62024CJ0296_RES
Kohtuasi C‑296/24 [Jouxy] (
i
)
SM ja PX
versus
Caisse pour l’avenir des enfants
(eelotsusetaotlus, mille esitas Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburg))
Euroopa Kohtu (neljas koda) 18. detsembri 2025. aasta kohtuotsus
Eelotsusetaotlus – ELTL artikkel 45 – Töötajate vaba liikumine – Võrdne kohtlemine – Määrus (EL) nr 492/2011 – Artikli 7 lõige 2 – Sotsiaalsed soodustused – Peretoetus – Tingimus, mille kohaselt makstakse seda toetust mitteresidendist töötajale tema abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse eest – Nõue, et see töötaja peab last „ülal pidama“ – Hindamiskriteeriumid – Ühisel elukohal rajanev eeldus – Direktiiv 2004/38/EÜ – Artikli 2 punkti 2 alapunkt c – Mõiste „pereliige“
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Sotsiaalsed soodustused – Isikud, kes saavad tugineda võrdse kohtlemise põhimõttele – Võõrtöötaja lapsed – Mõiste – Selle töötaja abikaasa või registreeritud elukaaslase lapsed – Hõlmamine
(ELTL artikkel 45; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 492/2011, artikli 7 lõige 2)
(vt punktid 27, 29, 31 ja 32)
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Sotsiaalsed soodustused – Mõiste – Peretoetus, mis on seotud piirialatöötaja töötamisega liikmesriigis – Hõlmamine
(ELTL artikkel 45; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 492/2011, artikli 7 lõige 2)
(vt punkt 28)
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Sotsiaalsed soodustused – Peretoetus, mis on seotud piirialatöötaja töötamisega liikmesriigis – Tingimus, mille alusel makstakse seda toetust piirialatöötajale tema abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse eest – Lapse ülalpidamisega seotud nõue – Tõend – Mitteresidendist töötaja ja lapse ühine elukoht – Eeldus, et last peetakse ülal – Nõue, et ühises elukohas elatakse koos kogu aeg – Puudumine
(ELTL artikkel 45; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 883/2004, artikli 1 punkt i ja artikkel 67, ning määrus nr 492/2011, artikli 7 lõige 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38, artikli 2 punkt 2)
(vt punktid 33–39, 44 ja 45 ning resolutsioon)
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Sotsiaalsed soodustused – Peretoetus, mis on seotud piirialatöötaja töötamisega liikmesriigis – Tingimus, mille alusel makstakse seda toetust piirialatöötajale tema abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse eest – Lapse ülalpidamisega seotud nõue – Tõend – Piirialatöötaja ja lapse ühise elukoha puudumine – Võimalus esitada muid objektiivseid tõendeid, nagu lapse majutus-, sõidu- ja/või igapäevaeluga seotud kulude katmine
(ELTL artikkel 45; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 883/2004, artikli 1 punkt i ja artikkel 67, ning määrus nr 492/2011, artikli 7 lõige 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38, artikli 2 punkt 2)
(vt punkt 40)
Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Sotsiaalsed soodustused – Peretoetus, mis on seotud piirialatöötaja töötamisega liikmesriigis – Tingimus, mille alusel makstakse seda toetust piirialatöötajale tema abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse eest – Lapse ülalpidamisega seotud nõue – Tõend – Mitteresidendist töötaja abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse teise bioloogilise või lapsendatud vanema makstav elatis või tema suhtlusõiguse olemasolu – Mõju puudumine
(ELTL artikkel 45; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 883/2004, artikli 1 punkt i ja artikkel 67, ning määrus nr 492/2011, artikli 7 lõige 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38, artikli 2 punkt 2)
(vt punktid 41–43)
Kokkuvõte
Vaidluste kontekstis, mis puudutavad Caisse pour l’avenir des enfants’i (laste tuleviku kassa, Luksemburg) (edaspidi „CAE“) keeldumist maksta piirialatöötajatele peretoetusi, selgitas Euroopa Kohus eelotsusetaotluse raames nõuet, mille kohaselt peab mitteresidendist töötaja pidama ülal oma abikaasa või registreeritud elukaaslase last, et saada vastavalt liidu õigusele lapse eest sellist toetust.
Põhikohtuasja kaebajad on Belgias, Saksamaal või Prantsusmaal elavad piirialatöötajad, kes töötavad Luksemburgis.
