62024CJ0433_RES
C‑433/24. sz. ügy
Galerie Karsten Greve
kontra
Ministère de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique
(a Conseil d’État [Franciaország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2025. augusztus 1.
„Előzetes döntéshozatal – Adózás – A hozzáadottérték‑adó (héa) közös rendszere – 2006/112/EK irányelv – Használt cikkekre, műalkotásokra, gyűjteménydarabokra és régiségekre vonatkozó különös szabályozás – Használtcikk‑kereskedők – Különbözet szerinti szabályozás – A 316. cikk (1) bekezdésének b) pontja – A különbözet szerinti szabályozás alkalmazására vonatkozó választási lehetőség – A »műalkotás alkotótól történő beszerzésének« fogalma – Az alkotó által jogi személyen keresztül történő értékesítés”
Az adójogszabályok harmonizálása – Közös hozzáadottértékadó‑rendszer – A használtcikk‑kereskedőkre vonatkozó különös szabályozás – Különbözet szerinti szabályozás – Az említett szabályozás alkalmazásának választásához való jog – Terjedelem – Olyan műalkotások értékesítése, amelyeket előzetesen az alkotó vagy annak jogutódai értékesítettek – Jogi személyen keresztül történő előzetes értékesítés – Bennfoglaltság – Feltételek – Olyan értékesítés, amely az alkotónak vagy annak jogutódainak tudható be és az említett műalkotásoknak az Unió piacára való első bevezetésének minősül
(2006/112 tanácsi irányelv, 316. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
(lásd: 32., 39–47., 49. pont, valamint a rendelkező rész)
Összefoglalás
A Bíróság, amely a Conseil d’État (államtanács, Franciaország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme alapján jár el, ebben az ítéletben megerősíti, hogy a hozzáadottérték‑adónak (héa) az alkotóiktól beszerzett műalkotások továbbértékesítésére vonatkozó különös szabályozása akkor is alkalmazandó, ha a szóban forgó műalkotást az alkotója jogi személyen keresztül értékesítette, és meghatározza e szabályozás alkalmazási feltételeit.
A Galerie Karsten Greve társaság (a továbbiakban: GKG) művészeti galériát működtet, és ügyfelei részére többek között Gideon Rubin festő képeit értékesítette, amelyeket ő maga szerzett be az Egyesült Királyság joga szerint alapított Studio Rubin Gideon társaságtól (a továbbiakban: SRG társaság), amely két tagjának egyike G. Rubin. E képeknek a vevői részére történő értékesítése során a GKG a különbözet szerinti szabályozást alkalmazta.
Egy adóeljárást követően a francia adóhatóság utólagosan héafizetésre kötelezte GKG‑t azzal az indokkal, hogy a különbözet szerinti szabályozás nem alkalmazható ezen értékesítésekre.
Miután elutasították az utólagos adómegállapítás alóli mentesítés iránti kérelmét az elsőfokú és a fellebbviteli francia bíróságok előtt, a GKG felülvizsgálati kérelmet terjesztett a Conseil d’État (államtanács, Franciaország) elé, amely a kérdést előterjesztő bíróság. E bíróság rámutat többek között arra, hogy a nemzeti jog megengedi a különbözet szerinti különös szabályozás választását a műalkotásoknak az alkotójuk vagy annak jogutódjai általi értékesítését követő értékesítéseire, valamint az ilyen műveknek az alkotójuktól vagy annak jogutódjaitól történő Közösségen belüli beszerzését követő értékesítéseire. (
1
) Márpedig a jelen ügyben a szóban forgó képeket nem maga az alkotójuk – vagyis Gideon Rubin művész, aki azokat saját kezűleg festette – értékesítette a GKG részére, hanem az SRG társaság, amely jogi személy minőségében – a Conseil d’État (államtanács) szerint – nem tekinthető e képek alkotójának.
E körülmények között a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a héairányelv (
2
) 316. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy e rendelkezés hatálya alá tartozik az olyan műalkotások használtcikk‑kereskedők általi értékesítése, amelyeket részükre az alkotó vagy annak jogutódjai jogi személyen keresztül értékesítettek, és ha igen, milyen feltételek mellett.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság mindenekelőtt megállapítja, hogy a héairányelv 316. cikke (1) bekezdése b) pontjának szövege nem határozza meg pontosan a műalkotásoknak az alkotójuk vagy annak jogutódjai által az adóalany használtcikk‑kereskedők részére történő értékesítésének részletes szabályait. A műalkotások értékesítése azonban az alkotó vagy annak jogutódjai kereskedelmi tevékenységének részét képezi, amely a birtokba vehető dolog – általában ellenérték fejében történő – átengedése, amely tulajdonosként való rendelkezésre jogosít fel.
Következésképpen a héairányelv 316. cikke (1) bekezdése b) pontjának szövege nem zárja ki kifejezetten, hogy az alkotó vagy annak jogutódjai jogi személyen keresztül teljesíthessenek ilyen értékesítést, sem pedig azt, hogy jogi személy ilyen értékesítést végezhessen.
