62003CJ0335_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑335/03,
ktorej predmetom je žaloba o neplatnosť podľa článku 230 ES, podaná 25. júla 2003,
Portugalská republika,
v zastúpení: L. Fernandes, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci C. Botelho Moniz a E. Maia Cadete, advogados, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
žalobkyňa,
proti
Komisii Európskych spoločenstiev,
v zastúpení: A. M. Alves Vieira a L. Visaggio, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci N. Castro Marques a F. Costa Leite, advogados, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
žalovanej,
SÚDNY DVOR (druhá komora),
v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia R. Silva de Lapuerta (spravodajkyňa), C. Gulmann, R. Schintgen a J. Klučka,
generálny advokát: L. A. Geelhoed,
tajomník: K Sztranc, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 14. októbra 2004,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 18. novembra 2004,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Svojou žalobou Portugalská republika navrhuje zrušenie rozhodnutia Komisie 2003/364/ES z 15. mája 2003, ktorým sa určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho záručného a usmerňovacieho fondu (EPUZF) vylučujú z financovania Spoločenstvom (Ú. v. EÚ L 124, s. 45, ďalej len „sporné rozhodnutie“).
Právny rámec
Systémy sporných prémií
2. Nariadenie Rady (EHS) č. 805/68 z 27. júna 1968 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom (Ú. v. ES L 148, s. 24), zmenené a doplnené nariadením Rady (EHS) č. 2066/92 z 30. júna 1992 (Ú. v. ES L 215, s. 49) a č. 125/93 z 18. januára 1993 (Ú. v. ES L 18, s. 1, ďalej len „nariadenie č. 805/68“) vytvorilo systémy prémií pre výrobcov, ktorí na svojom hospodárstve chovali býky a dojnice.
3. Pokiaľ ide o rôzne typy takto poskytovaných prémií, nariadenie č. 805/68 zaviedlo špeciálnu prémiu pre výrobcov hovädzieho a teľacieho mäsa (článok 4b), dodatkovú prémiu k tejto špeciálnej prémii (článok 4c), prémiu za dojnice (článok 4d) a doplnkovú prémiu poskytovanú výrobcom, ktorí majú nárok na špeciálnu prémiu a/alebo prémiu za dojnice a spĺňajú určité podmienky (článok 4h). V súvislosti s Portugalskou republikou zavádza špeciálne prémie aj nariadenie Rady (EHS) č. 1600/92 z 15. júna 1992 o osobitných opatreniach týkajúcich sa určitých poľnohospodárskych výrobkov v prospech Azorov a Madeiry (Ú. v. ES L 173, s. 1).
Správa a kontrola sporných prémií
4. Nariadenie Komisie (EHS) č. 3886/92 z 23. decembra 1992 ustanovujúce podrobné pravidlá pre uplatňovanie systému prémií stanovených v nariadení č. 805/68 (Ú. v. ES L 391, s. 20), zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 2311/96 z 2. decembra 1996 (Ú. v. ES L 313, s. 9, ďalej len „nariadenie č. 3886/92“), stanovilo administratívne podmienky pre poskytnutie uvedených prémií.
5. Podľa článku 4 nariadenia č. 3886/92 je zádržná doba zvierat – teda časový úsek, kedy zvieratá, na ktoré sa vzťahovala žiadosť o poskytnutie prémie, nesmú opustiť určené miesto, na ktorom môžu byť kontrolované (vo všeobecnosti hospodárstvo výrobcu), pre prémie za býky dva mesiace odo dňa nasledujúceho po dni podania žiadosti. Pokiaľ ide o dojnice, podľa ustanovení článku 4d ods. 5 nariadenia č. 805/68 v spojení s článkom 23 nariadenia č. 3886/92 je zádržná doba šesť mesiacov odo dňa nasledujúceho po dni podania žiadosti.
6. Podľa článku 4 nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 z 21. apríla 1970 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. ES L 94, s. 13), zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1287/95 z 22. mája 1995 (Ú. v. ES L 125, s. 1, ďalej len „nariadenie č. 729/70“), prináleží členským štátom, aby určili úrady a organizácie poverené platbou výdavkov, ktoré znáša záručná sekcia EPUZF‑u.
7. Nariadenie Rady (EHS) č. 3508/92 z 27. novembra 1992, ktorým sa stanovuje integrovaný systém spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci v spoločenstve (Ú. v. ES L 355, s. 1; Mim. vyd. 03/013, s. 223), v článku 1 ods. 1 písm. b) stanovuje, že každý členský štát si vytvorí integrovaný systém spravovania a kontroly, ktorý sa týka systému prémií pre výrobcov hovädzieho a teľacieho mäsa, zavedeného v článkoch 4a až 4h nariadenia (EHS) č. 805/68. Tento systém sa vzťahuje aj na iné systémy prémií alebo náhrad v sektore ovčej a kozej produkcie.
8. Článok 8 toho istého nariadenia ukladá členským štátom povinnosť vykonávať správne kontroly žiadostí o pomoc (odsek 1), dopĺňať správne kontroly overovaním na mieste „týkajúcom sa vzorky poľnohospodárskych majetkov“ [ neoficiálny preklad ] (odsek 2) a určiť orgán, ktorý bude zodpovedný za koordináciu uvedených kontrol (odsek 3).
