61997CC0041_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 Under en sag mellem den belgiske stat og importoerer af Kashkaval-ost fremstillet i Ungarn har Hof van beroep, Antwerpen (Belgien), stillet to praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1767/82 af 1. juli 1982 om fastlaeggelse af gennemfoerelsesbestemmelserne for de saerlige importafgifter for visse mejeriprodukter (1) (herefter »forordning nr. 1767/82« eller »forordningen«).
2 Den forelaeggende ret oensker ved en fortolkning fastslaaet, hvilket raastof der skal indgaa i fremstillingen af Kashkaval-ost, og oensker oplysning om foelgerne af en eventuel manglende overholdelse af de betingelser for udstedelse af importcertifikatet, som er indfoert ved denne forordning.
I - Den relevante faellesskabslovgivning
3 Ved forordning (EOEF) nr. 2307/70 af 10. november 1970 (2) indfoerte Raadet en selvstaendig praeferenceafgift, som bl.a. gjaldt for »de saakaldte 'Kashkaval'-faareoste« (tredje betragtning).
4 Paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder var praeferenceafgiften fastsat ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2915/79 af 18. december 1979 om fastlaeggelse af produktgrupper og af saerlige regler vedroerende beregningen af importafgifter for maelk og mejeriprodukter og om aendring af forordning (EOEF) nr. 950/68 om den faelles toldtarif (3).
5 Forordning nr. 2915/79 blev senere aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1463/82 af 27. maj 1982 (4), for saa vidt angaar betingelserne for visse ostes adgang til visse toldpositioner, hvorved ogsaa forordning nr. 950/68 blev aendret. Kashkaval-ost henhoerer under pos. 04.04 E I b) 2. Ligesom i de naevnte forordninger praeciserede en note, at »henfoersel under denne underposition sker paa betingelser fastsat af de kompetente myndigheder«.
6 Fra den 1. januar 1988 er den faelles toldtarifs nomenklatur aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif (5). Herefter henhoerer Kashkaval-ost under kode KN 0406 90 29, hvortil der hoerer en note (2), som lyder saaledes: »Oste, der importeret fra et tredjeland inden for rammerne af specielle aftaler indgaaet mellem det paagaeldende land og Faellesskabet, og for hvilke der fremlaegges et IMA 1-certifikat, der er udfyldt i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i henhold til relevante faellesskabsbestemmelser, er genstand for en nedsat importafgift.«
7 De betingelser, paa hvilke Kashkaval kan indfoeres med nedsat afgift, er fastsat i forordninger udstedt af Kommissionen. Paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder var det forordning nr. 1767/82, der fandt anvendelse.
8 Artikel 1 i forordning nr. 1767/82 bestemmer i stk. 1 og 2 foelgende:
»1. Importafgifterne for de i bilag II til forordning (EOEF) nr. 2915/79 naevnte produkter er anfoert i bilag I til naervaerende forordning.
2. For de i bilag I naevnte produkter gaelder de anfoerte importafgifter kun, hvis der fremlaegges et IMA 1-certifikat, udfaerdiget paa en blanket som vist i bilag II, og saafremt de i denne forordning fastsatte betingelser er overholdt.«
Artikel 3, stk. 1 og 2, bestemmer foelgende:
»1. Der udfaerdiges et certifikat for hver art og praesentationsform af de i artikel 1 naevnte produkter.
2. For hver art og praesentationsform skal certifikatet indeholde de oplysninger, der er anfoert i bilag III.«
Endelig bestemmer forordningens artikel 5, stk. 1, foelgende:
»1. Certifikatet er kun gyldigt, hvis det er korrekt udfyldt og behoerigt paategnet af en af de i bilag IV angivne udstedende myndigheder.«
9 I bilag I til forordning nr. 1767/82 henvises der under den faelles toldtarifs nr. l) ex 04.04 E I b) 2 til Kashkaval-ost, uden anden praecisering med hensyn til den raavare, som denne ost skal vaere fremstillet af.
