61996CJ0102_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-102/96,
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg,
sagsoeger,
mod
Forbundsrepublikken Tyskland ved afdelingschef Ernst Roeder og ekspeditionssekretaer Bernd Kloke, begge Forbundsoekonomiministeriet, som befuldmaegtigede,
sagsoegt,
"angaaende en paastand om at det fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), i Raadets direktiv 64/433/EOEF af 26. juni 1964 om sundhedsmaessige problemer vedroerende handelen med fersk koed inden for Faellesskabet (EFT 1963-1964, s. 175), som affattet ved Raadets direktiv 91/497/EOEF af 29. juli 1991 (EFT L 268, s. 69), sammenholdt med artikel 5, stk. 1, artikel 7 og 8 i Raadets direktiv 89/662/EOEF af 11. december 1989 om veterinaerkontrol i samhandelen i Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked (EFT L 395, s. 13), samt i henhold til EF-traktatens artikel 30, idet den dels er af den opfattelse, at der bestaar en forpligtelse til at maerke og varmebehandle slagtekroppe af ukastrerede svin, naar koedet uanset dyrenes kropsvaegt ved anvendelse af den modificerede immunoenzymtest ifoelge professor Claus udviser et androstenonindhold paa over 0,5 ìg/g, dels er af den opfattelse, at koedet har en udtalt koenslig lugt ved overskridelse af graensevaerdien paa 0,5 ìg/g, hvilket medfoerer, at koedet er uegnet til menneskefoede,
har
DOMSTOLEN
(Sjette Afdeling)
sammensat af formanden for Anden Afdeling, G. Hirsch, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne G.F. Mancini, J.L. Murray (refererende dommer), H. Ragnemalm og K.M. Ioannou,
generaladvokat: A. La Pergola
justitssekretaer: ekspeditionssekretaer H.A. Ruehl,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at parterne har afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 20. november 1997,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 3. februar 1998,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 27. marts 1996 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), i Raadets direktiv 64/433/EOEF af 26. juni 1964 om sundhedsmaessige problemer vedroerende handelen med fersk koed inden for Faellesskabet (EFT 1963-1964, s. 175), som affattet ved Raadets direktiv 91/497/EOEF af 29. juli 1991 (EFT L 268, s. 69), sammenholdt med artikel 5, stk. 1, artikel 7 og 8 i Raadets direktiv 89/662/EOEF af 11. december 1989 om veterinaerkontrol i samhandelen i Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked (EFT L 395, s. 13), samt i henhold til EF-traktatens artikel 30, idet den dels er af den opfattelse, at der bestaar en forpligtelse til at maerke og varebehandle slagtekroppe af ukastrerede svin, naar koedet uanset dyrenes kropsvaegt ved anvendelse af den modificerede immunoenzymtest ifoelge professor Claus udviser et androstenonindhold paa over 0,5 ìg/g, dels er af den opfattelse, at koedet har en udtalt koenslig lugt ved overskridelse af graensevaerdien paa 0,5 ìg/g, hvilket medfoerer, at koedet er uegnet til menneskefoede.
2 De sundhedsmaessige betingelser for samhandelen med fersk koed inden for Faellesskabet har vaeret fastsat ved faellesskabsbestemmelser siden ikrafttraedelsen af direktiv 64/433. Sidstnaevnte er blevet aendret ved direktiv 91/497 for at tage hensyn til ophaevelsen af veterinaerkontrol ved Faellesskabets indre graenser og for at styrke oprindelsesmedlemsstatens sundhedsmaessige garantier. AEndringsdirektivet har bl.a. fastsat de betingelser, hvorefter visse former for koed kan erklaeres uegnet til menneskefoede eller er undergivet en saerlig forpligtelse til maerkning eller varmebehandling.
