Bíróság szerint úgy tűnt, hogy nyolc esetben a felperes otthonában szervezett fogadásra meghívott vendégek többségének tisztsége alkalmas volt annak alátámasztására, hogy a felperes jogosan törekedhetett arra, hogy a Számvevőszék érdekében szakmai kapcsolatokat tartson fenn velük. Így a Bíróság kifejtette, hogy e meghívottak között szerepeltek az uniós intézményekben felsővezetői tisztségeket betöltő személyek, nevezetesen a Parlament, a Bizottság, az Európai Unió Bírósága és a Számvevőszék tagjai, valamint a tagállamokban felsővezetői tisztségeket betöltő személyek, mint például a belga parlament, a belga kormány és a belga király kabinetjének tagjai, valamint nagykövetek vagy magas rangú tisztviselők (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 682. és 683. pont).
378
A fenti 220., 264. és 338. pontban szereplő érvelés alapján mindenekelőtt meg kell vizsgálni, hogy a Számvevőszék a szóban forgó kérelmekkel kapcsolatban a Bíróság előtt kifejtettekhez képest felhoz‑e új pontosításokat és érveket, majd igenlő válasz esetén értékelni kell, hogy e tényezőkre figyelemmel átültethetők‑e a jelen ügyre a Bíróság e kérelmekre vonatkozó, a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) szereplő következtetései (lásd a fenti 205. pontot).
379
A jelen eljárásban a Számvevőszék úgy véli, hogy a felperes származási helyén szervezett étkezésekhez kapcsolódó, a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243., 245. és 279. sz. sorában szereplő reprezentációs költségek nyilvánvalóan nem kapcsolódnak a felperes tevékenységeihez. E tekintetben a Számvevőszék elsődlegesen egy, a felperestől származó, 2015. április 28‑án kelt és a Belga Királyság miniszterelnökéhez címzett, őt vacsorára meghívó levelet nyújt be, amelyben a felperes kifejti, hogy rendszeresen meghív „néhány barátot a [nála] tartandó informális vacsorára”, amelyen összejön „egy vagy két magas beosztású politikai vezető, valamint néhány barát, akik üzleti körökben töltenek be jelentős pozíciókat”, annak érdekében, hogy „jó társaságban együtt töltsenek egy kellemes, fesztelen és hasznos estét”. A Számvevőszék szerint e levél szövege alapján általános jelleggel megállapítható, hogy a felperes származási helyén szervezett étkezések valójában arra szolgáltak, hogy – bizalmas jelleggel – összehívja a barátait, és így semmilyen kapcsolatban nem álltak a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival.
380
Egyébiránt a Számvevőszék jelzi, hogy az étkezéseket a felperes származási helyén szervezték, és nem az otthonában, ahol a kinevezését követően állítólag hivatalosan letelepedett, és nem is a Számvevőszék székhelyén, amely erre szolgáló találkozóhellyel rendelkezett.
381
Ezenkívül a Számvevőszék, miután emlékeztetett arra, hogy a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) e levelet nem tekintette elegendőnek annak bizonyításához, hogy a felperes által a származási helyén lévő otthonában szervezett összes étkezés magánjellegű volt (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 676–681. pont), hozzáteszi, hogy a 2015. április 28‑i levél a – felperes tevékenységeihez nyilvánvalóan nem kapcsolódó jellegű – fogadások tárgyát, valamint a felperes által azok megszervezése érdekében követett módszert is mutatja. Mindenesetre a Számvevőszék szerint nem az uniós adóalanynak kell finanszíroznia az olyan magánjellegű eseményeket, amelyek a meghívott vendégek javát szolgálják, és amelyek közel állnak a köz‑ vagy a magánszférában magas szintű pozíciót betöltő barátok közötti összejátszáshoz és összeférhetetlenséghez.
382
A Számvevőszéknek a fenti 379–381. pontban említett érvei semmit nem tesznek hozzá azon érvekhez, amelyek a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a felperes 2015. április 28‑i levelére és a szóban forgó étkezéseken részt vevő vendégek tisztségére vonatkozó, a fenti 377. pontban felidézett értékelését alátámasztják. Következésképpen ezek az érvek nem elegendőek ahhoz, hogy a felperesnek a fenti 377. pontban említett sorokban szereplő megtérítés iránti kérelmeit a jelen eljárásban a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott értékeléstől eltérő módon lehessen értékelni.
383
Arra is emlékeztetni kell – amint az a fenti 152. pontban pontosításra került –, hogy a felperesnek a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243. és 245. sz. sorában szereplő megtérítés iránti kérelmeit illetően az OLAF jelentésében tisztázta többek között a felperesnek az ilyen fogadásokra meghívott vendégekkel fennálló kapcsolatát. Az OLAF szerint a meghívottak között mindig szerepelt egy vagy két belga politikai vezető, valamint néhány, a magánszektorban magas beosztást betöltő jó barát, és az eseményt annak érdekében szervezték, hogy „válogatott flamand társaságban együtt töltsenek egy kellemes, fesztelen és hasznos” estét. Az OLAF úgy ítélte meg, hogy a meghívottak mind közeli barátok voltak, akik a beszélgetés tekintetében diszkréciót és teljes titoktartást vállalhattak. Az OLAF jelentésében az is kifejtésre került, hogy 46 személy vett részt e magánjellegű vacsorákon, és hogy azon kívül, hogy a felperes barátai voltak, e személyeknek a felperessel fennálló kapcsolata általában a belga politika, a vadászat, a magánszektor és az uniós intézmények közegéhez való tartozástól függhetett.
384
Közelebbről, ami a belga politikai vezetőknek a felperes származási helyén szervezett, a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243., 245. és 279. sz. sorának megfelelő étkezéseken való részvételét illeti, a Törvényszék rendelkezésére álló iratok megerősítik az OLAF azon megállapítását, amely szerint az ezen étkezésekre meghívottak között egy vagy két belga politikai vezető is szerepelt. A behajtási táblázat szerint ugyanis a 22., 55., 216., 245. és 279. sz. sorban említett étkezéseken részt vett a szóban forgó politikai párt egy tagja, a 160. sz. sorban említett étkezésen pedig e politikai párt két tagja. E táblázat nem tartalmaz pontosítást az ilyen párttagok 110. és 243. sz. sorban szereplő étkezéseken való jelenlétét illetően.
385
Kétségtelen, hogy a szóban forgó politikai párt tagjainak az ilyen étkezéseken való részvétele problematikusnak tűnik, figyelembe véve az OLAF által a vizsgálata során a felperes e politikai vezetőkkel való találkozóinak gyakoriságára vonatkozóan tett, a fenti 223. pontban felidézett és a fenti 232. pontban ismertetett összefüggésre tekintettel értelmezett megállapításokat. Ezért az ilyen étkezések úgy tekinthetők, mint amelyek – legalábbis részben – a felperes saját politikai céljait szolgálták, ami nem egyeztethető össze a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival.
386
Mindazonáltal meg kell állapítani, hogy – amint az a fenti 383. és 384. pontból kitűnik – a szóban forgó étkezésekre meghívott személyek listája nem korlátozódott a szóban forgó politikai párt tagjaira, vagy – amint azt a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782, 678. pont) megállapította – „flamand személyiségekre”, és gyakran tartalmazott egy vagy több olyan személyt, aki vezető beosztásban volt az uniós intézményeknél.
387
A Számvevőszék nem pontosítja, hogy a felperes származási helyén szervezett, a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243., 245. és 279. sz. sorában szereplő étkezésekre meghívott vendégek közül mely konkrét vendégek esetében áll fenn a felperessel való szakmai kapcsolat hiánya. Következésképpen a Törvényszéknek a jelen eljárás keretében ugyanazt a – fenti 377. pontban felidézett – értékelést kell átvennie, mint amelyet a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott, vagyis azt, hogy az ezen étkezésekkel kapcsolatos reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmek olyan költségekre vonatkoztak, amelyek a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival összefüggésben merültek fel.
388
Ezzel szemben a Törvényszék megjegyzi, hogy a felperes származási helyén szervezett étkezésekre vonatkozó reprezentációs költségek megtérítése iránti, a fenti 377. pontban említett valamennyi kérelmet illetően a Számvevőszék e költségek összegét is hangsúlyozza, és lényegében azok túlzott jellegét kifogásolja.
389
E tekintetben meg kell állapítani, hogy az említett étkezésekre vonatkozó költségek 18 személy esetében 2520,68 eurót (22. sz. sor), 12 személy esetében 1976 eurót (55. sz. sor), 11 személy esetében 2271,36 eurót (110. sz. sor), 16 személy esetében 3018,90 eurót (160. sz. sor), 10 személy esetében 2340 eurót (216. sz. sor), 9 személy esetében 1897,28 eurót (243. sz. sor), 10 személy esetében 2069,76 eurót (245. sz. sor) és 6 személy esetében 1104 eurót (279. sz. sor) tesznek ki. Mivel e költségek személyenként körülbelül 140 és 234 euró között mozognak, úgy kell tekinteni, hogy azok nyilvánvalóan meghaladják a 2004. április 22‑i feljegyzés értelmében a felperes magánlakásán tartott fogadások céljából szükséges mértéket, beleértve a virágdíszeket is, amennyiben egyáltalán voltak ilyenek (lásd a fenti 16. pontot). Ezenkívül figyelembe kell venni azt a tényt, hogy a szóban forgó költségek a felperes munkavégzési helyén kívül merültek fel.
390
A Törvényszék megállapítja, hogy a felperes semmilyen észrevételt nem terjeszt elő az említett összegek észszerű jellegét illetően, noha – amint az a fenti 336. pontban kifejtésre került – neki kell cáfolnia a Számvevőszék kifogásait és bizonyítania, hogy igazolt volt a reprezentációs költségeknek az uniós költségvetésből történő kifizetése, valamint, hogy a megtámadott határozat jogellenes annyiban, amennyiben e költségeket jogalap nélkül kifizetettnek tekintette.
