62019CJ0201_RES
Věc C‑201/19 P
Servier SAS a další
v.
Evropská komise
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. června 2024
„Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Farmaceutické výrobky – Trh s perindoprilem – Článek 101 SFEU – Kartelové dohody – Potenciální hospodářská soutěž – Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu – Strategie pro oddálení vstupu generických verzí perindoprilu na trh – Dohoda o smírném narovnání patentového sporu – Doba trvání protiprávního jednání – Pojem ‚jediné protiprávní jednání‘ – Zrušení nebo snížení pokuty“
Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Nesprávné posouzení skutkového stavu a důkazů – Nepřípustnost – Přezkum posouzení skutkového stavu a důkazů Soudním dvorem – Vyloučení s výjimkou případu zkreslení – Přezkum právní kvalifikace skutkových okolností sporu Soudním dvorem – Přípustnost
(Článek 256 odst. 1 SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58 první pododstavec)
(viz body 58–61, 189, 269, 322, 326, 335)
Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Pouhé zopakování žalobních důvodů a argumentů předložených před Tribunálem – Nepřípustnost – Popření výkladu nebo použití unijního práva Tribunálem – Přípustnost
[Článek 256 SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58 první pododstavec; jednací řád Soudního dvora, čl. 168 odst. 1 písm. d) a čl. 169 odst. 2]
(viz body 62, 63)
Kartelové dohody – Narušení hospodářské soutěže – Kritéria pro posouzení – Kvalifikace podniku jako potenciálního konkurenta – Skutečné a konkrétní možnosti vstupu na trh – Kritéria – Pevné odhodlání podniku vstoupit na relevantní trh, jakož i jeho schopnost na něj vstoupit – Neexistence nepřekonatelných překážek – Posouzení – Důkazní břemeno – Existence patentů chránících originální léčivý přípravek nebo jeden z jeho výrobních postupů – Kvalifikace výrobce generických léčivých přípravků jako potenciálního konkurenta výrobce originálního léčivého přípravku, který je držitelem patentů
(Článek 101 SFEU)
(viz body 69–71, 79–82, 98–126, 191–195, 200–204, 262–267)
Kartelové dohody – Narušení hospodářské soutěže – Dohody o smírném narovnání patentových sporů – Dohoda uzavřená mezi výrobcem originálního léčivého přípravku a výrobcem generických léčivých přípravků – Dohoda obsahující doložky o nenapadení patentů a neuvádění výrobků na trh výrobcem generických léčivých přípravků – Protiplnění spočívající v převodech hodnot – Kvalifikace jako omezení z hlediska účelu – Kritéria – Stupeň škodlivosti dohod ve vztahu k hospodářské soutěži na dotčeném trhu – Posouzení motivačního účinku převodů hodnot na upuštění výrobce generických léčivých přípravků od vstupu na trh – Nezbytnost přezkumu důsledků protisoutěžního jednání na hospodářskou soutěž – Neexistence – Zúčastněné podniky, které jednaly bez úmyslu vyloučit, omezit nebo narušit hospodářskou soutěž – Nerozhodující okolnost
(Článek 101 odst. 1 SFEU)
(viz body 72–77, 83–88, 143–146, 152–157, 163–168, 222–228, 272, 277, 282, 291–296, 307–310, 332–334, 344–352)
Kartelové dohody – Narušení hospodářské soutěže – Vedlejší omezení – Pojem – Omezení nezbytné k uskutečnění hlavní operace postrádající protisoutěžní povahu – Hlavní operace zakládající omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu – Nepoužitelnost teorie vedlejších omezení
(Článek 101 odst. 1 SFEU)
(viz body 147–151, 278)
Kartelové dohody – Zákaz – Protiprávní jednání – Dohody a jednání ve vzájemné shodě zakládající jediné protiprávní jednání – Přičtení odpovědnosti podniku za celé protiprávní jednání – Podmínky – Protiprávní praktiky a chování v rámci celkového plánu – Posouzení – Kritéria – Společný cíl sledovaný všemi účastníky – Nezbytnost vztahu komplementarity mezi vytýkanými jednáními – Neexistence
