Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
DEAN SPIELMANN
esitatud 26. juunil 2025(1)
Kohtuasi C‑649/23
Institutul de Istorie şi Teorie Literară „G. Călinescu“,
Fundaţia Naţională pentru Ştiinţă şi Artă
versus
HK kui TB pärija,
VP,
GR
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumeenia kassatsioonikohus))
Eelotsusetaotlus – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Direktiiv 2001/29/EÜ – Artikkel 2 – Reprodutseerimisõigus – Olemasoleva teose tekstikriitiline väljaanne, mille eesmärk on rekonstrueerida ladinakeelne manuskript – Mõiste „teos“ – Autoriõiguse austamine
Sissejuhatus
1.        Autorite teoseid ei ole alati kaitstud. Kuigi trükikunsti areng võimaldas anda esimesed õigused teoste kasutamiseks litsentseeritud trükkalitele,(2) peetakse esimeseks autorite huve kaitsvaks õigusaktiks kuninganna Anne’i 10. aprilli 1710. aasta seadust.(3) Autoriõigus kui õiguslik konstruktsioon põhineb ühtlasi teatavatel filosoofilistel mõttevooludel, mille kohaselt võib inimene kui oma töö omanik teatud tingimustel omandada ühise asja, millele ta oma töö lisab, tehes sellest niimoodi enda omandi. Sellest tulenevalt on loomulik, et talle antakse õigused tema „töö viljadele“.(4)
2.        Autoriõigus ei ole siiski ainus teosega kaasas käiv õigus. Esitajate, tootjate ja ringhäälinguorganisatsioonide puhul tunnustatakse autoriõigusega kaasnevaid õigusi. Need on siiski autoriõigusest uuemad õigused, mis kehtestati esimest korda teose esitaja, fonogrammitootja ja ringhäälinguorganisatsiooni kaitse rahvusvahelise konventsiooniga, mis sõlmiti 26. oktoobril 1961 Roomas(5) vastusena uute tehnoloogiate esilekerkimisele.
3.        Kuigi tänapäeval on selge, et teose autoreid kaitseb autoriõigus, tekitab teatava loomingu liigitamine „teoseks“ jätkuvalt palju küsimusi. Nii soovib Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumeenia kassatsioonikohus) käesolevas eelotsusetaotluses sisuliselt teada, kas üldkasutatavaks muutunud ladinakeelse kirjandusteose tekstikriitilist väljaannet on võimalik kvalifitseerida direktiivi 2001/29/EÜ(6) artikli 2 punkti a tähenduses „teoseks“, mille reprodutseerimiseks nõutakse autori luba.
4.        Käesolev eelotsusetaotlus on esitatud Institutul de Istorie și Teorie Literară „G. Călinescu“ (G. Călinescu nimeline kirjandusajaloo ja ‑teooria instituut, edaspidi „IHTR“) ja Fundația Națională pentru Știință și Artă (riiklik teaduse ja kunsti sihtasutus, edaspidi „FNSA“) kohtuvaidluses kõnealuse tekstikriitilise väljaande koostanud professor Dan Slușanschi pärijatega.
Õiguslik raamistik
Rahvusvaheline õigus
Berni konventsioon
5.        Bernis 9. septembril 1886 alla kirjutatud kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni (24. juuli 1971. aasta Pariisi akt), mida on muudetud 28. septembril 1979 (edaspidi „Berni konventsioon“), 2. artiklis on sätestatud:
„(1)      Väljend „kirjandus- ja kunstiteosed“ hõlmab igasuguseid tooteid kirjanduse, teaduse või kunsti valdkonnas, sõltumata selle väljendusviisist või -vormist, nagu näiteks raamatuid, brošüüre ja teisi kirjutisi; loenguid, pöördumisi, jutlusi ja teisi samalaadseid teoseid; draama- või muusikalisi draamateoseid; koreograafiateoseid ja pantomiimiteoseid; muusikateoseid tekstiga või ilma tekstita; kinematograafiateoseid, millega võrdsustatakse kinematograafiale analoogsel viisil valminud teosed; joonistus-, maalikunsti-, arhitektuuri-, skulptuuri-, graveerimis- ja litograafiateoseid; fotograafiateoseid, millega võrdsustatakse fotograafiale analoogsel viisil valminud teosed; kujutava kunsti teoseid; illustratsioone, kaarte, plaane, visandeid ja kolmemõõtmelisi teoseid geograafia, topograafia, arhitektuuri või teaduse valdkonnas.
[…]
(3)      Tõlkeid, adaptsioone, muusikalisi töötlusi ja teisi kirjandus- ja kunstiteoste teisendusi kaitstakse kui originaalteoseid, ilma et see autoriõigust originaalteosele kitsendaks.
[…]“.
WIPO autoriõiguse leping
6.        Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni (WIPO) poolt Genfis 20. detsembril 1996 vastu võetud autoriõiguse leping kiideti heaks nõukogu 16. märtsi 2000. aasta otsusega 2000/278/EÜ WIPO autoriõiguse lepingu ning WIPO esituste ja fonogrammide lepingu heakskiitmise kohta Euroopa Ühenduse nimel.(7)
7.        WIPO autoriõiguse lepingu artikli 1 „Suhe Berni konventsiooniga“ lõikes 4 on sätestatud, et „[l]epinguosalised järgivad Berni konventsiooni artikleid 1–21 ja selle lisa“.
TRIPS-leping
8.        Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping (edaspidi „TRIPS-leping“), sisaldub 15. aprillil 1994 Marrakechis allkirjastatud ning nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994),(8) heaks kiidetud Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu lisas 1 C. TRIPS-lepingu liikmed on WTO liikmed, sealhulgas kõik Euroopa Liidu liikmesriigid ja Euroopa Liit ise.
9.        TRIPS-lepingu artiklis 9 on sätestatud:
„1.      Liikmed järgivad Berni konventsiooni […] artikleid 1–21 ja selle lisa. […]
2.      Autoriõiguse kaitse laieneb väljendustele, mitte aga ideedele, protsessidele, töömeetoditele või matemaatilistele mõistetele kui sellistele.“
Liidu õigus
Direktiiv 93/98
10.      Nõukogu 29. oktoobri 1993. aasta direktiivi 93/98/EMÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitse tähtaja ühtlustamine(9) artiklis 5 on sätestatud, et „[l]iikmesriigid võivad kaitsta avalikkusele kättesaadavaks saanud tekstikriitilisi ja teaduslikke väljaandeid. Selliste õiguste kaitse maksimaalne tähtaeg on 30 aastat alates ajast, mil väljaanne esimest korda õiguspäraselt avaldati.“
Direktiiv 2006/116
11.      Direktiiv 93/98 asendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiviga 2006/116/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitse tähtaja kohta,(10) mis jõustus 16. jaanuaril 2007.
12.      Direktiivi 2006/116 põhjenduses 19 on märgitud, et „[l]iikmesriikidele peaks jääma vabadus säilitada või kehtestada muid autoriõigusega kaasnevaid õigusi, eelkõige seoses tekstikriitiliste ja teaduslike väljaannete kaitsega. Ühenduse tasandil läbipaistvuse tagamiseks peavad liikmesriigid, kes kehtestavad uusi autoriõigusega kaasnevaid õigusi, sellest siiski komisjonile teatama.“
13.      Direktiivi 2006/116 artikli 1 „Autori õiguste ajaline kehtivus“ lõikes 1 on sätestatud, et „Berni konventsiooni artiklis 2 osutatud kirjandus- või kunstiteose autori õigused kehtivad autori eluajal ja 70 aastat pärast tema surma olenemata kuupäevast, mil teos muutus õiguspäraselt üldsusele kättesaadavaks“.
14.      Direktiivi 2006/116 artiklis 5 „Kriitilised ja teaduslikud väljaanded“ on sätestatud, et „[l]iikmesriigid võivad kaitsta avalikkusele kättesaadavaks saanud [teoste] kriitilisi ja teaduslikke väljaandeid. Selliste õiguste kaitse maksimaalne tähtaeg on 30 aastat alates ajast, mil väljaanne esimest korda õiguspäraselt avaldati.“ [täpsustatud tõlge]
Direktiiv 2001/29
15.      Direktiivi 2001/29 artikkel 2 „Reprodutseerimisõigus“ sätestab:
„Liikmesriigid näevad ette, et ainuõigus lubada või keelata otsest või kaudset ajutist või alalist reprodutseerimist mis tahes viisil või vormis, osaliselt või täielikult, on:
a)      autoritel nende teoste osas;
[…]“.
Rumeenia õigus
16.      2001. aastal kehtinud redaktsioonis 14. märtsi 1996. aasta seaduse nr 8/1996 autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kohta (Legea nr. 8/1996 privind dreptul de autor și drepturile conexe)(11) artiklis 16 on sätestatud, et „teose autoril on omaniku ainuõigus lubada oma teose tõlkimist, kogumikes avaldamist, kohandamist ja iga muud töötlust, mille tulemusel saadakse tuletatud teos“.
17.      14. märtsi 1996. aasta seaduse nr 8/1996 autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kohta (Legea nr. 8/1996 privind dreptul de autor și drepturile conexe) 2015. aastal ja praegu kehtiva redaktsiooni(12) artiklis 8 on sätestatud:
„Ilma et see piiraks originaalteose autorite õigusi, on autoriõiguse esemeks ka tuletatud teosed, mis on loodud ühe või mitme olemasoleva teose alusel, nimelt:
a)      tõlked, kohandused, annotatsioonid, dokumentaalse iseloomuga teosed, muusikalised arranžeeringud ja mis tahes kirjandus-, kunsti- või teadustöö töötlus, mis kujutab endast intellektuaalset loomingut;
b)      kirjandus-, kunsti- või teadusteoste kogumikud, näiteks entsüklopeediad ja antoloogiad, kaitstud või kaitsmata materjali- või andmekogud, sealhulgas andmebaasid, mis asjaomase materjali valikust või korraldusest tulenevalt kujutavad endast intellektuaalset loomingut […].“
18.      Selle seaduse artiklis 23 on sätestatud, et „[t]uletatud teoste loomisena käsitatakse käesoleva seaduse tähenduses olemasoleva teose tõlkimist, kogumikes avaldamist, kohandamist ja mis tahes muud töötlust, kui see kujutab endast intellektuaalset loomingut“.
Faktilised asjaolud, menetlus põhikohtuasjas, eelotsuse küsimus ja menetlus Euroopa Kohtus
19.      Professor D. Slușanschi on avaldanud tekstikriitilise väljaande avalikus kasutuses olevast ja vürst Dimitrie Cantemirile omistatud ladinakeelsest teosest, mille rumeenia keelde tõlgitud pealkiri on „Istoria creșterilor și a descreșterilor Curții Othman[n]ice sau Aliothman[n]ice de la primul început al neamului, adusă până în vremurile noastre, în trei cărți“ („Osmanite või osmanitürklaste õukonna tõusu ja languse ajalugu rahvuse algusest tänapäevani, kolmes raamatus“; edaspidi „Slușanschi tekstikriitiline väljaanne“). Selle tekstikriitilise väljaande avaldas esimest korda 2001. aastal Timișoara (Rumeenia) kirjastus Amarcord, järgnesid 2008. aastal teine, autori läbivaadatud ja parandatud trükk, mille avaldas kirjastus Paideia (Rumeenia), ning selle 2010. ja 2012. aasta kordustrükid.
20.      Vürst Dimitrie Cantemiri ladinakeelne manuskript, mis on Slușanschi tekstikriitilise väljaande aluseks, avastati 1984. aastal Harvardi Ülikoolis (Ameerika Ühendriigid). Esimeses väljaandes kasutas professor Slușanschi 1999. aastal Rumeenias avaldatud faksiimilet. Teises väljaandes kasutati Harvardi Ülikooli poolt kättesaadavaks tehtud fotokoopiaid.
21.      Lisaks Slușanschi tekstikriitilise väljaande koostamisele ladina keeles avaldati Dimitrie Cantemiri teos ka rumeenia keeles professor Slușanschi tõlkes. Selleks kasutas ta oma tekstikriitilises väljaandes koostatud ladinakeelset teksti selle muudetud ja parandatud kujul.
22.      2013. aastal, pärast professor Slușanschi surma, andsid TB ja VP viimase pärijatena IHTRile üle õiguse kasutada Dimitrie Cantemiri teose tervikväljaande jaoks professor Slușanschi transkriptsioone ja tõlkeid, mis on seotud Dimitrie Cantemiri mitme tekstiga, sealhulgas Slușanschi tekstikriitilise väljaandega. Seejärel tegi IHTR professor Slușanschi tööd kättesaadavaks FNSA‑le.
23.      FNSA avaldas 2015. aastal ladina-rumeenia kakskeelses versioonis kahes köites teose „Dimitrie Cantemir – Istoria măririi și decăderii Curții otomane“ („Dimitrie Cantemir – Osmanite õukonna hiilguse ja allakäigu ajalugu“), mis sisaldas ladinakeelset teksti koos FNSA autorite koostatud kriitiliste kommentaaridega.
24.      TB ja VP esitasid 8. detsembril 2015 Tribunalul Bucureștile (Bukaresti esimese astme kohus, Rumeenia) hagi autoriõiguse rikkumise tõttu ning palusid hüvitada mittevaralise ja varalise kahju, mis oli tekkinud FNSA tekstikriitilise tervikväljaande avaldamise tõttu.
25.      Tribunalul București (Bukaresti esimese astme kohus, Rumeenia) leidis 21. detsembril 2017, et 2001. aasta Slușanschi tekstikriitiline väljaanne oli FNSA väljaandes tervikuna reprodutseeritud ning et viimane oli kasutanud ka toona avaldamata jäänud täiendusi või parandusi, mida professor Slușanschi oli oma väljaandes teinud ja mida ta kavatses tulevikus kasutada. Professor Slușanschile viidati aga ainult joonealustes märkustes. Tribunalul București (Bukaresti esimese astme kohus, Rumeenia) tunnistas seetõttu, et IHTR ja FNSA on rikkunud professor Slușanschi mittevaralist õigust olla tunnustatud Slușanschi tekstikriitilise väljaande autorina ning pärijatele kuuluvaid autori varalisi õigusi.
26.      IHTRi ja FNSA apellatsioonkaebuse alusel muutis Curtea de Apel București (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia) 7. aprillil 2021 osaliselt Tribunalul București (Bukaresti esimese astme kohus) otsust, vähendades IHTRi ja FNSA solidaarselt võlgnetava mittevaralise kahju hüvitise summat, kuid jättis jõusse neilt varalise kahju hüvitamiseks välja mõistetud summa. Ta leidis muu hulgas, et Slușanschi tekstikriitiline väljaanne nõudis erinevaid kohandusi originaalteoses, intellektuaalset lähenemist ja loomingulist panust, mistõttu on tegemist „tuletatud teosega“ seaduse nr 8/1996 autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kohta (Legea nr. 8/1996 privind dreptul de autor și drepturile conexe) tähenduses ning sellele laieneb selles seaduses ette nähtud kaitse.
27.      IHTR ja FNSA esitasid kassatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule Înalta Curte de Casație și Justițiele (Rumeenia kõrgeim kohus) ja vaidlustasid sisuliselt tekstikriitilise väljaande kvalifitseerimise teoseks. Nad väitsid, et teaduslikku laadi teose puhul, mis on kirjutatud surnud keeles, millel on täpsed reeglid süntaksi ja lauseehituse kohta, on välistatud autori vabad loomingulised valikud, kuna ainus eesmärk on kasutada oma erialateadmisi, et tuvastada originaalteose autori kavatsusele kõige lähemad tekstiversioonid. Samamoodi on tekstikriitilise väljaande toimetaja vabadusaste äärmiselt piiratud või isegi olematu.
28.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus seoses sellega, kuidas sisustada mõiste „teos“, mis on direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a kohaselt kaitstud autoriõigusega, ja täpsemalt seoses selle mõiste kahe kumulatiivse tingimusega, mis peavad olema täidetud, nimelt et i) eksisteerib objekt, mis on originaalne, see tähendab, et on ühtaegu vajalik ja piisav, et selles objektis peegeldub autori isikupära ning ilmnevad tema vabad ja loomingulised valikud, ning ii) see objekt on piisavalt täpselt ja objektiivselt identifitseeritav.
29.      Niisiis on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimus, kas tekstikriitilise väljaande autor on tegelikult teinud „vabu ja loomingulisi valikuid“, kui tema eesmärk on originaalteose rekonstrueerimine täielikul, arusaadaval kujul ja võimalikult lähedal originaalteose autori kavatsusele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul tutvub tekstikriitilise väljaande autor selleks algse manuskriptiga ja võib seda parandada või täiendada, et tagada selle mõtte säilimine, lisades kommentaarid ja selgitused kasutatud terminite valiku kohta. Kuigi taolist tööd ei saa samastada manuskripti reproduktsiooni või faksiimilega, tõstatab eelotsusetaotluse esitanud kohus siiski küsimuse, kas need valikud ja neid raamistav tekstikriitiline aparaat kajastavad tekstikriitilise väljaande autori loomingulisust ja „käekirja“ või üksnes tema ametioskusi ja vaieldamatut intellektuaalset jõupingutust, millest Euroopa Kohtu praktika kohaselt aga ei piisa, et tegemist oleks originaalteosega, mis on autoriõigusega kaitstav.
30.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib samuti, kas tekstikriitilist väljaannet võib pidada originaalteosest eraldiseisvaks loominguks, või kas – vastupidi – ta ei ole sellest teosest eristatav, kuivõrd tema eesmärk on määrata kindlaks olemasoleva teose tekst, või – olenevalt asjaoludest – kas ainult tekstikriitilise väljaande autori tekstikriitilistel märkustel, kommentaaridel ja selgitustel on täpselt ja objektiivselt tuvastatav objekt ja üksnes neid saab lugeda teoseks, millel on autoriõigusega kaitstava teose omadused.
31.      Neil asjaoludel otsustas Înalta Curte de Casație și Justiție (kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi [2001/29] artikli 2 punkti a sätteid tuleb tõlgendada nii, et teose tekstikriitilist väljaannet, mille eesmärk on käsikirja uurimise abil esitada algteose tekst, millele on lisatud kommentaarid ja vajalik tekstikriitiline aparaat, võib pidada autoriõigusega kaitstud teoseks?“
32.      Kirjalikud seisukohad on esitanud Rumeenia, Prantsuse ja Itaalia valitsus ning Euroopa Komisjon. Ühtlasi esitasid IHTR ja komisjon 19. märtsi 2025. aasta kohtuistungil suulised seisukohad.
Analüüs
Sissejuhatavad märkused
33.      Oma eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et avalikkusele kättesaadavaks saanud teose tekstikriitiline väljaanne,(13) mille eesmärk on rekonstrueerida teose tekst, lisades sellele kommentaarid ja vajaliku tekstikriitilise aparaadi, võib pidada teoseks, mille reprodutseerimiseks on vaja autori luba.
34.      Lisaks nähtub poolte argumentidest ja eelotsusetaotluse esitanud kohtu kahtlustest, et küsimus on veel selles, kas originaalteose tekstikriitilist väljaannet saab üleüldse kvalifitseerida autoriõigusega kaitstud teoseks direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a tähenduses.
35.      Sellega seoses juhib komisjon Euroopa Kohtu tähelepanu direktiivi 2006/116 artiklile 5, milles on ette nähtud avalikkusele kättesaadavaks saanud teoste „kriitiliste ja teaduslike väljaannete“ kaitse eritähtaeg. Ta leiab, et Slușanschi tekstikriitilist väljaannet ei saa kvalifitseerida autoriõigusega kaitstud „teoseks“ direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a tähenduses, ning teeb ettepaneku eelotsuse küsimus ümber sõnastada, et analüüsida professor Slușanschi tööd direktiivi 2006/116 artikli 5 vaatenurgast.
36.      Leian siiski, et sellist analüüsi ei ole vaja läbi viia ega eelotsuse küsimust komisjoni pakutud viisil ümber sõnastada.
37.      Kuigi tuleb tõdeda, et direktiivi 2006/116 eesmärk on ühtlustada autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitse tähtajad ning nende tähtaegade arvutamise alghetk, jätab see liikmesriikidele õiguse reguleerida autoriõigusega kaasnevate õiguste valdkonna teatavaid aspekte. Nii nähtub direktiivi 2006/116 artiklist 5 ja selle direktiivi põhjendusest 19, et liikmesriikidele jääb vabadus säilitada või kehtestada autoriõigusega kaasnevaid õigusi avalikkusele kättesaadavaks saanud teoste tekstikriitiliste ja teaduslike väljaannete kaitseks. Nii on direktiivi artikli 5 teise lause kohaselt sellise kaitse kestus maksimaalselt 30 aastat alates esimesest õiguspärasest avaldamisest.(14)
38.      Sellest järeldub esiteks, et direktiivi 2006/116 artikli 5 tähenduses avalikkusele kättesaadavaks saanud teoste „kriitilistele ja teaduslikele väljaannetele“ antav kaitse kuulub autoriõigusega kaasnevate õiguste, mitte autoriõiguse kohaldamisalasse.(15) Teiseks kohaldatakse seda erikaitset ainult selles sättes silmas peetud väljaannete suhtes liikmesriikides, kes on niisuguse autoriõigusega kaasneva õigus kehtestanud.
39.      Käesoleval juhul nähtub aga Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, et Rumeenia ei ole kasutanud võimalust võtta üle direktiivi 2006/116 artikkel 5 ega ole kehtestanud ühtegi õigusnormi andmaks avalikkusele kättesaadavaks saanud teoste tekstikriitilistele ja teaduslikele väljaannetele autoriõigusega kaasnevate õiguste raames erikaitse, mida ka kohtuistungil kinnitati.(16)
40.      Seega ei ole direktiivi 2006/116 artikkel 5 põhikohtuasjas kohaldatav.
41.      Lisan, et olenemata selles, kuidas määratleda avalikkusele kättesaadavaks saanud teoste „kriitilised ja teaduslikud väljaanded“, mis on autoriõigusega kaasnevate õiguste raames kaitstud vastavalt direktiivi 2006/116 artiklile 5,(17) ei saa see hõlmata teoseid, mida võib kvalifitseerida „teosteks“ ja mis on kaitstud autoriõigusega vastavalt direktiivi 2001/29 artikli 2 punktile a.
42.      Liikmesriikidele jäetud võimalus säilitada või kehtestada direktiivi 2006/116 artikli 5 kohaselt autoriõigusega kaasnev õigus, mis seisneb kriitiliste ja teaduslike väljaannete kaitses, ei muuda nende kohustust anda autoritele vastavalt direktiivi 2001/29 artikli 2 punktile a ainuõigus lubada või keelata oma teoste reprodutseerimist, kusjuures viimati nimetatud säte kujutab endast selles ette nähtud õiguse materiaalõigusliku sisu täieliku ühtlustamise meedet.(18)
43.      Seetõttu käsitlen käesolevas kohtuasjas kõigepealt kahtlusi võimaluse suhtes asuda seisukohale, et originaalteoste tekstikriitilised väljaanded võib kvalifitseerida „kaitstud teosteks“, mille reprodutseerimiseks on direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a kohaselt vaja autori luba. Seejärel analüüsin täpsemalt, kas avalikkusele kättesaadavaks saanud teose tekstikriitilise väljaande, mille eesmärk on rekonstrueerida teose tekst, lisades sellele kommentaarid ja vajaliku tekstikriitilise aparatuuri, saab lugeda autoriõigusega kaitstud teoseks.
Võimalus kvalifitseerida originaalteose tekstikriitiline väljaanne „teoseks“
44.      Tuletan meelde, et kuigi liit ei ole Berni konventsiooni osaline, on ta vastavalt WIPO autoriõiguse lepingu – mille pool ta on ja mida direktiiviga 2001/29 soovitakse rakendada – artikli 1 lõike 4 kohaselt siiski kohustatud järgima Berni konventsiooni artikleid 1–21.(19)
45.      Berni konventsiooni artikli 2 lõike 1 kohaselt hõlmab väljend „kirjandus- ja kunstiteosed“ igasuguseid tooteid kirjanduse, teaduse või kunsti valdkonnas, sõltumata selle väljendusviisist või -vormist. Selle sätte lõikes 3, mis käsitleb tuletatud teoseid, on ühtlasi täpsustatud, et muu hulgas kaitstakse „[t]õlkeid […] ja teisi kirjandus- ja kunstiteoste teisendusi […] kui originaalteoseid, ilma et see autoriõigust originaalteosele kitsendaks“.(20)
46.      Lisaks laieneb WIPO autoriõiguse lepingu artikli 2 ja samuti liidu õiguskorda kuuluva TRIPS-lepingu artikli 9 lõike 2 kohaselt autoriõiguse kaitse väljendustele, mitte aga ideedele, menetlustele, töömeetoditele või matemaatilistele mõistetele kui sellistele.(21)
47.      Direktiivi 2001/29 artikli 2 punktis a  sisalduvat autoriõigusega kaitstud „teose“ mõistet tuleb seega mõista nii, et see hõlmab nii esmaseid kui ka teiseseid teoseid, näiteks tuletatud teoseid, mis on loodud ühe või mitme olemasoleva teose alusel.
48.      Tuletatud teos on teos, mis laenab ühest või mitmest algteosest või sisaldab kogu või osa juba olemasolevast teosest ja muudab seda või lisab sellele omakorda originaalse loomingu, millest tulenevalt tekib autoriõiguse kaitse. Selline teos on siis autoriõigusega kaitstud kui uus teos ning see uus autonoomne kaitse põhineb originaalsusel või loovusel, mille tuletatud teose autor on oma töösse pannud. Taoline kaitse ei piira selle originaalteose või nende originaalteoste autori(te) õigusi, millel tuletatud teos põhineb.(22)
49.      Lisaks ei võimalda miski Berni konventsioonis asuda seisukohale, et põhimõtteliselt ei saa originaalteose, sealhulgas avalikkusele kättesaadavaks saanud teose tekstikriitiline väljaanne vastata tingimustele, mis on nõutavad selle tuletatud teoseks kvalifitseerimiseks ja sellele autoriõiguse kaitse saamiseks. Liidu autoriõiguse regulatsioonis ei ole ka mingit õiguslikku alust selliseks piiranguks.(23)
50.      Taoline üldine deklaratsioon oleks vastuolus liidu seadusandja tahtega tagada intellektuaalomandi kõrgetasemeline kaitse läbi autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste, mis kaitsevad ja soodustavad intellektuaalse loomingu ja kultuuritööstuse jaoks hädavajalike uute toodete ja teenuste arendamist ja turustamist ning võimaldavad autoritel, esitajatel ja tootjatel saada oma teoste kasutamise eest nõuetekohast tasu, võimaldamaks neil jätkata oma loome- ja kunstilist tegevust, nagu on sõnaselgelt märgitud direktiivi 2001/29 põhjendustes 2, 4 ja 9–11 ning direktiivi 2006/116 põhjenduses 11.
51.      Seega võib originaalteose tekstikriitiline väljaanne olla autoriõigusega kaitstud direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a alusel, kui selle saab kvalifitseerida „teoseks“ selle direktiivi tähenduses.
52.      Neil asjaoludel tekib nüüd küsimus, kas avalikkusele kättesaadavaks saanud teose tekstikriitilist väljaannet, mille eesmärk on rekonstrueerida kõnealuse teose tekst, lisades sellele vajalikud kommentaarid ja tekstikriitilise aparaadi, võib pidada autoriõigusega kaitstud tuletatud teoseks direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a alusel.
Avalikkusele kättesaadavaks saanud teose tekstikriitiline väljaanne, mille eesmärk on rekonstrueerida kõnealuse teose tekst, lisades sellele kommentaarid ja tekstikriitilise aparaadi
53.      Direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a sõnastusest tuleneb, et autori poolt reprodutseerimise lubamise või keelamise õiguse kaitse ese on „teos“. Direktiiv ei viita mõiste „teos“ tähenduse ning ulatuse kindlaksmääramiseks sõnaselgelt liikmesriikide õigusele, mistõttu tuleb seda mõistet nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise kui ka võrdsuse põhimõttega seonduvaid nõudeid arvestades üldjuhul tõlgendada kogu liidus autonoomselt ja ühetaoliselt.(24)
54.      Euroopa Kohtu praktika kohaselt peavad selleks, et objekti saaks kvalifitseerida „teoseks“ direktiivi 2001/29 tähenduses, olema täidetud kaks kumulatiivset tingimust. Esiteks peab see objekt olema originaalne selles mõttes, et see on autori enese intellektuaalne looming. Teiseks saab „teoseks“ direktiivi 2001/29 tähenduses kvalifitseerida ainult kõnealuse teose need osad, mis on taolise intellektuaalse loomingu väljendus, see tähendab, et teos eeldab piisavalt täpselt ja objektiivselt tuvastatavat objekti.(25)
Originaalsuse kriteerium
55.      Kohtupraktikast ilmneb, et objekti liigitamiseks originaalseks on ühtaegu vajalik ja piisav, et selles peegeldub autori isikupära ning ilmnevad tema vabad ja loomingulised valikud. Seevastu juhul, kui objekti valmistamine sõltub tehnilistest kaalutlustest, reeglitest või muudest piirangutest, mis ei ole jätnud ruumi loomevabadusele,(26) või on jätnud nii väikese ruumi, et idee ja selle avaldumisvorm lähevad segi,(27) siis ei saa seda objekti pidada piisavalt originaalseks, et see saaks endast kujutada teost.
56.      Selleks et kindlaks teha, kas see on ühe kirjanduse valdkonna loomeobjekti puhul tõepoolest nii, peab liikmesriigi kohus Euroopa Kohtu praktika kohaselt kontrollima, kas asjaomase objekti loojal oli selle loomisel võimalik teha vabu ja loomingulisi valikuid, mis võimaldavad lugejateni viia kõnealuse objekti originaalsuse, mis ei tulene sõnadest endist eraldi võetuna, vaid nende valikust, kasutusest ja kombinatsioonist, mille abil looja väljendas originaalselt oma loomevõimet ja mis viis tulemuseni, mis kujutab endast intellektuaalset loomingut, kusjuures objekti loomisel rakendatud intellektuaalsel pingutusel ja oskusteabel eraldivõetuna ei ole selles osas tähtsust.(28)
57.      Lisaks, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus õigesti märgib, on Euroopa Kohus juba otsustanud, et arvutiprogrammid, andmebaasid või fotod võivad olla autoriõigusega kaitstud „teosed“, kui need on originaalsed selles mõttes, et tegemist on nende autori enda intellektuaalse loominguga. Sama kehtib ka ajakirjandusartiklite kohta, mille puhul autori enda intellektuaalne looming seisneb reeglina teema esitamise viisis ja keelelises väljenduses.(29) Mis puudutab portreefotot, siis on Euroopa Kohus samuti täpsustanud, et autor võib selle valmistamisel teha oma vabu ja loomingulisi valikuid mitmel moel ja erinevatel ajahetkedel, mistõttu tema loominguliste võimete rakendamise vabadus ei ole tingimata vähene või isegi olematu.(30)
58.      Teiselt poolt on Euroopa Kohus otsustanud, et sõjaväearuanded, mis on puhtalt informatiivsed dokumendid, mille sisu on põhiosas määratud nendes sisalduva teabe poolt, nii et teave ja avaldumisvorm on nendes raportites kattuvad ja seega iseloomustab neid raporteid üksnes tehniline funktsioon, välistades seega igasuguse originaalsuse, ei ole „teosed“.(31) Sama kehtib andmebaasi kohta, mille puhul ei ole originaalsuse kriteerium täidetud, kui selle koostamisel valitsevad tehnilised kaalutlused, reeglid või piirangud, mis ei jäta ruumi loomevabadusele, kuivõrd andmebaasi koostaja vaev ja oskused ei saa iseenesest õigustada selle kaitsmist autoriõigusega, kui need ei väljenda mingit originaalsust asjaomaste andmete valikus või korralduses.(32)
59.      Euroopa Kohus lisas siiski, et objekt, mis vastab originaalsuse tingimusele, võib olla kaitstud autoriõigusega, isegi kui selle valmistamine sõltus tehnilistest kaalutlustest, tingimusel et tehnilised kaalutlused ei takistanud autoril lasta selles objektis peegelduda oma isikupäral, väljendades vabu ja loomingulisi valikuid.(33)
60.      Sellest kohtupraktikast tuleneb, et peamine kriteerium, mille alusel tehakse kindlaks, kas ese kujutab endast autori enda intellektuaalset loomingut, on sisuliselt autori loomingulisuse väljendus, võimalus teha vabasid ja loomingulisi valikuid ning seega peegeldada tema isikupära.
61.      Käesolevas põhikohtuasjas peab eelotsusetaotluse esitanud kohus seega kindlaks tegema, kas avalikkusele kättesaadavaks saanud teose tekstikriitiline väljaanne, mille eesmärk on rekonstrueerida teose tekst, lisades sellele kommentaarid ja vajaliku tekstikriitilise aparaadi, kujutab endast intellektuaalset loomingut, mis peegeldab autori valikuvabadust ja isikupära, mistõttu on originaalsuse nõue täidetud.
62.      Sellega seoses nähtub toimikust, et Slușanschi tekstikriitiline väljaanne ei kujuta endast pelka vürst Dimitrie Cantemiri ladinakeelse manuskripti reproduktsiooni ega selle manuskripti faksiimilet. Selle tekstikriitilise väljaande koostamisel sekkus professor Slușanschi originaalteksti, tehes parandusi ja täiendusi eesmärgiga rekonstrueerida originaalteose tekst täielikul ja arusaadaval kujul ning võimalikult lähedal originaalteose autori kavatsusele.
63.      Leian, et kui autor püüab rekonstrueerida ebatäielikku kirjandusteost kujul, mida ta peab võimalikult sarnaseks originaalteose autori looduga, siis ei saa põhimõtteliselt väita, et tema panus seisneb üksnes teadustöös, oskusteabes või intellektuaalses jõupingutuses, milles puudub isikupärane looming. Vastupidi, autoril võib saada valida mitme võimaluse vahel. Tema tehtud grammatilisi, leksikaalseid, kirjanduslikke ja stiililisi valikuid dikteerivad või vähemalt mõjutavad tema aastatepikkused kogemused, filoloogiline asjatundlikkus, teadmised ja arusaam originaalteose koostamise ajast ja selle teosega hõlmatud ajalooperioodist, tema teadmised originaalteose autorist, tema stiilist ja keelelisest väljendusest ning tema tõlgendus sellest, mida ta peab autori tahteks. Kui ta ei tugine pelgalt oma kutseoskustele ning autori, keele, aja ja originaalteose tundmisele, vaid ka omaenda kujutlusvõimele, intuitsioonile ja sensibiliteedile, püüdes ühtlasi jääda ustavaks originaalteose vaimule ning leiutada või taastada kadunud või arusaamatuid osi, siis on tekstikriitilise väljaande autori töö tulemuseks loominguline teos, mille puhul ta on lisanud oma isikupära teise isiku teosele ning loonud nii tuletatud teose.
64.      Kommentaarid ja tekstikriitiline aparaat, nagu tekstikriitilised märkused ja selgitused paranduste, sõnade asendamise või originaalmanuskriptist arusaamiseks vajalike täienduste kohta ning samuti kõrvale jäetud keeleliste versioonide või sõnade või väljendite eri variantide kohta, kujutavad endast samuti tekstikriitilise väljaande autori intellektuaalset loomingut.
65.      Lisaks võib originaalsuse kriteeriumi väljenduda tekstikriitilise väljaande koosseisu, teosele antud struktuuri, selle vormi ning originaalteksti ja selle kommentaaride ja tekstikriitilise aparaadi suhte kaudu.(34) Taolise teose autor paneb seega loodud teosele oma „isikliku käejälje“ ja ei saa asuda seisukohale, et tekstikriitiline väljaanne ei ole originaalteosest eristatav.
66.      Peale selle, isegi kui asuda seisukohale, et tekstikriitilise väljaande eesmärk on rekonstrueerida algupärane teos nii, nagu see peaks olema seda reprodutseeriva isiku idee kohaselt, ning et selle originaalteose keele puhul on tegemist keelega, mida iseloomustavad täpsed reeglid süntaksi ja lauseehituse kohta, ei võimalda taolised piirangud ja asjaolu, et selle väljaande teksti redaktsiooni dikteerivad rida süntaksireegleid, põhimõtteliselt välistada mis tahes originaalsuse.
67.      Olukord oleks teistsugune, kui tekstikriitilise väljaande koostamine oleks tingitud üksnes tehnilistest kaalutlustest, reeglitest või muudest piirangutest, mis ei ole jätnud ruumi loomevabadusele. Siis võib olla tegemist olukorraga, kus tekstikriitilise väljaande autor piirdus orjaliku rekonstrueerimisega piisavalt täpsete ja täielike dokumentide alusel ilma mingi loomingulise panuseta. Tööpanus ja oskusteave, ükskõik kui keerukad ja vaevarikkad need ka ei oleks, ei saa sellistena õigustada taolise väljaande kaitsmist autoriõigusega, kui need ei väljenda väljaandes sisalduva teabe valikus või korralduses mingit originaalsust.
68.      Järelikult võib avalikkusele kättesaadavaks saanud teose rekonstrueerimine olenevalt asjaoludest sarnaneda taolise tuletatud teose loomisega, mida tuleb pidada originaalseks selles mõttes, et autor on laenanud või kasutanud juba olemasolevat loomingut. Selle tuvastamiseks on vaja uurida tekstikriitilise väljaande autori panust võrreldes originaalteosega.(35) Sellega seoses peab asja menetlev liikmesriigi kohus võtma arvesse kõiki põhikohtuasjas tähtsust omavaid asjaolusid.(36) Eelkõige võivad asjaomaste teoste liigid ja teiste identsetes või sarnastes uuringutes osalevate teadlaste eriomane oskusteave olla kasulikud, et teha vahet, mida tuleks kvalifitseerida, autoriõigusega eraldi kaitstud „iseseisvaks“ teoseks ja mis on üksnes üldkasutatavate teadmiste teaduslik uusväljaanne.
Identifitseeritava objekti olemasolu
69.      Euroopa Kohus on täpsustanud, et direktiivis 2001/29 kasutatud mõiste „teos“ eeldab tingimata, et see oleks piisavalt täpselt ja objektiivselt identifitseeritav. Esiteks peavad autoriõigusest tulenevate ainuõiguste kaitse eest vastutavad ametiasutused olema võimelised kaitstavad objektid selgelt ja täpselt ära tundma. Sama kehtib kolmandate isikute kohta, kelle vastu võib selle objekti autor nõutavale kaitsele tugineda. Teiseks eeldab vajadus välistada asjaomase objekti identifitseerimise protsessis igasugune õiguskindlust kahjustav subjektiivsus, et see objekt on väljendatud objektiivselt.(37)
70.      Leian, et originaalteose tekstikriitiline väljaanne on tervikuna täpselt ja objektiivselt identifitseeritav.(38) Puudub vajadus eristada ühelt poolt originaalteosele vastavaid osi, mille teksti on võidud ka muuta, ja teiselt poolt neile lisatud kommentaare, tekstikriitilisi märkusi või selgitusi, et eristada tööpanuseid, mille tulemuseks on autoriõigused, nendest, millest autoriõigusi ei teki. „Eraldiseisev kaitse“, mis antaks süsteemselt ainult kommentaaridele, tekstikriitilistele märkustele või selgitustele, tooks kaasa ohu tükeldada teos, mis on mõttekas ainult tervikuna, eriti kui taolised kommentaarid, märkused või selgitused täiendavad või on seotud originaalteose teksti konkreetse kohaga, mida nad kommenteerivad või analüüsivad.(39)
71.      Kuigi teisiti võib olla lugu eessõnade, sissejuhatuste või järelsõnadega, mille „eraldamist“ ülejäänud teosest on võimalik kergemini ette kujutada, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus igal juhul tuvastama need teose osad, mis väljendavad autori intellektuaalset loomingut ning mis on piisavalt täpselt ja objektiivselt identifitseeritavad, olenemata sellest, kas need moodustavad teose tervikuna või kujutavad endast ainult selle osi.
Kaitse sisu
72.      Kui objektil on käesoleva ettepaneku punktides 55 ja 69 kirjeldatud omadused ning ta on seega teos, siis peab talle sellest tulenevalt laienema direktiivi 2001/29 kohane autoriõiguse kaitse, kusjuures tuleb märkida, et taolise kaitse ulatus ei sõltu kõnealuse objekti autori loomevabaduse astmest ega ole seega nõrgem kui mis tahes selle direktiivi kohaldamisalasse kuuluval teosel.(40)
73.      Lisan, et autoriõiguse rikkumine ei tähenda tingimata teose täielikku reprodutseerimist, vaid võib seisneda osalises reprodutseerimises. Teose eri osad on kaitstud ka direktiivi 2001/29 artikli 2 punkti a alusel, tingimusel et need sisaldavad teatavaid osi, mis on selle teose autori enese intellektuaalne looming. Lisaks ei saa välistada, et teatavad eraldiseisvad laused või isegi lauseliikmed asjaomases tekstis võivad anda lugejale edasi niisuguse avaldatud teksti nagu artikli algupärasust, edastades talle niisuguse tekstiosa, mis iseenesest on selle artikli autori enese intellektuaalse loomingu väljendus, ning seega võivad niisugused laused või lauseliikmed kuuluda nimetatud direktiivi artikli 2 punktis a ette nähtud kaitse alla.(41)
74.      Samas ei tohi eirata ega alahinnata komisjoni poolt kohtuistungil väljendatud muret, et kui nõustuda avalikkusele kättesaadavaks saanud teoste tekstikriitiliste väljaannete autoriõigusega, tähendaks see asjaomaste teoste avalikust kasutusest kõrvaldamist.
75.      Tuletatud kirjandusteose autoriõiguse tunnustamine ei vii originaalteoseid uuesti eraõiguslikku valdkonda ega anna tuletatud teose autorile ainuõigust originaalteosele. Avalikkusele kättesaadavaks saanud teoste kasutamine on alati võimalik, kuna need ei ole või enam ei ole autoriõigusega individuaalselt kaitstud, mistõttu on igaühel vabadus neid reprodutseerida või isegi teha tuletatud teosest erineva muganduse.(42)
76.      Sellega seoses näib mulle oluline lisada täielikkuse huvides, et Euroopa Inimõiguste Kohtu praktika kohaselt võib esineda erandlikke olukordi, kus autoriõigus peab sõltuvalt diskursi või teabe liigist taganema sõnavabaduse ees, mis hõlmab Roomas 4. novembril 1950 alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni
artiklis 10 tagatud vabadust saada ja levitada teavet. Nii võib see olla eelkõige juhul, kui kaitstud teose edastamine aitab kaasa üldist huvi pakkuvale avalikule arutelule.(43) Seetõttu on oluline kaaluda asjaomaseid huve, nimelt ühelt poolt üldist huvi ja vajadust, et üldsusel oleks vaba juurdepääs avalikkusele kättesaadavaks saanud teosele või ka õigust saada teavet, ning teiselt poolt teoste, sealhulgas tuletatud teoste kaitset.
77.      Lõpuks, kuigi on oluline, et üldkasutatavaks muutunud teos oleks kõigile vabalt kasutatav, ei ole see põhimõtteliselt nii seoses nendest teostest tuletatud teostega, mis võivad muu hulgas seisneda rekonstrueeritud, kommenteeritud või analüüsitud versioonides. See ei tähenda siiski sellise teose kaitsmist, milles puudub vähimgi loomingulisus, kuna avalikkusele kättesaadavaks saanud teose tekstikriitiline väljaanne on hõlmatud autoriõiguse üksnes siis, kui selle tulemusel luuakse originaalse vaimuga teos.
Ettepanek
78.      Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumeenia kassatsioonikohus) eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 2 punkti a
tuleb tõlgendada nii, et
avalikkusele kättesaadavaks saanud teose tekstikriitilist väljaannet, mille eesmärk on rekonstrueerida kõnealuse teose tekst, lisades sellele kommentaarid ja vajaliku tekstikriitilise aparaadi, võib pidada teoseks, mille reprodutseerimiseks on vaja autori luba, tingimusel et tegemist on autori intellektuaalse loominguga, mis kajastab autori isikupära, väljendades tema vabu ja loomingulisi valikuid, ning see on objektina piisavalt täpselt ja objektiivselt identifitseeritav. Liikmesriigi kohtu ülesanne on igal üksikjuhul kindlaks teha, kas see on nii.
1      Algkeel: prantsuse.
2      Ühendkuningriigis kehtestati trükkimisele piirangud 1662. aasta trükikodade litsentsimise seadusega – Seadus mässule õhutavate, reeturlike ja ilma loata raamatute ja trükiste trükkimises seisnevate sagedaste kuritarvituste vastu võitlemiseks ning trükkimise ja trükikodade reguleerimiseks (Licensing of the Press Act 1662 – An Act for preventing the frequent Abuses in printing seditious treasonable and unlicensed Books and Pamphlets and for regulating of Printing and Printing Presses).
3      Õppimise edendamise seadus, millega antakse õigus trükitud raamatute koopiatele selliste koopiate autoritele või ostjatele seaduses nimetatud ajaks (An Act for the Encouragement of Learning, by Vesting the Copies of Printed Books in the Authors or Purchasers of such Copies, during the Times therein mentioned).
4      Vt sellega seoses John Locke’i ja Georg Wilhelm Friedrich Hegeli omandiõiguse (või omandiõiguse tekkimise) teooriat ning Immanuel Kanti isikuõiguse teooriat. Vt ka Strowel, A., Droit d’auteur et Copyright. Divergences et Convergences. Étude de droit comparé, 1993, Bruylant, lk 90–93, 98–99, 174–190 ja 491; Hughes, J., „Locke’s 1694 Memorandum (and More Incomplete Copyright Historiographies)“, Cardozo Arts & Entertainment Law Journal, vol 27, nr 167, 2010, lk 555–572; Fabri, E., „De l’appropriation à la propriété: John Locke et la fécondité d’un malentendu devenu classique“, Philosophiques, vol 43, nr 2, 2016, lk 343–369.
5      Edaspidi „Rooma konventsioon“.
6      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiv autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT 2001, L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230).
7      EÜT 2000, L 89, lk 6; ELT eriväljaanne 11/33, lk 208 (edaspidi „WIPO autoriõiguse leping“).
8      EÜT 1994, L 336, lk 1; ELT eriväljaanne 11/21, lk 80.
9      EÜT 1993, L 290, lk 9; ELT eriväljaanne 17/01, lk 141.
10      ELT 2006, L 372, lk 12.
11      M. Of., I osa, nr 60/26.3.1996.
12      M. Of., I osa, nr 489, juuni 2018.
13      Põhikohtuasi ei puuduta sellise originaalteose tekstikriitilise väljaande avaldamist, mis on veel autoriõigusega kaitstud.
14      Direktiivi 2006/116 artikkel 5 ja põhjendus 19, mille sõnastus on sisuliselt identne direktiivi 93/98 artikli 5 ja põhjendusega 20, kehtestati Itaalia Vabariigi taotlusel, kes oli ainus liikmesriik, kus selline õigus oli olemas. Vt muu hulgas nõukogu dokumente „Note from Presidency to COREPER attaching consolidated text of Amended Proposal“, 17.5.1993, dokument nr 6614/93, lk 7, ja „Report from Presidency to COREPER“, 7.6.1993, dokument nr 1700/93, lk 6.
15      Rahvusvahelisel tasandil kajastub dihhotoomia autoriõiguse stricto sensu ja autoriõigusega kaasnevate õiguste vahel eraldi kaitses, mida pakuvad muu hulgas Berni konventsioon ning Rooma konventsioon. Vt kohtujurist Collinsi ettepanek kohtuasjas Seven.One Entertainment Group (C‑260/22, EU:C:2023:583, 12. joonealune märkus).
16      Kohtuistungil märkis komisjon, et direktiivi 2006/116 artikli 5 on sõnaselgelt üle võtnud ainult seitse liikmesriiki, nimelt Saksamaa Liitvabariik, Eesti Vabariik, Hispaania Kuningriik, Itaalia Vabariik, Poola Vabariik, Portugali Vabariik ja Sloveenia Vabariik.
17      Täpsustan, et direktiivi 2006/116 artiklis 5 kasutatud mõiste „kriitilised ja teaduslikud väljaanded“ ei viita selle tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramiseks sõnaselgelt liikmesriikide õigusele, mistõttu tuleb seda üldjuhul kogu liidus tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt. (Vt selle kohta eelkõige 6. märtsi 2025. aasta kohtuotsus ONB jt (C‑575/23, EU:C:2025:141, punkt 87 ja seal viidatud kohtupraktika)). Selle mõiste alla ei saa seega süstemaatiliselt kuuluda teosed, mis on hõlmatud liikmesriikide igapäevakeele sõnaraamatutes mõiste „tekstikriitiline väljaanne“ erinevate määratlustega, mis võivad tänapäeval tähistada erinevaid nähtusi.
18      Vt 29. juuli 2019. aasta kohtuotsus Funke Medien NRW (C‑469/17, edaspidi „kohtuotsus Funke Medien NRW“, EU:C:2019:623, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
19      Vt 13. novembri 2018. aasta kohtuotsus Levola Hengelo (C‑310/17, edaspidi „kohtuotsus Levola Hengelo“, EU:C:2018:899, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
20      Kohtujuristi kursiiv.
21      Kohtuotsus Levola Hengelo (punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
22      Vt selle kohta muu hulgas Léger, P., „La mise à l’épreuve des limites au droit d’auteur par les œuvres transformatrices“, La propriété intellectuelle renouvelée par le numérique, Paris, Dalloz, 2020, lk 184; Margony, T., ja Perry, M., „Scientific and Critical Editions of Public Domain Works: An Example of European Copyright Law (Dis)Harmonization“ Canadian Intellectual Property Review, vol 27, lk 164; Desbois, H., Le droit d’autre en France, Paris, Dalloz, 1978 (3. édition), punktid 6 ja 22–30.
23      Märgin, et kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomer märkis oma ettepanekus kohtuasjas Sony Music Entertainment (C‑240/07, EU:C:2008:303, punktid 51 ja 52), et seoses üldkasutatavate teoste tekstikriitiliste ja teaduslike väljaannetega ning fotodega, mis ei ole originaalid, ei ole liikmesriikidele kehtestatud mingit kohustust „tagada nende kaitset terves ühenduses, mistõttu langeb ära igasugune õigus nõuda nende kaitset liikmesriigis, kes oma pädevust kasutades on otsustanud neid õigusi mitte kaitsta“. Minu arvates tuleb seda sedastust vaadata oma kontekstis. Ühelt poolt soovis kohtujurist rõhutada, et autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste valdkonnas on „Euroopa ühtlustamise tahtel veel üks piir“. Teiselt poolt, võttes arvesse doktriini, millele ta sel eesmärgil viitab, soovis ta minu arvates selgitada, et direktiivi 2006/116 jõustumine ei toonud kaasa kaitset tekstikriitilistele ja teaduslikele väljaannetele, kui need ei olnud varem riigisisese õigusega kaitstud. See võib aga kehtida ainult selliste teoste suhtes, mida ei saa nimetada iseseisvateks „teosteks“.
24      Vt kohtuotsus Levola Hengelo (punkt 33).
25      Vt selle kohta 4. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Football Association Premier League jt (C‑403/08 ja C‑429/08, EU:C:2011:631, punktid 156 ja 159), kohtuotsus Levola Hengelo (punktid 35–40) ja 12. septembri 2019. aasta kohtuotsus Cofemel (C‑683/17, edaspidi „kohtuotsus Cofemel“, EU:C:2019:721, punkt 32).
26      Vt kohtuotsus Cofemel (punktid 30 ja 31 ning seal viidatud kohtupraktika).
27      Vt 11. juuni 2020. aasta kohtuotsus Brompton Bicycle (C‑833/18, edaspidi „kohtuotsus Brompton Bicyle“, EU:C:2020:461, punkt 31).
28      Vt selle kohta 16. juuli 2009. aasta kohtuotsus Infopaq International (C‑5/08, edaspidi „kohtuotsus Infopaq International“, EU:C:2009:89, punktid 45 ja 46), 1. märtsi 2012. aasta kohtuotsus Football Dataco jt (C‑604/10, EU:C:2012:115, punkt 33) ja kohtuotsus Funke Medien NRW (punkt 23).
29      Vt selle kohta kohtuotsus Infopaq International (punktid 35 ja 44–46).
30      Vt 1. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Painer (C‑145/10, EU:C:2011:798, punktid 90–93).
31      Vt kohtuotsus Funke Medien NRW (punkt 24).
32      Vt 1. märtsi 2012. aasta kohtuotsus Football Dataco jt (C‑604/10, EU:C:2012:115, punktid 39 ja 42).
33      Vt selle kohta kohtuotsus Brompton Bicycle (punkt 26).
34      Samuti nähtub direktiivi 2006/116 põhjendusest 13, et [k]ogumikke kaitstakse Berni konventsiooni artikli 2 lõike 5 kohaselt siis, kui sisu valiku ja korralduse põhjal on nende näol tegemist intellektuaalse loominguga. Kõnealuseid teoseid kaitstakse sellistena, nagu nad on, ilma et see piiraks iga sellisesse kogumikku kuuluva teose autoriõigust. […]“. Seega väljendavad kogumikud kui iseseisvad teosed nende koosseisus seisnevat originaalsust.
35      19. märtsi 2025. aasta kohtuistungil esitasin ma asja arutamisel muusikalise näite pianist Alfred Cortot’ toimetatud väljaannete kohta, mis on tuntud selle poolest, et neis põimuvad mõne olulise helilooja originaalpartituuride reproduktsioonid läbivalt mitmesuguste kommentaaride, nõuannete, praktiliste harjutuste ja muu sellisega, mis sisalduvad lisandustes, mida saab kirjeldada kui joonealuseid märkusi. Püüdes aidata õpilastel areneda mitte ainult mänguvõtete valdamisel, vaid ka muusikateoste mõistmisel, on Alfred Cortot’ teinud isiklikke kunstilisi valikuid, mis põhinevad tema enda tõlgendusel nendest teostest. Vt selle kohta Gavoty, B., Alfred Cortot. Biographie, Buchet/Chastel, Paris, 2012, lk 357 (joonealune märkus välja arvatud) ja lk 358: „Arvestades tema Méthode’iga kaasnenud edu, tekkis Cortot’l idee avaldada Éditions de Travail, mis on pühendatud romantismi suurkujude – Chopini, Schumanni, Schuberti, Liszti, Weberi ja Mendelssohni – meistriteostele, kokku 76 noodivihikut, mis sisaldavad muidugi teoseid endid, täpsustatud ja toimetatud kujul, ning lehekülgede all kommentaare ja soovituslikke harjutusi suuremate raskuste lahendamiseks. […] Éditions de Travail
sisaldab rikkalikult esteetilist teavet, mis on mõeldud esitaja kujutlusvõime stimuleerimiseks.“ Vt ka Anselmini, F. ja Jacobs, R., Alfred Cortot, Fayard, Paris, 2018, lk 285–298.
36      Vt selle kohta kohtuotsus Brompton Bicycle (punkt 38 ja resolutsioon), milles Euroopa Kohus täpsustas, et need on asjas tähtsust omavad asjaolud sellisena, nagu need esinesid selle objekti kujundamisel, sõltumata teguritest, mis jäävad kauba loomisest väljapoole ja on sellest hilisemad (punkt 37).
37      Vt kohtuotsus Cofemel (punktid 32 ja 33 ning seal viidatud kohtupraktika).
38      Põhikohtuasi puudutab kirjanduslikku loomingut. Märgin siiski, et olukord võib olla teistsugune sellise kunstiteose puhul, mis on restaureeritud ja mida algupärasena seetõttu olemuslikult enam ei eksisteeri, kuna restaureeritud või lisatud osised on muutunud algupärasest teosest lahutamatuks.
39      Minu arvates on see nii Alfred Cortot’ toimetud väljaannete puhul, mida on juba mainitud käesoleva ettepaneku 35. joonealuses märkuses. Ei saa asuda seisukohale, et kaitsta saab pelgalt Alfred Cortot’ mitmesuguseid kommentaare eraldi partituuridest, millest need lähtuvad ja ilma milleta muutuksid need arusaamatuks.
40      Kohtuotsus Cofemel (punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
41      Vt kohtuotsus Infopaq International (punktid 38, 39 ja 47). Täpsustan, et „eraldiseisva kaitse“ puhul, mis võib olla antud teose teatud osadele, nagu eessõnad, sissejuhatused ja järelsõnad, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 71, võib nende kaitstud osade lõigu või isegi lause reprodutseerimine kujutada endast autoriõiguse rikkumist.
42      Seega, kui kasutada näidet, mida komisjon kohtuistungil mainis, võidakse riigimeeste kirjutistest või poliitikute isiklikes päevikutes, kui need on kord üldkasutatavaks muutunud, avaldada tekstikriitilisi väljaandeid, mis on olenevalt olukorrast kaitstud autoriõigusega, tingimusel et nende väljaannete autorid on väljendanud oma vabu ja loomingulisi, nende isikupära kajastavaid valikuid. Teisalt ei saa taoliste tekstikriitiliste väljaannete autorid keelata asjaomase väljaande aluseks olnud originaalteose reprodutseerimist.
43      Vt Voorhoof, D., „Freedom of expression and the right to information: Implications for copyright“, Research Handbook on Human Rights and Intellectual Property, Geiger, C. (ed.), Elgar publishing, 2015, lk 331; EIK 10. jaanuari 2013. aasta otsus Ashby Donald jt vs. Prantsusmaa (CE:ECHR:2013:0110JUD003676908) ning EIK 19. veebruari 2013. aasta otsus Fredrik Neij ja Peter Sunde Kolmisoppi vs. Rootsi (CE:ECHR:2013:0219DEC004039712); vt ka 29. juuli 2019. aasta kohtuotsus Spiegel Online (C‑516/17, EU:C:2019:625, punktid 57–59) ning kohtujurist Szpunari ettepanek kohtuasjas Funke Medien NRW (C‑469/17, EU:C:2018:870, punktid 40–42).