391
E körülmények között, figyelembe véve a Törvényszéknek a fenti 335. pontban tett megállapításait, amelyek megfelelően alkalmazandók a felperes származási helyén szervezett étkezésekre, úgy kell határozni, hogy a jelen ügy tényállásása helyes mérlegelésének az felel meg, hogy személyenként 50 euró tekintendő azon összegnek, amely nem haladja meg a felperes származási helyén szervezett, a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243., 245. és 279. sz. sorában szereplő étkezésekhez szükséges mértéket.
392
Ezenkívül a Számvevőszék tagjainak reprezentációs és fogadási költségeire vonatkozó javaslatokról szóló, 2004. április 22‑i feljegyzés 1. mellékletéből kitűnik, hogy az ilyen tag magánlakásán felmerülő e költségekkel kapcsolatos kiadások vonatkozhatnak többek között virágdíszekre, amelyek nem haladják meg az ilyen fogadás szervezése céljából szükséges mértéket (lásd a fenti 17. pontot). Mindazonáltal a Törvényszék megállapítja, hogy a behajtási táblázat 22., 55., 110., 160., 216., 243., 245. és 279. sz. sorában szereplő, a felperes származási helyén szervezett étkezésekre vonatkozó, az iratok között szereplő számlák semmilyen pontosítást nem tartalmaznak az ezen étkezésekhez tervezett virágdíszeket illetően. A 22., 55., 110., 160., 216., 243. és 245. sz. sorban szereplő étkezések számlái ugyanis lényegében csak az étkezések során felszolgált menü személyenkénti árára vonatkoznak. Csak a 279. sz. sorban szereplő étkezéshez kapcsolódó számla említ – az étel‑házhozszállítással foglalkozó vállalkozás által nyújtott egyéb szolgáltatások között – „asztaldíszt”, azonban arra való utalás nélkül, hogy virágdíszekről lenne szó, továbbá az ilyen virágdíszek – amennyiben voltak ilyenek – árára való hivatkozás nélkül. Mindenesetre, mivel a 7‑2004. sz. határozat 6. cikkének megfelelően az otthon tartott fogadások esetében a Számvevőszék a benyújtott igazoló dokumentumok erejéig téríti meg a felmerült költségeket (lásd a fenti 15. pontot), az „asztaldíszre” vonatkozó szolgáltatás puszta említése nem elegendő a virágdíszekhez kapcsolódó költségek megtérítéséhez.
393
Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni annyiban, amennyiben az a 22. sz. sornak megfelelő 900 euró, az 55. sz. sornak megfelelő 600 euró, a 110. sz. sornak megfelelő 550 euró, a 160. sz. sornak megfelelő 800 euró, a 216. sz. sornak megfelelő 500 euró, a 243. sz. sornak megfelelő 450 euró, a 245. sz. sornak megfelelő 500 euró, és a 279. sz. sornak megfelelő 300 euró összeg, összesen 4600 euró visszatérítését követeli, a negyedik jogalapot pedig e költségek tekintetében a fennmaradó részében el kell utasítani.
4) A szolgálati gépjármű használatára és a gépkocsivezető igénybevételére vonatkozó költségekről
394
A felperesnek a behajtási táblázat fenti 184. pontban említett soraiban szereplő kérelmei közül a szolgálati gépjármű használatára és a gépkocsivezető igénybevételére vonatkozó költségek megtérítése iránti azon kérelmek, amelyeket a Számvevőszék a felperes által jogalap nélkül kifizetettnek ítél, a behajtási táblázat 3., 31., 38., 57., 66., 103., 138., 142., 143., 161., 196., 199., 203., 211., 215., 237., 238., 277., 281., 293. és 294., (részben) 296., (részben) 310., 313., 317., 319. és 320., 330., 335., 336., 339., 347., 352., 354., 355., 373. és 374., 379., 381., 382., 391., 402. és 403. sz. sorára vonatkoznak.
395
A felperes lényegében úgy véli, hogy a fenti 394. pontban említett sorokban szereplő gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti kérelmek a Számvevőszék tagjakénti feladataihoz kapcsolódnak. E tekintetben lényegében a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott értékelésre hivatkozik, jelezve, hogy a jelen eljárás nem teheti lehetővé a Számvevőszék számára annak vitatását.
396
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a jelen eljárásban, amint azt a fenti 179. pont egyértelművé teszi, nem kell megvizsgálni a bizalomvédelem elvének a Számvevőszék által a szolgálati gépjármű használatára és a gépkocsivezető igénybevételére vonatkozó költségek címén biztosított források tekintetében történő állítólagos megsértését. Következésképpen az említett költségeket illetően a Törvényszék által a jelen eljárásban gyakorolt felülvizsgálatnak a fenti 185–193. pontban felidézett terjedelmére tekintettel kizárólag azt kell megvizsgálni, hogy a Számvevőszék e költségek visszatéríttetésével mérlegelési hibákat követett‑e el.
i) A felperesnek a szóban forgó politikai párt tagjaival való találkozókra vonatkozó reprezentációs költségeihez vagy kiküldetéseihez kapcsolódó gépkocsivezetői költségekről
397
Ami a behajtási táblázat 203., 211., 215., 238., 293. és 294., (részben) 296., 313., 330., 336., (részben) 339., 352., 355., 381., (részben) 382. és 402. sz. sorát illeti, a fenti 239. és 261. pontban megállapításra került, hogy a felperesnek az említett sorokban szereplő kiküldetései nem kapcsolódtak a Számvevőszék tagjaként fennálló feladatainak ellátásához. Következésképpen meg kell állapítani, hogy ennek megfelelően az ugyanezen sorokban szereplő gépkocsivezetői költségek sem kapcsolódnak e feladatok ellátásához.
398
Ugyanez vonatkozik a behajtási táblázat 281., 293. és 294., valamint 354. sz. sorában szereplő, gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti kérelmekre, amelyek a szóban forgó politikai párt tagjaival való, ugyanezen sorokban szereplő és a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival összeegyeztethetetlennek tekintett vacsorák címén felmerült reprezentációs költségek megtérítése iránti kérelmekre vonatkoznak (lásd a fenti 329. és 371. pontot).
399
Ugyanez a következtetés vonatkozik a behajtási táblázat 3., 31. és 66. sz. sorában említett, gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti kérelmekre, mivel e kérelmek célja a szóban forgó politikai párt tagjaival való találkozás volt.
400
Következésképpen a negyedik jogalapot el kell utasítani annyiban, amennyiben az a behajtási táblázat 3., 31., 66., 203., 211., 215., 238., 281., 293. és 294., (részben) 296., 313., 330., 336., (részben) 339., 352., 354., 355., 381., (részben) 382. és 402. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekre vonatkozik.
ii) Az egyéb gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 57., 103., 143., 157., 161., 199., 237., 277., 310., 335., 347., 354. és 391. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
401
A fenti 394. pontban említett, gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti kérelmek közül a behajtási táblázat 3., 31., 57., 66., 103., 143., 157., 161., 199., 237., 277., (részben) 310., 335., 347., 354. és 391. sz. sorában szereplő kérelmek a felperes kiküldetési költségek vagy napidíjak, illetve reprezentációs költségek iránti kérelmeihez kapcsolódnak. Ez utóbbi kérelmeket a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) megvizsgálta annak megállapítása érdekében, hogy azok a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz kapcsolódnak‑e.
402
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság a behajtási táblázat 31., 57., 66., 103., 143., 157., 161., 199., 237., 277., (részben) 310., 335., 347. és 391. sz. sorában szereplő, kiküldetési költségek megtérítése vagy napidíjak iránti valamennyi kérelemnek a Számvevőszék által ezen eljárásban hivatkozott szabálytalanságokra tekintettel történő értékelését követően lényegében úgy ítélte meg, hogy azok olyan költségekre vonatkoznak, amelyek a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival összefüggésben merültek fel (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 494., 497., 500., 501., 504., 505., 515., 558., 559., 561–565., 576. és 735. pont).
403
A felperes a jelen eljárásban a Bíróság ezen értékelésére támaszkodik annak bizonyítása érdekében, hogy a felmerült költségeknek a fenti 401. pontban említett sorokban szereplő megtérítés iránti kérelmek nyomán történt kifizetése a feladataihoz kapcsolódott, és hogy a megtámadott határozat jogellenes, mivel e költségeket jogalap nélkül kifizetettnek tekintette.
404
A felperes érveire és a fenti 202–205. pontban szereplő észrevételekre tekintettel a gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti, a fenti 401. pontban említett kérelmek vizsgálata keretében ugyanazt az érvelést kell alkalmazni, mint amely a fenti 220., 264., 338. és 378. pontban szerepel. Következésképpen mindenekelőtt meg kell vizsgálni, hogy a Számvevőszék ad‑e elő új érveket és pontosításokat az e kérelmekkel kapcsolatban a Bíróság előtt előadottakhoz képest, majd igenlő válasz esetén értékelni kell, hogy e tényezőkre figyelemmel ugyanazokat a következtetéseket kell‑e levonni, mint amelyeket a Bíróság az említett kérelmek tekintetében levont (lásd a fenti 205. pontot).
405
Ami a behajtási táblázat 57., 103., 143., 157., 161., 199., 237., 277., (részben) 310., 335., 347. és 391. sz. sorában szereplő, kiküldetési költségek megtérítése vagy napidíjak iránti kérelmeket illeti, a jelen eljárásban a fenti 282–297., 301–305. és 308–313. pontban végzett vizsgálatra figyelemmel megállapítást nyert, hogy e tekintetben osztani kell a Bíróság értékelését. Mivel a gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti azon kérelmeket illetően, amelyekre az említett sorok vonatkoznak, a Számvevőszék semmi újat nem tesz hozzá a Bíróság előtt előadott érveihez, a Bírósághoz hasonlóan meg kell állapítani, hogy az említett sorokban szereplő gépkocsivezetői költségeket úgy kell tekinteni, mint amelyek a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival összefüggésben merültek fel.
