62022CC0084
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
17 päivänä toukokuuta 2023 (
1
)
Asia C‑84/22
Right to Know CLG
vastaan
An Taoiseach
(Ennakkoratkaisupyyntö – High Court (ylempi piirituomioistuin, Irlanti))
Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristötiedon julkinen saatavuus – Poikkeukset – Sisäiset asiakirjat – Viranomaisten toiminta – Hallituksen keskusteluista laaditut pöytäkirjat – Pöytäkirjojen luokittelu poikkeuksen piiriin aiemmalla tuomioistuinratkaisulla – Oikeusvoiman sivuuttaminen
I Johdanto
1.
Århusin yleissopimuksen (
2
) täytäntöön panemiseksi ympäristötietodirektiivissä (
3
) otetaan käyttöön oikeus ympäristötiedon saatavuuteen. Mainitussa yleissopimuksessa määrätään ja kyseisessä direktiivissä säädetään samanaikaisesti tätä oikeutta koskevista poikkeuksista, jotka mahdollistavat etenkin sisäisten asiakirjojen ja viranomaisten toiminnan suojan.
2.
Käsiteltävällä ennakkoratkaisupyynnöllä pyritään selvittämään, kuuluvatko hallituksen keskusteluista laaditut pöytäkirjat joko sisäisiä asiakirjoja koskevan poikkeuksen tai viranomaisten toimintaa koskevan poikkeuksen piiriin. Lisäksi on tarkasteltava, voidaanko tätä kysymystä ylipäätään tutkia uudelleen, kun se on jo ratkaistu samasta ympäristötietoa koskevasta pyynnöstä annetulla aiemmalla lainvoimaisella tuomiolla.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Århusin yleissopimus
3.
Oikeus ympäristöä koskevan tiedon saantiin vahvistetaan Århusin yleissopimuksen 4 artiklassa.
4.
Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 3 kappaleen c kohtaan sisältyy seuraava sisäisiä asiakirjoja koskeva poikkeus:
”Ympäristötietoa koskeva pyyntö voidaan evätä, jos:
– –
c)
se koskee valmisteilla olevaa aineistoa tai viranomaisten sisäisiä asiakirjoja ja epääminen on mahdollista kansallisen lainsäädännön ja yleisen käytännön nojalla, jolloin on otettava huomioon, miten tiedon ilmaiseminen palvelisi yleistä etua.”
5.
Viranomaisten toiminnan luottamuksellisuutta voidaan suojata Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen a kohdan nojalla:
”Ympäristötietoa koskeva pyyntö voidaan evätä, jos tiedon ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti:
a)
viranomaisten toiminnan luottamuksellisuuteen, jos kansallisessa lainsäädännössä säädetään tällaisesta luottamuksellisuudesta;
– –
Edellä mainittuja epäämisperusteita tulkitaan suppeasti, ottaen huomioon tietojen ilmaisemiseen liittyvä yleinen etu sekä se, liittyykö pyydetty tieto ympäristöpäästöihin.”
B
Ympäristötietodirektiivi
6.
Ympäristötietodirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään oikeudesta saada ympäristötietoa seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viranomaiset velvoitetaan tämän direktiivin säännösten mukaisesti saattamaan pyydettäessä saataville niiden omassa tai viranomaisia varten toisen hallussa olevaa ympäristötietoa ilman, että pyynnön esittäjän on perusteltava pyyntönsä.”
7.
Kyseisen direktiivin 4 artiklassa säädetään erilaisista poikkeuksista tähän oikeuteen.
8.
Sisäisiä asiakirjoja koskeva poikkeus sisältyy ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 1 kohdan e alakohtaan:
”Jäsenvaltiot voivat säätää, että pyyntö saada ympäristötietoa voidaan evätä, jos:
– –
e)
pyyntö koskee sisäisiä asiakirjoja, jolloin on otettava huomioon se, miten tiedon ilmaiseminen palvelisi yleistä etua.”
9.
Saman artiklan 2 kohdan a alakohtaan sisältyy lisäksi seuraava viranomaisten toimintaa koskeva poikkeus:
”Jäsenvaltiot voivat säätää, että pyyntö saada ympäristötietoa voidaan evätä, jos tiedon ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti:
a)
viranomaisten toiminnan luottamuksellisuuteen, jos salassapidosta on laissa säädetty;
– –
Edellä 1 ja 2 kohdassa mainittuja epäämisperusteita on tulkittava suppeasti, ottaen kussakin yksittäistapauksessa huomioon ilmaisemiseen liittyvä yleinen etu. Kussakin yksittäistapauksessa tiedon ilmaisemiseen liittyvää yleistä etua verrataan ilmaisemisen epäämisellä saavutettavaan etuun. Jäsenvaltiot eivät voi 2 kohdan a, d, f, g ja h alakohdan osalta säätää, että pyyntö voidaan evätä, jos pyyntö liittyy ympäristöön joutuneita päästöjä koskeviin tietoihin.”
C
Irlannin oikeus
10.
Irlannin perustuslain 28 §:n 4 momentin 3 kohdassa säädetään Irlannin hallituksen keskustelujen ja kokousten luottamuksellisuudesta. Poikkeuksista siihen säädetään ainoastaan tuomioistuinten tai vastaavien elinten tekemien tutkimusten osalta.
11.
Irlanti on pannut ympäristötietodirektiivin täytäntöön ympäristötiedon saatavuudesta vuonna 2007 annetulla Euroopan yhteisöjen asetuksella (European Communities (Access to Information on the Environment) Regulations 2007; S.I. nro 133/2007; 28.3.2007).
III Tosiseikat ja ennakkoratkaisupyyntö
12.
Right to Know CLG, joka on Irlannin oikeuden mukaan perustettu voittoa tavoittelematon organisaatio, esitti 8.3.2016 Taoiseachille (Irlannin pääministeri) pyynnön saada tutustua kaikkiin asiakirjoihin, joista ilmenevät hallituksen Irlannin vuosien 2002–2016 kasvihuonekaasupäästöistä käymät keskustelut. Taoiseach epäsi pyynnön kesäkuussa 2016 sisäisen tarkastusmenettelyn seurauksena. Tämän jälkeen Right to Know nosti High Courtissa (ylempi piirituomioistuin, Irlanti) kumoamiskanteen kyseisestä päätöksestä (judicial review ‑menettely).
13.
