61995CJ0153_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-153/95,
angaaende en anmodning, som Belgiens Raad van State i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
ANDRE en Co. NV
mod
Belgische Staat,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 926/80 af 15. april 1980 om fritagelse for monetaere udligningsbeloeb i visse tilfaelde (EFT L 99, s. 15),
har
DOMSTOLEN
(Fjerde Afdeling)
sammensat af dommer C.N. Kakouris (refererende dommer), som fungerende afdelingsformand, og dommerne P.J.G. Kapteyn og H. Ragnemalm,
generaladvokat: A. La Pergola
justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- ANDRE en Co. NV ved advokaterne Jacques Steenbergen og Harold Nyssens, Bruxelles
- den belgiske regering ved kontorchef Jan Devadder, Ministeriet for Udenrigsanliggender, Udenrigshandel og Udviklingssamarbejde, som befuldmaegtiget
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Hubertus van Vliet og Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 4. juli 1996 er afgivet mundtlige indlaeg af ANDRE en Co. NV ved Jacques Steenbergen, af den belgiske regering ved advokat Paul Aerts, Gent, og af Kommissionen ved Hubertus van Vliet,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 19. september 1996,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 7. februar 1995, indgaaet til Domstolen den 15. maj 1995, har Belgiens Raad van State i henhold til EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 8 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 926/80 af 15. april 1980 om fritagelse for monetaere udligningsbeloeb i visse tilfaelde (EFT L 99, s. 15).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en tvist mellem ANDRE en Co. NV (herefter »ANDRE«), et aktieselskab med hjemsted i Belgien, og den belgiske stat vedroerende fritagelse for monetaere udligningsbeloeb, som ANDRE ansoegte om i 1982 i henhold til forordning nr. 926/80 efter at have eksporteret nogle partier korn.
3 Foer forordning nr. 926/80 havde Kommissionen udstedt forordning (EOEF) nr. 1608/74 af 26. juni 1974 om saerlige bestemmelser for monetaere udligningsbeloeb (EFT L 170, s. 38), som omhandlede fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb ved indfoersler eller i givet fald udfoersler, der blev foretaget, efter at saadanne beloeb blev indfoert eller forhoejet, men i henhold til kontrakter indgaaet foer beloebene blev indfoert eller forhoejet (herefter de »gamle kontrakter«).
4 Da der med forordning nr. 1608/74 kun blev indfoert en bred ramme for fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb, fandt Kommissionen det paa grundlag af de indvundne erfaringer hensigtsmaessigt at opstille mere detaljerede regler. Den erstattede derfor forordning nr. 1608/74 med forordning nr. 926/80, som havde samme formaal, nemlig at afhjaelpe de ulemper, som fulgte af de gamle kontrakter. Forordning nr. 926/80 indeholder derfor kriterierne og betingelserne for, hvornaar medlemsstaterne kan eller ikke kan indroemme fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb.
5 Navnlig bestemmes det i artikel 8 i forordning nr. 926/80:
»1. Der kan kun fritages for opkraevning, saafremt ansoegeren eller den kontraherende part, for hvis regning han optraeder, ved opkraevning af nye monetaere udligningsbeloeb paafoeres en merudgift, som den paagaeldende ikke har kunnet afvaerge ved normal omhu.
2. Bestemmelserne i denne forordning anvendes dog ikke,
a) ...
b) naar det konstateres, at det produkt, for hvilket det nye monetaere udligningsbeloeb anvendes, henholdsvis genudfoeres eller genindfoeres inden seks maaneder efter dets indfoersel eller udfoersel.
3. ...«
6 Senere blev forordning nr. 926/80 ophaevet ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1084/84 af 18. april 1984 (EFT L 106, s. 26), uden at der blev udstedt en ny forordning.
7 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at ANDRE ved otte kontrakter indgaaet mellem den 15. januar og den 2. februar 1982 til selskaber med hjemsted i Frankrig og i Nederlandene solgte nogle partier korn, som blev udfoert og leveret mellem marts og juli 1982. Ifoelge kontrakterne skulle eventuelle monetaere udligningsbeloeb, der skulle betales ved udfoerslen, baeres af saelgeren.
