61996CJ0142_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-142/96,
angaaende en anmodning, som Bundesfinanzhof i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Hauptzollamt Muenchen
mod
Wacker Werke GmbH & Co. KG,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2473/86 af 24. juli 1986 om proceduren for passiv foraedling og om fremgangsmaaden med standardombytning (EFT L 212, s. 1),
har
DOMSTOLEN
(Foerste Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, L. Sevón, og dommerne D.A.O. Edward (refererende dommer) og P. Jann,
generaladvokat: G. Tesauro
justitssekretaer: R. Grass,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Wacker Werke GmbH & Co. KG ved revisorer og skatteraadgivere Hans Maerz og Hans Werdich, Muenchen, som befuldmaegtigede
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Fernando Castillo de la Torre, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, og advokat Hans-Juergen Rabe, Hamburg,
paa grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 24. april 1997,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 7. marts 1996, indgaaet til Domstolen den 29. april 1996, har Bundesfinanzhof i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2473/86 af 24. juli 1986 om proceduren for passiv foraedling og om fremgangsmaaden med standardombytning (EFT L 212, s. 1, herefter »forordningen om passiv foraedling«).
2 Spoergsmaalene er opstaaet under en tvist mellem Hauptzollamt Muenchen og selskabet Wacker Werke GmbH & Co. KG (herefter »Wacker Werke«), Tyskland, vedroerende efteropkraevningen af told for indfoersler, som dette selskab har foretaget efter ordningen for passiv foraedling.
3 Ifoelge artikel 1, stk. 2, i forordningen om passiv foraedling kan der midlertidigt udfoeres faellesskabsvarer (herefter »midlertidigt udfoerte varer«) fra Faellesskabets toldomraade med henblik paa at lade dem undergaa en raekke processer for forarbejdning, bearbejdning eller reparation og at lade de produkter, som fremkommer ved disse processer (herefter »foraedlingsprodukter«) overgaa til fri omsaetning paa Faellesskabets toldomraade med fuldstaendig eller delvis fritagelse for importafgifter. Denne fritagelse bestaar ifoelge forordningens artikel 13, stk. 1, i, at beloebet for de importafgifter, der paahviler foraedlingsprodukter, som overgaar til fri omsaetning, fradrages beloebet for de importafgifter, der ville gaelde for de midlertidigt udfoerte varer, hvis disse varer var blevet indfoert til Faellesskabets toldomraade fra det land, hvor de har vaeret genstand for foraedlingsprocessen eller den sidste foraedlingsproces.
4 Herom bestemmer artikel 13, stk. 2, i forordningen om passiv foraedling naermere foelgende:
»Fradragsbeloebet i henhold til stk. 1 beregnes efter maengden og arten af de paagaeldende varer paa datoen for antagelsen af angivelsen om deres henfoersel under proceduren for passiv foraedling og paa grundlag af de andre afgiftselementer, der gaelder for dem paa datoen for antagelsen af angivelsen om foraedlingsprodukternes overgang til fri omsaetning.
Vaerdien af midlertidigt udfoerte varer er den vaerdi, der for disse varer laegges til grund ved fastsaettelsen af foraedlingsprodukternes toldvaerdi i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i forordning (EOEF) nr. 1224/80, senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1055/85, eller, hvis vaerdien ikke kan fastsaettes paa denne maade, forskellen mellem foraedlingsprodukters toldvaerdi og foraedlingsomkostningerne fastsat efter rimelige fremgangsmaader.«
5 Artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi (EFT L 134, s. 1) bestemmer, at der ved fastsaettelse af toldvaerdien til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for de indfoerte varer, skal laegges den forholdsmaessigt udregnede vaerdi af materialer, komponenter, dele og lignende elementer, som indgaar i de indfoerte varer, naar de leveres direkte eller indirekte af koeberen uden beregning eller til nedsat pris til brug ved fremstilling og salg til eksport af de indfoerte varer, for saa vidt denne vaerdi ikke er indbefattet i den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
6 Wacker Werke eksporterer benzinmotorer til De Forenede Stater efter reglerne om passiv foraedling, for hvilke der gaelder en importafgift paa 5,8%, samt dieselmotorer, for hvilke der gaelder en importafgift paa 6,9%, og importerer apparater fra De Forenede Stater, saasom vibrationsplader, vibrationsstampere og vaeskepumper, hvori de naevnte motorer indbygges. Disse apparater fremstilles af virksomheden Wacker Corporation, som Wacker Werke er finansielt forbundet med. For de naevnte foraedlingsprodukter skal der betales en importafgift paa mellem 4 og 4,1%.
