61997CC0110_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Alankomaiden kuningaskunta ja Antillean Rice Mills NV, Alankomaiden Antillien oikeuden mukaan perustettu yhtiö, vaativat nyt käsiteltävissä EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 230 artikla) nojalla nostamissaan kanteissa yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta peräisin olevaan riisintuontiin kohdistettavista suojatoimenpiteistä 17 päivänä helmikuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 304/97 ja velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
I Asioihin C-110/97 ja C-451/98 liittyvä lainsäädäntö ja menettely
EY:n perustamissopimus
2. EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan r alakohdan (josta on muutettuna tullut EY 3 artiklan 1 kohdan s alakohta) mukaan yhteisön toimintaan sisältyy merentakaisten maiden ja alueiden (jäljempänä MMA) assosiointi kaupankäynnin lisäämiseksi sekä yhteiset pyrkimykset taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämiseksi.
3. EY:n perustamissopimuksen 227 artiklan 3 kohdan (josta on muutettuna tullut EY 299 artiklan 3 kohta) mukaan assosiointia koskevaa erityissääntelyä sovelletaan perustamissopimuksen liitteessä IV lueteltuihin MMA:ihin, mukaan lukien Alankomaiden Antilleihin.
4. EY:n perustamissopimuksen 131 artiklan toisen kohdan (josta on muutettuna tullut EY 182 artiklan toinen kohta) mukaan assosioinnin tavoitteena on edistää MMA:iden taloudellista ja sosiaalista kehitystä ja vahvistaa läheiset taloudelliset suhteet niiden ja koko yhteisön välille.
5. EY:n perustamissopimuksen 132 artiklan 1 kohdassa (josta on tullut EY 183 artiklan 1 kohta) täsmennetään, että jäsenvaltiot soveltavat kaupankäynnissään MMA:iden kanssa samaa järjestelmää kuin perustamissopimuksen mukaan keskinäisessä kaupankäynnissään.
6. EY:n perustamissopimuksen 133 artiklan 1 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 184 artiklan 1 kohta) määrätään, että MMA:ista peräisin olevien, jäsenvaltioihin tuotavien tavaroiden tullit poistetaan kokonaan niin kuin jäsenvaltioiden välisten tullien asteittaisesta poistamisesta perustamissopimuksessa määrätään.
7. EY:n perustamissopimuksen 134 artiklassa (josta on tullut EY 185 artikla) määrätään, että jos niiden tullien taso, joita sovelletaan kolmannesta maasta peräisin oleviin tuotteisiin niiden tullessa maahan tai alueelle, on sellainen, että se, ottaen huomioon 133 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamisen, johtaa kaupankäynnin vinoutumiseen jonkin jäsenvaltion vahingoksi, tämä jäsenvaltio voi pyytää komissiota tekemään muille jäsenvaltioille ehdotuksia toimenpiteiksi, jotka ovat tarpeen tilanteen korjaamiseksi.
8. Neuvosto antaa EY:n perustamissopimuksen 136 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 187 artikla) nojalla säännökset MMA:iden sekä yhteisön välistä assosiaatiota koskevista säännöistä ja menettelyistä. Nämä säännökset on vahvistettu viimeksi merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyllä neuvoston päätöksellä 91/482/ETY.
MMA-päätös
9. MMA-päätöksen 101 artiklan 1 kohdan mukaan tuotaessa MMA:ista peräisin olevia tuotteita yhteisöön ne vapautetaan tulleista ja vaikutukseltaan vastaavista maksuista.
10. MMA-päätöksen liitteessä II olevan 1 artiklan mukaan tuotteen katsotaan olevan MMA:ista peräisin, jos se on niissä kokonaan tuotettu tai riittävästi käsitelty.
11. MMA-päätöksen liitteessä II olevassa 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa täsmennetään, että MMA:issa kokonaan tuotetuiksi katsotaan "siellä korjatut kasvituotteet".
12. Edellä mainitun liitteen 3 artiklan 1 kohdan mukaan ei-alkuperäaineksien katsotaan olevan riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä, jos valmistettu tuote luokitellaan eri nimikkeeseen kuin se, mihin kaikki sen valmistuksessa käytetyt ei-alkuperäainekset luokitellaan.
13. MMA-päätöksen liitteessä II olevassa 3 artiklan 3 kohdassa luetellaan valmistus- tai käsittelytoimet, jotka katsotaan riittämättömiksi antamaan alkuperäaseman MMA:ista tulevalle tuotteelle.
14. Liitteen 6 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
"Jos yhteisössä tai AKT-valtioissa kokonaan tuotettuihin tuotteisiin kohdistuu MMA:issa käsittely- tai valmistustoimia, ne katsotaan MMA:issa kokonaan tuotetuiksi tuotteiksi" (ns. AKT/MMA-alkuperän kasautumista koskeva sääntö).
15. MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohdassa annetaan komissiolle valtuudet toteuttaa suojatoimenpiteitä tai antaa jäsenvaltiolle oikeuden toteuttaa niitä, jos päätöksen soveltamisesta aiheutuu vakavia häiriöitä jollakin yhteisön tai yhden tai useamman jäsenvaltion talouden toiminnan alalla tai jos soveltaminen vaarantaa niiden rahatalouden ulkoisen vakauden tai jos ilmenee häiriöitä, jotka saattavat johtaa yhteisön tai siihen kuuluvan alueen jonkin toiminnan alan merkittävään heikentymiseen. Komission on tällöin noudatettava MMA-päätöksen liitteessä IV vahvistettua menettelyä.
16. MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohdan mukaan on valittava ensisijaisesti toimenpiteitä, jotka vähiten häiritsevät assosioinnin ja yhteisön toimivuutta, ja toimenpiteet on rajoitettava niihin, jotka ovat ehdottomasti välttämättömiä ilmenneiden häiriöiden poistamiseksi.
17. MMA-päätöksen liitteessä IV olevan 1 artiklan 5 ja 7 kohdan mukaan jäsenvaltio voi saattaa suojatoimenpiteiden toteuttamista koskevan komission päätöksen neuvoston käsiteltäväksi 10 työpäivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Tällaisessa tapauksessa neuvosto voi päättää määräenemmistöllä asiasta toisin 21 työpäivän kuluessa.
Asetus N:o 21/97
18. Komissio antoi Italian ja Espanjan hallitusten vaatimuksesta 8.1.1997 asetuksen N:o 21/97 MMA:ista peräisin olevaan riisintuontiin kohdistettavista suojatoimenpiteistä.
19. Asetuksen N:o 21/97 1 artiklan nojalla CN-koodiin 1006 kuuluva MMA:ista peräisin olevaa riisiä voitiin 1.1. ja 30.4.1997 välisenä aikana tuoda yhteisöön tullitta seuraaviin määriin saakka:
- Montserrat'sta peräisin oleva riisi: 4 594 tonnia,
- Turks- ja Caicossaarilta peräisin oleva riisi: 1 328 tonnia, ja
- Muista MMA:ista peräisin oleva riisi: 36 728 tonnia. Tämä kiintiö koskee suurimmalta osin Alankomaiden Antilleja.
Asetus N:o 304/97
20. Asetus N:o 21/97 on korvattu ja kumottu riidanalaisella asetuksella.
21. Neuvosto antoi sen Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen MMA-päätöksen liitteessä IV olevan 1 artiklan 5 kohdan mukaisesti esittämän pyynnön perusteella. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus vaati Montserrat'lle ja Turks- ja Caicos-saarille annettujen kiintiöiden lisäämistä. Myös Alankomaiden hallitus vaati neuvostoa tekemään uuden päätöksen.
22. Neuvosto hyväksyi ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen vaatimuksen. Asetuksen N:o 304/97 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, että nimikkeeseen NC 1006 kuuluva MMA:ista peräisin olevaa riisiä voitiin 1.1. ja 30.4.1997 välisenä aikana tuoda yhteisöön tullitta seuraaviin määriin saakka:
a) Montserrat'sta ja Turks- ja Caicos-saarilta peräisin oleva riisi: 8 000 tonnia, joka koostui
- 4 595 tonnista Monserrat'lta peräisin olevaa riisiä ja
- 3 406 tonnista Montserrat'lta ja Turks- ja Caicos-saarilta peräisin olevaa riisiä, sekä
b) Muista MMA:ista peräisin oleva riisi: 36 728 tonnia.
23. Asetusta N:o 304/97 sovelletaan sen 8 artiklan toisen alakohdan mukaan 1.1. ja 30.4.1997 välisenä aikana lukuun ottamatta 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan toista luetelmakohtaa, jota sovelletaan asetuksen voimaantulosta eli siitä päivästä lähtien, jona se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
24. Tästä syystä Alankomaiden kuningaskunta nosti 17.3.1997 kanteen, jossa se vaatii asetuksen N:o 304/97 kumoamista.
25. ARM on vastaavasti nostanut 27.2.1997 kanteen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kyseisen asetuksen kumoamiseksi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 16.11.1998 antamallaan määräyksellä siirtänyt kyseisen asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
II Asioihin C-110/97 ja C-451/98 liittyvät tosiseikat
Yhteisön riisimarkkinat
26. On olemassa kolme pääasiallista riisilajia: pyöreäjyväinen riisi, puolipitkäjyväinen riisi (toiselta nimeltään japonica) ja pitkäjyväinen riisi (toiselta nimeltään indica). Yhteisössä käytetään kulutukseen vain japonica- ja indica-riisiä.
27. Yhteisön riisintuottajamaita ovat lähinnä Ranska, Espanja ja Italia. Siellä viljellään pääasiallisesti japonica-riisiä. Japonica-riisistä on ylituotantoa. Yhteisössä ei sen sijaan viljellä riittävästi indica-riisiä omiin tarpeisiin. Tästä syystä yhteisö on kannustanut väliaikaisella hehtaarikohtaisella tuella yhteisön tuottajia lisäämään indica-riisin viljelyä.
28. Jotta eri riisilajeja voitaisiin käyttää, niitä on käsiteltävä. Käsittely on nelivaiheinen. Kussakin vaiheessa riisin yksikköhinta nousee. Käsittelyvaihe ilmenee siis aina hinnasta tai riisistä kannettavasta verosta.
29. Yleisesti erotetaan toisistaan neljä eri jalostusvaihetta:
- Kuorimaton riisi: kyseessä on riisi sellaisena kuin se on korjattu. Se on vielä kulutukseen kelpaamatonta;
- Ruskea riisi: kyseessä on riisi, jonka ulkokuori on poistettu. Sitä voidaan käyttää kulutukseen mutta myös käsitellä edelleen.
- Osittain hiottu riisi: kyseessä on riisi, jonka siemenkalvosta osa on poistettu. Tämä on puolivalmis tuote, jota myydään yleensä lisäkäsittelyä eikä kulutusta varten.
- Kokonaan hiottu riisi: kyseessä on kokonaan käsitelty riisi, jonka ulkokuori ja siemenkalvo on kokonaan poistettu.
30. Yhteisössä tuotetaan vain kokonaan hiottua riisiä. Alankomaiden Antilleilla tuotetaan sitä vastoin vain osittain hiottua riisiä. Alankomaiden Antilleilta peräisin olevaa osittain hiottua riisiä on siis käsiteltävä vielä kerran, jotta se voitaisiin käyttää kulutukseen yhteisössä.
ARM:n toiminta Alankomaiden Antilleilla
31. ARM on Alankomaiden Antillien oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jonka toimintaan kuuluu riisin käsitteleminen Alankomaiden Antilleilla.
32. ARM jalosti vuonna 1992 Surinamista ja Guyanasta peräisin olevaa ruskeaa riisiä osittain hiotuksi riisiksi tarkoituksenaan tuoda sitä Euroopan yhteisöön.
