61993TO0007_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder
1 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 19. januar 1993 har Langnese-Iglo GmbH (herefter benaevnt "Langnese") i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 23. december 1992 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 (IV/34.072 ° Langnese).
2 Ved saerskilt dokument registreret paa Rettens Justitskontor samme dag har Langnese tillige i medfoer af EOEF-traktatens artikel 185 og artikel 104 i Rettens procesreglement fremsat begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af den beslutning, Kommissionen har meddelt selskabet, indtil Retten har truffet afgoerelse i hovedsagen.
3 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 20. januar 1993 har Schoeller Lebensmittel GmbH & Co. KG (herefter benaevnt "Schoeller") i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 23. december 1992 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 (IV/31.533 og IV/34.072 ° Schoeller).
4 Ved saerskilt dokument registreret paa Rettens Justitskontor samme dag har Schoeller tillige i medfoer af EOEF-traktatens artikel 185 og artikel 104 i Rettens procesreglement fremsat begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af den beslutning, Kommissionen har meddelt selskabet, indtil Retten har truffet afgoerelse i hovedsagen.
5 Ved begaeringer registreret paa Rettens Justitskontor den 3. februar 1993 har Mars GmbH (herefter benaevnt "Mars") anmodet om tilladelse til at intervenere i sagerne T-7/93 R og T-9/93 R til stoette for Kommissionens paastande.
6 Begaeringerne om intervention er i henhold til artikel 116, stk. 1, i Rettens procesreglement blevet forkyndt for parterne.
7 Ved telefax registreret paa Rettens Justitskontor den 5. februar 1993 har Langnese erklaeret, at selskabet ikke ville goere indsigelse mod Mars' begaering om intervention. Langnese har dog anmodet om, at der alene blev udleveret en renset udgave af staevningen til Mars. Med henblik herpaa har Langnese tilsendt Retten en ikke-fortrolig udgave af sin begaering om foreloebige forholdsregler. Ved telefax registreret paa Rettens Justitskontor samme dag har Schoeller gjort gaeldende, at Mars' begaering om intervention maa afvises, da den alene vedroerer sagen om foreloebige forholdsregler, og da der alene kan interveneres i en saadan sag, saafremt den, der fremsaetter begaering om intervention, i forvejen har faaet tilladelse til at intervenere i hovedsagen. I samme skrivelse har Schoeller for alle tilfaeldes skyld anmodet om fortrolig behandling af visse oplysninger paa s. 8 i begaeringen om foreloebige forholdsregler.
8 Kommissionen har henholdsvis den 3. og 4. februar 1993 fremsat sine skriftlige bemaerkninger til Langnese' s og Schoeller' s begaeringer om foreloebige forholdsregler. Ved telefax registreret paa Rettens Justitskontor den 5. februar 1993 har Kommissionen erklaeret, at den ikke har noget at indvende mod Mars' begaeringer om intervention. Med hensyn til sagsoegernes anmodninger om fortrolig behandling af visse dele af sagsakterne har Kommissionen stillet sig tvivlende over for, om de af sagsoegerne anfoerte passager faktisk er forretningshemmeligheder, og forbeholdt sig ret til at kommentere dette spoergsmaal i detaljer, saafremt Mars maatte faa tilladelse til at intervenere i hovedsagerne.
9 Ved skrivelser af 5. og 8. februar 1993 har Rettens Justitskontor indkaldt Mars til retsmoedet og tilstillet selskabet de ikke-fortrolige udgaver af begaeringerne om foreloebige forholdsregler samt Kommissionens bemaerkninger til disse begaeringer.
10 Parterne har afgivet mundtlige indlaeg den 10. februar 1993.
11 Inden der tages stilling til de til Retten indgivne begaeringer, skal der kort redegoeres for sagernes kontekst, navnlig de vaesentligste faktiske omstaendigheder, der danner baggrund for de tvister, Retten skal afgoere, saaledes som de fremgaar af parternes skriftlige indlaeg og deres mundtlige forklaringer i retsmoedet den 10. februar 1993.
