62024CC0519
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
Т. ĆAPETA
представено на 9 октомври 2025 година (
1
)
Дело C‑519/24
Nitrogénművek Vegyipari Zrt.
срещу
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
(Преюдициално запитване, отправено от Veszprémi törvényszék (Окръжен съд Веспрем, Унгария)
„Преюдициално запитване — Опазване на околната среда — Директива 2003/87/ЕО — Система за търговия с квоти за емисии на парникови газове — СТЕ на Съюза — Цели на Директива 2003/87 — Безплатни квоти за емисии — Изместване на въглеродни емисии — Национален данък върху въглеродния диоксид, отделен при използването на безплатни квоти“
I. Въведение
1.
Системата за търговия с емисии (наричана по-нататък „СТЕ на Съюза“), установена с Директива 2003/87/ЕО (
2
), е един от инструментите, чрез които Европейският съюз се стреми да постигне своите екологични цели. Директивата има за цел да декарбонизира икономиката на Европейския съюз чрез регулиране на емисиите на парникови газове (наричани по-нататък „емисиите на ПГ“). Същевременно, имайки предвид икономическите интереси на Европейския съюз, тя се стреми да постигне намаляване на емисиите по икономичен и икономически ефективен начин (
3
).
2.
Настоящото дело повдига въпроса до каква степен държавите членки могат да допълват тази система, установена на равнището на Съюза.
II. Фактите по спора в главното производство, преюдициалните въпроси и производството пред Съда
3.
Вследствие на пандемията от COVID‑19 и поради агресивната война на Русия срещу Украйна, на 17 юли 2023 г. Унгария приема A jelentős térítésmentes kibocsátásiegység-kiosztásban részesülő létesítmény üzemeltetőjét érintő egyes veszélyhelyzeti szabályokról szóló 320/2023. (VII. 17.) Kormány rendelet (Указ на Министерския съвет № 320/2023 за приемане на някои извънредни правила за операторите на инсталации, на които са разпределени значително количество безплатни квоти за емисии, наричан по-нататък „Указът“).
4.
С настоящото преюдициално запитване Veszprémi törvényszék (Окръжен съд Веспрем, Унгария, наричан по-нататък „запитващата юрисдикция“) иска от Съда да изясни приложимото право на Съюза, за да се произнесе относно съвместимостта на посочения Указ с целите и разпоредбите на Директива 2003/87.
5.
Дружеството Nitrogénművek Vegyipari Zrt. за производство на азотни торове, установено в Унгария (наричано по-нататък „жалбоподателят“), обжалва пред запитващата юрисдикция решение на националния данъчен орган, с което се установява, че жалбоподателят е длъжен да плати въглероден данък съгласно Указа.
6.
Указът налага данък върху въглеродните емисии, изчислен въз основа на количеството емисии, на „операторите на инсталация, на които са разпределени значително количество безплатни квоти за емисии“. Данъкът се налага, ако тези оператори i) са произвели средна стойност на годишните сертифицирани емисии на въглероден диоксид за трите предходни години преди отчетната година, надвишаваща 25000 тона, и ii) за годината, предхождаща отчетната година, са получили безплатни квоти за емисии, чието количество се равнява на най-малко 50 % от средната стойност на всички сертифицирани емисии на въглероден диоксид за трите предходни години преди отчетната (
4
).
7.
Указът определя своето приложно поле ratione personae като приложимо само спрямо тези оператори на инсталации, на които са разпределени значително количество безплатни квоти за емисии и които разполагат с „подинсталация с продуктов показател“ или „подинсталация с емисии от процеси“ по смисъла на Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията (
5
).
8.
Попадайки в приложното поле на Указа, жалбоподателят е бил задължен да плати данък върху емисиите на въглероден диоксид.
9.
Въпреки това жалбоподателят счита, че Указът, който съставлява основанието за налагане на данъчната тежест, е в противоречие както с Magyarország Alaptörvénye (Конституция на Унгария), така и с правото на Съюза и затова иска от данъчните органи да допуснат коригиране на данъчната му декларация.
10.
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Veszprém Vármegyei Adó- és Vámigazgatósága (Данъчна и митническа дирекция за област Веспрем към Националната данъчна и митническа администрация, Унгария; наричана по-нататък „компетентният данъчен орган“) отхвърля данъчната декларация на жалбоподателя, подадена на 21 декември 2023 г., като приема, че разпоредбите на Указа са в сила и се прилагат по отношение на жалбоподателя.
11.
В резултат от това жалбоподателят подава административна жалба срещу решението на компетентния данъчен орган пред Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Дирекция „Жалби“ на Националната данъчна и митническа администрация, Унгария; наричана по-нататък „горестоящият данъчен орган“ или „ответникът“).
12.
Горестоящият данъчен орган потвърждава решението на компетентния данъчен орган. Той обяснява, че в качеството си на правоприлагащи органи, данъчните органи не са оправомощени да се произнасят по законността на дадена правна норма от гледна точка на нейната предполагаема несъвместимост с разпоредбите на унгарската конституция или на правото на Съюза. Той приема, че решение по същество относно нарушение на правото на Съюза трябва да бъде постановено в рамките на съдебно производство.
13.
Вследствие от това решение жалбоподателят подава жалба пред запитващата юрисдикция, претендирайки решенията на първоинстанционния данъчен орган и на горестоящия данъчен орган (наричани по-нататък „спорните решения“) да бъдат изменени така, че запитващата юрисдикция да допусне данъчната му декларация. При условията на евентуалност, той иска спорните решения да бъдат отменени и на ответника да бъде указано да проведе ново производство и да издаде ново решение. Жалбоподателят основава своите претенции на твърдението, че спорните решения нарушават унгарската конституция и СТЕ на Съюза, а също така са в противоречие с целите на Директива 2003/87.
14.
По отношение на последната жалбоподателят твърди пред запитващата юрисдикция, че данъкът върху въглеродния диоксид е несъвместим с целта за избягване на изместването на въглеродни емисии, която Европейският съюз се стреми да постигне чрез въвеждането на безвъзмездно разпределение на квоти в СТЕ на Съюза. Тъй като налагането на този данък било пряко свързано с безвъзмездните квоти, получени съгласно Директива 2003/87, на практика то имало за резултат лишаването на тези квоти от техния характер на квоти, разпределени безвъзмездно.