33. Alankomaiden Antilleilla on noin kuusi tai seitsemän yritystä, jotka jalostavat ruskeaa riisiä osittain hiotuksi riisiksi.
III ARM:n asiassa C-451/98 nostaman kanteen tutkittavaksi ottaminen
34. ARM:n asiassa C-451/98 esittämät perusteet ja vaatimukset ovat hyvin samanlaiset kuin Alankomaiden hallituksen esittämät. Koska ARM on esittänyt kanteensa tutkittavaksi ottamista koskevan kysymyksen, tutkin sen heti ensimmäiseksi.
Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
35. Alankomaiden hallitus ja ARM väittävät, että ARM:ää on pidettävä asiassa Piraiki-Patraiki ym. vastaan komissio 17.1.1985 annetussa yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa tarkoitettuna "yrityksenä, jota asia koskee".
36. Tässä yhteydessä ARM vetoaa siihen, että se oli ennen asetuksen N:o 304/97 antamista tehnyt osittain hiottua riisiä koskevia toimitussopimuksia yhteisössä toimivien asiakkaiden kanssa ja ostanut tämän jälkeen kuorittua riisiä Surinamista näiden sopimusten täytäntöönpanemiseksi. Se väittää, että sopimuksia ei voitu panna täytäntöön riidanalaisen asetuksen antamisen vuoksi.
ARM:n ja Alankomaiden hallituksen mukaan neuvosto tunsi kantajan erityislaatuisen tilanteen ennen riidanalaisen asetuksen antamista, koska se oli väliintulijana oikeudenkäynnissä, jossa ARM oli nostanut kanteen vuonna 1993 toteutetuista suojatoimenpiteistä. Neuvosto ei siis voinut olla tietämätön siitä, että ARM oli yksi niistä muutamista yrityksistä, jotka olivat erityisesti keskittyneet Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioista (jäljempänä AKT-valtiot) peräisin olevan riisin käsittelemiseen tarkoituksenaan viedä riisi Euroopan yhteisöön. ARM ilmoittaa, että se oli lisäksi ilmoittanut 3. ja 24.12.1996 päivätyissä kirjeissään komissiolle ja neuvostolle erityislaatuisesta tilanteestaan ja todennut suojatoimenpiteiden koskevan sitä. Se väittää harjoittamansa toiminnan keskittyvän täysin riisin vientiin Euroopan yhteisön alueelle ja kyseisten suojatoimenpiteiden väistämättä merkitsevän sen toiminnan loppumista. Tästä syystä ARM katsoo suojatoimenpiteiden koskevan sitä riisinjalostusyrityksenä. Se korostaa, että kuten muut kuusi Alankomaiden Antilleilla sijaitsevaa yritystä, sekin on jatkuvasti tehnyt investointeja lisätäkseen tuotantokapasiteettiaan. Tämä seikka erottaa sen muista Alankomaiden Antilleilla sijaitsevista riisinjalostamoista.
37. Neuvosto ja komissio sekä Espanjan, Italian ja Ranskan hallitukset väittävät, että asetus N:o 304/97 ei koske kantajaa erikseen. Ne huomauttavat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole antanut ARM-1-tuomiossaan nimenomaisesti ratkaisua ARM:n sen käsiteltäväksi saattaman kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymisestä, koska kanne oli tutkittu sillä perusteella, että toinen kantajista täytti edellytykset. Ne katsovat, että tämä ei selvästikään tarkoita sitä, ettei ARM:llä olisi kanneoikeutta, mutta että se ei osoita myöskään sitä, että riidanalainen toimenpide koskisi sitä erikseen. Ne korostavat, että nyt käsiteltävässä asiassa ARM ei ole näyttänyt riittävällä tavalla toteen olevansa tosiasiallisesti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla "yritys, jota asia koskee". Ne esittävät tässä yhteydessä kolme väitettä.
Ne huomauttavat ensinnäkin Euroopan yhteisössä sijaitsevien asiakkaiden kanssa tehtyjen osittain hiotun riisin toimitusta koskevien sopimusten osalta, että molemmat kantajan esittämät sopimukset on tehty sen jälkeen kun komissio oli ilmoittanut ryhtyvänsä suojatoimenpiteisiin. Tämä osoittaa sen, että sopimuksia tehdessään kantaja ei voinut olla tietämätön suojatoimenpiteistä, jotka saattoivat vaikuttaa sopimusten täytäntöönpanoon.
Ne väittävät toiseksi ARM:n esittämistä asiakirjoista ilmenevän, että yhteisössä sijaitseville asiakkaille annettujen sitoumusten täyttämättä jättäminen ei johtunut riidanalaisen asetuksen soveltamisesta.
Ne kiistävät kolmanneksi sen, että kantajan toiminta olisi keskittynyt täysin riisin vientiin yhteisön alueelle ja että suojatoimenpiteiden toteuttaminen olisi välittömästi merkinnyt ARM:n toiminnan lakkaamista. Ne väittävät lisäksi, että investoinnit, joita kantaja on toteuttanut riisinjalostamonsa käsittelykapasiteetin lisäämiseksi, ovat olleet hyvin vähäisiä lopputuotteiden arvoon nähden.
Kannanotto
38. EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljännen kohdan mukaan luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa kanteen hänelle osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua suoraan ja erikseen.
39. Koska riidanalainen asetus ei ole EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitettu ARM:lle osoitettu päätös, on tutkittava, onko se yleisesti sovellettava vai onko sitä pidettävä asetuksen muodossa annettuna päätöksenä.
40. Jotta voitaisiin määrittää, onko toimenpide yleisesti sovellettava vai ei, on arvioitava sen luonnetta ja erityisesti niitä oikeusvaikutuksia, joita sen on tarkoitettu tuottavan tai joita se tosiasiallisesti tuottaa.
41. Neuvosto on toteuttanut asetuksella N:o 304/97 lainsäädäntötoimenpiteitä, joita sovelletaan erotuksetta kaikkiin taloudellisiin toimijoihin, jotka kauppaavat MMA:ista peräisin olevaa riisiä Euroopan yhteisössä. Riidanalaisen asetuksen tarkoituksena ja vaikutuksena on kaikista MMA:ista peräisin olevan yhteisöön suuntautuvan riisintuonnin rajoittaminen. Asetukseen ei sijaan sisälly yhtään säännöstä, jolla pyrittäisiin velvoittamaan tietyt riisintuottajat vähentämään omien yritystensä tuotantokapasiteettia.
42. Kyseinen asetus on siis yleisesti sovellettava eikä EY:n perustamissopimuksen 189 artiklassa (josta on tullut EY 249 artikla) tarkoitettu päätös.
43. Ei ole kuitenkaan mahdotonta, että toimi voisi koskea tiettyjä luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä suoraan ja erikseen siitä huolimatta, että se on yleisesti sovellettava. On siis tutkittava, täyttääkö ARM nämä molemmat edellytykset.
44. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön toimielimen toteuttaman yleisesti sovellettavan säädöksen voidaan katsoa koskevan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä erikseen ainoastaan, jos kyseisellä säännöksellä vaikutetaan kyseiseen henkilöön joidenkin tämän erityisominaisuuksien tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella kyseinen henkilö erottuu kaikista muista. Siinä tapauksessa yrityksen katsotaan olevan "yritys, jota asia koskee", eli sen voidaan perustellusti katsoa kuuluvan sellaisten taloudellisten toimijoiden rajalliseen joukkoon, joiden oikeudelliseen asemaan toimi vaikuttaa sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista ja ovat yksilöitävissä samalla tavalla kuin se, jolle toimi on osoitettu.
45. ARM väittää täyttävänsä nämä kaksi edellytystä.
46. Ensinnäkin se väittää, että sen toiminta keskittyy täysin riisin vientiin yhteisön alueelle. Se päättelee siitä, että jo pelkästään tällä perusteella se on osoittanut, että riidanalainen asetus koskee sitä sen erityisominaisuuksien vuoksi.
47. Kun otetaan huomioon asiakirja-aineistoon sisältyvät asiakirjat, epäilen sitä, että ARM:n toiminta keskittyisi yksinomaan MMA:ista peräisin olevan riisin myyntiin yhteisön alueelle. Vaikka oletettaisiinkin tilanteen olevan tällainen, pelkkä yhteisöön suuntautuvan riisinviennin ja -myynnin harjoittaminen, johon kantaja vetoaa, ei kuitenkaan riitä siihen, että voitaisiin katsoa kantajalla olevan erityinen asema, jonka perusteella se erottuisi kaikista muista kyseisillä markkinoilla toimivista yrityksistä.
48. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut näin edellä mainitussa asiassa Plaumann vastaan komissio antamassaan tuomiossa. Kyseisessä asiassa Plaumann-yhtiö vetosi siihen, että koska se oli klementiinien maahantuoja, yhteisöjen tuomioistuimen oli otettava tutkittavaksi kumoamiskanne, jonka se oli nostanut komission päätöksestä, jolla Saksan liittotasavallalta oli evätty lupa keskeyttää osittain yhteisön ulkopuolelta tuotuihin "tuoreisiin mandariineihin ja klementiineihin" sovellettujen tullien kantaminen. Yhteisöjen tuomioistuin kieltäytyi katsomasta, että pelkästään tämä ominaisuus erottaisi Plaumann-yhtiön muista, ja totesi seuraavaa: "kanteen kohteena oleva päätös vaikuttaa kantajaan klementiinien tuojana eli sen vuoksi, että hän harjoittaa sellaista kaupallista toimintaa, jota kuka tahansa voi harjoittaa milloin tahansa; sen vuoksi kantaja ei ole yksilöitävissä riidan kohteena olevan päätöksen osalta samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu".
49. Toiseksi ARM vetoaa tosiasialliseen tilanteeseen, jonka perusteella se eroaa kaikista muista samalla alalla toimivista yrityksistä. Se väittää tehneensä ennen asetuksen N:o 304/97 antamista osittain hiottua riisiä koskevia toimitussopimuksia yhteisön alueella sijaitsevien asiakkaiden kanssa ja ostaneensa tämän jälkeen kuorittua riisiä Surinamista noudattaakseen näitä sopimuksia. Sen mukaan kyseisiä sopimuksia ei ollut voitu panna täytäntöön riidanalaisen asetuksen soveltamisen vuoksi. Tämä tosiasiallinen tilanne osoittaa sen mielestä sen, että kyseinen asetus koskee sitä erikseen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.
50. Se, että komissiolla on erityissäännösten perusteella velvoite päätöstä tehdessään ottaa huomioon ne kielteiset seuraukset, joita sen päätöksellä saattaa olla jonkin valtion talouteen tai niille yrityksille, joita asia koskee, saattaa merkitä sitä, että kyseiset yritykset ovat yksilöitävissä, sillä edellytyksellä, että ne näyttävät toteen, että ne ovat sellaisessa tosiasiallisessa tilanteessa, jonka perusteella ne erottuvat kaikista muista taloudellisista toimijoista. Yhteisöjen tuomioistuin on myös katsonut, että MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohtaan sisältyy tällaisia velvoitteita.
51. Niiden suojatoimenpiteiden yhteydessä, joita komissio toteuttaa MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohdan nojalla tai neuvosto kyseisen päätöksen liitteessä IV olevan 1 artiklan 5 ja 7 kohdan nojalla, toimitussopimukset voivat tiettyjen edellytysten täyttyessä olla sellaisia, että yritys erottuu muista ja sitä voidaan pitää edellä mainitussa asiassa Piraiki-Pitraiki ym. vastaan komissio annettuun tuomioon liittyvässä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettuna "yrityksenä, jota asia koskee". Edellä mainitun asiassa Piraiki-Patraiki ym. vastaan komissio annetun tuomion perusteella edellytykset ovat seuraavat:
- yhteisön alueella sijaitsevien asiakkaiden kanssa tehdyt toimitussopimukset olisi pitänyt tehdä ennen suojatoimenpiteiden käyttöönottoa koskeneen toimen toteuttamista;
- riidanalaisen toimen toteuttamisen on oltava ainoa tai yksi syy kyseisten sopimusten toteutumatta jäämiselle.