10 Bilag II indeholder moensteret til det IMA 1-certifikat, der naevnes i forordningens artikel 1, stk. 2.
11 I bilag III defineres reglerne for udfyldning af certifikaterne, og det bestemmes med hensyn til Kashkaval-ost, at ud over rubrik 1-6, 9, 17 og 18 skal foelgende rubrikker udfyldes:
»2. rubrik nr. 10, idet foelgende angives: 'udelukkende indenlandsk produceret faaremaelk'.«
II - De faktiske omstaendigheder og retsforhandlingerne for den nationale ret
12 Mellem den 24. december 1987 og den 13. oktober 1988 indfoerte virksomheden Foodic BV (herefter »Foodic«) 860 000 kg Kashkaval-ost fra Ungarn. Hver af de 16 indfoerselsanmeldelser var i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 1767/82 ledsaget af et IMA 1-certifikat. Alle disse certifikater angav, at det drejede sig om Kashkaval-ost fremstillet af komaelk.
13 De belgiske myndigheder opkraevede importafgiften for denne ost efter praeferencesatsen. Ved en kontrol, der blev foretaget i slutningen af oktober 1988, blev de belgiske myndigheder klar over, at den indfoerte Kashkaval var fremstillet af komaelk. Da praeferenceordningen efter deres opfattelse ifoelge faellesskabsbestemmelserne kun gjaldt for Kashkaval, der udelukkende er fremstillet af faaremaelk, afkraevede de belgiske myndigheder derfor den 18. december 1989 Foodic betaling af et beloeb svarende til forskellen mellem de importafgifter, der normalt er gaeldende, og de allerede betalte praeferenceafgifter.
14 Da dette beloeb ikke blev betalt, anlagde den belgiske stat den 8. januar 1992 sag mod Foodic med krav om betaling af 66 424 325 BEF, som udgjorde de supplerende afgifter og den stillede sikkerhed, som var fortabt paa grund af misbrug af importcertifikaterne.
15 Den 29. juni 1994 afsagde Rechtbank van eerste aanleg, Antwerpen, dom, og frifandt i det vaesentlige Foodic.
16 Den belgiske stat ankede denne dom til Hof van beroep, Antwerpen.
III - De praejudicielle spoergsmaal
17 Da Hof van beroep, Antwerpen, fandt, at den stod over for en vanskelighed ved fortolkningen af forordning nr. 1767/82, har den ved mellemdom af 27. januar 1997 forelagt Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal der ved udtrykket Kashkaval i forordning (EOEF) nr. 1767/82 alene forstaas ost fremstillet af faaremaelk?
2) Opfylder et IMA 1-certifikat, som er udstedt i overensstemmelse med forordning (EOEF) nr. 1767/82, men som er udfyldt i strid med reglerne for udfaerdigelsen i bilagene til denne forordning, betingelserne i den naevnte forordnings artikel 2, og har dette til foelge, at retten til en nedsat importafgift fortabes?«
Det foerste spoergsmaal
18 Det fremgaar af anmodningen om praejudiciel afgoerelse, at Kashkaval ifoelge de sagsoegte i hovedsagen (importoererne) ogsaa kan fremstilles af komaelk. De har anfoert, at den ungarske myndighed, som har udfyldt IMA 1-certifikatet, udtrykkeligt har anfoert i rubrik 10 paa blanketten, at der er tale om ost fremstillet af komaelk, og ifoelge de sagsoegte saaledes har bekraeftet, at Kashkaval lige saa vel kan fremstilles af saadan maelk uden at miste betegnelsen Kashkaval.
19 Det vaesentlige spoergsmaal er imidlertid her, om denne type Kashkaval-ost ifoelge de gaeldende faellesskabsbestemmelser kan vaere omfattet af praeferenceafgifter.
20 Det anfoeres i anden betragtning til forordning nr. 1767/82, at »henfoerslen under bestemte toldpositioner ikke laengere [er] det eneste kriterium for anvendelsen af den saerlige afgift«.
21 Forordningen bestemmer dernaest i artikel 1, stk. 2, at der gaelder to betingelser for at vaere omfattet af praeferenceordningen, nemlig:
- fremlaeggelse af et IMA 1-certifikat i overensstemmelse med det i bilag II anfoerte moenster
og
- overholdelse af de betingelser, der er fastsat i forordning nr. 1767/82.
22 En af disse betingelser, der skal overholdes, er fastsat i artikel 3, stk. 2, hvorefter certifikatet skal indeholde de oplysninger, der er anfoert i bilag III.
23 Bilag III bestemmer i punkt I vedroerende Kashkaval-ost, at der i IMA 1-certifikatets rubrik 10 skal angives »udelukkende indenlandsk produceret faaremaelk«.
24 Det synes altsaa klart, at faellesskabslovgiver har villet forbeholde fordelen ved praeferenceafgiften for Kashkaval-ost, der udelukkende er fremstillet af faaremaelk.
