62001CC0221_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1. I denne sag, der er anlagt i henhold til artikel 226 EF, har Kommissionen nedlagt påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne, særligt artikel 7, stk. 5, artikel 9, stk. 3, og artikel 14, stk. 1 og 2, idet det ikke har vedtaget alle de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.
Direktiv 97/33
2. Direktiv 97/33 »fastlægger regler til sikring af samtrafik mellem telenet og navnlig interoperabilitet mellem teletjenester samt til sikring af, at der stilles forsyningspligtydelser til rådighed i et miljø med fri og åben konkurrence. Direktivet vedrører harmonisering af vilkårene for fri og effektiv samtrafik mellem og adgang til offentlige telenet og -tjenester« .
3. I det følgende gengives de væsentlige bestemmelser i direktiv 97/33 til brug for sagen. De specifikke bestemmelser, som sagen vedrører, uddybes i forbindelse med de enkelte klagepunkter.
4. Direktivets artikel 3, stk. 1, pålægger medlemsstaterne at afskaffe eventuelle bestemmelser, som forhindrer godkendte teleorganisationer i at forhandle sig frem til aftaler indbyrdes. Handelsaftaler vedrørende samtrafik skal fastlægges af parterne selv i overensstemmelse med direktivet og EF-traktatens konkurrenceregler.
5. Artikel 4 bestemmer, at godkendte teleorganisationer skal have ret til og, hvis organisationer med samme status anmoder derom, også pligt til indbyrdes at forhandle sig frem til aftaler om samtrafik.
6. Artikel 5 bestemmer, at omkostningerne til forsyningspligtydelserne under visse omstændigheder kan fordeles mellem teleorganisationerne.
7. Artikel 7 fastsætter en række principper for samtrafiktakster og omkostningsberegningssystemer, der skal anvendes på teleorganisationer med en stærk markedsposition, jf. artikel 4, stk. 3.
8. Artikel 9 fastlægger de nationale tilsynsmyndigheders almindelige ansvar.
9. Artikel 10 fastsætter en række væsentlige krav til samtrafik. Kravene vedrører netdriftens sikkerhed, opretholdelse af nettets enhed, tjenesters interoperabilitet og databeskyttelse.
10. Ifølge artikel 12 skal medlemsstaterne sikre, at der er tilstrækkelige numre og nummergrupper til rådighed for alle offentlige teletjenester.
11. Artikel 14 bestemmer, at oplysninger, der er nærmere angivet i visse af direktivets artikler, skal offentliggøres eller efter anmodning stilles til rådighed for interesserede parter.
12. Artikel 23 bestemmer, at medlemsstaterne, senest den 31. december 1997, skulle sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet og straks underrette Kommissionen herom.
Den administrative procedure
13. Ved skrivelse af 13. januar 1998 underrettede de belgiske myndigheder Kommissionen om lov af 19. december 1997, som skulle gennemføre direktiv 97/33.
14. Den 6. august 1998 fremsendte Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) en åbningsskrivelse, hvori den underrettede de belgiske myndigheder om, at de anmeldte foranstaltninger ikke gennemførte alle bestemmelserne i direktiv 97/33 tilfredsstillende.
15. Ved skrivelse af 8. september 1998 meddelte de belgiske myndigheder Kommissionen, at der var blevet vedtaget supplerende lovbestemmelser til gennemførelse af direktivet. Ved skrivelse af 12. oktober 1998 besvarede de belgiske myndigheder åbningsskrivelsen.
16. Da Kommissionen fortsat fandt, at Kongeriget Belgien ikke havde gennemført direktivet tilfredsstillende, fremsatte den den 15. april 1999 i henhold til EF-traktatens artikel 169 en begrundet udtalelse over for Kongeriget Belgien, hvori Kommissionen konstaterede, at de belgiske lovbestemmelser efter dens opfattelse ikke respekterede visse nærmere angivne direktivbestemmelser.
