РЕШЕНИЕ НА СЪДА (четвърти състав)
13 юли 2023 година(*)
„Обжалване — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Регламент (EО) № 726/2004 — Решение на Европейската агенция по лекарствата (ЕМА) да не подновява научно-консултативна група — Жалба за отмяна, подадена от заявителя на разрешение за търговия — Допустимост — Правен интерес — Възникнал и все още съществуващ правен интерес, който може да произтича от друго съдебно производство — Условия“
По дело C‑136/22 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 25 февруари 2022 г.,
Debrégeas et associés Pharma SAS (D & A Pharma), установено в Париж (Франция), представлявано първоначално от E. Gouesse, D. Krzisch и N. Viguié, avocats, а впоследствие от E. Gouesse и N. Viguié, avocats,
жалбоподател,
като другата страна в производството е
Европейска агенция по лекарствата (EMA), представлявана от C. Bortoluzzi, S. Drosos, H. Kerr и S. Marino, в качеството на представители,
ответник в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (четвърти състав),
състоящ се от: C. Lycourgos (докладчик), председател на състава, L. S. Rossi, J.‑C. Bonichot, S. Rodin и O. Spineanu-Matei, съдии,
генерален адвокат: L. Medina,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1        С жалбата си Debrégeas et associés Pharma SAS (D & A Pharma) иска да се отмени определение на Общия съд на Европейския съюз от 22 декември 2021 г., D & A Pharma/EMA (T‑381/21, наричано по-нататък „обжалваното определение“ EU:T:2021:960), с което този съд отхвърля като недопустима жалбата му за отмяна на решението на Европейската агенция по лекарствата (EMA) да не поднови научната консултативна група по психиатрия към Комитета по лекарствените продукти за хуманна употреба (наричано по-нататък „оспорваното решение“).
Правна уредба
2        Член 5 от Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1), изменен с Регламент (ЕС) 2019/5 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 г. (ОВ L 4, 2019 г., стр. 24) (наричан по-нататък „Регламент № 726/2004“), предвижда:
„1.      Създава се Комитет по лекарствените продукти за хуманна употреба. Комитетът [е] част от [EMA].
2.      Без да се засяга член 56 или други задачи, които законодателството на Съюза може да възложи на Комитета по лекарствените продукти за хуманна употреба, последният носи отговорност за изготвяне на становищата на [EMA] по всички въпроси, касаещи допустимостта на документацията, представена в съответствие с централизираната процедура, предоставянето, промяната, преустановяването на действието или оттеглянето на разрешенията за пускане на лекарствени продукти за хуманна употреба на пазара в съответствие с разпоредбите на настоящия дял и фармакологичната бдителност. […]
[…]“.
3        Член 9 от този регламент гласи следното:
„1.      [EMA] информира незабавно заявителя [за разрешение за търговия], ако становището на Комитета по лекарствените продукти за хуманна употреба е, че:
а)      заявлението не отговаря на критериите за издаване на разрешение, съдържащи се в настоящия регламент;
[…]
2.      В срок до 15 дни след получаване на становището, посочено в параграф 1, заявителят може да отправи до [EMA] писмено уведомление, че би желал да поиска преразглеждане на становището. В този случай заявителят изпраща на [EMA] подробни мотиви за искането си в срок от 60 дни след получаване на становището.
В срок до 60 дни след получаването на мотивите за искането, посоченият Комитет преразглежда своето становище […]. Към окончателното становище се прикрепят причините за направеното заключение.
3.      В срок до 15 дни след неговото приемане [EMA] изпраща окончателното становище на посочения [к]омитет до [Европейската к]омисията, държавите членки и заявителя […]
[…]“.
4        Член 10, параграф 2 от посочения регламент предвижда:
„Комисията, чрез актове за изпълнение, взема окончателно решение в срок от 15 дни след получаване на становището на Постоянния комитет по лекарствените продукти за хуманна употреба. […]“.
