62020TJ0058
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (septītā palāta paplašinātā sastāvā)
2024. gada 13. novembrī (
*1
)
Konkurence – Koncentrācija – Vācijas televīzijas pakalpojumu un telekomunikāciju pakalpojumu tirgi – Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu – Saistības – Darījuma horizontālās, vertikālās un konglomerāta ietekmes uz konkurenci vērtējums – Koncentrācijas dalībnieku konkurences attiecības – Koncentrācijas radītas izmaiņas – Acīmredzama kļūda vērtējumā
Lietā T-58/20
NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH
, Ķelne (Vācija), ko pārstāv M. Geppert, P. Schmitz un J. Schulze zur Wiesche, advokāti,
prasītāja,
pret
Eiropas Komisiju, ko pārstāv G. Conte, A. Keidel un C. Vollrath, pārstāvji,
atbildētāja,
ko atbalsta
Vodafone Group plc
, Newbury (Apvienotā Karaliste), ko pārstāv V. Vollmann, solicitor, C. Jeffs, A. Chadd un D. Seeliger, advokāti,
persona, kas iestājusies lietā,
VISPĀRĒJĀ TIESA (septītā palāta paplašinātā sastāvā)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. van der Vaude [M. van der Woude], tiesneši Rikardo da Silva Pasošs [R. da Silva Passos] (referents), I. Reine, L. Trišo [L. Truchot] un M. Sampols Pukuruļs [M. Sampol Pucurull],
sekretāre: S. Junda [S. Jund], administratore,
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu
un 2023. gada 22. septembra tiesas sēdi,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums (
1
)
1
Ar prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu, prasītāja, NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, lūdz atcelt Komisijas 2019. gada 18. jūlija Lēmumu C(2019) 5187 final, ar kuru Komisija par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību ir atzinusi koncentrācijas darījumu, ar ko Vodafone Group plc iegādājas noteiktus Liberty Global plc aktīvus (lieta COMP/M.8864 – Vodafone/Certain Liberty Global Assets) (turpmāk tekstā – apstrīdētais lēmums”).
[..]
I. Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi
[..]
47
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
48
Komisijas un Vodafone prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
II. Juridiskais pamatojums
[..]
B.
Par pirmo pamatu – acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu un pienākuma ievērot pienācīgu rūpību neizpildi saistībā ar BKEK nekonstatēšanu MDU tirgū
[..]
3. Par pirmo daļu – acīmredzamām kļūdām vērtējumā, ko Komisija pieļāvusi, atzīstot, ka koncentrācijas dalībnieki nav tieši konkurenti
[..]
98
Šajā ziņā jānorāda, ka tieša konkurence starp uzņēmumiem pastāv tad, ja tie konkurē par vieniem un tiem pašiem klientiem.
99
Šajā lietā nav strīda par to, ka koncentrācijas dalībnieku kabeļtīkli nepārklājas un ka faktiski, ja MDU klients vēlas noslēgt līgumu ar televīzijas signāla piegādātāju, tam principā ir iespēja izvēlēties tikai vai nu koncentrācijas dalībnieku, kura kabeļtīkla darbības teritorijā atrodas ēka, kuru pieslēdz kabeļtīklam, vai kādu no tā konkurentiem, piemēram, prasītāju. Tam, vai pirms darījuma MDU tirgus bija valsts mēroga tirgus, vai arī tas aprobežojās ar koncentrācijas dalībnieku kabeļtīkla darbības teritoriju, nav nozīmes, jo šis secinājums ir spēkā abos gadījumos.
100
No tā izriet, ka koncentrācijas dalībnieku tirgotie produkti faktiski savstarpēji nekonkurēja, un tādējādi Komisija nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā secinot, ka šie dalībnieki pirms koncentrācijas nebija tieši konkurenti.
101
Prasītājas izvirzītie argumenti neļauj pierādīt pretējo.
102
Pirmām kārtām, kā Komisija apstiprināja Vispārējā tiesā, jānorāda, ka pastāv nopietnas norādes par to, ka pirms darījuma MDU tirgus ģeogrāfiskā ziņā bija katra dalībnieka kabeļtīkla darbības teritorija, bet, tā kā ir piegādātāji un klienti, kas darbojas valsts līmenī, un iespējamās cenu atšķirības valstī nebija saistītas ar šīm kabeļtīklu darbības teritorijām, Komisija nevarēja pilnībā izslēgt iespēju, ka MDU tirgus ir valsts mēroga tirgus.
103
Tādēļ tas, ka Komisija paredzēja, ka tirgus varētu būt valsts mēroga tirgus, nenozīmē, ka tā uzskatīja, ka šādā hipotētiskā tirgū koncentrācijas dalībnieki savstarpēji tieši konkurē. Tikai otrajā posmā, pārbaudot darījuma ietekmi uz MDU tirgu, Komisija izvērtēja, vai iespējamajā valsts mēroga tirgū, ņemot vērā dalībnieku darbības, darījuma rezultātā izzustu to tiešā konkurence. Tas, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija bija paredzējusi, ka MDU tirgus jau pirms darījuma varētu būt valsts mēroga tirgus, tādējādi neļauj secināt, ka koncentrācijas dalībnieki noteikti bija faktiski konkurenti šādā tirgū, kā ir apgalvojusi prasītāja. Visbeidzot, nevar izslēgt, ka divi uzņēmumi darbojas kopā ar citiem uzņēmumiem vienā ģeogrāfiskajā tirgū, tomēr šie divi uzņēmumi nepiesaista vienus klientus, it īpaši savu kabeļtīklu ģeogrāfisko robežu dēļ.
104
Attiecībā uz prasītājas apgalvojumu par pamatojuma neesamību, jo Komisija nav pārbaudījusi koncentrācijas ietekmi uz MDU tirgu, kas noteikts kā valsts mēroga tirgus, jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma VIII.2.4.2.3. iedaļā, proti, tā 721.–785. apsvērumā, Komisija ir detalizēti pārbaudījusi, vai darījuma ietekmē tiktu novērsts koncentrācijas dalībnieku savstarpējais faktiskais vai iespējamais konkurences spiediens. Tajā izdarītie secinājumi ir piemērojami neatkarīgi no tā, vai MDU tirgus ir valsts mēroga tirgus vai aprobežojas ar attiecīgi Vodafone un Unitymedia kabeļtīkla darbības teritoriju.
