61984CJ0227_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 20 . august 1984, indgaaet til Domstolen den 12 . september 1984, har Finanzgericht Muenchen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende gyldigheden af Raadets forordning nr . 2841/79 af 11 . december 1979 om midlertidig og fuldstaendig suspension af satserne i den faelles toldtarif for visse elektroniske laeselagre henhoerende under pos . ex 85.21 D II ( EFT L 322, s . 4 ).
2 Den forordning, hvis gyldighed spoergsmaalene vedroerer, er udstedt i medfoer af traktatens artikel 28 . I forordningen blev det fastsat, at der for perioden fra 1 . januar til 30 . juni 1980 skulle ske en fuldstaendig suspension af de autonome satser i den faelles toldtarif for varer med varebeskrivelsen : »Monolitisk integrerede kredsloeb i form af programmerbare UV-sletbare laeselagre ( benaevnt eproms ) [ ' erasable programmable read only memory ' ] med en kapacitet paa 32 K bit eller 64 K bit, indkapslet i en ramme, som er paatrykt ' 32 ' eller ' 64 ', og som maaler 14,2 × 33,3 mm eller derunder, med en kvartsplade paa oversiden og med 12 tilslutningsplader paa begge langsider.«
3 Tvisten i hovedsagen vedroerer et parti elektroniske laeselagre ( eproms ) med oprindelse i Singapore, som en tysk virksomhed, Texas Instruments Deutschland GmbH, importerede i januar 1980 . I forelaeggelseskendelsen anfoeres, at de paagaeldende varer fuldt ud svarede til varebeskrivelsen i forordning nr . 2841/79, bortset fra rammemaalene, idet disse var 15,1 × 30,4 mm . Den paagaeldende tyske toldmyndighed, Hauptzollamt Muenchen-Mitte, traf afgoerelse om, at den i forordning nr . 2841/79 omhandlede suspension ikke fandt anvendelse, hvorfor der ved indfoerslen skulle betales en told paa 17% ad valorem . Texas Instruments indbragte en klage over denne afgoerelse, som blev afvist, hvorefter selskabet anlagde sag .
4 Til stoette for sin paastand om annullation af den paagaeldende afgoerelse gjorde sagsoegeren i hovedsagen gaeldende, at der er tale om et vilkaarligt fastsat kriterium, naar rammemaalene for de af forordningen omfattede eproms ikke maa overstige 14,2 × 33,3 mm . Det anfoertes for det foerste, at et laeselagers anvendelsesmuligheder bestemmes af programmeringskapaciteten, der ikke afhaenger af rammemaalene, hvorfor det savner objektiv begrundelse at sondre mellem eproms med rammemaal paa 14,2 × 33,3 mm og eproms, der maaler 15,1 × 30,4 mm . For andet anfoertes det, at Raadet vedtog den omtvistede forordning efter anmodning fra den tyske regering, der blot havde videreformidlet en anmodning fra en stor tysk virksomhed . Rammemaalene paa de af denne virksomhed importerede eproms dannede herefter grundlag for forordningen .
5 Finanzgericht Muenchen, for hvem sagen blev indbragt, anfoerer i forelaeggelseskendelsen, at det hverken af forordningens ordlyd eller betragtninger fremgaar, hvorfor den midlertidige toldsuspension kun skulle omfatte elektroniske laeselagre, hvis rammemaal ikke oversteg 14,2 × 33,3 mm . For saa vidt toldsuspensionen kun omfattede eproms, hvis rammemaal ikke oversteg det anfoerte, ville forordningen kunne anses for at vaere i strid med lighedsgrundsaetningen . Vilkaarligheden med hensyn til fastsaettelsen af disse maksimale rammemaal bekraeftes i oevrigt af, at Raadet med virkning fra den 7 . maj 1980 aendrede disse, jfr . forordning nr . 1136/80 af 6 . maj 1980 ( EFT L 116, s . 49 ), ifoelge hvilken rammemaalene herefter ikke maatte overstige 15,6 × 33,3 mm .
6 I forelaeggelseskendelsen droefter den nationale ret herefter spoergsmaalet om, hvilke retsvirkninger det maa antages at faa, saafremt forordning nr . 2841/79 anses for ulovlig som stridende mod lighedsgrundsaetningen . Retten giver udtryk for den opfattelse, at en saadan retlig mangel ved forordningen ikke kan afhjaelpes ved, at den kendes ugyldig, idet dette ville medfoere en genindfoerelse af toldpligten for alle eproms, hvorimod foelgen ikke ville vaere, at forordningens krav med hensyn til rammemaalene blot bortfaldt .
7 Den nationale ret forelagde paa denne baggrund Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal :
»1 ) Er Raadets forordning nr . 2841/79 af 11 . december 1979 i strid med den almindelige lighedsgrundsaetning, fordi toldfrihed for de deri beskrevne programmerbare UV-sletbare laeselagre ( benaevnt eproms ) er gjort betinget af, at disses rammemaal ikke overstiger 14,2 × 33,3 mm?
Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende :
2)Hvad er retsvirkningerne af denne tilsidesaettelse?«
8 Under retsforhandlingerne for Domstolen har Raadet og Kommissionen anfoert, at bestemmelsen i EOEF-traktatens artikel 28 om autonome aendringer og suspensioner af satser i den faelles toldtarif er en af de meget faa bestemmelser i traktaten, hvorefter Raadet kan traeffe beslutninger, uden at der foreligger et forslag fra Kommissionen . I praksis fremlaegger Kommissionen ofte udkast til forordninger for at fremskynde en beslutning fra Raadet . Forordning nr . 2841/79 blev imidlertid ikke vedtaget paa grundlag af et forslag fra Kommissionen, men paa initiativ fra en medlemsstat, nemlig Forbundsrepublikken Tyskland . Hvad angaar forordning nr . 1136/80, som forelaeggelseskendelsen ligeledes henviser til, blev denne udstedt paa Den franske Republiks foranledning .
