61984CJ0197_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 20 . juli 1984, indgaaet til Domstolen den 31 . juli 1984, har Tribunal administratif de Pau i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af traktatens artikel 52, naermere bestemt, om artiklen omfatter en regel, hvorefter der i forbindelse med deltagelse i en licitation vedroerende lejemaal af et lokale tilhoerende en kommune er opstillet en betingelse om statsborgerskab .
2 Spoergsmaalet er rejst som led i en tvist mellem byen Biarritz og kunstmaleren P . Steinhauser, som er tysk statsborger, og som har bopael i byen .
3 Den 27 . februar 1983 indgav sagsoegeren i hovedsagen til byen Biarritz en anmodning om at deltage i licitationen vedroerende lejemaal af et af boedehusene i byens fiskerihavn ; de anvendes nu til salgsudstillinger af haandvaerksmaessigt fremstillede kunstgenstande .
4 Den 1 . marts 1983 naegtede byen Biarritz Steinhauser ret til at deltage i licitationen med henvisning til, at det i licitationsbetingelsernes artikel 3, stk . 2, var fastsat, at »der kan kun indgives tilbud af personer med fransk statsborgerskab...« .
5 Steinhauser anlagde herefter sag ved Tribunal administratif de Pau med paastand om, at afvisningen af hans anmodning blev annulleret, idet han gjorde gaeldende, at licitationsbetingelsernes artikel 3, stk . 2, var uforenelige med EOEF-traktatens artikel 52 om etableringsfrihed .
6 Tribunal administratif de Pau anfoerte, at EOEF-traktatens artikel 52 er umiddelbart anvendelig, men bemaerkede, at det ikke klart fremgaar af artiklen, om den ogsaa vedroerer nationale regler, der, som den, som byen Biarritz har haandhaevet, ikke umiddelbart har til formaal at regulere adgangen til et bestemt erhverv, men blot fastsaetter de naermere regler om tildeling ved licitation af lokaler, der er en del af en offentlig kollektiv enheds ejendom i en medlemsstat, hvor der for tilbudsgiverne er opstillet en betingelse om statsborgerskab .
7 Den nationale ret udsatte herefter sagen og forelagde foelgende praejudicielle spoergsmaal for Domstolen : »Omfatter artikel 52 i traktaten af 25 . marts 1957 de regler, byen Biarritz har fastsat i artikel 3 i liciationsbetingelserne af 25 . januar 1983, som ikke umiddelbart har til formaal at regulere adgangen til at udoeve selvstaendig erhvervsvirksomhed, men fastlaegger de naermere regler for at udlicitere lejemaal af lokaler, der er den del af kommunes ejendom, og hvorefter der for tilbudsgiverne gaelder en betingelse om statsborgerskab?«
8 Med spoergsmaalet oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, om EOEF-traktatens artikel 52 er til hinder for, at der i forbindelse med licitation vedroerende leje af et lokale tilhoerende en kommune opstilles en betingelse om statsborgerskab .
9 Sagsoegeren i hovedsagen har gjort gaeldende, at det i traktatens artikel 52 naevnte begreb, udoevelse af selvstaendig erhvervsvirksomhed, maa forstaas i vid betydning, og at leje af lokaler, som fra Biarritz kommunes side er forbeholdt haandvaerksmaessig virksomhed, kan betragtes som noedvendig for udoevelsen af hans kunstneriske virksomhed . Den omstaendighed, at sagsoegeren paa grund af sit statsborgerskab naegtes adgang til licitationsproceduren, jfr . artikel 3 i de af byen Biarritz fastsatte licitationsbetingelser, hindrer ham i at udoeve sit erhverv og er en praksis, der er udtryk for forskelsbehandling og derfor er uforenelig med traktatens artikel 52, som er umiddelbart anvendelig .
10 Ogsaa Kommissionen har anfoert, at der maa anlaegges en vid fortolkning af traktatens artikel 52 . Kommissionen har understreget, at artiklen, der er umiddelbart anvendelig, er en saerlig anvendelse af det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet i traktatens artikel 7, hvorefter al form for forskelsbehandling mellem landets egne statsborgere og statsborgere fra andre medlemsstater er forbudt . Dette indebaerer, at bestemmelser og enhver form for praksis, som ikke alene hindrer eller haemmer adgangen til at optage selv staendig erhvervsvirksomhed inden for Faellesskabet, men ogsaa til at udoeve en saadan virksomhed, skal afskaffes .
11 Dette fremgaar ifoelge Kommissionen baade af selve ordlyden af traktatens artikel 52 og af den almindelige plan for ophaevelse af begraensninger i etableringsfriheden ( EFT, 2 . serie, IX, s . 7, afsnit III : begraensninger, punkt . A ), hvor der som eksempler paa de begraensninger, der vil vaere at ophaeve bl.a . naevnes begraensninger i befoejelsen til at indgaa kontrakter, i befoejelsen til at afgive tilbud paa arbejder for staten eller andre offentligretlige juridiske personer, at opnaa koncessioner eller tilladelser, at erhverve, udnytte eller overdrage rettigheder og formuegoder, saavel loesoere som fast ejendom .
