62024CC0323
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
NICOLAS EMILIOU
prednesené 19. júna 2025 (
1
)
Vec C‑323/24
Deity Shoes, S.L.
proti
Mundorama Confort, S.L.,
Stay Design, S.L.
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Obchodný súd č. 1 Alicante, Španielsko]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Duševné a priemyselné vlastníctvo – Dizajny Spoločenstva – Nariadenie (ES) č. 6/2002 – Článok 4 – Podmienky ochrany dizajnu – Novosť – Osobitý charakter – Znaky vonkajšej úpravy vopred určené treťou stranou – Personalizácia súčastí ponúkaných v existujúcom katalógu – Požadovaná miera personalizácie – Tvorivá voľnosť pôvodcu pri tvorbe dizajnu – Možnosť chrániť vonkajšiu úpravu celku alebo časti výrobku, ktorý sa vyrába na základe známych módnych trendov“
I. Úvod
1.
„These boots are made for walkin’ and that’s just what they’ll do“. (
2
) V judikatúre Všeobecného súdu týkajúcej sa výkladu nariadenia (ES) č. 6/2002 (
3
) sa všeobecne uznáva, že tvorivá voľnosť pôvodcu výrobku (napríklad topánky) je obmedzená technickou funkciou tohto výrobku (napríklad tým, že topánka sa má nosiť na nohe a musí byť vhodná na určitý účel, akým je chôdza alebo beh), ako aj právnymi predpismi uplatniteľnými na výrobok, ktoré vedú k ustáleniu niektorých jeho znakov. (
4
) V prejednávanej veci vzniká okrem iného aj táto otázka: je táto voľnosť obmedzená aj módnymi trendmi?
2.
Spor vo veci samej sa týka troch spoločností pôsobiacich v oblasti obchodu s obuvou, konkrétne spoločnosti Deity Shoes S.L. na jednej strane a spoločností Mundorama Confort S.L. a Stay Design S.L. na druhej strane. Prvá z týchto spoločností tvrdí, že ostatné dve spoločnosti porušili jej dizajny Spoločenstva pre rôzne modely obuvi (ďalej len „sporné dizajny“). Mundorama Confort a Stay Design namietajú, že sporné dizajny sú vymazané, keďže sú založené na existujúcich dizajnoch uvedených v katalógoch dodávateľov spoločnosti Deity Shoes, od ktorých sa líšia len v menej významných aspektoch spojených s personalizáciou napríklad podošvy, šnúrok alebo praciek, ktoré sú ovplyvnené najnovšími módnymi trendmi. Podľa ich názoru teda sporné dizajny nie sú výsledkom „skutočnej tvorby“, „duševného úsilia“ alebo inovácie.
3.
Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Obchodný súd č. 1 Alicante, Španielsko) svojimi otázkami v podstate žiada Súdny dvor, aby určil, či za týchto okolností môže byť dizajn ešte chránený ako (zapísaný alebo nezapísaný) (
5
) dizajn Spoločenstva podľa nariadenia č. 6/2002. Okrem toho sa pýta, či módne trendy môžu obmedzovať tvorivú voľnosť pôvodcu tak, že malé rozdiely môžu postačovať na to, aby dotknutý dizajn vyvolal celkový dojem odlišný od skorších dizajnov, a teda mal „osobitý charakter“ v zmysle článku 6 nariadenia č. 6/2002.
II. Právny rámec
4.
Článok 4 nariadenia č. 6/2002, nazvaný „Podmienky ochrany“, stanovuje:
„1.   Dizajn je chránený dizajnom spoločenstva, ak je nový a má osobitý charakter.
…“
5.
Článok 5 tohto nariadenia s názvom „Novosť“ uvádza:
„1.   Dizajn sa považuje za nový, ak žiaden zhodný dizajn nebol sprístupnený verejnosti:
a)
v prípade nezapísaného dizajnu spoločenstva, pred dňom, kedy sa dizajn, pre ktorý sa žiada ochrana, po prvý raz sprístupnil verejnosti;
b)
v prípade zapísaného dizajnu spoločenstva, pred dňom podania prihlášky na zápis dizajnu, pre ktorý sa žiada ochrana, alebo ak sa žiada o právo prednosti, pred dňom vzniku práva prednosti.
2.   Dizajny sa považujú za zhodné, ak sa ich znaky odlišujú iba v nepodstatných detailoch.“
6.
Článok 6 nariadenia č. 6/2002, nazvaný „Osobitý charakter“, stanovuje:
„1.   O dizajne platí, že má osobitý charakter, ak celkový dojem, ktorý vyvoláva u informovaného užívateľa, sa odlišuje od celkového dojmu vyvolaného u takéhoto užívateľa akýmkoľvek iným dizajnom, ktorý už bol sprístupnený verejnosti:
a)
v prípade nezapísaného dizajnu spoločenstva, pred dňom, kedy sa dizajn, pre ktorý sa žiada ochrana, po prvý raz sprístupnil verejnosti;
b)
v prípade zapísaného dizajnu spoločenstva, pred dňom podania prihlášky na zápis dizajnu, pre ktorý sa žiada ochrana, alebo ak sa žiada o právo prednosti, pred dňom vzniku práva prednosti.
2.   Pri posudzovaní osobitého charakteru sa zohľadňuje miera tvorivej voľnosti pôvodcu pri tvorbe dizajnu.“
7.
Článok 10 tohto nariadenia s názvom „Rozsah ochrany“ uvádza:
„1.   Rozsah ochrany, ktorú udeľuje dizajn spoločenstva, zahrňuje akýkoľvek dizajn, ktorý nevyvoláva u informovaného užívateľa odlišný celkový dojem.
2.   Pri posudzovaní rozsahu ochrany sa zohľadňuje miera tvorivej voľnosti pôvodcu pri tvorbe dizajnu.“
8.
Článok 14 nariadenia č. 6/2002, nazvaný „Právo na dizajn spoločenstva“, stanovuje:
„1.   Právo na dizajn spoločenstva má pôvodca alebo jeho právny nástupca.
…“
9.
Článok 25 tohto nariadenia s názvom „Dôvody výmazu“ uvádza:
„1.   Dizajn spoločenstva sa môže vymazať iba v nasledujúcich prípadoch:
a)
ak dizajn nezodpovedá definícii podľa článku 3 písm. a);
b)
ak dizajn nespĺňa požiadavky článkov 4 až 9;
c)
ak na základe rozhodnutia súdu majiteľ nemá právo na dizajn spoločenstva podľa článku 14;
…“
III. Skutkový stav, konanie na Súdnom dvore a prejudiciálne otázky
10.
