62023CC0579
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
fremsat den 27. juni 2024 (
1
)
Sag C-579/23 P
Cunsorziu di i Salamaghji Corsi – Consortium des Charcutiers Corses,
Charcuterie Fontana,
Costa et fils,
L’Aziana,
Charcuterie Passoni,
Orezza – Charcuterie la Castagniccia,
Salaisons réunies,
Salaisons Joseph Pantaloni,
Antoine Semidei,
L’Atelu Corsu
mod
Europa-Kommissionen
»Appel – landbrug – forordning (EU) nr. 1151/2012 – beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser – afvisning af ansøgninger om »Jambon sec de l’Île de Beauté«, »Lonzo de l’Île de Beauté« og »Coppa de l’Île de Beauté« – spørgsmålet, om betegnelserne kan registreres – antydning af de tidligere beskyttede oprindelsesbetegnelser »Jambon sec de Corse/Prisuttu«, »Lonzo de Corse/Lonzu« og »Coppa de Corse/Coppa di Corsica« – omfanget af Europa-Kommissionens kontrol af ansøgningen om registrering«
1.
Den foreliggende appel er iværksat til prøvelse af Rettens dom af 12. juli 2023 (
2
), hvorved Retten frifandt Kommissionen i et annullationssøgsmål til prøvelse af gennemførelsesafgørelse (EU) 2021/1879 (
3
), hvorved registreringen af tre beskyttede geografiske betegnelser blev afvist.
2.
Den Europæiske Union har et højt udviklet system til beskyttelse af registrerede betegnelser på landbrugsprodukter og fødevarer (
4
). Denne ordning er blevet styrket, ændret og ensrettet fra den 13. maj 2024 ved forordning (EU) 2024/1143 (
5
), der har indført en mere ensrettet ordning for geografiske betegnelser for vin, spiritus og landbrugsprodukter, og hvorved forordning nr. 1151/2012 er blevet ophævet. Denne nye forordning 2024/1143 finder ikke anvendelse i denne sag, men dens bestemmelser afviger næsten ikke fra bestemmelserne i forordning nr. 1151/2012 for så vidt angår de i denne sag stillede spørgsmål.
3.
Forordning nr. 1151/2012 indfører en fælles og centraliseret beskyttelsesordning for hele Unionen, hvad enten der er tale om beskyttede oprindelsesbetegnelser eller beskyttede geografiske betegnelser.
4.
Ansøgninger om beskyttelse af geografiske betegnelser behandles ved en sammensat administrativ procedure, hvori de nationale myndigheder og Europa-Kommissionen deltager.
5.
Hidtil har Domstolen hovedsageligt behandlet tvister vedrørende det »nationale« stadium af sådanne procedurer. Med den foreliggende appel får den mulighed for at undersøge, i hvilket omfang Kommissionen i det »europæiske« stadium af proceduren kan afvise at registrere (
6
) flere beskyttede geografiske betegnelser, der tidligere er blevet godkendt af de franske myndigheder.
I. Retsforskrifter: forordning nr. 1151/2012
6.
Følgende fremgår af 58. betragtning:
»For at sikre, at registrerede oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og garanterede traditionelle specialiteter opfylder de betingelser, der er fastsat i denne forordning, bør ansøgningerne gennemgås af den berørte medlemsstats nationale myndigheder i overensstemmelse med de fælles minimumsbestemmelser, der omfatter en national indsigelsesprocedure. Kommissionen bør derefter gennemgå ansøgningerne for at sikre, at de ikke indeholder åbenlyse fejl, og at der er taget hensyn til EU-retten og interesserne hos interessenter uden for ansøgningsmedlemsstaten.«
7.
Artikel 13 (»Beskyttelse«) har følgende ordlyd:
»1.   Registrerede betegnelser beskyttes mod:
[…]
b)
enhver uretmæssig anvendelse, efterligning eller antydning, selv om produkternes eller tjenesteydelsernes virkelige oprindelse er angivet, eller den beskyttede betegnelse er oversat eller er ledsaget af udtryk såsom »art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning« eller tilsvarende, herunder hvis produkterne anvendes som ingrediens
[…]
3.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige administrative og retslige foranstaltninger til at hindre eller standse ulovlig anvendelse af beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser som omhandlet i stk. 1 i forbindelse med produkter, der fremstilles eller markedsføres i den pågældende medlemsstat.
[…]«
8.
Artikel 49 (»Ansøgning om registrering af betegnelser«) bestemmer:
»1.   Det er kun de sammenslutninger, som beskæftiger sig med de produkter med den betegnelse, som skal registreres, der kan indgive ansøgninger om registrering af betegnelser inden for rammerne af de kvalitetsordninger, der er nævnt i artikel 48.
[…]
2.   Hvis der inden for rammerne af ordningen i afsnit II indgives en ansøgning, som vedrører et geografisk område i en medlemsstat, eller hvis der inden for rammerne af ordningen i afsnit III indgives en ansøgning, som er udarbejdet af en sammenslutning, der er etableret i en medlemsstat, stiles ansøgningen til myndighederne i den pågældende medlemsstat.
Medlemsstaten gennemgår med passende midler ansøgningen for at kontrollere, om den er berettiget og opfylder betingelserne for den pågældende ordning.
3.   I forbindelse med den gennemgang, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2, andet afsnit, iværksætter medlemsstaten en national indsigelsesprocedure, der sikrer passende offentliggørelse af ansøgningen og et rimeligt tidsrum, hvori enhver fysisk eller juridisk person, der har en legitim interesse, og som er etableret i eller har bopæl på medlemsstatens område, kan gøre indsigelse mod ansøgningen.
Medlemsstaten undersøger, om de indsigelser, der er modtaget i medfør af den ordning, der er omhandlet i afsnit II, kan antages i lyset af kriterierne i artikel 10, stk. 1, eller om de indsigelser, der er modtaget under den ordning, der er omhandlet i afsnit III, kan antages i lyset af kriterierne i artikel 21, stk. 1.
4.   Hvis medlemsstaten efter en vurdering af eventuelle indsigelser finder, at forordningens krav er opfyldt, kan den træffe positiv afgørelse og indsende et ansøgningsdossier til Kommissionen. Den orienterer i sådanne tilfælde Kommissionen om indsigelser, som kan antages, modtaget fra en fysisk eller juridisk person, som lovligt har markedsført de pågældende produkter ved hjælp af de pågældende betegnelser uafbrudt i mindst fem år forud for datoen for offentliggørelsen som angivet i stk. 3.
Medlemsstaten sørger for at offentliggøre sin positive afgørelse og for, at enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse har mulighed for at påklage den.
Medlemsstaten sikrer, at den udgave af varespecifikationen, der ligger til grund for dens positive afgørelse, offentliggøres, og giver elektronisk adgang til varespecifikationen.
Hvad angår beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser sikrer medlemsstaten endvidere passende offentliggørelse af den udgave af varespecifikationen, på grundlag af hvilken Kommissionen træffer afgørelse i henhold til artikel 50, stk. 2.
5.   Hvis der inden for rammerne af ordningen i afsnit II indgives en ansøgning, som vedrører et geografisk område i et tredjeland, eller hvis der inden for rammerne af ordningen i afsnit III indgives en ansøgning, som er udarbejdet af en sammenslutning, der er etableret i et tredjeland, stiles ansøgningen til Kommissionen, enten direkte eller via myndighederne i det pågældende tredjeland.
[…]«
9.
Artikel 50 (»Kommissionens gennemgang af ansøgninger og offentliggørelse med henblik på indsigelser«) er affattet som følger:
»1.   Kommissionen gennemgår med passende midler enhver ansøgning, som den modtager i henhold til artikel 49, med henblik på at kontrollere, om den er berettiget og opfylder betingelserne for den pågældende ordning. Denne gennemgang bør ikke tage mere end seks måneder. Hvis denne tidsfrist overskrides, underretter Kommissionen ansøgeren om grundene til forsinkelsen.
Kommissionen offentliggør mindst en gang om måneden en liste over de betegnelser, som der er indgivet registreringsansøgning for, med en angivelse af datoen for indgivelsen.
