62021TJ0403_RES
Lieta T‑403/21
(spriedums publicēts izvilkumu veidā)
Norddeutsche Landesbank – Girozentrale
pret
Vienoto noregulējuma valdi
Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2024. gada 17. jūlija spriedums
Ekonomikas un monetārā savienība – Banku savienība – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) – Vienotais noregulējuma fonds (VNF) – VNV lēmums par 2021. gada ex ante iemaksu aprēķinu – Pienākums norādīt pamatojumu – Vienlīdzīga attieksme – Samērīgums – VNV novērtējuma brīvība – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Iebilde par prettiesiskumu – Komisijas rīcības brīvība – Sprieduma iedarbības laikā ierobežošana
Eiropas Savienības iestādes – Pilnvaru īstenošana – Komisijai piešķirtās pilnvaras pieņemt deleģētos aktus – Apjoms – Sarežģīti vērtējumi un novērtējumi – Plaša rīcības brīvība – “Ex ante” iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā (VNF) aprēķināšanas metodes noteikšana – Minēto iemaksu koriģēšanas kritēriju noteikšana – Pārbaude tiesā – Robežas
(LESD 290. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 806/2014 41. apsvērums; Komisijas Regula 2015/63; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59)
(skat. 46.–48. punktu)
Ekonomikas un monetārā politika – Ekonomikas politika – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms – “Ex ante” iemaksas Vienotajā noregulējuma fondā – Iemaksu korekcijas koeficienta aprēķināšana proporcionāli iestāžu riska profilam – Minēto iestāžu klasificēšana, izmantojot grupēšanas metodi, lai aprēķinātu šo koeficientu
(Komisijas Regulas 2015/63 6. pants, 9. panta 3. punkts un I pielikums; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59 103. panta 7. punkts)
(skat. 106.–113. un 115.–120. punktu)
Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Apjoms – Tiesvedībā Savienības tiesā sniegti autora skaidrojumi par akta pamatojumu – Nosacījumi – Pretrunu neesamība un pienākums saskaņot šos skaidrojumus ar minēto pamatojumu
(skat. 156. un 157. punktu)
Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Apjoms – Vienotās noregulējuma valdes (VNV) lēmums, ar ko nosaka “ex ante” iemaksas Vienotajā noregulējuma fondā (VNF) – VNV pienākums atklāt attiecīgajām iestādēm šo iemaksu aprēķināšanas metodi un gada mērķapjoma apmēra noteikšanas metodi
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 806/2014; Padomes Regulas 2015/81 4. pants; Komisijas Regulas 2015/63 4. panta 2. punkts un I pielikums)
(skat. 159. un 160. punktu)
Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Apjoms – Vienotās noregulējuma valdes (VNV) lēmums, ar ko nosaka “ex ante” iemaksas Vienotajā noregulējuma fondā (VNF) – Nosacījums, ka šajā lēmumā nav jāiekļauj visa attiecīgā informācija, lai varētu pārbaudīt iemaksu aprēķina pareizību – Pienākuma norādīt pamatojumu un iestāžu vispārējā komercnoslēpuma aizsardzības principa līdzsvarošana – Tādu tiesību normu tiesiskums, kurās noteikta “ex ante” iemaksu VNF aprēķināšanas metode – Komercnoslēpuma aizsardzības princips – VNV pienākums apkopotā veidā un anonīmi publicēt un sniegt attiecīgajām iestādēm to informāciju par iestādēm, kas izmantota “ex ante” iemaksu aprēķināšanai
(LESD 296. panta otrā daļa; Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 806/2014; Komisijas Regulas 2015/63 4.–7. un 9. pants un I pielikums; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59)
(skat. 173.– 183. punktu)
Eiropas Savienības iestādes – Pilnvaru īstenošana – Komisijai piešķirtās pilnvaras pieņemt deleģētos aktus – Apjoms – Sarežģīti vērtējumi un novērtējumi – Plaša rīcības brīvība – “Ex ante” iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā (VNF) aprēķināšanas metodes noteikšana – Institucionālās aizsardzības shēmas (IAS) riska rādītāja piemērošana un svēršana – Pārbaude tiesā – Robežas
(Komisijas Regulas 2015/63 7. panta 4. punkts)
(skat. 296. un 297. punktu)
Ekonomikas un monetārā politika – Ekonomikas politika – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms – “Ex ante” iemaksas Vienotajā noregulējuma fondā – Iemaksu korekcijas koeficienta aprēķināšana proporcionāli iestāžu riska profilam – Darījumdarbības brīvības pārkāpums – Neesamība
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants; Komisijas Regula 2015/63)
(skat. 417.–420. un 423. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa pēc atcelšanas prasības izskatīšanas, ko tā apmierina, atceļ Vienotās noregulējuma valdes (turpmāk tekstā – “VNV”) lēmumu par 2021. gada ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā (turpmāk tekstā – “VNF”) aprēķinu, ciktāl tas attiecas uz Norddeutsche Landesbank – Girozentrale, jo VNV, nosakot gada mērķapjomu, nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.
