62021CC0127
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
A. RANTOS
представено на 14 юли 2022 година (
1
)
Дело C‑127/21 P
American Airlines Inc.
срещу
Европейска комисия
„Обжалване — Регламент (ЕО) № 139/2004 — Концентрации между предприятия — Пазар на въздушния транспорт — Концентрация, обявена за съвместима с вътрешния пазар — Ангажименти, поети от участниците в концентрацията — Решение, с което се признават предходни права“
I. Въведение
1.
По настоящото дело, което е в контекста на концентрация на предприятия на пазара на въздушния транспорт, Съдът е сезиран с жалба, подадена от American Airlines Inc. (наричано по-нататък „American“) срещу решението на Общия съд на Европейския съюз от 16 декември 2020 г., American Airlines/Комисия (T‑430/18, наричано по-нататък обжалваното съдебно решение, EU:T:2020:603), с което се отхвърля жалбата на това дружество за отмяна на Решение C(2018) 2788 окончателен на Европейската комисия от 30 април 2018 г. (дело M.6607 US Airways/American Airlines) (наричано по-нататък „спорното решение“).
2.
Особеност на настоящото дело е, че за първи път Съдът ще разгледа въпроса за тълкуването на конкретни разпоредби от ангажиментите, които са неразделна част от решение на Комисията относно концентрация.
II. Обстоятелствата по спора, спорното решение и обжалваното съдебно решение
3.
Обстоятелствата по спора са изложени в точки 1—69 от обжалваното съдебно решение и за целите на настоящото заключение могат да бъдат обобщени по следния начин.
А.
Решението за допускане на сливането, US Airways/American
1. Административното производство, по което е прието решението за допускане на сливането, US Airways/American Airlines
4.
На 18 юни 2013 г. US Airways Group Inc. (наричано по-нататък „US Airways“) и American нотифицират Комисията за намерението си да извършат сливане (наричани по-нататък „страните по сливането“).
5.
Комисията счита, че тази концентрация поражда сериозни съмнения относно нейната съвместимост с вътрешния пазар, що се отнася до маршрутите между летищата London Heathrow [Лондон Хийтроу] (Обединеното кралство, наричано по-нататък „LHR“) и Philadelphia International Airport [Филаделфия интернешенъл еърпорт] (САЩ, наричано по-нататък „PHL“) (наричан по-нататък „маршрутът LHR—PHL“).
6.
За да отговорят на сериозните съмнения, изразени от Комисията по отношение на посочената концентрация, страните по сливането първоначално предлагат на 10 и 14 юли 2013 г. да поемат ангажименти Тези две предложения са отхвърлени от Комисията, която изисква в посочените ангажименти да бъдат включени предходни права (наричани „grandfathering rights“) „като тези“, предложени по делото IAG/bmi (наричано по-нататък „дело IAG/bmi“).
7.
На 16 юли 2013 г. страните по сливането представят трето предложение за ангажименти, включващи по-специално предходни права. Документът, изпратен на Комисията, съдържа и съпоставена редакция, отразяваща нанесените промени.
8.
Що се отнася по-специално до въвеждането на предходни права в ревизираните ангажименти, в електронното писмо, което ги придружава, само се посочва, че предходни права са били включени „в съответствие с искането“ на Комисията. Освен това клаузи 1.9—1.11 от предложението за ангажименти от 16 юли 2013 г., които са включени за първи път в това предложение, са формулирани по идентичен начин като възприетите в окончателните ангажименти от Комисията (
2
).
9.
Във формуляра RM (
3
) от 30 юли 2013 г. относно предложението за окончателните им ангажименти до Комисията (наричани по-нататък „окончателните ангажименти“), в частта, озаглавена „Отклонение от текстовете образци“, се очаква страните по сливането да отбележат всяко отклонение между предложените ангажименти и образците на ангажименти, публикувани от службите на Комисията, и да обяснят причините за него.
10.
В това отношение в раздел 3 от този формуляр страните по сливането посочват следното:
„Ангажиментите, предложени от [страните по сливането], се отклоняват от текстовете на образците на ангажименти, публикувани от службите на Комисията, доколкото това е необходимо, за да се изпълнят специфичните изисквания във връзка със структурно средство за защита в особения контекст на въздушния транспорт.
Както бе посочено по време на предходните обсъждания, предложените ангажименти се основават на приемани от Комисията ангажименти по други дела за концентрация между авиокомпании. В частност повечето от тях се основават на ангажиментите, предложени по [делото] IAG/bmi.
За да улеснят оценката на предложените ангажименти, [страните по сливането] посочват по-долу точките, в които предложените ангажименти се отклоняват от приетите ангажименти по [делото] IAG/bmi. Тези точки не включват незначителните езикови отклонения или разясненията, които се изискват с оглед на конкретните обстоятелства в настоящия случай, по-специално в раздела относно определенията“.
11.
Що се отнася до разпоредбите относно предходните права, във формуляра RM от 30 юли 2013 г. не е посочено никакво отклонение от приетите по дело IAG/bmi ангажименти.
2. Решението за допускане на сливането, US Airways/American, и ангажиментите на страните по сливането
12.
С решение C(2013) 5232 окончателен от 5 август 2013 г. (дело COMP/M.6607 — US Airways/American Airlines) (ОВ C 279, 2013 г., стр. 6), прието в приложение на член 6, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 139/2004 (
4
) във връзка с член 6, параграф 2 от същия регламент, Комисията обявява сливането за съвместимо с вътрешния пазар при определени условия и задължения, които трябва да се спазват (наричано по-нататък „решението за допускане“).
13.
В параграф 160 от решението за допускане съдържанието на ангажиментите във връзка с предходните права е обобщено по следния начин:
„Като общо правило слотовете, получени от евентуалния нов участник по силата на окончателните ангажименти, трябва да бъдат използвани за извършване на редовна услуга по въздушен превоз на пътници без междинно кацане на двойката летища [LHR—PHL] и могат да бъдат използвани на друга двойка градове само ако евентуалният нов участник е експлоатирал тази услуга през периода на използване […]. След изтичането на периода на използване евентуалният нов участник ще има право да използва слотовете за която и да е двойка градове („предходни права“). Признаването на предходните права обаче е предмет на одобрение от Комисията по съвет на независимия довереник“.
14.
В параграфи 176, 178—181, 186 и 197—199 от решението за допускане, в рамките на своя анализ на ангажиментите, Комисията прави следните констатации:
„(176)
Съгласно практиката на съдилищата на Европейския съюз ангажиментите трябва да могат да отстранят установените проблеми, свързани с конкуренцията, и да осигурят конкурентни пазарни структури. По-специално, за разлика от ангажиментите, поети в хода на производството на фаза II, ангажиментите, предложени в хода на фаза I, нямат за цел да предотвратят значително възпрепятстване на ефективната конкуренция, а по-скоро да разсеят ясно всички сериозни съмнения в това отношение. Комисията разполага с широко право на преценка, за да прецени дали тези средства за защита представляват пряк и достатъчен отговор, който може да разсее тези съмнения.
(178)
Според преценката на Комисията окончателните ангажименти отстраняват всички сериозни съмнения, установени в хода на производството. Поради това Комисията заключава, че поетите от страните окончателни ангажименти са достатъчни, за да отпаднат сериозните съмнения относно съвместимостта на операцията с вътрешния пазар.
(179)
В случаите, свързани с авиокомпаниите, ангажиментите за освобождаване на времеви слотове са приемливи за Комисията, когато е достатъчно ясно, че ще се осъществи действително навлизане на нови конкуренти, което ще премахне всяко съществено възпрепятстване на ефективната конкуренция […]
(180)
Ангажиментът във връзка със слотовете се основава на факта, че наличността на времевите слотове на [LHR] е основната бариера за навлизане по маршрута, по отношение на който са установени сериозни съмнения. Следователно той цели да премахне (или поне да намали чувствително) тази бариера и да позволи достатъчно, своевременно и вероятно навлизане по маршрута [LHR—PHL].
