61993CC0047_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hr. praesident,
De herrer dommere,
1. I den foreliggende sag har Kommissionen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 paastaaet, at Belgien har kraenket sine forpligtelser efter traktatens artikel 5 og 7 ved fortsat i et vist omfang at opkraeve en saerlig supplerende studieafgift - den saakaldte minerval - af statsborgere fra andre EF-lande, der foelger universitetsundervisning med henblik paa faglig uddannelse, ved paa anden maade at begraense disse studenters muligheder for at faa adgang til saadan undervisning i Belgien, og ved at have begraenset de studerendes mulighed for at faa tilbagebetaling af den saerlige studieafgift, de har betalt med urette.
2. Det drejer sig saaledes om spoergsmaal, som Domstolen tidligere har beskaeftiget sig med.
Domstolen fastslog i sin dom af 13. februar 1985 (1), at opkraevning af den saerlige studieafgift som betingelse for adgang til at foelge faglig undervisning uden for universitetsomraadet for studerende, der er statsborgere i andre medlemsstater, mens en tilsvarende afgift ikke paalaegges indenlandske studerende, udgoer en forskelsbehandling, som udoeves paa grundlag af nationalitet, og som er forbudt efter traktatens artikel 7. I sin dom af 2. februar 1988 (2) fastslog Domstolen, at det samme gjaldt for saa vidt angaar faglig uddannelse paa universiteter.
Kommissionen anlagde i 1985 en traktatbrudssag mod Belgien, der i vidt omfang svarer til den foreliggende. Domstolen afviste at realitetsbehandle sagen, se dom af 2. februar 1988 (3). Generaladvokat Sir Gordon Slynn' s forslag til afgoerelse indeholder en grundig redegoerelse for de relevante belgiske regler og en stillingtagen til sagens realitet.
3. Der kan indledningsvis vaere grund til at naevne
- at de to foerste af de tre forhold, som Kommissionens paastand omfatter, alene omfatter faglig uddannelse paa universiteter, mens det tredje omfatter faglig uddannelse baade paa universiteter og faglig uddannelse paa andre uddannelsesinstitutioner
- at der i Belgien i 1989 skete en henlaeggelse af ansvaret for uddannelsesomraadet til henholdsvis Det Franske og Det Flamske Faellesskab
- at de to foerste af paastandens forhold alene vedroerer traktatkraenkelser inden for Det Franske Faellesskab, idet retstilstanden i Det Flamske Faellesskab i 1991 blev bragt i overensstemmelse med faellesskabsrettens krav, mens det tredje forhold vedroerer retstilstanden i baade Det Franske og Det Flamske Faellesskab.
Ad paastandens foerste forhold
4. Kommissionen paastaar, at Belgien har kraenket sine traktatforpligtelser, idet "det ikke i artikel 16, stk. 1, i lov af 21. juni 1985 om undervisning og uddannelse fritager statsborgere fra andre medlemsstater, der er kommet til Belgien alene med det formaal at soege uddannelse paa belgiske universiteter, fra betaling af den saerlige studieafgift for udenlandske studerende (' minerval étudiants-étrangers' )".
5. Den saerlige studieafgift blev indfoert ved en aendring vedtaget i 1976 af loven om finansiering af og tilsyn med universitetsinstitutioner af 27. juni 1971. Studieafgiften skulle grundlaeggende efter artikel 27 betales af universitetsstuderende, der ikke var belgiere eller luxembourgere, medmindre de havde en saerlig tilknytning til Belgien (4).
Disse bestemmelser blev i 1985 aendret ved den i paastanden naevnte lov, idet gruppen af fritagne EF-studerende blev udvidet til at omfatte EF-statsborgere med lovligt ophold i Belgien, som udoever eller har udoevet erhverv dér, samt deres aegtefaeller. Hermed ville man opfylde Domstolens dom af 13. juli 1983 (5), hvorved det blev kendt retsstridigt at kraeve studieafgift af hustruen til en EF-tjenestemand med bopael i Belgien, naar en saadan afgift ikke afkraeves belgiske studerende. Senere er ved kongelig anordning nr. 435 af 31. marts 1987 fritagelse ogsaa givet til "studerende, der er statsborgere i en af EF' s medlemsstater, og som tilbringer et studieaar i Belgien, paa betingelse af, at de godtgoer, at de har faaet adgang til at foelge identiske studier i det land, hvor de er statsborgere, og at de har betalt studieafgiften dér."
