Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 16. aprillil 2026(1)
Liidetud kohtuasjad C-27/25 ja C-356/25
SU ja
Wild Ireland Defence CLG
versus
An Coimisiún Pleanála, varasema nimega An Bord Pleanála, jt
menetluses osales:
Knocknamona Windfarm Limited
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (apellatsioonikohus, Iirimaa))
ja
Paddy Massey
versus
An Coimisiún Pleanála, varasema nimega An Bord Pleanála, jt
menetluses osales:
Curns Energy Limited
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court (Iirimaa) (kõrge kohus, Iirimaa))
Eelotsusetaotlus – Direktiiv 92/43/EMÜ – Looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse – Direktiiv 2009/147/EÜ – Loodusliku linnustiku kaitse – Erikaitsealad – Sellise kava või projekti tagajärgede asjakohane hindamine, mis tõenäoliselt avaldab olulist mõju ala kaitse-eesmärkidele – Asjakohase hindamise vajalikkuse eelhindamine – Alapõhiste kaitse-eesmärkide kehtestamata jätmine
I.      Sissejuhatus
1.        Loodusdirektiivi(2) artikli 6 lõike 3 esimese lause kohaselt peavad liikmesriigid eelnevalt hindama, kas kaval või projektil on Natura 2000 aladele oluline mõju. Hinnatakse kavade või projektide kooskõla nende alade kaitse-eesmärkidega. Kuid kas selline hindamine on üldse võimalik, kui liikmesriigid ei ole kehtestanud asjaomasele alale konkreetseid kaitse-eesmärke? Ja kas sellised alapõhised kaitse-eesmärgid on ka eeltingimus eelhindamiseks (screening), et teha kindlaks tagajärgede täieliku hindamise vajalikkus? Need küsimused on mõlema käesoleva kohtuasja esemeks.
2.        Kõnealuse hindamise puhul saab kaitse-eesmärgid nimelt tungiva vajaduse korral kindlaks määrata ka muul viisil kui alapõhiselt. See ei pea tingimata viima kaitse vähenemiseni, pigem võib kaitse ulatus olla isegi laiem enne konkreetsete kaitse-eesmärkide kehtestamist, mis hõlmab erinevate eesmärkide ja muude huvide kaalumist. Loodusdirektiivis on ette nähtud asjakohasuse hindamine ka sellel alusel, vähemalt üleminekuperioodil.
3.        Küsimus, kas alapõhiste kaitse-eesmärkide kindlaksmääramine on siiski asjakohase hindamise ja eelhindamise eeltingimus, ei ole ainult menetlusliku tähtsusega. Nimelt on kaheldav, kas liikmesriikide asutused võivad kava või projekti üldse heaks kiita, kui nad ei saa kaitse-eesmärkide puudumise tõttu läbi viia eelhindamist või vajaduse korral hindamist. Loodusdirektiivi
artikli 6 lõike 3 teise lause kohaselt eeldab nende asutuste nõusolek nimelt sellist hindamist. See probleem võib puudutada väga paljusid projekte liidus, kuna on kaheldav, kui suures ulatuses ja kui see on asjakohane, siis millal on liikmesriigid kehtestanud alapõhised kaitse-eesmärgid.
II.    Õiguslik raamistik
A.      Linnudirektiiv
4.        Praegu kehtiv linnudirektiiv(3) on kodifitseeritud versioon varasemast 1979. aasta direktiivist(4), millega toonane Euroopa Majandusühendus võttis esimest korda vastu looduskaitset käsitlevad eeskirjad. Käesoleva menetluse tarvis tunduvad mõlemad versioonid aga identsed.
5.        Linnudirektiivi artiklis 4 on ette nähtud lindude erikaitsealade määramine:
„1.      I lisas nimetatud liikide elupaikade kaitseks tuleb rakendada erimeetmeid, et kindlustada nende liikide säilimine ja paljunemine levikualal.
Sellega seoses võetakse arvesse järgmist:
a)      väljasuremisohus liigid;
b)      liigid, mis on tundlikud teatavate muutuste suhtes oma elupaigas;
c)      liigid, mida peetakse nende väikesearvuliste asurkondade või piiratud kohaliku leviku tõttu haruldaseks;
d)      teised liigid, mis oma elupaiga eripära tõttu nõuavad erilist tähelepanu.
Hindamisel võetakse arvesse arvukuse arengutendentse ja muutumist.
Liikmesriigid klassifitseerivad erikaitsealadena nende liikide kaitseks eelkõige arvuliselt ja suuruselt kõige sobivamad alad, võttes arvesse nende liikide kaitsenõudeid geograafilistel maismaa- ja merealadel, kus käesolevat direktiivi kohaldatakse.
2.      Liikmesriigid võtavad samalaadseid meetmeid I lisas nimetamata, kuid reeglipäraselt esinevate rändliikide ja nende pesitsus‑, sulgimis- ja talvitusalade ning rändepeatuspaikade suhtes, pidades silmas nende kaitsmise vajadust geograafilistel maismaa- ja merealadel, kus käesolevat direktiivi kohaldatakse. Sel eesmärgil pööravad liikmesriigid erilist tähelepanu märgalade ja eelkõige rahvusvahelise tähtsusega märgalade kaitsele.
3.      […]
4.      Liikmesriigid võtavad lõigetes 1 ja 2 osutatud kaitsealade suhtes vajalikke meetmeid, et vältida elupaikade saastamist või kahjustamist või lindude mis tahes häirimist, niivõrd kui see on käesoleva artikli eesmärkide seisukohast oluline. Liikmesriigid püüavad elupaikade saastamist või kahjustamist vältida ka väljaspool kaitsealasid.“
B.      Loodusdirektiiv
6.        1992. aasta loodusdirektiiv laiendab liidu õiguses ette nähtud looduskaitse kohaldamisala muudele looma- ja taimeliikidele ning teatud elupaigatüüpidele ning sellele on osaliselt lisatud varasem linnudirektiiv.
7.        Kaitse-eesmärke on nimetatud loodusdirektiivi kaheksandas ja kümnendas põhjenduses:
„kui on asjakohane, tuleb igal määratud alal rakendada vajalikke meetmeid, mis on seotud looduskaitse eesmärkide täitmisega.
[…]
asjakohane hinnang tuleb anda iga kava või programmi kohta, mis tõenäoliselt oluliselt mõjutab juba määratud või tulevikus määratava ala kaitse-eesmärke“.
8.        Loodusdirektiivi artikli 3 lõige 1 kirjeldab Euroopa kaitsealade võrgustikku:
„Luuakse Euroopa erikaitsealade sidus ökoloogiline võrgustik Natura 2000. See võrgustik, mis koosneb aladest, kus esinevad I lisas loetletud looduslikud elupaigatüübid ja II lisas loetletud liikide elupaigad, võimaldab säilitada või vajaduse korral taastada asjaomaste looduslike elupaigatüüpide ja liikide elupaikade soodsat kaitsestaatust nende looduslikul levilal.
Natura 2000 võrgustikku kuuluvad ka liikmesriikide direktiivi 79/409/EMÜ kohaselt klassifitseeritud linnukaitsealad.“
9.        Loodusdirektiivi alusel kaitsealade määramine eeldab, et liikmesriigid määravad kõigepealt teaduslike kriteeriumide alusel kindlaks sobivad alad ja esitavad komisjonile ettepaneku (artikli 4 lõige 1). Seejärel peab komisjon kinnitama need ühenduse tähtsusega aladeks (artikli 4 lõige 2).
10.      Loodusdirektiivi artikli 4 lõige 4 reguleerib ühenduse tähtsusega alade määramist erikaitsealadeks:
„Kui ala on lõikes 2 sätestatud korras kinnitatud ühenduse jaoks oluliseks alaks, määravad asjaomased liikmesriigid ala erikaitsealaks võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt kuue aasta jooksul, kehtestades prioriteedid lähtuvalt sellest, kui tähtis ala on I lisas nimetatud looduslike elupaigatüüpide või II lisas nimetatud liikide soodsa kaitsestaatuse säilitamise või taastamise ja Natura 2000 sidususe seisukohast, ning pidades silmas ala ähvardavat kahjustamist või hävitamist.“
11.      Juba enne seda kohaldatakse aga loodusdirektiivi artikli 4 lõike 5 kohaselt ühenduse tähtsusega alade suhtes teatavaid kaitsekordasid:
„Niipea kui ala on kantud (artikli 4) lõike 2 kolmandas lõigus nimetatud loetellu, kohaldatakse selle suhtes artikli 6 lõikeid 2, 3 ja 4.“
12.      Nende erikaitsealade kaitset käsitlevad sätted on ära toodud loodusdirektiivi artiklis 6:
„1.      Liikmesriigid kehtestavad erikaitsealade suhtes vajalikud kaitsemeetmed, mille hulka kuuluvad vajaduse korral asjakohased kaitsekorralduskavad, mis on eraldi välja töötatud või lisatud muudesse arengukavadesse, ning asjakohased õiguslikud, halduslikud või lepingulised meetmed, mis vastavad aladel esinevate I lisa looduslike elupaigatüüpide ja II lisa liikide ökoloogilistele vajadustele.