17. Ved skrivelser af 26. april 1999, 21. juni 1999 (der besvarede den begrundede udtalelse), 18. oktober 1999 og 10. december 1999 underrettede de belgiske myndigheder Kommissionen om, at der var blevet vedtaget supplerende lovbestemmelser.
18. Selv om lovbestemmelserne til dels besvarede Kommissionens klagepunkter, fastholdt Kommissionen, at direktiv 97/33 fortsat var utilstrækkeligt gennemført, særligt for så vidt angår artikel 7, stk. 5, artikel 9, stk. 3, og artikel 14, stk. 1 og 2. Kommissionen besluttede derfor at anlægge denne sag.
Klagepunktet vedrørende direktivets artikel 7, stk. 5
19. Artikel 7 har overskriften »Principper for samtrafiktakster og omkostningsberegningssystemer«. Bestemmelsen finder anvendelse på de organisationer, som ifølge de nationale tilsynsmyndigheders anmeldelse har en stærk markedsposition.
20. Artikel 7, stk. 5, pålægger Kommissionen at udarbejde henstillinger om omkostningsberegningssystemer og opsplitning af regnskaberne i forbindelse med samtrafik. De to sidste punktummer i andet afsnit bestemmer bl.a.:
»Det kontrolleres af den nationale tilsynsmyndighed eller en anden kompetent instans [...] at omkostningsberegningen sker efter de fastsatte regler. En gang om året offentliggøres en erklæring om, hvorvidt reglerne er blevet overholdt.«
21. Kommissionen har gjort gældende, at de belgiske bestemmelser ikke indeholder nogen mekanisme til kontrol af, om omkostningsberegningssystemet er blevet overholdt, eller af, om der er offentliggjort en erklæring om, hvorvidt reglerne er blevet overholdt.
22. I svarskriftet har den belgiske regering henvist til »l'arsenal législatif belge« (arsenalet af belgisk lovgivning) og citeret adskillige bestemmelser, som tildeler L'Institut belge des services postaux et des télécommunications (den nationale tilsynsmyndighed med ansvar for post- og teletjenester, herefter »IBPT«) forskellige generelle beføjelser. I duplikken har den belgiske regering imidlertid medgivet, at den nationale lovgivning ikke indeholder nogen ordning for overensstemmelseskontrol, således som direktivets artikel 7, stk. 5 foreskriver, og regeringen har oplyst Domstolen om, at den har til hensigt at udfylde denne lakune i loven ved hjælp af lovbestemmelser, der snarligt træder i kraft.
23. Under disse omstændigheder bør Kommissionens påstand tages til følge på dette punkt.
Direktivets artikel 9, stk. 3
24. Artikel 9 har overskriften: »De nationale tilsynsmyndigheders almindelige ansvar«.
25. I henhold til artikel 9, stk. 1, skal de nationale tilsynsmyndigheder »fremme og sikre et samtrafikniveau, der er til gavn for alle brugere, og varetage deres opgaver på en måde, der giver den størst mulige økonomiske effektivitet og de størst mulige fordele for slutbrugerne«. De skal navnlig tage hensyn til et antal nærmere angivne særlige forhold, såsom at konkurrencen skal fremmes, at der er behov for en fair og behørig udvikling af et harmoniseret europæisk telekommunikationsmarked og at principperne om ikke-diskrimination (herunder lige adgang) og proportionalitet skal sikres.
26. Artikel 9, stk. 3, første afsnit, har følgende ordlyd:
»For at opfylde de i stk. 1 omhandlede mål har de nationale tilsynsmyndigheder ret og, hvis en af parterne anmoder om det, tillige pligt til at gribe ind for at angive forhold, som samtrafikaftaler skal omfatte, eller fastlægge særlige bestemmelser, som en eller flere parter i en sådan aftale skal overholde. De nationale tilsynsmyndigheder kan undtagelsesvis forlange, at der foretages ændringer i samtrafikaftaler, som allerede er indgået, hvis dette er nødvendigt for at sikre reel konkurrence og/eller interoperabilitet mellem de tjenester, brugerne anvender.«
27. Kommissionen har gjort gældende, at den belgiske gennemførelseslovgivning ikke giver de nationale tilsynsmyndigheder »ret [...] til at gribe ind« i forhandlingerne som fastsat i ovennævnte bestemmelse.
