62005CC0326
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
DÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER
esitatud 30. novembril 2006 (
1
)
Kohtuasi C-326/05 P
Industrias Químicas del Vallés SA
versus
Euroopa Ühenduste Komisjon
„Apellatsioonkaebus — Metalaksüüli direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmata jätmine — Kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamine — Tõendite moonutamine — Ilmne hindamisviga”
1.
Industrias Químicas del Vallés, S.A. vaidlustab apellatsioonkaebuses Esimese Astme Kohtu teise koja 28. juuni 2005. aasta otsuse, (
2
) millega jäeti rahuldamata tema esitatud hagi nõudega tühistada Euroopa Ühenduste Komisjoni otsus 2003/308/EÜ (
3
) metalaksüüli nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ (
4
) I lisasse kandmata jätmise ja kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamise kohta.
2.
Läbisegi esitatud hulgast väidetest ilmneb pinge nimetatud direktiivi I lisa kasutamisel teatava korra tagamiseks komisjoni määratud tähtaegadest kinnipidamise ja selle õigusnormi põhieesmärgi vahel, mis sisaldab teisi aspekte selleks, et tagada kõikide keemiatööstuse arengut soodustavate ainete registreerimine ilma elusolendite tervist ohustamata ja keskkonda kahjustamata.
I. Asjaomane õiguslik raamistik
A. Direktiiv 91/414
3.
See direktiiv käsitleb taimekaitsevahendite lubamist, turuleviimist, kasutamist ja kontrolli (artikli 1 lõige 1) ning direktiiviga on lubatud ainult need taimekaitsevahendid, mille toimeained on loetletud direktiivi I lisas (
5
) (artikli 4 lõige 1), kuhu võib kanda toimeaineid, mis on olemasolevate teaduslike ja tehniliste teadmiste põhjal kahjutud tervisele ja ei mõju ebasoodsalt keskkonnale (artikli 5 lõige 1). (
6
)
4.
Liikmesriikidel on siiski võimalik lubada kuni 12 aasta jooksul turustada taimekaitsevahendeid, mis sisaldavad nimetatud I lisasse kandmata aineid, tingimusel et need on turul olnud kaks aastat pärast direktiivi teatavakstegemise kuupäeva (artikli 8 lõike 2 esimene lõik), nagu see on metalaksüüli puhul. Seda tähtaega, mis lõppes 26. juulil 2003, pikendati 31. detsembrini 2005, välja arvatud juhul, kui enne seda on tehtud otsus aine nimetatud lisasse kandmise kohta. (
7
)
5.
Komisjon käivitas sellel üleminekuperioodil tööprogrammi kõnealuste toimeainete järkjärguliseks kontrollimiseks (direktiivi artikli 8 lõike 2 teine lõik) ja selleks, et pärast asjakohast hindamist otsustada nende I lisasse kandmine, millest keeldutakse, kui toimeained ei vasta artikli 5 nõuetele või kui nõutud teavet ja andmeid ei ole ettenähtud ajaks esitatud (artikli 8 lõike 2 neljas lõik).
B. Komisjoni määrus (EMÜ) nr 3600/92
1. Esialgne teatamine
6.
Selles määruses (
8
) on esitatud tööprogrammi täitmise toimingud. Need algavad sooviavaldusega, mille väljastavad kuus kuud pärast määruse jõustumist tootjad, kes soovivad, et direktiivi 91/414 I lisasse kantaks mõni selle määruse I lisas kirjeldatud element, mille hulgas on metalaksüül (artikli 4 lõige 1). Avaldus tuleb teha ühiselt, (
9
) selleks et vältida töö kattumist ja eelkõige selgroogsete loomadega tehtavate katsete kordamist (põhjendus 9).
7.
Pärast taotluste läbivaatamist määratakse referentliikmesriik; metalaksüüli kohta esitatud taotlused määrati Portugali Vabariigile, (
10
) kes andis selle ülesande Direcção-Geral de Protecção das Culturas’ele (taimekaitse peadirektoraat).
2. Toimingud referentliikmesriigis
8.
Teate esitajad peavad tõendama, et aine on tervisele ja keskkonnale kahjutu (artikli 6 lõike 2 punkt b (
11
) koostoimes direktiivi 91/414 artikliga 5). Selleks pidid nad 31. oktoobriks 1995 (
12
) eraldi või ühiselt saatma referentliikmesriigile koondtoimiku ja täieliku toimiku ning nende koopiad teiste liikmesriikide ekspertidele, kelle komisjon on valinud hiljem konsulteerimiseks, ja vajadusel liikmesriikide pädevatele asutustele (artikli 6 lõige 1 koostoimes artikli 7 lõikega 2 (
13
)). Artikli 6 lõigetes 2 ja 3 täpsustatakse nende toimikute sisu.
9.
Komisjonil on referentliikmesriigilt saadud teabe põhjal direktiivi 91/414 artikli 8 lõike 2 neljanda lõigu alusel õigus keelduda aine lisasse kandmisest, kui dokumente ei esitata tähtajaks või kui dokumendid ei vasta nõuetele, kuigi tähtajapikendust võimaldatakse juhul, kui viivitus on põhjendatud sooviga esitada ühine toimik, korraldustega referentliikmesriigi vahetamiseks või vääramatu jõuga (artikli 6 lõige 4 ja lõike 5 sissejuhatav lause ja esimene taane (
14
)).
10.
Kui menetlus jätkub, vaatab referentliikmesriik toimikud läbi, tagades, et teatajad edastaksid toimiku ajakohastatud kokkuvõtte teistele liikmesriikidele ja komisjonile (artikli 7 lõike 1 punktid a ja b), kusjuures ta võib paluda neil toimikut parandada või täiendada ning nõuda teistelt riikidelt täiendavaid tehnilisi või teaduslikke andmeid (artikli 7 lõige 2 (
15
)).
11.
Lõpuks koostab ja saadab referentriik võimalikult kiiresti ja hiljemalt 12 kuu jooksul pärast nimetatud toimikute saamist komisjonile hindamisaruande, soovitusega: 1) kanda toimeaine direktiivi I lisasse või 2) kõrvaldada toimeaine turult või 3) peatada toimeaine turustamine, kuni tehakse lisakatsed või esitatakse täiendavad andmed, või 4) lükata kõik otsused edasi, kuni nende lisakatsete tulemused või andmed on esitatud (artikli 7 lõike 1 punkt c).
3. Kontrollimine alalises taimetervise komitees ja komisjoni ettepanek
12.
Seejärel saadab komisjon koondtoimiku ja hindamisaruande alalisele taimetervise komiteele, (
16
) aga kui ta peab vajalikuks, korraldab ta enne konsultatsiooni liikmesriikide ekspertidega („vastastikuse eksperthinnangu” ehk peer review) ja küsitleb kõiki või mõnda toimeainest teatajat aruande sisu kohta (artikli 7 lõige 3 (
17
)).
13.
See komitee analüüsib dokumentatsiooni ja komisjon esitab talle otsuseprojekti, millega tühistatakse toimeainet sisaldava taimekaitsevahendi load, või direktiivi eelnõu toimeaine kandmise kohta nimetatud I lisasse; samuti soovitab ta toodete turustamise peatada või lükata kõik otsused edasi kuni lisakatsete tulemuste või uuemate andmete esitamiseni (artikli 7 lõige 3A (
18
)).
14.
Kui otsustatakse viimati nimetatud variandi kasuks, määrab komisjon kindlaks tähtaja, mis lõppes 25. mail 2002, kui ta ei ole määranud konkreetse toimeaine puhul lühemat tähtaega, välja arvatud pikaajaliste uuringute tulemuste puhul, mida referentliikmesriik ja komisjon peavad toimiku läbivaatamise ajal vajalikuks ning mida ei ole võimalik ettenähtud tähtajaks lõpetada, tingimusel et esitatud teave sisaldab tõendeid selle kohta, et sellised uuringud on tellitud ja nende tulemused esitatakse hiljemalt 25. maiks 2003. Erandlikel juhtudel, kui referentliikmesriik ja komisjon ei ole suutnud kõnealuseid uuringuid määratleda enne 25. maid 2001, võib nende lõpetamiseks kehtestada muu tähtaja, tingimusel et teataja esitab 25. maiks 2002 referentliikmesriigile tõendid selle kohta, et kõnealused uuringud on tellitud kolme kuu jooksul pärast nende läbiviimise nõudmist, ning lisab uuringu protokolli ja arenguaruande. Hiljem uute katsete tulemusi enam vastu ei võeta (artikli 7 lõige 4 (
19
)).