(181)
[…] В пакета от ангажиментите присъщата привлекателност на слотовете се подсилва от перспективата за придобиване на предходни права […]
(186)
С оглед на гореизложеното и на другите налични доказателства, и по-специално на интереса и на сведенията относно вероятното и своевременно навлизане на пазара, получени по време на консултациите с участниците на пазара, Комисията заключава, че ангажиментът във връзка със слотовете е ключов елемент за вероятното и своевременно навлизане по маршрута [LHR—PHL]. Обхватът на навлизането по този маршрут е достатъчен, за да се отстранят сериозните съмнения, които са били установени на този пазар […]
(197)
Съгласно член 6, параграф 2, втора алинея, първо изречение от Регламента за концентрациите Комисията може да приложи към решението си условия и задължения, предназначени да гарантират, че засегнатите предприятия изпълняват поетите от тях спрямо Комисията ангажименти, с оглед превръщането на концентрацията в съвместима с общия пазар.
(198)
[…] Когато едно условие не бъде изпълнено, решението [за допускане] губи валидност. […]
(199)
[…] решението по настоящото дело зависи от пълното спазване на изискванията по раздели 1, 2, 3 и 4 от окончателните ангажименти (условия), докато останалите раздели от окончателните ангажименти представляват задължения за страните“.
15.
В параграф 200 от решението за допускане се уточнява, че окончателните ангажименти са приложени към това решение и са неразделна част от него. Накрая, в точка 201 от решението за допускане Комисията заключава, че е решила да обяви нотифицираната сделка, изменена с окончателните ангажименти, за съвместима с вътрешния пазар, „при условие че бъдат спазени всички условия и задължения, предвидени в окончателните ангажименти, приложени към настоящото решение“.
16.
В първа алинея от преамбюла на окончателните ангажименти, приложени към решението за допускане, страните по сливането припомнят, че са поели окончателните ангажименти, за да може Комисията да обяви сливането за съвместимо с вътрешния пазар.
17.
В трета алинея от този преамбюл се уточнява следното:
„Настоящият текст трябва да се тълкува в светлината на решението [за допускане], доколкото ангажиментите представляват условия и задължения, свързани с него, в общата рамка на правото на Европейския съюз, и по-конкретно в светлината на Регламента за концентрациите и с оглед на съобщението на Комисията относно приемливите средства за защита съгласно [Регламента за концентрациите] и [Регламента за прилагане]“.
18.
В раздел „Определения“ от окончателните ангажименти са определени някои понятия, както следва:
–
понятието „предходни права“ се определя чрез препращане към клауза 1.10;
–
понятието „злоупотреба“ се определя чрез препращане към клауза 1.13;
–
понятието „период на използване“ се определя чрез препращане към клауза 1.9 с уточнението, че този период би трябвало да бъде шест сезона по смисъла, установен от Международната асоциация за въздушен транспорт (IATA) (наричани по-нататък „сезоните на IATA“).
19.
Клаузи 1.9—1.11 от окончателните ангажименти предвиждат:
„1.9
По правило слотовете, получени от Евентуален нов участник след Процедурата за освобождаване на слотове, се използват единствено за предоставяне на Конкурентна въздухоплавателна услуга на Двойката летища. Слотовете не могат да бъдат използвани за други двойка градове, освен ако Евентуалният нов участник е експлоатирал услуга без междинно кацане на Двойката летища в съответствие с офертата, представена в приложение на клауза 1.24 през определен брой пълни последователни сезони на IATA („Период на използване“).
1.10
Счита се, че Евентуалният нов участник притежава предходни права върху получените слотове, когато по време на Периода на използване е било извършено подходящо използване на Слотовете на Двойката летища. В това отношение след изтичане на Периода на ползване Евентуалният нов участник има право на използване на Слотовете, получени въз основа на настоящите Ангажименти, за всяка Двойка градове („Предходни права“).
1.11
Предходните права подлежат на одобрение от Комисията по съвет на Независимия довереник в края на Периода на използване […]“.
20.
Клауза 1.13 от тези ангажименти гласи:
„По време на Период на използване се счита, че е налице Злоупотреба, когато Евентуален нов участник, който е получил освободените от Страните Слотове, реши:
[…]
б)
да експлоатира по-малък брой Честоти от този, за който е поел ангажимент в офертата в съответствие с клауза 1.24, или да преустанови експлоатацията на Двойката летища, освен ако това решение е съвместимо с принципа „използвани слотове или загубени слотове“ по член 10, параграф 2 от Регламент [(ЕИО) № 95/93 на Съвета от 18 януари 1993 година относно общите правила за разпределяне на слотовете на летищата в Общността (ОВ L 14, 1993 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 204)] (или всяко негово спиране);
[…]“.
21.
Съгласно клауза 1.24 от посочените ангажименти:
„Преди изтичането на срока за Представяне на заявленията за предоставяне на слотове всеки Кандидат трябва също да представи своята официална оферта за предоставянето на Слотове на Независимия довереник. В официалната оферта се посочват най-малко:
a)
Основните условия (а именно разписания на Слотовете, брой честоти и брой Сезони на IATA за експлоатация (годишна или сезонна услуга);
б)
подробен бизнес план […]“.
22.
Съгласно клауза 1.26 от окончателните ангажименти:
„След като получи официалната оферта или официалните оферти, Комисията (по съвет на Независимия довереник) трябва:
a)
да направи оценка дали всеки Кандидат е настоящ или евентуален жизнеспособен конкурент с капацитет, ресурси и желание да експлоатира услугите на Двойката летища в дългосрочен план като динамична и жизнеспособна конкурентна сила;
б)
да направи оценка на официалните оферти на всеки Кандидат, който отговаря на изискванията по буква а) по-горе, и да класира Кандидатите по реда на предпочитане“.
23.
Клауза 1.27 от окончателните ангажименти предвижда:
„Като извършва своята оценка в съответствие с клауза 1.26, Комисията дава предимство на Кандидата, който ще упражнява като цяло най-ефективния конкурентен натиск на Двойката летища […]. За тази цел Комисията ще вземе предвид динамиката на бизнес плана на Кандидата, и по-специално ще даде приоритет на Кандидата, който отговаря на един или повече от следните критерии:
a)
най-голям капацитет (измерен като брой места, предлагани за услугите в продължение на два (2) последователни сезон[а] на IATA) и/или най-голям общ брой услуги/честоти;
б)
целогодишна услуга или само сезонна лятна или зимна услуга според IATA; и
в)
тарифна структура и оферти за услуги, които могат да упражнят най-ефективен конкурентен натиск на Двойката летища.
[…]“.
Б.
Решението на Комисията за предоставяне на времеви слотове на Delta
24.
На 9 октомври 2014 г. встъпилата страна, а именно Delta Air Lines Inc. (наричана по-нататък „Delta“), представя официална оферта за предоставяне на времеви слотове в съответствие с клауза 1.24 от окончателните ангажименти. Според документите ѝ за кандидатстване тя възнамерява да експлоатира ежедневна честота по маршрута LHR—PHL, в продължение на шест последователни сезона на IATA, считано от лятото на 2015 г.
25.
Delta е единствената, която е представила оферта за предоставянето на слотове съгласно окончателните ангажименти.
26.
С решение от 6 ноември 2014 г. Комисията, след като оценява жизнеспособността на Delta и нейната оферта в приложение на клаузи 1.21 и 1.26 от окончателните ангажименти, обявява, че тя е, първо, независима от страните и без връзка с тях, и че е изчерпала собствения си портфейл от слотове на LHR по смисъла на клауза 1.21 от тези ангажименти, и второ, евентуален жизнеспособен конкурент на страните на двойката летища, за която е поискала слотове въз основа на посочените ангажименти, тъй като има капацитет, ресурси и воля за експлоатация на услугата по маршрута LHR—PHL в дългосрочен план като жизнеспособна конкурентна сила.
27.
На 17 декември 2014 г. American и Delta представят на Комисията споразумението за освобождаване на слотове, което двете дружества трябва да сключат с оглед на изпълнението на ангажиментите във връзка с поисканите от Delta слотове по маршрута LHR—PHL.
28.