3 Artikel 5 i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, bestemmer foelgende:
»1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at embedsdyrlaegen erklaerer foelgende koed uegnet til menneskefoede:
...
o) koed, der har en udtalt koenslig lugt.«
4 Samme direktivs artikel 6 bestemmer foelgende:
»1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at
...
b) koed
...
iii) med forbehold af de tilfaelde, der er naevnt i artikel 5, stk. 1, litra o), fra ukastrerede svin, hvis slagtekroppe vejer over 80 kilo, medmindre virksomheden efter en metode, som anerkendes efter fremgangsmaaden i artikel 16, eller i mangel af en saadan metode, efter en metode, der er anerkendt af den paagaeldende kompetente myndighed, kan sikre, at de slagtekroppe, der har en udtalt koenslig lugt, kan udskilles
forsynes med det saerlige maerke, der er omhandlet i (Kommissionens) beslutning nr. 84/371/EOEF [af 3. juli 1984 om fastlaeggelse af det saerlige maerke for fersk koed som omhandlet i artikel 5, litra a), i Raadets direktiv 63/433/EOEF, EFT L 196, s. 46], og underkastes den behandling, der er omhandlet i (Raadets) direktiv 77/99/EOEF [af 21. december 1976 om sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med koedprodukter inden for Faellesskabet, EFT 1977 L 26, s. 85], senest aendret ved Raadets direktiv 89/662/EOEF af 11. december 1989 om veterinaerkontrol i samhandelen i Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked (EFT L 395, s. 13);
...
g) de under de foregaaende afsnit omhandlede behandlinger foretages paa oprindelsesvirksomheden eller enhver anden virksomhed, som udpeges af embedsdyrlaegen
...«
5 Veterinaerkontrollen med fersk koed, som hidtil var blevet gennemfoert ved graenserne mellem medlemsstaterne, er ved direktiv 89/662 med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked i det vaesentlige blevet henlagt til oprindelseslandet for fersk koed; desuden er der blevet fastsat detaljerede regler om den kontrol, som kan gennemfoeres i bestemmelseslandet.
6 Artikel 5 i direktiv 89/662 bestemmer foelgende:
»1. Bestemmelsesmedlemsstaten ivaerksaetter foelgende kontrolforanstaltninger:
a) De kompetente myndigheder kan paa varens bestemmelsessted ved ikke-diskriminerende veterinaer stikproevekontrol undersoege, om kravene i artikel 3 er opfyldt; de kan i den forbindelse udtage proever.
Endvidere kan transit- eller bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndigheder, naar de ligger inde med oplysninger, som tyder paa, at der er sket en overtraedelse, ligeledes foretage kontrol under varernes transport paa den paagaeldende medlemsstats omraade, herunder kontrol af transportmidlernes overensstemmelse med gaeldende regler.
...«.
7 Artikel 7 i direktiv 89/662 bestemmer dernaest:
»1. Konstaterer bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndigheder ved en kontrol paa forsendelsens bestemmelsessted eller under transporten,
...
b) at varerne ikke opfylder betingelserne i EF-direktiverne eller eventuelt nationale normer, hvor der ikke er truffet afgoerelse om de i direktiverne foreskrevne EF-normer, kan de, medmindre der fra et sundhedsmaessigt eller veterinaerpolitimaessigt synspunkt er noget til hinder herfor, give afsenderen eller dennes repraesentant valget mellem:
- destruktion af varerne eller
- anden anvendelse af varerne, herunder tilbagesendelse med tilladelse fra de kompetente myndigheder i det land, hvor oprindelsesvirksomheden er beliggende.
...«.
8 Endelig bestemmer artikel 8, stk. 1, i direktiv 89/662 foelgende:
»1. I de i artikel 7 omhandlede tilfaelde saetter de kompetente myndigheder i en bestemmelsesmedlemsstat sig straks i forbindelse med de kompetente myndigheder i afsendermedlemsstaten. Sidstnaevnte myndigheder traeffer de noedvendige foranstaltninger og meddeler de kompetente myndigheder i foerstnaevnte medlemsstat, hvilken kontrol der er udfoert, hvilke afgoerelser der er truffet samt begrundelsen for disse«.
9 Den 26. januar 1993 fremsendte den tyske sundhedsminister en skrivelse til medlemsstaternes hoejeste veterinaermyndigheder, hvori han meddelte de krav, der skal overholdes ved indfoerslen af fersk koed til Tyskland (herefter »skrivelsen«). Den tyske regering oversendte ved meddelelse af 17. marts 1993 en kopi af denne skrivelse til Kommissionen.