CAE otsustega keelduti kaebajatele peretoetuste maksmisest nende abikaasade või registreeritud elukaaslaste laste eest või jäeti nad alates 1. augustist 2016 ilma selliste laste eest antavast toetusest. CAE sõnul ei olnud neil lastel asjaomaste piirialatöötajatega põlvnemissuhet ning nad ei olnud seega „pereliikmed“, mis annaks neile õiguse Luksemburgi õigusnormides ette nähtud peretoetusele.
Esimese astme kohus, kellele esitati nende otsuste peale kaebused, rahuldas need, kuid apellatsioonikohus jättis CAE otsused muutmata.
Põhikohtuasja kaebajad esitasid seejärel eelotsusetaotluse esitanud kohtule kassatsioonkaebuse.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, et Euroopa Kohus seadis kohtuotsuses Caisse pour l’avenir des enfants (
1
) piirialatöötaja õiguse puhul saada peretoetust oma abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse eest, kellega tal ei ole põlvnevussuhet, sõltuvusse selle tõendamisest, et ta vastab tingimusele, et ta peab seda last ülal (
2
).
Kuna põhikohtuasjades leidis apellatsioonikohus, et selliseid tõendeid ei ole esitatud, soovis eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, millised objektiivsed asjaolud võivad ülalpidamist tõendada.
Selles kontekstis palus ta Euroopa Kohtul sisuliselt selgitada, kas ELTL artiklit 45, määruse nr 883/2004 artikli 1 punkti i ja artiklit 67 koostoimes määruse nr 492/2011 artikli 7 lõikega 2 ja direktiivi 2004/38 (
3
) artikli 2 punktiga 2, nagu neid on tõlgendatud Euroopa Kohtu praktikas, tuleb tõlgendada nii, et mitteresidendist töötajale töökohaliikmesriigis tema abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse eest peretoetuse andmise tingimus, mille kohaselt peab see töötaja seda last „ülal pidama“, on täidetud ainuüksi tänu asjaolule, et neil on sama elukoht, või tuleks sellise ülalpidamise tuvastamisel arvesse võtta muid objektiivseid asjaolusid.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt märkis Euroopa Kohus põhikohtuasjas käsitletava perehüvitise kohta, et esiteks on ta juba otsuses Caisse pour l’avenir des enfants (
4
) sedastanud, et niisuguse toetuse puhul on tegemist sotsiaalse soodustusega määruse nr 492/2011 artikli 7 lõike 2 tähenduses (
5
). Teiseks on ta ka otsustanud, et selle sättega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt võivad mitteresidendist töötajad saada sellist toetust üksnes oma laste eest, kuid mitte oma abikaasa laste eest, kellega neil ei ole põlvemissuhet, kuid keda nad peavad üleval, samas kui kõigil selles liikmesriigis elavatel lastel on õigus seda toetust saada.
Käsitletaval juhul asus apellatsioonikohus pärast seda kohtuotsust seisukohale, et CAE-l oli õigus keelduda põhikohtuasjas kõne all oleva peretoetuse andmisest kaebajatele põhjusel, et nad ei pea oma abikaasa või registreeritud elukaaslase lapsi täies ulatuses ülal.
Sellega seoses tuletas Euroopa Kohus meelde, et kohtupraktika (
6
) kohaselt eeldatakse, et lapsed on kuni 21-aastaseks saamiseni ülalpeetavad, ning see, et piirialatöötaja abikaasa või registreeritud elukaaslase lapsel on ülalpeetava pereliikme staatus, võib objektiivselt ilmneda sellest, et töötajal ja asjaomasel lapsel on ühine elukoht.
Euroopa Kohus järeldas sellest, et põhimõtteliselt piisab ainuüksi asjaolust, et mitteresidendist töötajal ja tema abikaasa või registreeritud elukaaslase lapsel on ühine elukoht, et tõendada, et see töötaja peab seda last ülal, kuna ühine elukoht iseloomustab nendevahelist püsivat seost. Mis tahes muu tõlgendus oleks Euroopa Kohtu arvates vastuolus nii töötajate vaba liikumist käsitlevate sätete laia tõlgendamise põhimõttega kui ka Euroopa Kohtu praktikaga (
7
), mis kohustab võtma arvesse mõistet „pereliige“ direktiivi 2004/38 artikli 2 punkti 2 tähenduses, mis hõlmab abikaasat või partnerit, kui hinnatakse, kas piirialatöötaja suhtes võib kaudselt kohaldada võrdset kohtlemist määruse nr 492/2011 artikli 7 lõike 2 alusel.