С решение от 19 декември 2014 г. в съответствие с доклада на довереника от 17 декември 2014 г. Комисията одобрява споразумението за освобождаване на слотове. Това решение предвижда, че Delta е длъжна да използва слотовете на US Airways, за да предоставя услуга за полети без междинно кацане по маршрута LHR—PHL. Освен това посоченото решение предвижда, че със съгласие на Комисията ще се счита, че Delta има предходни права, когато през периода на използване е било извършено подходящо използване на тези слотове, и че когато Комисията одобри предходните права, Delta ще запази предоставените слотове и ще има право да ги използва за всички двойки градове.
29.
Delta започва да експлоатира маршрута LHR—PHL в началото на графика за летния сезон на IATA за 2015 г.
В.
Спорното решение
30.
На 30 април 2018 г. Комисията приема спорното решение, с което установява, че Delta е извършила подходящо използване на слотовете през периода на използване и одобрява предоставянето на предходни права на същата в приложение на клауза 1.10 от окончателните ангажименти.
31.
Като се основава на тълкуване на текста, контекста и целите на ангажиментите в спорното решение Комисията заключава, че понятието „подходящо използване“ не следва да се разбира като „използване в съответствие с офертата“, а трябва да се тълкува като означаващо „липса на злоупотреба“ със слотовете по смисъла на клауза 1.13 от окончателните ангажименти.
32.
След това в спорното решение Комисията проверява дали Delta е допуснала злоупотреба със слотовете по смисъла на клауза 1.13 от окончателните ангажименти, за да определи дали трябва да ѝ бъдат предоставени предходни права. В това отношение тази институция приема, че използването на слотовете въпреки непълното им експлоатиране е в съответствие с принципа „използвани слотове или загубени слотове“, уреден в член 10, параграфи 2 и 3 от Регламент № 95/93 (
5
), тъй като използването на слотовете през цялото време надвишава прага от 80 %. Като констатира, че Delta не е допуснала злоупотреба със слотовете съгласно клауза 1.13 от окончателните ангажименти, Комисията заключава, че в съответствие с писмената препоръка на довереника Delta е извършила подходящо използване на слотовете през периода на използване и одобрява да ѝ бъдат предоставени предходни права в съответствие с клауза 1.10 от тези ангажименти.
Г.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
33.
С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 10 юли 2018 г., American иска отмяна на спорното решение, като посочва две основания за това. Първото основание е изведено от грешки при прилагане на правото, допуснати от Комисията при тълкуването на израза „подходящо използване“. Второто твърдение на American е, че Комисията не е взела предвид всички релевантни обстоятелства за предоставянето на предходни права.
34.
С обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля изцяло жалбата на American и го осъжда да заплати наред със собствените си съдебни разноски и тези на Комисията. Общият съд приема по-специално че Комисията правилно тълкува понятието „подходящо използване“ в клауза 1.10 като „липса на злоупотреба“ по смисъла на клауза 1.13.
35.
Според Общия съд това тълкуване произтича, първо от текста на клауза 1.10, като се има предвид нейния контекст, второ, от целите, преследвани с тази разпоредба и от правилата, от които тя е част и които имат за цел да улеснят навлизане на нови участници по разглеждания маршрут, и по-специално Регламентът за слотовете, и трето, намерението на страните по сливането, произтичащо от формуляра RM.
III. Производството пред Съда и исканията на страните
36.
На 26 февруари 2021 г. American подава в секретариата на Съда жалба срещу обжалваното съдебно решение.
37.
С жалбата си American иска от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение,
–
да отмени спорното решение,
–
при условията на евентуалност, ако счете за необходимо, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с решението на Съда,
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в това производство и в производството пред Общия съд.
38.
Комисията иска от Съда:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди American да заплати съдебните разноски.
39.
Delta иска от Съда:
–
да отхвърли изцяло жалбата,
–
да осъди American да заплати съдебните разноски в това производство и в производството пред Общия съд.
IV. Анализ
40.
В подкрепа на жалбата си American изтъква едно-единствено основание, а именно че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че изразът „подходящо използване“, който се съдържа в клауза 1.10 от окончателните ангажименти означава „липса на злоупотреба“. Освен това Общият съд неправилно е потвърдил решението за признаване на предходни права на Delta, като се има предвид, че тя не е експлоатирала предоставените времеви слотове.
41.
Това основание съдържа три части. В първата част American по същество поддържа, че при тълкуването на израза „подходящото използване“ Общият съд не е взел предвид целите, съответно на Регламента за концентрациите, на приложените съгласно този регламент средства за защита и на самите ангажименти поети между страните по сливането. Във втората част той изтъква, че Общият съд е допуснал грешка, като е приел, че „подходящо използване“ означава „липса на злоупотреба“. В третата част American твърди, че Общият съд е допуснал грешка при тълкуването на формуляра RM и на клауза 1.9 от окончателните ангажименти, по-специално що се отнася до правните последици, които следва да се изведат от израза „в съответствие с офертата“.
42.
С оглед на изложеното основание основният въпрос в настоящото производство по обжалване се отнася до тълкуването на понятието „подходящо използване“, което съгласно клауза 1.10 от окончателните ангажименти е правният критерий за предоставяне на предходните права.
43.
При липсата на определение на понятието „подходящо използване“, съдържащо се в клауза 1.10 от ангажиментите, следва да се определи дали Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че възприетото в спорното решение тълкуване, съгласно което понятието „подходящо използване“ следва да се разбира като „липса на злоупотреба“ по смисъла на клауза 1.13 от окончателните ангажименти, се подкрепя от целта на разглежданите разпоредби и от техния контекст.
А.
По първата част от единственото основание
44.
С първата част от единственото основание American по същество оспорва извършеното от Общия съд телеологично и контекстуално тълкуване на понятието „подходящо използване“, предвидено в клауза 1.10 от окончателните ангажименти. Доводите на American се разделят на три части. Според него в обжалваното съдебно решение Общият съд не е взел предвид в рамките на своя анализ: първо, целите на Регламента за концентрациите и на средствата за защита съгласно този регламент, второ, специфични цели на окончателните ангажименти, и трето, цялостната корективна рамка, създадена с тези ангажименти. American поддържа, че като не разглежда тези елементи, обжалваното съдебно решение е опорочено от явна грешка в правното тълкуване.
45.
Комисията оспорва тези твърдения и изтъква, че в обжалваното съдебно решение Общият съд е разгледал изчерпателно както целите на Регламента за концентрациите и приложените съгласно този регламент средства за защита, така и разглежданите ангажименти.
46.
От своя страна Delta твърди, че тази част от основанието е недопустима, тъй като American единствено повтаряло вече изложените в първоинстанционното производство доводи, без да направи точен анализ на обжалваното съдебно решение.
1. По допустимостта на първата част
47.
Преди да бъдат анализирани трите довода, на които се основава първата част от единственото основание, следва да се разгледа въпросът за допустимостта на тази част, повдигнат от Delta.
48.
Всъщност, макар в жалбата си American да възпроизвежда някои от представените в първоинстанционното производство доводи, все пак ми се струва, че то ясно и точно посочва пороците на обжалваното съдебно решение, които се отнасят до правни въпроси, както и правните доводи, с които конкретно се подкрепя тази първа част. Всъщност, както бе посочено в точка 44 от настоящото заключение, American оспорва направеното в обжалваното съдебно решение телеологическо и контекстуално тълкуване на понятието „подходящо използване“.
49.
Следователно твърденията за недопустимост, изтъкнати от Delta в настоящата част, не могат да бъде приети.
2. Предлаган анализ
а) По отчитането от Общия съд на целите на Регламента за концентрациите и на средствата за защита, приложени съгласно този регламент
50.
Най-напред American поддържа, че при тълкуването на израза „подходящо използване“ обжалваното съдебно решение не отчита целта, предвидена в Регламента за концентрациите и в Известие на Комисията относно приемливите средства за защита съгласно [Регламента за концентрациите] и [Регламента за прилагане] (ОВ C 267, 2008 г., стр. 1, наричано по-нататък „Известието относно средствата за защита“), съгласно което ангажиментите следва да „отстранят […] изцяло“ проблемите в областта на конкуренцията.
51.