28. Den belgiske regering har heroverfor først henvist til to bestemmelser af generel karakter i lov af 21. marts 1991 . Lovens artikel 75, stk. 3, bestemmer, at IBPT »varetager den generelle overvågning og kontrol« med hensyn til visse af lovens bestemmelser. Lovens artikel 79a, stk. 1, præciserer, at med henblik på at udføre de opgaver, som den er blevet tillagt, kan IBPT »indhente alle nødvendige oplysninger hos virksomheder og sammenslutninger af virksomheder«. Ifølge den belgiske regering giver disse bestemmelser den nationale tilsynsmyndighed en generel ret til at gribe ind, såfremt en lovbestemt forpligtelse eller de generelle formål i henhold til gennemførelseslovgivningen ikke overholdes.
29. Den belgiske regering har endvidere henvist til de supplerende lovbestemmelser, som den i svaret på den begrundede udtalelse omtalte som bestemmelser til gennemførelse af direktivets artikel 9, stk. 3. Det drejer sig om følgende bestemmelser: i) artikel 109b, stk. 4 og 5, i lov af 21. marts 1991, som ændret samt ii) artikel 8 og 12 i kongelig anordning af 20. april 1999, som fastsætter frister og generelle principper for kommercielle forhandlinger, hvis formål er indgåelse af samtrafikaftaler, bestemmelser om offentliggørelse af referencesamtrafikudbud samt de betingelser, der skal fastsættes i samtrafikaftalen .
30. Artikel 109b, stk. 4, første afsnit, i lov af 21. marts 1991, som ændret, pålægger enhver organisation med en stærk markedsposition at offentliggøre et teknisk samtrafikudbud.
31. Femte og sjette afsnit i denne bestemmelse er affattet således:
»IBPT kan kræve ændringer i tekniske samtrafikudbud, såfremt det skønnes nødvendigt.
Såfremt udbydere af offentlige telenet eller -tjenester ikke har sammenkoblet deres telenet eller -tjenester, selv om IBPT vurderer, at samtrafik er nødvendig af hensyn til brugerne, kan IBPT forlange, at samtrafik etableres. I så tilfælde fastsætter IBPT betingelserne for samtrafik med forbehold af parternes ret til at indgå aftaler i henhold til stk. 5 i nærværende bestemmelse.«
32. Artikel 109b, stk. 5, andet afsnit, er affattet således:
»Såfremt det er nødvendigt for at sikre lige konkurrencevilkår eller interoperabilitet, kan IBPT forlange, at der foretages ændringer i samtrafikaftaler, som allerede er indgået.«
33. Kongelig anordning af 20. april 1999 vedrører de kommercielle forhandlinger om samtrafik. Anordningens artikel 8 bestemmer, at såfremt parterne ved udløbet af den frist, der er fastsat i foregående artikel, ikke er nået til enighed, kan de sammen eller hver for sig anmode om, at »Chambre pour l'interconnexion, l'accès spécial et les utilisations partagées« (Kontoret for samtrafik, særlig adgang og fælles anvendelse) griber ind. Artikel 12 bestemmer, at såfremt parterne ikke indgår en samtrafikaftale, skal den part, til hvem ansøgningen om samtrafik er rettet, udarbejde et samtrafikudbud; IBPT kan beslutte at ændre dette samtrafikudbud med henblik på at få parterne til at indgå en aftale.
34. Kommissionen finder ikke, at ovennævnte bestemmelser giver tilsynsmyndighederne »ret til at gribe ind« i forhandlingerne, som påkrævet i direktivets artikel 9, stk. 3.