Spoločnosť Deity Shoes podala 10. decembra 2021 žalobu na Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Obchodný súd č. 1 Alicante) proti spoločnostiam Mundorama Confort a Stay Design, pričom tvrdila, že došlo k porušeniu sporných dizajnov.
11.
Dňa 12. apríla 2022 Mundorama Confort a Stay Design podali protinávrh, ktorým sa domáhali vyhlásenia výmazu týchto dizajnov. (
6
)
12.
Tieto spoločnosti konkrétne tvrdili, že pri vytváraní sporných dizajnov nešlo o nijakú inováciu alebo „skutočnú tvorbu“ a že tieto dizajny nie sú výsledkom nijakého „duševného úsilia“. S výnimkou niekoľkých personalizovaných prvkov (napríklad farba, niektoré materiály, umiestnenie praciek, šnúrok a iných dekoratívnych prvkov) sporné dizajny predstavujú modely obuvi uvedené v katalógoch, ktoré spoločnosti Deity Shoes poskytli čínski dodávatelia (ďalej len„dodávatelia“). Podľa názoru spoločností Mundorama Confort a Stay Design teda tieto dizajny nespĺňajú podmienky týkajúce sa „novosti“ a „osobitého charakteru“ stanovené v článkoch 5 a 6 nariadenia č. 6/2002.
13.
Vnútroštátny súd uvádza, že v odvetví, v ktorom Deity Shoes pôsobí, ktoré sa zameriava na predaj veľkých množstiev obuvi, je cena výrobkov veľmi dôležitá. Keďže akákoľvek zmena alebo personalizácia dizajnov uvedených v katalógoch dodávateľov vedie k zvýšeniu nákladov, spoločnosť, akou je Deity Shoes, nemá nijakú skutočnú motiváciu podstatným spôsobom meniť modely obuvi uvedené v týchto katalógoch.
14.
Vnútroštátny súd tiež zdôrazňuje, že rôzne možnosti personalizácie (napríklad farba, materiál a umiestnenie praciek, šnúrok alebo iných dekoratívnych prvkov) sú už uvedené v katalógoch dodávateľov. Okrem toho modely vyobrazené v týchto katalógoch, ich možnosti personalizácie, ako aj sporné dizajny sú ovplyvnené známymi módnymi trendmi. Vnútroštátny súd si kladie otázku, či by sa tieto módne trendy mohli považovať za faktory obmedzujúce tvorivú voľnosť pôvodcu rovnakým spôsobom, ako ju niekedy obmedzuje technická funkcia výrobku alebo uplatniteľné právne predpisy.
15.
Vzhľadom na tieto skutočnosti Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Obchodný súd č. 1 Alicante) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto otázky:
„1.
Je na to, aby sa na dizajn vzťahoval režim ochrany podľa [nariadenia č. 6/2002], potrebné, aby existovala skutočná tvorba, a teda aby bol dizajn výsledkom duševného úsilia jeho pôvodcu? Možno v tejto súvislosti považovať kombinovanie súčastí na základe [existujúcich] modelov [za skutočnú tvorbu, keď ich] znaky vonkajšej úpravy sú z veľkej časti vopred určené [dodávateľmi], takže úpravy niektorých znakov treba považovať za drobné a doplnkové?
2.
Možno vzhľadom na uvedené skutočnosti konštatovať, že osobitý charakter v zmysle článku 6 [nariadenia č. 6/2002] majú všetky alebo niektoré znaky vonkajšej úpravy výrobku, ktoré sú výsledkom personalizácie dizajnov ponúkaných čínskymi [dodávateľmi] podľa katalógov týchto [dodávateľov], pokiaľ sa činnosť majiteľa dizajnu obmedzuje na predaj týchto dizajnov v [Európskej únii] bez úprav alebo s drobnými úpravami súčastí (ako je podošva, nity, šnúrky, pracky atď.) a znaky vonkajšej úpravy sú z veľkej časti vopred určené [dodávateľmi]? Je na tieto účely relevantné, že tieto súčasti… [už ponúkajú samotní dodávatelia] v rámci [svojich katalógov]?
3.
Má sa článok 14 [nariadenia č. 6/2002] vykladať v tom zmysle, že za ‚pôvodcu dizajnu‘ možno považovať osobu, ktorá na základe [skoršieho] dizajnu ponúkaného [dodávateľmi] podľa katalógu len personalizovala tento skorší dizajn tak, že upravila súčasti ponúkané… [dodávateľom], [bez toho, aby ich navrhla]? Je v tejto súvislosti nutná určitá miera personalizácie na účely preukázania, že konečná podoba sa výrazne odchyľuje od [skoršieho] dizajnu, aby bolo možné uplatňovať si nárok na autorstvo?
4.
Bez ohľadu na uvedené skutočnosti, v prípade, [ako je prípad, o ktorý ide vo veci samej], vzhľadom na špecifické znaky obuvi navrhnutej na základe katalógov [dodávateľov] a v rozsahu, v akom sa ,[tvorba]‘ obmedzuje na výber existujúcich dizajnov v katalógu a prípadne na úpravu niektorých ich súčastí… v súlade s módnymi trendmi, je potrebné vychádzať z toho, že tieto módne trendy: a) obmedzujú tvorivú voľnosť pôvodcu, takže malé rozdiely medzi zapísaným (alebo nezapísaným) dizajnom a [skorším dizajnom] môžu postačovať na vyvolanie odlišného celkového dojmu, alebo naopak b) [ovplyvňujú] osobitý charakter zapísaného (alebo nezapísaného) dizajnu, takže tieto prvky alebo súčasti [vyplývajúce zo známych módnych trendov] majú v porovnaní s iným [skorším dizajnom] menší význam v celkovom dojme, ktorý vyvolávajú u informovaného užívateľa…?“
16.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania z 13. decembra 2023 bol doručený do kancelárie Súdneho dvora 2. mája 2024. Deity Shoes a Komisia predložili písomné pripomienky. Pojednávanie sa nekonalo.
IV. Analýza
17.