10 Det anfoertes i skrivelsens punkt 3, at ordningen i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497,
»gennemfoeres i national ret paa en saadan maade, at der uafhaengig af vaegtgraensen fastsaettes en vaerdi paa 0,5 ìg/g androstenon. Saafremt denne vaerdi overskrides, har koedet en udtalt koenslig lugt og er ifoelge artikel 5, stk. 1, litra o), uegnet til menneskefoede. Som metode til paavisning af androstenon anerkendes kun den modificerede immunoenzymtest ifoelge professor Claus som specifik metode. Koed af ukastrerede svin, som overskrider denne vaerdi, kan ikke indfoeres til Forbundsrepublikken Tyskland som fersk koed.
... I forstaaelse med Kommissionen og Raadet [jf. erklaering optaget i Raadets moedeprotokol vedroerende artikel 6, stk. 1, litra b), i forbindelse med vedtagelsen af direktiv 91/497/EOEF] anvendes artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 89/662/EOEF paa alle partier svinekoed hidroerende fra andre medlemsstater. Partier af svinekoed undersoeges paa bestemmelsesstedet, uanset om koedet er sundhedsmaerket, med henblik paa at efterproeve, om denne graensevaerdi er overholdt, og i givet fald rejses der paatale ...«
11 Da Kommissionen var af den opfattelse, at de krav, som Forbundsrepublikken Tyskland naevnte i punkt 3 i sin skrivelse, var i strid med direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, og med direktiv 89/662 og traktatens artikel 30, har den ved aabningsskrivelse af 3. juni 1993 opfordret den tyske regering til at fremsaette sine bemaerkninger inden for en frist af to maaneder.
12 Den tyske regering har ved skrivelse af 23. august 1993 bestridt Kommissionens klagepunkter uden dog herved at fremfoere argumenter, der kunne have foranlediget Kommissionen til at aendre opfattelse.
13 Kommissionen har ved skrivelse af 5. oktober 1994 rettet en begrundet udtalelse til Forbundsrepublikken Tyskland, hvori den anfoerte, at Forbundsrepublikken havde tilsidesat sine forpligtelser i henhold til ovennaevnte direktiver og traktatens artikel 30. Kommissionen opfordrede samtidig Forbundsrepublikken Tyskland til at traeffe de noedvendig foranstaltninger for at efterkomme den begrundede udtalelse inden for en frist af to maaneder fra dens forkyndelse.
14 I sit svar af 16. marts 1995 anfoerte forbundsregeringen, at den ville praecisere over for de oevrige medlemsstater og de hoejeste tyske veterinaermyndigheder, at den i skrivelsens punkt 3 omhandlede kontrol med koedpartier ville kunne gennemfoeres i overensstemmelse med faellesskabsbestemmelserne paa ikke-diskriminerende maade og alene i form af stikproever paa bestemmelsesstedet.
15 Kommissionen anmodede de tyske tjenestegrene om at oplyse, hvor vidt de var kommet med de bebudede foranstaltninger.
16 Den tyske regering har i en meddelelse af 14. februar 1996 bekraeftet de loefter, der blev fremsat i dens svarskrivelse paa den begrundede udtalelse, og har foreslaaet at underrette de andre medlemsstaters hoejeste veterinaermyndigheder om de beslutninger, der er blevet truffet for at gennemfoere skrivelsen. Den tyske regering har derimod erklaeret, at den ikke er i stand til at efterkomme den begrundede udtalelse, for saa vidt som den angik skrivelsens punkt 3. Den tyske regering har herved bestridt, at den tyske praksis er i strid med faellesskabsretten, og har henvist til tvingende forbrugerbeskyttelseshensyn, hvilket begreb i Tyskland har en saadan betydning, at det ikke laengere havde vaeret politisk muligt at aendre den dagaeldende retstilstand.
17 Kommissionen har under disse omstaendigheder anlagt den foreliggende sag ved Domstolen.
18 Kommissionen har anfoert, at de foranstaltninger, som er omhandlet i skrivelsens punkt 3, er i strid med artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, der ifoelge Kommissionen fuldstaendig har harmoniseret de regler, der skal loese de sundhedsmaessige problemer, der opstaar med hensyn til produktion og afsaetning af fersk koed, bestemt til menneskefoede, og hidroerende fra de i direktivet opregnede dyrearter, undtagen paa de omraader, der udtrykkelig er udelukket fra dets anvendelsesomraade. Virkeliggoerelsen af det harmoniseringsformaal, som forfoelges med disse bestemmelser, er garanteret ved artikel 8 i direktiv 89/662, som foreskriver en faellesskabsprocedure til loesning af de vanskeligheder, som skyldes forskelle, der kan eksistere mellem de metoder, som anvendes af medlemsstaterne med henblik paa at udskille slagtekroppe, der har en for udtalt ornelugt. Ifoelge denne procedure efterproever Kommissionen den metode, som kan give anledning til tvivl, idet resultatet af denne efterproevelse er bindende for de beroerte medlemsstater.