12 Endelig har Kommissionen anfoert, at de forbud, der er indfoert ved traktatens artikel 52, ikke alene omfatter regler opstillet af hver enkelt medlemsstats offentlige myndigheder eller af brancheorganisationer, hvilket allerede fremgaar af Domstolens praksis, men ogsaa bestemmelser fastsat af medlemsstaternes lokale myndigheder samt disses forvaltningspraksis .
13 Kommissionen har heraf konkluderet, at det afslag, der med henvisning til hans statsborgerskab blev meddelt sagsoegeren i hovedsagen paa hans anmodning om deltagelse i den omtvistede licitation i byen Biarritz, blev truffet i henhold til en bestemmelse, der er uforenelig med det grundlaeggende princip inden for etableringsretten, hvorefter statsborgere fra andre medlemsstater skal sidestilles med landets egne statsborgere . Den naevnte bestemmelse er desuden ikke omfattet af nogen af de fastsatte undtagelser inden for omraadet, idet der hverken er tale om virksomhed, som er forbundet med udoevelse af offentlig myndighed, jfr . EOEF-traktatens artikel 55, eller er begrundet i hensynet til den offentlige orden, jfr . traktatens artikel 56 .
14 Det bemaerkes, at som Domstolen gentagne gange har fastslaaet, er traktatens artikel 52, der har vaeret umiddelbart anvendelig i medlemsstaterne siden overgangsperiodens udloeb, en af de grundlaeggende retsregler i Faellesskabet . Med hensyn til etableringsretten indebaerer artiklen, at statsborgere fra andre medlemsstater er sidestillet med landets egne statsborgere, idet den forbyder al forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet i henhold til nationale love, administrativt fastsatte bestemmelser eller forvaltningspraksis . Som Domstolen fastslog i dommen af 28 . april 1977 ( Thieffry, sag 71/76, Sml . s . 765 ), paahviler forpligtelsen til at overholde denne regel alle offentlige myndigheder samt lovligt anerkendte brancheorganisationer .
15 I den forbindelse bemaerkes desuden, saaledes som Domstolen fremhaevede i ovennaevnte dom, at den almindelige plan, som Raadet vedtog den 18 . december 1961 ( EFT 2 . serie IX, s . 7 ) for ophaevelse af begraensninger i etableringsfriheden indeholder nyttige anvisninger vedroerende gennemfoerelsen af de herfor gaeldende traktatsbestemmelser, idet det ( i afsnit III, begraensninger, litra A ) er fastsat, at bestemmelser og saadanne former for praksis, som for udlaendinges vedkommende udelukker, begraenser eller stiller betingelser for befoejelsen til at udoeve de rettigheder, som normalt er knyttet til udoevelse af selvstaendig virksomhed, skal ophaeves . Dette gaelder navnlig befoejelsen til at a ) indgaa vaerkslejekontrakter og lejekontrakter, saasom arbejdskontrakter og leje af forretningslokaler eller af jord, samt nyde alle af saadanne kontrakter flydende rettigheder, b ) at afgive tilbud og som medkontrahent eller underleverandoer at deltage i arbejder for staten eller andre offentligretlige juridiske personer, c ) at opnaa koncessioner eller tilladelser, som gives af staten eller andre offentligretlige juridiske personer, og d ) at erhverve, udnytte eller overdrage rettigheder og formuegoder, saavel loesoere som fast ejendom .
16 Af det anfoerte foelger, at enhver form for praksis eller retsregel, som er udtryk for forskelsbehandling af statsborgere fra andre medlemsstater, og som udoeves eller fastsaettes af medlemsstaternes lokale myndigheder, er omfattet af forbudet i traktatens artikel 52 . Det skal desuden understreges, at den i artiklen fastsatte etableringsfrihed ikke alene vedroerer adgangen til at optage selvstaendig erhvervsvirksomhed, men ogsaa til at udoeve en saadan virksomhed i vid forstand . Leje af et lokale kan vaere noedvendig med henblik paa udoevelse af erhvervsmaessig virksomhed og er derfor omfattet af anvendelsesomraadet for EOEF-traktatens artikel 52 .
17 Det af Tribunal administratif de Pau forelagte spoergsmaal maa derfor besvares saaledes, at EOEF-traktatens artikel 52 er til hinder for, at der i forbindelse med licitation vedroerende leje af et lokale tilhoerende en kommune opstilles en betingelse om statsborgerskab .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( femte afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal administratif de Pau ved kendelse af 20 . juli 1984, for ret :
EOEF-traktatens artikel 52 er til hinder for, at der i forbindelse med licitation vedroerende leje af et lokale tilhoerende en kommune opstilles en betingelse om statsborgerskab .