15.
Жалбоподателят твърди освен това, че Указът представлява пречка за упражняването на основните свободи, гарантирани от Договора, и че въпросната нормативна уредба е дискриминационна. Във връзка с това жалбоподателят посочва, че определянето на приложното поле ratione personae на Указа е произволно и дискриминационно по отношение на операторите, които попадат в обхвата на този нормативен акт, в сравнение с тези, които не попадат в него, както и по отношение на операторите, установени в Унгария, които попадат в обхвата му, в сравнение с операторите от други държави членки.
16.
Жалбоподателят твърди и че указът противоречи както на свободата на установяване, така и на свободата на предоставяне на услуги, тъй като съдържа несъразмерно ограничение, което не е обосновано с императивно съображение от общ интерес и следователно нарушава принципа на недискриминация, с оглед на понятието „оператор“ в член 3, буква е) от Директива 2003/87. Освен това, предоставяйки селективно предимство на други икономически оператори, Указът представлявал също така ненотифицирана държавна помощ, която нарушава членове 107 и 108 ДФЕС.
17.
Накрая, жалбоподателят твърди, че Указът представлява несъразмерно ограничение на правото на собственост и съответно нарушава член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и член 1 от Първия допълнителен протокол към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“). Във връзка с това жалбоподателят заявява, че всяко ограничение на основните права трябва да зачита принципите на правната сигурност и защитата на оправданите правни очаквания, което означава, че то трябва да бъде предвидимо и да дава на засегнатите лица достатъчно време да направят промените, изисквани от въпросните законодателни изменения. Липсата на преходен период нарушавала тези принципи.
18.
Ответникът пред запитващата юрисдикция твърди, че подадената по съдебен ред жалба следва да бъде отхвърлена, а мотивите, изложени в спорните решения, да бъдат потвърдени. По-специално, ответникът твърди, че Указът не нарушава разпоредбите на Директива 2003/87.
19.
По отношение на твърденията им относно (не)съответствието на Указа с Директива 2003/87 както жалбоподателят, така и ответникът се позовават на една и съща практика на Съда, а именно на решения Iberdrola и др. (
6
), ŠKO–Energo (
7
) и PPC Power (
8
).
20.
По отношение на довода на жалбоподателя относно свободата на установяване, ответникът заявява, че не е ясно как такава свобода може да бъде нарушена, тъй като жалбоподателят вече е установен в Унгария и неговото установяване или започването или продължаването на неговата стопанска дейност в друга държава членка изобщо не е предмет на настоящото дело (
9
). Накрая, ответникът се позова на решение Adusbef и др. (
10
) в подкрепа на своя довод, че свободата на стопанска дейност не е абсолютно право и може да бъде предмет на намеса от страна на публичните органи, които могат да ограничат упражняването на икономическа дейност в обществен интерес. Ответникът също така твърди, че правото на собственост не е абсолютно право и неговото упражняване също може да бъде предмет на ограничения.
21.
При тези обстоятелства Veszprémi törvényszék (Окръжен съд Веспрем) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли — или може ли — целите и разпоредбите на [Директива 2003/87], включително, но не само членове 1, 10 и 11 и съображения 5, 7 и 20 от нея, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална мярка (Указа за данъка върху квотите), която:
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на квоти за емисии (налагане на тежест),
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на безплатни квоти за емисии (налагане на тежест),
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на безплатни квоти (налагане на тежест), като последица от която безплатните квоти губят стойността и компенсаторния си ефект,
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на безплатни квоти (налагане на тежест), като последица от която операторите са възпрени да намаляват емисиите си, да подобряват екологичната си ефективност или да инвестират в по-благоприятни за околната среда технологии,
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на безплатни квоти (налагане на тежест), която по своята цел изобщо не е свързана с опазването на околната среда, нито със системата за търговия с квоти за емисии в рамките на Европейския съюз и нейните цели, а е предназначена да способства за овладяването на последиците от въоръжения конфликт и хуманитарната катастрофа в съседна на Унгария държава, което е и единственото съображение за приемането на овластяващия акт, на основание на който е въведена?
2)
С оглед на забраната за дискриминация, която следва от членове 18, 49 и 56 [ДФЕС], член 21 от [Хартата] и член 14 от [ЕКПЧ], трябва ли — или може ли — понятието „оператор“ по член 3, буква е) от [Директива 2003/87] да се тълкува в смисъл, че не допуска национална мярка (Указа за данъка върху квотите), която необосновано, произволно и без опора в императивно съображение от общ интерес дискриминира определена категория оператори спрямо операторите, които не са обхванати от тази мярка?
3)
Трябва ли — или може ли — членове 18, 49 и 56 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална мярка (Указа за данъка върху квотите), която ограничава упражняването на закрепените в тези разпоредби свободи и която:
–
необосновано, произволно и без опора в императивно съображение от общ интерес дискриминира определена категория оператори по смисъла на член 3, буква е) от [Директива 2003/87], като предвижда за тях различни (по-неблагоприятни) правила,
–
има субективен обхват, който е определен произволно и без опора в императивно съображение от общ интерес и не е подходящ за постигането на целите на овластяващия акт, на основание на който е приета, и
–
е въведена внезапно и непредвидимо, със само три дни между датата на публикуването и влизането ѝ в сила, а същевременно предвижда с обратна сила последващо налагане на задължения във връзка с обстоятелства, настъпили преди влизането ѝ в сила?
4)
Трябва ли — или може ли — защитата на правото на собственост, гарантирано с член 17 от Хартата и член 1 от Първия допълнителен протокол към ЕКПЧ, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална мярка (Указа за данъка върху квотите), която има конфискационен характер и в близко бъдеще изцяло лишава от печалба операторите, обхванати от приложното ѝ поле, което представлява непропорционална и нетърпима намеса?“.
22.
Жалбоподателят в главното производство, унгарското правителство и Европейската комисия представят писмени становища пред Съда.
23.
На 25 юни 2025 г. е проведено съдебно заседание, на което тези страни представят устни становища.
III. Анализ
А.
