61987CC0030_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . Cour de cassation, Paris, har anmodet Domstolen om en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikler 37, 85, 86 og 90, for at Cour de cassation kan tage stilling til, dels om den franske lovgivning om kommunernes adgang til at meddele enekoncession paa "praktisk bedemandsvirksomhed", er forenelig med faellesskabsretten, dels om der i forbindelse med driften af en bedemandsvirksomhed paa grundlag af en saadan koncession kan foreligge misbrug af en dominerende stilling .
2 . Den franske lovgivning om begravelsesvaesenet, virksomhedsstrukturen i Frankrig inden for denne form for bedemandsvirksomhed samt retstvistens baggrund er i korthed fremstillet i retsmoederapporten, og jeg skal derfor ikke omtale disse forhold paa ny her . De boer imidlertid haves i erindring som baggrund for behandlingen af de praejudicielle spoergsmaal .
3 . Jeg skal alene bemaerke, at det er irrelevant for besvarelsen af spoergsmaalene i naervaerende sag, at der ved en lov af 1986 ( lov nr . 86-29 af 9 . januar 1986, artikel 31 ) - der ligger senere end de omstaendigheder, der gav anledning til hovedsagen - i et vist omfang er sket en liberalisering af reglerne om det kommunale monopol paa praktisk bedemandsvirksomhed, idet man i henhold til loven kan vaelge mellem bedemandsvirksomheden i den kommune, hvor doedsfaldet er indtruffet, virksomheden i afdoedes bopaelskommune og virksomheden i den kommune, hvor afdoede skal begraves .
4 . Jeg anser endvidere de praejudicielle spoergsmaal, som Cour de cassation, Afdelingen for Handelssager, har stillet, og som ogsaa gengives i retsmoederapporten, for bekendt .
5 . Inden jeg behandler disse spoergsmaal, skal jeg imidlertid tage stilling til den tvivl med hensyn til Domstolens kompetence, som en af parterne i hovedsagen har givet udtryk for i sit indlaeg .
1 . Domstolens kompetence
6 . a ) Sagsoegte i hovedsagen, selskabet "Pompes funèbres des régions libérées" ( herefter benaevnt "PFRL "), som hoerer til koncernen "Pompes funèbres générales" ( herefter benaevnt "PFG ") og har enekoncession paa praktisk bedemandsvirksomhed i Charleville-Mézières kommune, har gjort gaeldende, at Domstolen ikke er kompetent til at tage stilling til Cour de cassation' s spoergsmaal, og har til stoette herfor henvist til Domstolens dom af 16 . december 1981 ( sag 244/80, Foglia mod Novello, Sml . s . 3045 ).
7 . PFRL har anfoert, at der med de spoergsmaal, som er forelagt Domstolen, soeges opnaaet en besvarelse af rent akademisk interesse af et teoretisk spoergsmaal, der er uden relevans for afgoerelsen af den tvist, som foreligger for den nationale ret, og hvorunder sagsoegeren Corinne Bodson, der er tilknyttet Michel Leclerc-koncernen, har sagsoegt PRFL i anledning af, at sagsoegeren har paabegyndt praktisk bedemandsvirksomhed inden for det omraade, hvor sagsoegte har koncession .
8 . Domstolen har i dommen i sagen Foglia mod Novello fastlagt en raekke grundsaetninger om praejudiciel forelaeggelse .
9 . Efter en indledende henvisning til Domstolens praksis, hvorefter det tilkommer den nationale ret at vurdere, om det under hensyn til sagens omstaendigheder er noedvendigt at lade et praejudicielt spoergsmaal afgoere ( praemis 15 ), fastslog Domstolen imidlertid i den naevnte dom, at denne skoensmaessige befoejelse udoeves inden for rammerne af et "samarbejde" mellem den nationale ret og Domstolen med henblik paa at vaerne om lov og ret ved anvendelsen og fortolkningen af Traktaten ( praemis 16 ).
10 . I denne forbindelse udtalte Domstolen, at de problemer, der kan opstaa i forbindelse med den nationale rets udoevelse af sine skoensmaessige befoejelser, alene henhoerer under faellesskabsrettens regler ( praemis 16 ). Efter faellesskabsretten har Domstolen ikke til opgave at "udoeve responderende virksomhed vedroerende generelle eller hypotetiske spoergsmaal", men at "bidrage til justitsforvaltningen i medlemsstaterne ". Domstolen maatte derfor fastslaa, at den savner kompetence til at besvare "fortolkningsspoergsmaal, der stilles i forbindelse med processuelle arrangementer, som parterne har konstrueret med henblik paa at formaa Domstolen til at tage stilling til naermere bestemte problemer i faellesskabsretten, og som ikke er udtryk for et objektivt behov i forbindelse med loesningen af en retstvist" ( praemis 18 ).
11 . I henhold til den naevnte retspraksis maa proceduren i EOEF-Traktatens artikel 177 saaledes ikke anvendes til andre formaal end dem, hvortil den er beregnet ( praemis 18 ).
12 . Under saadanne omstaendigheder maa Domstolen - som det var tilfaeldet i sagen Foglia mod Novello - undersoege de saerlige forhold, der ligger til grund for hovedsagen, med henblik paa at efterproeve sin egen kompetence ( praemis 21 ).
13 . Naervaerende sag er efter min opfattelse ikke et tilfaelde af den naevnte art . Den sag, der verserer for de nationale domstole, er paa ingen maade en retstvist, som parterne har arrangeret for at opnaa, at Domstolen tager stilling til et faellesskabsretligt spoergsmaal, der er uden sammenhaeng med den konkrete retstvist . Som det fremgaar af de oplysninger, der er meddelt af den forelaeggende ret, er sagen for de nationale instanser tvaertimod fremkaldt af en interessekonflikt, mellem to regulaere modparter, inden for rammerne af de nationale retsregler, der finder anvendelse .
14 . En af parterne har paaberaabt sig en raekke bestemmelser i faellesskabsretten, og Cour de cassation har handlet inden for sine befoejelser og varetaget sin opgave i henhold til faellesskabsretten ved at forelaegge sagen for Domstolen . Spoergsmaalet skal herefter i det hele bedoemmes paa grundlag af Domstolens praksis, i henhold til hvilken det under "normale" omstaendigheder paahviler den nationale ret, "som alene har direkte kendskab til sagens faktiske omstaendigheder og til de af parterne fremfoerte argumenter, og som har ansvaret for den afgoerelse, der skal traeffes, under fuldt kendskab til sagen at bedoemme, om de retsspoergsmaal, som den for retten indbragte tvist giver anledning til, er relevante, og om en praejudiciel afgoerelse er noedvendig, for at retten kan afsige dom" ( 1 ).
15 . Paa dette punkt er der saaledes ingen tvivl om, at Domstolen er kompetent til at besvare de stillede spoergsmaal .
16 . Jeg vil hermed ikke afvise, at det med henblik paa besvarelsen af de stillede spoergsmaal er noedvendigt - som det vil fremgaa senere - at inddrage faellesskabsbestemmelserne om Domstolens kompetence i henhold til artikel 177 .
17 . b ) Sagsoegeren i hovedsagen har til stoette for, at det praejudicielle spoergsmaal er overfloedigt, endvidere anfoert, at det er stillet under en sag om foreloebige retsmidler, hvor der under alle omstaendigheder ikke tages stilling til sagens realitet . Sagsoegeren har i denne forbindelse henvist til dommen af 27 . oktober 1982 i de forenede sager 35 og 36/82 ( Morson og Jhanjan, Sml . s . 3723 ).
