Predbežné znenie
ROZSUDOK
VŠEOBECNÉHO
SÚDU
(šiesta
komora)
z 29. apríla 2026(*)
„ Odrody
rastlín – Udelenie
práva
Spoločenstva k odrodám
rastlín
pre
odrodu
zemiakov
Melrose – Nezaplatenie
ročného
poplatku
načas – Zrušenie
práv – Žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu – Právomoc
odvolacieho
výboru – Pojem
‚osobitné
okolnosti‘ – Podmienky
doručovania
rozhodnutí a oznámení
CPVO “
Vo
veci T‑573/24,
Romagnoli Fratelli SpA,
so
sídlom v Bologni
(Taliansko), v zastúpení: E. Truffo a A. Iurato,
advokáti,
žalobkyňa,
proti
Úrad
Spoločenstva
pre
odrody
rastlín
(CPVO), v zastúpení: M. García‑Moncó Fuente, M. Fortin, A. Christ a A. Pontecorvi,
splnomocnení
zástupcovia,
žalovanému,
VŠEOBECNÝ
SÚD
(šiesta
komora),
v zložení:
predsedníčka
komory P. Škvařilová‑Pelzl,
sudcovia I. Nõmm (spravodajca) a D. Kukovec,
tajomník: V. Di Bucci,
so
zreteľom
na
písomnú
časť
konania,
najmä
na
opatrenie
na
zabezpečenie
priebehu
konania z 26. novembra
2025 a odpovede
žalobkyne a CPVO
podané
do
kancelárie
Všeobecného
súdu
12. a 11. decembra
2025,
so
zreteľom
na
to,
že
účastníci
konania
nepredložili
návrh
na
nariadenie
pojednávania v lehote
troch
týždňov
od
doručenia
oznámenia o skončení
písomnej
časti
konania, a vzhľadom
na
rozhodnutie
podľa článku 106 ods. 3
Rokovacieho
poriadku
Všeobecného
súdu,
že o žalobe
sa
rozhodne
bez
ústnej
časti
konania,
vyhlásil
tento
Rozsudok
1        Svojou
žalobou
podanou
na
základe článku 263 ZFEÚ žalobkyňa,
spoločnosť Romagnoli Fratelli SpA,
navrhuje
zrušiť
rozhodnutie
odvolacieho
výboru
Úradu
Spoločenstva
pre
odrody
rastlín
(CPVO) z 3. augusta
2024
(vec
A001/2023)
(ďalej
len
„napadnuté
rozhodnutie“).
Okolnosti predchádzajúce sporu a skutkové okolnosti, ktoré nastali po podaní žaloby
2        Dňa
10. decembra
2009
spoločnosť Meranini & C. Srl podala
na
CPVO
žiadosť o udelenie
práva
Spoločenstva k odrode
rastlín
podľa
nariadenia
Rady
(ES) č. 2100/94 z 27. júla
1994 o právach
spoločenstva k odrodám
rastlín
(Ú. v. ES L 227,
1994, s. 1;
Mim.
vyd.
03/016, s. 390).
Táto
žiadosť
bola
zapísaná
pod
číslom
2009/2240.
3        Odrodou
rastlín,
pre
ktorú
sa o udelenie
práva
Spoločenstva
žiadalo,
bola
odroda
zemiakov
Melrose patriaca k druhu
Solanum tuberosum L.
4        Rozhodnutím
CPVO z 20. februára
2012
boli
predmetnej
odrode
rastlín
udelené
práva
Spoločenstva.
5        Od
24. apríla
2018
sa
žalobkyňa
po
prevode
predmetného
práva
Spoločenstva k odrode
rastlín
stala
majiteľkou
práv
Spoločenstva k uvedenej
odrode
rastlín.
6        Dňa
27. októbra
2021
CPVO
vydal
výzvu
na
úhradu
ročného
poplatku
za
predmetné
práva
Spoločenstva k odrode
rastlín,
ktorú
zaslal
žalobkyni
na
osobný
priestor
CPVO s názvom
„MyPVR“.
7        Keďže
poplatok
nebol
zaplatený v stanovenej
lehote,
10. januára
2022
bola
žalobkyni v súlade s článkom 83 ods. 2
nariadenia č. 2100/94
zaslaná
formálna
upomienka
prostredníctvom
osobného
priestoru
MyPVR. V tejto
upomienke
CPVO
vyzval
žalobkyňu,
aby
do
jedného
mesiaca
zaplatila
dlžnú
sumu
ročného
poplatku,
aby
sa
predišlo
zrušeniu
predmetných
práv
Spoločenstva k odrode
rastlín
podľa článku 21 ods. 2 písm. c)
uvedeného
nariadenia.
8        Vzhľadom
na
to,
že
žalobkyňa
si
dokumenty
týkajúce
sa
ročného
poplatku
nestiahla z osobného
priestoru
MyPVR,
CPVO
jej
16. februára
2022
zaslal
ďalšiu
upomienku
e‑mailom,
avšak
bez
predĺženia
lehoty
na
zaplatenie.
9        Keďže
ročný
poplatok
nebol
zaplatený v stanovenej
lehote,
CPVO
21. marca 2022
zrušil
predmetné
práva
Spoločenstva k odrode
rastlín
(ďalej
len
„rozhodnutie z 21. marca 2022“).
Rozhodnutie
týkajúce
sa
tohto
zrušenia
bolo
žalobkyni
oznámené
22. marca 2022 a považovalo
sa
za
doručené
30. marca 2022.
10      Dňa
6. mája
2022
žalobkyňa
podala
žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu
podľa článku 80
nariadenia č. 2100/94,
pokiaľ
ide o lehotu
na
zaplatenie
vyššie
uvedeného
ročného
poplatku.
11      Rovnako 6. mája
2022
žalobkyňa
zaplatila
dovtedy
nezaplatený
ročný
poplatok.
12      Rozhodnutím
zo
7. novembra
2022
CPVO
nevyhovel
žiadosti
žalobkyne o navrátenie
do
pôvodného
stavu
(ďalej
len
„rozhodnutie
zo
7. novembra
2022“).
13      Dňa
5. januára
2023
žalobkyňa
podala
na
Všeobecný
súd
žalobu
proti
rozhodnutiu
zo
7. novembra
2022,
ktorá
bola
zapísaná
do
registra
pod
číslom T‑2/23.
14      Dňa
6. januára
2023
žalobkyňa
podala
odvolanie
na
odvolací
výbor
CPVO
proti
rozhodnutiu z 21. marca 2022,
ktorým
CPVO
zrušil
predmetné
práva
Spoločenstva k odrode
rastlín.
15      Rovnako 6. januára
2023
žalobkyňa
podala
žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu
týkajúcu
sa
lehoty
stanovenej
na
podanie
odvolania
proti
rozhodnutiu z 21. marca 2022,
keďže
dvojmesačná
lehota
na
podanie
odvolania
proti
tomuto
rozhodnutiu
na
odvolací
výbor
CPVO
stanovená v článku 69
nariadenia č. 2100/94
uplynula.
