62020CJ0124_RES
C‑124/20. sz. ügy
Bank Melli Iran
kontra
Telekom Deutschland GmbH
(a Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2021. december 21.
„Előzetes döntéshozatal – Kereskedelempolitika – 2271/96/EK rendelet – Harmadik ország által elfogadott valamely jogszabály területen kívüli alkalmazásának hatásai elleni védelem – Az Amerikai Egyesült Államok által Iránnal szemben hozott korlátozó intézkedések – Az e harmadik ország által elrendelt másodlagos szankciók, amelyek megakadályozzák, hogy a személyek bizonyos iráni vállalkozásokkal kereskedelmi kapcsolatokat tartsanak fenn e harmadik ország területén kívül – Az ilyen jogszabályok betartásának tilalma – Szerződés rendes felmondási jogának gyakorlása”
Közös kereskedelempolitika – A kereskedelmi akadályokkal szembeni védekezés – Harmadik ország által elfogadott valamely jogszabály területen kívüli alkalmazásának hatásai elleni védelem – Az Egyesült Államok által Iránnal szemben létrehozott szankciós rendszer – Az Unión belül a tőke, az áruk és a szolgáltatások szabad mozgását korlátozó szankciók – Az említett szankciók betartásának a tilalmát előíró 2271/96 rendelet – Harmadik ország közigazgatási vagy igazságügyi hatósága felszólításának vagy határozatának fogalma – A szóban forgó szabályozás kontextusa és célkitűzései alapján történő értelmezés
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 16. cikk; 2271/96 tanácsi rendelet, 4. cikk, 5. cikk, első bekezdés, 7. cikk, d) pont, és 11. cikk)
(lásd: 45–51., pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Közös kereskedelempolitika – A kereskedelmi akadályokkal szembeni védekezés – Harmadik ország által elfogadott valamely jogszabály területen kívüli alkalmazásának hatásai elleni védelem – Az Egyesült Államok által Iránnal szemben létrehozott szankciós rendszer – Az Unión belül a tőke, az áruk és a szolgáltatások szabad mozgását korlátozó szankciók – Az említett szankciók betartásának a tilalmát előíró 2271/96 rendelet – Valamely tagállam bíróságai előtti polgári eljárás keretében való felhívhatóság – Megengedhetőség
(2271/96 tanácsi rendelet, 5. és 11. cikk)
(lásd: 54–59. pont)
Közös kereskedelempolitika – A kereskedelmi akadályokkal szembeni védekezés – Harmadik ország által elfogadott valamely jogszabály területen kívüli alkalmazásának hatásai elleni védelem – Az Egyesült Államok által Iránnal szemben létrehozott szankciós rendszer – Az Unión belül a tőke, az áruk és a szolgáltatások szabad mozgását korlátozó szankciók – Az említett szankciók betartásának a tilalmát előíró 2271/96 rendelet – Valamely szerződés e rendeletben említett személy általi felmondása – A felmondás indokolására vonatkozó kötelezettség – Hiány
(2271/96 tanácsi rendelet, 5. és 11. cikk)
(lásd: 62., 63. pont)
Közös kereskedelempolitika – A kereskedelmi akadályokkal szembeni védekezés – Harmadik ország által elfogadott valamely jogszabály területen kívüli alkalmazásának hatásai elleni védelem – Az Egyesült Államok által Iránnal szemben létrehozott szankciós rendszer – Az Unión belül a tőke, az áruk és a szolgáltatások szabad mozgását korlátozó szankciók – Az említett szankciók betartásának a tilalmát előíró 2271/96 rendelet – Valamely szerződés e rendeletben említett személy általi felmondása – A felmondás valós oka tekintetében e személyre háruló bizonyítási teher
(2271/96 tanácsi rendelet, 5. és 11. cikk)
