Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 9. oktoobril 2025(1)
Kohtuasi C‑483/24
Procureur général près la Cour d’appel de Liège
versus
Aldi SA
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Belgia kassatsioonikohus))
Eelotsusetaotlus – Rahvatervise kaitse – Toiduainete hügieen – Määrus (EÜ) nr 852/2004 – Määrus (EÜ) nr 178/2002 – Toidukäitlejate kohustused – Tuvastamine, et kauplustes ja ladudes on jälgi kahjuritest – Rikkumise tuvastamine
I.      Sissejuhatus
1.        Kas sellest, et toidukäitleja kauplustes ja ladudes leitakse jälgi kahjuritest, piisab iseenesest, et tuvastada määruses (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta(2) ette nähtud hügieeninõuete rikkumine, või peab pädev asutus pigem tõendama, et asjaomane toidukäitleja ei ole järginud selles määruses sätestatud meetmete võtmise kohustusi?
2.        Niisugune on küsimus, mille Cour de cassation (Belgia kassatsioonikohus) Euroopa Kohtule käesoleva eelotsusetaotluse raames esitab.
II.    Õiguslik raamistik
A.      Toiduainete algmäärus
3.        Toiduainete hügieeni määruses, mida käsitletaval juhul tõlgendada palutakse, on mitu korda viidatud määrusele (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused(3).
4.        Toiduainete algmääruse põhjendus 30 on sõnastatud järgmiselt:
„Toidukäitlejal on parimad võimalused toidutarnimise turvalise süsteemi rajamiseks ning tarnitava toidu ohutuse tagamiseks; seega peaks eeskätt käitleja juriidiliselt vastutama toidu ohutuse tagamise eest. […]“
5.        Toiduainete algmääruse artiklis 17 („Kohustused“) on sätestatud:
„1.      Toidu- ja söödakäitlejad peavad enda juhitava ettevõtte kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel tagama toidu ja sööda vastavuse nende tegevust reguleerivatele toidualaste õigusnormide nõuetele ning kontrollima kõnealuste nõuete täitmist.
2.      Liikmesriigid jõustavad toidualased õigusnormid ning jälgivad ja kontrollivad, et toidu- ja söödakäitlejad täidaksid toidualaste õigusnormide asjakohaseid nõudeid kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel.
Nad kasutavad selleks ametlikku kontrollisüsteemi ning muid asjaoludele vastavaid meetmeid, kaasa arvatud üldsuse teavitamine küsimustes, mis on seotud toidu ja sööda ohutusega ning nendega seotud riskidega, toidu ja sööda ohutuse järelevalvega ja muu seirega kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel.
Liikmesriigid kehtestavad ka eeskirjad meetmete ja karistuste kohta toidu- ja söödaalaste õigusnormide rikkumise puhul. Kehtestatavad meetmed ja karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.“
B.      Toiduainete hügieeni määrus
6.        Toiduainete hügieeni määruse põhjenduses 1 on viidatud toiduainete algmäärusele:
„[Toiduainete algmääruse] kohaselt on toidualaste õigusnormide üheks põhieesmärgiks püüdlused inimeste elu ja tervise kaitse kõrge taseme saavutamiseks. […]“
7.        Toiduainete hügieeni määruse põhjenduses 7 on mainitud selle määruse eesmärki:
„Uute hügieeni üld- ja erieeskirjade peamine eesmärk on tagada toiduohutusega seoses tarbijakaitse kõrge tase.“
8.        Toiduainete hügieeni määruse artikli 1 lõike 1 punktis a on sätestatud:
„[E]smane vastutus toidu ohutuse eest lasub toidukäitlejal.“
9.        Toiduainete hügieeni määruse artikkel 3 on sõnastatud järgmiselt:
„Toidukäitlejad tagavad, et kõik nende juhitavad toidu tootmise, töötlemise ja turustamise etapid vastavad asjakohastele käesolevas määruses sätestatud hügieeninõuetele.“
10.      Toiduainete hügieeni määruse artikli 4 („Hügieeni üld- ja erinõuded“) lõike 2 kohaselt „[peavad t]oidukäitlejad, kes tegelevad toidu tootmise, töötlemise või turustamise mis tahes etapiga, mis teostatakse etappide järel, mille suhtes kohaldatakse lõiget 1, […] vastama II lisas sätestatud hügieeni üldnõuetele […]“.