Článok 4 ods. 1 nariadenia č. 6/2002 stanovuje, že na to, aby bol dizajn chránený ako (nezapísaný alebo zapísaný) „dizajn spoločenstva“ podľa tohto nariadenia, musia byť splnené dve podmienky. Dizajn musí byť „nový“ a musí mať „osobitý charakter“. Na to, aby bol dizajn nový a spĺňal tak prvú z týchto podmienok, nesmie byť nijaký zhodný dizajn sprístupnený verejnosti buď pred dňom, keď sa dizajn, pre ktorý sa žiada ochrana, po prvý raz sprístupnil verejnosti (
7
) (v prípade nezapísaných dizajnov Spoločenstva), alebo pred dňom podania prihlášky na zápis dizajnu, ktorého ochrana sa požaduje (v prípade zapísaných dizajnov Spoločenstva). (
8
) Druhá podmienka týkajúca sa „osobitého charakteru“ dizajnu vyžaduje, aby dizajn vyvolal u informovaného užívateľa celkový dojem, ktorý sa líši od dojmu, ktorý u tohto užívateľa vyvoláva akýkoľvek dizajn, ktorý bol sprístupnený verejnosti pred vyššie uvedenými dátumami. (
9
)
18.
V kontexte uvedených ustanovení sa otázky, ktoré položil Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Obchodný súd č. 1, Alicante), v podstate obmedzujú na dve problematiky. Prvá problematika (ktorá je podstatou prvej časti prvej otázky a tretej otázky) spočíva v otázke, či na to, aby bol dizajn chránený ako dizajn Spoločenstva, musí byť výsledkom „skutočnej tvorby“ alebo „duševného úsilia“ pôvodcu. Najprv vysvetlím, prečo zastávam názor, že tieto faktory sa v prejednávanej veci neuplatnia (časť A). Druhá problematika (obsiahnutá v druhej časti prvej otázky a v druhej a štvrtej otázke) sa týka otázky, či dizajn môže byť chránený ako dizajn Spoločenstva v situácii, keď je vopred určený skoršími dizajnmi uvedenými v katalógoch dodávateľov a keď sa od týchto dizajnov líši len určitými malými prvkami personalizácie (tiež uvedenými v týchto katalógoch), ktoré sú ovplyvnené módnymi trendmi. Vnútroštátny súd sa v tejto súvislosti snaží zistiť, či módne trendy možno považovať za faktory obmedzujúce tvorivú voľnosť pôvodcu tak, že malé rozdiely medzi jedným alebo viacerými skoršími dizajnmi a dotknutým dizajnom môžu postačovať na to, aby tento dizajn vyvolal celkový dojem odlišný od uvedených skorších dizajnov, a teda mal „osobitý charakter“ v zmysle článku 6 nariadenia č. 6/2002 (časť B).
A.
O otázke, či dizajn Spoločenstva musí byť výsledkom „skutočnej tvorby“ alebo „duševného úsilia“ (prvá časť prvej otázky a tretia otázka)
19.
Odpoveď na prvú otázku, ktorú položil vnútroštátny súd, je podľa môjho názoru pomerne jasná.
20.
Ako som už vysvetlil v bode 17 vyššie, na to, aby bol dizajn chránený ako zapísaný alebo nezapísaný dizajn Spoločenstva, musia byť splnené dve podmienky týkajúce sa „novosti“ a „osobitého charakteru“ dizajnu.
21.
Tieto dve podmienky sú vyčerpávajúce a nariadenie č. 6/2002 neobsahuje nijakú ďalšiu podmienku, podľa ktorej pri vytváraní dizajnu musí byť vyvíjaná „skutočná tvorba“ alebo dizajn musí byť výsledkom „duševného úsilia“, aby som použil rôzne výrazy, ktoré použil vnútroštátny súd vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania. Tak Mundorama Confort, ako aj Stay Design totiž pred vnútroštátnym súdom samy uznávajú, že ani článok 4 ods. 1 tohto nariadenia (ktorý vymenúva podmienky ochrany), ani článok 25 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia (ktorý sa týka výmazu dizajnu Spoločenstva z dôvodu nesplnenia týchto podmienok) neodkazujú na takúto „skutočnú tvorbu“ alebo na takéto „duševné úsilie“.
22.
Okrem toho sa mi zdá, že vnútroštátny súd sa použitím týchto výrazov v skutočnosti pýta, či sa na ochranu dizajnov Spoločenstva vzťahuje podmienka podobná podmienke „originality“, ktorá je uvedená v judikatúre Súdneho dvora týkajúcej sa výkladu smernice 2001/29/ES. (
10
) Súdny dvor totiž rozhodol, že na to, aby sa predmet mohol považovať za pôvodný a požívať ochranu podľa článku 2 písm. a) tejto smernice, je nevyhnutné a zároveň postačujúce, aby odrážal osobnosť jeho autora ako prejav jeho slobodných a tvorivých rozhodnutí. (
11
) Rôzne časti „diela“ teda požívajú ochranu pod podmienkou, že obsahujú určité prvky, ktoré vyjadrujú vlastnú duševnú tvorbu autora tohto diela. (
12
)
23.
Podľa môjho názoru je však jasné, že na to, aby bol dizajn chránený ako dizajn Spoločenstva, nemusí byť splnená nijaká podobná podmienka. Súdny dvor totiž konštatoval, že normotvorca Únie sa domnieval, že „predmety chránené dizajnom nie sú v zásade porovnateľné s predmetmi, ktoré tvoria diela chránené smernicou 2001/29“ (
13
). Okrem toho „ochrana dizajnov na jednej strane a ochrana zabezpečená autorským právom na druhej strane sledujú zásadne rozdielne ciele a podliehajú odlišným právnym systémom“. Ako vysvetlil Súdny dvor, „ochrana dizajnov má totiž chrániť predmety, ktoré, hoci sú nové a individualizované, majú úžitkovú povahu, a predpokladá sa, že sa budú priemyselne vyrábať“, kým „čo sa týka ochrany spojenej s autorským právom, ktorej trvanie je výrazne dlhšie, táto ochrana je vyhradená predmetom, ktoré si zaslúžia byť kvalifikované ako diela“ (
14
).
24.