(lásd: 65–68. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Közös kereskedelempolitika – A kereskedelmi akadályokkal szembeni védekezés – Harmadik ország által elfogadott valamely jogszabály területen kívüli alkalmazásának hatásai elleni védelem – Az Egyesült Államok által Iránnal szemben létrehozott szankciós rendszer – Az Unión belül a tőke, az áruk és a szolgáltatások szabad mozgását korlátozó szankciók – A harmadik ország jogszabályában előírt követelmények vagy tilalmak betartásának a tilalmát előíró 2271/96 rendelet – Valamely szerződés e rendeletben említett személy általi felmondása – A felmondás semmisségének a megállapítása – A vállalkozási és a szerződéses szabadság korlátozása – Megengedhetőség – Feltételek – Törvény által előírt korlátozás, amely egyidejűleg tiszteletben tartja a vállalkozási szabadsághoz való jog lényeges tartalmát és az arányosság elvét
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 16. cikk, és 52. cikk, (1) bekezdés; 2271/96 tanácsi rendelet, 5., 7., 8., 9. és 11. cikk; 2018/1101 rendelet, 1. cikk)
(lásd: 69., 70., 77–95. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
Közös kereskedelempolitika – A kereskedelmi akadályokkal szembeni védekezés – Harmadik ország által elfogadott valamely jogszabály területen kívüli alkalmazásának hatásai elleni védelem – Az Egyesült Államok által Iránnal szemben létrehozott szankciós rendszer – Az Unión belül a tőke, az áruk és a szolgáltatások szabad mozgását korlátozó szankciók – Az említett szankciók betartásának a tilalmát előíró 2271/96 rendelet – Megsértés – Szankciók – Tagállamok mérlegelési jogköre – Korlátok – Az arányosság elvének tiszteletben tartása – Az ügy konkrét és sajátos körülményeinek figyelembevételére vonatkozó kötelezettség
(2271/96 tanácsi rendelet, 5. cikk)
(lásd: 72–75. pont)
Összefoglalás
Az Egyesült Államok által Iránnal szemben hozott másodlagos szankcióknak való megfelelés uniós jogban előírt tilalmára lehet polgári eljárásban hivatkozni
Bár e tilalmat az Amerikai Egyesült Államok közigazgatási vagy igazságügyi hatóságai kifejezett felszólításának vagy határozatának hiányában is alkalmazni kell, e tilalom nem sértheti a hatálya alá tartozó személy vállalkozási szabadságát, aránytalan gazdasági veszteségeket okozva neki
A Németországban fiókteleppel rendelkező Bank Melli Iran (a továbbiakban: BMI) az iráni állam tulajdonában lévő iráni bank. A BMI a Németországban székhellyel rendelkező Deutsche Telekom AG – amely forgalmának körülbelül a fele az Egyesült Államokban folytatott tevékenységeiből származik – leányvállalatával, a Telekommal több szerződést kötött távközlési szolgáltatások nyújtására, amelyek lehetővé teszik kereskedelmi tevékenységei folytatását. 2018‑ban az Egyesült Államok kilépett az iráni nukleáris program ellenőrzésére és az Iránt érintő gazdasági szankciók megszüntetésére irányuló, 2015‑ben aláírt, az iráni nukleáris programról szóló megállapodásból. E kilépés következtében az Egyesült Államok az Iran Freedom and Counter‑Proliferation Act of 2012 (Irán szabadságáról és a fegyverek elterjedése elleni küzdelemről szóló 2012. évi törvény) értelmében ismét szankciókat szabott ki Iránra, valamint a listán (
1
) szereplő személyekre, köztük a BMI‑re. Ezen időpont óta ismét tilos az Egyesült Államok területén kívül kereskedelmi kapcsolatok fenntartása az e listán szereplő személyekkel.
E határozatot követően az Unió elfogadta a 2018/1100 felhatalmazáson alapuló rendeletet, (
2
) amely úgy módosította a 2271/96 rendelet (
3
) mellékletét, hogy az tartalmazza az Irán szabadságáról és a fegyverek elterjedése elleni küzdelemről szóló 2012. évi törvényt. E rendelet többek között megtiltja, hogy az érintett személyek megfeleljenek a mellékletben említett jogszabályoknak vagy az azokból eredő intézkedéseknek (az 5. cikk első bekezdése), kivéve ha az Európai Bizottság attól eltérést enged, ha e külföldi jogszabályok be nem tartása súlyosan károsítaná a rendelet hatálya alá tartozó személyek vagy az Unió érdekeit (az 5. cikk második bekezdése).