В самото начало следва да се припомни, че в случаите, в които дадена концентрация поражда съмнения относно конкуренцията, поради това че би могла да възпрепятства значително ефективната конкуренция, страните по сливането могат да предложат средства за защита, наречени „ангажименти“, с цел отстраняване на установените от Комисията проблеми (
6
).
52.
Що се отнася до средствата за защита съгласно Регламента за концентрациите, целта им е да се отстранят изцяло проблемите в областта на конкуренцията, констатирани от Комисията, така че концентрацията да не възпрепятства значително ефективната конкуренция. В действителност, в зависимост от етапа, в който се намира административното производство, предложените ангажименти трябва да позволяват на Комисията или да приеме, че нотифицираната концентрация не поражда сериозни съмнения относно съвместимостта ѝ с общия пазар на етапа на предварителното разследване (фаза I) на основание член 6, параграф 2 от Регламента за концентрациите, или да отговори на възраженията, повдигнати в хода на задълбоченото разследване (фаза II) в съответствие с член 18, параграф 3, във връзка с член 8, параграф 2 от този регламент.
53.
Следва да се отбележи, че в обжалваното съдебно решение Общият съд надлежно е разгледал целите на Регламента за концентрациите и на приложените съгласно този регламент средства за защита.
54.
В това отношение следва да се отбележи, на първо място, че в точки 111 и 112 от обжалваното съдебно решение Общият съд е формулирал относимата рамка за тълкуване, като отбелязва, че следва да се вземат предвид специфичните правила за тълкуване, посочени в трета алинея от преамбюла на окончателните ангажименти. В действителност тази разпоредба предвижда, че посочените ангажименти трябва да се тълкуват „с оглед на решението за допускане в общата рамка, очертана от правото на Съюза, по-конкретно с оглед на Регламента за концентрациите, и при съобразяване на Известието [относно средствата за защита]“.
55.
На второ място, в точки 117—120 от обжалваното съдебно решение Общият съд е посочил принципите, на които се основава контролът върху концентрациите, като припомня, от една страна, че чрез ангажиментите се постига „създаването или засилването на господстващо положение или пречките пред ефективната конкуренция, които ангажиментите имат за цел да възпрепятстват, да не могат да възникнат в сравнително близко бъдеще“, и от друга страна, че „[п]оетите в хода на фаза I ангажименти имат за цел да разсеят сериозните съмнения относно това дали концентрацията ще навреди съществено на действителната конкуренция в общия пазар или на съществена част от него, по-специално поради факта на създаването или засилването на господстващо положение“. Според Общия съд от това следва, че „поетите в хода на фаза I ангажименти са, предвид обхвата и съдържанието им, от такова естество, че да позволят на Комисията да приеме решение за одобряване, без да започва фаза II, [тъй като Комисията е трябвало да може,] без да допусне явна грешка в преценката, да приеме, че посочените ангажименти представляват пряк и достатъчен отговор, който може да разсее убедително всички сериозни съмнения“ (
7
). Освен това в рамките на телеологичното тълкуване на „подходящо използване“ Общият съд припомня в точка 255 от обжалваното съдебно решение, че „страните по сливането [поемат тези ангажименти], за да позволят на Комисията да установи, че те разсейват сериозните ѝ съмнения“.
56.
Фактът, че Общият съд не е споменал изрично в обжалваното съдебно решение съображение 30 от Регламента за концентрациите и точка 9 от Известието относно средствата за защита, не означава — противно на поддържаното от American — че той не е отчел целите на ангажиментите, произтичащи от приложимата правна уредба.
57.
От това следва, че при тълкуването на понятието „подходящо използване“ Общият съд не е пренебрегнал целта на средствата за защита, приложени съгласно Регламента за концентрациите. Следователно в това отношение обжалваното съдебно решение не е опорочено от каквато и да било грешка при прилагане на правото.
б) По отчитането от Общия съд на ангажиментите на страните по сливането
58.
American поддържа, че обжалваното съдебно решение не отчита специфичната цел на ангажиментите на страните по сливането, изразяваща се във възстановяване на загубата на конкуренция по маршрута LHR—PHL, което налагало по-стриктно тълкуване на „подходящото използване“.
59.
В това отношение той изтъква, че в точка 30 от обжалваното съдебно решение Общият съд не се е позовал на съществените елементи от изводите на Комисията относно въпросните ангажименти, посочени по-специално в параграфи 176, 178—181, 186 и 197—199 от решението за допускане. В частност в обжалваното съдебно решение Общият съд не посочил, наред с другото, значението на широтата и на обхвата на средствата за защита, предизвиканото от концентрацията нарастване, перспективите за навлизане на пазара, това че крайните ангажименти ще позволят достатъчна степен на конкуренция между авиокомпаниите по маршрута LHR—PHL, а също и структурното естество на средството за защита.
60.
Освен това, макар обжалваното съдебно решение да припомня съдебната практика, съгласно която ангажиментите трябва да представляват пряк и достатъчен отговор, който може да разсее убедително всички сериозни съмнения относно разглежданата концентрация, American упреква Общия съд, че не е приложил тази логика за ефективност на средството за защита при тълкуването на „подходящото използване“ от момента, в който същият е приел, че Delta не е използвала 470 коригиращи времеви слота.
61.
American поддържа, че при тълкуването на относимите разпоредби от ангажиментите от гледна точка на тяхната цел в точки 250—278 от обжалваното съдебно решение Общият съд е взел предвид единствено целта на предходните права да подобрят присъщата привлекателност на времевите слотове, без да прецени самата цел на тези ангажименти, а именно да се компенсира загубата на конкуренция, произтичаща от прекратяването на ежедневната услуга от една от страните по сливането, като така се гарантира в достатъчна степен навлизането на пазара. American отбелязва във връзка с това, че въпросът дали ефективното използване на времевите слотове отговаря на тази цел представлява един от основните елементи за всяко решение в областта на предходните права.
62.
Накрая American изтъква, че в точки 266 и 267 от обжалваното съдебно решение Общият съд е допуснал грешка в предмета и целта на предходните права с условието за „подходящото използване“, за да могат да се ползват тези права. Според него, доколкото целта на ангажимента за слотовете е била да се поеме предоставянето на ежедневната услуга на една от страните по сливането, за да се отстранят изцяло проблемите в областта на конкуренцията, конкретното използване на тези слотове за постигането на тази цел е не само напълно съвместимо с определянето на „подходящото използване“ и решението за предоставяне или не на предходни права, но представлява в действителност съществен аспект на този анализ.
63.
В това отношение веднага ще отбележа, че доводите на American се основават на предпоставката, че общата цел на средствата за защита, приети в рамките на контрола върху концентрациите, както и конкретната цел на окончателните ангажименти е да се поеме ежедневната услуга, извършвана преди това от една от страните по сливането.
64.
Последващото разглеждане на целта, преследвана от тези ангажименти, показва, че това разбиране е погрешно.
65.
Следва да се припомни, че целта на поетите от страните по сливането ангажименти е да разсейват сериозните съмнения на Комисията по отношение на съвместимостта с вътрешния пазар, които концентрацията иначе би породила. Всъщност образуваният вследствие на концентрацията субект бил единственият въздушен превозвач, обслужващ директен полет по маршрута LHR—PHL. Освен това Комисията е констатирала, че липсата на свободни времеви слотове на LHR е основната бариера за навлизане по маршрута, по отношение на който са установени сериозни съмнения (
8
).
66.
Следователно тези ангажименти целят да се отстранят изцяло проблемите в областта на конкуренцията по маршрута LHR—PHL, като премахнат (или поне да намалят чувствително) тези бариери за навлизане на пазара на LHR и да позволят достатъчно, своевременно и вероятно навлизане на евентуален нов участник по този маршрут.
67.
Що се отнася до слотовете, освободени от страните по сливането и поети от потенциалния участник на пазара, посочените ангажименти предвиждат, че те трябва да се използват за предоставянето на „конкурентна въздухоплавателна услуга“, определена в окончателните ангажименти като „редовна услуга по въздушен превоз на пътници без междинно кацане на двойката летища LHR—PHL“ (
9
). При експлоатацията на „конкурентна въздухоплавателна услуга“ евентуален нов участник не е длъжен да извършва конкретен брой ежедневни полети. В действителност, макар клауза 1.1 от окончателните ангажименти да посочва единствено максималният брой освобождавани коригиращи слотове, тя не определя конкретен и задължителен брой честоти, които евентуалният нов участник трябва да експлоатира.