Euroopa Kohus järeldas sellest, et mitteresidendist töötaja ja tema abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse ühisest elukohast piisab selleks, et tõendada, et selle lapse ülalpidamise nõue on täidetud. Nimelt võib eeldada, et see töötaja aitab katta vähemalt osa leibkonna kuludest, see tähendab muu hulgas kulusid, mis on seotud eluaseme ja koduse eluga ning seega oma pereliikmete, sealhulgas abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse vajadustega. Euroopa Kohus täpsustas siiski, et nad ei pea tingimata selles ühises elukohas koos elama kogu aeg. Esiteks, võttes arvesse kärgperekondade laialdast esinemist, võib laps elada osa ajast ka oma teise vanemaga, olgu see siis bioloogiline või lapsendanud vanem. Teiseks võib laps õpingute tõttu elada osa ajast mujal kui selles elukohas.
Võttes arvesse eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusi, lisas Euroopa Kohus esiteks, et haldusasutus või vastavalt olukorrale liikmesriigi kohus ei saa mitteresidendist töötajalt nõuda, et ta lisaks sellise elukoha olemasolu tõendamisele tõendaks täpsemalt, et osaleb selle lapse igapäevaste kulude kandmisel või erivajaduste täitmisel. Samas, kui mitteresidendist töötaja ja asjaomase lapse ühine elukoht puudub täielikult eelkõige selle lapse õpingute tõttu, peab olema võimalik arvesse võtta muid objektiivseid asjaolusid, mis on teataval määral stabiilsed, nagu eelkõige osa lapse majutus-, sõidu- ja/või igapäevaeluga seotud kuludest, et võimaldada töötajal tõendada, et see laps on jätkuvalt tema ülalpidamisel.
Teiseks ei ole mitteresidendist töötaja abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse teise bioloogilise või lapsendatud vanema makstav elatis või selle vanema suhtlus- ja majutusõigus asjaolud, mis võimaldaksid välistada, et see töötaja peab ülal last, kellega tal on sama elukoht. Selline välistamine läheks vastuollu töötajate vaba liikumist käsitlevate sätete laia tõlgendamise põhimõttega. See on nii seda enam, et lapse teise bioloogilise või lapsendatud vanema makstav elatis ei ole tingimus, mis välistab peretoetuse saamise residendist töötaja abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse eest, kellega see töötaja elab samas kohas.
Kolmandaks saab mitteresidendist töötajale peretoetuse maksmisest keelduda üksnes erandlikel asjaoludel. Keeldumine saab olla põhjendatud üksnes juhul, kui esitatud dokumentidest nähtub, et nimetatud töötaja on esitanud valeandmeid või tegelikult ei kata mingil viisil lapse ülalpidamiskulusid, kuna need kannab täies ulatuses kolmas isik.
Järelikult on liidu õiguse (
8
) kohaselt mitteresidendist töötajale töökohaliikmesriigis tema abikaasa või registreeritud elukaaslase lapse eest peretoetuse andmise tingimus, mille kohaselt peab see töötaja seda last „ülal pidama“, täidetud, kui selle töötaja ja tema abikaasa või registreeritud elukaaslase bioloogilise või lapsendatud lapse vahel on perekondlikud sidemed, mida iseloomustab selle töötaja ja selle lapse ühise elukoha olemasolu.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
(
1
)	2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Caisse pour l’avenir des enfants (piirialatöötaja abikaasa laps) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
2
)	Euroopa Kohus tugines oma tõlgenduses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (ELT 2004, L 166, lk 1; ELT eriväljaanne 05/05, lk 72; parandus ELT 2009, L 202, lk 90) artikli 1 punktile i ja artiklile 67 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artikli 7 lõikega 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT 2004, L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46), artikli 2 punktiga 2.
(
3
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT 2004, L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46).
(
4
)	2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Caisse pour l’avenir des enfants (piirialatöötaja abikaasa laps) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
5
)	Sellest sättest tuleneb, et mitteresidendist töötajatel on vastavalt diskrimineerimiskeelu põhimõttele samad maksu- ja sotsiaalsed soodustused kui selle riigi kodanikest töötajatel.
(
6
)	15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Depesme jt (C‑401/15–C‑403/15, EU:C:EU:C:2016:955).
(
7
)	15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Depesme jt (C‑401/15–C‑403/15, EU:C:2016:955) ning 2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Caisse pour l’avenir des enfants (piirialatöötaja abikaasa laps) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
8
)	Euroopa Kohus tugines ELTL artiklile 45, määruse nr 883/2004 artikli 1 punktile i ja artiklile 67 koostoimes määruse nr 492/2011 artikli 7 lõikega 2 ja direktiivi 2004/38 artikli 2 punktiga 2.