62025TJ0296
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta piecu tiesnešu sastāvā)
2026. gada 25. martā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Savienības Muitas kodekss – Importa un eksporta procedūras – Preces imports no Kanādas – Muitas vērtības noteikšanas metode – Preces deklarētā eksporta cena, ko paziņojušas Kanādas iestādes saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu – Jēdziens “Savienības muitas teritorijā pieejami dati” – Pieņemami līdzekļi – Regulas (ES) Nr. 952/2013 74. panta 3. punkts – Savienības muitas teritorijā pieejamo datu metode jeb fall back metode – Īstenošanas regulas (ES) 2015/2447 144. pants
Lietā T‑296/25
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa, Bulgārija) iesniegusi ar 2025. gada 15. aprīļa lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2025. gada 16. aprīlī, tiesvedībā
Direktor na TD Mitnitsa Burgas
pret
Lidikar OOD,
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta piecu tiesnešu sastāvā)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. Sampols Pukuruļs [M. Sampol Pucurull], tiesneši T. Pinne [T. Pynnä], J. Laitenbergers [J. Laitenberger] (referents), M. Stanku [M. Stancu] un G. Valasidis [W. Valasidis] (referents),
ģenerāladvokāts: H. Martins i Peress de Nanklaress [J. Martín y Pérez de Nanclares],
sekretārs: V. Di Buči [V. Di Bucci],
ņemot vērā, ka 2025. gada 13. maijā Tiesa atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.b panta trešajai daļai nodevusi Vispārējai tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu,
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.b panta pirmās daļas c) punktā paredzēto jomu un patstāvīga interpretācijas jautājuma neesību minēto statūtu 50.b panta otrās daļas izpratnē,
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Direktor na TD Mitnitsa Burgas vardā – L. Dimitrov, R. Dimitrova Todorova un P. Kalchev, pārstāvji,
–
Lidikar vārdā – R. Vasileva, advokat,
–
Bulgārijas valdības vārdā – T. Mitova un R. Stoyanov, pārstāvji,
–
Čehijas valdības vārdā – M. Smolek, A. Edelmannová un J. Vláčil, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – D. Drambozova un F. Moro, pārstāves,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (OV 2013, L 269, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Savienības Muitas kodekss”), 74. panta 3. punktu.
2
Šis lūgums ir iesniegts strīdā starp Lidikar OOD, kas ir saskaņā ar Bulgārijas tiesībām dibināta komercsabiedrība, un Direktor na TD Mitnitsa Burgas (Burgasas teritoriālās muitas pārvaldes direktors, Bulgārija) par lēmumu, ar kuru Bulgārijas muitas iestādes noteica muitas vērtību Lidikar no Kanādas importētam transportlīdzeklim, pamatojoties uz deklarēto eksporta cenu, kādu Kanādas muitas iestādes paziņoja Bulgārijas muitas iestādēm saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu.
Atbilstošās tiesību normas
Starptautiskās tiesības
GATT 1994
3
Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (turpmāk tekstā – “GATT 1994”) VII pants formulēts šādi:
“1. Līgumslēdzējas puses atzīst, ka attiecībā uz muitas vērtības noteikšanu spēkā ir vispārēji principi, kas izklāstīti šī panta turpmākajos punktos, un apņemas tos piemērot visām precēm, uz kurām attiecas muitas nodokļi vai citas nodevas vai importa un eksporta ierobežojumi, kas balstīti uz vērtību vai citādi ir atkarīgi no vērtības. Turklāt, ja kāda cita līgumslēdzēja puse to pieprasīs, tās, ņemot vērā minētos principus, izvērtēs jebkura likuma vai noteikuma piemērošanu attiecībā uz muitas vērtību. LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES var lūgt citām līgumslēdzējām pusēm iesniegt ziņojumus par pasākumiem, ko tās veikušas saskaņā ar šī panta noteikumiem.