High Court palautti 1.6.2018 antamallaan tuomiolla Right to Know CLG v. An Taoiseach ([2018] IEHC 372) päätöksen Taoiseachille uudelleenkäsittelyä varten. High Court totesi muun muassa asianosaisten käsittelemän ennakkotapauksen (
4
) perusteella, että Irlannin hallituksen kokouksia on asianmukaisesti luonnehdittava viranomaisen ”sisäisiksi asiakirjoiksi” sillä seurauksella, että velvollisuutta ilmaista ympäristöön joutuneita päästöjä (ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan kolmas virke) koskevia pöytäkirjoja ei sovelleta. High Courtin mukaan Taoiseach ei kuitenkaan ollut toteuttanut toimea, jossa tiedon ilmaisemiseen liittyvää yleistä etua verrataan luottamuksellisuudella saavutettaviin etuihin (4 artiklan 2 kohdan toinen virke).
14.
Taoiseach myönsi 16.8.2018 tekemällään päätöksellä osittaisen oikeuden tutustua pyydettyihin asiakirjoihin. Right to Know nosti tämän jälkeen kyseisestä toisesta päätöksestä uuden kumoamiskanteen High Courtissa (judicial review ‑menettely). Tuomari, joka antoi aiemman tuomion 1.6.2018, ei ole enää toimivaltainen asiassa. Asiaa nyt käsittelevä uusi tuomari esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko jäsenvaltion toimeenpanovallan käyttäjän virallisten kokousten, joissa hallituksen jäsenten on kokoonnuttava ja toimittava kollektiivisena viranomaisena, pöytäkirjoja luonnehdittava, kun kyse on pyynnöstä saada tutustua niiden sisältämään ympäristötietoon, [ympäristötietodirektiivin] 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetuiksi ’sisäisiksi asiakirjoiksi’ vai sen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi viranomaisten ’toiminnaksi’?
2)
Ulottuuko oikeusvoiman periaate (sellaisena kuin sitä on tarkasteltu 30.9.2003 annetussa tuomiossa Köbler, C‑224/011, EU:C:2003:513, ja myöhemmässä oikeuskäytännössä) aiemman tuomion tuomiolauselmaa tai muun tuomioistuinratkaisun ratkaisuosaa laajemmalle, ja sisältyvätkö siihen lisäksi aiemmassa tuomiossa esitetyt tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevat toteamukset? Toisin ilmaistuna, rajoittuuko oikeusvoiman periaate siihen, että samaa asiaa ei voida panna vireille uudestaan (cause of action estoppel), vai ulottuuko se myös siihen, että aikaisemmat ratkaisut tosiseikoista ja oikeuskysymyksistä sitovat uudessa oikeudenkäynnissä (issue estoppel)?
3)
Jos asianosaisten välisessä vireillä olevassa menettelyssä, jossa on kyse [ympäristötietodirektiivin] väitetystä rikkomisesta tietyn ympäristötietoa koskevan pyynnön yhteydessä, kantaja tai pyynnön esittäjä on onnistunut saamaan päätöksen kumottua tuomioistuinratkaisulla, jolla osa unionin oikeuteen perustuneista riitauttamisperusteista hyväksyttiin ja muut hylättiin, ovatko unionin oikeus ja erityisesti tehokkuusperiaate esteenä issue estoppel ‑kysymykseen perustuvalle kansalliselle oikeusvoimasäännölle, joka edellyttää, että uudessa menettelyssä, joka koskee samasta pyynnöstä tehtyä uutta päätöstä, kansallinen tuomioistuin estää tällaista kantajaa tai pyynnön esittäjää riitauttamasta mainittua uutta päätöstä sellaisilla unionin oikeuteen perustuvilla perusteilla, jotka aiemmin hylättiin mutta joista ei asianomaisissa olosuhteissa valitettu ylempään tuomioistuimeen?
4)
Vaikuttaako edellä olevaan kolmanteen kysymykseen annettavaan vastaukseen se, että i) unionin tuomioistuimelle ei esitetty ennakkoratkaisupyyntöä eikä ii) kumpikaan asianosaisista ollut saattanut unionin tuomioistuimen asiaa koskevaa oikeuskäytäntöä kansallisen tuomioistuimen tietoon?”
15.
Kirjallisia huomautuksia esittivät Right to Know, Irlanti sekä Euroopan komissio. Unionin tuomioistuin luopui työjärjestyksensä 76 artiklan 2 kohdan nojalla istunnon järjestämisestä, koska se katsoi, että sillä on riittävät tiedot asian ratkaisemiseen.
IV Oikeudellinen arviointi
16.
Antaessaan ympäristötietodirektiivin unionin lainsäätäjän tarkoituksena oli varmistaa unionin oikeuden yhteensopivuus Århusin yleissopimuksen kanssa säätämällä yleisestä järjestelmästä. Tämän järjestelmän tarkoituksena on varmistaa, että kaikilla pyynnön esittäjillä on oikeus saada viranomaisten omassa tai viranomaisia varten toisen hallussa olevaa ympäristötietoa tarvitsematta ilmoittaa, että asia koskee näiden etua. (
5
)
17.
Unionin lainsäätäjä on kuitenkin säätänyt ympäristötietodirektiivin 4 artiklassa, että jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista oikeuteen saada ympäristötietoja. Jos tällaiset poikkeukset on tosiasiallisesti saatettu osaksi kansallista oikeutta, viranomaiset voivat vapaasti vedota niihin evätäkseen niille tulevia tietopyyntöjä. (
6
)
18.
Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhtäältä sitä, kuuluvatko riidanalaiset tiedot joko sisäisiä asiakirjoja koskevan poikkeuksen tai viranomaisten toiminnan luottamuksellisuuden suojaa koskevan poikkeuksen alaan (jäljempänä A). Toisaalta kyse on siitä, onko näiden poikkeusten sovellettavuus pääasiassa ratkaistu lopullisesti jo 1.6.2018 annetulla lainvoimaisella tuomiolla, ja jos on, niin missä määrin (jäljempänä B).
A
Tarkasteltujen poikkeusperusteiden tulkinta (ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys)
19.
Ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan kolmannen virkkeen mukaan tietyt poikkeukset ympäristötiedon saatavuutta koskevasta oikeudesta eivät oikeuta epäämään pyyntöä saada ympäristöön joutuneita päästöjä koskevia tietoja. Yhdestä näistä poikkeuksista säädetään 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa. Se mahdollistaa viranomaisten toiminnan luottamuksellisuuden suojaamisen. Koska kasvihuonekaasupäästöistä käytyjen hallituksen keskustelujen pöytäkirjoja on mahdollisesti pidettävä ympäristöön joutuneita päästöjä koskevina tietoina, on epäselvää, voiko tämä poikkeus oikeuttaa pyynnön epäämisen.
20.
Jos ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaista sisäisiä asiakirjoja koskevaa poikkeusta voidaan sitä vastoin soveltaa, ympäristöön joutuneet päästöt on tosin otettava huomioon 4 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen mukaisessa vertailussa osana ilmaisemiseen liittyvää yleistä etua, mutta vastakkaisilla eduilla voi olla myös merkitystä tässä.