15.
Kui tähtaegadest kinni ei peeta, esitab komisjon komiteele direktiivi 91/414 artikli 8 lõike 2 alusel otsuseprojekti toimeaine I lisasse kandmata jätmise kohta (artikli 7 lõige 5).
16.
Kui asjaomane isik on hoolas ja täidab oma kohustused õigeaegselt, järgitakse samu etappe, mis on esitatud määruse nr 3600/92 artiklis 8, (
20
) kuni toimeaine otsustatakse kanda direktiivi I lisasse ning negatiivse vastuse korral vastavad load tühistatakse.
C. Töö efektiivsus ja andmekaitse
17.
Direktiiv 91/414 sätestab turustamislubade reguleerimisel, et teises liikmesriigis juba lubatud taimekaitsevahendi jaoks taotluse saanud liikmesriik peab vältima katsete ja analüüside kordamist, kui nende liikmesriikide põllumajandus-, taimekaitse-, keskkonna- ja kliimatingimused on võrreldavad (direktiivi artikli 10 lõige 1).
18.
Loataotlejad peavad siiski esitama dokumendid, mis tõendavad kehtestatud nõuete täitmist, ilma et liikmesriigid võiksid seda teavet kasutada teiste taotlejate huvides, välja arvatud juhul, kui esineb sellekohane kokkulepe (direktiivi artikli 13 lõike 1 punkt a koostoimes sama artikli lõike 3 punktiga a).
19.
Igal juhul peavad eelmiste lubade omanikud ja taotleja selle teabe ühiselt kasutamises kokku leppima, selleks et vältida selgroogsete loomadega tehtavate katsete kordamist. Kui taotletakse andmeid sellise toimeaine I lisasse kandmiseks, mis on juba turul kaks aastat pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist, paluvad liikmesriigid samal eesmärgil nõutava teabe valdajate koostööd selle teabe esitamisel. Kui kokkuleppele ei jõuta, kohustavad liikmesriikide ametivõimud oma territooriumil asuvaid asjaomaseid isikuid teabevahetuseks, määrates kindlaks selle korra ja asjaomaste isikute huvide mõistliku tasakaalu (artikli 13 lõike 7 kolm viimast lõiku).
20.
Direktiiv 91/414 kohustab komisjoni ja liikmesriike nii taimekaitsevahendi loa menetluses kui ka toimeaine kandmisel I lisasse käsitama tootmis- ja ärisaladusi konfidentsiaalsena (artikli 14 esimene lõik), kui sellekohane nõudmine on õigustatud; konfidentsiaalsus ei kehti aga artikli 14 teises lõigus loetletud punktides.
II. Apellatsioonkaebuse taust
A. Apellatsioonkaebuses asjassepuutuvad vaidluse asjaolud
21.
Vaidlustatud kohtuotsusest (punktid 20–50) ja apellatsioonkaebusele lisatud dokumentidest selguvad järgmised asjaolud.
22.
Industrias Químicas del Vallés, kelle registreeritud asukoht on Hispaanias, impordib alates 1994. aasta veebruarist metalaksüüli ja turustab seda selles riigis ja Itaalias, Kreekas ning Portugalis. Ciba Geigy AG (hiljem Novartis AG ja seejärel Syngenta SA) turustas samuti selle toimeainega tooteid (punktid 20 ja 21).
23.
Mõlemad ettevõtjad teatasid komisjonile soovist alustada toiminguid metalaksüüli kandmiseks direktiivi 91/414 I lisasse ja pärast nende luhtunud katset tegutseda ühiselt esitasid nad kollektiivmenetluses 19. ja 26. aprillil 1995 Direcção-Geral de Protecção das Culturas’ele kumbki eraldi toimiku (punktid 21 ja 22).
24.
Portugali ametiasutus leidis dokumentide esimesel läbivaatamisel, et erinevalt Syngenta toimikust oli Industrias Químicas del Vallés’e oma ebatäielik, mida viimasele teatati 22. märtsil 1996. Hiljem täpsustati, milliste katsete kohta andmed puudusid, ja nimetatud äriühing lubas need esitada enne 1998. aasta juunit (punktid 23–25).
25.
11. mail 1998 teatas Syngenta referentliikmesriigile, et ta väljub metalaksüüli hindamismenetlusest, ning nõudis esitatud koondtoimikut ja täielikku toimikut tagasi (punkt 26). (
21
)
26.
Kui Industrias Químicas del Vallés oli ettevõtmisse üksi jäänud, avaldas ta 15. jaanuaril 1999 Direcção-Geral de Protecção das Culturas’ele arvamust, et tuleb kasutada Syngenta dokumente ja teavet, ning taotles lisatähtaega juhuks, kui neid kasutada ei lubata ja talt nõutakse täielikku toimikut. Äriühing ja Direcção-Geral küsisid 5. veebruaril ja 15. märtsil 1999 komisjonilt arvamust menetlusest loobunud teataja toimikute kasutamise kohta ning teatasid talle samas, et Industrias Químicas del Vallés’e toimik ei olnud valmis, mistõttu vajatakse tähtajapikendust toimiku lõpetamiseks (punktid 28 ja 29).
27.
Komisjon vastas 19. juulil 1999 Direcção-Geral de Protecção das Culturas’ele, lisades sellele oma õigustalituse arvamuse järgmise sisuga (apellatsioonkaebuse punkt 30 ja VI lisa): (
22
)
„[…]
2.
[…] Ei ole kahtlust, et Novartis [Syngenta] loobus oma õigustest uuringutele referendi kasuks, et viimane saaks neid kasutada hindamismenetlust reguleerivate eeskirjade kohaselt. Seega tuleb välja selgitada, kas referent saab kõnealuste eeskirjade alusel kasutada andmeid pärast seda, kui neid esitanud teataja on menetlusest väljunud.
3.
Sätetest ei tulene ühest lahendust […]
4.
Nii direktiivi kui ka määruse eesmärk on soodustada eri tootjate ühist osalemist hindamismenetluses (eriti määruse artikli 6 lõige 1). Sellele vaatamata võivad aga ka teatajad osaleda, ilma et oleks kokkuleppele jõutud. Sellisel juhul võtab referent arvesse kõik esitatud uuringud. Järelikult kantakse toimeaine loetellu isegi siis, kui tootja esitatud andmed on puudulikud, nii et teataja läbiviidud uuringuid saavad kasutada kõik tootjad, isegi kui kokkuleppele ei ole jõutud.
5.
Direktiivi 91/414 kohaselt ei ole toimeaine I lisasse kandmine seotud pelgalt selle tootjaga, kes seda on taotlenud, vaid seda võib ka liikmesriik iseseisvalt taotleda. Äriühingule antakse vastutasuks teaduslike uuringute läbiviimise eest ainuõigus tugineda nendele uuringutele asjaomast toimeainet sisaldavatele toodetele loa andmisel liikmesriigi poolt. Need niinimetatud „andmekaitse” eeskirjad kehtivad nii toimeaine andmete (II lisa andmed) kui ka toote andmete (III lisa andmed) kohta. Seetõttu näib, et isegi kui tootja saab tänu tema konkurentide teostatud uuringutele toimeaine loetellu kandmisest kasu, ei saa see tootja seda ainet sisaldava toote jaoks luba, ilma et ta viiks läbi uusi uuringuid või taotleks uuringute läbiviijalt õigust nende uuringute kasutamiseks.
Niisiis tundub kummaline, et teataja menetlusest väljumisel kohalduvad eri eeskirjad ja õigused. Tundub lausa ebaloogiline kaitsta tootjat toimeaineturult lahkumise korral paremini kui teiste teatajatega konkureerimisel. Õigusaktides ei tehta tootjate esitatud uuringute kaitsmise osas neil kahel juhtumil mingit vahet. Seega tuleb kohaldada samu eeskirju.
6.