19 Den tyske regering har bestridt, at direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, gennemfoerer en fuldstaendig harmonisering af de sundhedsforskrifter, som finder anvendelse i de forskellige medlemsstater med hensyn til koed, og navnlig svinekoed. Under alle omstaendigheder forholder det sig ikke saaledes for bestemmelser om udskillelse af koed med en udtalt koenslig lugt, og saadanne bestemmelser skal derfor undersoeges med henblik paa traktatens artikel 30.
20 Den tyske regering har herved anerkendt, at den omhandlede tyske praksis vil kunne anses for en begraensning af samhandelen inden for Faellesskabet. Den er dog af den opfattelse, at denne begraensning dels er begrundet i hensynet til beskyttelse af menneskers sundhed i EF-traktatens artikel 36's forstand, dels er uomgaengeligt noedvendig i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i dommen af 20. februar 1979 (sag 120/78, Rewe-Zentral, »Cassis de Dijon«-dommen, Sml. s. 649, praemis 8), navnlig hvad angaar noedvendigheden af at beskytte forbrugerne.
21 Det bemaerkes, at det med hjemmel i traktatens artikel 36 er muligt at opretholde begraensninger af de frie varebevaegelser, som er begrundet i hensynet til beskyttelsen af dyrs sundhed og liv, der er anerkendt som et grundlaeggende krav i faellesskabsretten. Artikel 36 kan imidlertid ikke anvendes som hjemmel, saafremt der i faellesskabsdirektiver foreskrives harmonisering af de foranstaltninger, der er noedvendige for at virkeliggoere det saerlige maal, som ellers kunne forfoelges med hjemmel i artikel 36 (jf. bl.a. dom af 23.5.1996, sag C-5/94, Hedley Lomas, Sml. I, s. 2553, praemis 18). Artikel 36 kan heller ikke anvendes som hjemmel, naar noedvendigheden af at beskytte forbrugerne paaberaabes.
22 De egnede kontrolforanstaltninger og beskyttelsesforanstaltninger maa derfor traeffes inden for de rammer, som harmoniseringsdirektiverne angiver (jf. dom af 5.10.1994, sag C-323/93, Centre d'insémination de la Crespelle, Sml. I, s. 5077, praemis 31). Herved boer medlemsstaterne udvise gensidig tillid til den kontrol, der foretages paa deres respektive omraader (jf. senest dom af 19.3.1998, sag C-1/96, Compassion in World Farming, Sml. I, s. 1251, praemis 47).
23 Det maa herefter undersoeges, hvorvidt direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, sammenholdt med direktiv 89/662, fastsaetter de harmoniseringsforanstaltninger, der tilsigter af konstatere og vurdere ornelugt.
24 Som det fremgaar af Domstolens praksis, skal der ved fortolkningen af faellesskabsbestemmelserne ikke blot tages hensyn til ordlyden, men ogsaa til den sammenhaeng, hvori bestemmelserne indgaar, og de maal, der forfoelges med den ordning, som de udgoer en del af (jf. bl.a. dommen i sagen Compassion in World Farming, a.st., praemis 49).
25 Hvad for det foerste angaar den sammenhaeng, hvori de paagaeldende bestemmelser indgaar, skal det bemaerkes, at anden, tredje og fjerde betragtning til direktiv 64/433 naevner de hindringer for samhandelen inden for Faellesskabet, som skyldes »forskellene mellem medlemsstaternes sundhedsforskrifter for koed«, samt noedvendigheden af at fjerne disse forskelle gennem en tilnaermelse af medlemsstaternes forskrifter paa omraadet. Desuden anfoeres det i femte og sjette betragtning til direktiv 91/497, at tilpasningen og udvidelsen af kravene i direktiv 64/433 til at gaelde for al produktion af koed er en foelge af, at veterinaerkontrollen ved graenserne mellem medlemsstaterne er blevet ophaevet ved direktiv 89/662.