12 Den 18. september 1991 indgav Mars en klage til Kommissionen over Langnese og Schoeller under paaberaabelse af en overtraedelse af EOEF-traktatens artikel 85 og 86, idet selskabet samtidig begaerede ivaerksaettelse af foreloebige forholdsregler med henblik paa at forhindre det alvorlige og uoprettelige tab, som ifoelge selskabet opstod ved, at salget i Tyskland af dets konsumisprodukter blev haemmet vaesentligt paa grund af de aftaler, Langnese og Schoeller i strid med konkurrencereglerne havde indgaaet med et stort antal detailhandlere.
13 Ved beslutning af 25. marts 1992 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 (IV/34.072 ° Mars/Langnese og Schoeller ° foreloebige forholdsregler) forboed Kommissionen i det vaesentlige ° som en foreloebig forholdsregel ° Langnese og Schoeller, i forbindelse med konsumisprodukterne "Mars", "Snickers", "Milky Way" og "Bounty" og i den udstraekning, disse tilbydes den endelige forbruger i enkeltportioner, at goere brug af deres aftalemaessige rettigheder i henhold til aftaler, som er indgaaet af dem selv eller til deres fordel, for saa vidt som detailhandlere forpligter sig til udelukkende at koebe, tilbyde og/eller saelge konsumis fra disse producenter. Kommissionen besluttede endvidere at lade fordelen ved anvendelse af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af eksklusive koebsaftaler (EFT L 173, s. 5, herefter benaevnt "forordning nr. 1984/83") bortfalde for de af Langnese indgaaede eksklusive koebsaftaler, for saa vidt gennemfoerelsen af ovennaevnte forbud kraever det. Sagsoegerne i naervaerende sag anlagde to sager ved Retten (T-24/92 og T-28/92) med paastand om annullation af beslutningen og to sager om foreloebige forholdsregler (T-24/92 R og T-28/92 R) med henblik paa at opnaa udsaettelse af gennemfoerelsen af beslutningen.
14 Ved kendelse af 16. juni 1992 (sag T-24/92 R og T-28/92 R, Langnese og Schoeller mod Kommissionen, Sml. II, s. 1839) udsatte Rettens praesident gennemfoerelsen af Kommissionens beslutning af 25. marts 1992, undtagen for saa vidt angaar de salgssteder paa servicestationer, som er bundet af eksklusive koebsaftaler med sagsoegerne, indtil Kommissionen har truffet endelig beslutning i den administrative sag, eller indtil der er afsagt dom i hovedsagerne. Praesidenten bestemte i oevrigt, at Kommissionen skulle foere kontrol med gennemfoerelsen af kendelsen og navnlig fra den 1. juli 1992 hver maaned tilstille Retten de oplysninger, den modtager fra Mars vedroerende salgssteder paa servicestationer, der er bundet af eksklusive koebsaftaler med sagsoegerne, og med hvilke Mars har indgaaet aftale om salg af selskabets konsumisprodukter.
15 De omtvistede beslutninger af 23. december 1992 gik ud paa, at Kommissionen
° fastslog, at de eksklusive koebsaftaler, som Langnese og Schoeller har indgaaet med detailhandlere med forretningssted i Tyskland med henblik paa videresalg af smaais, er i strid med EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1 (artikel 1)
° lod fordelen ved anvendelse af forordning nr. 1984/83 bortfalde for saa vidt angaar de af Langnese indgaaede aftaler, i det omfang disse opfylder betingelserne for gruppefritagelse, og afviste at indroemme en individuel fritagelse i henhold til EOEF-traktatens artikel 85, stk. 3, for de af Schoeller indgaaede aftaler (artikel 2)
° paalagde Langnese og Schoeller senest tre maaneder efter meddelelsen af beslutningen at oplyse de videreforhandlere, med hvem de har indgaaet stadig gaeldende aftaler af den i beslutningen naevnte karakter, om ordlyden i artikel 1 og 2 under henvisning til, at aftalerne ikke har retsvirkning (artikel 3) og
° forboed Langnese og Schoeller at indgaa aftaler af den i artikel 1 omhandlede karakter indtil den 31. december 1997 (artikel 4).
