61987CC0043_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . Hessisches Finanzgericht ( 7 . afdeling ) har i en retssag mellem selskabet Nicolet Instrument GmbH og Hauptzollamt Frankfurt am Main-Flughafen stillet et praejudicielt spoergsmaal vedroerende gyldigheden af beslutning C(85 ) 1661/2 af 18 . oktober 1985, hvorved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber fastslog, at apparatet "Nicolet-Data-Acquisition and Processing System, model NIC-1180" ikke kan indfoeres afgiftsfrit efter Den Faelles Toldtarif .
Beslutningen er truffet paa grundlag af den fornyede proevelse af denne importsag, som Kommissionen maatte foretage for at opfylde dommen af 7 . marts 1985 ( sag 30/84, Nicolet, Sml . s . 771 ), hvorved Domstolen kendte Kommissionens beslutning af 7 . juli 1980 vedroerende samme computer ugyldig . Domstolen fandt nemlig, at Kommissionen ikke havde "undersoegt det omhandlede apparats objektive tekniske kendetegn, men blot konkret (( var )) gaaet ud fra almindelige overvejelser vedroerende alle computere" ( praemis 15 ). Beslutningen blev i oevrigt kritiseret for at have anvendt et subsidiaert kriterium, nemlig vedroerende de formaal, hvortil apparater af samme art saedvanligvis anvendes i Faellesskabet ( praemis 17 ).
2 . Selv om der er tale om en praejudiciel sag, har Nicolet formuleret sine indsigelser mod beslutning C(85 ) 1661/2 som soegsmaalsgrunde . Virksomheden goer gaeldende, at beslutningen er ulovlig, fordi den : a ) har tilbagevirkende gyldighed, b ) er behaeftet med vaesentlige formelle mangler, c ) er utilstraekkeligt begrundet og d ) beror paa en aabenbar retlig og faktisk vildfarelse .
Med det foerste anbringende goer Nicolet gaeldende, at Kommissionen i oktober 1985 bedoemte en import, der havde fundet sted fem aar foer; den har dermed udstedt en retsakt, der har tilbagevirkende gyldighed og foelgelig er ulovlig . Dette anbringende er ikke begrundet . Det skyldes jo et eneste, helt bestemt forhold, at der gik saa lang tid mellem indfoerslen og den omtvistede foranstaltning, nemlig den fornyede bedoemmelse af apparatet, som Kommissionen maatte foretage for at opfylde Domstolens dom af 7 . marts 1985 .
Til stoette for det andet anbringende er anfoert to argumenter, dels at virksomhedens ret til at blive hoert er tilsidesat, dels den manglende offentlighed omkring Kommissionens behandling af sagen . Navnlig som foelge af sidstnaevnte forhold er det ikke muligt at bedoemme, om de sagkyndige, der har udtalt sig, faktisk er videnskabeligt kvalificerede .
Begge disse argumenter maa forkastes . Kommissionen har behandlet sagen efter bestemmelserne i forordning nr . 2290/83 af 29 . juli 1983 ( EFT L 220, s . 20 ), og disse bestemmelser svarer - for saa vidt de finder anvendelse her - i det vaesentlige til bestemmelserne i forordning nr . 2784/79 ( EFT L 318, s . 32 ). Domstolen har i sager vedroerende fortolkningen af de sidstnaevnte bestemmelser fastslaaet, at de ikke forudsaetter, at den, der soeger om toldfritagelse, deltager i Toldfritagelsesudvalgets undersoegelse, og heller ikke tillaegger ansoegeren nogen ret til at blive hoert, inden Kommissionen traeffer sin beslutning ( domme af 25 . oktober 1984 i sag 185/83, Rijksuniversiteit, Groningen, mod Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen, Sml . s . 3623, praemisserne 20 og 21, og af 25 . juni 1986 i sag 283/85, Nicolet, Sml . s . 2049, praemisserne 14 og 15 ).
3 . De andre anbringender kan behandles under et . Nicolet har anfoert, at Domstolens begrundelse for at kende beslutningen af 7 . juli 1980 ugyldig ogsaa gaelder for den beslutning, der nu anfaegtes . Ligesom for fem aar siden har Kommissionen nemlig alene fremsat nogle betragtninger af generel karakter og har ikke anfoert noget, der afgoerende rokker ved professor Bernhard Schrader' s udtalelser fra 1982 . Som det vil huskes, havde professor Schrader udtalt, at apparatet kan praestere ydelser paa et niveau, der er for hoejt til, at apparatet er praktisk anvendeligt til industrielle og erhvervsmaessige formaal, og at apparatet foelgelig er saerlig egnet til videnskabelig forskning .