9. Nariadenie Komisie (EHS) č. 3887/92 z 23. decembra 1992 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania integrovaného systému spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci v Spoločenstve (Ú. v. ES L 91, s. 36), zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 1678/98 z 29. júla 1998 (Ú. v. ES L 212, s. 23, ďalej len „nariadenie č. 3887/92“) upravuje podmienky, ktoré musia spĺňať žiadosti o pomoc (hlava III), ustanovenia týkajúce sa kontrol (hlava IV) a ustanovenia o spolufinancovaní (hlava V).
10. Podľa článku 6 uvedeného nariadenia „správne kontroly a kontroly overovaním na mieste sa vykonávajú tak, aby sa zabezpečilo účinné preverenie dodržiavania podmienok poskytnutia pomocí a prémií“ [ neoficiálny preklad ] (odsek 1) a zahŕňajú najmä „krížové preverenia parciel a deklarovaných zvierat, aby sa tak zabránilo akémukoľvek dvojitému neodôvodnenému prideleniu pomoci za rovnaký kalendárny rok“ [ neoficiálny preklad ] (odsek 2).
11. Podľa odseku 3 toho istého článku sa kontroly vykonávané overovaním na mieste týkajú aspoň významnej vzorky žiadostí, pričom táto vzorka musí predstavovať aspoň 10 % žiadostí o pomoc pre „zvieratá“ alebo prehlásení o účasti.
12. Podľa odseku 5 prvého pododseku uvedeného článku sa kontroly overovaním na mieste vykonávajú náhodne a týkajú sa všetkých poľnohospodárskych pozemkov alebo zvierat, na ktoré sa vzťahuje jedna alebo viac žiadostí.
13. Z druhého pododseku toho istého odseku vyplýva, že v rámci vzorky 10 % žiadostí o pomoc pre „zvieratá“, ktorá musí byť predmetom kontroly vykonanej overením na mieste, sa musí aspoň 50 % minimálnych kontrol zvierat vykonať počas zádržnej doby, s výnimkou býkov, na ktoré sa poskytujú špeciálne prémie v súlade s článkom 8 nariadenia č. 3886/92 v čase porážky alebo prvého uvedenia na trh s cieľom ich porážky.
Identifikácia zvierat
14. Článok 3 nariadenia Rady (ES) č. 820/97 z 21. apríla 1997 o vytvorení systému identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka a označovaní hovädzieho a teľacieho mäsa a výrobkov z hovädzieho a teľacieho mäsa (Ú. v. ES L 117, s. 1) stanovuje:
„Systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka zahŕňa nasledujúce prvky:
a) ušné značky pre individuálnu identifikáciu zvierat,
b) informačné databázy,
c) zdravotné preukazy zvierat,
d) individuálne registre vedené v každom hospodárstve.“ [ neoficiálny preklad ]
15. Podľa článku 4 tohto nariadenia:
„1. Všetky zvieratá hospodárstva narodené po 1. januári 1998 alebo určené po tomto dátume na výmeny v rámci Spoločenstva sa identifikujú značkou, schválenou príslušným orgánom, umiestnenou na každé ucho. Obe ušné značky obsahujú rovnaký identifikačný kód, ktorý umožňuje jednotlivo identifikovať každé zviera, ako i hospodárstvo, v ktorom sa narodilo.
...
5. Žiadnu ušnú značku nemožno odstrániť alebo nahradiť bez povolenia príslušného orgánu.
6. Ušné značky sa prideľujú hospodárstvu, rozdeľujú a umiestňujú na zvieratá postupom stanoveným príslušným orgánom.“ [ neoficiálny preklad ]
16. Nariadenie Komisie (ES) č. 2629/97 z 29. decembra 1997 (Ú. v. ES L 354, s. 19; Mim. vyd. 03/022, s. 201) na vykonanie nariadenia č. 820/97 stanovuje podmienky, ktoré musia spĺňať ušné značky, registre vlastníctva a zdravotné preukazy zvierat v rámci systému pre identifikáciu a registráciu hovädzieho dobytka.
17. Podľa článku 1 ods. 1 tohto nariadenia tieto ušné značky musia obsahovať aspoň meno, kód alebo logo príslušného orgánu alebo ústredného príslušného orgánu členského štátu, ktorý pridelil ušné značky, a znaky stanovené v odseku 2 toho istého článku, a to dvojmiestny písmenový kód krajiny, za ktorým nasleduje maximálne 12-miestny číselný kód. Okrem týchto informácií článok 2 uvedeného nariadenia stanovuje, že „ušné značky spĺňajú nasledujúce požiadavky:
a) sú z ohybného plastického materiálu;
b) sú odolné voči falšovaniu a musia sa dať ľahko prečítať počas celého života zvieraťa;
c) nesmú sa opätovne používať;
d) sú navrhnuté tak, aby zostali pripojené na zvierati bez ujmy na zdraví;
e) všetky údaje na nich sú neodstrániteľné, ako je to stanovené v článku 1.“
Správne konanie týkajúce sa zúčtovania výdavkov EPUZF‑u
18. Podľa nariadenia č. 729/70 a nariadenia Komisie (ES) č. 1663/95 zo 7. júla 1995 stanovujúceho podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej sekcie EPUZF‑u (Ú. v. ES L 158, s. 6; Mim. vyd. 03/018, s. 31) členské štáty určia koordinačné orgány zodpovedné za koordináciu výdavkov financovaných záručnou sekciou EPUZF‑u. V Portugalsku je koordinačným orgánom v danej oblasti v súlade s článkami 1 a 5 zákonného dekrétu č. 78/98 z 27. marca 1998 ( Diário da República
I, séria A, č. 73 z 27. marca 1998) Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agricola (ďalej len „INGA“).