35. Jeg kan tiltræde Kommissionens opfattelse på dette punkt. Det fremgår af ordlyden af artikel 9, stk. 3, at de nationale tilsynsmyndigheder skal have beføjelse til at gribe ind i de forhandlinger, der fører til en samtrafikaftale . Fællesskabslovgiver har klart haft til hensigt, at denne mulighed skulle bestå uafhængigt af beføjelsen til at forlange, at der foretages ændringer i samtrafikaftaler, som allerede er indgået. Den nationale lovgivning, som den belgiske regering har påberåbt sig, synes imidlertid at tildele IBPT enten en meget generel tilsynsbeføjelse - der efter min opfattelse ikke kan betragtes som en tilstrækkelig gennemførelse af en særlig ret til at gribe ind i kommercielle forhandlinger - eller en særlig ret til at gribe ind på områder, som ikke svarer præcist til dem, der er omhandlet i direktivets artikel 9, stk. 3.
36. I særdeleshed vedrører artikel 109b, stk. 5, andet afsnit, som Kommissionen har anført, kun samtrafikaftaler, der allerede er indgået, og bestemmelsen giver ikke myndighederne ret til at gribe ind i de forhandlinger, der fører til en samtrafikaftale. Artikel 109b, stk. 4, omhandler alene forpligtelsen i belgisk ret for organisationer med en stærk markedsposition til at offentliggøre et »referencesamtrafikudbud« - påkrævet i henhold til direktivets artikel 9, stk. 3 - der skal danne grundlag for de efterfølgende forhandlinger. Det er dette referencesamtrafikudbud, som IBPT kan forlange ændret. Imidlertid svarer en sådan ret ikke til en ret for IBPT til at gribe ind i en enhver forhandling om samtrafikaftaler. Artikel 8 i kongelig anordning af 20. april 1999 finder kun anvendelse, såfremt parterne anmoder om, at [myndighederne] griber ind, og hvad angår artikel 12 finder denne bestemmelse kun anvendelse, såfremt det ikke er lykkedes parterne at indgå en samtrafikaftale.
37. Den belgiske regering synes i duplikken at have medgivet, at de belgiske lovbestemmelser ikke udgør en tilstrækkelig gennemførelse af direktivets artikel 9, stk. 3. Regeringen har vedlagt et forslag til kongelig anordning til ændring af kongelig anordning af 20. april 1999. Forslaget indeholder en ny artikel 7a, der ifølge regeringen ordret gengiver direktivets ordlyd.
38. Under disse omstændigheder bør Kommissionens påstand på dette punkt tages til følge.
Direktivets artikel 14, stk. 1 og 2
39. Artikel 14 med overskriften »Offentliggørelse af og adgang til oplysninger« bestemmer bl.a.:
»1. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at der offentliggøres ajourførte oplysninger om de forhold, der er angivet i artikel 7, stk. 3, artikel 9, stk. 2, artikel 10 og artikel 12, stk. 4, så interesserede parter har let adgang til disse oplysninger. Det angives i den pågældende medlemsstats officielle tidende, hvordan oplysningerne offentliggøres.
2. De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at der efter anmodning og inden for normal arbejdstid er gratis adgang til offentlig indsigt i ajourførte oplysninger om de forhold, der er angivet i artikel 4, stk. 1, artikel 5, stk. 3 og 5, artikel 6, litra c), og artikel 9, stk. 3. Det angives i den pågældende medlemsstats officielle tidende, hvor og hvornår man kan få adgang til oplysningerne.«
40. Kommissionen har i stævningen gjort gældende, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til i) artikel 14, stk. 1, sammenholdt med artikel 7, stk. 3, artikel 9, stk. 2, artikel 10 og artikel 12, stk. 4, og ii) artikel 14, stk. 2, sammenholdt med artikel 9, stk. 3.