6. Kommissionen goer gaeldende, at der paahviler Belgien en generel pligt til at undlade at opkraeve den saerlige studieafgift af studerende fra andre medlemsstater, der modtager faglig uddannelse paa belgiske universiteter, naar saadanne afgifter ikke opkraeves af belgiske studerende, og at retstilstanden i Belgien (for saa vidt angaar Det Franske Faellesskab) paa trods af de i 1985 og 1987 vedtagne aendringer fortsat ikke i fuldt omfang er i overensstemmelse med denne forpligtelse.
7. Den belgiske regering bestrider ikke, at denne retstilstand fortsat er gaeldende i Det Franske Faellesskab, og at retstilstanden som anfoert af Kommissionen ikke opfylder traktatens krav til ligebehandling paa dette omraade af belgiske studerende og studerende fra andre medlemsstater.
Ad paastandens andet forhold
8. Kommissionen paastaar, at Belgien har kraenket sine traktatforpligtelser ved i den ovennaevnte 1985-lovs artikel 16, stk. 2, "at give universiteternes rektorer ret til at naegte at indskrive studerende" fra andre medlemsstater, der oensker optagelse paa belgiske universiteter med henblik paa faglig uddannelse (6).
9. Kommissionen goer gaeldende, at bestemmelsen giver rektorerne en afvisningsret over for studerende fra andre medlemsstater, som de ikke har i forhold til belgiske studerende. Afvisningsretten omfatter ikke alene studerende, der naegter at betale den saerlige studieafgift, men ogsaa studerende, der accepterer at betale afgiften, idet dette kan ske med den begrundelse, at disse ikke er omfattet af den saerlige gruppe af udenlandske studerende paa 2%, der efter 1971-lovens artikel 27 giver universiteterne ret til at modtage stoette fra staten. Kommissionen henviser til, at Domstolen i dom af 27. september 1988 (7) i overensstemmelse med Kommissionens paastand herom fastslog, at en tilsvarende regel gaeldende paa det ikke-universitaere uddannelsesomraade var i strid med Belgiens forpligtelser efter traktaten.
10. Den belgiske regering har ikke bestridt, at reglen stadig gaelder i Det Franske Faellesskab, og at den er i strid med traktaten.
Ad paastandens tredje forhold
11. Kommissionen paastaar, at Belgien har kraenket sine forpligtelser efter traktaten ved, at det "' ad hoc' begraenser mulighederne for at opnaa tilbagebetaling af den saerlige studieafgift, der i henhold til faellesskabsretten er betalt med urette, til faellesskabsstatsborgere, der har anlagt sag foer den 13. februar 1985, og lader fritagelserne for statsborgere i andre medlemsstater, dels for arbejdstagere og deres aegtefaeller, dels for almindelige studerende traede i kraft henholdsvis den 1. oktober 1983 for universitetsuddannelserne og den 1. januar 1985 for andre uddannelser, saaledes som det er fastsat i den naevnte lovs artikel 63, 69 og 71".
12. Begraensningen i tilbagesoegningsadgangen, der som naevnt fortsat er gaeldende saavel i Det Flamske som Det Franske Faellesskab, og som gaelder baade for universiteterne og for andre videregaaende uddannelser, foelger af artikel 63 i 1985-loven, hvorefter "studieafgifter eller supplerende indskrivningsgebyrer, som elever og studerende fra et andet EF-land har skullet betale for at deltage i faglig uddannelse, refunderes paa grundlag af retsafgoerelser truffet af de ordinaere domstole i sager om tilbagebetaling, der er anlagt foer den 13. februar 1985."