Retlige bemaerkninger
Begaeringerne om intervention
16 Indledningsvis bemaerkes, at begaeringerne om intervention er fremsat inden for de fastsatte frister.
17 De omtvistede beslutninger udgoer afslutningen paa den administrative procedure, som Kommissionen indledte som foelge af den klage, Mars den 18. september 1991 indgav over Langnese og Schoeller med den begrundelse, at disse i strid med EOEF-traktatens konkurrenceregler hindrede distributionen af Mars' konsumisprodukter i Tyskland. Vedtagelsen af de omtvistede beslutninger bevirkede endvidere, at den af Rettens praesident den 16. juni 1992 afsagte kendelse om delvis udsaettelse af gennemfoerelsen de foreloebige forholdsregler, som Kommissionen traf ved sin beslutning af 25. marts 1992, ophoerte med at have virkning, saaledes som det fremgaar af punkt 3) i kendelsens konklusion.
18 Mars har under disse omstaendigheder en retlig interesse i at intervenere i naervaerende sager om foreloebige forholdsregler til stoette for Kommissionens paastande.
Begaeringerne om fortrolig behandling
19 Det synes under sagerne om foreloebige forholdsregler berettiget at tage Langnese' s og Schoeller' s begaeringer om fortrolig behandling af visse oplysninger til foelge, idet oplysningerne umiddelbart synes at kunne betragtes som forretningshemmeligheder.
Begaeringerne om udsaettelse af gennemfoerelsen
20 Retten kan i medfoer af artikel 185 og 186 i EOEF-traktaten og artikel 4 i Raadets afgoerelse af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, eller foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler.
21 Ifoelge artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement skal begaeringer vedroerende de i EOEF-traktatens artikel 185 og 186 omhandlede foreloebige forholdsregler angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget. De forholdsregler, der anmodes om, skal vaere foreloebige, saaledes at forstaa, at de ikke maa foregribe afgoerelsen i hovedsagen.
22 I de omtvistede beslutninger giver Kommissionen udtryk for den opfattelse, at de aftaler, som Langnese og Schoeller er parter i, udgoer en overtraedelse af EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1, idet de dels udelukker konkurrence mellem produkter af samme maerke og vaesentligt begraenser konkurrencen mellem produkter af forskellige maerker paa det relevante marked, dels kan paavirke handelen mellem medlemsstater maerkbart i negativ retning. Kommissionen finder endvidere, at bestemmelserne i forordning nr. 1984/83 ikke kan anvendes paa de af Langnese og Schoeller indgaaede leveringsaftaler, da disse er indgaaet for et ubestemt tidsrum som omhandlet i forordningens artikel 3, litra d). Under alle omstaendigheder lader Kommissionen fordelen ved gruppefritagelsen bortfalde for de af Langnese indgaaede aftaler, og den afviser at indroemme en individuel fritagelse for de af Schoeller anmeldte aftaler med den begrundelse, at disse aftalers kumulative virkning udelukker enhver konkurrence for en vaesentlig del af de paagaeldende produkter.
23 Paa grund af forbindelsen mellem de to begaeringer om udsaettelse af gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger boer sagerne forenes med henblik paa sagen om foreloebige forholdsregler.
Parternes argumenter
24 De argumenter, parterne har fremfoert i deres skriftlige indlaeg samt i deres mundtlige indlaeg under retsmoedet den 10. februar 1993, kan sammenfattes som foelger.
25 Sagsoegerne har gjort gaeldende, at deres begaeringer om udsaettelse af gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger er uopsaettelige og berettigede af faktiske og retlige grunde. Angaaende uopsaetteligheden har sagsoegerne henvist til, at virkningerne af en oejeblikkelig gennemfoerelse af de omtvistede beslutninger ville vaere uoprettelige, og at de ville lide et alvorligt tab som foelge af en saadan gennemfoerelse. Virkningerne af en oejeblikkelig gennemfoerelse af beslutningerne ville ikke kunne korrigeres i tilfaelde af en senere annullation af beslutningerne, idet en tilbagevenden til salgsstedseksklusiviteten ville vaere praktisk taget udelukket.