18 . I denne dom fastslog Domstolen imidlertid, at en national domstol, hvis afgoerelser i henhold til national ret ikke kan appelleres, ikke har pligt til at forelaegge Domstolen et spoergsmaal om en bestemmelses fortolkning eller gyldighed, naar spoergsmaalet rejses under en sag om foreloebige retsmidler, og den afgoerelse, der skal traeffes, ikke er bindende for den retsinstans, for hvilken hovedsagen derefter indbringes . Dette gaelder dog kun, hvis hver af parterne kan anlaegge eller begaere anlagt en sag vedroerende realiteten, endog ved en anden kategori af domstole, hvorunder ethvert faellesskabsretligt spoergsmaal, som er afgjort foreloebigt under den summarisk behandlede sag, kan tages op til fornyet proevelse og forelaegges Domstolen i medfoer af artikel 177 .
19 . Det foelger af det anfoerte, at naar Cour de cassation under behandlingen af en sag om foreloebige forholdsregler har fundet det noedvendigt at forelaegge en raekke praejudicielle spoergsmaal for Domstolen - selv om retten ikke har pligt hertil, saafremt betingelserne i henhold til den netop naevnte dom er opfyldt - saa kan Domstolen ikke med den begrundelse, at forelaeggelsen sker under en sag om foreloebige forholdsregler, saette sig i Cour de cassation' s sted og vurdere, om en saadan forelaeggelse er noedvendig eller hensigtsmaessig .
20 . I oevrigt har Domstolen tidligere uden forbehold admitteret spoergsmaal, der var stillet i forbindelse med sager af den naevnte art ( 2 ).
21 . Dernaest paahviler det ikke Domstolen at tage stilling til, om begaeringen om en praejudiciel afgoerelse er forenelig med de nationale processuelle forskrifter, eller at vurdere begaeringen i lyset af almindelige procesretlige hensyn .
22 . I naervaerende sag boer Domstolen herefter give et formaalstjenligt svar paa de stillede spoergsmaal, forudsat at de ikke traekkes tilbage af den nationale domstol .
23 . c ) Jeg skal herefter tage stilling til de praejudicielle spoergsmaal, som Cour de cassation har forelagt .
2 . Foerste spoergsmaal : EOEF-Traktatens artikel 37
24 . Med det foerste spoergsmaal oensker den nationale domstol fastslaaet, om Traktatens artikel 37 finder anvendelse paa en raekke monopoler, der af kommunerne ved koncession er tildelt en enkelt virksomhed eller en enkelt koncern, og som omfatter en del af statens territorium samt vedroerer praktisk bedemandsvirksomhed; denne virksomhed omfatter tjenesteydelser og levering af visse varer .
25 . I henhold til artikel 37, stk . 1, foerste afsnit, skal der ske en gradvis tilpasning af de statslige handelsmonopoler, "saaledes at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket fra overgangsperiodens udloeb ".
26 . Det bestemmes dernaest i artikel 37, stk . 1, andet afsnit, at disse bestemmelser "finder anvendelse paa ethvert organ, gennem hvilket en medlemsstat, de jure eller de facto, direkte eller indirekte kontrollerer, leder eller oever maerkbar indflydelse paa indfoersel eller udfoersel mellem medlemsstaterne"; "statskoncessionerede monopoler" falder inden for det saaledes afgraensede anvendelsesomraade .
27 . Domstolen har tidligere fastslaaet, at Traktatens artikel 37, stk . 1, har direkte virkning og dermed kan paaberaabes af enhver borger i Faellesskabet efter overgangsperiodens udloeb ( 3 ).
28 . Skal det herefter laegges til grund, at den netop naevnte bestemmelse finder anvendelse paa monopoler af den art, som omhandles i den nationale domstols spoergsmaal?
29 . Den franske regering og PFRL har i deres indlaeg anfoert, at praktisk bedemandsvirksomhed ikke henhoerer under staten, men kommunerne, og at kommunerne helt frit kan bestemme, at forskellige virksomheder skal gives koncession, at kommunen skal varetage disse opgaver selv, eller at omraadet ikke skal reguleres . Den franske regering og PFLR mener derfor ikke, at forholdet kan betragtes som et "statsligt monopol" i artikel 37' s forstand .
30 . Der maa derfor tages stilling til, om artikel 37 ikke alene finder anvendelse paa statslige monopoler, men ogsaa paa regionale monopoler og monopoler, der er henlagt under kommunerne .
31 . Efter min opfattelse kan man ikke begraense artikel 37' s anvendelsesomraade til monopoler, der udoeves eller forvaltes af statsmagten .
32 . Jeg mener nemlig ikke, at begrebet "nationalt" eller "statsligt" monopol ( jfr . de forskellige sprogversioner af Traktaten ) kan fortolkes snaevert . Tvaertimod - naar et monopol, der er henlagt under et offentligretligt organ ( det vaere sig et organ inden for centraladministrationen, under den decentraliserede statsforvaltning eller en ikke-statslig lokal myndighed, paa regionalt eller kommunalt niveau ), har saadanne virkninger, som naevnes i artikel 37, saa boer forbudsbestemmelsen heri finde anvendelse paa et saadant monopol . Paa grund af de retlige forskelle i medlemsstaternes administrative strukturer risikerer man ved en snaever fortolkning af bestemmelsen i artikel 37 at goere det let at omgaa paabudet i artikel 37 ved oprettelse af et stort antal lokale monopoler, hvilket ville vaere i strid med principperne om de frie varebevaegelser, konkurrencefriheden og forbudet mod forskelsbehandling ( 4 ).
33 . Det fremgaar af Domstolens praksis, at "saafremt bestemmelser i national ret kunne begraense retsvirkningerne af faellesskabsretlige bestemmelser, ville dette bringe faellesskabsrettens enhed og gennemslagskraft i fare, hvilket ville vaere uantageligt" ( 5 ).
34 . Det er i oevrigt netop, fordi man forudsaa vanskelighederne i forbindelse med afgraensningen af de forhold, der omfattes af artikel 37, stk . 1, foerste afsnit, at bestemmelsens andet afsnit naermere konkretiserer grundsaetningerne i foerste afsnit, navnlig ved bestemmelsen om, at artiklen finder anvendelse "paa statskoncessionerede monopoler ".
35 . Efter min opfattelse skal reguleringen vedroerende "statslige" monopoler - dvs . "offentlige" eller statslige monopoler i videste forstand - derfor ikke noedvendigvis anses for uanvendelig paa monopoler inden for den kommunale sektor, idet det netop er ud fra forholdene omkring saadanne monopoler, at man kan paavise de hensyn, der har motiveret denne regulering .
36 . Dette er klart tilfaeldet, hvis monopolet eller hele gruppen af monopoler er saaledes udformet, at myndighederne i en medlemsstat herigennem reelt (" retligt eller faktisk ") kan lede eller styre en erhvervssektor og dermed gribe forstyrrende ind i samhandelen mellem medlemsstaterne .
37 . Dette ville f.eks . vaere tilfaeldet, hvis en raekke kommuner indbyrdes eller sammen med statsmagten aftaler, at en bestemt indenlandsk erhvervssektor skal udvikles i en bestemt retning eller goeres til genstand for en samordning . Forholdet ligger saerligt klart, hvis samme virksomhed eller samme koncern inden for hele det lokale monopolomraade skulle faa tildelt samtlige eller hovedparten af koncessionerne, men konsekvenserne vil vaere de samme, hvis der er mange koncessionshavere, for saa vidt de myndigheder, som har aftaler indbyrdes, bevarer kontrollen med koncessionshavernes virksomhed .
