62023CJ0438_RES
Věc C‑438/23
Protéines FranceaUnion végétarienne européenne (EVU)aAssociation végétarienne de France (AVF)aBeyond Meat Inc.
v.
Ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podala Conseil d’État (Státní rada, Francie)]
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2024
„Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1169/2011 – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Článek 2 odst. 2 písm. n) až p) a články 7, 9 a 17 – Uvádění nezavádějícího názvu potravin – Zákonné názvy, vžité názvy a popisné názvy – Nahrazení součástí nebo složek potraviny – Článek 38 odst. 1 – Výslovně harmonizované otázky – Vnitrostátní opatření zakazující používání názvů spojených s masnými výrobky pro označení výrobku obsahujícího rostlinné bílkoviny“
Sbližování právních předpisů – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Nařízení č. 1169/2011 – Povinné informace o potravinách – Zákonný název, vžitý název nebo popisný název potraviny jako povinný údaj – Uvádění na trh nebo propagace potravin obsahujících rostlinné bílkoviny – Používání názvů spojených s masnými výrobky, které mohou uvést spotřebitele v omyl – Výslovně harmonizovaná otázka – Přijetí vnitrostátních opatření, která nestanoví zákonný název, ale zakazují používání názvů spojených s masnými výrobky pro označení výrobku obsahujícího rostlinné bílkoviny – Nepřípustnost
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1169/2011, čl. 2 odst. 2 písm. o) a p), článek 7, čl. 9 odst. 1 písm. a), článek 17, čl. 38 odst. 1 a příloha VI]
(viz body 61–66, 68–73, 77, 78, 80–84, 90–96, výrok 1)
Sbližování právních předpisů – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Nařízení č. 1169/2011 – Přijetí vnitrostátních správních sankcí v případě porušení nařízení nebo vnitrostátních opatření, která jsou s ním v souladu – Přípustnost – Přijetí vnitrostátního opatření, kterým se stanoví maximální přípustné podíly rostlinných bílkovin umožňující označit potraviny vžitými či popisnými názvy – Nepřípustnost
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1169/2011, čl. 38 odst. 1)
(viz body 104, 105, výrok 2)
Shrnutí
Soudní dvůr, ke kterému Conseil d’État (Státní rada, Francie) podala žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, rozvinul svou judikaturu týkající se pojmu „výslovná harmonizace“ ve smyslu čl. 38 odst. 1 nařízení č. 1169/2011 (
1
), který v zásadě brání členským státům přijmout vnitrostátní opatření.
Sdružení Protéines France, které zastupuje zájmy podniků působících na francouzském trhu s rostlinnými bílkovinami, Union végétarienne européenne (EVU), Association végétarienne de France (AVF), které propagují vegetariánství, a společnost Beyond Meat, která vyrábí a uvádí na trh výrobky na bázi rostlinných bílkovin, podaly ke Conseil d’État (Státní rada, Francie) žaloby na zrušení vyhlášky (dále jen „dotčená vyhláška“) o používání některých názvů pro označování potravin obsahujících rostlinné bílkoviny (
2
).
Ve svých žalobách uvedly, že dotčená vyhláška zakazující používat takové názvy jako „steak“ nebo „klobása“, bez doplňujícího vysvětlení a dokonce i s ním, pro označování zpracovaných produktů obsahujících rostlinné bílkoviny, je v rozporu s několika ustanoveními nařízení č. 1169/2011.
V průběhu řízení před Soudním dvorem přijaly francouzské orgány novou vyhlášku (
3
), která zrušuje dotčenou vyhlášku. Státní rada potvrdila poté, co jí byla Soudním dvorem zaslaná žádost o informace, že odpověď na předběžné otázky zůstávají nadále rozhodující pro řešení sporu, který jí byl předložen.
Závěry Soudního dvora
Na úvod Soudní dvůr na základě informací poskytnutých předkládajícím soudem, podle kterých je zejména rozsah těchto dvou vyhlášek zčásti identický a několik žalobkyň v projednávané věci vyjádřilo záměr zpochybnit rovněž druhou vyhlášku, prohlásil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, jež se nestala bezpředmětnou ani hypotetickou, za přípustnou.