21.
Tästä syystä ensimmäisellä kysymyksellä pyritään selvittämään, kumpaa näistä kahdesta poikkeuksesta voidaan soveltaa. Se perustuu kuitenkin olettamaan, jonka mukaan molempia poikkeuksia ei voida soveltaa samanaikaisesti. Osoitan jäljempänä, ettei tämä olettama pidä paikkaansa.
1. Sisäiset asiakirjat
22.
Sisäisten asiakirjojen käsite koske viranomaisen sisällä liikkuvia tietoja, joita ei tietopyynnön esittämishetkellä – mahdollisesti sen jälkeen, kun kyseinen viranomainen on vastaanottanut ne – ole luovutettu viranomaisen piirin ulkopuolelle erityisesti ilmaisemalla niitä kolmannelle osapuolelle tai saattamalla yleisön saataville. (
7
) Tällä poikkeuksella pyritään vastaamaan viranomaisten tarpeeseen, että niillä on riittävät mahdollisuudet häiriöttömään harkintaan ja sisäisiin keskusteluihin. (
8
)
23.
Ympäristötietodirektiivin 2 artiklan 2 alakohdan a alakohdassa keskushallinto määritellään direktiivissä tarkoitetuksi viranomaiseksi. Ennakkoratkaisupyynnön mukaan asiakirjat, joista ilmenevät Irlannin hallituksen käymät keskustelut, ovat hallituksen sisäisiä asiakirjoja. Niitä ei ole tarkoitus antaa kolmansien tai yleisön saataville. Tämä vastaa Irlannin perustuslain 28 §:n 4 momentin 3 kohtaa, jossa säädetään Irlannin hallituksen keskustelujen ja kokousten luottamuksellisuudesta.
24.
Pyydetyt asiakirjat ovat siten sisäisiä asiakirjoja. Oikeus tutustua näihin asiakirjoihin voidaan evätä, jos ylivoimainen yleinen etu ei edellytä niiden ilmaisemista.
25.
Irlannin toimeenpanovallan käyttäjän virallisten kokousten pöytäkirjat on siten luokiteltava niiden sisältämiin ympäristötietoihin tutustumista koskevan pyynnön yhteydessä ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetuiksi viranomaisen sisäisiksi asiakirjoiksi.
2. Viranomaisten toiminta
26.
Ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää, että pyyntö saada ympäristötietoa voidaan evätä, jos tiedon ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti viranomaisten toiminnan luottamuksellisuuteen, jos salassapidosta on laissa säädetty.
27.
Jos tarkastellaan ainoastaan kyseisen säännöksen saksankielistä versiota, Irlannin hallituksen keskustelut ovat tässä mielessä selvästi viranomaisen toimintaa (saksaksi Beratungen, joka tarkoittaa esimerkiksi ”neuvotteluja” ja ”keskusteluja”).
28.
Tästä syystä vaikuttaakin aluksi yllättävältä, että High Court piti tämän poikkeuksen soveltamista keinotekoisena ja kaukaa haettuna (”artificial and strained”). (
9
) Tämä käsitys voi johtua ympäristötietodirektiivin englanninkielisestä versiosta. Kuten useissa muissakaan kieliversioissa, siinä ei käytetä käsitettä, joka olisi käännettävä samalla tavalla kuin saksankielinen ilmaisu ”Beratungen”. Siinä käytetään pikemminkin käsitettä ”proceedings”, (
10
) josta tulee mieleen menettelyn luottamuksellisuuden suojaaminen. Saksankielistä käsitettä vastaavat ainoastaan direktiivin ranskan‑ (
11
) ja italiankielinen (
12
) versio, kun taas muissa kieliversioissa viitataan viranomaisten toimintaan, (
13
) etenkin asioiden käsittelyyn tai valmisteluun. (
14
)
29.
Nämä eroavuudet käyvät ilmi myös Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen a kohdan, joka pannaan täytäntöön ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan a alakohdalla, sitovista kieliversioista. Århusin yleissopimuksen englannin‑ ja ranskankieliset versiot ovat tältä osin samansisältöisiä kuin direktiivin kyseiset kieliversiot. Yleissopimuksen samoin sitovassa venäjänkielisessä versiossa puhutaan viranomaisen työn luottamuksellisuudesta. (
15
)
30.
Unionin oikeuden, tässä erityisesti ympäristötietodirektiivin, säännösten eri kieliversioita on tulkittava yhtenäisesti, (
16
) eikä millekään kieliversiolle voida antaa etusijaa muihin kieliversioihin nähden. (
17
) Tästä syystä on tutkittava säännöksen yleistä systematiikkaa ja tavoitetta. (
18
)
31.
Lähtökohtana on pidettävä sitä, että poikkeuksia direktiivin 4 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen ja Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen toisen virkkeen mukaiseen oikeuteen saada tietoa on tulkittava suppeasti. (
19
) Jotta toimintaa koskevalle poikkeukselle annetaan oma tehtävä ”sisäisiä asiakirjoja” koskevan poikkeuksen ohella, se on rajattava koskemaan päätöksentekomenettelyyn liittyvää varsinaista neuvotteluprosessia, mutta se ei käsitä päätöksenteon perustana olevia tosiseikkoja. (
20
) Tästä syystä unionin tuomioistuin on katsonut, että ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen a kohdassa viitataan viranomaisten päätösmenettelyn viimeisiin vaiheisiin (
21
) ja että niillä siis suojataan viranomaisten (menettelyn päättävän) toiminnan luottamuksellisuutta eikä esimerkiksi sen hallinnollisen menettelyn kokonaisuutta, jonka päätteeksi kyseiset viranomaiset toimivat. (
22
)
32.
Sikäli kuin Irlannin hallituksen keskustelujen on katsottava kuuluvan menettelyn viimeisiin vaiheisiin, mitä kansallisen tuomioistuimen on arvioitava, kyse on siten ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta viranomaisen toiminnasta.
3. Usean poikkeuksen soveltaminen yhdessä
33.
Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kuitenkin tiedustelee, onko jäsenvaltion toimeenpanovallan käyttäjän virallisten kokousten, joissa hallituksen jäsenet kokoontuvat ja joissa heidän on toimittava kollektiivisena elimenä, pöytäkirjat luokiteltava ”toiminnaksi”vai”asiakirjoiksi”. Sen mukaan kyseiset ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 1 kohdan e alakohdan ja 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaiset poikkeukset olisi edellä esitetystä poiketen rajattava toisistaan. Tämä olettama on kuitenkin virheellinen. Nämä kaksi poikkeusta ovat pikemminkin päällekkäisiä. (
23
)
34.