2.
a)
Importētās preces muitas vērtība jāpamato ar attiecīgās importētās preces vai tai līdzīgas preces faktisko vērtību, pēc kuras novērtēts nodokļa apjoms, un to nedrīkst pamatot ar preces iekšzemes vērtību vai fiktīvu vērtību.
b)
“Faktiskā vērtība” ir cena, par kuru vietā un laikā, ko nosaka importētājas valsts likumdošana, attiecīgā vai tai līdzīga prece tiek pārdota vai piedāvāta pārdošanai parastā tirdzniecības procesā un pilnas konkurences apstākļos. Ciktāl šo preču vai līdzīgu preču cena ir atkarīga no konkrētā darījuma apjoma, vērā ņemamā cena, atbilstoši importētājvalsts vienreiz izdarītajai izvēlei, būtu jāattiecina vai nu i) uz salīdzināmiem daudzumiem, vai ii) uz daudzumiem, kas noteikti tādā veidā, kas importētājam ir vismaz tikpat izdevīgs, kā tad, ja ņemtu vērā lielāko šo preču apjomu, kas faktiski ir bijis tirdzniecības darījumu pamatā starp eksportētājvalsti un importētājvalsti.
c)
Ja saskaņā ar šī punkta b) apakšpunktu nav iespējams noteikt faktisko vērtību, muitas vērtība jānosaka, pamatojoties uz pārbaudāmu vērtību, kas ir pēc iespējas tuvāka šai vērtībai.
[..]”
Nolīgums par muitas vērtības noteikšanu
4
1994. gada Nolīguma par GATT 1994 VII panta īstenošanu (OV 1994, L 336, 119. lpp., turpmāk tekstā – “Nolīgums par muitas vērtības noteikšanu”) 7. pants formulēts šādi:
“1.   Ja saskaņā ar 1.–6. panta nosacījumiem nav iespējams noteikt importēto preču muitas vērtību, tā jānosaka, izmantojot pieņemamus līdzekļus atbilstoši šī nolīguma un GATT 1994 VII panta principiem un vispārējiem nosacījumiem, pamatojoties uz datiem, kas pieejami importētājvalstī.
2.   Saskaņā ar šī panta nosacījumiem muitas vērtību nedrīkst noteikt, pamatojoties uz:
[..]
b)
sistēmu, kas paredz muitas vajadzībām pieņemt augstāko no divām alternatīvām vērtībām;
[..]
e)
preču cenu eksportam uz citu valsti, nevis importējošo valsti;
[..]
g)
brīvi noteiktu vai fiktīvu vērtību.
[..]”
Kanādas un ES muitas sadarbības nolīgums
5
Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Kanādu par muitas sadarbību un savstarpējo palīdzību muitas lietās (OV 1998, L 7, 38. lpp.; turpmāk tekstā – “Kanādas un ES muitas sadarbības nolīgums”) 1. pants formulēts šādi:
“Šajā nolīgumā
[..]
4)
“informācija” ir visi dati, dokumenti, ziņojumi, to apliecinātas vai apstiprinātas kopijas vai arī citi paziņojumi, tai skaitā dati, kas apstrādāti vai analizēti, lai gūtu norādes attiecībā uz muitas tiesību aktu pārkāpumu;
[..].”
6
Kanādas un ES muitas sadarbības nolīguma 7. pants formulēts šādi:
“1.   Muitas dienesti [iestādes] palīdz cits citam pēc pieprasījuma vai pēc savas ierosmes, sniedzot attiecīgo informāciju, kas palīdz nodrošināt muitas tiesību aktu pareizu piemērošanu un novērst, izmeklēt un apkarot minēto tiesību aktu pārkāpumus.”
[..]”
7
Kanādas un ES muitas sadarbības nolīguma 11. panta 1. punkts izteikts šādi:
“Pieprasījuma saņēmēja iestāde paziņo attiecīgo informāciju pieprasījuma iesniedzējai iestādei, iesniedzot dokumentus, apliecinātas dokumentu kopijas, ziņojumus vai to elektroniskās versijas. Reizē ar minētajiem dokumentiem sniedz arī visu attiecīgo informāciju, kas vajadzīga minēto dokumentu interpretācijai vai izmantošanai.”