Pokiaľ ide teraz o otázku, či sa samotné podmienky „novosti“ a „osobitého charakteru“ majú vykladať v tom zmysle, že vyžadujú, aby pôvodca vykonal „skutočnú tvorbu“ alebo vyvinul „duševné úsilie“, v prvom rade uvádzam, že tieto podmienky sa týkajú, ako zdôrazňujú Komisia a Deity Shoes vo svojich pripomienkach, vonkajšej úpravy dizajnu, a to nezávisle od spôsobu, akým bol vytvorený, a teda od akéhokoľvek „duševného úsilia“ alebo akejkoľvek tvorivej činnosti pôvodcu. Článok 3 písm. a) nariadenia č. 6/2002 totiž definuje pojem „dizajn“ ako „vonkajšiu úpravu celku alebo časti výrobku, ktorá vyplýva zo znakov najmä línií, obrysov, farieb, tvaru, textúry a/alebo materiálov samotného výrobku a/alebo jeho zdobenia“ (
15
).
25.
Okrem toho, ako som vysvetlil, podmienka týkajúca sa „novosti“ jednoducho znamená, že verejnosti nebol predtým sprístupnený nijaký zhodný dizajn. Z toho vyplýva, že táto podmienka vyžaduje porovnanie medzi dizajnom, o ktorého ochranu ako dizajnu Spoločenstva sa žiada alebo ktorého platnosť sa namieta, a existujúcimi dizajnmi. Nevyžaduje posúdenie, či je predmetný dizajn výsledkom osobitného „duševného úsilia“ alebo „skutočnej tvorby“.
26.
To isté platí, pokiaľ ide o podmienku týkajúcu sa „osobitého charakteru“. V tejto súvislosti poznamenávam, že v odôvodnení 14 nariadenia č. 6/2002 sa uvádza, že „posúdenie, či dizajn má osobitý charakter, by malo vychádzať z toho, či celkový dojem, ktorý nadobudne informovaný užívateľ skúmajúci dizajn, sa jasne odlišuje od dojmu, ktorý nadobudne z existujúceho dizajnu, pričom sa zohľadní povaha výrobku, na ktorom je dizajn použitý alebo v ktorom je dizajn stelesnený…“.
27.
Napriek tomu po prvé pripúšťam, že v tomto odôvodnení sa tiež uvádza, že pri posúdení, či má dizajn „osobitý charakter“, sa má zohľadniť „priemyselný sektor, do ktorého patrí a miera tvorivej voľnosti, ktorú má pôvodca pri tvorbe dizajnu“. (
16
) Článok 6 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 používa podobnú formuláciu, keďže stanovuje, že „pri posudzovaní osobitého charakteru sa zohľadňuje miera tvorivej voľnosti pôvodcu pri tvorbe dizajnu“. To by zrejme mohlo znamenať, že sa má zohľadniť „skutočná tvorba“ alebo „duševné úsilie“, ktoré stojí za tvorbou dizajnu.
28.
Podľa môjho názoru je však jasné, že odkaz na „tvorivú voľnosť pôvodcu“ v odôvodnení 14 nariadenia č. 6/2002 a v jeho článku 6 ods. 2 nemožno vykladať v tomto zmysle, práve naopak. Z judikatúry Všeobecného súdu, ktorú som uviedol v úvode (
17
), totiž vyplýva, že článok 6 ods. 2 sa chápe v tom zmysle, že ochranu dizajnu Spoločenstva nemožno odmietnuť len preto, že niektoré znaky dizajnu sú dané obmedzeniami spojenými napríklad s technickou funkciou výrobku (k tejto otázke sa vrátim v časti B nižšie). Zjednodušene povedané, dizajnu topánky nemožno odmietnuť ochranu dizajnu Spoločenstva len preto, že jej celkový tvar sa podobá tvaru chodidla.
29.
Po druhé vnútroštátny súd v tretej otázke uvádza, že článok 14 nariadenia č. 6/2002 kvalifikuje „pôvodcu“ ako osobu, ktorá „vytvorila“ dizajn. Vzhľadom na toto ustanovenie chce vedieť, či na to, aby bol dizajn chránený ako dizajn Spoločenstva, je nutné, aby osoba, ktorá ho vytvorila, vyvinula „skutočnú tvorbu“ alebo „duševné úsilie“, aby ju bolo možné považovať za jeho „pôvodcu“. S týmito pochybnosťami sa opäť nestotožňujem.
30.
Na úvod poznamenávam, že článok 14 nariadenia č. 6/2002, ktorý má názov „Právo na dizajn spoločenstva“, v odseku 1 stanovuje, že „právo na dizajn spoločenstva má pôvodca alebo jeho právny nástupca“. V odsekoch 2 a 3 tohto ustanovenia sú podrobne uvedené pravidlá, ktoré sa uplatňujú v prípade, ak dizajn vytvorili dve alebo viac osôb spoločne, ako aj v prípade, ak dizajn „vytvoril zamestnanec pri výkone svojich povinností alebo podľa inštrukcií, ktoré dostal od zamestnávateľa“.
31.
Vzhľadom na tieto skutočnosti považujem za zrejmé, že cieľom článku 14 nariadenia č. 6/2002 je určiť, ktorej osobe alebo subjektu má patriť právo na dizajn Spoločenstva, a nie podmieniť „novosť“ a „osobitý charakter“„skutočnou tvorbou“ alebo „duševným úsilím“ pôvodcu.
32.
V tejto súvislosti tiež uvádzam, že pojem „pôvodca“ použitý v tomto ustanovení sa nesmie zamieňať s pojmom „autor“ použitým v smernici 2001/29, ktorá sa týka autorských práv a s nimi súvisiacich práv. Súdny dvor pri výklade tejto smernice opakovane spájal pojem „dielo“ s pojmom„autor“. (
18
) Podobné spojenie medzi „dielom“ a „autorom“ alebo medzi „dizajnom“ a „pôvodcom“ však v rámci nariadenia č. 6/2002 neexistuje. Ochrana dizajnu Spoločenstva sa môže poskytnúť bez toho, aby bolo potrebné zohľadniť akýkoľvek atribút jeho pôvodcu (ako je jeho osobnosť, tvorivé rozhodnutia alebo duševná tvorba). V článku 14 nariadenia č. 6/2002 sa jasne uvádza, že identita pôvodcu je relevantná pri určovaní osoby alebo subjektu, ktorej patrí ochrana, a nie pri posudzovaní, či dizajn môže byť chránený ako dizajn Spoločenstva. V tomto zmysle sa na autora diela podľa smernice 2001/29 a na pôvodcu dizajnu Spoločenstva podľa nariadenia č. 6/2002 vzťahujú rozdielne normy: autor musí vytvoriť pôvodné dielo, ktoré musí odrážať osobnosť autora, zatiaľ čo pôvodca musí len vytvoriť dizajn, ktorý je „nový“ a má „osobitý charakter“.