68.
Освен това получените от новия участник слотове могат да се използват само по маршрута LHR—PHL през периода на използване. Съгласно клауза 1.10 от окончателните ангажименти предходни права се придобиват едва след като тези слотове са били предмет на „подходящо използване“ по маршрута LHR—PHL през посочения период. След придобиването им тези права позволяват на новия участник да запази постоянно тези времеви слотове и да ги използва за който и да е друг маршрут или двойка градове.
69.
От изложените по-горе съображения могат да се направят следните изводи.
70.
Първо, ангажиментът за слотовете е средство за защита, което цели да улесни навлизането по маршрута LHR—PHL, като премахне основната бариера за навлизане на пазара, без да уточнява определен брой честоти, които евентуалният кандидат или кандидати трябва да експлоатират. Така, противно на поддържаното от American, никоя от клаузите на ангажиментите не изисква от евентуалния нов участник да се ангажира да използва на 100 % коригиращите слотове, които е поискал да използва, нито да обосновава някакво отклонение от офертата си.
71.
Второ, целта на това задължение не е да се възстанови предоставянето на ежедневната услуга на US Airways, а конкурентният натиск, упражняван от US Airways преди концентрацията. В този смисъл ангажиментът за слотовете гарантира, че след тази концентрация създаденият в резултат на нея субект, ще бъде подложен на натиск поради действително или евентуално навлизане на пазара. С прехвърлянето на слотовете на нов участник ангажиментите целят той да може да ги използва при същите условия като US Airways преди сливането (
10
).
72.
Трето, поемането на ежедневната услуга на „US Airways“ също не е предварително условие за предоставянето на предходни права на евентуалния нов участник или участници на пазара.
73.
Четвърто, както констатира Общият съд в точки 257—261 от обжалваното съдебно решение, целта на предходните права е да се увеличи ефикасността на ангажимента за слотовете, като се подпомогне постигането на общата цел да се отстранят изцяло констатираните от Комисията проблеми в областта на конкуренцията, чрез улесняването на достатъчно, своевременно и вероятно навлизане по маршрута LHR—PHL.
74.
Освен това отбелязвам, че противно на твърденията за нарушение, отправени от American в жалбата му до Съда, Общият съд не пренебрегва изтъкнатата от последното цел, според която ангажиментите били насочени да възпроизведат нарастването, предизвикано от концентрацията. Общият съд изрично отхвърля тези доводи като неподкрепени нито от решението за допускане и спорното решение, нито от окончателните ангажименти, и като несъвместими със самото естество на предходните права и с правото на преценка, с което разполага Комисията, когато приема предложените от страните по сливането средства за защита (
11
). Налага се също така изводът, че нито един от цитираните в точка 59 от настоящото заключение откъси от решението за допускане не подкрепя позицията на American.
75.
Накрая, считам, че следва да се отхвърли доводът на American, изложен в точка 61 от настоящото заключение, според който Общият съд поставил акцент единствено върху целта на предходните права, състояща се в засилване на привлекателността на коригиращите слотове, като пренебрегва по-широката цел на ангажиментите да се осигури въвеждането на действително разрешение на проблемите във връзка с конкуренцията, породени от нотифицираната концентрация.
76.
Както бе обяснено в точки 72 и 73 от настоящото заключение, предоставянето на предходни права не преследва самостоятелна цел, а е насочено да се подпомогне осъществяването на общата цел на ангажиментите, състояща се в това да се отстранят изцяло проблемите в областта на конкуренцията по маршрута LHR—PHL. По този начин включването на предходните права в тези ангажименти е имало за цел да улесни навлизането на пазара, като направи предлагането на слотове по-привлекателно, за да стимулира авиокомпаниите да поискат използването на коригиращите слотове и да навлязат по маршрута LHR—PHL с конкурентна въздухоплавателна услуга и по този начин да осигурят ефективното изпълнение на посочените ангажименти. Следователно Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като се е съсредоточил върху целта на предходните права.
в) По отчитането от Общия съд на цялостната корективна рамка на ангажиментите
77.
American изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при систематичното тълкуване на понятието „подходящо използване“, тъй като се е ограничил до изолирано разглеждане на клауза 1.13 от окончателните ангажименти, без да вземе предвид цялостната корективна рамка на ангажиментите. Според това дружество при контекстуалното тълкуване трябвало да се вземат предвид поне клаузи 1.1, 1.24, 1.26, 1.27, 1.10 и 1.11 от окончателните ангажименти. Разгледани заедно, тези разпоредби представлявали съгласувана система, позволяваща да се постигне основната цел, преследвана с установеното средство за защита, която е да се „отстранят […] изцяло“ проблемите в областта на конкуренцията.
78.
Следва да се отбележи, първо, че контекстуалното или систематичното тълкуване не означава, че правна разпоредба трябва да се тълкува с оглед на всички останали разпоредби от текста, в който тя се вписва. В този смисъл преценката на тези други разпоредби е необходима само доколкото те са релевантни.
79.
Що се отнася, на второ място, до анализа на създадената с ангажиментите цялостна корективна рамка, налага се изводът, че от прочита на обжалваното съдебно решение е видно, че Общият съд е анализирал останалите разпоредби на окончателните ангажименти, включително тези, на които се позовава American. Тяхната релевантност в рамките на анализа на израза „подходящо използване“ обаче е отхвърлена, доколкото тези разпоредби не се отнасят до предоставянето на предходни права. В това отношение, както правилно констатира Общият съд в точки 246—249 от обжалваното съдебно решение, клаузи 1.1, 1.24, 1.26 и 1.27 от окончателните ангажименти съдържат правила относно офертата на евентуалния нов участник и са относими към предоставянето на коригиращи слотове, а не към предоставянето на предходни права.
80.
Както обаче констатира Общият съд в точка 239 от обжалваното съдебно решение, единствената разпоредба от окончателните ангажименти, която действително се отнася до използването на съответните слотове, е клауза 1.13 относно злоупотребата. По-конкретно клауза 1.13, буква б) от окончателните ангажименти посочва броя на честотите, които трябва да се използват, за да може експлоатацията на по-малък брой честоти от този, който евентуалният нов участник е предложил да използва, да не се счита за „злоупотреба“. Това използване трябва да е съвместимо с принципа на „използвани слотове или загубени слотове“, посочен в член 10, параграф 2 от Регламента за слотовете, който по същество предвижда, че за да може въздушен превозвач да използва предоставените слотове през следващия период, той трябва да докаже, че е използвал тези слотове през поне 80 % от времето на периода от графика, за който посочените слотове са били предоставени (наричано по-нататък „правилото 80/20“).
81.
Освен това, както бе посочено и в точка 70 от настоящото заключение, нито една от клаузите на окончателните ангажименти не изисква евентуалният нов участник да се задължи да използва 100 % коригиращите слотове, чието използване е поискал, нито да обоснове каквото и да било отклонение от офертата си.
82.
С оглед на изложените по-горе съображения считам, че първата част от единственото основание трябва да бъде отхвърлена.
Б.
По втората част от единственото основание
83.
С втората част от единственото основание American по същество поддържа, че Общият съд неправилно е приел, че понятието „подходящо използване“ означава „липса на злоупотреба“.
84.
Тези доводи се разделят на две части. От една страна, American изтъква, че прилагането на критерия за „липса на злоупотреба“ при тълкуването на понятието „подходящо използване“ води до равнище на използване на слотовете, което е несъвместимо със самите цели на ангажиментите, установени от страните по сливането. От друга страна, American счита, че Общият съд е допуснал редица грешки в обжалваното съдебно решение, като е приел, че понятието „подходящо използване“ означава „липса на злоупотреба“.
85.
От своя страна Комисията и Delta поддържат, че нито един от доводите, изтъкнати от American в разглежданата част от жалбата пред Съда, не доказвал наличието на грешки, допуснати от Общия съд в неговия анализ.