16      Rozsudkom
zo
17. apríla
2024,
Romagnoli Fratelli/CPVO
(Melrose)
(T‑2/23,
EU:T:2024:247),
Všeobecný
súd
zamietol
žalobu
proti
rozhodnutiu
zo
7. novembra
2022.
Dňa
14. júna
2024
žalobkyňa
podala
odvolanie
proti
tomuto
rozsudku.
17      Dňa
3. augusta
2024
odvolací
výbor
prijal
napadnuté
rozhodnutie.
Po
prvé
sa
domnieval,
že
odvolanie
proti
rozhodnutiu z 21. marca 2022
bolo
podané
oneskorene.
Pripomenul
totiž,
že
uvedené
rozhodnutie
sa
považovalo
za
doručené
žalobkyni
30. marca 2022,
že
lehota
na
podanie
odvolania
teda
uplynula
30. mája
2022 a že
odvolanie
bolo
podané
viac
ako
sedem
mesiacov
po
uplynutí
tejto
lehoty.
Po
druhé
odvolací
výbor
CPVO
usúdil,
že
má
právomoc
sám
rozhodnúť o žiadosti o navrátenie
do
pôvodného
stavu.
Po
tretie,
pokiaľ
ide o vec
samu,
zamietol
žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu z dôvodu,
že
žalobkyňa
nepreukázala,
že
čelila
osobitným
okolnostiam,
ani
že
vyvinula
všetku
náležitú
snahu
vyžadovanú
na
to,
aby
boli
splnené
podmienky
stanovené v článku 80 ods. 1
nariadenia č. 2100/94.
Napokon
po
štvrté
na
základe
zamietnutia
žiadosti o navrátenie
do
pôvodného
stavu
dospel k záveru,
že
odvolanie
proti
rozhodnutiu z 21. marca 2022
sa
musí
zamietnuť
ako
neprípustné.
Dňa
10. septembra
2024
bolo
napadnuté
rozhodnutie
doručené
žalobkyni.
18      Rozsudkom z 1. augusta
2025,
Romagnoli Fratelli/CPVO
(C‑426/24 P,
neuverejnený,
EU:C:2025:619),
Súdny
dvor
zamietol
odvolanie
proti
rozsudku
zo
17. apríla
2024,
Melrose (T‑2/23,
EU:T:2024:247).
Návrhy účastníkov konania
19      Žalobkyňa v podstate
navrhuje,
aby
Všeobecný
súd:
–        zrušil
napadnuté
rozhodnutie,
–        vyhlásil žiadosť o navrátenie do pôvodného stavu podanú na odvolací výbor CPVO za prípustnú,
–        obnovil
predmetné
práva
Spoločenstva k odrode
rastlín,
–        uložil
CPVO
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
20      CPVO v podstate
navrhuje,
aby
Všeobecný
súd:
–        zamietol
žalobu
ako
nedôvodnú,
–        uložil
žalobkyni
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
O prípustnosti dôkazných prostriedkov predložených prvýkrát na Všeobecnom súde
21      CPVO v podstate
navrhuje,
aby
sa
časť
prílohy
10,
ako
aj
prílohy
11
až
14 a 16
až
18
žaloby
vyhlásili
za
neprípustné z dôvodu,
že
ich
žalobkyňa
nepredložila v priebehu
administratívneho
konania
na
CPVO.
22      Treba
konštatovať,
že
prílohy
10
až
14
(s výnimkou
organizačnej
štruktúry
žalobkyne v roku
2022
uvedenej
na
štvrtej
strane
prílohy
10) a 16
až
18
žaloby
sa
nenachádzajú v spise v konaní
na
CPVO.
23      V tejto
súvislosti
treba
pripomenúť,
že z ustálenej
judikatúry
vyplýva,
že
zákonnosť
aktu
Únie
treba
posudzovať
na
základe
informácií,
ktoré
mohla
mať
inštitúcia k dispozícii v okamihu,
keď
tento
akt
prijala.
Nikto
sa
teda
nemôže
pred
súdom
Únie
odvolávať
na
skutkové
okolnosti,
ktoré
neboli
uvedené v priebehu
administratívneho
konania
(rozsudok
zo
17. apríla
2024,
Melrose, T‑2/23,
EU:T:2024:247, bod 32;
pozri
tiež
analogicky
rozsudok z 8. marca 2023,
Novasol/ECHA, T‑70/22,
neuverejnený,
EU:T:2023:106, bod 22).
24      V dôsledku
toho,
keďže
prílohy
spomenuté v bode
22 vyššie
boli
predložené
prvýkrát
až
na
Všeobecnom
súde,
nemožno
ich
na
účely
preskúmania
zákonnosti
napadnutého
rozhodnutia
zohľadniť, a preto
musia
byť
zamietnuté.
O veci samej
25      Na
úvod
treba
uviesť,
že
je
nesporné,
že
odvolanie
podané
na
odvolací
výbor
CPVO
proti
rozhodnutiu z 21. marca 2022
bolo
podané
viac
ako
sedem
mesiacov
po
uplynutí
lehoty
na
podanie
odvolania.
Žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu,
ktorú
žalobkyňa
podala
6. januára
2023,
tak
smerovala k obnove
jej
práva
na
podanie
odvolania
proti
rozhodnutiu z 21. marca 2022.
26      V tejto
súvislosti
odvolací
výbor
CPVO v bodoch 28 a 29
napadnutého
rozhodnutia
uviedol,
že
lehota,
ktorá
uplynula a ktorá
bola
dôvodom
podania
žiadosti o navrátenie
do
pôvodného
stavu,
sa
týkala
lehoty,
ktorá
sa
mala
dodržať
vo
vzťahu k nemu, a nie
vo
vzťahu k prvostupňovému
orgánu v rámci
CPVO. V dôsledku
toho
sa
domnieval,
že
odvolanie
proti
rozhodnutiu z 21. marca 2022 a žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu
sú
neoddeliteľné, a preto
má
právomoc
túto
žiadosť
preskúmať.
27      Tento
záver
odvolacieho
výboru
CPVO,
pokiaľ
ide o jeho
právomoc
rozhodnúť o žiadosti o navrátenie
do
pôvodného
stavu, s ktorou
navyše
súhlasia
účastníci
konania,
treba
potvrdiť.
28      V tejto
súvislosti
treba
pripomenúť,
že kapitola VI štvrtej
časti
nariadenia č. 2100/94
stanovuje
viaceré
„podmienky
týkajúce
sa
konania“.
29      Medzi
ustanoveniami
uvedenými v bode
28 vyššie
sa
nachádza článok 80 ods. 1
nariadenia č. 2100/94.
Tento
článok
stanovuje:
„ak
prihlasovateľ o udelenie
práva
spoločenstva k odrodám
rastlín
alebo
majiteľ
alebo
ktorýkoľvek
iný
účastník
konania
pred
úradom
aj
napriek
tomu,
že
za
daných
okolností
[osobitných
okolností
–
neoficiálny
preklad]
vyvinul
všetku
náležitú
snahu,
nebol
schopný
dodržať
lehotu
stanovenú
úradom,
jeho
práva
sa
na
základe
prihlášky
[žiadosti
–
neoficiálny
preklad]
obnovia,
ak
priamym
následkom
nedodržania
časového
limitu
bola, v dôsledku
tohto
nariadenia,
strata
akéhokoľvek
práva
alebo
možnosti
odškodnenia“.
