62020TJ0384(01)_RES
Věc T‑384/20 RENV
OC
v.
Evropská komise
Rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 1. října 2025
„Mimosmluvní odpovědnost – Vyšetřování OLAF – Tisková zpráva – Zpracování osobních údajů – Presumpce neviny – Zásada řádné správy – Povinnost řádné péče – Důvěrnost vyšetřování OLAF – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům – Příčinná souvislost – Újma“
Mimosmluvní odpovědnost – Podmínky – Protiprávnost – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům – Orgán, který má omezený prostor pro uvážení nebo jej nemá vůbec – Dostatečnost pouhého porušení unijního práva
(Článek 340 druhý pododstavec SFEU)
(viz body 26–29)
Orgány Evropské unie – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Nařízení 2018/1725 – Působnost – Pojem „zpracování osobních údajů“ – Zveřejnění tiskové zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Zahrnutí
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2018/1725, čl. 3 bod 3)
(viz bod 48)
Orgány Evropské unie – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Nařízení 2018/1725 – Podmínky legality zpracování osobních údajů – Zpracování nezbytné pro výkon úkolů ve veřejném zájmu nebo při výkonu veřejné moci – Pojem – Zveřejnění tiskové zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Informování veřejnosti o činnostech OLAF – Zahrnutí
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2018/1725, čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 5 odst. 1 písm. a)]
(viz body 52, 56, 57)
Orgány Evropské unie – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Nařízení 2018/1725 – Zveřejnění tiskové zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) obsahující informace o pohlaví, státní příslušnosti a příbuzenských vztazích, které umožňují snadnou identifikaci – Protiprávní zpracovávání osobních údajů
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2018/1725, čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 5 odst. 1 písm. a)]
(viz body 59–61, 79, 80)
Orgány Evropské unie – Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů – Nařízení 2018/1725 – Další zpracování osobních údajů – Podmínky – Slučitelnost dalšího zpracování údajů s účelem, pro který byly původně shromážděny – Zveřejnění tiskové zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Údaje původně shromážděné při vyšetřování vedeném OLAF – Údaje dále zpracovávané za účelem informování veřejnosti o činnostech OLAF – Porušení
[Nařízení Parlamentu a Rady 2018/1725, čl. 4 odst. 1 písm. b) a článek 6]
(viz body 67, 68, 70–76)
Mimosmluvní odpovědnost – Podmínky – Protiprávnost – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům – Právní norma, která přiznává práva jednotlivcům – Pojem – Zásada presumpce neviny – Zahrnutí – Informování veřejnosti o činnostech Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) v tiskové zprávě – Přípustnost – Osoba, která může být identifikována nebo identifikovatelná v tiskové zprávě označující ji za pachatele trestného činu předtím, než je její vina prokázána soudem – Dostatečně závažné porušení zásady presumpce neviny
(Listina základních práv Evropské unie, čl. 48 odst. 1; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 883/2013, čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 5)
(viz body 86–93, 110, 111, 114–117, 119–122)
Mimosmluvní odpovědnost – Podmínky – Protiprávnost – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům – Právní norma, která přiznává práva jednotlivcům – Pojem – Právo na řádnou správu a povinnost řádné péče – Povinnost neutrality a nestrannosti – Zahrnutí – Zveřejnění nepřesných informací v tiskové zprávě Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Vyznění o vině dotyčné osoby, které vyplývá z použití výrazu „podvod“ – Dostatečně závažné porušení těchto povinností
(Listina základních práv Evropské unie, článek 41; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 883/2013, čl. 10 odst. 5)
(viz body 126, 127, 142, 156–159, 164–167, 172)
Mimosmluvní odpovědnost – Podmínky – Újma – Příčinná souvislost – Újma vzniklá v důsledku zveřejnění tiskové zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) – Nemajetková újma související s poškozením cti a dobré pověsti – Nemajetková újma způsobená zásahem do profesní kariéry – Újma související se zdravotním stavem – Zahrnutí
(Článek 340 druhý pododstavec SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2018/1725, článek 65)
(viz body 181–187, 200–202, 216, 222, 225–229)
Shrnutí
Tribunál, k němuž byla podána žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie, ukládá Evropské komisi povinnost nahradit újmu způsobenou zveřejněním tiskové zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) (dále jen „sporná tisková zpráva“), čímž obohacuje judikaturu týkající se ochrany osobních údajů.