105
Otrām kārtām, saistībā ar prasītājas izvirzītajiem iebildumiem, neatkarīgi no tā, kāds ir MDU ģeogrāfiskais tirgus, jāprecizē, ka, lai arī koncentrācijas dalībnieku kabeļtīkli nepārklājas, ko prasītāja neapstrīd, ir taisnība, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija konstatēja, ka to darbības tomēr zināmā mērā pārklājas, jo šajā gadījumā šie operatori iegādājas televīzijas signālu pārraides starpniecības pakalpojumus no otra dalībnieka vai no cita 3. līmeņa tīkla operatora, lai varētu sasniegt attiecīgos MDU klientus.
106
Tomēr jāatzīmē, ka prasītāja nav apšaubījusi pašus skaitļus, ko Komisija sniedza tiesvedībā Vispārējā tiesā saistībā ar līgumiem, kurus koncentrācijas dalībnieki ir noslēguši ārpus sava kabeļtīkla darbības teritorijas, un saistībā ar attiecīgo klientu skaitu, tomēr prasītāja apstrīd šo skaitļu nenozīmīgumu. Šajā ziņā jākonstatē, ka šie skaitļi parāda, ka šie līgumi pārstāvēja ļoti ierobežotu MDU klientu skaitu pieslēgto mājsaimniecību skaita ziņā un tik niecīgu tirgus daļu, jo tā bija mazāka par 1 %, ka nevarēja pārstāvēt atlikušo konkurenci, kas būtu jāaizsargā. Šādus līgumus ārpus kabeļtīkla darbības teritorijas konkurences dalībnieki turklāt slēdza tikai izņēmuma gadījumos, ko prasītāja neapstrīd.
107
Turklāt, ņemot vērā to, ka tirgus daļa, kas izriet no līgumiem, kurus koncentrācijas dalībnieki noslēguši ārpus sava kabeļtīkla darbības teritorijas, ir nenozīmīga, bija maz ticams, ka šā darījuma rezultātā pastiprinātos dominējošais stāvoklis, tādējādi nevar pieņemt prasītājas argumentu, ka Komisijai bija jākonstatē, ka pastāv BKEK, ņemot vērā koncentrācijas dalībnieku lielās tirgus daļas, kas tiktu vēl vairāk stiprinātas.
108
Katrā ziņā jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 139/2004 2. panta 2. un 3. punktu tikai tādu koncentrāciju, kas būtiski kaitē efektīvai konkurencei iekšējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā, jo īpaši dominējoša stāvokļa radīšanas vai stiprināšanas rezultātā, uzskata par nesaderīgu ar iekšējo tirgu. No šo tiesību normu formulējuma izriet, ka būtisks kritērijs, kas jāņem vērā, pārbaudot koncentrācijas saderību ar iekšējo tirgu, ir tas, vai tiek radīts BKEK iekšējā tirgū. Tas, ka tiek izmantots apstākļa vārds “jo īpaši”, norāda, ka dominējošā stāvokļa radīšana vai stiprināšana ir viens no gadījumiem, kuros var konstatēt šo šķērsli. Līdz ar to koncentrācija, kas rada vai stiprina dominējošo stāvokli, pretēji prasītājas apgalvojumiem automātiski nerada BKEK un nav nekādas automātiskas saiknes starp dominējošā stāvokļa kritēriju un BKEK kritēriju.
109
Turpinot, par prasītājas apgalvojumu, ka Komisija nav ņēmusi vērā vairākus dokumentus, kas parāda, ka Unitymedia bijis nodoms pieslēgt MDU klientus, kas atrodas Vodafone kabeļtīkla darbības teritorijā, jākonstatē, ka šāds apgalvojums attiecas uz iespējamas konkurences esamību, nevis uz apgalvoto esošo tiešo konkurenci, tādējādi saistībā ar šā pamata pirmo daļu tas ir neefektīvs.
110
Visbeidzot, attiecībā uz prasītājas apgalvojumu, ka Komisija ir kļūdaini atlikusi malā tiešas konkurences esamību starp koncentrācijas dalībniekiem, jo to starpā neesot “aktīvas” konkurences, jāsecina, ka apstrīdētā lēmuma 768. apsvērumā ietvertais Komisijas konstatējums, ka dalībnieki “aktīvi nekonkurēja”, bija sniegts tikai tāpēc, lai paskaidrotu, ka dalībnieki ļoti retos gadījumos slēdza līgumus par TV signālu pārraidi otra dalībnieka darbības teritorijā, tikai reaģējot uz MDU klientu pašiniciatīvas pieprasījumiem. Lai apmierinātu šādus lūgumus, dalībniekiem tad no cita operatora bija jāiegādājas televīzijas signālu pārraides starpniecības pakalpojumi. Tādējādi Komisija nekādā veidā neuzskatīja, ka koncentrācijas kontroles jomā bija nepieciešams novērst “aktīvu konkurenci”, lai konstatētu BKEK esamību.
111
No visa iepriekš minētā izriet, ka prasītāja nav pierādījusi, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vai nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu vai pienākumu ievērot pienācīgu rūpību, apstrīdētajā lēmumā atzīstot, ka koncentrācijas dalībnieki pirms koncentrācijas nebija tieši konkurenti. Tādējādi šā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
4. Par otro daļu – acīmredzamām kļūdām vērtējumā, ko Komisija pieļāvusi, uzskatot, ka koncentrācijas dalībnieki nav iespējami konkurenti
[..]
134
Pirmām kārtām, saistībā ar prasītājas apgalvojumu, ka ir paredzams, ka palielināsies tendence, ka mājokļu sabiedrības vēlēsies, lai tās apkalpo tikai viens pakalpojuma sniedzējs, ņemot vērā, ka Vācijā pēdējos gadus mājokļu sektors piedzīvo spēcīgu konsolidāciju, ir jākonstatē – ar to vien, ka ir vēlme, nav pietiekami, lai izvērtētu, vai divu uzņēmumu starpā pastāv iespējama konkurence.
135
Proti, iespējamas konkurences esamību izvērtē, lai noskaidrotu, vai, ņemot vērā tirgus struktūru un tā darbību regulējošo ekonomisko un juridisko kontekstu, pastāv faktiskas un konkrētas iespējas, ka attiecīgie uzņēmumi konkurēs savā starpā vai ka attiecīgajā tirgū var parādīties jaunienācējs, kas konkurēs ar jau izveidotajiem uzņēmumiem (skat. spriedumu, 2006. gada 4. jūlijs, easyJet/Komisija, T‑177/04, EU:T:2006:187, 116. punkts un tajā minētā judikatūra). Tas nozīmē – lai veiktu šādu izvērtējumu, pamatojoties uz jauna iespējama pakalpojuma sniedzēja tirgū ienākšanas nosacījumiem, ir jāveic pārbaude galvenokārt piedāvājuma, nevis pieprasījuma pusē, tādēļ pirmais iebildums nav atbalstāms.