Det fremgaar af lovens artikel 69, at de udvidelser af fritagelsen for studieafgiften for visse grupper faellesskabsstuderende, der blev gennemfoert ved 1985-loven, har virkning fra den 1. oktober 1983. Det fremgaar af lovens artikel 71, at de saerlige regler i lovens artikel 59, der, saa vidt jeg har forstaaet det, tilsigtede at skabe ligestilling paa det ikke-universitaere faglige uddannelsesomraade, foerst har virkning fra 1. januar 1985.
13. Det er for forstaaelsen af denne del af paastanden af betydning
- at Domstolen i sin dom af 2. februar 1988 (8) for saa vidt angaar det ikke-universitaere faglige uddannelsesomraade fastslog, dels at dens fortolkning af traktatens artikel 7 i Gravier-dommen ikke er begraenset til at omfatte ansoegninger om adgang til deltagelse i faglig uddannelse indgivet efter den naevnte doms afsigelse, men ogsaa finder anvendelse for perioden foer denne afsigelse, og dels at faellesskabsretten er til hinder for, at studerende fra andre medlemsstater, der i urigtig formening om skyld har betalt den saerlige studieafgift, kan moedes med den indsigelse, at de ifoelge en national lov har fortabt retten til at kraeve afgiften tilbagebetalt, saafremt de ikke foer datoen for Gravier-dommens afsigelse har anlagt tilbagesoegningssag, og
- at Domstolen i sin dom af 2. februar 1988 i Blaizot-sagen begraensede dommens virkninger til studieafgiften betalt efter dommens dato, bortset fra de tilfaelde, hvor studerende forud for denne dato har anlagt sag eller truffet lignende tilbagesoegningsskridt, for saa vidt angaar faglige uddannelser paa universitetsomraadet.
14. Kommissionen har henvist til,
- at artikel 63 i 1985-loven bestemmer, at kun udenlandske studerende, som foelger en faglig uddannelse, og som har anlagt sag foer den 13. februar 1985 - datoen for Gravier-dommens afsigelse - kan opnaa tilbagebetaling af erlagte studieafgifter, og
- at lovens artikel 69 bestemmer, at fritagelsen for den saerlige studieafgift for universitetsstudier for saa vidt angaar statsborgere fra andre medlemsstater, der er lovligt bosat i Belgien og som dér udoever eller har udoevet erhvervsvirksomhed, er begraenset til perioden efter 1. oktober 1983, og
- at lovens artikel 71 indeholder en forpligtelse til at betale studieafgiften for andre studier end universitetsstudier med virkning fra 1. september 1976 og fastsaetter datoen for ikrafttraedelsen af undtagelsen i henhold til artikel 59, stk. 2, til 1. januar 1985.
Kommissionen goer gaeldende, at disse bestemmelser bekraefter princippet om, at den saerlige studieafgift paalaegges studerende fra andre EF-lande, der har fulgt faglig uddannelse fra 1. september 1976 til 31. december 1984, skoent paalaeggelsen af en saadan afgift ved Gravier-dommen blev erklaeret for stridende mod traktatens artikel 7. Hvad angaar arbejdstagere fra EF-lande og deres aegtefaeller bekraefter de naevnte bestemmelser desuden, at studieafgiften paalaegges fra 1. september 1976 til 30. september 1983, skoent det i dommen af 13. juli 1983 (9) blev fastslaaet, at paalaeggelsen af en saadan afgift er i strid med traktatens artikel 7.
Kommissionen har anfoert, at artikel 63 er til hinder for tilbagebetaling af studieafgiften opkraevet under de i Forcheri- og Gravier-sagerne beskrevne omstaendigheder, medmindre der er anlagt sag foer den 13. februar 1985, mens det efter belgisk ret i oevrigt er muligt at opnaa tilbagebetaling af urigtigt opkraevede beloeb med en langt laengere praeklusionsfrist.
Kommissionen har henvist til, at Domstolen med hensyn til universitetsundervisning i Blaizot-dommen har begraenset de studerendes ret til tilbagebetaling til datoen for dommens afsigelse, nemlig den 2. februar 1988, bortset fra soegsmaal, der allerede var anlagt foer denne dato. Hvad derimod angaar faglig undervisning uden for universitetsomraadet har Domstolen i Barra-dommen fastslaaet, at den ikke kunne begraense sin doms tidsmaessige virkninger.
