62008CC0365_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
Съдържание
I –	Въведение
II –	Правна уредба
А –	Регламент № 318/2006
Б –	Регламент № 290/2007
III –	Факти, главно производство и преюдициални въпроси
IV –	Производство пред Съда
V –	Доводи на страните
А –	Първи преюдициален въпрос
Б –	Втори преюдициален въпрос
VI –	От правна страна
А –	Предварителни бележки
Б –	Първи преюдициален въпрос
В –	Втори преюдициален въпрос
1.	Твърдяно нарушение на принципа на пропорционалност
а)	Критерии за проверка
б)	Проверка на пропорционалността
2.	Твърдяно нарушение на принципа на недопускане на дискриминация
а)	Липса на конкретна яснота в преюдициалното запитване относно твърдяното нарушение
б)	Критерий за проверка
в)	Проверка на твърдяното нарушение на принципа на недопускане на дискриминация
VII –	Заключение
I – Въведение
1. В настоящото производство по постановяване на преюдициално заключение Съдът е сезиран с два въпроса, поставени от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) (наричан по-нататък „запитващата юрисдикция“), относно тълкуването и евентуално валидността на член 16 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта(2) .
2. Запитването е отправено в рамките на спор между дружеството Agrana Zucker GmbH (наричано по-нататък „жалбоподателят“) и Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (федерален министър на селското стопанство, лесовъдството, околната среда и водите) (наричан по-нататък „ответникът“) относно валидността на решение, прието на основание член 16 от Регламент № 318/2006, с което дължимата от жалбоподателя производствена такса във връзка със захарта за пазарната 2007/2008 година се определя на 4 869 748,80 EUR и жалбоподателят се приканва да плати тази сума.
3. С първия си преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали размерът на дължимата от предприятие за производство на захар производствена такса по член 16 от Регламент № 318/2006 трябва да се изчислява въз основа на цялата отпусната на това предприятие квота за захар или единствено въз основа на квотите, които са действително налични след приспадане на изтеглените от пазара количества, или въз основа на действително произведените количества захар в рамките на тази квота. В случай че размерът на производствената такса следва да бъде изчисляван въз основа на цялата отпусната квота, със своя втори преюдициален въпрос запитващата юрисдикция моли за допълнително разяснение относно съвместимостта в настоящия случай на член 16 от Регламент № 318/2006 във връзка с член 19 от Регламент № 318/2006 и член 1 от Регламент (ЕО) № 290/2007 на Комисията от 16 март 2007 година за определяне на процента, предвиден в член 19 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, за пазарната 2007/2008 година(3) с нормите от по-висок ранг на общностното право, и по-специално с принципите на пропорционалност и на недопускане на дискриминация.
II – Правна уредба
А –	Регламент № 318/2006
4. В рамките на реформата на общата организация на пазарите (наричана по-нататък „ООП“) в сектора на захарта на 20 февруари 2006 г. Съветът приема Регламент № 318/2006.
5. В съображение 19 от този регламент е посочено, че е необходимо въвеждането на производствена такса, която да допринесе за финансирането на разходите, възникващи по силата на ООП в сектора на захарта.
6. Съгласно съображение 22 от този регламент е необходимо „да бъдат въведени нови пазарни средства, които Комисията [д]а управлява“. Във връзка с това, „за да се поддържа структурният баланс на пазарите на захар на ценово равнище близко до референтната цена, следва Комисията да може да взема решение за изтегляне на захарта от пазара за периода, необходим за ребалансиране на пазара“.
7. Съгласно съображение 40 от този регламент Комисията следва да бъде оправомощена „да приема необходимите мерки за разрешаване на специфични практически проблеми в извънредни случаи“.
8. Член 1, параграф 2 от Регламент № 318/2006 гласи:
„Пазарната година за продуктите, изброени в параграф 1, започва на 1 октомври и завършва на 30 септември следващата година.
[…]“
9. Съгласно член 2, точка 5 от Регламент № 318/2006 изразите „[…] захар [от квотата]“, „[…] изоглюкоза [от квотата]“ и „[…] инулинов сироп [от квотата]“ означават всяко произведено количество захар, изоглюкоза или инулинов сироп, причислявано към определена пазарна година в рамките на отпуснатата квота за съответното предприятие.“
10. Член 16 от Регламент № 318/2006 урежда определянето на размера и събирането на производствената такса. Разпоредбата предвижда по-специално следното:
„Производствена такса
1. Считано от пазарната година 2007/2008, върху квотите за захар, изоглюкоза и инулинов сироп, отпуснати на предприятията, произвеждащи захар, изоглюкоза или инулинов сироп, се удържа производствена такса.
2. Производствената такса се определя в размер на 12,00 EUR на тон […] захар [от квотата] и на тон […] инулинов сироп [от квотата]. За изоглюкозата производствената такса се определя в размер на 50 % от таксата, приложима за захарта.
3. Държавата членка удържа пълната стойност на изплатената производствена такса по параграф 1 от предприятията на нейна територия, съразмерно на отпусната им квота през въпросната пазарна година.
Предприятията извършват плащанията на тези такси най-късно до края на февруари през съответната пазарна година.
4. Предприятията за производство на захар и инулинов сироп в Общността могат да изискват от производителите на захарно цвекло или захарна тръстика или от доставчиците на цикория да понесат до 50 % от съответната производствена такса.“
11. Изтеглянето на количества захар от пазара е уредено в член 19 от Регламент № 318/2006, който предвижда следното:
„Изтегляне на количества захар
1. За да бъде запазено структурното равновесие на пазара при ценово равнище, близко до референтната цена, като се вземат предвид поетите задължения от Общността по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора, определен процент, общ за всички държави членки, […] захар [от квотата], […] изоглюкоза [от квотата] и […] инулинов сироп [от квотата], може да бъде изтеглен от пазара преди началото на следващата пазарна година.
В този случай традиционното предлагане на вносна сурова захар за рафиниране, упомената в член 29, параграф 1 от настоящия регламент, се намалява със същия процент за въпросната пазарна година.
2. Процентът изтеглени количества, упоменат в параграф 1, се определя най-късно до 31 октомври през въпросната пазарна година въз основа на очакваните пазарни тенденции през същата пазарна година.
3. Всяко предприятие, на което е предоставена квота, съхранява за своя сметка по време на периода на изтегляне […] количествата захар, ко[и]то съответства[т] на начисляването на процента, посочен в параграф 1[,] върху неговата продукция съгласно квотата за съответната пазарна година.
Количествата захар, изтеглени през дадена пазарна година, се считат за първите количества, произведени в рамките на квотата за следващата пазарна година. При все това, като се вземат предвид очакваните пазарни тенденции, може да бъде решено, по реда на член 39, параграф 2, за текущата и/или за следващата пазарна година цялото или част от изтегленото количество захар, изоглюкоза или инулинов сироп да се считат за:
– излишък от захар, изоглюкоза или инулинов сироп, който е на разположение за обработка като промишлена захар, промишлена изоглюкоза или промишлен инулинов сироп,
или
– временно производство в рамките на квота, част от което може да бъде запазена за износ при спазване на поетите задължения от Общността по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора.
4. Ако предлагането на захар в Общността е несъразмерно, по реда на член 39, параграф 2 може да бъде решено определена част от изтеглените количества захар, изоглюкоза и инулинов сироп да бъдат продавани на пазара на Общността преди края на периода, през който са изтеглени.“
Б –	Регламент № 290/2007
12. За определяне на процента изтеглени количества захар за пазарната 2007/2008 година на 16 март 2007 г. Комисията приема Регламент № 290/2007.
13. Член 1 от Регламент № 290/2007 предвижда следното:
1. За пазарната 2007/2008 година процентът, предвиден в член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 318/2006, се определя на 13,5 %.
2. Чрез дерогация от параграф 1:
а) процентът, предвиден в посочения параграф, не се прилага към предприятията, чието производство е по-малко от 86,5 % от тяхната квота за пазарната 2007/2008 година;
б) за предприятията, чиито производствени количества са равни или надвишават 86,5 % от тяхната квота за пазарната 2007/2008 година, количествата, които надхвърлят 86,5 %, се изтеглят;
в) процентът, предвиден в параграф 1, не се прилага спрямо количествата, произведени в държавите членки, чиято национална квота за захар е била отказана в размер на най-малко 50 % считано от 1 юли 2006 г. вследствие на отказа от квоти по член 3 от Регламент (ЕО) № 320/2006.
За държавите членки, чиято национална квота за захар е била отказана в размер на по-малко от 50 % считано от 1 юли 2006 г. вследствие отказа от квоти по член 3 от Регламент (ЕО) № 320/2006, процентът за изтегляне, предвиден в параграф 1, се намалява пропорционално на отказаните квоти.
Приложимият процент съгласно настоящата точка е посочен в приложението.
[…]
4. Количествата, изтеглени в съответствие с параграф 2, буква б) и параграф 3, се разглеждат като излишък от захар или изоглюкоза за пазарната 2007/2008 година, който е възможно да се преработи в промишлена захар и изоглюкоза.
5. Задължението, предвидено в член 6, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 318/2006, да бъде заплатена поне минималната цена се прилага единствено към количествата цвекло, произведени в рамките на квота след прилагането на параграфи 1 и 2.“
III – Факти, главно производство и преюдициални въпроси
14. С решение на ответника от 26 юни 2006 г. относно разпределянето на квоти за производството на захар за пазарните години от 2006—2007 до 2014—2015 включително и с решение от 18 декември 2006 г. относно разпределянето на допълнителни квоти за захар на жалбоподателя е отпусната квота за захар в размер на 405 812,4 тона. С решение от 5 април 2007 г. съгласно член 1, параграф 1 и член 1, параграф 2, буква б) от Регламент № 290/2007 ответникът определя прага на производството на захар от квотата за пазарната 2007/2008 година за жалбоподателя на 86,5 % от квотата за захар, тоест в размер на 351 027,73 тона.