136
Katrā ziņā pati prasītāja norāda, ka mājokļu sektors Vācijā jau vairākus gadus piedzīvo spēcīgu konsolidāciju. Tomēr līdz ar šo konsolidāciju, kas ilgst jau vairākus gadus, katram koncentrācijas dalībniekam nav būtiski palielinājusies tirgus daļa ārpus sava attiecīgā kabeļtīkla darbības zonas kā rezultāts tam, ka lielie MDU klienti vēlētos saņemt pakalpojumu tikai no viena operatora, jo no apstrīdētajā lēmumā ietvertās 16. tabulas izriet, ka gan Vodafone, gan Unitymedia tirgus daļa attiecīgi otra dalībnieka kabeļtīkla darbības teritorijā ir [0–5 %].
137
Otrām kārtām, attiecībā uz to, ka Komisija nav ņēmusi vērā tirgus izpētes rezultātus, jāuzsver, ka Komisijai ir tiesības tos ņemt vērā, bet tie nav izšķiroši, izvērtējot iespējamas konkurences esamību.
138
Proti, lai arī konkurentu viedokļi var būt nozīmīgs informācijas avots par to, kāda varētu būt koncentrācijas iespējamā ietekme uz tirgu, tomēr Komisijai tie nav saistoši, un tāpēc Komisija izstrādā savu konkrētas koncentrācijas ietekmes novērtējumu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1999. gada 25. marts, Gencor/Komisija, T‑102/96, EU:T:1999:65, 290. un 291. punkts, un 2020. gada 5. oktobris, HeidelbergCement un Schwenk Zement/Komisija, T‑380/17, EU:T:2020:471, 673. punkts, nav publicēts), tādējādi otro iebildumu nevar apmierināt.
139
Katrā ziņā no apstrīdētā lēmuma 727., 728., 752. un 753. apsvēruma izriet, ka Komisija ir ņēmusi vērā konkurējošo tirgus dalībnieku viedokli, jo no minētajiem apsvērumiem izriet, ka tā veica detalizētu pārbaudi par iespējamās konkurences pastāvēšanu starp koncentrācijas dalībniekiem, it īpaši pamatojoties uz šo uzņēmumu izteiktajiem apsvērumiem. Komisija tādējādi nekādā ziņā nav noliegusi tirgus izpētes rezultātu pierādījuma spēku un ir kritiski izvērtējusi koncentrācijas dalībnieku apgalvojumus, ņemot vērā šos rezultātus, pretēji prasītājas apgalvojumiem.
140
Trešām kārtām, saistībā ar to, ka Vodafone jau pieder noteikta infrastruktūra Unitymedia kabeļtīkla darbības teritorijā, jākonstatē, ka Komisija savā analīzē ir ņēmusi vērā koncentrācijas dalībnieku iespējamās konkurences esamību. Proti, no apstrīdētā lēmuma 740. apsvēruma izriet, ka plānos, kurus ir izstrādājis Vodafone un pārbaudījusi Komisija, patiešām ir ņemta vērā šā operatora esošā infrastruktūra un 5G izvēršana, kas tomēr nepadara kabeļtīkla dublēšanu par pietiekami rentablu, tādējādi trešais iebildums nav atbalstāms.
141
Ceturtām kārtām, par to, ka Vodafone iepriekš nav dublējis Unitymedia kabeļtīklu un ka tas nepierāda, ka abi nav iespējamie konkurenti, pretēji prasītājas apgalvojumiem, šim faktoram patiešām ir nozīme, izvērtējot, ar kādu varbūtību Vodafone ieies Unitymedia kabeļtīkla darbības teritorijā. Proti, tas, ka šis operators agrāk nekad nebija īstenojis dublēšanu, apvienojumā ar to, ka tam nav bijis nodoma to darīt, apstiprina Komisijas secinājumu, ka ir maz ticams, ka Vodafone paplašinātos Unitymedia kabeļtīkla darbības teritorijā, ja nebūtu darījuma, tādējādi ceturto iebildumu nevar apmierināt. Katrā ziņā, kā izriet arī no šā sprieduma 115. un 116. punkta, jākonstatē, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija nav balstījusies tikai uz šo faktoru (skat. apstrīdētā lēmuma 731.–746. apsvērumu).
142
Piektām kārtām, par prasītājas apgalvojumu, ka Komisija, lai pierādītu kabeļtīkla dublēšanas nerentabilitāti, ir balstījusies uz faktoriem, kas attiecas uz tīkla visu veidu paplašināšanu, tostarp uz paplašināšanu attiecīgā operatora darbības teritorijā, ir jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma 737. apsvērumā Komisija ir konstatējusi, ka kopumā Vodafone nebija pievilcīgi dublēt kabeļtīklu, “it īpaši, ja salīdzina ar jaunu mājsaimniecību pievienošanu paša Vodafone kabeļtīklā, kam nepieciešams mazāk ieguldījumu un ir lielākas ieņēmumu iespējas, ņemot vērā, ka uz vietas nav neviena cita operatora”. Tas nozīmē, ka Komisija ir konstatējusi, ka kabeļtīkla dublēšana ārpus savas darbības teritorijas būtu nerentablāka nekā kabeļtīkla paplašināšana savā darbības teritorijā, un prasītāja to neapstrīd.
143
Turklāt jākonstatē, ka apstrīdētā lēmuma 736. apsvēruma rindkopā, ko Komisija publiskoja saskaņā ar 2023. gada 30. marta rīkojumu, Komisija norādīja, ka tā bija konstatējusi, ka pēdējos piecus gadus Vodafone savu kabeļtīklu bija paplašinājis pavisam nenozīmīgi sava kabeļtīkla darbības teritorijā vai tās tuvumā. Šis konstatējums, ko prasītāja neapšauba savos 2023. gada 2. jūnija apsvērumos, apstiprina Komisijas secinājumu, ka Vodafone, visticamāk, nepaplašinātu savu kabeļtīklu Unitymedia kabeļtīkla darbības teritorijā, ja darījuma nebūtu. Proti, ja Vodafone pirms darījuma noslēgšanas savu kabeļtīklu savā darbības teritorijā paplašināja pavisam nenozīmīgi, ir maz ticams, ka tas varētu dublēt kabeļtīklus Unitymedia kabeļtīkla darbības teritorijā, jo šāda darbība ir mazāk rentabla. Tādēļ prasītājas piektais iebildums ir jānoraida.
