62019TJ0609_RES
Lieta T‑609/19
Canon Inc.
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2022. gada 18. maija spriedums
Konkurence – Koncentrācija – Medicīnas instrumentu ražošanas nozare – Lēmums, ar kuru uzliek naudas sodu par koncentrācijas darījuma īstenošanu pirms tā paziņošanas un atļaušanas – Regulas (EK) Nr. 139/2004 4. panta 1. punkts, 7. panta 1. punkts un 14. pants – Pagaidu darījums un galīgais darījums – Turējuma struktūra – Viena koncentrācija – Tiesības uz aizstāvību – Tiesiskā paļāvība – Tiesiskuma princips – Samērīgums – Naudas sodu apmērs – Atbildību mīkstinoši apstākļi
Uzņēmumu koncentrācija – Komisijas veiktā pārbaude – Paziņošanas un apturēšanas pienākumus – Koncentrācija – Jēdziens – Koncentrācijas īstenošana – Kontroles pār uzņēmumu iegūšana, izmantojot divus juridiski nošķirtus darījumus, kurus vieno tieša funkcionāla saikne – Akciju turējuma darījums – Iekļaušana – Nosacījumi
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts)
(skat. 61.–70., 73.–80., 99., 105., 108.–115., 216.–224., 228.–235., 306. un 312. punktu)
Konkurence – Savienības tiesību normas – Pārkāpumi – Apzināta īstenošana vai īstenošana neuzmanības dēļ – Jēdziens – Uzņēmums, kas nevar neņemt vērā savas rīcības pretkonkurences raksturu – Agrāka Komisijas lēmuma par līdzīgu pārkāpumu neesamība – Ietekmes neesamība
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punkts, 7. panta 1. punkts un 14. panta 2. punkts)
(skat. 366., 367. un 370.–374. punktu)
Eiropas Savienības tiesības – Vispārējie tiesību principi – Sodu tiesiskuma princips – Tvērums
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkts; Padomes Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punkts, 7. panta 1. punkts un 14. panta 2. punkts)
(skat. 382.–391. punktu)
Eiropas Savienības tiesības – Principi – Tiesiskās paļāvības aizsardzība – Nosacījumi – Komisijas agrākā lēmumpieņemšanas prakse – Neatbilstības neesamība
(Padomes Regula Nr. 139/2004)
(skat. 392.–396., 398.un 399. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Paziņošana – Pienākums – Pārkāpums – Sekas – Atbilstošu aizliegumu automātisks pārkāpums – Sodi
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 4. panta 1. punkts, 7. panta 1. punkts un 14. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts)
(skat. 403.–407. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Komisijas lēmums, ar kuru par vieniem un tiem pašiem faktiem uzlikti vairāki sodi – Pārkāpumu kopību regulējošie principi – Pārkāpums – Neesamība
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 14. panta 2. punkts)
(skat. 409.–411.un 418. punktu)
Konkurence – Naudas sodi – Summa – Noteikšana – Vienlīdzīgas attieksmes princips – Komisijas lēmumpieņemšanas prakse – Norādošs raksturs
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 14. pants)
(skat. 425., 426. un 428. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Naudas sodi – Summa – Noteikšana – Kritēriji – Pamatnostādņu neesamība – Pienākums norādīt lēmuma, ar kuru uzlikts naudas sods, pamatojumu – Tvērums
(LESD 296. panta 2. daļa; Padomes Regulas Nr. 139/2004 14. pants)
(skat. 436. un 437. punktu)
Konkurence – Administratīvais process – Paziņojums par iebildumiem – Nepieciešamais saturs – Tiesību uz aizstāvību ievērošana – Tvērums – Komisijas pienākums informēt ieinteresētās personas, izmantojot iebildumu papildinājumu – Nosacījumi
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 2. punkts; Padomes Regula Nr. 139/2004 18. pants)
(skat. 469.–472. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa noraida Canon prasību saistībā ar Komisijas tai uzlikto naudas sodu 28 miljoni EUR par koncentrācijas kontroles noteikumu neievērošanu Toshiba Medical Systems Corporation iegādes darījumā
2016. gadā transnacionāls Japānas uzņēmums Canon Inc. (turpmāk tekstā – “prasītāja”), kas specializējas attēlveides un optisko produktu ražošanā, iegādājās Toshiba Medical Systems Corporation (turpmāk tekstā – “TMSC”), kas 100 % bija Toshiba Corporation (turpmāk tekstā – “Toshiba”) meitasuzņēmums.
Šī iegūšana tika īstenota divos posmos ar īpaši šim nolūkam izveidotu vērtspapīrošanas uzņēmumu (MS Holding). Pirmajā posmā 2016. gada 17. martāMS Holding iegādājās atsevišķas balsstiesīgās akcijas no TMSC par aptuveni 800 EUR, savukārt prasītāja, samaksājot pilnu norunāto pirkuma maksu par TMSC (aptuveni 5280000000 EUR), ieguva [akciju] pirkuma iespēju uz visām atlikušajām balsstiesīgajām TMSC akcijām. Prasītāja turklāt ieguva vienīgo TMSC akciju bez balsstiesībām par aptuveni 40 EUR (turpmāk tekstā – “pagaidu darījums”).