15. С решение на управителния съвет за търговски сектор I на Agrarmarkt Austria (юридическо лице на публичното право, което е учредено от ответника като орган за изплащане на помощите, наричано по-нататък „AMA“) от 28 януари 2008 г. дължимата от жалбоподателя производствена такса във връзка със захарта за пазарната 2007/2008 година е определена на 4 869 748,80 EUR и той е приканен да заплати на АМА тази сума най-късно до 29 февруари 2008 г. В мотивите на решението AMA посочва, че отпуснатата квота за захар е от общо 405 812,4 тона и въз основа на нея изчислява размера на производствената такса, като се позовава на член 16 от Регламент № 318/2006.
16. Жалбоподателят обжалва това решение. С решение от 25 март 2008 г., по чиято законосъобразност запитващата юрисдикция трябва да се произнесе в главното производство, ответникът отхвърля жалбата като неоснователна.
17. От определението за преюдициално запитване следва, че спорът в административното производство се отнася до това дали производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 трябва да се изчислява въз основа на отпусната по принцип на това предприятие квота от 405 812,4 тона или тази квота трябва да бъде намалена с оглед на установения праг на производството и свързаното с него изтегляне на количества захар от пазара.
18. Поради различията в правните възгледи на страните в главното производство правилното прилагане на общностното право не изглежда очевидно за запитващата юрисдикция. Тези затруднения при тълкуването се отнасят преди всичко до отговора на въпроса на каква основа следва да се изчисли производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006. Според запитващата юрисдикция освен това се поставя въпросът дали изчисляването на производствената такса въз основа на първоначално отпуснатата квота за захар би било съвместимо с нормите от по-висок ранг на първичното право.
19. Поради това Verwaltungssgerichtshof решава да спре производството и да постави на Съда следните въпроси с цел постановяване на преюдициално заключение:
„1. Член 16 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта трябва ли да се тълкува в смисъл, че квота за захар — която не може да се използва вследствие на превантивно изтегляне от пазара по силата на член 1 от Регламент (ЕО) № 290/2007 на Комисията от 16 март 2007 година за определяне на процента, предвиден в член 19 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, за пазарната 2007/2008 година — трябва да се включи при изчисляването на размера на производствената такса?
2. При положителен отговор на първия въпрос:
Член 16 от Регламент № 318/2006 съвместим ли е с първичното право и в частност с принципа на пропорционалност и с произтичащата от член 34 ЕО забрана на дискриминацията?“
IV – Производство пред Съда
20. Определението за преюдициално запитване от 4 юли 2008 г. е постъпило в секретариата на Съда на 11 август 2008 г. Съветът, правителствата на Кралство Испания, Република Литва и Република Полша, жалбоподателят по главното производство, както и Комисията са представили становища в писмената фаза на производството. Освен това представителите на жалбоподателя по главното производство, на Съвета и Комисията се явяват в съдебното заседание на 19 ноември 2009 г.
V – Доводи на страните
А –	Първи преюдициален въпрос
21. Съветът, Комисията и Република Полша считат, че производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 трябва да се изчислява въз основа на цялата отпусната на дадено предприятие квота за захар.
22. Съветът и Комисията считат, че това следва пряко от недвусмисления текст на член 16, параграфи 1 и 3 от Регламент № 318/2006, съгласно който производствената такса се събира върху квотата за захар, „отпусната“ на предприятията за производство на захар. Повод за объркване дава само неточният текст на параграф 2 от тази разпоредба, според който производствената такса е определена на 12 EUR на тон „захар от квотата“. Въпреки това от систематичната връзка и от преследваната с член 16 цел следва, че при избора на думи в този параграф 2 е допусната редакционна грешка.
23. Според Съвета и Комисията тази редакционна грешка в член 16, параграф 2 от Регламент № 318/2006 се дължи на заблуждаващото название на дължимата такса като „производствена такса“. Това название е възприето в Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта(4), макар новата такса принципно да се различава от предишната „производствена такса“. По-точно би било названието „квотна такса“. Тази квалификация като „квотна такса“ се обосновава с обстоятелството, че съгласно член 16, параграф 3, втора алинея от Регламент № 318/2006 предприятията извършват плащанията на тези такси най-късно до края на февруари през съответната пазарна година, тоест на дата, на която все още не е известен обемът на продукцията на предприятията. Накрая Съветът и Комисията се позовават на целта на нормативната уредба, а именно на Общността да се осигури постоянен източник на собствени средства.
24. Република Полша също смята, че тълкуването на членове 16 и 19 от Регламент № 318/2006 с оглед на текста и съдържанието им води по необходимост до заключението, че частта от квотата за захар, която вследствие на изтегляне на количествата захар по член 19 от Регламент № 318/2006 не може да бъде използвана в рамките на пазарната година, трябва да се включи в основата за изчисляване на производствената такса по член 16 от този регламент.
25. Според жалбоподателя обаче от съществено значение е недвусмисленият текст на член 16, параграф 2 от Регламент № 318/2006, в който производствената такса е определена на 12 EUR на тон захар от квотата. Освен това названието „производствена такса“ показва, че може да става дума само за действително произведената захар от квотата. До подобно заключение стига и Кралство Испания, като смята, че за основа за изчисляване на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 следва да се вземе действително произведеното количество захар.
26. От гледна точка на систематичната връзка между разпоредбите жалбоподателят и Кралство Испания изтъкват, че всеки друг подход би довел до това предприятие, което не е изчерпало отпуснатата му квота за захар, на практика да трябва да плати производствената такса и за несъществуваща захар, като вследствие на това на предприятията, които са произвели по-малко захар, се налага по-висока такса. Освен това изтеглената от пазара захар от квотата, която се съхранява съгласно член 19, параграф 3 от Регламент № 318/2006 и в следващата пазарна година се счита за първите количества, произведени в рамките на квотата за следващата пазарна година, ще подлежи на двукратно облагане с производствена такса.
27. Накрая, Република Литва счита, че член 16 от Регламент № 318/2006 следва да се тълкува в смисъл, че с понятието „квота“ се има предвид квотата, с която предприятията действително разполагат през съответната пазарна година. Следователно за основа за определяне на производствената такса следва да служи квотата за захар след приспадане на процента изтеглени от пазара количества.
Б – Втори преюдициален въпрос
28. Жалбоподателят и Република Литва твърдят, че тълкуването на член 16 от Регламент № 318/2006 в смисъл, че при изчисляването на производствената такса трябва да се вземе предвид цялата отпусната квота за захар, противоречи на принципите на пропорционалност и на недопускане на дискриминация. Република Полша счита, че е налице нарушение на принципа на пропорционалност. Комисията и Съветът обаче смятат, че тълкуването на член 16 от Регламент № 318/2006, съгласно което производствената такса се изчислява въз основа на цялата отпусната квота за захар, е в съответствие с общите принципи на пропорционалност и недопускане на дискриминация.
29. Според жалбоподателя, що се отнася до него, нарушението на принципа на пропорционалност при изчисляване на производствената такса въз основа на цялата отпусната квота за захар произтича от факта, че през пазарната 2007/2008 година той действително е произвел с 13,5 %, съответно с 54 784,67 тона по-малко захар от квотата и следователно изчисляването на производствената такса върху цялата квота за захар би означавало събиране на такса от 12 EUR на тон върху реално несъществуваща продукция от 54 784,67 тона захар. От друга гледна точка това би означавало, че дори и при максимално използване на прага на производството от 351 027,73 тона захар от квотата ще се налага такса в размер на 13,87 EUR за тон захар от квотата. Налагането на подобна такса било непропорционално.
30. Също така съгласно член 1, параграф 4 от Регламент № 290/2007 произведената от въпросните предприятия над производствения праг захар от квотата се смята за излишна захар, която или се превръща в промишлена захар, или се включва в захарта от квотата за следващата пазарна година. И в двата случая обаче събирането на производствена такса върху излишната захар било непропорционално. След като цената за промишлена захар представлява едва половината от референтната цена за захарта от квотата, производствената такса — чийто номинален размер остава 12 EUR за тон за използваната като излишна захар промишлена захар — е двойно по-висока от производствената такса за захарта от квотата. Обратно, ако излишната захар бъде прехвърлена за следващата пазарна година, това би довело до двойно облагане на излишната захар, върху която в две пазарни години е наложена производствена такса.
31. Освен това приходите от производствената такса надхвърлят разходите в рамките на ООП в сектора на захарта, така че събирането на производствена такса върху квотите, които не са действително използвани, не е нито необходимо, нито изискуемо.
32. Република Полша и Република Литва също застъпват позицията, че с член 16 от Регламент № 318/2006 се нарушава принципът на пропорционалност, доколкото с него се налага производствената такса да се събира и върху захарта от квотата, която е изтеглена от пазара. Република Полша и Република Литва допълват също, че изтеглената от пазара захар от квотата не води до разходи за Европейската общност в рамките на ООП в сектора на захарта. Тъй като съгласно съображение 19 от Регламент № 318/2006 производствената такса има за цел да допринесе за финансиране на разходите в рамките на ООП в сектора на захарта, събирането на такса за изтеглената от пазара захар от квотата, която е неутрална по отношение на разходите, би било непропорционално. Република Полша изтъква още неприемливите според нея финансови последици от приемането на тази з ахар за излишна, съответно превръщането ѝ в захар от квотата през следващата пазарна година. Република Литва счита също, че на производителите на захар, чиито квоти са намалени, ще бъде наложена непропорционална финансова тежест, тъй като не могат да реализират печалба от вече произведената захар. Освен това тези предприятия биха срещнали големи затруднения при пласирането на количества захар, които надхвърлят намалената вследствие на превантивното изтегляне от пазара квота. Според Република Полша член 16 от Регламент № 318/2006 има технически характер, вследствие на което законодателят не разполага с широко право на преценка в тази област.
