Prasība, kas celta 2024. gada 25. novembrī – Banco Santander/ECB
(Lieta T-610/24)
Tiesvedības valoda – spāņu
Lietas dalībnieki
Prasītāja: Banco Santander, SA (Santandera, Spānija) (pārstāvji: J. Rodríguez Cárcamo, C. García Vega un G. Fernández-Bravo Bernaldo de Quirós, advokāti)
Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka
Prasījumi
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
atcelt Eiropas Centrālās bankas 2024. gada 16. oktobra uzraudzības lēmumu par pareizu to atliktā nodokļa aktīvu (turpmāk tekstā –“ANA”) prudenciālo režīmu, kuri ienāk no Banco Santander (Brasil), S.A. un kuri konsolidēti iekļauti Banco Santander, S.A.;
piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.
Pamati un galvenie argumenti
Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.
Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 1 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (turpmāk tekstā – “KPR”), 36., 38. un 48. pants, jo saskaņā ar apstrīdēto lēmumu Banco Santander SA i) atbilstoši KPR 36. pantam no sava pirmā līmeņa pamata kapitāla (CET 1) jāatskaita tie ANA, kuri ienāk no Brazīlijas meitasuzņēmuma gan pirms, gan pēc 2016. gada 23. novembra, ii) atbilstoši KPR 38. pantam jānosaka to summa un iii) summām, kuras atbilstoši KPR 48. panta 4. punktam ir atbrīvotas no atskaitījuma, jāpiemēro 250 % riska pakāpe, neskatoties uz to, ka minētie ANA nav atkarīgi no peļņas gūšanas nākotnē.
Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot kļūdaini interpretēts KPR 39. panta 2. punkts saistībā ar ANA, kuri no Brazīlijas meitasuzņēmuma ienāk pirms 2016. gada 23. novembra, jo i) saskaņā ar a) apakšpunktu iestādes likvidācijas vai maksātnespējas gadījumā šie aktīvi tiek automātiski un obligāti aizstāti ar nodokļu kredītu un ii) saskaņā ar c) apakšpunktu tie kļūst par tiešām prasījumu tiesībām pret tās valsts centrālo valdību, kurā meitasuzņēmums iedibināts (Brazīlija).
Ar trešo pamatu tiek apgalvota, ka esot kļūdaini interpretēts KPR 39. panta 2. punkts saistībā ar ANA, kas no Brazīlijas meitasuzņēmuma ienāk pēc 2016. gada 23. novembra, jo ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 20. maija Regulu (ES) 2019/876 1 izdarītie grozījumi šajā tiesību normā neattiecas uz ANA, kas ienāk no trešām valstīm.
____________
1 OV 176, 27.6.2013., 1. lpp.
1 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/876 (2019. gada 20. maijs), ar ko groza Regulu (ES) Nr. 575/2013 attiecībā uz sviras rādītāju, neto stabila finansējuma rādītāju, prasībām pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām, darījuma partnera kredītrisku, tirgus risku, riska darījumiem ar centrālajiem darījumu partneriem, riska darījumiem ar kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, lieliem riska darījumiem, pārskatu sniegšanas un informācijas atklāšanas prasībām un Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV L 150, 7.6.2019., 1. lpp.).