Mivel a német jog úgy rendelkezik, hogy „[a] törvényi tilalomba ütköző jogügylet törvény eltérő rendelkezése hiányában semmis”, (
4
) és mivel a Telekom 2018‑tól lejáratuk előtt felmondta a BMI‑vel fennálló összes szerződést, kifejezett indokolás és a Bizottság felhatalmazása nélkül, a BMI a német bíróságok előtt kifogásolta az említett szerződések felmondását. Első fokon arra kötelezték a Telekomot, hogy a szóban forgó szerződéseket a rendes felmondási idő leteltéig teljesítse. Az említett szerződések rendes felmondását azonban a rendelet 5. cikkének megfelelőnek minősítették. A BMI tehát fellebbezést nyújtott be a Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburghoz (hamburgi regionális felsőbíróság, Németország), amely előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordult a Bírósághoz, és a rendelet 5. cikke első bekezdésének értelmezését kérte, többek között az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 16. és 52. cikkére és az ugyanezen rendelet 5. cikkének második bekezdésében előírt felhatalmazásadási mechanizmusra tekintettel.
A Bíróság álláspontja
A nagytanácsban eljáró Bíróság, megállapítva, hogy a rendelet 5. cikkének első bekezdése tágan került megfogalmazásra, először is úgy ítéli meg, hogy a harmadik ország által a nemzetközi jog megsértésével elfogadott bizonyos törvényekben előírt követelmények vagy tilalmak betartásának a tilalmát a közigazgatási vagy igazságügyi hatóságok e törvények tiszteletben tartásának biztosítására irányuló kifejezett felszólításának vagy határozatának hiányában is alkalmazni kell. A Bíróság szerint ezt az értelmezést megerősítik a rendelet célkitűzései is, amely rendelet többek között a kialakult jogrend, valamint általában az Unió érdekeinek védelmére irányul annak érdekében, hogy a tagállamok és harmadik országok között a lehető legteljesebb mértékben megvalósuljon a tőke szabad mozgása, továbbá a szóban forgó személyek érdekeinek védelmére. A Bíróság ugyanis megjegyzi, hogy tekintettel arra, hogy egy ilyen törvény jogkövetkezményekkel fenyeget azon személyekre nézve, akikre főszabály szerint ilyen követelmények vagy tilalmak vonatkoznak, a rendelet nem lenne alkalmas e törvény hatásainak ellensúlyozására, ha az 5. cikk első bekezdésében kimondott tilalom határozatoknak a külföldi közigazgatási és igazságügyi hatóságok általi elfogadásától függne.
Másodszor a Bíróság megállapítja, hogy az 5. cikk első bekezdésében előírt tilalmat világosan, pontosan és feltétel nélkül fogalmazták meg, így arra hivatkozni lehet a jelen ügybelihez hasonló polgári eljárásban. A Bíróság ezt követően megerősíti, hogy a rendeletben említett olyan személy, aki nem rendelkezik a Bizottság által adott felhatalmazással, az említett 5. cikk első bekezdésére tekintettel indokolás nélkül felmondhatja az SDN‑listán szereplő valamely személlyel fennálló szerződéseit. Mindazonáltal a rendeletben foglalt tilalom állítólagos megsértésére vonatkozó polgári eljárás keretében az említett tilalom hatálya alá tartozó személynek kell jogilag megkövetelt módon igazolnia, hogy magatartásával – a jelen esetben valamennyi szerződés felmondásával – nem a rendelet szerinti amerikai jogszabályoknak akart megfelelni, amikor első ránézésre úgy tűnik, hogy ez a helyzet.
A jelen ügyben a Bíróság megjegyzi, hogy a német jog lehetővé teszi annak a félnek, aki azt állítja, hogy valamely jogügylet a rendelet 5. cikkének első bekezdésében előírthoz hasonló törvényi tilalom megsértése miatt semmis, hogy e semmisségre bíróság előtt hivatkozzon. Megállapítja azonban, hogy ebben az esetben a német jog szerint a bizonyítási teher teljes egészében arra a személyre hárul, aki a rendelet 5. cikkének említett megsértésére hivatkozik, miközben a szóban forgó bizonyítékok számára általában nem hozzáférhetők, ami megnehezítheti az eljáró bíróság számára az 5. cikk első bekezdésében előírt tilalom megsértésének megállapítását, ekként pedig veszélyeztetheti e tilalom hatékonyságát.