19. Pokiaľ ide o konanie uplatniteľné v tomto prípade, Komisia na základe článku 5 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 729/70 po konzultácii výboru Fondu zúčtováva pred 30. aprílom nasledujúceho roka výdavky platobných agentúr za dané účtovné obdobie.
20. Podľa toho istého článku ods. 2 písm. c) rozhodnutie Komisie o zúčtovaní výdavkov, ktoré sa týka úplnosti, správnosti a pravdivosti predložených výdavkov, nemá vplyv na prijatie neskorších rozhodnutí.
21. Článok 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70 najmä stanovuje, že „odmietnutie financovania sa nemôže týkať výdavkov vynaložených pred obdobím dvadsiatich štyroch mesiacov, ktoré predchádzalo písomnému oznámeniu Komisie o výsledkoch preverovaní určenému dotknutému členskému štátu ...“ [ neoficiálny preklad ].
Skutkový stav a konanie pred podaním žaloby
22. Od 18. do 22. septembra 2000 oddelenia Komisie v rámci zúčtovania výdavkov záručnej sekcie EPUZF‑u vykonali kontrolu určitých chovateľských hospodárstiev v Alentejo (Portugalsko), aby posúdili súlad postupov v týchto hospodárstvach s právnou úpravou Spoločenstva uplatniteľnou v danom sektore.
23. Listom z 20. marca 2001 Komisia na základe článku 8 nariadenia č. 1663/95 informovala portugalské orgány o začatí vyšetrovania č. 00/10 v sektore prémií súvisiacich s hovädzím dobytkom, a to z dôvodu, že „portugalské orgány nedodržali úplne ustanovenia nariadení (EHS) č. 805/68, č. 3886/92, č. 3508/92 a č. 3887/92, ako ani nariadení (ES) č. 1254/1999 a č. 2342/1999“, čo mohlo odôvodniť vylúčenie časti výdavkov deklarovaných týmito orgánmi z financovania Spoločenstvom.
24. Oddelenia Komisie najmä uviedli, že pre účtovné obdobie 1999 neboli uskutočnené minimálne miery kontrol overovaním na mieste v súvislosti so špeciálnou prémiou pre výrobcov hovädzieho a teľacieho mäsa, pretože „v priebehu dvojmesačnej zádržnej doby bolo kontrolovaných len 4,4 % žiadostí“, pričom článok 6 ods. 5 nariadenia č. 3887/92 vyžadoval minimálne 5 %, čo zodpovedá 50 % minimálnych vzoriek predstavujúcich 10 % podľa odseku 3 toho istého článku.
25. Tie isté oddelenia tiež zistili iné nesprávnosti týkajúce sa identifikácie dobytka, napríklad neprítomnosť akejkoľvek identifikačnej značky alebo zdravotného preukazu pre určité zvieratá, opomenutie podstatných údajov na zdravotných preukazoch a v žiadostiach o prémie a obvyklé používanie ručne popísaných ušných značiek.
26. Listom z 28. mája 2001 a ako odpoveď na zistenia oddelení Komisie INGA v súvislosti s kontrolami vykonávanými overovaním na mieste týkajúcimi sa žiadostí o špeciálnu prémiu pre výrobcov hovädzieho a teľacieho mäsa zdôraznil, že v nadväznosti na prijatie integrovanej a jedinej žiadosti pre rôzne pomoci pre „zvieratá“ treba konštatovať, že minimálna miera 5 % kontrol vykonávaných overovaním na mieste počas zádržnej doby bola dosiahnutá.
27. Pokiaľ ide o identifikáciu zvierat, vnútroštátne orgány uznali súbežnú prítomnosť viacerých typov značiek, ale upresnili, že rukou napísané ušné značky verne prebrali oficiálne identifikačné čísla a boli dôsledkom potreby znovu vytvoriť stratené pôvodné značky, čo je v prípade rozšíreného chovu bežným javom.
28. Listom z 31. októbra 2001 Komisia vyzvala portugalské orgány na dvojstranné rokovanie a naznačila finančné opravy, ktoré mala v úmysle uplatniť.
29. Portugalské orgány počas stretnutia vyhlásili, že nesúhlasia s plánovanými finančnými opravami. Tvrdili najmä, že v priebehu sporného roku 1999 boli zvieratá označené primeraným spôsobom prostredníctvom zodpovedajúcich ušných značiek a že Portugalská republika vyhovela legislatívnym požiadavkám v oblasti kontroly. Komisia v uvádzaných bodoch nezmenila svoje stanovisko.