V září 2008 podepsaly Komise a jedna z řeckých univerzit grantovou dohodu týkající se výzkumného projektu žalobkyně, univerzitní výzkumné pracovnice.
Uvedená univerzita po dokončení projektu na základě grantové dohody požádala Výkonnou agenturu Evropské rady pro výzkum (ERCEA), která nahradila Komisi jakožto smluvní stranu, o zaplacení částky odpovídající vynaloženým výdajům, včetně výdajů na zaměstnance. Po následném finančním auditu učinila ERCEA závěr, že určitou jejich část nelze uznat, a rozhodla se ji po univerzitě vymáhat, přičemž za tímto účelem vydala výzvu k úhradě.
Souběžně s tím generální ředitel OLAF, který byl ERCEA informován o výsledcích jejího auditu, rozhodl v květnu 2015 o zahájení vyšetřování případných nesrovnalostí nebo možných podvodů při realizaci výzkumného projektu (
1
).
Ve své závěrečné zprávě o tomto vyšetřování OLAF doporučil ERCEA, aby přijala vhodná opatření k získání částek považovaných za neoprávněně vyplacené od dotčené řecké univerzity, a dále vnitrostátním soudním orgánům, kterým byla zpráva předána, aby mj. proti žalobkyni zahájily řízení pro podvod, jakož i pro padělání a používání padělaných dokumentů. Následně, v květnu 2020, zveřejnil OLAF na svých internetových stránkách spornou tiskovou zprávu.
Následující měsíc podala žalobkyně k Tribunálu žalobu na základě článku 268 SFEU, kterou se domáhala, aby byla Komisi uložena náhrada nemajetkové újmy, kterou jí údajně způsobila tato tisková zpráva. Rozsudkem ze dne 4. května 2022, OC v. Komise (
2
), Tribunál žalobu žalobkyně v plném rozsahu zamítl, když měl za to, že žalobkyně nebyla schopna prokázat protiprávní jednání OLAF.
Žalobkyně tedy podala k Soudnímu dvoru kasační opravný prostředek znějící na zrušení rozhodnutí Tribunálu. V rozsudku ze dne 7. března 2024, OC v. Komise (
3
), Soudní dvůr mj. rozhodl, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když měl za to, že žalobkyně nebyla ve sporné tiskové zprávě identifikována nebo identifikovatelná a informace v ní obsažené nespadají pod pojem „osobní údaje“. Soudní dvůr tak rozsudek Tribunálu zrušil a věc mu vrátil.
Závěry Tribunálu
V prvé řadě Tribunál poté, co připomněl tři kumulativní podmínky vzniku mimosmluvní odpovědnosti Unie, zkoumá legalitu zpracování osobních údajů provedeného při zveřejnění sporné tiskové zprávy.
Zaprvé má za to, že informování veřejnosti o činnostech OLAF, zejména prostřednictvím zveřejňování tiskových zpráv, je nezbytné pro splnění úkolu prováděného ve veřejném zájmu nebo při výkonu veřejné moci, kterým je tato unijní instituce pověřena (
4
). Podle Tribunálu proto OLAF zveřejněním sporné tiskové zprávy nepřekročil své pravomoci, aniž by tím však byl dotčen aspekt, zda OLAF dodržel své povinnosti.
Tribunál nicméně konstatuje, že informace uvedené v této tiskové zprávě ohledně žalobkyně, a sice její věk, státní příslušnost a pohlaví, jakož i skutečnost, že její otec pracoval na dotčené řecké univerzitě, a výše grantu, nejenže umožňují její identifikaci, ale mimoto nejsou s výjimkou výše poskytnutého grantu nezbytné k informování veřejnosti o činnostech OLAF v boji proti podvodům. Tribunál tak rozhodl, že zveřejnění těchto informací představuje protiprávní zpracování osobních údajů žalobkyně.