[…]«
10.
Følgende fastsættes i artikel 52 (»Afgørelse om registrering«):
»1.   Hvis Kommissionen på grundlag af de oplysninger, den har til rådighed efter den kontrol, den har foretaget i henhold til artikel 50, stk. 1, første afsnit, finder, at betingelserne for registrering ikke er opfyldt, vedtager den gennemførelsesretsakter, der afviser ansøgningen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 57, stk. 2.
2.   Modtager Kommissionen ikke nogen meddelelse om indsigelse eller begrundet indsigelse, som kan antages i henhold til artikel 51, vedtager den, uden at anvende den procedure, der er omhandlet i artikel 57, stk. 2, gennemførelsesretsakter om registrering af betegnelsen.
3.   Modtager Kommissionen en begrundet indsigelse, som kan antages, træffer den efter de konsultationer, der er omhandlet i artikel 51, stk. 3, og idet den tager hensyn til resultaterne heraf, enten:
a)
hvis der er opnået enighed, afgørelse om at registrere betegnelsen ved hjælp af gennemførelsesretsakter, der er vedtaget uden at anvende den procedure, der er omhandlet i artikel 57, stk. 2, og den ændrer om nødvendigt de oplysninger, der er offentliggjort i henhold til artikel 50, stk. 2, forudsat at disse ændringer ikke er væsentlige, eller
b)
hvis der ikke er opnået enighed, afgørelse om at vedtage gennemførelsesretsakter om registreringen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 57, stk. 2.
4.   Retsakter, der vedrører registreringer, og afgørelser om afvisning offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.«
II. De faktiske omstændigheder
11.
Tvistens faktiske omstændigheder er beskrevet i den appellerede doms præmis 4-9, som opsummeres nedenfor.
12.
Betegnelserne »Jambon sec de Corse«/»Jambon sec de Corse – Prisuttu«, »Lonzo de Corse«/»Lonzo de Corse – Lonzu« og »Coppa de Corse«/»Coppa de Corse – Coppa di Corsica« blev registreret som beskyttede oprindelsesbetegnelser den 28. maj 2014 ved tre gennemførelsesforordninger (
7
).
13.
I december 2015 indgav Consortium des Charcutiers Corses syv ansøgninger om registrering som beskyttede geografiske betegnelser til de franske nationale myndigheder i henhold til forordning nr. 1151/2012. De syv ansøgninger vedrørte følgende betegnelser: »Jambon sec de l’Île de Beauté«, »Coppa de l’Île de Beauté«, »Lonzo de l’Île de Beauté«, »Saucisson sec de l’Île de Beauté«, »Pancetta de l’Île de Beauté«, »Figatelli de l’Île de Beauté« og »Bulagna de l’Île de Beauté«.
14.
Den 20. april 2018 udstedte ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation (landbrugs- og fødevareministeren, Frankrig) og ministre de l’Économie et des Finances (økonomi- og finansministeren, Frankrig) syv bekendtgørelser om godkendelse af de syv tilsvarende varespecifikationer med henblik på fremsendelse til Kommissionen til godkendelse.
15.
Den 27. juni 2018 anlagde den sammenslutning (
8
), der var indehaver af varespecifikationerne for de beskyttede oprindelsesbetegnelser »Jambon sec de Corse - Prisuttu«, »Coppa de Corse – Coppa di Corsica« og »Lonzo de Corse – Lonzu«, ved stævninger indleveret til Conseil d’État (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Frankrig) sag med påstand om annullation af bekendtgørelserne af 20. april 2018 om godkendelse af varespecifikationerne for betegnelserne »Jambon sec de l’Île de Beauté«, »Coppa de l’Île de Beauté« og »Lonzo de l’Île de Beauté«. Efter den nævnte sammenslutnings opfattelse efterlignede eller antydede ordene »Île de Beauté« navnlig ordet »Corse« og skabte derfor en forveksling med de betegnelser, der allerede var registreret som beskyttede oprindelsesbetegnelser.
16.
Den 17. august 2018 fremsendte de franske myndigheder de syv ansøgninger om registrering af betegnelserne på de korsikanske pølser som beskyttede geografiske betegnelser til Kommissionen.
17.
For så vidt angår ansøgningerne om registrering som beskyttede geografiske betegnelser af betegnelserne »Jambon sec de l’Île de Beauté«, »Lonzo de l’Île de Beauté« og »Coppa de l’Île de Beauté« fremsendte Kommissionen den 12. februar 2019 og den 24. november 2020 to skrivelser til de franske myndigheder, hvori den anmodede om yderligere oplysninger, bl.a. for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt de eventuelt ikke kunne registreres.
18.
De nationale myndigheder svarede, at de var af den opfattelse, at de to produktgrupper (dvs. de registrerede beskyttede oprindelsesbetegnelser og ansøgningerne om beskyttelse som beskyttede geografiske betegnelser) var klart forskellige for så vidt angår produkterne, og at betegnelserne forekom dem tilstrækkeligt forskellige.
19.
Ved dom af 19. december 2019 (vedrørende betegnelsen »Jambon sec de l’Île de Beauté« (beskyttet geografisk betegnelse)) og to domme af 13. februar 2020 (vedrørende henholdsvis betegnelserne »Coppa de l’Île de Beauté« (beskyttet geografisk betegnelse) og »Lonzo de l’Île de Beauté« (beskyttet geografisk betegnelse)) forkastede Conseil d’État (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) de tre nævnte søgsmål, der var anlagt af sammenslutningen, som forvalter de beskyttede oprindelsesbetegnelser.
20.
Conseil d’État (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) fandt navnlig, at »[…] sagsøgerne ikke med føje [kan] gøre gældende, at den anfægtede bekendtgørelse tilsidesætter bestemmelserne i artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning [nr. 1151/2012]« (præmis 5 i de tre domme afsagt af Conseil d’État (øverste domstol i forvaltningsretlige sager)).
21.
Efter at have gennemgået ansøgningerne om registrering af de syv beskyttede geografiske betegnelser for korsikanske pølser afviste Kommissionen registreringen af tre af disse ved gennemførelsesafgørelse 2021/1879. Derimod godkendte den de fire øvrige ansøgninger, som var blevet indgivet af de franske myndigheder (
9
).
III. Retsforhandlingerne for Retten
22.
Den 20. januar 2022 anlagde Consortium des Charcutiers Corses og et antal tilknyttede producenter et søgsmål ved Retten med påstand om annullation af den anfægtede afgørelse.
23.
Den 12. juli 2023 frifandt Retten Europa-Kommissionen og pålagde sagsøgerne at betale sagens omkostninger.
24.
Sagsøgerne havde gjort to annullationsanbringender gældende: a) at Kommissionen havde overskredet sine beføjelser, og b) at de nationale myndigheder og Conseil d’État (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) i tilstrækkelig grad havde bevist, at de tre ansøgninger om registrering var i overensstemmelse med artikel 7 og 13 i forordning nr. 1151/2012.
25.
De grunde, der ifølge Retten ledte til frifindelsen af Europa-Kommissionen, var sammenfattende følgende:
–
Kommissionen, som det i henhold til artikel 52, stk. 1, i forordning nr. 1151/2012 tilkommer at afslå ansøgningen om registrering, hvis den finder, at betingelserne ikke er opfyldt, kan ikke være forpligtet til at tillade registrering af en betegnelse, såfremt den anser anvendelsen af denne i handelen for ulovlig.
–
Spørgsmålet om antydning er underliggende relateret til registreringsberettigelsen i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1151/2012. Denne bestemmelse, sammenholdt med samme forordnings artikel 13, stk. 1, litra b), udgør et gyldigt retsgrundlag for afslag på registrering af en betegnelse (
10
).
–
Selv når de nationale myndigheder er af den opfattelse, at en ansøgning om registrering – når denne er fremsendt til Kommissionen – opfylder betingelserne i forordning nr. 1151/2012, er Kommissionen ikke bundet af de nævnte myndigheders vurdering.