30. Listom z 20. februára 2002 Komisia úradne oznámila uvedenému členskému štátu svoje návrhy nadväzujúce na toto dvojstranné rokovanie, aby sa mohli portugalské orgány prípadne obrátiť na zmierovací orgán vytvorený rozhodnutím Komisie 94/442/ES z 1. júla 1994, ktorým sa ustanovuje zmierovací postup v súvislosti s postupom schvaľovania účtovnej uzávierky záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (E PUZF) (Ú. v. ES L 182, s. 45; Mim. vyd. 03/016, s. 268).
31. Dňa 30. mája 2002 oddelenia Komisie zaslali uvedeným orgánom úradné oznámenie podľa článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95 a článku 1 ods. 1 písm. a) rozhodnutia 94/442, v ktorom navrhli uplatňovanie paušálnej opravy v hodnote 2 % výdavkov týkajúcich sa prémií za ponechanie dojníc a opravu 5 % zo špeciálnej prémie pre chovateľov býkov. Dôsledkom týchto opráv malo byť vylúčenie sumy zodpovedajúcej týmto percentám z financovania výdavkov deklarovaných v súvislosti s EPUZF‑om pre hospodársky rok 1999.
32. Na žiadosť portugalských orgánov predseda zmierovacieho orgánu vytvoreného rozhodnutím 94/442 pozval tieto orgány listom z 22. novembra 2002 na stretnutie dňa 16. decembra 2002 v Bruseli (Belgicko).
33. Zmierovací orgán vo svojej správe z 3. januára 2003 uviedol, že otázku nastolenú portugalskými orgánmi týkajúcu sa základu, podľa ktorého sa uplatňuje minimálne percento kontrol, ešte žiadny členský štát nepoložil. Uviedol tiež, že ani on sám ešte nemal príležitosť vyjadriť v tejto súvislosti pochybnosti a že medzi oddeleniami Komisie a týmito orgánmi pretrvávajú rozpory týkajúce sa praxe označovania zvierat.
34. Na záver zmierovacieho konania Komisia v liste z 19. februára 2003 uviedla, že „po zvážení argumentov portugalských úradov počas zmierovacieho konania [jej] oddelenia ... [usúdili], že tieto argumenty [neznížili] závažnosť nedostatkov skonštatovaných v liste, ktorý oznámil opravu týkajúcu sa obdobia roku 1999... “.
35. Komisia po konzultácii výboru Fondu, ktorý zhodnotil súhrnnú správu vypracovanú jej oddeleniami, nakoniec prijala sporné rozhodnutie.
36. V prílohe k tomuto rozhodnutiu Komisia uvádza, že pokiaľ ide o Portugalskú republiku, výdavky, ktoré sa majú vylúčiť, sa týkajú sektora „prémií za zvieratá“ a dosahujú výšku 2 446 684,20 eur, pričom paušálne opravy (2 % a 5 % podľa rozpočtových položiek) sú odôvodnené nesplnením povinnosti vykonať kľúčové kontroly a vedľajšie kontroly v rámci účtovného obdobia 1999.
Návrhy účastníkov konania
37. Portugalská republika navrhuje, aby Súdny dvor:
– zrušil sporné rozhodnutie,
– zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.
38. Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
– zamietol žalobu ako nedôvodnú,
– zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
O žalobe
39. Portugalská republika na podporu svojho návrhu na zrušenie sporného rozhodnutia uvádza tri žalobné dôvody, a to:
– nesprávne právne posúdenie pri uplatnení článku 6 ods. 5 nariadenia č. 3887/92,
– nesprávne posúdenie skutkového stavu,
– porušenie povinnosti odôvodnenia uvedenej v článku 253 ES.
O prvom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení článku 6 ods. 5 nariadenia č. 3887/92
Tvrdenia účastníkov konania
40. Podľa portugalskej vlády vnútroštátne orgány zaviedli od hospodárskeho roka 1999 na základe článku 1 ods. 1 písm. b) prvej zarážky nariadenia č. 3508/92 a článku 5 nariadenia č. 3887/92 integrovanú žiadosť spoločnú pre všetky schémy pomoci pre „zvieratá“ dostupné v rámci záručnej sekcie EPUZF‑u, konkrétne pre špeciálne prémie za býky, prémie za ponechanie dojníc, kompenzačné náhrady a prémie pre výrobcov ovčieho a kozieho mäsa. Pre všetky prémie uvedené v tejto integrovanej žiadosti o pomoc pre „zvieratá“ bola skutočná miera (vyvážený priemer) kontrol počas zádržnej doby 6,3 %, pričom miera kontrol žiadostí týkajúcich sa hovädzieho a teľacieho mäsa za rovnaké obdobie bola 4,4 %.
41. Portugalská vláda v protiklade s tým, čo Komisia uviedla v spornom rozhodnutí, usudzuje, že pravidlo zavedené článkom 6 ods. 5 nariadenia č. 3887/92 bolo v priebehu účtovného obdobia roku 1999 dodržané, keďže žiadosti o pomoc pre „zvieratá“ a zodpovedajúce kontroly treba posudzovať a hodnotiť v kontexte jednotnosti hospodárstva, teda pri celkovom zohľadnení všetkých schém pomoci pre „zvieratá“.
42. Na podporu svojich tvrdení táto vláda uvádza článok 6 ods. 5 prvý pododsek nariadenia č. 3887/92, na základe ktorého sa kontroly overovaním na mieste vykonávajú námatkovo a týkajú sa všetkých zvierat, na ktoré sa vzťahuje jedna alebo viac žiadostí.