Paa Domstolens spoergsmaal om grunden til, at Nicolet ikke valgte en af de computere, hvis egenskaber er beskrevet i den omtvistede retsakt, har virksomheden svaret, at saadanne computere paa importtidspunktet endnu ikke fandtes paa Faellesskabets marked .
Jeg forudskikker en bemaerkning, inden jeg tager stilling til argumenterne som sammenfattet her . I henhold til fast praksis proever Domstolen i sager af denne art kun, om der foreligger aabenbar faktisk eller retlig vildfarelse eller magtfordrejning ( jfr . senest dommen af 21 . januar 1987 i sag 13/84, Control Data Belgium mod Kommissionen, Sml . s . 275, praemis 12 ).
Naar beslutning C(85 ) 1661/2 bedoemmes i lyset af det netop anfoerte, ses der ikke paa noget punkt at kunne rejses tvivl om beslutningens gyldighed . Til forskel fra den foerste beslutning afviser den ikke abstrakt, at computere kan have videnskabelig karakter, men angiver tvaertimod udtoemmende de momenter ( intet hoejt praecisionsniveau; i apparatets opbygning indgaar elementer, som ogsaa findes ved andre apparater; det anvendte sprog ), der taler imod at anse "model NIC-1180" udelukkende eller hovedsagelig egnet til "ren videnskabelig forskning" ( artikel 3, stk . 3, i forordning nr . 1798/75, EFT L 184, s . 1 ). Det fremgaar endvidere af begrundelsen, at de sagkyndige i udvalget i forbindelse med undersoegelsen tog stilling til de sagkyndige erklaeringer, der var afgivet af professor Schrader i sag 30/84, og betragtede disse som en del af toldfritagelsesansoegningen .
Endelig bemaerkes, at det forhold, at de apparater, der naevnes i den omtvistede beslutning, endnu ikke fandtes paa Faellesskabets marked, ikke er udtryk for nogen aabenbar vildfarelse . Kommissionen gennemfoerte nemlig undersoegelsen som foreskrevet i forordningerne om toldfritagelse . Som det fremgaar af artikel 52 og artikel 54, foerste led, i forordning nr . 918/83 i forening med artikel 7, stk . 6, i forordning nr . 2290/83 - der ikke paa dette punkt indeholder nogen aendring i forhold til de tilsvarende bestemmelser i forordningerne nr . 1798/75 og nr . 2784/79 - er genstanden for denne undersoegelse foerst og fremmest, om det importerede apparat er "videnskabeligt"; kun saafremt apparatet har denne karakter, skal Kommissionen undersoege, om der paa markedet findes tilsvarende apparater, der er fremstillet i Faellesskabet . "Model NIC-1180" blev imidlertid ikke anset for et videnskabeligt apparat, og det var derfor ikke noedvendigt at bedoemme, om andre apparater har tilsvarende egenskaber .
Selv uden at gaa ind paa, hvad Kommissionens repraesentant anfoerte i retsmoedet, er det min opfattelse, at naar der i beslutningen henvises til apparater "af samme art", saa viser dette netop, at Kommissionen har foretaget den saerlig grundige undersoegelse, som maatte til med henblik paa opfyldelse af dommen af 7 . marts 1985 . Kommissionen gik med andre ord ind i en undersoegelse af computerens typiske anvendelsesomraade og sammenholdt herunder med lignende apparater for at faa den antagelse bekraeftet, at apparatet ikke udelukkende er beregnet til anvendelse i videnskabeligt oejemed .
Det maa herefter konkluderes, at Nicolet ikke har paavist, at Kommissionens bedoemmelse beroede paa en aabenbar faktisk eller retlig vildfarelse, og at firmaet heller ikke har bevist, at Kommissionen har udoevet magtfordrejning ved behandlingen af sagen .
4 . Idet jeg i det hele henviser til det anfoerte, foreslaar jeg, at Domstolen besvarer det spoergsmaal, der er forelagt af Hessisches Finanzgericht ( 7 . afdeling ) ved kendelse af 21 . januar 1987 i den for retten verserende sag mellem selskabet Nicolet Instrument og Hauptzollamt Frankfurt am Main-Flughafen, som foelger :
"Gennemgangen af spoergsmaalet har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens beslutning C(85 ) 1661/2 af 18 . oktober 1985 ."
(*) Oversat fra italiensk .