11.      Toiduainete hügieeni määruse artikli 5 („Ohuanalüüs ja kriitilised kontrollpunktid“) lõigetes 1 ja 2 on viidatud HACCP põhimõtetele(4), milles on sätestatud head hügieenitavad.
12.      Toiduainete hügieeni määruse II lisa I peatüki punkti 2 alapunktis c on nähtud ette:
„Toidukäitlemisruumide paigutus, kujundus, ehitus ja suurus peavad võimaldama:
[…]
c)      heade toiduhügieeni tavade kasutamist, sealhulgas kaitset saastumise eest ja eriti kahjuritõrjet“.
13.      II lisa V peatüki punkti 1 alapunktis a on sätestatud:
„Kõik toiduga kokkupuutuvad vahendid, inventar ja seadmed peavad olema:
a)      tõhusalt puhastatud ja vajadusel desinfitseeritud. Puhastamine ja desinfitseerimine peab toimuma mis tahes saastumisohu vältimiseks piisava sagedusega“.
14.      II lisa IX peatüki punktid 2, 3 ja 4 on sõnastatud järgmiselt:
„2.      Kõiki tooraineid ja koostisaineid tuleb käitlemisettevõttes hoida sobivates tingimustes, mis on ette nähtud nende riknemise vältimiseks ja kaitseks saastumise eest.
3.      Kõikidel tootmise, töötlemise ja turustamise etappidel peab toit olema kaitstud mis tahes saastumise vastu, mille tulemusel võivad tooted muutuda inimtoiduks kõlbmatuks, tervistkahjustavaks või selliselt saastunuks, et on põhjendamatu eeldada selle tarvitamist.
4.      Tuleb rakendada piisavaid kahjuritõrjemeetmed. Samuti tuleb rakendada piisavaid meetmeid koduloomade juurdepääsu vältimiseks toidu ettevalmistamise, käsitsemise või hoidmise kohtadesse (või kui pädev asutus seda erijuhtudel lubab, tuleb rakendada meetmeid selle tulemusena saastumise vältimiseks).“
III. Faktilised asjaolud ja eelotsusetaotlus
15.      Eelotsusetaotluseni viis kriminaalmenetlus, mida Belgia prokuratuur alustas toiduainesektori ettevõtja Aldi SA suhtes.
16.      Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (toiduahela ohutuse föderaalamet (Belgia), edaspidi „AFSCA“) tuvastas ajavahemikul 2020–2022 tehtud kontrollide käigus mitmel korral Aldi mitmes kaupluses ja laos rikkumisi. Mitut asjaomast ruumi külastati korduvalt mitmekuise intervalliga ja tuvastati, et rikkumised kestavad edasi.
17.      Koha peal täheldati nii tarbijatele ligipääsetavatel riiulitel kui ka ladudes muu hulgas mustust, kahjurite näritud tooteid ja toiduaineid, mida olid rikkunud väljaheited, uriin ja karvad, ning kahjurite väljaheiteid ja hiirelaipu.
18.      AFSCA kritiseeris ka kauba vastuvõtu kontrollisüsteemi puudumist teatavates ruumides – puudus, millele oli ta juba minevikus tähelepanu juhtinud.
19.      Ühele neist inspekteerimistest, mille käigus leiti näriliste väljaheiteid ja hiirelaipu, oli vahetult eelnenud kontroll ühe kahjuritõrjeettevõtja poolt.
20.      Belgia prokuratuur süüdistas siis Aldit toiduainete hügieeni määruse artikli 4 ja II lisa ning kuninga 22. veebruari 2001. aasta määruse toiduahela ohutuse föderaalameti kontrollide korraldamise ja eri õigusnormide muutmise kohta (arrêté royal du 22 février 2001 organisant les contrôles effectués par l’Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire et modifiant diverses dispositions légales) artikli 9 lõike 3 rikkumises.
21.      Tribunal Correctionnel du Luxembourg, division Neufchâteau (Luxembourgi kriminaalkohus, Neufchâteau osakond) mõistis Aldi 15. märtsi 2023. aasta kohtuotsusega kõigis talle esitatud süüdistustes õigeks. Belgia prokuratuur esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse.