26 I denne forbindelse har sagsoegerne navnlig fremhaevet, at ikke alene ville alle deres konkurrenter fremover kunne faa adgang til samtlige de salgssteder, med hvilke sagsoegerne har indgaaet eksklusive koebsaftaler, men hver sagsoeger ville ligeledes benytte sig af denne aabning til at udvide sine aktiviteter til den andens salgssteder ved at tilbyde saerlig fordelagtige betingelser. Indehaverne af disse salgssteder ville faa foroeget deres fortjeneste og ville derfor ikke senere gaa med til paa ny at indgaa eksklusive koebsaftaler. Det ville ifoelge sagsoegerne ikke laengere vaere muligt at sikre alle landets talrige smaa forretninger i den traditionelle handel regelmaessige forsyninger, da det ikke laengere ville kunne betale sig. Sagsoegerne har i oevrigt gjort gaeldende, at bortfaldet af salgsstedseksklusiviteten ligeledes ville ramme eksklusiviteten med hensyn til anvendelsen af de frysekummer, de stiller til raadighed for visse forhandlere, hvilken eksklusivitet ikke forbydes ved de omtvistede beslutninger. Paa salgsstederne ville man nemlig ofte gaa over til at anbringe saavel sagsoegernes som konkurrenternes produkter i de paagaeldende frysekummer.
27 Det fremgaar ifoelge sagsoegerne af det saaledes anfoerte, er der fare for, at deres distributionssystemer ville lide uoprettelig skade, og foelgelig fare for et alvorligt og uopretteligt tab, hvilket retfaerdiggoer en udsaettelse af gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger (kendelser afsagt af Domstolens praesident den 31.3.1982, sag 43/82 R, VBVB mod Kommissionen, Sml. s. 1241, og den 13.6.1989, sag 56/89 R, Publishers Association mod Kommissionen, Sml. s. 1693, samt kendelse afsagt af Rettens praesident den 16.6.1992, Langnese og Schoeller mod Kommissionen, jf. ovenfor).
28 Efter sagsoegernes opfattelse vil en udsaettelse af gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger i oevrigt ikke medfoere nogen ulemper for konkurrenterne, eller hoejst et minimalt tab for Mars, idet Mars' vanskeligheder med at komme ind paa markedet ikke skyldes de af sagsoegerne indgaaede eksklusive koebsaftaler, men derimod Mars' egen markedsstrategi.
29 Med hensyn til, om der foreligger fumus boni juris, har sagsoegerne fremhaevet, at spoergsmaalet, om der i sidste instans maa gives sagsoegerne medhold, maa staa aabent, og at det alene er afgoerende, at sagerne ikke forekommer fuldstaendig uberettigede (jf. kendelse afsagt af Domstolens praesident den 13.6.1989, Publishers Association m.fl. mod Kommissionen, jf. ovenfor, og kendelse afsagt af Rettens praesident den 16.7.1992, sag T-29/92 R, SPO m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2161). Sagsoegerne har gjort gaeldende, at Kommissionen udtrykkeligt har anerkendt, at de omtvistede eksklusive koebsaftaler er forenelige med Faellesskabets konkurrenceregler, i en administrativ skrivelse, et saakaldt "comfort letter", af 20. september 1985 til Schoeller, og at beslutningen om at lade fordelen ved den i forordning nr. 1984/83 fastsatte gruppefritagelse bortfalde for de omtvistede aftaler, er retsstridig. Sagsoegerne finder endvidere, at hverken artikel 85, stk. 1, i EOEF-traktaten, artikel 3 i Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 85 og 86, eller forordning nr. 1984/83 giver Kommissionen hjemmel til at forbyde dem at indgaa eksklusive koebsaftaler i fremtiden.
30 Endvidere finder sagsoegerne, at en afvejning af de interesser, der staar paa spil, viser, at det er berettiget at udsaette gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger, da disse i det vaesentlige gaar ud paa at beskytte Mars' interesse i yderligere at foroege sin markedsandel i en sektor (ispindesektoren), der kun udgoer en minimal del af konsumismarkedet. Over for denne interesse staar sagsoegernes interesse i foreloebig at opretholde distributionssystemer, der har eksisteret i aartier, paa hele markedet.
31 Kommissionen finder ikke, at sagsoegerne i deres begaeringer har anfoert omstaendigheder, der tyder paa uopsaettelighed, eller faktiske og retlige forhold, der umiddelbart retfaerdiggoer en udsaettelse af gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger.
32 Kommissionen har anfoert, at sagsoegernes betragtninger om udsigterne til at faa medhold i hovedsagerne ikke er overbevisende. Navnlig kan sagsoegerne ikke paaberaabe sig den administrative skrivelse til Schoeller, da der i skrivelsen udtrykkeligt tages forbehold med hensyn til sagens genoptagelse. Schoeller har den 29. november 1991 faaet meddelelse om denne genoptagelse. Kommissionen finder i oevrigt, at den i de omtvistede beslutninger udfoerligt har redegjort for, hvorfor betingelserne for at lade fordelen ved gruppefritagelsen i henhold til forordning nr. 1984/83 bortfalde er opfyldt, og hvorfor der ikke kan gives en individuel fritagelse for de af Schoeller indgaaede eksklusive koebsaftaler.