144
Sestām kārtām, par Vodafone ieguldījumu kritērijiem un prasītājas apgalvojumu, ka Komisija kļūdaini ir galvenokārt balstījusies uz šiem kritērijiem, tos pienācīgi nepārbaudot, ir jānorāda – lai noskaidrotu, vai uzņēmums ir iespējamais konkurents tirgū, Komisijai ir jāpārbauda, vai gadījumā, ja nebūtu konkrētās koncentrācijas, būtu pastāvējušas reālas un konkrētas iespējas, ka šis uzņēmums ienāktu minētajā tirgū un konkurētu ar tajā jau iedibinātajiem uzņēmumiem. Pierādot iepriekš minēto, nevar vienkārši balstīties uz pieņēmumu – tas ir jāpamato vai nu ar faktiem, vai konkrētā tirgus struktūru analīzi. Tādēļ uzņēmumu nevar kvalificēt par iespējamo konkurentu, ja tā ienākšana tirgū neatbilst rentablai ekonomiskai stratēģijai (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2012. gada 29. jūnijs, E.ON Ruhrgas un E.ON/Komisija, T‑360/09, EU:T:2012:332, 86. punkts un tajā minētā judikatūra).
145
Turklāt ienākšanas tirgū stratēģijas ekonomiskā dzīvotspēja nav pielīdzināma tam, ka stratēģija ir tikai rentabla. Ja tas tā būtu, tikai teorētisku spēju iekļūt tirgū varētu uzskatīt par pietiekamu, lai konstatētu iespējamās konkurences esamību. Līdz ar to Komisija var ņemt vērā, kādas ir komerciālās vai ekonomiskās intereses iekļūt tirgū uzņēmumam, kas tiek analizēts kā iespējamais konkurents (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2005. gada 21. septembris, EDP/Komisija, T‑87/05, EU:T:2005:333, 177., 185., 187., 188., 191. un 195. punkts, un 2006. gada 4. jūlijs, easyJet/Komisija, T‑177/04, EU:T:2006:187, 123. punkts), un tādējādi var atsaukties uz tā ieguldījumu kritērijiem. Tātad Komisija nevar klasificēt uzņēmumu kā iespējamo konkurentu, pamatojoties uz vispārīgiem un abstraktiem apsvērumiem un neņemot vērā šā uzņēmuma komerciālās intereses, tā īstermiņa un vidēja termiņa attīstības stratēģiju un rentabilitātes kritērijus, ko tas pats šajā nolūkā ir noteicis.
146
Šajā ziņā jānorāda, ka Komisijai, lai novērtētu, vai pastāv iespējama konkurence, ir jābalstās uz pierādījumu kopumu. To darot, tā nevar ignorēt attiecīgo uzņēmumu ieguldījumu stratēģijas. Tas it īpaši attiecas uz tādām lielām starptautiskām grupām kā Vodafone, kurām jāspēj izraudzīties kādus no investīciju projektiem saistībā ar vairākiem valstu tirgiem, pamatojoties uz labāko peļņas normu. Turklāt jākonstatē, ka prasītājas iesniegtie pierādījumi nav pietiekami, lai secinātu, ka Komisijas rīcībā bija pierādījumi, ka skaitļi, ko iesniedza dalībnieks, kas paziņoja par darījumu, ir neprecīzi.
147
Ir arī jāuzsver, ka tiesību aktos par koncentrāciju kontroli ir paredzēti dažādi pasākumi ar mērķi atturēt un sodīt par nepareizas vai maldinošas informācijas sniegšanu. Proti, dalībniekiem, kas paziņo par koncentrāciju, saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 802/2004 (2004. gada 7. aprīlis), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (OV 2004, L 133, 1. lpp., un labojums – OV 2004, L 172, 9. lpp.), 4. panta 1. punktu un 6. panta 2. punktu ir skaidri noteikts pienākums sniegt Komisijai patiesu un pilnīgu informāciju par faktiem un apstākļiem, kuriem ir nozīme lēmuma par atbilstību pieņemšanā, jo attiecībā uz šo pienākumu Regulas Nr. 139/2004 14. pantā ir noteikti sodi. Turklāt Komisija var arī atsaukt lēmumu par atbilstību, pamatojoties uz Regulas Nr. 139/2004 6. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 8. panta 6. punkta a) apakšpunktu, ja tas ir balstīts uz nepareizu informāciju, par kuru atbildīgs viens no uzņēmumiem vai kas iegūta krāpšanas ceļā (spriedums, 2009. gada 7. maijs, NVV u.c./Komisija, T‑151/05, EU:T:2009:144, 185. punkts).
148
Visbeidzot, jānorāda, pirmkārt, ka it īpaši no apstrīdētā lēmuma 742. apsvēruma un 553. zemsvītras piezīmes izriet, ka Komisija pārbaudīja koncentrācijas dalībnieku sagatavotās prognozes par vairāku infrastruktūras izvēršanas projektu rentabilitāti, ņemot vērā to ieguldījumu kritērijus, un atzina, ka šo prognožu rezultāti bija pietiekami pamatoti, un, otrkārt, ka Komisija balstījās ne tikai uz koncentrācijas dalībnieku ieguldījumu kritērijiem, lai secinātu, ka starp tiem nepastāv iespējama konkurence, bet it īpaši ņēma vērā to, ka praksē ne Vodafone, ne Unitymedia nekad nebija dublējuši otra dalībnieka kabeļtīklu un ka šie dalībnieki tikai nenozīmīgi paplašinājās sava kabeļtīkla darbības teritorijā, lai gan šāda iekšējā paplašināšana bija izdevīgāka.
149
Par apgalvojumu, ka Komisija pati ir secinājusi, ka Deutsche Telekom vēlējās paplašināt savu tīklu, kā rezultātā, kā norāda prasītāja, Vodafone arī spētu to izdarīt, jākonstatē, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir paskaidrojusi, kādu iemeslu dēļ šīs stratēģijas nebija piemērojamas koncentrācijas dalībniekiem.
150
Konkrēti attiecībā uz Deutsche Telekom lietu, kā izriet arī no apstrīdētā lēmuma 744. apsvēruma c) punkta un no minētā operatora atbildes, kas tajā ir citēta, tās situācija ļoti atšķiras no koncentrācijas dalībnieku situācijas, it īpaši tāpēc, ka Deutsche Telekom jau ir ļoti plašs optiskās šķiedras tīkls un tā izmanto šo tīklu, lai sniegtu platjoslas piekļuves pakalpojumus, izmantojot digitālās abonentlīnijas (Digital Subscriber Line, DSL) tehnoloģiju. Tādējādi, lai paplašinātu savu piedāvājumu MDU klientiem jaunās teritorijās, Deutsche Telekom var balstīties uz savām esošajām optiskās šķiedras līnijām vai esošajiem kanāliem un kopumā tai ir jāizbūvē tikai īsi 3. līmeņa tīkla posmi.
151
Tādēļ prasītājas sestais iebildums ir jānoraida.