30      Treba
zdôrazniť,
že
na
rozdiel
od
iných
ustanovení
upravujúcich
konanie
uvedené v kapitole VI štvrtej
časti
nariadenia č. 2100/94,
akým
je článok 77
uvedeného
nariadenia,
ktoré
odlišujú
konanie
„pred
úradom“
od
konania
„pred
odvolacím
výborom“, z článku 80 ods. 1
tohto
nariadenia
nevyplýva,
že
by v ňom
uvedený
pojem
„úrad“
vylučoval
odvolací
výbor.
Rovnako
ako
pôsobnosť článku 75
nariadenia č. 2100/94,
ktorý
stanovuje,
že
„súčasťou
rozhodnutí
úradu
sú
odôvodnenia
týchto
rozhodnutí“,
pôsobnosť článku 80 ods. 1
toho
istého
nariadenia
možno
vykladať
tak,
že
zahŕňa
odvolací
výbor.
31      Skutočnosť,
že
žiadne
ustanovenie
nariadenia č. 2100/94
výslovne
nestanovuje,
že
ak
sa
žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu
týka
lehoty,
ktorú
žiadateľ
nemohol
dodržať
pred
odvolacím
výborom
CPVO,
má
tento
výbor
právomoc o nej
rozhodnúť,
neznamená,
že
uvedený
výbor
takúto
právomoc
nemá.
32      Po
prvé
treba
totiž
zdôrazniť,
že článok 35
nariadenia č. 2100/1994,
ktorý
sa
týka
vnútorného
rozdelenia
právomocí,
pokiaľ
ide o rozhodnutia
prijaté
CPVO,
vo
svojom
odseku
1
stanovuje
všeobecnú
právomoc
predsedu
CPVO
pre
všetky
rozhodnutia,
ktoré
nepatria
do
právomoci
odvolacích
výborov, a vo
svojom
odseku
2
priznáva
delegovanú
právomoc
výboru.
33      Článok 81 ods. 1
nariadenia č. 2100/94
stanovuje,
že v prípade
neexistencie
procesných
ustanovení v uvedenom
nariadení
alebo v ustanoveniach
podľa
neho
prijatých,
CPVO
uplatňuje
zásady
procesného
práva,
ktoré
sú
všeobecne
uznávané v členských
štátoch. V oblasti
navrátenia
do
pôvodného
stavu
však
orgán
príslušný
rozhodnúť o žiadosti
je
spravidla
na
základe
princípu
paralelnosti
právomocí
ten
orgán,
ktorý
bol
príslušný
konštatovať
nedodržanie
lehoty.
34      Výklad článku 35 v spojení s článkom 81
nariadenia č. 2100/1994
tak
môže
viesť k záveru,
že
normotvorca
Únie
implicitne
zamýšľal
umožniť
odvolaciemu
výboru
CPVO
preskúmať
žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu,
ktorá
sa
týka
lehoty,
ktorú
žiadateľ
pred
ním
nebol
schopný
dodržať.
35      Po
druhé článok 7 nariadenia
Komisie
(ES) č. 874/2009
zo
17. septembra
2009,
ktorým
sa
ustanovujú
vykonávacie
pravidlá
uplatňovania
nariadenia č. 2100/94,
pokiaľ
ide o konanie
pred
CPVO
(Ú. v. EÚ L 251,
2009, s. 3),
nesporne
stanovuje,
že
výbory
rozhodujú o otázkach
týkajúcich
sa
navrátenia
do
pôvodného
stavu
podľa článku 80
nariadenia č. 2100/94. Článok 7 nariadenia č. 874/2009
však
stanovuje,
že
preskúmanie
týchto
otázok
sa
pridáva k rozhodnutiam,
ktoré
výbory
prijímajú
na
základe
delegovanej
právomoci,
ktorá
im
vyplýva z článku 35 ods. 2
nariadenia č. 2100/94. Článok 7 nariadenia č. 874/2009 v spojení s týmto
posledným
uvedeným
ustanovením
tak
možno
vykladať v tom
zmysle,
že
výborom
priznáva
právomoc
rozhodovať o otázkach
navrátenia
do
pôvodného
stavu
len
vo
veciach, v ktorých
im
bola
priznaná
delegovaná
právomoc
podľa článku 35 ods. 2
nariadenia č. 2100/94.
Takýto
výklad
je v súlade
so
zásadou,
podľa
ktorej
sa
vykonávacie
nariadenie
musí v čo
najväčšej
možnej
miere
vykladať v súlade s ustanoveniami
základného
nariadenia
(rozsudky z 24. júna
1993,
Dr
Tretter, C‑90/92,
EU:C:1993:264, bod 11, a z 10. septembra
1996,
Komisia/Nemecko, C‑61/94,
EU:C:1996:313, bod 52).
Podľa
takéhoto
výkladu článku 7 nariadenia č. 874/2009
však
do
právomoci
výborov
nepatrí
otázka
navrátenia
do
pôvodného
stavu
týkajúca
sa
lehoty,
ktorú
žiadateľ
nebol
schopný
dodržať
pred
odvolacím
výborom
CPVO.
36      Treba
dodať,
že
účel článku 7 nariadenia č. 874/2009
spočíva v potrebe
identifikovať
na
úrovni
CPVO
príslušnú
osobu
(teda
predsedu
alebo
osobu
podliehajúcu
jeho
právomoci)
alebo
výbor
príslušný
rozhodnúť o žiadosti o navrátenie
do
pôvodného
stavu,
ak k nedodržaniu
lehoty
došlo
pred
týmto
orgánom.
Naopak,
takáto
identifikácia v uvedenom
nariadení
nie
je
vôbec
užitočná,
pokiaľ
ide o žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu
týkajúcej
sa
lehoty,
ktorá
nebola
dodržaná
pred
odvolacím
výborom
CPVO.
Práve
odvolací
výbor
CPVO
je
totiž
jediný,
kto
má
právomoc
rozhodnúť o tejto
otázke, a preto
nemusí
byť v tejto
súvislosti
výslovne
identifikovaný v nariadení č. 2100/94.
37      Po
tretie,
ako
vyplýva z dvadsiateho
šiesteho
odôvodnenia
nariadenia č. 2100/94,
„pri
stanovovaní
povinností a právomocí
[CPVO],
vrátane
jeho
odvolacieho
orgánu,
týkajúcich
sa
udeľovania,
skončenia
platnosti
alebo
overovania
práv
spoločenstva k odrodám
rastlín a uverejňovania
majú v čo
najväčšom
rozsahu
ako
vzor
slúžiť
pravidlá
vytvorené
pre
ostatné
systémy;
to
isté
platí
pre
štruktúru
úradu a jeho
rokovací
poriadok,
spoluprácu s Komisiou a členskými
štátmi,
najmä
prostredníctvom
správnej
rady,
zapojenie
skúšobných
úradov
do
technických
skúšok,
ako
aj
pre
potrebné
rozpočtové
opatrenia“.