–
Kommissionen råder over et selvstændigt skøn hvad angår registreringen af en betegnelse som beskyttet oprindelsesbetegnelse eller beskyttet geografisk betegnelse, eftersom den i henhold til artikel 50 i forordning nr. 1151/2012 er forpligtet til at kontrollere, om betingelserne for registrering er opfyldt.
–
For så vidt angår de korsikanske beskyttede geografiske betegnelser havde Kommissionen foretaget en grundig undersøgelse af appellanternes ansøgninger.
–
Kommissionen overskred ikke sine beføjelser, da den afviste de franske myndigheders ansøgninger om beskyttelse af geografiske betegnelser (
11
). Kommissionens skønsmargen er forskellig, alt efter om der er tale om det første stadium af proceduren (hvorunder de dokumenter, der udgør ansøgningsdossieret, og som de nationale myndigheder eventuelt fremsender til Kommissionen, indsamles), eller det andet stadium af denne procedure (vedrørende Kommissionens egen gennemgang af den pågældende ansøgning).
–
Mens Kommissionen med hensyn til det første af disse stadier alene har et »begrænset eller intet« skøn, har den et selvstændigt skøn hvad angår afgørelsen om at registrere en betegnelse som beskyttet oprindelsesbetegnelse eller beskyttet geografisk betegnelse, henset til de betingelser for registrering, der er fastsat i artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1151/2012, sammenholdt med samme forordnings artikel 13, stk. 1, litra b). I sidstnævnte tilfælde råder Kommissionen over et selvstændigt skøn.
–
Kommissionen har ikke anlagt et urigtigt skøn ved at fastslå, at de tre afviste beskyttede geografiske betegnelser antyder de betegnelser, som er beskyttet ved de tidligere beskyttede oprindelsesbetegnelser, idet det er blevet anerkendt, at betegnelserne »Corse« og »Île de Beauté« er synonyme og betegner det samme geografiske område. Den begrebsmæssige lighed mellem de to termer er blevet påvist.
IV. Retsforhandlingerne for Domstolen
26.
Den 19. september 2023 iværksatte Consortium des Charcutiers Corses og de tilknyttede producenter den foreliggende appel.
27.
Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
–
Den appellerede dom ophæves.
–
Den anfægtede afgørelse annulleres.
–
Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i første instans og i forbindelse med denne appel.
28.
Kommission har nedlagt følgende påstande:
–
Frifindelse.
–
Appellanterne tilpligtes at betale sagens omkostninger.
29.
Appellanterne har fremsat fire anbringender til støtte for deres appel:
–
Tilsidesættelse af artikel 7 og 13 i forordning nr. 1151/2012.
–
Tilsidesættelse af artikel 49, 50 og 52 i forordning nr. 1151/2012.
–
Tilsidesættelse af artikel 50 i forordning nr. 1151/2012 og af det generelle princip om god forvaltningsskik.
–
Tilsidesættelse af artikel 7 og 13 i forordning nr. 1151/2012 og af begrundelsespligten i forbindelse med den vurdering, som Retten foretog.
30.
Af disse fire anbringender har Domstolen fundet det nødvendigt at fremsætte et forslag til afgørelse vedrørende de to første. Jeg vil begynde min undersøgelse heraf med det andet anbringende, som ud fra et logisk synspunkt forekommer mig at være det vigtigste, eftersom det snarere vedrører Kommissionens beføjelser end indholdet af dens afgørelse.
V. Det andet appelanbringende
A.
Parternes argumenter
31.
Appellanterne har foreholdt Retten at have tilsidesat de regler om kompetencefordeling mellem de nationale myndigheder og Kommissionen, som er fastsat i artikel 49 og 50 i forordning nr. 1151/2012, i forbindelse med proceduren for registrering af en beskyttet geografisk betegnelse (
12
).
32.
Efter deres opfattelse har Kommissionen begrænsede skønsbeføjelser i forbindelse med registreringsproceduren, idet den alene har mulighed for at kontrollere den formelle rigtighed af den af de nationale myndigheder fremsendte ansøgning om beskyttelse af en geografisk betegnelse samt at undersøge, om de nationale myndigheder har begået en åbenbar fejl i det nationale stadium af proceduren.
33.
Kommissionen har bestridt denne argumentation og har støttet rigtigheden af Rettens ræsonnement og løsning i den appellerede dom.
B.
Bedømmelse
34.
Registreringen af en beskyttet geografisk betegnelse sker ved hjælp af en sammensat administrativ procedure, der involverer de kompetente myndigheder i medlemsstaten og Kommissionen. Således fremgår det af 58. betragtning til forordning nr. 1151/2012 (
13
).
35.
Proceduren for registrering af beskyttede geografiske betegnelser (
14
) består af et indledende nationalt stadium, som er reguleret i artikel 49 i forordning nr. 1151/2012. Stadiet indledes med ansøgningen om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse, som den interesserede producentsammenslutning indgiver til myndighederne i den medlemsstat, hvor produktionsområdet er geografisk beliggende.
36.
Den nationale myndighed skal med passende midler gennemgå ansøgningen for at kontrollere, om den er berettiget og opfylder de materielle betingelser i forordning nr. 1151/2012 (
15
). Medlemsstaten sikrer en passende offentliggørelse af ansøgningen og et rimeligt tidsrum, hvori enhver fysisk eller juridisk person, der har en legitim interesse, og som er etableret i eller har bopæl på medlemsstatens område, kan gøre indsigelse mod ansøgningen (
16
).
37.
De nationale myndigheder vurderer de indsigelser, der er modtaget, og træffer afgørelse om, hvorvidt ansøgningen opfylder betingelserne i forordning nr. 1151/2012. Hvis myndighedernes vurdering er positiv, træffer de en positiv afgørelse. De skal ligeledes sikre, at den udgave af varespecifikationen, der ligger til grund for deres positive afgørelse, offentliggøres, ligesom de skal give elektronisk adgang til varespecifikationen (
17
). Endvidere sørger medlemsstaten for at offentliggøre sin positive afgørelse og for, at enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse har mulighed for at påklage den (
18
).
38.
Såfremt den nationale myndighed træffer en positiv afgørelse, afsluttes det nationale stadium ved, at ansøgningsdossieret vedrørende registrering af den beskyttede geografiske betegnelse indsendes til Kommissionen, vedlagt de modtagne indsigelser, som kan antages (
19
).
39.
Når der er tale om ansøgninger om registrering af beskyttede geografiske betegnelser fra tredjelande, findes der naturligvis intet nationalt stadium. Proceduren gennemføres for Kommissionen, idet den samlede beslutningskompetence ligger hos denne (
20
).
40.
Det europæiske stadium af proceduren for registrering af en beskyttet geografisk betegnelse, som er reguleret i artikel 50 i forordning nr. 1151/2012, indledes med den gennemgang, som Kommissionen skal foretage, når den har modtaget den nationale afgørelse, for at kontrollere, om ansøgningen er berettiget og opfylder betingelserne for en beskyttet geografisk betegnelse.
41.
Såfremt Kommissionen efter denne gennemgang (som ikke bør tage mere end seks måneder) finder, at »betingelserne for registrering ikke er opfyldt«, afviser den ansøgningen om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse (
21
). Godkender den derimod ansøgningen, offentliggør den i EU-Tidende enhedsdokumentet og henvisningen til den offentliggjorte varespecifikation (
22
).
42.
Efter offentliggørelse i EU-Tidende kan myndighederne i en medlemsstat eller i et tredjeland eller fysiske eller juridiske personer med en legitim interesse, som er etableret i et tredjeland, indgive meddelelse om indsigelse. Kommissionen fremsender denne meddelelse til den myndighed eller det organ, der har indgivet ansøgningen (
23
), hvorefter der indledes en procedure, hvis denne indsigelse kan antages (
24
).
43.
