62021CJ0554_RES
Apvienotās lietas C‑554/21, C‑622/21 un C‑727/21
Financijska agencija
pret
Hann‑Invest d.o.o.,
Mineral‑Sekuline d.o.o.un
Udruga KHL Medveščak Zagreb
(Visoki trgovački sud Republike Hrvatske lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (virspalāta) 2024. gada 11. jūlija spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības – Tiesnešu neatkarība – Tiesību aktos noteikta tiesa – Lietas taisnīga izskatīšana – Tiesas nolēmumu reģistrācijas dienests – Valsts tiesiskais regulējums, ar ko otrās instances tiesās ieviests tāda reģistrācijas tiesneša amats, kuram praksē ir pilnvaras apturēt sprieduma pasludināšanu, dot norādījumus iztiesāšanas sastāviem un lūgt sasaukt nodaļas sanāksmi – Valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram tiesas nodaļas vai visu tiesnešu sanāksmēs var pieņemt saistošas “juridiskas nostājas”, tai skaitā attiecībā uz jau izskatītām lietām
Prejudiciāli jautājumi – Tiesas kompetence – Ierobežojumi – Dalībvalstu pienākums paredzēt tiesību aizsardzības līdzekļus, kas ļautu nodrošināt efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Jautājumi par valsts tiesu, kura var lemt par Savienības tiesību interpretācijas vai piemērošanas jautājumiem – Iekļaušana
(LES 19. panta 1. punkta otrā daļa; LESD 267. pants)
(skat. 35.–38. punktu)
Dalībvalstis – Pienākumi – Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nodrošināšanai nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekļu izveide – Tiesnešu neatkarības principa ievērošana – Tiesības uz neatkarīgu, objektīvu un tiesību aktos noteiktu tiesu – Valsts tiesību normas par iztiesāšanas sastāvu – Nosacījumi
(LES 2. pants un 19. panta 1. punkta otrā daļa; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrā daļa un 52. panta 3. punkts)
(skat. 44.–59. punktu)
Dalībvalstis – Pienākumi – Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nodrošināšanai nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekļu izveide – Valsts tiesas iekšējs mehānisms, atbilstoši kuram tiesas nolēmumu lietas dalībniekiem var nosūtīt tikai tad, ja tā saturu ir apstiprinājis tiesnesis, kas neietilpst iztiesāšanas sastāvā – Nepieļaujamība
(LES 19. panta 1. punkta otrā daļa)
(skat. 61.–69., 81. punktu un rezolutīvo daļu)
Dalībvalstis – Pienākumi – Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nodrošināšanai nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekļu izveide – Valsts tiesas iekšējs mehānisms, kurā paredzētas pilnvaras tiesas tiesnešu sanāksmē pieprasīt iztiesāšanas sastāvam grozīt jau pieņemta tiesas nolēmuma saturu – Nepieļaujamība
(LES 19. panta 1. punkta otrā daļa)
(skat. 70.–79., 81. punktu un rezolutīvo daļu)
Dalībvalstis – Pienākumi – Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā nodrošināšanai nepieciešamo tiesību aizsardzības līdzekļu izveide – Tiesnešu neatkarības principa ievērošana – Tiesības uz neatkarīgu, objektīvu un tiesību aktos noteiktu tiesu – Valsts pasākumi, kuru mērķis ir nepieļaut judikatūras atšķirības vai novērst tās – Procesuāls mehānisms, kas ļauj valsts tiesas tiesnesim, kurš neietilpst iztiesāšanas sastāvā, nodot lietu izskatīšanai paplašinātam šīs tiesas iztiesāšanas sastāvam – Pieļaujamība – Nosacījumi
(LES 19. panta 1. punkta otrā daļa)
(skat. 80. punktu)
Rezumējums
Tiesas virspalāta atzīst, ka tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kā arī tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu izvirzītajām prasībām neatbilst tāds valsts tiesas iekšējs mehānisms, kurā ar mērķi nodrošināt šīs tiesas judikatūras saskaņotību ir paredzēta citu attiecīgās tiesas tiesnešu iejaukšanās lietu izskatošā iztiesāšanas sastāva lēmumpieņemšanas procesā.
Tiesai šo jautājumu ir uzdevusi Visoki trgovački sud (Augstā komerclietu tiesa, Horvātija), kura izskata trīs apelācijas sūdzības par maksātnespējas procesos izdotiem rīkojumiem. Iesniedzējtiesa, kas darbojas trīs tiesnešu iztiesāšanas sastāvos, izskatīja un ar tās locekļu vienprātīgu lēmumu noraidīja šīs trīs apelācijas sūdzības, tādējādi apstiprinot pirmajā instancē pieņemtos nolēmumus. Šīs tiesas tiesneši parakstīja spriedumus un pēc tam nosūtīja tos iesniedzējtiesas tiesas nolēmumu reģistrācijas dienestam (
1
).