152
Septītām kārtām, attiecībā uz Vodafone un Deutsche Glasfaser sadarbību pati prasītāja prasības pieteikumā ir norādījusi, ka tīkls, ko tā izvērstu šajā saistībā, ļautu nodrošināt uzņēmumiem optiskās šķiedras tīklu un tādējādi tas nav paredzēts MDU tirgum.
153
Prasītājas iesniegtais ieguldījumu plāns “Gigabit” tikai to apstiprina, jo no tā izriet, ka, pirmkārt, šis projekts paredz izvērst optiskās šķiedras tīklu, lai nodrošinātu ļoti ātru internetu uzņēmumiem (100000 uzņēmumiem apmēram 2000 saimnieciskās darbības jomās 1,4–1,6 mljrd. EUR apmērā) un lauku mājsaimniecībām sadarbībā ar pašvaldībām un pateicoties to sniegtajām subsīdijām (1 miljonam lauku mājsaimniecību, kurām ir nepietiekami interneta pakalpojumi, 0,2–0,4 mljrd. EUR apmērā), un, otrkārt, atjaunināt Vodafone kabeļtīkla infrastruktūru atbilstoši DOCSIS 3.1 standartam, lai nodrošinātu ātrāku internetu “visiem attiecīgajiem 12,6 milj. mājsaimniecību” (0,2 mljrd. EUR apmērā).
154
Tātad jākonstatē, ka šis projekts skar piekļuves fiksētajam internetam pakalpojumu sniegšanas tirgu un tāpēc tam nav nozīmes saistībā ar pārbaudi, vai koncentrācijas dalībnieki varētu būt iespējamie konkurenti MDU tirgū.
155
Katrā ziņā ir arī jākonstatē, ka minētais projekts ir paredzēts primāri tam, lai pieslēgtu (ļoti ātram platjoslas internetam) uzņēmumus un lauku mājsaimniecības apvidos, kuros šis pakalpojums ir nepietiekams, un nevis MDU klientiem, un pakārtoti – lai atjauninātu Vodafone esošo kabeļtīklu un uzlabotu interneta pieslēgumu šā operatora esošajiem klientiem.
156
Jāpiebilst, ka no prasītājas iesniegtā ieguldījumu plāna “Gigabit” izriet, ka šis projekts atbilst apstrīdētajā lēmumā minētajiem Vodafone ieguldījumu kritērijiem, kas apstiprina, ka, pirmkārt, minētais operators, laižot klajā infrastruktūras projektu, nodrošina, ka šie kritēriji ir izpildīti, un, otrkārt, ka Komisija bija tiesīga balstīties uz šiem kritērijiem, pārbaudot varbūtību, vai Vodafone varētu dublēt kabeļtīklu Unitymedia tīkla darbības teritorijā, lai pieslēgtu MDU klientus.
157
Visbeidzot, tam, ka Vodafone2019. gada 6. decembrī paziņoja, ka paplašina sadarbību ar Deutsche Glasfaser, lai izvērstu šķiedras kabeļtīklu privātpersonām, it īpaši Unitymedia kabeļtīkla darbības teritorijā, nav nozīmes, izvērtējot apstrīdētā lēmuma tiesiskumu, jo minētais fakts iestājās pēc šā lēmuma pieņemšanas. Proti, prasības atcelt tiesību aktu ietvaros apstrīdētā tiesību akta tiesiskums ir jāizvērtē, ņemot vērā faktiskos un tiesību apstākļus, kādi pastāvēja šī tiesību akta pieņemšanas laikā (skat. spriedumu, 2019. gada 10. septembris, HTTS/Padome, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 37. punkts un tajā minētā judikatūra, un spriedumu, 2007. gada 17. septembris, Microsoft/Komisija, T‑201/04, EU:T:2007:289, 260. punkts), un ņemot vērā informāciju, kas iestādei, kura pieņēmusi tiesību aktu, varēja būt brīdī, kad tā šo aktu pieņēma (spriedumi, 2009. gada 9. septembris, Brink’s Security Luxembourg/Komisija, T‑437/05, EU:T:2009:318, 96. punkts, un 2013. gada 12. aprīlis, Du Pont de Nemours (France) u.c./Komisija, T‑31/07, nav publicēts, EU:T:2013:167, 157. punkts). Tādējādi prasītājs nevar Savienības tiesā atsaukties uz faktiskajiem apstākļiem, kas iestājušies pēc tā akta pieņemšanas, kura tiesiskums ir apstrīdēts, vai par ko iestāde, kura pieņēmusi aktu, nevarēja zināt tā pieņemšanas laikā. Katrā ziņā prasītāja nav pierādījusi, ka šī sadarbība bija paredzēta, lai pieslēgtu MDU klientus.
158
Tādēļ prasītājas septītais iebildums ir jānoraida.
159
Astotām kārtām, par apgalvojumu, ka MDU klientus būtu iespējams apkalpot, neizvēršot 3. līmeņa kabeļtīklus, jānorāda, ka Komisija neaprobežojās tikai ar to, ka pārbaudīja iespējamās konkurences varbūtību, ja tiktu veikta otra koncentrācijas dalībnieka kabeļtīkla dublēšana, kā izriet no apstrīdētā lēmuma 745. apsvēruma attiecībā uz Vodafone un no minētā lēmuma 763. apsvēruma attiecībā uz Unitymedia. Šajā kontekstā Komisija arī uzskatīja, ka ir maz ticams, ka viens no dalībniekiem varētu iespiesties otra dalībnieka kabeļtīkla darbības teritorijā kā citādi, nevis izmantojot infrastruktūru, piemēram, cita starpā nomātās līnijas, satelīta infrastruktūru vai 4. līmeņa tīklus.
160
Šajā ziņā arī jāatgādina, ka apstrīdētā lēmuma 820. apsvērumā Komisija konstatēja, ka 4. līmeņa operatori ir pilnībā atkarīgi no dalībnieku vēlmes piedāvāt televīzijas signālu pārraides starpniecības pakalpojumus uz konkurences nosacījumiem, un šo faktu prasītāja neapstrīd. Turklāt apstrīdētā lēmuma 1479. apsvērumā Komisija norādīja, ka paši 4. līmeņa operatori bija paskaidrojuši, ka tie darbojas tirgus nišas segmentā, savukārt mājokļu sabiedrības apgalvoja, ka šie operatori bieži vien neatbilda pakalpojumu līmenim nepieciešamajām prasībām un nespēja veikt 3. līmeņa tīkla uzlabošanu, un arī to prasītāja neapstrīd.