7 Salgspriserne for de midlertidigt udfoerte varer, som Wacker Werke saelger til Wacker Corporation, beregnes for de benzinmotorer, som er fremstillet af Wacker Werke, paa grundlag af fremstillingsomkostningerne med et tillaeg paa 25% for generalomkostninger og avance, og for de dieselmotorer, som Wacker Werke indkoeber hos andre tyske virksomheder, paa grundlag af indkoebsprisen forhoejet med 5%. Foraedlingsprodukterne indkoebes hos Wacker Corporation til de priser, som er anfoert i dette selskabs listepriser, med en rabat paa 45%.
8 Ved toldbehandlingen af de foraedlingsprodukter, som blev indfoert mellem februar 1986 og december 1988, lagde Hauptzollamt Muenchen ved fastsaettelse af toldvaerdien for foraedlingsprodukterne og de midlertidigt udfoerte varer i foerste omgang de priser til grund, som de to virksomheder havde faktureret til hinanden (transaktionsvaerdierne). Senere fandt Hauptzollamt dog, at foraedlingsprodukternes vaerdi ganske vist kunne ansaettes paa grundlag af transaktionsvaerdien, men at vaerdien af de midlertidigt udfoerte varer i medfoer af artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i forordning nr. 1224/80 skulle ansaettes paa grundlag af Wacker Werke's fremstillingsomkostninger eller indkoebspriser for motorerne uden hensyn til de tillaeg paa 25 eller 5%, som virksomheden havde foretaget. Hauptzollamt efteropkraevede derfor 36 057,20 DM i told af de indfoersler, der havde fundet sted i perioden fra februar 1986 til december 1988.
9 Wacker Werke indbragte denne afgoerelse for Finanzgericht Muenchen, som den 20. december 1990 forelagde Domstolen tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af forordningen om passiv foraedling og af forordning nr. 1224/80.
10 Ved dom af 17. december 1992 i sag C-16/91, Wacker Werke I (Sml. I, s. 6821), kendte Domstolen for ret, at forordningen om passiv foraedling skal fortolkes saaledes, at beregningen af importafgifter af foraedlingsprodukter, med henblik paa beregningen af den her hjemlede fuldstaendige eller delvise fritagelse for importafgifter, principielt skal ske paa grundlag af transaktionsvaerdien af disse produkter, hvorimod beregningen af vaerdien af de midlertidigt udfoerte varer skal ske paa grundlag af en af de to maader, der naevnes i forordningens artikel 13, stk. 2, andet afsnit. Saafremt vaerdien af foraedlingsprodukterne er blevet fastsat uden justering i medfoer af artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80, svarer vaerdien af de midlertidigt udfoerte varer til forskellen mellem toldvaerdien af foraedlingsprodukterne og foraedlingsudgifterne, fastsat efter rimelige fremgangsmaader. En saadan fremgangsmaade kan bestaa i, at transaktionsvaerdien af de paagaeldende varer laegges til grund.
11 Finanzgericht Muenchen gav herefter Wacker Werke medhold i sagen med den begrundelse, at den rimelige fremgangsmaade til beregningen af foraedlingsomkostningerne i den foreliggende sag bestod i at fradrage indkoebsprisen for de midlertidigt udfoerte varer, med tillaeg, fra foraedlingsprodukternes transaktionsvaerdi, og at denne fremgangsmaade maatte anvendes, selv om tolden for de midlertidigt udfoerte varer var hoejere end tolden for foraedlingsprodukterne og dermed medfoerer en uberettiget toldbegunstigelse for de erhvervsdrivende.