Ne perustuvat nimittäin samaan viranomaisten tarpeeseen, että niillä on riittävät mahdollisuudet häiriöttömään harkintaan ja sisäisiin keskusteluihin.
35.
Tämä käy erityisen selvästi ilmi asetuksen N:o 1049/2001 (
24
) 4 artiklan 3 kohdassa säädetystä poikkeuksesta oikeuteen saada unionin toimielinten asiakirjoja tutustuttavaksi. Sen mukaan muun muassa asiakirjaa, jonka toimielin on laatinut sisäiseen käyttöön, voidaan kieltäytyä antamasta tutustuttavaksi, jos asiakirjan sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi vakavasti toimielimen päätöksentekomenettelyä.
36.
Asiakirjojen tutustuttavaksi saamista koskevan unionin sääntelyn soveltamisalalla tiettyjen tietojen ilmaisemisesta kieltäytymistä perustellaan usein samanaikaisesti useammalla poikkeusperusteella unionin tuomioistuimen tätä moittimatta. (
25
)
37.
Ensimmäiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että jäsenvaltion toimeenpanovallan käyttäjän virallisten kokousten, joissa hallituksen jäsenet kokoontuvat ja joissa heidän on toimittava kollektiivisena elimenä, pöytäkirjoja on pidettävä, kun kyse on pyynnöstä saada tutustua niiden sisältämiin ympäristötietoihin, ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuina sisäisinä asiakirjoina. Jos näiden kokousten on katsottava kuuluvan menettelyn viimeisiin vaiheisiin, kyse on samanaikaisesti 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta viranomaisen toiminnasta.
B
Oikeusvoima
1. Oikeusvoimaa koskevien kysymysten merkityksettömyys
38.
Muilla kysymyksillään High Court tiedustelee, estääkö oikeusvoima sitä asettamasta sen 1.6.2018 antamassa tuomiossa esitettyjä toteamuksia kyseenalaiseksi nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön perusteella. High Courtin 1.6.2018 annetun lainvoimaisen ensimmäisen tuomion mukaan riidanalaiset tiedot nimittäin kuuluvat ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetun sisäisiä asiakirjoja koskevan poikkeuksen soveltamisalaan (
26
) mutta eivät 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun viranomaisten toiminnan suojaamista koskevan poikkeuksen soveltamisalaan. (
27
)
39.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin harkitsee nyt antavansa päinvastaisen ratkaisun, jonka mukaan riidanalaiset tiedot eivät kuulu sisäisiä asiakirjoja koskevan poikkeuksen vaan viranomaisten toimintaa koskevan poikkeuksen piiriin. Viranomaisten toiminnan suojaamista koskevaa poikkeusta ei kuitenkaan mahdollisesti voitaisi soveltaa, koska ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan kolmannen virkkeen mukaan se ei mahdollista ympäristöön joutuneita päästöjä koskeviin tietoihin liittyvän pyynnön epäämistä. Tätä rajoitusta ei sitä vastoin sovelleta sisäisten asiakirjojen suojaan.
40.
Ensimmäiseen kysymykseen annettavasta vastauksesta kuitenkin seuraa, että molempien poikkeusten edellytykset voivat täyttyä samanaikaisesti ja että riidanalaisista tiedoista käytettävissä olevien tietojen mukaan kyse on joka tapauksessa sisäisistä asiakirjoista. Sisäisten asiakirjojen suojaa koskeva poikkeus voi näin ollen olla esteenä tietojen ilmaisemiselle, vaikka nämä tiedot koskevat ympäristöön joutuneita päästöjä ja viranomaisten toimintaa.
41.
Tästä syystä toteamuksen, jonka mukaan kyse on sisäisistä asiakirjoista eikä viranomaisten toiminnasta, oikeusvoimaisuudella ei ole oikeastaan enää merkitystä. Jäljempänä esitettävät näkökohdat pätevät siis toissijaisesti siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin haluaa tästä huolimatta lausua näistä kysymyksistä.
2. Toissijainen vastaus oikeusvoimaa koskeviin kysymyksiin
42.
Koska kansallisten tuomioistuinratkaisujen oikeusvoimasta ei ole annettu unionin oikeuden säännöksiä, tämä kysymys kuuluu jäsenvaltioiden menettelyllisen autonomian piiriin. Siihen sovelletaan kuitenkin vastaavuus‑ ja tehokkuusperiaatetta. (
28
)
a) Oikeusvoiman ulottuvuus (toinen ennakkoratkaisukysymys)
43.
Toisella ennakkoratkaisukysymyksellä pyritään selvittämään, onko tehokkuusperiaatteen mukaista, jos oikeusvoima ei rajoitu vain tuomion tuomiolauselmaan vaan ulottuu myös sen perusteluihin.
44.
Tehokkuusperiaatetta ei kuitenkaan loukata silloin, jos kansallisen oikeuden mukainen oikeusvoiman ulottuvuus vastaa periaatteita, joita tältä osin sovelletaan unionin oikeudessa. Unionin oikeudessa oikeusvoima ulottuu tuomion perusteluihin, jotka ovat tuomiolauselman tarpeellinen tuki ja joita ei tämän takia voida tuomiolauselmasta erottaa. (
29
) Unionin oikeuden mukainen oikeusvoima ei sen sijaan ulotu niihin tuomion perusteluihin, jotka eivät ole tuomiolauselman tarpeellinen tuki. (
30
)
45.
Jos tätä oikeusvoiman rajausta sovellettaisiin pääasiaan, riidanalaisten tietojen luokittelu sisäisten asiakirjojen suojaa koskevan poikkeuksen piiriin olisi 1.6.2018 annetun tuomion tarpeellisena tukena oikeusvoimainen. Se oli tarpeen pyynnön epäämisen kumoamiseksi ja pyynnön palauttamiseksi hallinnolle uudelleenkäsittelyä varten.
46.
Yhtä selvää ei sen sijaan ole se, eikö toiminnan luottamuksellisuuden suojaa koskevan poikkeuksen hylkäämistä voida myöskään erottaa tuomiolauselmasta. High Courtin näkökulmasta tämä hylkääminen liittyi erottamattomasti sisäisiä asiakirjoja koskevan poikkeuksen soveltamiseen, koska se katsoi, että kerrallaan voidaan soveltaa ainoastaan yhtä poikkeusta. Ensimmäisen kysymyksen tarkastelun perusteella molempia poikkeuksia voidaan kuitenkin soveltaa samanaikaisesti.
47.
Erotettavuudella ei kuitenkaan ole viime kädessä merkitystä. Tehokkuusperiaate ei nimittäin edellytä, että jäsenvaltiot mukauttavat kansallisen oikeuden mukaista oikeusvoiman ulottuvuutta unionin oikeudessa oikeusvoimalle asetettuihin edellytyksiin. Se mahdollistaa myös laajemman oikeusvoiman, kunhan se ei tee unionin oikeusjärjestyksessä annettujen oikeuksien käyttämistä käytännössä mahdottomaksi tai kohtuuttoman vaikeaksi.