43. Podľa uvedenej vlády z tohto ustanovenia nevyplýva, že kontroly treba vykonávať pre každú schému osobitne. Naopak, z jeho znenia možno dôjsť k záveru, že kontroly a podmienky týchto kontrol, najmä podmienka minimálnej miery kontrol, ktoré sa majú vykonať počas zádržnej doby, sa musia spoločne týkať všetkých žiadostí súvisiacich s rôznymi schémami pomoci pre „zvieratá“ ako celku.
44. Portugalská vláda rovnako považuje v tejto súvislosti ustanovenia článku 6 odseku 5 druhého pododseku v spojení s odsekom 3 toho istého článku za ešte významnejšie, pretože ukladajú povinnosť vykonať počas zádržnej doby „50 % minimálnych kontrol zvierat“ [ neoficiálny preklad ] na minimálnej vzorke „10 % žiadostí o pomoc pre ‚zvieratá‘ alebo prehlásení o účasti“ [ neoficiálny preklad ].
45. Táto vláda ďalej pripomína, že článok 6 ods. 5 tretí pododsek nariadenia č. 3887/92 stanovuje, že „kontroly overovaním na mieste podľa tohto nariadenia sa môžu vykonať v spojení s akoukoľvek inou inšpekciou upravenou právom Spoločenstva“ [ neoficiálny preklad ].
46. Portugalská vláda nakoniec napáda to, čo považuje za retroaktívne uplatnenie nových noriem vyplývajúcich zo zmeny sporných ustanovení nariadením Komisie (ES) č. 2801/1999 z 21. decembra 1999 (Ú. v. ES L 340, s. 29). Uznáva, že po tejto zmene článok 6 ods. 5 nariadenia č. 3887/92 vyžaduje, aby 5 % kontrol overovaním na mieste, ktoré sa musia vykonať počas zádržnej doby, bolo uskutočnených v rámci každej zo schém pomoci.
47. Podľa nej sa podľa článku 2 nariadenia č. 2801/1999 táto zmena uplatňuje výlučne „na žiadosti podané... po 1. januári 2000“ [ neoficiálny preklad ], a nie na hospodársky rok 1999. Preto sa zdá, že Komisia v spornom rozhodnutí uplatnila právny režim, ktorý v čase, keď nastali skutkové okolnosti, ešte nebol účinný.
48. Komisia popiera tento výklad a považuje ho za rozporný s duchom a znením sporného ustanovenia.
49. Pokiaľ ide o prvú časť prvého žalobného dôvodu založenú na možnosti zohľadniť všetky kontroly vykonané v oblasti prémií za „zvieratá“, usudzuje, že znenie článku 6 ods. 3 a 5 nariadenia č. 3887/92 žiadnym spôsobom neumožňuje úvahu, že mieru kontrol vyžadovanú počas zádržnej doby možno dosiahnuť pridaním kontrol vykonaných v rámci viacerých schém pomoci.
50. Podľa Komisie je takýto výklad v rozpore s cieľmi uvedeného nariadenia, pretože by stačilo, aby členský štát počas zádržnej doby dosiahol mieru kontrol 10 % napríklad v súvislosti s prémiou za dojnice a prémiou pre výrobcov ovčieho a kozieho mäsa, aby získal vyvážený priemer 6,66 %, a aby sa preto naňho hľadelo tak, že prekročil mieru 5 % kontrol vyžadovanú článkom 6 ods. 3 a 5 toho istého nariadenia, a to bez vykonania čo len jedinej kontroly v súvislosti so špeciálnou prémiou pre výrobcov hovädzieho a teľacieho mäsa.
51. V súvislosti s druhou časťou žalobného dôvodu založenou na údajnom retroaktívnom uplatnení nariadenia č. 2801/1999 Komisia popiera akékoľvek opodstatnenie tohto tvrdenia, pričom odkazuje na korešpondenciu a dokumentáciu, ktoré si účastníci konania medzi sebou vymieňali.
Posúdenie Súdnym dvorom
52. Prvá časť prvého žalobného dôvodu je založená na údajnej možnosti dosiahnuť minimálnu mieru kontrol počas zádržnej doby v rámci špeciálnych prémií pre výrobcov hovädzieho a teľacieho mäsa pridaním kontrol vykonaných v súvislosti s inými prémiami za „zvieratá“.
53. V tejto súvislosti je vhodné pripomenúť, že článok 6 ods. 3 nariadenia č. 3887/92 stanovuje, že „kontroly vykonávané overovaním na mieste sa týkajú aspoň významnej vzorky žiadostí. Táto vzorka musí predstavovať aspoň ... 10 % žiadostí o pomoc pre ‚zvieratá‘“ [ neoficiálny preklad ] .
Uvedený článok 6 ods. 1 ďalej stanovuje, že kontroly sa vykonávajú „tak, aby sa zabezpečilo účinné preverenie dodržiavania podmienok poskytnutia pomocí a prémií“ [ neoficiálny preklad ] .
Nakoniec, podľa odseku 4 tohto ustanovenia, „žiadosti, ktoré sú predmetom kontrol vykonávaných overením na mieste, sú určené príslušným orgánom najmä na základe analýzy rizík a reprezentatívneho prvku podaných žiadostí o pomoc“ [ neoficiálny preklad ] .