12 Hauptzollamt Muenchen indgav revisionsanke til proevelse af Finanzgericht's dom ved Bundesfinanzhof og gjorde herunder gaeldende, at den eneste rimelige fremgangsmaade til beregning af de midlertidigt udfoerte varers vaerdi var at laegge sig taettest muligt op ad indkoebsprisen eller fremstillingsomkostningerne.
13 Bundesfinanzhof har i forelaeggelseskendelsen understreget, at den foerste metode, som er naevnt i artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i forordningen om passiv foraedling, ikke kan anvendes i hovedsagen, da leveringerne ikke er foretaget omkostningsfrit eller til en nedsat pris, og da der ikke er foretaget en ansaettelse af denne vaerdi.
14 Hvad angaar den anden metode, som er naevnt i artikel 13, stk. 2, andet afsnit, anfoerer Bundesfinanzhof, at naar aftalen om foraedling er indgaaet mellem oekonomisk forbundne virksomheder, naar de gaeldende toldsatser er unormale, og naar der er indeholdt elementer i de anvendte priser (saasom generalomkostninger, avancetillaeg og rabat), som giver grund til mistanke om, at de forbundne virksomheder forfoelger et andet formaal med foraedlingen end blot denne, gaar man i retsteorien ud fra, at forskellen mellem indkoebsprisen paa foraedlingsprodukterne og indkoebsprisen paa de midlertidigt udfoerte varer ikke gengiver de faktiske foraedlingsomkostninger i tredjelandet. Ifoelge Bundesfinanzhof er der dog intet i sagen, som tyder paa, at de priser, som Wacker Werke og Wacker Corporation har faktureret til hinanden, har vaeret paavirket af deres indbyrdes forretningsforhold.
15 Da Bundesfinanzhof var i tvivl om anvendeligheden af den anden metode og navnlig om, hvorledes foraedlingsomkostningerne skulle fastsaettes under anvendelse af rimelige fremgangsmaader, og da Bundesfinanzhof endvidere fandt, at dommen i sagen Wacker Werke I ikke indeholdt tilstraekkeligt klare angivelser paa dette punkt, har den udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal artikel 13, stk. 2, andet afsnit, andet alternativ, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2473/86 af 24. juli 1986 om proceduren for passiv foraedling ... (EFT L 212, s. 1) fortolkes saaledes, at en fremgangsmaade til beregning af foraedlingsomkostninger kun kan anses for rimelig, naar vaerdien af de midlertidigt udfoerte varer, som fremkommer herved, omtrent svarer enten til den indkoebspris, som er erlagt af indehaveren af foraedlingsbevillingen, eller til fremstillingsomkostningerne?
2)
Saafremt spoergsmaal 1 besvares benaegtende, kan beregningen af foraedlingsomkostningerne foretages paa grundlag af den indkoebspris, som foraedleren har erlagt til indehaveren af foraedlingsbevillingen for de leverede varer, inklusive tillaeg, og gaelder dette ogsaa i tilfaelde af, at de gaeldende toldsatser er unormale i den forstand, at satsen for den uforaedlede vare er hoejere end satsen for foraedlingsproduktet?«
16 Det er ubestridt, at foraedlingsprodukternes vaerdi i hovedsagen er blevet fastsat uden nogen justering i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i forordning nr. 1224/80. De praejudicielle spoergsmaal vedroerer derfor udelukkende den anden metode, som er naevnt i artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i forordningen om passiv foraedling, nemlig fastsaettelsen af foraedlingsomkostningerne efter rimelige fremgangsmaader. De to metoder, der er omhandlet i denne bestemmelse, kan nemlig ikke anvendes samtidig, idet den anden metode kun kommer paa tale, saafremt de midlertidigt udfoerte varers vaerdi ikke kan fastsaettes paa grundlag af den foerste metode.
17 Naar den anden metode anvendes, fastsaettes foraedlingsprodukternes toldvaerdi paa grundlag af det saedvanlige kriterium, nemlig transaktionsvaerdien. Foraedlingsomkostningerne skal ifoelge bestemmelsen fastsaettes »efter rimelige fremgangsmaader«, hvilket indebaerer, at der skal anvendes fremgangsmaader, som er hensigtsmaessige vurderet paa baggrund af omstaendighederne i den konkrete sag.