25 I deres skriftlige indlaeg goer de sagsoegte i hovedsagen imidlertid gaeldende, at der »efter ordlyden af forordning (EOEF) nr. 1767/82 af 1. juli 1982 ikke sondres med hensyn til Kashkaval-ost, alt efter om osten er fremstillet af komaelk eller af faaremaelk; det er kun i bilaget, at denne subtile forskel findes, men det er et spoergsmaal, om teksten til forordningens bilag gaar forud for retsakten selv. Svaret er naturligvis nej« (punkt 16 i indlaeg indgivet til Domstolen).
26 Lidt senere har de sagsoegte i hovedsagen anfoert: »Da den oprindelige version af den paagaeldende forordning i toldbestemmelserne kun naevnte 'Kashkaval' kort og godt, kan den belgiske stat ikke sondre efter, om der er tale om ost fremstillet af komaelk eller af faaremaelk.« Ved »toldbestemmelserne« forstaar de aabenbart forordningens bilag I.
27 Denne argumentation kan ikke laegges til grund, for man kan ikke raesonnere paa grundlag af forordningens artikler uden at tage bilagene i betragtning eller udelukkende tage bilag I i betragtning og helt se bort fra bilag III.
28 Det boer endvidere bemaerkes, at bilag I (paa en enkelt undtagelse naer) heller ikke giver oplysninger med hensyn til, hvilken raavare der skal anvendes ved fremstillingen af andre oste, som er naevnt dér med deres betegnelse (f.eks. Emmentaler, Cheddar, Tilsit og Finlandia). For alle disse oste maa man henholde sig til bilag III, som for de fleste af de paagaeldende ostes vedkommende angiver den raavare, der skal anvendes. Bilag III tydeliggoer saaledes bilag I. De to bilag supplerer hinanden og udgoer et hele.
29 Da bestemmelserne i bilag I saaledes ikke kan have forrang for bestemmelserne i bilag III, er et utvivlsomt, at det har vaeret lovgivers vilje alene at give fordelen ved praeferenceafgiften til Kashkaval-ost fremstillet af faaremaelk.
30 Dette resultat bestyrkes yderligere, som Kommissionen har fremhaevet i sit skriftlige indlaeg, af den omstaendighed, at der i tredje betragtning til forordning nr. 2307/70 henvises til »de saakaldte 'Kashkaval'-faareoste«. Raadet har saaledes, da det for foerste gang placerede Kashkaval-ost under praeferenceafgiftsordningen, praeciseret, at kun Kashkaval-ost fremstillet af faaremaelk kunne vaere genstand for praeferencebehandlingen. Kommissionen har med rette henvist til, at Raadet ikke siden har truffet anden afgoerelse.
31 Desuden understreges det ved anvendelsen af adverbiet »udelukkende«, at der ikke kan indgaa nogen anden type maelk i fremstillingen af Kashkaval-ost, naturligvis stadig i den i forordning nr. 1767/82 omhandlede betydning.
32 Til stoette for deres opfattelse har de sagsoegte i hovedsagen endvidere paaberaabt sig Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1225/90 af 10. maj 1990 (6), som har aendret forordning nr. 1767/82, bl.a. derved, at der til betegnelsen Kashkaval i bilag I er tilfoejet ordene »fremstillet af faaremaelk«. De har haevdet, at det foerst er fra denne forordnings ikrafttraeden, at praeferenceafgifterne kun finder anvendelse paa Kashkaval fremstillet af faaremaelk.
33 Det fremgaar faktisk af betragtningerne til forordning nr. 1225/90, at det er efter, at der viste sig vanskeligheder ved beskrivelsen af Kashkaval-ost ved udfyldelsen af IMA 1-certifikatet, at Kommissionen indfoerte denne praecisering.
34 Det staar dog ikke desto mindre fast, at en importoer, som oensker at drage fordel af en praeferenceordning, noedvendigvis skal laese hele den retsakt meget opmaerksomt, der fastlaegger de naermere bestemmelser for denne ordning, herunder angivelserne vedroerende den maade, den saerlige formular skal udfyldes paa.
35 Den i bilag I foretagne praecisering har paa ingen maade aendret den paagaeldende ordning for ost, saaledes som den allerede fremgik af forordningens artikler, sammenholdt med dens bilag I og bilag III.
36 Som Kommissionen i oevrigt med rette har fremhaevet, har den ikke kompetence til at aendre den omhandlede Kashkaval-osts karakteristika, idet disse er fastsat af Raadet i forordning nr. 2307/70.