38 . Det maa saaledes antages, at forhold af denne art skal bedoemmes ud fra samme synspunkt, som Domstolen ses at have lagt til grund for dommen af 28 . juni 1983 i sag 271/86 ( 6 ), hvor spoergsmaalet var, om artikel 37 finder anvendelse paa de omraademonopoler, de regionale insemineringscentre har i Frankrig .
39 . I sidstnaevnte sag var forholdet saa vidt ses, at hele statens omraade var daekket af statsgodkendte regionale centre med eneret paa ydelserne .
40 . Jeg finder ikke, at der i naervaerende sag er noget grundlag for at antage, at der for saa vidt angaar de ca . 5 000 kommuner, der har valgt at give praktisk bedemandsvirksomhed i koncession til en privat virksomhed ( disse kommuner omfatter 45% af den franske befolkning ), foreligger nogen som helst aftale eller indbyrdes forstaaelse i det oejemed at kontrollere denne form for virksomhed ( heller ikke med hensyn til de ca . 2 800 kommuner, der har givet én koncern, nemlig PFG-koncernen, koncession paa saadan virksomhed ).
41 . Jeg mener ikke, at forholdet skal bedoemmes anderledes, naar der er tale om et monopol, som alene daekker en del af statens omraade, eftersom artikel 37 ikke angiver noget som helst territorialt kriterium for bestemmelsens anvendelse; det afgoerende er derimod, hvorvidt monopolet paavirker samhandelen inden for Faellesskabet .
42 . Som fastslaaet af Domstolen, fremgaar det af bestemmelserne i artikel 37 samt af disses opbygning, at "den i stk . 1 paalagte forpligtelse skal sikre overholdelsen af den grundlaeggende regel om de frie varebevaegelser i det samlede faellesmarked, isaer ved at kvantitative restriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning i samhandelen mellem medlemsstaterne ophaeves" ( 7 ), samt ved at opretholde normale konkurrencevilkaar mellem medlemsstaternes oekonomi ( 8 ).
43 . Efter min mening skal et monopol ikke behandles forskelligt, alt efter om det er henlagt under et centralt statsligt organ eller under en regional eller kommunal myndighed . Naar alt kommer til alt, kan et monopol, der er begraenset til en region eller en kommune, have de samme virkninger paa samhandelen inden for Faellesskabet som et landsdaekkende monopol . Dette gaelder saa meget mere, som det ikke kan afvises, at der kan forekomme regionale monopoler, som er overordentligt magtfulde, og som inden for koncessionens geografiske graenser kan indebaere en fuldstaendig kontrol af indfoerslen af bestemte varer fra andre lande .
44 . I et tilfaelde som det her foreliggende - hvor der, som jeg senere naermere skal paavise, i det vaesentlige er tale om territoriale tjenesteydelsesmonopoler, som alene kan have indirekte indflydelse paa indfoerslerne - maa man overhovedet rejse det spoergsmaal, om det er rigtigt at anvende bestemmelsen i artikel 37 som hjemmel til at ramme enhver form for forskelsbehandling i samhandelen inden for Faellesskabet, eller om man ikke blot kan bedoemme forholdet i sagen efter Traktatens artikel 30 om foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner .
45 . Dette spoergsmaal er saa meget mere begrundet, som det fremgaar af Domstolens praksis, at kun handelsmonopoler skal anses for ubetinget traktatstridige og skal "ophaeves" og ikke blot "tilpasses", idet der ved saadanne monopoler opnaas eneret til at importere forarbejdede varer, hvilket i sig selv i forhold til eksportoerer inden for Faellesskabet er en saadan forskelsbehandling, som er forbudt i henhold til artikel 37, stk . 1 ( 9 ).
46 . Det ses ikke af oplysningerne i naervaerende sag, at der i forbindelse med monopolet paa bedemandsvirksomhed gives eneret til at importere ( f.eks . urner, rustvogne og alt andet udstyr, som anvendes ved begravelser ).
47 . Under disse omstaendigheder skal der med henblik paa gennemfoerelsen af artikel 37' s maalsaetning alene foretages en tilpasning af monopolet, saaledes at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket ( 10 ).
48 . Forudsaetningen for, at en saadan tilpasning kan kraeves foretaget i medfoer af artikel 37, er imidlertid, at de oevrige betingelser for at anvende bestemmelsen er opfyldt .
49 . Det foerste spoergsmaal, som maa afgoeres, vedroerer selve begrebet handelsmonopol og dette begrebs "materielle" anvendelsesomraade .
50 . Det skal i denne forbindelse bemaerkes, at Domstolen i dommen Costa mod Enel generelt har defineret handelsmonopoler som statslige monopoler og organer, hvis virksomhed for det foerste gaar ud paa omsaetning af en handelsvare, som kan vaere genstand for konkurrence og samhandel mellem medlemsstaterne, og for det andet kan vaere af reel betydning for denne samhandel ( 11 ). I overensstemmelse hermed har Domstolen i en senere afgoerelse, nemlig dommen i Sacchi-sagen, antaget, at et monopol, der vedroerer tjenesteydelser ( der var i naevnte sag tale om reklameudsendelser i fjernsynet ), ikke er omfattet af bestemmelserne i artikel 37 ( 12 ).
51 . Som anfoert af Cour de cassation i det foerste spoergsmaal og naermere beskrevet under sagens behandling for Domstolen, er forholdet det, at praktisk bedemandsvirksomhed ikke alene omfatter tjenesteydelser, men ogsaa salg af visse artikler ( navnlig kister med forskellig udsmykning ), saavel som udlejning af udstyr ( rustvogne og udvendig udsmykning af afdoedes bopael ), som vil kunne importeres fra andre medlemsstater . Der er saaledes ikke tale om et rent tjenesteydelsesmonopol, og selv hvis dette var tilfaeldet, saa anvendes der i forbindelse med de praesterede ydelser en raekke goder, hvis handelsvaerdi efter omstaendighederne kan vaere vaesentlig .
52 . Det skal herved bemaerkes, at Domstolen i den tidligere naevnte dom af 28 . juni 1983 i sagen Coopérative du Béarn ( praemis 10 ) har udtalt, at et monopol paa praestering af tjenesteydelser kan have en indirekte indflydelse paa udvekslingen af varer mellem medlemsstaterne, og at en virksomhed eller en gruppe af virksomheder med monopol paa praestering af visse tjenesteydelser kan tilsidesaette princippet om frie varebevaegelser, i det omfang monopolet foerer til en forskelsbehandling af indfoerte varer i forhold til indenlandske varer .
53 . Jeg bemaerker endvidere, at Domstolen tidligere, i en dom fra 1970 ( 13 ), har fastslaaet, at "artikel 37 ikke blot finder anvendelse paa indfoersel eller udfoersel, som direkte omfattes af monopolet, men udstraekker sig til enhver virksomhed, som er forbundet med dettes eksistens og indvirker paa samhandelen mellem medlemsstater med bestemte produkter, hvad enten disse er underlagt et monopol eller ej ".
54 . Det er herefter ikke principielt udelukket, at artikel 37 finder anvendelse paa et monopol som det her foreliggende vedroerende praktisk bedemandsvirksomhed .
55 . Dette kunne saaledes taenkes, for saa vidt angaar levering af varer, som er underlagt monopolet .