По преюдициалните въпроси
24.
Във връзка с първия преюдициален въпрос е уместно да се направят няколко предварителни бележки.
25.
Първо, с този въпрос запитващата юрисдикция иска тълкуване по-специално на член 10 от Директива 2003/87. В първоначалната редакция на тази директива разпоредбата, която се отнася до разпределението на безплатни квоти, е именно член 10. Въпреки това Директивата е изменена многократно (
11
), вследствие на което разпределението на безплатни квоти понастоящем е уредено в член 10а от нея. Следователно първият въпрос на запитващата юрисдикция следва да се разбира като искане за тълкуване на член 10а от тази директива, а не на член 10 от нея.
26.
Второ, първият преюдициален въпрос се отнася до различни сценарии, представени в пет части. Сценарият, представен в първата част на първия въпрос, който се отнася до данъка върху емисиите, отделени в резултат на използването на квоти за емисии, като цяло, е хипотетичен, тъй като този сценарий не отразява обстоятелствата по делото пред запитващата юрисдикция. Вместо това данъкът, който е предмет на настоящото дело и е наложен с Указа, се отнася до емисиите на въглероден диоксид, отделени от инсталации, на които са разпределени значително количество безплатни квоти, и се отнася само за такива инсталации. По тази причина Съдът не може да даде отговор на тази част от първия въпрос.
27.
Останалите части от първия въпрос се отнасят до данъка върху емисиите, отделени в резултат на използването на безплатни квоти. Тези части от въпроса всъщност вече квалифицират разглежданото национално законодателство като лишаващо безплатните квоти за емисии от тяхната стойност и компенсаторен ефект, както и като имащо за резултат възпиране на операторите от намаляване на емисиите им, подобряване на тяхната екологична ефективност и/или инвестиране в по-екологични технологии. След това се поставя въпросът дали това национално законодателство, което поражда такива последици, е допустимо или забранено съгласно Директива 2003/87.
28.
Дали разглежданото национално законодателство наистина има такива последици, не е въпрос, който Съдът може да разгледа в производството по преюдициално запитване. Като се има предвид, че всяко национално законодателство, което конкретно подкопава целите на дадена директива, при всички положения е забранено от тази директива, въпросите, поставени пред Съда по настоящото дело, трябва да се разбират така, че запитващата юрисдикция всъщност иска потвърждение, че целите, които посочва, са действително целите, преследвани от Директива 2003/87 при запазването на безплатните квоти в СЕТ на Съюза.
29.
В рамките на моя анализ ще отговоря на въпроса, като се фокусирам върху целите за запазване на безплатните квоти в СЕТ на Съюза и правната уредба, чрез която се гарантират тези цели.
30.
Последната част на първия въпрос цели да установи дали данъчната тежест е недопустима на основание, че няма връзка с опазването на околната среда или със СЕТ на Съюза и нейните цели, а целта ѝ е по-скоро справяне с последиците от пандемията от COVID‑19 и агресивната война на Русия срещу Украйна. Според мен на този въпрос следва да се отговори само ако разглежданият данък не пречи на изпълнението на целите на безплатните квоти в рамките на СЕТ на Съюза. Ако той пречи на изпълнението на посочените цели, тогава той е забранен от Директива 2003/87, независимо от целта му, свързана с националния бюджет.
31.
Що се отнася до втория, третия и четвъртия въпрос, не считам, че те са релевантни. Директива 2003/87 е приета на основание член 192, параграф 1 ДФЕС (тогава член 175, параграф 1 ДЕО), който е правното основание за приемането на законодателство в областта на околната среда. Въпреки това, както е обяснено в съображение 7 от тази директива, нейните разпоредби се считат за необходими и за запазване на целостта на вътрешния пазар и за избягване на нарушаване на конкуренцията. Следователно, ако се установи, че разглежданото национално законодателство противоречи на тази директива, няма да е необходимо да се установява дали то противоречи на свободата на установяване и на свободата за предоставяне на услуги, тъй като то би било забранено съгласно самата директива.
32.
Имайки предвид гореизложеното, ще разгледам целите на безплатното разпределение на квоти за емисии на определени пазарни оператори. Ако запитващата юрисдикция установи, че Указът и решенията, приети въз основа на него, препятстват постигането на тези цели, тя трябва да остави без приложение разглежданото национално законодателство.
Б.
Цели на безплатните квоти за емисии
33.
Както е посочено в уводната част и потвърдено от практиката на Съда, целта на СТЕ на Съюза е същественото намаляване на емисиите на ПГ в Съюза, без обаче да се накърняват икономическото развитие, заетостта и конкурентоспособността на промишлеността в Съюза (
12
).
34.
По принцип СТЕ на Съюза функционира така, че всяка емисия на ПГ, обхваната от системата, трябва да съответства на количеството квоти за емисии, които трябва да бъдат върнати. Най-късно до 30 април на всяка година операторът на всяка инсталация трябва да върне количеството квоти, съответстващо на нейните емисии на ПГ през този период (
13
).
35.
Квотите могат да бъдат придобити чрез търг, т.е. срещу заплащане, или да бъдат разпределени безплатно. В същото време допустимото общо количество разрешени емисии постепенно се намалява.
36.
СТЕ на Съюза, както съществува днес, е въведена на етапи. Досега е имало четири периода на търговия на СТЕ на Съюза (
14
).
37.
През първия период на търговия, от 2005 г. до 2007 г., почти всички квоти, покриващи емисиите от инсталациите, включени в системата, са разпределени безплатно въз основа на количеството на миналите емисии на съответните промишлени отрасли. За този период всяка държава членка носи отговорността за определяне на таваните, което означава, че националните органи имат за задача да установят обема на квотите, разпределени за всяка инсталация въз основа на националния план за разпределение.
38.
През втория период на търговия, от 2008 г. до 2012 г., делът на безвъзмездното разпределение на квоти спада до около 90 %. Както и през предходния период, разпределението на квотите се определя на равнището на държавите членки, което води до различия в националните подходи. За да се избегнат създадените от това различия, законодателят на Съюза адаптира системата за трети път.
39.