2.      Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et vältida erikaitsealadel looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist ning selliste liikide häirimist, mille kaitseks alad on määratud, kuivõrd selline häirimine võib oluliselt mõjutada käesoleva direktiivi eesmärkide täitmist.
3.      Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.
4.      Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. [...]“
13.      Loodusdirektiivi artikkel 7 asendab linnudirektiivis sisalduva kaitsesätte loodusdirektiivi teatud sätetega:
„Käesoleva direktiivi artikli 6 lõigetest 2, 3 ja 4 tulenevad kohustused asendavad kõik [linnudirektiivi] artikli 4 lõike 4 esimesest lausest tulenevad kohustused artikli 4 lõike 1 kohaselt klassifitseeritud alade või artikli 4 lõike 2 kohaselt tunnustatud alade osas alates käesoleva direktiivi rakendamise kuupäevast või alates ala [linnudirektiivi] kohasest klassifitseerimisest või tunnustamisest liikmesriigi poolt, kui viimane kuupäev on hilisem.“
III. Faktilised asjaolud
A.      Kohtuasi Knocknamona
14.      An Coimisiún Pleanála (varasema nimega An Board Pleanála, kõrgem planeerimisasutus, Iirimaa) väljastas Knocknamona Windfarm Limited’ile (edaspidi „Knocknamona“) 28. septembril 2022 ehitusloa Iirimaal Waterfordi krahvkonnas varem heakskiidetud tuulepargi muudatuste tegemiseks. Selle otsusega andis kõrgem planeerimisasutus loa ehitada kõrgemaid tuuleturbiine kogukõrgusega kuni 155 m ja kõrgema meteoroloogilise masti (99 m).
15.      Ehitusloa taotluse hindamisel hindas planeerimisasutus ehitusprojekti tagajärgi viiele loodusdirektiivi ja linnudirektiivi kohaselt määratud kaitsealale, sealhulgas Corkis ja Waterfordis asuvale Blackwater Callowsi erikaitsealale. See linnudirektiivi kohaselt kaitstav erikaitseala asub lähimas kohas 13 km kaugusel tuulepargi asukohast ja 13,5 km kaugusel lähimast tuuleturbiinist. Vaidlust ei ole selle üle, et planeerimisasutuse otsuse tegemise ajal puudusid Blackwater Callowsi erikaitseala puhul alapõhised kaitse-eesmärgid.
16.      Otsuse tegemisel tugines planeerimisasutus oma inspektori aruandele. Selle kohaselt on Blackwater Callowsi erikaitseala kaitse-eesmärkide puhul tegemist kaitse-eesmärkide ülddokumendiga. Ala õigustatud huvid, st liigid ja elupaigad, mille tõttu on ala kaitse all, on laululuik (Cygnus cygnus), viupart (Mareca penelope või Anas penelope), piilpart (Anas crecca), mustsaba-vigle (Limosa limosa) ning teatud märgalade elupaigad ja neid kasutavad veelinnud.
17.      Planeerimisasutuse inspektor jõudis järeldusele, et muude õigustatud huvide osas peale laululuige võib mõju selle ala terviklikkusele välistada selle põhjal, et elupaigad tuulepargialadel ei sobi ühelegi nendest liikidest. Laululuige osas jõudis inspektor järeldusele, et asjakohased uuringud ei andnud tõendeid tema esinemise kohta tuulepargi aladel ega nende läheduses. Seetõttu jõudis ta järeldusele, et taotletud kõrguse ja rootorilaba läbimõõdu suurendamine ei avalda asjaomase erikaitseala terviklikkusele nende liikide puhul mõju. Seda faktilist järeldust ei vaidlusta kumbki pool. Seetõttu otsustas kõrgem planeerimisasutus, et ehitusprojekt ei avalda Blackwater Callowsi erikaitseala terviklikkusele mõju.
18.      SU ja Wild Ireland Defence algatasid otsuse õiguspärasuse kohtuliku kontrolli, väites eelkõige, et Blackwater Callowsi erikaitseala kaitse-eesmärkide puudumise tõttu ei ole planeerimisasutus pädev hindama ehitusprojekti tagajärgi.
19.      High Court (kõrge kohus) leidis, et mõnel juhul – isegi enamikul juhtudel – on kaitse-eesmärgid vajalikud asjakohaseks hindamiseks. Juhtumi konkreetseid asjaolusid arvestades oli aga võimalik tagajärgi asjakohaselt hinnata ka ilma selliste eesmärkideta. Põhjuseks on asjaolu, et nagu näitasid teaduslikud tõendid, ei puuduta ehitusprojekt – täiesti sõltumatult kaitse-eesmärkide kehtestamisest – õigustatud huvi, st antud juhul laululuige levilat. Planeerimisasutus jõudis mõistliku teadusliku kindlusega järeldusele, et projekt „ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju“, kuna asjaomaste tagajärgede saabumine väljaspool projekti asukohta eeldaks laululuige füüsilist levilat Knocknamona tuulepargi asukohas; selline levila on siiski välistatud. See järeldus puudutab lindude ja tuuleturbiinide kokkupõrke ohtu.(5)
20.      SU ja Wild Ireland Defence esitasid selle otsuse peale apellatsioonkaebuse Court of Appealile (apellatsioonikohus).
B.      Kohtuasi Curns
21.      Curns Energy Limited (edaspidi „Curns“) esitas 8. jaanuaril 2021 kõrgemale planeerimisasutusele taotluse tuulepargi ehitusloa saamiseks. Projekt asub Blackwater Callowsi erikaitsealast 9,9 km kaugusel. Taotluse dokumendid hõlmasid muu hulgas keskkonnamõju hindamise aruannet, aruannet asjakohase hindamise vajalikkuse eelhindamise kohta ja niinimetatud Natura Impact Statement’i, mis on Iiri õiguses ette nähtud teaduslik arvamus projekti mõju kohta Natura 2000 aladele.
22.      Kõrgem planeerimisasutus väljastas 8. novembri 2023. aasta otsusega vaidlusalusele projektile ehitusloa. Paddy Massey esitas 11. jaanuaril 2024 ehitusloa suhtes kaebuse.
23.      Blackwater Callowsi erikaitseala konkreetsed kaitse-eesmärgid ja ‑meetmed määrati siiski kindlaks alles 24. märtsil 2024. Kohtumenetluse käigus tunnistati, et see otsus tehti liiga hilja.
24.      High Court (kõrge kohus) välistas 11. aprillil 2025 mis tahes usutava võimaluse, et kaitse-eesmärkide ja/või -meetmete arvestamata jätmine avaldaks käesoleval juhul Natura 2000 alale mõju. Seetõttu keeldus ta ehitusluba tühistamast, olenemata käesoleva eelotsusetaotluse tulemusest. Ta palub siiski Euroopa Kohtul käsitleda eelotsuse küsimust, et ta saaks otsustada, kas ta võib vähemalt kaebaja kasuks tuvastada, et alapõhised kaitse-eesmärgid
oleks olnud vajalik eeltingimus mõju hindamise vajalikkuse eelhindamise jaoks.
IV.    Eelotsusetaotlus
25.      Kohtuasjas Knocknamona esitas Court of Appeal (apellatsioonikohus) Euroopa Kohtule järgmise küsimuse:
„Kas kehtivad erikaitseala kaitse-eesmärgid on eeltingimus selleks, et pädev asutus oleks ehitusloa taotluse läbivaatamisel pädev läbi viima asjakohast hindamist vastavalt direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõikele 3?“
26.      Euroopa Kohtu president jättis 20. märtsi 2025. aasta määrusega Knocknamona (C‑27/25, EU:C:2025:203) rahuldamata Court of Appeali (apellatsioonikohus) taotluse kiirendatud menetluse kohaldamiseks. Ta leidis siiski, et kohtuasja tuleb menetleda eelisjärjekorras.
27.      SU ja Wild Ireland Defence CLG, kõrgem planeerimisasutus, Knocknamona Windfarms Limited, Iirimaa ja Euroopa Komisjon esitasid kirjalikud seisukohad.