Ifoelge Kommissionen foelger det af denne retspraksis, at artikel 63 er uforenelig med faellesskabsretten. Med hensyn til faglig undervisning uden for universitetsomraadet beroever den nemlig de studerende retten til at opnaa tilbagebetaling af de studieafgifter, som de med urette har betalt fra 1. september 1976 til 31. december 1984, skoent Domstolen har praeciseret, at disse studieafgifter skal tilbagebetales, selv om de er blevet betalt foer den 13. februar 1985. Hvad paa den anden side angaar universitetsundervisning fratager artikel 63 de studerende retten til tilbagebetaling af studieafgifter, der med urette er betalt foer den 2. februar 1988, selv hvis de har vaeret genstand for et soegsmaal mellem den 13. februar 1985, den dato, der laegges til grund i artikel 63, og den 2. februar 1988, skoent Domstolen har fastslaaet, at der bestaar en ret til tilbagebetaling af den saerlige studieafgift, hvis den har vaeret genstand for et soegsmaal foer den 2. februar 1988.
15. Kommissionen har under den mundtlige forhandling begraenset sin paastand vedroerende dette forhold. Baggrunden for denne begraensning er foelgende. I Kommissionens staevning var medtaget et saerligt klagepunkt om en paastaaet manglende ligebehandling af EF-borgere fra andre medlemsstater, der skulle foelge faglig uddannelse paa ikke-universitaere uddannelsesinstitutioner. Den paastaaede traktatkraenkelse paa dette punkt skyldtes den saerlige udformning af 1985-lovens artikel 59, stk. 2, der knyttede fritagelsen for studieafgiften til bevilling af opholdstilladelse. Dette klagepunkt vedroerte kun Det Flamske Faellesskab og blev under sagen frafaldet ogsaa for saa vidt angaar dette Faellesskab paa grund af vedtagelsen af nye regler.
Dette indebaerer ifoelge Kommissionen, at paastandens tredje forhold skal begraenses for saa vidt angaar bestemmelsen i 1985-lovens artikel 71, idet denne artikel alene vedroerte artikel 59' s tidsmaessige virkninger, og idet bestemmelsen, naar klagepunkterne for saa vidt angaar artikel 59 frafaldes, ikke laengere er kritisabel.
16. Den belgiske regering har ikke bestridt, at Belgien paa den af Kommissionen anfoerte maade har kraenket sine forpligtelser efter traktaten.
Forslag til afgoerelse
17. Jeg skal under henvisning til ovenstaaende foreslaa Domstolen, at Kommissionen gives medhold i, at Kongeriget Belgien som beskrevet i overensstemmelse med Kommissionens berigtigede paastand har kraenket sine forpligtelser i henhold til EOEF-traktatens artikel 5 og 7, og at Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
(*) Originalsprog: dansk.
(1) - Sag 293/83, Gravier, Sml. s. 593.
(2) - Sag 24/86, Blaizot, Sml. s. 379.
(3) - Sag 293/85, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 305.
(4) - Fritaget var saaledes tillige
- studerende med andet statsborgerskab [end belgisk og luxembourgsk], hvis foraeldre eller vaerge er hjemmehoerende eller har bopael i Belgien og udoever eller har udoevet deres hovedbeskaeftigelse dér
- studerende, der bor paa belgisk omraade, og hvis foraeldre eller vaerge er eller har vaeret beskaeftiget paa belgisk omraade og er statsborgere i en stat, der er medlem af EOEF .
(5) - Sag 152/82, Forcheri mod Belgien, Sml. s. 2323.
(6) - Artikel 16, stk. 2, i 1985-loven indsatte som nyt stk. 7 i artikel 27 i 1971-loven foelgende bestemmelse: En universitetsinstitutions rektor kan fra studieaaret 1985/1986 naegte indskrivning af studerende, som ikke omfattes af finansieringsordningen.
(7) - Sag 42/87, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 5445.
(8) - Sag 309/85, Barra, Sml. s. 355.
(9) - Sag 152/82, Forcheri, Sml. s. 2323.