8 For at kunne gennemfoere disse leverancer koebte ANDRE i henhold til otte kontrakter indgaaet i januar og i begyndelsen af februar 1982 hos selskaber med hjemsted i Belgien korn af samme sort og samme maengde med oprindelse i udlandet, som disse selskaber indfoerte. I disse kontrakter var det fastsat, at kornet skulle leveres til ANDRE mellem februar og juli 1982.
9 Det staar fast, at de naevnte ind- og udfoersler har fundet sted mellem medlemsstater. Desuden var perioden mellem indfoerslen og udfoerslen af kornet paa under seks maaneder.
10 Den 21. februar 1982 blev den belgiske franc devalueret. Foelgelig blev der indfoert et monetaert udligningsbeloeb paa 8,6%, som skulle udbetales ved indfoersel af visse landbrugsprodukter til Belgien, og der skulle opkraeves et tilsvarende monetaert udligningsbeloeb paa 8,6% ved udfoersel fra Belgien.
11 I henhold til artikel 8 i forordning nr. 926/80 indgav ANDRE en ansoegning til Centrale Dienst voor Contingenten en Vergunningen (det centrale kontor for kontingenter og licenser, herefter »CDCV«) om fritagelse for opkraevning af de monetaere udligningsbeloeb. Da ansoegningen ikke blev imoedekommet, indgav ANDRE en klage til CDCV. Den blev afslaaet ved afgoerelse af 24. november 1986 med den begrundelse, at de udfoerte varer var blevet koebt »fortoldet i Belgien« for dernaest at blive genudfoert. ANDRE har ved Raad van State anlagt sag med paastand om annullation af denne afgoerelse.
12 I staevningen gjorde ANDRE gaeldende, at CDCV's afgoerelse var i strid med artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80. ANDRE's foerste anbringende gaar ud paa, at ifoelge denne bestemmelse skal fritagelse ikke naegtes, saafremt indfoerte varer genudfoeres, saaledes som det er tilfaeldet i hovedsagen, men kun naar den udfoersel, for hvilken der ansoeges om fritagelse, efterfoelges af en genindfoersel af varerne. Med sit andet anbringende anfoerte selskabet, at selv om artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80 hjemler mulighed for at naegte fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb ogsaa i tilfaelde af genudfoersel af de varer, for hvilke der er udbetalt et monetaert udligningsbeloeb ved en forudgaaende indfoersel, gaelder denne bestemmelse kun, naar den, som fritagelsen omfatter, er den samme som den, der allerede har faaet udbetalt monetaere udligningsbeloeb ved den forudgaaende indfoersel. Grunden hertil er, at forordning nr. 926/80 har til formaal at indroemme fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb til den, der selv baerer en merudgift, som den paagaeldende ikke har kunnet afvaerge ved normal omhu. En ulempe, som i dette tilfaelde paafoeres eksportoeren, kan foelgelig ikke udlignes med en fordel, som tilfalder en anden importoer, der har foretaget indfoerslen, selv om indfoerslen er sket inden for de sidste seks maaneder foer udfoerslen.
13 Paa baggrund af ovennaevnte anbringender og sine egne overvejelser besluttede Raad van State, som naerede tvivl om fortolkningen af denne bestemmelse i forordning nr. 926/80, at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal artikel 8, stk. 2, litra b), i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 926/80 af 15. april 1980 fortolkes saaledes, at anvendelse af denne forordning paa en udfoersel skal naegtes, saafremt de produkter, for hvilke det nye monetaere udligningsbeloeb gaelder, blev indfoert mindre end seks maaneder foer udfoerslen?