Otrajā posmā 2016. gada 19. decembrī prasītāja pēc koncentrācijas atļaujas saņemšanas no Komisijas īstenoja [akciju] pirkuma iespēju, lai iegādātos TMSC pamatā esošās balsstiesīgās akcijas, savukārt TMSC nopirka šīs MS Holding turējumā esošās balsstiesīgās akcijas, kā arī prasītājai piederošo akciju bez balsstiesībām (turpmāk tekstā – “galīgais darījums”). Ar šiem diviem darījumiem TMSC kļuva par prasītājai 100 % piederošu meitasuzņēmumu.
Šīs jaunās pakāpeniskās iegādes jēga bija tāda, lai Toshiba pārskatos TMSC pārdošana tiktu atzīta par kapitālieguldījumu vēlākais līdz 2016. gada 31. martam, prasītājai formāli neiegūstot kontroli pirms nepieciešamo atļauju saņemšanas no kompetentajām konkurences iestādēm.
Pēc prasītājas 2016. gada martā nosūtīta iepriekšēja paziņojuma augustā par koncentrāciju tika paziņots Komisijai, kura to atļāva tā paša gada septembrī.
Tomēr paralēli Komisija bija uzsākusi izmeklēšanu par iespējamiem Apvienošanās regulā (
1
) paredzēto paziņošanas un apturēšanas pienākumu pārkāpumiem. Saskaņā ar šiem pienākumiem Eiropas mēroga koncentrācijā iesaistītiem uzņēmumiem par plānoto darījumu ir jāpaziņo Komisijai, lai tā var to izvērtēt pirms darījuma īstenošanas (“paziņošanas pienākums”) (
2
), un šie uzņēmumi nedrīkst īstenot Komisijai paziņoto darījumu pirms tās atļaujas saņemšanas (“apturēšanas pienākums”) (
3
).
Ar 2019. gada 27. jūnija lēmumu (
4
) Komisija konstatēja prasītājas pieļautu minēto pienākumu pārkāpumu, jo tā bija priekšlaicīgi īstenojusi TMSC iegūšanu. Būtībā Komisija uzskatīja, ka, veicot šo pagaidu darījumu, prasītāja daļēji ir īstenojusi vienu koncentrāciju, kuru veido TMSC iegūšana, un šādi ir pārkāpusi paziņošanas un apturēšanas pienākumu. Šī iemesla dēļ Komisija tai uzlika divus naudas sodus kopsummā 28 miljonu EUR apmērā.
Prasītāja par šo lēmumu iesniedza atcelšanas prasību, kuru Vispārējās tiesas sestā palāta ir pilnībā noraidījusi.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms Vispārējā tiesa noraidīja prasītājas argumentu, saskaņā ar kuru pagaidu darījuma rezultātā tā neesot ieguvusi kontroli pār TMSC un tātad tas neesot Apvienošanās regulā paredzēto paziņošanas un apturēšanas pienākumu pārkāpums.
Atsaucoties uz Tiesas iedibināto judikatūru (
5
), Vispārējā tiesa šai ziņā atgādina, ka koncentrācijas īstenošana notiek, tiklīdz viens no koncentrācijas dalībniekiem īsteno darījumus, kas veicina ilgtermiņa kontroles maiņu mērķuzņēmumā. Tātad jebkura daļēja koncentrācijas īstenošana ietilpst apturēšanas pienākuma piemērošanas jomā, kas atbilst prasībai nodrošināt efektīvu koncentrāciju kontroli. Tieši no šī skatpunkta Apvienošanās regulā par vienu koncentrāciju tiek uzskatīti cieši saistīti darījumi, paredzot vienu vienīgu izņēmumu gadījumos, kad šādi darījumi nav nepieciešami, lai panāktu kontroles maiņu mērķuzņēmumā, un tātad tiem nav tiešas funkcionālas saiknes ar koncentrācijas darījumu.
Tāpat Komisija pamatoti norādīja, ka Tiesas judikatūrā ir veikta jēdzienu “koncentrācija” un “koncentrācijas īstenošana” nošķiršana. Proti, ja “koncentrācija” ir uzskatāma par īstenotu tikai tad, kad notikusi ilgtermiņa kontroles maiņa, tad “koncentrācijas īstenošana” var būt notikusi, tiklīdz viens no koncentrācijas dalībniekiem ir īstenojis darbības, kuras veicina ilgtermiņa kontroles maiņu mērķuzņēmumā, proti, varbūtēji pirms kontroles pār šādu uzņēmumu iegūšanas.
Tāpēc kritērijs, lai noteiktu, vai prasītāja ir pārkāpusi paziņošanas un apturēšanas pienākumu, ir nevis tas, vai pirms koncentrācijas atļaušanas ir notikusi kontroles iegūšana pār TMSC, bet gan, vai attiecīgās darbības pilnībā vai daļēji, faktiski vai juridiski ir veicinājušas kontroles maiņu šajā uzņēmumā pirms šī datuma.