33 Efter Kommissionens opfattelse kan gennemfoerelsen af artikel 1 og 4 i de omtvistede beslutninger under alle omstaendigheder ikke goeres til genstand for en udsaettelse. Artikel 1 i de to beslutninger er nemlig kun konstaterende, idet aftaler af den art, der er naevnt i EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1, er forbudt, ogsaa selv om der ikke er truffet beslutning herom. For saa vidt angaar artikel 4 er der retlige hindringer for en udsaettelse, idet beslutningerne under alle omstaendigheder udelukker indgaaelse af nye eksklusive koebsaftaler. Kommissionen har dog i retsmoedet erklaeret, at den ikke har noget at indvende imod, at artikel 4 i de omtvistede beslutninger suspenderes, forudsat at sagsoegerne ikke faar tilladelse til at forny de eksisterende aftaler. Kommissionen er derimod ikke sikker paa, om gennemfoerelsen af artikel 2 i beslutningerne ligeledes kan udsaettes. Da anvendelsen af artikel 85, stk. 3, nemlig kraever vurdering af indviklede oekonomiske forhold, kan Retten ikke foretage vurderingen i Kommissionens sted og give en aftale, der er erklaeret ugyldig, foreloebig gyldighed. Under alle omstaendigheder kan en eventuel udsaettelse ikke udgoere et fritagelsessurrogat. Det staar derfor de paagaeldende aftaleparter frit for til enhver tid at se bort fra de aftalte regler.
34 Kommissionen har endelig bemaerket, at man paa baggrund af resultaterne af den delvise aabning af sagsoegernes salgssteder paa servicestationerne ikke kan konkludere, at en oejeblikkelig gennemfoerelse af de omtvistede beslutninger i fremtiden ville faa betydelige og uoprettelige ugunstige foelger. Tvaertimod viser erfaringerne, at sagsoegerne har en saa solid position paa markedet, at Kommissionens foranstaltninger paa kort sigt ikke vil faa maerkbare foelger for nye konkurrenter.
35 Mars har i sit mundtlige indlaeg bestridt, at der foreligger oekonomiske grunde, der noedvendiggoer, at sagsoegerne benytter eksklusivsalgssteder i Tyskland. Langnese har i andre medlemsstater betydelige markedsandele uden at goere brug af eksklusive koebsaftaler. Selv om de omtvistede beslutninger giver Mars mulighed for alene eller sammen med andre smaaproducenter som f.eks. Warncke at indgaa eksklusive koebsaftaler, vil detailhandlerne altid vaere afhaengige af sagsoegerne, idet Langnese' s og Schoeller' s produkter har et meget fint ry paa det tyske marked. Under alle omstaendigheder har Mars forpligtet sig til ikke at indgaa eksklusive koebsaftaler med selskabets salgssteder.
Rettens bemaerkninger
36 I sin kendelse af 16. juni 1992 vedroerende begaeringerne om udsaettelse af gennemfoerelsen af den beslutning om foreloebige forholdsregler, der var truffet af Kommissionen som led i de over for Langnese og Schoeller indledte procedurer, traf Rettens praesident under henvisning til sagens saerlige omstaendigheder bestemmelse om en overgangsloesning, der gav Mars adgang til de servicestationer, med hvilke sagsoegerne har indgaaet eksklusive koebsaftaler. Ifoelge de oplysninger, som Kommissionen har tilstillet Retten i medfoer af samme kendelse, blev denne markedsaabning ikke til stor glaede for Mars, i hvert fald ikke i det tidsrum, der daekkes af kendelsen, hvilket alle beroerte parter er enige om.