37 Der er saaledes ingen tvivl om, at svaret paa det foerste spoergsmaal, som den forelaeggende ret har stillet, skal vaere bekraeftende: Den Kashkaval-ost, der omhandles i forordning nr. 1767/82, skal udelukkende vaere fremstillet af faaremaelk.
Det andet spoergsmaal
38 Det andet spoergsmaal kan underinddeles i to dele. Hof van beroep, Antwerpen, oensker foerst at vide, om et IMA 1-certifikat, der er udfyldt under tilsidesaettelse af instrukserne i bilagene til forordning nr. 1767/82, opfylder dennes betingelser.
39 En indledende bemaerkning er noedvendig. Hof van beroep, Antwerpen, henviser i sit andet spoergsmaal til betingelserne i artikel 2 i forordning nr. 1767/82. Artikel 2 omhandler imidlertid kun IMA 1-certifikatets fysiske kendetegn. Efter min opfattelse maa der vaere tale om en skrivefejl, fordi spoergsmaalet kun kan angaa betingelserne i artikel 1 i forordning nr. 1767/82. Det er paa grundlag af denne artikel, jeg vil besvare spoergsmaalet.
40 Artikel 1 kraever, at de i forordningen fastsatte betingelser er overholdt. En af disse betingelser naevnes i artikel 3, stk. 2, hvorefter IMA 1-certifikatet skal indeholde de oplysninger, der er anfoert i bilag III.
41 Det fremgaar i oevrigt af artikel 5, stk. 1, at »certifikatet er kun gyldigt, hvis det er korrekt udfyldt«.
42 Anfoerelsen af de oplysninger, som foreskrives i bilag III, er saaledes en betingelse for certifikatets gyldighed, og et certifikat, som ikke indeholder alle disse praecise oplysninger, som kraeves i bilag III, kan ikke opfylde betingelserne i artikel 1 i forordning nr. 1767/82.
43 I bilag III til forordning nr. 1767/82 bestemmes med hensyn til Kashkaval-ost, at der angives foelgende i rubrik nr. 10:
»udelukkende indenlandsk produceret faaremaelk«.
44 Ydermere fremgaar det af det foreslaaede svar med hensyn til det foerste spoergsmaal, at faellesskabslovgivers hensigt altid har vaeret alene at give fordelen ved praeferenceafgiftsordningen til Kashkaval-ost, der er fremstillet af faaremaelk. Den benaevnelse, der foreskrives i bilag III vedroerende rubrik nr. 10 i importcertifikaterne for Kashkaval-ost, er foelgelig ikke kun et rent formkrav, men ogsaa en materiel betingelse.
45 Som svar paa foerste del af det andet spoergsmaal maa det derfor konkluderes, at et IMA 1-certifikat, som er udstedt i henhold til forordning nr. 1767/82, men som er udfyldt under tilsidesaettelse af instrukserne i denne forordnings bilag, ikke opfylder forordningens betingelser.
46 Hof van beroep, Antwerpen, spoerger for det andet, om en saadan tilsidesaettelse har til foelge, »at retten til en nedsat importafgift fortabes« [jf. punkt 17, nr. 2)].
47 Konsekvenserne af, at de i forordning nr. 1767/82 stillede betingelser ikke overholdes, er fastsat i artikel 1, stk. 2. Denne bestemmer nemlig, lad det vaere sagt endnu en gang, at praeferenceordningen kun gaelder for de naevnte produkter, saafremt de i forordningen fastsatte betingelser er overholdt.
48 Dette stk. 2 afspejler lovgivers vilje, som tilkendegives i anden betragtning til forordning nr. 1767/82, hvorefter »henfoerslen under bestemte toldpositioner ikke laengere [er] det eneste kriterium for anvendelsen af den saerlige afgift«.
49 Fremlaeggelse af et IMA 1-certifikat, som opfylder alle de betingelser, der stilles i forordning nr. 1767/82, og som saavel med hensyn til indholdet som med hensyn til formen, opfylder alle de instrukser, der gives i bilag III, er foelgelig en noedvendig betingelse for at kunne vaere omfattet af praeferenceafgiftsordningen.
50 De sagsoegte i hovedsagen har imidlertid derudover anfoert, at forordningen ikke fastsaetter nogen sanktion, og at de derfor maa vaere omfattet af praeferenceordningen.