38      V tejto
súvislosti
bola
odvolaciemu
senátu
Úradu
Európskej
únie
pre
duševné
vlastníctvo
(EUIPO)
priznaná
právomoc
rozhodnúť o žiadosti o uvedenie
do
predchádzajúceho
stavu,
ak
sa
zmeškaný
úkon,
ktorý
je
predmetom
uvedenej
žiadosti,
týka
odvolania
podaného
oneskorene
na
tento
senát.
Nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2017/1001
zo
14. júna
2017 o ochrannej
známke
Európskej
únie
(Ú. v. EÚ L 154,
2017,
s. 1)
totiž v článku 104 ods. 4 s názvom
„Restitutio in
integrum“
stanovuje,
že
„o žiadosti
rozhodne
oddelenie,
ktoré
je
príslušné
rozhodovať o zmeškanom
úkone“ v súlade
so
zásadou
paralelnosti
právomocí
pripomenutou v bode 33
vyššie.
39      V tomto
zmysle
treba,
pokiaľ
je
to
možné,
vykladať
aj
právomoci
CPVO,
vrátane
jeho
odvolacích
výborov, s prihliadnutím
na
vyššie
uvedené
pravidlá
stanovené
pre
EUIPO
nariadením
2017/1001,
čo
tiež
vedie k záveru,
že
odvolací
výbor
CPVO
by
mal
mať
právomoc
preskúmať
žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu
týkajúcu
sa
lehoty,
ktorú
žiadateľ
pred
ním
nebol
schopný
dodržať.
40      Z bodov 28
až
39
vyššie
vyplýva,
že
odvolací
výbor
CPVO
správne
konštatoval,
že
má
právomoc
rozhodnúť o žiadosti o navrátenie
do
pôvodného
stavu,
ktorá
bola
založená
na
nedodržaní
lehoty
na
podanie
odvolania
na
tento
výbor.
41      Žaloba
je
založená
na
štyroch
žalobných
dôvodoch, z ktorých
prvý
je
založený
na
nesprávnom
posúdení
existencie
vyššej
moci
spôsobenej
pandémiou
COVID‑19,
druhý
na
nesprávnom
posúdení
existencie
ospravedlniteľného
omylu,
tretí
na
nesprávnom
alebo
nepresnom
posúdení
dôkazov a štvrtý
na
porušení článku 65
nariadenia č. 874/2009.
42      Všeobecný
súd
považuje
za
vhodné
preskúmať
prvé
tri
žalobné
dôvody
spoločne a následne
preskúmať
štvrtý
žalobný
dôvod.
O prvom, druhom a treťom žalobnom dôvode, ktoré sú založené na nesprávnom posúdení existencie vyššej moci spôsobenej pandémiou COVID‑19, nesprávnom posúdení existencie ospravedlniteľného omylu a nesprávnom alebo nepresnom posúdení dôkazov
43      Svojím
prvým,
druhým a tretím
žalobným
dôvodom
žalobkyňa
odvolaciemu
výboru
CPVO v podstate
vytýka,
že
nezohľadnil,
že
bola
vystavená
prípadu
vyššej
moci
spôsobenému
pandémiou
COVID‑19.
Domnieva
sa
totiž,
že
uvedený
odvolací
výbor
nevykonal
posúdenie
založené
na
skutkových
okolnostiach,
ale
uspokojil
sa s konštatovaním,
že
predložené
dôkazy
neboli
presvedčivé. V prvom
rade
sa
však
žalobkyňa
odvoláva
na
početné
absencie
svojich
zamestnancov
zo
zdravotných
dôvodov.
Poukazuje
predovšetkým
na
absenciu
jedinej
zamestnankyne,
ktorá
bola
zodpovedná
za
zmluvy a korešpondenciu s CPVO. V druhom
rade
tvrdí,
že
vzhľadom
na
jej
postavenie
stredného
poľnohospodárskeho
podniku
akákoľvek
forma
nedostatku
zamestnancov
pre
ňu
predstavovala
prípad
vyššej
moci. V tejto
súvislosti
dodáva,
že
finančné
aj
právne
prekážky
jej
bránili
nedostatok
zamestnancov
riešiť.
44      CPVO
nesúhlasí s argumentáciou
uvedenou
na
podporu
týchto
žalobných
dôvodov.
45      Podľa článku 80 ods. 1
nariadenia č. 2100/94
ak
prihlasovateľ o udelenie
práva
spoločenstva k odrodám
rastlín
alebo
majiteľ
alebo
ktorýkoľvek
iný
účastník
konania
pred
úradom
aj
napriek
tomu,
že
za
osobitných
okolností
vyvinul
všetku
náležitú
snahu,
nebol
schopný
dodržať
lehotu
stanovenú
úradom,
jeho
práva
sa
na
základe
žiadosti
obnovia,
ak
priamym
následkom
nedodržania
časového
limitu
bola, v dôsledku
tohto
nariadenia,
strata
akéhokoľvek
práva
alebo
možnosti
odškodnenia.
46      Z článku 80 ods. 1
nariadenia č. 2100/94
vyplýva,
že
navrátenie
do
pôvodného
stavu
podlieha
dvom
kumulatívnym
podmienkam,
pričom
prvou
je,
že
dotknutá
osoba
vyvinula
všetku
náležitú
snahu
vyžadovanú
osobitnými
okolnosťami, a druhou,
že
zmeškanie
uvedenej
osoby
priamo
spôsobilo
stratu
práva
alebo
opravného
prostriedku
[pozri
analogicky
rozsudok z 15. septembra
2011,
Prinz Sobieski
zu Schwarzenberg/ÚHVT – British‑American
Tobacco Polska (Romuald Prinz Sobieski
zu Schwarzenberg), T‑271/09,
neuverejnený,
EU:T:2011:478, bod 53 a citovanú
judikatúru].
47      Navyše
dodržiavanie
lehôt
má
kogentnú
povahu a navrátenie
do
pôvodného
stavu
po
ich
uplynutí
môže
ohroziť
právnu
istotu.
Podmienky
uplatnenia
navrátenia
do
pôvodného
stavu
sa
preto
musia
vykladať
reštriktívne
[pozri v tomto
zmysle a analogicky
uznesenie z 9. decembra
2022,
AMO
Development/ÚHVT
(Lekárske
nástroje), T‑311/22,
neuverejnený,
EU:T:2022:822, bod 20 a citovanú
judikatúru].
48      V prejednávanej veci
žalobkyňa v rámci
troch
žalobných
dôvodov
predložených
spoločne
spochybňuje
posúdenie
odvolacieho
výboru
CPVO,
pokiaľ
ide o prvú
podmienku
uvedenú v bode 46
vyššie v rozsahu, v akom
tento
výbor
dospel k záveru,
že
nepreukázala,
že
jednak
čelila
osobitným
okolnostiam a že
jednak
vyvinula
všetku
náležitú
snahu,
ktorá
sa
za
týchto
okolností
vyžaduje.