33.
Z týchto skutočností podľa môjho názoru vyplýva, že na to, aby bol dizajn chránený ako dizajn Spoločenstva podľa nariadenia č. 6/2002, nie je potrebné preukázať, že takýto dizajn je výsledkom „skutočnej tvorby“ alebo „duševného úsilia“ pôvodcu. Na to, aby sa osoba alebo subjekt, ktorý dizajn vytvoril, mohol považovať za „pôvodcu“, nemusí ani vyvinúť takúto „skutočnú tvorbu“ alebo takéto „duševné úsilie“.
B.
O relatívnom význame malých rozdielov medzi dizajnom a skorším dizajnom v situácii, keď sú tieto rozdiely ovplyvnené módnymi trendmi (druhá časť prvej otázky a druhá a štvrtá otázka)
34.
Druhá problematika nastolená vnútroštátnym súdom (v druhej časti prvej otázky a v druhej a štvrtej otázke) sa konkrétne týka „osobitého charakteru“ dizajnu stanovenej v článku 6 nariadenia č. 6/2002.
35.
Na úvod pripomínam, že ako uviedol Všeobecný súd, dizajn má „osobitý charakter“, ak vyvoláva celkový dojem rozdielu alebo absencie „déjà vu“ z pohľadu informovaného užívateľa vo vzťahu ku všetkým existujúcim dizajnom bez zohľadnenia rozdielov, ktoré sú naďalej nedostatočne výrazné na to, aby ovplyvnili uvedený celkový dojem, avšak s prihliadnutím na rozdiely, ktoré sú dostatočne výrazné na to, aby vznikli odlišné celkové dojmy. (
19
)
36.
Okrem toho v bode 27 vyššie som vysvetlil, že v rámci tohto posúdenia treba zohľadniť mieru tvorivej voľnosti pôvodcu pri tvorbe dizajnu. Všeobecný súd uznal, že v tejto súvislosti treba zohľadniť obmedzenia vyplývajúce z technickej funkcie výrobku (alebo jeho prvku), ako aj právne predpisy uplatniteľné na výrobok, ktoré vedú k ustáleniu niektorých znakov, ktoré sú tak spoločné pre všetky dizajny používané na dotknutý výrobok. (
20
)
37.
Všeobecný súd tiež spresnil, že tvorivú voľnosť pôvodcu treba považovať skôr za faktor, ktorý umožňuje realizovať posúdenie osobitého charakteru dotknutého dizajnu, než za nezávislý faktor určujúci požadovaný stupeň odlišnosti medzi dvoma dizajnmi. (
21
) To konkrétne znamená, že sa uplatní toto pravidlo „opačnej priamej úmery“ (
22
): čím je tvorivá voľnosť pôvodcu pri tvorbe dotknutého dizajnu obmedzenejšia, tým pravdepodobnejšie budú malé rozdiely postačovať na to, aby u informovaného užívateľa vyvolali odlišný celkový dojem.
38.
Z toho vyplýva, že vysoká miera tvorivej voľnosti pôvodcu posilňuje záver, že dizajny bez významných rozdielov vyvolávajú u informovaného užívateľa rovnaký celkový dojem, a v dôsledku toho dotknutý dizajn nemá osobitý charakter. Naopak nízka miera tvorivej voľnosti pôvodcu podporuje záver, že dostatočne výrazné rozdiely medzi dizajnmi vyvolávajú u informovaného užívateľa odlišný celkový dojem, a v dôsledku toho dotknutý dizajn má osobitý charakter. (
23
)
39.
Hoci tieto konštatovania Všeobecného súdu musí ešte potvrdiť Súdny dvor, úplne s nimi súhlasím.
40.
Vrátim sa k príkladu, ktorý som použil vyššie a ktorý je jadrom prejednávanej veci. Topánka sa má nosiť na nohe. Z dôvodu tejto technickej funkcie musí mať dizajn topánky nevyhnutne tvar, ktorý je dostatočne predĺžený na to, aby sa chodidlo zmestilo do topánky. Táto technická funkcia nepochybne obmedzuje tvorivú voľnosť pôvodcu a za týchto okolností sa menej významným rozdielom spojeným napríklad s podpätkom (jeho výška a tvar) alebo s tvarom špičky topánky (špicatá, okrúhla alebo hranatá) musí prikladať väčší význam v celkovom dojme z výrobku, (
24
) a to na základe „obráteného pravidla proporcionality“, ktoré som práve vysvetlil.
41.
Podľa môjho názoru je za týchto okolností logické prikladať týmto menej významným rozdielom väčší význam. V prvom rade tento záver je v súlade so skutočnosťou, že nariadenie č 6/2002 vyžaduje, aby sa posúdenie „osobitého charakteru“ dizajnu vykonalo z hľadiska „informovaného užívateľa“. (
25
) Súdny dvor rozhodol, že „prívlastok ‚informovaný‘ naznačuje, že užívateľ bez toho, aby bol návrhárom alebo technickým expertom, pozná rozličné dizajny existujúce v dotknutom sektore, disponuje určitou mierou znalostí, pokiaľ ide o prvky, ktoré tieto dizajny obvykle obsahujú, a z dôvodu jeho záujmu o predmetné výrobky je jeho miera pozornosti pri ich používaní pomerne vysoká“ (
26
). Takýto užívateľ je teda schopný vnímať, ktoré znaky dizajnu môžu byť spojené s technickou funkciou výrobku alebo jeho štandardizáciou z dôvodu uplatniteľných právnych predpisov a prikladať väčší význam prvkom, ktoré nespadajú do žiadnej z týchto dvoch kategórií.
42.