28.      Eelnimetatud eelotsusetaotluse alusel esitas High Court (kõrge kohus) kohtuasjas Curns Euroopa Kohtule järgmise küsimuse:
„Kas [loodusdirektiivi] artikli 6 lõikest 3, nagu seda on kohaldatud [linnudirektiivile] esimesena nimetatud direktiivi artikli 7 tähenduses, tulenevalt peab liikmesriigi pädev asutus selle kindlaksmääramisel, kas niisugune kava või projekt, mis ei ole otseselt seotud ühegi ala kaitsekorraldusega direktiivi 2009/147/EÜ tähenduses või ei ole selleks otseselt vajalik, avaldab kas üksi või koostoimes teiste kavade või projektidega tõenäoliselt olulist mõju mõnele sellisele alale, lähtuma kaitse-eesmärkidest ja/või -meetmetest, mis on kehtestatud mis tahes asjaomase ala ja/või eriti sellise ala suhtes, mille kohta on tehtud ettepanek jätta see eelhindamise põhjal hindamise alt välja kui niisugune, mille suhtes olulist mõju tõenäoliselt ei teki?“
29.      High Court (kõrge kohus) teatas samuti Paddy Massey sõnaselgest soovist, et Euroopa Kohus ei muudaks tema nime kohtuasjaga seotud dokumentide avaldamisel anonüümseks.
30.      Paddy Massey, Iirimaa ja komisjon esitasid kirjalikud seisukohad.
31.      22. oktoobril 2025 liitis Euroopa Kohtu president need kaks kohtuasja ja määras kohtuasja Curns menetlemise eelisjärjekorras. 25. märtsi 2026. aasta kohtuistungil osalesid SU ja Wild Ireland Defence CLG ning Paddy Massey üheskoos, kõrgem planeerimisasutus, Knocknamona, Curns, Iirimaa ja Euroopa Komisjon.
V.      Õiguslik hinnang
32.      Kohtuasjas Knocknamona esitatud eelotsusetaotluse eesmärk on teha kindlaks, kas loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 kohase mõju hindamise võib läbi viia, kui pädevad asutused ei ole asjaomase kaitseala jaoks kehtestanud konkreetseid kaitse-eesmärke. Kohtuasi Curns tõstatab eelnevalt küsimuse, kas alapõhised kaitse-eesmärgid on ehk isegi eeltingimus selle hindamiseks, kas asjakohane hindamine on üldse vajalik.
33.      Seega tuleb pärast mõningaid märkusi kohtuasja Curns vastuvõetavuse kohta (vt allpool punkt A) teha kõigepealt eelmärkus nende kahe uurimisetapi kohta (vt allpool punkt B). Seejärel tuleb selgitada kohustust kehtestada Natura 2000 aladele konkreetsed kaitse-eesmärgid linnudirektiivi alusel (vt allpool punkt C). Alles seejärel saab analüüsida alapõhiste kaitse-eesmärkide puudumise tagajärgi asjakohasele hindamisele (vt allpool punkt D) ja eelhindamisele (vt allpool punkt E). Juhul kui Euroopa Kohus minu seisukohaga ei nõustu, teen lõpuks veel ettepaneku kehtestada tema otsuse mõju ajaline piirang (vt allpool punkt F).
A.      Kohtuasja Curns vastuvõetavus
34.      Komisjon leiab, et eelotsusetaotlus kohtuasjas Curns on vastuvõetamatu, kuna High Court (kõrge kohus) on juba teinud asjas sisulise otsuse. Vastus ei ole seega enam otsuse tegemiseks oluline.
35.      Ehkki Iirimaa esitatu kohaselt ei ole see sisuline otsus veel jõustunud, kuna apellatsiooniloa taotlus on Supreme Courtis (Iirimaa kõrgeim kohus) veel menetluses, ei muuda see asjaolu, et High Court (kõrge kohus) ei vaja praegusel ajahetkel (enam) vastust vaidluse sisuliseks lahendamiseks.
36.      High Court (kõrge kohus) märgib siiski, et ta peab veel kindlaks tegema, kas alapõhised kaitse-eesmärgid oleksid olnud asjakohase hindamise vajalikkuse eelhindamise eeltingimuseks. See kindlakstegemine puudutab kaebuse algset põhjendatust. Kui kaebus oli algselt põhjendatud, oleksid sellel vähemalt tagajärjed seoses Iirimaa kohtutes sageli märkimisväärsete kohtukuludega.
37.      Eelotsusetaotlus on seetõttu vastuvõetav.
B.      Asjakohase hindamise ja eelhindamise toimimine
38.      Loodusdirektiivi artikkel 6 seab rea kohustusi ning näeb ette konkreetsed menetlused. Nagu nähtub artikli 2 lõikest 2, on nende eesmärk Euroopa Liidu tähtsusega looduslike elupaikade ning looduslike looma- ja taimeliikide soodsa kaitsestaatuse säilitamine või vajaduse korral taastamine. Sellega soovitakse saavutada selle direktiivi üldisem eesmärk tagada direktiivi alusel kaitstavate alade puhul keskkonnakaitse kõrge tase.(6)
39.      Loamenetluse puhul on oluline eelkõige asjakohane hindamine vastavalt loodusdirektiivi artikli 6 lõikele 3, kuna pädevad riiklikud asutused võivad kavale või projektile selle sätte teise lause tähenduses loa anda üksnes juhul, kui nad on asjakohase hindamise järelduste alusel leidnud, et see ei avalda Natura 2000 ala terviklikkusele negatiivset mõju. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võivad nad sellise järelduse teha üksnes juhul, kui teaduslikust seisukohast ei ole mingisugust põhjendatud kahtlust sellise mõju puudumise suhtes ala terviklikkusele.(7)
40.      Hinnangus ei tohi olla lünki ja selles peavad olema täielikud, täpsed ja lõplikud seisukohad ning järeldused, mis hajutaksid kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused asjaomasel kaitsealal kavandatud kavade või projektide mõju kohta.(8)
41.      Kuid millal tuleb läbi viia asjakohane hindamine?
42.      Loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 esimese lause kohaselt tuleb asjakohaselt hinnata kava või projekti, mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega.
43.      Hindamise vajadus sõltub seega sellest, kas on olemas tõenäosus või oht, et kava või projekt avaldab asjaomasele alale olulist mõju. Loodusdirektiivi vastaval tõlgendamisel tuleb eelkõige arvesse võtta ettevaatuspõhimõtet, mis on üks liidu keskkonnapoliitika kaitstuse kõrge taseme aluseid vastavalt ELTL artikli 192 lõike 2 esimesele lõigule. Euroopa Kohus järeldas sellest, et selline tõenäosus või oht on olemas, kui objektiivsete asjaolude alusel ei saa välistada, et nimetatud kava või projekt avaldab asjaomasele alale olulist mõju.(9) Selline hindamine tuleb läbi viia oluliste mõjude puudumises kahtlemise korral.(10)
44.      Selgitasin, et ka eelhindamise valdkonnas peavad sellised kahtlused olema teaduslikust seisukohast põhjendatud.(11) Vastasel juhul tekiks oht, et asjakohane hindamine oleks alati vajalik, kuna ebamõistlikke või ebateaduslikke kahtlusi saab alati tõstatada, kuid neid on raske sisuliselt ümber lükata. Euroopa Kohus nõustus selle seisukohaga.(12)
45.      Seega on nii eel- kui ka tegeliku hindamise aluseks teaduslikust seisukohast põhjendatud kahtluste välistamine Natura 2000 alade olulise mõjutamise puudumise osas.
46.      Mõlemad hindamise etapid erinevad aga hindamise põhjalikkuse poolest. Täpne piiritlemine sõltub üldjuhul konkreetse juhtumi asjaoludest ning asjakohastest teaduslikest ja tehnilistest teadmistest. Kui eelhindamise käigus näitab projektist sõltumatult juba kättesaadav teave kahtlusteta, et projekt ei saa Natura 2000 ala mõjutada, ei ole asjakohane täielik hindamine vajalik. Kui aga esimeses etapis ilmneb, et on vaja uut teaduslikku arvamust ja/või teadmussiiret teistest valdkondadest, tuleks läbi viia asjakohane hindamine,(13) mis hõlmab siis ka üldsuse kaasamist(14).
47.      Mõlema hindamise lähtepunkt on asjaomase ala kaitse-eesmärgid.
48.      Tegeliku hindamise puhul tuleneb see juba loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 esimesest lausest, mis näeb sõnaselgelt ette asjakohase hindamise seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Vastab tõele, et hindamise eesmärk, milleks on tagajärgede väljaselgitamine kooskõlas kaitse-eesmärkidega, tuleb nii selgelt esile ainult selle sätte saksakeelses versioonis, samas kui teised algversioonid nõuavad üksnes kaitse-eesmärkide arvessevõtmist. Põhjendus 10 selgitab siiski ka teistes keeleversioonides, et asjakohane hinnang tuleb anda iga kava või programmi kohta, mis tõenäoliselt oluliselt mõjutab juba määratud või tulevikus määratava ala kaitse-eesmärke.(15)
49.      See vastab kaitse-eesmärkide funktsioonile. Kaitse-eesmärkidega määratletakse, milliseid alal esinevaid elupaiku või liike ning milliste elupaikade ja liikide arengupotentsiaali(16) tuleb artikli 6 lõike 3 alusel kaitsta. Seevastu mõju elupaikadele, liikidele või arengupotentsiaalile, mille suhtes kaitse-eesmärke ei kohaldata, ei ole selle sätte kohaldamise ega seega ka asjakohase hindamise seisukohast oluline.(17)
50.      Aga ka väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb asjakohase hindamise vajalikkuse eelhindamisel hinnata, kas asjaomane kava või asjaomane projekt võib ohustada ala kaitse-eesmärke.(18)
51.      Kohtuasjas Curns esitatud eelotsusetaotluses on Iirimaa High Court (kõrge kohus) siiski seisukohal, et ei oleks otstarbekas võtta arvesse kõigi välja jäetud alade kaitse-eesmärke. Valdava osa aladest võib asjaomasest kavast või projektist välja jätta nendevahelise kauguse ja usutavate mõjuviiside puudumise tõttu asjaomasele alale. Loodusdirektiiv ei loo samuti tekstilist seost eelhindamise ja kaitse-eesmärkide vahel. Seega ei sõltu eelhindamine alapõhiste kaitse-eesmärkide kindlaksmääramisest.