49      V prvom
rade
treba
preskúmať
tvrdenie
založené
na
absencii
zamestnancov
žalobkyne
vyplývajúcej z pandémie
COVID‑19.
50      Po
prvé
odvolací
výbor
správne
konštatoval,
že
žalobkyňa
neuviedla
presvedčivé
tvrdenia,
na
základe
ktorých
by
bolo
možné
dospieť k záveru,
že
dané
absencie
objasňujú
dôvod,
pre
ktorý
nebola
dodržaná
lehota
na
podanie
odvolania
na
tento
výbor.
51      Žalobkyňa
totiž
nespochybňuje,
že
jej
rozhodnutie z 21. marca 2022
bolo
doručené 30.
marca 2022.
Mala
teda
povinnosť
konkrétne
preukázať
dôvod,
pre
ktorý
nebola
schopná
dodržať
lehotu
na
podanie
odvolania,
ktorá
plynula v období
od
30. marca do
30. mája
2022.
52      Žalobkyňa
však
nepredložila
nijaký
dôkaz,
ktorý
by
preukazoval,
že k absenciám
jej
zamestnancov
zo
zdravotných
dôvodov
došlo v období
od
30. marca do
30. mája
2022.
53      Po
druhé,
pokiaľ
ide
osobitne o tvrdenie
založené
na
absencii
jedinej
zamestnankyne,
ktorá
bola
zodpovedná
za
korešpondenciou s CPVO, z vyhlásenia
dotknutej
osoby
predovšetkým
vyplýva,
že
obdobie
absencie,
ktoré
sa
jej
týkalo,
sa
vzťahovalo
skôr
na
január
2022.
Žalobkyňa
nepredložila
nijaký
dokument
označujúci
obdobie,
počas
ktorého
bola
táto
zamestnankyňa,
ktorá
mala
byť
zodpovedná
za
korešpondenciou s CPVO,
neprítomná, a teda
neschopná
plniť
úlohy,
ktoré
jej
boli
zverené v súvislosti s uvedenou
korešpondenciou.
54      Žalobkyňa
preto
nepredložila
dôkazy
umožňujúce
preukázať,
že
zamestnankyňa
zodpovedná
za
korešpondenciu s CPVO
bola
neprítomná v období
od
marca
do
mája
2022 a že
tak
čelila
osobitným
okolnostiam z dôvodu
pandémie
COVID‑19,
ktoré
jej
bránili
dodržať
lehotu
na
podanie
odvolania
proti
rozhodnutiu z 21. marca 2022
na
odvolací
výbor
CPVO.
55      Ďalej
aj
za
predpokladu,
že
by
táto
zamestnankyňa
bola
neprítomná v období
od
30. marca do
30. mája
2022,
žalobkyňa
neuviedla
žiadnu
skutočnosť,
ktorá
by
umožňovala
odôvodniť,
že
túto
zamestnankyňu
nebolo
možné
nahradiť.
56      Napokon
treba
konštatovať,
že
žalobkyňa
nevysvetlila
dôvody,
pre
ktoré
neboli
prijaté
iné
možné
riešenia
na
pokrytie
absencie
jej
zamestnankyne,
ktorá
bola
zodpovedná
za
korešpondenciu s CPVO.
Napríklad,
aj
keby
bola
neprítomnosť
tejto
zamestnankyne
preukázaná,
čo v prejednávanej veci
nie
je,
žalobkyňa
nijako
nevysvetlila
ani
dôkazmi
nepodložila,
čo
jej
bránilo v tom,
aby
úlohy
tejto
zamestnankyne a identifikátory
umožňujúce
prístup
na
osobný
priestor
MyPVR odovzdala
na
dotknuté
obdobie
inému
svojmu
zamestnancovi.
57      V tejto
súvislosti
už
Všeobecný
súd
rozhodol,
že
ak
by
sa
preukázala
nedostupnosť
osoby v rámci
spoločnosti,
aj
keby
bola
táto
osoba
poverená
korešpondenciou s inštitúciou,
nemožno
takúto
nedostupnosť
považovať
za
okolnosť
nezávislú
od
žalobkyne
[pozri v tomto
zmysle
uznesenie z 24. marca 2022,
Cheers Interactive (India)/ÚHVT – Furrion Property (Zobrazenie
troch
vodorovných
čiernych
pruhov), T‑544/21,
neuverejnený,
EU:T:2022:202, bod 36].
58      Po
tretie,
pokiaľ
ide o tvrdenie
založené
na
kybernetickom
útoku,
ktorému
bola
vystavená
partnerská
spoločnosť, v dôsledku
ktorej
bola
žalobkyňa
nepriamo
dotknutá,
žalobkyňa
neuviedla a už
vôbec
nepreukázala,
ako
by
mohol
kybernetický
útok,
ku
ktorému
došlo
koncom
decembra
2021 a ktorý
bol
7. januára
2022
predmetom
trestného
oznámenia
podaného
prokurátorovi v Taliansku,
odôvodniť
nedodržanie
lehoty,
ktorá
uplynula o päť
mesiacov
neskôr, a to
tým
skôr,
že
je
nesporné,
že
žalobkyni
bolo
rozhodnutie z 21. marca 2022
doručené
30. marca 2022.
59      Po
štvrté
treba
zamietnuť
tvrdenie
žalobkyne,
podľa
ktorého
ju
CPVO v podstate
riadne
neinformoval o uplatniteľných
pravidlách a možnostiach
odvolania.
Predovšetkým
CPVO v rozhodnutí z 21. marca 2022
jasne
upozornil
žalobkyňu
na
možnosť
podať
odvolanie
proti
tomuto
rozhodnutiu v lehote
dvoch
mesiacov
od
nadobudnutia
jeho
účinnosti.
60      Ďalej,
ako
správne
zdôrazňuje
CPVO,
žalobkyňa
bola
e‑mailom z 5. mája
2022
jasne
informovaná o možnosti
podať
odvolanie a o podmienkach
tohto
podania.
CPVO
dokonca
spresnil
podmienky,
ktoré
treba
splniť,
aby
bolo
možné
podať
opravný
prostriedok
na
neplatnosť a súčasne
žiadosť o navrátenie
do
pôvodného
stavu.
61      Napokon
žiadne
ustanovenie
neukladá
CPVO
povinnosť
informovať
účastníka o procesných
prostriedkoch,
ktoré
má k dispozícii, a už
vôbec
nie
radiť
tomuto
účastníkovi,
aby
postupoval
určitou
procesnou
cestou
[pozri
analogicky
rozsudok
zo
4. mája
2018,
Laytoncrest/ÚHVT – Gifi Diffusion (SKYLEADER), T‑651/17,
neuverejnený,
EU:T:2018:256, bod 43].
62      V druhom
rade
žalobkyňa
neúspešne
tvrdí,
že
vzhľadom
na
to,
že
je z hľadiska
veľkosti
stredný
podnik,
nemala
dostatočné
finančné
prostriedky
na
prijatie
ďalších
zamestnancov,
ktorí
by
nahradili
práceneschopných
zamestnancov.
