62025CJ0712_RES
Lieta C‑712/25 PPU [Rastoshev] (
i
)
XM
(Apelativen sad – Sofia lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (ceturtā palāta) 2026. gada 12. februāra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2002/584/TI – Kriminālvajāšanas veikšanai izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis – Eiropas apcietināšanas ordera izpilde – 4. panta 7. punkta a) apakšpunkts – Fakultatīvas neizpildes pamati – Nodarījumi, kas pilnībā vai daļēji izdarīti izpildes dalībvalsts teritorijā – Nesodāmības risks
Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm – Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildes pamati – Nodarījums, kas pilnībā vai daļēji izdarīts izpildes dalībvalsts teritorijā – Vērtējums, ko veic izpildes tiesu iestāde – Apjoms – Atteikums izpildīt orderi tikai šī nodarījuma izdarīšanas vietas dēļ – Nepieļaujamība
(Padomes Pamatlēmuma 2002/584, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Pamatlēmumu 2009/299, 1. panta 1. punkts un 3. panta 4. un 4.a punkts)
(skat. 33.–48., 52. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Izskatījusi Apelativen sad – Sofia (Sofijas apelācijas tiesa, Bulgārija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa steidzamības prejudiciālā nolēmuma lietā pirmo reizi lemj par to, kā interpretējams fakultatīvs tāda Eiropas apcietināšanas ordera neizpildes pamats, kurš izsniegts saistībā ar nodarījumiem, kas pilnībā vai daļēji izdarīti izpildes dalībvalsts teritorijā Pamatlēmuma 2002/584 (
1
) izpratnē.
2025. gada 18. septembrītribunal judiciaire de Marseille (Marseļas pirmās instances tiesa, Francija) par izmeklēšanu atbildīgais tiesas priekšsēdētāja vietnieks izsniedza Eiropas apcietināšanas orderi attiecībā uz XM, lai uzsāktu kriminālvajāšanu un panāktu viņa nodošanu Francijas iestādēm par vairākiem laikā no 2018. līdz 2024. gadam apgalvoti izdarītiem nodarījumiem. Šie nodarījumi esot izdarīti noziedzīgā grupā, vienojoties par sporta spēļu iznākumu vairāku valstu, to vidū arī Francijas un Bulgārijas, teritorijā.
Ar 2025. gada 20. oktobra lēmumu Sofiyski gradski sad (Sofijas pilsētas tiesa, Bulgārija) uzdeva izpildīt šo Eiropas apcietināšanas orderi un piemēroja XM apcietinājumu līdz brīdim, kad viņš faktiski tiks nodots Francijas iestādēm.
Izskatot XM pārsūdzību par šo lēmumu, iesniedzējtiesa konstatēja, ka Bulgārijā pastāv divi atšķirīgi judikatūras virzieni attiecībā uz tās tiesību normas interpretāciju, ar kuru Bulgārijas tiesībās transponēts Pamatlēmuma 2002/584 4. panta 7. punkta a) apakšpunkts (
2
). Atbilstoši pirmajam judikatūras virzienam tas, ka Eiropas apcietināšanas ordera pamatā esošais nodarījums pilnībā vai daļēji ir izdarīts Bulgārijas teritorijā, pats par sevi nav pamats atteikumam izpildīt šo Eiropas apcietināšanas orderi. Savukārt atbilstoši otrajam judikatūras virzienam šāds apstāklis būtu uzskatāms par pietiekamu izpildes atteikuma pamatu, jo visiem minētās dalībvalsts teritorijā izdarītajiem nodarījumiem bez jebkādiem izņēmumiem ir piemērojams Bulgārijas Kriminālkodekss.
Šādos apstākļos iesniedzējtiesa uzdeva Tiesai jautājumu par Pamatlēmuma 2002/584 4. panta 7. punkta a) apakšpunkta interpretāciju.
Tiesas vērtējums
Vispirms Tiesa atgādina, ka Pamatlēmumā 2002/584 ir noteikti, pirmkārt, Eiropas apcietināšanas ordera obligātās neizpildes pamati (
3
) un, otrkārt, tā fakultatīvās neizpildes pamati (
4
) un dalībvalstis var izvēlēties, vai transponēt vai netransponēt šos pamatus savās valsts tiesībās. Tomēr to transponēšanas gadījumā dalībvalstis nedrīkst prasīt, lai tiesu iestādes automātiski atteiktos izpildīt ikvienu attiecīgo Eiropas apcietināšanas orderi. Tām ir jābūt rīcības brīvībai, kas ļautu tām izvērtēt katru gadījumu atsevišķi, ņemot vērā visus attiecīgos apstākļus. Šīs iespējas liegšana nozīmētu, ka vienkāršās Eiropas apcietināšanas ordera izpildes atteikuma tiesības kļūtu par reālu pienākumu, lai gan šāds atteikums ir izņēmums un Eiropas apcietināšanas ordera izpilde ir princips. Tādējādi no Pamatlēmuma 2002/584 4. panta formulējuma, it īpaši no darbības vārda “varēt” lietojuma izriet, ka izpildes tiesu iestādei ir jābūt rīcības brīvībai izlemt, vai atteikties izpildīt Eiropas apcietināšanas orderi 4. pantā izklāstīto iemeslu dēļ.