52.      Pealiskaudsel vaatlemisel näib see seisukoht veenev. Natura 2000 hõlmab enam kui 27 000 ala(19) koos vastavalt arvukate kaitse-eesmärkidega. Ei ole mõeldav hinnata eraldi iga üksikut ala ja kõiki sellele kehtestatud kaitse-eesmärke, et teha kindlaks, kas teatud kava või projekt võiks avaldada neile olulist mõju. Praktikas jäetakse peaaegu kõik alad hindamisest välja, võtmata konkreetselt arvesse nende kaitse-eesmärke, kuna kava või projekti mõju näib võimatu. See eeldus põhineb tõenäoliselt enamikul juhtudel projekti ja väljajäetud alade vahelisel kaugusel.
53.      See lähenemisviis põhineb siiski vähemalt kaudsetel eeldustel väljajäetud alade kaitse-eesmärkide ja projekti võimaliku mõju kohta.
54.      Mõju tekkimise võimalus sõltub nimelt esemest, mille suhtes seda saaks kohaldada. Sellise eseme puudumisel ei ole võimalik mõju tuvastada ega välistada. Kaitse-eesmärgid täpsustavad aga kavade või projektide mõju eset,(20) mida tuleb eelhindamise käigus hinnata.
55.      Asjaolu, et peaaegu kõigi olemasolevate Natura 2000 alade kaitse-eesmärke üksikasjalikult ei hinnata, tuleneb üksnes sellest, et projekti mõju kaitse-eesmärkidele ei ole mõeldav, näiteks ala kauguse tõttu. Aga ka sellise eelduse saab ümber lükata teatud asjaoludel, näiteks juhul, kui jõgi seob projekti kaugel eemal paiknevate Natura 2000 aladega.(21)
56.      Järelikult saab seda, kas kava või projekt võiks avaldada Natura 2000 alale olulist mõju, hinnata ka üksnes selle ala kaitse-eesmärkide alusel.
C.      Kaitse-eesmärkide kindlaksmääramine
57.      Kuigi kaitse-eesmärgid on seega asjakohase hindamise ja eelhindamise lähtepunkt, nähtub loodusdirektiivist ja linnudirektiivist üksnes kaudselt, et liikmesriigid peavad iga Natura 2000 ala jaoks kehtestama konkreetsed kaitse-eesmärgid.
58.      Loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 esimese lause algsetest keeleversioonidest on ainult saksakeelses versioonis kasutatud kaitse-eesmärkide kehtestamise (Festlegung) mõistet ja nõutakse seega sõnaselgelt nende eesmärkide kohta otsuse tegemist. Seevastu ülejäänud algsetes versioonides(22) viidatakse ainult asjaomase ala kaitse-eesmärkidele, täpsustamata, kuidas need määratakse.
59.      Kaitsealade puhul vastavalt loodusdirektiivile tuleneb kaitse-eesmärkide funktsioonist siiski vajadus need kehtestada, mida näitavad ka loodusdirektiivi muud sätted (vt allpool punkt 1). Seda järeldust tuleb vastavalt linnudirektiivile kohaldada erikaitsealadele (vt allpool punkt 2), nagu näiteks vaidlusalusele Blackwater Callowsi erikaitsealale.
1.      Loodusdirektiivi kohased kaitsealade kaitse-eesmärgid
60.      Kaitse-eesmärkide kehtestamist eeldab eelkõige loodusdirektiivi artikli 4 lõige 4 ja artikli 6 lõige 1.(23)
61.      Loodusdirektiivi artikli 4 lõige 4 kohustab liikmesriike kehtestama kaitsealade määramisel prioriteedid. Seejuures peavad nad arvesse võtma nende alade tähtsust I lisas nimetatud looduslike elupaigatüüpide või II lisas nimetatud liikide soodsa kaitsestaatuse säilitamise või taastamise ja Natura 2000 sidususe seisukohast ning nende alade kahjustamise või hävitamise ohtu. Seega on vaja läbi viia asjaomase ala, eelkõige seal esinevate elupaigatüüpide ja liikide teaduslik hindamine, võttes arvesse Euroopa kaitsealade võrgustikku Natura 2000.
62.      Nende prioriteetide kindlaksmääramine eeldab aga, et need kaitse‑eesmärgid on juba kehtestatud.(24) Prioriteetide kehtestamisel otsustavad pädevad asutused, millise tähtsuse nad omistavad vastava ala erinevatele kaitse-eesmärkidele nii üksteise suhtes kui ka Natura 2000 üldises kontekstis. Kui kaitse-eesmärgid kehtestataks alles hiljem, ei oleks tagatud, et eelnevalt kehtestatud prioriteetides neid juba täielikult arvesse võetakse.
63.      Lisaks näeb loodusdirektiivi artikli 6 lõige 1 ette, et liikmesriigid kehtestavad vajalikud kaitsemeetmed, mis vastavad aladel esinevate I lisa looduslike elupaigatüüpide ja II lisa liikide ökoloogilistele vajadustele.(25)
64.      Ökoloogiliste vajaduste ja nendega seotud kaitsemeetmete kehtestamise kohustuslik(26) eeldus on samuti see, et kaitse‑eesmärgid on juba kehtestatud.(27) Need vajadused on olemuselt teaduslikud ning seotud kaitse-eesmärkides määratletud teatavate elupaikade ja liikidega kaitsealal. Seetõttu seob ka loodusdirektiivi
kaheksas põhjendus artikli 6 lõikes 1 nimetatud kaitsemeetmed kaitse-eesmärkidega.
2.      Linnudirektiivi kohased erikaitsealade kaitse-eesmärgid
65.      Eespool esitatud kaalutlusi kaitsealade kaitse-eesmärkide kehtestamise kohta
loodusdirektiivi alusel ei saa otse üle kanda
erikaitsealadele
linnudirektiivi
alusel. Loodusdirektiivi artikkel 7 näeb küll ette, et erikaitsealade suhtes kohaldatakse artikli 6 lõikeid 2–4, ning artikli 6 lõige 3 eeldab kaitse-eesmärkide olemasolu. Artikli 4 lõiget 4 ja artikli 6 lõiget 1 ei saa siiski kohaldada erikaitsealade suhtes.
66.      Erikaitsealade suhtes kohaldatakse pigem jätkuvalt linnudirektiivi artikli 4 lõikeid 1 ja 2. Need kaitsekohustused on küll sõnastatud vähem konkreetselt, kuid nende tegelik eesmärk on tagada erikaitsealadel loodusdirektiivi artikli 4 lõikes 4 ja artikli 6 lõikes 1 sätestatud kaitsega samaväärne kaitse.(28) Samaväärne kaitse hõlmab aga kaitse-eesmärkide kehtestamist.
67.      Prioriteetide kehtestamine ja ökoloogiliste vajaduste kindlaksmääramine on samuti juba ette nähtud linnudirektiivi artikli 4 lõigetes 1 ja 2. Selle kohaselt tuleb meetmeid võtta liikide kaitsenõudeid arvestades. Need nõuded sõltuvad konkreetsest olukorrast asjaomasel erikaitsealal.(29)
68.      Neil põhjustel on Euroopa Kohus kohtuotsuses Elliniki Ornithologiki Etaireia jt kinnitanud, et liikmesriigid peavad linnudirektiivi kohaselt kehtestama ka erikaitsealade kaitse-eesmärgid.(30)
D.      Tagajärjed asjakohasuse hindamisele
69.      Kuid kas kaitse-eesmärkide kehtestamise kohustusest tuleneb siiski, et kõnealuse kehtestamiseta ei ole asjakohasuse hindamine lubatud?
70.      Tuleb tunnistada, et asjakohasuse hindamine oleks tõepoolest võimatu, kui kaitse-eesmärke ei saaks kindlaks määrata ilma alapõhise kehtestamiseta.