5        Съгласно член 56 от този регламент:
„1.      [EMA] включва:
а)      Комитета по лекарствените продукти за хуманна употреба, който отговаря за подготвянето на становище на Агенцията по всеки въпрос, свързан с оценката на лекарствения продукт, предназначен за хуманна употреба;
[…]
2.      Всеки от посочените в параграф 1, букви а), аа), в), г), га) и д) от настоящия член комитети може да сформира постоянни и временни работни групи. Посоченият в параграф 1, буква а) от настоящия член комитет може да сформира научно-консултативни групи във връзка с оценката на конкретни типове лекарствени продукти или лечения, на които може да делегира някои функции, свързани с изготвянето на научните становища, посочени в член 5.
[…]“.
Обстоятелства в основата на спора
6        Обстоятелствата, предхождащи спора, са изложени от Общия съд в точки 1—12 от обжалваното определение и за целите на настоящото производство могат да бъдат обобщени по следния начин.
7        Жалбоподателят подава до EMA заявление за издаване на разрешение за търговия при определени условия (наричано по-нататък „РТ“) за лекарствения продукт „Hopveus — натриев оксибат“ (наричан по-нататък „Hopveus“). Този лекарствен продукт е предназначен за лечение на алкохолна зависимост.
8        На 17 октомври 2019 г. Комитетът по лекарствените продукти за хуманна употреба (наричан по-нататък „CHMP“) дава отрицателно становище по това заявление.
9        На 29 октомври 2019 г. на основание член 9, параграф 2 от Регламент № 726/2004 жалбоподателят иска преразглеждане на това становище.
10      За целите на това преразглеждане CHMP свиква експертна група ad hoc, чийто състав обаче се оспорва от жалбоподателя.
11      С електронно писмо от 24 февруари 2020 г. CHMP уведомява жалбоподателя за решението си да свика втора експертна група ad hoc.
12      В отговор на въпросите на жалбоподателя относно свикването на експертна група ad hoc вместо научната консултативна група по психиатрия (наричана по-нататък „НКГ по психиатрия“), която е сред учредените от CHMP в съответствие с член 56, параграф 2 от Регламент № 726/2004 научни консултативни групи (наричани по-нататък „НКГ“), с електронно писмо от 6 март 2020 г. EMA уточнява, че когато въпросите, които са предмет на преразглеждане, се отнасят до терапевтична област, за която не е била създадена НКГ, се организира експертна група ad hoc и че в случая CHMP е приел, че групата ad hoc е най-подходящият експертен орган.
13      EMA обаче добавя, че ще бъде осъществен контакт с членовете на НКГ по психиатрия, за да участват, ако е възможно, в заседанието, което експертната група ad hoc посвещава на Hopveus. Това заседание е насрочено за 6 април 2020 г.
14      Жалбоподателят продължава да оспорва законосъобразността на свикването на група ad hoc, а не на НКГ по психиатрия.
15      На 6 април 2020 г. жалбоподателят представя Hopveus пред експертната група ad hoc.
16      След ново отрицателно становище на CHMP, основано на извършената от тази експертна група оценка, с решение за изпълнение, прието на 6 юли 2020 г. (наричано по-нататък „решението за изпълнение“), Комисията отхвърля заявлението за издаване на РТ относно Hopveus.
17      Жалбоподателят подава до Общия съд жалба за отмяна на решението за изпълнение, заведена под номер T‑556/20. В подкрепа на тази жалба той изтъква по-специално, че това решение е опорочено от съществено нарушение на процесуалните правила поради пропуска на CHMP да проведе консултации с НКГ по психиатрия.
18      На 5 май 2021 г., с оглед на подновяването на мандатите на НКГ, EMA публикува на уебсайта си документ, озаглавен „Обществена покана за изразяване на интерес от страна на експерти, за да станат членове на [НКГ] към [EMA]“, в който не е спомената НКГ по психиатрия, както и прессъобщение, озаглавено „Станете член на [НКГ] към EMA“.