Rovnako
neúspešne
poukazuje
na
právne
prekážky,
ktoré
jej
bránili v prijímaní
zamestnancov.
63      Po
prvé
nejasná
argumentácia
žalobkyne
totiž
vedie k záveru,
že
akákoľvek
forma
nedostatku
zamestnancov v rámci
stredného
poľnohospodárskeho
podniku
by
sa
mala
považovať
za
prípad
vyššej
moci.
64      Takáto
úvaha
nemôže
stačiť
na
to,
aby
konkrétnym
spôsobom
preukázala,
že
sú
splnené
podmienky
uplatnenia
inštitútu
navrátenia
do
pôvodného
stavu a že
CPVO
sa v tejto
súvislosti
dopustil
nesprávneho
posúdenia.
Ako
bolo
zdôraznené v bode 47
vyššie,
treba
pripomenúť,
že
tieto
podmienky
sa
musia
vykladať
reštriktívne.
65      Po
druhé
tvrdenie,
podľa
ktorého
žalobkyni
bolo
právne
znemožnené
prijímať
zamestnancov z dôvodu
talianskej
právnej
úpravy,
je
po
prvýkrát
uvedené
až
na
Všeobecnom
súde.
66      Protiprávnosť
napadnutého
rozhodnutia
však
musí
súd
Únie
posudzovať z hľadiska
skutočností,
ktoré
mal
CPVO k dispozícii v okamihu,
keď
toto
rozhodnutie
prijal
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 24. septembra
2025,
AQ/ECHA, T‑1101/23,
neuverejnený,
EU:T:2025:894, bod 33).
67      Navyše
právny
akt,
na
ktorom
žalobkyňa
zakladá
svoje
odôvodnenie,
nebol
pripojený k žiadosti.
Uvedená
žiadosť
odkazuje
na
ustanovenie
tejto
právnej
úpravy
len
nejasne a bez
jeho
zasadenia
do
kontextu, a teda
neobsahuje
žiadne
konkrétne
vysvetlenie,
ktoré
by
umožňovalo
určiť,
či a ako
by
sa
dotknutá
právna
úprava
skutočne
mohla
uplatniť v prejednávanej veci.
68      V dôsledku
toho
CPVO po
zohľadnení
skutkových
okolností,
ktoré
mu
boli
poskytnuté v čase
podania
žiadosti o navrátenie
do
pôvodného
stavu,
správne
dospel k záveru,
že
žalobkyňa
nepreukázala,
že
čelila
osobitným
okolnostiam
alebo
že
vzhľadom
na
tieto
skutočnosti
vyvinula
všetku
náležitú
snahu.
69      Z toho
vyplýva,
že
prvé
tri
žalobné
dôvody
musia
byť
zamietnuté
ako
nedôvodné.
O štvrtom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 65 nariadenia č. 874/2009
70      Svojím
štvrtým
žalobným
dôvodom
žalobkyňa v prvom
rade
tvrdí,
že
nedostala
upomienku
zaslanú
CPVO
10. januára
2022
týkajúcu
sa
nezaplateného
ročného
poplatku.
Vytýka
mu,
že
porušil článok 65
nariadenia č. 874/2009
tým,
že
nepredložil
dôkaz o skutočnom
oznámení a o doručení
tejto
upomienky. V druhom
rade v podstate
spochybňuje
skutočnosť,
že
osobný
priestor
MyPVR sa
považuje
za
oficiálny
kanál
na
oznamovanie
dokumentov
alebo
rozhodnutí v zmysle
nariadenia č. 2100/94 a nariadenia č. 874/2009, a v dôsledku
toho
spochybňuje
uplatniteľnosť
všeobecných
podmienok
týkajúcich
sa
používania
elektronických
komunikačných
systémov
pochádzajúcich
od
CPVO a určených
pre
CPVO
(ďalej
len
„všeobecné
podmienky
MyPVR“),
ako
sú
vymedzené v rozhodnutí
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016.
71      CPVO
nesúhlasí s argumentáciou
uvedenou
na
podporu
tohto
žalobného
dôvodu.
72      Na
úvod
treba
zdôrazniť,
že
tvrdenia
uvedené
na
podporu
štvrtého
žalobného
dôvodu
sú v podstate
totožné s tvrdeniami
uvedenými v rámci
druhého
žalobného
dôvodu
vo
veci, v ktorej
bol
vydaný
rozsudok
zo
17. apríla
2024,
Melrose (T‑2/23,
EU:T:2024:247),
ktorý
bol v odvolacom
konaní
potvrdený
rozsudkom z 1. augusta
2025,
Romagnoli Fratelli/CPVO
(C‑426/24 P,
neuverejnený,
EU:C:2025:619).
Na
tieto
tvrdenia
je
potrebné
poskytnúť
rovnakú
odpoveď.
73      V prvom
rade
osobný
priestor
MyPVR predstavuje
platný
oficiálny
kanál
na
oznámenie
výzvy
na
úhradu z 27. októbra
2021 a upomienky z 10. januára
2022
(rozsudok
zo
17. apríla
2024,
Melrose, T‑2/23,
EU:T:2024:247, body 52
až
65).
74      V zmysle článku 79
nariadenia č. 2100/94
CPVO z vlastnej
iniciatívy
zabezpečuje
doručenie
všetkých
rozhodnutí a predvolaní a oznámení a informácií,
od
doručenia
ktorých
začína
plynúť
určitá
lehota,
alebo
ktoré
musia
byť
doručené
buď
podľa
ostatných
ustanovení
uvedeného
nariadenia,
alebo
ustanovení
prijatých
podľa
uvedeného
nariadenia,
alebo
na
príkaz
predsedu
CPVO.
Doručenie
možno
zabezpečiť
prostredníctvom
príslušných
úradov
členských
štátov
pre
odrody.
75      Treba
poznamenať,
že v prejednávanej veci
vzhľadom
na
to,
že
vo
výzve
na
úhradu z 27. októbra
2021
aj v upomienke z 10. januára
2022
sa
stanovuje
lehota,
ktorú
má
žalobkyňa
dodržať,
musia
sa
považovať
za
„oznámenia
[alebo]
informácie,
od
doručenia
ktorých
začína
plynúť
určitá
lehota“ v zmysle článku 79
nariadenia č. 2100/94.
76      Podľa článku 64 ods. 4
nariadenia č. 874/2009
dokumenty
alebo
ich
kópie
obsahujúce
písomnosti, v prípade
ktorých
je v článku 79
nariadenia č. 2100/94
stanovené
doručenie,
sa
doručujú
elektronicky
podľa
podmienok
určených
predsedom
CPVO,
alebo
poštou
doporučeným
listom s doručenkou.
77      Zo
znenia článku 64 ods. 4
nariadenia č. 874/2009
vyplýva,
že
na
jednej
strane
informácie a oznámenia
CPVO,
od
doručenia
ktorých
začína
plynúť
určitá
lehota v zmysle článku 79
nariadenia č. 2100/94,
sa
môžu
doručovať
elektronickými
prostriedkami a že
na
druhej
strane
podmienky
uvedeného
doručovania
elektronickými
prostriedkami
určuje
predseda
CPVO.