22.      Cour d’appel de Liège (Liège’i apellatsioonikohus, Belgia) jättis esimese astme kohtu otsuse siiski muutmata. Tema hinnangul on toiduainete hügieeni määrusega toidukäitlejatele kehtestatud ainult meetmete võtmise kohustused. Lihtsalt kahjurite jälgede ja väljaheidete olemasolu ei kujuta endast selle määruse rikkumist. Belgia prokuratuur on esitanud selle kohtuotsuse peale kassatsioonkaebuse.
23.      Nendel asjaoludel otsustas Cour de cassation (Belgia kassatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [toiduainete hügieeni määruse] artikli 4 lõikes 2 ja selle määruse II lisas, täpsemalt selle I peatüki punkti 2 alapunktis c, V peatüki punkti 1 alapunktis a ning IX peatüki punktides 2, 3 ja 4 sätestatud kohustustega on pandud hulgi- ja jaemüügiga tegelevatele toidukäitlejatele tulemuse saavutamise kohustus, mistõttu nimetatud määruse rikkumise tuvastamiseks piisab – välja arvatud vääramatu jõu, välise põhjuse või vältimatu eksimuse korral – sellest, et kauplustes ja ladudes on tuvastatud jälgi kahjuritest või nende väljaheiteid, või on toidukäitlejatel üksnes meetmete võtmise kohustus, st teha kõik endast olenev, et vältida kahjurite esinemist, nii et ainuüksi sellest, et liikmesriigi haldusasutus tuvastab kauplustes ja ladudes jälgi kahjuritest ja nende väljaheiteid, ei piisa, et tuvastada selle määruse rikkumist?“
24.      Aldi, Belgia, Kreeka, Luksemburgi, Madalmaade, Poola ja Prantsusmaa valitsus ja Iirimaa ning Euroopa Komisjon esitasid selle küsimuse kohta kirjalikke seisukohti menetluses Euroopa Kohtus. Samad menetlusosalised, v.a Luksemburgi, Madalmaade ja Poola valitsus, olid esindatud ka 25. juuni 2025. aasta kohtuistungil.
IV.    Õiguslik hinnang
A.      Vastuvõetavus
25.      Aldi väidab, et eelotsuse küsimus on osaliselt vastuvõetamatu. Eelotsusetaotlus puudutab osaliselt toiduainete hügieeni määruse II lisa sätteid, mida tema suhtes Belgias alustatud kriminaalmenetluses ei käsitleta. Need õigusnormid ei ole seega põhikohtuasjas asjakohased.
26.      Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on üksnes liikmesriigi kohtul õigus kohtuasja eripära arvesse võttes hinnata nii eelotsusetaotluse vajalikkust asjas otsuse tegemiseks kui ka nende küsimuste asjakohasust, mis ta Euroopa Kohtule esitab ja mille asjakohasust eeldatakse. Seega, kui küsimused on esitatud liidu õigusnormi tõlgendamise või kehtivuse kohta, on Euroopa Kohus üldjuhul kohustatud vastama, välja arvatud juhul, kui ilmneb, et taotletud tõlgendamine ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka siis, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada faktilised või õiguslikud asjaolud, mis on vajalikud nimetatud küsimustele tarviliku vastuse andmiseks.(5)
27.      Käsitletaval juhul ei ole see aga nii. Nagu ma tagapool näitan, on kõik toiduainete hügieeni määruse II lisas sätestatud mitmesugused hügieeninõuded omavahel seotud, sest neil on ühine eesmärk, milleks on toiduohutuse tagamine. Neid tuleb seega tõlgendada nende kontekstis.
28.      Aldi väidab ka, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei palu tegelikult tõlgendada liidu õigust, vaid selle kohtu küsimus puudutab Belgia karistusõiguse tõlgendamist talle määratud karistusi arvesse võttes.