33. Според жалбоподателя и Република Литва нарушението на принципа на недопускане на дискриминация в случай на събиране на производствена такса въз основа на цялата отпусната квота за захар произтича от това, че процентът изтеглени количества съгласно член 19 от Регламент № 318/2006 във връзка с член 1, параграф 2, буква в) от Регламент № 290/2007 е различен в различните държави членки, вследствие на което таксата върху производството на предприятията е различна в зависимост от държавата членка, в която са установени.
34. Според Комисията и Съвета няма съмнение, че тълкуването на член 16 от Регламент № 318/2006 в смисъл, че производствената такса трябва да се изчислява въз основа на общата отпусната квота за захар, е в съответствие с общите принципи на пропорционалност и на недопускане на дискриминация. Комисията и Съветът се ограничават в писмените си становища до проверка на свързаното с нарушение на принципа на пропорционалност възражение, като се обосновават с това, че запитващата юрисдикция не е представила нито един довод в подкрепа на съмненията си относно съвместимостта на член 16 с общностния принцип на недопускане на дискриминация.
35. В този контекст Комисията и Съветът припомнят на първо място широкото право на преценка, с което разполага общностният законодател в областта на общата селскостопанска политика. Законосъобразността на приета в тази област мярка може да бъде засегната само ако тази мярка е явно неподходяща за постигането на целта, която преследва съответният компетентен орган. В това отношение е от решаващо значение, че макар производствената такса да допринася за финансиране на разходите в рамките на ООП в сектора на захарта, тя не е обвързана с определени разходи. С други думи, не става въпрос за целеви приходи, така че според Комисията дори ако през пазарна година приходите са по-високи от разходите, това обстоятелство e неотносимо за преценката на законосъобразността на член 16 от Регламент № 318/2006.
36. Освен това Комисията и Съветът смятат, че изчисляването на производствената такса въз основа на общата квота за захар на предприятията, производители на захар, по същество е уместно и целесъобразно. Те считат, че изтеглянето на количества захар в определена година не води до окончателно намаление на производствената квота. Освен това всяка пазарна година следва да се разглежда отделно, за да не се стига до двойно облагане на захарта от квотата. Също така икономическите последици от включването на изтеглените от пазара количества захар в основата за изчисляване на производствената такса са ограничени, още повече че изтеглянето на количества захар води до общо увеличение на цената на захарта от квотата. Накрая Комисията посочва, че споменатата в съображение 19 от Регламент № 318/2006 цел да се допринесе за финансирането на разходите в рамките на ООП в сектора на захарта следва да се тълкува в смисъл, че разглежданите разходи обхващат всички разходи, произтичащи от различните мерки в сектора на захарта, включително многобройните мерки за подпомагане на пазара.
37. В хода на съдебното заседание Комисията допълва това становище, като уточнява, че производствената такса трябва да допринесе за покриване на общностните разходи в сектора на захарта, които се оценяват годишно на над 1 500 милиона евро и следователно надхвърлят многократно приходите от производствените такси.
VI – От правна страна
А – Предварителни бележки
38. С Регламент № 318/2006, Регламент (ЕО) № 319/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1782/2003 за определяне на общи правила за схемите за пряко подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за въвеждане на определени схеми за подпомагане на земеделските стопани(5) и с Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността и за изменение на Регламент (ЕО) № 1290/2005 относно финансиране на общата селскостопанска политика(6) общностният законодател въвежда радикална реформа в европейската организация на пазара в сектора на захарта. С новия режим система, останала непроменена през период от около 40 години(7), се включва в общата реформа на общата селскостопанска политика (наричана по-нататък „ОСП“)(8) .
39. Целта на тази реформа на ООП в сектора на захарта е постепенното премахване на механизма за намеса и на интервенционната цена за захар. За целта интервенционната цена за захар се заменя с референтна цена, която намалява с общо 36 % в сравнение с интервенционната цена за периода от пазарна година 2006—2007 до пазарна година 2009—2010. Тази референтна цена трябва да се постигне по принцип чрез намаляване на предлагането на захар на европейския пазар и за тази цел в рамките на фонд за преструктуриране се създават финансови стимули, за да се подтикнат по-малко конкурентоспособните производители на захар към оттегляне от производството. Освен тези структурни мерки, свързани с отстраняване на недоходоносния производствен капацитет, на Комисията се предоставя правомощие да взема решения за изтегляне на количества от пазара в случай на свръхпредлагане на захар и по този начин да поддържа структурния баланс на пазарите на захар на ценово равнище, близко до референтната цена.
40. Това намалено пазарно подпомагане в сектора на захарта се компенсира поне частично с увеличаване на прякото подпомагане на доходите на селскостопанските предприятия. Така политиката на ценово и производствено подпомагане в сектора на захарта постепенно преминава в политика на отделено от производството подпомагане на доходите на земеделските стопани.
Б –	Първи преюдициален въпрос
41. С първия си преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи на каква основа трябва да бъде изчислена производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006.
42. Теоретично погледнато съществуват четири различни основи за изчисляване на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006:
1. квотата за захар, отпусната на предприятията за производство на захар за дадена пазарна година (= квотата за захар по смисъла на член 7 от Регламент № 318/2006, увеличена с допълнителната квота за захар по смисъла на член 8 от този регламент);
2. квотата за захар, отпусната на предприятията за производство на захар за дадена пазарна година след приспадане на установения процент изтеглени количества захар за тази пазарна година съгласно член 19 от Регламент № 318/2006. При този метод на изчисление първо се приспада процентът изтеглени количества от квотата за захар, след което полученият резултат, от който са приспаднати изтеглените от пазара количества, се взема за основа за изчисляване на производствената такса. Така основата за изчисляване съответства на прага на производство по смисъла на член 1, параграф 2, букви а) и б) от Регламент № 290/2007;
3. количеството захар, произведено от предприятията за производство на захар в дадена пазарна година, ограничено до отпуснатата квота за захар (= захар от квотата по смисъла на член 2, точка 5 от Регламент № 318/2006);
4. количеството захар, произведено от производителите на захар в дадена пазарна година, ограничено до прага на производството.
43. Съмненията на запитващата юрисдикция относно определянето на основата за изчисляване на производствената такса, както и силно различаващите се предложения за отговор на страните в производството по постановяване на преюдициално заключение се дължат на неточния текст на член 16 от Регламент № 318/2006. Особено названието „производствена такса“ и определянето на тази такса „в размер на 12,00 EUR на тон захар от квотата“ в параграф 2 от тази разпоредба оставят впечатлението, че изчисляването се извършва с оглед на действително произведените количества захар в съответната пазарна година. От друга страна, в текста на член 16, параграфи 1 и 3 ясно се посочват отпуснатите за разглежданата пазарна година квоти за захар, които се определят независимо от действителното производство. Това противоречие е налице и в повечето от текстовете на член 16 от Регламент № 318/2006 на други езици(9) .
44. Предвид двусмисления текст на член 16 от Регламент № 318/2006 само систематичното и телеологично тълкуване може да ни доведе до целта. Всъщност при тълкуването на общностното право целта на неясно формулиран нормативен акт има предимство пред текста му(10) .
45. Вследствие на систематично и телеологично тълкуване на член 16 от Регламент № 318/2006 стигам до заключението, че единствено метод на изчисление, при който отпуснатата за дадена пазарна година квота за захар се взема за основа за изчисляване на производствената такса, е в съответствие със съдържанието и целите на този регламент.
46. Първото важно указание за това, че производствената такса трябва да се определя въз основа на отпуснатата на производителите на захар за дадената пазарна година квота за захар дава член 16, параграф 3, втора алинея от Регламент № 318/2006. Според тази разпоредба производителите на захар следва да платят производствената такса най-късно до края на февруари от съответната пазарна година. Предвид факта, че съгласно член 1, параграф 2 от Регламент № 318/2006 пазарната година започва на 1 октомври и свършва на 30 септември следващата година, производствената такса трябва да бъде платена в момент, в който захарта още не е произведена. След като количествата захар, които съответните предприятия ще произведат впоследствие, не могат да бъдат установени към съответната дата, на която производствената такса става изискуема, по чисто практически причини се изключва възможността като основа за изчисляване на производствената такса да служи действително произведеното в рамките на квотите за захар количество захар след приспадане на евентуално изтеглените количества от пазара.
47. Освен това от структурата на член 16 от Регламент № 318/2006 ясно е видно принципното решение на законодателя за събиране на „производствена такса“ върху отпуснатата квота за захар, а не върху действително произведените количества захар.
48. В член 16, параграф 1 от Регламент № 318/2006 е установен принципът, че такса се събира върху „квотите за захар“, отпуснати на предприятията за производство на захар. В параграф 2 тази такса е определена в размер на 12,00 EUR на тон „захар от квотата“. В параграф 3 се уточняват конкретните условия за събирането на таксата в смисъл, че държавите членки събират тази такса най-късно до края на февруари през съответната пазарна година. Накрая, параграф 4 предвижда възможността за участие на производителите на захарно цвекло, захарна тръстика или цикория във финансирането на тази такса.