Co se týče podstaty první a druhé otázky položené předkládajícím soudem, přistoupil Soudní dvůr na prvním místě k výkladu čl. 7 odst. 1, 2 a 4, čl. 9 odst. 1 písm. a), čl. 17 odst. 1 a 5, jakož i bodu 4 části A přílohy VI nařízení č. 1169/2011 v jejich vzájemném spojení a jejich obsah shrnul následovně. Zaprvé potraviny musí mít název. Zadruhé tímto názvem musí být zákonný název, nebo pokud takový název neexistuje, vžitý název nebo v případě, že ten neexistuje, popisný název. Zatřetí uvedený název musí být přesný, jasný a spotřebitelům snadno srozumitelný. Začtvrté takový název nesmí být pro spotřebitele zavádějící, zejména pokud jde o charakteristiky dané potraviny, mezi něž patří povaha a složení potraviny, a pokud jde o nahrazení přirozeně se vyskytujících součástí nebo běžně používaných složek odlišnými součástmi nebo složkami. Zapáté tyto požadavky musí být dodrženy při uvádění na trh nebo propagaci všech potravin.
Co se týče konkrétně zákonných názvů, Soudní dvůr na druhém místě připomněl, že mohou být stanoveny v předpisech Unie nebo, při jejich neexistenci, vnitrostátní právní úpravou (
4
). V daném případě Soudní dvůr konstatoval, že neexistuje předpis unijního práva, který by ukládal povinnost používat určité zákonné názvy pro výrobky na bázi rostlinných bílkovin nebo by stanovil zákonné názvy, které se použijí na výrobky pouze z důvodu, že jsou definovány bez dalšího upřesnění jako výrobky živočišného původu. Soudní dvůr sice poznamenal, že ze spisu, který má k dispozici, vyplývá, že francouzské orgány vyloučily možnost, že by dotčená vyhláška stanovila zákonný název, zdůraznil však, že otázka, zda tyto orgány takový název přijaly, musí být objektivně posouzena předkládajícím soudem, kterému Soudní dvůr může poskytnout prvky výkladu unijního práva, jež k tomu potřebuje.
V tomto ohledu Soudní dvůr konstatoval, že za účelem označení potraviny musí být zákonné názvy „stanoveny“ nebo „uvedeny“. Přijetí zákonného názvu tak spočívá ve spojení konkrétního výrazu s určitou potravinou.
Přijetí opatření, podle kterých potraviny musí splňovat určité podmínky, zejména co se týče jejich složení, aby byly označovány výrazy, které jsou upraveny jako zákonné názvy, přitom nelze považovat za rovnocenné přijetí opatření zakazujících používání určitých výrazů, jež nejsou těmito opatřeními právně definovány, k označení potravin s určitými vlastnostmi, zejména ohledně jejich složení.
První z uvedených opatření tak umožňují zajistit ochranu spotřebitele, který musí mít možnost vycházet z toho, že potravina označená určitými výrazy, které tvoří daný zákonný název, splňuje podmínky konkrétně stanovené pro jeho používání. Naproti tomu na druhém místě uvedená opatření nevyhrazují používání výrazů, definovaných přesným způsobem daným orgánem jako zákonný název, pro označení potravin vykazujících určité konkrétní vlastnosti.
V projednávané věci unijní právo nestanoví pravidlo, které by vyhrazovalo používání zákonných názvů, jež obsahují výrazy pocházející z odvětví řeznictví, uzenářství a rybích výrobků, uvedené v dotčené vyhlášce, potravinám definovaným jako potraviny živočišného původu (
5
). Nadto Soudní dvůr poznamenal, že totéž podle všeho platí i ve francouzském právu.
Z toho důvodu, s výhradou ověření předkládajícím soudem, měl Soudní dvůr za to, že dotčená vyhláška neobsahuje „zákonný název“, ale týká se toho, jaké „vžité názvy“ nebo „popisné názvy“ nemohou být používány pro označení potravin na bázi rostlinných bílkovin.
Na třetím místě Soudní dvůr určil, zda jsou tyto dva pojmy výslovně harmonizovány nařízením č. 1169/2011. Uvedl, že čl. 2 odst. 2 písm. o) a p) tohoto nařízení nestanoví, že by členské státy mohly přijmout opatření, která by upravovala vžité názvy či popisné názvy určité potraviny. S ohledem na to, jak unijní normotvůrce definoval vžité a popisné názvy, tedy nemůže být jejich rozsah omezen obecně a abstraktně vnitrostátními orgány. Pokud tedy členský stát nepřijal zákonný název, nemůže prostřednictvím obecného a abstraktního zákazu bránit výrobcům potravin na bázi rostlinných bílkovin v tom, aby použitím vžitých názvů nebo popisných názvů splnili jejich povinnost uvádět název těchto potravin (
6
).