8
Kanādas un ES muitas sadarbības nolīguma 16. panta 3. punkts formulēts šādi:
“Šā panta 2. punkta noteikumi nekavē izmantot attiecīgo informāciju tiesvedībā vai administratīvā procesā, ko uzsāk vēlāk sakarā ar muitas tiesību aktu neievērošanu. [..]”
“CETA” starp Kanādu un ES
9
Visaptverošā ekonomikas un tirdzniecības nolīguma (CETA) starp Kanādu, no vienas puses, un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no otras puses (OV 2017, L 11, 23. lpp.; turpmāk tekstā – “CETA starp Kanādu un ES”) 6.1. pantā “Mērķi un principi” noteikts:
“[..]
2.   Puses, cik vien iespējams, sadarbojas un apmainās ar informāciju, tostarp ar labākās prakses informāciju, lai sekmētu šajā nolīgumā paredzēto tirdzniecības veicināšanas pasākumu piemērošanu un atbilstību tiem.
[..]”
10
CETA starp Kanādu un ES 6.13. pantā “Sadarbība” noteikts:
“[..]
3.   Puses sadarbojas atbilstoši Otavā 1997. gada 4. decembrī parakstītajam [Kanādas un ES muitas sadarbības nolīgumam].
4.   Puses sniedz viena otrai savstarpēju palīdzību muitas jautājumos saskaņā ar Kanādas un ES muitas sadarbības nolīgumu, tostarp jautājumos, kas saistīti ar kādas Puses muitas tiesību aktu iespējamu pārkāpumu, kā definēts minētajā nolīgumā, un šā nolīguma īstenošanā.”
Savienības tiesības
Savienības Muitas kodekss
11
Savienības Muitas kodeksa 70. pants formulēts šādi:
“1.   Preču muitas vērtības pamatbāze ir darījuma vērtība, ir faktiski samaksātā vai maksājamā cena par precēm, kad tās pārdod izvešanai uz Savienības muitas teritoriju; šī cena vajadzības gadījumā tiek pielāgota.
2.   Faktiski samaksātā vai maksājamā cena ir kopējā summa, ko pircējs par ievestajām precēm ir samaksājis vai kas viņam jāmaksā pārdevējam vai trešai personai pārdevēja labā, un tā ietver visus maksājumus, kuri ir samaksāti vai jāmaksā saskaņā ar ievesto preču pārdošanas nosacījumiem.
[..]”
12
Atbilstoši Savienības Muitas kodeksa 74. pantam paredzēts:
“1.   Ja preču muitas vērtību nevar noteikt saskaņā ar 70. pantu, to nosaka, secīgi piemērojot 2. punkta a) līdz d) apakšpunktu, līdz sasniedz pirmo apakšpunktu, saskaņā ar kuru preču muitas vērtību var noteikt.
Ja deklarētājs to lūdz, 2. punkta c) un d) apakšpunktu piemēro apgrieztā secībā.
2.   Ievērojot 1. punktu, muitas vērtība ir:
a)
darījuma vērtība identiskām precēm, kas pārdotas izvešanai uz Savienības muitas teritoriju un izvestas tajā pašā vai aptuveni tajā pašā laikā, kad vērtējamās preces;
b)
darījuma vērtība līdzīgām precēm, kas pārdotas izvešanai uz Savienības muitas teritoriju un izvestas tajā pašā vai aptuveni tajā pašā laikā, kad vērtējamās preces;
c)
vērtība, kas balstās uz vienas vienības cenu, par kādu ievestās preces vai identiskas vai līdzīgas ievestās preces tiek pārdotas Savienības muitas teritorijā vislielākajā kopskaitā personām, kas nav saistītas ar pārdevēju; vai
d)
aprēķinātā vērtība, ko veido šādu lielumu summa:
i)
ievesto preču ražošanā izmantoto materiālu un izgatavošanas vai citu pārstrādes darbību cena vai vērtība; |
ii)
peļņas un vispārīgo izdevumu summa, kas vienāda ar summu, kura parasti parādās, pārdodot tāda paša veida vai tipa preces kā novērtējamās, kuras izvešanai uz Savienību izgatavo ražotāji valstī, no kuras tās izved;
iii)
71. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto elementu cena vai vērtība.