49. От систематична гледна точка в член 16, параграф 1 от Регламент № 318/2006 се съдържа основното правило, че от пазарна 2007/2008 година таксата се събира върху квотите за захар, отпуснати на предприятията за производство на захар. В параграф 2 таксата е определена в размер на 12 EUR на тон захар от квотата. Ако се съди по съдържанието, от първостепенна важност в този параграф е определянето на размера на таксата — 12 EUR на тон, a не определянето на основата за изчисляване на таксата, която вече е установена в параграф 1. Поради това употребата на понятието „захар от квотата“ в член 16 параграф 2 от Регламент № 318/2006 следва категорично да се разглежда като редакционна грешка на общностния законодател, още повече че в параграф 3 от тази разпоредба отново се посочват отпуснатите на предприятията квоти.
50. Използването на отпуснатите на предприятията квоти като основа за изчисляване на производствената такса и произтичащото от това разграничаване на дължимата от тези предприятия „производствена такса“ от действително произведените количества захар съответства на отделеното от производството подпомагане на доходите на земеделските производители, което представлява един от централните аспекти на реформата на ООП в сектора на захарта(11) . Впрочем предприятията за производство на захар могат да поискат от тези производители да поемат до 50 % от тяхната производствена такса съгласно член 16, параграф 4 от Регламент № 318/2006.
51. При тези обстоятелства представеният от жалбоподателя и от Кралство Испания довод, който е изведен от историята на нормативния текст и съгласно който в основните регламенти относно ООП в сектора на захарта, предхождащи действащия понастоящем регламент(12), понятието „производствена такса“ се използва винаги в смисъл на такса върху произведените в съответния период от време количества захар, е ирелевантен. Предвид задълбочената реформа на ООП в сектора на захарта с Регламент № 318/2006 и установената с него нова финансова основа за тази организация непромененото наименование на дължимата такса може да се окачестви като останал от предходните регламенти заблуждаващ текст, който не позволява да се правят изводи по същество относно определянето на основата за изчисление на таксата.
52. Съобразно това за основа при изчисляване на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 следва да служи квотата за захар, отпусната на предприятията за производство на захар за дадена пазарна година. Остава обаче да се изясни въпросът дали трябва да бъде взет предвид процентът изтеглени количества по смисъла на член 19 от посочения регламент. Като се отчита преобразуването на процента изтеглени количества в праг на производството в член 1, параграф 2, букви а) и б) от Регламент № 290/2007(13), се поставя въпросът дали при изчисляването на производствената такса трябва да бъде приспаднат процентът изтеглени количества от квотата за захар, като в този случай съответният праг на производството ще представлява основата за изчисляване на производствената такса.
53. Смятам, че на този въпрос следва да се отговори отрицателно.
54. Както вече изтъкнах в моето заключение от 18 февруари 2009 г. по дело Agrana Zucker(14) и Съдът потвърди в решението си от 11 юни 2009 г. по това дело(15), изтеглянето на количества захар от пазара в никакъв случай не може да бъде приравнено с отказ от квоти по смисъла на Регламент № 320/2006. Всъщност, ако се направи сравнение между механизма на отказ от квоти и този на изтегляне от пазара, е ясно, че те се различават съществено един от друг както по действието си, така и по целта си. Докато първият механизъм има за цел окончателния отказ от квоти, включително демонтирането или затварянето на производствени съоръжения, вторият включва единствено временното изтегляне от пазара на съответните количества захар, съхранението или продажбата на тези количества извън квотата.
55. Тази разлика в действието произтича от различната цел на съответните разпоредби. Отказът от квоти от страна на най-малко конкурентоспособните производители на захар, който е извършен по социално отговорен и насочен към опазване на околната среда начин, представлява едно от средствата за преструктуриране на захарната индустрия, към което е насочен Регламент № 320/2006. Изтеглянето от пазара е инструмент за ценово подпомагане, който съгласно член 19, параграф 1 и съображение 22 от Регламент № 318/2006 цели да запази структурното равновесие при ценово равнище, близко до референтната цена.
56. Тъй като изтеглянето на количества захар от пазара съгласно определения от Комисията процент на изтегляне само по себе си не се отразява на квотите за захар на съответните предприятия, нито текстът, нито структурата на член 16 от Регламент № 318/2006 подкрепят отстояваната най-вече от Република Литва позиция, че квотата за захар, от която са приспаднати изтеглените от пазара количества, образува основата за изчисляване на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006.
57. След всичко посочено стигам до заключението, че член 16 от Регламент № 318/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че в основата за изчисляване на производствената такса трябва да се включи и тази част на квотата за захар, която не може да се използва вследствие на изтеглянето от пазара съгласно член 19 от Регламент № 318/2006 във връзка с член 1 от Регламент № 290/2007.
В – Втори преюдициален въпрос
1. Твърдяно нарушение на принципа на пропорционалност
58. Със своя втори преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи дали изчисляването и събирането на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 въз основа на абстрактно отпусната квота за захар е в съответствие с принципа на пропорционалност. За да отговоря на този въпрос, първо ще изясня критериите, които трябва да се приложат при проверка на твърдяно нарушение на принципа на пропорционалност в областта на ОСП. Във връзка с това ще проуча дали отделянето на таксата по член 16 от Регламент № 318/2006 от производството може да се смята за нарушение на принципа на пропорционалност.
а) Критерии за проверка
59. Принципът на пропорционалност, който е част от общите принципи на общностното право, изисква актовете на общностните институции да не надхвърлят границите на подходящото и необходимото за постигането на легитимните цели, следвани от разглежданата правна уредба, като се има предвид, че когато съществува избор между няколко подходящи мерки, трябва да се прибегне до мярката, която създава най-малко ограничения, а породените от нея неудобства не трябва да са несъразмерни с тези цели(16) .
60. В рамките на съдебното прилагане на принципа на пропорционалност следва да се изходи от тристепенна схема за проверка(17), при която се проверяват критериите за: 1. подходящия характер, 2. необходимостта, и 3. съразмерността на въпросната мярка(18) .
61. Въпреки че прилагането на принципа на пропорционалност в областта на ОСП многократно е било потвърдено, Съдът също така изтъква, като тази практика вече е постоянна, че в тази област общностният законодател разполага с широко право на преценка и от това заключава, че съдебният контрол за спазването на този принцип в областта на ОСП трябва да се свежда до проверка на явно неподходящия характер на разглежданата мярка с оглед на целта, преследвана от компетентната институция(19) .
62. Съгласно постоянната съдебна практика при проверката на пропорционалността в областта на ОСП трябва да се установи не дали приетата от законодателя мярка е била единствената или най-добрата възможна, а дали тя е била явно неподходяща(20) .
63. Ограничаването от Съда на проверката за пропорционалност до контрол на явно неподходящия характер на въпросната мярка не е особеност на областта на ОСП, а съгласно постоянната практика е валидно във всички области, в които законодателят трябва да направи избор от политическо, икономическо и социално естество и в които е призван да извършва комплексни преценки, за които следва да му се признае широко право на преценка и съществена свобода на действие(21) .
64. Както вече изложих на друго място(22), тази съдебна практика не е убедителна за мен, особено що се отнася до свеждането на проверката на пропорционалността единствено до проверка на подходящия характер. Според мен такова структурно свеждане на тристепенната проверка на пропорционалността само до едностепенна проверка на подходящия характер води до прекомерно накърняване на полезното действие на принципа на пропорционалност, който е част от първичното право.
65. За прилагане на принципа на пропорционалност в областта на ОСП следва да се има предвид, че широкото право на преценка на общностния законодател не изключва съдебния контрол върху приетите от него мерки(23) .
66. Довод срещу подхода на Съда да ограничава проверката за пропорционалност в областта на ОСП до явно неподходящия характер на конкретна мярка е обстоятелството, че условията за наличие на подходящ характер, необходимост и съразмерност не отразяват различни аспекти на една и съща концепция. В сравнение с проверката на подходящия характер проверката на необходимостта и на съразмерността на конкретна мярка в много по-голяма степен притежава самостоятелно и съществено за защитата на индивидуалните права значение. Само в рамките на проверката на необходимостта и съразмерността се „осъществява връзката“ на преследваната от общностния законодател цел със засегнатите индивидуални права. Ако се проверява само подходящият характер на мярката, то става дума не за проверка на пропорционалността, а единствено за обективен контрол върху упражняването на правото на преценка без оглед на защитата на индивидуалните права(24) .
67. Така настоящото дело е пример за това, че свеждането на проверката на пропорционалността единствено до проверка на подходящия характер на приета от общностния законодател мярка при определени обстоятелства води de facto до отказ от каквато и да е проверка на пропорционалността на съответните мерки.
68. От съображение 19 от Регламент № 318/2006 е видно, че производствената такса е въведена, за да допринесе за финансиране на разходите в рамките на ООП в сектора на захарта. Тъй като производствената такса по същността си предполага финансови постъпления за Общността, такава такса per se е подходяща за постигане на целта, определена от общностния законодател, при това независимо от избраната основа за изчисляване на тази такса. Следователно при проверка на пропорционалността в случай като настоящия трябва специално да се извърши проверка на необходимостта и съразмерността на наложената от общностния законодател производствена такса.
69. Освен това следва да се подчертае, че в рамките на проверката за пропорционалност на общностни мерки в области, в които законодателят трябва да направи избор от политическо, икономическо и социално естество и в които е призван да извършва комплексни преценки, Съдът редовно взема под внимание необходимостта и съразмерността на проверяваните мерки въпреки своята принципна позиция за ограничаването на тази проверка до контрол на явно неподходящия характер на въпросните мерки(25) .