Голямата промяна в системата настъпва през третия период на търговия, продължил от 2013 г. до 2020 г. От началото на този период държавите членки вече не са длъжни да изготвят национални планове за разпределение. Вместо това тези планове са заменени с единен таван на квотите за целия Съюз. Оттогава този таван се намалява ежегодно в съответствие с климатичната цел на Европейския съюз, като по този начин се гарантира, че общите емисии на Съюза ще намаляват с течение на времето.
40.
През посочения трети период търговията с квоти за емисии става стандартната система за разпределение на квоти. Въпреки това безплатните квоти продължават да се разпределят.
41.
Докато през първите два периода безплатното разпределение на квоти е можело да се оправдае с необходимостта от стартиране на новия пазар за квоти и да се даде възможност на участващите икономически оператори да се подготвят за него, защо безплатните квоти са запазени през третия и четвъртия период на търговия?
42.
Най-важната причина, която е валидна и за първите два периода, както потвърждава съдебната практика, свързана с тези периоди (
15
), е да се предотврати загубата на конкурентоспособност между промишлените отрасли в Съюза, което може да доведе до явлението, известно като „изместване на въглеродни емисии“ (
16
).
43.
Изместването на въглеродни емисии се отнася до риска от преместване на производството и следователно на емисиите на парникови газове извън границите на Европейския съюз, мотивирано от икономическата тежест, наложена от декарбонизацията в Европейския съюз (
17
).
44.
Както бе отбелязано по-горе, регулирането и управлението на СТЕ на Съюза са централизирани през третия период на търговия, което налага хармонизиране на правилата на Съюза. От този период нататък разпределението на безплатните квоти се основава на оценката на риска от изместване на въглеродни емисии, направена на равнището на Съюза. Въз основа на Директива 2003/87 Европейската комисия изготвя списък на изместването на въглеродни емисии (
18
), в който са изброени отраслите и подотраслите, които отговарят на условията за безвъзмездно разпределение на квоти поради излагането им на съществен риск от изместване на въглеродни емисии. Инсталациите и подинсталациите, които работят в тези отрасли, могат да получат безвъзмездни квоти, покриващи до 100 % от техните емисии.
45.
Предотвратяването на изместването на въглеродни емисии обаче не е единствената цел на системата за безплатни квоти, установена в рамките на СЕТ на Съюза. Безплатните квоти не могат да препятстват основната цел на тази система, а именно декарбонизацията. Следователно другата цел, която безплатното разпределение на квоти следва да постигне, е да стимулира инсталациите, получаващи такива квоти, да въведат нови, по-чисти технологии. За да се постигне тази цел, законодателството на Съюза предвижда, че инсталациите, които отговарят на условията за 100 % покритие на техните емисии безплатно, могат да получат такива квоти само ако имат добри резултати по отношение на декарбонизацията, което се определя въз основа на хармонизирани за целия Съюз ex ante параметри за ефективност. Броят на безплатните квоти, разпределени за всяка инсталация, вече не се изчислява само въз основа на миналите емисии, а се определя чрез използване на параметри за емисиите на ПГ, разработени за всеки продукт. Както обяснява Комисията, параметрите се определят въз основа на първите 10 % най-ефективни инсталации по отношение на декарбонизацията на равнището на Съюза (
19
), като по този начин се цели да се насърчат инсталациите, които стават по-чисти, и да се стимулират други инсталации да последват същия път.
46.
За да бъде приведена в съответствие с проекта „Европейски зелен пакт“ (
20
) и да се постигне целта на Европейския съюз за 2030 г. за намаляване на нетните емисии с най-малко 55 % в сравнение с нивата от 1990 г., от 2021 г. СТЕ на Съюза е адаптирана за четвърти път (
21
).
47.
Настоящото дело се отнася до четвъртия период на търговия, а именно от 2021 г. до 2030 г.
48.
В сравнение с третия период на търговия няма значителни промени по отношение на целите на разпределението на безплатни квоти или на основните методи за постигане на тези цели.
49.
През четвъртия период търговията с квоти за емисии остава основният метод за тяхното разпределение и се урежда от член 10 от Директива 2003/87. Въпреки това квотите все още се разпределят безплатно, а тяхното разпределение се урежда от членове 10а и 10б от Директива 2003/87, като първият се отнася до правилата за определяне на ex ante параметри в целия Съюз, а вторият установява правилата за определяне на отраслите, изложени на риск от изместване на въглеродни емисии.
50.
Освен това през този период броят на отраслите, които се ползват от безплатно разпределение, спада до 63, което все още представлява голяма част от емисиите в Европейския съюз, а именно 94 % (
22
). Въпреки това, дори и теоретично тези отрасли да могат да получат безплатни квоти, покриващи 100 % от техните емисии, те все пак ще трябва да закупят други квоти на пазара, за да покрият производствените си разходи, освен ако не постигнат резултати, равни на тези на първите 10 % от най-добре представящите се инсталации. Накрая, системата за изчисляване на тези параметри също е частично изменена през четвъртия период (
23
).
51.
Независимо от някои промени, приети през четвъртия период на търговия в сравнение с третия период, основните причини за запазване на безплатните квоти остават същите — от една страна, те служат за поддържане на конкурентоспособността на промишлеността в Съюза и предотвратяване на изместването на въглеродни емисии, а от друга страна, целят да стимулират усилията за декарбонизация и в отраслите, които имат право на безплатни квоти.
52.
Тези две цели може да изискват различни и дори противоречащи си мерки. Хармонизираната система на Съюза за безплатни квоти по СТЕ на Съюза се стреми да балансира тези две цели.
53.
Докато на глобално равнище не се предприемат мерки за декарбонизация, конкурентоспособността на промишлените отрасли в Съюза, обхванати от СТЕ на Съюза, ще бъде засегната, тъй като продуктите, внасяни от други държави, които не разполагат с такива екологични мерки, могат да навлизат на пазара на Съюза на по-ниски цени. Това може да се промени с въвеждането на механизма за корекция на въглеродните емисии на границите (наричан по-нататък „МКВЕГ“), който с времето може да премахне причините за запазване на безплатните квоти (
24
). При все това въвеждането на МКВЕГ през 2023 г., с преходен период, не е повлияло на обстоятелствата, които са предмет на настоящото дело, тъй като жалбоподателят е останал инсталация, която има право на пълно покритие на своите емисии чрез безплатни квоти за своето производство в рамките на параметрите.