406
E körülmények között meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el, amikor úgy ítélte meg, hogy a behajtási táblázat 57., 103., 143., 157., 161., 199., 237., 277., (részben) 310., 335., 347. és 391. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségek nem kapcsolódnak a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz, és azok visszatérítését követelte. Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni az e sorokban szereplő gépkocsivezetői költségek tekintetében, 3224,72 euró összeg vonatkozásában. E tekintetben a 310. sz. sorban szereplő költségeket illetően e költségek harmadik részét (153,65 euró) kell figyelembe venni.
– A behajtási táblázat 138., 196., 319. és 320., (részben) 339. és (részben) 382. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
407
A behajtási táblázat 138., 196., 319. és 320., (részben) 339. és (részben) 382. sz. sorában szereplő, gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti kérelmeket illetően meg kell állapítani, hogy a Bíróság ezekről nem foglalt állást a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782).
408
E kérelmek a felperes reprezentációs költségeinek megtérítése iránti olyan kérelmeihez kapcsolódnak, amelyek tekintetében megállapítást nyert, hogy az azokkal összefüggő tevékenységek kapcsolódnak a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz (lásd a fenti 342., 355. és 359. pontot).
409
A fenti 404. pontban foglaltakkal azonos érvelés alapján meg kell állapítani, hogy a szóban forgó sorokhoz kapcsolódó, gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti kérelmeket illetően a Számvevőszék a jelen ügyben semmi újat nem tesz hozzá a Bíróság előtt előadott érveihez. Következésképpen meg kell állapítani, hogy a behajtási táblázat 138., 196., 319. és 320., valamint (részben) 339. és (részben) 382. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségek a felperesnek a Számvevőszék tagjaként ellátott feladataival összefüggésben merültek fel.
410
E körülmények között meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el, amikor úgy ítélte meg, hogy a behajtási táblázat 138., 196., 319. és 320., (részben) 339., valamint (részben) 382. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségek nem kapcsolódnak e feladatokhoz, és azok visszatérítését követelte. Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni a behajtási táblázat 138., 196., 319. és 320., (részben) 339., valamint (részben) 382. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti kérelmek tekintetében, 1158,83 euró összeg vonatkozásában. E tekintetben a 339. és 382. sz. sorban szereplő gépkocsivezetői költségeket illetően a 339. sz. sor esetében e költségek negyedik részét (74,13 euró), a 382. sz. sor esetében pedig e költségek harmadik részét (165,70 euró) kell figyelembe venni.
– A behajtási táblázat 379. és 403. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
411
A Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) nem vizsgálta kifejezetten a fenti 394. pontban említett, a behajtási táblázat 379. és 403. sz. sorára vonatkozó, gépkocsivezetői költségek megtérítése iránti két kérelmet.
412
E tekintetben a fenti 193. pontban felidézett bizonyítási teherre tekintettel a felperesnek kell bizonyítania, hogy a szóban forgó, a behajtási táblázat 379. és 403. sz. sorához kapcsolódó gépkocsivezetői költségeknek az uniós költségvetésből történő kifizetése igazolt volt, és hogy a megtámadott határozat jogellenes, mivel e költségeket jogalap nélkül kifizetettnek tekintette.
413
Meg kell jegyezni, hogy ami a 379. sz. sorban szereplő gépkocsivezetői költségeket illeti, azok nem kapcsolódtak a felperes valamely kiküldetéséhez. A gépkocsivezető kiküldetési rendelvényéből kitűnik, hogy e kiküldetés célja az volt, hogy a felperest Luxembourgból Brüsszelbe, majd származási helyére szállítsák, és a gépkocsivezető az éjszakát szállodában töltötte és vonattal tért vissza Luxembourgba.
414
Ezzel szemben, ami a 403. sz. sorban szereplő gépkocsivezetői költségeket illeti, azok a felperes egy költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetéséhez kapcsolódtak. A kiküldetési rendelvényből kitűnik, hogy az „[…] úrra” és a Luxembourg–Dijon–Luxembourg útvonalra vonatkozott. A Számvevőszék szerint az e sorban említett tevékenység valódi jellegét tekintve egy szőlőültetvény megvásárlására irányult.
415
A felperes annak megállapítására szorítkozik, hogy mivel e költségeket a Bíróság nem minősítette szabálytalannak, azok a jelen eljárásban sem tekinthetők annak.
416
Márpedig meg kell állapítani, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság szabálytalannak tekintette azokat a gépkocsivezetői kiküldetéseket, amelyek arra vonatkoztak, hogy a felperest ismeretlen, egyúttal a feladataitól egyértelműen elkülöníthető okból szállítsák (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 711–716. pont).
417
Mivel a felperes nem terjesztett elő olyan bizonyítékokat, amelyek alkalmasak annak bizonyítására, hogy a behajtási táblázat 379. és 403. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségek a feladatai ellátásához kapcsolódó utazásokra vonatkoztak, valamint a Számvevőszék e költségek magánjellegére vonatkozó állításainak cáfolására, meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék helyesen minősítette e költségeket követeléseknek, és követelte azok visszatérítését.
418
Következésképpen a negyedik jogalapot el kell utasítani a behajtási táblázat 379. és 403. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségek visszatéríttetése szabályszerűségének vitatása tekintetében.
– A behajtási táblázat 38. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
419
A megtámadott határozatban a Számvevőszék szabálytalannak tekinti a behajtási táblázat 38. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői kiküldetést, amelynek keretében egy gépkocsivezető Luxembourgból a felperes svájci üdülésének helyszínére utazott, hogy visszaszállítsa a felperest a származási helyére.
420
A felperes lényegében a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott azon értékelésre támaszkodik, amely szerint, noha a Számvevőszék által hivatkozott, a behajtási táblázat 38. sz. sorában említett gépkocsivezetői kiküldetés indoka, vagyis a felperesnek az üdülése helyszínéről való hazaszállítása, alkalmas lenne e kiküldetés szabálytalanságának a bizonyítására, a felperes tagadta, hogy ilyen kiküldetést engedélyezett volna, és a Számvevőszék nem bizonyította, hogy ez a kiküldetés ténylegesen megtörtént, mivel a Bíróság rendelkezésére álló iratanyag nem tartalmaz olyan rendelvényt, amelyet a felperes saját kezűleg írt volna alá (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 717. pont).
421
A Bíróság azt is megállapította, hogy a Számvevőszéken 2016. október 5‑ig gyakorolt munkamegosztás keretében a Számvevőszék tagjának feladata volt azon gépkocsivezetők kiküldetési rendelvényeinek aláírása, akiknek a szolgáltatásait igénybe vette (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 698. pont).
422
A jelen eljárásban a Számvevőszék jelzi, hogy nem volt a felperesre vonatkozó kiküldetési rendelvény, ami önmagában elegendő a gépkocsivezető kiküldetése szabálytalanságának megállapításához. Azt állítja továbbá, hogy a szóban forgó kiküldetést a gépkocsivezető tekintetében engedélyezésre jogosult tisztviselőként a felperes kérte és hagyta jóvá a MISPROD elektronikus rendszerben, amelyet a Számvevőszék az adott időszakban a kiküldetés valódiságának igazolására használt.
423
Kétségtelen, hogy az iratok között nem szerepel a felperes által saját kezűleg aláírt gépkocsivezetői kiküldetés a behajtási táblázat 38. sz. sorában szereplő tevékenységre vonatkozóan, amint azt az adott időszakban hatályos szabályok előírták. Mindazonáltal, bár ezt az adminisztratív munkát nem végezték el, nem vitatott, hogy egy gépkocsivezetőnél 2009. március 7. és 9. között az e tevékenységgel kapcsolatos költségek merültek fel, 716,82 euró összegben. Ezenkívül a Számvevőszék az iratokhoz csatol a MISPROD elektronikus rendszerből származó kivonatokat, amelyekből kitűnik, hogy az arra irányuló kiküldetés tekintetében, hogy gépkocsivezetője elhozza a felperest egy svájci városból, a felperes volt az engedélyezésre jogosult tisztviselő. E kivonatok megerősítik a Számvevőszék azon állításait is, amelyek a gépkocsivezetőnek az említett sorban szereplő megtérítés iránti kérelemhez kapcsolódó tevékenységeire vonatkoznak, és amelyek szerint a gépkocsivezető a 2009. március 7‑ről 8‑ra virradó éjszakát egy svájci szállodában töltötte, 2009. március 8‑án visszaszállította a felperest a származási helyére, ott töltötte a 2009. március 8‑ról 9‑re virradó éjszakát, majd 2009. március 9‑én visszatért Luxembourgba.
424
A felperes semmilyen észrevételt nem terjeszt elő a Számvevőszék ezen állításaival kapcsolatban, noha a jelen eljárásban neki kell bizonyítania (lásd a fenti 193. pontot), hogy a szóban forgó gépkocsivezetői költségek uniós költségvetésből történő kifizetése igazolt volt, és hogy a megtámadott határozat jogellenes, mivel e költségeket jogalap nélkül kifizetettnek tekintette.
425
E körülmények között a behajtási táblázat 38. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségeket szabálytalannak kell tekinteni, és a negyedik jogalapot az e sorra vonatkozó részében el kell utasítani.
– A behajtási táblázat 106., 147., 151., 153., 167. és 214. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
426
A behajtási táblázat 106., 147., 151., 153., 167. és 214. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői kiküldetések célja a felperes orvosi konzultációkra vonatkozó kiküldetések keretében történő szállítása volt.
427
A felperes e tekintetben lényegében a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott értékelésére hivatkozik.
428
A Számvevőszék azt állítja, hogy a fenti 426. pontban említett sorokban szereplő gépkocsivezetői kiküldetések szabálytalanok voltak, mivel a felperes azoknak megfelelő kiküldetései „költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetések” voltak vagy „költségek nélkül lezár[ásra]” kerültek. Álláspontja szerint, mivel ezek a kiküldetések a belső szabályozása értelmében nem minősültek kiküldetésnek, nem tehették lehetővé gépkocsivezető igénybevételét.
