62023CO0084
TIESAS RĪKOJUMS (astotā palāta)
2023. gada 5. oktobrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Lauksaimniecība – Tirgu kopīgā organizācija – Eiropas Savienības skalas liellopu, cūku un aitu liemeņu klasificēšanai – Deleģētā regula (ES) 2017/1182 – Atkāpes no vispārīgā pienākuma klasificēt liemeņus – Kautuves – 2. panta 1. punkts – Atkāpes mazmēroga uzņēmumiem – Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēta iespēja piešķirt šādas atkāpes – Šādu atkāpju obligāts vai izvēles raksturs
Lietā C‑84/23
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Înalta Curte de Casație și Justiție – Secția de contencios administrativ și fiscal (Augstās kasācijas tiesas Administratīvo un nodokļu lietu palāta, Rumānija) iesniegusi ar 2022. gada 5. oktobra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2023. gada 14. februārī, tiesvedībā
SC Dinamel Trade SRL
pret
Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale,
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Safjans [M. Safjan], tiesneši N. Jēskinens [N. Jääskinen] un M. Gavalecs [M. Gavalec] (referents),
ģenerāladvokāte: L. Medina,
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu lemt, izdodot motivētu rīkojumu,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2017/1182 (2017. gada 20. aprīlis), ar ko attiecībā uz Savienības skalām liellopu, cūku un aitu liemeņu klasificēšanai un attiecībā uz konkrētu kategoriju liemeņu un dzīvu dzīvnieku tirgus cenu paziņošanu papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 (OV 2017, L 171, 74. lpp.), 2. panta 1. punktu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp SC Dinamel Trade SRL un Ministerul agriculturii și Dezvoltării Rurale (Lauksaimniecības un lauku attīstības ministrija, Rumānija) par atkāpes piešķiršanu no valsts tiesiskajā regulējumā paredzētā vispārējā pienākuma klasificēt liellopu un cūku liemeņus.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula (ES) Nr. 1308/2013
3
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV 2013, L 347, 671. lpp.), 19. panta “Deleģētās pilnvaras” 6. punktā ir noteikts:
“Lai ņemtu vērā tehnisko attīstību un 10. pantā minēto nozaru vajadzības, kā arī nepieciešamību standartizēt dažādu produktu noformējumu ar mērķi uzlabot tirgus pārredzamību, cenu reģistrēšanu un tirgus intervences pasākumu piemērošanu, Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 227. pantu:
a)
ar kuriem pielāgo un atjaunina IV pielikumā izklāstītos noteikumus par Savienības skalām liemeņu klasificēšanai, identificēšanai un noformēšanai;
b)
ar kuriem paredz papildu noteikumus par liemeņu klasificēšanu, tostarp tādu, ko veic kvalificēti klasificētāji, šķirošanu, tostarp ar automatizētām metodēm, identificēšanu, svēršanu un marķēšanu, kā arī par Savienības vidējo cenu aprēķināšanu un minēto cenu aprēķināšanā izmantotajiem svēršanas koeficientiem;
c)
ar kuriem nosaka liellopu un teļa gaļas nozarē atkāpes no noteikumiem un paredz īpašas atkāpes, ko dalībvalstis var piešķirt kautuvēm, kurās nokauj nelielu skaitu liellopu, kā arī papildu noteikumus par attiecīgajiem produktiem, tostarp noteikumus par uzbūves un tauku slāņa klasēm un aitu gaļas nozarē papildu noteikumus par svaru, gaļas krāsu, tauku slāni un kritērijiem attiecībā uz mazsvara jēru liemeņiem;
d)
ar kuriem dalībvalstīm sniedz atļauju nepiemērot cūku liemeņu klasifikācijas skalu un atļauju izmantot novērtēšanas kritērijus papildus svaram un aplēstajam liesās gaļas saturam vai paredz atkāpes no minētās skalas.”
4
Šīs regulas 227. pantā “Deleģēšanas īstenošana” ir paredzēts:
“1.   Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2.   Pilnvaras pieņemt šajā regulā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz septiņu gadu laikposmu no 2013. gada 20. decembr[a]. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms septiņu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3.   Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt šajā regulā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4.   Tiklīdz Komisija pieņem deleģētu aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5.   Saskaņā ar šo regulu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.”