В.
Останалите правомощия на държавите членки във връзка с безплатното разпределение на квоти в рамките на СТЕ на Съюза
54.
За да се постигнат целите на системата за безплатни квоти по СТЕ на Съюза, правилата за тяхното разпределение са напълно хармонизирани на равнището на Съюза (
25
). За тази цел основният акт е Директива 2003/87, въз основа на която Комисията е оправомощена да приема актове за изпълнение и определени делегирани актове, които могат да я допълват. В член 10а, параграф 1 от тази директива се посочват случаите, в които Комисията има право да допълва хармонизираните от законодателя на Съюза правила, свързани с безплатното разпределение на квоти.
55.
Въз основа на делегираните си правомощия Комисията приема Делегирано решение 2019/708 за изменение на списъка на отраслите и подотраслите, за които се счита, че са изложени на риск от изместване на въглеродни емисии, за периода 2021—2030 г. (
26
).
56.
Друга област, в която Комисията е оправомощена да допълва Директива 2003/87 с делегирани актове, е установяването на параметри за разпределението на безплатни квоти на инсталации, включени в списъка за наличие на риск от изместване на въглеродни емисии, за които тя може да приема общи правила. Делегираният акт, който е от значение за настоящия период на търговия и за стационарни инсталации като инсталацията на жалбоподателя, е Делегиран регламент 2019/331. Комисията приема и преразгледаните параметри за периода 2021—2025 г. в Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/447 (
27
).
57.
Въз основа на тези актове, като част от националните мерки за изпълнение държавите членки предоставят на Комисията своите национални списъци на инсталации и подинсталации, които имат право на безплатно разпределение на квоти съгласно хармонизираните правила на Съюза. Комисията одобрява тези национални списъци, при условие че съответстват на хармонизираните правила на Съюза, предвидени в Решение (ЕС) 2021/355 (
28
).
58.
Макар Комисията да е приела подробни правила, законодателят на Съюза установява критериите за определяне на риска от изместване на въглеродни емисии и за определяне на параметрите, както и списъка на допустимите инсталации и количеството безплатни квоти, които те могат да получат през даден период. Тези законодателни критерии са задължителни за Комисията при установяването на правила за изпълнение и допълване. Така, както обяснява Съдът в решение DK Recycling (
29
), Комисията трябва да следва правилата, предвидени в Директива 2003/87, при установяването на показателите и списъка относно изместването на въглеродни емисии (
30
).
59.
Следователно, що се отнася до разпределението на безплатни квоти, Директива 2003/87 установява пълна хармонизация на равнището на Съюза, което позволява на законодателния орган на Съюза да гарантира, че нарушаването на конкуренцията на вътрешния пазар е сведено до минимум (
31
).
60.
От това ясно следва, че държавите членки не могат едностранно да променят правилата, които уреждат разпределението на безплатни квоти и които са хармонизирани на равнището на Съюза.
61.
Както обяснява Комисията в съдебното заседание, процесът на изготвяне на списъците на отраслите, изложени на риск от изместване на въглеродни емисии, и на списъците, в които са посочени първите 10 % от най-ефективните инсталации с цел установяване на параметрите, е сложен и отнемащ време. Целта му е да се постигне адекватен баланс между правила, които, от една страна, гарантират поддържането на конкурентоспособността и предотвратяват изместването на въглеродни емисии, и от друга страна, стимулират икономическите оператори да търсят начини за декарбонизация.
62.
Както бе подчертано по-горе, държавите членки имат роля в разработването на системата за безплатни квоти, а именно чрез мерки за изпълнение, които трябва да приемат съгласно член 11 от Директива 2003/87. Те представят на Комисията подробни списъци на инсталациите, функциониращи на тяхна територия, които Комисията приема или отхвърля, след като провери съответствието на тези инсталации с хармонизираните правила на Съюза, установени от СТЕ на Съюза.
63.
Въпреки това, след като списъкът на допустимите инсталации и количеството безплатни квоти, на които те имат право, бъдат определени на равнището на Съюза, държавите членки вече не могат да се намесват в тази система. Това е така дори ако те считат, че хармонизираните правила на Съюза не водят до достатъчна декарбонизация.
64.
Има само една мярка, която държавите членки могат да предприемат по отношение на безплатните квоти, които са определени на равнището на Съюза. Член 10а, параграф 6 от Директива 2003/87 позволява на държавите членки да приемат финансови мерки в полза на определени отрасли или подотрасли, които са изложени на висок риск от изместване на въглеродни емисии поради високите непреки разходи за електроенергия, при условие че тези финансови мерки са в съответствие с правилата за държавна помощ и не водят до неоправдано нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар.
65.
Обосновката за тази разпоредба може да се намери, като се разгледат последиците, които изключването на електроенергийния отрасъл от системата за безплатни квоти по време на третата фаза на търговия има за другите участници в СТЕ на Съюза. Дружествата в електроенергийния отрасъл трябваше да започнат да продават квотите си на търг, което доведе до увеличение на цените на електроенергията, тъй като разходите за продажбата на квотите бяха прехвърлени върху потребителите. Повишените цени на електроенергията представляват непреки разходи за инсталациите, отделящи въглероден диоксид, и не се покриват от безплатните квоти, които те получават. Следователно Директива 2003/87 позволява, а може дори да се твърди, че изисква от държавите членки да въведат субсидии за инсталациите, които не са в състояние да прехвърлят тези непреки разходи върху потребителите, без да загубят конкурентоспособност. По този начин член 10а, параграф 6 от Директива 2003/87 позволява на държавите членки да предприемат мерки за смекчаване на изместването на въглеродни емисии, които са в допълнение към безплатните квоти.
66.
По мое мнение фактът, че самата Директива 2003/87 дава право на държавите членки да предприемат допълнителни мерки под формата на финансови субсидии с цел смекчаване на изместването на въглеродни емисии в резултат от СТЕ на Съюза, е довод в подкрепа на разбирането на системата за безплатни квоти по тази директива като напълно хармонизирана система на равнището на Съюза. Държавите членки не могат да се намесват в тази система, освен ако не са изрично оправомощени да го правят от съответното законодателство на Съюза.