29.      See vastuväide on siiski samuti põhjendamatu, sest eelotsuse küsimuses palutakse selgelt tõlgendada toiduainete hügieeni määrust, milles endas on viidatud toiduainete algmäärusele. Viimase artikli 17 lõikes 2 on nähtud ette, et liikmesriigid kehtestavad ka eeskirjad meetmete ja karistuste kohta toidu- ja söödaalaste õigusnormide rikkumise puhul ning et need meetmed ja karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Ei ole seega mingit kahtlust, et käesolev kohtuasi kuulub liidu õiguse kohaldamisalasse, ehkki põhikohtuasi puudutab Aldile määratud karistust.
30.      Aldi vastuväited sellele, et käesolev eelotsusetaotlus on vastuvõetav, tuleb seega tagasi lükata.
B.      Sisulised küsimused
31.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab oma küsimuses vahetegemisele tulemuse saavutamise kohustuse ja meetmete võtmise kohustuse vahel, mis on hästi tuntud enamiku liikmesriikide õiguskordades ja mida Euroopa Kohus on juba kasutanud.(6) Selle vahetegemise eesmärk on teha kindlaks, kas isik, kellele kohustus on kehtestatud, on kohustatud saavutama teatava tulemuse või piisab, kui ta kasutab kõiki selle tulemuse saavutamiseks olemasolevaid vahendeid, ilma et ta oleks kohustatud tõesti selle tulemuse saavutama.
32.      Toiduainete hügieeni määruses endas ei ole termineid „tulemuse saavutamise kohustus“ ja „meetmete võtmise kohustus“ kasutatud. Lisaks ei ole eelotsuse küsimuses viidatud õigusnorme võimalik täpselt liigitada ühte või teise kategooriasse nõnda, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus välja pakub, sest need õigusnormid sisaldavad korraga nõudeid nii tegevuse kui ka tulemuse alal.
33.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus kasutab seda vahetegemist, sest nagu ta isegi oma eelotsuse küsimuses märgib, soovib ta teada, kas kahjurite jälgede tuvastamisest kauplustes ja ladudes piisab – v.a vääramatu jõu, välise põhjuse või vältimatu eksimuse korral – toiduainete hügieeni määruse artikli 4 lõikes 2 koostoimes II lisaga ette nähtud hügieeninõuete rikkumise tõendamiseks.
34.      Eelnevates kohtuastmetes otsustati nimelt, et see ei ole nii. Vaidlusaluste sätetega on ainult kindlaks määratud käitumisnõuded, mida toidukäitlejad peavad järgima. Niisiis ei piisa rikkumise olemasoluks üksnes sellest, et tuvastatakse jälgi kahjuritest.
35.      Seega puudutab eelotsuse küsimus peamiselt seda, kas toiduainetealast kontrolli teostav asutus võib järeldada sel alusel, et on olemas jäljed kahjuritest, et vaidlusaluseid hügieeninõudeid ei ole järgitud või vähemalt ei ole seda tehtud piisavalt, ning järelikult võib ta tuvastada nende nõuete rikkumise ainult sellel alusel.
36.      Kõigepealt analüüsin, mis asjaoludel võimaldab see, et on tuvastatud jälgi kahjuritest, järeldada, et kohaldatavaid hügieeninõudeid ei ole järgitud (1). Seejärel esitan põhjused, miks on toiduainete hügieeni määrust vaja tõlgendada nii, et sellistel asjaoludel nagu käsitletaval juhul tuleb järeldada, et tegemist on rikkumisega (2).
37.      Enne nende aspektide käsitlemist on vaja täpsustada, et eelotsusetaotluse esitanud kohus palub konkreetselt tõlgendada toiduainete hügieeni määruse II lisa teatavaid sätteid. Eelotsusemenetluses on Euroopa Kohtu ülesanne siiski anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel tema menetluses oleva kohtuasja lahendada. Seda tehes võib Euroopa Kohus arvesse võtta neid liidu õigusnorme, millele liikmesriigi kohus ei ole oma küsimuses viidanud.(7)
38.      Asjaolu, et eelotsusetaotlused esitanud kohus on oma küsimustes formaalselt viidanud teatavatele liidu õiguse sätetele, ei takista Euroopa Kohut esitada sellele kohtule kõiki tõlgenduselemente, mis võivad olla tarvilikud põhikohtuasja lahendamisel, tuletades liikmesriigi kohtu esitatud teabest ja eelkõige eelotsusetaotluse põhjendustest need liidu õiguse aspektid, mida on põhikohtuasja vaidluse eset silmas pidades vaja tõlgendada.(8)
1.      Tuvastamine, et on jälgi kahjuritest kui tõend kohaldatavate hügieeninõuete järgimata jätmise kohta
39.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab oma eelotsuse küsimuses toiduainete hügieeni määruse II lisa I peatüki punkti 2 alapunktis c, V peatüki punkti 1 alapunktis a ning IX peatüki punktides 2, 3 ja 4 sätestatud hügieeninõuetele, mida toidukäitlejad on kohustatud selle määruse artikli 4 lõike 2 kohaselt järgima.