Teatajal on siiski kohustus anda referentliikmesriigile teatud tagatised:
—
ta vastutab koondtoimiku ja vajadusel täieliku toimiku referentliikmesriigile, teistele liikmesriikidele, komisjonile ja artikli 7 lõikes 2 osutatud ekspertidele (peer review) esitamise eest vastavalt määruse nr 3600/92 artikli 6 lõikele 1;
—
ta peab vastama asjakohasel viisil referentliikmesriigi nõudmistele esitada hindamisaruande koostamise käigus ning hiljem määruse nr 3600/92 artikli 7 lõike 2 alusel komisjonipoolse aruande läbivaatamise raames toimikule parandusi või täiendusi.
Eeltoodust tuleneb, et seadusandja selge tahe oli luua süsteem, mis põhineb referentliikmesriigi ja teataja tihedal koostööl ja mille puhul teataja peab tagama tehnilise abi […] ja võimaluse saada kogu kasulik teave.
7.
Lõpetuseks, […] antud küsimuse analüüsimise järel tundub komisjoni talitustele, et kui teataja loobub tööprogrammis osalemisest, ei tohiks see takistada referentliikmesriigil esitatud andmed läbi vaadata ja esitada hindamisaruanne, eelkõige kui teine sama aine kohta teate esitaja on näidanud üles huvi selle hindamise lõpuleviimiseks.
Siiski on enne tööde alustamist või jätkamist asjakohane ja õige, et referentliikmesriik analüüsib koos asjaomase teatajaga mõlemalt nõutavate ressursside säästmiseks tagatisi, mida teataja võib anda selle kohta, et ta täidab oma kohustusi anda eelmises lõigus kirjeldatud tehnilist ja haldusabi, mida on vaja hindamise lõpuleviimiseks ja ühenduse tasandil otsuse tegemiseks.”
28.
Industrias Químicas del Vallés ei saanud siin ära toodud dokumendist teada. 28. oktoobril 1999 teatas Portugali ametiasutus talle sellest tekstist, lähtudes oma valmisolekust koostada hindamisaruanne tema käsutuses olevate andmete, sh Syngenta toimikus esitatud teabe põhjal, täpsustades, et kui hindamise käigus tekivad lisaküsimused või nõutakse lisaandmeid, võetakse ühendust Industrias Químicas del Vallés’ega. 26. jaanuaril 2001 saadeti komisjonile nimetatud hindamisaruanne, milles peeti tingimata vajalikuks lisaandmeid, mistõttu ei tehtud komisjonile soovitust metalaksüüli direktiivi I lisasse lisada (punktid 31 ja 32).
29.
2001. aasta veebruaris palus Direcção-Geral de Protecção das Culturas äriühingul Industrias Químicas del Vallés esitada 15. märtsiks liikmesriikidele ja komisjonile ajakohastatud koondtoimiku ja juhul, kui temalt seda nõutakse, täieliku toimiku. Kuna sellest tähtajast ei peetud kinni, teatas komisjon talle, et ei ole võimalik nõuetekohast uurimist läbi viia ja metalaksüüli kohta otsust teha, mistõttu ta soovitab selle nimetatud lisast välja jätta (punktid 34 ja 35).
30.
Sellest hetkest kaalus hagejaks olev äriühing teatavaid uuringuid korrata või osta uuringutulemused äriühingult Syngenta, aga see ost ei õnnestunud. Seejärel küsis ta komisjonilt, kas Portugali Vabariik on vastutav dokumentatsiooni levitamise eest liikmesriikidele, mida see institutsioon ei välistanud, kuigi Portugali ametiasutus sellest keeldus. Lõpuks teatas komisjon talle 2001. aasta oktoobris, et neid kahte keeldumist arvestades ei saa ta metalaksüüli teemal liikmesriikide ekspertidega konsulteerida (punktid 36–42).
31.
2002. aasta märtsis algas kirjavahetus, milles ühelt poolt teatas komisjon äriühingule Industrias Químicas del Vallés, et mitte üksnes raskuste tõttu saada täielikku toimikut 31. detsembriks 2003, vaid ka tähtaja pikendamist õigustavate asjaolude puudumisel oli ta sunnitud tegema soovituse, et metalaksüül jääb direktiivi 91/414 I lisast välja, (
23
) ja teiselt poolt kordas äriühing oma kavatsust viia läbi vajalikud katsed, tingimusel et talle antakse uus üleminekuperiood (punktid 43–47).
32.
Alaline taimekaitse komitee kiitis oma 18. ja 19. oktoobri 2002. aasta istungil heaks otsuseprojekti mitte lisada metalaksüüli direktiivi lisasse, sest äriühingul Industrias Químicas del Vallés ei olnud üksikasjalikuks hindamiseks ja liikmesriikidele vastamiseks vajalikke dokumente. 2. mail 2003 võttis komisjon vastu otsuse 2003/308 (punktid 49 ja 50).
33.
Selle otsusega keeldutakse metalaksüüli direktiivi 91/414 I lisasse kandmast (artikkel 1) ja kohustatakse liikmesriike vastavaid lube mitte väljastama ega pikendama ning kehtivad load tühistama (artikkel 2). Põhjendustes selgitatakse, et Industrias Químicas del Vallés ei esitanud täielikku toimikut, kuna ta ei saanud seda valmis mõistlikuks tähtajaks, et samuti puudus tal juurdepääs Syngenta toimikule, mistõttu ei suutnud ta esitada andmeid nõuetekohaseks hindamiseks. Nendel asjaoludel ei olnud võimalik tagada, et metalaksüüli sisaldavad taimekaitsevahendid on ettenähtud kasutustingimustes tervisele ja keskkonnale kahjutud (põhjendus 7).
B. Nõuded ja argumendid esimeses astmes
34.
Industrias Químicas del Vallés esitas 9. mail 2003 Esimese Astme Kohtule hagi otsuse 2003/308 tühistamiseks.
35.
Seda nõuet põhjendas ta kolme väitega: esiteks, et vaidlustatud aktis on direktiivi 91/414 ja määrust nr 3600/92 tõlgendatud valesti ja seosetult; teiseks, et akt rikub proportsionaalsuse põhimõtet; kolmandaks – käesoleva apellatsioonkaebuse jaoks asjassepuutumatu väide –, et tegemist on võimu kuritarvitamisega.
36.
Esimese väitega vaidlustati: 1) vajadus, et iga teataja peab esitama täieliku toimiku; 2) nõue esitada toimik määruse nr 3600/92 artikli 6 lõikes 1 sätestatud tähtajaks; 3) komisjoni 19. juuli 1999. aasta kirja seosetus; ja 4) heideti ette põhjendamata eeldust, et äriühing ei ole vastastikuse eksperthindamise käigus võimeline vastama ekspertide küsimustele.
37.
Kostjaks olev institutsioon vaidles sellele nõudele vastu, mille Esimese Astme Kohus jättis tervikuna rahuldamata.
C. Vaidlustatud kohtuotsuse põhjendused
1. Iga taotleja kohustus esitada täielik toimik (punktid 71–78)
38.
Kui Esimese Astme Kohus oli tuvastanud, et Industrias Químicas del Vallés ja Syngenta tegutsesid eraldi, teatas ta, et kahe erineva teatise olemasolu nõuab kummagi teataja kohta eraldi täielikku toimikut. Määruse nr 3600/92 artikli 6 lõikest 1 ja lõike 2 punktist b ja artikli 7 lõike 1 punktist b nähtub, et kohustus koostada koondtoimik ja täielik toimik on kõikidel taotlejatel, ilma et Syngenta loobumine menetlusest muudaks äriühingu Industrias Químicas del Vallés kohustusi. Seda kohustust ei kaota asjaolu, et määrus eelistab ühismenetlusi. Pealegi kohaldatakse artikli 13 lõiget 7 ainult taimekaitsevahendite lubadele ja toimeaine kahjutuse tõendamise koormis langeb asjaomasele isikule.
2. Nõue esitada täielik toimik ettenähtud tähtajaks (punktid 88–100)
39.