71.      Nagu juba selgitatud,(31) hõlmab loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 esimese lause kohane hindamine asjaomase kava või projekti tagajärgi seoses kaitse-eesmärkidega.
72.      Nagu SU ja Wild Ireland Defence õigesti rõhutavad, on Euroopa Kohus seetõttu hiljuti leidnud, et ala kaitse‑eesmärgid kujutavad endast tagajärgede hindamisel kohustuslikku lähtepunkti.(32) Selle järelduse laiemast kontekstist nähtub samuti, et Euroopa Kohus pidas tegelikult silmas kaitse-eesmärke, mille pädevad asutused peavad konkreetselt iga ala puhul kehtestama.(33)
73.      Sellest ei saa aga järeldada, et see kehtestamine on tagajärgede hindamise kohustuslik eeltingimus, kuna kaitse-eesmärgid saab vajaduse korral kindlaks määrata ka muul viisil (vt allpool punkt 1). Loodusdirektiivis on ette nähtud asjakohasuse hindamine ka sellel alusel, vähemalt üleminekuperioodil, ilma et see vähendaks alade kaitset (vt allpool punkt 2).
1.      Kaitse-eesmärkide ajutine kehtestamine
74.      Projektiarendajate ja lubasid väljastavate asutuste määratud eksperdid saavad tuletada hindamiseks vajalikud kaitse-eesmärgid eelkõige teabe põhjal, mis viis vastava kaitseala määramiseni(34) ja on esitatud ala niinimetatud standardses andmevormis,(35),(36) võttes vajaduse korral arvesse täiendavaid teadmisi sellel alal esinevate liikide ja elupaigatüüpide kohta.(37)
75.      Selleks et hinnata, kas kava või projekt avaldab kaitse-eesmärkidele negatiivset mõju, piisab üldjuhul nimelt eeldusest, et kaitse-eesmärgid hõlmavad kõiki alal esinevaid kaitsealuseid liike ja elupaiku. Loodusdirektiivi kohaste alade puhul on tegemist selle direktiivi I lisas loetletud looduslike elupaigatüüpidega, sealhulgas neid iseloomustavate liikidega (artikli 1 punkt e) ja II lisas sätestatud liikidega. Erikaitsealade puhul on nendeks linnudirektiivi I lisas loetletud linnuliigid ja I lisas loetlemata, reeglipäraselt esinevad rändliigid ning nende liikide elupaigad. Tähelepanuta võib jätta üksnes selliste elupaigatüüpide või liikide esinemise, mis on (põhjendatult) hinnatud väheoluliseks.(38)
76.      Lisaks võib olla vajalik laiendada kaitse-eesmärke teatud arengupotentsiaalile, kui elupaigatüüpide või liikide populatsioonide seisundi parandamine on vajalik nende soodsa kaitsestaatuse taastamiseks.(39) Loodusdirektiivi artikli 4 lõike 4 kohaselt peavad liikmesriigid kehtestama kaitsealade prioriteedid muu hulgas lähtuvalt sellest, kui tähtis on ala I lisas nimetatud looduslike elupaigatüüpide või II lisas nimetatud liikide soodsa kaitsestaatuse taastamise seisukohast.
77.      Linnudirektiivi kohaldamisalasse kuuluvate erikaitsealade puhul peavad liikmesriigid samuti teatud asjaoludel lisama kaitse-eesmärkidele arengueesmärgid, kuna artikli 3 lõike 1 kohaselt peavad nad taastama või säilitama lindude elupaikade piisava mitmekesisuse ja suuruse.
78.      Arengupotentsiaali lisamine on järelikult asjakohane, kui see on vajalik, võttes arvesse asjaomaste elupaigatüüpide ja liikide kaitsestaatust Natura 2000 võrgustikus tervikuna, ala omadusi ning teiste Natura 2000 alade arengupotentsiaali ja vastavaid kaitse-eesmärke.
79.      Komisjon selgitab muu hulgas veenvalt, et asjakohane hindamine võib alapõhiste kaitse-eesmärkide puudumisel tuua taotlejate ja lube väljastavate asutuste jaoks kaasa konkreetsed uurimis- ja tõendamiskohustused. Kindlal teaduslikul alusel kehtestatud kaitse-eesmärgid on oluliselt usaldusväärsemad kui need, mis on asjakohase hindamise eesmärgil kindlaks määratud vaid ajutiselt. Seepärast võib hindamisnõuete täitmiseks olla vaja teha täiendavaid uuringuid. Hindamine peab – nagu öeldud – hajutama täielike, täpsete ja lõplike seisukohtade alusel ning parimaid asjaomaseid teaduslikke järeldusi arvesse võttes kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused selles osas, et projekt avaldab asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju.(40) Seepärast tuleb kõrvaldada ka kahtlused selles osas, kas hindamise aluseks olevad kaitse-eesmärgid on piisavad.
80.      Komisjon järgib sarnast lähenemisviisi uuema regulatiivse ettepanekuga. Juhul kui alapõhised kaitse-eesmärgid on kehtestatud ja neid võetakse arvesse, võib teatavatel tingimustel kasutada asjakohase hindamise käigus kuni viie aasta taguseid andmeid.(41) See ettepanek tähendab, et asjakohane hindamine on võimalik ka juhul, kui alapõhiseid kaitse-eesmärke ei ole kehtestatud. Sellisel juhul tuleks kasutada üksnes uuemaid andmeid. Lisaks kajastab ettepanek komisjoni seisukohta, et alapõhised kaitse-eesmärgid võivad hõlbustada asjakohast hindamist.
81.      Seega tuleb tunnistada, et kui pädevad asutused ei ole veel kehtestanud alapõhiseid kaitse-eesmärke, saab asjakohase hindamise praktikas läbi viia ajutiselt kindlaks määratud kaitse-eesmärkide alusel.
2.      Asjakohase hindamise lubatavus ajutiste kaitse-eesmärkide alusel
82.      Loodusdirektiivi alusel määratud alade puhul eeldas seadusandja sellist kaitse-eesmärkide ajutise kehtestamise meetodit isegi vaikimisi, mida Knocknamona, kõrgem planeerimisasutus ja Iirimaa õigesti rõhutavad. Artikli 4 lõige 4 annab liikmesriikidele prioriteetide ja seega ka kaitsealade kaitse-eesmärkide kehtestamiseks kuueaastase tähtaja alates hetkest, mil komisjon on kandnud need artikli 4 lõike 2 kohaselt ühenduse tähtsusega alade loetellu, st määranud Natura 2000 alaks.(42) Selle tähtaja jooksul kohaldatakse alade suhtes aga artikli 4 lõike 5 kohaselt juba artikli 6 lõiget 3, mille kohaldamisel – nagu öeldud(43) – on kaitse-eesmärgid kohustuslik lähtepunkt.
83.      SU ja Wild Ireland Defence on küll seisukohal, et kaitse-eesmärkide ajutine kehtestamine on lubatud üksnes loodusdirektiivis sõnaselgelt ette nähtud üleminekuperioodil. Kuna linnudirektiivis vastav üleminekuperiood puudub, on see vaidlusaluse erikaitseala puhul seega täielikult välistatud.
84.      Selle seisukohaga tuleb nõustuda, kuna kaitse-eesmärkide viivitamatu või vähemalt tähtaegne kindlaksmääramine on vajalik, et tagada asjaomase kaitseala vajaduste optimaalne kaitse. Seni kuni kaitse-eesmärgid ei ole veel kindlaks määratud, ei ole ala kaitse prioriteedid teada. Seega ei ole veel selge, kuidas tuleb jagada erinevate kaitse-eesmärkide vahel ala kaitsekorraldusvahendid, mis on oma olemuselt piiratud. Lisaks võivad konfliktid erinevate kaitse-eesmärkide vahel isegi blokeerida kaitsemeetmeid seni, kuni ei ole selge, milline kaitse-eesmärk on prioriteetsem.(44)
85.      Kaitse-eesmärkide puudumine takistab muu hulgas nõuetele vastavuse tõhusat kontrolli vastavalt määruse nr 1306/2013(45) artikli 93 lõikele 2 ja II lisale, st direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõigete 1 ja 2 järgimist põllumajandusmaa kasutamisel. Kaitse-eesmärgid on vajalikud selleks, et määrata kindlaks põllumajandustootjate sellekohased kohustused. Kui neid kohustusi ei ole võimalik kindlaks määrata, ei ole võimalik nende täitmist kontrollida.(46) Kuna seega puudub põllumajandustoetuste andmise eeltingimus, võib looduskaitse-eesmärkide puudumine takistada põllumajandustoetuste hüvitamist liikmesriikidele.(47)
86.      Nagu Curns rõhutab, puudutavad kõik need aspektid siiski pigem kaitsealade kaitsekorraldust kui selle hindamist, kas projektid avaldavad nendele aladele negatiivset mõju.