56 . Der er imidlertid ikke tale om et vareimportmonopol i egentlig forstand, men et tjenesteydelsesmonopol, i forbindelse med hvilket der saelges visse varer paa det indenlandske marked, og den eventuelle indflydelse paa samhandelen mellem medlemsstaterne vil derfor vaere indirekte .
57 . Det fremgaar dog ikke af sagens oplysninger, at den franske ordning indebaerer nogen som helst forskelsbehandling, som forbydes ved artikel 37 .
58 . For saa vidt angaar de ydelser, der ikke omfattes af praktisk bedemandsvirksomhed ( blomster, doedsannonce, gravsten ), ses artikel 37 ikke at finde anvendelse, idet disse ydelser praesteres frit, og de paaroerende her selv kan vaelge deres leverandoer . Paa dette omraade kan hindringerne for samhandelen mellem medlemsstaterne alene skyldes virksomhedernes egen adfaerd og ikke de naermere bestemmelser vedroerende monopolet .
59 . I henhold til artikel 37, stk . 1, andet afsnit, er det imidlertid en forudsaetning for at bringe forskriften i det foerste afsnit i anvendelse, at monopolet oever maerkbar indflydelse paa varehandelen inden for Faellesskabet . Det er hermed klart tilkendegivet, at forbudet ikke finder anvendelse paa monopoler, som ikke paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne, eller dog kun i uvaesentligt, ganske ringe eller rent marginalt omfang .
60 . Det tilkommer imidlertid den nationale domstol at bedoemme, hvorvidt der efter sagens konkrete omstaendigheder er tale om en saadan maerkbar indflydelse . Uden at foregribe denne bedoemmelse skal jeg tillade mig at bemaerke, at det efter oplysningerne i sagen ikke reelt kan antages, at der foreligger en maerkbar indflydelse . Ordningen med enekoncession finder nemlig kun anvendelse i et antal kommuner, som omfatter 45% af befolkningen, PFG-koncernen udfoerer kun en del af den omhandlede virksomhed, og indflydelsen paa samhandelen er blot indirekte . De bemaerkninger om PFG-gruppens stoerrelse og position i Frankrig, som Corinne Bodsons repraesentant har fremsat i det skriftlige indlaeg saavel som i retsmoedet, kan alene give anledning til, at spoergsmaalet om, hvorvidt samhandelen inden for Faellesskabet som foelge heraf faktisk er beroert, soeges yderligere belyst .
61 . Jeg foreslaar herefter, at Domstolen besvarer det foerste spoergsmaal med, at Traktatens artikel 37 alene finder anvendelse paa tjenesteydelsesmonopoler, som bestaar inden for begravelsesvaesenet, herunder monopoler paa levering af visse varer, og som forvaltes af kommuner eller andre lokalforvaltningsorganer, i det omfang saadanne monopoler maerkbart paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne, og der opstaar en forskelsbehandling af importerede varer i forhold til indenlandske produkter .
3 . Andet spoergsmaal : Traktatens artikel 90
62 . Den nationale domstol oensker klarlagt, om EOEF-Traktatens artikel 90 finder anvendelse paa en virksomhed eller en koncern, som har koncession paa et kommunalt monopol inden for begravelsesvaesenet .
63 . a ) Artikel 90, stk . 1, foreskriver, at "Medlemsstaterne afstaar, for saa vidt angaar offentlige virksomheder og virksomheder, som de indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder, fra at traeffe eller opretholde foranstaltninger, som er i strid med denne Traktats bestemmelser, navnlig de i artiklerne 7 og 85 til 94 naevnte ".
64 . Det skal foerst bemaerkes, at selv om bestemmelsen i artikel 90, stk . 1, findes i en afdeling af Traktaten, der har overskriften "Regler (( dvs . konkurrenceregler )) for virksomhederne", fremgaar det af bestemmelsens egen ordlyd, at den i foerste raekke er rettet til medlemsstaterne og ikke til virksomhederne .
65 . Bestemmelsens formaal er at forhindre, at offentlige myndigheder udnytter den saerlige magtstilling, som de har i forhold til visse virksomheder, til at paalaegge virksomhederne en adfaerd, som er forbudt i henhold til Traktaten, eller til at give virksomhederne fordele, som er uforenelige med det faelles marked .
66 . Som fastslaaet af Domstolen ( 14 ) er "grunden til, at artikel 90 er blevet optaget i Traktaten ... netop ... at de offentlige myndigheder har mulighed for at oeve indflydelse paa ... beslutninger af handelsmaessig karakter" i disse virksomheder .
67 . Af samme grund vedroerer "artikel 90 ... kun de virksomheder, hvis adfaerd staterne har et saerligt ansvar for paa grund af deres indflydelse paa virksomhederne" ( 15 ).
68 . Det drejer sig herved om at sikre, at foranstaltninger fra statens side ( dvs . staten som "offentlig myndighed", saaledes som Domstolen har fortolket dette udtryk ) i forholdet til de paagaeldende virksomheder ikke har til formaal eller virkning at begraense eller fordreje den frie konkurrence eller at skabe uligheder i disse virksomheders forbindelser med private virksomheder .
69 . Som det fremgaar af henvisningen til artikel 7 ( som forbyder enhver forskelsbehandling, der udoeves paa grundlag af nationalitet ) samt af anvendelsen af ordet "navnlig", har bestemmelsen i artikel 90, stk . 1, generel betydning, for saa vidt som den omfatter enhver foranstaltning, der er i strid med bestemmelserne i Traktaten .
70 . For den nationale ret maa det foerst og fremmest antages at have betydning at faa klarhed over fortolkningen af artikel 90, stk . 1, fordi retten noedvendigvis maa tage stilling til, om de virksomheder, som kommunerne har meddelt koncession paa praktisk bedemandsvirksomhed, kan betragtes som virksomheder med "saerlige eller eksklusive" rettigheder .
71 . Det er efter min mening ganske klart, at de omhandlede virksomheder, som det offentlige, konkret kommunerne, lovligt har givet en saerlig eneret til at drive praktisk bedemandsvirksomhed inden for deres respektive territoriale omraader, falder ind under anvendelsesomraadet for artikel 90, stk . 1 .
72 . Der tales i artikel 90, stk . 1, om medlemsstaterne, men dette betyder ikke, at bestemmelsen ikke finder anvendelse paa saerlige eller eksklusive rettigheder, som indroemmes af kommunerne, dvs . af lokale forvaltningsorganer, som inden for den paagaeldende stat udoever offentligretlige befoejelser . Den omhandlede bestemmelse omfatter ligeledes forholdet mellem saadanne lokale myndigheder og de koncessionerede virksomheder .
73 . Der findes i oevrigt ingen bestemmelser i Traktaten, der er til hinder for, at medlemsstaterne af almene og ideelle hensyn ophaever den frie konkurrence inden for en del af begravelsesvaesenet ved at give en eller flere koncessionerede virksomheder eneret paa saadan virksomhed ( 16 ).
74 . "Imidlertid forbliver disse virksomheder ved udoevelsen af deres opgave underkastet forbud mod forskelsbehandling og omfattes, for saa vidt denne udoevelse indebaerer aktiviteter af oekonomisk karakter, af bestemmelserne i artikel 90 ( 17 )."
75 . Det er herefter den nationale domstols opgave at klarlaegge, om de "aktiviteter af oekonomisk karakter", som indgaar i praktisk bedemandsvirksomhed ( tjenesteydelser, salg af kister, udlejning af andet udstyr ), er tilrettelagt og udfoeres saaledes, at de relevante traktatbestemmelser overholdes_navnlig artiklerne 52, 59, 85 og 86 .