19      След като се запознава с тази обществена покана и с прессъобщението, жалбоподателят иска от EMA обяснения относно причините, поради които НКГ по психиатрия не е посочена в нея. С електронно писмо от 4 юни 2021 г. EMA отговаря следното:
„Молим да имате предвид, че съгласно член 56, параграф 2 от Регламент [№ 726/2004] CHMP може да създава [НКГ] с оглед на оценката на специфични видове лекарствени продукти или лечения. Поради това CHMP има право на преценка да не поднови мандата на съществуваща [НКГ].
Следователно потвърждаваме, че мандатът на [НКГ по психиатрия] няма да бъде подновен. По същия начин също няма да бъде подновен мандатът на [НКГ] по въпросите на диабета/ендокринологията. Ето защо поканата за изразяване на интерес […] не съдържа никакво позоваване на първата или на втората от тези две [НКГ]“.
Жалбата пред Общия съд и обжалваното определение
20      С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 5 юли 2021 г., жалбоподателят иска отмяна на оспорваното решение. Той основава жалбата си по-специално на нарушение на принципите на равно третиране и на безпристрастност.
21      С отделна писмена молба EMA повдига възражение за недопустимост на жалбата.
22      С обжалваното определение Общият съд отхвърля жалбата като недопустима, с мотива че жалбоподателят няма правен интерес от отмяната на оспорваното решение.
23      В точка 26 от това определение Общият съд посочва, че жалбоподателят твърди, че има валидно възникнал и все още съществуващ правен интерес, доколкото, ако по дело T‑556/20 се стигне до евентуалната отмяна на решението за изпълнение, предвид пропуска на CHMP да проведе консултации с НКГ по психиатрия, жалбоподателят би бил поставен в правното му положение преди приемането на това решение, тоест на етапа на искането за преразглеждане. Премахването на НКГ по психиатрия с оспорваното решение обаче би могло да постави под въпрос последиците от тази отмяна, тъй като би го лишило от възможността да се възползва от възможността за свикване на тази НКГ.
24      Общият съд отхвърля този довод, като в точки 27 и 28 от посоченото определение приема, че този интерес е бъдещ и хипотетичен, тъй като се основава на евентуалната отмяна на решението за изпълнение.
25      В точки 29—31 от същото определение Общият съд добавя, че ползата, на която разчита жалбоподателят, се основава на предпоставката, че Общият съд разполага с възможността да даде задължителни указания на EMA, с което в конкретния случай да я задължи да свика НКГ по психиатрия, ако решението за изпълнение трябва да бъде отменено. Общият съд обаче не разполагал с компетентност да дава задължителни указания в рамките на контрола за законосъобразност на основание член 263 ДФЕС.
26      В точка 34 от обжалваното определение Общият съд уточнява, че жалбоподателят също така твърди, че дори жалбата му по дело T‑556/20 да бъде отхвърлена, той би имал интерес в случай на ново производство, образувано по заявление за издаване на РТ относно Hopveus, процедурите по разглеждане и преразглеждане да включват консултации с НКГ по психиатрия.
27      Общият съд отхвърля този довод, като посочва в точки 35 и 36 от това определение, че жалбоподателят би могъл да се позове на такъв интерес, свързан с бъдещо правно положение, само ако неблагоприятните последици биха били сигурни още в този момент. В случая обаче не било сигурно, че жалбоподателят ще подаде ново заявление за РТ относно Hopveus.
28      Тъй като жалбоподателят се позовава и на опасността от повтаряне на твърдяната от него незаконосъобразност, в точки 37 и 38 от посоченото определение Общият съд посочва, че това обстоятелство също не може да породи правен интерес от отмяна на оспорваното решение, тъй като посочената от жалбоподателя съдебна практика е развита с оглед на случаи, в които жалбоподателят първоначално е имал правен интерес, но се поставя въпросът дали този интерес е отпаднал в хода на съдебното производство. Следователно тази съдебна практика била ирелевантна в конкретния случай.