87.      Eelkõige aga puudub linnudirektiivi kohaselt erikaitsealade puhul üleminekuperiood juba seetõttu, et see direktiiv ei sisalda sõnaselgeid eeskirju kaitse-eesmärkide või nende kehtestamise kohta. Alles hiljem vastu võetud loodusdirektiivi valguses saab selgeks, et liikmesriigid peavad linnudirektiivi alusel kehtestama kaitse-eesmärgid ka erikaitsealadele. Ei saa aga eeldada, et seadusandja soovis loodusdirektiivi vastuvõtmisega kehtestada erikaitsealadega seotud hindamiseks vaikimisi ja kohast üleminekuperioodi ette nägemata rangemad nõuded kui seoses loodusdirektiivi kohaste kaitsealadega.
88.      Euroopa Kohus on tegelikult ka juba sageli teinud otsuse loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 kohaldamise kohta erikaitsealade suhtes, ilma et oleks näha olnud alapõhiselt kehtestatud kaitse-eesmärke.(48)
89.      Lisaks ei vähendata tavaliselt kavade või projektide tagajärgede hindamise kaitsvat mõju, kui puuduvad alapõhised kaitse-eesmärgid ja prioriteedid asendatakse ajutiselt kindlaks määratud kaitse-eesmärkidega. Võttes võrdselt arvesse kõiki alal esinevaid liike ja elupaiku ning arengupotentsiaali, kaldub see hindamine – vastupidi SU ja Wild Ireland Defence’i seisukohale – kaasa tooma alade ulatuslikuma kaitse kui siis, kui erinevate kaitseobjektide tähtsus tehakse selgeks kaitse-eesmärkidega.
90.      Blackwater Callowsi erikaitseala standardses andmevormis on näiteks loetletud kokku kümme I lisa linnuliiki,(49) samas kui vahepeal kehtestatud kaitse-eesmärgid(50) hõlmavad neist ainult viit. Kui ülejäänud liigid klassifitseeriti kaitse-eesmärkide kehtestamisel õigustatult väheoluliseks, ei saaks mõju nendele liikidele seega projekti takistada.
91.      Alapõhiste kaitse-eesmärkide kehtestamiseta, st ajutiselt kindlaksmääratud kaitse-eesmärkide alusel, oleks selle tulemuse põhjendamine tõenäoliselt palju keerulisem või isegi võimatu. Alapõhiste kaitse-eesmärkide kehtestamine ja sellega kaasnev prioriteetide seadmine eeldab nimelt asjaomase ala omaduste hoolikat teaduslikku hindamist,(51) mis on kaitse-eesmärkide pelgalt ajutisel kehtestamisel veel tegemata. See on põhjus, miks alapõhiste kaitse-eesmärkide puudumisel eeldatakse, et kõik elupaigad, populatsioonid ja arengupotentsiaalid on võrdselt olulised ja seega väärivad kaitset.
92.      Nagu näitavad juba analüüsitud komisjoni väited,(52) võivad alapõhised kaitse-eesmärgid seega praktikas hõlbustada projektidele loa andmist.
93.      Lisaks tuleb märkida, et asjakohane hindamine ajutiselt kehtestatud kaitse-eesmärkide alusel võib viia järgmiste probleemideni, kui jõutakse järeldusele, et projekt võib avaldada ala terviklikkusele negatiivset mõju. Sellisel juhul tekib küsimus, kas erandkorras võib loa anda üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel loodusdirektiivi artikli 6 lõike 4 alusel. Seda, kas selleks vajaliku kaalumise saab läbi viia alapõhiseid kaitse-eesmärke ja prioriteete kehtestamata, ei pea Euroopa Kohus siiski siinkohal otsustama. Põhikohtuasjades ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtu väitel ühtegi viidet sellele, et loa saanud tuulepargid mõeldavatele kaitse-eesmärkidele üldse negatiivset mõju avaldaksid.
94.      Kui liikmesriik ei ole veel kehtestanud kavast või projektist mõjutatud Natura 2000 alale alapõhiseid kaitse-eesmärke, peab loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 esimese lause kohane hindamine seega põhinema eeldusel, et kaitseala kaitse-eesmärgid hõlmavad nimetatud direktiivi alusel kõiki seal esinevaid I lisa elupaigatüüpe, sealhulgas neile iseloomulikke liike, ja kõiki seal esinevaid II lisa liike, ning et erikaitseala kaitse-eesmärgid hõlmavad kõiki seal esinevaid linnudirektiivi I lisas loetletud ja kõiki seal esinevaid I lisas loetlemata reeglipäraselt esinevaid rändliike. Lisaks võib olla vajalik lisada ala arengupotentsiaal selliselt kindlaksmääratud kaitse-eesmärkidesse, mis on vajalikud, arvestades asjaomaste elupaigatüüpide ja liikide kaitsestaatust Natura 2000 võrgustikus tervikuna, ala omadusi ning teiste Natura 2000 alade arengupotentsiaali ja vastavaid kaitse-eesmärke, et võimaldada elupaikade ja populatsioonide taastamist. Elupaigatüüpide ja liikide vaid väheolulise esinemise võib jätta tähelepanuta.
E.      Tagajärjed eelhindamisele
95.      Eespool esitatud kaalutlused alapõhiste kaitse-eesmärkide olulisuse kohta loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 kohase hindamise seisukohast kehtivad vastavalt selle eelhindamisel, kas selline hindamine on üldse vajalik.
96.      Nagu juba selgitatud, on kaitse-eesmärgid selle hindamise lähtepunktiks.(53) Aga ka eelhindamine ei eelda, et liikmesriigid määravad eelnevalt kindlaks alapõhised kaitse-eesmärgid. Pigem piisab nende ajutisest kehtestamisest ala omaduste põhjal.
97.      Seadusandja on vaikimisi eeldanud seda võimalust loodusdirektiiviga hõlmatud alade puhul artikli 4 lõike 4 kohasel üleminekuperioodil, täpselt nii nagu tegelikul hindamisel. Erikaitsealade puhul vastavalt linnudirektiivile, mis ei kasuta kaitse-eesmärkide mõistet ega sisalda sõnaselget nende kehtestamise kohustust ega tähtaega selleks, peab see võimalus seda enam olemas olema.
98.      Asjakohase hindamise süsteemi kaitsva mõju vähenemine ei ole seega tõenäoline ka eelhindamise käigus. Vastupidi, ilma alapõhiste kaitse-eesmärkideta on üldjuhul keerulisem välistada juba eelhindamise käigus Natura 2000 ala oluline mõjutamine.
99.      Esiteks võivad alal esineda elupaigad, liigid või arengupotentsiaal, millele alapõhiste kaitse-eesmärkidega omistataks väike tähtsus. Ajutiste kaitse-eesmärkide puhul ei ole see aga üldjuhul võimalik.(54) Seega tuleb võimalikku kahjulikku mõju neile elupaikadele, liikidele või arengupotentsiaalile eelhindamisel arvesse võtta ja see peab viima täieliku hindamiseni.
100. Teiseks võib ilma alapõhiste kaitse-eesmärkide selgesõnalise kindlaksmääramiseta tekkida kahtlusi ajutiselt vastu võetavate kaitse-eesmärkide ulatuse osas, eelkõige seetõttu, et puuduvad teadmised alal esinevate elupaikade, liikide ja võimaliku arengupotentsiaali kohta, mida projekt võib mõjutada. Kui neid kahtlusi ei ole võimalik kergesti hajutada, on täielik hindamine vajalik juba selleks, et saada selgust vastuvõetavate kaitse-eesmärkide osas.
101. Seetõttu kehtib eelhindamise kohta sama mis tegeliku asjakohase hindamise kohta: Kui liikmesriik ei ole veel kehtestanud kavast või projektist mõjutatud Natura 2000 alale alapõhiseid kaitse-eesmärke, peab eelhindamine selle kohta, kas loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 esimese lause kohane hindamine on vajalik, põhinema seega eeldusel, et kaitseala kaitse-eesmärgid hõlmavad nimetatud direktiivi alusel kõiki seal esinevaid I lisa elupaigatüüpe, sealhulgas neile iseloomulikke liike, ja kõiki seal esinevaid II lisa liike, ning et erikaitseala kaitse-eesmärgid hõlmavad kõiki seal esinevaid linnudirektiivi I lisas loetletud ja kõiki seal esinevaid I lisas loetlemata reeglipäraselt esinevaid rändliike. Lisaks võib olla vajalik lisada ala arengupotentsiaal selliselt kindlaksmääratud kaitse-eesmärkidesse, mis on vajalikud, arvestades asjaomaste elupaigatüüpide ja liikide kaitsestaatust Natura 2000 võrgustikus tervikuna, ala omadusi ning teiste Natura 2000 alade arengupotentsiaali ja vastavaid kaitse-eesmärke, et võimaldada elupaikade ja populatsioonide taastamist. Elupaigatüüpide ja liikide vaid väheolulise esinemise võib jätta tähelepanuta.(55)
F.      Mõju ajaline piiramine?
102. Juhul kui Euroopa Kohus ei jaga minu seisukohta ja eeldab, et asjakohase hindamise eeltingimus on kaitse-eesmärkide kehtestamine, peaks ta vähemalt piirama oma otsuse ajalist mõju.