76 . For saa vidt angaar de to sidstnaevnte bestemmelser, bemaerkes, at de omhandles i det tredje spoergsmaal, og jeg vender senere tilbage til dem .
77 . For saa vidt angaar artiklerne 52 og 59, som naevnes i Kommissionens indlaeg, fremgaar det ikke af de foreliggende oplysninger i sagen, at der er rejst spoergsmaal om disse bestemmelser under hovedsagen . Bestemmelserne naevnes heller ikke udtrykkeligt af den forelaeggende ret, og det er den, som i foerste raekke skal tage stilling til, om der efter indholdet af fransk lovgivning og under hensyn til de faktiske omstaendigheder maa antages at foreligge en kraenkelse af principperne om etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser .
78 . Der er imidlertid ikke rejst spoergsmaal herom ( og den franske regering har selv bestraebt sig paa at paavise, at de relevante lovbestemmelser ikke var diskriminerende ), og der er foelgelig ingen anledning til at tage saerskilt stilling til dette punkt ved besvarelsen af spoergsmaalene, saa meget mere som sagerne for de nationale retsinstanser ses at vedroere rent indenlandske forhold, hvorunder der hverken er spoergsmaal om kraenkelse af etableringsretten eller tale om, at der i forhold til en virksomhed fra en anden medlemsstat er gjort indgreb i retten til frit at udveksle tjenesteydelser .
79 . b ) Jeg skal herefter behandle spoergsmaalet om anvendelse af artikel 90, stk . 2 . Bestemmelsen har foelgende indhold :
"Virksomheder, der har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne Traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver, som er betroet dem . Udviklingen af samhandelen maa ikke paavirkes i et saadant omfang, at det strider mod Faellesskabets interesse ."
80 . Spoergsmaalet er herefter, om virksomheder, der har kommunal koncession paa praktisk bedemandsvirksomhed, kan betegnes som "virksomheder, der har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse ".
81 . Det paahviler i foerste raekke den nationale domstol at fastslaa, hvorledes virksomhedernes tjenesteydelser skal kvalificeres i henhold til lovgivningen herom ( 18 ).
82 . Det fremgaar af akterne i hovedsagen, at praktisk bedemandsvirksomhed i fransk lovgivning betragtes som en ydelse i samfundets interesse, og denne virksomhed er derfor ved lov henlagt til kommunerne som et monopol . Nogle kommuner varetager direkte disse ydelser, mens andre har givet koncession herpaa til private virksomheder .
83 . For saa vidt angaar koncessionstilfaeldet, kan det efter oplysningerne i sagen laegges til grund, dels at der leveres tjenesteydelser og produkter mod en modydelse ( en afgift eller en pris ) som led i en virksomhed af oekonomisk karakter, dels at denne virksomhed - begrundet i hensynet til den offentlige sundhed og almindelig soemmelighed - betragtes som en offentlig ydelse . For de virksomheder, der har paataget sig at levere denne ydelse, indebaerer ydelsens karakter af offentlig ydelse forskellige forpligtelser m.v ., og virksomhederne staar under kommunalbestyrelsens tilsyn og kan i tilfaelde af misligholdelse rammes af sanktioner ( jfr . PFRL' s koncessionsaftale, som er vedlagt selskabets indlaeg ).
84 . Forpligtelserne og tilsynsordningen beror paa de "saerlige opgaver, som er betroet" disse virksomheder ved en retsakt udstedt af en offentlig myndighed, og de betingelser, som Domstolen kraever opfyldt, for at artikel 90, stk . 2, kan finde anvendelse paa en privat virksomhed ( 19 ), er dermed rent faktisk opfyldt .
85 . Disse virksomheder er saaledes klart omfattet af Traktatens bestemmelser ( 20 ), og kun naar disse bestemmelser kan udgoere en hindring for opfyldelsen af de saerlige opgaver, som er betroet virksomhederne, kan bestemmelserne anses for uanvendelige, og da under den yderligere betingelse, at samhandelen inden for Faellesskabet ikke maa paavirkes i et saadant omfang, at det strider mod Faellesskabets interesse .
86 . De undtagelsestilfaelde, som anerkendes, skal derfor fortolkes snaevert ( 21 ), og der kan, som Kommissionen med foeje har anfoert i sit indlaeg, kun vaere tale om en undtagelse, saafremt de omhandlede virksomheder teknisk eller oekonomisk ikke har andre muligheder for at udfoere deres opgaver .
87 . Der er ikke i naervaerende sag noget som helst holdepunkt for, at der foreligger et undtagelsestilfaelde, som skulle kunne begrunde en begraensning i konkurrencereglernes anvendelse .
88 . Det er i oevrigt svaert at se, hvorledes der overhovedet skulle kunne foreligge en undtagelsessituation, naar man ved, at der i mange kommuner opretholdes helt fri konkurrence inden for praktisk bedemandsvirksomhed .
89 . Jeg foreslaar herefter, at Domstolen besvarer det andet spoergsmaal som foelger :
"a ) Artikel 90, stk . 1, indebaerer forpligtelser, som medlemsstaterne skal iagttage i forholdet til de offentlige virksomheder eller virksomheder, som de indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder, og dette gaelder ogsaa i forholdet mellem saadanne virksomheder, som kommunerne med hjemmel i loven giver koncession paa praktisk bedemandsvirksomhed .
b ) Artikel 90, stk . 2, finder anvendelse paa koncessionerede virksomheder inden for praktisk bedemandsvirksomhed, saafremt deres virksomhed er undergivet en saadan regulering i medlemsstaterne, at de kan betragtes som virksomheder, der har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, og den i artiklen naevnte undtagelsesbestemmelse finder alene anvendelse, saafremt de naevnte virksomheder teknisk eller oekonomisk ikke har andre muligheder for at varetage deres opgaver . "
4 . Tredje spoergsmaal : Traktatens artikler 85 og 86
90 . Den nationale domstol har alene stillet det tredje spoergsmaal med henblik paa det tilfaelde, at artikel 90 ikke finder anvendelse paa den her omhandlede virksomhed eller koncern .
91 . Eftersom jeg er kommet til det resultat, at artikel 90 finder anvendelse, er det strengt taget ikke noedvendigt at besvare dette spoergsmaal saerskilt . Som det klart er fremgaaet af min behandling af det andet spoergsmaal, indebaerer artiklerne 85 og 86 forpligtelser for saavel medlemsstaten i dennes forhold til de virksomheder, den har indroemmet saerlige eller eksklusive rettigheder, som for de koncessionerede virksomheder selv ( 22 ).
92 . Det er dog noedvendigt at behandle endnu et punkt med henblik paa at besvare nogle konkrete spoergsmaal fra den forelaeggende ret .
93 . Den forelaeggende ret oensker navnlig klarlagt, om artikel 85 omfatter koncessionsaftaler, som inden for den her omhandlede sektor indgaas mellem kommunerne og virksomhederne .
94 . Det skal i denne forbindelse bemaerkes, at det ikke er en foelge af, at artikel 90 maa anses for anvendelig, at de omhandlede kontrakter som saadanne er omfattet af artikel 85, idet der er tale om kontrakter med en offentlig myndighed, der handler i denne egenskab, hvorimod artikel 85 kun finder anvendelse paa aftaler mellem virksomheder . Forbudsbestemmelserne i artikel 85 omfatter derfor ikke koncessionsaftaler vedroerende offentlige ydelser .