Modtager Kommissionen ingen meddelelse om indsigelse (eller nogen begrundet indsigelse, som kan antages), træffer den afgørelse om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse. Kommissionen følger samme fremgangsmåde, hvis den modtager en begrundet indsigelse, som kan antages, og der er opnået enighed efter de konsultationer, der er omhandlet i artikel 51, stk. 3, i forordning nr. 1151/2012. Såfremt der ikke opnås enighed, træffer Kommissionen i givet fald afgørelse om vedtagelse af gennemførelsesretsakter med henblik på registrering af den beskyttede geografiske betegnelse (
25
).
44.
Retsakter, der vedrører registrering, samt afgørelser om afvisning af registrering af en beskyttet geografisk betegnelse offentliggøres under alle omstændigheder i EU-Tidende (
26
).
45.
Domstolen har i forbindelse med sin praksis haft lejlighed til at præcisere, hvad der kendetegner denne sammensatte administrative procedure. Til forskel fra de sammensatte procedurer inden for rammerne af bankunionen (
27
) (hvor det nationale stadium ganske enkelt er en forberedende fase til det europæiske stadium, og hvor den samlede beslutningsbeføjelse ligger hos EU-institutionen eller ‑organet), har det nationale stadium af proceduren for registrering af en beskyttet geografisk betegnelse et selvstændigt indhold, for så vidt som de nationale myndigheder træffer afgørelser med virkning over for tredjemand (og ikke blot forberedende afgørelser), som er underlagt de nationale retsinstansers kontrol.
46.
I GAEC Jeanningros-dommen (
28
) stadfæstede Domstolen sin praksis vedrørende det nationale stadium af proceduren for registrering af en beskyttet geografisk betegnelse. Den bemærkede navnlig, at myndighederne i den relevante medlemsstat har en specifik og selvstændig beslutningsbeføjelse i det pågældende nationale stadium.
47.
Domstolen har bemærket, »at forordning nr. 1151/2012 indfører en kompetencefordelingsordning i den forstand, at navnlig beslutningen om at registrere en betegnelse som beskyttet geografisk betegnelse kun kan træffes af Kommissionen, hvis den pågældende medlemsstat har indgivet en ansøgning herom, og en sådan ansøgning kun kan indgives, såfremt denne medlemsstat har kontrolleret, at den er berettiget. Begrundelsen for denne kompetencefordelingsordning er navnlig, at registrering af en beskyttet geografisk betegnelse forudsætter en kontrol af, at visse betingelser er opfyldt, hvilket i vidt omfang kræver indgående kendskab til forhold, som er særegne for den pågældende medlemsstat, og som de kompetente myndigheder i denne stat er bedst til at kontrollere« (
29
).
48.
I henhold til denne retspraksis har den nationale myndighed kontrol over proceduren for registrering af en beskyttet geografisk betegnelse, hvilket bl.a. (
30
) begrundes af følgende årsager:
–
Producentsammenslutninger skal indlede denne procedure ved de kompetente nationale myndigheder i den medlemsstat, på hvis område den beskyttede geografiske betegnelse befinder sig. Disse sammenslutninger kan ikke indgive deres ansøgning direkte til Kommissionen.
–
Den nationale myndighed skal verificere, at forslaget er i overensstemmelse med de materielle krav i forordning nr. 1151/2012, eftersom denne myndighed råder over det mest omfattende vidensgrundlag til at kunne vurdere de nærmere omstændigheder ved de produkter, der ønskes beskyttet ved hjælp af en beskyttet geografisk betegnelse.
–
Medlemsstatens myndighed har kompetence til at godkende eller afvise ansøgningen om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse under det nationale stadium. Den har således nøglen til at indlede det sidste stadium i proceduren, idet den fremsender ansøgningen til Kommissionen. Hvis den nationale myndighed ikke træffer en positiv afgørelse, kan Kommissionen ikke registrere en beskyttet geografisk betegnelse.
–
Den nationale myndighed kan trække den til Kommissionen indgivne ansøgning om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse tilbage, inden Kommissionen registrerer den.
49.
Eftersom kontrollen med det nationale stadium af denne sammensatte procedure ligger hos den nationale myndighed, udgør dens afgørelser ikke blot forberedende retsakter til Kommissionens efterfølgende afgørelse, men har derimod et selvstændigt indhold samt retsvirkninger for ansøgerne om den beskyttede geografiske betegnelse. Derfor accepterer Domstolen, at de nationale retter efterprøver de nationale myndigheders afgørelser vedrørende registrering af en beskyttet geografisk betegnelse (
31
).
50.
Den omstændighed, at det nationale stadium af proceduren har et selvstændigt indhold, svækker efter appellanternes opfattelse det europæiske stadium af proceduren i en sådan grad, at Kommissionen bør begrænse sig til at efterprøve, om det dossier, som den nationale myndighed har fremsendt, er fuldstændigt, og til at kontrollere, at den nationale myndighed ikke har foretaget et åbenbart urigtigt skøn.
51.
Ud fra denne forudsætning, og eftersom Retten i den appellerede dom ikke fandt, at det europæiske stadium af proceduren giver Kommissionen en så snæver skønsbeføjelse, har appellanterne gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl i forbindelse med fortolkningen af artikel 49 og 50 i forordning nr. 1151/2012.
52.
Jeg er derimod af den opfattelse, at Retten ikke begik nogen retlig fejl.
53.
Kommissionen gennemgår de af de nationale myndigheder fremsendte ansøgninger »for at sikre, at de ikke indeholder åbenlyse fejl, og at der er taget hensyn til EU-retten og interesserne hos interessenter uden for ansøgningsmedlemsstaten« (
32
).
54.
Artikel 50, stk. 1, i forordning nr. 1151/2012 bekræfter, at Kommissionen »med passende midler [gennemgår] enhver ansøgning, som den modtager i henhold til artikel 49, med henblik på at kontrollere, om den er berettiget og opfylder betingelserne for den pågældende ordning«. På baggrund af denne undersøgelse kan Kommissionen afvise ansøgningen, såfremt den »finder, at betingelserne for registrering ikke er opfyldt« (forordningens artikel 52, stk. 1).
55.
Selv om forordning nr. 1151/2012 ikke definerer udtrykket »passende midler«, fremgår det klart af de ovennævnte bestemmelser i denne forordning, at Kommissionen ved en anvendelse heraf ikke er bundet af de nationale myndigheders vurdering og råder over et selvstændigt skøn. Dette blev med rette fastslået af Retten i den appellerede dom (præmis 44).
56.
I det europæiske stadium af proceduren skal Kommissionen efterprøve tre elementer, som hver især hviler på deres egen logik:
–
fraværet af åbenbare fejl i forbindelse med medlemsstatens myndigheders behandling af ansøgningen om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse
–
hensynet til interesserne hos de involverede og berørte parter uden for ansøgningsmedlemsstaten (
33
)
–
overholdelsen af de gældende bestemmelser i EU-lovgivningen i den ansøgning om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse, som de nationale myndigheder har fremsendt.
57.
Kommissionen har således i første omgang beføjelse til at efterprøve de åbenbare fejl, som de nationale myndigheder kan have begået i det nationale stadium af proceduren for registrering af en beskyttet geografisk betegnelse. Dette er kun naturligt, eftersom de pågældende myndigheder har en materiel beslutningskompetence i dette stadium, som er underlagt de nationale domstoles kontrol.
58.
Domstolens henvisning til, at Kommissionen kun har et »begrænset eller intet skøn« i forbindelse med procedurer vedrørende ændring af varespecifikationer og registrering af beskyttede geografiske betegnelser (GAEC Jeanningros-dommen, præmis 25), vedrører – som Retten med rette bemærkede – det nationale stadium af proceduren (
34
). Domstolens ræsonnementer i andre domme skal forstås på tilsvarende vis (
35
).
59.
I det europæiske stadium af disse procedurer råder Kommissionen imidlertid, således som Retten har bemærket (
36
), over et selvstændigt skøn og er ikke bundet af de nationale myndigheders vurdering. Den kan godkende eller afvise registreringen af beskyttede geografiske betegnelser på grundlag af en vurdering af, om de opstillede betingelser er opfyldt eller ej.
60.
