61984CJ0021_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens justitskontor den 23 . januar 1984 har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Den franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i medfoer af EOEF-traktatens artikel 30, idet den uden at give en passende begrundelse har afvist at godkende frankeringsmaskiner fra en anden medlemsstat .
2 I Frankrig har brugerne af postvaesenet ligesom i de oevrige medlemsstater i almindelighed mulighed af at benytte frankeringsmaskiner til deres korrespondance, hvilket goer det muligt for dem at spare tid og penge . Da disse maskiner tjener til opkraevning af postgebyrer, er deres salg betinget af godkendelse fra postmyndighederne for at undgaa muligheden for svig . For Frankrigs vedkommende er de herfor gaeldende bestemmelser senest fastsat i artikel 2 i arrêté interministériel af 28 . januar 1980 om reglerne for brug af frankeringsmaskiner ( JORF 1980, s . 1190 N.C .). Det fremgaar af artiklen, at »enhver frankeringsmaskine-prototype skal vaere godkendt af post- og telegrafvaesenet efter anbefaling af Det tekniske Raad« . Foer aendringen den 7 . marts 1984 bestemte artikel 3 i samme arrêté, at »medmindre andet foelger af internationale konventioner, skal disse maskiner samt deres tilbehoer og reservedele udelukkende vaere af fransk fabrikat« .
3 Denne traktatbrudssag har sin oprindelse i en klage, som er indgivet til Kommissionen af en stor britisk fabrikant, hvis postfrankeringsmaskiner er godkendt i talrige lande, men som siden 1 . januar 1973 forgaeves har forsoegt at opnaa godkendelse fra de franske postmyndigheder .
4 Til stoette for sin paastand har Kommissionen i det vaesentlige gjort gaeldende, at den generelle henvisning til internationale konventioner i arrêté interministériel artikel 3 ikke klart aabner det franske marked for maskiner af denne type, der indfoeres fra andre medlemsstater, at den derfor ikke fuldt ud kan opfylde de forpligtelser, der paahviler Den franske Republik i henhold til EOEF-traktatens artikel 30, og at den maade, de franske postmyndigheder har anvendt godkendelsesordningen paa, i hvert fald var uforenelig med denne bestemmelse i det omfang, man uden passende begrundelse og gentagne gange har givet afslag paa ansoegninger om godkendelse indgivet af det klagende selskab .
5 Den franske regering har kun forsoegt at imoedegaa Kommissionens argumentation i sit telex til Kommissionen af 5 . februar 1982 som svar paa aabningsskrivelsen . Den gjorde deri gaeldende, at forbeholdet i betingelsen om fransk fabrikat var blevet indsat af hensyn til faellesskabsbestemmelserne om frie varebevaegelser, at dette forbehold ikke var rent formelt, fordi det havde muliggjort godkendelser og forhandling af to typer maskiner fremstillet i Forbundsrepublikken Tyskland, og at kun tekniske grunde havde vaeret til hinder for at give den klagende virksomhed den godkendelse, som den ansoegte om . I sit svarskrift har den franske regering derimod begraenset sig til at tilkendegive, at den har til hensigt at aendre artikel 3 i den naevnte arrêté interministériel saaledes, at maskiner indfoert fra andre medlemsstater udtrykkeligt sidestilles med maskiner af fransk fabrikat . Denne hensigt har fundet udtryk i et arrêté interministériel af 7 . marts 1984 ( JORF 1984, s . 3092 N.C .), som bestemmer, at »maskinerne, herunder tilbehoer og reservedele, skal vaere fremstillet i Frankrig eller indfoert fra andre af Det europaeiske oekonomiske Faellesskabs medlemsstater, medmindre andet foelger af internationale konventioner.«
6 Kommissionen har under den mundtlige forhandling tilkendegivet, at denne sag i betragtning af lovaendringen kun vedroerer spoergsmaalet, om de franske postmyndigheders holdning over for det klagende selskab er forenelig med artikel 30 .
7 I staevningen har Kommissionen sammenfattet de skridt, som det klagende selskab har foretaget fra 1973 til 1980 saaledes :
, fra 12 . december 1972 til juli 1975, forhalinger i korrespondancen og resultatloese kontakter ;
‚fra juli 1975 til december 1976, brevveksling, hvorunder Centre national d ' etudes techniques ( CNET ) til sidst forlangte, at der blev foretaget tekniske aendringer i de apparater, der var indgivet til kontrol ;
‚den 12 . februar 1977 ( med bekraeftelse den 12 . april 1977 ), endeligt afslag paa typegodkendelse paa grund af »mangler ved konstruktionen, der ikke kan afhjaelpes«, skoent den paagaeldende virksomhed var i faerd med at gennemfoere de af CNET forlangte aendringer i sine maskiner ;
‚oktober 1977, afslag paa en ny ansoegning indgivet i august, med den begrundelse, at det franske marked allerede var tilstraekkeligt forsynet med frankeringsmaskiner ;
‚afslag i oktober 1980 paa en ny ansoegning med henvisning til, at den franske regerings holdning ikke havde aendret sig, men at ansoegningen kunne behandles paa ny, hvis der blev udviklet et elektronisk udstyr .