(Článek 101 odst. 1 SFEU)
(viz body 240–250)
Kartelové dohody – Narušení hospodářské soutěže – Dohody o smírném narovnání patentových sporů – Dohoda uzavřená mezi výrobcem originálního léčivého přípravku a výrobcem generických léčivých přípravků – Dohoda obsahující doložky o nenapadení patentů a neuvádění výrobků na trh výrobcem generických léčivých přípravků – Protiplnění spočívající v převodech hodnot – Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje protiprávní jednání a ukládá pokuta – Rozhodnutí stižené nesoudržností odůvodnění, pokud jde o datum ukončení kartelové dohody na jednotlivých vnitrostátních trzích – Zamítnutí žalobního důvodu znějícího na zrušení a vycházejícího z této nesoudržnosti odůvodnění Tribunálem – Nesprávné právní posouzení
(Článek 101 odst. 1 SFEU)
(viz body 368–379)
Základní práva – Listina základních práv – Zásada legality trestných činů a trestů – Dosah – Předvídatelnost protiprávní povahy sankcionovaného jednání – Dohoda o smírném narovnání v oblasti patentů uzavřená mezi laboratoří originálních léčiv a podnikem generických léčiv – Dohoda, která je v rozporu s právem hospodářské soutěže – Společnost originálních léčiv, která nemůže nevědět o protisoutěžní povaze svého jednání
(Článek 101 odst. 1 SEU; Listina základních práv Evropské unie, čl. 49 odst. 1)
(viz body 386–390)
Kasační opravný prostředek – Pravomoc Soudního dvora – Zpochybnění závěrů Tribunálu ohledně výše pokut uložených podnikům, které porušily pravidla Smlouvy v oblasti hospodářské soutěže, založené na důvodech ekvity – Vyloučení
(Články 256 a 261 SFEU; statut Soudního dvora, článek 58; nařízení Rady č. 1/2003, článek 31)
(viz bod 404)
Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Soudní přezkum – Pravomoc unijního soudu přezkoumat věc v plné jurisdikci – Rozsah – Stanovení výše uložené pokuty – Kritéria pro posouzení
(Článek 101 odst. 1 a článek 261 SFEU; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 3 a článek 31)
(viz body 412–417)
Shrnutí
Soudní dvůr sedmi rozsudky v podstatné části zamítá kasační opravné prostředky podané několika výrobci léčivých přípravků proti rozsudkům Tribunálu (
1
), kterými byly částečně zamítnuty jejich žaloby na neplatnost rozhodnutí, kterým jim Evropská komise uložila pokuty za účast na kartelových dohodách na trhu s léčivým přípravkem perindoprilem a jednomu z nich za to, že se dopustil zneužití dominantního postavení na tomto trhu (
2
). Soudní dvůr upřesňuje hranici mezi legitimními kroky výrobců léčivých přípravků spočívajícími ve smírném narovnání skutečných patentových sporů ve farmaceutickém odvětví na jedné straně a dohodami, které protiprávně oddalují vstup výrobců generických léčivých přípravků na trh s léčivým přípravkem pod záminkou smírného narovnání patentových sporů na straně druhé.
Farmaceutická skupina Servier, jejíž mateřská společnost Servier SAS má sídlo ve Francii (dále jen jednotlivě nebo společně „Servier“), vyvinula perindopril, který je léčivým přípravkem spadajícím do třídy inhibitorů konvertujícího enzymu (IEC), používaným v kardiovaskulární medicíně zejména k léčení hypertenze a srdečních chorob. Patent na molekulární strukturu perindoprilu, který byl u Evropského patentového úřadu (EPÚ) přihlášen v roce 1981, v prvním desetiletí tohoto století vypršel.
Účinná látka perindoprilu má formu soli, konkrétně erbuminu. V roce 1988 Servier podala k EPÚ přihlášku několika patentů na výrobní postupy uvedené účinné látky, jejichž platnost vypršela dne 16. září 2008.