Kommissionens selvstændige beslutningskompetence i det europæiske stadium af denne procedure går videre end til blot at kontrollere formelle og åbenbare fejl i den nationale behandling af ansøgningen. Kommissionen skal foretage en fuldstændig analyse af den ansøgning om registrering, som de nationale myndigheder har godkendt, med henblik på at kontrollere, at den opfylder kravene i forordning nr. 1151/2012.
61.
Denne fuldstændige analyse kan lede til, at Kommissionen træffer en anden afgørelse end den, der blev truffet af de nationale myndigheder. Dette har til dels været tilfældet i den foreliggende sag (
37
).
62.
Kommissionens kompetence til at behandle og tage stilling til grænseoverskridende indsigelser indgivet af interesserede parter fra andre medlemsstater vedrørende registreringen af en beskyttet geografisk betegnelse (artikel 51 i forordning nr. 1151/2012) bekræfter dens selvstændige kompetence til at træffe afgørelse vedrørende ansøgninger om registrering (
38
).
63.
På tilsvarende vis forudsætter en ensartet anvendelse af de i forordning nr. 1151/2012 fastsatte betingelser for registrering af beskyttede geografiske betegnelser, at Kommissionen i det europæiske stadium af proceduren har en selvstændig beføjelse til at fastlægge den ensartede praksis, som medlemsstaternes myndigheder skal følge. Såfremt den ikke var tillagt en sådan selvstændig beslutningskompetence, ville der være en betydelig risiko for, at betingelserne for registrering af beskyttede geografiske betegnelser ville blive anvendt forskelligt i de enkelte medlemsstater.
64.
Det europæiske stadium af proceduren ville ikke have noget selvstændigt indhold, såfremt Kommissionen var forpligtet til at følge de nationale myndigheders vurderinger og ikke kunne afvise registreringsansøgninger, som var blevet godkendt af disse myndigheder. Den i forordning nr. 1151/2012 fastsatte procedure for registrering af beskyttede geografiske betegnelser ville ophøre med at være en ægte sammensat procedure, såfremt dens europæiske stadium blev svækket gennem en betydelig reduktion af Kommissionens beføjelser.
65.
Følgelig deler jeg Rettens opfattelse med hensyn til, at Kommissionen har beføjelse til at kontrollere, at den af de nationale myndigheder indgivne ansøgning om registrering af den beskyttede geografiske betegnelse er i overensstemmelse med de gældende EU-retlige bestemmelser. Det andet appelanbringende bør således forkastes.
VI. Det første appelanbringende
A.
Parternes argumenter
66.
Appellanterne har foreholdt Retten, at den på ulovlig vis har suppleret de i artikel 5, 6 og 7 i forordning nr. 1151/2012 fastsatte betingelser for registrering af en beskyttet geografisk betegnelse med et krav om, at den betegnelse, der søges registreret som beskyttet geografisk betegnelse, ikke må tilsidesætte beskyttelsen mod antydning som omhandlet i den pågældende forordnings artikel 13, stk. 1, litra b).
67.
Efter appellanternes opfattelse blev det i den appellerede dom med rette fastslået (præmis 29 og 30), at artikel 13 i forordning nr. 1151/2012 ikke omhandler registreringen, men derimod omfanget af beskyttelsen af de registrerede betegnelser, og at den »derfor ikke i sig selv [kan] udgøre retsgrundlaget for at afslå en registreringsansøgning«.
68.
Det er imidlertid deres opfattelse, at Retten afveg fra denne konklusion og begik flere retlige fejl i den appellerede doms præmis 32-40:
–
For det første anerkendte den, at Kommissionen har kompetence til at anvende artikel 13 i forordning nr. 1151/2012, på trods af at denne kompetence i henhold til bestemmelsens artikel 13, stk. 3, er forbeholdt medlemsstaterne.
–
For det andet kræver artikel 7 i forordning nr. 1151/2012 alene, at betegnelsen anvendes i handelssprog eller i daglig sprogbrug, hvilket udgør en objektiv faktisk omstændighed, hvis lovlighed ikke er underlagt Kommissionens subjektive skøn. Den nævnte forordnings artikel 13 er ikke relevant for registreringsproceduren.
–
For det tredje mangler Kommissionen – i modsætning til Rettens opfattelse (den appellerede doms præmis 38 og 39) – de midler og det indgående kendskab til lokale traditioner, forbrugsvaner, historie og kultur samt sagens faktiske omstændigheder, som de nationale myndigheder råder over. Disse myndigheder havde netop udelukket risikoen for antydning i den foreliggende sag.
69.
Kommissionen har bestridt disse argumenter, idet den tilslutter sig den kombinerede anvendelse af artikel 7, stk. 1, litra a), og artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1151/2012, som Retten har slået til lyd for. Denne anvendelse finder sted for første gang på grund af de særlige omstændigheder ved den situation, der opstod i forbindelse med de omtvistede ansøgninger om registrering af beskyttede geografiske betegnelser.
B.
Bedømmelse
70.
De særlige omstændigheder, som Kommissionen henviser til, består af en sekvens af omstændigheder, som bør tages i betragtning:
–
Siden den 28. maj 2014 har betegnelserne »Jambon sec de Corse«/»Jambon sec de Corse – Prisuttu«, »Lonzo de Corse«/»Lonzo de Corse – Lonzu« og »Coppa de Corse«/»Coppa de Corse – Coppa di Corsica« været registreret som beskyttede oprindelsesbetegnelser ved tre respektive forordninger.
–
Der blev i disse forordninger indrømmet en overgangsperiode med udløb den 27. april 2017 til bestemte virksomheder beliggende på Korsika, som anvendte disse betegnelser, således at de fortsat kunne fremstille produkter med karakteristika, der var forskellige fra dem, der var anført i varespecifikationen.
–
De berørte producenter fik således mulighed for at tilpasse sig kravene i varespecifikationen som godkendt på EU-plan eller i modsat fald at ændre den anvendte handelsbetegnelse.
–
I overgangsperioden oprettede og markedsførte disse virksomheder i henholdsvis 2014 og 2015 produkter under betegnelserne »Jambon sec de l’Île de Beauté«, »Lonzo de l’ Île de Beauté« og »Coppa de l’Île de Beauté«.
–
De franske myndigheder tillod sameksistensen mellem de tre beskyttede oprindelsesbetegnelser, der var blevet registreret i 2014, og de tre betegnelser, som henviste til de samme typer korsikanske pølser, i perioden fra 2015 til april 2017.
–
De virksomheder, som drog fordel af overgangsperioden, indgav ansøgninger til de franske myndigheder om registrering af betegnelserne »Jambon sec de l’Île de Beauté«, »Lonzo de l’Île de Beauté« og »Coppa de l’Île de Beauté« som beskyttede geografiske betegnelser, og disse ansøgninger blev fremsendt til Kommissionen den 17. august 2018, dvs. på et tidspunkt, hvor disse betegnelser ikke længere kunne anvendes lovligt som følge af overgangsperiodens udløb.
–
De franske myndigheder godkendte disse tre ansøgninger om registrering, idet de lagde til grund, at de ikke udgjorde en antydning af de registrerede beskyttede oprindelsesbetegnelser (
39
). De anførte i denne forbindelse: (i) at de to produktgrupper (dvs. de registrerede beskyttede oprindelsesbetegnelser og de produkter, for hvilke der blev ansøgt om registrering af beskyttede oprindelsesbetegnelser) var klart forskellige med hensyn til råvarer (racer, slagtevægt), beskrivelser, specifikationer, produktionsmængder og salgspris, (ii) at betegnelserne forekom tilstrækkeligt forskellige, og at det samme gjorde sig gældende for de tilsvarende udtaler, og at der således ikke forelå enslydende betegnelser, for så vidt som der var tale om forskellige tegn (beskyttet oprindelsesbetegnelse og beskyttet geografisk betegnelse) (
40
), (iii) at forbrugerne, i lyset af forskellene mellem produkterne og betegnelserne og på baggrund af ovenstående, ville være helt klar over forskellen i kvaliteten mellem det produkt, hvis betegnelse er registreret som en beskyttet oprindelsesbetegnelse, og det produkt, der er markedsført under navnet »Île de Beauté«, og iv) at der derfor skulle være »tilstrækkeligt store forskelle« mellem de tre betegnelser, som indeholder ordene »Île de Beauté«, og de tre tilsvarende registrerede betegnelser, som indeholder ordet »Corse«, og som dækker det samme geografiske område.