Искания на страните
29      С жалбата си жалбоподателят иска от Съда:
–        да отмени обжалваното определение,
–        да върне делото на Общия съд или, ако Съдът прецени, че фазата на съдебното производство го позволява, да отмени оспорваното решение и
–        да осъди EMA да заплати съдебните разноски.
30      EMA иска от Съда:
–        да отхвърли жалбата,
–        да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски и
–        при условията на евентуалност, в случай че обжалваното определение бъде отменено, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане и да не се произнася по съдебните разноски.
По жалбата
31      В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква две основания. С тези основания той оспорва точки 27—38 от обжалваното определение.
По първото основание
Доводи на страните
32      Жалбоподателят изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, съчетана с явна грешка в преценката, като е приел, че отмяната на оспорваното решение няма да донесе определена полза на жалбоподателя.
33      Според жалбоподателя отмяната на това решение ще има положително въздействие върху правното му положение, като му предостави процесуалната гаранция, че в случай на отмяна на решението за изпълнение ще може да се проведат консултации с НКГ по психиатрия. Според него подобна гаранция трябва да се квалифицира като предимство по смисъла на съдебната практика относно правния интерес.
34      В това отношение жалбоподателят се позовава по-специално на точки 28, 39—41, 76 и 88 от заключението на генерален адвокат Mengozzi по дело Mory и др./Комисия (C‑33/14 P, EU:C:2015:409), където той посочва, че правният интерес не трябва непременно да се характеризира с икономическа полза, а може да произтича и от изискване за правна закрила, когато съществува връзка между разглежданото дело и друго съдебно производство.
35      Съдът следвал този подход, предложен от генерален адвокат Mengozzi, като приел в точка 76 от решение от 17 септември 2015 г., Mory и др./Комисия (C‑33/14 P, EU:C:2015:609), че когато съществува връзка между съответното дело и друго съдебно производство, наличието на правен интерес по съответното дело не зависи от вероятността от основателност на иска или жалбата в другото съдебно производство.
36      В конкретния случай жалбата срещу оспорваното решение била свързана с жалбата срещу решението за изпълнение, която се основавала на пропуска на CHMP да проведе консултации с НКГ по психиатрия. Според жалбоподателя при преразглеждането на заявление за издаване на РТ CHMP трябва да проведе консултации с НКГ, за да гарантира независимостта на експертите и последователността на становищата му. Според жалбоподателя заявителите на РТ имат право на тази процесуална гаранция.
37      Ако оспорваното решение не можело да бъде обжалвано по съдебен ред, заличаването на НКГ по психиатрия би лишило жалбоподателя от посочената гаранция и би го принудило да сезира отново Общия съд в рамките на следващо производство пред EMA, за да оспори пропуска да бъде свикана НКГ.
38      Освен това, тъй като съществуването на НКГ по психиатрия е процесуална гаранция за всички заявители на РТ в областта на психичните разстройства, според жалбоподателя премахването на тази НКГ променя не само собственото му правно положение, но и това на всеки друг заявител на РТ в тази област. Липсата на НКГ в областта на психиатрията можела да доведе до несъответствия и неравно третиране на заявителите на РТ.
39      Освен това твърдяната незаконосъобразност можело да бъде възпроизведена. Това било така, защото, тъй като НКГ по психиатрия била премахната, в рамките на процедурите по преразглеждане на лекарствените продукти с психиатрично предназначение CHMP вече можел систематично да свиква експертни групи ad hoc, което според жалбоподателя било незаконосъобразно.
40      Освен това, противно на постановеното от Общия съд, в крайна сметка с настоящата жалба нямало отново да бъде поискано до Общия съд даде задължителни указания на EMA. Единствената цел на тази жалба била да се гарантира, че вследствие на отмяната на оспорваното решение би могло да се прояви полезното действие на евентуалната отмяна на решението за изпълнение.