52. Nyt käsiteltävässä asiassa ARM:n esittämistä asiakirjoista ilmenee, että toisin kuin se väittää, yhteisön alueella, tässä tapauksessa Alankomaissa, sijaitsevien asiakkaiden kanssa on tehty 4 800 tonnin osittain hiotun riisin erän toimittamista koskevat sopimukset 17.12.1996 eli sen jälkeen kun komissio oli ilmoittanut Alankomaiden hallitukselle aikomuksestaan toteuttaa riidanalaiset toimenpiteet. Asiakirja-aineistosta ilmenee niin ikään, että ARM tiesi tuolloin komission aikovan toteuttaa suojatoimenpiteitä. Koska ARM päätti tehdä sopimukset sen jälkeen kun komissio oli nimenomaisesti ilmoittanut aikomuksestaan ottaa suojatoimenpiteitä käyttöön, se ei voi perustellusti moittia komissiota siitä, ettei se ole ottanut huomioon tilannetta, jota ei ollut olemassakaan sillä hetkellä kun komissio laati päätöksensä.
53. ARM:n esittämistä asiakirjoista ilmenee niin ikään, että toisin kuin se väittää, sopimukset, joita tehtiin Surinamissa sijaitsevien asiakkaiden kanssa 8 400 tonnin suuruisen ruskean riisin erän toimittamisesta Bonaireen, allekirjoitettiin 16.8.1996 eli ennen kuin tehtiin sopimukset yhteisön alueella sijaitsevien asiakkaiden kanssa. Tästä syystä ARM ei voi väittää, että sen surinamilaisten asiakkaidensa kanssa tekemien sopimusten tarkoituksena olisi ollut se, että se olisi voinut noudattaa alankomaalaisille asiakkaille antamiaan sitoumuksia.
54. ARM on lopuksi istunnossa vahvistanut, ettei se ole hakenut todistuksia, joiden perusteella se olisi kaikesta huolimatta voinut noudattaa yhteisön alueella oleville asiakkailleen antamiaan sitoumuksia. Se perustelee menettelyään väittämällä, että sen asiakkaat eivät halunneet sitä, koska ne pitivät tuontitodistuksiin liittyvän takauksen suuruutta esteenä. Tämä väite osoittaa oikeaksi sen, että asetuksen N:o 304/97 mukaisten suojatoimenpiteiden eli MMA:ista peräisin olevan osittain hiotun riisin kiintiöinnin soveltaminen ei ole estänyt sopimusten täytäntöönpanoa. Asiakirja-aineiston asiakirjoista ilmenee, ettei yhtään MMA:ista peräisin olevaa riisierää oltu toimittamassa yhteisöön siinä vaiheessa, kun riidanalaisia toimenpiteitä sovellettiin.
55. Kun otetaan huomioon nämä eri seikat, ARM ei ole osoittanut riidanalaisen asetuksen vaikuttaneen siihen sille ominaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuisi kaikista muista.
56. Koska kantaja ei ole osoittanut riidanalaisen asetuksen koskevan sitä erikseen, on näin ollen tarpeetonta tutkia, koskeeko se kantajaa suoraan.
57. Edellä esitetystä seuraa, että ARM:ää ei voida pitää yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettuna "yrityksenä, jota asia koskee". Näin ollen ehdotan, että sen kanne jätetään tutkimatta.
58. Sen kanteen asiasisällön tutkiminen ei siten ole tarpeen.
IV Alankomaiden hallituksen asiassa C-110/97 esittämät kanneperusteet ja vaatimukset
59. Alankomaiden hallitus vetoaa kanteensa tueksi viiteen perusteeseen. Ensimmäinen koskee MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohdan rikkomista. Tämä peruste on kaksiosainen. Alankomaiden hallitus väittää ensimmäisessä osassa lähinnä, että neuvostolla ei ole perustamissopimuksen 132 artiklan nojalla mahdollisuutta toteuttaa suojatoimenpiteitä MMA:ista peräisin olevan riisin määrään tai hintatasoon liittyvien syiden perusteella. Perusteen toisessa osassa se väittää toissijaisesti, että neuvosto ei ole osoittanut, että MMA:ista peräisin olevan riisin määrä tai hintataso olisi aiheuttanut tai saattaisi aiheuttaa merkittäviä häiriöitä yhteisön markkinoilla.
Toinen kanneperuste koskee MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohdan rikkomista, ja se on neliosainen. Ensimmäisen osan mukaan neuvosto ei ole noudattanut perustamissopimuksen mukaista assosiointijärjestelyn EY/MMA/AKT/kolmannet maat -etuuskohteluiden järjestystä, koska riidanalaisen asetuksen vaikutuksesta MMA:ista peräisin olevasta riisistä tulee kalliimpaa kuin kolmansista maista tai AKT-valtioista peräisin olevasta riisistä. Kantaja väittää kanneperusteen toisessa osassa, että neuvosto on laiminlyönyt tutkia, saattoiko toteutetuilla suojatoimenpiteillä olla kielteisiä vaikutuksia Alankomaiden Antillien ja Aruban talouteen. Kanneperusteen kolmannessa osassa kantaja vetoaa siihen, että neuvosto on loukannut suhteellisuusperiaatetta valitessaan suojatoimenpiteeksi tariffikiintiön vähimmäishinnan asemesta. Lopuksi kantaja katsoo perusteen neljännessä osassa, että riidanalaisessa asetuksessa rikotaan MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohtaa siltä osin kuin tuojilta vaaditun takauksen vuoksi riisialan tuontitodistusten järjestelmän soveltamista koskevia erityisiä yksityiskohtaisia sääntöjä koskevaa lainsäädäntöä ei voitu soveltaa.
Kolmannessa kanneperusteessaan kantaja arvioi neuvoston ja komission käyttäneen harkintavaltaansa väärin, kun ne ovat käyttäneet MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohtaan perustuvaa toimivaltaansa toiseen tarkoitukseen kuin siihen, jota varten se on annettu.
Neljännessä kanneperusteessaan Alankomaiden hallitus arvostelee neuvostoa siitä, että se ei ole noudattanut MMA-päätöksen liitteen IV mukaista suojatoimenpiteiden muuttamismenettelyä. Sen mielestä neuvosto on laiminlyönyt tutkia riisimarkkinoiden olosuhteita itsenäisesti, kun se on korvannut komission suojatoimenpiteet uusilla.
Viidennessä eli viimeisessä kanneperusteessaan kantaja katsoo, että asetusta N:o 304/97 ei ole perusteltu EY:n perustamissopimuksen 190 artiklan (josta on tullut EY 253 artikla) mukaisesti.
V Asian tarkastelu
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohdan rikkomista
Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa
Väitteet ja niiden perustelut
60. Alankomaiden hallitus väittää ensimmäisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa perustamissopimuksen 132 artiklan määräyksistä seuraavan, että MMA:ille assosioinnin vaiheittaisen toteuttamisen yhteydessä annettuja etuja ei voida enää kyseenalaistaa sellaisista syistä, jotka liittyvät MMA:ista tuotujen tuotteiden määrään tai hintatasoon.
61. Kantaja korostaa, että MMA-päätöksen tarkoituksena on perustamissopimuksen 131 artiklan mukaan edistää MMA:iden taloudellista ja sosiaalista kehitystä ja vahvistaa läheiset taloudelliset suhteet niiden ja koko yhteisön välille. Perustamissopimuksen 133 artiklan mukaan MMA:ista tuotavista tavaroista kannettavien tullien poistaminen kokonaan tuotaessa niitä jäsenvaltioihin on yksi keino edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
62. Kantajan mukaan näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää sitä, että MMA:ista peräisin olevien tuotteiden määrä tai hinnat eivät voi olla perusteena suojatoimenpiteiden toteuttamiselle. Jos hyväksyttäisiin se, että nämä syyt voisivat olla tällaisten toimenpiteiden toteuttamisen perusteena, MMA-säännösten päämäärien, joihin kuuluu perustamissopimuksen 3 artiklan r alakohdan mukaan kaupankäynnin lisääminen, toteutuminen vaarannettaisiin lopullisesti. Suojatoimenpiteillä vähennettäisiin siten olemattomiin luontainen kaupan kehitys, joka on perustamissopimuksen tavoitteena.
63. Kantaja myöntää, että yhteisöllä on oikeus toteuttaa suojatoimenpiteitä, mutta ainoastaan siinä tapauksessa, että perustamissopimuksen 134 artiklan mukaiset edellytykset täyttyvät.
Kannanotto
64. Yhteisöjen tuomioistuin on kiistänyt Alankomaiden hallituksen perustamissopimuksen 131-134 artiklasta esittämän tulkinnan oikeellisuuden.
65. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa Emesa Sugar 8.2.2000 antamassaan tuomiossa, että "vaikka se aktiivinen ja asteittainen menetelmä, jossa MMA:iden assosiointi yhteisöön toteutetaan, edellyttää neuvoston ottavan huomioon aikaisemmista päätöksistään saadut kokemukset, neuvoston on perustamissopimuksen 136 artiklan toisen kohdan nojalla toimenpiteitä toteuttaessaan otettava huomioon samalla sekä perustamissopimuksen neljännessä osassa olevat periaatteet että muut yhteisön oikeuden periaatteet, yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevat periaatteet mukaan lukien".
66. Yhteisöjen tuomioistuin on siis myöntänyt, että käyttäessään perustamissopimuksen 136 artiklassa sille annettuja valtuuksia neuvosto voi joutua kahdessa tapauksessa pienentämään tiettyjä MMA:ille aiemmin myönnettyjä etuuksia.
67. Jotta voitaisiin sovittaa yhteen perustamissopimuksessa vahvistetut eri tavoitteet, neuvosto voi siis poikkeuksellisesti ja väliaikaisesti poistaa MMA:ille aikaisemmin myönnetyt etuudet tai vähentää niitä, jos MMA:iden assosiointijärjestelyn soveltamisen todetaan aiheuttavan merkittäviä häiriöitä yhteisen markkinajärjestelyn toimintaan tai jos tällainen vaara on olemassa.
68. Yhteisöjen tuomioistuin on myös hylännyt väitteen siitä, että "suojatoimenpiteitä voidaan toteuttaa vain perustamissopimuksen 134 artiklassa mainittujen edellytysten täyttyessä, [koska] 134 artiklalla ja 136 artiklan toisella kohdalla on eri tavoitteet - - ".
69. Toisin kuin Alankomaiden hallitus väittää, on siis pääteltävä, että perustamissopimuksen 132 artiklaa ei voida tulkita siten, ettei MMA:ille assosioinnin vaiheittaisen toteuttamisen yhteydessä annettuja etuuksia voitaisi kyseenalaistaa sellaisista syistä, jotka liittyvät MMA:ista tuotavien tuotteiden määriin tai hintatasoon. Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on siis perusteeton.
Ensimmäisen kanneperusteen toinen osa
Väitteet ja niiden perustelut
70. Alankomaiden hallitus väittää perusteen toisessa osassa lähinnä, ettei neuvosto ole näyttänyt toteen, ettei neuvosto ole näyttänyt toteen, että MMA:ista peräisin olevan riisin tuonti olisi määränsä tai hintatasonsa vuoksi ollut vaarassa aiheuttaa vakavia häiriöitä yhteisön riisimarkkinoille.