48.
Jollei jäljempänä erityisesti muutoksenhakumahdollisuudesta (
31
) esitetystä muuta johdu, ei ole nähtävissä, että oikeusvoiman ulottaminen tuomioistuinratkaisun perusteluihin, jotka eivät ole tuomiolauselman tarpeellinen tuki, vaikeuttaisi kohtuuttomasti tällaisten oikeuksien käyttämistä.
49.
Toiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, ettei tehokkuusperiaate edellytä tuomion oikeusvoiman rajoittamista koskemaan perusteluja, jotka ovat tuomiolauselman tarpeellinen tuki.
b) Oikeusvoimaisten toteamusten huomiotta jättäminen (kolmas ja neljäs ennakkoratkaisukysymys)
50.
Kolmannella ja neljännellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko tehokkuusperiaatteen kanssa yhteensopivaa, jos sen samasta pyynnöstä 1.6.2018 annetussa tuomiossa esitetyt oikeusvoimaiset toteamukset ovat esteenä sen uudelleen tutkimiselle, kuuluvatko pääasian oikeudenkäynnissä riidanalaiset tiedot sisäisiä asiakirjoja koskevan poikkeuksen tai viranomaisten toimintaa koskevan poikkeuksen piiriin. Se pyrkii etenkin selvittämään, onko sen ensimmäisessä tuomiossa esitettyjen toteamusten oikeusvoiman yhteensopivuudelle toisessa tuomioistuinmenettelyssä merkitystä sillä, että ensimmäisessä menettelyssä ei esitetty ennakkoratkaisupyyntöä unionin tuomioistuimelle eivätkä asianosaiset viitanneet asianomaisessa kansallisessa tuomioistuimessa unionin tuomioistuimen asiaa koskevaan oikeuskäytäntöön.
51.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedusteleekin, edellytetäänkö unionin oikeudessa sivuuttamaan oikeusvoimaiset toteamukset, jos on mahdollista, että ne ovat unionin oikeuden vastaisia.
52.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeudessa ei edellytetä kansallista tuomioistuinta olemaan soveltamatta sellaisia kansallisia menettelysääntöjä, joiden perusteella ratkaisu on oikeusvoimainen, vaikka tämä antaisikin mahdollisuuden korjata jonkin unionin oikeuden säännöksen rikkomisen. (
32
)
53.
Tilanne on kuitenkin toinen, jos sovellettaviin kansallisiin menettelysääntöihin sisältyy mahdollisuus, että kansallinen tuomioistuin voi tietyin edellytyksin peruuttaa oikeusvoimaisen ratkaisun muuttaakseen tästä ratkaisusta seuraavan tilanteen kansallisen oikeuden mukaiseksi. Tuomioistuimen on vastaavuus‑ ja tehokkuusperiaatteen mukaisesti myös käytettävä tätä mahdollisuutta, jotta tämä tilanne saatetaan jälleen yhdenmukaiseksi unionin säännöstön kanssa. (
33
)
54.
Varsinaiseen ennakkoratkaisupyyntöön ei tosin sisälly tietoja kansallisen oikeuden vastaavista säännöksistä, mutta ne löytyvät siihen liitetystä ratkaisusta, (
34
) jolla ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin oli päättänyt esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön. Kyseisen ratkaisun mukaan Irlannin tuomioistuimet voivat erityisolosuhteissa sallia asianosaisen ottaa riitakysymyksen esille myöhemmässä menettelyssä siitä huolimatta, että se ratkaistiin aiemmassa menettelyssä kyseiselle asianosaiselle vastaisella tavalla. Tätä harkintavaltaa käyttäessään tuomioistuimen on verrattava perustuslaillista oikeutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi ja yleistä etua. Yleisen edun mukaista on, että riita‑asia ratkaistaan (lähtökohtaisesti) lopullisesti ja ettei henkilö altistu toistuville tai päällekkäisille oikeudenkäynneille sellaisten kysymysten osalta, jotka on ratkaistu jo aiemmin.
55.
Tätä toimivaltaa käytettäessä sekä vastaavuus‑ että tehokkuusperiaate voivat johtaa siihen, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on oltava soveltamatta 1.6.2018 annetussa tuomiossa esitettyjä oikeusvoimaisia toteamuksia.
56.
Vastaavuusperiaate edellyttää, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin käyttää harkintavaltaansa unionin oikeuteen liittyvissä kysymyksissä samalla tavalla kuin pelkästään kansalliseen oikeuteen liittyvissä tapauksissa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei tosin ole esittänyt mitään täsmällisiä tietoja Irlannin käytännöstä. Englannin common law ‑järjestelmässä, joka vaikuttaa olevan oikeudellisesti samankaltainen kuin Irlannissa, on kuitenkin suuri merkitys sillä, oliko asianosaisella, jota vastaan vedotaan aiemmassa tuomiossa esitettyyn oikeusvoimaiseen toteamukseen, mahdollisuus riitauttaa tämä toteamus muutoksenhaun yhteydessä. (
35
)
57.
Koska Right to Know ja Irlanti tarkastelevat huomautuksissaan kysymystä siitä, oliko Right to Know’lla mahdollisuus hakea muutosta 1.6.2018 annettuun tuomioon, ja sitä on käsitelty myös edellä mainitussa 23.4.2021 annetussa ratkaisussa, tällä näkökohdalla on oletettavasti samankaltainen rooli Irlannin käytännössä. Edellä esitetyn perusteella vaikuttaa epäselvältä, oliko tällainen muutoksenhaku mahdollinen.
58.
Irlanti tosin väittää, että Right to Know olisi voinut hakea muutosta 1.6.2018 annettuun tuomioon, mutta 23.4.2021 annettu ratkaisu ja Right to Know’n lausumat asettavat tämän kyseenalaiseksi. Koska Right to Know’n kanne johti sen esittämän pyynnön hylkäämisen kumoamiseen 1.6.2018 annetulla tuomiolla, on vaarana, että tuomion perustelujen tiettyihin osiin kohdistuva muutoksenhaku olisi hylätty ennenaikaisena. (
36
)
59.
Tämä vastaisi oikeudellista tilannetta unionin tuomioistuimissa. Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan toisen kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan muutosta voivat hakea (ainoastaan) kaikki asianosaiset, joiden vaatimukset on kokonaan tai osittain hylätty. Valitus on sitä vastoin jätettävä tutkimatta, jos sillä vaaditaan pelkästään kokonaisuutena ottaen valittajalle edullisen tuomion tiettyjen perustelujen muuttamista. (
37
) Myös lähtökohtaisesti sallituissa muutoksenhakumenettelyissä oikeussuojan tarpeen puuttumisen takia on jätettävä tutkimatta tietyt vaatimukset, jotka kohdistuvat ainoastaan asiaratkaisun perusteluihin, jos asianomainen osapuoli ei samalla riitauta asiaratkaisua. (
38
)
60.