70. Следователно смятам, че мерките, приети от общностния законодател в областта на ОСП, също следва да бъдат подложени на тристепенна проверка на пропорционалността (подходящ характер, необходимост, съразмерност). Тъй като обаче ролята на Съда не е да замества социалните, икономическите или политическите решения на общностния законодател в областта на ОСП със собствени решения, тристепенната проверка на пропорционалността в тази област следва да се ограничи до това дали с оглед на правото на преценка на общностния законодател въпросната мярка е явно неподходяща, явно ненужна и явно несъразмерна(26) . По този начин може да бъде гарантирано съблюдаването на политическата свобода на действие на общностния законодател, без принципът на пропорционалност да бъде лишен от полезно действие в тази област.
71. От всичко посочено по-горе стигам до заключението, че при проверка на пропорционалността в областта на ОСП трябва да се извърши проверка на три етапа, като се упражнява намален контрол. В рамките на настоящото дело преди всичко следва да се провери дали налагането на производствената такса и отделеното от производството определяне на основата за изчисляването ѝ с оглед на целите на общностния законодател се явяват явно неподходящи, явно ненужни и явно несъразмерни.
б) Проверка на пропорционалността
72. От съображение 19 от Регламент № 318/2006 е видно, че производствената такса е въведена, за да допринесе за финансиране на разходите в рамките на ООП в сектора на захарта. От изложените вече по- горе съображения става ясно, че както събирането на производствената такса, така и определянето на размера ѝ въз основа на отпуснатата квота за захар, без да се вземат предвид съответните прагове на производство и произтичащото изтегляне на количества захар от пазара, не са явно неподходящи за постигането на тази цел(27) .
73. Освен това не виждам никакви основания да се смята, че събирането на производствената такса и изчисляването ѝ въз основа на отпуснатата квота за захар са явно ненужни.
74. Определена мярка е необходима, ако в сравнение с други подходящи за постигането на преследваната цел мерки тя засяга в най-малка степен съответния интерес или благо(28) .
75. Би трябвало да е безспорно, че общностният законодател по принцип е свободен да реши, че предприятията за производство на захар ще участват във финансирането на ООП в сектора на захарта чрез производствената такса. Спорно е обаче дали конкретните условия за събиране на тази такса и особено нейното изчисляване на основа — отделена от производството — на отпуснатите квоти за захар, са необходими за постигането на тази цел.
76. Чрез отделянето на основата за изчисляване от производството общностният законодател заявява намерението си да предвиди участието на предприятията за производство на захар във финансирането на ООП в сектора на захарта по такъв начин, че през период от няколко години да се поддържа постоянно съотношение между този финансов принос и квотите за захар и в същото време да може да се изиска заплащането му още през текущата пазарна година. С оглед на широкото право на преценка, с което разполага общностният законодател в тази област, от гледна точка на необходимостта от мярката не може да се възрази срещу конкретните условия за събиране на таксата и свързаната с тях необходимост от определяне на основата за изчисляването ѝ като отделена от производството.
77. Друга група доводи, представени във връзка с твърдението за липса на необходимост на отделената от производството такса по член 16 от Регламент № 318/2006, се отнасят до конкретната връзка между понесените от Общността разходи в рамките на ООП в сектора на захарта и нейните приходи от тази производствена такса. В това отношение се изтъква най-вече, че приходите от производствената такса надвишават разходите, които трябва да покрият.
78. От съображение 19 от Регламент № 318/2006 е видно, че производствената такса е въведена, за да се осигури участието на предприятията за производство на захар във финансирането на разходите в рамките на ООП в сектора на захарта.
79. Ако се установи, че условията на производствената такса са определени по такъв начин, че свързаните с нея приходи на Общността принципно надвишават разходите, които трябва да се финансират с нея, то тогава очевидно трябва да се приеме, че те не са необходими и следователно не са пропорционални.
80. В този контекст не трябва да се забравя, че съгласно постоянната съдебна практика широкото право на преценка, с което разполага общностният законодател в областта на ОСП и което предполага ограничен съдебен контрол върху упражняването му, се отнася не само до естеството и обхвата на разпоредбите, които следва да бъдат приети, но в определена степен също и до установяването на основните факти(29) .
81. Разходите на Общността вследствие на реформата в сектора на захарта, оповестени в Съобщението на Комисията до Съвета и Европейския парламент от 14 юли 2004 г.(30), възлизат на около 1 540 милиона евро на година, като тези годишни разходи отговарят на хипотезата на непроменено положение. Разходите за предложените нови мерки в сектора на захарта, основният елемент сред които е отделеното от производството директно плащане на производителите, биха се компенсирали с икономиите вследствие на значителното намаление на разходите за възстановявания при износ, както и на премахването на възстановявания при производство в химическата и фармацевтичната промишленост и на помощта за рафиниране. При пълно прилагане на всички предложени мерки за реформа в сектора на захарта прякото подпомагане на доходите би било в размер на 1 340 милиона евро, а в същото време разходите за възстановявания при износ на захар в чист вид и за захар в преработени продукти се оценяват съответно на около 100 милиона евро. В леко измененото си предложение за регламент на Съвета относно ООП в сектора на захарта(31) Комисията отново изтъква неутралността на предложената реформа по отношение на разходите. Отново се подчертава, че отделените от производството директни плащания на производителите са важен разход, като те вече възлизат на 1 542 милиона евро за пазарна година
82. Видно от бележката на Съвета от 3 ноември 2005 г., която жалбоподателят представя в приложение и която съдържа таблица, онагледяваща финансовите последици на реформата в сектора на захарта, за пазарната 2007/2008 година Съветът също очаква разходи между 1 550 и 1 600 милиона евро, като разходите за директно подпомагане се оценяват също в размер на 1 542 милиона евро за пазарна година.
83. При сравнение между тези прогнозни разходи с финансовите последици от производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 става ясно, че общият приход от тази такса е много по-нисък от прогнозните годишни разходи на Общността в сектора на захарта(32) . В този контекст не е уместно позоваване на Решение от 8 май 2008 г. по дело Zuckerfabrik Jülich(33) . Във въпросното решение Съдът се произнася против тълкуване на прилаганите тогава производствени такси, което би могло да крие опасността дължимите на Общността такси да превишават разходите, които трябва да покрият.
84. В този контекст категорично трябва да се отхвърлят доводите на жалбоподателя, че производствената такса не служи за финансиране на директното подпомагане на доходите и надхвърля останалите разходи на Общността в рамките на ООП в сектора на захарта. Независимо от въпроса дали от гледна точка на бюджета разходите на Общността за отделените от производството директни плащания на производителите в сектора на захарта могат да бъдат причислени към „разходи в рамките на ООП в сектора на захарта“ историята на приемането на Регламент № 318/2006 недвусмислено показва, че при общностните разходи в сектора на захарта вече следва да се отдава много по-голямо значение на директните плащания. Поради това изложените в съображение 19 цели на производствената такса следва да бъдат тълкувани в смисъл, че тази такса е била замислена и с цел финансиране на разходите за отделените от производството директни плащания.
85. Предвид тези съображения смятам, че събирането на производствената такса и изчисляването ѝ въз основа на отпуснатата квота за захар не е явно ненужно за постигането на целта на общностния законодател, а именно да изисква от предприятията за производство на захар да допринесат за финансирането на разходите на Общността в сектора на захарта.
86. Накрая, съотношението между преследваните цели и предизвиканите неблагоприятни последици също не е явно несъразмерно.
87. В това отношение възраженията са насочени преди всичко против това, че изчисляването на производствената такса въз основа на отпуснатата квота за захар води до събирането ѝ отчасти върху несъществуваща в действителност захар, ако — както в главното производство — продукцията не превишава прага на производството. За сметка на това, ако производството на захар от квотата превиши прага на производството, то тогава при евентуалното ѝ превръщане в захар от квотата за следващата пазарна година тази захар се облага два пъти със същата такса. В случай на „преквалифициране“ в промишлена захар размерът на производствената такса, който остава непроменен, би бил несъразмерно висок.
88. Тези доводи според мен не са убедителни.
89. Общ признак на тези доводи е, че с тях се подчертават последиците от събирането на таксата преди всичко във връзка с изтеглената от пазара захар. Едновременно с това обаче те не отчитат обстоятелството, че производствената такса в сектора на захарта е замислена от общностния законодател при упражняване на неговото широко право на преценка като независима от производството. Ето защо съразмерността ѝ не бива да бъде поставяна под съмнение с оглед на последиците ѝ за една относително малка подкатегория захар от квотата, а именно тази на изтеглената от пазара захар от квотата. Проверката за съразмерност трябва да се извърши, като се вземат предвид всички предимства и недостатъци на независимата от производството такса върху квотите в контекста на общата структура на тази разпоредба.
90. Като взема отпуснатата квота за захар за основа за изчисление на производствената такса общностният законодател въвежда система от такси, налагани въз основа на цялата квота за захар, дори и тя да не е напълно изчерпана. Причини за такова непълно изчерпване на квотата за захар могат да бъдат както лошата реколта, трудности от различно естество или свободни икономически решения на предприятията за производство на захар, така и евентуално решение на Комисията за изтегляне на количества захар от пазара в определена пазарна година.
91. Когато предприятие за производство на захар не може да изчерпа напълно квотата си за захар или не е получило разрешение за това, то ще може да продаде по-малко количество на съответната пазарна цена или на националните интервенционни агенции(34) . Тъй като таксата се основава на квотата, а не на действително продадените количества захар, тя остава непроменена дори при спад на приходите от продажбата на захар на предприятията за производство на захар.
92. Макар да е възможно това обстоятелство да представлява неблагоприятна финансова последица за предприятията за производство на захар, то не е явно несъразмерно с целта на общностния законодател за участие на предприятията за производство на захар във финансирането на ООП в сектора на захарта посредством вноска, която е предварително платима и във възможно най-голяма степен с постоянен размер.