51 Ifoelge denne opfattelse ville de indfoerte produkter altsaa vaere omfattet af den ved forordningen indfoerte praeferenceordning, selv hvis de ved denne fastsatte betingelser ikke var blevet overholdt (artikel 1, stk. 2), og selv hvis de fremlagte certifikater ikke var gyldige (artikel 5, stk. 1).
52 Et saadant resultat ville naturligvis vaere absurd. En undtagelsesordning behoever ikke at indeholde sanktioner. Hvis de betingelser, som gaelder for den, ikke er opfyldt, gaelder de almindelige bestemmelser uden videre.
53 Det er derfor ogsaa med urette, at de sagsoegte i hovedsagen har paaberaabt sig proportionalitetsprincippet. Pr. definition kan en ordning, der foelger de almindelige bestemmelser, og som ikke er blevet bestridt som saadan, ikke paalaegge en importoer en uforholdsmaessig byrde.
54 Det maa derfor konkluderes, at praeferenceordningen ikke kan anvendes paa indfoersler, der er foretaget ved hjaelp af IMA 1-certifikater, som ikke opfylder betingelserne i forordning nr. 1767/82.
55 For det tilfaelde, at Domstolen besvarer de af Hof van beroep, Antwerpen, stillede spoergsmaal som angivet, har de sagsoegte i hovedsagen gjort gaeldende, at artikel 5, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter (7), kan finde anvendelse.
56 De spoergsmaal, som den forelaeggende ret har stillet, har ikke til formaal at opnaa en fortolkning af denne bestemmelse. Imidlertid naevnes det i anmodningen om praejudiciel afgoerelse, at de sagsoegte i hovedsagen har fremfoert dette argument, og den forelaeggende ret citerer forordning nr. 1697/79 blandt dem, der rejser fortolkningsproblemer i den tvist, som verserer for den.
57 Jeg finder det derfor hensigtsmaessigt at henvise til nogle principper, som Domstolen har fastslaaet med hensyn til denne bestemmelse, idet det naturligvis udelukkende tilkommer den nationale ret at vurdere, om betingelserne i denne er opfyldt.
58 Artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1697/79 bestemmer foelgende:
»2. De kompetente myndigheder kan undlade at foretage efteropkraevning af import- eller eksportafgift, der ikke er opkraevet som foelge af en fejl, som de kompetente myndigheder selv har begaaet, og som debitor ikke med rimelighed kunne forventes at have opdaget, saafremt sidstnaevnte i forbindelse med toldangivelsen har handlet i god tro og overholdt samtlige bestemmelser i de gaeldende forskrifter.«
59 Artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1697/79 stiller altsaa tre betingelser for, at de kompetente myndigheder kan undlade at foretage efteropkraevning, og disse tre betingelser er kumulative:
- Afgifterne er ikke blevet opkraevet som foelge af en fejl, som de kompetente myndigheder selv har begaaet.
- Den afgiftspligtige skal have handlet i god tro, dvs. at han ikke har kunnet opdage den fejl, som de kompetente myndigheder har begaaet.
- Den afgiftspligtige skal have overholdt samtlige bestemmelser i de gaeldende forskrifter i forbindelse med toldangivelsen.
60 Med hensyn til kriteriet om »en fejl, som de kompetente myndigheder ... har begaaet«, staar det fast, at det er en fejl, at myndigheden i udfoerselslandet, Ungarn, har udstedt IMA 1-certifikater for ost fremstillet af komaelk.
61 Det er ligeledes en fejl, at indfoerselslandets kompetente myndighed har opkraevet den nedsatte afgift, skoent det paa IMA 1-certifikaterne blev naevnt, at osten var blevet fremstillet af komaelk. Et eftersyn af forordning nr. 1767/82 ville have vist myndighederne, at saadanne produkter ikke kunne vaere omfattet af praeferenceordningen.
62 Har den afgiftspligtige handlet i god tro?
63 Den afgiftspligtige har unaegtelig ikke begaaet bedrageri i dette tilfaelde og har ikke benyttet sig af svigagtige manoevrer i den forstand, at han ikke har vildledt de ungarske eller belgiske myndigheder med hensyn til, hvilken raavare der var blevet benyttet ved fremstillingen af disse oste. Det er tvaertimod klart med urette, at han over for myndighederne i udfoerselslandet ansoegte om IMA 1-certifikater for produkter, der ikke kunne vaere omfattet af praeferenceordningen.