Šajā kontekstā Vispārējā tiesa nepiekrīt prasītājas argumentam, ka Komisijas veiktā darījuma kontrole nekādi neesot tikusi kavēta, ņemot vērā, ka prasītāja kontroli pār TMSC esot ieguvusi tikai pēc tam, kad bija saņēmusi visas attiecīgo konkurences iestāžu atļaujas. Prasītājas ieskatā, tā kā kontrole neesot iegūta, koncentrācijas priekšlaicīga īstenošana neesot notikusi. Koncentrācijas daļējai īstenošanai esot nepieciešama arī daļējas kontroles iegūšana. Tomēr Vispārējā tiesa uzskata, ka kontrole ir vai nu iegūta, jo vienībai ir iespēja īstenot izšķirošu ietekmi uz mērķuzņēmumu, vai arī tā nav iegūta. Līdz ar to apgalvotā “daļējā kontrole” nevar būt nosacījums koncentrācijas daļējai īstenošanai. Turklāt Vispārējā tiesa atgādina, ka Komisijas pārbaude, lai tā būtu efektīva, ir jāveic ne vien pirms kontroles iegūšanas, bet arī pat pirms koncentrācijas daļējas īstenošanas.
Atsaucoties uz savu judikatūru (
6
), Vispārējā tiesa turklāt noraida prasītājas argumentu, saskaņā ar kuru pagaidu darījums neveido koncentrācijas daļēju īstenošanu.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa norāda, ka koncentrācijas darījums var izveidoties pat liela skaita juridiski atsevišķu darījumu rezultātā, un ka tādā gadījumā Komisijai ir jāvērtē, vai šie darījumi veido vienu koncentrāciju un vai tiem ir vienots raksturs. Vairāku juridiski nošķirtu darījumu gadījumā Komisijai, ņemot vērā faktiskos un tiesiskos apstākļus katrā lietā, ir arī jāidentificē lietas dalībnieku ekonomiskais mērķis, pārbaudot, vai attiecīgie uzņēmumi būtu varējuši noslēgt katru no veiktajiem darījumiem atsevišķi vai, gluži pretēji, katrs darījums ir tikai viens no sarežģītāka darījuma elementiem, bez kura puses to nebūtu noslēgušas.
Šādā kontekstā Komisija nav pieļāvusi kļūdu, kvalificējot koncentrācijas daļējas īstenošanas pagaidu darījumu. Proti, tā ir pamatoti konstatējusi, ka no pagaidu darījuma brīža un neatkarīgi no koncentrācijas atļaujas saņemšanas iznākuma, prasītāja bija ieguvusi iespēju īstenot zināmu ietekmi uz TMSC, jo pēc minētā darījuma veikšanas vienīgi tai bija pilnvaras noteikt šīs pēdējās minētās galīgā ieguvēja identitāti.
Vispārējā tiesa arī nepiekrīt prasītājas argumentam, ka pagaidu darījumam nav tiešas funkcionālas saiknes ar TMSC kontroles maiņu, un tātad tas neesot veicinājis minētās kontroles maiņu. Vispārējā tiesa uzskata, ka bez prasītājas piedāvātās divu posmu darījuma struktūras Toshiba nebūtu varējusi atteikties no kontroles pār TMSC un neatgriezeniski saņemt samaksu par TMSC līdz 2016. gada marta beigām. Turklāt šīs divu posmu struktūras ietvaros pagaidu darījums bija nepieciešamais posms, lai panāktu kontroles pār TMSC maiņu. Proti, šī divu posmu struktūra bija domāta, lai ar pagaidu darījuma palīdzību, pirmkārt, starpniekpircējs varētu iegādāties visas TMSC balsstiesības, un, otrkārt, lai prasītāja varētu neatgriezeniski samaksāt Toshiba pirkuma maksu par TMSC, gūstot lielāku pārliecību par to, ka tā galu galā iegūs kontroli pār TMSC.
Vispārējā tiesa noraida prasību pilnībā un piespriež prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
(
1
)	Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (“EK Apvienošanās Regula”) (OV 2004, L 24, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Apvienošanās regula”).
(
2
)	Apvienošanās regulas 4. panta 1. punkts.
(
3
)	Apvienošanās regulas 7. panta 1. punkts.
(
4
)	Komisijas Lēmums C(2019) 4559 final (2019. gada 27. jūnijs) par naudas sodu uzlikšanu par to, ka nav paziņots par koncentrāciju, pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 4. panta 1. punktu, un par koncentrācijas īstenošanu, pārkāpjot minētās regulas 7. panta 1. punktu (Lieta M.8179 – Canon/Toshiba Medical Systems Corporation).
(
5
)	2018. gada 31. maija spriedums Ernst & Young, C‑633/16, EU:C:2018:371).
(
6
)	2006. gada 23. februāra spriedums Cementbouw Handel & Industrie/Komisija (T‑282/02, EU:T:2006:64).