Végül harmadszor és utolsósorban a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a rendeletnek a Charta 16. és 52. cikkével összefüggésben értelmezett 5. és 9. cikkével (
5
) nem ellentétes, hogy semmisnek nyilvánítsák a szerződés felmondását, amennyiben a semmiség e megállapítása nem von maga után aránytalan, különösen gazdasági hatásokat az érintett személyre nézve. A jelen ügyben a rendelet 5. cikkének második bekezdése értelmében vett felhatalmazás hiányában a szóban forgó felmondás a német jog értelmében semmis, ha az ellentétesnek bizonyulna a rendelet 5. cikkének első bekezdésével. Ha azonban a semmisség e megállapítása a vállalkozás szabadságának korlátozását eredményezi, az csak a Charta 52. cikkének (1) bekezdésében előírt feltételek tiszteletben tartása mellett képzelhető el.
E tekintetben a vállalkozás Charta 16. cikkében biztosított szabadsága lényeges tartalmának tiszteletben tartására vonatkozó feltételt illetően a Bíróság megállapítja, hogy a BMI és a Telekom között kötött szerződések felmondása semmisségének megállapítása nem azzal a hatással járna, hogy megfosztja a Telekomot attól a lehetőségtől, hogy valamely szerződéses jogviszony keretében általánosságban érdekeit érvényesítse, hanem inkább azzal hatással, hogy korlátozza ezt a lehetőséget. Egyébiránt a vállalkozás szabadságának – egy szerződés rendelet 5. cikkének első bekezdésében előírt tilalommal ellentétes felmondása semmisségének esetleges megállapításából eredő – korlátozása főszabály szerint szükségesnek tűnik a szóban forgó külföldi szabályozás joghatásainak ellensúlyozásához, amely korlátozás ily módon védi a kialakult jogrendet és általánosságban az Unió érdekeit.
A Bíróság tehát arra kéri fel a kérdést előterjesztő bíróságot, hogy a Telekom vállalkozási szabadsága korlátozása arányosságának vizsgálata keretében hozza egyensúlyba a rendelet célkitűzéseinek a követését – amelyet a szerződés e rendelet 5. cikkének első bekezdésében előírt tilalmat sértő felmondása semmisségének megállapítása szolgál –, valamint annak valószínűségét, hogy e vállalkozás gazdasági veszteségeknek lesz kitéve, továbbá e veszteségek mértékét abban az esetben, ha nem szüntetné meg a BMI‑vel fennálló kereskedelmi kapcsolatait. Az arányosság e vizsgálata keretében az a körülmény is jelentőséggel bír, hogy a Telekom – a kérdést előterjesztő bíróság általi vizsgálatra is figyelemmel – nem nyújtott be a Bizottsághoz a rendelet 5. cikkének első bekezdésében foglalt tilalomtól való eltérés iránti kérelmet.
(
1
)	Specially Designated Nationals and Blocked Persons List (különös megjelölésű állampolgárok és a zárolt vagyonnal rendelkező személyek listája; a továbbiakban: SDN‑lista).
(
2
)	A harmadik ország által elfogadott jogszabályoknak az ország területén kívüli alkalmazásának hatása és az ilyen jogszabályon alapuló vagy abból eredő intézkedések elleni védelemről szóló 2271/96/EK tanácsi rendelet mellékletének módosításáról szóló, 2018. június 6‑i (EU) 2018/1100 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2018. L 199. I., 1. o.).
(
3
)	A közös kereskedelempolitikára vonatkozó egyes rendeleteknek bizonyos intézkedések elfogadási eljárásai tekintetében történő módosításáról szóló, 2014. január 15‑i 37/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2014. L 18., 1. o.) és a 2271/96/EK rendelet mellékletének módosításáról szóló, 2018. június 6‑i (EU) 2018/1100 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (HL 2018. L 199. I., 1. o.) módosított, a harmadik ország által elfogadott jogszabályoknak az ország területén kívüli alkalmazásának hatása és az ilyen jogszabályon alapuló vagy abból eredő intézkedések elleni védelemről szóló, 1996. november 22‑i 2271/96/EK tanácsi rendelet (HL 1996. L 309., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 10. fejezet, 1. kötet, 75. o.; a továbbiakban: rendelet).
(
4
)	A Bürgerliches Gesetzbuch (polgári törvénykönyv) 134. §‑a.
(
5
)	A 9. cikk értelmében „[v]alamennyi tagállam meghatározza e rendelet vonatkozó rendelkezései megsértése esetén alkalmazandó szankciókat. E szankcióknak arányosaknak, hatékonyaknak kell lenniük, és visszatartó erővel kell rendelkezniük”.