Zadruhé Tribunál ověřuje slučitelnost dalšího zpracování údajů, tak jak bylo provedeno, s účely, pro které byly tyto údaje původně shromážděny. V projednávaném případě byly osobní údaje žalobkyně původně shromážděny v rámci vyšetřování vedeného OLAF pro určitý účel, který odpovídá poslání tohoto úřadu spočívajícímu v boji proti podvodům. Nebyly shromážděny za účelem zveřejnění tiskové zprávy, jež odpovídá sice souvisejícímu, avšak odlišnému účelu, a sice informování veřejnosti o činnostech OLAF.
Kromě toho vedle vazby mezi účely původního shromáždění údajů a jejich dalšího zpracování Tribunál uvádí, že nelze mít za to, že OLAF zohlednil povahu zpracovávaných údajů, zejména když umožňují identifikaci žalobkyně v souvislosti s údajnými trestnými činy. S ohledem na tvrzení směřující proti žalobkyni a na základě obsahu novinových článků, které vyšly po zveřejnění sporné tiskové zprávy, má totiž Tribunál za to, že OLAF dostatečně nezohlednil možné důsledky tohoto dalšího zpracování pro žalobkyni (
5
). Z toho vyvozuje, že zveřejněním sporné tiskové zprávy OLAF provedl další zpracování osobních údajů žalobkyně, které je v rozporu s nařízením 2018/1725 (
6
).
Zatřetí, pro určení, zda tvrzený rozpor představuje dostatečně závažné porušení, které může založit mimosmluvní odpovědnost Unie, je třeba vymezit prostor pro uvážení, kterým orgány disponují. V tomto ohledu Tribunál uvádí, že i za předpokladu, že by OLAF měl určitý prostor pro uvážení pro účely použití ustanovení nařízení 2018/1725 (
7
), je nutno konstatovat, že tato ustanovení závažně a zjevně porušil tím, že ve sporné tiskové zprávě zveřejnil státní příslušnost, věk a příbuzenský vztah žalobkyně. Navíc argument Komise, že bez informací uvedených ve sporné tiskové zprávě by byla pravděpodobnost, že obsah této zprávy by byl převzat sdělovacími prostředky, nižší, umožňuje nejen vyloučit jakoukoli omluvitelnost pochybení OLAF, ale nadto představuje znak úmyslnosti.
Tribunál tudíž rozhodl, že zveřejněním své tiskové zprávy se OLAF dopustil protiprávního zpracování osobních údajů žalobkyně, které je v rozporu s nařízením 2018/1725 (
8
) a představuje dostatečně závažné porušení, jež může založit mimosmluvní odpovědnost Unie.
Ve druhé řadě ověřuje Tribunál skutečnost žalobkyní tvrzeného porušení zásady presumpce neviny a povinnosti dodržovat důvěrnost vyšetřování. V tomto ohledu připomíná, že z rozsudku o kasačním opravném prostředku vyplývá, že žalobkyně je na základě skutečností uvedených ve sporné tiskové zprávě přinejmenším nepřímo identifikovatelná, což představuje nezbytný předpoklad zkoumání případného porušení zásady presumpce neviny.
Pokud jde o tvrzené porušení, Tribunál uvádí, že již bylo rozhodnuto, že dodržování zásady presumpce neviny nebrání tomu, aby unijní orgán v zájmu informování veřejnosti o opatřeních provedených v souvislosti s případnými nedostatky nebo podvody oznámil hlavní závěry závěrečné zprávy úřadu OLAF týkající se člena daného orgánu. Tomuto úřadu však přísluší, aby tak učinil za použití vyvážených a přiměřených výrazů a v zásadě věcným způsobem (
9
).
Tribunál má proto za to, že OLAF nelze vytýkat, že porušil zásadu presumpce neviny a důvěrnost vyšetřování pouze tím, že informoval veřejnost o závěrech formulovaných ve své závěrečné zprávě.