67.
Фактът, че разпределението на безплатни квоти по СТЕ на Съюза е напълно хармонизирано, обаче не означава, че държавите членки не могат да установят допълнителни, по-амбициозни цели за декарбонизация чрез инструменти като данъци върху въглеродните емисии, които се събират от икономическите оператори под тяхна юрисдикция. Такива данъци обаче не могат да се намесват в системата за разпределение на безплатни квоти, установена по СТЕ на Съюза. Освен това, дори ако такива данъци не се намесват в тази система, те не могат да създават неоправдани пречки пред свободите, гарантирани на вътрешния пазар.
68.
Следователно според мен дадена държава членка може да въведе данък върху въглеродните емисии — който би повишил производствената цена като цяло — по отношение на всички дружества на нейна територия, които отделят парникови газове, и следователно това засяга и инсталациите, които имат право на безплатни квоти по СТЕ на Съюза (
32
). Въпреки че по-високата производствена цена може да възпрепятства установяването на инсталации в тази държава членка, това обстоятелство не засяга свободата на установяване, по същия начин, по който например по-високите минимални заплати в една държава членка в сравнение с други държави членки не нарушават тази свобода. Освен това такъв данък не засяга отрицателно целите на СТЕ на Съюза, дори ако засяга компенсаторния ефект на безплатните квоти. Предприятие, установено в държава членка, която налага данъци върху въглеродните емисии, може да реши да премести производството си в друга държава членка, която не налага такива данъци успоредно със СТЕ на Съюза, но в която ще продължи да се ползва от безплатни квоти. Следователно такъв общ данък не създава непременно стимул за напускане на вътрешния пазар на Съюза и следователно не противоречи на целта за предотвратяване на изместването на въглеродни емисии.
69.
Обратното, ако данъчна тежест, въведена от държава членка, нарушава баланса, постигнат на равнището на Съюза в системата за безвъзмездно разпределение по СТЕ на Съюза, тази тежест би била забранена от Директива 2003/87.
Г.
Прилагане към настоящия случай
70.
От горния анализ може да се заключи, че Директива 2003/87 не позволява на държавите членки да приемат мерки, включително данък върху въглеродните емисии, които нарушават хармонизираната система за разпределение на безплатни квоти и противоречат на целите на такава система.
71.
Това дава отговор на първия въпрос, поставен от запитващата юрисдикция.
72.
Следователно тази юрисдикция трябва да прецени дали въведеният с Указа данък действително нарушава установената система за безплатно разпределение на квоти и дали противоречи на някоя от нейните цели, по-специално целите за запазване на конкурентоспособността на икономическите оператори, установени в Съюза, и за стимулиране на декарбонизацията на тяхното производство.
73.
Въпреки че такава преценка е от компетентността на националния съд, Съдът може да даде някои насоки в това отношение, за да помогне на националния съд в неговата преценка. Поради това ще изложа моето разбиране защо Директива 2003/87 не позволява налагането на данъчни тежести като въведените с Указа.
74.
Припомням, че инсталацията на жалбоподателя принадлежи към групата от отрасли и подотрасли, които съгласно член 10б, параграф 1 от Директива 2003/87 се считат за изложени на риск от изместване на въглеродни емисии, както е установено в точка 1 от приложението към Делегирано решение 2019/708. На инсталациите, изброени в него, се разпределят безплатни квоти за периода до 2030 г. в размер на 100 % от количеството, което съответства на параметрите, определени съгласно член 10а от Директива 2003/87 и законодателството на Съюза за прилагането ѝ.
75.
Данъкът, въведен с Указа, засяга разпределението на безплатни квоти на жалбоподателя, на което той има право съгласно СТЕ на Съюза. Като се има предвид, че този данък се прилага само за оператори, които отговарят на условията за значително безплатно разпределение на емисии, Указът на практика превръща тези безплатни разпределения в разпределения срещу заплащане. Освен това предвид факта, че данъкът се прилага за минали периоди на вече отделени емисии на засегнатите оператори, жалбоподателят не е имал възможност да включи този данък в цената на своите продукти, за да го компенсира. Следователно налагането на данъка противоречи на целта за поддържане на конкурентоспособността на въглеродоемките промишлени отрасли в Европейския съюз, която се постига чрез безплатно разпределение на квоти.
76.
Освен това въведеният с Указа данък не се прилага за всички производители, отделящи ПГ, въпреки че се изчислява въз основа на количеството отделени парникови газове.
77.
Всъщност той се прилага само за отделящите ПГ производители, които са имали право на пълно покритие на производството си с безплатни квоти съгласно СТЕ на Съюза. Поради това посоченият данък не води до общо увеличение на разходите на предприятията в Унгария, а засяга изключително икономическите оператори, за които законодателят на Съюза е счел, че се нуждаят от защита от намаляване на конкурентоспособността и изместване на въглеродните емисии.
78.
Освен това изглежда, че разглежданият данък прави допълнително разграничение между операторите, които имат право на безплатни квоти, като не се прилага по отношение на онези, които получават такива квоти въз основа на параметри за топлина и гориво. В съдебното заседание, в отговор на молбата да обясни причините за това разграничение, унгарското правителство обяснява, че в някои отрасли целите за декарбонизация не са били постигнати, поради което законодателят е решил да предприеме действия чрез въвеждането на данъка.
79.
Както обаче бе обяснено по-горе, инсталациите, чието право на безплатни квоти е потвърдено с решения за изпълнение на Комисията въз основа на информацията, предоставена от държавите членки, не могат да бъдат лишавани от тези права чрез едностранни национални мерки. Разглежданата данъчна тежест нарушава списъка на инсталациите, които имат право да получават безплатни квоти поради високия риск от изместване на въглеродни емисии. Ако държавата членка счете, че списъкът трябва да бъде изменен, тя трябва да инициира такава промяна на равнището на Съюза.
80.
При съставянето на списъците, които по-късно са представили на Комисията, държавите членки е трябвало да обърнат внимание на това дали даден продукт, за който са установени параметри, се произвежда в повече от една инсталация, дали повече от един такъв продукт се произвежда в една и съща инсталация и дали между инсталациите се обменят междинни продукти. Това е важно, както е подчертано в Делегиран регламент 2019/331, за да се гарантира равно третиране на инсталациите и да се избегнат нарушения на конкуренцията (
33
).