8 Det fremgaar desuden af forklaringer afgivet under retsmoedet den 6 . december 1984, at en ny ansoegning indgivet den 25 . maj 1984 seks maaneder senere end ikke havde foert til, at undersoegelsesproceduren blot blev indledt, skoent ansoegningen delvis vedroerte en model, som allerede tidligere var blevet underkastet et vist antal proever af de franske myndigheder .
9 Under sagens administrative fase har den franske regering ganske vist forsoegt at forklare afslaget i februar 1977 . Den har herom i sit telex af 15 . februar 1982 anfoert, at »der var tale om et apparat, hvis sikkerhedssystem paa grund af selve sin udformning ikke paa tilfredsstillende maade kunne tilpasses det franske afgiftskonteringssystem ; dette system er baseret paa princippet om fakturering og opkraevning af frankeringsgebyrerne efter erlagt tjenesteydelse, hvilket er det modsatte af andre landes ordning ( herunder Det forenede Kongerige ), som har valgt et system, hvorefter afgifterne betales ved fradrag fra et beloeb, som paa forhaand er indregistreret paa en taeller i maskinen, og som betales forud af brugerne« . Kommissionen har i staevningen heroverfor anfoert, at »disse tekniske betragtninger i virkeligheden er uden genstand, fordi det klagende selskab, som er klar over denne forskel i udformningen af det franske og det britiske system, har taget hensyn dertil ved i april 1976 at indsende maskiner udformet efter det franske system til afproevning (...). De aendringer, som CNET kraevede i december 1976, og som det klagende selskab gennemfoerte (...), angik kun visse aspekter af sikkerhedssystemets funktion . Det er i hvert fald klart, at en markant forskel af denne art, som vedroerer selve maskinens udformning, ikke har kunnet vaere genstand for punktvise aendringer i sidste oejeblik foer afproevningen ; desuden har en saadan forenelighed kunnet opdages straks ved maskinernes praesentation (...) « . Kommissionen er ikke herefter blevet modsagt af den franske regering .
10 Under disse omstaendigheder maa de faktiske omstaendigheder, saaledes som Kommissionen har fremstillet dem, anses for bevist . Disse faktiske omstaendigheder skal bedoemmes ud fra foelgende principper .
11 Det forhold, at en lovbestemmelse som den, der foreskriver forudgaaende godkendelse, foer frankeringgsmaskiner maa forhandles, formelt er i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 30, er ikke tilstraekkeligt til, at en medlemsstat opfylder de forpligtelser, som foelger af denne bestemmelse . Under daekke af en lovgivning af generel raekkevidde, som muliggoer godkendelse af maskiner indfoert fra andre medlemsstater, kan myndighederne meget vel indtage en holdning, der systematisk er til ugunst for importerede maskiner, enten ved en betydelig langsommelighed, som de udviser ved besvarelsen af ansoegninger om godkendelse eller ved udfoerelsen af proeverne, eller ved afslag paa godkendelse under henvisning til forskellige tekniske mangler, som ikke forklares udfoerligt, eller som viser sig urigtige .
12 Forbudet mod foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner ville miste en stor del af sin tilsigtede virkning, hvis det ikke gjorde det muligt at forhindre protektionistisk eller diskriminatorisk praksis af denne art .
13 Det bemaerkes imidlertid, at en administrativ praksis for at udgoere en foranstaltning, der er forbudt i henhold til artikel 30, skal frembyde en vis grad af fasthed og almenhed . Denne almenhed maa bedoemmes paa forskellig maade, alt efter om der er tale om et marked, der omfatter mange erhvervsdrivende, eller om et marked som markedet for frankeringsmaskiner, der er karakteriseret ved, at der kun er faa virksomheder . I sidstnaevnte tilfaelde kan en national myndigheds holdning over for en enkelt virksomhed allerede vaere en foranstaltning, der er uforenelig med artikel 30 .
14 Paa baggrund af disse principper fremgaar det af de faktiske omstaendigheder i den foreliggende sag, at de franske postmyndigheders adfaerd er en hindring for indfoerslerne, der er i strid med EOEF-traktatens artikel 30 .
15 Det maa derfor konkluderes, at Den franske Republik ved uden passende begrundelse at afslaa godkendelse af frankeringsmaskiner hidroerende fra en anden medlemsstat ikke har opfyldt de forpligtelser, som paahviler den i henhold til EOEF-traktatens artikel 30 .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
16 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, bliver den part, som taber sagen, doemt til at afholde sagens omkostninger . Da Den franske Republik har tabt sagen, vil den vaere at doemme til at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Den franske Republik har ved uden at give en passende begrundelse at have afvist at godkende frankeringsmaskiner fra en anden medlemsstat tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i medfoer af EOEF-traktatens artikel 30 .
2)Den franske Republik betaler sagens omkostninger .