103. Loomulikult on tõsi see, et tõlgendus, mille Euroopa Kohus talle ELTL artikliga 267 antud pädevust kasutades liidu õigusnormile annab, selgitab ja täpsustab selle sätte tähendust ja ulatust, nagu seda sätet peab või oleks pidanud mõistma ja kohaldama alates selle jõustumise hetkest.(56) Selle kohta tuleb meenutada, et Euroopa Kohus võib vaid äärmistel erandjuhtudel, kohaldades liidu õiguskorrale omast õiguskindluse üldpõhimõtet, piirata kõikide huvitatud isikute võimalust tugineda mõnele tema tõlgendatud õigusnormile, et vaidlustada heauskselt loodud õigussuhteid. Et sellist piiramist saaks lubada, peavad olema täidetud kaks peamist tingimust, nimelt huvitatud isikute heausksus ja risk tõsiste probleemide tekkimiseks.(57)
104. Need tingimused oleksid täidetud, kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et direktiivi 2009/147/EÜ kohaldamisalasse kuuluvate erikaitsealade puhul on asjakohane hindamine ja selle vajalikkuse eelhindamine võimalik alles pärast seda, kui liikmesriigid on kehtestanud alapõhised kaitse-eesmärgid.
105. Karta on, et liikmesriigid ei ole paljudele erikaitsealadele veel kehtestanud alapõhiseid kaitse-eesmärke. Kaitse-eesmärkide kehtestamise kohustusega on nad pidanud arvestama alles alates 12. septembri 2024. aasta kohtuotsusest Elliniki Ornithologiki Etaireia jt (C‑66/23, EU:C:2024:733). Erikaitsealade puhul ei ole seda kohustust sõnaselgelt sätestatud linnudirektiivis ega loodusdirektiivis. Erinevalt loodusdirektiivist, mis seab kaitse-eesmärkide kehtestamiseks konkreetsed tähtajad, ei kasutata linnudirektiivis isegi veel kaitse-eesmärkide mõistet.
106. Isegi kui Euroopa Kohus ei tunnistaks liikmesriikide heausksust erikaitsealade suhtes, ei saaks seda ette heita projektiarendajatele, kes kehtivatele riigisisestele eeskirjadele tuginedes ei pidanud arvestama sellega, et alapõhiste kaitse-eesmärkide puudumise tõttu ei saa nad õiguspärast luba. Ka komisjon märgib oma juhenddokumendis, et alapõhiste kaitse-eesmärkideta on asjakohane hindamine küll võimalik, kuid sellega kaasneb suurem loodusdirektiivi artikli 6 lõike 3 rikkumise risk.(58)
107. Samal ajal esineb tõsise häirimise risk. Praegu ei oska keegi ette näha, kui paljusid Natura 2000 alasid see probleem puudutab, ja kindlasti mitte seda, kui palju tegelikult läbi viidud asjakohaseid hindamisi või eelhindamisi saaks selle puudujäägi tõttu vaidlustada. Seetõttu võib heas usus(59) algatatud kavade või projektide elluviimisel esineda märkimisväärseid viivitusi, ilma et need viivitused oleksid põhjendatud negatiivse mõjuga Natura 2000 aladele.
108. Kõrgem planeerimisasutus selgitas seda kohtuistungil Dublini näitel: kuna komisjon on väljendanud kahtlust Dublini lahe viiele erikaitsealale nüüdseks kehtestatud konkreetsete kaitse-eesmärkide kvaliteedi suhtes, on olemas risk, et linnas ei saaks heaks kiita ühtegi projekti ja see võiks viia reovee lahte juhtimiseni. Selle riski puhul oleks ebaoluline, kas heitvett puhastati reoveepuhastites sellisel määral, et oleks välistatud igasugune kahjulik mõju erikaitsealadele.
109. Euroopa Kohtu vastavat otsust tuleks seega kohaldada üksnes kavade ja projektide suhtes, millele on antud luba pärast kohtuotsuse kuulutamist käesolevates kohtuasjades. Euroopa Kohus võiks isegi kaaluda sellise otsuse kohaldamise piiramist loamenetlustega, mis algatatakse alles pärast kohtuotsuse kuulutamist. Ka juba käimasolevate loamenetluste puhul võivad ajutiste kaitse-eesmärkide põhjal olla juba koostatud ulatuslikud uuringud projektide hindamiseks, ilma et alapõhised kaitse-eesmärgid oleksid kindlaks määratud.(60)
VI.    Ettepanek
110. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata kohtuasjades Knocknamona ja Curns esitatud eelotsusetaotlustele järgmiselt:
Kui liikmesriik ei ole veel kehtestanud kavast või projektist mõjutatud Natura 2000 alale alapõhiseid kaitse-eesmärke, peab direktiivi 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta) artikli 6 lõike 3 esimese lause kohane hindamine, aga ka sellise hindamise vajalikkuse eelhindamine põhinema eeldusel, et kaitseala kaitse-eesmärgid hõlmavad nimetatud direktiivi alusel kõiki seal esinevaid I lisa elupaigatüüpe, sealhulgas neile iseloomulikke liike, ja kõiki seal esinevaid II lisa liike, ning et erikaitseala kaitse-eesmärgid hõlmavad kõiki seal esinevaid direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta I lisas loetletud ja kõiki seal esinevaid I lisas loetlemata reeglipäraselt esinevaid rändliike. Lisaks võib olla vajalik lisada ala arengupotentsiaal selliselt kindlaksmääratud kaitse-eesmärkidesse, mis on vajalikud, arvestades asjaomaste elupaigatüüpide ja liikide kaitsestaatust Natura 2000 võrgustikus tervikuna, ala omadusi ning teiste Natura 2000 alade arengupotentsiaali ja vastavaid kaitse-eesmärke, et võimaldada elupaikade ja populatsioonide taastamist. Elupaigatüüpide ja liikide vaid väheolulise esinemise võib jätta tähelepanuta.
1      Algkeel: saksa.
2      Põhikohtuasjas on otsustav nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT 1992, L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102), mida on muudetud nõukogu 13. mai 2013. aasta direktiiviga 2013/17/EL (ELT 2013, L 158, lk 193).
3      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiiv 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT 2010, L 20, lk 7), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2019. aasta määrusega (EL) 2019/1010 (ELT 2019, L 170, lk 115).
4      Nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiiv 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT 1979, L 103, lk 1).
5      Nagu komisjon märgib, ei selgu eelotsusetaotlusest, kas käsitleti ka kaitsealuste elupaikade halvenemist rajatiste põhjustatud häirimise tõttu; vt selle aspekti käsitlemise vajalikkuse kohta 14. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Bulgaaria (Kaliakra) (C‑141/14, EU:C:2016:8, punkt 59) ja minu ettepanek selles kohtuasjas (C‑141/14, EU:C:2015:528, punktid 94–99).
6      17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Białowieża laas) (C‑441/17, EU:C:2018:255, punkt 106) ja 29. juuli 2019. aasta kohtuotsus Inter-Environnement Wallonie ja Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, punkt 116).
7      7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punkt 59), 29. juuli 2019. aasta kohtuotsus Inter-Environnement Wallonie ja Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, punkt 120) ja 15. juuni 2023. aasta kohtuotsus Eco Advocacy (C‑721/21, EU:C:2023:477, punkt 38).
8      24. novembri 2011. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (C‑404/09, EU:C:2011:768, punkt 100), 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Białowieża laas) (C‑441/17, EU:C:2018:255, punkt 139), 7. novembri 2018. aasta kohtuotsus Coöperatie Mobilisation for the Environment jt (C‑293/17 ja C‑294/17, EU:C:2018:882, punkt 98) ja 15. juuni 2023. aasta kohtuotsus Eco Advocacy (C‑721/21, EU:C:2023:477, punkt 39).
9      7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punktid 43 ja 44), 13. detsembri 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (C‑418/04, EU:C:2007:780, punkt 226) ja 12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus People Over Wind ja Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244, punkt 34).
10      7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punkt 44), 13. detsembri 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (C‑418/04, EU:C:2007:780, punkt 254) ja 7. novembri 2018. aasta kohtuotsus Coöperatie Mobilisation for the Environment jt (C‑293/17 ja C‑294/17, EU:C:2018:882, punkt 114).
11      Ettepanek kohtuasjas Eco Advocacy (C‑721/21, EU:C:2023:39, punktid 91–93).
12      15. juuni 2023. aasta kohtuotsus Eco Advocacy (C‑721/21, EU:C:2023:477, punkt 42) ja 6. märtsi 2025. aasta kohtuotsus Waltham Abbey Residents Association (C‑41/24, EU:C:2025:140, punkt 48).