41      В писмената си реплика жалбоподателят посочва в допълнение, че фактът, че след подаването на настоящата жалба Общият съд е отхвърлил жалбата срещу решението за изпълнение с решение от 2 март 2022 г., D & A Pharma/Комисия и EMA (T‑556/20, EU:T:2022:111), по никакъв начин не опровергава наличието на правен интерес да се иска отмяната на оспорваното решение. Това било така, защото в посоченото решение Общият съд не се произнесъл по въпроса дали, както твърди жалбоподателят в рамките на настоящата жалба, съществува правно задължение да бъде създадена НКГ в областта на психиатрията. Доколкото в посоченото решение Общият съд е констатирал, че в случая CHMP не бил длъжен да проведе консултации с НКГ по психиатрия, жалбоподателят подчертава, че пред Съда е висящо производство по обжалване (дело C‑291/22 P).
42      Според EMA това първо основание трябва да се отхвърли по същество.
Съображения на Съда
43      Съгласно постоянната съдебна практика всяко физическо или юридическо лице може да подаде жалба за отмяна на основание член 263 ДФЕС, ако има правен интерес от нея. Наличието на такъв интерес предполага, че отмяната на обжалвания акт сама по себе си може да донесе полза на това лице (решение от 21 януари 2021 г., Германия/Esso Raffinage, C‑471/18 P, EU:C:2021:48, т. 101 и 103 и цитираната съдебна практика).
44      Този интерес, който е съществена и основна предпоставка за обжалването, трябва да е възникнал и да е все още съществуващ. Тъй като той не може да се отнася до бъдеща и хипотетична ситуация, той трябва да е налице към момента на подаването на жалбата, тъй като в противен случай същата би била недопустима, и да продължава да съществува до обявяването на съдебния акт, тъй като иначе няма да има основание за произнасяне по същество (решение от 27 март 2019 г., Canadian Solar Emea и др./Съвет, C‑237/17 P, EU:C:2019:259, т. 75 и 76 и цитираната съдебна практика).
45      Въпросът дали с оглед на преценените от Общия съд факти и доказателства исканата отмяна на обжалвания акт може да доведе до ползи за жалбоподателя, е правен въпрос, който следва да бъде решен от Съда в рамките на производството по обжалване (вж. в този смисъл решение от 7 ноември 2018 г., BPC Lux 2 и др./Комисия, C‑544/17 P, EU:C:2018:880, т. 31 и цитираната съдебна практика).
46      В конкретния случай от точка 26 от обжалваното определение, която не се оспорва в настоящото производство по обжалване, както и от доводите, изтъкнати в подкрепа на първото основание за обжалване, следва, че за да докаже правния си интерес от отмяна на оспорваното решение, жалбоподателят твърди, че решението за изпълнение, с което заявлението му за издаване на РТ за Hopveus е отхвърлено, без предварително да бъдат проведени консултации с НКГ по психиатрия, се обжалва пред съда на Съюза и би могло да бъде отменено, което би довело до преразглеждане на това искане, в рамките на което има опасност жалбоподателят да бъде лишен от възможността да проведе консултации с НКГ по психиатрия, тъй като тази възможност междувременно е била отнета с оспорваното решение. Следователно отмяната на последното решение би могла да донесе определена полза за жалбоподателя, а именно гаранцията, че вследствие на преразглеждането на посоченото искане ще може да бъдат проведени консултации с НКГ.
47      Освен това, както следва от точка 34 от обжалваното определение, чието съдържание се потвърждава от доводите в подкрепа на първото основание за обжалване, жалбоподателят се основава и на възможността в бъдеще да подаде ново заявление за издаване на РТ относно Hopveus.
48      Що се отнася до второто от изтъкнатите две обстоятелства, достатъчно е да се констатира, че за да докаже правен интерес, жалбоподателят не може да се позове само на възможността в бъдеще да подаде заявление за издаване на РТ за фармацевтичен продукт с психиатрично предназначение — заявление, по отношение на което според жалбоподателя трябва да бъдат проведени консултации с НКГ по психиатрия. Всъщност възникнал и все още съществуващ интерес очевидно не може да произтича от такова бъдещо несигурно събитие.