Servier v roce 2001 přihlásila u EPÚ dva nové patenty týkající se perindoprilu a jeho výrobního postupu, které byly zaregistrovány v roce 2004 (dále jen „patenty 947 a 948“). Servier mimo to získala národní patenty odpovídající patentu 947 v několika členských státech před tím, než se tyto státy staly stranami úmluvy o udělování evropských patentů.
Od roku 2003 vznikla řada sporů mezi Servier a výrobci generických léčivých přípravků, kteří se chystali uvést na trh generickou verzi perindoprilu. V tomto kontextu podalo deset výrobců generik námitky proti patentu 947 k EPÚ, jehož technický odvolací senát napadený patent v květnu 2009 zrušil. Několik výrobců generických léčivých přípravků rovněž zpochybnilo platnost patentu 947 před některými vnitrostátními soudy. Servier zase podala proti dotčeným výrobcům generik žaloby pro porušení práv, jakož i návrhy na vydání předběžných soudních příkazů.
Za účelem ukončení uvedených sporů uzavřela Servier v letech 2005 až 2007 dohody o smírném narovnání s několika výrobci generických léčiv, zejména se společností Niche Generics Ltd a její mateřskou společností Unichem Laboratories Ltd (dále jen „dohoda Niche“) a se společnostmi Matrix Laboratories Ltd (dále jen „dohoda Matrix“), Teva UK Ltd (dále jen „dohoda Teva“), KRKA, tovarna zdravil, d.d. (dále jen „dohody Krka“) a Lupin Ltd (dále jen „dohoda Lupin“).
Podle uvedených dohod se jednotliví výrobci generických léčivých přípravků zavázali omezit nebo ukončit výrobu, dodávky nebo uvádění forem perindoprilu chráněných výše uvedenými patenty Servier na trh a tyto patenty již nezpochybňovat. Za tyto závazky, jakož i za další ujednání výše uvedených dohod se Servier zavázala zaplatit uvedeným podnikům vysoké částky.
Biogaran SAS, dceřiná společnost Servier specializující se na vývoj generických léčivých přípravků, v této uzavřela souvislosti kromě toho se společností Niche Generics dohodu o licenci a dodávkách (dále jen „dohoda Biogaran“).
Komise rozhodnutím ze dne 9. července 2014 konstatovala, že dohody Niche, Matrix, Teva, Krka, Lupin a Biogaran představovaly omezení hospodářské soutěže zakázaná článkem 101 SFEU. Mimo to měla za to, že se Servier dopustila zneužití dominantního postavení zakázaného článkem 102 SFEU, jelikož tyto dohody byly součástí strategie na oddálení vstupu generických verzí na trh s perindoprilem, na kterém měl tento podnik dominantní postavení.
Komise tak uložila Servier pokuty za porušení článku 101 SFEU v celkové výši 289727200 eur, jakož i pokutu ve výši 41270000 eur za porušení článku 102 SFEU. Dotčeným výrobcům generických léčivých přípravků byly za porušení článku 101 SFEU účastí na dotčených dohodách rovněž uloženy značné pokuty.
Tribunál, ke kterému Servier a dotčení výrobci generických léčivých přípravků podali žaloby, zrušil rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž konstatovalo porušení čl. 101 odst. 1 SFEU v souvislosti s dohodami Krka, jakož i porušení článku 102 SFEU, stejně jako pokuty uložené Servier a společnosti Krka za tato porušení (
3
). Mimo to snížil výši pokuty uložené Servier z důvodu její účasti na dohodě Matrix (
4
). Tribunál naopak potvrdil všechny ostatní uložené pokuty.
Servier a výrobci generických léčivých přípravků, jejichž žaloby byly zamítnuty, podali proti rozsudkům Tribunálu kasační opravné prostředky.
Závěry Soudního dvora
K pojmům „potenciální hospodářská soutěž“ a „omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu“
Soudní dvůr nejprve zkoumá důvody kasačního opravného prostředku směřující ke zrušení, podle nichž se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když potvrdil existenci potenciální hospodářské soutěže mezi Servier a dotčenými výrobci generických léčivých přípravků, jakož i kvalifikací sporné dohody jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.