1. По равнището на използване, отговарящо на липса на „злоупотреба“
86.
American поддържа, че всеки път, когато не е бил използван коригиращ слот, не се постига целта да се „отстранят […] изцяло“ проблемите в областта на конкуренцията и е налице „значителното възпрепятстване на ефективната конкуренция“. Според това дружество, макар Комисията да разполага с широко право на преценка, за да прецени дали ангажиментите представляват достатъчен отговор, който може да разсее всички сериозни съмнения, тя не можела да измени тези обвързващи ангажименти чрез тълкуване на понятието „подходящо използване“, което не е съвместимо с техните цели и условия.
87.
Считам, че тези доводи следва да се отхвърлят, по-специално с оглед на факта, че изискването за използване на времевите слотове за предоставянето на предходни права, както се поддържа от American, противоречи на разпоредбите и целите на ангажиментите и би могло да застраши тяхната ефективност.
88.
Всъщност, първо, възприемането на предложеното от American тълкуване би наложило на всеки евентуален нов участник процент на използване над 80 %, който представлява стандарт за този сектор (
12
). Също така няма никаква причина, че за да получи предходни права, Delta да трябва да се съобразява с по-строги условия за използване от предвидените в референтната правна рамка и които следователно са се прилагали към US Airways преди концентрацията и се прилагат спрямо American след сливането.
89.
Второ, определянето на по-високо равнище на експлоатация за всеки евентуален нов участник в сравнение с неговите конкуренти би противоречало на необходимостта да се осигурят справедливи условия за конкуренция по маршрута LHR—PHL. Така подобно изискване би лишило Delta от гъвкавостта, предлагана от правилото 80/20, поставяйки я в по-неблагоприятно положение в сравнение с American, което ще продължи да се ползва от това правило. Тъй като целта на ангажиментите е да се гарантира ефективна конкуренция по маршрута LHR—PHL, положението на Delta би трябвало да бъде сходно с това на всяка друга авиокомпания, и по-специално с това на авиокомпаниите, които осъществяват дейност по този маршрут. От това следва, че само използването на времевите слотове от нов участник при спазване на предвидените в клауза 1.13 от окончателните ангажименти условия гарантира, че този нов участник — в случая Delta — може да упражнява дейността си при равни условия с основния си конкурент, а именно American.
90.
Трето, защитаваната от American позиция не може да е съвместима със специфичната цел на ангажиментите да улеснят навлизането на пазара по маршрута LHR—PHL. Възприемането на процент на използване, по-висок от този, който представлява стандарт за този сектор, би довел до риск от възпиране на всеки евентуален нов участник, лишавайки ангажиментите от стимулиращия ефект, преследван с включването на предходните права, и така да се намали ефективността на ангажимента относно слотовете.
91.
Четвърто, възприемането на предложеното от American тълкуване би могло да застраши правната сигурност, необходима за да се гарантира прилагането на спорното решение и ефективността на ангажиментите. В това отношение отбелязвам, както правилно припомня Общият съд в точки 125 и 275 от обжалваното съдебно решение, че освен целта им да се отхвърлят сериозните съмнения относно съвместимостта на концентрацията с вътрешния пазар, ангажиментите са от значение и за третите лица, които поемат дейностите на участниците в концентрацията, доколкото условията за поемане на такива дейности до голяма степен се определят от ангажиментите. За тази цел е важно критериите за предоставяне на предходни права да бъдат ясни и проверими, като се изключват всякакви произволни съображения. Така възприемането на позицията на American би означавало да се приеме, че всяка разлика спрямо офертата на приобретател на слотовете — в случая Delta — трябва да бъде обоснована въз основа на неясни и неуточнени в ангажиментите критерии. Както правилно отбелязва Общият съд в точка 250 от обжалваното съдебно решение, единствено тълкуването, че „подходящото използване“ се разбира в смисъл на липса на „злоупотреба“ по смисъла на клауза 1.13 от окончателните ангажименти осигурявало необходимата правна сигурност за всеки потенциален нов участник.
92.
Пето, следва да се отбележи, че за да могат ангажиментите, предложени от участниците в концентрацията, да премахнат установените проблеми, свързани с конкуренцията, следва да има ефективно изпълнение и възможност за контрол на ангажиментите (
13
). Поради изложените в предходната точка от настоящото заключение причини обаче само препращането към клауза 1.13 от окончателните ангажименти отговаря на това условие.
93.
Шесто, подобно тълкуване на условията, позволяващи предоставянето на предходни права, по принцип не би могло да се приеме по време на фаза I, чиято цел, припомням, е да разсее всички сериозни съмнения относно съвместимостта на дадена концентрация с общия пазар (
14
).
94.
Освен това считам, че следва да се отхвърли доводът на American, че в точка 291 от обжалваното съдебно решение Общият съд е допуснал грешка, като е приел, че фактът, че процентът на експлоатация на слотовете от Delta се движи в диапазона от 76,4 % до 81 % не означава, че целта на ангажиментите е била компрометирана. В това отношение American припомня, че Delta не е осигурила 470 услуги (общо отиване и връщане) по маршрута LHR—PHL и че следователно установената с ангажиментите специфична цел не била постигната, тъй като тези слотове в крайна сметка не са били осигурени от никоя авиокомпания. Според жалбоподателя този резултат представлява важна насока за това, че „липсата на злоупотреба“ е погрешно правно тълкуване на понятието „подходящо използване“.
95.
Следва да се отбележи, от една страна, че изтъкнатият от American довод относно методологията, използвана от Комисията за изчисляване на процента на използване, се отнася до фактически въпроси [и до фактически преценки], които са окончателно разрешени в точки 285—291 от обжалваното съдебно решение и чието изопачаване не е изтъкнато от жалбоподателя. От друга страна, в точки 90, 290 и 294 от обжалваното съдебно решение се посочва, че макар да критикува обхвата на непълното използване на слотовете от Delta, жалбоподателят не оспорва, че тя ги е използвала в съответствие с правилото 80/20.
2. По другите елементи, които позволяват да се подкрепи тълкуването на израза „подходящо използване“ като липса на „злоупотреба“
96.
Първо, American поддържа, че в точки 95, 103, 104 и 207 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно се е основал на обичайното значение на термина „злоупотреба“, за да приеме, че той е съвместим с понятието „подходящо използване“. American счита, че Общият съд е трябвало да признае, че обичайният смисъл на термина „злоупотреба“ обхваща всяко положение, както е в настоящия случай, при което обещанията, направени с цел получаване на правно предимство, по-специално предходни права, не са били спазени без достатъчно обоснована причина.
97.
В това отношение следва да се отбележи, че в обжалваното съдебно решение ясно личи, че Общият съд не е основал изводите си на обичайния смисъл и буквално тълкуване на термина „злоупотреба“. Именно защото в точка 107 от обжалваното съдебно решение Общият съд заключава, че буквалното тълкуване не е „решаващо“, той е извършил контекстуалното тълкуване на ангажиментите.
98.
Второ, American изтъква, че в точки 209 и 210 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно се е основал на обстоятелството, че разпоредбите относно „злоупотребата“ се съдържат в раздела относно „[п]редоставяне на предходни права във връзка със слотовете“ по дело IAG/bmi, като приел, че този израз означава „нецелесъобразно използване“. В това отношение American отбелязва, че в ангажиментите по настоящото дело не се съдържа такова заглавие. Освен това според него този раздел от ангажиментите по дело IAG/bmi, за който се счита, че се отнася до „предходните права“, всъщност се отнасял до други аспекти, които са без значение за тълкуването на израза „подходящо използване“.
99.
Както бе обяснено в точка 6 от настоящото заключение, задълженията по дело IAG/bmi са послужили като образци на ангажиментите по настоящото дело. Освен това, както следва от точки 118 и 119 от настоящото заключение, ако страните са искали да се отклонят от този образец или да дадат тълкуване, различно от това на ангажиментите по посоченото по-горе дело, то щеше да бъде включено в ангажиментите. От това следва, че фактът, от една страна, че ангажиментите по дело IAG/bmi съдържат заглавието „Предоставяне на предходни права във връзка със слотовете“, и от друга страна, че в раздела „Предоставяне на предходни права във връзка със слотовете“ се съдържат няколко разпоредби, които не се отнасят до предоставянето на тези права, не поставя под въпрос съдържащото се в точка 209 от обжалваното съдебно решение съображение, че ангажиментите по дело IAG/bmi представляват валидна основа за тълкуването на ангажиментите по настоящото дело (
15
).