Konkrētāk, par Pamatlēmuma 2002/584 4. panta 7. punkta a) apakšpunktu Tiesa norāda, ka Savienības likumdevējs, paredzēdams, ka šajā tiesību normā noteiktais izpildes atteikuma pamats ir fakultatīvs, ir vēlējies nodrošināt, lai to personu, attiecībā uz kuru izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis kriminālvajāšanas veikšanai un kuru var saukt pie kriminālatbildības gan izsniegšanas tiesu iestādes, gan izpildes tiesu iestādes, pie atbildības varētu saukt tās tiesu iestādes, kuras ir vispiemērotākās, lai nodrošinātu labu tiesu pārvaldību krimināllietās.
Turklāt saskaņā ar Pamatlēmuma 2002/584 1. panta 1. punktu tā mērķis ir ļaut apcietināt un nodot pieprasīto personu, lai izdarītais nodarījums nepaliktu nesodīts un lai pret šo personu veiktu kriminālvajāšanu. Šis mērķis vispārīgāk iekļaujas LES 3. panta 2. punktā paredzētajā mērķī novērst noziedzību un cīnīties pret to brīvības, drošības un tiesiskuma telpā, un to, novēršot nodarījumu izdarījušo personu nesodāmības risku, paredzēts sasniegt ar minēto pamatlēmumu. Tiesas ieskatā šie mērķi var tikt apdraudēti, ja izpildes tiesu iestādei neatkarīgi no lietas konkrētajiem apstākļiem būtu jāatsaka kriminālvajāšanas veikšanai izsniegta Eiropas apcietināšanas ordera izpilde un pieprasītās personas nodošana tikai tādēļ, ka nodarījums, saistībā ar kuru izsniegts šis orderis, pilnībā vai daļēji ir izdarīts izpildes dalībvalsts teritorijā.
Tiesa no tā secina, ka Pamatlēmuma 2002/584 4. panta 7. punkta a) apakšpunktā paredzētā neizpildes pamata piemērošana ir jāatstāj izpildes tiesu iestādes ziņā. Šajā nolūkā šai tiesai ir jābūt rīcības brīvībai, kas tai ļauj pārbaudīt visus atbilstošos lietas apstākļus, lai noteiktu, kura no tiesu iestādēm, proti, izsniegšanas vai izpildes tiesu iestāde, ir vispiemērotākā, lai nodrošinātu labu tiesu pārvaldību krimināllietās un tātad gādātu par visu dalībvalstu leģitīmajām interesēm novērst noziedzību brīvības, drošības un tiesiskuma telpā. Tas tā vēl jo vairāk ir tad, ja nodarījumi, saistībā ar kuriem izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis, ir daļa no diversificētas starptautiskas noziedzīgās organizācijas un tādēļ tie daļēji varēja tikt izdarīti un radīt sekas vairāku dalībvalstu teritorijā, citastarp arī izsniegšanas dalībvalsts teritorijā, kurā pret attiecīgo personu varētu būt uzsākta kriminālvajāšana.
Tādējādi izpildes tiesu iestādei savā vērtējumā ir jāņem vērā konkrētās lietas apstākļi, piemēram, aplūkotā nodarījuma raksturs un iezīmes, un it īpaši attiecīgā gadījumā tā starptautiskā dimensija, vieta, kur ir materializējies no šī nodarījuma izrietošais kaitējums, kā arī kriminālprocesa stadija izsniegšanas dalībvalstī un, ja nepieciešams, – arī izpildes dalībvalstī.
Bulgārijas krimināltiesībās paredzētā starptautiskā teritoriālā jurisdikcija krimināllietās tātad nevar būt pietiekams pamats, lai atteiktu Eiropas apcietināšanas ordera izpildi, vēl jo vairāk tāpēc, ka šajā gadījumā Bulgārijas tiesu iestādes nav uzsākušas attiecīgās personas kriminālvajāšanu.
Tiesa tādējādi nospriež, ka Pamatlēmuma 2002/584 4. panta 7. punkta a) apakšpunktam ir pretrunā tāda dalībvalsts judikatūra, saskaņā ar kuru tas, ka nodarījums, saistībā ar kuru izsniegts Eiropas apcietināšanas orderis kriminālvajāšanas veikšanai, pilnībā vai daļēji izdarīts izpildes dalībvalsts teritorijā, ir pietiekams iemesls atteikt šī ordera izpildi.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.
(
1
)	Padomes Pamatlēmums 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2009. gada 26. februāra Pamatlēmumu 2009/299/TI (OV 2009, L 81, 24. lpp.; turpmāk tekstā – “Pamatlēmums 2002/584”).
(
2
)	Šajā tiesību normā paredzēts, ka izpildes tiesu iestāde var atteikt Eiropas apcietināšanas ordera izpildīšanu, ja orderis attiecas uz nodarījumiem, kurus saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesībām uzskata par pilnīgi vai daļēji izdarītiem izpildes dalībvalsts teritorijā vai vietā, ko par tādu uzskata.
(
3
)	Šie pamati ir norādīti Pamatlēmuma 2002/584 3. pantā.
(
4
)	Šie pamati ir norādīti Pamatlēmuma 2002/584 4. un 4.a pantā.