Õigusnormis määratakse dokumentide esitamiseks ja menetluse toimumiseks täpsed tähtajad, mida komisjon ei saa pikendada, välja arvatud „erandjuhtudel”. Erandjuhuks ei saa nimetada hageja olukorda, kes teadis oma toimiku puudusi vähemalt alates 3. maist 1997 ja Syngenta loobumisest alates 1998. aasta juulist. Väide, et hagejal oli raske määratud tähtaegadest kinni pidada, on asjakohatu, sest nimetatud institutsioon märkis 19. juuli 1999. aasta kirjas selgelt, et teataja „võtab kohustuse esitada referentliikmesriigile, teistele liikmesriikidele ja […] ekspertidele […] koondtoimiku ja vajadusel täieliku toimiku”, ja isegi kui Direcção-Geral de Protecção das Culturas’e 28. oktoobri 1999. aasta kiri seda lõiku ei korda, „on selge, et komisjoni seisukoht pole mingis osas muutunud”.
40.
Komisjon ei ületanud ilmselgelt oma kaalutlusõiguse piire, kui ta tähtaega ei pikendanud. Määramata ajaks edasilükkamine oleks vastuolus direktiivi 91/414 eesmärgiga tagada tervise- ning keskkonnakaitse kõrge tase. Teiste toimeainete puhul on tõepoolest tähtajapikendust antud, aga mitte kunagi kauemaks kui 31. detsembrini 2003, samas kui mõned äriühingu Industrias Químicas del Vallés uuringutest ei saanud valmis enne 2004. aasta septembrit.
3. Komisjoni 19. juuli 1999. aasta kirja järjekindlusetus (punktid 104 ja 105)
41.
Komisjon ei ole endale vastu rääkinud, nõudes 2001. aastal täielikku toimikut, sest seda kohustust nimetab ta juba 1999. aasta juulis Direcção-Geral de Protecção das Culturas’ele saadetud õiguslikus arvamuses, määrusega nr 3600/92 kooskõlalise tõlgendamise teel.
4. Suutmatus vastata küsimustele (punktid 110–115)
42.
Komisjon märkis õigesti, et äriühingul Industrias Químicas del Vallés ei olnud Syngenta toimikus sisalduvatele uuringutele juurdepääsu omamata võimalik vastata ekspertide küsimustele nimetatud uuringute kohta. Otsuse 2003/308 põhjenduses 7 nimetatakse hindamiseks vajalike andmete ebapiisavust.
43.
See äriühing ei pidanud mitmel korral menetluse lõpetamise tähtajast kinni, millega ta on oma olukorra ise põhjustanud, ning tuleb lisada, et mitte kõik oluline, mis tema toimikust puudus, ei olnud olemas Syngenta toimikus. Hageja ise tunnistas 4. mai 2001. aasta kirjas, et ilma teise äriühingu uuringuteta on tal raskusi liikmesriikide küsimustele vastamisega.
5. Proportsionaalsuse põhimõte (punktid 133–139)
44.
Direktiivi 91/414 eesmärk on kaitsta tervist ja keskkonda, vastavalt ettevaatuspõhimõttele ja kooskõlas kohtupraktikaga, mis annab majanduslike huvide ees eesõiguse nendele hüvedele. Otsus ei ole selle eesmärgi saavutamiseks ilmselgelt ebasobiv, kuna ilma Syngenta dokumentideta ei olnud Industrias Químicas del Vallés võimeline vastama küsimustele, mida talle oleks esitatud vastastikusel eksperthindamisel, ega järelikult tõendama metalaksüüli ohutust.
45.
Hageja märkis Esimese Astme Kohtus, et tema ja Syngenta uuringutest olid puudu ainult kaks analüüsi (mis esitati, kui tehti vaidlustatud otsus), aga kohtuistungil ta tunnistas, et tol ajal, 2003. aasta mais, olid valmis ainult aruandeprojektid ja mitte lõplikud tööd.
III. Apellatsioonkaebus
46.
Industrias Químicas del Vallés esitab oma apellatsioonkaebuse põhjenduseks seitse väidet.
47.
Esimeses väites heidab ta Esimese Astme Kohtule ette Direcção-Geral de Protecção das Culturas’ele adresseeritud komisjoni 19. juuli 1999. aasta kirja moonutamist, väites kohtuotsuse punktis 94 (viitena ka punktis 104), et selles dokumendis märkis nimetatud institutsioon selgelt menetluse algataja kohustust esitada koondtoimik ja täielik toimik. Selline analüüs näitab kirja käsitlemist fragmenteeritult ja kontekstiväliselt ning eirab hilisemaid sündmusi, mis tõendavad, et alguses nõustusid komisjon ja Portugali ametiasutus metalaksüüli hindama kogu nende käsutuses oleva teabe põhjal, mille hulgas olid ka Syngenta uuringud. Alles hiljem muutis institutsioon oma arvamust ja, muutes oma algset hoiakut, nõudis täielikku toimikut, mis takistas toimiku koostamist määratud tähtajaks.
48.
Teises väites heidetakse Esimese Astme Kohtule ette õigusnormi rikkumist, kuna ta ei nõustunud argumentidega täieliku toimiku koostamiseks kokkuleppe puudumise kohta, tuginedes 19. juuli 1999. aasta arvamuse ühele lõigule, mida – nagu selgitati kohtuotsuses endas – Portugali ametiasutus ei toonud ära oma vastuses äriühingule Industrias Químicas del Valles. Apellatsioonkaebuse esitaja sõnul rikub selline hoiak hea halduse põhimõtet, mille alusel peab komisjon nõustuma selle asutuse otsusega, kellele ta ülesande määras, ja lisaks annab talle õiguse võtta õigust piiravaid meetmeid dokumentide põhjal, mis ei ole nende adressaatidele teada.
49.
Kolmandaks väidetakse, et on eiratud ühenduse kohtupraktikat ettevaatus- ja proportsionaalsuse põhimõtete kohta, mis nõuab võimalike terviseohtude vältimiseks tõsist põhjust mõistlikult kahelda aine ohutuses. Esimese Astme Kohus oleks pidanud mõistma, et otsus mitte kanda metalaksüüli direktiivi I lisasse ei olnud õigustatud selliste põhjustega, vaid vormiliste põhjustega, konkreetselt sooviga lõpetada hindamismenetlus tähtaega pikendamata. Nendel asjaoludel ületab individuaalsetele õigustele tekitatud kahju oluliselt üldisele huvile toodavat kasu.
50.
Apellatsioonkaebuse neljas väide viitab teistele õigusnormi rikkumistele asjaomase õigusliku raamistiku tõlgendamisel ja kohaldamisel:
1.
Industrias Químicas del Valles väidab, et Esimese Astme Kohus ajab segi omaette väljendid „täielik toimik” ja „lisateave”, sest need kuuluvad hindamismenetluse eri järkudesse.
2.
Seejärel peab ta valeks teesi, et kui teatajaid on mitu, peab igaüks esitama täieliku toimiku, sest see on vastuolus määruse nr 3600/92 põhjendusega 7 ja artikli 7 lõigetega 1 ja 2, samuti sooviga vältida selgroogsetega tehtavate katsete kordamist.
3.
Ka ei nõustu ta mõttega, et direktiivi 91/414 artikleid 13 ja 14 ei kohaldata toimeainete hindamise menetlusele.
4.
Lõpuks kritiseerib ta kohtuotsust sellepärast, et selles omistatakse vähest tähtsust referentliikmesriigi rollile tema arvamuse avaldamisele järgnevates etappides, sest tema ülesanne on levitada tema käsutuses olevat teavet ja anda asjaomastele isikutele komisjoni küsimustele vastamisel tehnilist abi.
51.
Viies väide heidab vaidlustatud kohtuotsusele ette, et selles loeti õigeks komisjoni keeldumine tähtaja pikendamisest metalaksüüli hindamiseks. Selles lähtus Esimese Astme Kohus kahest ekslikust eeldusest: 1) et hageja palus tähtaega määramata ajaks, kuigi tegelikult oli ta kohustunud lõpetama pikaajalised uuringud 2004. aasta septembris, ja 2) et teiste toimeainete puhul antud tähtajapikendustes peetakse kinni 31. detsembri 2003. aasta tähtajast, mis räägib vastu kohtuotsuse enda punktile 90, kus on öeldud, et selle klassi ainetest koosnevate taimekaitsevahendite jaoks lubade andmise üleminekuperiood kestis 31. detsembrini 2005.
52.