26 Det skal endvidere bemaerkes, at direktiv 64/433 har indfoert en harmoniseret ordning for sundhedskontrol, som er baseret paa ligestilling af de sundhedsgarantier, som kraeves i samtlige medlemsstater. Herved sikres paa samme tid, at sundheden beskyttes, og at produkterne behandles ens. Denne ordning har til formaal at forlaegge sundhedskontrollen til afsendermedlemsstaten (jf. i denne retning dom af 6.10.1983, forenede sager 2/82, 3/82 og 4/82, Delhaize Frères, »Le Lion-sagen«, Sml. s. 2973, praemis 11, og af 15.12.1993, forenede sager C-277/91, C-318/91 og C-319/91, Ligur Carni m.fl., Sml. I, s. 6621, praemis 25).
27 Hvad for det andet angaar de paagaeldende bestemmelsers formaal, skal det bemaerkes, at direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, har til formaal at regulere de sundhedsmaessige betingelser for produktion og afsaetning af fersk koed. Direktiv 89/662 fastlaegger de regler, der finder anvendelse paa veterinaerkontrol i samhandelen i Faellesskabet. Disse former for kontrol, der tidligere blev gennemfoert ved graenserne mellem medlemsstaterne, er i det vaesentlige blevet forlagt til det land, hvori det ferske koed har oprindelse. De naevnte direktiver er en del af en raekke foranstaltninger, der gradvis skal virkeliggoere det indre marked.
28 Hvad naermere angaar bestemmelserne om udskillelse af slagtekroppe med en udtalt koenslig lugt, maa det fastslaas, at metoden i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), nr. iii), i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, endnu ikke er blevet udarbejdet. Denne bestemmelse foreskriver imidlertid desuden, at der i mangel af en saadan metode skal anvendes en metode, der er anerkendt af den paagaeldende kompetente myndighed. Det fremgaar endvidere af samme direktivs artikel 6, stk. 1, litra g), at de under de foregaaende afsnit omhandlede behandlinger i princippet skal foretages paa oprindelsesvirksomheden. Naar den vurdering af sundheden, som foretages i oprindelseslandet i forbindelse med kontrollen med levering af koed, ikke er den samme som den, der fremgaar af stikproevekontrol i bestemmelseslandet, foreskriver artikel 8 i direktiv 89/662 endelig en saerlig procedure til bilaeggelse af disse uoverensstemmelser.
29 Det fremgaar saaledes af bestemmelserne i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, sammenholdt med bestemmelserne i direktiv 89/662, at foranstaltningerne til konstatering af en udtalt koenslig lugt hos ukastrerede svin er blevet gjort til genstand for en faellesskabsharmonisering.
30 Det maa derfor undersoeges, om Forbundsrepublikken Tyskland paa grund af de betingelser, som er indeholdt i punkt 3 i dens skrivelse, har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, sammenholdt med artikel 5, stk. 1, artikel 7 og 8 i direktiv 89/662, samt traktatens artikel 30.
31 Det bemaerkes i den forbindelse for det foerste, at ifoelge artikel 5, stk. 1, litra o), i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, skal medlemsstaterne drage omsorg for, at embedsdyrlaegen erklaerer koed, der har en udtalt koenslig lugt, for uegnet til menneskefoede. Det fremgaar desuden af samme direktivs artikel 6, stk. 1, litra b), nr. iii), at kun slagtekroppe, som vejer over 80 kilo, skal forsynes med det saerlige maerke, der er omhandlet i beslutning nr. 84/371, og underkastes den varmebehandling, der er omhandlet i direktiv 77/99, og dette udelukkende, naar virksomheden ikke paa grundlag af en faelles metode, eller i mangel heraf paa grundlag af en metode, der er anerkendt af oprindelseslandets kompetente myndighed, kan sikre, at de slagtekroppe, der har en udtalt koenslig lugt, kan udskilles.
32 Det fremgaar af sagen, at de tyske myndigheder ogsaa foreskriver maerkning og varmebehandling af slagtekroppe, som vejer mindre end 80 kilo. Desuden foreskriver disse myndigheder denne behandling uden hensyn til den omstaendighed, at oprindelseslandets myndighed anvender en egnet metode til at fastslaa det koed, der har en udtalt koenslig lugt, og anerkender kun den immunoenzymtest, der er naevnt i skrivelsens punkt 3, som saerlig metode, der goer det muligt at paavise androstenon, der ifoelge myndighederne er kilden til ornelugt.