100.
Трето, American поддържа, че обжалваното съдебно решение не е анализирало последователно и цялостно съображението, че клауза 1.13 от окончателните ангажименти относно понятието „злоупотреба“ представлява критерий за определяне на „подходящото използване“. Освен това American изтъква няколко грешки при прилагане на правото, които Общият съд допуснал в тези съображения, по-специално в точки 236—240, 276 и 277 от обжалваното съдебно решение.
101.
Според мен, макар да е вярно, че структурата на обжалваното съдебно решение невинаги е много ясна и понякога затруднява неговия прочит и разбиране, това не променя факта, че подобно съображение не показва, че Общият съд е допуснал грешка при преценката си, че понятието „злоупотреба“ представлява критерий за определяне на „подходящото използване“.
102.
Четвърто, American упреква Общия съд, че в точки 279—292 от обжалваното съдебно решение е допуснал явна грешка в тълкуването, като е приел, че „контекстуалното тълкуване“ на ангажиментите трябва да се извърши в светлината на Регламента за слотовете. На първо място, то поддържа, че това съображение е несъвместимо с текста на трета алинея от преамбюла на окончателните ангажименти, тъй като тази разпоредба не споменава посочения регламент сред нормите, съгласно които трябва да се тълкуват тези ангажименти, въпреки че той е цитиран в други части от посочените ангажименти. По-нататък той изтъква, че целта на Регламента за слотовете не съответства на целите на средствата за защита на Регламента за концентрациите и на специалните средства за защита, приети в настоящия случай.
103.
Отбелязвам, на първо място, че фактът, че Регламентът за слотовете конкретно е посочен в ангажиментите, не оставя никакво съмнение, че той представлява едно от обстоятелствата, които трябва да бъдат взети предвид в рамките на анализа на контекста, който следва да се извърши. Припомням също така, че в трета алинея от преамбюла на окончателните ангажименти се уточнява, че те трябва да се тълкуват по-специално в „общата рамка, очертана от правото на Съюза“. Така в точка 124 от обжалваното съдебно решение Общият съд отбелязва, че Регламентът за слотовете следва да се вземе предвид, тъй като е част от „общата рамка, очертана от правото на Съюза“.
104.
На второ място, както бе обяснено в точки 80 и 88 от настоящото заключение, от момента, в който предвиденият в този регламент процент на използване представлява стандарт в сектора, Общият съд правилно е приел, че Delta е можела да очаква да упражнява дейността си в съответствие с относимата правна уредба. Освен това, след като разпоредбите на член 10, параграфи 2 и 3 от Регламента за слотовете представляват референтната правна рамка в Съюза, Общият съд правилно е приел в точка 283 от обжалваното съдебно решение, че ако условията за предоставяне на предходни права са били в отклонение от нея, това ясно ще личи от текста на окончателните ангажименти, което не е така в настоящия случай.
105.
На трето и последно място, считам, че противно на поддържаното от American, фактът, че Регламентът за слотовете преследва различни цели от Регламента за концентрациите, не е пречка той да се вземе предвид в рамките на контрола върху концентрациите. Така, както бе обяснено в точка 89 от настоящото заключение, прилагането на правилото 80/20 не е мотивирано само със съображения, свързани с въздушния трафик, а е необходимо и за гарантиране на справедливи условия на конкуренция между Delta и основния ѝ конкурент по маршрута LHR—PHL, а именно American. Освен това припомням, че при изпълнение на функциите си Комисията е длъжна да вземе предвид всички фактори от значение, свързани с предложеното средство за защита в зависимост от структурата и конкретните характеристики на пазара, на който възникнат съмненията относно конкуренцията (
16
).
106.
С оглед на изложените по-горе съображения считам, че втората част от единственото основание следва да се отхвърли.
В.
По третата част от единственото основание
107.
С третата част от единственото основание American по същество поддържа, че Общият съд е придал прекомерно и неоправдано значение на съдържанието на формуляра RM при тълкуването на понятието „подходящо използване“.
1. По допустимостта на третата част
108.
В това отношение отбелязвам, че Комисията повдига възражение за недопустимост на тези доводи, тъй като те не са представени в първоинстанционното производство.
109.
Считам обаче, че доводите на American са допустими, доколкото с тях се оспорват съображенията, изложени от Общия съд в обжалваното съдебно решение, според които информацията, произтичаща от формуляра RM, показва, че формулировката „в съответствие с офертата“ не е от значение за тълкуването на понятието „подходящо използване“, съдържащо се в клауза 1.10 от окончателните ангажименти.
2. Предлаган анализ
110.
American твърди, на първо място, че формулярът RM е подготвителен документ и че следователно направеният в обжалваното съдебно решение анализ бил несъвместим със съдебната практика на Съюза, съгласно която „подготвителните работи“ не се считат за методи за тълкуване, които могат да изменят съдържанието или целта на разпоредба от правото на Съюза.
111.
В това отношение следва да се отбележи, първо, както правилно посочва Общият съд в точки 122 и 123 от обжалваното съдебно решение, че наличието на формуляра RM произтича пряко от Регламента за концентрациите. След като обаче в съответствие с трета алинея от преамбюла текстът на окончателните ангажименти трябва да се тълкува с оглед на този регламент, при анализа си Общият съд правилно е взел предвид формуляра RM (
17
).
112.
Второ, що се отнася до съдържанието на формуляра RM, член 20, параграф 1а от Регламента за прилагане предвижда, че предприятията са длъжни да уточнят в този формуляр информацията и документите, които те трябва да представят, когато предлагат ангажиментите. Освен това приложение IV към посочения регламент гласи, че информацията във формуляра RM е необходима, за да даде възможност на Комисията да провери дали представените ангажименти са в състояние да направят концентрацията съвместима с вътрешния пазар, като предотвратят всяко значително възпрепятстване на ефективната конкуренция. Освен това отбелязвам, че в точка 7 от Известието относно средствата за защита също е направена препратка към формуляра RM, като се посочва, че страните, които единствено притежават цялата съществена информация, са длъжни да предоставят „цялата тази налична информация, която е необходима“ за преценката на Комисията на предложението за средства за защита.
113.
От изложеното по-горе следва, че формулярът RM не е чисто подготвителен документ, както твърди жалбоподателят, а допълнителен документ към ангажиментите, който, както приема Общият съд в точка 133 от обжалваното съдебно решение, е предназначен именно да подпомогне Комисията при оценката на съдържанието, целта, жизнеспособността и ефикасността на предложените средства за защита, както и да опише начина, по който самото предприятие разбира предлаганите от него средства за защита.
114.
Трето, следва да се отбележи, че макар анализът на формуляра RM всъщност да заема важно място в обжалваното съдебно решение (
18
), доводите на American, според които Общият съд е придал прекомерно значение на този формуляр, трябва да се отхвърлят. Всъщност от обжалваното съдебно решение достатъчно ясно следва, че анализът на формуляра RM е само един от елементите, които Общият съд е взел предвид при контекстуалния си анализ, за да заключи, че понятието „подходящо използване“ може да се тълкува като липса на „злоупотреба“ по смисъла на клауза 1.13 от окончателните ангажименти (
19
).
115.
С оглед на изложените съображения считам, че Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е установил, че условията на окончателните ангажименти трябва да се тълкуват с оглед на формуляра RM.
116.
На второ място, American изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при тълкуването на клауза 1.9 от окончателните ангажименти, и по-специално що се отнася до правните последици, които следва да се изведат от израза „в съответствие с офертата“ с оглед на формуляра RM. Според него тази формулировка не е просто „езиково отклонение“ от ангажиментите, тъй като тя произтича от други приети наскоро от Комисията образци на ангажименти.
117.