2) Skal artikel 8, stk. 2, litra b), i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 926/80 af 15. april 1980 fortolkes saaledes, at anvendelse af denne forordning ogsaa skal naegtes med hensyn til en udfoersel, for hvilken der skal betales monetaere udligningsbeloeb, saafremt der mindre end seks maaneder foer denne udfoersel blev foretaget en indfoersel, for hvilken en anden person end den, som udfoerte varerne, modtog monetaere udligningsbeloeb?«
Det foerste spoergsmaal
14 Den nationale rets foerste spoergsmaal gaar i det vaesentlige ud paa, om bestemmelsen i artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80 skal fortolkes saaledes, at den udelukkende omfatter det tilfaelde, at et udfoert produkt genindfoeres senest seks maaneder efter dets udfoersel, eller om den ogsaa omfatter det tilfaelde, at et udfoert produkt tidligere er blevet indfoert inden for seks maaneder foer dets udfoersel.
15 Hertil bemaerkes, at artikel 1 i forordning nr. 926/80 omhandler fritagelse af indfoersel og udfoersel for opkraevning af nye monetaere udligningsbeloeb, uden at der sondres mellem en indfoersel, som gaar forud for eller foelger efter udfoerslen, og en udfoersel, som gaar forud for eller foelger efter indfoerslen.
16 Endvidere bemaerkes, at det fremgaar af tredje betragtning til forordningen, at »formaalet med de paagaeldende regler er, at der efter billighed kan fritages for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb i forbindelse med transaktioner, som gennemfoeres paa grundlag af 'gamle kontrakter'«. Det foelger heraf, at forordningen uden forskel omfatter saavel udfoersler, forud for hvilke produktet indfoeres, som udfoersler, der efterfoelges af en genindfoersel inden for seks maaneder efter udfoerslen.
17 I og med, at der efter artikel 8, stk. 2, litra b), ikke maa indroemmes fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb, naar et produkt overskrider en medlemsstats graenser to gange, har bestemmelsen til formaal at sikre en korrigerende mekanisme, saaledes at det undgaas, at den erhvervsdrivende, som er omfattet af fritagelsen, ikke opnaar en uberettiget fordel. I alle de tilfaelde, hvor graenser overskrides to gange under de omstaendigheder, der er beskrevet i artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80, sker der en udligning af de monetaere udligningsbeloeb, saaledes at den ved forordningen fastsatte fritagelse ikke laengere er berettiget.
18 Det foelger heraf, at formaalet med forordning nr. 926/80 naas, hver gang et produkt overskrider en graense to gange under de i artikel 8, stk. 2, litra b), beskrevne omstaendigheder; denne dobbelte overskridelse foerer saaledes til, at udgiftsbyrden neutraliseres. En saadan neutralisering ville ikke ske, hvis der blev indroemmet fritagelse for opkraevning af de monetaere udligningsbeloeb, der skal betales ved udfoerslen, paa trods af, at der var blevet udbetalt et tilsvarende monetaert udligningsbeloeb ved den indfoersel af produktet, som skete inden for seks maaneder foer dets udfoersel.
19 Foelgelig skal det foerste spoergsmaal besvares med, at bestemmelsen i artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80 skal fortolkes saaledes, at den ogsaa omfatter det tilfaelde, at et udfoert produkt tidligere er blevet indfoert inden for seks maaneder foer dets udfoersel.
Det andet spoergsmaal
20 Den nationale rets andet spoergsmaal gaar i det vaesentlige ud paa, om bestemmelsen i artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80 skal fortolkes saaledes, at det er tilstraekkeligt til at naegte fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb, at det samme produkt udfoeres inden for seks maaneder efter dets indfoersel, uanset om indfoerslen blev foretaget af den samme eller af en anden erhvervsdrivende, eller om det er en betingelse for at naegte fritagelse, at den tidligere eller efterfoelgende indfoersel og udfoersel foretages af den samme erhvervsdrivende.