–
Kommissionen afviste imidlertid i den anfægtede afgørelse de franske myndigheders argumenter og nægtede at registrere de tre beskyttede geografiske betegnelser, idet den fandt, at der var tale om betegnelser, der kunne lede tankerne hen på allerede registrerede betegnelser for et lignende produkt, hvilket gør det umuligt at opfylde betingelserne for registrering som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1151/2012.
–
På linje hermed er det Kommissionens opfattelse, at de anvendte betegnelser i de tre ansøgninger om beskyttet geografisk betegnelse er blevet anvendt i handelssprog eller i daglig sprogbrug i strid med artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1151/2012. Ansøgningerne opfylder således ikke de betingelser for registrering, som er fastsat i den nævnte forordnings artikel 7, stk. 1, litra a).
71.
Kommissionens argumentation, som Retten tilsluttede sig i den appellerede dom, forekommer mig at være korrekt, og jeg er ikke enig i appellanternes argumenter til støtte for deres første appelanbringende.
72.
I henhold til artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1151/2012 skal en beskyttet geografisk betegnelse opfylde bestemmelserne i en varespecifikation, der blandt andre elementer mindst omfatter »den betegnelse, der skal beskyttes som oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, således som den anvendes både i handelssprog og i daglig sprogbrug og kun på de sprog, som bruges eller tidligere blev brugt til at beskrive det bestemte produkt i det afgrænsede geografiske område«.
73.
Jeg har allerede gjort rede for, at det i det europæiske stadium af proceduren for registrering af en beskyttet geografisk betegnelse tilkommer Kommissionen at afvise ansøgningen, såfremt de nødvendige betingelser ikke er opfyldt. En af disse betingelser er, at varespecifikationen skal indeholde en betegnelse på produktet, som lovligt kan anvendes i handelen.
74.
Anvendelsen af en betegnelse er ulovlig, når den tilsidesætter beskyttelsen mod antydning som fastsat i artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1151/2012. Det fremgår af denne bestemmelse, at »[r]egistrerede betegnelser beskyttes mod […] enhver uretmæssig anvendelse, efterligning eller antydning, selv om produkternes eller tjenesteydelsernes virkelige oprindelse er angivet […]«.
75.
Som det med rette blev bemærket i den appellerede dom (præmis 36 og 37), ville en tilladelse til registrering af en beskyttet geografisk betegnelse, som antyder en betegnelse, der allerede er registreret som beskyttet oprindelsesbetegnelse, fratage den beskyttelse, der er fastsat i artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1151/2012, sin effektive virkning. Når først den pågældende betegnelse er registreret som beskyttet geografisk betegnelse, vil den betegnelse, der forud herfor er registreret som beskyttet oprindelsesbetegnelse, ikke længere nyde den beskyttelse mod den beskyttede geografiske betegnelse, som er fastsat i den pågældende bestemmelse. Varespecifikationen i en ansøgning om registrering af en beskyttet geografisk betegnelse kan således ikke omfatte en betegnelse, der antyder betegnelsen på en tidligere registreret beskyttet oprindelsesbetegnelse.
76.
Appellanterne har gjort gældende, at det tilkommer de nationale myndigheder, og ikke Kommissionen, at efterprøve tilsidesættelser af artikel 13 i forordning nr. 1151/2012. Jeg deler ikke dette standpunkt, eftersom følgende forhold efter min opfattelse gør sig gældende:
–
Artikel 13, stk. 3, i forordning nr. 1151/2012 fastsætter blot, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at hindre eller standse ulovlig anvendelse af beskyttede oprindelsesbetegnelser eller beskyttede geografiske betegnelser, hvilket omfatter et forbud mod betegnelser, der antyder disse (
41
).
–
Der er imidlertid intet i denne bestemmelse, som er til hinder for, at Kommissionen forbyder brugen af betegnelser, der antyder tidligere registrerede betegnelser.
–
Kommissionen skal gribe ind over for antydninger for at forhindre misbrug af beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, ikke kun i købernes interesse, men også i producenternes, som har gjort en indsats for at sikre den kvalitet, der forventes af de produkter, som lovligt bærer sådanne betegnelser (
42
).
–
Denne fortolkning stemmer overens med 19. betragtning til forordning nr. 1151/2012: Sikring af en ensartet beskyttelse i hele Unionen af intellektuelle ejendomsrettigheder vedrørende beskyttede betegnelser er en prioritet.
77.
Domstolen har fastslået, »at ordningen for beskyttelse af beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser i det væsentlige har til formål at sikre forbrugerne, at landbrugsprodukter med en registreret betegnelse på grund af deres oprindelse fra et bestemt geografisk område har visse særlige kendetegn og følgelig i kraft af deres geografiske oprindelse tilbyder en kvalitetsgaranti, med det formål at gøre det muligt for erhvervsdrivende inden for landbruget, som har påtaget sig at gøre en reel indsats for at fremstille kvalitetsprodukter, at opnå bedre indtægter, og hindre tredjemand i at misbruge det renommé, som følger af produkternes kvalitet« (
43
).
78.
Forbuddet mod antydning i artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1151/2012 sigter mod at hindre, at andre producenter utilbørligt udnytter omdømmet for allerede registrerede beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser.
79.
Efter Domstolens opfattelse »omfatter begrebet »antydning« det tilfælde, hvor det udtryk, der anvendes som betegnelse for et produkt, omfatter en del af en beskyttet geografisk betegnelse, således at forbrugeren, når denne ser det pågældende produkts navn, føres til at tænke på den vare, som betegnelsen gælder for« (
44
). Det væsentlige er, at forbrugeren skaber en tilstrækkelig direkte og entydig forbindelse mellem det begreb, der anvendes til at betegne det omhandlede produkt, og den beskyttede geografiske betegnelse.
80.
Retspraksis vedrørende udtrykket »antydning« (
45
) er hovedsageligt blevet skabt i forbindelse med behandlingen af anmodninger om præjudiciel afgørelse på området for varemærker og betegnelser, der er beskyttet ved hjælp af beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser. Mindre hyppige er afgørelser i appelsager til prøvelse af Rettens domme vedrørende fortolkningen (og anvendelsen) af dette udtryk.
81.
Domstolen har således fastslået, at Rettens bedømmelser, hvorved den accepterer eller afviser, at et nyt tegn med fornødent særpræg (i givet fald en ansøgning om beskyttet oprindelsesbetegnelse eller beskyttet geografisk betegnelse) antyder en allerede beskyttet betegnelse, er »af faktisk art«, og i princippet ikke kan anfægtes i en appelsag (
46
).
82.
På denne baggrund er der ikke grundlag for at give medhold i appellanternes kritik af, at Retten tilsluttede sig Kommissionens standpunkt med hensyn til, at der forelå antydning i den foreliggende sag. Der er tale om et faktisk spørgsmål, hvorom Retten har det sidste ord, og som ikke kan gøres til genstand for appel.
83.
Såfremt Domstolen måtte fastslå, at bedømmelsen af dette spørgsmål kan prøves i en appelsag, er jeg enig med Retten i, at den antydning, der lå til grund for den anfægtede afgørelse, har fundet sted.
84.
De omtvistede betegnelser, der har været anvendt i handelen siden 2015, henviser til det samme geografiske område (øen Korsika) som de beskyttede oprindelsesbetegnelser. Syntagmet »Île de Beauté« er et almindeligt udtryk, som for en fransk forbruger leder tankerne hen på øen Korsika (
47
). Selv om betegnelserne ikke er helt eller delvist enslydende (
48
), er der synonymi, og det kan ikke udelukkes, at der er tale om antydning, hvilket ikke kræver fonetisk lighed.
85.