71. Alankomaiden hallitus, joka nojautuu komission antamiin tietoihin, pyrkii osoittamaan, etteivät MMA:ista peräisin olevan riisin yhteisön alueelle tuodut määrät voineet olla vaarantava tekijä, joka olisi voinut aiheuttaa häiriöitä yhteisön markkinoille, koska indica-riisin tuotanto yhteisössä vuosina 1995/1996 ei ollut riittävää tarpeiden kattamiseksi. Se vetoaa tässä yhteydessä siihen, että kyseisen ajanjakson aikana vajeen arvioitiin vastaavan 365 000:tä tonnia kokonaan hiottua riisiä. Suojatoimenpiteitä koskevan pyynnön yhteydessä käytettyjen Italian hallituksen esittämien tietojen mukaan MMA:ista peräisin olevan riisin tuonti kaudella 1995/1996 vastasi 212 087:ää tonnia kokonaan hiottua riisiä. Näiden lukujen vertailu osoittaa selvästi, ettei MMA:ista peräisin olevan riisin tuonti ollut riittävää täyttämään indica-riisin tarpeen yhteisössä. Alankomaiden hallitus päättelee tästä, että neuvosto on todennut virheellisesti MMA:ista peräisin olevan riisin tuontimäärien uhkaavan aiheuttaa häiriöitä markkinoilla puhumattakaan siitä, että tämä tuonti olisi tosiasiallisesti aiheuttanut häiriöitä.
72. Alankomaiden hallitus, joka nojautuu julkaisussa Weekly Rice Market News esitettyihin tietoihin, väittää niin ikään, että asetuksen N:o 304/97 johdanto-osaan sisältyvä väite, jonka mukaan MMA:ista peräisin olevaa riisiä saatetaan tarjota yhteisön markkinoille alempaan hintaan kuin yhteisön riisiä voidaan tarjota, kun otetaan huomioon asianomainen käsittelyvaihe, on ilmeisen virheellinen. Koska yhteisön tuottajat eivät tarjoa osittain hiottua riisiä, on sen mukaan välttämätöntä käyttää vertailukohtana riisin hintaa sen viimeisessä jalostusvaiheessa - eli kokonaan hiotun riisin vaiheessa - eikä ensimmäisessä vaiheessa eli kuorimattoman riisin vaiheessa, jotta voitaisiin verrata yhteisön riisin ja MMA:ista peräisin olevan riisin myyntihintaa.
Alankomaiden hallitus huomauttaa, että yhteisön riisi myydään kuorimattomana riisinä ja että ostajat - myllyt, jotka sijaitsevat usein niissä jäsenvaltioissa, joissa kuorimaton riisi viljellään - käsittelevät kuorimattoman yhteisön riisin kokonaan hiotuksi riisiksi. MMA:ista peräisin olevan kuoritun riisin jalostaminen osittain hiotuksi riisiksi ja tämän jälkeen osittain hiotun riisin käsitteleminen yhteisössä kokonaan hiotuksi riisiksi sisältävät lisäerän, johon kuuluvat jalostuskulut sekä myös välissä olevan myllyn kate. Se väittää, että kun verrataan italialaisen ja espanjalaisen riisin hintalaskelmia vuoden 1997 ajalta kuorimattoman riisin interventiohintaan, tämä osoittaa, että kuorimaton yhteisön riisi ei ole pysynyt interventiohinnan yläpuolella sen ajanjakson aikana, jona on sovellettu suojatoimenpiteitä.
73. Alankomaiden hallitus arvioi lopuksi, ettei neuvosto ole osoittanut mahdollisen syy-yhteyden olemassaoloa MMA:ista peräisin olevan riisin tuonnin ja yhteisön riisimarkkinoiden häiriöiden uhan välillä. Se väittää, että maailmanmarkkinahinnat ovat selvästi alemmat kuin MMA:ista peräisin olevan riisin hinnat. Näin ollen nimenomaan kolmansista maista (muun muassa Amerikan yhdysvalloista ja Egyptistä) peräisin olevan riisin tuonti, joka on vapautettu tuontitulleista, vaikuttaa ratkaisevasti yhteisön markkinoihin. Koska se arvioi osoittaneensa, että erikseen tarkasteltuina hinnat sen enempää kuin määrätkään eivät voi aiheuttaa häiriöitä tai niitä koskevaa uhkaa sisämarkkinoilla, se päättelee tästä, että nämä kaksi seikkaa yhdessä kykenevät vieläkin vähemmän aiheuttamaan häiriöitä tai häiriöiden uhkaa markkinoilla.
74. Neuvosto ja komissio sekä Espanjan, Ranskan ja Italian hallitukset kiistävät Alankomaiden hallituksen väitteiden oikeellisuuden. Ne väittävät lähinnä, että MMA-päätöksen 109 artiklan mukaan neuvostolla on laaja harkintavalta ja että tässä tapauksessa se on kohtuudella voinut tehdä sen päätelmän, että kyseinen tuonti aiheutti häiriöitä yhteisön riisimarkkinoilla tuonnin määrän ja hintatason yhteisvaikutuksen vuoksi. Ne väittävät kantajan esittämien tietojen olevan kiistanalaisia, sillä ne pohjautuvat osittaisselvityksiin, jotka eivät missään tapauksessa voi korvata neuvoston tekemää kokonaisarviota. Neuvosto on näet täsmentänyt, että sen esittämät luvut on otettu Eurostatilta (Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto) peräisin olevista tiedoista.
75. MMA:ista tuotujen määrien osalta Espanjan, Ranskan ja Italian hallitukset vetoavat siihen, että MMA:ista peräisin olevan riisin tuonti on kolminkertaistunut kolmen viimeisen satovuoden aikana ja että tämä huimaava kasvu yhdessä MMA:iden runsaan tuotantopotentiaalin kanssa, joka johtuu muun muassa AKT/MMA-alkuperän kasautumista koskevasta säännöstä, on ollut ratkaisevaa suojatoimenpiteen toteuttamisen kannalta.
Neuvoston esittämistä asiakirjoista näet ilmenee, että MMA:iden kokonaan hiottua riisiä vastaavan riisin tuonti oli eri satovuosina seuraava:
- 1992/1993: 77 221 tonnia;
- 1993/1994: 101 022 tonnia;
- 1994/1995: 108 394 tonnia;
- 1995/1996: 212 087 tonnia.
76. Hintojen osalta komissio sekä Espanjan ja Ranskan hallitukset väittävät, että vertailut on tehtävä vertailukelpoisista tiedoista, eli on verrattava osittain hiotun riisin tai kuoritun riisin hintatasoa, koska tällä tasolla käydään eri alueilta peräisin olevien riisierien välinen kilpailu. Tästä seuraa, ettei sillä, että MMA:ista peräisin olevan riisin käsitteleminen vaatii yhden ylimääräisen vaiheen, ole merkitystä.
77. Ne väittävät, että taloudelliselta kannalta tämä ylimääräinen jalostusvaihe ei ole varmastikaan tarpeen, koska MMA:ista peräisin olevaan osittain hiottuun riisiin kohdistetaan yhteisön riisinjalostamoissa samanlainen käsittely kuin yhteisöstä (tai kolmansista maista) peräisin olevaan kuorittuun riisiin. Ne esittävät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimenkin todenneen ARM-1-tuomiossaan, että komissio ei ollut tehnyt ilmeistä arviointivirhettä laskiessaan hinnan osittain hiotun riisin perusteella.
78. Komissio korostaa, että näyttöä siitä, että MMA:ista peräisin olevan riisin huomattavasti alempi hintataso on aiheuttanut häiriöitä yhteisön markkinoilla, on vielä helpompi esittää. Komission päättely perustuu toteamuksiin, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on esittänyt ARM-1-tuomiossa.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on täsmentänyt ARM-1-tuomion 130 kohdassa seuraavaa: "Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lausuu, että komissio ei ole tehnyt ilmeistä arviointivirhettä verratessaan näiden kahden raaka-aineen hintoja tässä vaiheessa [eli osittain hiotun riisin vaiheessa]. Itse asiassa valinta osoittaa ensinnäkin komission huolellisuutta, kun se on verrannut kyseessä olevia kahta tuotetta samassa käsittelyn vaiheessa. Koska Antilleilta peräisin olevaa riisiä tarjottiin yhteisön markkinoille osittain hiottuna riisinä, komission oli järkevää verrata näitä kahta kilpailevaa tuotetta tässä vaiheessa, ja tätä tarkoitusta varten laskea teoreettinen yhteisön osittain hiotun riisin hinta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa hinnan laskemisen osalta, että kantajat eivät ole onnistuneet asettamaan kyseenalaisiksi komission ehdottamia laskelmia, koska ne ovat tyytyneet väittämään, että käsittelykulut ja lisäkulut olivat liian korkeita, tai kiistämään määrää, jota on käytetty eri käsittelyvaiheiden muuntamiseen, eivätkä ne ole perustelleet näkemyksiään - -. Kantajat eivät myöskään voi moittia komissiota siitä, että se on laskenut yhteisön osittain hiotun riisin teoreettisen hinnan, koska myös niiden itsensä esittämä vertailu nojautuu teoreettisen hinnan laskemiseen eli kokonaan hiotun, osittain hiotusta Antilleilta peräisin olevasta riisistä valmistetun riisin hintaan".
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on päätellyt tästä kyseisen tuomion 131 kohdassa, että "komissio on perustellusti ollut sitä mieltä, että yhteisön riisin ja Antilleilta peräisin olevan riisin hintojen välillä on huomattava ero, joka on saattanut aiheuttaa yhteisön riisin hinnan romahtamisen syyskuun 1992 ja tammikuun 1993 välillä".
79. Komission mukaan näistä perusteluista ilmenee, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myöntänyt komission osoittaneen, että Antilleilta peräisin ollut riisi oli huomattavasti halvempaa kuin yhteisön riisi. Tosiasiallinen tilanne, jonka perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kyennyt tekemään tällaisen päätelmän, on kuvattu ARM-1-tuomion 124 kohdassa, jossa täsmennetään, että riidanalaisen ajanjakson aikana yhteisön kuorimattoman riisin hinta oli korkeampi kuin Antilleilta peräisin olleen osittain hiotun riisin hinta. Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on pitänyt komission laskentatapaa hyväksyttävänä, komissio ehdottaa sen soveltamista myös nyt käsiteltävässä asiassa. Se huomauttaa, että joulukuussa 1996 yhteisön kuorimattoman riisin hinta oli noussut 8,5 prosenttia vuoteen 1993 nähden ja Antilleilta peräisin olevan osittain hiotun riisin hinta oli laskenut 11 prosenttia vuoteen 1993 nähden.
80. Komissio päättelee tästä, että Antilleilta peräisin olevasta riisistä, joka oli jo vuonna 1993 halvempaa kuin yhteisön riisi, tuli vielä halvempaa vuonna 1996, kun taas yhteisön riisistä, joka oli jo vuonna 1993 kalliimpaa kuin Antilleilta peräisin oleva riisi, tuli vielä kalliimpaa vuonna 1996. Hintojen välinen ero siis korostui yhteisön riisin vahingoksi.