93. В рамките на това претегляне на интересите не трябва да се забравя, че с реформата на ООП в сектора на захарта се разраства и отделеното от производството подпомагане на земеделските доходи(35) . В общия контекст на ООП в сектора на захарта отделената от производството такса по член 16 от Регламент № 318/2006 напълно съответства на основните насоки на реформата на ООП в сектора на захарта.
94. Освен това анализът на последиците от неизчерпване на квотата за захар върху съотношението между таксата, която дължат предприятията за производство на захар, и техните печалби от продажбата на захарта от квотата ясно показва, че неизменяемостта на таксата не води до несъразмерно голяма тежест за тези предприятия. Така от изчисленията на самия жалбоподател е видно, че дори в случай като настоящия, в който Комисията установява изключително висок процент изтеглени количества от 13,5 %, и при пълно използване на прага на производството, таксата се покачва от 12 EUR на тон пусната на пазара захар от квотата на 13,87 EUR на тон. С оглед на референтната цена от 631,90 EUR на тон за пазарната 2007/2008 година, чието гарантиране се цели с изтеглянето на захар от пазара, така изчисленото увеличение на таксата за тон пусната на пазара захар от квотата не е довело до несъразмерно голяма тежест за предприятията за производство на захар, още повече че съгласно член 16, параграф 4 от Регламент № 318/2006 те могат да изискват от производителите на захарно цвекло или захарна тръстика, или от доставчиците на цикория да понесат до 50 % от размера на таксата(36) .
95. С оглед на всичко посочено по-горе стигам до заключението, че предвид преследваната с тази такса цел и широкото право на преценка на общностния законодател в областта на ОСП както събирането, така и изчисляването на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 въз основа на абстрактно отпусната квота за захар, не са нито явно неподходящи, нито явно ненужни, нито явно несъразмерни. Следователно член 16 от Регламент № 318/2006 е в съответствие с принципа на пропорционалност.
2. Твърдяно нарушение на принципа на недопускане на дискриминация
а) Липса на конкретна яснота в преюдициалното запитване относно твърдяното нарушение
96. Макар със своя втори преюдициален въпрос запитващата юрисдикция изрично да иска от Съда разяснение относно съвместимостта на член 16 от Регламент № 318/2006 с произтичащия от член 34 ЕО принцип на недопускане на дискриминация, в определението за преюдициално запитване не се съдържа ясен анализ и описание на обстоятелствата, нито на съответните съображения, довели запитващата юрисдикция до отправяне на този въпрос. Поради това нито Съветът, нито Комисията се впускат в подробен анализ дали с отделеното от производството изчисляване и събиране на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 се нарушава принципът на равно третиране.
97. Според мен обаче в рамките на настоящото производство следва да се обърне внимание на този въпрос.
98. На първо място, трябва да се изтъкне, че представянето на становищата и доводите на ответника в определението за преюдициално запитване съдържа решаващо указание за съмненията на запитващата юрисдикция относно евентуалното нарушение на принципа на равно третиране. Запитващата юрисдикция посочва в изложението си, че според ответника резултатът е незадоволителен, „[…]ако предприятие има право да произвежда захар от квотата само до определен праг на производството, който зависи от това в коя държава членка се намира седалището му, като независимо от това обаче производствената такса трябва да бъде платена за цялата квота, която му е отпусната“. От това изложение пряко следва, че дори и ответникът в главното производство е разгледал вероятността от нарушение на принципа на равно третиране, произтичащо от обстоятелството, че прагът на производството показва регионални различия, но че производствената такса се изчислява без оглед на прага на производството въз основа на цялата отпусната квота за захар.
99. Според разумна преценка на данните, посочени в определението за преюдициално запитване, запитващата юрисдикция смята, че нарушение на принципа на недопускане на дискриминация може по-специално да произтича от обстоятелството, че прагът на производството, определен в член 1, параграф 2 от Регламент № 290/2007, е диференциран по региони, а производствените такси по член 16 от Регламент № 318/2006 се определят въз основа на квотата за захар и следователно независимо от производството, така че свързаната с производствената такса тежест за предприятията варира в зависимост от държавата, в която се намира седалището им. В писмените си становища жалбоподателят и Република Литва изразяват подобни съмнения(37) .
100. Предвид посочените по-горе съображения намирам за целесъобразно въпреки липсата на конкретна яснота в преюдициалното запитване в рамките на настоящото производство за постановяване на преюдициално заключение да се разгледа и въпросът за евентуално нарушение на принципа на недопускане на дискриминация. Първо ще разясня критерия, който следва да се прилага при проверка на твърдяно нарушение на принципа на недопускане на дискриминация в рамките на ОСП. Във връзка с това ще изследвам дали отделената от производството такса по член 16 от Регламент № 318/2006 заедно с диференцирането по региони на прага на производството съгласно член 1, параграф 2 от Регламент № 290/2007 може да бъде прието за нарушение на принципа на недопускане на дискриминация.
б) Критерий за проверка
101. Съгласно постоянната съдебна практика установеният в член 34, параграф 2, втора алинея ЕО принцип на недопускане на дискриминация между производителите и потребителите в Общността изисква сходни положения да не се третират по различен начин, а различни положения да не се третират еднакво, освен ако такова третиране не е обективно обосновано(38) .
102. Разликата в третирането е обоснована, когато се основава на обективен и разумен критерий, т.е. когато е свързана с допустима от закона цел на разглежданото законодателство и когато е съразмерна на целта на съответното третиране(39) .
103. По-горе вече изтъкнах, че съгласно постоянната съдебна практика при осъществяването на целите на ОСП общностният законодател разполага с широко право на преценка(40) . Това право на преценка следва да се вземе предвид и в рамките на член 34, параграф 2, втора алинея ЕО(41) .
104. Ако се установи, че общностна мярка в областта на ОСП води до неравно третиране на производителите на един и същ продукт в различните държави членки, съдебният контрол относно спазването на принципа на равенство трябва да се ограничава единствено до проверка дали различното третиране се намира в достатъчно тясна връзка с допустима от закона цел и дали не е явно несъразмерно спрямо тази цел.
в)	Проверка на твърдяното нарушение на принципа на недопускане на дискриминация
105. Съгласно член 16 от Регламент № 318/2006 производствената такса в сектора на захарта в размер на 12 EUR на тон се налага върху цялата квота за захар, отпусната на предприятията за производство на захар. Следователно в основата за изчисляване на тази такса се включва и тази част от квотата за захар, която не може да се използва вследствие на изтегляне на количества от пазара съгласно член 19 от Регламент № 318/2006 във връзка с член 1 от № 290/2007(42) .
106. В член 1, параграф 1 от Регламент № 290/2007 процентът изтеглени количества от пазара за пазарната 2007/2008 година се определя на 13,5 %. В член 1, параграф 2, букви а) и б) от Регламент № 290/2007 този процент се преобразува в праг на производството(43) . В член 1, параграф 1, буква в) от Регламент № 290/2007 този праг на производството се диференцира по региони, като от изтеглянето от пазара се изключват предприятията за производство на захар в държавите членки, в които поне 50 % от националната квота за захар са били отказани след 1 юли 2006 г. вследствие на отказа от квоти по Регламент № 320/2006. За държавите членки, в които по-малко от 50 % от национална квота за захар са били отказани след 1 юли 2006 г. вследствие на отказа от квоти по член 3 от Регламент № 320/2006, предвиденият в параграф 1 процент изтеглени количества се намалява пропорционално на отказаните квоти.
107. Вследствие на това диференциране по региони процентът изтеглени количества за пазарната 2007/2008 година е намалял, както следва: за Испания на 10,53 %, за Швеция на 10,26 %, за Чешката република на 7,29 %, за Унгария на 6,21 %, за Словакия на 4,32 % и за Финландия на 3,24 %, докато в Гърция, Италия и Португалия не е извършвано изтегляне(44) . Това намаление на процента изтеглени количества води до съответното повишение на приложимите в тези държави членки прагове на производството.
108. С оглед на тези данни става ясно, че в резултат от диференцирането по региони на процента изтеглени количества от пазара степента, до която предприятията за производство на захар могат да използват квотите си за захар за пазарната 2007/2008 година, зависи от това в коя държава членка са установени тези предприятия. Производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 обаче е наложена еднакво в цялата Общност въз основа на отпуснатата квота за захар независимо от съответния процент изтеглени количества от пазара и от прага на производството.
109. От тези констатации пряко следва, че за пазарната 2007/2008 година частта от определената за плащане от предприятията производствена такса, съответстваща на частта от квотата им, която е била предмет на предпазно изтегляне от пазара, е по-голяма или по-малка според това в коя държава членка са били установени(45) . В този смисъл при определянето на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 са третирани по различен начин предприятия, които се намират евентуално в сходно положение, но са установени в различни държави членки.
110. Остава да се провери дали това различно третиране се основава на обективен и разумен критерий, т.е. дали по този начин се преследва допустима от закона цел и дали това третиране е съразмерно спрямо тази цел.
111. Във връзка с диференцирането по региони на процента изтеглени количества от пазара и съответните прагове на производство в съображение 8 от Регламент № 290/2007 се посочва, че ограниченията, свързани с предпазната мярка, могат да имат сериозни икономически последствия за предприятията в държавите членки, които са положили специални усилия в рамките на схемата за преструктуриране, установена с Регламент (ЕО) № 320/2006. Подобен ефект би бил наистина в противоречие със самата цел на тази схема и на ООП в сектора на захарта, която се състои в гарантиране на жизнеспособността и конкурентоспособността на този сектор.