Forskellen i kvalitet mellem de produkter, for hvilke der ansøges om registrering som beskyttet geografisk betegnelse, og dem, der allerede er omfattet af en beskyttet oprindelsesbetegnelse, fremgår ikke af mærkningen og er kun kendt af et særligt informeret publikum. Disse forskelle peger i retning af en ringere kvalitet af de produkter, der er omfattet af de beskyttede geografiske betegnelser, samt en svagere forbindelse til produktionsområdet (
49
). Forbrugernes opfattelse er ikke tilstrækkelig til at fastslå, at de beskyttede geografiske betegnelser, hvis registrering der ansøges om, har selvstændig karakter i forhold til de registrerede beskyttede oprindelsesbetegnelser uden støtte i objektive studier og undersøgelser (
50
).
86.
Endelig har appellanterne gjort gældende, at den appellerede dom er til hinder for, at betegnelser af forskellig art for ensartede varer fra samme geografiske område kan eksistere side om side.
87.
Om end Retten ikke udtrykkeligt tog stilling til dette argument i den appellerede dom, analyserede den forskellige tilfælde af sameksistens mellem beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (
51
), og der forekommer mig ikke at være begået nogen retlige fejl i dens ræsonnement vedrørende dette spørgsmål. De eksempler på sameksistens mellem beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, som appellanterne har henvist til, blev godtaget i henhold til retsforskrifter, som i mellemtiden er blevet ophævet (den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Corse/Vin de Corse« og den beskyttede geografiske betegnelse »Île de Beauté«), eller som var gældende, inden Unionens ordning for beskyttelse af geografiske betegnelser trådte i kraft (den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Aceto balsamico tradizionale di Modena« og den beskyttede geografiske betegnelse »Aceto Balsamico di Modena«).
88.
Under ordningen i forordning nr. 1151/2012 skal sameksistensen af to ensartede betegnelser for de samme produkter og på det samme geografiske område som udgangspunkt afvises, eftersom en senere beskyttet geografisk betegnelse vil forringe den beskyttelse, som den eksisterende beskyttede oprindelsesbetegnelse nyder i henhold til denne forordning, og dermed svække dens omdømme.
89.
Kort sagt bør det første appelanbringende ligeledes forkastes.
VII. Sagsomkostninger
90.
Eftersom dette forslag til afgørelse alene vedrører to af appelanbringenderne, og ikke de øvrige, er det ikke muligt for mig at tage stilling til, om appellanterne skal tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
VIII. Forslag til afgørelse
91.
Jeg foreslår således, at Domstolen forkaster det første og det andet appelanbringende i den iværksatte appel til prøvelse af Rettens dom af 12. juli 2023, Cunsorziu di i Salamaghji Corsi – Consortium des Charcutiers Corses m.fl. mod Kommissionen (T-34/22, EU:T:2023:386).
(
1
) – Originalsprog: spansk.
(
2
) – Dommen i sagen Cunsorziu di i Salamaghji Corsi – Consortium des Charcutiers Corses m.fl. mod Kommissionen (T-34/22, EU:T:2023:386, herefter »den appellerede dom«).
(
3
) – Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 26.10.2021 om afvisning af tre ansøgninger om beskyttelse af en betegnelse som en beskyttet geografisk betegnelse, jf. artikel 52, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (»Jambon sec de l’Île de Beauté« (BGB), »Lonzo de l’Île de Beauté« (BGB), »Coppa de l’Île de Beauté« (BGB)) (EUT 2021, L 383, s. 1, herefter »den anfægtede afgørelse«).
(
4
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21.11.2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (EUT 2012, L 343, s. 1).
(
5
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 11.4.2024 om geografiske betegnelser for vin, spiritus og landbrugsprodukter samt garanterede traditionelle specialiteter og fakultative kvalitetsudtryk for landbrugsprodukter, om ændring af forordning (EU) nr. 1308/2013, (EU) 2019/787 og (EU) 2019/1753 og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1151/2012 (EUT L, 2024/1143).
(
6
) – EU’s register over geografiske betegnelser hedder eAmbrosia og findes på https://ec.europa.eu/agriculture/eambrosia/geographical-indications-register/. eAmbrosia er et officielt register over betegnelser på landbrugsprodukter og fødevarer, vin og spiritus, som er beskyttede i hele EU. Registret giver direkte adgang til oplysninger om alle registrerede geografiske betegnelser, herunder retlige beskyttelsesinstrumenter og varespecifikationer.
(
7
) – Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 580/2014 af 28.5.2014 om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Lonzo de Corse/Lonzo de Corse – Lonzu (BOB)) (EUT 2014, L 160, s. 21), Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 581/2014 af 28.5.2014 om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Jambon sec de Corse/Jambon sec de Corse – Prisuttu (BOB)) (EUT 2014, L 160, s. 23) og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 582/2014 af 28.5.2014 om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Coppa de Corse/Coppa de Corse – Coppa di Corsica (BOB)) (EUT 2014, L 160, s. 25).
(
8
) – »Salameria Corsa« er den sammenslutning, der varetager interesserne for producenterne af korsikansk charcuteri, som er omfattet af de beskyttede oprindelsesbetegnelser, der blev registreret i 2014. Herefter »sammenslutningen, som forvalter de beskyttede oprindelsesbetegnelser«.
(
9
) – Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2023/1546 af 26.7.2023 om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (»Pancetta de l’Île de Beauté/Panzetta de l’Île de Beauté« (BGB), »Saucisson sec de l’Île de Beauté/Salciccia de l’Île de Beauté« (BGB), »Bulagna de l’Île de Beauté« (BGB) og »Figatelli de l’Île de Beauté/Figatellu de l’Île de Beauté« (BGB)) (EUT 2023, L 188, s. 24).
(
10
) – Den appellerede doms præmis 40.
(
11
) – Den appellerede doms præmis 59-61.
(
12
) – Appellanterne har koncentreret deres kritik om den appellerede doms præmis 41-61.
(
13
) – Gengivet i punkt 6 i dette forslag til afgørelse.
(
14
) – Denne procedure finder ligeledes anvendelse i forbindelse med væsentlige ændringer af varespecifikationen for den beskyttede geografiske betegnelse og ved annullering af registreringen.
(
15
) – Artikel 49, stk. 2, i forordning nr. 1151/2012.
(
16
) – Artikel 49, stk. 3, i forordning nr. 1151/2012.
(
17
) – Artikel 49, stk. 4, første og tredje afsnit, i forordning nr. 1151/2012.
(
18
) – Artikel 49, stk. 4, andet afsnit, i forordning nr. 1151/2012.
(
19
) – Dvs. indsigelser modtaget fra en fysisk eller juridisk person, som lovligt har markedsført de pågældende produkter ved hjælp af de pågældende betegnelser uafbrudt i mindst fem år forud herfor (artikel 49, stk. 4, første afsnit, i forordning nr. 1151/2012).
(
20
) – Artikel 49, stk. 5, i forordning nr. 1151/2012.
(
21
) – Artikel 52, stk. 1, i forordning nr. 1151/2012.
(
22
) – Artikel 50, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1151/2012.
(
23
) – Artikel 51, stk. 1, fjerde afsnit, i forordning nr. 1151/2012.
(
24
) – Meddelelsen om indsigelse skal ledsages af en begrundet indsigelse, hvis antagelighed kontrolleres af Kommissionen. Hvis Kommissionen finder, at indsigelsen kan antages, opfordrer den myndigheden eller den person, der har rejst indsigelsen, samt den nationale myndighed, der har indgivet ansøgningen, til at indlede konsultationer i et rimeligt tidsrum på højst tre måneder (artikel 51, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1151/2012).
(
25
) – Artikel 52, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1151/2012.
(
26
) – Artikel 52, stk. 4, i forordning nr. 1151/2012.
(
27
) – Jf. navnlig dom af 19.12.2018, Berlusconi og Fininvest (C-219/17, EU:C:2018:1023), og af 3.12.2019, Iccrea Banca, (C-414/18, EU:C:2019:1036), samt forslag til afgørelse af 27.6.2018 (C-219/17, EU:C:2018:502) og af 9.7.2019 (C-414/18, EU:C:2019:574), som jeg fremsatte i de pågældende sager. Jf. ligeledes C. Christina Eckes, R. D’Ambrosio, »Composite administrative procedures in the European Union«, Legal Working Paper Series, nr. 20, november 2020, og V. Di Bucci, »Procedural and judicial implications of composite procedures in the banking union«, i C. Zilioli, K.-P. Wojcik, Judicial Review in the European Banking Union, Edward Elgar, 2021, s. 114-129.