5
Šīs regulas IV pielikums “Savienības skalas liemeņu klasificēšanai, kas minētas 10. pantā,” ir formulēts šādi:
“A. Savienības skala tādu liellopu liemeņu klasificēšanai, kuru vecums ir astoņi mēneši vai vairāk
[..]
V. Klasificēšana un identificēšana
Kautuves, kas apstiprinātas [..], veic pasākumus, lai visi tādās kautuvēs nokautu liellopu, kuru vecums ir astoņi mēneši vai vairāk, liemeņi vai pusliemeņi, [..] tiktu klasificēti un identificēti saskaņā ar Savienības skalu.
Pirms identificēšanas ar marķējumu dalībvalstis drīkst piešķirt atļauju no liemeņiem vai pusliemeņiem atdalīt zemādas taukus, ja tauku slānis ir pietiekami biezs.
B. Savienības skala cūku liemeņu klasificēšanai
[..]
II. Klasifikācija
Liemeņus klasificē atbilstīgi aprēķinātajam muskuļaudu daudzumam un iedala šādās klasēs.
Klase
Muskuļaudu daudzums procentos no liemeņa svara
S
60 vai vairāk
E
55 vai vairāk, bet mazāk par 60
U
50 vai vairāk, bet mazāk par 55
R
45 vai vairāk, bet mazāk par 50
O
40 vai vairāk, bet mazāk par 45
P
mazāk par 40”
Deleģētā regula 2017/1182
6
Deleģētās regulas Nr. 2017/1182 3. apsvērumā ir noteikts:
“Lai mazinātu administratīvo slogu, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējamam mazmēroga uzņēmumiem piešķirt atkāpes no vispārīgā pienākuma klasificēt liemeņus. Pamatojoties uz pieredzi, kas gūta, piemērojot Savienības klasifikācijas skalu, šādas atkāpes ir lietderīgi paredzēt kautuvēm, kurās vidēji gadā katru nedēļu nokauj ne vairāk kā 150 astoņus mēnešus vecu vai vecāku liellopu vai ne vairāk kā 500 cūku. Tomēr dalībvalstis atkarībā no situācijas valstī ir tiesīgas noteikt zemākas robežvērtības, jo īpaši lai nodrošinātu, ka cenu paziņošana ir reprezentatīva.”
7
Šīs regulas 1. pantā “Liellopu identificēšana pēc vecuma un kategorijas” ir paredzēts:
“Lai noteiktu piederību [Regulas Nr. 1308/2013] IV pielikuma A daļas II punktā minētajām kategorijām, liellopu vecumu verificē, balstoties uz informāciju, kas pieejama liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmā, kura katrā dalībvalstī izveidota saskaņā ar [Eiropas Parlamenta un Padomes] Regulas (EK) Nr. 1760/2000 [(2000. gada 17. jūlijs), ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97 (OV 2000, L 204, 1. lpp.)], I sadaļu.”
8
Minētās regulas 2. pantā “Atkāpes no liemeņu obligātās klasifikācijas” ir paredzēts:
“1.   Dalībvalstis var nolemt, ka Regulas (ES) Nr. 1308/2013 IV pielikuma attiecīgi A daļas V punktā un B daļas II punktā noteiktās prasības attiecībā uz liellopu un cūku liemeņu klasifikāciju nav obligātas kautuvēm, kurās kauj:
a)
vidēji gadā katru nedēļu mazāk nekā 150 liellopu, kuru vecums ir astoņi mēneši vai vairāk;
b)
vidēji gadā katru nedēļu mazāk nekā 500 cūku.
Dalībvalstis var noteikt zemākas robežvērtības, jo īpaši ar nolūku nodrošināt reģistrēto cenu reprezentativitāti, kā minēts [Komisijas] Īstenošanas regulas (ES) 2017/1184 [(2017. gada 20. aprīlis), ar ko paredz noteikumus Regulas Nr. 1308/2013 piemērošanai (OV 2017, L 171, 103. lpp.)] 8. panta 2. punktā.