78      V súlade s článkom 64 ods. 4
nariadenia č. 874/2009
prijal
predseda
CPVO
20. decembra
2016
rozhodnutie o doručovaní
elektronickými
prostriedkami
od
CPVO a pre
CPVO.
79      Článok 3 prvý
odsek
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016
stanovuje,
že
CPVO
sprístupní
elektronickú
komunikačnú
platformu
na
svojom
webovom
sídle
„www.cpvo.europa.eu“,
ktorá
umožní
používateľom
prijímať,
zobrazovať,
vytlačiť a uložiť
si
všetky
dokumenty a oznámenia,
ktoré
sú
dostupné
elektronicky a ktoré
CPVO
zasiela, a odpovede
na
oznámenia a žiadosti
nachádzajúce
sa v spise,
ako
aj
ďalšie
dokumenty.
Tento
elektronický
komunikačný
priestor
(alebo
„Osobný
priestor“)
bude
systém s obmedzeným
prístupom a bude
sa
nazývať
„MyPVR“.
80      V článku 3 štvrtom
odseku
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016
sa
stanovuje,
že
po
dokončení
vývoja
bude
MyPVR ponúkať
možnosť
prijímať
všetky
oznámenia
od
CPVO
elektronicky.
Ak
si
používateľ
zvolí
túto
možnosť,
CPVO
mu
bude
zasielať
všetky
oznámenia v elektronickej
forme
prostredníctvom
tohto
osobného
priestoru
okrem
prípadov,
keď
to
nebude
technicky
možné.
81      Podľa článku 4 prvého
odseku
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016,
hneď
ako
si
používateľ
aktivuje
možnosť
komunikovať s CPVO
elektronicky,
všetky
úradné
oznámenia
CPVO
dostupné v elektronickej
podobe
sa
používateľovi
zašlú
prostredníctvom
MyPVR.
Dokumenty
obsahujúce
písomnosti,
pre
ktoré
je v článku 79
nariadenia č. 2100/94
stanovené
doručenie,
sa
oznamujú
prostredníctvom
MyPVR.
82      Podľa článku 6 rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016
„vo
všeobecných
podmienkach
používania
na
webovom
sídle
[CPVO]
týkajúcich
sa
elektronickej
komunikácie
od
[CPVO] a pre
[CPVO],
ktorá
je
uskutočňovaná
prostredníctvom
MyPVR,
sa bližšie
určia
elektronické
prístupy,
podmienky s nimi
súvisiace a technické
podmienky,
ktorým
podliehajú
oznámenia
a/alebo
elektronická
komunikácia
od
[CPVO] a pre
[CPVO],
ako
aj
záväzky
používania,
ku
ktorým
sa
musia
používatelia
prihlásiť“.
83      Z článku 3 prvého a štvrtého
odseku a článku 4 prvého
odseku
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016
uvedeného v bodoch 79
až
81
vyššie
vyplýva,
že
všetky
oznámenia a komunikácie,
vrátane
tých,
na
ktoré
sa
vzťahuje článok 79
nariadenia č. 2100/94,
sa
môžu
uskutočňovať
prostredníctvom
osobného
priestoru
MyPVR za
predpokladu,
že
používateľ
aktivoval
možnosť
umožňujúcu
CPVO
komunikovať s ním
elektronicky.
84      Okrem
toho
sa v článku 6 rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016
uvedeného v bode 82
vyššie
stanovuje,
že
vo
všeobecných
podmienkach
MyPVR sa
bližšie
určia
elektronické
prístupy,
podmienky s nimi
spojené a technické
predpoklady,
ktorým
podliehajú
oznámenia
a/alebo
elektronická
komunikácia
zo
strany
CPVO. V dôsledku
toho
nemožno
spochybniť
uplatniteľnosť
týchto
všeobecných
podmienok.
85      Okrem
toho
sa v bode 4 písm. b)
verzie
3.0
všeobecných
podmienok
MyPVR potvrdzuje,
že
ak
si
používateľ
zvolil
elektronickú
komunikáciu,
CPVO
mu
bude
platne
oznamovať
rozhodnutia,
oznámenia a iné
dokumenty
elektronickými
prostriedkami
prostredníctvom
osobného
priestoru,
okrem
prípadov,
keď
to
nebude
možné z technických
dôvodov,
alebo v prípade,
že
sú
určité
funkcie
tohto
priestoru
vo fáze
vývoja. V takýchto
prípadoch
možno
ako
schválený
spôsob
oznámenia
akceptovať
elektronickú
komunikáciu
prostredníctvom
e‑mailu
alebo
akéhokoľvek
iného
platného
komunikačného
prostriedku.
86      V dôsledku
toho
námietka
týkajúca
sa v podstate
protiprávnosti
osobného
priestoru
MyPVR ako
jedného z oficiálnych
oznamovacích
kanálov,
nemôže
byť
úspešná.
87      Z článku 3 štvrtého
odseku a článku 4 prvého
odseku
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016,
ako
aj z bodu 4 písm. b)
verzie
3.0
všeobecných
podmienok
MyPVR však
vyplýva,
že
používanie
MyPVR ako
oficiálneho
oznamovacieho
kanála
je
podmienené
tým,
že
používateľ
aktivoval
možnosť,
ktorá
umožňuje
CPVO
komunikovať s ním
elektronicky.
88      V tejto
súvislosti
treba
poznamenať,
že
žalobkyňa
nespochybňuje,
že
sa
rozhodla
pre
elektronickú
komunikáciu
prostredníctvom
MyPVR v zmysle
ustanovení
uvedených v bode 87
vyššie a že
akceptovala
verziu
3.0
všeobecných
podmienok
MyPVR,
čím
potvrdila
svoje
rozhodnutie
zvoliť
si
elektronickú
komunikáciu.
89      Podľa bodu 2 verzie
3.0
všeobecných
podmienok
MyPVR sa
používatelia
zaväzujú
používať
osobný
priestor
najmä
na
prijímanie
oznámení a dokumentov
zasielaných
CPVO.
Elektronická
komunikácia
prostredníctvom
e‑mailu
bude
akceptovaná
ako
schválený
spôsob
komunikácie
len v prípadoch,
keď
platforma
nie
je
vhodná.
Okrem
toho
sa v druhom
pododseku bodu 2 verzie
3.0
všeobecných
podmienok
MyPVR stanovuje,
že
používateľ
sa
používaním
osobného
priestoru
zaväzuje
dodržiavať
povinnosti
stanovené v prvom
pododseku bodu 2 uvedených
všeobecných
podmienok.
90      Je
teda
nesporné,
že
používaním
osobného
priestoru a prijatím
všeobecných
podmienok
MyPVR žalobkyňa
súhlasila s prijímaním
komunikácie a oznámení
od
CPVO
prostredníctvom
osobného
priestoru
MyPVR.