64 Jeg vil naevne, at det efter fast retspraksis tilkommer den nationale ret at fastslaa, om en debitor har kunnet opdage den fejl, der er begaaet af de kompetente toldmyndigheder under hensyntagen til fejlens karakter, den paagaeldende erhvervsdrivendes erfaring og den agtpaagivenhed, han har udvist (8).
65 Med hensyn til fejlens karakter har Domstolen til stadighed praeciseret, at det maa undersoeges, om de paagaeldende bestemmelser er komplicerede, eller om de tvaertimod er tilstraekkeligt enkle til, at en undersoegelse af de faktiske omstaendigheder giver mulighed for let at opdage en fejl.
66 Var forordningen paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder saa daarligt affattet, at man kunne antage, at den afgiftspligtige indgav sine ansoegninger om certifikater i god tro, og at han heller ikke kunne opdage de kompetente myndigheders fejl?
67 Som jeg har naevnt ovenfor, har Kommissionen i anden betragtning til forordning nr. 1225/90 erkendt, at »der er opstaaet visse vanskeligheder angaaende beskrivelsen af denne ost ved udfyldelsen af IMA 1-certifikatet«. Foelgelig har den i bilag I til forordning nr. 1767/82 udskiftet beskrivelsen »Kashkaval« med beskrivelsen »Kashkaval fremstillet af faaremaelk« og samtidig indfoert andre praeciseringer med hensyn til den osts karakteristika.
68 Men som jeg allerede har redegjort for i forbindelse med svaret paa det foerste spoergsmaal, er jeg af den opfattelse, at en professionel importoer, som ansoeger om at vaere omfattet af en undtagelsesordning, skulle laese hele forordningen. Han skulle navnlig laese bilag III med saerlig opmaerksomhed for at vaere i stand til at give myndigheden i udfoerselslandet alle de oplysninger, som denne havde brug for ved udstedelsen af certifikatet.
69 For det tredje tilkommer det den nationale ret at undersoege, om alle bestemmelser i de gaeldende forordninger er blevet overholdt. Det fremgaar imidlertid klart af de ovenfor foreslaaede svar med hensyn til det foerste spoergsmaal og foerste del af det andet spoergsmaal, at bestemmelserne i de gaeldende forordninger efter min opfattelse ikke er blevet overholdt.
70 De sagsoegte i hovedsagen har ligeledes paaberaabt sig princippet om den berettigede forventning. Det er i den forbindelse tilstraekkeligt at henvise til dommen af 26. april 1988 (9), hvori Domstolen har udtalt, at »princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ikke kan paaberaabes over for en praecis bestemmelse i en faellesskabsretsakt, og at den omstaendighed, at en national myndighed, der anvender faellesskabsretten, har handlet i strid hermed, ikke kan skabe en berettiget forventning hos en erhvervsdrivende om en behandling, der strider mod faellesskabsretten«.
Forslag til afgoerelse
71 I betragtning af det foregaaende er jeg af den opfattelse, at de to spoergsmaal, som Hof van beroep, Antwerpen, har stillet, skal besvares saaledes:
»1) Ved Kashkaval forstaas i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1767/82 af 1. juli 1982, som fastlaegger gennemfoerelsesbestemmelserne for de saerlige importafgifter for visse mejeriprodukter, ost, der udelukkende er fremstillet af faaremaelk.
2) Et IMA 1-certifikat, som er udstedt i henhold til forordning nr. 1767/82, men som er udfyldt under tilsidesaettelse af instrukserne i denne forordnings bilag III, opfylder ikke betingelserne i denne forordnings artikel 1, stk. 2, og foelgelig finder praeferenceafgiftsordningen ikke anvendelse paa indfoersler, der foretages ved hjaelp af et saadant certifikat.«
(1) - EFT L 196, s. 1.
(2) - Forordning om aendring, saerligt for saa vidt angaar visse ostesorter, af forordning (EOEF) nr. 823/68 om fastlaeggelse af varegrupper og de saerlige regler for beregning af importafgift for maelk og mejeriprodukter (EFT 1970 III, s. 676).
(3) - EFT L 329, s. 1.
(4) - EFT L 159, s. 1.
(5) - EFT L 256, s. 1.
(6) - EFT L 120, s. 56.
(7) - EFT L 197, s. 1.
(8) - Se f.eks. dom af 1.4.1993, sag C-250/91, Hewlett Packard France, Sml. I. s. 1819, praemis 22.
(9) - Sag 316/86, Kruecken, Sml. s. 2213, praemis 24.