2.   Dalībvalstis var nolemt, ka liellopu un cūku liemeņu klasifikācijas prasības nav obligātas attiecībā uz:
a)
kautuvei piederošu liellopu un cūku liemeņiem, ja nenotiek tirdzniecības darījums par šo dzīvnieku iegādi;
b)
skaidri definētu vietējo cūku šķirņu liemeņiem, kā arī cūku liemeņiem, kurus tirgo kādā īpašā veidā, ja cūku īpašās ķermeņa anatomiskās uzbūves dēļ kļūst neiespējama vienveidīga un standartizēta liemeņu klasificēšana.
3.   Dalībvalstis, kas piemēro aitu liemeņu klasifikāciju atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1308/2013 10. panta otrajai daļai, pēc objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem var nolemt, ka noteiktām kautuvēm prasības attiecībā uz aitu liemeņu klasificēšanu nav obligātas.
4.   Ja dalībvalstis nolemj piemērot kādu no šā panta 1., 2. un 3. punktā paredzētajām atkāpēm, tās to paziņo Komisijai.”
Rumānijas tiesības
9
2019. gada 30. janvāraOrdonanța Guvernului nr. 4/2019 privind reorganizarea sistemului național de clasificare a carcaselor de bovine, porcine și ovine, precum și monitorizarea, controlul și raportarea prețurilor de piață ale carcaselor și ale animalelor vii (Valdības rīkojums Nr. 4/2019 par liellopu, cūku un aitu liemeņu valsts klasifikācijas sistēmas reorganizāciju, kā arī par liemeņu un dzīvu dzīvnieku tirgus cenu uzraudzību, kontroli un paziņošanu; Monitorul Oficial al României, I daļa, Nr. 81, 2019. gada 31. janvāris, turpmāk tekstā – “OG Nr. 4/2019”) 2. panta 1. punktā ir paredzēts, ka valsts klasifikācijas sistēma nodrošina Savienībā izmantoto skalu obligātu piemērošanu liellopu, cūku un aitu liemeņu klasifikācijai saskaņā ar Savienības regulām par liemeņu klasifikāciju un spēkā esošajiem valsts tiesību aktiem, lai uzlabotu tirgus pārredzamību un noteiktu salīdzināmas liemeņu tirgus cenas gan valsts, gan Savienības līmenī, kā pamatu saistīto pasākumu pārvaldībai un Komisijas intervences mehānismu piemērošanai šajā nozarē.
10
Saskaņā ar 2021. gada 11. augustaHotărârea Guvernului nr. 842/2021 privind modul de organizare și funcționare a sistemului național de clasificare a carcaselor de bovine, porcine și ovine (Valdības lēmums Nr. 842/2021 par liellopu, cūku un aitu liemeņu valsts klasifikācijas sistēmas organizāciju un darbību; Monitorul Oficial al României, I daļa, Nr. 810, 2021. gada 24. augusts, turpmāk tekstā – “HG Nr. 842/2021”) 3. panta 1. punktu Savienībā izmantoto skalu piemērošana liemeņu klasifikācijai un tirgus cenu paziņošana noteiktām šo liemeņu un dzīvu dzīvnieku kategorijām, kā paredzēts Savienības regulās, ir obligāta un ir:
“a)
vajadzība, lai, pamatojoties uz salīdzināmu pamatu, uzraudzītu gaļas tirgus cenas visās dalībvalstīs un aprēķinātu šīs vidējās tirgus cenas Savienības līmenī, un šāda uzraudzība ir nepieciešama liellopu un cūkgaļas nozarē, lai pārvaldītu saistītos pasākumus, piemēram, valsts intervenci, privātu uzglabāšanu un eksporta kompensācijas;
b)
atbilstības nosacījums valsts intervencei liellopu gaļas nozarē;
c)
svarīgs instruments liemeņa vērtības noteikšanai, kas veicina tirgus pārredzamību [..].”