18 I ovennaevnte dom i sagen Wacker Werke I fastslog Domstolen, at det kan vaere en rimelig fremgangsmaade for fastsaettelsen af foraedlingsomkostningerne at tage hensyn til transaktionsvaerdien af de midlertidigt udfoerte varer, som derefter fradrages foraedlingsprodukternes toldvaerdi.
19 Der er i den forbindelse grund til at praecisere, at de midlertidigt udfoerte varers toldvaerdi skal fastsaettes, som om varerne blev importeret til Det Europaeiske Faellesskab. Som anfoert med rette af Kommissionen er der her tale om en fiktiv indfoersel.
20 Der er desuden grund til at fremhaeve, at selv om det ene af de to importafgiftsbeloeb ifoelge forordningens artikel 13, stk. 1, skal fradrages i det andet - i hvilken forbindelse den ene af de to indfoersler er reel og den anden fiktiv - kan disse importafgifter foerst beregnes efter, at de paagaeldende toldvaerdier er blevet fastsat. Foelgelig ville beregningen blive fejlagtig, saafremt selve disse toldvaerdier skulle fastsaettes paa grundlag af de toldafgifter, som efterfoelgende skal opkraeves.
21 Den omstaendighed, at der kan taenkes at blive anvendt unormale toldsatser, som medfoerer, at den paagaeldende erhvervsdrivende opnaar en toldmaessig fordel, er en risiko, som foelger af den ordning, der blev indfoert ved forordningen om passiv foraedling, hvis hovedformaal er at undgaa toldopkraevning af varer, som udfoeres fra Det Europaeiske Faellesskab med henblik paa foraedling, og for hvilke der efter artikel 1 er mulighed for at indroemme fuldstaendig fritagelse for importafgifter. Naar intet tyder paa, at de priser, som de erhvervsdrivende har opkraevet af hinanden, har vaeret paavirket af deres indbyrdes forretningsforhold, maa saavel de toldmaessige fordele som de ulemper, der kan opstaa i individuelle tilfaelde, tolereres.
22 De af Bundesfinanzhof forelagte spoergsmaal maa herefter besvares med, at artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i forordningen om passiv foraedling ikke skal fortolkes saaledes, at en fremgangsmaade til beregning af foraedlingsomkostningerne kun kan anses for rimelig, naar vaerdien af de midlertidigt udfoerte varer, som fremkommer herved, omtrent svarer til den indkoebspris, som er erlagt af indehaveren af foraedlingsbevillingen, eller til fremstillingsomkostningerne. Anvendelsen af de midlertidigt udfoerte varers transaktionsvaerdi er en rimelig fremgangsmaade i denne bestemmelses forstand. Desuden kan de midlertidigt udfoerte varers indkoebspris, inklusive tillaeg, anvendes ved beregningen af foraedlingsomkostningerne, selv om toldsatsen for den uforaedlede vare er hoejere end satsen for foraedlingsproduktet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Foerste Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesfinanzhof ved kendelse af 7. marts 1996, for ret:
Artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2473/86 af 24. juli 1986 om proceduren for passiv foraedling og om fremgangsmaaden med standardombytning skal ikke fortolkes saaledes, at en fremgangsmaade til beregning af foraedlingsomkostningerne kun kan anses for rimelig, naar vaerdien af de midlertidigt udfoerte varer, som fremkommer herved, omtrent svarer til den indkoebspris, som er erlagt af indehaveren af foraedlingsbevillingen, eller til fremstillingsomkostningerne. Anvendelsen af de midlertidigt udfoerte varers transaktionsvaerdi er en rimelig fremgangsmaade i denne bestemmelses forstand. Desuden kan de midlertidigt udfoerte varers indkoebspris, inklusive tillaeg, anvendes ved beregningen af foraedlingsomkostningerne, selv om toldsatsen for den uforaedlede vare er hoejere end satsen for foraedlingsproduktet.