Reģistrācijas dienesta tiesnesis (turpmāk tekstā – “reģistrācijas tiesnesis”) tomēr atteicās reģistrēt šos trīs tiesas nolēmumus un nodeva tos atpakaļ attiecīgajiem iztiesāšanas sastāviem, pievienojot vēstuli, kurā norādīts, ka viņš nepiekrīt rastajiem risinājumiem. Divās no šīm lietām (C‑554/21 un C‑622/21) šis tiesnesis minēja citus iesniedzējtiesas nolēmumus, kuros rasti risinājumi, kas atšķiras no pamatlietās rastajiem risinājumiem. Trešajā lietā (C‑727/21) viņš norādīja, ka nepiekrīt juridiskajai interpretācijai, ko sniedzis iztiesāšanas sastāvs, tomēr nav minējis nevienu citu tiesas nolēmumu.
Vēlāk iztiesāšanas sastāvs sanāca uz jaunām apspriedēm lietā C‑727/21. Atkārtoti izskatījis apelācijas sūdzību un reģistrācijas tiesneša atzinumu, tas nolēma negrozīt iepriekš rasto risinājumu. Tādēļ tas pieņēma jaunu tiesas nolēmumu un nosūtīja to reģistrācijas dienestam.
Reģistrācijas tiesnesis, dodams priekšroku citādam juridiskajam risinājumam, nodeva minēto pamatlietu izskatīšanai iesniedzējtiesas komercstrīdu un citu strīdu nodaļai. Šī nodaļa vēlāk pieņēma “juridisku nostāju”, kurā piekrita risinājumam, kam priekšroku bija devis reģistrācijas tiesnesis. Pēc tam šī pamatlieta tika nodota atpakaļ attiecīgajam iztiesāšanas sastāvam, lai tas lemtu atbilstoši šai “juridiskajai nostājai”.
Tā kā iesniedzējtiesai radās šaubas par tāda mehānisma atbilstību Savienības tiesībām, kurā paredzēta reģistrācijas tiesneša un citu tiesas tiesnešu, kas pieņem “juridiskas nostājas”, iesaistīšanās tās lēmumpieņemšanas procesā, tā nolēma vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.
Tiesas vērtējums
Tiesa vispirms uzsver – jebkuram valsts pasākumam vai praksei, kuras mērķis ir nepieļaut judikatūras atšķirības vai novērst tās un tādējādi nodrošināt tiesisko drošību, kas ir tiesiskuma principa neatņemama sastāvdaļa, jāatbilst prasībām, kuras izriet no LES 19. panta 1. punkta otrās daļas.
Pirmām kārtām, Tiesa, ievērojot šīs prasības, izvērtē praksi, atbilstoši kurai tiesas nolēmums, ko pieņēmis lietu izskatošais iztiesāšanas sastāvs, var tikt uzskatīts par galīgu un nosūtīts lietas dalībniekiem tikai tad, ja tā saturu ir apstiprinājis reģistrācijas tiesnesis, kurš neietilpst šajā iztiesāšanas sastāvā.
Šajā ziņā tā norāda – lai gan reģistrācijas tiesnesis ar savu vērtējumu nevar aizstāt par attiecīgo lietu atbildīgā iztiesāšanas sastāva vērtējumu, viņš faktiski var bloķēt pieņemtā tiesas nolēmuma reģistrāciju un tādā veidā kavēt nolēmuma pieņemšanas procesa pabeigšanu un šī nolēmuma paziņošanu lietas dalībniekiem. Tādējādi viņš var nodot lietu atpakaļ šim iztiesāšanas sastāvam minētā nolēmuma pārskatīšanai, ievērojot viņa paustos juridiskos apsvērumus, un gadījumā, ja viņš joprojām nepiekristu iztiesāšanas sastāva viedoklim, aicinot attiecīgās nodaļas priekšsēdētāju sasaukt nodaļas sanāksmi, lai pieņemtu “juridisku nostāju”, kas būs saistoša arī šim iztiesāšanas sastāvam. Šādas prakses rezultātā tiek pieļauta reģistrācijas tiesneša iejaukšanās attiecīgajā lietā un ar šo iejaukšanos šis tiesnesis var ietekmēt galīgo risinājumu, kas tiks rasts šajā lietā.
Pirmkārt, nešķiet, ka pamatlietā aplūkotajā valsts tiesiskajā regulējumā būtu paredzēta šāda veida reģistrācijas tiesneša iejaukšanās. Otrkārt, šī reģistrācijas tiesneša iejaukšanās notiek pēc tam, kad iztiesāšanas sastāvs, kam attiecīgā lieta tika iedalīta, pēc apspriežu pabeigšanas ir jau pieņēmis tiesas nolēmumu, lai arī šis reģistrācijas tiesnesis neietilpa minētajā iztiesāšanas sastāvā un tātad nepiedalījās iepriekšējos tiesvedības posmos, kuru noslēgumā tika pieņemts šis nolēmums. Treškārt, šķiet, ka reģistrācijas tiesneša iejaukšanās pilnvaras pat nereglamentē skaidri noteikti objektīvi kritēriji, kas atspoguļotu konkrētu pamatojumu un varētu novērst diskrecionāru rīcību.
Ņemot vērā šos apstākļus, Tiesa nospriež, ka šī reģistrācijas tiesas iejaukšanās neatbilst tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā izvirzītajām prasībām.