Kuues väide keskendub vaidlustatud kohtuotsuse punktile 110 ja järgmistele punktidele, milles on liialdatult, koguni vasturääkivalt selgitatud äriühingu Industrias Químicas del Vallés väidetavat suutmatust vastata ekspertide küsimustele Syngenta uuringute kohta. Esimese Astme Kohtu arvates ei ole kõiki olulisi katsetulemusi, mis hagejaks oleval äriühingul puudusid, teise äriühingu toimikus, mis ei olnud samuti täielik – asjaolu, mida ei käsitletud vaidlustatud otsuses, mille kohaselt „võis metalaksüüli edasine hindamine jätkuda ainult Syngenta esitatud toimiku põhjal”.
53.
Apellatsioonkaebuse viimases väites heidetakse Esimese Astme Kohtule ette seda, et ta rikkus teatud nõudeid hageja nende märkuste üle otsustamisel, mille ta tegi ettekandja-kohtuniku koostatud kohtuistungi ettekande kohta, sest kohtuotsuses ei võetud enamikku nendest täpsustustest arvesse, ilma seda põhjendamata. Samuti viitab ta ebavõrdsele kohtlemisele, sest kui komisjonil oli võimalus neid märkusi pärast kohtuistungit kirjalikult tagasi lükata, siis äriühingule Industrias Químicas del Vallés ei antud õigust repliigiks. (
24
)
IV. Apellatsioonkaebuse analüüs
54.
Apellandiks olev äriühing põhjendab oma apellatsioonkaebust seitsme väitega, millest mõned on vormilised ja teised sisulised. Esimesse rühma kuuluvad esimene, kuues ja seitsmes väide, ülejäänud väited kuuluvad teise rühma.
A. Vormilised väited
55.
Äriühingu Industrias Químicas del Vallés argumendid kohtu käitumise kohta esimeses astmes toimunud menetluses puudutavad menetluse eri etappe: tõendite hindamine (esimene väide), menetlus ja kohtuotsuse järeldused (kuues ja seitsmes väide).
1. Kuues väide
56.
Kuuendas väites kaebab apellatsioonkaebuse esitaja vasturääkivust vaidlustatud kohtuotsuse punktis 110, milles talle heidetakse ette, et ta ei ole suuteline vastama ekspertide küsimustele, kuna tema käsutuses ei ole Syngenta dokumentatsiooni, samas kui punktis 112 tuvastatakse, et selles dokumentatsioonis puuduvad tingimata vajalikud katsetulemused, mida otsuses 2003/308 ei nimetata.
57.
Sellist vasturääkivust siiski ei ole, mistõttu on väide alusetu ja see tuleb tagasi lükata.
58.
Asjaolu, et Industrias Químicas del Vallés ei saanud kasutada teise äriühingu teostatud uuringuid, ei tähenda, et need oleksid täielikud; kui need uuringud olid metalaksüüli hindamiseks tingimata vajalikud, tähendab see, et apellandi koostatud uuringud olid puudulikud, mitte aga seda, et Syngenta uuringud küündisid täiuslikkuseni.
59.
Pealegi ei takistanud kohtumenetluses, kus püütakse välja selgitada vaidluse asjaolud, kindlaks määrata kohaldatav õigus ja lahendada kohtuvaidlus põhjendatult, miski Esimese Astme Kohtul muuta mõnda komisjoni faktilist hinnangut, sest tal on tühistamishagis oma kohtuvõimu teostamisel see õigus.
2. Seitsmes väide
60.
Selles väites märgib Industrias Químicas del Valles, et Esimese Astme Kohus ei võtnud arvesse paljusid tema märkusi ettekandja-kohtuniku koostatud kohtuistungi ettekande kohta, ilma et nende kõrvalejätmist oleks põhjendatud. Ta lisab, et protsessuaalse võrdsuse põhimõtet rikkudes võimaldati komisjonil need märkused kirjalikult tagasi lükata, selle asemel et seda teha suuliselt kohtuistungil, millega võeti temalt igasugune võimalus selle institutsiooni argumente tagasi lükata.
61.
Selle väite teine pool on vastuvõetamatu, sest selles ainult tuuakse välja menetlusnormide rikkumine, selgitamata, kuidas selline kõrvalekalle seadis äriühingu Industrias Químicas del Vallés komisjoni suhtes halvemasse seisu, võttes talt tegelikult kaitsevõimaluse. See on retooriline protest, ebaoluline käesoleva menetluse jaoks, milles ei algatata uut menetluslikku arutelu kohtuasja piiritlemiseks, kui kohtuistungi ettekanne on ära kuulatud, (
25
) vaid selles teatatakse Esimese Astme Kohtule võimalikest ebaselgetest või ebatäpsetest asjaoludest, mis näitavad, et vaidlust lahendanud kohtunikud ei ole arutelu mõtet täielikult hoomanud.
62.
Sellest järeldusest ilmneb, et väite esimene osa on põhjendamatu. Kohtuistungi ettekanne on üksnes teistele kohtu liikmetele mõeldud dokument, mis ei pea sisaldama ammendavat faktide ja väidete kirjeldust ja kus piisab kokkuvõtlikust aruandest. Selle võimalikud lüngad või vead ei tähenda põhimõtteliselt omaette kaitseõiguste rikkumist, samuti mitte selle teksti kohta tehtud märkuste kohtuotsuses arvesse võtmata jätmist, sest ettekanne ei kuulu kohtuotsusesse. Pooled ei osale selles kohtusiseses toimingus oma kaitseõiguste teostamises, vaid mitmekeelse organiga koostöö tegemiseks kohtuvaidluse eseme piiritlemiseks korrakohase õigusemõistmise huvides.
3. Esimene väide
63.
Rohkem kaalu on aga apellatsioonkaebuse esimesel väitel, milles apellant heidab Esimese Astme Kohtule ette 19. juuli 1999. aasta kirjale lisatud komisjoni õigustalituse aruande erapoolikut ja osalist tõlgendamist, mis moonutab selle sisu.
64.
Industrias Químicas del Vallés väidab, et ta ei pidanud tähtaegadest kinni, sest komisjon muutis meelt ja nõudis talt 2001. aastal täielikku toimikut, kuigi kaks aastat varem oli ta nimetatud arvamuses olnud teistsugusel seisukohal.
65.
Vastuses sellele argumendile märkis Esimese Astme Kohus (punktid 94 ja 104), et ühenduse asutus ei muutnud arvamust, sest selle dokumendi järgi kohustub teataja esitama koondtoimiku ja vajadusel ka täieliku toimiku. Aga see ei vasta täielikult tegelikkusele ja unustatakse – nagu on märgitud apellatsioonkaebuses – selle arvamuse esitamise keeleline kontekst ja jäetakse tähelepanuta hilisemad sündmused.
66.
Tuleb rõhutada, et komisjon koostas selle arvamuse, et ei oleks kahtlusi seoses võimalusega kasutada uuesti hindamise menetluses sellise taotlejaks oleva äriühingu uuringuid, kes hiljem taotlusest loobus. Selle arvamuse kohaselt ei anna kohaldatavad õigusnormid küsimusele ühest vastust (punkt 3), kuigi need soosivad ühiselt tegutsemist; ühe osaleja uuringuid saab kasutada kõikide huvides ka siis, kui kokkuleppele ei ole jõutud, nii et aine registreeritakse, vaatamata sellele, et ühe tootja esitatud andmed ei ole täielikud (punkt 4). Pealegi ei ole direktiivi 91/414 süsteemis see registrisse kandmine seotud eranditult taotlejaga ning huvitatud äriühingute puudumisel lubatakse ainet I lisasse kanda liikmesriikide ametivõimude nõudmisel (punkt 5). Tõsi on, et iga teataja kohustub esitama toimikud – ühe koondtoimiku ja ühe täieliku toimiku –, tehes referentliikmesriigiga koostööd (punkt 6), aga tõsi on ka see, et ühe taotleja tööprogrammist taganemine ei takista referentliikmesriigil hindamisaruande koostamiseks tema uuringutulemustega arvestamist, kui teised taotlejad jäävad oma taotluse juurde, ilma et see piiraks õigust kontrollida nende tagatisi vajaliku tehnilise ja haldusabi andmise kohta (punkt 7).
67.
Arvamuse põhjalik analüüsimine ei võimalda seega järeldada, nagu ütleb Esimese Astme Kohus, et komisjonil ei olnud kohtuvaidluse asjaoludel kahtlust kohustuse suhtes, mida peab täitma taotleja, kes tahab menetlust jätkata, ning ta peab vajadusel esitama selle äriühingu toimiku, kes on taotlusest loobunud. Vaidlustatud kohtuotsuses on seda dokumenti hinnatud ebaõnnestunult ja üksik lause on kontekstist välja võetud selleks, et teha järeldus, mis põhjalikul lugemisel valeks osutub, ja nii on muudetud lause tegelikku tähendust.