37 I oevrigt tager de omtvistede beslutninger i modsaetning til Kommissionens beslutning af 25. marts 1992 om foreloebige forholdsregler ikke laengere alene sigte paa at sikre Mars fuld adgang til det tyske konsumismarked, idet det nemlig ogsaa fastslaas, at de distributionssystemer, sagsoegerne har anvendt i mange aar i Tyskland, er i strid med EOEF-traktatens artikel 85, stk. 1. Ved de omtvistede beslutninger lader Kommissionen ogsaa fordelen ved gruppefritagelsen i henhold til forordning nr. 1984/83 bortfalde for de eksklusive koebsaftaler mellem sagsoegerne og disses respektive videreforhandlere, og de af Schoeller anmeldte aftaler naegtes en individuel fritagelse, samtidig med at der nedlaegges forbud mod at indgaa nye eksklusive koebsaftaler indtil den 31. december 1997.
38 Som allerede fastslaaet af Rettens praesident i kendelsen af 16. juni 1992, er parterne endelig grundlaeggende uenige om afgraensningen af det relevante marked og om de faktiske betingelser for at faa adgang til det. Parternes synspunkter kan dog ikke behandles grundigt inden for rammerne af naervaerende sag om foreloebige forholdsregler. Navnlig afgraensningen af det relevante marked er imidlertid af grundlaeggende betydning for spoergsmaalet om bortfaldet af fordelen ved gruppefritagelsen i henhold til forordning nr. 1984/83, og Retten kan, da der er tale om vurdering af indviklede oekonomiske forhold, ikke foretage vurderingen i Kommissionens sted.
39 Herefter kan sagsoegernes anbringender ikke umiddelbart anses for fuldstaendig ubegrundede, og begaeringerne om udsaettelse af gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger kan derfor heller ikke umiddelbart forkastes (se bl.a. ovennaevnte kendelse afsagt af Rettens praesident den 16.6.1992, Langnese og Schoeller mod Kommissionen).
40 For saa vidt angaar risikoen for et alvorligt og uopretteligt tab maa det fremhaeves, at en oejeblikkelig gennemfoerelse af de omtvistede beslutninger, som indebaerer ophaevelse af samtlige eksklusive koebsaftaler og dermed bringer de distributionssystemer, der i aarevis har eksisteret paa det tyske marked, i fare, vil kunne fremkalde en udvikling paa dette marked, som det antageligt senere vil vaere meget vanskeligt, endog umuligt, at rette op paa, saafremt sagsoegerne faar medhold i hovedsagen (jf. senest ovennaevnte kendelse afsagt af Rettens praesident den 16.7.1992, SPO m.fl. mod Kommissionen, praemis 31). Dette gaelder saa meget mere, som det i det foreliggende tilfaelde ikke laengere alene drejer sig om at give én konkurrent, nemlig Mars, adgang til salgssteder, der er bundet af eksklusive koebsaftaler med sagsoegerne, saaledes som det var tilfaeldet ved vedtagelsen af de foreloebige forholdsregler, men ogsaa om at aabne markederne for samtlige konkurrenter, herunder ogsaa at give hver sagsoeger adgang til den anden sagsoegers eksklusive salgssteder. Det kan dog i betragtning af Langnese' s og Schoeller' s markedsposition ikke udelukkes, at de aendringer, der i tilfaelde af en oejeblikkelig gennemfoerelse af de omtvistede beslutninger sker paa markedet, indtil Retten har truffet afgoerelse vedroerende realiteten, endeligt vil oedelaegge sagsoegernes muligheder for at genindfoere deres distributionssystemer, saafremt Retten annullerer de omtvistede beslutninger.
41 Men samtidig kan en udsaettelse af gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger ogsaa foere til en konsolidering af den nuvaerende markedsstruktur og saaledes goere det muligt for sagsoegerne at goere det stadig vanskeligere for saavel Mars, der forhindres i fuldt ud at udnytte fordelen ved at overfoere selskabets chokoladeprodukters bekendthed til konsumisomraadet, som de oevrige virksomheder, der er etableret paa markedet, at faa adgang til dette marked.
42 Ogsaa efter sagsoegernes opfattelse er det kun i begraenset omfang lykkedes for Mars at faa adgang til sagsoegernes eksklusive salgssteder paa servicestationerne. I oevrigt synes sagsoegerne at erkende, at deres position paa markedet i betragtning af Mars' salgsstrategi i praksis ikke bliver bragt i fare i naer fremtid.