Okrem toho, ak by sa takýmto menej významným rozdielom neprikladala dostatočná váha, keď je tvorivá voľnosť pôvodcu obmedzená za takýchto okolností, bolo by veľmi ťažké získať pre dizajn ochranu v Únii. Nariadenie č. 6/2002 by v podstate umožnilo hospodárskemu subjektu (ktorý ako prvý získal ochranu pre dizajn daného výrobku) získať monopol na znaky, ktoré sú v praxi spoločné pre všetky dizajny tohto výrobku. Ako vysvetlil Súdny dvor, to by umožnilo takémuto subjektu využívať v súvislosti s výrobkom ochranu, ktorá je prakticky výhradná a rovnocenná ochrane poskytovanej patentom, bez toho, aby podliehal podmienkam potrebným na jeho získanie, a bola by povahy, ktorá bráni konkurentom ponúknuť výrobok, ktorý stelesňuje niektoré funkčné znaky, alebo by obmedzovala možné technické riešenia. (
27
) To by bolo v rozpore s cieľmi právnej úpravy Únie v oblasti dizajnov, ktoré podľa odôvodnenia 7 tohto nariadenia spočívajú v tom, aby sa zabezpečila „zosilnená ochrana dizajnu“ a podporil sa „vývoj nových výrobkov a investície na ich výrobu“. Článok 8 ods. 1 nariadenia č. 6/2002, podľa ktorého „dizajn spoločenstva nespočíva v znakoch vonkajšej úpravy výrobku, ktoré sú dané výlučne jeho technickou funkciou“, by tým bol tiež zbavený svojho potrebného účinku.
43.
Po týchto poznámkach mi zostáva objasniť, či „módne trendy“ možno považovať za faktory obmedzujúce vonkajšiu úpravu dizajnu rovnakým spôsobom, ako ju môže obmedzovať technická funkcia alebo ustálenie niektorých znakov výrobku. Ak by to tak bolo, ako vysvetľuje vnútroštátny súd vo štvrtej otázke, malé (alebo menej významné) rozdiely medzi dotknutým zapísaným alebo nezapísaným dizajnom a skorším dizajnom by mohli postačovať na to, aby dotknutý dizajn vyvolal u informovaného užívateľa odlišný celkový dojem.
44.
Všeobecný súd v tejto súvislosti konštatoval, že otázka, či dizajn sleduje všeobecný trend v oblasti dizajnu, nie je relevantná na účely posúdenia existencie obmedzení tvorivej voľnosti pôvodcu. Toto objasnenie uviedol po prvýkrát v rozsudku vo veci Shenzhen Taiden/ÚHVT – Bosch Security Systems (Komunikačné zariadenie) (
28
). V danej veci dotknutý dizajn predstavoval konferenčnú jednotku (t. j. mikrofónový systém zvyčajne umiestnený v prednej časti každého stola v konferenčnej miestnosti). Žalobca tvrdil, že mnohé znaky dizajnu sú dané nielen technickou funkciou zariadenia, ale aj existenciou všeobecného trendu uprednostňovania plochých a obdĺžnikových prístrojov malých rozmerov, ktoré často obsahujú vyklápacie prvky. Všeobecný súd však toto tvrdenie zamietol. V následnom rozsudku Všeobecný súd vysvetlil, že jeho odmietnutie možnosti považovať všeobecný trend v oblasti dizajnu za faktor obmedzujúci tvorivú voľnosť pôvodcu bolo založené na skutočnosti, že práve táto voľnosť umožňuje pôvodcovi objaviť nové tvary a nové trendy, ako aj inovovať v rámci existujúceho trendu. (
29
)
45.
Podľa môjho názoru prejednávaná vec poskytuje Súdnemu dvoru príležitosť potvrdiť tento prístup.
46.
Po prvé totiž zatiaľ čo nariadenie č. 6/2002 nemá za cieľ poskytnúť ochranu znakom spojeným s technickou funkciou výrobku alebo právnymi predpismi uplatniteľnými na výrobok, bolo zavedené s cieľom umožniť ochranu najmä znakov spojených s módnymi trendmi ako prvkov dizajnu Spoločenstva. (
30
) Odvetvie módy produkuje veľké množstvo „kolekcie“ s relatívne krátkou životnosťou na trhu. Tým sa vytvára požiadavka na účinnú krátkodobú ochranu dizajnu, ktorá je v súlade so systémom zavedeným týmto nariadením. (
31
)
47.
Po druhé ochrana znakov spojených s módnymi trendmi podporuje inováciu v súlade s cieľom nariadenia č. 6/2002, ktorý som pripomenul v bode 42 vyššie. Napríklad autori módnych časopisov v súčasnosti poukazujú na trend, v rámci ktorého sú mnohé druhy obuvi – vrátane balerínok, tenisiek a kovbojských čižiem – zdobené prackou v štýle „Mary Jane“. (
32
) Ak sú tieto dizajny chránené v rámci systému dizajnov Únie, iným hospodárskym subjektom alebo pôvodcom to bráni v ich kopírovaní a podnecuje ich k vytváraniu nových dizajnov.
48.
Po tretie znaky spojené s módnymi trendmi sa tiež líšia od znakov spojených s technickou funkciou výrobku alebo s uplatniteľnými právnymi predpismi v rozsahu, v akom znaky spojené s funkciou a s predpismi sú nevyhnutné (v tom zmysle, že všetky dizajny predmetného výrobku ich musia nevyhnutne spĺňať) a zároveň trvalé alebo dlhodobé. Nie je mi jasné, ako by sa podobný záver mohol uplatniť, pokiaľ ide o znaky spojené s módnymi trendmi, ktoré sú svojou povahou pominuteľné.
49.
Dodávam, že trendy v oblasti dizajnu sú neoddeliteľne spojené s „očakávaniami trhu“, ktoré sú svojou povahou veľmi premenlivé. V tejto súvislosti už Všeobecný súd rozhodol, že očakávania spotrebiteľov nepredstavujú obmedzenie, ktoré nevyhnutne obmedzuje tvorivú voľnosť pôvodcu, a že skutočnosť, že všeobecný trend v oblasti dizajnu môže splniť očakávania dotknutých spotrebiteľov, nemožno považovať za faktor obmedzujúci tvorivú voľnosť pôvodcu, keďže táto voľnosť umožňuje pôvodcovi objaviť nové tvary a nové línie alebo inovovať v rámci existujúceho figuratívneho trendu. „Možné očakávania trhu“ by sa preto nemali zohľadňovať pri určovaní miery tvorivej voľnosti pôvodcu. (
33
)
50.
Vzhľadom na tieto skutočnosti zastávam názor, že módne trendy nemožno považovať za faktory obmedzujúce tvorivú voľnosť pôvodcu tak, že malé rozdiely medzi skoršími dizajnmi a jeho zapísaným alebo nezapísaným dizajnom môžu postačovať na to, aby tento dizajn vyvolal celkový dojem odlišný od uvedených skorších dizajnov, a teda mal „osobitý charakter“ v zmysle článku 6 nariadenia č. 6/2002.