Jos Right to Know ei tosiasiallisesti voinut riitauttaa 1.6.2018 annettuun tuomioon sisältyvää toteamusta, tällä olisi merkitystä paitsi vastaavuusperiaatteen myös tehokkuusperiaatteen soveltamisen kannalta.
61.
Ensi näkemältä muutoksenhakukeinon puuttuminen ei tosin vaikuta erityisen vakavalta esteeltä oikeuksien käyttämiselle. Tehokkaan oikeussuojan periaatteella, jossa on paljon päällekkäisyyksiä tehokkuusperiaatteen kanssa, (
39
) ei nimittäin anneta yksityisille oikeutta saada asiansa käsitellyksi useassa oikeusasteessa vaan vain oikeus tuomioistuinkäsittelyyn. (
40
) Käsiteltävässä asiassa 1.6.2018 annettu tuomio osoittaa, että Right to Know’lla oli mahdollisuus saattaa asiansa tuomioistuimen käsiteltäväksi.
62.
Nyt tarkasteltavassa tapauksessa muutoksenhakukeinon puuttumisesta seuraisi kuitenkin prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteen loukkaaminen. On nimittäin katsottava, että vastaajalla eli Taoiseachilla oli asian hävinneenä osapuolena hyvinkin mahdollisuus valittaa 1.6.2018 annetusta tuomiosta.
63.
Prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaate on erottamaton osa perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettua niiden oikeuksien tehokasta oikeussuojaa, joihin yksityiset voivat vedota unionin oikeuden perusteella. (
41
) Koska se on välttämätön seuraus oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin käsitteestä, se merkitsee velvollisuutta tarjota kullekin asianosaiselle kohtuullinen mahdollisuus esittää asiansa, myös todisteensa, sellaisten edellytysten vallitessa, jotka eivät saata tätä vastapuoltaan selvästi epäedullisempaan asemaan. (
42
)
64.
On kuitenkin selkeä haitta, jos asianosaista sitoo toteamus, joka osoittautuu myöhemmin sen kannalta epäedulliseksi, kun taas vastapuoli, joka hyötyy tästä toteamuksesta, voi valita, riitauttaako vai hyväksyykö se tämän toteamuksen.
65.
Molemmat ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen neljännessä kysymyksessä mainitsemat näkökohdat eli se, ettei lainvoimaisen tuomion antamiseen johtaneessa asiassa pyydetty ennakkoratkaisua, ja asianosaisten lausumissa olevat puutteet ovat tosin myös kiinnostavia mutta eivät yksinään ratkaisevia.
66.
Se seikka, että 1.6.2018 annettuun tuomioon johtaneessa menettelyssä ei esitetty ennakkoratkaisupyyntöä unionin tuomioistuimelle, tukee siten pikemminkin sitä, että tutkitaan uudelleen oikeuskysymys, joka ratkaistiin jo lainvoimaisella tuomiolla. Jos velvollisuutta ennakkoratkaisupyynnön esittämiseen ei ole, tällä seikalla on kuitenkin verrattain vähäinen painoarvo punninnassa. (
43
)
67.
Jos asianosaiset ja etenkään Right to Know eivät ole viitanneet 1.6.2018 annettuun tuomioon johtaneessa menettelyssä jo olemassa olevaan, asiaa koskevaan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, tämä sitä vastoin tukee pikemminkin sitä, että kyseisessä tuomiossa esitetyt toteamukset sitovat niitä. Siinä tapauksessa ne eivät nimittäin ole toteuttaneet kaikkia kohtuullisia ponnisteluja oikean, niiden kannalta edullisen ratkaisun aikaansaamiseksi. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, jos kyseisessä prosessioikeudessa sovelletaan vahvaa määräämisperiaatetta, jossa asianosaisten tehtävänä on esittää asiaa koskevia ennakkotapauksia. Tälläkin näkökohdalla on kuitenkin ainoastaan rajallista painoarvoa, sillä jos ennakkotapauksia ei ole, High Courtin olisi pitänyt harkita ennakkoratkaisupyynnön esittämistä jo ensimmäisessä menettelyssä. Sisäisten asiakirjojen käsitteen tulkintaa käsittelevä keskeinen tuomio (
44
) annettiin lisäksi vasta 1.6.2018 annetun tuomion jälkeen.
68.
Kolmanteen ja neljänteen kysymykseen on näin ollen vastattava, että vastaavuus‑ ja tehokkuusperiaatteen mukaisesti kansallisen tuomioistuimen on sivuutettava oikeusvoimaiset toteamukset, jotta kyseinen tilanne saatetaan jälleen yhdenmukaiseksi unionin säännöstön kanssa, mikäli tällainen mahdollisuus on olemassa sovellettavien kansallisten menettelysääntöjen mukaan täysin jäsenvaltion sisäisessä tilanteessa. Sikäli kuin tuomioistuimella on harkintavaltaa, sen on otettava erityisesti huomioon, oliko asianosaisella, jonka kannalta oikeusvoimainen toteamus on epäedullinen, mahdollisuus riitauttaa kyseinen toteamus muutoksenhaussa ja olivatko asianosaiset tältä osin prosessuaalisesti yhdenvertaisia. Harkintavallan käytön kannalta ei sitä vastoin ole juurikaan merkitystä, esitettiinkö asiassa ennen oikeusvoimaisen toteamuksen esittämistä ennakkoratkaisupyyntö unionin tuomioistuimelle tai viittasivatko asianosaiset kansallisessa tuomioistuimessa ennen kyseisen toteamuksen esittämistä unionin tuomioistuimen asiaa koskevaan oikeuskäytäntöön.
V Ratkaisuehdotus
69.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
1)
Jäsenvaltion toimeenpanovallan käyttäjän virallisten kokousten, joissa hallituksen jäsenet kokoontuvat ja joissa heidän on toimittava kollektiivisena elimenä, pöytäkirjoja on pidettävä, kun kyse on pyynnöstä saada tutustua niiden sisältämiin ympäristötietoihin, ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuina sisäisinä asiakirjoina. Jos näiden kokousten on katsottava kuuluvan menettelyn viimeisiin vaiheisiin, kyse on samanaikaisesti kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta viranomaisen toiminnasta.