33 Kommissionen boer derfor gives medhold i sit soegsmaal, for saa vidt angaar paastanden om tilsidesaettelse af artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), nr. iii), i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497.
34 Kommissionen er for det andet af den opfattelse, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, artikel 7 og 8 i direktiv 89/662, idet de tyske myndigheder, i stedet for at anvende den modificerede immunoenzymtest ifoelge professor Claus i forbindelse med stikproevekontrol - saaledes som de har hjemmel til i henhold til artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 89/662 - ensidigt har erklaeret, at denne metode var obligatorisk i alle tilfaelde, og har afslaaet at anerkende sundheden af svinekoed importeret og kontrolleret i henhold til den danske skatolmetode, uden at ivaerksaette den saerlige procedure, som er indfoert ved artikel 8 i direktiv 89/662.
35 Forbundsrepublikken Tyskland har gjort gaeldende, at hver medlemsstat, i mangel af en harmoniseret ordning, ensidigt kan fastsaette en taerskel, over hvilken den koenslige lugt af orne goer koedet uegnet til menneskefoede. Den har herved anfoert, at den af de danske myndigheder anvendte skatolmetode ikke er egnet paa videnskabeligt plan.
36 Det bemaerkes, saaledes som det allerede er fastslaaet i denne doms praemis 29, at bestemmelserne om konstatering af en udtalt koenslig lugt hos ukastrerede svin er blevet harmoniseret paa faellesskabsplan.
37 Under disse omstaendigheder paahvilede det Forbundsrepublikken Tyskland, da den i forbindelse med den tilladte kontrol og under anvendelse af sine egne metoder konstaterede, at det importerede koed havde en udtalt koenslig lugt, der gjorde det uegnet til menneskefoede - en situation, der omhandles i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 89/662 - at indlede proceduren i henhold til samme direktivs artikel 8 og straks optage kontakt med den kompetente myndighed i afsendelsesmedlemsstaten, i det foreliggende tilfaelde Danmark.
38 Artikel 8 i direktiv 89/662 giver ikke medlemsstaterne noget valg med hensyn til ivaerksaettelsen af den heri foreskrevne procedure.
39 Ifoelge Kommissionen har de tyske kompetente myndigheder ikke gjort brug af proceduren i henhold til artikel 8. Den tyske regering har bestridt dette anbringende uden dog at foere bevis for, at den faktisk har ivaerksat denne procedure.
40 Kommissionen maa derfor gives medhold i sit soegsmaal, for saa vidt det angaar artikel 5, stk. 1, artikel 7 og 8 i direktiv 89/662.
41 Det maa derfor fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433, som affattet ved direktiv 91/497, samt artikel 5, stk. 1, artikel 7 og 8 i direktiv 89/662, idet den dels har foreskrevet maerkning og varmebehandling af slagtekroppe af ukastrerede svin, naar koedet uanset dyrenes kropsvaegt ved anvendelse af den modificerede immunoenzymtest ifoelge professor Claus udviser et androstenonindhold paa over 0,5 ìg/g, dels er af den opfattelse, at koedet har en udtalt koenslig lugt ved overskridelse af graensevaerdien paa 0,5 ìg/g, hvilket medfoerer, at koedet er uegnet til menneskefoede.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
42 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Forbundsrepublikken Tyskland har tabt sagen og boer derfor tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Sjette Afdeling)
1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), i Raadets direktiv 64/433/EOEF af 26. juni 1964 om sundhedsmaessige betingelser for produktion og afsaetning af fersk koed, som affattet ved Raadets direktiv 91/497/EOEF af 29. juli 1991, samt artikel 5, stk. 1, artikel 7 og 8 i Raadets direktiv 89/662/EOEF af 11. december 1989 om veterinaerkontrol i samhandelen i Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked, idet den dels har foreskrevet maerkning og varmebehandling af slagtekroppe af ukastrerede svin, naar koedet uanset dyrenes kropsvaegt ved anvendelse af den modificerede immunoenzymtest ifoelge professor Claus udviser et androstenonindhold paa over 0,5 ìg/g, dels er af den opfattelse, at koedet har en udtalt koenslig lugt ved overskridelse af graensevaerdien paa 0,5 ìg/g, hvilket medfoerer, at koedet er uegnet til menneskefoede.
2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.