54. Z týchto ustanovení chápaných vo vzájomnej súvislosti jednoznačne vyplýva, že všetky sledujú účinné dodržiavanie podmienok poskytnutia pomoci. Bolo by totiž v rozpore tak so sledovaným cieľom „účinnosti“ vykonávaných preverovaní, ako aj s cieľom zaručiť skutočnú reprezentatívnosť kontrolovaných vzoriek, ak určité kategórie pomocí mohli uniknúť kontrole celkom alebo sčasti pod zámienkou, že minimálnu mieru kontrol možno dosiahnuť náhradou alebo vyvážením početnejšími kontrolami vykonanými v iných sektoroch alebo v súvislosti s inými kategóriami pomoci.
55. Za týchto okolností treba zamietnuť výklad navrhnutý portugalskou vládou. Keby sa totiž takýto výklad uznal, mohlo by to mať za následok, že určité schémy pomoci by mohli nielen uniknúť účinnej kontrole, ale že by nepodliehali vôbec žiadnej kontrole, pretože by stačilo dosiahnuť dostatočne vysokú mieru kontrol v niektorej zo schém pomoci na kompenzáciu neexistencie akejkoľvek kontroly týkajúcej sa inej schémy. Obdobný následok by zjavne priamo protirečil cieľom nariadenia č. 3887/92.
56. Ďalej, pokiaľ ide o druhú časť prvého žalobného dôvodu založenú na údajne retroaktívnom uplatnení nariadenia č. 2801/1999, stačí konštatovať, že sporné rozhodnutie a oznámenia, ktoré mu predchádzali, neobsahujú žiadny odkaz na toto nariadenie. Vykonaná finančná oprava sa teda nezakladá na uplatnení uvedeného nariadenia, ale na uplatnení naradenia č. 3887/92 v znení predchádzajúcom tomu, ktoré vyplynulo zo zmeny zavedenej nariadením č. 2801/1999, ktorého výklad je predmetom tohto konania. Za týchto okolností nariadenie č. 2801/1999 nepredstavuje právny základ sporného rozhodnutia, a preto možno len vylúčiť tvrdenia založené na retroaktívnom uplatnení tohto predpisu.
57. Vzhľadom na predchádzajúce musí byť prvý žalobný dôvod uvedený portugalskou vládou zamietnutý.
O druhom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom posúdení skutkového stavu
Tvrdenia účastníkov konania
58. V rámci svojho druhého žalobného dôvodu založeného na nesprávnom posúdení skutkového stavu Portugalská republika uvádza tri tvrdenia: prvé súvisí s dátumom, keď boli zistené nesprávnosti, druhé sa týka relevantnosti zistení a tretie reprezentatívnosti vzoriek.
59. Pokiaľ ide o dátum, keď boli zistené nesprávnosti, portugalská vláda tvrdí, že preverenia, na základe ktorých Komisia konštatovala údajné nedostatky prostriedkov na označovanie zvierat, boli vykonané medzi 18. a 22. septembrom 2000. Na preverenia uskutočnené v priebehu tohto mesiaca však nemožno poukazovať s cieľom odôvodniť opravy týkajúce sa hospodárskeho roka 1999.
60. Komisia toto tvrdenie popiera, pričom sa odvoláva na znenie článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70.
61. V súvislosti s relevantnosťou uvedených zistení portugalská vláda tvrdí, že všetky identifikačné prostriedky používané v Portugalsku úplne spĺňajú podmienky stanovené nariadením č. 2629/97, dokonca aj pokiaľ ide o náhradné ušné značky obsahujúce identifikačné číslo napísané rukou neodstrániteľným atramentom.
62. Komisia toto tvrdenie popiera, pričom odkazuje na súhrnnú správu, ktorá uvádza, že nedostatky spojené s identifikáciou zvierat vážne ohrozujú spoľahlivosť identifikačného systému. Okrem iného poukazuje na to, že podľa článku 6 ods. 1 nariadenia č. 3887/92 je cieľom kontrol „... účinné preverenie dodržiavania podmienok poskytnutia pomocí a prémií“ [ neoficiálny preklad ], čo sa v prípade daných kontrol nestalo.
63. Nakoniec, Portugalská republika v súvislosti s reprezentatívnosťou vzoriek tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia skutkového stavu týkajúceho sa výdavkov vynaložených v priebehu roka 1999 v rámci prémií za ponechanie dojníc tým, že pre vytvorenie reprezentatívnej vzorky celej krajiny si za základ vzala len región Alentejo – ktorý má osobitné vlastnosti, čím sa odlišuje od ostatnej krajiny, – a tým, že nezohľadnila skutočnosť, že chov v tomto regióne je veľmi rozšírený, čoho dôsledkom sú zvýšené ťažkosti dotknutých majiteľov pri kontrole zvierat.
64. Komisia pripomína všeobecný a abstraktný charakter právneho rámca pre podporu stanoviska, že hoci región, v ktorom sa vykonali kontroly, má osobitné charakteristiky, podmienky stanovené normami Spoločenstva sa musia splniť.