112. При разумна преценка на изложеното в съображение 8 от Регламент № 290/2007 става ясно, че при намаляването на процента изтеглени количества и съответното повишаване на прага на производството в някои държави членки трябва да се отчетат и усилията, положени от тези държави за окончателен отказ от квотите. Тъй като, както е видно от съображение 8 от Регламент № 290/2007 и както посочва Комисията, този национален отказ от квоти и произтичащото от това преструктуриране води до национална икономическа среда, в която неограниченото използване на механизмите за изтегляне на количества от пазара и на съответните прагове на производство би застрашило жизнеспособността и конкурентоспособността на останалите предприятия за производство на захар и следователно на производителите на захарно цвекло(46), с член 1, параграф 2, буква в) от Регламент № 290/2007 се намалява процентът изтеглени количества за съответните държави членки и поради това за установените там предприятия за производство на захар, като се повишава прагът на производството.
113. Предвид структурните проблеми при приспособяването, с които се сблъскват предприятията за производство на захар в отделните държави членки в рамките на реформата на сектора на захарта, като определя диференциран по региони процент изтеглени количества за пазарната 2007/2008 година, Комисията изпълнява изискването на първичното право в член 33, параграф 2, буква а) ЕО при изработването на ОСП да се вземе предвид специфичният характер на селскостопанската дейност, произтичащ по-специално от структурните и естествени неравенства между различните селскостопански райони.
114. Предвид тези съображения стигам до извода, че диференцирането по региони на процента изтеглени количества и на съответните прагове на производство и произтичащото от това различно третиране на предприятията за производство на захар, които се намират евентуално в сходно положение, но са установени в различни държави членки, преследва допустима от закона цел.
115. Според мен това различно третиране не е явно несъразмерно спрямо преследваната цел.
116. В това отношение трябва да се изтъкне, че в приложение на член 1, параграф 2, буква в) от Регламент № 290/2007 процентът изтеглени количества се намалява пропорционално на отказаните квоти, като не е извършено изтегляне от пазара само в държавите членки, които са намалили националната си квота за захар с най-малко 50 %. Именно променливият характер на регионалното степенуване на процента изтеглени количества и на съответните прагове на производство показва балансирания характер на тази правна уредба, при което само предприятията за производство на захар в държавите членки, в които капацитетите за производство на захар са намалени значително — с над 50 % — и секторът на захарта се преустройва, са освободени от изтегляне на количества от пазара.
117. С оглед на правото на преценка, което следва да се предостави на Комисията при установяване на механизма за изтегляне от пазара, и на специфичните характеристики на отделните пазарни години, не мога да открия никакви основания за възможно нарушение на принципа на недопускане на дискриминация.
118. С оглед на горепосоченото стигам до заключението, че въпреки диференцирането по региони на механизма за изтегляне от пазара и произтичащото от това неравно третиране на предприятия, които се намират евентуално в сходно положение, но са установени в различни държави членки, определянето на производствената такса по член 16 от Регламент № 318/2006 въз основа на отпуснатата квота за захар, не представлява нарушение на принципа на равенство.
119. Поради всички предходни съображения следва да се приеме, че не е налице нарушение на принципа на недопускане на дискриминация, произтичащ от член 34, параграф 2, втора алинея ЕО.
VII – Заключение
120. С оглед на изложените по-горе съображения предлагам на Съда да отговори на преюдициалните въпроси на Verwaltungsgerichtshof по следния начин:
„1) Член 16 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта трябва да се тълкува в смисъл, че при изчисляването на размера на производствената такса трябва се включи и тази част от квотата за захар, която не може да се използва вследствие на превантивно изтегляне на количества от пазара съгласно член 19 от Регламент № 318/2006 във връзка с член 1 от Регламент (ЕО) № 290/2007 на Комисията от 16 март 2007 година за определяне на процента, предвиден в член 19 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, за пазарната 2007/2008 година.
2) При разглеждането на втория въпрос не са установени никакви обстоятелства, засягащи валидността на член 16 от Регламент № 318/2006.“
(1) .
(2)  –
OB L 58, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 77.
(3)  –
OB L 78, стр. 20.
(4)  –	 OB L 178, стр. 1.
(5)  –	OB L 58, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 108.
(6)  –	OB L 58, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 118 .
(7)  –	До този момент общите организации на пазара в сектора на захарта се характеризират със система за поддържане на цените и разпределяне на квоти. Въведеният през 1967 г. режим на квоти заедно с ООП в сектора на захарта позволява да се поддържат сравнително високи цени, без да се произвеждат излишни количества. Първоначално режимът на квоти трябва да има само временен характер и следва да изтече през 1975 г., но въпреки това срокът му на действие е многократно продължаван. Впоследствие той става по-гъвкав, за да позволи увеличаване на квотите в полза на най-конкурентоспособните производители на захар (вж. Olmi, G. Politique agricole commune. Bruxelles, 1991, р. 173; Priebe, R. — In: Grabitz/Hilf, Das Recht der Europäischen Union. München, 2008, vol. I, член 34 EG, точка 57) (39-о допълнено издание, юли 2009 г.).
(8)  –	За контекста на тази реформа на ООП в сектора на захарта вж. Swinbank, A., „EU Sugar Policy: An Extraordinary Story of Continuity, But Then Change“, Journal of World Trade 2009, 603—620. Относно анализа на общите принципи на реформата в сравнение с действащата дотогава организация на пазарите за захар вж. Michel, J./Merten-Lentz, K., „La réforme du marché du sucre communautaire“, Revue du Marché commun et de l’Union européenne 2005, 671—676; Barents, R., „De zure smaak van Europese suiker“, NTER 2005, 228—235.
(9)  – Названието „производствена такса“ е преведено на френски език с „taxe à la production“, на словенски език — „Proizvodna dajatev“, на немски език — „Produktionsabgabe“, на английски език — „Production charge“, на датски език — „Produktionsafgift“, на испански език — „Canon de producción“, на португалски език — „Encargo de produção“. В текстовете на член 16, параграф 2 на тези езици се говори за „sucre sous quota“, „kvotnega sladkorja“, „Quotenzucker“, „quota sugar“, „kvotesukker“, „azúcar de cuota“ и „açúcar de quota“, докато в параграфи 1 и 3 — „quota de sucre“, „kvote za sladkor“, „Zuckerquote“, „sugar quota“, „sukkerkvote“, „cuotas de azúcar“ и „quotas de azúcar“. Например, макар в текста на нидерландски език названието да е „Productieheffing“, след това обаче в параграф 2, както и в параграфи 1 и 3 се използва терминът „suikerquotum“, а не „quotumsuiker“.
(10)  – В този смисъл вж. също и Riesenhuber, K, Europäische Methodenlehre, Berlin 2006, р.266, 51.
(11)  – Вж. точки 39 и 40 от настоящото заключение.
(12)  – Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 178, стр. 1) и Регламент (ЕО) № 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 252, стр. 1).
(13)  – Член 1, параграф 2, букви а) и б) от Регламент № 290/2007 предвижда, че задължението за изтегляне засяга само количествата захар, които са произведени над прага на производството. Този праг на производството се изчислява, като от отпуснатата квота за захар се приспада процентът изтеглени количества от пазара, което по принцип за пазарната 2007/2008 година дава праг на производството в размер на 86,5 % от отпуснатата квота за захар.
(14)  – Моето заключение от 18 февруари 2009 г. по дело Agrana Zucker (C‑33/08, все още непубликувано в Сборника, точка 40 и сл).
(15)  – Решение от 11 юни 2009 г. по дело Agrana Zucker (C‑33/08, все още непубликувано в Сборника, точка 21 и сл).
(16)  – Решение по дело Agrana Zucker (посочено в бележка под линия 15, точка 31), Решение от 7 септември 2006 г. по дело Испания/Съвет (C‑310/04, Recueil, стр. I‑7285, точка 97), Решение от 12 юли 2001 г. по дело Jippes и др. (C‑189/01, Recueil, стр. I‑5689, точка 81), Решение от 5 октомври 1994 г. по дело Crispoltoni и др. (C‑133/93, C‑300/93, C‑362/93, Recueil, стр. I‑4863, точка 41) и Решение от 13 ноември 1990 г. по дело Fedesa и др. (C‑331/88, Recueil, стр. I‑4023, точка 13).
(17)  –	За тази тристепенна схема за проверка вж. Simon, D., „Le contrôle de proportionalité exercé par la Cour de Justice des Communautés Européennes“, Petites affiches 2009, n° 46, р. 17, 20, sq. Според този автор проверката на легитимността на преследваните цели, както и проверката на субективните мотиви за приемане на съответната мярка в някои съдебни решения представляват два допълнителни етапа на проверка.
(18)  – В някои решения Съдът се ограничава до това да постанови, че съгласно принципа на пропорционалност с въведените с общностна разпоредба мерки трябва да може да се постигне преследваната цел и че те не трябва да надхвърлят необходимото за постигането ѝ. Доколкото в тези решения не е била разглеждана несъразмерността на въпросните мерки, те не позволяват да се стигне до извода, че проверката на пропорционалността трябва да се извърши на два етапа, без да се вземе предвид несъразмерността на въпросната мярка.
(19)  – Решение по дело Agrana Zucker (посочено в бележка под линия 15, точка 32), Решение от 14 май 2009 г. по дело Azienda Agricola Disarò Antonio и др. (C‑34/08, все още непубликувано в Сборника, точка 76), Решение по дело Испания/Съвет (посочено в бележка под линия 16, точка 98), Решение от 23 март 2006 г. по дело Unitymark и North Sea Fishermen’s Organisation, (C‑535/03, Recueil, стр. I‑2689, точка 57), Решение от 16 март 2006 г. по дело Emsland-Stärke (C‑94/05, Recueil, стр. I‑2619, точка 54), Решение по дело Jippes и др. (посочено в бележка под линия 16, точка 82), Решение по дело Crispoltoni и др. (посочено в бележка под линия 16, точка 42), Решение по дело Fedesa и др. (посочено в бележка под линия 16, точка 14) и Решение от 11 юли 1989 г. по дело Schräder HS Kraftfutter (265/87, Recueil, стр. 2237, точка 22).