3.   Ja muitas vērtību nevar noteikt saskaņā ar 1. punktu, to nosaka, pamatojoties uz Savienības muitas teritorijā pieejamiem datiem, izmantojot pieņemamus līdzekļus, kas atbilst principiem un vispārīgiem noteikumiem, kuri ietverti visā turpmāk norādītajā:
a)
nolīgumā par Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību VII panta piemērošanu;
b)
Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību VII pantā;
c)
šajā nodaļā.”
Īstenošanas regula (ES) 2015/2447
13
Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/2447 (2015. gada 24. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu Savienības Muitas kodeksu (OV 2015, L 343, 558. lpp.), 140. pantā “Deklarēto darījuma vērtību nepieņemšana” paredzēts:
“1.   Ja muitas dienestiem [iestādēm] ir pamatotas šaubas, ka deklarētā darījuma vērtība ir kopējā vērtība, kas samaksāta vai maksājama, kā minēts [Savienības Muitas] [k]odeksa 70. panta 1. punktā, tie var pieprasīt, lai deklarētājs sniedz papildu informāciju.
2.   Ja muitas dienestu [iestāžu] šaubas netiek kliedētas, tie var nolemt, ka preču vērtību nevar noteikt saskaņā ar [minētā] Kodeksa 70. panta 1. punktu.”
14
Īstenošanas regulas 2015/2447 144. pants “Savienības muitas teritorijā pieejamo datu metode (fall back metode)” formulēts šādi:
“1.   Nosakot muitas vērtību saskaņā ar [Savienības Muitas] [k]odeksa 74. panta 3. punktu, var izmantot pienācīgu elastīgumu, piemērojot Kodeksa 70. pantā un 74. panta 2. punktā paredzētās metodes. Šādi noteikta muitas vērtība pēc iespējas pamatojas uz iepriekš noteiktām muitas vērtībām.
2.   Ja nevar noteikt muitas vērtību saskaņā ar 1. punktu, izmanto citas piemērotas metodes. Šajā gadījumā muitas vērtību nenosaka, pamatojoties uz jebkuru no šādiem elementiem:
[..]
b)
sistēma, saskaņā ar kuru lielākā no divām alternatīvām vērtībām tiek izmantota muitas vērtības noteikšanā;
[..]
e)
cenas eksportam uz trešo valsti;
[..]
g)
patvarīgi noteiktas vai fiktīvas vērtības.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
15
2021. gada 18. janvārī sabiedrība Lidikar, darbojoties kā importētāja netiešais pārstāvis, iesniedza Burgasas ostas muitas iestādē (Bulgārija) muitas deklarāciju par ceļu satiksmes negadījumā cietuša mehāniskā transportlīdzekļa laišanu brīvā apgrozībā. Šajā deklarācijā importētā transportlīdzekļa muitas vērtība tika noteikta atbilstoši Savienības Muitas kodeksa 70. panta 1. punktam, pamatojoties uz tā darījuma vērtību, proti, uz cenu 3310 Kanādas dolāru (CAD) (aptuveni 2100 EUR).