Spriedumā Vispārējā tiesa sniedz precizējumus par grupēšanas [binning] metodes, kas izmantota, lai gada pamata iemaksas koriģētu proporcionāli nodokļu maksātāju iestāžu faktiskajam riska profilam, atbilstību augstākiem tiesību aktiem.
Prasītāja ir Vācijā reģistrēta kredītiestāde. 2021. gada 14. aprīlī VNV pieņēma lēmumu, ar kuru tā noteica (
1
) kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību, tostarp prasītājas, 2021. gada ex ante iemaksas VNF (
2
).
Vispārējās tiesas vērtējums
Attiecībā uz Deleģētās regulas 2015/63 (
3
) I pielikuma “2. soļa” (turpmāk tekstā – “apstrīdētā tiesību norma”) prettiesiskumu prasītāja apgalvo, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā, pieņemdama tajā paredzēto grupēšanas metodi, jo tā liedzot VNV pienācīgi koriģēt gada pamata iemaksas proporcionāli iestāžu faktiskajam riska profilam.
Pirmām kārtām, Vispārējā tiesa šajā ziņā secina, ka minētajai metodei ir trīs posmi.
Iesākumā – VNV jāaprēķina intervālu skaits, lai salīdzinātu iestādes, ņemot vērā dažādus riska rādītājus un apakšrādītājus, pēc tam – tai principā katrā intervālā jāiedala vienāds iestāžu skaits, vispirms pirmajā intervālā iedalot iestādes, kurām bruto rādītāja vērtības ir viszemākās, un visbeidzot – tai visām attiecīgajā intervālā iedalītajām iestādēm jāpiešķir vienāds punktu skaits, tā sauktais “diskretizētais rādītājs”, kas jāņem vērā, turpmāk aprēķinot to korekcijas koeficientu.
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa uzsver, ka no šīs metodes izriet divas specifiskas parādības.
Pirmkārt, nevar izslēgt, ka šīs metodes izmantošana faktiski var novest pie situācijām, kad iestādes, kuru konkrētajam riska rādītājam ir vērtības, kas liecina, ka to riska profils saistībā ar šo rādītāju ir mazāk riskants nekā attiecīgo iestāžu vidējā vērtība, konkrētā rādītāja dēļ tomēr tiek iedalītas vienā no intervāliem, kurā ietilpst relatīvi riskantākas iestādes. Šīs sekas tostarp izriet no fakta, ka dažām iestādēm ir “ekstrēmas” vērtības, proti, vērtības, kuras ievērojami atšķiras no vidējās vērtības. Otrkārt, ņemot vērā šo ekstrēmo vērtību esamību, nav izslēgts, ka grupēšanas metodes izmantošana var radīt situācijas, kad iestādes, kuru konkrētā riska rādītāja vērtības ir tuvas iepriekšējā intervālā iedalīto iestāžu riska rādītāju vērtībām, tomēr tiek iedalītas nākamajā intervālā, kurā ir iestādes ar šī paša riska rādītāja vērtībām, kas dažkārt var būt ievērojami augstākas.