429
Emlékeztetni kell arra, hogy az említett gépkocsivezetői kiküldetéseket illetően a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a következőket állapította meg:
„777 [A felperes] szóban forgó kiküldetései nem tekinthetők úgy, mint amelyek a Számvevőszék tagja feladatainak ellátásához kapcsolódnak, mivel nem állították, és még kevésbé bizonyították, hogy e konzultációk az e minőségben kötelező orvosi vizsgálatokra vonatkoztak volna.
778 Meg kell azonban állapítani, hogy [a felperes] e kiküldetések címén nem kérte kiküldetési költségek megtérítését vagy napidíjak kifizetését. A Számvevőszék számára az említett kiküldetések által felmerült egyedüli költségek tehát a szolgálati gépjármű használatára és a gépkocsivezető igénybevételére vonatkoztak.
779 Márpedig egyrészt a 33‑2004. sz. határozat magyarázata és a 19‑2009. sz. határozat magyarázata komoly ellentmondást mutat azon lehetőséget illetően, hogy valamely orvosi konzultáción való megjelenésre irányuló utat az e határozatok 4. cikkei értelmében vett »feladatok ellátásával összefüggő egyéb utazásnak« lehessen tekinteni.
780 Ugyanis a »vis maior esetek« felsorolásában szerepelnek az »orvosi vizsgálatok«, amelyek ilyen utazásnak tekinthetők.
781 Kétségtelen, hogy az uniós jog különböző területein kialakított állandó ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a vis maior fogalma rendkívüli és előre láthatatlan, az arra hivatkozón kívül álló körülményekre vonatkozik, amelyek következményeit a legnagyobb gondosság mellett sem lehet elkerülni (2017. január 25‑iVilkas ítélet, C‑640/15, EU:C:2017:39, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
782 Bár a »vis maior« fogalmának alkalmazása általában előre nem látható jellegű, mind a 33‑2004. sz. határozat magyarázatának szövege, mind pedig a 19‑2009. sz. határozat magyarázatának szövege e tekintetben következetlenséget foglal magában, mivel az »orvosi ellenőrzések« fogalma kizár minden sürgősségi vagy előreláthatatlansági elemet.
783 Másrészt, noha a »feladatok ellátásával összefüggő egyéb utazás« keretében a gépkocsivezető igénybevétele per definitionem nem követeli meg, hogy a Számvevőszék érintett tagja kiküldetésben legyen, meg kell állapítani, hogy [a felperes] azáltal, hogy átlátható módon kérte ezen intézmény engedélyét annak érdekében, hogy kiküldetés keretében orvosi konzultációra menjen, lehetővé tette a Számvevőszék számára, hogy előzetes ellenőrzést végezzen, és elutasítsa a Számvevőszék forrásainak általa tervezett felhasználását abban az esetben, ha ezt tartja megfelelőnek.
784 E két tényezőre tekintettel a [felperes] és a kabinetjébe beosztott gépkocsivezető [többek között a behajtási táblázat 106., 151., 153., 167. és 214. sz. sorában szereplő kiküldetéseinek] […] szabálytalansága nem mutat olyan nyilvánvaló jelleget, amely alapján azt a jelen eljárásban fel lehetne róni [a felperes] terhére.”
430
A jelen ügyben alkalmazni kell a Bíróságnak a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a behajtási táblázat 106., 151., 153., 167. és 214. sz. sorában szereplő ugyanezen gépkocsivezetői kiküldetéseket illetően tett megállapításait és következtetéseit.
431
Ezenkívül a Bíróság ezen érvelése a 147. sz. sorban szereplő, a felperes két orvosi konzultációjára vonatkozó gépkocsivezetői kiküldetésre is alkalmazandó, amely a gépkocsivezető számára utazási költségekkel járt. E tekintetben, tekintettel arra a körülményre, hogy e konzultációkra – amelyekre vonatkozóan a felperes kérte a Számvevőszék engedélyét – a Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának ülésére és egy egyesület ebédidőben tartott konferenciájára (lásd még a fenti 132. pontot) szolgálati gépjármű használatával történő utazás során került sor, a Luxembourgba való visszatérés érdekében gépkocsivezető igénybevételére vonatkozó kérelme nem tekinthető szabálytalannak, még akkor sem, ha azzal járt, hogy az érintett gépkocsivezető vonattal utazott Luxembourgból Brüsszelbe.
432
A fentiekre tekintettel meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el, amikor a behajtási táblázat 106., 147., 151., 153., 167. és 214. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségeket követelésnek minősítette, és azok visszatérítését követelte. Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni az e sorokban szereplő gépkocsivezetői költségek tekintetében, 1689,25 euró összeg vonatkozásában.
– A behajtási táblázat 142. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
433
A behajtási táblázat 142. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői kiküldetés a felperes szolgálati gépjárművének a felperes svájci nyaralásának helyszínére való visszavitelével kapcsolatban felmerült költségekre vonatkozik. A megtámadott határozatban a Számvevőszék figyelembe veszi a gépkocsivezető ezen utazása alkalmával kifizetett összegek felperes általi megtérítését. Úgy véli azonban, hogy a gépkocsivezető munkabérének jogalap nélkül felhasznált része nem került visszatérítésre.
434
A felperes vitatja, hogy a behajtási táblázat 142. sz. sorában szereplő kiküldetéssel érintett gépkocsivezető munkabére a Számvevőszék vele szemben fennálló követelésének minősülne. Így kifejti, hogy a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megállapította, hogy nem szabálytalanságról van szó.
435
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) a Bíróság megállapította, hogy jóllehet a behajtási táblázat 142. sz. sorában hivatkozott gépkocsivezetői kiküldetés szabálytalansága nem vitatott, e szabálytalanság nem róható fel a felperessel szemben az előtte folyamatban lévő eljárás keretében (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 752. pont). E tekintetben megállapította, hogy noha a felek nem értenek egyet e kiküldetés pontos célját illetően, a felperes azon állítása, amely szerint az említett kiküldetés a Számvevőszék gépjárművezetőiért felelős személy egyetértésével a szolgálati gépjárműnek egy balesetet követő visszavitelére irányult, lényegében megfelel az érintett gépkocsivezető által az OLAF általi 2017. október 16‑i meghallgatása során tett nyilatkozatoknak (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 754. pont). Ezenkívül a Bíróság jelezte, hogy megállapítást nyert, hogy a felperes, miután tájékoztatták a szóban forgó gépkocsivezető kiküldetésének esetleges szabálytalanságáról, 2011‑ben felvette a kapcsolatot a Számvevőszék adminisztrációjával azon összegek visszatérítése érdekében, amelyeket e kiküldetés keretében jogalap nélkül számoltak el a Számvevőszék terhére, és hogy ezen összegeket levonták az illetményéből (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 755. pont).
436
A jelen ügyben elegendő megállapítani – amint arra a fenti 35. pont emlékeztet –, hogy 2011‑ben a Számvevőszék a felperes rendelkezésére bocsátotta egy gépkocsivezető szolgáltatásait, így e gépkocsivezető munkabérét a Számvevőszéknek kellett fizetnie, e tekintetben tehát nem állapítható meg a Számvevőszék által elszenvedett vagyoni kár.
437
Következésképpen a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el akkor, amikor a gépkocsivezetőnek a behajtási táblázat 142. sz. sorában említett munkabérét követelésnek minősítette és annak visszatérítését követelte. Ennélfogva a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni az e sorban szereplő gépkocsivezetői költségek tekintetében, 185,43 euró összeg vonatkozásában.
– A behajtási táblázat 187. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
438
A behajtási táblázat 187. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői kiküldetés tárgyát „[egy hercegnő] hivatalos meghívása” képezte. A Számvevőszék úgy véli, hogy ez a kiküldetés szabálytalan volt, mivel a felperes ennek megfelelő kiküldetése „költségtérítés és napidíj nélküli kiküldetés” volt. Közelebbről, a Számvevőszék pontosítja, hogy a felperes kiküldetésben volt Brüsszelben, gépkocsivezetőjével és a szolgálati gépjárművel együtt, azonban úgy döntött, hogy a szolgálati gépjárművet magánál tartja a hétvégén magántevékenységei céljára, míg a gépkocsivezető kénytelen volt vonattal visszatérni Luxembourgba.
439
A felperes lényegében a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott értékelésre hivatkozik, amely ítéletben a Bíróság lényegében azt állapította meg, hogy nem tűnik célravezetőnek annak meghatározása, hogy a Számvevőszék jogszerűen felróhatta‑e azt a gyakorlatot a felperessel szemben, amely szerint az, hogy a felperes magánál tartotta a szolgálati gépjárművét, a gépkocsivezető vonaton történő utazását vonta maga után (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 798. pont).
440
A jelen eljárásban és a 147. sz. sorban szereplő megtérítés iránti kérelemre vonatkozóhoz (lásd a fenti 431. pontot) hasonló érveléssel élve elegendő megállapítani, hogy a Számvevőszék nem vitatja a felperesnek a szóban forgó személyiség meghívására történő utazásának szabályszerűségét, és azt sem pontosítja, hogy a felperes milyen magántevékenységek céljára tartotta magánál hétvégére a szolgálati gépjárművet. E körülmények között, és tekintettel arra a körülményre, hogy a felperes ennek megfelelő kiküldetését a Számvevőszék engedélyezte, a felperes gépkocsivezető igénybevétele iránti kérelme nem tekinthető szabálytalannak.
441
Következésképpen a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el akkor, amikor a behajtási táblázat 187. sz. sorában említett gépkocsivezetői költségeket követelésnek minősítette és azok visszatérítését követelte. Ennélfogva a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni ezen gépkocsivezetői költségek tekintetében, 42,64 euró összeg vonatkozásában.
– A behajtási táblázat 247. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
442
A 247. sz. sorban szereplő gépkocsivezetői kiküldetés célja az volt, hogy a felperes által használt hivatalos gépjárművet annak karbantartása céljából egy belgiumi szervizbe vigyék.
443
A felperes lényegében úgy véli, hogy figyelembe kell venni a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) kifejtett megfontolásokat. E tekintetben a Bíróság, miután megállapította, hogy a 247. sz. sorban szereplő gépkocsivezetői kiküldetés célja a felperes szerint az volt, hogy a szolgálati gépjárművét annak karbantartása céljából szervizbe vigyék, úgy ítélte meg, hogy a Számvevőszék érve az azt alátámasztó iratok hiányában nem fogadható el (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 748. és 749. pont).