16
Bulgārijas muitas iestādes veica attiecīgās muitas deklarācijas retrospektīvu pārbaudi, pamatojoties uz informāciju, ko sniegušas Kanādas muitas iestādes saskaņā ar Kanādas un ES muitas sadarbības nolīgumu attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas deklarēti eksportam no Kanādas uz Eiropas Savienību. Konkrētāk – 2022. gada 16. decembra elektroniskā pasta vēstulē Kanādas muitas iestādes nosūtīja Bulgārijas muitas iestādēm datni, kurā bija iekļauts detalizēts transportlīdzekļu saraksts, tostarp arī attiecīgais transportlīdzeklis, norādot to deklarēto vērtību eksportēšanas brīdī no Kanādas. Pēc tam, kad Bulgārijas muitas iestādes bija izvērtējušas iesniegtos datus, tās konstatēja, ka Bulgārijā deklarētās preces cena 3310 CAD neatbilst cenai 15889 CAD (aptuveni 10100 eiro), ko Kanādas muitas iestādes bija paziņojušas par attiecīgo transportlīdzekli un kas bija norādīta attiecīgajā eksporta deklarācijā.
17
Šādos apstākļos Bulgārijas muitas iestādes pieprasīja uzņēmumam Lidikar pierādījumus, lai apstiprinātu muitas formalitāšu kārtošanas brīdī deklarēto cenu. Tika iesniegts 2020. gada 18. novembra rēķins, iepakojumu saraksts, konosaments, kā arī 2021. gada 13. janvāra rēķins. Neskatoties uz šiem dokumentiem, Bulgārijas muitas iestādes uzskatīja, ka pastāv pamatotas šaubas par aplūkotās preces muitas vērtību, kas noteikta saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 70. panta 1. punktu. Pēc tam Lidikar iesniedza rakstisku paskaidrojumu, norādot, ka tā nebija saglabājusi nedz attiecīgā darījuma komercdokumentāciju, nedz piedāvājumu, nedz cenrāžus, nedz maksājumu dokumentus, nedz citu saraksti, kas attiecas uz minēto darījumu.
18
Pēc muitas deklarācijai pievienoto dokumentu pārbaudes Bulgārijas muitas iestādes secināja, ka nav pierādījumu par to, ka deklarētā cena atbilst 2020. gada 18. novembra rēķinam. Tās konstatēja arī, ka no iesniegtā bankas konta izraksta nebija skaidri redzams, ka maksājums būtu bijis galīgs maksājums. Tālab tās uzskatīja, ka, ņemot vērā pamatotās šaubas un pierādījumu trūkumu par deklarēto cenu, saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 70. panta 1. punktu deklarētā muitas vērtība, kas noteikta, pamatojoties uz 2020. gada 18. novembra rēķinu, jānoraida.
19
Turklāt Bulgārijas muitas iestādes konstatēja, ka nebija izpildīti nosacījumi, kas nepieciešami, lai piemērotu aplūkotās preces novērtēšanas papildu metodes saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 74. panta 2. punkta a)–d) apakšpunktu, jo runa bija par avarējušu transportlīdzekli, kura īpašo tehnisko stāvokli bija grūti salīdzināt ar citu tā paša zīmola un modeļa transportlīdzekļu stāvokli, kas importēti Bulgārijā. Tomēr Bulgārijas muitas iestādes muitas vērtību noteica saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punktu, pamatojoties uz to dokumentu elektroniskajām versijām, kurus nosūtījušas Kanādas muitas iestādes saskaņā ar Kanādas un ES muitas sadarbības nolīgumu.
20
Tādējādi Bulgārijas muitas iestādes noteica attiecīgā transportlīdzekļa muitas vērtību 19830,43 Bulgārijas levu (BGN) (aptuveni 9500 EUR), kā arī kopējo iekasējamo ievedmuitas nodokļa un pievienotās vērtības nodokļa (PVN) summu 5023 BGN (aptuveni 2150 EUR).
21
Bulgārijas muitas iestāžu lēmumu pirmajā instancē pārbaudīja Administrativen sad Burgas (Burgasas Administratīvā tiesa, Bulgārija), kas to atcēla kā prettiesisku. Minētā tiesa atzina, ka šajā gadījumā Bulgārijas muitas iestādes nebija izpildījušas pienākumu norādīt pamatojumu “pamatotām šaubām”, kā paredzēts Īstenošanas regulas 2015/2447 140. pantā, un ka Kanādas muitas iestāžu sniegtā atbilde nebija oficiāls pierādījuma dokuments, kas tiesai būtu saistošs.