Úvodem Soudní dvůr zdůrazňuje, že pro účely zkoumání koluzivních jednání ve formě dohod o horizontální spolupráci mezi podniky, jako jsou sporné dohody, z pohledu čl. 101 odst. 1 SFEU je třeba v první fázi určit, zda lze tato jednání kvalifikovat jako omezení hospodářské soutěže ze strany podniků, které se nacházejí v konkurenční situaci, byť i jen potenciální.
Pokud tomu tak je, je třeba ve druhé fázi ověřit, zda uvedená jednání s ohledem na své hospodářské vlastnosti spadají pod kvalifikaci omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu. V případě omezení z hlediska účelu není třeba zkoumat, a tím spíše prokazovat jeho účinky na hospodářskou soutěž. Naproti tomu, není-li prokázán protisoutěžní účel dohody podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, je třeba zkoumat jejich důsledky.
Ve světle těchto úvah Soudní dvůr zaprvé zamítá výtky, že Tribunál uplatnil extenzivním pojetí pojmu „potenciální hospodářská soutěž“ a přenesl důkazní břemeno, které přísluší nést Komisi.
Soudní dvůr v první fázi připomíná, že ve specifickém kontextu otevření trhu s léčivým přípravkem výrobcům generických léčivých přípravků již rozhodl, že za účelem posouzení, zda se některý z těchto výrobců, i když není přítomen na trhu, nachází v potenciálně soutěžním vztahu s výrobcem originálních léčivých přípravků, který na tomto trhu působí, je třeba určit, zda existují skutečné a konkrétní možnosti, že prvně uvedený výrobce na tento trh vstoupí a bude konkurovat druhému z nich. Za tímto účelem je třeba posoudit, zda výrobce generických léčivých přípravků podnikl dostatečné přípravné kroky vyvíjející konkurenční tlak na výrobce originálních léčivých přípravků. Mimo to je třeba ověřit, že vstupu výrobce generických léčivých přípravků na trh nebrání nepřekonatelné překážky.
V tomto posledním ohledu Soudní dvůr upřesňuje, že i když je existence patentů chránících originální léčivý přípravek nebo jeden z jeho výrobních postupů nesporně součástí ekonomického a právního kontextu, který charakterizuje konkurenční vztahy mezi majiteli těchto patentů a výrobci generických léčivých přípravků, nemění to nic na tom, že existenci patentu chránícího výrobní postup účinné látky, která se stala volnou, nelze jako takovou považovat za nepřekonatelnou překážku vstupu výrobce generických léčivých přípravků na trh. Z toho plyne, že existence takového patentu nebrání tomu, aby byl za potenciálního konkurenta příslušného výrobce originálního léčivého přípravku kvalifikován výrobce generických léčivých přípravků, který má skutečně pevné odhodlání, jakož i schopnost vstoupit na trh a svými úkony prokazuje, že je připraven zpochybnit platnost tohoto patentu a nést riziko, že na něj poté, co vstoupí na trh, podá majitel tohoto patentu žalobu pro porušení patentových práv.
Krom toho vnímání síly patentu výrobcem generických léčivých přípravků sice představuje jeden z relevantních faktorů, jakými jsou i přípravné kroky podniknuté za účelem vstupu na trh, pro posouzení úmyslů tohoto výrobce, a tudíž jeho případného pevného odhodlání takový vstup uskutečnit, toto vnímání však není v zásadě relevantní pro posouzení schopnosti takového výrobce skutečně na trh vstoupit, a ostatně ani objektivní existence nepřekonatelných překážek takového vstupu.
Na rozdíl od tvrzení některých navrhovatelů neobrátil Tribunál v této souvislosti důkazní břemeno, když měl za to, že jelikož Komise prokázala na základě souboru shodujících se nepřímých důkazů existenci potenciální hospodářské soutěže mezi Servier a dotčenými výrobci generických léčivých přípravků, příslušelo jim, aby tuto existenci vyvrátili tím, že předloží důkaz o opaku. Kromě toho takové důkazní břemeno nepředstavuje probatio diabolica, neboť dotčeným podnikům stačí prokázat pozitivní skutečnost, a sice existenci technických, regulatorních, obchodních nebo finančních obtíží, které představují nepřekonatelné překážky vstupu některého z nich na trh.