95 . Det er derimod klart, at artikel 85 er anvendelig paa eventuelle aftaler, som PFG og dettes datterselskaber maatte indgaa med enhver anden virksomhed, og som vil kunne begraense den frie konkurrence og paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne . Det samme gaelder enhver anden fremgangsmaade, der har de samme formaal eller virkninger .
96 . Alt, hvad man kan fastslaa, er, at koncessionsaftaler, hvis bestemmelser forpligter de koncessionerede virksomheder til at handle paa en maade, der er i strid med artikel 85, eller begunstiger en saadan adfaerd, falder ind under artikel 90 ( 23 ). Dette ses ikke at vaere tilfaeldet med PFRL' s koncessionsaftale .
97 . Artikel 86 forbyder "en eller flere virksomheders misbrug af en dominerende stilling, endog selv om et saadant misbrug fremmes af en national lovbestemmelse" ( 24 ).
98 . I henhold til artikel 86' s egne ord er denne forbudsbestemmelse undergivet en raekke betingelser, nemlig at der foreligger en dominerende stilling paa en vaesentlig del af faellesmarkedet, at denne stilling misbruges af virksomheden eller virksomhederne, og at der er tale om skadelige virkninger for samhandelen mellem medlemsstaterne .
99 . Det fremgaar af Domstolens praksis ( 25 ), at "begrebet dominerende stilling i denne artikel angaar den situation, at en virksomhed indtager en saa staerk oekonomisk stilling, at den har mulighed for at hindre, at der opretholdes effektiv konkurrence paa det paagaeldende marked, idet den naevnte stilling giver virksomheden vide muligheder for uafhaengig adfaerd i forhold til konkurrenter, kunder og i sidste instans til forbrugerne ".
100 . Domstolen har imidlertid ligeledes fremhaevet ( 26 ), at en dominerende stilling "til forskel fra en monopolstilling eller et kvasimonopol, ikke (( udelukker )) at der bestaar en vis konkurrence, men den saetter det dominerende firma i stand til, omend ikke at bestemme, saa dog i det mindste maerkbart at oeve indflydelse paa de vilkaar, hvorunder konkurrencen udvikler sig, og under alle omstaendigheder i vidt omfang i stand til at handle uden at skulle tage hensyn hertil, og uden at denne adfaerd er til skade for virksomheden ".
101 . Det fremgaar af den foreliggende sag, at den koncessionerede virksomhed inden for den enkelte kommunes omraade har eneret til at drive bedemandsvirksomhed, og at PFG-koncernen driver virksomhed i omkring to tredjedele af alle de kommuner, der har valgt at anvende koncessionssystemet . I de andre kommuner er der enten tale om, at den kommunale forvaltning selv umiddelbart varetager ydelserne paa dette omraade, eller andre virksomheder har faaet koncession herpaa, eller der er tale om fri konkurrence .
102 . Under disse omstaendigheder bliver der klart spoergsmaal om at bestemme det marked, som skal tages i betragtning ved bedoemmelsen af, om der foreligger en dominerende stilling .
103 . Som fastslaaet af Domstolen ( 27 ) "... er (( det )) en forudsaetning for, at artikel 86 kan finde anvendelse paa en virksomhed med en dominerende stilling, at der foretages en klar afgraensning af den vaesentlige del af faellesmarkedet, hvor virksomheden er i stand til eventuelt at begaa misbrug, der kan hindre en effektiv konkurrence, og hvor konkurrencebetingelserne for den paagaeldende vare objektivt set skal vaere ens for alle erhvervsdrivende ".
104 . Man kan her saavel tage hensyn til den enkelte kommunes eget omraade som til PFG-koncernens stilling enten i forhold til samtlige kommuner eller alene i forhold til de kommuner, som anvender koncessionsordningen . Det maa endvidere klarlaegges, om der alene skal tages hensyn til den "praktiske bedemandsvirksomhed", eller om der tillige skal tages hensyn til alle ydelserne inden for det frie omraade .
105 . I hver af de naevnte situationer forudsaetter afgoerelsen et fuldstaendigt kendskab til et kompliceret faktisk sagsforhold, og i naervaerende sag kan alene den nationale domstol have et saadant kendskab .
106 . Som fastslaaet af Domstolen ( 28 ) skyldes en dominerende stilling i almindelighed en kombination af flere forhold, som hver for sig ikke noedvendigvis ville vaere afgoerende .
107 . Saaledes er saavel virksomhedens interne struktur som dens konkurrencemaessige stilling paa markedet af betydning .
108 . En betydelig markedsandel er et vigtigt holdepunkt for, at der foreligger en dominerende stilling ( 29 ), men er ikke noedvendigvis en afgoerende eller uforanderlig faktor, og dens betydning varierer fra marked til marked ( 30 ).
109 . Saaledes har Domstolen i tidligere afgoerelser fastslaaet, at en markedsandel paa 40-45% ikke noedvendigvis foerer til den konklusion, at en virksomhed paa dette grundlag kan kontrollere et marked, samt at den paagaeldende markedsandel maa vurderes i forhold til konkurrenternes styrke og antal ( 31 ).
110 . Der skal endvidere tages hensyn til forholdet mellem virksomhedens og konkurrenternes markedsandele til virksomhedens eventuelle teknologiske forspring i forhold til konkurrenterne samt til, om der er etableret en effektiv salgsorganisation, og om der ikke findes en potentiel konkurrence ( 32 ).
111 . Det er under alle omstaendigheder en betingelse, at der er tale om en dominerende stilling paa en vaesentlig del af faellesmarkedet . Kommissionen finder det i denne forbindelse tvivlsomt, om det marked, inden for hvilket PFG og dettes datterselskaber har enekoncession, udgoer en vaesentlig del af faellesmarkedet, naar der alene er tale om 9% af det totale antal koncessioner, der er meddelt af de kommuner, som har valgt denne form for regulering, svarende til 14% af de franske kommuner . Kommissionen er under alle omstaendigheder ikke overbevist om, at 9 eller 14% af kommunerne kan udgoere "en vaesentlig del af faellesmarkedet ".
112 . Bodsons repraesentant har selvsagt bestridt denne opfattelse og har anfoert, at PFG-koncernen kontrollerer ca . 50% af hele det franske marked og samtidig har 85% af enekoncessionskontrakterne for byer med over 2 000 indbyggere .
113 . Dette er klart et faktisk spoergsmaal, som skal bedoemmes af den nationale domstol .
114 . Jeg skal her blot henvise til Domstolens praksis, hvorefter der "med henblik paa at fastlaegge, om et bestemt omraade er af tilstraekkelig stor betydning til at udgoere 'en vaesentlig del af faellesmarkedet' i den i Traktatens artikel 86 forudsatte betydning, ... navnlig (( maa )) tages hensyn til strukturen og omfanget af produktion og forbrug af det naevnte produkt samt til vaner og oekonomiske muligheder hos saelgere og koebere" ( 33 ). Det er klart, at Domstolen ikke har mulighed for at vurdere disse spoergsmaal inden for rammerne af proceduren i henhold til Traktatens artikel 177 .
115 . Hvis den nationale domstol finder behov for yderligere fortolkningselementer vedroerende faellesskabsretten for at kunne traeffe afgoerelse i sagen, kan den i givet fald endnu en gang indbringe sagen for Domstolen ( 34 ).