22
Direktor na TD Mitnitsa Burgas (Burgasas muitas teritoriālas pārvaldes direktors, Bulgārija) Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa, Bulgārija) – kas ir iesniedzējtiesa – par Administrativen sad Burgas (Burgasas Administratīvās tiesa) spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību, norādot, ka pēdējās minētās tiesas secinājumi esot kļūdaini, un apgalvojot, ka saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punktu esot jāpiemēro pieņemamu līdzekļu metode. Viņš atzīmēja, ka Kanādas muitas iestāžu sniegtā atbilde esot oficiāls dokuments, kas saistīts ar pārbaudi, kura veikta starptautiskas sadarbības starp Kanādu un Savienību kontekstā, un ka attiecīgā muitas vērtība tika noteikta, ņemot vērā cenu, kas norādīta to dokumentu elektroniskajās versijās, kurus nosūtīja Kanādas muitas iestādes.
23
Šajos apstākļos Varhoven administrativen sad (Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus divus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Savienības muitas kodeksa] 74. panta 3. punkts var tikt interpretēts tādējādi, ka preces vērtību, kas deklarēta, izvedot preci no trešās valsts, var uzskatīt par “Savienības muitas teritorijā pieejamiem datiem”?
2)
Vai [Savienības muitas kodeksa] 74. panta 3. punkts var tikt interpretēts tādējādi, ka preces muitas vērtības noteikšana, pamatojoties uz vērtību, kas deklarēta, izvedot šo preci no trešās valsts, var būt pieņemams līdzeklis muitas vērtības noteikšanai [minētā kodeksa] 74. panta 3. punkta izpratnē?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
24
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka cena, kas deklarēta preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju un ko eksportētājvalsts muitas iestādes saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu paziņojušas dalībvalsts muitas iestādēm, var uzskatīt par Savienības muitas teritorijā pieejamiem datiem šīs tiesību normas izpratnē, lai noteiktu šīs preces muitas vērtību.
25
Vispirms jāatgādina, ka Savienības muitas teritorijā pieejamo datu metode (jeb fall back metode), kas paredzēta Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punktā, ir pēdējais līdzeklis, lai noteiktu attiecīgās preces muitas vērtību gadījumā, ja muitas brokeris nesniedz pietiekami precīzu vai uzticamu informāciju, kas ļautu noteikt šo vērtību, izmantojot minētā kodeksa 70. panta 1. punktā paredzēto galveno metodi vai tā paša kodeksa 74. panta 2. punktā paredzētās papildu metodes (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2022. gada 9. jūnijs, Baltic Master, C‑599/20, EU:C:2022:457, 54. punkts, un 2026. gada 29. janvāris, Keladis I un Keladis II, C‑72/24 un C‑73/24, EU:C:2026:51, 75. punkts).
26
Ņemot vērā Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punkta mērķi un formulējumu, jēdziens “Savienības muitas teritorijā pieejami dati” jāinterpretē plaši, attiecinot to uz datu faktisko pieejamību tādā nozīmē, ka Savienības muitas iestādes var tos izmantot preču muitas vērtības noteikšanai.
27
No tā izriet, pirmkārt, ka jēdziens “Savienības muitas teritorijā pieejami dati” nevar tikt attiecināts tikai uz tiem datiem, kas savākti Savienībā. Tādējādi fakts, ka dati ir iegūti no trešās valsts, nenozīmē, ka tie nevar būt “Savienības muitas teritorijā pieejami dati”.
28
Tas it īpaši attiecas uz datiem par preces cenu, kas deklarēta eksportam un kuru eksportētājvalsts muitas iestādes nosūtījušas saskaņā ar starptautisku nolīgumu, kas regulē muitas sadarbību starp Savienību un šo trešo valsti, piemēram, Kanādas un ES muitas sadarbības nolīgums un CETA starp Kanādu un ES, kuros paredzēta savstarpēja palīdzība muitas jomā.