11
Atbilstoši HG Nr. 842/2021 5. pantam kautuvēm galvenokārt piemēro šādus pienākumus:
“[..]
b)
noslēgt līgumu par liemeņu klasificēšanas pakalpojumu sniegšanu attiecībā uz katru dzīvnieku sugu, ko tajās kauj, tikai ar liemeņu klasifikācijas aģentiem vai neatkarīgiem apstiprinātiem liemeņu klasificētājiem [..];
[..]
d)
pastāvīgi noteikt apstākļus, kas vajadzīgi, lai pakalpojumu sniedzējs varētu veikt visu liemeņu klasificēšanu saskaņā ar tehniskajiem noteikumiem par gaļas liemeņu klasificēšanu, klasifikācijas un gaļas cenu rezultātu reģistrēšanu un deklarēšanu;
[..]
g)
veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka liemeņu klasificēšanas iestāde bez pārtraukuma veic liemeņu klasificēšanas darbību, ja [personu], ar kuru ir noslēgts līgums par klasificēšanas pakalpojumu sniegšanu, liemeņu klasificēšanas inspekcija ir sodījusi, apturot/atceļot klasifikācijas apstiprinājumu vai citā gadījumā grozot/mainot/izbeidzot līgumu par klasificēšanas pakalpojumu sniegšanu;
h)
paziņot dzīvnieku kaušanas programmu [personai], ar kuru ir noslēgts līgums par klasificēšanas pakalpojumu sniegšanu, lai šī persona dzīvnieku kaušanas sākumā atrastos kautuvē, lai klasificētu liemeņus, nosakot to silto svaru, un ne vēlāk kā klasifikācijas tehniskajos standartos noteiktajā diapazonā atbilstoši sugai;
i)
pirms klasificēšanas sākuma darīt pieejamus klasificētājam dokumentus, kuros ir patiesa informācija, lai šos datus reģistrētu datorprogrammā un sagatavotu klasifikācijas ziņojumu [..];
[..]
m)
glabāt arhīvos pilnus dokumentus, kas sakārtoti hronoloģiski par katru deklarēšanas nedēļu, divus kalendāros gadus pēc tā gada beigām, kurā tie tika sagatavoti, saskaņā ar klasifikācijas tehniskajām prasībām, atbilstoši sugai;
n)
ne vēlāk kā 48 stundu laikā pēc dzīvnieku nokaušanas visiem to dzīvnieku piegādātājiem/ražotājiem, kas piegādājuši dzīvniekus nokaušanai kautuvē, dara pieejamu klasifikācijas ziņojumu, ko izdevis liemeņu klasificētājs un kas autentificēts ar parakstu;
[..]
p)
paziņot liemeņu klasifikācijas inspekcijas reģionālajam dienestam visas neatbilstības, ko konstatējis klasificētājs, piemērojot tehniskos noteikumus liemeņu klasificēšanai un/vai ikreiz, kad tas neizpilda pakalpojumu sniegšanas līguma noteikumus, un/vai katru reizi, kad tas izbeidz līgumu par pakalpojumu sniegšanu;
[..]
r)
nodrošināt pārbaužu veikšanu [..], lai varētu verificēt klasifikācijas ziņojumu datu sākotnējās reģistrācijas atbilstību patiesībai un savākt tos klasifikācijas datu valsts datubāzē.”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
12
Dinamel Trade, kas apsaimnieko mazu kautuvi, bija pienākums noslēgt līgumus par liemeņu klasificēšanas pakalpojumu sniegšanu saskaņā ar OG Nr. 4/2019 un HG Nr. 842/2021, lai izpildītu vispārējo pienākumu klasificēt liellopu un cūku liemeņus.
13
Dinamel Trade cēla prasību Tribunalul Brăila (Breilas apgabaltiesa, Rumānija), lūdzot piespriest Lauksaimniecības un lauku attīstības ministrijai izdot administratīvu aktu, kura mērķis citastarp ir atbrīvot to no pienākuma veikt šīs klasifikācijas darbības.
14
Tā kā šī prasība ar 2014. gada 9. aprīļa spriedumu tika noraidīta, Dinamel Trade par to iesniedza apelācijas sūdzību Curtea de Apel Galați (Galacas apelācijas tiesa, Rumānija), kura atcēla minēto spriedumu un nodeva lietu atpakaļ Tribunalul Brăila (Breilas apgabaltiesa).