Otrām kārtām, Tiesa izvērtē valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram valsts tiesas nodaļas sanāksmē, pieņemot “juridisku nostāju”, var pieprasīt lietu izskatošajam iztiesāšanas sastāvam grozīt tā iepriekš pieņemtā tiesas nolēmuma saturu, lai gan šajā nodaļas sanāksmē piedalās arī tiesneši, kas neietilpst šajā iztiesāšanas sastāvā, kā arī attiecīgā gadījumā personas, kuras nav attiecīgās tiesas locekļi, un lietas dalībniekiem šajā sanāksmē nav iespējas paust to argumentus.
Šajā ziņā tā norāda, ka nodaļas sanāksmes iesaiste faktiski ļauj visiem tiesnešiem, kas piedalās šajā nodaļas sanāksmē, iejaukties tādas lietas galīgajā risinājumā, kuru kompetentais iztiesāšanas sastāvs ir iepriekš apspriedis un izlēmis, bet kura vēl nav reģistrēta un nosūtīta. Proti, šī iztiesāšanas sastāva izredzes, ka gadījumā, ja tas turpinātu uzturēt no reģistrācijas tiesneša viedokļa atšķirīgu juridisko viedokli, tā tiesas nolēmums tiks pārskatīts nodaļas sanāksmē, kā arī šī iztiesāšanas sastāva pienākums pēc jau pabeigtām apspriedēm ievērot “juridisko nostāju”, kāda tiktu pieņemta šajā nodaļas sanāksmē, var ietekmēt šī nolēmuma galīgo saturu.
Pirmkārt, nešķiet, ka pamatlietā aplūkotās nodaļas sanāksmes pilnvaras iesaistīties lietā pietiekami reglamentētu objektīvi un piemērojami kritēriji kā tādi. It īpaši no noteikuma, kurā paredzēta nodaļas sanāksmes sasaukšana (
2
), neizriet, ka šo sanāksmi – kā tas bija lietā C‑727/21 – var sasaukt tādēļ vien, ka reģistrācijas tiesnesis nepiekrīt kompetentā iztiesāšanas sastāva juridiskajam viedoklim. Otrkārt, lietas dalībniekiem nevienā brīdī netiek paziņots par nodaļas sanāksmes sasaukšanu un to, ka tā ir pieņēmusi “juridisku nostāju”, kas citstarp ir saistoša šo lietu izskatošajam iztiesāšanas sastāvam. Tādēļ nešķiet, ka šiem lietas dalībniekiem būtu iespēja izmantot to procesuālās tiesības šādā nodaļas sanāksmē.
Ņemot vērā šos apstākļus, Tiesa nospriež, ka attiecīgais valsts tiesiskais regulējums neatbilst tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kā arī tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu izvirzītajām prasībām.
Tiesa arī precizē – lai izvairītos no judikatūras atšķirībām vai novērstu tās un tādējādi nodrošinātu tiesiskuma principam raksturīgo tiesisko drošību, procesuālais mehānisms, kas ļauj valsts tiesas tiesnesim, kurš neietilpst kompetentajā iztiesāšanas sastāvā, nodot lietu izskatīšanai šīs tiesas paplašinātam iztiesāšanas sastāvam, nav pretrunā LES 19. panta 1. punkta otrās daļas prasībām, ar nosacījumu, ka sākotnēji norīkotais iztiesāšanas sastāvs vēl nav uzsācis lietas apspriedi, ka apstākļi, kādos var veikt šādu lietas nodošanu, ir skaidri norādīti piemērojamajos tiesību aktos un šāda lietas nodošana neliedz attiecīgajām personām iespēju piedalīties šajā paplašinātajā iztiesāšanas sastāvā notiekošajā tiesvedībā. Turklāt sākotnēji norīkotais iztiesāšanas sastāvs jebkurā brīdī var nolemt veikt šādu lietas nodošanu.
(
1
)	Sudski poslovnik (Tiesu reglaments) 177. panta 3. punktā ir paredzēts: “Otrās instances tiesā lietu uzskata par pabeigtu dienā, kad nolēmums tiek nosūtīts no tiesneša biroja – pēc tam, kad lieta ir atsūtīta atpakaļ no reģistrācijas dienesta. Sākot no lietas saņemšanas dienas, reģistrācijas dienestam tā jānosūta atpakaļ tiesneša birojam pēc iespējas īsākā termiņā. Pēc tam nolēmums tiek nosūtīts lietas dalībniekiem astoņu dienu laikā.”
(
2
)	Zakon o sudovima (Tiesu sistēmas organizācijas likums) 40. panta 1. punktā ir paredzēts, ka nodaļas vai tiesnešu sanāksme tiek sasaukta, ja tiek konstatēts, ka pastāv atšķirīgas interpretācijas starp nodaļām, palātām vai tiesnešiem jautājumos par likuma piemērošanu vai ja kāda palāta vai nodaļas tiesnesis ieņem juridisku nostāju, kas atšķiras no iepriekš pieņemtas juridiskas nostājas.