161
Tāpat, pretēji prasītājas apgalvojumiem, tas, ka koncentrācijas dalībnieki ir vien nelielā apjomā izmantojuši šo tehnisko iespēju, tikai apstiprina, ka no konkurences viedokļa nebija intereses to darīt, un pamato Komisijas konstatējumu, ka ir maz ticams, ka katrs no koncentrācijas dalībniekiem paplašinātu savas darbības otra dalībnieka kabeļtīkla darbības teritorijā kā citādi, nevis izmantojot infrastruktūru.
162
Tādēļ prasītājas astotais iebildums ir jānoraida.
163
Devītām kārtām, saistībā ar prasītājas atsaucēm, pirmkārt, uz Komisijas agrāko lēmumpieņemšanas praksi un, otrkārt, uz Federālā karteļu biroja lēmumu un Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā) spriedumu, jānorāda, ka Komisijai tie nav saistoši.
164
Pirmkārt, jānorāda – ja Komisija pieņem lēmumu par koncentrācijas saderību ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz paziņojumu un lietas materiāliem, kas attiecas uz konkrēto darījumu, prasītājs nevar apstrīdēt tās attiecīgo vērtējumu, pamatojoties uz to, ka tas atšķiras no agrāka vērtējuma citā lietā, pamatojoties uz citu paziņojumu un citiem lietas materiāliem, arī tad, ja attiecīgie tirgi abās lietās ir līdzīgi vai pat vienādi (spriedumi, 2005. gada 14. decembris, General Electric/Komisija, T‑210/01, EU:T:2005:456, 118. punkts, un 2015. gada 13. maijs, Niki Luftfahrt/Komisija, T‑162/10, EU:T:2015:283, 142. punkts).
165
Otrkārt, ir arī jānorāda, ka, ievērojot skaidru kompetenču sadalījumu, uz ko balstās Regula Nr. 139/2004, valsts iestāžu lēmumi Komisijai nav saistoši koncentrāciju kontroles procedūrās (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2007. gada 18. decembris, Cementbouw Handel & Industrie/Komisija, C‑202/06 P, EU:C:2007:814, 56. punkts, un 2009. gada 7. maijs, NVV u.c./Komisija, T‑151/05, EU:T:2009:144, 139. punkts).
166
Tādējādi prasītājas devītais iebildums ir jānoraida.
167
No iepriekš minētā izriet, ka prasītāja nav pierādījusi, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, apstrīdētajā lēmumā atzīstot, ka koncentrācijas dalībnieki nebija iespējamie konkurenti MDU tirgū un ka tādējādi katrs no tiem neizdarīja konkurences spiedienu uz otru.
5. Par trešo daļu – acīmredzamām kļūdām, izvērtējot koncentrācijas sekas uz konkurentu īstenoto konkurences spiedienu
[..]
b) Par to, ka paredzamais konkurences spiediens, ko pēc koncentrācijas īstenotu trešās personas, ir izanalizēts nepietiekami un neprecīzi
[..]
190
Šajā ziņā ir taisnība – ja koncentrācijas darījuma rezultātā ievērojami samazinās konkurentu radītais konkurences spiediens, tas var radīt BKEK.
191
Turklāt, jānorāda – lai novērtētu koncentrācijas saderību ar iekšējo tirgu, Komisija ņem vērā tādus elementus kā iesaistīto tirgu struktūra, faktiskā vai iespējamā konkurence no uzņēmumiem, iesaistīto uzņēmumu tirgus pozīcija un to ekonomiskais un finansiālais potenciāls, piegādātājiem un lietotājiem pieejamās alternatīvas, šķēršļi iekļūšanai tirgū, kā arī piedāvājuma un pieprasījuma tendences (spriedums, 2005. gada 15. februāris, Komisija/Tetra Laval, C‑12/03 P, EU:C:2005:87, 125. punkts). Konstatējums, ka palielinās apvienotā uzņēmuma finansiālā spēja, pats par sevi tādējādi neļauj secināt, ka ir BKEK.
192
Turklāt no Regulas Nr. 139/2004 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta izriet – lai izvērtētu darījuma saderību vai nesaderību ar iekšējo tirgu, Komisijai ir jāņem vērā nepieciešamība saglabāt un attīstīt efektīvu konkurenci iekšējā tirgū, ņemot vērā, cita starpā, visu attiecīgo tirgu struktūru un faktisko vai iespējamo konkurenci no to uzņēmumu puses, kas atrodas Savienībā vai ārpus tās. Runa ir par prasību, kura ir būtisks elements vērtējumā, kas jāveic Komisijai (spriedums, 2012. gada 6. novembris, Éditions Odile Jacob/Komisija, C‑551/10 P, EU:C:2012:681, 68. punkts).
193
Tomēr šī prasība nevar grozīt noteikumu, kas definēts minētā panta 2. punktā, ka koncentrāciju, kas būtiski nekaitē efektīvai konkurencei iekšējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā, it īpaši dominējoša stāvokļa radīšanas vai stiprināšanas rezultātā, uzskata par saderīgu ar iekšējo tirgu (spriedums, 2012. gada 6. novembris, Éditions Odile Jacob/Komisija, C‑551/10 P, EU:C:2012:681, 68. punkts).
194
Ir arī jāuzsver, ka Komisija koncentrāciju var atzīt par nesaderīgu ar iekšējo tirgu vienīgi tad, ja konstatē, ka BKEK ir tiešas un tūlītējas koncentrācijas sekas. Šāds šķērslis, kas izrietētu no apvienotā uzņēmuma nākotnē pieņemtiem lēmumiem, var tikt uzskatīts par koncentrācijas tiešām un tūlītējām sekām, ja šī nākotnes rīcība ir padarīta par iespējamu un ekonomiski izdevīgu ar koncentrācijas izraisītām tirgus pazīmju un struktūras izmaiņām (spriedums, 2013. gada 11. decembris, Cisco Systems un Messagenet/Komisija, T‑79/12, EU:T:2013:635, 118. punkts).
195
Visbeidzot, jānorāda arī, ka dažādu tirgū konkurējošu uzņēmumu spēku samēru novērtēšana principā ir sarežģīta ekonomiska vērtējuma sastāvdaļa, saistībā ar kuru Komisijai ir rīcības brīvība (skat. spriedumu, 2005. gada 14. decembris, General Electric/Komisija, T‑210/01, EU:T:2005:456, 253. punkts un tajā minētā judikatūra).
196
Attiecībā, pirmām kārtām, uz prasītājas iebildumu, ka Komisija nav pietiekami pārbaudījusi, kādas iespējamās negatīvās sekas uz konkurentu attīstību MDU tirgū var atstāt apvienotā uzņēmuma finansiālās spējas iespējamā palielināšanās, Komisija koncentrācijas iespējamo ietekmi uz konkurentu īstenoto konkurences spiedienu nevērtēja, pamatojoties uz virspusēju pārbaudi un vienkāršiem pieņēmumiem, kā apgalvo prasītāja.