Naproti tomu uvádí, že je třeba zohlednit volbu použitých výrazů s přihlédnutím ke skutečnému smyslu předmětných prohlášení, a nikoli jejich doslovnému znění. V projednávané věci Tribunál konstatuje, že použití výrazu „podvod“ ve sporné tiskové zprávě je výsledkem právní kvalifikace skutkových okolností a plyne z něj vina žalobkyně.
Mimoto upřesňuje, že skutečnost, že ke sporné tiskové zprávě byl připojen popis vyšetřovací role OLAF upřesňující, že o vině žalobkyně musí rozhodnout příslušné vnitrostátní orgány, nemůže stačit k odstranění dojmu viny vyvolaného použitím výrazu „podvod“. Navíc to, zda se při vyšetřování jednalo o „všechny výzkumné pracovníky“, nebo o „deset výzkumných pracovníků“, není určující pro prokázání viny žalobkyně. Taková informace však tím, že zdůrazňuje počet dotčených osob, posiluje vyznění o vině žalobkyně, které vyplývá z použití výrazu „podvod“ ve sporné tiskové zprávě.
Použití uvedeného výrazu v tomto kontextu není v důsledku toho přiměřené ve smyslu výše uvedených kritérií. Stejně tak kvalifikace jednání žalobkyně jako „podvodu“ jde nad rámec v zásadě faktického popisu závěrů závěrečné zprávy OLAF.
Ve světle výše uvedeného Tribunál rozhodl, že OLAF použitím výrazu „podvod“ ve své tiskové zprávě porušil zásadu presumpce neviny.
Co se týče existence dostatečně závažného porušení, Tribunál má za to, že OLAF sice má určitý prostor pro uvážení, pokud jde o vhodnost a obsah tiskových zpráv, ten je však omezen dodržováním základních práv dotčených osob. Tribunál přitom připomíná, že již rozhodl, že pokud jde o její povinnost respektovat presumpci neviny, nemá Komise v tomto ohledu žádný prostor pro posouzení (
10
).
A dále použití výrazu „podvod“ ve sporné tiskové zprávě nelze považovat za omluvitelné pochybení. Jedná se totiž o kvalifikaci skutečností vytýkaných žalobkyni, která jde nad rámec pouhého faktického popisu závěrů formulovaných v závěrečné zprávě OLAF a je součástí jeho komunikační strategie, kterou lze považovat za nesvědčící o zdrženlivosti, jež se očekává od unijní instituce. Použití uvedeného výrazu v dané zprávě proto představuje dostatečně závažné porušení zásady presumpce neviny, které může založit odpovědnost Unie.
Tribunál tudíž po přezkoumání ostatních žalobkyní tvrzených porušení, existence újmy a příčinné souvislosti mezi touto újmou a porušeními, jichž se OLAF dopustil, uložil Komisi povinnost zaplatit žalobkyni částku 50000 eur z titulu újmy vzniklé v důsledku zveřejnění sporné tiskové zprávy.
(
1
) – V souladu s článkem 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 ze dne 11. září 2013 o vyšetřování prováděném OLAF a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 (Úř. věst. 2013, L 248, s. 1).
(
2
) – Rozsudek ze dne 4. května 2022, OC v. Komise (T‑384/20, nezveřejněný, EU:T:2022:273).
(
3
) – Rozsudek ze dne 7. března 2024, OC v. Komise (C‑479/22 P, EU:C:2024:215).
(
4
) – Ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení 2018/1725.
(
5
) – Ve smyslu čl. 6 písm. d) nařízení 2018/1725.
(
6
) – Konkrétně v rozporu s čl. 4 odst. 1 písm. b) a čl. 6 písm. c) až e) nařízení 2018/1725.
(
7
) – Konkrétně čl. 4 odst. 1 písm. a) a b), čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 6 písm. c) až e) nařízení 2018/1725.
(
8
) – Konkrétně v rozporu s čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) nařízení 2018/1725.
(
9
) – Rozsudek ze dne 30. listopadu 2022, KN v. Parlament (T‑401/21, EU:T:2022:736, bod 67 a citovaná judikatura).
(
10
) – Rozsudek ze dne 8. července 2008, Franchet a Byk v. Komise (T‑48/05, EU:T:2008:257, body 219 a 314).