Posúdenie Súdnym dvorom
65. V prvom rade, pokiaľ ide o tvrdenie portugalskej vlády založené na tom, že Komisia nie je oprávnená vykonať paušálne finančné opravy týkajúce sa výdavkov vynaložených v súvislosti s hospodárskym rokom 1999, pretože k prevereniam a vytýkaným nesprávnostiam došlo v priebehu hospodárskeho roka 2000, treba poukázať na to, že Komisia mohla na základe zistení vykonaných jej oddeleniami v septembri 2000 odôvodnene usúdiť, že nedostatky zistené v portugalskom systéme identifikácie zvierat pochádzali z obdobia pred rokom, v ktorom sa uskutočnila kontrola, a teda sa týkali už hospodárskeho roka 1999.
66. Na jednej strane totiž viaceré dospelé zvieratá kontrolované v septembri 2000 nemali žiadnu ušnú značku alebo prinajmenšom žiadnu úradnú identifikačnú značku, hoci na základe príslušnej úpravy Spoločenstva takéto zvieratá mali mať uvedené značky na každom uchu odo dňa svojho narodenia, teda už v priebehu rokov 1998 alebo 1999.
67. Na druhej strane preverenia Komisie tiež umožnili preukázať viaceré medzery týkajúce sa vo všeobecnosti tak zdravotných preukazov zvierat, ako aj individuálnych registrov vedených v každom hospodárstve.
68. Z ustálenej judikatúry vyplýva, že pokiaľ Komisia odmietne zaťažiť EPUZF určitými výdavkami z dôvodu, že boli spôsobené porušením práva Spoločenstva pripočítateľným členskému štátu, nie je povinná preukázať vyčerpávajúcim spôsobom nedostatok kontrol vykonaných týmto členským štátom alebo nesprávnosť číselných údajov poskytnutých týmto štátom, ale len predložiť dôkazný prostriedok o vážnych a odôvodnených pochybnostiach, ktoré má v súvislosti s kontrolami vykonanými vnútroštátnymi orgánmi alebo so správnym uplatnením platnej právnej úpravy Spoločenstva. Toto uľahčenie dôkazného bremena Komisie sa vysvetľuje tým, že členský štát má lepšiu možnosť zhromaždiť a preveriť údaje potrebné na zúčtovanie výdavkov EPUZF‑u a že jemu preto prináleží povinnosť predložiť detailnejší a kompletnejší dôkaz o skutočnom stave kontrol a prípadne o nesprávnostiach tvrdení Komisie (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky zo 6. marca 2001, Holandsko/Komisia, C‑278/98, Zb. s. I‑1501, body 39 až 41; z 19. septembra 2002, Nemec ko/Komisia, C‑377/99, Zb. s. I‑7421, bod 95, a z 19. júna 2003, Španielsko/Komisia, C‑329/00, Zb. s. I‑6103, bod 68).
69. Keďže v tomto prípade výsledky kontrol vykonaných Komisiou uvedené najmä v bodoch 66 a 67 tohto rozsudku boli spôsobilé vyvolať u nej vážne a rozumné pochybnosti vo vzťahu k spôsobu identifikácie dobytka v Portugalsku v období roka 1999, na základe judikatúry uvedenej v predchádzajúcom bode bolo úlohou portugalskej vlády poskytnúť podrobnejšie a kompletnejšie dôkazné prostriedky týkajúce sa správnosti spôsobu identifikácie uplatňovaného počas uvedeného obdobia, aby tak preukázala, že pochybnosti Komisie nie sú opodstatnené.
70. V tomto prípade však treba konštatovať, že uvedená vláda takýto dôkaz nepredložila. Keďže Komisia listom z 20. marca 2001 oznámila portugalským orgánom výsledok svojich preverovaní, následne mohla na základe článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70 uplatniť finančné opravy týkajúce sa obdobia hospodárskeho roka 1999.
71. Za týchto okolností treba vylúčiť tvrdenie portugalskej vlády založené na chybnom dočasnom započítaní finančných opráv.
72. Ďalej, pokiaľ ide o tvrdenie uvedenej vlády založené na nerelevantnosti zistení Komisie, treba uviesť, že v rôznych listoch, ktoré zaslala táto vláda Komisii v nadväznosti na preverovania uskutočnené Komisiou v septembri 2000, portugalská vláda nepopierala existenciu určitých nedostatkov vo svojom systéme identifikácie zvierat a najmä skutočnosť, že viaceré zvieratá kontrolované Komisiou nemali žiadne identifikačné prostriedky alebo že pôvodné značky boli nahradené.
73. Na jednej strane, ako to generálny advokát uviedol v bode 35 svojich návrhov, však táto prax jasne odporuje zneniu článku 4 ods. 1 nariadenia č. 820/97, podľa ktorého „všetky zvieratá hospodárstva narodené po 1. januári 1998 alebo určené po tomto dátume na výmeny v rámci Spoločenstva sa identifikujú značkou schválenou príslušným orgánom, umiestnenou na každé ucho“ [ neoficiálny preklad ]. Články 1 a 2 písm. b) a e) nariadenia č. 2629/97 v tejto súvislosti upresňujú, že uvedené ušné značky musia obsahovať určitý počet neodstrániteľných údajov týkajúcich sa najmä určenia príslušného orgánu členského štátu, ktorý ich pridelil, a kódu krajiny, kde bolo zviera identifikované po prvýkrát, pričom musia byť odolné voči falšovaniu a musia sa dať ľahko prečítať počas celého života zvieraťa.