15
Šī tiesa, no jauna izskatot lietu, tomēr atteicās no savas jurisdikcijas par labu Curtea de Apel Galați (Galacas apelācijas tiesa), kas ar 2016. gada 30. jūnija spriedumu noraidīja Dinamel Trade prasību.
16
Pēdējā minētā par šo spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā, Înalta Curte de Casație și Justiție – Secția de contencios administrativ și fiscal (Augstās kasācijas tiesas Administratīvo un nodokļu lietu palāta, Rumānija), kura 2020. gada 4. februārī to noraidīja kā nepamatotu.
17
Dinamel Trade vērsās iesniedzējtiesā ar kasācijas sūdzību, pamatojoties uz to, ka 2020. gada 4. februāra spriedumā iesniedzējtiesa nebija ņēmusi vērā Deleģēto regulu 2017/1182, jo tā nebija spēkā Curtea de Apel Galați (Galacas apelācijas tiesa) 2016. gada 30. jūnija sprieduma pasludināšanas brīdī.
18
Iesniedzējtiesa apmierināja šo prasību pārskatīt nolēmumu, atcēla tās 2020. gada 4. februāra spriedumu un nodeva lietu atpakaļ tiesai, lai tā lemtu par apelācijas sūdzību jaunā tiesas sēdē.
19
2022. gada 24. maijāDinamel Trade iesniedza lūgumu iesniedzējtiesai vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu. Dinamel Trade apgalvo, ka OG Nr. 4/2019 un HG Nr. 842/2021 nav paredzēta atkāpe mazmēroga uzņēmumiem, jo liellopu un cūku liemeņu klasificēšana ir obligāta neatkarīgi no nedēļā nokauto dzīvnieku skaita, kaut arī no Deleģētās regulas 2017/1182 preambulas izriet – lai gan dalībvalstīm nav pienākuma to darīt, tām būtu jāvar piešķirt atkāpes no vispārējā pienākuma klasificēt liemeņus mazmēroga uzņēmumiem, lai samazinātu to administratīvo slogu.
20
Norādot, ka iesniedzējtiesa ir tiesa, kuras nolēmumi nav pārsūdzami, kālab ir jāpiemēro LESD 267. panta trešā daļa un rodas pienākums vērsties Tiesā, tā uzskata, ka tai šķiet acīmredzami, ka Savienības likumdevējs ir atstājis katras dalībvalsts ziņā lēmumu savās valsts tiesībās paredzēt vai neparedzēt atkāpes no pienākuma klasificēt liellopu un cūku liemeņus un ka Rumānija ir izvēlējusies vispārēju klasifikācijas pienākumu, neparedzot atkāpes.
21
Tomēr šī tiesa uzskata, ka lai gan Komisija Deleģētās regulas 2017/1182 3. apsvērumā norāda, ka “dalībvalstīm vajadzētu būt iespējamam mazmēroga uzņēmumiem piešķirt atkāpes no vispārīgā pienākuma klasificēt liemeņus”, un tas faktiski ļaujot domāt, ka dalībvalstis joprojām var brīvi piešķirt šādas atkāpes, šī iestāde tajā arī esot precizējusi, ka “šādas atkāpes ir lietderīgi paredzēt kautuvēm, kurās vidēji gadā katru nedēļu nokauj ne vairāk kā 150 astoņus mēnešus vecu vai vecāku liellopu vai ne vairāk kā 500 cūku”, un tas drīzāk varētu būtu tām saistošs pienākums.
22
Iesniedzējtiesa uzskata, ka, īstenojot rīcības brīvību attiecībā uz atkāpju piešķiršanu no pienākuma klasificēt liemeņus un izvēloties nepiešķirt nekādu atkāpi un konkrēti neņemt vērā Deleģētajā regulā 2017/1182 noteiktos analīzes kritērijus, OG Nr. 4/2019 un HG Nr. 842/2021 atkāpjas no Savienības tiesiskā regulējuma principiem.
23
Līdz ar to esot jānosaka, vai valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzētas nekādas atkāpes no minētā pienākuma, ir saderīgs ar Deleģēto regulu 2017/1182 un tāpat – vai veids, kādā valsts iestādes īsteno savu rīcības brīvību, atbilst šai regulai.