81.
Въз основа на цялата тази информация е създаден списъкът, в който е включен жалбоподателят.
82.
Следователно, като нарушават правото на жалбоподателя на безплатни квоти, а също така и правото на други инсталации в подобно положение, разглежданите данъци ще нарушат системата на Съюза за безплатни квоти, основана на равното третиране на всички участващи оператори.
83.
Ответникът твърди, че разглежданият данък се изчислява въз основа на количеството отделени емисии на ПГ, а не въз основа на стойността на безплатните квоти, разпределени на данъчно задължените оператори. Позовавайки се на решение Iberdrola и др., той твърди, че Директива 2003/87 позволява налагането на данъчна тежест върху използването на безплатни квоти и забранява само тази, наложена пряко върху безплатните квоти.
84.
Въпреки това положението, разгледано в решение Iberdrola и др., е различно, тъй като по това дело испанското правителство въвежда такси с цел да премахне практиката на прехвърляне на стойността на квотите върху потребителите в електроенергийния отрасъл. Този отрасъл, който по това време (втория период на търговия) все още е имал право на тези квоти, е включвал и прехвърлял стойността на тези квоти върху цените, които следва да бъдат платени от потребителите, дори ако тези квоти са били разпределени безплатно. Когато квотите се продават на търг и цената им се прехвърля върху потребителите, печалбата от това, създадена чрез отделянето на парникови газове, отива за държавата. Когато квотите се разпределят безплатно, но тяхната стойност все пак се прехвърля върху потребителите, печалбите от въглеродните емисии остават при икономическия оператор, който е отделил тези емисии. Това е в явно противоречие с принципа „замърсителят плаща“. Тъй като целта на таксата по посоченото дело е била да предотврати реализирането на такива неочаквани печалби, които са в противоречие с целите на Директива 2003/87, Съдът не е счел, че тази такса е в противоречие с разглежданата директива.
85.
В настоящия случай националното законодателство не представлява такава корекция на ефекта от безвъзмездното разпределение на квоти за емисии. Напротив, разглежданата данъчна тежест неутрализира компенсаторния ефект на това разпределение и следователно противоречи на целта за запазване на конкурентоспособността и избягване на изместването на въглеродни емисии.
86.
Възможно е разглежданата данъчна тежест да стимулира операторите, на които е наложена, да намалят количеството на своите въглеродни емисии, ако предприятието успее да издържи намаляването на конкурентоспособността и реши да остане в съответната държава. Системата на Съюза за безвъзмездно разпределение на квоти обаче балансира тези две цели. Следователно намесата в този баланс чрез селективни данъци, свързани с въглеродните емисии, противоречи на системата, хармонизирана на равнището на Съюза.
87.
В други две решения, посочени от ответника, разглежданото национално законодателство противоречи на една от целите на системата за безплатно разпределение на квоти. В решение ŠKO–Energo тежестите, наложени пряко върху стойността на безплатните квоти, са счетени за противоречащи на целта за поддържане на конкурентоспособността, а в решение PPC Power словашкият данък, наложен върху неизползваните безплатни квоти, е счетен за противоречащ на целта за стимулиране на усилията за декарбонизация.
88.
Следователно е достатъчно националните разпоредби противоречат само на една от целите на системата за разпределение на безплатни квоти по СТЕ на Съюза, за да се установи, че дадена национална мярка, като например селективен данък, свързан с въглеродните емисии, е в противоречие с Директива 2003/87.
89.
Накрая, изложената по-горе аргументация е приложима за всяка национална мярка, независимо от нейната цел. Следователно дори ако, както следва от последната част на първия въпрос, разглежданият данък не е насочен към намаляване на въглеродните емисии, а по-скоро към справяне с последиците от пандемията от COVID‑19 и агресивната война на Русия срещу Украйна, тази мярка би противоречила на СТЕ на Съюза, както е установена в Директива 2003/87, тъй като би противоречала на целите на безплатното разпределение на квоти и/или би нарушила баланса, установен на равнището на Съюза за постигането на тези цели.
IV. Заключение
90.
С оглед на гореизложените съображения предлагам на Съда да отговори на първия преюдициален въпрос, поставен от Veszprémi törvényszék (Окръжен съд Веспрем, Унгария), както следва:
„Целите и разпоредбите на Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година, и по-специално членове 1, 10а и 11 от нея
трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат данъчна тежест, наложена с национално законодателство, което:
–
налага последваща данъчна тежест върху емисиите, отделени при използването на безплатни квоти, в резултат от която безплатните квоти губят стойността и компенсаторния си ефект, или
–
налага последваща данъчна тежест върху емисиите, отделени при използването на безплатни квоти, в резултат от която операторите са възпрени да намаляват емисиите си, да подобряват екологичната си ефективност или да инвестират в по-благоприятни за околната среда технологии,
независимо от обявената цел на такава тежест съгласно националното законодателство“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: английски.
(
2
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).
(
3
)	Член 1 от Директива 2003/87. Вж. и съображения 5 и 7 от нея.
(
4
)	Вж. член 1, параграф 1, букви ba) и bb) от Указа.
(
5
)	Делегиран регламент на Комисията от 19 декември 2018 година за определяне на валидни за целия Съюз преходни правила за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии в съответствие с член 10а от Директива 2003/87 (ОВ L 59, 2019 г., стр. 8, наричан по-нататък „Делегиран регламент 2019/331“).
(
6
)	Решение от 17 октомври 2013 г. (C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 и C‑640/11, EU:C:2013:660, наричано по-нататък „решение Iberdrola и др.“).
(
7
)	Решение от 26 февруари 2015 г. (C‑43/14, EU:C:2015:120, наричано по-нататък „решение ŠKO–Energo“).
(
8
)	Решение от 12 април 2018 г. (C‑302/17, EU:C:2018:245, наричано по-нататък „решение PPC Power“).