21 Hertil bemaerkes, at forordning nr. 926/80 er et led i ordningen med monetaere udligningsbeloeb, hvis formaal er objektivt at regulere priserne i forbindelse med handelen med landbrugsprodukter, og saa vidt muligt at undgaa, at priserne paa disse produkter forstyrres paa grund af devaluering eller overvurdering af en medlemsstats valuta. Heraf foelger, at sigtet med de monetaere udligningsbeloeb er prisdannelsen for landbrugsprodukter og ikke at forhindre unormale tab eller fortjenester for de erhvervsdrivende.
22 For at sikre, at dette formaal naas, naevnes der i artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80 med hensyn til afslag paa fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb alene selve produktet, mens bestemmelsen ikke indeholder betingelser vedroerende de erhvervsdrivende, som skal modtage eller betale monetaere udligningsbeloeb. Det foelger heraf, at opstilling af en yderligere betingelse, hvorefter fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb alene skal naegtes, naar indfoerslen foretages af den samme person, vil vaere i strid med formaalet med ordningen med monetaere udligningsbeloeb og med indroemmelse eller naegtelse af de fastsatte fritagelser.
23 Det skal tilfoejes, at formaalet med forordning nr. 926/80 ikke er generelt at beskytte de erhvervsdrivende mod et eventuelt tab som foelge af gamle kontrakter. Som Domstolen har udtalt i dommen af 20. maj 1981, sag 152/80, Debayser m.fl. (Sml. s. 1291, praemis 12), som vedroerer forordning nr. 1608/74, der er blevet erstattet af forordning nr. 926/80, er formaalet med bestemmelserne i forordning nr. 1608/74 ikke at sikre de erhvervsdrivende, der er i faerd med at opfylde kontrakter med forudfastsatte betingelser, en generel beskyttelse mod anvendelse af monetaere udligningsbeloeb, der er en foelge af et monetaert forhold.
24 Som det fremgaar af sjette betragtning til forordning nr. 926/80, maa der desuden noedvendigvis fastsaettes visse begraensninger, baade for at hindre misbrug og for at bidrage til en administrativ forenkling. Som Kommissionen med rette har anfoert, foelger det heraf, at hvis der kunne indroemmes fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb for produktet paa trods af, at der kort tid forinden var blevet udbetalt tilsvarende monetaere udligningsbeloeb, blot fordi de paagaeldende monetaere udligningsbeloeb var blevet udbetalt til en anden erhvervsdrivende, ville det tilskynde de beroerte til at indgaa aftaler med henblik paa at omgaa formaalet med forordningen ved at modtage monetaere udligningsbeloeb for et produkt ved indfoersel uden at skulle betale dem ved dets genudfoersel, fordi der blev indroemmet fritagelse.
25 Det foelger af det foregaaende, at saafremt det fastslaas, at udfoerslen angaar det samme produkt, som tidligere er blevet indfoert paa de betingelser, der er fastsat i artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80, skal fritagelse naegtes, uanset om indfoerslen blev foretaget af den samme eller af en anden erhvervsdrivende.
26 Det andet spoergsmaal skal herefter besvares med, at bestemmelsen i artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80 skal fortolkes saaledes, at det er tilstraekkeligt til at naegte fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb, at det samme produkt udfoeres inden for seks maaneder efter dets indfoersel, uanset om indfoerslen blev foretaget af den samme eller af en anden erhvervsdrivende.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
27 De udgifter, der er afholdt af den belgiske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Fjerde Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Belgiens Raad van State ved kendelse af 7. februar 1995, for ret:
1) Bestemmelsen i artikel 8, stk. 2, litra b), i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 926/80 af 15. april 1980 om fritagelse for monetaere udligningsbeloeb i visse tilfaelde skal fortolkes saaledes, at den ogsaa omfatter det tilfaelde, at det udfoerte produkt tidligere er blevet indfoert inden for seks maaneder foer dets udfoersel.
2) Bestemmelsen i artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 926/80 skal fortolkes saaledes, at det er tilstraekkeligt til at naegte fritagelse for opkraevning af monetaere udligningsbeloeb, at det samme produkt udfoeres inden for seks maaneder efter dets indfoersel, uanset om indfoerslen blev foretaget af den samme eller af en anden erhvervsdrivende.