116 . For saa vidt angaar betingelsen om misbrug af en dominerende stilling, har Kommissionen henvist til en raekke klager, som den modtog over virksomhederne i PFG-koncernen . Der klages heri over, at koncernen anvender urimeligt hoeje priser og soeger at styrke sin stilling ved en lang raekke erhvervelser af kapitalandele i de konkurrerende virksomheder .
117 . I den konkrete sag, som har foranlediget naervaerende praejudicielle forelaeggelse, er forholdet det, at de takster, der benyttes af PFG' s datterselskab, er fastsat i selve koncessionsvilkaarene . Hvis priserne ikke staar i rimeligt forhold til den oekonomiske vaerdi af den leverede ydelse ( 35 ), kan man derfor vanskeligt goere PFG eneansvarlig herfor ( 36 ). Intet udelukker imidlertid i saa fald, at artikel 90 kan vaere tilsidesat af vedkommende medlemsstat .
118 . Det maa paa den anden side fastslaas, at ikke en hvilken som helst kapitalerhvervelse kan begrunde en antagelse om, at der foreligger misbrug af en dominerende stilling eller ligefrem en "konkurrencebegraensende adfaerd" ( 37 ).
119 . Jeg skal herefter blot henvise til Domstolens praksis vedroerende det generelle begreb misbrug af en dominerende stilling . Der er ifoelge Domstolen tale om "et objektivt begreb, som omfatter en af en markedsdominerende virksomhed udvist adfaerd, som efter sin art kan paavirke strukturen paa et marked, hvor konkurrencen netop som foelge af den paagaeldende virksomheds tilstedevaerelse allerede er afsvaekket, og som bevirker, at der laegges hindringer i vejen for at opretholde den endnu bestaaende konkurrence paa markedet eller udviklingen af denne konkurrence som foelge af, at der tages andre midler i brug end i den normale konkurrence om afsaetning af varer og tjenesteydelser, der udspiller sig paa grundlag af de erhvervsdrivendes ydelser" ( 38 ).
120 . Det paahviler ogsaa her den nationale domstol at fastslaa, at misbruget foreligger, og det paahviler Kommissionen at afhjaelpe det inden for rammerne af dens befoejelser ( Sacchi-dommen, praemis 18 ).
121 . Hvad endelig angaar spoergsmaalet om forstyrrelsen af samhandelen mellem medlemsstaterne, som er den tredje betingelse for at anvende artikel 86, skal det bemaerkes, at det i Domstolens praksis er fastslaaet ( 39 ), at der "ved afgoerelsen af spoergsmaalet, om misbrug af en dominerende stilling paa det paagaeldende marked kan beroere samhandelen mellem medlemsstaterne i den i Traktatens artikel 86 forudsatte betydning, maa ... henses til virkningerne for en virksom konkurrencestruktur paa det faelles marked ". For saa vidt angaar tjenesteydelser, fremhaeves det i samme dom, at samhandelen mellem medlemsstaterne kan blive paavirket, hvis det paagaeldende selskabs virksomhed er "tilrettelagt paa en saadan maade, at den medfoerer en opdeling af faellesmarkedet og saaledes hindrer den fri udveksling af tjenesteydelser, som er et af Traktatens maal" ( 40 ).
122 . For saa vidt angaar de kommunale monopoler inden for begravelsesvaesenet, paahviler det den nationale domstol at fastslaa, om de har disse virkninger . Det skal dog bemaerkes, at det umiddelbart er svaert at se, at tjenesteydelserne paa dette omraade skulle kunne have maerkbar indflydelse paa samhandelen inden for Faellesskabet .
123 . Efter min opfattelse kan Domstolen derfor besvare den forelaeggende rets spoergsmaal med, at Traktatens artikel 85 ikke finder anvendelse paa koncessionsaftaler mellem kommuner og koncessionerede bedemandsvirksomheder, men at artikel 90 er til hinder for, at der i saadanne aftaler fastsaettes vilkaar, der forpligter disse virksomheder til at handle paa en maade, der er i strid med artikel 85, eller begunstiger en saadan adfaerd . Domstolen kan endvidere anfoere, at det paahviler den nationale domstol at fastslaa, hvorvidt der foreligger et misbrug af en dominerende stilling i artikel 86' s forstand .
5 . Fjerde spoergsmaal
124 . Med det sidste spoergsmaal oensker den nationale domstol fastslaaet, om det har betydning for besvarelsen af de foregaaende spoergsmaal, at der er tale om de paagaeldende virksomheders adfaerd i forbindelse med tjenesteydelser og levering af varer, der henhoerer under bedemandsvirksomhedernes frie ydelser .
125 . Som allerede anfoert, fremgaar det af sagen, at en koncessioneret bedemandsvirksomhed under disse forhold kan levere disse ydelser og varer i konkurrence med andre virksomheder . Det kan derfor fastslaas, at artiklerne 37 og 90 ikke finder anvendelse paa dette omraade .
126 . Vedroerende den foerste af de naevnte artikler har Domstolen i oevrigt fremhaevet ( 41 ), at reglerne kun vedroerer aktiviteter, der efter deres art er forbundet med udoevelsen af monopolets saerlige funktion - dvs . den eneret, som det giver - men at de er uden betydning for de nationale bestemmelser, som ikke vedroerer udoevelsen af denne saerlige funktion, og som gaelder generelt for fremstilling og salg af visse produkter, uanset om de er omfattet af et monopol .
127 . For saa vidt angaar spoergsmaalet, om artiklerne 85 og 86 finder anvendelse, beror afgoerelsen paa en vurdering af de faktiske forhold, som det tilkommer den nationale domstol at foretage ( 42 ).
6 . Forslag til afgoerelse
128 . Herefter foreslaar jeg, at Domstolen besvarer de af Cour de cassation, Paris, stillede spoergsmaal som foelger :
"1 ) Traktatens artikel 37 finder alene anvendelse paa tjenesteydelsesmonopoler, som bestaar inden for begravelsesvaesenet - herunder monopoler paa levering af visse varer - og som forvaltes af kommunerne eller andre lokalforvaltningsorganer, i det omfang saadanne monopoler maerkbart paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne, og der opstaar en forskelsbehandling af importerede varer i forhold til indenlandske produkter .
2 ) a ) Artikel 90, stk . 1, indebaerer forpligtelser, som medlemsstaterne skal iagttage i forholdet til de offentlige virksomheder eller virksomheder, som de indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder, og dette gaelder ogsaa i forholdet mellem saadanne virksomheder, som kommunerne med hjemmel i loven giver koncession paa praktisk bedemandsvirksomhed .
b ) Artikel 90, stk . 2, finder anvendelse paa virksomheder, som kommunalbestyrelsen har meddelt koncession paa praktisk bedemandsvirksomhed, og den i stk . 2 naevnte undtagelsesbestemmelse finder alene anvendelse, saafremt de naevnte virksomheder teknisk eller oekonomisk ikke har andre muligheder for at varetage deres opgaver .
3 ) a ) Traktatens artikel 85 finder ikke anvendelse paa koncessionsaftaler mellem kommuner og koncessionerede bedemandsvirksomheder, men artikel 90 er til hinder for, at der i saadanne aftaler fastsaettes vilkaar, der forpligter disse virksomheder til at handle paa en maade, der er i strid med artikel 85, eller begunstiger en saadan adfaerd .
b ) Det tilkommer den nationale domstol at fastslaa, hvorvidt der foreligger et misbrug af en dominerende stilling i artikel 86' s forstand .