41. I replikken har Kommissionen, i lyset af den belgiske regerings forklaringer i svarskriftet, accepteret situationen som tilfredsstillende for så vidt angår artikel 7, stk. 3, og artikel 9, stk. 3. Derimod har Kommissionen opretholdt sit klagepunkt for så vidt angår artikel 9, stk. 2, artikel 10 og artikel 12, stk. 4, der ikke blev omtalt i svarskriftet.
Direktivets artikel 9, stk. 2
42. Direktivets artikel 9, stk. 2, bestemmer:
»De generelle bestemmelser, som den nationale tilsynsmyndighed på forhånd opstiller, offentliggøres i henhold til artikel 14, stk. 1.
I forbindelse med samtrafik mellem organisationer som beskrevet i bilag II, gælder det navnlig:
- at den nationale tilsynsmyndighed kan opstille ex-ante bestemmelser på de områder, der er omhandlet i bilag VII, del 1
- at den nationale tilsynsmyndighed tilskynder til, at samtrafikaftalerne også omfatter de i bilag VI, del 2, angivne forhold.«
43. I duplikken har den belgiske regering meddelt, at direktivets artikel 14, stk. 1, sammenholdt med artikel 9, stk. 2, er gennemført ved kongelig anordning af 20. april 1999, særligt ved anordningens artikel 17 til 21.
44. Artikel 17-20 i kongelig anordning af 20. april 1999 udgør afdeling 2 i anordningens kapitel II. Kapitel II har overskriften »Offentliggørelse af referencesamtrafikudbud«, og afdeling 2's overskrift er »Offentliggørelse af referenceudbud«. Artikel 17 pålægger organisationer med en stærk markedsposition at offentliggøre en meddelelse om, at IBPT har godkendt et referencesamtrafikudbud, artikel 18 bestemmer, at den pågældende offentliggørelse skal ske inden den 30. december hvert år, artikel 19 præciserer, at referencesamtrafikudbud er offentlig og gratis, og artikel 20 tilføjer, at et udbud i princippet er gyldigt i det kalenderår, der følger offentliggørelsesåret.
45. Artikel 21 i kongelig anordning af 20. april 1999 er placeret i kapitel III med overskriften »Tekniske og økonomiske betingelser«. Kapitlet omhandler de tekniske og økonomiske betingelser, der som minimum skal være fastsat i aftaler om samtrafik i medfør af artikel 109b, stk. 5, i lov af 21. marts 1991.
46. Artikel 109b, stk. 5, første afsnit, i lov af 21. marts 1991 bestemmer bl.a.:
»Samtrafik reguleres gennem en aftale mellem de berørte parter. Denne aftale skal fastsætte de tekniske og økonomiske betingelser for samtrafik. Kongen fastsætter ved anordning efter indstilling fra IBPT de tekniske og økonomiske betingelser, som en samtrafikaftale som minimum skal indeholde [...]«
47. I »Rapport au Roi«, som indleder kongelig anordning af 20. april 1999, inddeles disse betingelser stort set i tre kategorier: for det første de tekniske betingelser vedrørende telenettets infrastruktur og typen af teletjenester, der udbydes, for det andet de juridiske eller kontraktmæssige betingelser, og for det tredje de økonomiske og kommercielle betingelser. Disse betingelser er i det store og hele en gengivelse af de »andre forhold, hvis indføjelse i samtrafikaftaler bør fremmes«, som opregnes i del 2 i bilag VII til direktivet, der udmønter direktivets artikel 9, stk. 3, andet afsnit.
48. Kommissionen har anført, at selv om det fastsættes i artikel 17-21 i kongelig anordning af 20. april 1999, at IBPT's godkendelse af referencesamtrafikudbuddet skal offentliggøres, kræves det ikke i medfør af disse bestemmelser, at de generelle bestemmelser, som den nationale tilsynsmyndighed på forhånd opstiller, skal offentliggøres eller på anden måde bekendtgøres, som påkrævet i henhold til direktivets artikel 9, stk. 2.