444
A jelen eljárásban a Számvevőszék rámutat arra, hogy a felperes hivatalos gépjárművének karbantartásával megbízott szerviz a hatályos lízingszerződés szerint Luxemburgban volt, így a szóban forgó kiküldetés tárgya nem felelhetett meg ilyen karbantartásnak.
445
E tekintetben, ugyanazon érvelést követve, mint amely a fenti 404. pontban szerepel, elegendő megjegyezni, hogy az ügy iratai nem tartalmaznak más olyan elemet, amely alátámasztaná a Számvevőszék azon állításának valóságát, amely szerint e gépjármű karbantartását egy másik országban található szerviz biztosította. Ennélfogva a Törvényszéknek a jelen eljárásban át kell vennie ugyanazt az értékelést, mint amelyet a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elfogadott, és amely a fenti 443. pontban felidézésére került.
446
Következésképpen a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el akkor, amikor a behajtási táblázat 247. sz. sorában említett gépkocsivezetői költségeket követelésnek minősítette, és azok visszatérítését követelte. Ennélfogva a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni ezen költségek tekintetében, 239,10 euró összeg vonatkozásában.
– A behajtási táblázat 176., 317., valamint 373. és 374. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
447
A behajtási táblázat 176., 317., valamint 373. és 374. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségeket illetően a felperes lényegében úgy véli, hogy figyelembe kell venni a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) kifejtett megfontolásokat. E tekintetben a Bíróság nem állapította meg a behajtási táblázat 176., 317., valamint 373. és 374. sz. sorára vonatkozó gépkocsivezetői kiküldetések szabálytalanságát, mivel a rendelkezésére álló iratanyag nem tartalmazta a felperes kiküldetési rendelvényeit, amelyekre a Számvevőszék hivatkozott, és így nem tette lehetővé annak megállapítását, hogy a vitatott útvonalakat igazoltan nem fedték le e kiküldetési rendelvények (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 735. pont).
448
A fenti 404. pontban szereplő érvelés alapján meg kell állapítani, hogy a jelen eljárásban a Számvevőszék a mellékletekben szereplő kiküldetési rendelvényekre hivatkozva jelzi, hogy a behajtási táblázat 176., 317., valamint 373. és 374. sz. sorában szereplő kiküldetéseknek Luxembourgban kellett volna kezdődniük és befejeződniük.
449
E tekintetben a Bírósághoz hasonlóan elegendő megjegyezni, hogy a jelen ügyben a Törvényszék rendelkezésére álló iratanyag sem tartalmazza a felperesnek a behajtási táblázat 176., 317., valamint 373. és 374. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekhez kapcsolódó kiküldetési rendelvényeit, így a szóban forgó költségek szabálytalansága nem kellően bizonyított ahhoz, hogy azt a felperesnek fel lehessen róni.
450
E körülmények között meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék mérlegelési hibát követett el, amikor úgy ítélte meg, hogy a behajtási táblázat 176., 317., valamint 373. és 374. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségek nem kapcsolódnak a felperes Számvevőszék tagjaként ellátott feladataihoz, és azok visszatérítését követelte. A megtámadott határozatot ezért meg kell semmisíteni annyiban, amennyiben ezen, 1431,93 euró összegű költségek visszatérítését követeli.
– Az egyéb gépkocsivezetői költségekre vonatkozó következtetés
451
A fentiekre tekintettel a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni a behajtási táblázat 57., 103., 106., 138., 142., 143., 147., 151., 153., 157., 161., 167., 176., 187., 196., 199., 214., 237., 247., 277., (részben) 310., 317., 319. és 320., 335., (részben) 339., 347., 354., 373. és 374., (részben) 382., valamint 391. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségek tekintetében, 7971,90 euró összeg vonatkozásában. A negyedik jogalapot az ezen egyéb költségeket illetően az ezt meghaladó részében el kell utasítani.
c)
A negyedik jogalapra vonatkozó következtetés
452
A fentiekre figyelemmel a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni annyiban, amennyiben az elrendeli a fenti 320., 375., 393. és 451. pontban említett sorokban szereplő költségek megtérítése iránti kérelmek visszatérítését, 16084,01 euró összeg vonatkozásában. A negyedik jogalapot ezt meghaladó részében el kell utasítani.
5.
Az ötödik, azon jogelvre alapított jogalapról, amely szerint a közigazgatási eljárás kötve van a büntetőeljáráshoz
453
E jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy a Luxemburgi Nagyhercegségben folyamatban lévő büntetőeljárás miatt a Számvevőszék nem hozhatott határozatot azt megelőzően, hogy a megtámadott határozat alapjául szolgáló tényállással megegyező tényállás tárgyában eljáró luxemburgi büntetőbíróságok határozatot hoznának. Mivel a Számvevőszék nem várta meg a büntetőeljárás kimenetelét, figyelmen kívül hagyta azt a jogelvet, amely szerint a közigazgatási eljárás kötve van a büntetőeljáráshoz. A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletből (C‑130/19, EU:C:2021:782) a jelen ügy tekintetében levonandó következtetésekre vonatkozó észrevételeiben a felperes úgy véli, hogy a Bíróság nem határozott a jelen jogalapról.
454
A Számvevőszék vitatja a felperes érveit.
455
A Számvevőszékhez hasonlóan meg kell állapítani, hogy a Bíróság a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletben (C‑130/19, EU:C:2021:782) elutasította a felperesnek a Luxemburgi Nagyhercegségben folyamatban lévő büntetőeljárás fennállásán alapuló hasonló érvelését. E tekintetben a Bíróság mindenekelőtt rámutatott arra, hogy egyetlen uniós jogi rendelkezés sem írja elő, hogy az előtte az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdése alapján indított eljárást fel kell függeszteni, ha olyan büntetőeljárás indult, amely részben vagy egészben ugyanazon tényállásra vonatkozik (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 83. pont). Ezt követően a Bíróság, miután hivatkozott a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 25. cikkére, amely úgy rendelkezik, hogy ha a tisztviselővel szemben ugyanazokért a cselekményekért büntetőeljárás indul, a végső fegyelmi határozatot csak az ügyet tárgyaló bíróság végső ítéletének kézbesítése után hozzák meg, jelezte, hogy az arra vonatkozó eljárások, hogy a Számvevőszék valamely tagja megszegte a hivatalából eredő kötelezettségeket, az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében előírt önálló jogorvoslati lehetőség hatálya alá tartoznak, és így ezen eljárásokra nem vonatkoznak a személyzeti szabályzatban foglalt, fegyelmi eljárásra vonatkozó szabályok (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 84. és 85. pont). Végül a Bíróság arra a következtetésre jutott, hogy az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdése szerinti eljárásnak a Luxemburgi Nagyhercegségben indított büntetőeljárás befejezéséig történő esetleges felfüggesztése nem szükséges, mivel ezen eljárás kimenetele semmiképpen nem korlátozhatja azon értékelések terjedelmét, amelyeket a Bíróságnak a jelen kereset elbírálása érdekében el kell végeznie (2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet, C‑130/19, EU:C:2021:782, 88. pont).
456
Ezt az érvelést át kell ültetni az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján indított jelen eljárásra. Egyetlen uniós jogi szabály sem írja elő ugyanis, hogy a Törvényszék előtt az e rendelkezés alapján indított eljárást fel kellene függeszteni, ha olyan büntetőeljárás indult, amely részben vagy egészben ugyanazon tényállásra vonatkozik. Ezenkívül az abból eredő pénzügyi következményekre, hogy a Számvevőszék valamely tagja megszegte a hivatalából eredő kötelezettségeket, nem vonatkoznak a személyzeti szabályzatban foglalt, fegyelmi eljárásra vonatkozó szabályok. Ezeket a pénzügyi következményeket a 2018/1046 rendelet 98. és 100. cikke rendelkezéseinek megfelelően alkalmazták. Egyebekben a jelen eljárás keretében is megállapítható, hogy ezen eljárásnak a Luxemburgi Nagyhercegségben indított büntetőeljárás befejezéséig történő esetleges felfüggesztése nem lenne szükséges, mivel ezen eljárás kimenetele semmiképpen nem korlátozhatná azon értékelések terjedelmét, amelyeket a Törvényszéknek a jelen kereset elbírálása érdekében el kell végeznie.
457
A fentiekre tekintettel a jelen jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.
6.
A hatodik, a gépjárművezető igénybevételét illetően az indokolási kötelezettség megsértésére, valamint a 966/2012 rendelet 75. cikkének vagy a 2018/1046 rendelet 94. cikkének megsértésére alapított jogalapról
458
A felperes vitatja a gépkocsivezetői költségekért engedélyezésre jogosult tisztviselőként történő felelősségre vonását, amely költségek a gépkocsivezetők illetménye címén 30501,27 eurót, kiküldetési költségek és napidíjak címén pedig 40595,15 eurót tesznek ki. A 966/2012 rendelet 75. cikkére hivatkozik, és úgy véli, hogy ez a felelősség csak a gépkocsivezetők kiküldetései tekintetében engedélyezésre jogosult tisztviselőként általa elkövetett „szándékos kötelezettségszegés” vagy „súlyos gondatlanság” esetén állapítható meg. Arra is rámutat, hogy e rendelkezés, valamint a 2018/1046 rendelet 94. cikke előírja, hogy valamely pénzügyi szereplő felelősségre vonása esetén a pénzügyi szabálytalanságokat vizsgáló szakosított testülethez kell fordulni. Ezenkívül a felperes emlékeztet arra, hogy az őt szállító gépkocsivezetők napidíja vagy díjazása tekintetében nem ő az engedélyezésre jogosult tisztviselő.