68.
Samamoodi sai aru sellest arvamusest – millest Industrias Químicas del Vallés ei olnud teadlik – ka Direcção-Geral de Protecção das Culturas 1999. aasta oktoobris, kui ta teatas nimetatud äriühingule oma kavatsusest koostada hindamisaruanne kõikide tema käsutuses olevate andmete, sealhulgas ka Syngenta toimiku põhjal, ilma et see piiraks võimalust nõuda asjakohast lisateavet.
69.
Mulle on teada Euroopa Kohtu praktika, mille järgi kohus ei ole pädev asjaolusid hindama, (
26
) milleks on ainupädev asja esimeses astmes arutav kohus. (
27
) Kui aga kohtutoimiku dokumentide põhjal tuvastatakse esimese astme kohtu hinnangutes „ilmne ja kergesti kontrollitav” sisuviga (
28
) või kohtule esitatud tõendite selge ja täpse tähenduse muutmine („moonutamine”), (
29
) on õigustatud apellatsioonikohtu sekkumine, sest Esimese Astme Kohtus on ületanud oma pädevuse piire nende asjaolude kindlaks määramisel, mille suhtes tuleb õigust kohaldada.
70.
See viga – nagu ma allpool selgitan – on vaidlustatud kohtuotsuse hinnangut kahjustanud ja selle eksiteele viinud, mistõttu tuleb apellatsioonkaebuse esimene väide vastu võtta ulatuses, mida ma hiljem täpsustan.
B. Sisulised väited
71.
Apellatsioonkaebuse väidete teine rühm, mis ei ole piisavalt sidus ja on üsna korratu, koosneb neljast väitest (teisest viiendani), milles Industrias Químicas del Vallés kasutab eri argumente, mis viivad välja samasse punkti, sest lõpuks on küsimus selles, kuidas Esimese Astme Kohus tõlgendas direktiivi 91/414 ja sellega seotud õigusnorme, kui ta kinnitas komisjoni keeldumist metalaksüüli registreerimisest põhjusel, et hageja ei olnud esitanud tähtajaks täielikku toimikut ega saanud kasutada Syngenta dokumente. Seetõttu kritiseeritakse apellatsioonkaebuses vaidlustatud kohtuotsuse argumente takistuste kohta (neljas väide), mis kinnitasid komisjoni seisukohta selles küsimuses ning jätsid arvestamata 19. juuli 1999. aasta arvamuse ja Portugali ametiasutuse vastuse sellele (teine väide); nii on tehtud formaalne otsus, milles pigem lähtuti hindamismenetluse kestusest kui kontrolliti, kas metalaksüül kujutab endast ohtu tervisele ja keskkonnale (kolmas ja neljas väide).
1. Toimeainete hindamise menetlus
72.
Direktiiv 91/414 sümboliseerib kaalukeelt, kui kaalukaussidel on kaks selgelt ühenduse eesmärki: üks – takistuste kõrvaldamine taimekaubanduses, parandades taimede töötlemist, teine – inim- ja loomatervise ning keskkonna kaitse. (
30
) Viimati nimetatud eesmärki teenib artikli 4 lõike 1 punkt a, mis lubab turustada ainult neid taimekaitsevahendeid, mille toimeained on loetletud direktiivi 91/414 I lisas, samas kui esimesena mainitud eesmärgile on pühendatud artikli 8 lõike 2 esimene lõik, mis annab liikmesriikidele õiguse lubada ajutiselt üleminekukorras ühendeid toimeainetega, mis ei ole lisas loetletud, aga on juba turul. Selle lõike 2 teine kuni neljas lõik püüavad neid kahte eesmärki ühitada, (
31
) kavandades tööprogrammi selliste ainete kontrollimiseks (menetluslikud üksikasjad sätestati konkreetselt määruses nr 3600/92), mille tulemusel aine kas kantakse lisasse või jäetakse lisasse kandmata põhjusel, et ei ole esitatud vajalikke aruandeid ja andmeid või kui nende esitamise korral ei tõenda need ainete ohutust. (
32
)
73.
Nii tuleb mõista nimetatud määruse norme ja eriti neid, mis kohustavad asjaomaseid äriühinguid esitama seda ohutust tõendavaid dokumente.
74.
Direktiiv 91/414 (artikli 8 lõike 2 teine ja neljas lõik) ja määrus nr 3600/92 (artikli 6 lõige 1 ja artikli 7 lõige 2) kohustavad toimeaine direktiivi I lisasse kandmisest huvitatud tootjaid esitama vajalikud andmed, nii et nad peavad leppima tagajärgedega, kui nad seda ei tee. Aga ei tohiks kaotada perspektiivitunnet ja mõelda ennatlikult, et need tagajärjed kaasnevad alati, kui taotleja ei ole võimeline kogu dokumentatsiooni esitama. See oleks loogiline tulemus loanõudega tegevusala loamenetluses, näiteks taimekaitsevahendite müügis. See ei ole aga nii ilmselge toimingus, mis ei anna kaugeltki mitte subjektiivseid õigusi, vaid millega taotletakse üldsuse huvides kõrge keskkonna- ja tervisekaitsetaseme tagamist. Menetlus ei toimu seega otseselt teatud toimeaineid tootvate äriühingute huvides, vaid seal tagatakse kodanikele nende kahjutus sellise formaalse toiminguga, milles need äriühingud, kes soovivad soodsa tulemuse korral kasu saada, teevad avatult koostööd.
75.
See vaatenurk selgitab, miks juhul, kui mitu äriühingut taotleb sama aine registreerimist, soositakse nende ühiselt toimimist (põhjendus 9 ja artikli 6 lõige 1, lõike 2 punkt a ja lõike 5 esimene taane) ja juhul, kui nad toimivad eraldi, väljastab referentliikmesriik oma aruande kogu dokumentatsiooni põhjal, olenemata sellest, kes on talle dokumendid esitanud (määruse nr 3600/92 põhjendus 6 ja artikli 7 lõige 1), isegi kui see on teine liikmesriik (sama määruse artikli 7 lõige 2). See õigustab ka komisjoni õigustalituse 19. juuli 1999. aasta arvamust, milles lubatakse ainet registreerida liikmesriikide ametiasutuste algatusel ilma tootjate vahenduseta (määruse nr 3600/92 artikli 6 lõike 5 teine taane), ja annab täie tähenduse argumentidele, mis on esitatud dokumendis andmete kasutamise kohta, mille on esitanud äriühing, kes on aine registreerimise ette võtnud, aga loobub ja taganeb menetlusest, ilma et see piiraks nende andmete kaitset käsitlevate õigusnormide kohaldamist (
33
) ja jätkuvalt toimeaine registreerimist taotlejate kohustust anda menetluse lõpuleviimiseks tehnilist ja haldusabi, et teha otsus toimeaine direktiivi 91/414 I lisasse kandmise kohta.
76.
Seega ei ole midagi imelikku selles, kui Direcção-Geral de Protecção das Culturas teatas pärast 19. juuli 1999. aasta õigusliku arvamuse saamist kolm kuud hiljem äriühingule Industrias Químicas del Vallés, et ta koostab hindamisaruande kõikide tema käsutuses olevate andmete, kaasa arvatud Syngenta esitatud andmete põhjal, paludes tal valmis olla juhuks, kui tekib uusi küsimusi või palutakse täiendavaid andmeid. Ka ei üllata, et äriühing seda teavet usaldades ei lõpetanud oma toimikut, mille puudulikkus oli üldteada, vaid jäi ootama, kuni temalt vajaduse korral nõutakse seda täiendavat koostööd.
2. Tähtajad teatajatele toimikute esitamiseks
77.
Direktiivis 91/414 nähakse ette erinevad tähtajad, aga need ei ole lõplikud. Seda ideed kinnitab ühenduse seadusandja, andes järjestikuseid tähtajapikendusi.
78.