49. Efter min opfattelse kan Kommissionens synspunkt tiltrædes for så vidt angår artikel 17-20 i kongelig anordning af 20. april 1999. Derimod synes artikel 21 sammenholdt med artikel 109b, stk. 5, i lov af 21. marts 1991 faktisk at opregne de generelle bestemmelser, som den nationale tilsynsmyndighed i overensstemmelse med direktivets artikel 9, stk. 2, på forhånd har opstillet.
50. I medfør af direktivets artikel 14, stk. 1, skal de nationale tilsynsmyndigheder sikre, at der offentliggøres ajourførte oplysninger om de forhold, der er angivet i artikel 9, stk. 2, »så interesserede parter har let adgang til disse oplysninger«. Ifølge bestemmelsen skal »det angives i den pågældende medlemsstats officielle tidende, hvordan oplysningerne offentliggøres«.
51. Den belgiske regering har gjort gældende, at den har opfyldt sin forpligtelse i henhold til artikel 14, stk. 1, til at offentliggøre de pågældende oplysninger, idet den belgiske lovgivning er blevet offentliggjort i Moniteur belge.
52. Såfremt de omhandlede oplysninger - dvs. i forbindelse med det foreliggende klagepunkt de generelle betingelser, der på forhånd er fastsat af den nationale tilsynsmyndighed - offentliggøres som sådan i den pågældende medlemsstats officielle tidende, som det er tilfældet i denne sag, deler jeg den belgiske regerings opfattelse, hvorefter denne fremgangsmåde svarer til en offentliggørelse i henhold til direktivets artikel 14, stk. 1. Som den belgiske regering har påpeget, ville det være absurd at kræve en henvisning i Moniteur belge, når det er dér, oplysningerne er offentliggjort.
53. Følgelig finder jeg, at Kommissionens klagepunkt om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har gennemført direktivets artikel 14, stk. 1, jf. artikel 9, stk. 2, ikke bør tages til følge.
Direktivets artikel 10
54. Direktivets artikel 10, stk. 2, er affattet således:
»Fastlægger den nationale tilsynsmyndighed bestemmelser, som med udgangspunkt i de væsentlige krav i denne artikels litra a)-d), skal indføjes i samtrafikaftaler, skal disse bestemmelser offentliggøres som fastlagt i artikel 14, stk. 1.«
55. I duplikken har den belgiske regering henvist til sin tidligere korrespondance med Kommissionen, hvori den har anført, at direktivets artikel 14, stk. 1, jf. artikel 10, er blevet gennemført ved to kongelige anordninger af 22. juni 1998; kongelig anordning om betingelser for etablering og drift af offentlige telenet og kongelig anordning om fastsættelse af udbudsbetingelserne for taletelefonitjenesten og proceduren for meddelelse af individuelle tilladelser .
56. De kongelige anordninger indeholder begge bestemmelser, der pålægger operatører at træffe foranstaltninger i deres samtrafikaftaler for at sikre, at de væsentlige krav overholdes, særligt (i begge anordninger) driftskompatibiliteten mellem tjenester og databeskyttelsen samt (ved offentlige telenet) nettets driftssikkerhed og integritet . I præamblen henviser begge anordninger til direktivet samt til IBPT's udtalelse.
57. De to kongelige anordninger af 22. juni 1998, som således i det mindste delvis synes at være baseret på IBPT's udtalelse, kræver, at der i aftaler om samtrafik indsættes betingelser på grundlag af de væsentlige krav, og de er følgelig omfattet af anvendelsesområdet for direktivets artikel 10. I medfør af direktivets artikel 14, stk. 1, skal de nationale tilsynsmyndigheder sikre, at der offentliggøres ajourførte oplysninger om de forhold, der er angivet i artikel 9, stk. 2, »så interesserede parter har let adgang til disse oplysninger«. Ifølge bestemmelsen skal »det angives i den pågældende medlemsstats officielle tidende, hvordan oplysningerne offentliggøres«.
58. Den belgiske regering har gjort gældende, at de i direktivets artikel 10 omhandlede oplysninger fremgår af belgisk lovgivning, der allerede er blevet offentliggjort i Moniteur belge, hvorfor betingelsen i direktivets artikel 14, stk. 1, er blevet opfyldt.