Поради изложените по-долу причини считам, че този довод също не може да бъде приет.
118.
Следва да се припомни, че Комисията изрично изисква предложените от страните по сливането ангажименти да съдържат предходни права, като представените по дело IAG/bmi, за да може концентрацията да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Въз основа на това в раздел 3 от формуляра RM, представен от страните по сливането на Комисията, изрично се посочва, че ангажиментите се основават на тези от решението по дело IAG/bmi и че точките, по които страните се отклоняват от тези ангажименти, ще бъдат посочени във формуляра RM (
20
). Освен това страните по сливането уточняват, че тези точки не включват „незначителните езикови отклонения“ или пояснения, които се изискват от конкретните обстоятелства. Що се отнася по-конкретно до разпоредбите относно предходните права, във формуляра RM не е посочено никакво отклонение от приетите по дело IAG/bmi ангажименти.
119.
Следователно в точки 143 и 144 от обжалваното съдебно решение Общият съд правилно приема, че American е трябвало да посочи във формуляра RM всяко съществено изменение спрямо текста на ангажиментите по дело IAG/bmi, които са послужили като образци по настоящото дело. След като обаче понятието „в съответствие с офертата“ не е било включено в ангажиментите по дело IAG/bmi и добавянето на тези думи не е било обозначено като промяна спрямо ангажиментите по посоченото дело, Общият съд не е допуснал грешка, като е приел в точка 139 от обжалваното съдебно решение, че тази формулировка трябва да се счита за „незначително езиково отклонение“ на ангажиментите.
120.
Тези съображения не могат да се считат за опровергани от твърденията на American, че формулировката „в съответствие с офертата“ произтича от други образци на ангажименти и че ангажиментът за слотовете в настоящото дело съдържа множество разпоредби, извлечени от ангажиментите по дело COMP/AT.39595 A++ (
21
). Всъщност единственият образец, изрично изискван от Комисията в предложените ангажименти за предоставяне на предходни права, е дело IAG/bmi. При това положение разпоредбите на другите ангажименти не са от значение за целите на тълкуването на понятието „подходящо използване“ и за предоставянето на предходни права, още повече че другите твърдени образци на ангажименти не са се отнасяли до предходни права.
121.
В това отношение държа да уточня, че макар в рамките на задачата си да докаже, че дадена концентрация би могла да възпрепятства значително конкуренцията, Комисията да е длъжна да провери предоставената от участниците в концентрацията информация, все пак не може да се изисква тя да бъде задължена да предвиди всяко възможно тълкуване на предложените от тези страни ангажименти, по-специално когато това тълкуване не само се отклонява от аналитичната рамка, която самите страни са приели, както и от приложимите стандарти в сектора на съответния пазар, но и не следва по ясен начин от текста на ангажиментите. Всъщност считам, че ако страните по сливането са искали да дадат различно тълкуване от това на ангажиментите по дело IAG/bmi, като използват „офертата“ като отправна точка за предоставянето на предходните права, това следва ясно да личи във формуляра RM или най-малкото да бъде споменато там, както правилно отбелязва Общият съд в точки 138, 149, 151—158 и 199 от обжалваното съдебно решение.
122.
На трето място, American изтъква, че тълкуването от Общия съд на клауза 1.9 от окончателните ангажименти е неправилно. В това отношение тя отбелязва, че когато формулировката „в съответствие с офертата“ и клауза 1.9 във връзка с клауза 1.10 се тълкуват правилно, от разпоредбите на ангажиментите следва, че офертата на даден нов участник трябва да се счита за отправна точка при анализа на „подходящото използване“ и на решението за предоставяне или непредоставяне на предходни права.
123.
Поради вече анализираните в точки 64—73 от настоящото заключение съображения считам, че този довод не може да бъде приет.
124.
Освен това фактът, че формулировката „в съответствие с офертата“ вече е била включена в първоначалното предложение за ангажиментите, представени от страните по сливането, което не е предвиждало предходни права, показва, че тази клауза е имала различна цел от тази да се определят условията за предоставяне на предходните права (
22
).
125.
При тези обстоятелства считам, че третата част от единственото основание трябва да се отхвърли, както и жалбата в нейната цялост.
Г.
По съдебните разноски
126.
В настоящото производство пред Съда Delta иска American да бъде осъдено да заплати освен съдебните разноски по настоящото производство и разноските по производството пред Общия съд.
127.
По изложените по-долу съображения считам, че това искане не може да бъде уважено.
128.
Следва да се уточни, че тъй като Delta не е направила искане за съдебните разноски в първоинстанционното производство, в обжалваното съдебно решение Общият съд я осъжда да понесе направените от нея съдебни разноски съгласно член 134, параграф 1 и член 138, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд.
129.
Следва също да се припомни, че когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда. Освен това член 138, параграф 1 от Процедурния правилник, който се прилага mutatis mutandis по отношение на производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от посочения правилник, предвижда, че загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
130.
Тези разпоредби обаче трябва да се тълкуват в смисъл, че Съдът може да осъди някоя от страните да понесе съдебните разноски, направени от друга страна в производството пред Общия съд, само когато последната е направила такова искане пред Общия съд (
23
). Ако случаят не е такъв и искането за присъждане на съдебните разноски в производството пред Общия съд е направено едва в производството пред Съда, това искане следва да се отхвърли, независимо от обстоятелството че жалбата няма да бъде уважена, както е в настоящия случай.
V. Заключение
131.
С оглед на изложените по-горе съображения предлагам на Съда да постанови следното:
–
Отхвърля жалбата.
–
Осъжда American Airlines да заплати наред със собствените си съдебни разноски и тези на Европейската комисия и Delta Air Lines (само по отношение на производството пред Съда).
(
1
)	Език на оригиналния текст: френски.
(
2
)	Вж. точка 19 от настоящото заключение.
(
3
)	Наричан по-нататък „формулярът RM“. Вж. приложение IV към Регламент (ЕО) № 802/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета за контрола върху концентрациите между предприятията (ОВ L 133, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 3, наричан по-нататък „Регламентът за прилагане“).
(
4
)	Регламент на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201, наричан по-нататък „Регламентът за концентрациите“).
(
5
)	Наричан по-нататък „Регламентът за слотовете“.
(
6
)	Вж. съображение 30 от Регламента за концентрациите и точки 5 и 9 от Известието относно средствата за защита.
(
7
)	Вж. решение от 13 май 2015 г., Niki Luftfahrt GmbH/Комисия (T‑162/10, EU:T:2015:283, т. 297 и цитираната съдебна практика).
(
8
)	Вж. точка 180 от решението за допускане.
(
9
)	Вж. клауза 1.9. от окончателните ангажименти и точка 160 от решението за допускане.
(
10
)	Вж. точки 88 и 89 от настоящото заключение.
(
11
)	Вж. точки 262—270 от обжалваното съдебно решение.
(
12
)	Вж. точка 80 от настоящото заключение.
(
13
)	Вж. точка 13 от Известието относно средствата за защита.
(
14
)	Вж. точка 55 от настоящото становище.
(
15
)	Освен това, както посочва Комисията, съображения 644 и 645 от решението по дело IAG/bmi са в подкрепа на връзка между предоставянето на предходни права и понятието „злоупотреба“, доколкото в подраздел „1.1.3 Предходни права“ се разглеждат едновременно предходните права и злоупотребата, като се установява връзка между двете понятия.
(
16
)	Вж. точка 12 от Известието относно средствата за защита.
(
17
)	Вж. точки 17 и 54 от настоящото заключение.
(
18
)	Вж. точки 126—200 от обжалваното съдебно решение.
(
19
)	Вж. точка 292 от обжалваното съдебно решение.
(
20
)	Вж. точки 9—11 от настоящото заключение.
(
21
)	Дело, по което е прието Решение C(2013) 2836 на Комисията от 23 май 2013 г. (ОВ C 201, 2013 г., стр. 8).
(
22
)	Вж. точка 6 от настоящото заключение.
(
23
)	Вж. в този смисъл решение от 29 април 2004 г., Парламент/Ripa di Meana и др. (C‑470/00 P, EU:C:2004:241, т. 83—90).