197
Proti, kā izriet no šā sprieduma 179.–182. punkta, apstrīdētā lēmuma 821.–831. apsvērumā sniegtie skaidrojumi, ar kuriem Komisija sīki analizē koncentrācijas iespējamo ietekmi uz konkurences spiedienu, ko konkurenti īsteno MDU tirgū pēc darījuma noslēgšanas, parāda šā izvērtējuma perspektīvo dabu, Komisijas prasīto pierādīšanas standartu, kā arī tās rīcībā esošos pierādījumus, un ka saistībā ar analīzi Komisijai ir plaša novērtējuma brīvība, tādējādi šo pirmo iebildumu par pārbaudes nepietiekamību nevar apmierināt.
198
Katrā ziņā jāatgādina – pat ja Komisija šīs analīzes rezultātā konstatētu apvienotā uzņēmuma finansiālās spējas palielināšanos, ko radītu šī koncentrācija, ar šādu konstatējumu kā tādu nebūtu pietiekami, lai secinātu, ka pastāv BKEK, kā izriet no šā sprieduma 191. punktā minētās judikatūras.
199
Tādējādi prasītājas pirmais iebildums ir jānoraida.
[..]
215
Pirmā pamata trešā daļa un attiecīgi pirmais pamats kopumā ir jānoraida.
[..]
E.
Par ceturto pamatu – acīmredzamām kļūdām vērtējumā un to, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 139/2004 2. un 8. pants, kā arī nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un pienākums ievērot pienācīgu rūpību, izvērtējot WCBA saistības
[..]
3. Par otro daļu – acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kā arī to, ka nav sniegts pietiekams pamatojums un nav veikta pietiekama izmeklēšana saistībā ar to, ka WCBA saistības radītu jaunas konkurences problēmas
[..]
a) Par to, ka nav pietiekami izvērtēts un pamatots, kā koncentrācija apvienojumā ar WCBA saistībām ietekmēs konkurentus, kas darbojas fiksētās interneta piekļuves tirgū
[..]
340
Šajā ziņā, pirmām kārtām, attiecībā uz apgalvojumu, ka nav pārbaudīts, vai ar WCBA saistībām tiktu pilnībā novērstas konstatētās konkurences problēmas, ir jākonstatē, ka apstrīdētā lēmuma 1895. apsvērumā, daļā, kurā analizētas Vodafone iesniegtās sākotnējās saistības, Komisija patiešām ir paskaidrojusi, ka saskaņā ar Regulā Nr. 139/2004 noteiktajiem saistību pieņemamības principiem tā bija novērtējusi, vai sākotnējās saistības ir bijušas atbilstošas un pietiekamas, lai novērstu konkurences problēmas, un vai tās var efektīvi īstenot īsā termiņā. Tādējādi Komisija nav tieši norādījusi, ka ar šīm saistībām būtu pilnībā jāatrisina konstatētās konkurences problēmas.
341
Tomēr pirms tam Komisija apstrīdētā lēmuma 1894. apsvērumā atgādināja – lai piedāvātās saistības būtu pieņemamas, ar tām ir jāpanāk, ka koncentrācija ir saderīga ar iekšējo tirgu, ciktāl tiek novērsts BKEK visos attiecīgajos tirgos, kuros ir konstatētas konkurences problēmas, un piebilda, ka šajā lietā ar saistībām bija jānovērš konkurences problēmas, kas konstatētas it īpaši fiksētās interneta piekļuves tirgū un 2P piedāvājumu pakešu tirgū. No tā izriet, ka Komisija, izvērtējot WCBA saistības, pienācīgi pārbaudīja, ka ar tām tiktu pilnībā novērstas konstatētās konkurences problēmas, lai arī šī pārbaude netika veikta konkrētā iedaļā, kas formāli būtu nošķirta no iedaļas, kurā izvērtē jautājumu par to, vai šīs saistības būtu atbilstošas un pietiekamas, lai novērstu minētās problēmas, un vai tās ir iespējams efektīvi īstenot īsā termiņā.
342
Turklāt jākonstatē, ka apstrīdētā lēmuma 1953. apsvērumā, kurā Komisija ir paudusi galīgo secinājumu par WCBA saistībām, tā norāda, ka to tvērums un efektivitāte ir pietiekama, “lai novērstu konkurences problēmas” fiksētās interneta piekļuves tirgū un 2P piedāvājumu pakešu tirgū, kas apstiprina, ka Komisija ir pienācīgi veikusi šo pārbaudi.
343
Turpinājumā, attiecībā uz apgalvojumu, ka Komisija nav sniegusi pamatojumu, jo nav nodrošinājusi, ka pašas WCBA saistības neizraisītu BKEK, ir jānorāda, ka no apstrīdētā lēmuma 1995.–2005. apsvēruma izriet, ka, reaģējot uz tirgus dalībnieku paustajām bažām apspriedē, kas attiecas tostarp uz WCBA saistību sākotnējo versiju, Komisija izvērtēja, ka šīm saistībām nebūtu negatīvas ietekmes, tostarp uz ieguldījumiem optiskās šķiedras tīklā vai uz daudzpakalpojumu mazumtirdzniecību, un sīki izklāstīja iemeslus, kāpēc tā uzskatīja, ka šajā gadījumā šīs ietekmes nebūtu. Tādējādi Komisijai nevar pārmest, ka tā nav pietiekami izvērtējusi un pamatojusi savu secinājumu, ka koncentrācija apvienojumā ar WCBA saistībām neradītu negatīvu ietekmi uz konkurentiem, kas darbojas fiksētās interneta piekļuves tirgū.
344
Katrā ziņā prasītāja nekādi nav paskaidrojusi, kāpēc apstrīdētā lēmuma 1995.–2005. apsvērumā sniegtie Komisijas skaidrojumi nav pietiekami pamatoti, lai attiecīgās personas varētu noskaidrot veiktā pasākuma pamatojumu un Vispārējā tiesa varētu īstenot pārbaudi.
345
Otrām kārtām, attiecībā uz prasītājas apgalvojumu, ka formulējums “prima facie”, kas tiek lietots iedaļā, pēc kuras tiek analizēts, vai WCBA saistību īstenošana neradīs konkurences problēmas, liecina par to, ka Komisijas veiktā analīze apstrīdētajā lēmumā esot sniegta kopsavilkuma veidā, ir jākonstatē, ka šajā apstrīdētā lēmuma daļā, lai arī tās nosaukumā ir atsauce uz prima facie analīzi, ir pilnībā izvērtēti visi iebildumi, ko tirgus dalībnieki bija formulējuši, apspriežot Vodafone iesniegtās sākotnējās saistības (konkrētāk skat. 1995.–2005. apsvērumu). Tādējādi Komisijas veikto izvērtējumu par WCBA saistību iespējamo ietekmi uz konkurentiem nevar uzskatīt par kopsavilkumu, ar ko pietiek, lai noraidītu šo prasītājas argumentu.