4 ) Uden for det omraade, der omfattes af enekoncessionen paa praktisk bedemandsvirksomhed, er de koncessionerede virksomheder undergivet Traktatens bestemmelser, navnlig artiklerne 85 og 86, og det er uden betydning for besvarelsen af de foranstaaende spoergsmaal, at de omhandlede virksomheder tillige leverer tjenesteydelser eller varer, der ikke er omfattet af monopolet . "
(*) Oversat fra portugisisk .
( 1 ) Dom af 14 . februar 1980 i sag 53/79, ONPTS mod Damiani, Sml . s . 273, jfr . praemis 5 . Jfr . ogsaa dom af 26 . september 1985 i sag 166/84, Thomasdoenger mod Oberfinanzdirektion, Sml . s . 3001, 3009, praemis 11 .
( 2 ) Dom af 12 . november 1969 i sag 29/69, Stauder, Sml . 1969, s . 107, og dom af 8 . juni 1971 i sag 78/70, Deutsche Grammophon, Sml . 1971, s . 125 .
( 3 ) Dom af 17 . februar 1976 i sag 45/75, Rewe, Sml . s . 181, 198 f ., praemis 24 .
( 4 ) Se i samme retning forslag til afgoerelse fra generaladvokat Karl Roemer i sag 82/71, Sail, Sml . 1972, s . 43, 49 .
( 5 ) Dom af 16 . juni 1987 i sag 118/85, Kommissionen mod Italien, endnu utrykt, praemis 11 .
( 6 ) Société coopérative d' amélioration de l' élevage du Béarn, Sml . 1983, s . 2057, 2072, praemisserne 6,7 og 9 .
( 7 ) Dom af 3 . februar 1976 i sag 59/75, Manghera, Sml . s . 91, 100, praemis 9 .
( 8 ) Dom af 13 . marts 1979 i sag 91/78, Hansen, Sml . s . 935, 956, praemis 19 .
( 9 ) Jfr . den naevnte dom i Manghera-sagen, praemis 12 .
( 10 ) Dom af 7 . juni 1983 i sag 78/82, Kommissionen mod Italien, Sml . s . 1955, 1967, praemis 11 .
( 11 ) Dom af 15 . juli 1964 i sag 6/64, Costa mod Enel, Sml . 1954-1964, s . 531, 540 .
( 12 ) Dom af 30 . april 1974 i sag 155/73, Sacchi, Sml . s . 427, praemis 10 .
( 13 ) Dom af 16 . december 1970 i sag 13/70, Cinzano, Sml . 1970, s . 221, 223, praemis 5 .
( 14 ) Dom af 6 . juli 1982 i de forenede sager 188, 189 og 190/80, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige mod Kommissionen, Sml . s . 2545, 2579, praemis 26 .
( 15 ) Samme dom, praemis 12 .
( 16 ) Sacchi-dommen, praemis 14, s . 423 f .
( 17 ) A.st .
( 18 ) Dom af 27 . marts 1974 i sag 127/73, BRT mod Sabam og Fonior, Sml . s . 313, s . 318, praemis 22 .
( 19 ) Dommen i BRT-sagen, s . 318, praemisserne 20, 21 og 23; dom af 14 . juli 1981 i sag 172/80, Zoechner, Sml . s . 2021, 2030, praemis 7; dom af 2 . marts 1983 i sag 7/82, GVL mod Kommissionen, Sml . s . 483, 504, praemisserne 31 og 31 .
( 20 ) Dom af 6 . juli 1982, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige mod Kommissionen, praemis 12 .
( 21 ) Jfr . BRT-dommen, praemis 19 .
( 22 ) Jfr . dom af 3 . oktober 1985 i sag 311/84, CBEM mod CLT og IPB, Sml . s . 3261, 3275, praemis 17 .
( 23 ) Jeg skal her henvise til en afgoerelse i samme retning i dom af 30 . april 1986 i de forenede sager 209 til 213/84, "Fastsaettelse af luftfartstakster", Sml . s . 1425, praemisserne 70 og 71 .
( 24 ) Dom af 16 . november 1977 i sag 13/77, Inno mod ATAB, Sml . s . 2115, 2144, og dom af 20 . marts 1985 i sag 41/83, Italien mod Kommissionen, Sml . s . 873 .
( 25 ) Dom af 14 . februar 1978 i sag 27/76, United Brands, Sml . s . 207, 281, praemis 65; af 13 . februar 1979 i sag 85/76, Hoffmann-La Roche, Sml . s . 461, 520, praemis 38; af 11 . december 1980 i sag 31/80, L' Oréal mod De nieuwe AMCK, Sml . s . 3775, 3793; af 9 . november 1983 i sag 322/81, Michelin, Sml . s . 3461, samt CBEM-dommen, s . 3275, praemis 16 .
( 26 ) Hoffmann-La Roche-dommen, jfr . s . 520, praemis 39 .
( 27 ) United Brands-dommen, jfr . s . 278, praemis 44 .
( 28 ) United Brands-dommen, jfr . s . 281, praemis 66, og Hoffmann-La Roche-dommen, s . 520, praemis 39 .
( 29 ) Hoffmann-La Roche, s . 521, praemis 41 .
( 30 ) Hoffmann-La Roche, jfr . s . 520, praemis 40 .
( 31 ) United Brands, s . 286, praemisserne 109 og 110 .
( 32 ) Hoffmann-La Roche, s . 524, praemis 48 .
( 33 ) Dom af 16 . december 1975 i de forenede sager 40 til 48, 50, 54 til 56, 111, 113 og 114/73, Suiker Unie m.fl ., Sml . s . 1663, 1968, praemis 371 .
( 34 ) CBEM-dommen, jfr . s . 3274, praemis 10 .
( 35 ) Jfr . United Brands-dommen, s . 306, praemis 250 .
( 36 ) Jfr . dom af 13 . november 1975 i sag 26/75, General Motors mod Kommissionen, Sml . s . 1367, 1379, praemisserne 8 og 9, hvoraf det fremgaar, at der ikke kan antages at foreligge en dominerende stilling, naar der til den lovbestemte eneret er knyttet bestemmelser om fastsaettelse eller begraensning af det gebyr, som kan opkraeves til gengaeld for ydelsen .
( 37 ) Dom af 17 . november 1987 i de forenede sager 142 og 156/84, British American Tobacco, Sml . s . 4487, praemis 37 .
( 38 ) Hoffmann-La Roche-dommen, s . 541, praemis 91 .
( 39 ) GVL-dommen s . 505, praemis 37; jfr . tillige dom af 25 . oktober 1979 i sag 22/79, Greenwich Film Production, Sml . s . 3275, 3288; se endvidere for saa vidt angaar erhvervelse af kapitalandele, dom af 6 . marts 1974 i de forenede sager 6 og 7/73, Commercial Solvents, Sml . s . 223, praemis 33 .
( 40 ) Jfr . vedroerende Traktatens artikel 85 tillige dom af 12 . december 1967 i sag 23/67, Brasserie de Haecht, Sml . 1965-1968, s . 421, 423 .
( 41 ) Dom af 13 . marts 1979 i sag 119/78, Peureux, Sml . s . 975, 986, praemis 28; jfr . ogsaa dom af 20 . februar 1979 i sag 120/78, Rewe, Sml . s . 649, 662, praemis 7 .
( 42 ) Der skal her blot henvises til CBEM-dommen, s . 3276 til 3278, vedroerende misbrug af en dominerende stilling i forbindelse med forberedende arbejdsopgaver, som kan udfoeres af en anden virksomhed .