Zadruhé Soudní dvůr zamítá důvody kasačního opravného prostředku, podle nichž Tribunál kvalifikoval sporné dohody jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu na základě chybných kritérií.
Poté, co Soudní dvůr uvedl, že tuto kvalifikaci omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu nelze odmítnout z důvodu neexistence předchozí rozhodovací praxe Komise v této oblasti, zamítá výtky zpochybňující to, že Tribunál nezohlednil údajné pozitivní účinky sporných dohod na hospodářskou soutěž, jelikož přezkum účinků těchto dohod nebyl nezbytný ani relevantní pro účely určení, zda lze uvedené dohody kvalifikovat jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.
Tribunál se nedopustil pochybení ani tím, že odmítl použití judikatury, podle které vedlejší omezení plynoucí z legitimní dohody nespadá pod zásadu zákazu stanovenou v čl. 101 odst. 1 SFEU, pokud je objektivně nezbytné k provedení legitimní dohody a přiměřené jejím cílům. Tato judikatura totiž vyžaduje, aby hlavní dohoda postrádala protisoutěžní povahu, což není případ sporných dohod.
V reakci na výtky, že Tribunál odmítl zohlednit záměr navrhovatelek spočívající v ukončení patentových sporů, připomíná Soudní dvůr, že ačkoli objektivní cíle, jež mají dohody z hlediska hospodářské soutěže, jsou relevantní pro posouzení jejich případného protisoutěžního účelu, okolnost, že zúčastněné podniky jednaly bez úmyslu omezit hospodářskou soutěž, a skutečnost, že sledovaly určité legitimní cíle, nejsou pro účely použití čl. 101 odst. 1 SFEU určující. Skutečnost, že sjednávání sporných dohod případně odráží ekonomicky racionální strategii navrhovatelek, tak nijak neprokazuje, že by provádění této strategie bylo z hlediska práva hospodářské soutěže odůvodnitelné.
A konečně Soudní dvůr odmítá argumenty týkající se významu, který je třeba přiznat zpětným platbám stanoveným spornými dohodami, tedy platbám Servier ve prospěch výrobců generických léčivých přípravků, za účelem kvalifikace těchto dohod jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.
V tomto ohledu Soudní dvůr připomíná, že dohoda o smírném narovnání patentového sporu sice může být za určitých podmínek uzavřena zcela legálně na základě toho, že její strany uznají platnost uvedeného patentu, kvalifikace takové dohody jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu závisí rovněž na dalších charakteristikách dohody a na okolnostech, za kterých byla uzavřena, umožňujících případně mít za to, že daná dohoda vykazuje dostatečný stupeň škodlivosti pro hospodářskou soutěž.
Existence ujednání o nenapadání práv a neuvádění na trh v dohodě o smírném narovnání tak může vést ke kvalifikaci omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, jeví-li se, že podřízení se výrobce generických léčivých přípravků těmto ujednáním není založeno na jeho uznání platnosti patentu výrobce originálních léčivých přípravků, ale na platbě posledně uvedeného v jeho prospěch.
Je-li tudíž dohoda o smírném narovnání patentového sporu obsahující ujednání o nenapadání práv a neuvádění na trh spojena s převody hodnot od výrobce originálních léčivých přípravků ve prospěch výrobce generických léčivých přípravků, je třeba nejprve posoudit, zda může být kladné čisté saldo těchto převodů v plném rozsahu odůvodněno nutností kompenzovat náklady nebo nepohodlí spojené se sporem, jehož se dohoda týká, nebo nezbytností zaplatit odměnu za jeho skutečné a prokázané dodávky zboží nebo služeb výrobci originálního léčivého přípravku. Pokud tomu tak není, je třeba následně ověřit, zda lze tyto převody vysvětlit pouze obchodním zájmem těchto výrobců léčivých přípravků na nesoutěžení na základě výkonnosti. Pro účely tohoto zkoumání je třeba posoudit, zda kladné čisté saldo těchto převodů hodnot bylo dostatečně vysoké k tomu, aby výrobce generických léčivých přípravků skutečně přiměl k upuštění od vstupu na dotčený trh, aniž je vyžadováno, aby toto saldo nutně převyšovalo zisky, kterých by tento výrobce dosáhl, kdyby měl v patentovém sporu úspěch.