Konkrétně co se týče možnosti členského státu přijmout obecná a abstraktní opatření za účelem zabránění uvedení spotřebitele v omyl nahrazením živočišných bílkovin bílkovinami rostlinnými, Soudní dvůr připomněl, že čl. 7 odst. 1 písm. d) a bod 4 část A přílohy VI nařízení č. 1169/2011 se týkají nahrazení součástí nebo složek potravin. Tato otázka je tudíž rovněž výslovně harmonizována tímto nařízením.
Nadto Soudní dvůr upřesnil, že tato ustanovení upravují rovněž otázku, jaké informace musí být poskytnuty spotřebitelům v případě, že se složení dané potraviny zcela změní. Vysoká úroveň ochrany spotřebitelů, která je cílem tohoto nařízení (
7
), by tak mohla být ohrožena v případě, že by se paradoxně ustanovení týkající se nahrazení součásti nebo složky v potravině odlišnou součástí nebo složkou nepoužila, kdyby byla nahrazována součást nebo složka, která je v potravině obzvláště významná či dokonce tvoří její jedinou součást nebo složku.
Z toho plyne, že uvedená ustanovení zavádí vyvratitelnou domněnku, podle níž informace poskytnuté v souladu s pravidly v nich stanovenými dostatečně chrání spotřebitele, a to i v případě úplného nahrazení jediné součásti nebo složky, jejíž výskyt mohou spotřebitelé předpokládat v potravině označené vžitým názvem nebo popisným názvem, který obsahuje určité výrazy.
Pokud má však vnitrostátní orgán za to, že konkrétní podmínky prodeje nebo propagace potraviny uvádějí spotřebitele v omyl, může zahájit řízení proti dotyčnému provozovateli potravinářského podniku, který odpovídá (
8
) za informace uvedené na této potravině a je povinen zajistit jejich uvedení a přesnost, a prokázat, že výše uvedená domněnka je vyvrácena.
Soudní dvůr v rámci odpovědi na dvě první předběžné otázky proto rozhodl, že články 7 a 17, jakož i bod 4 části A přílohy VI nařízení č. 1169/2011, ve spojení s čl. 2 odst. 2 písm. o) a p) a čl. 9 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení, musí být vykládány v tom smyslu, že výslovně harmonizují, ve smyslu čl. 38 odst. 1 uvedeného nařízení, ochranu spotřebitelů před rizikem uvedení v omyl tím, že budou používány jiné než zákonné názvy, které jsou tvořeny výrazy pocházejícími z odvětví řeznictví, uzenářství a rybích výrobků, za účelem popisu, uvádění na trh nebo propagace potravin obsahujících rostlinné bílkoviny namísto bílkovin živočišného původu, a to i v případě jejich úplného nahrazení, a proto brání tomu, aby členský stát přijal vnitrostátní opatření regulující nebo zakazující používání takových názvů.
Co se týče třetí otázky položené předkládajícím soudem, měl Soudní dvůr za to, že výslovná harmonizace, kterou provádějí výše zmíněná ustanovení, nebrání tomu, aby členský stát stanovil správní sankce v případě nedodržení požadavků a zákazů plynoucích z těchto ustanovení nebo z vnitrostátních opatření, která jsou v souladu s těmito ustanoveními. Dále měl Soudní dvůr za to, že stanovení maximálních přípustných podílů rostlinných bílkovin (
9
), aby potraviny mohly být označeny určitými vžitými nebo popisnými názvy, představuje regulaci používání těchto názvů, aniž se současně jedná o přijetí zákonného názvu. Nicméně vzhledem k tomu, že uvedená ustanovení výslovně harmonizují používání těchto názvů, nemůže členský stát přijmout opatření v tomto ohledu, aniž ohrozí jednotu unijního práva.
(
1
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. 2011, L 304, s. 18).
(
2
) – Vyhláška č. 2022-947 ze dne 29. června 2022 o používání některých názvů pro označování potravin obsahujících rostlinné bílkoviny (JORF ze dne 30. června 2022, text č. 3).
(
3
) – Vyhláška č. 2024-144 ze dne 26. února 2024 o používání některých názvů pro označování potravin obsahujících rostlinné bílkoviny (JORF ze dne 27. února 2024, text č. 15).
(
4
) – Článek 2 odst. 2 písm. n) nařízení č. 1169/2011.
(
5
) – Tento závěr se vztahuje rovněž na výrazy uvedené v příloze I vyhlášky č. 2024-144.
(
6
) – Článek 38 odst. 1 nařízení č. 1169/2011.
(
7
) – Článek 1 odst. 1 nařízení č. 1169/2011 ve spojení s body odůvodnění 1 a 3.
(
8
) – Článek 8 odst. 1 a 2 nařízení č. 1169/2011.
(
9
) – Článek 3 odst. 1 vyhlášky č. 2022-947.