2)
Kansallisten tuomioistuinratkaisujen oikeusvoima kuuluu jäsenvaltioiden menettelyllisen autonomian piiriin. Siihen sovelletaan kuitenkin vastaavuus‑ ja tehokkuusperiaatetta.
a)
Tehokkuusperiaate ei edellytä tuomion oikeusvoiman rajoittamista koskemaan perusteluja, jotka ovat tuomiolauselman tarpeellinen tuki.
b)
Vastaavuus‑ ja tehokkuusperiaatteen mukaisesti kansallisen tuomioistuimen on sivuutettava oikeusvoimaiset toteamukset, jotta kyseinen tilanne saatetaan jälleen yhdenmukaiseksi unionin säännöstön kanssa, mikäli tällainen mahdollisuus on olemassa sovellettavien kansallisten menettelysääntöjen mukaan täysin jäsenvaltion sisäisessä tilanteessa. Sikäli kuin tuomioistuimella on harkintavaltaa, sen on otettava erityisesti huomioon, oliko asianosaisella, jonka kannalta oikeusvoimainen toteamus on epäedullinen, mahdollisuus riitauttaa kyseinen toteamus muutoksenhaussa ja olivatko asianosaiset tältä osin prosessuaalisesti yhdenvertaisia. Harkintavallan käytön kannalta ei sitä vastoin ole juurikaan merkitystä, esitettiinkö asiassa ennen oikeusvoimaisen toteamuksen esittämistä ennakkoratkaisupyyntö unionin tuomioistuimelle tai viittasivatko asianosaiset kansallisessa tuomioistuimessa ennen kyseisen toteamuksen esittämistä unionin tuomioistuimen asiaa koskevaan oikeuskäytäntöön.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	Vuoden 1998 yleissopimus tiedon saatavuudesta, yleisön osallistumisesta päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuudesta ympäristöasioissa (EUVL 2005, L 124, s. 4), joka on hyväksytty 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY (EUVL 2005, L 124, s. 1).
(
3
)	Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/4/EY (EYVL 2003, L 41, s. 26).
(
4
)	High Courtin tuomio 4.6.2012, An Taoiseach v. Commissioner for Environmental Information ([2010] IEHC 241).
(
5
)	Tuomio 14.2.2012, Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2012:71, 31 kohta) ja tuomio 20.1.2021, Land Baden‑Württemberg (Sisäiset asiakirjat) (C‑619/19, EU:C:2021:35, 28 kohta).
(
6
)	Tuomio 20.1.2021, Land Baden‑Württemberg (Sisäiset asiakirjat) (C‑619/19, EU:C:2021:35, 31 kohta).
(
7
)	Tuomio 20.1.2021, Land Baden‑Württemberg (Sisäiset asiakirjat) (C‑619/19, EU:C:2021:35, 47 kohta).
(
8
)	Ks. tuomio 20.1.2021, Land Baden‑Württemberg (Sisäiset asiakirjat) (C‑619/19, EU:C:2021:35, 44 ja 46 kohta). Vastaavasti tuomio 17.12.2020, De Masi ja Varoufakis v. EKP (C‑342/19 P, EU:C:2020:1035, 51 ja 52 kohta) oikeutta tutustua EKP:n asiakirjoihin koskevista säännöistä. Ks. myös komission ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta (KOM(2000) 402 lopullinen) ja Århusin yleissopimuksen valvontakomitea (Aarhus Convention Compliance Committee, jäljempänä valvontakomitea), Findings and recommendations with regard to communication ACCC/C/2013/93 concerning compliance by Norway, 19.6.2017, 71 kohta.
(
9
)	High Courtin tuomio 4.6.2012, An Taoiseach v. Commissioner for Environmental Information ([2010] IEHC 241, 83 kohta).
(
10
)	Espanja: ”procedimientos”; tšekki: ”řízení”; kroatia: ”postupaka”; kreikka: ”διαδικασιών”; liettua: ”procesinių veiksmų”; malta: ”tal‑proċedimenti”; portugali: ”procedimentos”; romania: ”procedurilor”; ruotsi: ”förfaranden” ja sloveeni: ”postopkov”.
(
11
)	Deliberations.
(
12
)	Deliberazioni.
(
13
)	Bulgaria: ”дейностите”; viro: ”töö”; hollanti: ”handlingen”; puola: ”działań”; slovakki: ”konania” ja suomi: ”toiminnan”.
(
14
)	Latvia: lietu.
(
15
)
(
16
)	Tuomio 27.10.1977, Bouchereau (30/77, EU:C:1977:172, 13 ja 14 kohta); tuomio 27.3.1990, Cricket St Thomas (C‑372/88, EU:C:1990:140, 19 kohta) ja tuomio 6.10.2021, Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi (C‑561/19, EU:C:2021:799, 43 kohta).
(
17
)	Tuomio 27.3.1990, Cricket St Thomas (C‑372/88, EU:C:1990:140, 18 kohta); tuomio 26.1.2021, Hessischer Rundfunk (C‑422/19 ja C‑423/19, EU:C:2021:63, 65 kohta) ja tuomio 17.1.2023, Espanja v. komissio (C‑632/20 P, EU:C:2023:28, 40 kohta).
(
18
)	Tuomio 27.10.1977, Bouchereau (30/77, EU:C:1977:172, 13 ja 14 kohta); tuomio 26.1.2021, Hessischer Rundfunk (C‑422/19 ja C‑423/19, EU:C:2021:63, 65 kohta) ja tuomio 17.1.2023, Espanja v. komissio (C‑632/20 P, EU:C:2023:28, 42 kohta).
(
19
)	Ks. tuomio 23.11.2016, Bayer CropScience ja Stichting De Bijenstichting (C‑442/14, EU:C:2016:890, 56 kohta); tuomio 20.1.2021, Land Baden‑Württemberg (Sisäiset asiakirjat) (C‑619/19, EU:C:2021:35, 33 ja 48 kohta) ja julkisasiamies Sharpstonin ratkaisuehdotus Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2011:413, 83 kohta).
(
20
)	Ks. julkisasiamies Sharpstonin ratkaisuehdotus Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2011:413, 83 kohta) ja julkisasiamies Szpunarin ratkaisuehdotus Saint‑Gobain Glass Deutschland v. komissio (C‑60/15 P, EU:C:2016:778, 76 kohta sekä 57 kohta ja sitä seuraavat kohdat) sekä Århusin yleissopimuksen valvontakomitea, Findings and recommendations with regard to communication ACCC/C/2010/51 concerning compliance by Romania, 28.3.2014, 89 kohta.
(
21
)	Tuomio 14.2.2012, Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2012:71, 63 kohta).
(
22
)	Tuomio 13.7.2017, Saint‑Gobain Glass Deutschland v. komissio (C‑60/15 P, EU:C:2017:540, 81 kohta).