24
Šādos apstākļos Înalta Curte de Casație și Justiție – Secția de contencios administrativ și fiscal (Augstās kasācijas tiesas Administratīvo un nodokļu lietu palāta) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [OG Nr. 4/2019] 2. panta 1. punkts un [HG Nr. 842/2021] 3. panta 1. punkts un 5. pants, ar kuriem noteikta [liellopu un cūku] liemeņu klasifikācijas valsts sistēma un paredzēts, ka klasifikācija ir obligāta neatkarīgi no nokauto dzīvnieku skaita, [..] ir pretrunā [Deleģētās regulas 2017/1182] 2. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktam, atbilstoši kuriem tiek uzskatīts par lietderīgu un nepieciešamu atcelt liemeņu obligāto klasifikāciju mazajām kautuvēm, kurās vidēji gadā katru nedēļu kauj mazāk nekā 150 liellopu un vidēji gadā katru nedēļu mazāk nekā 500 cūku, izmantojot formulējumu “dalībvalstis var nolemt, ka [liellopu un cūku liemeņu] klasifikācijas prasības nav obligātas kautuvēm, kurās kauj ierobežotu skaitu liellopu un cūku”?”
Par prejudiciālo jautājumu
25
Atbilstīgi Tiesas Reglamenta 99. punktam, ja atbilde uz šādu jautājumu skaidri izriet no judikatūras vai ja atbilde uz uzdoto prejudiciālo jautājumu nerada nekādas pamatotas šaubas, Tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma un pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas jebkurā brīdī var lemt, izdodot motivētu rīkojumu.
26
Šajā lietā ir pamats piemērot šo noteikumu.
27
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru valstu tiesu un Tiesas sadarbības procedūrā, kas izveidota ar LESD 267. pantu, Tiesai ir jāsniedz valsts tiesai noderīga atbilde, kas tai ļautu izspriest tajā izskatāmo lietu. No šādas perspektīvas Tiesai attiecīgā gadījumā ir jāpārformulē tai iesniegtie jautājumi (spriedums, 2021. gada 26. oktobris, PL Holdings, C‑109/20, EU:C:2021:875, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).
28
Ir arī jāatgādina, ka prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā Tiesas kompetencē nav spriest par jautājumu, vai valsts tiesību normas atbilst Savienības tiesību normām (rīkojums, 2022. gada 16. maijs, Staatsanwaltschaft Köln (Bērna pārvietošana uz Rumāniju), C‑724/21, EU:C:2022:393, 18. punkts un tajā minētā judikatūra).
29
Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru attiecīgi Regulas Nr. 1308/2013 IV pielikuma A daļas V punktā un B daļas II punktā paredzētās liellopu un cūku liemeņu klasificēšanas prasības attiecas uz visām valsts teritorijā esošajām kautuvēm neatkarīgi no nokauto dzīvnieku skaita nedēļā.
30
Saskaņā ar Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta pirmo daļu dalībvalstis var nolemt, ka liellopu un cūku liemeņu klasificēšanas prasības, kas noteiktas attiecīgi Regulas Nr. 1308/2013 IV pielikuma A daļas V punktā un B daļas II punktā, nav obligātas kautuvēm, kurās gada laikā vidēji nedēļā nokauj vai nu mazāk nekā 150 liellopus, kuru vecums ir 8 mēneši vai vairāk, vai mazāk par 500 cūkām nedēļā gadā vidēji.
31
Šīs deleģētās regulas 2. panta 1. punkta otrajā daļā ir paredzēts, ka dalībvalstis var noteikt zemākas robežvērtības, jo īpaši ar nolūku nodrošināt reģistrēto cenu reprezentativitāti, kā minēts Īstenošanas regulas 2017/1184 8. panta 2. punktā.
32
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, ir jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī tās konteksts un tiesiskā regulējuma, kurā šī norma ir ietverta, mērķi (spriedums, 2020. gada 28. janvāris, Komisija/Itālija (Maksājumu kavējumu novēršanas direktīva), C‑122/18, EU:C:2020:41, 39. punkts un tajā minētā judikatūra).