43 Under saadanne faktiske og retlige omstaendigheder maa Retten foretage en afvejning af parternes interesser, herunder Kommissionens interesse i omgaaende at bringe de af den konstaterede overtraedelser af traktatens konkurrenceregler til ophoer, saaledes at det baade undgaas, at der skabes en situation, som ikke kan aendres, og at der opstaar et alvorligt og uopretteligt tab for en af sagens parter (jf. senest ovennaevnte kendelse afsagt af Rettens praesident den 16.7.1992, SPO m.fl. mod Kommissionen, praemis 38).
44 Gennemgangen af sagens akter har vist, at den af sagsoegerne paastaaede overhaengende risiko for et alvorligt og uopretteligt tab paa baggrund af den maade, markedet, der er praeget af en vis stivhed, fungerer paa, snarere skyldes den gensidige aabning af deres respektive eksklusive salgssteder end muligheden for, at Mars alene eller sammen med andre konkurrenter som f.eks. Warncke, Eismann eller Artigel faar adgang til de samme salgssteder, som stadig i vidt omfang er bundet af aftaler om eksklusivitet med hensyn til de frysekummer, Langnese og Schoeller har stillet til deres raadighed. Sagsoegerne har heller ikke godtgjort, at en oejeblikkelig haandhaevelse af det ved artikel 4 i de omtvistede beslutninger nedlagte forbud mod at indgaa aftaler af den i artikel 1 omhandlede karakter indtil den 31. december 1997 indebaerer en risiko for et alvorligt og uopretteligt tab. Foelgelig er det, i det mindste paa dette stadium, ikke berettiget at udsaette gennemfoerelsen af de naevnte bestemmelser.
45 En bestemmelse om foreloebige forholdsregler synes herefter at burde indskraenkes til, hvad der er absolut noedvendigt for at begraense risikoen for et alvorligt og uopretteligt tab for sagsoegerne som foelge af en oejeblikkelig gennemfoerelse af de omtvistede beslutninger. Der kan paa dette stadium sikres en tilstraekkelig beskyttelse af begge sagsoegeres interesser, ved at de faar mulighed for at goere de eksklusive koebsaftaler med deres respektive salgssteder gaeldende over for hinanden.
46 Der henvises til, at en kendelse om foreloebige forholdsregler ifoelge procesreglementets artikel 108 efter begaering fra en af parterne til enhver tid kan aendres eller ophaeves paa grund af aendrede forhold. Saafremt sagsoegernes salgssystemer lider vaesentlig skade som foelge af, at deres eksklusive salgssteder aabnes for konkurrenterne, tilkommer det sagsoegerne at rejse sagen for Retten.
47 Det boer herefter bestemmes, at Langnese og Schoeller fortsat over for hinanden kan goere salgsstedseksklusiviteten gaeldende, indtil Retten har truffet afgoerelse i hovedsagerne. Med henblik herpaa skal de meddelelser, der efter de omtvistede beslutningers artikel 3 skal gives til videreforhandlerne, ud over ordlyden i artikel 1 og 2, indeholde oplysning om, at de eksklusive koebsaftaler i henhold til denne kendelse kan paaberaabes over for Langnese eller Schoeller.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTENS PRAESIDENT
1) Det tillades Mars GmbH at intervenere i sagerne T-7/93 R og T-9/93 R til stoette for Kommissionens paastande.
2) De af Langnese-Iglo GmbH og Schoeller Lebensmittel GmbH & Co. KG fremsatte begaeringer om fortrolig behandling af visse oplysninger i deres begaeringer om udsaettelse af gennemfoerelsen tages til foelge under sagen om foreloebige forholdsregler.
3) Sagerne T-7/93 R og T-9/93 R forenes med henblik paa sagen om foreloebige forholdsregler.
4) Langnese-Iglo GmbH og Schoeller Lebensmittel GmbH & Co. KG kan fortsat over for hinanden goere salgsstedseksklusiviteten gaeldende, indtil Retten har truffet afgoerelse i hovedsagen.
5) De meddelelser, der efter de omtvistede beslutningers artikel 3 skal gives til videreforhandlerne, skal indeholde oplysning om, at de eksklusive koebsaftaler i henhold til denne kendelse kan paaberaabes over for Langnese-Iglo GmbH og Schoeller Lebensmittel GmbH & Co. KG.
6) I oevrigt tages begaeringerne om udsaettelse af gennemfoerelsen ikke til foelge.
7) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 19. februar 1993.