(
23
)	Ks. tuomio 28.7.2011, Office of Communications (C‑71/10, EU:C:2011:525, 30 kohta) ja tuomio 17.12.2020, De Masi ja Varoufakis v. EKP (C‑342/19 P, EU:C:2020:1035, 62 kohta).
(
24
)	Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EYVL 2001, L 145, s. 43).
(
25
)	Tuomio 21.7.2011, Ruotsi v. MyTravel ja komissio (C‑506/08 P, EU:C:2011:496, 77 kohta ja sitä seuraavat kohdat sekä 109 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tuomio 28.11.2013, Jurašinović v. neuvosto (C‑576/12 P, EU:C:2013:777, 28 ja 38 kohta) ja tuomio 27.2.2014, komissio v. EnBW Energie Baden‑Württemberg (C‑365/12 P, EU:C:2014:112, 62, 63 ja 79 kohta).
(
26
)	High Courtin tuomio 1.6.2018, Right to Know CLG v. An Taoiseach ([2018] IEHC 372, 65 kohta).
(
27
)	High Courtin tuomio 1.6.2018, Right to Know CLG v. An Taoiseach ([2018] IEHC 372, 76 kohta).
(
28
)	Tuomio 3.9.2009, Fallimento Olimpiclub (C‑2/08, EU:C:2009:506, 24 kohta) ja tuomio 7.4.2022, Avio Lucos (C‑116/20, EU:C:2022:273, 100 kohta).
(
29
)	Tuomio 1.6.2006, P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Foral de Vizcaya v. komissio (C‑442/03 P ja C‑471/03 P, EU:C:2006:356, 44 kohta); tuomio 15.11.2012, Gothaer Allgemeine Versicherung ym. (C‑456/11, EU:C:2012:719, 40 kohta) ja tuomio 17.9.2020, Alfamicro v. komissio (C‑623/19 P, ei julkaistu, EU:C:2020:734, 37 kohta).
(
30
)	Vastaavasti tuomio 15.11.2012, Al‑Aqsa v. neuvosto (C‑539/10 P ja C‑550/10 P, EU:C:2012:711, 49 kohta) ja tuomio 11.11.2015, Klausner Holz Niedersachsen (C‑505/14, EU:C:2015:742, 43 ja 46 kohta). Näin myös julkiasiamies Trstenjakin ratkaisuehdotuksessa Al‑Aqsa v. neuvosto (C‑539/10 P ja C‑550/10 P, EU:C:2012:321, 35 kohta).
(
31
)	Ks. jäljempänä 56 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
32
)	Tuomio 1.6.1999, Eco Swiss (C‑126/97, EU:C:1999:269, 46 ja 47 kohta); tuomio 6.10.2009, Asturcom Telecomunicaciones (C‑40/08, EU:C:2009:615, 37 kohta) ja tuomio 4.3.2020, Telecom Italia (C‑34/19, EU:C:2020:148, 65 kohta).
(
33
)	Tuomio 10.7.2014, Impresa Pizzarotti (C‑213/13, EU:C:2014:2067, 62 kohta); tuomio 6.10.2015, Târșia (C‑69/14, EU:C:2015:662, 30 kohta) ja tuomio 29.7.2019, Hochtief Solutions Magyarországi Fióktelepe (C‑620/17, EU:C:2019:630, 60 kohta).
(
34
)	High Courtin ratkaisu 23.4.2021, Right to Know v. An Taoisach, [2021] IEHC 233, 35 kohta.
(
35
)	Court of Appealin (England & Wales) (Englannin ja Walesin ylioikeus, Yhdistynyt kuningaskunta) tuomio 20.5.2021, Thomas v. Luv One Luv All Promotions Ltd (A3/2020/1485, [2021] EWCA Civ 732, 44–48, 51 ja 75 kohta).
(
36
)	High Courtin ratkaisu 23.4.2021, Right to Know v. An Taoisach, [2021] IEHC 233, 48 kohta.
(
37
)	Tuomio 25.7.2018, Société des produits Nestlé ym. v. Mondelez UK Holdings & Services (C‑84/17 P, C‑85/17 P ja C‑95/17 P, EU:C:2018:596, 42 kohta) ja määräys 29.4.2022, Valvis Holding v. Sun Stars & Sons ja EUIPO (C‑420/21 P, ei julkaistu, EU:C:2022:340, 22 kohta).
(
38
)	Vastaavasti tuomio 6.10.2009, GlaxoSmithKline Services v. komissio (C‑501/06 P, C‑513/06 P, C‑515/06 P ja C‑519/06 P, EU:C:2009:610, 23–25 kohta); tuomio 21.12.2011, Iride v. komissio (C‑329/09 P, ei julkaistu, EU:C:2011:859, 48–50 kohta) ja tuomio 9.11.2017, TV2/Danmark v. komissio (C‑649/15 P, EU:C:2017:835, 61–63 kohta).
(
39
)	Ks. ratkaisuehdotukseni Puškár (C‑73/16, EU:C:2017:253, 49–51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
40
)	Tuomio 28.7.2011, Samba Diouf (C‑69/10, EU:C:2011:524, 69 kohta) ja tuomio 17.7.2014, Sánchez Morcillo ja Abril García (C‑169/14, EU:C:2014:2099, 36 kohta).
(
41
)	Tuomio 6.11.2012, Otis ym. (C‑199/11, EU:C:2012:684, 48 kohta); tuomio 17.7.2014, Sánchez Morcillo ja Abril García (C‑169/14, EU:C:2014:2099, 48 kohta) ja tuomio 16.10.2019, Glencore Agriculture Hungary (C‑189/18, EU:C:2019:861, 61 kohta).
(
42
)	Tuomio 6.11.2012, Otis ym. (C‑199/11, EU:C:2012:684, 71 kohta); tuomio 28.7.2016, Conseil des ministres (C‑543/14, EU:C:2016:605, 40 kohta); tuomio 16.5.2017, Berlioz Investment Fund (C‑682/15, EU:C:2017:373, 96 kohta) ja tuomio 16.10.2019, Glencore Agriculture Hungary (C‑189/18, EU:C:2019:861, 61 kohta).
(
43
)	Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan velvollisuuden laiminlyönnin seurauksista ks. tuomio 13.1.2004, Kühne & Heitz (C‑453/00, EU:C:2004:17, 27 ja 28 kohta). Ks. myös tuomio 4.10.2012, Byankov (C‑249/11, EU:C:2012:608, 77 ja 78 kohta) ja tuomio 20.12.2017, Incyte (C‑492/16, EU:C:2017:995, 47 ja 48 kohta).
(
44
)	Tuomio 20.1.2021, Land Baden‑Württemberg (Sisäiset asiakirjat) (C‑619/19, EU:C:2021:35, 28 kohta).