40.      Nende sätetega on algusest peale toidukäitlejatele kehtestatud kohustused ruumide sisustuse, toiduainetega kokku puutuvate esemete puhastamise ja desinfitseerimise, toiduainete sobiva ladustamise ja saastumise eest kaitsmise ning kahjuritõrje alal. Samal ajal on nendes kindlaks määratud eesmärk, mis tuleb saavutada. Selleks eesmärgiks on tagada, et toiduaineid kaitstakse kõikides etappides igasuguse saastumise eest kahjuritega, mis muudaks need inimtoiduks kõlbmatuks või tervistkahjustavaks.
41.      Nagu on väitnud mitu menetlusosalist, tuleb toiduainete hügieeni määruse II lisas sätestatud hügieeninõudeid tõlgendada kooskõlas selle määruse artikliga 3 ja toiduainete algmääruse artikli 17 lõikega 1. Nende sätete kohaselt peavad toidukäitlejad tagama, et kohaldatavad hügieeninõudeid järgitakse toiduainete käitlemise kõikides etappides nende järelevalve all tagamaks, et toiduained on inimtoiduks kõlblikud.(9) Nad peavad nende nõuete järgimist ka kontrollima.
42.      Küsimus, kas see, et on jälgi kahjurite olemasolust, võimaldab tõendada, et toidukäitlejad on neid kohustusi rikkunud ja järelikult rikkunud ka toiduainete hügieeni määruse II lisa vaidlusaluseid sätteid, sõltub täheldatud jälgede ulatusest. Selle asjaolu hindamine konkreetse juhtumi asjaolusid arvesse võttes on pädeva kohtu ülesanne.
43.      Näiteks ainult ühe hiire ühekordsest leidmisest või sellest, kui tuvastatakse mõni üksik jälg kahjuritest laos, millele tarbijatel ei ole juurdepääsu, ei piisa seega selle tõendamiseks, et asjaomane toidukäitleja on rikkunud oma kohustust tagada kohaldatavate hügieeninõuete järgimine ja sellist järgimist kontrollida. Nimelt on kahjurite sissetung toidusektori ettevõtete käitamisel peaaegu vältimatu oht. Just sellepärast ongi vaidlusalustes hügieeninõuetes ette nähtud, et kaitse kahjuritega saastumise eest ja kahjuritõrje peavad olema tagatud.
44.      Asjaolu, et üks kord leidub mõni üksik jälg kahjuritest, ei võimalda seega järeldada, et hügieeni alal ette nähtud kohustusi on rikutud. Sel juhul tuleb pigem teha seirekontrolle, et selgitada välja, kas asjaomane toidukäitleja on võtnud sobivad meetmed rikkumiste kõrvaldamiseks.
45.      Niisugusel juhul nagu käsitletav on olukord hoopis teine, sest eelotsusetaotluse esitanud kohtu antud teabe kohaselt näitasid korduvad kontrollimised mitmekuise intervalliga mitmes filiaalis ulatuslikku saastumist kahjurite jälgedega toiduainete sees, peal ja vahetus läheduses, kusjuures enamik toiduaineid oli juba turuleviimise etapis,(10) st tarbijatele kättesaadavaks tehtud.
46.      Asjaolu, et on tuvastatud niisugused jäljed kahjuritest, võimaldab nimelt järeldada, et asjaomases toidukäitlemisettevõtjas on strukturaalne ja püsiv probleem kohaldatavate hügieeninõuete järgimise ja selle järgimise kontrolliga. Niisugustel asjaoludel on seega õigustatud järeldada, et tegemist on toiduainete hügieeni määruse II lisas sätestatud vaidlusaluste hügieeninõuete (ja vastaval juhul muude nõuete) rikkumisega koostoimes selle määruse artikli 3 ja toiduainete algmääruse artikli 17 lõikega 1.