459
A felperes úgy véli, hogy a Számvevőszék megsértette egyrészt az indokolási kötelezettségét azáltal, hogy a megtámadott határozatban nem válaszolt „a meghallgatáshoz való jogának gyakorlása keretében [általa] felhozott egyik érvre”, másrészt pedig a 966/2012 rendelet 75. cikkét vagy a 2018/1046 rendelet 94. cikkét.
460
Összehasonlításképpen a felperes jelzi, hogy két megbízatása alatt a Számvevőszék két elnökének a kiküldetési, reprezentációs és fogadási költségei tekintetében engedélyezésre jogosult tisztviselői minősége nem vezetett a felelősségre vonásukhoz. Egyébiránt azt állítja, hogy a gépkocsivezetők kiküldetési költségei megfeleltek a jogvita alapjául szolgáló tényállás idején hatályos jogi háttérnek, azaz különösen a 33‑2004. sz. és a 19‑2009. sz. határozatnak.
461
A 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítéletből (C‑130/19, EU:C:2021:782) a jelen ügy tekintetében levonandó következtetésekre vonatkozó észrevételeiben a felperes rámutat, hogy a Bíróság nem határozott a jelen jogalapról, amelyre a Számvevőszék által a Bíróság előtt indított eljárásban nem hivatkoztak.
462
A Számvevőszék vitatja a felperes érveit.
463
Elsősorban az indokolási kötelezettség megsértésére alapított kifogást illetően a felperes annak kijelentésére szorítkozik, hogy a megtámadott határozat nem válaszol a meghallgatáshoz való jogának gyakorlása keretében általa felhozott egyik érvre. Az ily módon hivatkozott érvre vonatkozó bármely pontosítás hiányában meg kell állapítani, hogy a jelen kifogás nem felel meg a Törvényszék eljárási szabályzata 76. cikkének d) pontjában az egyértelműség és a pontosság tekintetében előírt követelményeknek, következésképpen azt mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
464
Az Európai Unió Bírósága alapokmánya 21. cikkének első bekezdése értelmében ugyanis, amely ugyanezen alapokmány 53. cikkének első bekezdése szerint a Törvényszék előtti eljárásra is irányadó, valamint az eljárási szabályzat 76. cikkének d) pontja értelmében a keresetlevélnek tartalmaznia kell a jogvita tárgyát, a felhozott jogalapokat és érveket, valamint az említett jogalapok rövid ismertetését. Ezen elemeknek kellően egyértelműnek és pontosnak kell lenniük, hogy lehetővé tegyék az alperes számára védekezése előkészítését és a Törvényszék számára a keresetről való határozathozatalt, adott esetben további információ nélkül. A jogbiztonság és a megfelelő igazságszolgáltatás biztosítása érdekében a kereset elfogadhatóságához az szükséges, hogy azok a lényeges ténybeli vagy jogi körülmények, amelyeken a kereset alapul, összefüggően és érthetően kitűnjenek magából a keresetlevélből (lásd ebben az értelemben: 1993. április 28‑iDe Hoe kontra Bizottság végzés, T‑85/92, EU:T:1993:39, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ennélfogva a keresetlevélben egyértelműen ki kell fejteni azt a jogalapot, amelyre a keresetet alapították, így nem felel meg az eljárási szabályzatban támasztott követelményeknek, ha csak elvontan utalnak rá. Hasonló követelmények érvényesülnek a jogalap alátámasztására felhozott kifogás tekintetében is (lásd: 2015. március 25‑iBelgium kontra Bizottság ítélet, T‑538/11, EU:T:2015:188, 131. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2020. november 27‑iPL kontra Bizottság végzés, T‑728/19, nem tették közzé, EU:T:2020:575, 64. pont).
465
Másodsorban, ami a 966/2012 rendelet 75. cikkének vagy a 2108/1046 rendelet 94. cikkének megsértésére alapított kifogást illeti, a felperes a tárgyaláson pontosította, hogy az valójában a 966/2012 rendelet 73. cikkére vagy a 2018/1046 rendelet 92. cikkére vonatkozik.
466
Ami az ezen utóbbi rendelkezések megsértésére alapított kifogás érdemi vizsgálatát illeti, elegendő megjegyezni, hogy a Bíróság által a 2021. szeptember 30‑iSzámvevőszék kontra Pinxten ítélet (C‑130/19, EU:C:2021:782) 695–700. pontjában kifejtett, a gépkocsivezetők Számvevőszék valamely tagja általi igénybevételére alkalmazandó szabályozásból kitűnik, hogy a gépkocsivezetők kiküldetései tekintetében engedélyezésre jogosult tisztviselőként a felperes feladata volt annak biztosítása, hogy a gépkocsivezetők kiküldetési rendelvényeinek kiállítása során tiszteletben tartsák az e tekintetben alkalmazandó szabályokat. Ezt a követelményt a 966/2012 rendelet 73. cikkében vagy a 2018/1046 rendelet 92. cikkében meghatározott eljárás esetleges igénybevételétől vagy akár az OLAF‑hoz fordulástól függetlennek kell tekinteni. Következésképpen e rendelkezések a jelen eljárás szempontjából nem relevánsak.
467
Ezenkívül a felperesnek mint a gépkocsivezetők kiküldetései tekintetében engedélyezésre jogosult tisztviselőnek szándékosság vagy súlyos gondatlanság folytán fennálló felelőssége nem hasonlítható össze a Számvevőszék elnökének a Számvevőszék tagjainál felmerült kiküldetési, reprezentációs és fogadási költségek tekintetében engedélyezésre jogosult tisztviselő minőségében fennálló felelősségével. A gépkocsivezetők kiküldetései ugyanis magának a felperesnek a tevékenységeihez kapcsolódnak, míg a Számvevőszék tagja és elnöke között nincs ilyen kapcsolat az előbbi kiküldetéseit illetően.
468
A fentiekre tekintettel a 966/2012 rendelet 73. cikkének vagy a 2018/1046 rendelet 92. cikkének megsértésére alapított kifogást mint megalapozatlant el kell utasítani.
469
Egyébiránt, ami azt a kifogást illeti, amellyel a felperes a gépkocsivezetői költségekért való felelősségét vitatja, amely költségek a gépkocsivezetők illetménye címén 30501,27 eurót, a kiküldetési költségek és napidíjak címén pedig 40595,15 eurót tesznek ki, az ilyen kifogás lényegében átfedésben van a negyedik jogalap keretében már megvizsgált, „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogással (lásd a fenti 394–451. pontot).
470
A fentiekre tekintettel a hatodik jogalapot teljes egészében el kell utasítani.
7.
A megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelemre vonatkozó következtetés
471
A fentiek összességére tekintettel – anélkül, hogy szükség lenne a felperes által kért pervezető intézkedések elfogadására – a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni annyiban, amennyiben az egyrészt a Törvényszék által a fenti 162. pontban elévültnek tekintett, költségek megtérítése iránti kérelmekre, másrészt pedig a fenti 452. pontban említett kérelmekre vonatkozik. A mindezen kérelmekhez kapcsolódó költségek összesen 19254,20 eurót tesznek ki. A megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelmet az ezt meghaladó részében el kell utasítani.
B. A Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselője 2019. június 4‑i és 7‑i határozatának megsemmisítése iránti kérelmekre vonatkozó következtetés
472
Meg kell jegyezni, hogy a megsemmisítés iránti kérelem keretében, közvetlenül a megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelmét követően a felperes, „amennyiben szükséges”, a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselője 2019. június 4‑i és 7‑i határozatának megsemmisítését kéri. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a felperes – anélkül, hogy kifejezetten az e két határozat ellen irányuló kifogást hozna fel – e határozatok megsemmisítését kéri az azokban szereplő – 2019. május 31‑től számított kamatokkal növelt – összeg tekintetében, amely a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselőjének számításai szerint 2019. június 4‑én153584_10 eurót, 2019. június 7‑én pedig 153495,84 eurót tett ki.
473
A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselője a 2019. június 7‑i levélben állapította meg, hogy a kifizetésre az ezen időpontban esedékes kamatok figyelembevételével került sor (lásd a fenti 57. pontot). Következésképpen a fenti 471. pontban levont következtetésre tekintettel helyt kell adni a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselője 2019. június 7‑i levelében foglalt határozata megsemmisítése iránti kérelemnek annyiban, amennyiben az a fenti 471. pontban megjelölt összeg után 3,5%‑os késedelmi kamat megfizetését írja elő.
474
E körülmények között nem szükséges megsemmisíteni a 2019. június 4‑i határozatot, amely a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselője által 2019. június 7‑én megállapított és a felperes által ténylegesen kifizetett összegtől eltérő, 2019. május 31. és június 4. közötti kamatokkal növelt összeget tartalmaz.
C. A visszatérítés és a kamatfizetés iránti kérelmekről
475
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék kötelezze a Számvevőszéket arra, hogy térítse vissza számára a Számvevőszék által jogalap nélkül kifizetettnek minősített összeget, és 2019. május 31‑től – a megtámadott határozatban összesen 153407,58 euró összeg megfizetésére vonatkozóan a felperes számára előírt határidőtől – a teljes visszafizetésig fizessen számára 3,5%‑os kamatot.
476
Emlékeztetni kell arra, hogy valamely jogi aktus megsemmisítésével az uniós bíróság e jogi aktust visszaható hatállyal kiiktatja a jogrendből (lásd: 2021. június 30‑iMélin kontra Parlament ítélet, T‑51/20, nem tették közzé, EU:T:2021:398, 68. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
477
Az EUMSZ 266. cikk szerint az az intézmény, szerv vagy hivatal, amelynek aktusait megsemmisítették, köteles megtenni a megsemmisítést kimondó ítéletben foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket. Az alperes intézmény ezért e rendelkezés értelmében köteles megtenni a szükséges intézkedéseket a feltárt jogellenességek hatásainak megszüntetése érdekében (lásd: 2021. június 30‑iMélin kontra Parlament ítélet, T‑51/20, nem tették közzé, EU:T:2021:398, 69. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
478
Ezenfelül, amennyiben a megsemmisített jogi aktus már végrehajtásra került, a joghatásainak megsemmisítése főszabály szerint megköveteli annak a jogi helyzetnek a helyreállítását, amelyben a felperes a jogi aktus elfogadása előtt volt (lásd: 2021. június 30‑iMélin kontra Parlament ítélet, T‑51/20, nem tették közzé, EU:T:2021:398, 70. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
479
A 3,5%‑os kamat 2019. május 31‑től történő fizetését illetően a következőket kell megjegyezni.