(
9
)	Ответникът се позова на решения от 3 март 2020 г., Tesco-Global Áruházak (C‑323/18, EU:C:2020:140), от 3 март 2020 г., Vodafone Magyarország (C‑75/18, EU:C:2020:139), и Iberdrola и др.
(
10
)	Решение от 16 юли 2020 г. (C‑686/18, EU:C:2020:567).
(
11
)	Въведени с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за изменение на Директива 2003/87 с оглед подобряване и разширяване на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Общността (ОВ L 140, 2009 г., стр. 63), последно изменена с Директива (ЕС) 2018/410 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2018 година за изменение на Директива 2003/87 с цел засилване на разходоефективните намаления на емисии и на нисковъглеродните инвестиции, и на Решение (ЕС) 2015/1814 (ОВ L 76, 2018 г., стр. 3) (наричана по-нататък „Директива 2009/29“). Трябва да се отбележи, че Директива 2003/87 е била изменена отново през 2023 г. Тези изменения обаче са приети след датата на настъпване на фактите по настоящото дело.
(
12
)	Вж. в това отношение решение от 22 юни 2016 г., DK Recycling und Roheisen/Комисия (C‑540/14 P, EU:C:2016:469, т. 49, наричано по-нататък „решение DK Recycling“).
(
13
)	Член 12, параграф 3 от Директива 2003/87 предвижда, че „[д]ържавите членки осигуряват най-късно до 30 април на всяка година операторът на всяка инсталация да върне определен брой квоти, равняващи се на общото количество емисии, изпуснати от тази инсталация през предходната календарна година, след проверка съгласно член 15, както и за тяхната отмяна впоследствие“.
(
14
)	За кратко, но ясно описание на еволюцията и причините за различните фази на СТЕ на Съюза вж. Sato, M., et al. Allocation, allocation, allocation! The political economy of the development of the European Union Emissions Trading System. — WIREs Climate Change, vol. 13, No. 5, 2022, 1—19.
(
15
)	Вж. Iberdrola и др., точка 39, и ŠKO–Energo, точка 28.
(
16
)	Във връзка с това вж. съображение 10 от Директива 2018/410, която изменя основната Директива 2003/87 за четвъртия период на търговия.
(
17
)	Както обяснява Carević, M., „от екологична гледна точка мярка, която има за цел да намали емисиите на парникови газове, може да бъде ефективна само ако не предизвиква едновременно изместване на въглерод, което води до увеличаване на емисиите другаде“. Вж. „Carbon leakage in the EU in the light of the Paris Climate Agreement. — Croatian Yearbook of European Law and Policy, vol. 11, 2016, pp. 47—71, 51.
(
18
)	Първият такъв списък е съставен с Решение на Комисията от 24 декември 2009 година за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на списък на отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на съществен риск от изтичане на въглерод (нотифицирано под номер C(2009) 10251) (ОВ L 1, 2010 г., стр. 10). Списъкът на отраслите, изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, досега е бил изменян няколко пъти. Настоящият списък се съдържа в Делегирано решение (ЕС) 2019/708 на Комисията от 15 февруари 2019 година за допълнение на Директива 2003/87 по отношение на определянето на отраслите и подотраслите, за които се счита, че са изложени на риск от изместване на въглеродни емисии, за периода 2021—2030 година (ОВ L 120, 2019 г., стр. 20).
(
19
)	Вж. в това отношение член 10а, параграф 2 от Директива 2003/87.
(
20
)	Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Европейския съвет, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите, „Европейският зелен пакт“ (COM(2019) 640 final).
(
21
)	Относно четвъртия период на търговия вж. например De Clara, S., K. Mayr. The EU ETS phase IV reform: implications for system functioning and for the carbon price signal. — Oxford Energy Insights, vol. 38, 2018, 1—18.
(
22
)	През третия период 156 отрасъла, представляващи 98 % от емисиите, имат право на безплатни квоти. Вж. Sato, M. и др., бележка под линия 14, цит. съч., стр. 9.
(
23
)	Пак там.
(
24
)	МКВЕГ е въведен с Регламент (ЕС) 2023/956 на Европейския парламент и на Съвета от 10 май 2023 година за създаване на механизъм за корекция на въглеродните емисии на границите (ОВ L 130, 2023 г., стр. 52). Съгласно този механизъм внасяните продукти от държави, които не са обект на мерки за декарбонизация, се облагат при влизането си на вътрешния пазар на Съюза, като по този начин се защитава конкурентоспособността на производството в Съюза и се насърчава по-чистото производство в държави извън Съюза. Преходният етап за въвеждане на мярката започва през 2023 г. и трябва да се прилага изцяло от 2026 г. нататък.
(
25
)	Във връзка с това съображение 23 от Директива 2009/29, с която в Директива 2003/87 е вмъкнат член 10а, гласи следното: „Преходното безплатно разпределение на квоти за инсталациите следва да става посредством хармонизирани правила ([ex ante] параметри) за цялата Общност с оглед свеждане до минимум на нарушенията на конкуренцията в рамките на Общността. […]“ (курсивът е мой).
(
26
)	Вж. бележка под линия 18 от настоящото заключение.
(
27
)	Регламент за изпълнение на Комисията от 12 март 2021 година за определяне на преразгледани стойности на показателите за безплатното разпределяне на квоти за емисии за периода 2021—2025 г. съгласно член 10а, параграф 2 от Директива 2003/87/ (ОВ L 87, 2021 г., стр. 29).
(
28
)	Решение на Комисията от 25 февруари 2021 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87 (ОВ L 68, 2021 г., стр. 221).
(
29
)	Точка 52.
(
30
)	Ето защо в решение DK Recycling (т. 55) Съдът приема, че Комисията не може да включи дадена инсталация в този списък въз основа на понятието „затруднено положение“, за което се твърди, че е съществувало на национално равнище, тъй като това условие не е било определено от законодателя на Съюза при съставянето на списъците относно изместването на въглеродни емисии.
(
31
)	Решение DK Recycling, точка 53.
(
32
)	Вж. във връзка с това Nysten, J. V. On the legality of national carbon pricing instruments alongside the new EU ETS 2. — npj Climate Action, vol. 3, No. 91, 2024, 1—10.
(
33
)	Вж. съображения 15 и 16 от Делегиран регламент 2019/331.