346
Katrā ziņā, kā šajā tiesvedībā norādījusi Komisija, šā izvērtējuma nosaukumā izmantotais formulējums “prima facie” izriet no Paziņojuma par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem 104. punkta, saskaņā ar kuru, “izvērtējot, vai piedāvātais pircējs varētu radīt konkurences problēmas, Komisija veic prima facie novērtējumu, ņemot vērā informāciju, kas ir pieejama Komisijai pircēja apstiprināšanas procesā”. Lai arī ir taisnība, ka šis punkts attiecas uz pircēja un pirkšanas un pārdošanas līguma apstiprināšanu saistībā ar nodalīšanas saistībām, ir jākonstatē, ka, pirmkārt, no šā paziņojuma 129. punkta izriet, ka daudzus principus attiecībā uz nodalīšanas saistību izpildi var vienādi piemērot cita veida saistībām, un, otrkārt, konkurences riskus, kuri varētu rasties, apstiprinot uzņēmumu, kas gūst labumu no saistībām nodrošināt piekļuvi tīklam, izvērtē pēc līdzīgas loģikas kā tā, kas ļauj noskaidrot, vai saistībā ar nodalīšanas saistībām piedāvātais pircējs rada konkurences problēmu risku, kā rezultātā Komisija var līdzīgi izanalizēt šos riskus vai vienu šo risku šajās divās situācijās.
347
No iepriekš minētā izriet, ka prasītāja nav pierādījusi, ka Komisijas apstrīdētajā lēmumā veiktais izvērtējums par to, kā koncentrācija apvienojumā ar WCBA saistībām ietekmēs konkurentus, kas darbojas fiksētās interneta piekļuves tirgū, varētu būt nepietiekams vai nepietiekami pamatots, tādējādi šis iebildums ir jānoraida.
b) Par WCBA saistību ietekmes uz konkurenci “prima facie” izvērtējuma acīmredzami kļūdaino raksturu
[..]
358
Attiecībā uz citu prasītājas izvirzīto argumentu pamatotību jānorāda, ka Komisijai, izvērtējot koncentrāciju II posmā, ir ar pietiekamu iespējamību jāpierāda, ka šis darījums ar grozījumiem atbilstoši darījuma dalībnieku piedāvātajām saistībām neradīs būtisku šķērsli efektīvai konkurencei iekšējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā (skat. spriedumu, 2019. gada 23. maijs, KPN/Komisija, T‑370/17, EU:T:2019:354, 110. punkts un tajā minētā judikatūra).
359
Līdzīgi kā saistībā ar koncentrācijas darījuma ietekmes izvērtējumu, jautājums, vai saistības rada konkurences problēmas, paredz varbūtības izvērtējumu, nevis Komisijas pienākumu bez saprātīgām šaubām pierādīt, ka attiecīgās saistības nerada konkurences problēmas (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2013. gada 11. decembris, Cisco Systems un Messagenet/Komisija, T‑79/12, EU:T:2013:635, 47. punkts).
360
Turklāt dalībniekiem, kas iesniedz paziņojumu, nav obligāti jāpiedāvā tikai tādas saistības, kas paredz precīzi atjaunot konkurences stāvokli, kāds tas bija pirms koncentrācijas darījuma, lai Komisija varētu atzīt šo konkurences darījumu par saderīgu ar iekšējo tirgu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2006. gada 23. februāris, Cementbouw Handel & Industrie/Komisija, T‑282/02, EU:T:2006:64, 308. punkts).
361
Šajā lietā attiecībā, pirmām kārtām, uz prasītājas apgalvojumu, ka WCBA saistības varētu nelabvēlīgi ietekmēt tirgu un stiprināt tās oligopola struktūru, piešķirot vairumtirdzniecības piekļuvi uz nosacījumiem, kas ir labvēlīgi Telefónica, ir jānorāda, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir paskaidrojusi, ka šis tiesiskās aizsardzības līdzeklis stiprinātu šo operatoru, bet neradītu konkurences problēmas, jo Telefónica nebija spēcīgs konkurents fiksētās interneta piekļuves tirgū un 2P piedāvājumu pakešu tirgū, kuros tam bija ierobežota tirgus daļa 5–6 % un tā pieauguma līmenis bija negatīvs. Komisija piebilda – lai arī WCBA saistības piedāvāja pievilcīgākus komercnosacījumus nekā tie, ko piedāvāja Deutsche Telekom, tās neradītu Telefónica konkurences palielināšanos tādā veidā, ka tas pats par sevi radītu konkurences problēmu (skat. apstrīdētā lēmuma 1993. un 1994. apsvērumu).
362
Prasītāja, lai pierādītu pretējo, ir izvirzījusi tikai plašus un vispārīgus argumentus, kas neļauj apšaubīt šos Komisijas sniegtos pierādījumus.
363
Attiecīgi, lai arī prasītāja apgalvo, ka Telefónica ir liels kabeļtīkla operators, kas vertikāli integrēts visā Eiropā, tā neapstrīd, ka šim operatoram ir ierobežota tirgus daļa un negatīvs pieauguma līmenis attiecīgajos tirgos, proti, fiksētās interneta piekļuves tirgū un 2P piedāvājumu pakešu tirgū, un, kā apstrīdētajā lēmumā konstatējusi Komisija, tie ir faktori, kas ļāva tai secināt, ka Telefónica nav spēcīgs konkurents šajos tirgos un ka pati šā operatora nostiprināšanās WCBA saistību ietekmē neradītu konkurences problēmas.
364
Turklāt jākonstatē, ka prasītāja nav pierādījusi, ka WCBA saistību ietekmē Telefónica stāvoklis attiecīgajos tirgos mainītos tādā veidā, ka pats šis tiesiskās aizsardzības līdzeklis salīdzinoši tuvā nākotnē varētu izraisīt konkurences problēmas, kas kaitētu maziem un vidējiem konkurentiem.
365
Tādējādi prasītāja nav pierādījusi, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, atzīstot, ka WCBA saistības pašas par sevi neradītu konkurences problēmas.
[..]
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (septītā palāta paplašinātā sastāvā)
nospriež:
1)
Prasību noraidīt.
2)
NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
van der Woude
da Silva Passos
Reine
Truchot
Sampol Pucurull
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2024. gada 13. novembrī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.
(
1
)	Ietverti tikai tie šī sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.