29
Otrkārt, no tā izriet, ka jēdziens “Savienības muitas teritorijā pieejami dati” nevar – pretēji tam, ko Lidikar apgalvo apsvērumos par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, – būt atkarīgs nedz no muitas brokeru piekļuves trešās valsts datu bāzei, no kuras iegūti dati, kas nosūtīti Savienības muitas iestādēm, nedz no šo iestāžu pieprasījuma, kas konkrēti vērsts uz šo datu nosūtīšanu, ja tie jau ir nodoti to rīcībā.
30
Šādos apstākļos uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka cena, kas deklarēta preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju un ko eksportētājvalsts muitas iestādes saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu paziņojušas dalībvalsts muitas iestādēm, var uzskatīt par Savienības muitas teritorijā pieejamiem datiem šīs tiesību normas izpratnē, lai noteiktu šīs preces muitas vērtību.
Par otro jautājumu
31
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tās cenas izmantošana, kas deklarēta preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju un ko eksportētājvalsts muitas iestādes saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu paziņojušas dalībvalsts muitas iestādēm, var uzskatīt par pieņemamu līdzekli šīs tiesību normas izpratnē, lai noteiktu šīs preces muitas vērtību.
32
Vispirms jāatzīmē, ka Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punkts jāinterpretē kopsakarā ar Īstenošanas regulas 2015/2447 144. panta 1. punktu, kurā noteikts, ka, nosakot muitas vērtību saskaņā ar minētā kodeksa 74. panta 3. punktu, var izmantot “pamatotu elastīgumu”, piemērojot Savienības Muitas kodeksa 70. pantā un 74. panta 2. punktā paredzētās metodes (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2026. gada 29. janvāris, Keladis I un Keladis II, C 72/24 un C 73/24, EU:C:2026:51, 104. punkts). Tādējādi jāatzīst, ka iestādēm, izmantojot Savienības muitas teritorijā pieejamo datu metodi (jeb fall back metodi), ir plaša rīcības brīvība, un tā jāizmanto, ievērojot minētā kodeksa 74. panta 3. punktā uzskaitītos principus un normas. Proti, Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punktā noteikts, ka muitas vērtību nosaka, izmantojot pieņemamus līdzekļus, kuriem jābūt saderīgiem, pirmkārt, ar Nolīgumu par muitas vērtības noteikšanu, otrkārt, ar GATT 1994 VII pantu un, treškārt, ar minētā kodeksa II sadaļas 3. nodaļu par preču muitas vērtību.
33
Šajā ziņā jānorāda, ka Nolīguma par muitas vērtības noteikšanu 7. panta 2. punkta e) apakšpunktā paredzēts, ka muitas vērtību nedrīkst noteikt, pamatojoties uz preču cenu eksportam uz citu valsti, nevis importējošo valsti. Šī tiesību norma ir iekļauta Savienības tiesību aktos, proti, Īstenošanas regulas 2015/2447 144. panta 2. punkta e) apakšpunktā, kurā paredzēts, ka “muitas vērtību nedrīkst noteikt [..], pamatojoties uz preču cenu eksportam uz citu valsti, nevis importējošo valsti.” Tādējādi, pretēji tam, ko Lidikar apgalvo apsvērumos par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, nedz Nolīgums par muitas vērtības noteikšanu, nedz Savienības tiesības neizslēdz, ka Savienības dalībvalsts muitas iestādes nosaka preces muitas vērtību, izmantojot Savienības muitas teritorijā pieejamo datu metodi (jeb fall back metodi), pamatojoties uz cenu, kas trešā valstī deklarēta šīs preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju.
34
No tā izriet, ka, eksportējot preces uz Savienību, trešā valstī deklarētas cenas izmantošana var būt pieņemams līdzeklis, lai noteiktu šīs preces muitas vērtību, pamatojoties uz Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punktu.