81. Lopuksi neuvosto ja komissio sekä Espanjan, Ranskan ja Italian hallitukset vastaavat syy-yhteyden osalta, että neuvostolla on laaja harkintavalta MMA-päätöksen 109 artiklan soveltamisalalla ja että tässä tapauksessa se on kohtuudella voinut tehdä sen päätelmän, että kyseinen tuonti aiheutti yhteisön riisimarkkinoilla häiriöitä tuonnin määrän ja hintatason yhteisvaikutuksen vuoksi. Ne vetoavat ARM-1-tuomioon ja huomauttavat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen todenneen, että sen perusteella, että yhteisön riisin hinta oli laskenut huomattavasti samaan aikaan kun Antilleilta peräisin olevan riisin tuonnin määrä oli huomattavasti kasvanut, komissiolla oli oikeus katsoa, että MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohdassa määritetyt edellytykset olivat täyttyneet. Ne vetoavat siihen, että Antilleilta peräisin olevan tuonnin kohtuuton lisäys aiheutti jälleen vuonna 1996 yhteisön indica-riisin erittäin voimakkaan hinnanlaskun, vaikka hinta oli jo huomattavasti interventiohinnan alapuolella, ja tämä edellytti neuvostolta kiireellistä toimenpidettä yhteisen maatalouspolitiikan yhtenäisyyden suojelemiseksi. Ne katsovat, että näin ollen suojatoimenpiteiden toteuttamisen kannalta on riittävää, että vakavien merkkien perusteella on ajateltavissa, että MMA:ista peräisin oleva tuonti aiheuttaa tai saattaa aiheuttaa ongelmia yhteisössä ja että viittaus käsitteeseen "syy-yhteys" luo siis ainoastaan sekaannusta.
82. Espanjan hallitus lisää, että sen sijaan, että kantaja käsitteli hintaa ja määrää koskevia kysymyksiä erikseen, sen olisi pitänyt keskittyä olennaiseen eli siihen, että suojatoimenpiteiden perimmäinen syy liittyy tuotujen määrien ja hintatason yhteisvaikutukseen.
Kannanotto
83. MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohdassa annetaan komissiolle mahdollisuus toteuttaa suojatoimenpiteitä kahdessa tapauksessa:
- jos MMA-päätöksen soveltamisesta aiheutuu vakavia häiriöitä jollakin yhteisön tai yhden tai useamman jäsenvaltion talouden toiminnan alalla tai jos soveltaminen vaarantaa niiden rahatalouden ulkoisen vakauden;
- jos ilmenee häiriöitä, jotka saattavat johtaa yhteisön tai siihen kuuluvan alueen jonkin toiminnan alan merkittävään heikentymiseen.
84. Ensimmäisessä esimerkkitapauksessa "on selvitettävä syy-yhteyden olemassaolo, koska suojatoimenpiteiden tarkoituksena on oltava kyseessä olevalla alalla ilmenneiden häiriöiden poistaminen tai lieventäminen. Sitä vastoin toisen tapauksen osalta ei edellytetä, että suojatoimenpiteen toteuttamisen oikeuttavat häiriöt johtuisivat MMA-päätöksen soveltamisesta".
85. Näiden 109 artiklan 1 kohdassa mainittujen kahden erillisen tapauksen edellytykset saattavat täyttyä samassa tosiasiallisessa tilanteessa, jolloin komissiolla on kuitenkin oikeus toteuttaa suojatoimenpiteitä MMA-päätöksessä sille annettujen valtuuksien mukaisesti. Yhteisöjen tuomioistuin on näet todennut asiassa Piraiki-Patraiki ym. v. komissio antamassaan tuomiossa, että vaikka päätöksessä erotetaan toisistaan niiden molempien tapausten täytäntöönpanon edellytykset, joissa komissio saa toteuttaa suojatoimenpiteitä, tämä ei merkitse sitä, että "jompaan kumpaan näistä edellytyksistä liittyviä seikkoja ei voitaisi ottaa kokonaisvaltaisesti huomioon sen päätelmän tekemiseksi, että jäsenvaltion esittämä pyyntö suojatoimenpiteen toteuttamiseksi on perusteltu".
86. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan neuvostolla on laaja harkintavalta MMA-päätöksen 109 artiklan määräysten soveltamisessa.
87. Yhteisöjen tuomioistuin on äskettäin täsmentänyt tuomioistuinten tällaisessa tilanteessa harjoittaman valvonnan laajuuden osalta seuraavaa: "Nyt käsiteltävänä olevan kaltaisella alalla, jolla yhteisön toimielimillä on laaja harkintavalta, ainoastaan toimenpiteen ilmeisellä soveltumattomuudella sillä tavoitellun päämäärän saavuttamiseen saattaa olla vaikutusta sen laillisuuteen. Yhteisöjen tuomioistuimen harjoittamaa valvontaa koskeva rajoitus on erityisen välttämätön, jos neuvosto joutuu toimimaan erilaisten etujen sovittelijana ja näin ollen tekemään valintoja omaan vastuualueeseensa kuuluvien poliittisten vaihtoehtojen välillä".
88. Tämä oikeuskäytäntö voidaan rinnastaa yhteisöjen tuomioistuimen näkemykseen, jonka se on järjestelmällisesti esittänyt, kun sen on pitänyt valvoa yhteisön toimielinten toteuttamien sellaisten toimien laillisuutta, jotka edellyttävät monitahoisten taloudellisten kysymysten arviointia. Tällaisissa tilanteissa yhteisöjen tuomioistuin pitää lähtökohtana sitä, että yhteisön toimielimillä on laaja harkintavalta ja että ainoastaan toimenpiteen ilmeisellä soveltumattomuudella sillä tavoitellun päämäärän saavuttamiseen saattaa olla vaikutusta sen laillisuuteen.
89. Kun valvotaan sellaisen toimivallan käytön laillisuutta, joka edellyttää monitahoisten taloudellisten kysymysten arviointia, tuomioistuimen harjoittaman valvonnan on näin ollen rajoituttava vain sen selvittämiseen, että tosiseikkoja ei ole päätöksenteossa arvioitu ilmeisen virheellisesti ja että harkintavaltaa ei ole käytetty väärin, ja siinä on lisäksi varmistettava, että menettelysääntöjä on noudatettu, ja tutkittava perustelut ja ratkaisun perustana olleiden tosiseikkojen paikkansapitävyys.
90. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että yhteisön toimielinten harkintavalta monitahoista taloudellista tilannetta arvioitaessa ei kohdistu yksinomaan annettavien säännösten luonteeseen ja soveltamisalaan vaan ulottuu tietyssä määrin myös tämän arvioinnin pohjana käytettävän tosiseikaston määrittämiseen erityisesti siltä osin kuin kyseisillä toimielimillä on valta tarvittaessa nojautua olosuhteiden kokonaisarviointiin.
91. Valvontaa harjoittaessaan yhteisöjen tuomioistuimen on otettava huomioon tiedot, joita neuvostolla oli käytettävissään riidanalaisia toimenpiteitä toteuttaessaan.
92. Sekä asiakirja-aineiston asiakirjoista, yhteisöjen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin annetuista vastauksista, istunnossa esitetyistä lausumista että riidanalaisen asetuksen johdanto-osasta ilmenee, että neuvosto on ottanut huomioon erilaisia tekijöitä ennen kuin se on tehnyt päätelmän suojatoimenpiteiden toteuttamisen välttämättömyydestä.
93. MMA:ista tuotujen riisimäärien osalta neuvosto on arvioinut Eurostatin toimittamien tietojen perusteella, joissa tehdään kokonaisvaltaisia analyysejä ja joiden luotettavuutta Alankomaiden hallitus ei ole kiistänyt, MMA:ista peräisin olevan riisin tuonnin lisääntyneen merkittävästi ja nopeasti.
94. Tässä oikeudenkäynnissä Alankomaiden hallitus on niin ikään myöntänyt, että MMA:ista peräisin olevan riisin tuonti lisääntyi riidanalaisen ajanjakson aikana merkittävästi, mutta se korostaa, että yhteisön indica-riisin tarpeita ei edelleenkään kyetty tyydyttämään huolimatta MMA:ista peräisin olevan riisin runsaasta tuonnista. Alankomaiden hallitus näyttää päättelevän, että MMA:ita vastaan toteutetut suojatoimenpiteet olisivat olleet perusteltuja ainoastaan jos indica-riisistä olisi ylituotantoa yhteisössä.
95. Alankomaiden hallituksen näkemysten noudattaminen merkitsisi mielestäni tietyssä määrin sitä, että sille annettaisiin valta määrittää yksinään yhteinen maatalouspolitiikka indica-riisin markkinoilla ja päättää, miten ja mistä lähteestä tätä koskevat yhteisön tarpeet on tyydytettävä. On ilmeistä että riisialaa koskevan yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä yhteisö on päättänyt kannustaa yhteisön maanviljelijöitä suuntautumaan japonica-riisin tuotannon (ylijäämäinen tuotanto) sijasta indica-riisiin. Tämän maatalouden alan tuotantosuunnan muuttamiseen suunnatut panostukset vaarannettaisiin vakavalla tavalla, jos MMA:ille annettaisiin mahdollisuus tyydyttää indica-riisin kysyntä yhteisössä kokonaan.
96. Edellä esitetystä seuraa, että Alankomaiden hallitus ei ole näyttänyt toteen, että neuvosto olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että MMA:ista peräisin olevan riisin tuonti oli lisääntynyt voimakkaasti ja että tämä lisäys edellytti kiireellisten valvontatoimenpiteiden toteuttamista.
97. Hintatason osalta Alankomaiden hallituksen ja neuvoston arviointien väliset erot perustuvat siihen, että ne ovat valinneet täysin päinvastaiset käsittelyvaiheet, joiden perusteella raaka-aineiden hintaa olisi niiden mielestä verrattava, ja päinvastaiset toteutuneiden hintojen laskentatavat erityisesti sen muuntokertoimen osalta, jota on käytettävä käsittelyn eri tasojen välillä.
98. ARM-1-tuomiossaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on edellä esitetyllä tavalla nimenomaan tarkastellut näitä eri laskentatapoja. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustelut ja päätelmät, joita se on tehnyt, ovat mielestäni sovellettavissa nyt käsiteltävään asiaan. Yhtä vähän kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ARM-1-tapauksen yhteydessä, Alankomaiden hallitus ei ole tässäkään tapauksessa kyennyt perustelemaan sitä, että neuvoston MMA:ista ja yhteisöstä peräisin olevan riisin hintatason määrittämiseksi käyttämä laskentatapa olisi ollut ilmeisen virheellinen. On kiistatonta, että sekä neuvoston että Alankomaiden hallituksen esittämät laskentatavat perustuvat teoreettiseen hintaan.
99. Alankomaiden hallitus ei ole siis myöskään näyttänyt toteen, että neuvosto olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että yhteisön riisin ja Antilleilta peräisin olevan riisin hinnat olivat poikenneet huomattavasti toisistaan, kun otetaan huomioon seikat, jotka olivat sen tiedossa, kun riidanalaisen asetuksen mukaiset suojatoimenpiteet toteutettiin.
100. Syy-yhteyden osalta on todettava, että Alankomaiden hallitus ei kiistä sitä, että riisin sisämarkkinoilla oli merkittäviä häiriöitä riidanalaisen ajanjakson aikana. Se myöntää yhteisön indica-riisin hinnan laskeneen jatkuvasti kyseisen ajanjakson aikana huolimatta kyseisen alan alijäämäisyydestä ja Espanjan erinomaisista sadoista. Se väittää kuitenkin näiden häiriöiden johtuneen kolmansista maista, erityisesti Yhdysvalloista ja Egyptistä, peräisin olleen riisin runsaasta tuonnista. Tämän osalta neuvosto korostaa, ilman että kantaja olisi tätä kiistänyt, että Yhdysvaltojen kanssa, jolle annetaan merkittävä osuus kyseisistä kiintiöistä, ei ole vielä tehty sopimusta tiettyjen tariffikiintiöiden avaamisesta ja hallinnoinnista riisin ja riisinjyvien tuonnissa 24 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen N:o 1522/96 täytäntöönpanosta. Näin ollen tämä määrä on suurimmaksi osaksi markkinoiden kannalta vasta potentiaalinen. Neuvosto täsmentää lopuksi, että Egyptissä viljellään yksinomaan japonica-riisiä. Tätä ei ole kiistetty.
101. Näin ollen Alankomaiden hallitus ei ole näyttänyt toteen, että neuvoston riisimarkkinoilla toteamat merkittävät häiriöt olisivat johtuneet kolmansista maista peräisin olevan riisin runsaasta tuonnista.