51.
Po uvedení týchto poznámok pripomínam, že v konaní pred vnútroštátnym súdom sa Mundorama Confort a Stay Design zrejme domnievajú, že sporné dizajny nemajú „osobitý charakter“ v zmysle článku 6 nariadenia č. 6/2002, lebo sú založené na skorších dizajnoch uvedených v katalógoch dodávateľov a líšia sa od týchto dizajnov len v menej významných aspektoch, ktoré súvisia s personalizáciou napríklad podošvy, šnúrok alebo praciek.
52.
V tejto súvislosti uvádzam, že Súdny dvor už v podstate rozhodol, že na dizajn sa môže vzťahovať ochrana dizajnu Spoločenstva, aj keď sa skladá zo špecifických znakov alebo častí skorších dizajnov, pokiaľ u užívateľa vyvoláva odlišný celkový dojem ako tieto skoršie individualizované a určené dizajny. (
34
)
53.
Podľa môjho názoru teda dizajn Spoločenstva nesmie byť vymazaný len z preto, že spočíva v obmedzenej personalizácii jedného alebo viacerých skorších dizajnov. Tento záver je v súlade s cieľmi nariadenia č. 6/2002, ktoré som pripomenul v bode 42 vyššie.
C.
O dôsledkoch pre konanie vo veci samej
54.
Konštatovania, ku ktorým som dospel v predchádzajúcej časti, ma vedú k uvedeniu nasledujúcich poznámok v súvislosti s konaním vo veci samej.
55.
Na jednej strane totiž samotná skutočnosť, že rozdiely medzi spornými dizajnmi a skoršími dizajnmi uvedenými v katalógoch dodávateľov spoločnosti Deity Shoes (v prejednávanej veci prvky personalizácie súvisiace s podošvou, šnúrkami alebo prackami topánok, ktoré sú vyobrazené v sporných dizajnoch) sú založené na módnych trendoch, nevyhnutne neznamená, že týmto prvkom sa musí prikladať menší význam pri posudzovaní celkového dojmu, ktorý tieto dizajny vyvolávajú u „informovaného užívateľa“, a teda ich „osobitého charakteru“. Na rozdiel od technickej funkcie výrobku alebo právnych predpisov, ktorým tento výrobok môže podliehať (ktoré vedú k určitej štandardizácii výrobku), módne trendy nemožno považovať za prekážku alebo obmedzenie tvorivej voľnosti pôvodcu. Ako vyplýva z príkladu navrhovania obuvi „v štýle Mary Jane“ uvedeného v bode 47 vyššie, upevnenie pracky na topánku môže (niekedy) výrazne napomôcť k vyvolaniu odlišného celkového dojmu, a teda jej dať „osobitý charakter“. Rovnako samotná skutočnosť, že sporné dizajny sú výsledkom personalizácie skorších dizajnov, nie je prekážkou ich ochrany ako dizajnov Spoločenstva a sama osebe nemôže viesť k ich výmazu.
56.
Na druhej strane otázka, či sporné dizajny majú „osobitý charakter“ v zmysle článku 6 nariadenia č. 6/2002 a či sa na ne môže vzťahovať ochrana dizajnu Spoločenstva, stále závisí od toho, či sú rozdiely medzi týmito dizajnmi a skoršími dizajnmi dostatočne výrazné, alebo sa týkajú len nepodstatných detailov – čo je posúdenie, ktoré prináleží vykonať vnútroštátnemu súdu. V tejto súvislosti sa obmedzím na konštatovanie, že cieľom nariadenia č. 6/2002 nie je chrániť ako dizajn Spoločenstva dizajn, ktorý je až na nepodstatné rozdiely jednoduchým „skopírovaním a vložením“ skoršieho dizajnu a nevyvoláva u informovaného užívateľa celkový dojem odlišný od dojmu, ktorý vyvoláva takýto skorší dizajn.
V. Návrh
57.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré položil Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Obchodný súd č. 1, Alicante, Španielsko), takto:
1.
Nariadenie Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva
sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby bol dizajn chránený ako dizajn Spoločenstva, nie je nevyhnutné, aby išlo o „skutočnú tvorbu“ alebo aby bol dizajn výsledkom „duševného úsilia“ pôvodcu. Na to, aby sa osoba alebo subjekt, ktorý dizajn vytvoril, mohol považovať za „pôvodcu“, nemusí ani vyvinúť takúto „skutočnú tvorbu“ alebo takéto „duševné úsilie“.
2.
Článok 6 nariadenia č. 6/2002
sa má vykladať v tom zmysle, že na rozdiel od obmedzení súvisiacich s technickou funkciou výrobku alebo právnymi predpismi uplatniteľnými na výrobok, módne trendy nemožno považovať za faktory obmedzujúce tvorivú voľnosť pôvodcu tak, že malé rozdiely medzi jedným alebo viacerými skoršími dizajnmi a dotknutým dizajnom môžu postačovať na to, aby tento dizajn vyvolal u informovaného užívateľa celkový dojem odlišný od uvedených skorších dizajnov, a teda mal „osobitý charakter“ v zmysle tohto ustanovenia. V dôsledku toho dizajn, ktorý sa líši od skoršieho dizajnu len v nepodstatných detailoch ovplyvnených módnymi trendmi, nemusí mať „osobitý charakter“ v zmysle tohto ustanovenia, a nemusí sa naň vzťahovať ochrana dizajnu Spoločenstva.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Z piesne „These boots are made for walkin“ od Nancy Sinatra (vydanej v roku 1966).
(
3
)	Nariadenie Rady z 12. decembra 2001 o dizajnoch spoločenstva (Ú. v. ES L 3, 2002, s. 1; Mim. vyd. 13/027, s. 142).
(
4
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. novembra 2013, El Hogar Perfecto del Siglo XXI/ÚHVT – Wenf International Advisers (Vývrtka) (T‑337/12, EU:T:2013:601, bod 32). Pozri tiež rozsudok zo 6. septembra 2023, Cayago Tec/EUIPO – iAqua (Shenzhen) (Vodné skútre, motorové člny) (T‑377/22, EU:T:2023:504, bod 46 a citovaná judikatúra).