480
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy ha bizonyos összegeket az uniós jog megsértésével szednek be, e jogból az következik, hogy az említett összegeket kamatokkal kell visszatéríteni. Ez az eset áll fenn többek között akkor, ha az összegeket az Unió olyan jogi aktusa alapján szedték be, amelyet az uniós bíróság érvénytelennek nyilvánított vagy megsemmisített (2021. január 20‑iBizottság kontra Printeos ítélet, C‑301/19 P, EU:C:2021:39, 66. és 67. pont).
481
Ami közelebbről azt az esetet illeti, amikor az uniós bíróság olyan aktust semmisít meg, amely bizonyos összegnek az Unió részére történő megfizetését foglalja magában, a Bíróság megállapította, hogy a késedelmi kamatok fizetése az EUMSZ 266. cikk első bekezdése értelmében vett, a megsemmisítést kimondó ítéletben foglaltak teljesítésére irányuló intézkedésnek minősül, mivel annak célja, hogy átalányösszegben kompenzálja a követelés nyújtotta előnyök élvezetétől való megfosztást, és hogy az adóst ösztönözze a megsemmisítést kimondó ítéletben foglaltak mielőbbi teljesítésére (2021. január 20‑iBizottság kontra Printeos ítélet, C‑301/19 P, EU:C:2021:39, 68. pont).
482
A jelen ügyben, amint azt a Számvevőszék a tárgyaláson kifejtette, a kamatokat 2019. június 7‑től, vagyis a felperes által teljesített fizetéstől kell számítani. Az ugyanis, hogy a szóban forgó összeg felperes általi megfizetésének időpontjától kezdve ítéljenek meg késedelmi kamatokat, az a célt szolgálja, hogy a felperest átalányösszegben kompenzálják azért, hogy meg volt fosztva a pénzeszközeinek élvezetétől (lásd ebben az értelemben: 2021. január 20‑iBizottság kontra Printeos ítélet, C‑301/19 P, EU:C:2021:39, 85. pont).
483
Ami a felperes által követelt kamatok mértékét, vagyis 3,5%‑ot illeti, az ítélkezési gyakorlat szerint a 2018/1046 rendelet 99. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján az alkalmazandó kamatláb az Európai Központi Bank (EKB) által az irányadó refinanszírozási műveletei esetében alkalmazott, a fizetés esedékessége szerinti hónap első naptári napján érvényes kamatláb alapján kerül kiszámításra, amely kamatlábhoz hozzáadandó három és fél százalékpont (lásd analógia útján: 2016. január 27‑iANKO kontra Bizottság és REA végzés, T‑165/14 DEP, nem tették közzé, EU:T:2016:108, 50. pont).
484
Mivel a felperes kizárólag 3,5% mértékű kamat megfizetését kéri, nem pedig az EKB által az irányadó refinanszírozási műveleteire vonatkozóan meghatározott és 3,5 százalékponttal növelt kamatlábnak megfelelő mértékű kamat megfizetését, csak úgy kell határozni, hogy a jelen ügyben a 19254,20 euró összeg után 2019. június 7‑től a Számvevőszék általi teljes megfizetésig 3,5%‑os késedelmi kamatot kell fizetni.
D. A kártérítési kérelemről
485
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék kötelezze a Számvevőszéket az általa elszenvedett, ex æquo et bono50000 euróra értékelt nem vagyoni kár megtérítésére. Azzal érvel, hogy a Számvevőszék az OLAF jelentésének létezésére és következtetéseire vonatkozó egymást követő közleményeivel ártott a szakmai előmenetelének és jóhírnevének egy olyan időpontban, amikor ő maga nem rendelkezett sem e jelentéssel, sem pedig a Számvevőszék elnökének esetleges előzetes jelentésével. E tekintetben a felperes rámutat, hogy az OLAF jelentését 2018. július 3‑án bocsátották a Számvevőszék tagjai és a Parlament Költségvetési Ellenőrzési Bizottsága rendelkezésére, míg a Számvevőszék elnökének előzetes jelentését, amely magában foglalta az OLAF jelentését, csak 2018. október 5‑én közölték vele. Ugyanakkor jelzi, hogy „kiszivárogtatás alapján” a sajtó már 2018. július 11‑én közzétette az OLAF jelentésének létezését és következtetéseit. Ebben az összefüggésben azt rója fel a Számvevőszéknek, hogy nem végzett vizsgálatot a „kiszivárogtatás” pontos forrásának azonosítása érdekében. A felperes emlékeztet arra is, hogy ugyanezen a napon, 2018. július 11‑én a Számvevőszék sajtóközleményt tett közzé és a teljes személyi állományához intézett közleményt adott ki.
486
A felperes úgy véli, hogy a Számvevőszék azzal, hogy az őt érintő közleményekben jóváhagyta az OLAF vizsgálatát és jelezte, hogy intézkedéseket fog hozni a csalárd kiadások behajtása érdekében, azt az információt terjesztette, amely szerint a felperes jogsértéseket követett el, és súlyosan veszélyeztette az ártatlanság vélelmét, amely a felperest megilleti. A felperes szerint a Számvevőszék ily módon anélkül foglalt állást, hogy megfelelő információkkal rendelkezett volna, megsértve a Charta 41. cikkében előírt megfelelő ügyintézés elvének követelményeit és a hatásköreit. A felperes az EUM‑Szerződésben és a Számvevőszék eljárási szabályzatában foglalt eljárási garanciák figyelmen kívül hagyására is hivatkozik.
487
Válaszában a felperes arra hivatkozik, hogy a Számvevőszék megsértette az ártatlanság vélelmének elvét, a megfelelő ügyintézés elvét, különösen a pártatlanság szabályát és az uniós intézményeket terhelő gondossági kötelezettséget, valamint az eljárási garanciákat, továbbá a titoktartási kötelezettséget.
488
A Számvevőszék úgy véli, hogy a felperes kártérítési kérelme elfogadhatatlan, mivel azt az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján benyújtott megsemmisítés iránti kereset, nem pedig az EUMSZ 268. és EUMSZ 340. cikk alapján benyújtott önálló kereset keretében terjesztették elő. A tárgyaláson pontosította, hogy nem vitatja azt, hogy főszabály szerint lehet ugyanazon kereset keretében kártérítési és megsemmisítés iránti kérelmet is előterjeszteni. Mindazonáltal álláspontja szerint a felperes kártérítési kérelme elfogadhatatlan, mivel nem fejti ki a jogilag megkövetelt módon az Unió szerződésen kívüli felelősségének megállapításához szükséges összes feltételt. Emlékeztet arra, hogy a felperes kártérítési kérelmét csak a válaszban mutatta be strukturáltabb módon.
489
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében az Uniót terhelő – EUMSZ 340. cikk második bekezdése szerinti – szerződésen kívüli felelősségének megállapításához több feltétel együttes teljesülése szükséges, nevezetesen az uniós intézménnyel szemben kifogásolt magatartás jogellenessége, a kár tényleges jellege, valamint az ezen intézmény magatartása és a hivatkozott kár közötti okozati összefüggés fennállása (lásd: 2016. szeptember 20‑iLedra Advertising és társai kontra Bizottság és EKB ítélet, C‑8/15 P–C‑10/15 P, EU:C:2016:701, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
490
Amennyiben az Unió szerződésen kívüli felelőssége megállapításának három feltétele közül az egyik nem teljesül, a kártérítési kérelmeket el kell utasítani, anélkül hogy meg kellene vizsgálni, hogy a másik két feltétel teljesül‑e (lásd: 2014. november 11‑iBergallou kontra Parlament és Tanács végzés, T‑22/14, nem tették közzé, EU:T:2014:954, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
491
Kártérítési kérelme alátámasztására a felperes lényegében két magatartást ró fel a Számvevőszéknek: egyrészt azt, hogy nem folytatott vizsgálatot annak érdekében, hogy azonosítsa az OLAF rá vonatkozó jelentésének létezése és következtetései „kiszivárogtatásának” pontos forrását, másrészt azt, hogy 2018. július 11‑én, vagyis az információk e „kiszivárogtatását” követően, de az OLAF jelentésének vagy a Számvevőszék elnöke előzetes jelentésének a felperessel történő közlését megelőzően sajtóközleményt és a teljes személyi állományához intézett közleményt adott ki.
492
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a tárgyaláson a Számvevőszék tisztázta, hogy saját kezdeményezésére nem került sor sajtóközleményre, amit a felperes nem vitatott. Sajtóközlemény létezése az iratokból sem tűnik ki. Így a jelen kártérítési kérelem vizsgálata keretében a felperes azon kifogását, amely a Számvevőszék sajtóközleményének létezésén alapul, eleve el kell utasítani mint nem kellően alátámasztott kifogást.
493
Ezenkívül elegendő megállapítani, hogy a Számvevőszék tárgyaláson tett, a felperes által e tekintetben nem vitatott észrevételeiből kitűnik, hogy a Számvevőszék 2018. július 11‑én csak azt követően adott ki a teljes személyi állományához intézett közleményt, hogy a sajtó „kiszivárogtatás alapján” már közzétette az OLAF jelentésének létezését és következtetéseit. A tárgyalás során a Számvevőszék pontosította, hogy válaszolt néhány, újságírók által e tekintetben feltett kérdésre, és a válaszait ezt követően a teljes személyi állománynak megküldték. Ezt megerősíti egyrészt maga a Számvevőszék által a személyi állományához intézett közleménynek a szövege is, amely a „sajtó által feltett kérdésekre” hivatkozik, másrészt a felperes által a keresetlevél 234. pontjában idézett újságcikk, amely egy „jól tájékozott, névtelenséget kérő forrásra” hivatkozik, aki az OLAF felperessel szemben folytatott vizsgálatára vonatkozó információkat közölt a sajtóval.