Kõigepealt pikendati üleminekuperioodi, mille vältel liikmesriigid võisid lubada turustada taimekaitsevahendeid, mille toimeained ei ole I lisasse kantud, mis alguses lõppes 26. juulil 2003, esiteks 31. detsembrini 2005 ja seejärel 31. detsembrini 2006. (
34
)
79.
Nende ainete hindamise menetluses lõppes koondtoimikute ja mõne aine puhul (sh metalaksüül) ka täielike toimikute esitamise tähtaeg 30. aprillil 1995, aga seda pikendati sama aasta 31. oktoobrini. (
35
) Sama toimus ajavahemikuga, mis anti asjaomastele isikutele uute andmete või lisakatsete tulemuste esitamiseks, mille tähtajaks oli määruse nr 3600/92 artikli 7 lõike 4 esimeses taandes määratud 25. mai 2002 ja mida võis teatud juhtudel pikendada 25. maini 2003. (
36
)
80.
Veelgi enam, määrus ise (artikli 6 lõike 5 esimene taane) näeb ette, et kui nimetatud toimikud ei saabu tähtajaks, pikendatakse tähtaega juhul, kui viivitus on tingitud kavatsusest esitada ühine toimik või vääramatust jõust.
81.
Erinev tõlgendus ei ole võimalik, sest – nagu ma juba märkisin – ei kaitsta mitte nende äriühingute subjektiivset kasu, kes taotlevad toimeaine kandmist direktiivi 91/414 I lisasse, vaid üldsuse huve, mis nõuab nende ainete ja taimekaitsevahendite vaba ringlemist ühenduse territooriumil, kahjustamata keskkonda või inim- või loomatervist. Kui seda laadi toodet, mis sisaldab direktiivi I lisasse kandmata ainet, turustati liikmesriigis õigusnormi teatavaks tegemise ajal asjaomaste lubadega, on seega peamine nende ohutuse kontrollimine, mitte aga selle kontrolli teostamise tähtaeg; seetõttu juhul, kui antud tähtajast ei peeta kinni taotlejast olenematutel põhjustel (vääramatu jõud) või põhjusel, et järgitakse meetodit, mida õigusnorm eelistab (ühistoimikud), on vaja tähtajapikendust.
82.
Ma leian nimelt, et käesolevas kohtuasjas esinevad mõlemad põhjused. Kõigepealt kavatses Industrias Químicas del Vallés menetluse alguses tegutseda ühisel kokkuleppel, aga edutult, sest Syngenta loobus taotlusest; seejärel püüdis ta endale hankida viimase uuringuid ja analüüse, aga ei saanud. Lisaks võis apellatsioonkaebuse esitaja vastavalt teatisele, mille saatis talle referentliikmesriik 1999. aasta oktoobris, õiguspäraselt kindel olla, et temalt ei nõuta toimiku lõpuleviimist, (
37
) vaid hindamiseks tingimata vajalikke uuringutulemusi ja lisaandmeid pärast kogu menetluses esitatud dokumentatsiooni, sh Syngenta dokumentide läbivaatamist. Nendel asjaoludel on 2001. aasta veebruari nõue, et ta esitaks sama aasta 15. märtsiks liikmesriikidele ja komisjonile ajakohastatud koondtoimiku ja, kui talt palutakse, ka täieliku toimiku, sündmus, mis ei vasta küll täpselt vääramatu jõu mõistele, aga sarnaneb sellega, sest see oli ettenägematu ja ei olnud äriühingu Industrias Químicas del Vallés otsustada, mistõttu seda oli võimatu täita.
83.
Kokkuvõttes on Esimese Astme Kohus toime pannud apellatsioonkaebuses väidetud õigusrikkumised, kuna ta ei omistanud tähtsust vastusele, mille andis Direcção-Geral de Protecção das Culturas kui komisjoni käepikendus 1999. aasta oktoobris apellandiks olevale äriühingule (teine väide), ja kuna ta pidas ranget tähtaegade järgimist tähtsamaks kui direktiivi 91/414 eesmärkide saavutamist (kolmas väide); Esimese Astme Kohus on nende eesmärkide saavutamise määruses nr 3600/92 reguleeritud toimingute tõlgendamisega välistanud, eirates mitte ainult nende õigusnormide sõnastust, vaid ka mõtet (neljas väide), kuna ta pidas lõpuks õigeks komisjoni keeldumist äriühingule Industrias Químicas del Vallés tähtajapikendust anda (viies väide).
84.
Nende argumentide põhjal sunnib sisuliste väidete ja esimese väite analüüs mind soovitama vaidlustatud kohtuotsus tühistada, sest 19. juuli 1999. aasta arvamust moonutades (esimene väide) jätab Esimese Astme Kohus referentliikmesriigi seisukoha ilma õigusmõjuta (teine väide), õigustab alusetult komisjoni keeldumist anda tähtajapikendust, eitab ekslikult, et ühenduse institutsioon ise jättis äriühingu Industrias Químicas del Vallés olukorda, kus tal ei olnud võimalik tähtaegadest kinni pidada (viies väide), ja pärsib sel viisil Euroopa seadusandja seatud eesmärke (kolmas väide).
V. Euroopa Kohtu otsus kohtuvaidluses
85.
Kui vaidlustatud kohtuotsus on tühistatud, on Euroopa Kohtu ülesanne vastavalt oma põhikirja artikli 61 esimesele lõigule lahendada vaidlus sisuliselt, sest tema käsutuses on asjakohased andmed.
86.
Apellatsioonkaebuse lahendus peab hõlmama, nagu taotleb Industrias Químicas del Vallés, hagi rahuldamist ja otsuse 2003/308 tühistamist. Sellega ei pea aga kaasnema vaikimisi metalaksüüli kandmine direktiivi 91/414 I lisasse, vaid peab piirduma apellatsioonkaebuse rahuldamise põhjuseid arvestades selle tühistamisega, mille tagajärjel taastatakse haldusmenetluse seis hetkel, kus apellandile antakse lisatähtaeg oma ja Syngenta toimikus olevate andmete täiendamiseks, mis on metalaksüüli kohta otsuse tegemiseks tingimata vajalikud.
VI. Kohtukulud mõlemas astmes
87.
Minu soovitatud lahendus sunnib mõistma esimese astme kohtukulud välja komisjonilt, vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 esimesele lõigule.
88.
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 122 esimese lõigu alusel koostoimes artikli 69 lõike 2 esimese lõiguga peab komisjon kandma ka käesoleva apellatsioonkaebuse kulud.
VII. Ettepanek
89.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
1.
Nõustuda äriühingu Industrias Químicas del Vallés poolt Esimese Astme Kohtu teise koja 28. juuni 2005. aasta otsuse peale kohtuasjas T-158/03 esitatud apellatsioonkaebuse esimese kuni viienda väitega.
2.
Tühistada see kohtuotsus.
3.
Rahuldada äriühingu Industrias Químicas del Vallés hagi ja tühistada komisjoni 2. mai 2003. aasta otsus 2003/308/EÜ metalaksüüli nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmata jätmise ja kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamise kohta, taastades selle toimeaine hindamise menetluse hetkes, kus nimetatud äriühingule antakse lisatähtaeg oma toimikule ja Syngenta toimikule lisaandmete esitamiseks, mis on selle aine kohta otsuse tegemiseks tingimata vajalikud.
4.
Mõista mõlema astme kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.
(
1
)	Algkeel: hispaania.
(
2
)	Kohtuotsus T-158/03: Industrias Químicas del Vallés vs. komisjon (EKL 2005 lk II-2425).
(
3
)	2. mai 2003. aasta otsus (ELT L 113, lk 8; ELT eriväljaanne 03/38, lk 495).
(
4
)	15. juuli 1991. aasta direktiiv taimekaitsevahendite turuleviimise kohta (EÜT L 230, lk 1; ELT eriväljaanne 03/11, lk 332).
(
5
)	„Toimeained” on keemilised elemendid, nende ühendid, mikroorganismid ja viirused, mis avaldavad üldist või erilist toimet kahjulikele organismidele või taimedele, taimeosadele või taimsetele saadustele (artikli 2 punktid 3 ja 4).
(
6
)	Tervisekaitse ja keskkonnakaitse on seda direktiivi inspireerinud nii preambulis (põhjendused 9 ja 10) kui ka artiklites (artikli 5 lõige 1 ja artikli 4 lõike 1 punkti b iv ja v taane).