(
28
) – Dom af 29.1.2020, GAEC Jeanningros (C-785/18, EU:C:2020:46, herefter »GAEC Jeanningros-dommen«, præmis 23-27). Jf. ligeledes dom af 6.12.2001, Carl Kühne m.fl. (C-269/99, EU:C:2001:659), og af 2.7.2009, Bavaria og Bavaria Italia (C-343/07, EU:C:2009:415).
(
29
) – Dom af 15.4.2021, Hengstenberg (C-53/20, EU:C:2021:279, præmis 37, med henvisning til GAEC Jeanningros-dommen, præmis 24).
(
30
) – Medlemsstaterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte en midlertidig national beskyttelse af de beskyttede geografiske betegnelser, som er begrænset til deres nationale område, og som løber fra afslutningen på det nationale stadium af registreringsproceduren og frem til det tidspunkt, hvor Kommissionen træffer afgørelse vedrørende ansøgningen. Dette forhold afspejler den nationale myndigheds kontrol med det nationale stadium af disse sammensatte procedurer.
(
31
) – GAEC Jeanningros-dommen, præmis 31 og 37. Jf. bemærkningen vedrørende denne retspraksis i F. Brito Bastos, »Judicial Annulment of National Preparatory Acts and the Effects on Final Union Administrative Decisions: Comments on the Judgment of 29 January 2020, Case C-785/18 Jeanningros EU:C:2020:46«, Review of European Administrative Law, 2021, nr. 2, s. 109-117.
(
32
) – 58. betragtning til forordning nr. 1151/2012.
(
33
) – Hvilket indebærer, at Kommissionen behandler grænseoverskridende indsigelser i henhold til proceduren i artikel 51 i forordning nr. 1151/2012.
(
34
) – Den appellerede doms præmis 59.
(
35
) – Dom af 6.12.2001, Carl Kühne m.fl. (C-269/99, EU:C:2001:659, præmis 57 og 58), og af 2.7.2009, Bavaria og Bavaria Italia (C-343/07, EU:C:2009:415, præmis 70 og 71).
(
36
) – Den appellerede doms præmis 44.
(
37
) – Som jeg allerede har bemærket, afviste Kommissionen alene tre af de syv ansøgninger om en beskyttet geografisk betegnelse, som de franske myndigheder havde indgivet.
(
38
) – Kommissionen har endvidere den samlede beslutningskompetence i forbindelse med ansøgninger om registrering af beskyttede geografiske betegnelser fra tredjelande, for hvilke der ikke findes noget nationalt stadium af registreringsproceduren (artikel 49, stk. 5, i forordning nr. 1151/2012).
(
39
) – Jf. 13. og 16. betragtning til gennemførelsesafgørelse 2021/1879. Ved dom af 19.12.2019 (vedrørende betegnelsen »Jambon sec de l’Île de Beauté« (beskyttet geografisk betegnelse)) og to domme af 13.2.2020 (vedrørende henholdsvis betegnelserne »Coppa de l’Île de Beauté« (beskyttet geografisk betegnelse) og »Lonzo de l’Île de Beauté« (beskyttet geografisk betegnelse)) forkastede Conseil d’État (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) de tre søgsmål, der var anlagt af sammenslutningen, som forvalter de beskyttede oprindelsesbetegnelser, og tilsluttede sig de franske myndigheders argumenter for at registrere disse betegnelser som beskyttede geografiske betegnelser.
(
40
) – De franske myndigheder bemærkede, at der fandtes lignende tilfælde af lignende betegnelser med henvisning til det samme geografiske område: de registrerede vinbetegnelser »Île de Beauté« (beskyttet oprindelsesbetegnelse) og »Corse« (beskyttet geografisk betegnelse), som er synonymer og vedrører samme geografiske område, og de registrerede landbrugsbetegnelser »Aceto balsamico tradizionale di Modena« (beskyttet oprindelsesbetegnelse) og »Aceto Balsamico di Modena« (beskyttet geografisk betegnelse), som næsten er helt enslydende.
(
41
) – Jf. dom af 14.7.2022, Kommissionen mod Danmark (AOP Feta) (C-159/20, EU:C:2022:561), hvori det blev fastslået, at Kongeriget Danmark havde undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 3, i forordning nr. 1151/2012 ved at undlade at hindre eller standse danske mejeriers anvendelse af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »feta« til at betegne ost, der ikke opfylder varespecifikationen for denne beskyttede oprindelsesbetegnelse.
(
42
) – Dom af 15.4.2021, Hengstenberg (C-53/20, EU:2021:279), præmis 43, og af 7.6.2018, Scotch Whisky Association (C-44/17, EU:C:2018:415, præmis 38).
(
43
) – Dom af 17.12.2020, Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier (C-490/19, EU:C:2020:1043, præmis 35), af 9.9.2021, Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne (C-783/19, EU:C:2021:713, præmis 49), og af 14.7.2022, Kommissionen mod Danmark (AOP Feta) (C-159/20, EU:C:2022:561, præmis 56).
(
44
) – Dom af 9.9.2021, Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne (C-783/19, EU:C:2021:713, præmis 55), af 17.12.2020, Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier (C-490/19, EU:C:2020:1043, præmis 26), og af 7.6.2018, Scotch Whisky Association (C-44/17, EU:C:2018:415, præmis 44).
(
45
) – Jf. bl.a. dom af 7.6.2018, Scotch Whisky Association (C-44/17, EU:C:2018:415, præmis 45, 51 og 53), af 17.12.2020, Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier (C-490/19, EU:C:2020:1043, præmis 26), og af 9.9.2021, Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne (C-783/19, EU:C:2021:713, præmis 58-60).
(
46
) – Dom af 14.9.2017, EUIPO mod Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (C-56/16 P, EU:C:2017:693, præmis 126).
(
47
) – I niende betragtning til den anfægtede afgørelse bemærkes det, at anvendelsen af udtrykket »Île de Beauté« som en betegnelse for Korsika er en meget udbredt anvendelse på især turiststeder, også uden for Frankrig, og en omfangsrig litteratur bekræfter, at forbrugerne anser de to udtryk for at være synonymer, således at »Île de Beauté« forbindes med Korsika og omvendt. Jf. ligeledes den appellerede doms præmis 87, 88 og 94.
(
48
) – Artikel 6, stk. 3, i forordning nr. 1151/2012 forbyder registrering af betegnelser, der er enslydende med andre betegnelser, som allerede er optaget i eAmbrosia-registret.
(
49
) – Den appellerede doms præmis 80 og 81 samt 19. betragtning til den anfægtede afgørelse.
(
50
) – De franske myndigheder og de af Conseil d’État (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) afsagte domme henviser til en undersøgelse foretaget af Consortium des Charcutiers Corses, som blev fremlagt sammen med ansøgningerne om beskyttede geografiske betegnelser, og som omhandler forskellene mellem de produkter, der er omfattet af disse ansøgninger, og de produkter, der er beskyttede af beskyttede oprindelsesbetegnelser. I den appellerede dom (præmis 82) henvises der til en anden undersøgelse vedrørende forbrugernes opfattelse af forskellene mellem beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser for korsikanske pølser, som blev fremlagt af samme konsortium, og som blev gennemført på dets foranledning i maj 2021, men som de franske myndigheder ikke havde mulighed for at tage i betragtning. I Rettens analyse af undersøgelsens indhold (der som udgangspunkt ikke kan gøres til genstand for appel, eftersom der er tale om bedømmelse af et bevis) blev det afvist, at det skulle være muligt at udlede af undersøgelsen, at en bestemt procentdel af forbrugerne er bekendt med sådanne forskelle.
(
51
) – Den appellerede doms præmis 100-108.