102. Edellä esitetyn perusteella neuvosto, jonka on pantava täytäntöön keskenään kilpailevat, toisaalta perustamissopimuksen 131 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen mukaiset ja toisaalta EY:n perustamissopimuksen 40 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 34 artikla) ja sitä seuraavien artiklojen mukaiset poliittiset tavoitteet, on voinut perustellusti katsoa, kun otetaan huomioon sisämarkkinoilla jo vallinnut epätasapaino, MMA:ista peräisin olevan riisin tuonnin jatkuva kasvu ja MMA:ista peräisin olevan riisin hinnan lasku, että
- MMA:ista peräisin olevan riisin tuonti aiheutti yhteisön riisimarkkinoilla häiriöitä tuonnin määrän ja hintatason yhteisvaikutuksen vuoksi ja että
- tilanne vain vaikeutuisi, jos suojatoimenpiteitä ei toteutettaisi.
103. Koska ei ole esitetty näyttöä siitä, että neuvosto olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen, on mielestäni todettava, että ensimmäisen kanneperusteen toinen osa on perusteeton.
Toinen kanneperuste, joka koskee MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohdan rikkomista
104. Toisessa kanneperusteessaan, joka on neliosainen, Alankomaiden hallitus katsoo neuvoston loukanneen suhteellisuusperiaatetta sellaisena kuin se on vahvistettuna MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohdassa. Kyseisen määräyksen mukaan "on valittava ensisijaisesti toimenpiteitä, jotka vähiten häiritsevät assosioinnin ja yhteisön toimivuutta. Nämä toimenpiteet on rajoitettava niihin, jotka ovat ehdottoman välttämättömiä ilmenneiden häiriöiden poistamiseksi".
105. Tässä yhteydessä kantaja väittää, että neuvoston nyt käsiteltävän asian osalta toteuttamat suojatoimenpiteet
- ovat yhteensopimattomia EY/MMA/AKT/kolmannet maat -etuuskohteluiden järjestyksen kanssa (ensimmäinen osa);
- niillä on kielteisiä vaikutuksia Alankomaiden Antillien ja Aruban talouteen (toinen osa);
- ne ovat sopimattomia tavoitellun päämäärän saavuttamiseen, koska vähimmäishinnan asettaminen olisi ollut asianmukaisempi keino (kolmas osa);
- ne ovat liian pakottavia ja ilmeisen suhteettomia tavoiteltuun päämäärään nähden (neljäs osa).
106. Alankomaiden hallitus pyrkii siis osoittamaan, että asetuksen N:o 304/97 mukaiset suojatoimenpiteet ovat ilmeisen sopimattomia yhteisön lainsäätäjän tavoitteleman päämäärän saavuttamiseen, että ne eivät ole välttämättömiä tämän tavoitteen saavuttamisen kannalta ja että turvautuminen muihin vähemmän pakottaviin keinoihin olisi ollut mahdollista.
107. Nämä eri väitteet merkitsevät vetoamista suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen. Kyseinen periaate edellyttää sitä, että yhteisön toimielinten säädöksillä, päätöksillä ja muilla toimenpiteillä ei ylitetä niitä rajoja, jotka ovat asianmukaisia ja tarpeellisia kyseisillä säännöksillä lainmukaisesti tavoiteltujen päämäärien toteuttamiseksi niin, että on selvää, että kun on mahdollista valita usean asianmukaisen toimenpiteen välillä, on valittava vähiten pakottava ja että toimenpiteistä aiheutuvat haitat eivät saa olla kohtuuttomia tavoiteltuihin päämääriin nähden.
Toisen kanneperusteen ensimmäinen osa
Väitteet ja niiden perustelut
108. Kanneperusteen ensimmäisessä osassa Alankomaiden hallitus katsoo neuvoston loukanneen suhteellisuusperiaatetta siltä osin kuin asetuksen N:o 304/97 nojalla toteutettujen suojatoimenpiteiden vaikutuksesta MMA:t asetetaan epäedulliseen asemaan AKT-maihin ja kolmansiin maihin nähden. Suojatoimenpiteiden vuoksi viimeksi mainitut ovat kyenneet tuomaan yhteisön alueelle suurempia riisimääriä kuin MMA:t. Kantaja väittää siten, että neuvosto ei ole noudattanut perustamissopimuksen neljännen osan erityisassosiointijärjestelyn mukaista EY/MMA/AKT/kolmannet maat -etuuskohteluiden järjestystä.
109. Alankomaiden hallitus korostaa, että tammi-huhtikuun 1997 välisenä aikana asetuksella N:o 304/97 käyttöön otettujen suojatoimenpiteiden vaikutuksesta MMA:ista peräisin olevan kuoritun riisin tulliton tuonti rajoitettiin 44 728 tonniin, kun samaan aikaan asetuksen N:o 1522/96 soveltamisen perusteella sallittiin 69 488 tonnin kuoritun riisin erän tuonti kolmansista maista tullitta.
110. Kantaja päättelee tästä, että näin menetellessään neuvosto on asettanut MMA:t epäedulliseen taloudelliseen asemaan kolmansiin maihin nähden.
111. Neuvosto, komissio ja Espanjan hallitus kiistävät näiden väitteiden paikkansapitävyyden.
Kannanotto
112. Kun otetaan huomioon edellä mainitut periaatteet, yhteisöjen tuomioistuin voi ratkaista asian neuvoston vahingoksi sillä perusteella, ettei se ole noudattanut EY/MMA/AKT/kolmannet maat -etuuskohteluiden järjestystä, vain siinä tapauksessa, että se on tehnyt ilmeisen arviointivirheen. Tilanne on tällainen, jos niiden tietojen perusteella, jotka olivat neuvoston käytettävissä siinä vaiheessa kun suojatoimenpiteet toteutettiin, olisi ollut ilmeistä, että asetusten N:o 304/97 ja N:o 1522/96 täytäntöönpanolla asetettaisiin väistämättä AKT-maat ja kolmannet maat kiistattomasti edullisempaan kilpailuasemaan kuin MMA:t.
113. Oikeudenkäyntiasiakirjoista ilmenee, että siinä vaiheessa kun neuvosto toteutti riidanalaiset suojatoimenpiteet, asetusta N:o 1522/96, jonka perusteella kolmansilla mailla on oikeus tuoda yhteisöön kyseisistä maista peräisin olevaa indica-riisiä tullitta, ei suurimmaksi osaksi noudatettu. Yhdysvaltojen kanssa ei nimittäin ollut tehty sopimusta asetuksen täytäntöönpanosta. Yhdysvalloille annetaan kuitenkin merkittävä osa kiintiöistä. Asetuksen N:o 1522/96 1 artiklan 3 kohdassa säädetään, että kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesta kiintiöstä - eli 63 000 tonnia tullinimikkeeseen NC 1006 30 kuuluvaa riisiä tullitta - 38 721 tonnia annetaan Yhdysvalloille. Koska riidanalaiset suojatoimenpiteet olivat lisäksi väliaikaisia, eli niitä sovellettiin vain neljän kuukauden ajan, neuvosto on voinut perustellusti ajatella, että kolmansista maista tullitta tuotu riisi tuskin kykenisi kilpailemaan MMA:ista peräisin olevan riisin kanssa.
On niin ikään korostettava, että lopuista 27 279 tonnista kolmannet maat saivat asetuksen N:o 1522/96 1 artiklan a kohdassa toteutetun etuuskohtelun riidanalaisen ajanjakson aikana vain 19 000 tonnin osalta.
114. Kuten komissio huomauttaa, toisin kuin MMA:ista peräisin olevasta tuonnista, kolmansista maista ja AKT-maista peräisin olevasta tuonnista kannetaan lisäksi pääsääntöisesti tullia. Nämä maat, toisin kuin MMA:t, eivät myöskään saa koskaan hyväkseen alkuperän kasautumista koskevaa sääntöä, joten niillä ei ole mahdollisuutta lisätä keinotekoisesti tuotantokapasiteettiaan.
115. Edellä esitetystä seuraa, että asetuksen N:o 304/97 soveltaminen ei ole johtanut siihen, että AKT-maat ja kolmannet maat olisi asetettu selvästi edullisempaan kilpailuasemaan kuin MMA:t.
Toisen kanneperusteen toinen osa
Väitteet ja niiden perustelut
116. Alankomaiden hallitus väittää, että neuvosto ei ole asetusta N:o 304/97 antaessaan ottanut huomioon suojatoimenpiteiden vaikutusta Alankomaiden Antillien ja Aruban talouteen ja kehitykseen.
117. Kantaja väittää tässä yhteydessä, että tämän edellytyksen toteutuminen edellyttäisi todellista yhteistoimintaa yhteisön toimielinten ja niiden maiden välillä, joita toimenpiteiden toteuttaminen koskee. Sen mielestä kokous, jonka komissio oli järjestänyt joulukuun 1996 aikana, oli täysin muodollinen, koska sen kanta suojatoimenpiteiden toteuttamisen välttämättömyydestä oli jo varmistunut.
118. Tällaisella menettelytavalla on loukattu luottamuksensuojan periaatetta. Yritykset, joille oli tulossa riisieriä MMA:ista yhteisöön sillä hetkellä kun kyseiset toimenpiteet toteutettiin, oli "petetty".
119. Neuvosto, komissio ja Espanjan hallitus kiistävät näiden väitteiden paikkansapitävyyden.
Kannanotto
120. Alankomaiden hallituksen väitteet eivät ole mielestäni perusteltuja.
121. Kantaja ei esitä nyt käsiteltävässä asiassa mitään näyttöä tukeakseen väitettään, jonka mukaan komissio olisi järjestänyt yhteistyökokouksen joulukuun 1996 aikana suojatoimenpiteiden käyttöönoton välttämättömyydestä, vaikka sen päätös oli jo tehty.
122. Alankomaiden hallitus ei myöskään osoita, että Alankomaiden Antillien tilannetta ei olisi tutkittu perusteellisesti niiden vaikutusten osalta, joita suojatoimenpiteillä saattoi olla sen talouteen.
123. Luottamuksensuojan periaatteen loukkaamisen osalta on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan taloudelliset toimijat eivät voi perustellusti luottaa sellaisen olemassa olevan tilanteen säilymiseen, jota voidaan muuttaa toimielinten harkintavaltansa rajoissa tekemillä päätöksillä.
124. Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin katsonut, että yhteisön lainsäätäjä ei saa muusta syystä kuin tärkeämmän yleisen edun vuoksi toteuttaa toimenpiteitä, joiden vaikutuksesta taloudelliselta toimijalta evättäisiin oikeudet, joita se voi laillisesti vaatia, koska muuten yhteisön lainsäätäjä loukkaisi luottamuksensuojan periaatetta. Tätä periaatetta on todettava loukatun muun muassa silloin, kun kyseisillä toimenpiteillä on taannehtivia vaikutuksia.
125. Tämän ratkaisuehdotuksen 53-55 kohdasta ilmenee, että tilanne ei ole tällainen nyt käsiteltävässä asiassa.
126. Toisen kanneperusteen toinen osa ei siis ole perusteltu.
Toisen kanneperusteen kolmas osa
Väitteet ja niiden perustelut
127. Alankomaiden hallitus väittää kanneperusteensa kolmannessa osassa, että asetuksella N:o 304/97 käyttöön otetut suojatoimenpiteet ovat sopimattomia yhteisön lainsäätäjän tavoitteleman päämäärän saavuttamiseen. Sen mielestä vähimmäishinnan asettaminen olisi ollut asianmukaisempaa. Sillä olisi voitu saavuttaa kaksi tavoitetta - eli välttää Antilleilta peräisin olevan riisin ylituotanto ja mahdollistaa indica-riisin tuotannon alijäämän kattaminen yhteisön markkinoilla. Komissiokin oli valinnut tällaisen menettelytavan vuonna 1993.