(
7
)	Komisjoni 20. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2076/2002 direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tähtaja pikendamise kohta ning teatavate toimeainete kõnealuse direktiivi I lisasse kandmata jätmise ja asjaomaseid aineid sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamise kohta (EÜT L 319, lk 3; ELT eriväljaanne 03/37, lk 374) artikkel 1. Uus tähtajapikendus 31. detsembrini 2006 anti komisjoni 12. augusti 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1335/2005 (ELT L 211, lk 6).
(
8
)	Komisjoni 11. detsembri 1992. aasta määrus, millega nähakse ette direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi esimese etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 366, lk 10; ELT eriväljaanne 03/13, lk 242).
(
9
)	Artikli 6 lõige 1, lõike 2 punkt a ja lõike 5 esimene taane viitavad kaudselt sellele võimalusele.
(
10
)	Komisjoni 27. aprilli 1994. aasta määruse (EÜ) nr 933/94 – millega sätestatakse taimekaitsevahendite toimeained ja määratakse referentliikmesriigid komisjoni määruse (EMÜ) nr 3600/92 rakendamiseks (EÜT L 107, lk 8; ELT eriväljaanne 03/16, lk 84) – I lisa.
(
11
)	Vastavalt komisjoni 12. oktoobri 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 2266/2000, millega muudetakse määrust nr 3600/92 (EÜT L 259, lk 27; ELT eriväljaanne 03/30, lk 388).
(
12
)	See tähtaeg määrati määruse nr 3600/92 artikli 5 alusel komisjoni 21. septembri 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 2230/95, millega muudetakse määrust nr 933/94 (EÜT L 225, lk 1; ELT eriväljaanne 3/18, lk 196), kus oli tähtajaks määratud 30. aprill 1995 (artikkel 2).
(
13
)	Artikli 7 lõike 2 redaktsioon pärineb komisjoni 27. juuni 1997. määrusest (EÜ) nr 1199/97, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 3600/92 (EÜT L 170, lk 19; ELT eriväljaanne 03/21, lk 166).
(
14
)	See esimene taane pärineb komisjoni 3. märtsi 1995. aasta määrusest (EÜ) nr 491/95, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 3600/92 ja määrust (EÜ) nr 933/94 (EÜT L 49, lk 50; ELT eriväljaanne 03/17, lk 196).
(
15
)	Lõiget on muudetud määrusega nr 1199/97, millele on viidatud 13. joonealuses märkuses.
(
16
)	See komitee asendati alalise toiduahela ja loomatervishoiu komiteega (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 – millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463) – artikli 62 lõike 2 teine lõik).
(
17
)	Muudetud juba viidatud määrusega nr 1199/97.
(
18
)	Lisatud määrusega nr 1199/97.
(
19
)	Muudetud määrusega nr 2266/2000.
(
20
)	Muudetud määrusega nr 2266/2000.
(
21
)	Syngenta taganes menetlusest, sest ta püüdis registreerida ainet metalaksüül-M, mis on metalaksüüliga väga sarnaste omadustega element.
(
22
)	Kohtujuristi tõlge.
(
23
)	Ilma et see piiraks võimalust esitada toimikut metalaksüüli registreerimiseks toimeainena (punktid 46 ja 47).
(
24
)	Ta täiendab apellatsioonkaebust protestiga, mida ei ole vormiliselt apellatsioonkaebuse väitena esitatud ja mis käsitleb esimese astme kohtuotsuse punkti 137; tema arvates tuleneb selles väidetu (hageja „tunnistas kohtuistungil, et 2003. aasta maiks, mil vaidlustatud otsus oli vastu võetud, olid lõpetatud vaid aruandeprojektid, mitte lõplikud uuringud”) vormilisest veast või valesti arusaamisest, sest kõnealused uuringud olid selleks ajaks tehtud. Selle kinnituseks pakkus ta välja kaks menetlustoimingut: lisada kohtutoimikusse need uuringud ja Esimese Astme Kohtus 8. detsembril 2004 toimunud kohtuistungi transkriptsiooni. Kuna aga see transkriptsioon kinnitas vaidlustatud kohtuotsusest välja võetud lõigu tõesust, võttis äriühingu Industrias Químicas del Vallés esindaja minu küsimuse peale käesoleva apellatsioonkaebuse kohtuistungil tagasi.
(
25
)	22. aprilli 1999. aasta otsuses kohtuasjas C-161/97 P: Kernkraftwerke Lippe-Ems vs. komisjon (EKL 1999, lk I-2057) meenutati, et ettekandja-kohtuniku koostatud kohtuistungi ettekandes on tehtud kokkuvõte kohtuasja faktilistest ja õiguslikest asjaoludest, nagu ka poolte väidetest ja argumentidest, ning pooled võivad enne kohtuistungit või selle ajal taotleda ettekande parandamist, esitades reservatsioone (punkt 58).
(
26
)	1. oktoobri 1991. aasta otsus kohtuasjas C-283/90 P: Vidrányi vs. komisjon (EKL 1991, lk I-4339, punktid 10 ja 11) on esimene kohtuotsus pikas ahelas, mis tuletab meelde, et apellatsioonkaebuses vaid kontrollitakse õigusnormide tõlgendamist ja kohaldamist ning igasugune faktide üle otsustamine on välistatud.
(
27
)	Nii sedastati 1. juuni 1994. aasta otsuses kohtuasjas C-136/92 P: komisjon vs. Brazzelli Lualdi jt (EKL 1994, lk I-1981, punkt 49).
(
28
)	Kohtujurist A. La Pergola sõnad ettepanekus kohtuasjas, milles tehti 21. septembri 2000. aasta kohtuotsus C-46/98 P: EFMA vs. nõukogu (EKL 2000, lk I-7079, punkt 11).
(
29
)	15. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-237/98 P: Dorsch Consult vs. nõukogu ja komisjon (EKL 2000, lk I-4549, punktid 35 ja 36).
(
30
)	9. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-174/05: Zuid-Hollandse Milieufederatie ja Natuur en Milieu (EKL 2006, lk I-2443, punkt 30) kajastab mõlemat eesmärki.
(
31
)	Nõustun kohtujurist E. Sharpstoniga, kes oma ettepanekus kohtuasjas, milles tehti 14. septembri 2006. aasta otsus C-138/05: Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie (EKL 2006, lk I-8339), väidab, et direktiivi 91/414 artikli 8 alusel liikmesriikidele üleminekusätete alusel tegutsemisruumi võimaldamisega ei olnud ühenduse seadusandja eesmärk ohustada kõnealust keskkonnakaitse ja tervisekaitse eesmärki (punktid 46 ja 76).
(
32
)	Seega võib selle hindamise tagajärjel artikli 8 lõike 2 esimese lõigu alusel antud loa tühistada või seda muuta juhul, kui ilmnevad ohud, mis takistavad aine registreerimist direktiivi 91/414 I lisasse, nagu on märgitud selle artikli neljandas lõigus. Seda käsitleb 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus, eriti selle punkt 22.
(
33
)	Direktiivi 91/414 artiklid 13 ja 14 reguleerivad andmete-, andmekaitse- ja konfidentsiaalsusealaseid nõudeid; neid kohaldatakse ainete hindamise menetluses, nagu nähtub määruse nr 3600/92 artikli 7 lõike 1 punktist d. Seega nende kahe sätte koos tõlgendamine näitab, et isikutelt, kellel on tarvilikku teavet toimeaine kandmiseks I lisasse, võib seda teavet nõuda (artikli 13 lõike 7 eelviimane lõik), välja arvatud juhul, kui andmeid peetakse konfidentsiaalseks vastavalt artiklile 14.
(
34
)	Käesoleva ettepaneku punkt 4 ja 7. joonealune märkus.
(
35
)	Nagu ma märkisin punktis 8 ja 12. joonealuses märkuses.
(
36
)	Nii nähtub määruse nr 3600/92 artikli 7 lõikest 4 (muudetud määrusega nr 2266/2000), mille ma tõin osaliselt ära käesoleva ettepaneku punktis 14.
(
37
)	Eriti sellepärast, et – nagu Esimese Astme Kohus ise tunnistab (kohtuotsuse punkt 94) – ainsat teate lõiku, kus nimetatakse kohustust koostada toimikud (punkt 6), ei ole Portugali ametiasutuse teatises nimetatud.