33
Vispirms, runājot par Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta tekstu, no formulējuma “dalībvalstis var nolemt, ka klasifikācijas prasības nav obligātas”, kas ietverts tā pirmajā daļā, skaidri izriet, ka šajā tiesību normā ir paredzēts nevis pienākums, bet gan dalībvalstu tiesības šīs prasības attiecībā uz liellopu un cūku liemeņu klasificēšanu savos tiesību aktos nepadarīt par obligātām.
34
Minētās tiesību normas otrajā daļā ir skaidri precizēta rīcības brīvība, kas ir dalībvalstij, kura nolemtu savā tiesiskajā regulējumā paredzēt atkāpes no minētajiem klasificēšanas pienākumiem – un tas arī apstiprina to fakultatīvo raksturu.
35
Tādējādi no Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta formulējuma izriet, ka dalībvalstis var brīvi ieviest vai neieviest šādas atkāpes savā tiesiskajā regulējumā, ievērojot šajā tiesību normā noteiktās robežas.
36
Šo interpretāciju, kas izriet no Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta skaidrā formulējuma, apstiprina šīs tiesību normas un tiesiskā regulējuma, kurā tā ietilpst, konteksts.
37
Pirmām kārtām, no minētā 2. panta 2. un 3. punkta izriet, ka dalībvalstis saskaņā ar tajos paredzētajiem nosacījumiem var atbrīvot noteiktu veidu kautuves no pienākumiem attiecībā uz liellopu, cūku un aitu liemeņu klasifikāciju.
38
Otrām kārtām, ir jāņem vērā Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 4. punkta formulējums, saskaņā ar kuru dalībvalstis paziņo Komisijai par savu lēmumu piemērot kādu no šī paša panta 1.–3. punktā paredzētajām atkāpēm.
39
Pirmkārt, no šī formulējuma skaidri izriet, ka dalībvalstis ir tās, kuras izlemj piemērot vai nepiemērot kādu no 2. pantā paredzētajām atkāpēm.
40
Otrkārt, ja būtu jāuzskata, ka dalībvalstīm ir pienākums paredzēt šādas atkāpes, to paziņošanai nebūtu nekādas jēgas.
41
Trešām kārtām, ir jāatgādina, ka Deleģēto regulu 2017/1182 Komisija pieņēma, pamatojoties uz pilnvarojumu, kas tai piešķirts ar Regulas Nr. 1308/2013 227. pantu. Pēdējās minētās regulas 19. panta 6. punkta c) apakšpunktā tostarp ir noteikts, ka “Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus [..], ar kuriem [..] paredz īpašas atkāpes, ko dalībvalstis var piešķirt kautuvēm, kurās nokauj nelielu skaitu liellopu”.
42
Toties šis pilnvarojums neparedz, ka Komisija varētu pieņemt deleģēto regulu, kuras noteikumos būtu paredzēts, ka dalībvalstīm būtu pienākums piešķirt šādas atkāpes.
43
Līdz ar to minētā pilnvarojuma robežas apstiprina Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkta interpretāciju, kāda izriet no to teksta.
44
Ceturtām kārtām, ir jāpiebilst, ka šo interpretāciju apstiprina arī Komisijas Regulas (EK) Nr. 1249/2008 (2008. gada 10. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par Kopienas skalu ieviešanu liellopu, cūku un aitu liemeņu klasifikācijai un cenu paziņošanas kārtību (OV 2008, L 337, 3. lpp.), atsevišķu normu formulējums. Attiecīgi šīs regulas 5. un 20. pantā attiecībā uz liellopiem un cūkām ir noteikts, ka dalībvalstis drīkst nolemt, ka prasības klasificēt liemeņus – šajā regulā noteiktajās robežās – nav obligātas.
45
Regula Nr. 1249/2008 gan ir atcelta un aizstāta ar Deleģēto regulu 2017/1182 un, kā izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, tā nav piemērojama pamatlietai ratione temporis.
46
Tomēr šo Regulas Nr. 1249/2008 normu skaidrais formulējums, no kura nekādi neizriet, ka dalībvalstīm savā valsts tiesiskajā regulējumā būtu bijis jāparedz atkāpes no prasībām attiecībā uz liellopu un cūku liemeņu klasifikāciju, ir norāde uz atbilstošo Deleģētās regulas 2017/1182 normu tvērumu.