91      Vzhľadom
na
uvedené
skutočnosti
treba
zamietnuť
námietku
týkajúcu
sa
protiprávnosti
MyPVR ako
oficiálneho
oznamovacieho
kanála v rozsahu, v akom
sa
týka
žalobkyne.
92      V druhom
rade,
pokiaľ
ide o výhradu
založenú
na
údajnom
porušení článku 65
nariadenia č. 874/2009 v rozsahu, v akom
CPVO
nepredložil
dôkaz o skutočnom
oznámení a doručení
upomienky
zaslanej
10. januára
2022,
treba
ju
zamietnuť z rovnakých
dôvodov,
ako
sú
dôvody
uvedené v rozsudku
zo
17. apríla
2024,
Melrose (T‑2/23,
EU:T:2024:247, body 71
až
77).
93      Treba
totiž
zdôrazniť,
že
upomienka z 10. januára
2022
bola
zaslaná
prostredníctvom
MyPVR. Článok 65
nariadenia č. 874/2009
týkajúci
sa
oznámení
zasielaných
poštou
sa
preto v tomto
prípade
nemôže
uplatniť. V tejto
súvislosti
je
potrebné
odkázať
na článok 64a
nariadenia č. 874/2009,
ktorý
sa
týka
oznámení
zasielaných
elektronickými
alebo
inými
technickými
prostriedkami.
94      V článku 64a ods. 1
nariadenia č. 874/2009
sa
stanovuje,
že
doručenie
elektronicky
sa
vykonáva
zaslaním
elektronickej
kópie
dokumentu,
ktorý
sa
má
oznámiť.
Doručenie
sa
považuje
za
uskutočnené k dátumu,
kedy
bolo
oznámenie
doručené
adresátovi.
Podrobnosti
týkajúce
sa
doručovania
elektronicky
určí
predseda
CPVO.
Podľa článku 64a ods. 3
toho
istého
nariadenia
podrobnosti
týkajúce
sa
doručovania
technickými
komunikačnými
prostriedkami
určí
predseda
CPVO.
95      Ako
už
bolo
konštatované v bodoch 88
až
90
vyššie,
žalobkyňa
nespochybňuje,
že
súhlasila s prijatím
oznámení a komunikácií
CPVO
prostredníctvom
MyPVR. V tejto
súvislosti
treba
tiež
pripomenúť,
že
podľa článku 4 prvého
odseku
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016,
keď
si
používateľ
aktivuje
možnosť
komunikovať s CPVO
elektronicky,
všetky
úradné
oznámenia
CPVO
dostupné v elektronickej
podobe
vrátane
dokumentov
obsahujúcich
písomnosti, v prípade
ktorých
je v článku 79
nariadenia č. 2100/94
stanovené
doručenie,
sú
mu
oznamované
prostredníctvom
MyPVR.
MyPVR by
sa
preto
mal
považovať
za
jediný
oficiálny
kanál
pre
úradné
oznámenia
vrátane
tých,
ktoré
sú
stanovené v článku 79
nariadenia č. 2100/94.
96      V dôsledku
toho v súlade s článkom 4 prvým
odsekom
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016
CPVO
oznámil
žalobkyni
prostredníctvom
MyPVR v prvom
rade
27. októbra
2021
výzvu
na
úhradu
ročného
poplatku,
po
ktorej
nasledoval
28. októbra
2021
automatický
e‑mail, a v druhom
rade
10. januára
2022
predmetnú
upomienku, v ktorej
ju
vyzval
na
zaplatenie
nezaplateného
poplatku v súlade s článkom 83 ods. 2
nariadenia č. 2100/94,
po
ktorej
nasledoval
11. januára
2022
automatický
e‑mail.
97      Pokiaľ
ide o skutočné
oznámenie
upomienky z 10. januára
2022, v článku 4 štvrtom
odseku
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016
sa
uvádza,
že
rozhodnutie
alebo
akýkoľvek
iný
dokument
sa
považuje
za
oznámený
uplynutím
siedmeho
dňa
odo
dňa,
keď
bol
používateľovi
zaslaný
e‑mail s oznámením,
že
CPVO
nahral
elektronickú
kópiu
rozhodnutia
alebo
dokumentu
do
osobného
priestoru. V prejednávanej veci z toho
vyplýva,
že
upomienka z 10. januára
2022
sa
má
považovať
za
odoslanú
18. januára
2022, t. j. siedmy
deň
po
11. januári
2022,
keď
bol
odoslaný
automatický
e‑mail
informujúci
žalobkyňu o tom,
že
predmetný
dokument
bol
nahraný
do
osobného
priestoru
MyPVR.
98      Okrem
toho v súlade s článkom 4 piatym
odsekom
rozhodnutia
predsedu
CPVO z 20. decembra
2016,
ak
používateľ
nemôže
nahliadnuť
do
rozhodnutia
alebo
iného
dokumentu,
je
jeho
povinnosťou
bezodkladne
informovať
CPVO.
Treba
poznamenať,
že v prejednávanej veci
žalobkyňa
neinformovala
CPVO o žiadnom
probléme s prístupom k predmetným
dokumentom.
99      V dôsledku
toho
nemožno
CPVO
vytýkať,
že
neoznámil
upomienku z 10. januára
2022.
Keďže
žalobkyňa
nepreukázala
opak,
predmetná
upomienka
sa
považuje
za
doručenú
žalobkyni
18. januára
2022.
Preto
aj
táto
námietka
musí
byť
zamietnutá
ako
nedôvodná.
100    Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
treba
zamietnuť
štvrtý
žalobný
dôvod a v dôsledku
toho
žalobu v celom
rozsahu
ako
nedôvodnú
bez
toho,
aby
bolo
potrebné
rozhodnúť o druhom
žalobnom
návrhu
žalobkyne
smerujúcom v podstate k tomu,
aby
Všeobecný
súd
vyhovel
žiadosti o navrátenie
do
pôvodného
stavu
preskúmanú
odvolacím
výborom,
ani o treťom
žalobnom
návrhu
žalobkyne
smerujúcom k tomu,
aby
Všeobecný
súd
obnovil
predmetné
právo
Spoločenstva k odrode
rastlín.
O trovách
101    Podľa článku 134 ods. 1
Rokovacieho
poriadku
Všeobecného
súdu
účastník
konania,
ktorý
vo
veci
nemal
úspech,
je
povinný
nahradiť
trovy
konania,
ak
to
bolo v tomto
zmysle
navrhnuté.
102    Keďže
žalobkyňa
nemala
vo
veci
úspech,
je
opodstatnené
uložiť
jej
povinnosť
nahradiť
trovy
konania v súlade s návrhmi
CPVO.
Z týchto
dôvodov
VŠEOBECNÝ
SÚD
(šiesta
komora)
rozhodol
takto:
1.      Žaloba sa zamieta.
2.      Romagnoli Fratelli SpA je povinná nahradiť trovy konania.
Škvařilová‑Pelzl
Nõmm
Kukovec
Rozsudok
bol
vyhlásený
na
verejnom
pojednávaní v Luxemburgu 29. apríla 2026.
Podpisy
*      Jazyk
konania:
angličtina.