(
5
)	Podľa článku 1 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 je dizajn chránený „nezapísaným dizajnom spoločenstva“, ak je sprístupnený verejnosti spôsobom stanoveným v tomto nariadení, a „zapísaným dizajnom spoločenstva“, ak je zapísaný spôsobom stanoveným v tomto nariadení. V prejednávanej veci sa konanie vo veci samej týka tak zapísaných, ako aj nezapísaných dizajnov Spoločenstva.
(
6
)	Pozri článok 24 ods. 1 a 3 nariadenia č. 6/2002, ktoré v podstate stanovujú, že súd Spoločenstva pre dizajn môže vymazať zapísaný alebo nezapísaný dizajn Spoločenstva na základe protinávrhu v konaní o porušení práv. Článok 26 tohto nariadenia spresňuje „Dôsledky výmazu“; konkrétne v odseku 1 tohto ustanovenia uvádza, že „o dizajne spoločenstva platí, že od začiatku nemal účinky stanovené v tomto nariadení, ak bol vymazaný“.
(
7
)	Pozri článok 7 ods. 1 nariadenia č. 6/2002 pre vysvetlenie dátumu, ku ktorému sa dizajn považuje za sprístupnený verejnosti.
(
8
)	Pozri článok 5 ods. 1 nariadenia č. 6/2002.
(
9
)	Pozri článok 6 nariadenia č. 6/2002.
(
10
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10; Mim. vyd. 17/001, s. 230).
(
11
)	Pozri rozsudok z 12. septembra 2019, Cofemel (C‑683/17, EU:C:2019:721, bod 30 a citovaná judikatúra). Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
12
)	Pozri rozsudok zo 16. júla 2009, Infopaq International (C‑5/08, EU:C:2009:465, bod 39). Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
13
)	Pozri rozsudok z 12. septembra 2019, Cofemel (C‑683/17, EU:C:2019:721, bod 40).
(
14
)	Tamže, bod 50. Súdny dvor dodal, že „ochrana [podľa nariadenia č. 6/2002 je] určená, aby sa uplatňovala po obmedzenú dobu, ktorá však bude dostatočne dlhá pre návratnosť investícií potrebných na vývoj a výrobu týchto predmetov bez neprimeraného narušenia hospodárskej súťaže“.
(
15
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
16
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
17
)	Pozri poznámku pod čiarou 4 vyššie.
(
18
)	Ako som už uviedol v bode 22 vyššie, Súdny dvor totiž rozhodol, že pojem „dielo“ použitý v smernici 2001/29 predpokladá existenciu pôvodného predmetu v tom zmysle, že ide o vlastnú duševnú tvorbu autora, ak odráža osobnosť jeho autora ako prejav jeho slobodných a tvorivých rozhodnutí.
(
19
)	Pozri rozsudok z 8. mája 2024, Puma/EUIPO – Road Star Group (Topánka) (T‑757/22, EU:T:2024:291, bod 57 a citovaná judikatúra).
(
20
)	Pozri poznámku pod čiarou 4 vyššie.
(
21
)	Pozri rozsudok zo 6. septembra 2023, Cayago Tec/EUIPO – iAqua (Shenzhen) (Vodné skútre, motorové člny) (T‑377/22, EU:T:2023:504, bod 47 a citovaná judikatúra).
(
22
)	Tamže (bod 48 a citovaná judikatúra). Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Szpunar vo veci LEGO (Pojem informovaný užívateľ dizajnu) (C‑211/24, EU:C:2025:153, bod 36).
(
23
)	Pozri rozsudok zo 6. septembra 2023, Cayago Tec/EUIPO – iAqua (Shenzhen) (Vodné skútre, motorové člny) (T‑377/22, EU:T:2023:504, bod 48 a citovaná judikatúra).
(
24
)	Pokiaľ ide o ďalšie príklady, pozri HARTWIG, H.: The concept of aesthetic creative freedom in design, copyright, and trademark law – a European perspective. In: Design Law. Edward Elgar Publishing, Cheltenham, UK, 2024, s. 562: „v prípade košíkov na bicykle je tvorivá voľnosť pôvodcu obmedzená technickými špecifikáciami len do tej miery, že košíky musia byť upevnené na bicykel a musia byť schopné udržať predmety bez toho, aby počas jazdy na bicykli vypadli. Pôvodca si však môže vybrať spomedzi širokej škály farieb, materiálov (napr. plast, kov, ratan alebo textília) a tvarov (okrúhly, oválny alebo hranatý) košíka.“
(
25
)	Pozri článok 6 ods. 1 tohto nariadenia.
(
26
)	Pozri rozsudok z 20. októbra 2011, PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic (C‑281/10 P, EU:C:2011:679, bod 59).
(
27
)	Pozri rozsudok z 8. marca 2018, DOCERAM (C‑395/16, EU:C:2018:172, bod 30).
(
28
)	Pozri rozsudok z 22. júna 2010 (T‑153/08, EU:T:2010:248, bod 58).
(
29
)	Pozri rozsudok z 13. novembra 2012, Antrax It/ÚHVT – THC (Radiátory ústredného kúrenia) (T‑83/11 a T‑84/11, EU:T:2012:592, bod 95).
(
30
)	Pozri v tejto súvislosti WENNERSTEN, U. a i.: Fashion and design law, in: Design Law. Edward Elgar Publishing, Cheltenham, UK, 2024, s. 586.
(
31
)	Tamže, s. 589. Ako vysvetľujú títo autori, „zápis dizajnu Spoločenstva v Únii má určité jedinečné znaky… [najmä preto], že neexistuje lehota na podanie námietok. Vďaka tomu je proces zápisu relatívne rýchly, pričom schválenie je možné dokonca v ten istý deň.“ Pozri tiež s. 594: „V tejto ére rýchleho módneho priemyslu, kde sa trendy rýchlo menia, je získanie ochrany nezapísaného dizajnu [ako to umožňuje nariadenie č. 6/200] prospešné pre priemysel“.
(
32
)	Pozri JONES, D.: Please, can we stop Mary Jane‑ifying Everything? In: British Vogue, 11. februára 2025, dostupné na: https://www.vogue.co.uk/article/mary‑jane‑shoe‑trend.
(
33
)	Pozri rozsudok zo 6. júna 2019, Porsche/EUIPO – Autec (Motorové vozidlá) (T‑209/18, EU:T:2019:377, body 57, 59 a 61).
(
34
)	Pozri rozsudok z 19. júna 2014, Karen Millen Fashions (C‑345/13, EU:C:2014:2013, body 26 a 33).