494
Ebből következik, hogy az előzetes információknak egy névtelen harmadik személy által a sajtónak történő ezen „kiszivárogtatása” volt az oka annak, hogy a Számvevőszék ezt követően a teljes személyi állományához intézett közleményt adott ki, és valójában ez képezi a felperes azon állításainak alapját, amelyek a szakmai előmenetelét és jóhírnevét ért sérelemre vonatkoznak. E körülmények között azonban a felperes nem terjeszt elő olyan bizonyítékkezdeményt, amely alátámasztaná, hogy az OLAF felperesre vonatkozó jelentése létezésének és következtetéseinek a sajtónak történő kiszivárogtatása a Számvevőszéknek tudható be.
495
Következésképpen, mivel a felperes nem bizonyította, hogy a szakmai előmenetelét és jóhírnevét ért állítólagos sérelem a Számvevőszéknek betudható aktus közvetlen következménye volt, meg kell állapítani, hogy ez utóbbi semmilyen hibát nem követett el, és hogy az Unió felelőssége megállapításának fenti 489. pontban felidézett feltételei közül az első feltétel nem teljesül. Ezenkívül, bár a felperes azt rója fel a Számvevőszéknek, hogy nem folytatott vizsgálatot a sajtónak történő szóban forgó „kiszivárogtatás” pontos forrásának azonosítása érdekében, nem jelöli meg azt a jogalapot, amelynek alapján a Számvevőszéket ilyen kötelezettség terhelte volna, mivel ezenkívül az információk neki be nem tudható „kiszivárogtatásáról” van szó.
496
Következésképpen a felperes kártérítési kérelmét el kell utasítani anélkül, hogy határozni kellene annak elfogadhatóságáról.
V. A költségekről
497
Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Egyébiránt az eljárási szabályzat 134. cikkének (3) bekezdése alapján részleges pernyertesség esetén mindegyik fél maga viseli saját költségeit. Azonban, ha az ügy körülményei alapján indokoltnak látszik, a Törvényszék határozhat úgy, hogy a fél saját költségein felül viseli a másik fél költségeinek egy részét is.
498
Jóllehet a megtámadott határozat 19254,20 euró összeg tekintetében megsemmisítésre kerül, amely összeg a Számvevőszék által jogalap nélkülinek tekintett 153407,58 euró teljes összeg körülbelül egynyolcadának felel meg, meg kell állapítani, hogy a felperes ez utóbbi összeg hétnyolcada és a kártérítési keresete tekintetében pervesztes lett. A felperest tehát kötelezni kell a Számvevőszék költségeinek és saját költségei négyötödének viselésére, a fennmaradó egyötöd részt pedig a Számvevőszék viseli.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (kibővített negyedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék megsemmisíti az Európai Számvevőszék 2019. április 11‑i, a CQ‑val szembeni követelés megállapításáról és behajtásról szóló, 153407,58 euró összeget jogalap nélkül felvettnek minősítő és annak behajtását elrendelő határozatát 19254,20 euró összegre vonatkozó részében, valamint megsemmisíti a Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselőjének 2019. június 7‑i levelében foglalt határozatot annyiban, amennyiben az az említett összeg után három és fél százalékpontos késedelmi kamat megfizetését írja elő.
2)
A 19254,20 euró összeget 2019. június 7‑től három és fél százalékpontos késedelmi kamat terheli a Számvevőszék általi teljes kifizetésig.
3)
A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.
4)
CQ viseli a Számvevőszék költségeit és a saját költségeinek négyötödét, a fennmaradó egyötöd részt pedig a Számvevőszék viseli.
da Silva Passos
Gervasoni
Półtorak
Reine
Pynnä
Kihirdetve Luxembourgban, a 2024. szeptember 11‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
Tartalomjegyzék
I. Jogi háttér
A. Az EUM‑Szerződés
B. A 883/2013/EU, Euratom rendelet
C. A Számvevőszék által elfogadott belső szabályok
1. A Számvevőszék tagjainak kiküldetési költségeiről szóló 1‑2003. sz. határozat
2. A Számvevőszék tagjainak reprezentációs és fogadási költségeiről szóló 7‑2004. sz. határozat
3. A Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló 33‑2004. sz. határozat
4. A Számvevőszék gépjárműállományának kezeléséről és felhasználásáról szóló 19‑2009. sz. határozat
5. A Számvevőszék tagjainak 2012. évi magatartási kódexe
II. A jogvita alapját képező tényállás
A. A Számvevőszék által elfogadott előzetes intézkedések
B. Az OLAF vizsgálata
C. A Luxemburgi Nagyhercegség hatóságai által indított büntetőeljárás
D. Az eljárásnak a Számvevőszéken belüli megindítása
E. Az Európai Unió Bírósága előtti eljárás
F. A jogosulatlanul teljesítettnek tekintett kiadások Számvevőszék általi visszatéríttetése
III. A felek kérelmei
IV. A jogkérdésről
A. A megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelemről
1. Az első, az OLAF vizsgálatának és jelentésének szabálytalanságára alapított jogalapról
2. A második jogalapról, amely azon alapul, hogy a Számvevőszék nem gyakorolta az őt többek között engedélyezésre jogosultként megillető mérlegelési jogkört, valamint a Számvevőszék vádak bizonyítására vonatkozó kötelezettségének megsértésén és az indokolási kötelezettségének megsértésén
3. A harmadik, az észszerű határidő megsértésére alapított jogalapról
a) Az elévülési időről
b) A felperesnek a behajtási táblázat 1–261. sz. sorának megfelelő megtérítés iránti kérelmeiről
1) A felperes megtérítés iránti kérelmeinek első csoportjáról
2) A felperes megtérítés iránti kérelmeinek második csoportjáról
3) A felperes megtérítés iránti kérelmeinek harmadik csoportjáról
c) A harmadik jogalapra vonatkozó következtetés
4. A negyedik, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésére, valamint „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított jogalapról
a) A „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogás elfogadhatóságáról
b) Az ügy érdeméről
1) Előzetes észrevételek
i) A bizalomvédelem elvének megsértésére alapított kifogás vizsgálatának terjedelméről
ii) A felperesnek a kiküldetései szabályszerűségébe vetett jogos bizalmára és a „nyilvánvaló hibák” fennállására alapított kifogások vizsgálatának terjedelméről
iii) A Törvényszék általi felülvizsgálat terjedelméről
iv) A Számvevőszék által a felperessel szemben megállapított szabálytalanságokat illetően a 2021. szeptember 30‑i Számvevőszék kontra Pinxten ítéletből (C‑130/19) a jelen kereset keretében levonandó következtetésekről
2) A kiküldetési költségekről és a napidíjakról
i) A politikai vezetőkkel és kabinetjük tagjaival való találkozókra vonatkozó kiküldetésekről
ii) A többi kiküldetésről
– A behajtási táblázat 56., 138., 196., 284. és 382. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
– A behajtási táblázat 57. és 391. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
– A behajtási táblázat 137., 143., (részben) 155. és 290. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
– A behajtási táblázat 47., 103., 157., 161., 199., 210., 237., 277., (részben) 339., 373. és (részben) 374. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
– A behajtási táblázat 128., 411. és 412. sz. sorában szereplő kiküldetésekről
– A behajtási táblázat 347. sz. sorában szereplő kiküldetésről
– A behajtási táblázat 310. sz. sorában szereplő kiküldetésről
– A behajtási táblázat 335. sz. sorában szereplő kiküldetésről
– A behajtási táblázat 63. sz. sorában szereplő kiküldetésről
iii) A kiküldetési költségekre és a napidíjakra vonatkozó következtetés
3) A reprezentációs és fogadási költségekről
i) A politikai vezetőkkel és kabinetjük tagjaival, a szóban forgó politikai párt tagjaival való találkozókra vonatkozó reprezentációs költségekről
ii) A szóban forgó politikai párthoz tartozó politikai vezetőktől eltérő személyekkel való találkozókra vonatkozó reprezentációs költségekről
– A behajtási táblázat 56., 138., 196., 284. és 382. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
– A behajtási táblázat 17., 28. és 290. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
– A behajtási táblázat 314. és 319., valamint 320. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
– A behajtási táblázat 339. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
– A behajtási táblázat 98. és 281. sz. sorában szereplő reprezentációs költségekről
– A más személyekkel való találkozókkal kapcsolatos reprezentációs költségekre vonatkozó következtetés
iii) A felperes származási helyén szervezett étkezésekről
4) A szolgálati gépjármű használatára és a gépkocsivezető igénybevételére vonatkozó költségekről
i) A felperesnek a szóban forgó politikai párt tagjaival való találkozókra vonatkozó reprezentációs költségeihez vagy kiküldetéseihez kapcsolódó gépkocsivezetői költségekről
ii) Az egyéb gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 57., 103., 143., 157., 161., 199., 237., 277., 310., 335., 347., 354. és 391. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 138., 196., 319. és 320., (részben) 339. és (részben) 382. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 379. és 403. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 38. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 106., 147., 151., 153., 167. és 214. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 142. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 187. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 247. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– A behajtási táblázat 176., 317., valamint 373. és 374. sz. sorában szereplő gépkocsivezetői költségekről
– Az egyéb gépkocsivezetői költségekre vonatkozó következtetés
c) A negyedik jogalapra vonatkozó következtetés
5. Az ötödik, azon jogelvre alapított jogalapról, amely szerint a közigazgatási eljárás kötve van a büntetőeljáráshoz
6. A hatodik, a gépjárművezető igénybevételét illetően az indokolási kötelezettség megsértésére, valamint a 966/2012 rendelet 75. cikkének vagy a 2018/1046 rendelet 94. cikkének megsértésére alapított jogalapról
7. A megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelemre vonatkozó következtetés
B. A Számvevőszék számvitelért felelős tisztviselője 2019. június 4‑i és 7‑i határozatának megsemmisítése iránti kérelmekre vonatkozó következtetés
C. A visszatérítés és a kamatfizetés iránti kérelmekről
D. A kártérítési kérelemről
V. A költségekről
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.