Дело C‑662/23 [Zimir](i)
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
срещу
X
(Преюдициално запитване, отправено от
Raad van State (Държавен съвет, Нидерландия)
Решение на Съда (пети състав) от 8 май 2025 година
„ Преюдициално запитване — Политика относно убежището — Директива 2013/32/ЕС — Член 4, параграф 1 и член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) — Процедури за предоставяне на международна закрила — Удължаване от решаващия орган на шестмесечния срок за разглеждане — Голям брой молби за международна закрила, подадени едновременно — Понятие — Отчитане на други обстоятелства “
1.        Преюдициални въпроси — Сезиране на Съда — Необходимост от висящ пред запитващата юрисдикция спор — Отговор на Съда, който продължава да е полезен за решаването на спора по главното производство
(член 267 ДФЕС)
(вж. т. 27—30)
2.        Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика относно убежището — Процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32 — Процедура по разглеждане на молба за международна закрила — Условия за удължаване от решаващия орган на шестмесечния срок за разглеждане — Голям брой молби за международна закрила, подадени едновременно — Понятие — Значително нарастване в рамките на кратък период на броя на тези молби — Включване — Преценка на това нарастване с оглед на обичайната и предвидима тенденция в съответната държава членка — Постепенно увеличение на броя на посочените молби през дълъг период от време — Изключване
(член 4, параграф 1 и член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) от Директива 2013/32 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 32—49; т. 1 от диспозитива)
3.        Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика относно убежището — Процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32 — Процедура по разглеждане на молба за международна закрила — Условия за удължаване от решаващия орган на шестмесечния срок за разглеждане — Практическа трудност да се приключи процедурата по разглеждане на такива молби в шестмесечния срок — Произход — Голям брой едновременно подадени молби — Допустимост — Отчитане на други обстоятелства, като например наличието преди това на голям обем необработени молби или недостатъчния персонал на решаващия орган — Недопустимост
(член 4, параграф 1 и член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) от Директива 2013/32 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 51—56; т. 2 от диспозитива)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Raad van State (Държавен съвет, Нидерландия), Съдът уточнява условията, при които решаващият по молба за международна закрила орган може да упражни възможността по член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) от Директива 2013/32(1) да удължи предвидения за разглеждане на такава молба шестмесечен срок. Това удължаване е разрешено, когато голям брой граждани на трети страни едновременно подадат молба за международна закрила, което на практика в голяма степен затруднява приключването на процедурата в този срок от шест месеца.
На 10 април 2022 г. Х, турски гражданин, подава молба за международна закрила в Нидерландия. На 21 септември 2022 г. компетентният нидерландски орган приема решение(2), с което удължава с девет месеца законоустановения шестмесечен срок за разглеждане на молбите за издаване на разрешения за временно пребиваване на основание търсенето на убежище. Тъй като не е взето решение в шестмесечния срок, на 13 октомври 2022 г. X отправя искане до този орган да предприеме съответните действия. Посоченият орган не предприема действия в следващите две седмици след подаването на искането, поради което X подава жалба до Rechtbank Den Haag (Първоинстанционен съд Хага, Нидерландия).
През януари 2023 г. Първоинстанционен съд Хага обявява жалбата на X за основателна и приема, че компетентният орган не е удължил законосъобразно срока за разглеждане на молбите за издаване на разрешения за временно пребиваване на основание търсенето на убежище. Той също така разпорежда на този орган да проведе първоначално заседание с кандидата в срок от осем седмици от датата на постановяване на съдебното решение и да вземе решение по молбата му в срок от осем седмици след това първоначално заседание, като в противен случай ще му бъде наложена периодична имуществена санкция.
Тъй като смята, че член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) от Директивата за процедурите позволява удължаване на срока за разглеждане на молбите за международна закрила не само в случай на бързо увеличение на техния брой, когато те са подадени едновременно, но и в случай на постепенно увеличение на броя им, за да се гарантира точно и пълно разглеждане на тези молби, компетентният нидерландски орган обжалва това решение пред Държавния съвет.
Тъй като изпитва съмнения относно законосъобразността на удължаването на шестмесечния срок за вземане на решение, Държавният съвет решава да сезира Съда с преюдициално запитване. От една страна, запитващата юрисдикция иска да се установи дали Директивата за процедурите допуска удължаване на този срок, когато броят на молбите за убежище се увеличава само постепенно. От друга страна, тя иска да се установи дали трудността на практика да се приключи процедурата по разглеждане на молбите за международна закрила в шестмесечния срок, посочен в тази директива, може да се дължи на обстоятелства, различни от големия брой едновременно подадени такива молби.
Съображения на Съда
На първо място, Съдът отбелязва, че предвиденият за разглеждане на молбите за международна закрила шестмесечен срок, посочен в член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) от Директивата за процедурите, може бъде удължен с девет месеца от решаващия орган в случай на значително нарастване в рамките на кратък период на броя на тези молби в сравнение с обичайната и предвидима тенденция в съответната държава членка, като това изключва случаите, които се характеризират с постепенно увеличение на броя на посочените молби през дълъг период от време.