V tomto rámci Soudní dvůr mimo to upřesňuje, že se Tribunál nedopustil jakéhokoli nesprávného právního posouzení, když měl za to, že náhrada některých nákladů ze strany Servier, například na případná odškodnění třetích osob výrobci generických léčivých přípravků, nemůže být považována za vlastní tomuto narovnání sporu. Ani v tomto ohledu Tribunál neobrátil důkazní břemeno, když vyžadoval, aby strany sporných dohod prokázaly, že tyto náklady vyplývaly z vlastního smírného narovnání.
K použití čl. 101 odst. 1 SFEU na sporné dohody
Poté, co tak Soudní dvůr potvrdil výklad pojmů „potenciální hospodářská soutěž“ a „omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu“ přijatý Tribunálem, zkoumal následně sporné dohody podrobně ve světle těchto poznatků.
A. Dohody Niche a Matrix
Co se týče dohod Niche a Matrix, Soudní dvůr připomíná, že společnou strategií společnosti Niche Generics (dále jen „Niche“), její mateřské společnosti Unichem Laboratories (dále jen „Unichem“) a společnosti Matrix Laboratories (dále jen „Matrix“) byl vývoj generické verze perindoprilu a jeho uvádění na trh na území Unie. V tomto rámci byla Matrix pověřena výrobou účinné látky, zatímco Unichem zajišťovala výrobu tablet generické verze perindoprilu z ní. Uváděním tohoto léčivého přípravku na trh, včetně jeho regulačních aspektů, byla pověřena Niche.
Pokud jde o Matrix, Soudní dvůr mimo to upřesňuje, že společnost Mylan Inc zvýšila svůj podíl na kapitálu společnosti Matrix v lednu 2007 na 71,5 % a v roce 2011 na více než 97 %. Od 5. října 2011 se Matrix přejmenovala na Mylan Laboratories.
S ohledem na výše uvedené Soudní dvůr uvádí, že se Tribunál nedopustil jakéhokoliv nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že převody hodnot uskutečněné Servier podle dohod Niche a Matrix měly za cíl motivovat společnosti Niche, Unichem a Matrix k tomu, aby upustily od vstupu na trhy s perindoprilem v Unii. Mimo to vzhledem k tomu, že patentové překážky vstupu uvedených výrobců generických léčivých přípravků na trh s perindoprilem nebyly nepřekonatelné, nemohou tyto překážky zpochybnit pobídkovou povahu zjištěných převodů hodnot. Krom toho údajná neexistence protisoutěžního úmyslu stran dohod Niche a Matrix není pro účely použití čl. 101 odst. 1 SFEU rozhodující.
Soudní dvůr zamítá rovněž výtky, podle kterých se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že potvrdil, že se Niche a Matrix účastnily nikoliv jediného, ale dvou odlišných protiprávních jednání, za která Komise mohla uložit individuální pokuty. Vzhledem k tomu, že kvalifikace jediného protiprávního jednání vyžaduje, aby každé z dotčených protisoutěžních jednání spadalo do rámce téhož celkového plánu z důvodu jejich totožného protisoutěžního cíle, použil Tribunál správně toto kritérium, když měl za to, že s ohledem na neexistenci společného plánu společností Niche a Matrix představovaly dohody Niche a Matrix dvě odlišná protiprávní jednání.