74. Článok 4 ods. 5 nariadenia č. 820/97 na druhej strane upresňuje, že „žiadnu ušnú značku nemožno odstrániť alebo nahradiť bez povolenia príslušného orgánu“ [ neoficiálny preklad ]. V tomto prípade však portugalská vláda žiadnym spôsobom nepreukázala, že chovateľom dotknutým prevereniami Komisie bol daný takýto súhlas.
75. Za týchto okolností treba zamietnuť tvrdenie portugalskej vlády založené na nerelevantnosti zistení Komisie.
76. Tretie tvrdenie uvedené v rámci tohto druhého žalobného dôvodu je založené na nereprezentatívnosti vzoriek, keďže kontroly overovaním na mieste sa vykonali len v regióne Alentejo a ich výsledky sa zovšeobecnili na zvyšok krajiny.
77. Tomuto tvrdeniu však nemožno vyhovieť. V prvom rade, ako to správne zdôrazňuje Komisia, právny rámec v danej oblasti má všeobecný a abstraktný charakter. Preto podmienky stanovené normami Spoločenstva musia byť uplatniteľné všeobecne, hoci región, v ktorom sa vykonali kontroly, má osobitné charakteristiky.
78. V druhom rade, Komisia v priebehu konania, bez toho, aby jej v tejto súvislosti portugalská vláda protirečila, tvrdila, že Alentejo je hlavnou oblasťou chovu dotknutého typu dobytka, čo napokon potvrdzuje aj tabuľka, ktorú táto vláda pripojila v prílohe k žalobe. Hoci táto tabuľka odkazuje na doplnkovú prémiu poskytovanú výrobcom, ktorí majú nárok na špeciálnu prémiu a/alebo prémiu za dojnice a spĺňajú určité podmienky, jasne tiež poukazuje na prevahu Alentejo nad inými regiónmi. Z toho vyplýva, že reprezentatívny charakter tohto regiónu je zaručený.
79. Pokiaľ ide o možnosť zovšeobecnenia na iné regióny Portugalska, Súdny dvor už rozhodol, že zovšeobecnenie údajov z jedného regiónu na iné v zásade nie je zakázané (pozri rozsudok Súdneho dvora zo 4. marca 2004, Nemecko/Komisia, C‑344/01, Zb. s. I–2081, bod 61). Takéto zovšeobecnenie však musí byť vždy zdôvodnené skutkovými okolnosťami. V tomto prípade takéto zovšeobecnenie zdôvodňuje skutočnosť, že Alentejo je hlavným regiónom chovu hovädzieho dobytka.
80. Vzhľadom na predchádzajúce musí byť druhý žalobný dôvod portugalskej vlády zamietnutý ako celok.
O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení povinnosti odôvodnenia uvedenej v článku 253 ES
Tvrdenia účastníkov konania
81. Svojím tretím žalobným dôvodom Portugalská republika napáda nedostatočné odôvodnenie napadnutého rozhodnutia, keďže toto neuvádza ani prístup portugalských orgánov, ktorý bol posúdený ako rozporný s právom Spoločenstva, ani právne normy, ktoré boli porušené.
82. Komisia tvrdí, opierajúc sa o judikatúru Súdneho dvora, že tak výmena korešpondencie a dokumentácie medzi účastníkmi, ako aj samotné znenie sporného rozhodnutia uvádzajú právny základ tohto rozhodnutia, ako aj dôvody, ktoré viedli k jeho prijatiu, a teda spĺňajú povinnosť odôvodnenia vyžadovanú článkom 253 ES.
Posúdenie Súdnym dvorom
83. Podľa ustálenej judikatúry, opatrenie spočívajúce v povinnosti odôvodnenia zavedené článkom 253 ES závisí od povahy daného aktu a od kontextu, v ktorom bol prijatý (pozri najmä rozsudok z 22. júna 1993, Nemecko/Komisia, C‑54/91, Zb. s. I‑3399, bod 10).
84. V osobitnom kontexte vypracovania rozhodnutí týkajúcich sa zúčtovania výdavkov musí byť odôvodnenie rozhodnutia považované za dostatočné, ak bol štát, ktorý je jeho adresátom, úzko pribratý do procesu jeho vypracovania a poznal dôvody, pre ktoré Komisia usúdila, že nemôže zaťažiť EPUZF spornou sumou (pozri najmä už uvedený rozsudok Španielsko/Komisia, bod 83).
85. V tomto prípade, tak, ako to tvrdí Komisia, zo spisového materiálu vyplýva, že portugalská vláda bola pribratá do procesu vypracovania sporného rozhodnutia a že nejasnosti, ktoré mala Komisia v súvislosti so spôsobmi uplatňovania kontrolného systému v Portugalsku, boli viackrát oznámené portugalským orgánom, ktoré mali preto možnosť uplatniť svoje pripomienky voči vytýkaným nesprávnostiam.
86. Za týchto okolností musí byť odôvodnenie sporného rozhodnutia považované za dostačujúce.
87. Keďže ani tretiemu žalobnému dôvodu nemožno vyhovieť, žalobu je potrebné zamietnuť ako celok.
O trovách
88. Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania a Portugalská republika nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:
1. Žaloba sa zamieta.
2. Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.