Всъщност тази разпоредба позволява на държавите членки да удължат шестмесечния срок за разглеждане на молбите за международна закрила, когато са изпълнени три кумулативни условия, а именно, първо, молбите да са подадени „едновременно“, второ, тези молби да са подадени от „голям брой“ граждани на трети страни или лица без гражданство и трето, това „на практика в голяма степен да затруднява приключването на процедурата от органите на държавата членка в срок от шест месеца“.
Така, най-напред, при липса на определение на смисъла и обхвата на думата „едновременно“ в Директивата за процедурите, тя трябва да се тълкува като синоним на думата „заедно“, което по принцип означава, че големият брой молби трябва да бъде подаден в един и същ момент. Тъй като молбите за международна закрила на практика рядко се подават точно по едно и също време, за да не бъде член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) лишен от полезно действие, думата „едновременно“ следва да се разбира в смисъл на „в рамките на кратък период“. За сметка на това тази разпоредба не се отнася до постепенно увеличаване на броя на тези молби през продължителен период от време.
На следващо място, наличието на молби, подадени от „голям брой“ граждани на трети страни или лица без гражданство, трябва да се прецени с оглед на обичайния и предвидим поток на тези молби в съответната държава членка, тъй като Директивата не съдържа критерии, позволяващи да се определи количествено такъв брой. За да става въпрос за „голям брой“ молби за международна закрила, подадени „едновременно“, решаващият орган трябва да установи въз основа на сравнителен анализ на числови данни наличието на значително нарастване в рамките на кратък период на броя на тези молби в сравнение с обичайната и предвидима тенденция в съответната държава членка.
Накрая, условието за наличие на практически трудности за приключване в шестмесечния срок на разглеждането на голям брой едновременно подадени такива молби трябва да се преценява с оглед на задълженията на държавите членки съгласно член 4, параграф 1 от Директивата за процедурите(3). В това отношение, в случай на постепенно увеличение на броя на молбите за международна закрила в рамките на продължителен период от време, съответната държава членка трябва да вземе мерки в съответствие с тази разпоредба, за да адаптира капацитета си за обработване на тези молби. Съответно продължителността на периода, който трябва да се вземе предвид, не може да надвишава времето, което е необходимо на дадена държава членка, за да увеличи предоставените на решаващия орган средства и отново да разполага с достатъчен капацитет за обработване на тези молби. Следователно това необходимо време трябва да се преценява с оглед на времето, което изискват наемането и обучението на служители, компетентни да обработват точно и пълно получените молби за международна закрила.
На второ място, Съдът уточнява, че трудността на практика да се приключи процедурата по разглеждане на молбите за международна закрила в шестмесечния срок по член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) от Директивата за процедурите, не може да се дължи на обстоятелства, различни от големия брой едновременно подадени такива молби, като например наличието на голям обем необработени молби или недостатъчния персонал на компетентния решаващ орган.
Всъщност допускането на обстоятелства, различни от големия брой едновременно подадени молби за международна закрила, като основание за удължаване на срока за разглеждане, би застрашило изпълнението на задълженията на държавите членки по член 4, параграф 1 от Директивата за процедурите.
При все това в случай на значително нарастване в рамките на кратък период на броя на тези молби в сравнение с обичайната и предвидима тенденция в съответната държава членка, от тази държава членка не може да се очаква незабавно да може да отговори на допълнителните нужди от персонал в изисквания шестмесечен срок. В такава хипотеза държавите членки трябва да разполагат с необходимото време, за да осигурят укрепване на човешките ресурси на решаващия орган. В това отношение член 31, параграф 3, трета алинея, буква б) от Директивата за процедурите предвижда възможността за удължаване на срока за разглеждане на молбите с допълнителен период, който не надвишава девет месеца.
Следователно броят на молбите за международна закрила, които предстои да бъдат разгледани към момента на настъпване на значителното увеличение на броя на едновременно подадените молби, сам по себе си не е обстоятелство, което оправдава удължаване на срока на основание на тази разпоредба. Когато броят на тези молби остава постоянно висок през дълъг период от време, държавата членка трябва да предвиди подходящи средства, които позволяват на решаващия орган да разполага с достатъчен капацитет за обработване в съответствие с член 4, параграф 1 от тази директива.
i      Името на настоящото дело е измислено. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.
1      Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60) (наричана по-нататък „Директивата за процедурите“).
2      Besluit houdende wijziging van de Vreemdelingencirculaire 2000 (Решение за изменение на циркулярното писмо относно чужденците от 2000 г.).
3      Съгласно тази разпоредба държавите членки, от една страна, определят по всички процедури орган, който да отговаря за извършването на съответното разглеждане на молбите за международна закрила, в съответствие с Директивата, и от друга страна, следят за това този орган да разполага с подходящи средства, включително с достатъчно на брой компетентни служители, за изпълнението на своите задачи в съответствие с тази директива.