Co se týče odpovědnosti společnosti Mylan za protiprávní jednání vyplývající z dohody Matrix a odpovědnost společnosti Unichem za protiprávní jednání vyplývající z dohody Niche, má Soudní dvůr za to, že Tribunál správně rozhodl, že odpovědnost za jednání společností Matrix a Niche může být přičtena společnostem Mylan a Unichem jakožto jejich mateřským společnostem, jelikož Matrix a Niche své chování na trhu neurčovaly samostatně, ale uplatňovaly v zásadě pokyny mateřských společností, které jim dávaly zejména s ohledem na hospodářské, organizační a právní vazby, jež je spojují.
Pokud jde o Unichem, Soudní dvůr mimo to zdůrazňuje, že ze zjištění Tribunálu vyplývá, že se Unichem i její dceřiná společnost Niche přímo podílely na protiprávním jednání vyplývajícím z dohody Niche. Jelikož Unichem poznatky prokazující tuto přímou účast před Tribunálem platně nezpochybnila, stačí tyto v souladu se zásadou osobní odpovědnosti k tomu, aby jí byla přičtena odpovědnost za toto protiprávní jednání.
Krom toho skutečnost, že se Unichem nachází ve třetím státě, rovněž nebrání použití článku 101 SFEU ve vztahu k ní, jelikož dohoda Niche byla v Unii prováděna Servier i společností Niche.
B. Dohody Teva a Lupin
Pokud jde o použití čl. 101 odst. 1 SFEU na dohodu Teva, Soudní dvůr potvrzuje posouzení Tribunálu, podle kterého kladné čisté saldo převodů hodnot stanovené touto dohodou přimělo společnost Teva UK k tomu, aby upustila od vstupu na trh s perindoprilem, což odůvodňuje kvalifikaci uvedené dohody jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu. Krom toho argumentace, podle které bylo legitimním cílem dohody Teva umožnit stejnojmenné společnosti vstoupit na trh ve Spojeném království uvedením generické verze perindoprilu dodávané Servier, nemůže tuto kvalifikaci zpochybnit, jelikož okolnost, že tyto podniky jednaly bez úmyslu vyloučit, omezit nebo narušit hospodářskou soutěž nebo že sledovaly určité legitimní cíle, není pro účely použití čl. 101 odst. 1 SFEU určující.
Pokud jde o dohodu Lupin, Soudní dvůr naopak vyhovuje výtce Servier, podle které se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když potvrdil závěr Komise, že protiprávní jednání týkající se této dohody pokračovalo na belgickém, českém, irském a maďarském trhu po uvedení generické verze perindoprilu na trh výrobcem léčivých přípravků Sandoz, zatímco uvedení téže generické verze na francouzský trh bylo Komisí považováno za konec protiprávního jednání vyplývajícího z dohody Lupin na tomto vnitrostátním trhu.
C. Dohoda Biogaran
Podle dohody Biogaran se Niche mj. zavázala, že stejnojmenné společnosti předá soubory dokumentace nezbytné k získání registrace tří léčivých přípravků jiných než perindopril a převede na ni registraci k jednomu z těchto tří přípravků získanou ve Francii. Protihodnotou měla Biogaran zaplatit Niche nevratnou částku 2,5 milionu liber šterlinků (GBP), a to i kdyby Biogaran tyto registrace nezískala.
Jelikož měla za to, že dohoda Biogaran představovala dodatečnou pobídku společnosti Niche, aby nevstupovala na trh perindoprilu, a svědčí o přímé účasti společnosti Biogaran na protiprávním jednání, kterého se dopustila Servier, uložila Komise Servier a společnosti Biogaran společně a nerozdílně vysokou pokutu za porušení článku 101 SFEU.
Vzhledem k tomu, že Tribunál potvrdil tuto analýzu, jakož i Komisí uloženou pokutu, uvádí Soudní dvůr, že je nezbytné zkoumat všechna dotčená smluvní ujednání jako jeden celek. Zejména s ohledem na ekonomicky nevysvětlitelné převody hodnot, které z dohody Biogaran vyplývají pro společnost Niche, tak Soudní dvůr konstatuje, že se Tribunál nedopustil žádného nesprávného právního posouzení, když měl za to, že dohoda Biogaran byla vedlejší dohodou k dohodě Niche, jejímž cílem bylo poskytnout společnosti Niche dodatečnou odměnu, která ji měla přimět k tomu, aby upustila od vstupu na trh s perindoprilem na základě dohody Niche.