49      Що се отнася до първото изтъкнато от жалбоподателя обстоятелство, свързано с факта, че вследствие на заявлението за издаване на РТ относно Hopveus — продукт, чиято оценка според него изисква провеждане на консултации с НКГ по психиатрия — е издадено решение за изпълнение, което е предмет на все още неокончателно разрешен правен спор, следва да се разгледа релевантността на съдебната практика, на която се основава жалбоподателят относно правния интерес, който може да произтича от наличието на връзка между разглежданото дело и друго съдебно производство.
50      Съгласно тази съдебна практика правният интерес може да произтича от всяко производство пред национална юрисдикция, в което евентуалната отмяна на акта, обжалван пред съда на Съюза, може да осигури предимство на жалбоподателя (решения от 17 септември 2015 г., Mory и др./Комисия, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, т. 81, и от 7 ноември 2018 г., BPC Lux 2 и др./Комисия, C‑544/17 P, EU:C:2018:880, т. 44).
51      За целите на преценката на този правен интерес не бива да се преценява вероятната основателност на иска или жалбата по другото съдебно производство (вж. в този смисъл решение от 17 септември 2015 г., Mory и др./Комисия, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, т. 76).
52      Правният интерес, произтичащ от друго съдебно производство, също не предполага, че жалбата пред съда на Съюза и иска или жалбата пред националната юрисдикция имат един и същ предмет. За сметка на това е необходимо исканата отмяна на оспорваното решение да може да се отрази върху този друг иск или жалба (решение от 7 ноември 2018 г., BPC Lux 2 и др./Комисия, C‑544/17 P, EU:C:2018:880, т. 51, 52 и 55).
53      Тези принципи относно правния интерес, който може да произтича от връзката между разглежданата жалба и друг иск или жалба, са приложими към случаите, в които съдебното производство по другия иск или жалба е висящо не пред национален съд, а пред съда на Съюза.
54      В настоящия случай обаче, противно на твърденията на жалбоподателя, отмяната на оспорваното решение в рамките на настоящото производство по обжалване не би могла да се отрази на жалбата срещу решението за изпълнение, която Общият съд е отхвърлил с решение от 2 март 2022 г., D & A Pharma/Комисия и EMA (T‑556/20, EU:T:2022:111), което решение е понастоящем обжалвано (дело C‑291/22 P).
55      Това е така, защото с тази друга жалба жалбоподателят иска отмяна на приетото през 2020 г. решение за изпълнение, тъй като не са проведени консултации с НКГ по психиатрия, която тогава е част от НКГ, сформирани в рамките на EMA. Същевременно за целите на проверката дали е трябвало да бъдат проведени консултации с тази НКГ, е ирелевантно да се определя дали през 2021 г. EMA е можела да реши, без да наруши правото на Съюза, да не подновява посочената НКГ с оспорваното решение. Следователно отмяната на последното решение не би могла да се отрази върху спора относно законосъобразността на решението за изпълнение.
56      Доколкото жалбоподателят твърди, че все пак трябва да се констатира наличието на правен интерес от отмяна на оспорваното решение, за да се запази полезното действие на жалбата му срещу решението за изпълнение, се налага изводът, че тези доводи се основават на предпоставката, че ако решението за изпълнение бъде отменено, поради това че е трябвало да бъде прието след провеждане на консултации с НКГ по психиатрия, както поддържа жалбоподателят в жалбата си срещу това решение, EMA ще бъде в състояние да изпълни задълженията, произтичащи от тази отмяна, само ако вследствие на отмяната на оспорваното решение е вече възстановена НКГ по психиатрия.