47.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on analüüsida konkreetseid asjaolusid arvesse võttes, mil määral on see nii selles II lisas ette nähtud iga juba viidatud nõudega. Seega ei võimalda ainuüksi asjaolu, et on tuvastatud jälgi kahjuritest, põhimõtteliselt järeldada üldiselt, et on rikutud kohustust sisustada ruumid nii, et võimaldada heade toiduhügieeni tavade kasutamist, sealhulgas kaitset saastumise eest ja eriti kahjuritõrjet.(11) Käsitletaval juhul võib sellise rikkumise siiski tuvastada, eelkõige seepärast, et eelotsusetaotluse kohaselt osutasid Belgia ametiasutused mitu korda kauba vastuvõtu kontrollisüsteemi puudumisele, vähemalt teatavates asjaomastes filiaalides.(12)
48.      Seevastu nõue, et saastumist tuleb vältida toiduainetega kokku puutuvate esemete puhastamisega ja vajadusel desinfitseerimisega ning seda piisava sagedusega, et vältida saastumise ohtu,(13) on sõnastatud nagu tulemuse saavutamise kohustus. Käsitletaval juhul – kuid seda peab kinnitama eelotsusetaotluse esitanud kohus – on rikkumine ilmne, sest oli nõnda, et mitte üksnes ei täheldatud saastumise ohtu, vaid saastumine leidis ka tõesti aset.
49.      Samuti on nõuetega, et toiduaineid tuleb ladustada sobivates tingimustes, mis on ette nähtud nende riknemise vältimiseks ja kaitseks saastumist eest; et need peavad olema kaitstud mis tahes saastumise vastu, mille tulemusel võivad tooted muutuda inimtoiduks kõlbmatuks, tervistkahjustavaks või selliselt saastunuks, et on põhjendamatu eeldada nende tarvitamist; ning et tuleb rakendada piisavaid kahjuritõrjemeetmed.(14)
50.      Lisaks, nagu väidab mitu menetlusosalist, näib käsitletaval juhul tegemist olevat ka selle kohustuse rikkumisega, mille kohaselt peavad toidukäitlemisruumid olema puhtad ja heas seisukorras.(15)
51.      Toiduainete hügieeni määruse sätete rikkumine võib äärmisel juhul olla välistatud vääramatu jõu, välise põhjuse või vältimatu eksimuse korral, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus mainib, st asjaoludel, mis ei sõltu selle isiku tahtest, kes nendele tugineb.(16) Niisugustel juhtudel peab asjaomane toidukäitleja tõendama selliste asjaolude esinemist ja seda, et kahjuritega saastumist ei suudetud ära hoida hoolimata kohaldatavate hügieeninõuete järgimisest. Käsitletaval juhul ei ole säärased asjaolud ilmsed, kuid seda peab analüüsima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
52.      Euroopa Kohus on küll juba otsustanud, et toiduainete hügieeni määruse II lisa rikkumise analüüsimisel ei tohi selle määruse artiklis 5 mainitud HACCP põhimõtetelt, mis kajastavad heade tavade ja kontrollimenetlusi hügieeni valdkonnas ning millele Aldi ja eelotsusetaotluse esitanud kohus põhikohtuasjas viitasid, võtta nende soovitavat toimet. On seega vaja arvesse võtta meetmeid, mille ettevõtja on kooskõlas nende sätetega võtnud, et hoida ära saastumise ohud.(17) Selles menetluses oli vaidluse ese siiski abstraktne saastumisoht. Käsitletaval juhul ilmneb eelotsusetaotlusest, et ulatuslik ja püsiv saastumine leidis juba aset.
53.      Nendel asjaoludel oleks liidu toiduhügieeni käsitlevate õigusnormide tõhusa kohaldamisega vastuolus see, kui pädev kontrolliasutus peab toiduainete hügieeni määruse rikkumise tuvastamiseks tõendama, et asjaomane toidukäitleja ei ole järginud kohaldatavaid hügieeninõudeid.