128. Neuvosto ja komissio sekä Espanjan, Ranskan ja Italian hallitukset kiistävät näiden väitteiden paikkansapitävyyden.
Asian tarkastelu
129. Kun otetaan huomioon edellä mainitut periaatteet, tämä väite voidaan hyväksyä vain siinä tapauksessa, että näytetään toteen, että riidanalaisella toimenpiteellä ei voida saavuttaa tavoiteltua päämäärää, että se ei ole välttämätön ja että turvautuminen muihin vähemmän pakottaviin ja yhtä tehokkaisiin keinoihin olisi ollut mahdollista.
130. Asetuksessa N:o 304/97 pyritään rajoittamaan tullinimikkeeseen NC 1006 kuuluvan MMA:ista peräisin olevan riisin tullitonta tuontia. Sen vaikutuksena tai tavoitteena ei ole näiden tuotteiden tuonnin kieltäminen sen jälkeen kun kiintiö oli tullut täyteen, jos asianomaiset taloudelliset toimijat maksavat vaadittavat tullit. On myös muistettava, että riidanalainen asetus on annettu MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohdan määräysten mukaisesti. Tästä seuraa, että siinä on noudatettava kyseisessä päätöksessä vahvistettuja periaatteita ja tavoitteita.
131. MMA-päätöksen tavoitteita ovat perustamissopimuksen määräysten mukaisesti kaupankäynnin edistäminen MMA:iden ja yhteisön välillä, tullien vähittäinen poistaminen MMA:iden ja yhteisön väliltä ja MMA:iden taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistäminen.
132. Toisin kuin Alankomaiden hallitus väittää, riidanalaiset suojatoimenpiteet eli tariffikiintiöiden käyttöönotto on mukautettu yhteisön lainsäätäjän tavoitteleman päämäärän mukaisiksi, sellaisena kuin se on kirjattu asetukseen N:o 304/97 sekä MMA-päätökseen.
133. Näiden toimenpiteiden mukaan Alankomaiden Antilleilla on lupa tuoda yhteisöön tietty määrä indica-riisiä tullitta ja lisäksi vielä tietty lisäerä, jos se maksaa siitä kannettavat tullit.
134. Ei ole näytetty toteen, että vähimmäishinnan käyttöönotto olisi aiheuttanut vähemmän häiriöitä MMA:iden taloudelle ja ollut yhtä tehokas keino yhteisön lainsäätäjän tavoittelemien päämäärien saavuttamiseksi. ARM-1-tuomiossa arvosteltu suojatoimenpide oli nimenomaan vähimmäishinnan asettaminen. Alankomaiden Antilleille sijoittautuneet taloudelliset toimijat arvostelivat tällaisia toimenpiteitä, joilla Antilleilta peräisin olevasta riisistä tuli yhteisön markkinoilla kalliimpaa kuin kolmansista maista tai AKT-maista peräisin oleva riisi. Tästä syystä ne vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta toteamaan, että kyseisellä toimenpiteellä ylitettiin se, mikä oli ehdottomasti välttämätöntä niiden häiriöiden korjaamiseksi, joita yhteisön riisin markkinoilla oli todettu. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi kantajien näkemyksen tältä osin.
135. Edellä esitetystä seuraa, että toisen kanneperusteen kolmas osa on perusteeton.
Toisen kanneperusteen neljäs osa
Väitteet ja niiden perustelut
136. Alankomaiden hallitus väittää kanneperusteen neljännessä osassa, että tuojilta vaaditaan niin suuri takaus, että riisialan tuontitodistusten järjestelmän soveltamista koskevia erityisiä yksityiskohtaisia sääntöjä koskevaa lainsäädäntöä ei voida soveltaa.
137. Alankomaiden hallitus vetoaa väitteensä tueksi siihen, että vaaditun takauksen määrä on kohtuuton verrattuna MMA-päätöksellä tavoiteltuun päämäärään. Se arvioi, että on täysin epätavallista, että MMA:ista peräisin olevaan tuontiin sovellettava takaus olisi määrältään yhtä suuri kuin kolmansiin maihin sovellettavat tullit.
138. Neuvosto, komissio ja Espanjan hallitus kiistävät näiden väitteiden paikkansapitävyyden.
Asian tarkastelu
139. Riidanalaisen toimenpiteen tavoitteena on välttää spekulatiivisia toimenpiteitä. Sillä pyritään vähentämään sellaisten taloudellisten toimijoiden halukkuutta hakea vientitodistuksia, joilla ei ole todellista aikomusta tuoda yhteisöön riisiä MMA:ista. Jos vientitodistusten yhteydessä ei vaadittaisi takausta, hyvin monet toimijat hakisivat näitä todistuksia vain varatakseen itselleen mahdollisuuden käyttää tätä oikeutta.
Tällaisen spekulatiivisen käyttäytymisen vaikutuksesta niiltä taloudellisilta toimijoita, jotka todella haluavat ryhtyä tuontiin, vietäisiin tämä mahdollisuus, kun otetaan huomioon, että riisiä voidaan tuoda tullitta vain rajattu määrä. Ilman tällaista toimenpidettä kiintiö olisi siis nopeasti käytetty, mutta ei olisi varmaa, että todistukset olisi annettu asianmukaisesti sellaisille toimijoille, jotka todella käyttävät niitä. Tuontitodistuksen myöntämiseen liittyvän takauksen tarkoituksena on siis antaa tavanomaisille toimijoille mahdollisuus saada helpommin osuus kiintiöstä.
140. Tällä toimenpiteellä ei myöskään viedä toimijoilta, jotka haluavat ryhtyä kauppaamaan riisiä yhteisöön, mahdollisuutta toteuttaa aikomuksensa. Niiden on nimittäin suoritettava takauksen määrä saadakseen tuontitodistuksen. Takaus palautetaan niille, kun ne osoittavat tuoneensa tavaran.
141. On siis pääteltävä, että riidanalainen toimenpide on välttämätön ja asianmukainen tavoiteltavan päämäärän kannalta.
142. Lopuksi on huomautettava, että Alankomaiden hallitus ei ehdota mitään muuta järjestelyä, jolla voitaisiin saavuttaa edellä kuvatut tavoitteet. Tästä voidaan siis päätellä, että Alankomaiden hallitus ei lähtökohtaisesti kiistä arvostellun järjestelyn asianmukaisuutta ja välttämättömyyttä. Takauksen liian suuresta määrästä on todettava, ettei Alankomaiden hallitus ole osoittanut, että pienempi takaus olisi ollut yhtä tehokas. Se ei siis ole näyttänyt toteen, että neuvosto olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen.
143. Edellä esitetyn perusteella Alankomaiden hallitus ei ole esittänyt näyttöä siitä, että neuvosto olisi riidanalaisen toimenpiteen toteuttaessaan loukannut suhteellisuusperiaatetta. Tästä syystä ehdotan, että toinen kanneperuste todetaan perusteettomaksi.
Kolmas kanneperuste, joka koskee harkintavallan väärinkäyttöä
Väitteet ja niiden perustelut
144. Alankomaiden hallitus arvostelee neuvostoa ja komissiota siitä, että ne ovat käyttäneet MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohtaan perustuvaa toimivaltaansa toiseen tarkoitukseen kuin siihen, jota varten kyseinen artikla on annettu.
145. Se arvioi, että MMA-päätöksen 109 artiklan 1 kohdassa ei anneta yhteisön lainsäätäjälle oikeutta pysäyttää tai vähentää merkittävällä tavalla MMA:ista peräisin olevan riisin tuontia. Ainoastaan MMA-päätöksen muuttaminen lainsäädäntöön perustuvan menettelyn mukaisesti - eli neuvoston yksimielisyysvaatimusta noudattaen - olisi voinut antaa yhteisön lainsäätäjälle mahdollisuuden saavuttaa tämä päämäärä.
Asian tarkastelu
146. Toimeen liittyy harkintavallan väärinkäyttö vain jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että toimenpide on tehty yksinomaan tai ainakin olennaisilta osin muiden kuin vastaajana olevan toimielimen esittämien päämäärien saavuttamiseksi tai perustamissopimuksessa käsiteltävään asiaan liittyvien seikkojen käsittelemiseksi määrätyn menettelyn välttämiseksi.
Tällä perusteella voidaan riitauttaa vain sellaiset toimet, joiden toteuttajan motiivit ovat olleet lainvastaiset tai joilla tämä on pyrkinyt välttämään nimenomaisesti määrätyn menettelyn, mutta ei sellaisia toimia, jotka selvästi perustuvat objektiivisiin näkemyksiin tai jotka on annettu siihen liittyvää toimivaltaa käytettäessä.
147. Tämä kanneperuste voisi siis menestyä vain siinä tapauksessa, että ilmenisi, että riidanalaista asetusta ei ole annettu sen vuoksi, että haluttaisiin korjata yhteisön riisimarkkinoilla todetut häiriöt, vaan muista syistä, tai että MMA-päätöksen 109 artiklassa ei anneta neuvostolle oikeutta keskeyttää MMA:ista peräisin olevien tavaroiden tuonti tai vähentää sitä sellaisista syistä, jotka liittyvät sisämarkkinoilla todettuihin häiriöihin tai häiriöiden uhkaan, joka kohdistuu MMA:ista peräisin olevan riisin tuontiin yhteisön alueelle.
148. On kiistatonta, että Alankomaiden hallitus ei ole esittänyt näyttöä siitä, että riidanalainen asetus olisi annettu muussa tarkoituksessa kuin yhteisön riisimarkkinoilla todettujen häiriöiden korjaamiseksi tai jo olemassa olleita vakavampien häiriöiden välttämiseksi. On siis katsottava, että riidanalainen asetus on annettu yhteisön lainsäätäjän ilmoittaman tavoitteen saavuttamiseksi.
149. MMA-päätöksen 109 artiklan mukaisen menettelyn valinnan osalta olen jo edellä esittänyt ensimmäistä kanneperustetta käsitellessäni, että kyseisessä artiklassa valtuutetaan komissio ja neuvosto ottamaan käyttöön suojatoimenpiteitä, esimerkiksi tariffikiintiö, jolla voidaan vähentää merkittävästi MMA:ista peräisin olevan riisin tuontia. Ei siis voida pätevästi väittää, että neuvosto olisi käyttäessään tätä oikeutta käyttänyt samalla menettelyä väärin.
150. Ehdotan siis, että kolmas kanneperuste todettaisiin perusteettomaksi.
Neljäs kanneperuste, joka koskee MMA-päätöksen liitteen IV mukaisen suojatoimenpiteiden muuttamismenettelyn noudattamatta jättämistä
Väitteet ja niiden perustelut
151. Alankomaiden hallitus väittää tämän kanneperusteen yhteydessä ensinnäkin, että neuvosto ei ole tutkinut riisimarkkinoiden olosuhteita itsenäisesti, kun se on kumonnut komission asetuksella N:o 21/97 toteuttamat toimenpiteet ja korvannut ne asetuksen N:o 304/97 mukaisilla toimenpiteillä.
152. Sen mielestä liitteen IV mukaisessa muutosmenettelyssä edellytetään neuvoston toimivan itsenäisesti komission tekemiin toteamuksiin nähden, kun se päättää tehdä erilaisen päätöksen kuin komissio on aiemmin tehnyt. Se ei etenkään voi viitata komission tekemiin toteamuksiin.
153. Alankomaiden hallitus väittää, että neuvosto ei ole toiminut itsenäisesti vaan tyytynyt arvioimaan toimenpiteen laillisuutta ja asianmukaisuutta vain osittain, kun se on nojautunut komission väitteisiin, joiden mukaan MMA-päätöksen 109 artiklan mukaiset edellytykset täyttyivät.