47
Visbeidzot, runājot par Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta mērķiem, Komisijas paustā griba, kāda izriet no šīs deleģētās regulas 3. apsvēruma, arī neliedz tādu interpretāciju, saskaņā ar kuru šajā tiesību normā noteiktajās robežās dalībvalstis var brīvi noteikt vai neparedzēt atkāpes no prasībām attiecībā uz liellopu un cūku liemeņu klasificēšanu.
48
Proti, šajā apsvērumā Komisija izklāsta situācijas, kurās tā uzskatītu par lietderīgu, ka dalībvalstis izmanto tām piešķirto iespēju valsts tiesiskajā regulējumā paredzēt atkāpes no pienākumiem attiecībā uz liemeņu klasificēšanu.
49
Precīzāk, Komisija minētā apsvēruma pirmajā teikumā norāda, ka dalībvalstīm “vajadzētu būt iespējamam mazmēroga uzņēmumiem piešķirt atkāpes no vispārīgā pienākuma klasificēt liemeņus”, lai tām mazinātu administratīvo slogu. Šādā veidā minētais teksts nepārprotami liecina par Komisijas nolūku sniegt dalībvalstīm iespēju paredzēt šīs atkāpes. Savukārt ir arī taisnība, ka šī paša apsvēruma otrajā teikumā šī iestāde precizē, ka šādas atkāpes “ir lietderīgi paredzēt” kautuvēm, kurās vidēji gadā katru nedēļu nokauj “ne vairāk kā 150 astoņus mēnešus vecu vai vecāku liellopu vai ne vairāk kā 500 cūku”, un ka dalībvalstis “ir tiesīgas noteikt” zemākas robežvērtības atkarībā no situācijas valstī – un tas varētu likt domāt pretējo.
50
Tomēr no tā nevar secināt, ka Komisija, pieņemot Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punktu, būtu vēlējusies ieviest nevis tiesības, bet gan pienākumu dalībvalstīm paredzēt atkāpes no prasībām attiecībā uz liellopu un cūku liemeņu klasifikāciju.
51
Proti, papildus tam, kas izriet no šīs regulas 3. apsvēruma pirmā teikuma skaidrā formulējuma, ir jāatgādina, ka Savienības tiesību akta preambula nav juridiski saistoša un uz to nevar atsaukties ne tāpēc, lai atkāptos no tiem pašiem attiecīgā akta noteikumiem, ne arī, lai interpretētu tā noteikumus tādā veidā, kas acīmredzami būtu pretēji to formulējumam (spriedums, 2018. gada 13. septembris, Česká pojišťovna, C‑287/17, EU:C:2018:707, 33. punkts un tajā minētā judikatūra).
52
Šajā gadījumā, kā izklāstīts šī rīkojuma iepriekšējos punktos, Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta pirmajā daļā dalībvalstīm nav noteikts nekāds pienākums. Līdz ar to šo normu nevar interpretēt pretēji, pamatojoties uz to, ka tās 3. apsvēruma otrais teikums savukārt varētu tikt saprasts šādā nozīmē.
53
Ņemot vērā iepriekš minētos iemeslus, Deleģētās regulas 2017/1182 2. panta 1. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru attiecīgi Regulas Nr. 1308/2013 IV pielikuma A daļas V punktā un B daļas II punktā paredzētās liellopu un cūku liemeņu klasificēšanas prasības attiecas uz visām valsts teritorijā esošajām kautuvēm neatkarīgi no nokauto dzīvnieku skaita nedēļā.
Par tiesāšanās izdevumiem
54
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:
Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2017/1182 (2017. gada 20. aprīlis), ar ko attiecībā uz Savienības skalām liellopu, cūku un aitu liemeņu klasificēšanai un attiecībā uz konkrētu kategoriju liemeņu un dzīvu dzīvnieku tirgus cenu paziņošanu papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013, 2. panta 1. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007, attiecīgi IV pielikuma A daļas V punktā un B daļas II punktā paredzētās liellopu un cūku liemeņu klasificēšanas prasības attiecas uz visām valsts teritorijā esošajām kautuvēm neatkarīgi no nokauto dzīvnieku skaita nedēļā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – rumāņu.