35
Šajā ziņā vispirms jāatgādina, ka, ņemot vērā Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1992, L 302, 1. lpp.) 31. panta 1. punktu, kas pastāvēja pirms Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punkta, Tiesa jau ir lēmusi, ka atsauce uz cenu, kas šai precei noteikta darījumā, kas noticis pirms tā darījuma, par kuru iesniegta muitas deklarācija, var būt uzskatāma par pieņemamu līdzekli šīs tiesību normas izpratnē (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2008. gada 28. februāris, Carboni e derivati, C‑263/06, EU:C:2008:128, 61. punkts). No tā izriet, ka Tiesas judikatūra principā neizslēdz iespēju muitas vērtības noteikšanai, pamatojoties uz Savienības muitas teritorijā pieejamo datu metodi (jeb fall back metodi), izmantot iepriekš šai precei noteiktu cenu.
36
Turklāt, trešā valstī deklarētas cenas izmantošana tās preces eksportam, kurai tiek noteikta muitas vērtība, pamatojoties uz Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punktu, gadījumā, kas ir līdzīgs pamatlietai, nesaskan ar aizliegumu, kas noteikts Nolīguma par muitas vērtības noteikšanu 7. panta 2. punkta b) apakšpunktā. Proti, ja šis noteikums, kas Savienības tiesību aktos iekļauts Īstenošanas regulas 2015/2447 144. panta 2. punkta b) apakšpunktā, aizliedz muitas vērtības noteikšanu, pamatojoties uz “sistēmu, saskaņā ar kuru lielākā no divām alternatīvām vērtībām tiek izmantota muitas vērtības noteikšanā”, tas nekādā ziņā neaizliedz izmantot deklarēto eksporta cenu par to pašu preci, ja tā ir vienīgā vērtība, kas pieejama muitas iestādēm, it īpaši ņemot vērā pamatotas šaubas par sākotnēji deklarētās vērtības patiesumu saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 70. pantu.
37
Visbeidzot, jānorāda arī – tā kā eksporta cena, kas paziņota saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu, principā atbilst preces faktiskajai vērtībai, šīs cenas izmantošana arī nav pretrunā aizliegumam noteikt muitas vērtību, pamatojoties uz patvaļīgām vai fiktīvām vērtībām, kas minētas Nolīguma par muitas vērtības noteikšanu 7. panta 2. punkta g) apakšpunktā, kā arī Īstenošanas regulas 2015/2447 144. panta 2. punkta g) apakšpunktā, un tas jāpārbauda iesniedzējtiesai.
38
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, uz otro jautājumu jāatbild, ka Savienības Muitas kodeksa 74. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tās cenas izmantošana, kura deklarēta preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju un kuru eksportētājvalsts muitas iestādes saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu paziņojušas dalībvalsts muitas iestādēm, var uzskatīt par pieņemamu līdzekli šīs normas izpratnē, lai noteiktu šīs preces muitas vērtību.
Par tiesāšanās izdevumiem
39
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Vispārējai tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta piecu tiesnešu sastāvā)
nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 74. panta 3. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
cena, kas deklarēta preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju un ko eksportētājvalsts muitas iestādes saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu paziņojušas dalībvalsts muitas iestādēm, var uzskatīt par Savienības muitas teritorijā pieejamiem datiem šīs tiesību normas izpratnē, lai noteiktu šīs preces muitas vērtību.
2)
Regulas Nr. 952/2013 74. panta 3. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
tās cenas izmantošana, kura deklarēta preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju un kuru eksportētājvalsts muitas iestādes saskaņā ar starptautisku muitas sadarbības nolīgumu paziņojušas dalībvalsts muitas iestādēm, var uzskatīt par pieņemamu līdzekli šīs tiesību normas izpratnē, lai noteiktu šīs preces muitas vērtību.
Sampol Pucurull
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Valasidis
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2026. gada 25. martā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – bulgāru.