9 Raadet og Kommissionen har endvidere oplyst, at der normalt vedtages toldsuspensioner for mere end tusind varer om aaret . For 1984 traf Raadet i 922 tilfaelde beslutning om toldsuspension for bestemte varer eller varegrupper .
10 Raadet anfoerer, at toldsuspensioner har karakter af beslutninger vedroerende oekonomisk politik fra Raadet, i forbindelse med hvilke dette maa have vide skoensmaessige befoejelser . Suspensioner er undtagelser fra den faelles toldtarif, hvorfor deres raekkevidde maa afgraenses praecist . Det er derfor uundgaaeligt, at der undertiden opstaar afgraensningsproblemer .
11 Kommissionen anfoerer endvidere, at enhver toldsuspension, der ikke falder sammen med en position i den faelles toldtarif eller en tidligere fastsat underposition, indeholder et element af tariffastsaettelse . I henhold til traktaten er Raadet enekompetent til at fastlaegge de noedvendige definitioner i denne forbindelse . Ingen retsinstans er befoejet til at opstille sin egen nomenklatur eller fastlaegge de varegrupper, der boer vaere omfattet af en aendring eller suspension af toldsatserne .
12 Det bemaerkes indledningsvis, at Raadet i henhold til traktatens artikel 28 er befoejet til midlertidigt at suspendere satserne i den faelles toldtarif helt eller delvis, og at der i denne forbindelse hverken kraeves et forslag herom fra Kommissionen eller en hoering af Europa-Parlamentet eller Det oekonomiske og sociale Udvalg . Raadet har ikke, hverken af egen drift eller paa Kommissionens foranledning, fastlagt nogen procedure for, hvorledes forslag og udkast, der forelaegges Raadet, skal behandles . Den i sagen fulgte procedure maa herefter undersoeges naermere .
13 Det fremgaar af sagen, at forordning nr . 2841/79 blev vedtaget af Raadet paa den tyske regerings foranledning, at denne havde modtaget en anmodning herom fra en tysk sammenslutning af maskinfabrikanter ( »Verein deutscher Maschinenbau-Anstalten« ), og at anmodningen foerst blev forelagt sammenslutningen af fabrikanter inden for den elektrotekniske industri, som stillede sig positiv over for forslaget . Den foerstnaevnte sammenslutning oplyste, at alle eproms, uanset programmeringskapaciteten, havde de samme rammemaal, og at disse, nemlig 14,2 × 33,3 mm, svarede til gaeldende internationale normer, herunder navnlig dem, der anvendes af Den internationale elektrotekniske Kommission ( IEC eller »International Electrotechnical Commission« ), som beskaeftiger sig med spoergsmaal vedroerende international standardisering paa dette omraade . Det fremgaar endvidere af de oplysninger, som Raadet og Kommissionen har fremlagt, at den tyske regerings anmodning foer Raadets vedtagelse af forordningen blev droeftet i en gruppe af toldsagkyndige, hvori Kommissionen var repraesenteret .
14 Anbringendet om, at fastsaettelsen i forordning nr . 2841/79 af de omhandlede maksimale rammemaal har vaeret vilkaarlig, kan herefter ikke laegges til grund .
15 Uanset at de maksimale rammemaal for de af toldsuspensionen omfattede eproms ved forordning nr . 1136/80 blev aendret med virkning fra den 7 . maj 1980, kan dette ikke medfoere, at fastsaettelsen i den tidligere forordning af de deri omhandlede maksimale rammemaal er ugyldig . AEndringer i forordninger vedroerende toldspoergsmaal kan saaledes vaere begrundet i en raekke forskellige momenter, som for eksempel en teknisk udvikling, en udvikling i handelsmoensteret eller en aendring i de oekonomiske forhold . Raadet ville ikke kunne udfoere de opgaver, der paahviler det i henhold til artikel 28, saafremt enhver aendring i de- finitionen af de varegrupper, der er omfattet af en bestemt toldordning, kunne indebaere en risiko for, at en tidligere fastlagt definition maatte anses for ugyldig .
16 Selv om Raadet i henhold til artikel 28 saaledes har betydelige skoensmaessige befoejelser, kan Domstolen dog proeve, om Raadet i forbindelse med udoevelsen af disse maatte have begaaet magtfordrejning eller udoevet forskelsbehandling . I den konkrete sag fremgaar det imidlertid hverken af det af sagsoegeren i hovedsagen anfoerte eller af andre forhold, at Raadet ved fastsaettelsen af de omtvistede rammemaal skulle have tilsigtet at stille bestemte erhvervsdrivende bedre eller daarligere end andre, eller at der er blevet udoevet forskelsbehandling .
17 Det foerste spoergsmaal fra den nationale ret maa herefter besvares saaledes, at gennemgangen heraf intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af forordning nr . 2841/79 .
18 Da det andet spoergsmaal kun er stillet for det tilfaelde, at det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende, maa det dermed anses for bortfaldet .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 De udgifter, der er afholdt af Raadet og Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt af Finanzgericht Muenchen ved kendelse af 20 . august 1984, for ret :
Gennemgangen af de forelagte spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Raadets forordning nr . 2841/79 af 11 . december 1979 .