59. På baggrund af ovenstående finder jeg, at dette argument er begrundet, og at Kommissionens klagepunkt om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har gennemført artikel 14, stk. 1, jf. artikel 10, derfor ikke bør tages til følge.
Direktivets artikel 12, stk. 4
60. Direktivets artikel 12, stk. 4, bestemmer:
»De nationale tilsynsmyndigheder sikrer, at de vigtigste elementer i de nationale nummereringsplaner og senere ændringer eller tilpasninger heraf offentliggøres i overensstemmelse med artikel 14, stk. 1, med de nødvendige begrænsninger af hensyn til statens sikkerhed.«
61. Den belgiske regering har gjort gældende, at denne bestemmelse er korrekt gennemført ved artikel 2, stk. 2, i kongelig anordning af 10. december 1997 om administration af nummereringsplanen, hvorefter:
»IBPT har ansvaret for at konstatere, tilføje og eventuelt ændre nummereringsplanerne inden for rammerne af kapitel tre til ni.
De vigtigste elementer, der defineres i det foregående afsnit, skal offentliggøres og stilles til rådighed af IBPT efter ansøgning. IBPT henviser til de vigtigste elementer i Moniteur belge [...]«
62. Den belgiske regering har forklaret, at det angives i »henvisningen«, der er offentliggjort i Moniteur belge, at de væsentlige elementer er offentliggjort på IBPT's hjemmeside. Ifølge den belgiske regering er der således tale om en henvisning, hvor det »angives [...], hvordan oplysningerne offentliggøres« i den forstand, hvori udtrykket anvendes i direktivets artikel 14, stk. 1.
63. Den belgiske regering har ikke desto mindre som konklusion i duplikken henvist til et udkast til kongelig anordning, der ændrer artikel 2, stk. 2, andet afsnit, i kongelig anordning af 10. december 1997, således at direktivets artikel 14, stk. 1, ordret inkorporeres i denne bestemmelse. Med ændringen vil andet afsnit, andet punktum, blive affattet således: »IBPT skal i Moniteur belge offentliggøre, hvordan de vigtigste elementer vil blive offentliggjort.«
64. Jeg erindrer om, at direktivets artikel 14, stk. 1, pålægger de nationale tilsynsmyndigheder at sikre, »at der offentliggøres ajourførte oplysninger [...] så interesserede parter har let adgang til disse oplysninger«. Der gives ingen yderligere retningslinjer for, på hvilken måde offentliggørelse skal ske, bortset fra, at det ifølge bestemmelsen skal angives i den pågældende medlemsstats officielle tidende, hvordan oplysningerne offentliggøres.
65. Selv om jeg vil medgive, at offentliggørelse via internettet svarer til »let adgang« i direktivets artikel 14, stk. 1's forstand i den moderne telesektor, fremgår det desværre ikke klart af den belgiske regerings bemærkninger i duplikken, hvad regeringen præcist mener med »henvisningen« offentliggjort i Moniteur belge, eller om der faktisk er blevet offentliggjort en henvisning til IBPT's hjemmeside. Hertil kommer, at den belgiske regering ikke har fremlagt nogle beviser for Domstolen, der peger i denne retning.
66. Under disse omstændigheder bør Kommissionens klagepunkt om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har gennemført direktivets artikel 14, stk. 1, jf. artikel 12, stk. 4, tages til følge.
Sagens omkostninger
67. Da Kommissionen har fået medhold i de fleste af sine påstande, bør det pålægges Kongeriget Belgien at betale sagens omkostninger.
Forslag til afgørelse
68. Under hensyn til det ovenfor anførte foreslår jeg Domstolen at afsige følgende dom:
»1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa- Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP principperne, idet det ikke har foretaget en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 7, stk. 5, artikel 9, stk. 3, og artikel 14, stk. 1.
2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.«