13      Näitlikustamiseks minu ettepanek kohtuasjas Eco Advocacy (C‑721/21, EU:C:2023:39, punkt 105).
14      8. novembri 2016. aasta kohtuotsus Lesoochranárske zoskupenie VLK (C‑243/15, EU:C:2016:838, punkt 49).
15      7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punkt 46).
16      Arengupotentsiaali kohta vt allpool punktid 76–78.
17      Vt 7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punkt 47) ja 4. oktoobri 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (C‑179/06, EU:C:2007:578, punkt 35).
18      7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punkt 48), 11. aprilli 2013. aasta kohtuotsus Sweetman jt (C‑258/11, EU:C:2013:220, punkt 30) ja 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Białowieża laas) (C‑441/17, EU:C:2018:255, punkt 112).
19      Euroopa Keskkonnaamet, Natura 2000 sites designated under the EU Habitats and Birds Directives (avaldatud 5. novembril 2025), https://www.eea.europa.eu/en/analysis/indicators/natura-2000-sites-designated-under.
20      Vt eespool punkt 49.
21      Vt nt 26. aprilli 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (C‑142/16, EU:C:2017:301, punktid 29–33).
22      Need on inglis-, taani-, prantsus-, kreeka-, itaalia-, hollandi-, portugali- ja hispaaniakeelne versioon. Teised keeleversioonid ei olnud direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõike 3 vastuvõtmiseni viinud seadusandliku menetluse ese.
23      17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (erikaitsealade kaitse) (C‑849/19, EU:C:2020:1047, punktid 46–53), 29. juuni 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (erikaitsealade kaitse) (C‑444/21, EU:C:2023:524, punktid 64 ja 65) ja 21. septembri 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (erikaitsealade kaitse) (C‑116/22, EU:C:2023:687, punktid 105 ja 106).
24      17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (erikaitsealade kaitse) (C‑849/19, EU:C:2020:1047, punkt 46), 29. juuni 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (erikaitsealade kaitse) (C‑444/21, EU:C:2023:524, punkt 64) ja 21. septembri 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (erikaitsealade kaitse) (C‑116/22, EU:C:2023:687, punkt 105).
25      Vt ka 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Białowieża laas) (C‑441/17, EU:C:2018:255, punkt 213) ja 17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (erikaitsealade kaitse) (C‑849/19, EU:C:2020:1047, punkt 59).
26      17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (erikaitsealade kaitse) (C‑849/19, EU:C:2020:1047, punkt 52) ja 29. juuni 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (erikaitsealade kaitse) (C‑444/21, EU:C:2023:524, punkt 157).
27      17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Białowieża laas) (C‑441/17, EU:C:2018:255, punkt 207), 17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (erikaitsealade kaitse) (C‑849/19, EU:C:2020:1047, punktid 49 ja 50), 29. juuni 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (erikaitsealade kaitse) (C‑444/21, EU:C:2023:524, punkt 155).
28      Vt selles tähenduses 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Białowieża laas) (C‑441/17, EU:C:2018:255, punktid 207–209 ning 213 ja 221).
29      Vt selles tähenduses 14. oktoobri 2010. aasta kohtuotsus komisjon vs. Austria (Hanság ja Niedere Tauern) (C‑535/07, EU:C:2010:602, punktid 62–66).
30      12. septembri 2024. aasta kohtuotsus (C‑66/23, EU:C:2024:733, punkt 46).
31      Vt eespool punktid 48 ja 49.
32      12. septembri 2024. aasta kohtuotsus Elliniki Ornithologiki Etaireia jt (C‑66/23, EU:C:2024:733, punkt 42).
33      12. septembri 2024. aasta kohtuotsus Elliniki Ornithologiki Etaireia jt (C‑66/23, EU:C:2024:733, eelkõige punktid 45 ja 46).
34      Vt 7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punkt 54) ja 7. novembri 2018. aasta kohtuotsus Holohan jt (C‑461/17, EU:C:2018:883, punktid 35 ja 37) ning minu ettepanekud kohtuasjades CFE ja Terre wallonne (C‑43/18 ja C‑321/18, EU:C:2019:56, punkt 76) ja kohtuasjas Elliniki Ornithologiki Etaireia jt (C‑66/23, EU:C:2024:150, punkt 45) ning kohtujuristi Ćapeta ettepanek kohtuasjas komisjon vs. Saksamaa (erikaitsealade kaitse) (C‑116/22, EU:C:2023:317, punkt 31).
35      Komisjoni 11. juuli 2011. aasta rakendusotsus 2011/484/EL Natura 2000 alade andmevormi kohta (teatavaks tehtud numbri K(2011) 4892 all) (ELT 2011, L 198, lk 39).
36      Vt minu ettepanek kohtuasjas komisjon vs. Itaalia (Santa Caterina) (C‑304/05, EU:C:2007:228, punkt 33).
37      Vt 12. septembri 2024. aasta kohtuotsus Elliniki Ornithologiki Etaireia jt (C‑66/23, EU:C:2024:733, punktid 47–49).
38      12. septembri 2024. aasta kohtuotsus Elliniki Ornithologiki Etaireia jt (C‑66/23, EU:C:2024:733, eelkõige punkt 48) ning minu ettepanek kohtuasjas komisjon vs. Itaalia (Santa Caterina) (C‑304/05, EU:C:2007:228, punkt 34).
39      Vt minu ettepanek kohtuasjas Vereniging Hoekschewaards Landschap (C‑281/16, EU:C:2017:476, punktid 52‑63).
40      Vt viited joonealuses märkuses 8.
41      Ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus keskkonnamõju hindamise kiirendamise kohta (COM(2025)984 final, lk 28 ja 29), artikli 4 lõike 5 teine lause.
42      17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (erikaitsealade kaitse) (C‑849/19, EU:C:2020:1047, punkt 53), 29. juuni 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (erikaitsealade kaitse) (C‑444/21, EU:C:2023:524, punkt 65) ja 21. septembri 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (erikaitsealade kaitse) (C‑116/22, EU:C:2023:687, punkt 106).
43      Vt eespool punkt 72.
44      4. märtsi 2010. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa (C‑241/08, EU:C:2010:114, punkt 53) ja näitlikustavalt minu ettepanek kohtuasjas Latvijas valsts meži (C‑434/22, EU:C:2023:595, punkt 41) seoses tuleohutusmeetmetega Natura 2000 aladel.
45      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta (ELT 2013, L 347, lk 549).
46      Vt Üldkohtu 20. novembri 2024. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon (T‑508/22, EU:T:2024:855, punktid 78–80).
47      Vt 17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. komisjon (C‑404/19 P, EU:C:2020:1041, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).
48      Vt nt 29. jaanuari 2004. aasta kohtuotsus komisjon vs. Austria (Wörschacher Moos) (C‑209/02, EU:C:2004:61, punkt 22 jj), 20. septembri 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (Santa Caterina) (C‑304/05, EU:C:2007:532, punktid 16, 17 ja 95) ja 24. novembri 2011. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (Alto Sil) (C‑404/09, EU:C:2011:768, punktid 101 ja 102).
49      https://natura2000.eea.europa.eu/?sitecode=IE0004094&views=Sites_View.
50      https://www.npws.ie/sites/default/files/protected-sites/conservation_objectives/CO004094_0.pdf.
51      Näitlikustamiseks minu ettepanek kohtuasjas Elliniki Ornithologiki Etaireia jt (C‑66/23, EU:C:2024:150, punktid 56–64).
52      Vt eespool punktid 79 ja 80.
53      Vt eespool punktid 50–56.
54      Vt eespool punkt 91.
55      Vt eespool punkt 94.
56      6. märtsi 2007. aasta kohtuotsus Meilicke jt (C‑292/04, EU:C:2007:132, punkt 34) ja 23. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Herst (C‑401/18, EU:C:2020:295, punkt 54).
57      6. märtsi 2007. aasta kohtuotsus Meilicke jt (C‑292/04, EU:C:2007:132, punkt 35) ja 23. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Herst (C‑401/18, EU:C:2020:295, punkt 56).
58      Vt Juhenddokument Natura 2000 aladega seotud kavade ja projektide hindamine, (september 2021, lk 7).
59      Vt 28. aprilli 2016. aasta kohtuotsus Borealis Polyolefine jt (C‑191/14, C‑192/14, C‑295/14, C‑389/14 ja C‑391/14 kuni C‑393/14, EU:C:2016:311, punkt 105).
60      Vt 18. juuni 1998. aasta kohtuotsus Gedeputeerde Staten van Noord-Holland (C‑81/96, EU:C:1998:305, punktid 23 ja 24) üldise keskkonnamõju hindamise kohta ja 23. märtsi 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Austria (Lauteracher Ried) (C‑209/04, EU:C:2006:195, punktid 56 ja 57) direktiivil 92/43/EMÜ põhineva asjakohase hindamise kohta.