(20)  – Решение по дело Agrana Zucker (посочено в бележка под линия 15, точка 33), Решение по дело Испания/Съвет (посочено в бележка под линия 16, точка 99) и Решение по дело Jippes и др. (посочено в бележка под линия 16, точка 83).
(21)  – Вж. Решение от 7 юли 2009 г. по дело SPCM и др. (C‑558/07, все още непубликувано в Сборника, точка 42), Решение от 12 юли 2005 г. по дело Alliance for Natural Health и др. (C‑154/04 и C‑155/04, Recueil, стр. I‑6451, точка 52), Решение от 14 декември 2004 г. по дело Arnold André (C‑434/02, Recueil, стр. I‑11825, точка 46) и Решение по дело Swedish Match, C‑210/03, Recueil, стр. I‑11893, точка 48), както и Решение от 10 декември 2002 г. по дело British American Tobacco (Investments) и Imperial Tobacco (C‑491/01, Recueil, стp. I‑11453, точка 123). Вж. и Решение от 8 февруари 2000 г. по дело Emesa Sugar (C‑17/98, Recueil, стp. I‑675, точка 53).
(22)  – Вж. моето заключение от 3 март 2009 г. по дело Azienda Agricola Disarò Antonio и др. (посочено в бележка под линия 19, точка 61 и сл).
(23)  – Вж. моето заключение по дело Azienda Agricola Disarò Antonio и др. (посочено в бележка под линия 19, точка 61), както и заключението ми от 18 февруари 2009 г. по дело Agrana Zucker (посочено в бележка под линия 15, точка 51). Вж. също и заключението на генералния адвокат Sharpston от 14 юни 2007 г. по дело Zuckerfabrik Jülich (C‑5/06, Сборник, стр. I‑3231, точка 65), както и заключението на генералния адвокат Kokott от 10 март 2009 г. по дело S.P.C.M. и др. (C‑558/07, все още непубликувано в Сборника, точка 69 и сл.), в които с право се изтъква, че и в областите, в които трябва да бъдат взети комплексни технически и/или политически решения и общностният законодател има широко право на преценка и съществена свобода на действие, следва да се провери дали съществуват не толкова строги мерки със същото действие и дали взетите мерки са явно несъразмерни с преследваните цели. В противен случай принципът на пропорционалност, който е част от общностното право, ще бъде лишен от полезното си действие.
(24)  – Вж. моето заключение по дело Azienda Agricola Disarò Antonio и др. (посочено в бележка под линия 19, точка 63). Вж. също Danwitz, T., „Der Grundsatz der Verhältnismäßigkeit im Gemeinschaftsrecht“, Europäisches Wirtschafts- und Steuerrecht, 2003, р. 391, 396, който посочва, че с такъв подход принципът на пропорционалност се свежда до обикновен контрол върху упражняването на правото на преценка.
(25)  – Вж. Решение по дело Agrana Zucker (посочено в бележка под линия 15, точка 42); Решение по дело British American Tobacco (Investments) и Imperial Tobacco (посочено в бележка под линия 21, точка 126 и сл.) и Решение по дело Emesa Sugar (посочено в бележка под линия 15, точка 54 и сл.). Вж. също Koch, O., Der Grundsatz der Verhältnismäßigkeit in der Rechtsprechung des Gerichtshofs der Europäischen Gemeinschaften, Berlin, 2003, р.212, който изтъква, че почти всички решения, в които Съдът привидно е свел проверката до „неподходящия характер“, съдържат анализ на евентуални алтернативни мерки и понякога подробни мотиви защо тези мерки не са за предпочитане. По тази причина понятието „явно неподходящ характер“ следва да се разбира като синоним на намален контрол в рамките на многостепенната проверка за пропорционалност. В този смисъл също и Kischel, U., „Die Kontrolle der Verhältnismäßigkeit durch den Europäischen Gerichtshof“, EuR 2000, р. 380, 398, sq. ., който изтъква, че Съдът не отдава на собствената си формулировка, според която проверката на пропорционалността в съответните области трябва да се ограничи до проверка на явно неподходящия характер, значението, което тя има на пръв поглед. От съответните решения обаче е видно, че правото на преценка на общностния законодател не ограничава пропорционалността до „явно неподходящ характер“, а ограничава проверката на пропорционалността като цяло до очевидни грешки.
(26)  – Вж. моето заключение по дело Azienda Agricola Disarò Antonio и др. (посочено в бележка под линия 19, точка 62 и сл.).
(27)  – Вж. точки 67 и 68 от настоящото заключение.
(28)  – Решение по дело Schräder (посочено в бележка под линия 19, точка 21).
(29)  – Вж. Решение по дело Испания/Съвет (посочено по-горе в бележка под линия 16, точка 121), Решение от 25 октомври 2001 г. по дело Италия/Съвет (C‑120/90, Recueil, стр. I‑7997, точка 44), Решение от 5 октомври 1999 г. по дело Испания/Съвет (C‑179/95, Recueil, стр. I‑6475, точка 29), Решение от 19 февруари 1998 г. по дело NIFPO и Northern Ireland Fishermen’s Federation (C‑4/96, Recueil, стр. I‑681, точка 41 и сл.), Решение от 29 февруари 1996 г. по дело Комисия/Съвет (C‑122/94, Recueil, стр. I‑881, точка 18) и от 29 октомври 1980 г., Roquette Frères/Съвет (138/79, Recueil, стр. 3333, точка 25)
(30)  – Съобщение на Комисията до Съвета и Европейския парламент относно постигане на устойчив модел на земеделие за Европа чрез реформираната ОСП – реформи в сектора на захарта, COM (2004) 499 окончателен, стр. 12 и сл.
(31)  – COM (2005) 263 окончателен, точка 5 от мотивите.
(32)  – Съгласно член 16, параграф 2 от Регламент № 318/2006 производствената такса се определя в размер на 12,00 EUR на тон захар от квотата и на тон инулинов сироп от квотата, и на 6,00 EUR на тон изоглюкоза от квотата. В приложение III към този регламент се определят националните и регионални квоти в размер общо на не повече от 17 440 537 тона за захар, 507 680 тона за изоглюкоза и 320 718 тона за инулинов сироп. В приложение IV се определят допълнителните квоти за захар в размер до 1 100 000 тона за захар и 103 000 тона за изоглюкоза. Максималната производствена такса, дължима от всички предприятия в сектора на захарта, възлиза на 230 милиона евро, без да се вземат предвид направените междувременно откази от квоти.
(33)  – Посочено по-горе в бележка под линия 23.
(34)  – Съгласно член 18, параграф 2 от Регламент № 318/2006 интервенционната цена на захар от квотата възлиза на 80 % от приложимата за следващата пазарна година референтна цена. Тази възможност за намеса е ограничена както във времеви план до пазарните години от 2006—2007 до 2009—2010, така и по размер до общо количество от 600 000 тона за пазарна година в Общността.
(35)  –
Вж. точка 40 от настоящото заключение.
(36)  – В хода на съдебното заседание жалбоподателят потвърждава, че е упражнил на практика тази възможност за участие на земеделските стопани във финансирането на производствената такса.
(37)  – Вж. точка 33 от настоящото заключение.
(38)  – Съгласно постоянната практика на Съда забраната за дискриминация, предвидена в член 34, параграф 2 ЕО, е специфичен израз на общия принцип на равенство, който е част от основните принципи на общностното право; вж. Решение по дело Agrana Zucker (посочено в бележка под линия 15, точка 46) и Решение от 11юли 2006 г. по дело Franz Egenberger (C‑313/04, Recueil, стр. I‑6331, точка 33).
(39)  – Решение от 16 декември 2008 г. по дело Arcelor Atlantique et Lorraine и др. (C‑127/07, все още непубликувано в Сборника, точка 47 и цитираната съдебна практика).
(40)  – Вж. точка 61 и сл. от настоящото заключение.
(41)  – Вж. Решение по дело Unitymark и North Sea Fishermen's Organisation (посочено в бележка под линия 19, точка 57). Вж. също Groussot, X., General Principles of Community Law, Groningen 2006, стр. 167 ff.; Thiele, G., in Calliess/Ruffert (Hrsg.), Kommentar zu EUV/EGV, 3. изд., München 2007, член 34 EGV, точка 57; Barents, R, „Recent developments in community case law in the field of agriculture“, CML Rev. 1997, р. 811, 840, sq.
(42)  –	Вж. точка 57 от настоящото заключение.
(43)  –	Вж. бележка под линия 13 от настоящото заключение.
(44)  –	Приложение към Регламент № 290/2007.
(45)  – Относно тези констатации за различно третиране с оглед на частта, която е предмет на изтегляне на количества от пазара и за която се налага такса, вж. Решение по дело Agrana Zucker (посочено в бележка под линия 15, точка 49).
(46)  – В това отношение в съображение 35 от Регламент № 318/2006 се посочва, че в държавите членки със значително намаление в захарната квота производителите на захарно цвекло ще се изправят пред тежки проблеми при приспособяването си, като преходната помощ на Общността за производителите на захарно цвекло няма да бъде достатъчна да отговори напълно на техните трудности. Следователно държавите членки, които са намалили квотата си с повече от 50 %, следва да получат правото да отпускат държавни помощи за производителите на захарно цвекло по време на периода на приложение на преходната помощ от Общността.