57      Тази предпоставка обаче е погрешна. В това отношение е достатъчно да се отбележи, че задължението, което би произтекло от евентуалното съдебно решение за отмяна на решението за изпълнение, е да се пристъпи към преразглеждане на заявлението за издаване на РТ относно Hopveus. За целите на това преразглеждане CHMP, в качеството си на компетентен комитет на EMA, при всички положения би могъл да възстанови НКГ и да проведе консултации с нея относно Hopveus, без във връзка с това решението да не се подновява НКГ по психиатрия да представлява пречка.
58      Освен това, в обратната хипотеза, в която, след като отмени решението за изпълнение, CHMP реши да не възстановява НКГ по психиатрия и в съответствие с това да преразгледа заявлението за РТ на Hopveus при съдействие от страна на ad hoc група, жалбоподателят все пак няма да бъде лишен от ефективна съдебна защита. Това е така, защото в случай на ново отхвърляне на заявлението му за издаване на РТ той би могъл да обжалва новото решение за изпълнение, позовавайки се на изтъкнатото по настоящото дело основание, според което, за да се разгледа заявление за РТ относно продукт като Hopveus, винаги е необходимо да се проведат консултации с НКГ по психиатрия.
59      От това следва, че подаването на жалбата, довела до постановяването на обжалваното определение, изобщо не е било необходимо, за да се запазят условията, позволяващи на EMA да изпълнява задълженията, които биха произтекли от благоприятно за жалбоподателя решение по делото относно законосъобразността на решението за изпълнение.
60      От гореизложеното следва, че Общият съд правилно е приел, че подадената от жалбоподателя жалба срещу оспорваното решение е недопустима поради липса на правен интерес.
61      При тези условия, както правилно констатира и Общият съд, не е необходимо да се проверява дали твърдяното от жалбоподателя нарушение на правото на Съюза може да бъде възпроизведено, тъй като този аспект може да бъде релевантен, както приема Общият съд в точки 37 и 38 от обжалваното определение, само когато жалбоподателят първоначално е имал правен интерес и когато се поставя въпросът дали този интерес е отпаднал в хода на производството.
62      Следователно първото основание за обжалване не е налице и трябва да се отхвърли.
По второто основание
Доводи на страните
63      С второто изложено основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че интересът, на който се позовава жалбоподателят, не е съществуващ и сигурен, а само бъдещ и хипотетичен.
64      Жалбоподателят отбелязва, че интересът, свързан с бъдещо правно положение, може да е съществуващ и сигурен, когато се установи, че засягането е вече сигурно. Поради обсъжданата в рамките на първото основание връзка между жалбата срещу оспорваното решение и жалбата срещу решението за изпълнение било сигурно, че отмяната на оспорваното решение ще донесе полза на жалбоподателя с оглед на обжалването на решението за изпълнение, а именно определена процесуална гаранция.
65      EMA счита, че второто основание е неразривно свързано с първото основание и подобно на него следва да бъде отхвърлено по същество.
Съображения на Съда
66      Както следва от констатациите, направени при разглеждането на първото основание за обжалване, жалбата срещу оспорваното решение няма никаква връзка с обжалването на решението за изпълнение, по който начин може да се докаже, че жалбоподателят има възникнал и все още съществуващ интерес в рамките на настоящото дело.
67      Поради това, подобно на първото основание за обжалване, второто основание за обжалване трябва да се отхвърли по същество.
68      Следователно жалбата трябва да бъде отхвърлена в своята цялост.
По съдебните разноски
69      Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда, когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски. Съгласно член 138, параграф 1 от този правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
70      Тъй като EMA е поискала жалбоподателят да бъде осъден да заплати съдебните разноски и последният е загубил делото, той следва да бъде осъден да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на EMA в производството по обжалване.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
1)      Отхвърля жалбата.
2)      Debrégeas et associés Pharma SAS (D & A Pharma) понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейска агенция по лекарствата (EMA) във връзка с производството по обжалване.
Подписи
*      Език на производството: френски.