K uložení pokut
Nakonec Soudní dvůr zamítá jednotlivé výtky týkající se uložení a výpočtu pokut, s výjimkou výtek Servier týkajících se doby trvání protiprávního jednání vyplývajícího z dohody Lupin. Soudní dvůr zejména odmítá argumenty, podle kterých v případě nové situace, jako je situace v projednávané věci, která se vyznačuje neexistencí dřívějších rozhodnutí a judikatury a je složitá, nemohla Komise uložit pokuty, aniž by porušila zásadu legality trestných činů a trestů.
V tomto posledně uvedeném ohledu Soudní dvůr připomíná, že zásada legality trestných činů a trestů sice vyžaduje, aby právní předpis jasně definoval protiprávní jednání a tresty, které je postihují, ale nevylučuje postupné objasňování pravidel trestní odpovědnosti prostřednictvím soudního výkladu každého jednotlivého případu za podmínky, že výsledek byl přiměřeně předvídatelný v době, kdy k protiprávnímu jednání došlo. S ohledem na dosah zákazu stanoveného v čl. 101 odst. 1 SFEU přitom Servier nemohla nevědět, že tím, že odmění výrobce generických léčivých přípravků za to, že nevstupují na trh s perindoprilem, jedná způsobem, který je tímto ustanovením zakázán. Naopak výrobci generických léčivých přípravků mohli rozumně očekávat, že tím, že souhlasí, že si nechají zaplatit Servier za to, že zůstanou mimo trh s perindoprilem, jednají v rozporu se zákazem stanoveným v čl. 101 odst. 1 SFEU. Z toho plyne, že navzdory složitosti sporných dohod a jejich kontextu zúčastněné podniky nemohly nevědět o protiprávní povaze těchto dohod.
Závěry
S ohledem na výše uvedené zamítá Soudní dvůr v plném rozsahu jednotlivé kasační opravné prostředky podané výrobci léčivých přípravků, s výjimkou kasačního opravného prostředku podaného Servier, který je zamítnut pouze částečně. Co se týče posledně uvedeného kasačního opravného prostředku, vyhovuje Soudní dvůr konkrétně výtkám směřujícím ke zpochybnění doby trvání protiprávního jednání plynoucího z dohody Lupin, a tudíž i výtkám týkajícím se výpočtu pokuty uložené Servier za její účast na uvedené dohodě. Soudní dvůr, který měl dále za to, že soudní řízení dovoluje rozhodnout, pokud jde o tyto výtky, konstatuje, že protiprávní jednání týkající se dohody Lupin skončilo na belgickém, českém, irském a maďarském trhu ke dni vstupu generické verze perindoprilu vyráběné společností Sandoz na francouzský trh, a dále stanovuje pokutu uloženou Servier za účast na uvedené dohodě na 34745100 eur.
(
1
) – Rozsudky ze dne 12. prosince 2018, Servier a další v. Komise (T‑691/14, EU:T:2018:922), Niche Generics v. Komise (T‑701/14, EU:T:2018:921), Unichem Laboratories v. Komise (T‑705/14, EU:T:2018:915), Teva UK a další v. Komise (T‑679/14, EU:T:2018:919), Lupin v. Komise (T‑680/14, EU:T:2018:908), Mylan Laboratories a Mylan v. Komise (T‑682/14, EU:T:2018:907) a Biogaran v. Komise (T‑677/14, EU:T:2018:910).
(
2
) – Rozhodnutí Komise C(2014) 4955 final ze dne 9. července 2014 v řízení podle článků 101 a 102 [SFEU] [věc AT.39612 – Perindopril (Servier)].
(
3
) – Rozsudky ze dne 12. prosince 2018, Krka v. Komise (T‑684/14, EU:T:2018:918), a Servier a další v. Komise (T‑691/14, EU:T:2018:922).
(
4
) – Rozsudek ze dne 12. prosince 2018, Servier a další v. Komise (T‑691/14, EU:T:2018:922).