154. Se väittää toiseksi, että komissio rikkoi MMA-päätöksen liitteen IV määräyksiä, kun se toteutti asetuksen N:o 21/97 mukaisia suojatoimenpiteitä, koska kyseisiä toimenpiteitä voidaan soveltaa vasta 1.1.1997 alkaen.
155. Sen mukaan MMA-päätöksen 1 artiklan 4 kohdassa ja liitteessä V määrätään, että päätöstä "sovelletaan välittömästi" eikä taannehtivasti.
156. Neuvosto ei ole kantajan mielestä korjannut tätä asetuksen N:o 21/97 ja MMA-päätöksen liitteen IV välistä ristiriitaa asetuksella N:o 304/97.
157. Neuvosto, komissio ja Espanjan hallitus kiistävät nämä väitteet.
Asian tarkastelu
158. On muistettava, että kun yhteisöjen toimielimet käyttävät niille MMA-päätöksen 109 artiklassa annettua toimivaltaa, niillä on laaja harkintavalta. Yhteisöjen tuomioistuin voi määrätä seuraamuksia tämän harkintavallan käyttämisestä vain siinä tapauksessa, että on ilmeistä, että toteutetut toimenpiteet ovat epäasianmukaisia yhteisön lainsäätäjän tavoitteleman päämäärän saavuttamiseksi, tai todetaan, että tosiseikkoja on arvioitu ilmeisen virheellisesti tai että tosiseikat eivät pidä paikkaansa.
159. Tämän perusteen ensimmäisen osan osalta todettakoon, etten ole samaa mieltä Alankomaiden hallituksen kanssa siitä, että neuvoston pitäisi käsitellessään asiaa MMA-päätöksen liitteen IV mukaisen muutosmenettelyn perusteella ryhtyä "itsenäiseen tutkimukseen" eli että se ei voisi nojautua asiakirja-aineistoon, jonka perusteella komissio on päättänyt toteuttaa suojatoimenpiteet.
160. Muutosmenettelyn yhteydessä neuvoston tehtävänä on näet asian uudelleen tutkiminen, eli kuten tämä sana osoittaa, sen selvittäminen, onko aiemmin toteutetuista toimenpiteistä tullut epäasianmukaisia. On siis mielestäni täysin johdonmukaista, sallittua ja hyödyllistä, että neuvosto ottaa huomioon tiedot, joiden perusteella komissio on päättänyt toteuttaa suojatoimenpiteet.
161. Todettakoon lisäksi väitteestä, jonka mukaan neuvosto olisi tyytynyt komission tekemään taloudellista tilannetta koskeneeseen esitykseen, että Alankomaiden hallitus ei esitä näyttöä väitteidensä tueksi.
162. Mielestäni ei ole myöskään hyväksyttävää väittää, että neuvosto ei olisi todellisuudessa tutkinut komission päätöstä uudelleen, kun se ei ole muuttanut komission päätöstä.
163. Väite, jonka mukaan neuvosto ei olisi noudattanut MMA-päätöksen liitteessä IV olevan 1 artiklan 4 kohtaa, jossa se velvoitetaan toteuttamaan toimenpiteitä "välittömästi" eikä "taannehtivasti", ei ole mielestäni asianmukainen. Riidanalaisen asetuksen 8 artiklan toisen kohdan sanamuodosta ilmenee, että neuvosto on huolehtinut siitä, että muutosmenettelyn päätteeksi toteutettavia toimenpiteitä sovelletaan välittömästi ja ilman taannehtivaa vaikutusta.
164. Kuten edellä on todettu, väitettä, jonka mukaan toimitussopimuksia olisi oltu panemassa täytäntöön, kun komissio ja neuvosto päättivät antaa asetuksen 21/97 ja riidanalaisen asetuksen, ei ole nyt käsiteltävässä asiassa tuettu minkäänlaisella näytöllä.
165. Edellä esitetystä seuraa, että MMA-päätöksen liitteen IV mukaisen muutosmenettelyn noudattamatta jättämistä koskeva peruste on perusteeton.
Viides kanneperuste, joka koskee perustamissopimuksen 190 artiklan rikkomista
Väitteet ja niiden perustelut
166. Alankomaiden hallitus väittää neuvoston rajoittuneen toistamaan lähes sananmukaisesti perustelut, joita toimielimet tavanmukaisesti esittävät, kun ne päättävät toteuttaa suojatoimenpiteitä MMA-päätöksen 109 artiklan perusteella.
167. Se väittää, että riidanalaiseen asetukseen ei sisälly mitään konkreettista seikkaa eikä mitään täsmennystä perusteista ja tekijöistä, jotka neuvosto olisi ottanut huomioon, nyt käsiteltävässä asiassa toteutettujen toimenpiteiden hyväksyttävyyden perustelemiseksi. Asetuksen N:o 304/97 kuudennessa perustelukappaleessa neuvosto on ainoastaan väittänyt, että MMA:ista peräisin olevaa riisiä voidaan tarjota yhteisön markkinoille selvästi alempaan hintaan kuin yhteisön riisiä voidaan tarjota, kun otetaan huomioon asianomainen jalostusvaihe, mutta ei ilmoiteta, mikä jalostusvaihe on otettu huomioon hintalaskelmaa tehtäessä, eikä täsmennetä, mikä hintataso on laadittu laskelman perusteella.
168. Neuvosto ja komissio sekä Espanjan ja Ranskan hallitukset kiistävät näiden väitteiden oikeellisuuden.
Asian tarkastelu
169. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusteluvelvollisuuden ulottuvuus riippuu siitä, minkälaisesta toimesta on kysymys; silloin kun kyseessä ovat soveltamisalaltaan yleiset toimet, riittää kun perusteluissa osoitetaan yhtäältä kokonaistilanne, joka johti toimen antamiseen, ja toisaalta ne yleiset tavoitteet, joihin toimella pyritään.
170. Yhteisöjen tuomioistuin on samoin toistuvasti todennut, että toimenpiteen yhteydessä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmaistava yhteisön toimielimen tekemän toimen perustelut siten, että henkilöille, joita toimenpide koskee, selviää sen syyt ja että yhteisöjen tuomioistuin voi valvoa toimenpiteen laillisuutta.
171. Lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan "ei voida vaatia, että toimen perusteluissa esitettäisiin kaikki asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevat yksityiskohdat, koska kyseinen toimi kuuluu järjestelmälliseen kokonaisuuteen, josta se on osa - - ".
172. Tällä ilmaisulla yhteisöjen tuomioistuin tarkoittaa sitä, että on otettava huomioon se, että riidanalainen toimi on osa asetusten muodostamasta kokonaisuudesta ja kuuluu siihen. Yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että siinä tapauksessa yhteisön lainsäätäjä voi tyytyä viittaamaan muihin asetuksiin ja niiden perusteluihin selittäessään syyt, joiden vuoksi se on toteuttanut riidanalaisen toimen.
173. Koska toimenpiteet, jotka kuuluvat asetusten kokonaisuuteen, ovat useimmiten ammattilaisille tarkoitettuja teknisiä säännöksiä, yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että tällä tavoin esitetyt perustelut - joissa viitataan aikaisempiin asetuksiin - voivat olla täysin niiden ymmärrettävissä, joille toimenpiteet on osoitettu.
174. Yhteisöjen tuomioistuin on lopuksi täsmentänyt, että niillä alueilla, joilla yhteisön lainsäätäjällä on laaja harkintavalta valitessaan monitahoisen politiikan toteuttamiseksi välttämättömiä keinoja, on riittävää, jos kanteen kohteena olevasta säädöksestä, päätöksestä tai muusta toimenpiteestä käy pääosin ilmi toimielimen tavoittelema päämäärä. Siinä tilanteessa olisi kohtuutonta vaatia, että erilaiset tekniset valinnat perustellaan erikseen.
175. Vastaavanlaisessa tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt päätelmiä näistä periaatteista ja todennut, että kun toteutetaan toimenpiteitä yhteisen kauppapolitiikan soveltamiseksi, "neuvoston tehtävänä on erityisesti arvioida laatimansa sääntelyn soveltamisesta saatujen tulosten perusteella, onko sääntelyä joiltakin osin muutettava. Siksi neuvostolla ei [kantajana olevan] hallituksen väitteistä poiketen ollut velvollisuutta selvittää asetuksen perusteluissa niiden olosuhteiden muuttumista, joiden vuoksi ensimmäinen kiintiö oli vahvistettu". Yhteisöjen tuomioistuin on niin ikään korostanut, että "koska neuvosto oli esittänyt tavoittelemansa päämäärät, sen ei ollut perusteltava valitsemiaan osaratkaisuja, kuten sitä, kuinka paljon riidanalaista kiintiötä suurennettiin".
176. Nyt käsiteltävässä asiassa on korostettava, että riidanalainen asetus on yleisesti sovellettava ja että se kuuluu niiden asetusten ryhmään, joita yhteisön toimielimet ovat antaneet kahden monitahoisen politiikan eli riisimarkkinoilla toteutettavan yhteisen maatalouspolitiikan ja MMA:iden assosiointijärjestelyn yhteydessä kehitetyn talouspolitiikan täytäntöönpanemiseksi ja yhteensovittamiseksi.
177. Riidanalaisen asetuksen perusteluissa täsmennetään lisäksi sen antamiseen johtanut kokonaistilanne.
Asetuksen ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan, että Italian ja Espanjan hallitukset ovat olleet aloitteentekijöinä suojatoimenpiteiden toteuttamisessa. Siinä viitataan näiden kirjeisiin, joiden sisältöä ei siteerata mutta joihin Alankomaiden hallitus on kiistatta voinut tutustua, eli sillä on ollut tilaisuus saada selville väitteet ja tosiseikat, joihin nämä ovat perustaneet vaatimuksensa. Lisäksi on täsmennetty, että MMA:ista peräisin oleva riisi aiheuttaa häiriöitä yhteisön riisimarkkinoille MMA:iden tarjoamien hintojen ja määrien vuoksi. Lisäksi on selitetty, että yhteisön riisimarkkinoiden tilanne on herkkä satovuosien 1994/1995 ja 1995/1996 kuivuuden ja indica-riisin alituotannon vuoksi.
178. Riidanalaisen asetuksen perusteluissa selitetään niin ikään yleiset tavoitteet, joita sillä pyritään saavuttamaan.
Siinä selitetään muun muassa, että MMA:ista peräisin olevan riisin tuonnin yhteisön indica-riisin markkinoilla aiheuttamat häiriöt saattavat tuhota ponnistelut, joihin yhteisön lainsäätäjä on ryhtynyt kannustaakseen väliaikaisen hehtaarikohtaisen tuen avulla yhteisön maanviljelijöitä tuottamaan indica-riisiä, ja että näin ollen on toteutettava suojatoimenpiteitä, joilla pyritään välttämään häiriöiden muuttuminen vakavammiksi ja yhteisessä talouspolitiikassa riisialan tuotannon uudelleensuuntaamiseksi tehtyjen ponnistusten vaarantaminen.
179. On tehtävä se päätelmä, että neuvosto on esittänyt selvästi ja yksiselitteisesti ajatuskulun, jota se on seurannut antaessaan riidanalaisen asetuksen.
180. Tästä seuraa, että myös viimeinen kanneperuste on hylättävä.
Ratkaisuehdotus
181. Edellä esitetyistä syistä ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
1) Asiassa C-110/97
- hylkää kanteen;
- velvoittaa Alankomaan kuningaskunnan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut;
- toteaa, että Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista kuluistaan.
2) Asiassa C-451/98
- jättää kanteen tutkimatta;
- velvoittaa Antillean Rice Mills NV:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut;
- toteaa, että Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.