Tomēr tas nenozīmē, ka grupēšanas metodē ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
Pirmām kārtām, Vispārēja tiesa šajā ziņā atgādina, ka Deleģētajā regulā 2015/63 ir paredzēta (
4
) metode ex ante iemaksu koriģēšanai proporcionāli iestāžu riska profilam, un tā balstās uz to riska profilu salīdzināšanu. Tomēr, kā izriet no empīriskā pētījuma, kurš veikts pirms Deleģētās regulas 2015/63 pieņemšanas un kura rezultāti apkopoti Komisijas Joint Research Centre (Kopīgais pētniecības centrs; turpmāk tekstā – “JRC”) tehniskajā pētījumā, grupēšanas metode ir viena no metodēm, ar ko var veikt šādu salīdzināšanu, un tā pat tiek uzskatīta par šim nolūkam vispiemērotāko metodi. Proti, grupēšanas metode ir atzīta statistikas metode ekstrēmu vērtību apstrādei, jo ar to cik vien iespējams tiek novērsts, ka šo vērtību esamības dēļ tiek veikts salīdzinājums, kas būtu sagrozīts. Šajā gadījumā minētā metode ļauj izvairīties no tā, ka iestādes, kuru atsevišķiem riska rādītājiem ir paaugstinātas vērtības, tomēr saņem punktu skaitu, kas norāda uz zemu riska profilu šiem rādītājiem, jo pastāv atsevišķas iestādes ar ekstrēmām vērtībām.
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa norāda, ka grupēšanas metode ir vienkārša metode, lai salīdzinātu lielu daudzumu datu, ko paziņojušas iestādes, kuru ex ante iemaksas ir koriģētas proporcionāli to riska profilam. Šajā ziņā tā precizē, ka apstrīdētajā tiesību normā ir paredzēts noteikums, saskaņā ar kuru intervālu skaitu aprēķina pēc tajā aprakstītās formulas, kā arī noteikums, kurā noteikts, ka VNV katrā intervālā principā iedala vienādu iestāžu skaitu, vispirms pirmajā intervālā iedalot iestādes, kam bruto rādītāja vērtības ir viszemākās. Vispārējā tiesa uzskata, ka grupēšanas metodē ir paredzēti objektīvi noteikumi, kurus VNV var viegli piemērot, un tas turklāt ir mērķis, kuru var leģitīmi izvirzīt Savienības tiesiskajam regulējumam.
Trešām kārtām, Vispārējā tiesa uzskata, ka abu iepriekš minēto parādību sekas mīkstina šādi četri apstākļi. Pirmkārt, ex ante iemaksas var koriģēt tikai 0,8 līdz 1,5 koeficienta diapazonā (
5
). Tādējādi gada pamata iemaksa joprojām ir galvenais elements, lai noteiktu ex ante iemaksu proporcionāli iestāžu riska profilam.
Otrkārt, Vispārējā tiesa, pamatojoties uz JRC tehnisko pētījumu, būtībā norāda, ka šīs parādības ierobežo tas, ka tās skar nevis lielāko daļu intervālu, bet pēdējos intervālus.
Treškārt, Vispārējā tiesa konstatē, ka to iestāžu attiecīgajam riska rādītājam, kuras ir šajos pēdējos intervālos, ir augstākas vērtības nekā to iestāžu riska rādītājam, kas iedalītas zemākajos intervālos.
Ceturtkārt, metodē, kas paredzēta ex ante iemaksu koriģēšanai proporcionāli riska profilam, tiek ņemti vērā vairāki riska rādītāji (
6
). Tāpēc iestāde kopumā parasti tiek iedalīta vairākos intervālos, ievērojot katra tās un citu iestāžu riska rādītāja vērtības. Kā izriet no JRC tehniskā pētījuma, iestādēm atbilstoši dažādiem riska rādītājiem ir tendence atrasties dažādos intervālos, kas ļauj veikt vispārēju attiecīgo uzņēmumu salīdzinājumu.
Šādos apstākļos Vispārēja tiesa noraida argumentu, ka, izmantojot grupēšanas metodi, Deleģētajā regulā 2015/63 ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
(
1
)	Atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.), 70. panta 2. punktam.
(
2
)	Vienotās noregulējuma valdes 2021. gada 14. aprīļa Lēmums SRB/ES/2021/22 par 2021. gada ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā aprēķinu.
(
3
)	Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).
(
4
)	Atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.), 103. panta 7. punktam.
(
5
)	Saskaņā ar Deleģētās Regulas 2015/63 9. panta 3. punktu.
(
6
)	Ka izriet no Deleģētās regulas 2015/63 6. panta.