A héairányelv 316. cikke (1) bekezdése b) pontjának olyan értelmezése, amely kizárja e rendelkezés hatálya alól az olyan műalkotások használtcikk‑kereskedők általi minden értékesítését, amelyeket az alkotóik vagy azok jogutódjai jogi személyeken keresztül értékesítettek számukra, sérthetné a héairányelv és 316. cikke (1) bekezdésének b) pontja által követett célkitűzéseket, amelyek az adósemlegesség biztosítására, a verseny torzulásának elkerülésére és az új műalkotásoknak az Európai Unió piacára való bevezetésének előmozdítására irányulnak. A héairányelv 316. cikke (1) bekezdése b) pontjának ugyanis az a konkrét célja, hogy egyrészt előmozdítsa az új műalkotásoknak az Unió piacára való bevezetését, kedvező adójogi bánásmódot írva elő az ilyen művek behozatala, a létrehozásukat követő első értékesítésük és e művek használtcikk‑kereskedők általi első értékesítése tekintetében, másrészt pedig, hogy korlátozza a használtcikk‑kereskedők számára a bizonyítással kapcsolatos adminisztratív terheket, különösen arra vonatkozóan, hogy a műalkotás vételára magában foglalja‑e az előzetesen felszámított héát, vagy sem, és korlátozza a tagállamok adóhatóságai számára az ellenőrzéssel kapcsolatos adminisztratív terheket.
E tekintetben, amikor műalkotásokat használtcikk‑kereskedők részére értékesítenek, e művek alkotói vagy azok jogutódjai a héa kivetése szempontjából azonos ügyleteket végeznek, függetlenül attól, hogy ezen értékesítéseket természetes személyként vagy jogi személyen keresztül végzik‑e. Márpedig az adósemlegesség elvével ellentétes az, hogy az azonos tevékenységet végző gazdasági szereplőket eltérően kezeljék a héa beszedése során.
Ezenkívül az attól függő eltérő bánásmód, hogy az alkotók vagy azok jogutódjai milyen jogi formában járnak el, a héa eltérő mértékű beszedését eredményezheti azonos ügyletek esetében, (
3
) és torzítaná az azonos műalkotás‑beszerzési és viszonteladási tevékenységet végző használtcikk‑kereskedők közötti versenyt, mivel eltérő bánásmódban részesülnének a különbözet szerinti szabályozás alkalmazásának lehetőségét illetően aszerint, hogy e műveket olyan alkotó vagy annak jogutódjai értékesítették számukra, akik jogi személyen keresztül jártak‑e el, vagy sem.
Ezen okokból a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a héairányelv 316. cikke (1) bekezdésének b) pontja olyan műalkotások használtcikk‑kereskedő általi értékesítésére is vonatkozik, amelyeket az utóbbi részére jogi személy értékesített, feltéve azonban, hogy e műalkotásoknak e jogi személy által e használtcikk‑kereskedő részére történő értékesítése az alkotónak vagy annak jogutódjainak tudható be, ami vélelmezhető, ha – mint a jelen esetben is – a jogi személyt az alkotó vagy annak jogutódjai az alkotó által előállított műalkotások forgalmazása céljából alapították.
Ezenkívül a héairányelv 316. cikke (1) bekezdése b) pontjának különös céljával összhangban a műalkotásoknak a jogi személyen keresztül eljáró alkotó által az adóalany használtcikk‑kereskedő részére történő értékesítésének e művek uniós piacra történő első bevezetésének kell minősülnie, ami megköveteli, hogy e jogi személy jogosult legyen arra, hogy az ilyen művekkel tulajdonosként rendelkezzen azok keletkezésétől kezdve, vagy az Unió piacára való ezen első bevezetéskor, amennyiben azok nem képezték korábbi héaköteles értékesítés tárgyát.
Amennyiben mindkét feltétel teljesül, a szóban forgó értékesítés a héairányelv 316. cikke (1) bekezdése b) pontjának hatálya alá tartozik, és lehetővé teszi a használtcikk‑kereskedő számára, hogy a különbözet szerinti szabályozást válassza.
Végül a Bíróság pontosítja, hogy az olyan kritériumok alkalmazása, mint a jogi személy különös jogi szabályozás alá vonása, a műalkotást létrehozó természetes személy által e jogi személy társasági tőkéjében a részesedések összességével vagy egy részével való rendelkezés, e természetes személy által az említett jogi személyen belül ügyviteli feladatok ellátása és/vagy az értékesítésből származó bevétel jelentős részének az említett természetes személyre történő átruházása, túlzott bizonyítási és ellenőrzési terhet idézhetne elő, veszélyeztetve ezáltal a héairányelv 316. cikke (1) bekezdése b) pontjának célját.
(
1
)	A code général des impôts (általános adókódex) 278 septies cikke 2° pontjának a vitatott adózási időszakra alkalmazandó, ugyanezen kódex 297 B cikkének rendelkezéseivel összefüggésben értelmezett változata.
(
2
)	A közös hozzáadottértékadó–rendszerről szóló, 2006. november 28–i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.; a továbbiakban: héairányelv).
(
3
)	Lásd e tekintetben a héairányelv 103. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontját.