62014CC0319
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MACIEJ SZPUNAR
esitatud 16. juulil 2015 (
1
)
Kohtuasi C‑319/14
B&S Global Transit Center BV
versus
Staatssecretaris van Financiën
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad))
„Eelotsusetaotlus — Ühenduse tolliseadustik — Määrus (EMÜ) nr 2913/92 — Artiklid 203 ja 204 — Välistransiidiprotseduur — Tollivõla tekkimine — Tollijärelevalve alt väljaviimine — Kohustuse täitmata jätmine — Välistransiidiprotseduuri lõpetamata jätmine — Protseduurile suunatud kauba väljumine Euroopa Liidu tolliterritooriumilt”
1.
Euroopa Kohus on juba korduvalt käsitlenud välistransiidi tolliprotseduuri kasutamisega seotud kohustuste täitmata jätmise tõttu tekkinud tollivõla problemaatikat, kuid niisugune juhtum nagu käesolevas asjas käsitletu on pretsedent. Niisiis on Euroopa Kohtul võimalus oma selle valdkonna praktikat veelgi täpsustada.
Õiguslik raamistik
2.
Käesoleva kohtuasja õiguslik raamistik on nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (
2
), muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1791/2006 (edaspidi „tolliseadustik”), ning komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse nõukogu määruse nr 2913/92 rakendussätted (
3
), muudetud komisjoni 28. veebruari 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 214/2007 (edaspidi „rakendusmäärus”), nende redaktsioonide sätted, mis kehtisid 30. juunini 2008 (
4
).
3.
Tolliseadustiku artikkel 37, artikli 91 lõike 1 punkt a, artikkel 92, artikli 203 lõige 1 ja artikli 204 lõike 1 punkt a sätestavad:
„Artikkel 37
1.   Ühenduse tolliterritooriumile toodud kaup kuulub tollijärelevalve alla selle saabumisest alates. Toll võib seda kontrollida kooskõlas kehtivate õigusaktidega.
2.   Kaup jääb tollijärelevalve alla nii kauaks, kui on vajalik selle tollistaatuse määramiseks, ühendusevälise kauba puhul kuni kauba tollistaatus muutub või kaup paigutatakse vabatsooni või -lattu, reeksporditakse või hävitatakse vastavalt artiklile 182, ilma et see piiraks artikli 82 lõike 1 kohaldamist.
[…]
Artikkel 91
1.   Välistransiidiprotseduur võimaldab ühenduse tolliterritooriumil ühest punktist teise liikuda järgmistel kaupadel:
a)
ühenduseväline kaup, ilma et selle suhtes kohaldataks imporditollimaksu ja muid makse või kaubanduspoliitilisi meetmeid;
[…]
Artikkel 92
1.   Välistransiidiprotseduur lõpetatakse ja tolliprotseduuri haldaja kohustused loetakse täidetuks, kui protseduurile suunatud kaup ja nõutavad dokumendid esitatakse sihtkoha tolliasutuses kooskõlas kõnealust protseduuri reguleerivate sätetega.
2.   Toll lõpetab protseduuri, kui tolliametnikud saavad lähtetolliasutuses ja sihttolliasutuses olevate andmete võrdlemise põhjal kinnitada, et protseduur on nõuetekohaselt lõppenud.
[…]
Artikkel 203
1.   Tollivõlg impordil tekib, kui:
—
kaup, millelt tuleb tasuda imporditollimaks, viiakse ebaseaduslikult tollijärelevalve alt välja.
[…]
Artikkel 204
1.   Tollivõlg impordil tekib, kui ei täideta:
a)
kohustust, mis tuleneb sellise kauba ajutisest ladustamisest, millelt tuleb tasuda imporditollimaks, või tolliprotseduuri kasutamisest, millele nimetatud kaup on suunatud
[…]
välja arvatud artiklis 203 nimetatud juhtudel, kui ei tehta kindlaks, et nimetatud kohustuste ja tingimuste eiramine ei avalda ajutise ladustamise või muu kõnealuse tolliprotseduuri nõuetekohasele käigule olulist mõju.
[…]”
4.
Rakendusmääruse artikli 361 lõige 1, artikkel 363, artikli 365 lõiked 1, 2 ja 3, artikli 859 lõige 6 ja artikkel 860 sätestavad:
„Artikkel 361
1.   Kaup ning transiidideklaratsiooni eksemplarid 4 ja 5 tuleb esitada sihttolliasutuses.
[…]
Artikkel 363
Sihtliikmesriigi toll tagastab transiidideklaratsiooni eksemplari 5 lähteliikmesriigi tollile viivitamata ning hiljemalt ühe kuu jooksul pärast protseduuri lõppemise kuupäeva.
[…]
Artikkel 365
1.   Kui transiidideklaratsiooni eksemplari 5 ei ole lähteliikmesriigi tollile tagastatud kahe kuu jooksul alates deklaratsiooni aktsepteerimisest, teavitab kõnealune toll printsipaali ja palub tal tõendada, et protseduur on lõppenud.
[…]
2.   Lõikes 1 osutatud tõendi võib tollile esitada sihtliikmesriigi tolli poolt kinnitatud dokumendina, milles kaup identifitseeritakse ja tõendatakse, et see on esitatud sihttolliasutusele või, artikli 406 kohaldamisel, volitatud kaubasaajale.
3.   Ühenduse transiidiprotseduur loetakse lõppenuks ka juhul, kui printsipaal esitab tollile kauba suhtes tollikäitlusviisi rakendanud kolmandas riigis väljastatud tollidokumendi, milles kaup identifitseeritakse, või selle dokumendi koopia või valguskoopia. Koopia või valguskoopia õigsust peab tõestama kas originaaldokumendid kinnitanud asutus või asjaomase kolmanda riigi või ühe liikmesriigi asutus [ (
5
)].
[…]
Artikkel 859
Järgmisi eiramisi käsitatakse seadustiku artikli 204 lõike 1 tähenduses eiramistena, mis ei mõjuta oluliselt ajutise ladustamise või tolliprotseduuri käiku, kui:
—
nende abil ei üritata kaupa ebaseaduslikult tollijärelevalve alt välja viia,
—
need ei kujuta endast asjaomase isiku poolset ilmset hooletust ja,
—
kõik kauba olukorra normaliseerimiseks vajalikud formaalsused täidetakse tagantjärele:
[…]
6)
ajutiselt ladustatud või tolliprotseduuril oleva kauba puhul kauba väljaviimine ühenduse tolliterritooriumilt […] ilma vajalike formaalsuste täitmiseta;
[…]
Artikkel 860
Toll loeb tollivõla tekkinuks seadustiku artikli 204 lõike 1 alusel, kui isik, kes oleks võlgnik, ei tõenda, et artiklis 859 sätestatud tingimused on täidetud.”
Põhikohtuasja aluseks olevad asjaolud, menetlus ja eelotsuse küsimused
5.
Madalmaade õiguse alusel asutatud äriühing B&S Global Transit Center B.V on logistikateenuste osutaja. 2. juulil 2006, 13. augustil 2007 ja 18. detsembril 2007 esitas ta deklaratsioonid kauba (toiduained) suunamiseks ühenduse välistransiidiprotseduurile. Lähtetolliasutusena oli nendes deklaratsioonides märgitud Moerdijk (Madalmaad) ning sihttolliasutustena vastavalt Bremerhaven (Saksamaa), Antwerpen (Belgia) ja Bremerhaven.
6.
Pädevad lähtetolliasutused teatasid põhikohtuasja kassaatorile 4. augustil 2006, 26. septembril 2007 ja 24. jaanuaril 2008, et nad ei ole saanud deklaratsiooni vastuvõtmise teatist, ning palusid esitada tõendid selle kohta, et tolliprotseduur on lõpetatud. Põhikohtuasja kassaator esitas vastuseks äridokumendid, nagu vedaja väljastatud veokirjad (bills of lading), kuid mitte ühtegi tollidokumenti. Seejärel esitas tolliasutus sihttolliasutustele päringu rakendusmääruse artikli 366 alusel. Sihttolliasutused vastasid, et neile ei ole esitatud ei kaupa ega saatedokumente.
7.
Kuna Madalmaade tolliasutus asus seisukohale, et põhikohtuasja kassaatori esitatud dokumendid ei kujuta endast transiidiprotseduuri lõpetamise tõendeid ning järelikult on tekkinud tollivõlg vastavalt tolliseadustiku artiklile 203, saatis ta põhikohtuasja kassaatorile 24. mail 2007, 1. juulil 2008 ja 4. novembril 2008 maksuotsused. Põhikohtuasja kassaator esitas tagasinõudmise menetluses kinnitused kõnesoleva kauba kättesaamise kohta, mille olid väljastanud kauba saajad, nimelt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) rahuvalveväed Abidjanis (Côte d’Ivoire), Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni (NATO) relvajõud Kabulis (Afganistan) ja ÜRO rahuvalveväed Port-au-Prince’is (Haiti). Kuna need uued dokumendid tolliasutust ei veennud, nõudsid nad jätkuvalt maksuotsuste täitmist.
8.
Rechtbank te Haarlem tühistas põhikohtuasja kassaatori kaebuse alusel algatatud menetluses tolliasutuse otsused, tuues põhjenduseks, et põhikohtuasja kassaatorile etteheidetavad rikkumised kuuluvad tolliseadustiku artikli 204 alla koostoimes rakendusmääruse artikli 859 punktiga 6 ega too kaasa tollivõla teket. Kuna Gerechtshof te Amsterdam tühistas selle otsuse apellatsiooniastmes, esitas põhikohtuasja kassaator eelotsusetaotluse esitanud kohtule kassatsioonkaebuse.
9.
Neil asjaoludel otsustas Hoge Raad der Nederlanden menetluse peatada ning esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas tolliseadustiku artikleid 203 ja 204 koostoimes tolliseadustiku rakendusmääruse artikliga 859 (eelkõige selle punktiga 6) tuleb tõlgendada nii, et juhtudel, mil [ühenduse välistransiidi-] protseduur ei ole lõpetatud, kuid esitatud on siiski dokumendid, mis tõendavad, et kaup on Euroopa Liidu tolliterritooriumilt välja viidud, ei too transiidiprotseduuri lõpetamata jätmine kaasa tollivõlga impordil mitte seetõttu, et kaup on tolliseadustiku artikli 203 tähenduses ebaseaduslikult tollijärelevalve alt välja viidud, vaid toob põhimõtteliselt kaasa tollivõla impordil tolliseadustiku artikli 204 alusel?
2.
Kas tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 859 punkti 6 tuleb tõlgendada nii, et see säte käsitleb üksnes (mõnd) kohustust seoses kauba (re)ekspordiga, nagu on kirjeldatud tolliseadustiku artiklites 182 ja 183? Või tuleb lauseosa „ilma, et oleks täidetud vajalikud formaalsused” mõista nii, et „vajalike formaalsuste” all mõistetakse ka formaalsusi, mis tuleb täita enne (re)eksporti, et lõpetada tolliprotseduur, millele kaup on suunatud?
3.
Kas juhul, kui teisele küsimusele vastatakse jaatavalt, tuleb tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 859 kolmandat taanet tõlgendada nii, et asjaolu, et teises eelotsuse küsimuses nimetatud tolliformaalsused ei ole täidetud, ei takista seda, et sellisel juhul, nagu käesolevas asjas – kus dokumentide alusel on tõendatud, et kaup viidi pärast liidus toimunud transiitvedu Euroopa Liidu tolliterritooriumilt välja – saab eeldada, et tingimus, et „kõik kauba olukorra lahendamiseks vajalikud formaalsused täidetakse tagantjärele” on täidetud?”
10.
Eelotsusetaotlus saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 3. juulil 2014. Kirjalikud seisukohad esitasid põhikohtuasja kassaator, Itaalia ja Madalmaade valitsus ning Euroopa Komisjon. 20. mail 2015 toimunud kohtuistungil olid esindatud põhikohtuasja kassaator, Madalmaade valitsus ja komisjon.
Analüüs
11.
Eelotsuse küsimustele tuleb vastata nende esitamise järjekorras. Märgin alustuseks, et Euroopa Kohtule esimese eelotsuse küsimuse kohta välja pakutavat vastust arvestades uurin teist ja kolmandat küsimust üksnes teise võimalusena.
Esimene eelotsuse küsimus
12.
Vastavalt tolliseadustiku artikli 204 lõikele 1 kuulub see kohaldamisele juhtudel, mida seadustiku artikkel 203 ei käsitle – „välja arvatud artiklis 203 nimetatud juhtudel”. Seega tuleb tolliseadustiku artikli 204 võimaliku kohaldatavuse küsimuses esmalt jõuda selgusele, kas kohaldamisele kuulub tolliseadustiku artikkel 203 (
6
).
13.
Niisiis soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus oma esimese küsimusega teada sisuliselt seda, kas tolliseadustiku artiklit 203 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt tekib tollijärelevalve alt väljaviimise tõttu tollivõlg, kui ühenduse välistransiidiprotseduurile suunatud kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja, ilma et seda oleks esitatud kõnesoleva transiidi sihttolliasutuses, ning kui protseduuri haldaja ei ole esitanud kolmanda riigi poolt väljastatud tollidokumente, mida on mainitud rakendusmääruse artikli 365 lõikes 3.
Sissejuhatav märkus
14.
Esmalt tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus näib lähtuvat eeldusest, et põhikohtuasjas ei ole transiidiprotseduuri lõpetatud, kuna esiteks on selge, et kaup ei ole erinevate sihttolliasutusteni jõudnud, ning teiseks ei saa põhikohtuasja kassaatori esitatud dokumente, nimelt kauba saajate, ÜRO ja NATO relvajõudude väljastatud kinnitusi kauba kättesaamise kohta käsitada rakendusmääruse artikli 365 lõikes 3 ette nähtud tingimustele vastavate dokumentidena.
15.
See järeldus on minu arvates õige, eelkõige mis puudutab eespool nimetatud kinnitusi kauba kättesaamise kohta. Nimelt kujutab rakendusmääruse artikli 365 lõige 3 endast tollitransiidiprotseduuri lihtsustavat meedet, mis võimaldab lugeda protseduuri lõpetatuks, kui ka kolmandad riigid ei ole vastavaid tõendeid väljastanud, kuid on esitatud dokumendid, mis tõendavad, et kaup on liidu tolliterritooriumilt väljunud. Kaupade saabumist kolmandasse riiki peab tõendama siiski selle riigi tolliasutus. Seega on liikmesriikide tolliasutuste teostatav kontroll teatud mõttes asendatud kolmanda riigi tolliasutuse poolse kontrollimisega.
16.
Rakendusmääruse artikli 365 lõige 3 on siinkohal formaalne: see lubab transiidiprotseduuri lõpetamist üksnes kolmanda riigi tolliasutuse väljastatud dokumentide alusel, välistades mis tahes muud dokumendid. Sätte uus versioon, mis on toodud rakendusmääruse uue artikli 366 lõikes 2 (
7
), ei muuda seda eeskirja, kuna ka selle kohaselt on nõutav, et transiidiprotseduuri lõpetamist tõendava dokumendi peavad olema väljastanud kolmanda riigi tolliasutused. Niisugust kitsast tõlgendust toetab komisjoni „Transiidi käsiraamat” (
8
), mis mille kohaselt „tõend võib olla kas tollidokument või – andmed (nt tollideklaratsioon, millega kaup allutatakse tolliprotseduurile), mis on välja antud kolmandas riigis, mis võimaldab lähteriigi pädevatel asutustel kindlaks teha, et see hõlmab asjaomaseid kaupu ja need kaubad on tegelikult välja viidud konventsiooniosaliste /liikmesriikide territooriumidelt” (
9
). See näitab teatud mõttes, et usaldatakse välisriigi tolliasutusi, kellel on võimalik asjakohasel määral kontrollida ja tõendada kaupade samasust, seda, et need ei oleks rikutud (sealhulgas nende pakendid ja pitserid), ning nende vastavust liikmesriikide tollidokumentidele.
17.
Põhikohtuasja kassaator näib kirjalikes seisukohtades osutavat sellele, et kaupade jõudmine sihtriigi territooriumile tolli läbimata oli võimalik puudujääkide tõttu sihtriigi tolliasutuse töös, ning et seetõttu tuleb saadetise saajaks olevate rahvusvaheliste organisatsioonide poolt koostatud dokumente käsitada samasuguse – või suurema – tõendusliku väärtusega dokumentidena kui tollidokumendid. Kui see ka nii on, ei anna rakendusmääruse artikli 365 lõige 3 siiski võimalust lubada lõpetada transiidiprotseduur kaubasaadetise saaja väljastatud dokumentide alusel analoogselt kolmanda riigi tollidokumentidega, isegi kui kauba saajaks on selline ametlik üksus nagu rahvusvahelised relvajõud (
10
). Seda järeldust ei muuda ka privileegid ja immuniteedid, mis relvajõududel üldjuhul on, kuna tolliprivileeg võimaldab importida kaupa tollimaksuvabalt, kuid mitte tolliasutuse teadmata.
18.
Mis puudutab argumenti, mille põhikohtuasja kassaator esitas kohtuistungil ja mille kohaselt on kõnesolev kaup sihttolliasutustele kindlasti esitatud, kuid viimati nimetatud jätsid selle kas registreerimata või nõutavad dokumendid väljastamata, siis ka see tuleb tagasi lükata. Nimelt on põhikohtuasja kassaator professionaalne ettevõtja, kellelt võib eeldada kõrgendatud hoolsust. Tema ülesanne oli kontrollida, et kõik vajalikud formaalsused – millest ta on kindlalt teadlik – oleksid täidetud. Igal juhul lugesid siseriiklikud kohtud põhikohtuasja menetluses tõendatuks, et kaupu ei ole sihttolliasutustele esitatud.
19.
Seega on eelotsusetaotluse esitanud kohus õigesti järeldanud, et põhikohtuasja kassaatori esitatud dokumendid on transiidiprotseduuri lõpetamise tõendamiseks ebapiisavad (
11
).
Tolliseadustiku artikli 203 tõlgendamine
20.
Tekib küsimus, kas transiidiprotseduurile suunatud kaupade väljaviimine liidu tolliterritooriumilt niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas on käsitatav tollijärelevalve alt väljaviimisena tolliseadustiku artikli 203 tähenduses.
21.
Mõistet „tollijärelevalve alt väljaviimine” tolliseadustikus defineeritud ei ole. Seevastu on selle artikli 4 punktis 13 defineeritud „tollijärelevalve” kui „tolli poolt rakendatavad meetmed üldiselt, mille eesmärk on tagada tollieeskirjade ja kui see on asjakohane, tollijärelevalve all oleva kauba suhtes kohaldatavate muude normide jälgimine”. Seda mõistet – mida rakendusmäärus kasutab vaid mõned korrad – tuleb minu arvates mõista samasisulisena „tollijärelevalvega”.
22.
Niisiis on Euroopa Kohtus see, kel tuleb „tollijärelevalve alt väljaviimise” mõiste konkreetselt määratleda. Väljakujunenud määratluse kohaselt tuleb seda mõistet käsitada nii, et see hõlmab mis tahes sellist tegu või tegevusetust, mille tulemusel takistatakse pädevat tolliasutust kas või hetkeliselt juurde pääsemast tollijärelevalve all olevale kaubale ning tollieeskirjade artikli 37 lõikes 1 ette nähtud kontrolli teostamast (
12
). Seega tuleb selgusele jõuda, kas põhikohtuasja faktilised asjaolud kuuluvad selle määratluse alla.
23.
Kuigi on tõsi, et Euroopa Kohus näib kohtuotsuses Honeywell Aerospace (
13
) olevat kindlalt järeldanud, et transiidiprotseduurile suunatud kauba sihttolliasutusele esitamata jätmine on alus tollivõla tekkele tolliseadustiku artikli 203 mõttes (
14
), käsitles see kohtuasi siiski hoopis kaupu, mille asukoha kohta puudusid andmed ja mille asukoht jäi välja selgitamata. Minu arvates on oluline täpsustada, kas samasugune järeldus kehtib ka niisuguste kaupade korral, mis tõenäoliselt on liidu tolliterritooriumilt välja viidud, esitada seda põhjendavad kaalutlused laiemalt ning kontrollida, kas viimase aja kohtupraktika on lisanud uusi faktoreid.
24.
Tolliseadustiku artikli 37 lõige 1 sätestab, et „[liidu] tolliterritooriumile toodud kaup kuulub tollijärelevalve alla selle saabumisest alates [ning] [t]oll võib seda kontrollida kooskõlas kehtivate õigusaktidega”. Tolliseadustiku artikli 4 punktis 14 toodud definitsiooni kohaselt on tollikontrolli eesmärk „[tagada] [...] tollieeskirjade ning teiste [tollijärelevalvele allutatud] kaupade sisenemist, väljumist, transiiti, edasitoimetamist ja eesmärgipärast kasutamist [...] reguleerivate õigusaktide nõuetekoha[ne] kohaldami[ne]”. See säte kannab sama õigusnormide nõuetekohase kohaldamise eesmärki, mis sisaldub ka „tolli järelevalve” definitsioonis, mida on mainitud käesoleva ettepaneku punktis 21. Järelikult, kuigi niisuguseid kontrollimisi võidakse läbi viia mis tahes ajal, on õigusnormide nõuetekohase kohaldamise jaoks siiski nõutav, et tollijärelevalve toimub tollikontrollina peamiselt teatavatel „võtmefunktsiooniga” ajahetkedel.
25.
Mis puudutab välistransiidiprotseduurile suunatud kaupu, siis on niisugused võtmefunktsioonis ajahetked eelkõige protseduuri algus ja lõpp. Tolliasutuste ülesanne on neil kahel ajahetkel kaupade ja kaubaga koos liikuvate dokumentide kontrollimise ja vastavate andmete võrdlemise tulemusel veenduda, et protseduuri rakendamine ja lõpetamine on olnud eeskirjadele vastav, see tähendab, et õigusnorme on kohaldatud nõuetekohaselt. Transiidiprotseduuri korral viiakse need kontrollid läbi lähte- ja sihttolliasutuses. Kui kaupu ei ole sihttolliasutusele esitatud ning printsipaal ei ole esitanud protseduuri lõpetamise kohta muid tõendeid, mis on ette nähtud rakendusmääruse artikli 365 lõikes 3, siis ei ole tollikontrolli ega seega ka tollijärelevalve eesmärk täidetud.
26.
Niisiis, kaupade sihttolliasutusele esitamata jätmine ei võimalda tolliasutustel kontrolli läbi viia ajahetkel, mis on oluline transiidiprotseduuri toimimise seisukohast, ning seega on selline esitamata jätmine käsitatav tollijärelevalve alt väljaviimisena.
27.
Siinjuures ei ole asjakohane fakt, et kaubad paiknevad tõenäoliselt (
15
) väljaspool liidu tolliterritooriumi, kuna tollijärelevalve (mujal ka tolliasutuste poolne järelevalve) toimub sisuliselt vaid siis, kui tollijärelevalvele allutatud kauba teekonna vormistavad tolliasutused. Mõisteliselt oleks vasturääkiv kinnitada, et kauba tollijärelevalve alt väljaviimist ei ole toimunud, tuues põhjenduseks, et kaupade vedaja või saaja on tõendanud, et kaup on liidu tolliterritooriumilt lahkunud, kuid ilma et tollikontrolli oleks toimunud.
28.
Sel põhjusel ei saa ma toetada komisjoni kirjalikes seisukohtades toodud väidet, et põhikohtuasjas ei ole tollijärelevalve alt väljaviimist toimunud, kuna tolliasutustel puudus takistus võimaliku kontrollimise läbiviimiseks, kuivõrd kõnesolev kaup oli liidu tolliterritooriumil. Tegelikult ei lähe arvesse mitte teoreetiline võimalus kontrolli mis tahes ajahetkel läbi viia, vaid et selle teostamine oli võimatu siis, kui see oli õigusnormide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks tingimata vajalik, see tähendab protseduuri lõpetamisel. Seega, vastupidi komisjoni väitele kohtuistungil võrdub transiidiprotseduuri korral asjaolu, et protseduuri ei ole kauba sihttolliasutusse esitamata jätmise tõttu nõuetekohaselt lõpetatud, selle kauba tollijärelevalve alt väljaviimisega.
29.
Leian, et seda tõlgendust kohtuotsus X ei kummuta (
16
). See kohtuotsus käsitleb põhikohtuasjas käsitletud olukorrast täiesti erinevat olukorda, nimelt olukorda, kus transiidiprotseduurile suunatud kaup küll esitati sihttolliasutusele, kuid märkimisväärse ja õigustamatu hilinemisega. Euroopa Kohus otsustas selles kohtuotsuses, et neil asjaoludel välistas tollivõla tekke tolliseadustiku artikli 203 alusel see, et kaup jõudis puutumatul kujul tollijärelevalveasutuseni, nii et välistati oht, et kaup oleks läinud liidus vabasse ringlusesse ilma tollivormistuseta (
17
).
30.
Siiski ei saa kohtuotsusest X tuletada üldist reeglit, et tolliseadustiku artikli 203 kohaldamiseks on tingimata vajalik asjassepuutuva kauba vabasse ringlusesse mineku ohu tegelik realiseerumine. Selle tõenduseks: vähem kui kuu hiljem tehtud kohtuotsus SEK Zollagentur (
18
), kus Euroopa Kohus järeldas tollivõla teket pelgalt põhjusel, et kaup ja tollidokumendid, mis kaubaga koos liiguvad, olid eraldatud, ilma et kaupu oleks ladustamiskohast välja viidudki, seega ilma, et oleks esinenud vähimatki ohtu nende vabasse ringlusesse sattumiseks.
31.
Mis puudutab seda, kas asjaolu, et tõenäoliselt on kaup liidu tolliterritooriumilt välja viidud, välistab nende vabasse ringlusesse sattumise ohu samal alusel kui selle välistab tollijärelevalveasutusse jõudmine, ja välistab seega tolliseadustiku artikli 203 kohaldamise, siis tuleb märkida, et samalaadse teesi on kohtujurist Tizzano esitanud kohtuasjas Hamann International tehtud ettepanekus (
19
). Euroopa Kohus seda ettepanekut kohtuotsuses aga ei järginud (
20
), kuigi selles asjas oli tolliasutustel kauba liidu territooriumilt tegeliku väljaviimise kohta formaalne kinnitus (
21
). Seega, minu arvates kehtib see seda vähem põhikohtuasja asjaoludel, kus kauba lahkumist territooriumilt on – tollijärelevalve seisukohast – kinnitatud üksnes mitteametlikult.
32.
Lõpuks ei veena mind komisjoni poolt kohtuistungil esitatud kinnitus, mille kohaselt vastupidine tõlgendus ei tooks kaasa ohtu, et ettevõtjad jätaks reeksportimiseks mõeldud kauba sihttolliasutustele regulaarselt esitamata, kuna formaalsuste täitmine on kindlasti lihtsam kui kauba liidu tolliterritooriumilt lahkumist kohtus tõendada.
33.
Esiteks ei arvesta see väide tolliseadustiku artikli 204 tõlgendust. Seega, isegi kui Euroopa Kohus ei järelda, et tegu on tollijärelevalve alt väljaviimisega, ei välista see võimalust järeldada tollivõla teket mainitud artikli 204 alusel (
22
).
34.
Teiseks, isegi kui käsitada komisjoni argumenti in abstracto, ei ole see minu arvates põhjendatud. Nimelt, kui Euroopa Kohus peaks käesolevas asjas otsustama, et tollijärelevalve alt väljaviimist ei ole toimunud, ei muutuks see tõlgendus kohustuslikuks mitte üksnes liikmesriikide kohtutele, vaid ka nende tolliasutustele, kellel tuleks praktikas aktsepteerida erinevaid kaupade lahkumist kinnitavaid tõendeid, mida huvitatud isikud esitavad. Selliselt kaotaks transiidiprotseduur mõtte – seda vähemalt osas, mis puudutab reeksportimiseks mõeldud kaupu.
35.
Eeltoodut arvestades teen ettepaneku esimesele eelotsuse küsimusele vastata, et tolliseadustiku artiklit 203 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt tekib tollijärelevalve alt väljaviimise tõttu tollivõlg, kui ühenduse välistransiidiprotseduurile suunatud kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja, ilma et seda oleks esitatud kõnesoleva transiidi sihttolliasutuses, ning kui protseduuri haldaja ei ole esitanud kolmanda riigi poolt väljastatud tollidokumente, mida on mainitud rakendusmääruse artikli 365 lõikes 3.
Teine ja kolmas eelotsuse küsimus
36.
Juhuks, kui Euroopa Kohus peaks otsustama mitte lähtuda ettepanekust, mille tegin esimesele eelotsuse küsimusele vastamiseks, analüüsin ka teist küsimust. Vastus kolmandale küsimusele on tihedalt seotud teisele küsimusele antava vastasega. Seega käsitlen kolmandat ammendavuse huvides üksnes lühidalt.
Teine küsimus
37.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teise küsimusega sisuliselt teada, kas rakendusmääruse artikli 859 punkti 6 koostoimes tolliseadustiku artikliga 204 tuleb tõlgendada nii, et selle kohaldamisalasse kuulub olukord, kus ühenduse välistransiidiprotseduurile suunatud kaup on liidu tolliterritooriumilt välja viidud, ilma et mainitud protseduuri oleks lõpetatud.
38.
Tuletan meelde, et tolliseadustiku artikli 204 kohaselt tekib põhimõtteliselt kauba suhtes tollivõlg juhul, kui ei täideta mõnd kohustust, mis tuleneb sellise tolliprotseduuri kasutamisest, mida kauba suhtes kohaldatakse. See ei ole nii üksnes juhtudel, kui on kindlaks tehtud, et „nimetatud kohustuste ja tingimuste eiramine ei avalda […] kõnealuse tolliprotseduuri nõuetekohasele käigule olulist mõju”. Seda tolliseadustiku sätet täpsustab rakendusmääruse artikkel 859, mis näeb ette ammendava loetelu eiramistest, mida käsitatakse sellistena, et need oluliselt eri protseduuride käiku ei mõjuta.
39.
Niisiis tuleb rakendusmääruse artikli 859 tõlgendamisel arvestada tolliseadustiku artiklit 204. On tõsi, et artikli 859 kategooriline sõnastus – „[j]ärgmisi eiramisi käsitatakse […] eiramistena, mis ei mõjuta oluliselt […] käiku” – võib olla esmapilgul petlik. Minu arvates on siiski ilmselge, et rakendusmääruse artikkel 859 ei saa kehtestada normi, mis oleks vastuolus tolliseadustiku artikliga 204, mille rakendussäte see on, ega seda muuta (
23
). Seega, kui tolliseadustiku artikkel 204 puudutab eiramisi, mis tolliprotseduuri nõuetekohasele käigule olulist mõju ei avalda, siis ei saa rakendusmääruse artiklit 859 tõlgendada viisil, mis lisaks selle kohaldamisalasse ka rikkumised, mis tolliprotseduuri selliselt mõjutavad.
40.
Nagu käesoleva ettepaneku punktides 14–19 selgitatud, mõjutab niisugune rikkumine nagu käesoleval juhul käsitletu vaieldamatult transiidiprotseduuri nõuetekohast toimimist, kuna takistab selle nõuetele vastavat lõpetamist. Seega ei saa see rikkumine olla hõlmatud rakendusmääruse artikli 859 punktiga 6, kuna sel juhul rikutaks tolliseadustiku artiklit 204.
41.
Juhuks, kui Euroopa Kohus ei peaks järgima ettepanekut, mille tegin esimesele eelotsuse küsimusele vastamiseks, teen niisiis ettepaneku vastata teisele eelotsuse küsimusele, et rakendusmääruse artikli 859 punkti 6 koostoimes tolliseadustiku artikliga 204 tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma olukordi, kus ühenduse välistransiidiprotseduurile suunatud kaup on liidu tolliterritooriumilt välja viidud ilma, et mainitud protseduuri oleks lõpetatud.
Kolmas küsimus
42.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib kolmanda eelotsuse küsimusega sisuliselt, kas rakendusmääruse artikli 859 kolmandat taanet tuleb tõlgendada nii, et selles nimetatud tingimus on täidetud, kui ühenduse välistransiidiprotseduurile suunatud kaup on liidu tolliterritooriumilt välja viidud, kui seda protseduuri ei ole lõpetatud.
43.
Rakendusmääruse artikkel 859 näeb lisaks loetelule selle sättega hõlmatud eiramistest, millest igaühe puhul on välja toodud tingimused, algusosa kolmes taandes ette artikli kohaldamise üldtingimused. Kaks neist käsitlevad eiramiste motiive. Need puudutavad küsimust, kas eiramiste kaudu ei üritata kaupa ebaseaduslikult tollijärelevalve alt välja viia ja kas need ei kujuta endast asjassepuutuva isiku poolset ilmset hooletust. Juhul kui tuvastatakse – mida tuleb kontrollida siseriiklikel kohtutel – üks või teine olukord, ei saa eiramise suhtes tolliseadustiku artiklis 204 ette nähtud erandit kohaldada.
44.
Rakendusmääruse artikli 859 kolmandas taandes ette nähtud tingimuse kohaselt ei kuulu see kohaldamisele, kui „kõik kauba olukorra normaliseerimiseks vajalikud formaalsused täidetakse tagantjärele”. Kuna küsimus on selles, et eiramine ei või kõnesoleva protseduuri toimimist oluliselt mõjutada, saab see puudutada vaid kõnesoleva protseduuriga seotud nõudeid.
45.
Seega ei saa see tingimus olla täidetud olukorras, kus eiramine takistab protseduuri lõpetamist. Olukorra normaliseerimine küll toimub, kuid tollivõla tekke konstateerimise ja selle sissenõudmise kaudu (või võimalik, et ka tollivõla tagasimaksmise või vähendamise teel vastavalt tolliseadustiku artiklile 239), mis ei ole käsitatav normaliseerumisena rakendusmääruse artikli 859 kolmanda taande tähenduses.
46.
Järelikult, arvestades ettepanekut, mille tegin teisele eelotsuse küsimusele vastamiseks, saab vastus kolmandale küsimusele olla üksnes eitav.
Ettepanek
47.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Hoge Raad der Nederlandeni esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt:
Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1791/2006), artiklit 203 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt tekib tollijärelevalve alt väljaviimise tõttu tollivõlg, kui ühenduse välistransiidiprotseduurile suunatud kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja, ilma et seda oleks esitatud kõnesoleva transiidi sihttolliasutuses, ning kui protseduuri haldaja ei ole esitanud kolmanda riigi poolt väljastatud tollidokumente, mida on mainitud komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse määruse nr 2913/92 rakendussätted (muudetud komisjoni 28. veebruari 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 214/2007), artikli 365 lõikes 3.
(
1
)   Algkeel: prantsuse.
(
2
)   EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307.
(
3
)   EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3.
(
4
)   Need redaktsioonid kuulusid kohaldamisele põhikohtuasja faktilistele asjaoludele. Kuna osa põhikohtuasjas vaidlustatud otsustest on tehtud pärast 30. juunit 2008, on eelotsusetaotluses välja pakutud, et siseriiklikud kohtud võiksid arvesse võtta ka määruse seda redaktsiooni, mis on kohaldatav sellest kuupäevast hilisemale ajale. Igal juhul on käesolevas kohtuasjas tähtsust omavate sätete erinevused nendes redaktsioonides üksnes sõnastuslikud (vt ka 5. joonealune märkus).
(
5
)   Rakendusmääruse artikli 365 see redaktsioon oli kohaldatav kuni 30. juunini 2009. Paralleelselt oli alates 1. juulist 2008 kohaldatav ka artikli 366 uus versioon, mis kehtestati komisjoni 17. novembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1192/2008, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2454/93 (ELT L 329, lk 1), ning mis sätestab:
„1.
Printsipaal võib esitada tollile tõendi, et transiitvedu on deklaratsioonis ette nähtud tähtaja jooksul lõppenud, sihtliikmesriigi tolli poolt kinnitatud dokumendina, milles kaup identifitseeritakse ja tõendatakse, et see on esitatud sihttolliasutusele või, artikli 406 kohaldamisel, volitatud kaubasaajale.
2.
Ühenduse transiidiprotseduur loetakse lõppenuks ka juhul, kui printsipaal esitab tolliasutusele ühe järgmistest dokumentidest, milles kaup identifitseeritakse:
a)
kolmandas riigis väljastatud tollidokumendi, mis tõendab, et kauba suhtes on rakendatud tollikäitlusviisi;
b)
kolmandas riigis väljastatud ja selle riigi tolli kinnitatud dokumendi, mis tõendab, et kaupa loetakse kõnealuses kolmandas riigis vabas ringluses olevaks.
3.
Lõikes 2 nimetatud dokumente võib asendada koopiate või valguskoopiatega, mille õigsust on tõestanud originaaldokumendid kinnitanud asutus, asjaomaste kolmandate riikide asutused või ühe liikmesriigi asutus.”
Kohaldamisperioodide osalise kattumise põhjuseks on tõenäoliselt määrusega nr 1922/2008 rakendusmäärusesse tehtud muudatustele erinevate jõustumiskuupäevade kehtestamine.
(
6
)   Vt selle kohta eelkõige kohtuotsused Hamann International (C‑337/01, EU:C:2004:90, punktid 28–30) ja X (C‑480/12, EU:C:2014:329, punktid 31–33).
(
7
)   Vt 5. joonealune märkus.
(
8
)   Dokument TAXUD/801/2004, mis on kõigis ametlikes keeltes kättesaadav komisjoni veebisaidil. Käsiraamatu eesmärk on tagada tollialaste õigusnormide ühetaoline kohaldamine kogu Euroopa Liidus.
(
9
)   „Transiidi käsiraamatu” punkt 3.4.2.2, teine lõik (lk 282).
(
10
)   Vastupidine järeldus kehtiks vaid juhul, kui nende relvajõudude ülesanne oleks vastuvõtva liikmesriigi tolliasutuste asendamine. Sellisel juhul tegutseksid nad just nimelt tolliasutuste, mitte kaupade saaja rollis.
(
11
)   Komisjon, kellele kohtuistungil selle kohta küsimusi esitati, kinnitas samuti, et on seisukohal, et põhikohtuasjas käsitletavat transiidiprotseduuri ei ole lõpetatud.
(
12
)   Vt eelkõige kohtuotsused D. Wandel (C‑66/99, EU:C:2001:69, punkt 47) ja X (C‑480/12, EU:C:2014:329, punkt 34).
(
13
)   C‑300/03, EU:C:2005:43.
(
14
)   Vt selle kohtuotsuse punkt 20.
(
15
)   Rechtbank te Haarlem luges selle fakti põhikohtuasjas tõendatuks ning mul ei ole kavatsust selle küsimuse juurde tagasi pöörduda.
(
16
)   C‑480/12, EU:C:2014:329.
(
17
)   Vt kohtuotsus X (C‑480/12, EU:C:2014:329, punkt 37).
(
18
)   C‑75/13, EU:C:2014:1759.
(
19
)   Vt kohtujuristi ettepanek, Tizzano, kohtuasi Hamann International (C‑337/01, EU:C:2003:344, punktid 48–62).
(
20
)   Vt kohtuotsus Hamann International (C‑337/01, EU:C:2004:90, punktid 31 ja 32).
(
21
)   Kohtuotsuse Hamann International (C‑337/01, EU:C:2004:90) aluseks olnud juhtumi puhul viidi kaup liidu territooriumilt välja kõigile ekspordi suhtes kehtivatele eeskirjadele vastavalt. Tollijärelevalve alt väljaviimine, mille tolliasutus tuvastas, leidis aset varem, kauba vedamisel piirile.
(
22
)   Vt minu ettepanek teisele eelotsuse küsimusele vastamiseks.
(
23
)   Vt selle kohta kohtuotsus Söhl & Söhlke (C‑48/98, EU:C:1999:548, punktid 36 ja 38).