2.      Toidukäitleja vastutus
54.      Toiduainete hügieeni määruse artikli 1 lõike 1 punkti a kohaselt lasub esmane vastutus toidu ohutuse eest toidukäitlejal. Nagu on märgitud toiduainete algmääruse põhjenduses 30, on toidukäitlejal parimad võimalused tarnitava toidu ohutuse tagamiseks.
55.      Et saavutada toiduhügieeni regulatsiooni eesmärk, milleks on inimeste elu ja tervise kaitse kõrge taseme saavutamine,(18) on toiduainete algmääruse artikli 14 lõikega 1 keelatud toitu turule viia, kui see ei ole ohutu. Selle artikli lõike 2 kohaselt ei saa ohutuks pidada muu hulgas toitu, mis on tervisele kahjulik või on saastumise tõttu inimtoiduks kõlbmatu.(19)
56.      Ilma et see piiraks eelotsusetaotluse esitanud kohtu analüüsi, muutusid toiduained, mis olid saastunud jälgedega kahjuritest, käsitletaval juhul selle saastatuse tõttu inimtoiduks kõlbmatuks ja olid enamikus juba turuleviimise etapis.
57.      Euroopa Kohus on juba otsustanud, et mis puudutab eesmärki mitte viia turule nõnda saastunud toiduaineid, siis toidukäitlejatel on tulemuse saavutamise kohustus.(20)
58.      Nagu Euroopa Kohus on ka tuvastanud, tuleneb sellest, et liidu õigusega ei ole vastuolus isegi toidukäitlejate objektiivse vastutuse süsteem. Vastavas kohtuasjas oli toidukäitleja suhtes alustatud menetlust selle eest, et ta viis turule saastunud toiduaine, ehkki selle oli valmistanud ja pakendanud vaakumisse teine ettevõtja.(21)
59.      Sellest järeldub, et niisugusel juhul nagu käsitletav, kus – seda peab analüüsima eelotsusetaotluse esitanud kohus – viidi turule ohtlikke toiduaineid kohaldatavate hügieeninõuete rikkumise tõttu, millest annavad tunnistust ulatuslikud ja püsivad jäljed kahjuritest, on seda enam põhjendatud alustada toidukäitleja suhtes sellega seoses menetlust, ilma et ametiasutus peaks ka tõendama, et ei järgitud asjakohaseid hügieeninõudeid.
60.      Pädeva kohtu ülesanne on hinnata käsitletaval juhul konkreetselt mõistetud karistuse laadi ja raskust arvesse võttes, kas see oli tõhus, proportsionaalne ja hoiatav, nagu on nõutud toiduainete algmääruse artikli 17 lõikes 2. Selles etapis (mitte rikkumise esinemise tuvastamise ajal) võib ta sõltuvalt asjaoludest arvesse võtta Aldi kahjuritõrjet, millele viimane enesekaitseks tugineb.
V.      Ettepanek
61.      Nende kaalutluste põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Cour de cassationi (Belgia kassatsioonikohus) eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta (muudetud viimasena komisjoni 3. märtsi 2021. aasta määrusega (EL) 2021/382) artikli 4 lõiget 2, II lisa I peatüki punkti 2 alapunkti c, V peatüki punkti 1 alapunkti a ja IX peatüki punkte 2, 3 ja 4 tuleb koostoimes sama määruse artikliga 3 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (muudetud viimasena komisjoni 17. jaanuari 2024. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2024/908) artikli 14 lõike 1 ja artikli 17 lõikega 1
tõlgendada nii, et
saastumine kahjuritega turuleviimise etapis olevate toiduainete sees, peal ja läheduses, mida tuvastati mitu korda mitme kuu jooksul ja mis muudab toiduained inimtoiduks kõlbmatuks, tõendab, et toidukäitleja on rikkunud toiduhügieeni regulatsioonis ette nähtud hügieeninõuetest tulenevaid kohustusi.
1      Algkeel: prantsuse.
2      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (ELT 2004, L 139, lk 1; ELT eriväljaanne 13/34, lk 319) (muudetud viimasena komisjoni 3. märtsi 2021. aasta määrusega (EL) 2021/382 (ELT 2021, L 74, lk 3) (edaspidi „toiduainete hügieeni määrus“)).
3      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus (EÜT 2002, L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463) (muudetud viimasena komisjoni 17. jaanuari 2024. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2024/908 (ELT 2024, L 908, lk 1) (edaspidi „toiduainete algmäärus“)).
4      See lühend tähistab ohuanalüüsi ja kriitiliste kontrollpunktide ohjamise põhimõtteid („Hazard Analysis and Critical Control Points principles“, vt https://food.ec.europa.eu/food-safety/biological-safety/food-hygiene/legislation_en).
5      19. detsembri 1968. aasta kohtuotsus De Cicco (19/68, EU:C:1968:56, EKL 1968, lk‑d 689 ja 698), 15. detsembri 1995. aasta kohtuotsus Bosman (C‑415/93, EU:C:1995:463, punktid 59–61) ja 19. juuni 2025. aasta kohtuotsus Lubreczlik (C‑396/24, EU:C:2025:460, punkt 47).
6      Vt näiteks 12. septembri 2019. aasta kohtuotsus A jt (C‑347/17, EU:C:2019:720, punktid 53 jj) ning 16. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Beobank (C‑351/21, EU:C:2023:215, punktid 53 jj).
7      Vt 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Alace ja Canpelli (C‑758/24 ja C‑759/24, EU:C:2025:591, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
8      Vt 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Alace ja Canpelli (C‑758/24 ja C‑759/24, EU:C:2025:591, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
9      Toiduainete hügieeni määruse artikli 2 lõike 1 punkti a kohaselt tähistab väljend „toiduhügieen“ „meetmeid ja tingimusi ohtude ohjamiseks ning toidu kõlblikkuse tagamist inimtoiduks, võttes arvesse selle otstarbekohast kasutust“.
10      Toiduainete algmääruse artikli 3 punkti 8 kohaselt on „turuleviimine“ „toidu või sööda valdamine müügi eesmärgil, kaasa arvatud müügiks pakkumine ja mis tahes muud liiki tasu eest või tasuta üleandmine ning müük, turustamine ja muud liiki üleandmine“.
11      Toiduainete hügieeni määruse II lisa I peatüki punkti 2 alapunkt c.
12      Vt käesoleva ettepaneku punkt 18.
13      Toiduainete hügieeni määruse II lisa V peatüki punkti 1 alapunkt a.
14      Toiduainete hügieeni määruse II lisa IX peatüki punktid 2, 3 ja 4.
15      Toiduainete hügieeni määruse II lisa I peatüki punkt 1.
16      Vt selle kohta 25. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Vilkas (C‑640/15, EU:C:2017:39, punkt 53).
17      6. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Albrecht jt (C‑382/10, EU:C:2011:639, punktid 21 jj).
18      Vt toiduainete hügieeni määruse põhjendused 1 ja 7.
19      Toiduainete algmääruse artikli 14 lõike 5 kohaselt „[tuleb t]oidu inimtoiduks tarvitamise kõlblikkuse üle otsustamisel […] arvesse võtta, kas toit on selle kavandatud kasutuseks inimtoiduks sobimatu seetõttu, et on saastunud kas võõrkehade või muuga või mädanemise, riknemise või lagunemise teel“. Toiduainete hügieeni määruse artikli 2 lõike 1 punkti f järgi on „saastumine“ „ohu olemasolu või levimine“. Toiduainete algmääruse artikli 3 punkti 14 kohaselt on „oht“ „toidu või sööda bioloogiline, keemiline või füüsikaline mõjur või seisund, mis võib avaldada kahjulikku mõju tervisele“.
20      Vt selle kohta 13. novembri 2014. aasta kohtuotsus Reindl ja MPREIS Warenvertriebs (C‑443/13, EU:C:2014:2370, punkt 28) ning 12. septembri 2019. aasta kohtuotsus A jt (C‑347/17, EU:C:2019:720, punktid 58–60).
21      13. novembri 2014. aasta kohtuotsus Reindl ja MPREIS Warenvertriebs (C‑443/13, EU:C:2014:2370, punktid 18 ja 34–43). Vt selle kohta ka 9. veebruari 2012. aasta kohtuotsus Urbán (C‑210/10, EU:C:2012:64, punktid 47 ja 48 ning seal viidatud kohtupraktika).