62006CJ0449
TIESAS SPRIEDUMS (ceturtā palāta)
2008. gada 14. februārī (
*1
)
“Ierēdņi — Atalgojums — Civildienesta noteikumi — Ģimenes pabalsti — Valsts ģimenes pabalstu apmēra noteikšana — Bērnu pakāpes noteikšana — Bērns, par kuru ir tiesības saņemt ģimenes pabalstus saskaņā ar Civildienesta noteikumiem”
Lieta C-449/06
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2006. gada 17. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2006. gada 6. novembrī, tiesvedībā
Sophiane Gysen
pret
Groupe S-Caisse d’Assurances sociales pour indépendants
.
TIESA (ceturtā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši Dž. Arestis [G. Arestis], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], E. Juhāss [E. Juhász] (referents) un J. Malenovskis [J. Malenovský],
ģenerāladvokāts P. Mengoci [P. Mengozzi],
sekretārs R. Grass [R. Grass],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
—
Gisenas [Gysen] vārdā — N. Sluse [N. Sluse], advokāts,
—
Eiropas Kopienu Komisijas vārdā — Dž. Kurals [J. Currall] un D. Martins [D. Martin], pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2007. gada 8. novembra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Tribunal du travail de Bruxelles [Briseles Darba tiesa] iesniegtais lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu attiecas uz Padomes 1968. gada 29. februāra Regulu (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68, ar ko nosaka Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, kā arī paredz īpašus Komisijas ierēdņiem uz laiku piemērojamus pasākumus (OV L 56, 1. lpp.), kā tā grozīta ar Padomes1983. gada 21. jūlija Regulu (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 2074/83 (OV L 203, 1. lpp.; turpmāk tekstā — “Civildienesta noteikumi”), un tas iesniegts strīdā starp Gisenu un Groupe S-Caisse d’Assurances sociales pour indépendants [S-grupa — Pašnodarbināto sociālās apdrošināšanas kase] (turpmāk tekstā — “Kase”) saistībā ar Gisenas bērnu pakāpes noteikšanu, lai varētu aprēķināt Beļģijas ģimenes pabalstu apmēru.
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesības
2
Atbilstoši 11. panta otrajai daļai Civildienesta noteikumi “uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojami visās dalībvalstīs”.
3
Atbilstoši Civildienesta noteikumu 67. panta 1. punktam ģimenes pabalsti ir šādi: apgādnieka pabalsts, apgādājamā bērna pabalsts un pabalsts izglītībai.
4
Atbilstoši Civildienesta noteikumu 67. panta 2. punktam ierēdņiem, kas saņem šajā pantā noteiktos ģimenes pabalstus, jādeklarē līdzīgi pabalsti, kurus tie saņem no citiem avotiem; no citiem avotiem saņemtus pabalstus atskaita no pabalstiem, ko maksā atbilstīgi VII pielikuma 1.–3. pantam.
5
Atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 7. punktam — ja aizbildniecība pār apgādājamu bērnu ar likumu, tiesas vai kompetentas administratīvas iestādes rīkojumu ir uzticēta kādai citai personai, apgādājamā bērna pabalstu ierēdņa vārdā izmaksā minētajai personai.
Valsts tiesiskais regulējums
6
Atbilstoši 1976. gada 8. aprīļa Karaliskajam dekrētam, ar kuru regulē ģimenes pabalstu sistēmu pašnodarbinātām personām (1976. gada 6. maijaMoniteur belge), apgādājamā bērna pabalsts pieaug līdz ar bērnu skaitu.
7
Atbilstoši minētā Karaliskā dekrēta 16. panta 1. punkta pirmajai daļai, redakcijā, kura ir attiecināma uz faktiskajiem apstākļiem pamata lietā, bērnu pakāpe tiek noteikta, ņemot vērā to bērnu dzimšanas hronoloģisko kārtību, kuri saņem pabalstus, pamatojoties uz Karalisko dekrētu, saskaņotajiem likumiem attiecībā uz ģimenes pabalstiem darba ņēmējiem, 1965. gada 26. marta Karalisko dekrētu attiecībā uz ģimenes pabalstiem, kas tiek piešķirti noteiktu kategoriju darba ņēmējiem, kurus nodarbina valsts, 1971. gada 20. jūlija Likumu, ar kuru nosaka garantētos ģimenes pabalstus, un Beļģijā spēkā esošajām starptautiskajām konvencijām sociālās nodrošināšanas jomā.
Pamata lieta un prejudiciālais jautājums
8
Gisena ir Beļģijas pilsone un Beļģijā veic savu profesionālo darbību kā pašnodarbināta persona. Viņa salaulājās 1986. gada 1. februārī. Šajā laulībā 1989. gada 20. oktobrī piedzima bērns. 1993. gada jūnijā laulātie šķīra laulību.
9
Gisena vēlreiz salaulājās 1993. gada decembrī. Šajā laulībā 1994. gada 5. maijā un 1996. gada 17. septembrī piedzima divi bērni. Laulātie šķīra laulību 2000. gadā.
10
Gisenas vecākais dēls dzīvo kopā ar savu māti kopš 2001. gada 17. janvāra. Attiecībā uz pārējiem diviem jaunākajiem bērniem saskaņā ar tiesas 2001. gada 13. februāra lēmumu aizbildniecība un aktīvu pārvaldīšana tiek veikta kopīgi un Gisena saņem ģimenes pabalstus.
11
2001. gada 1. decembrī 1989. gadā dzimušā bērna tēvs tika pieņemts darbā Eiropas Kopienu Komisijā. Sākot no šī datuma, Komisijas dienesti Gisenai par viņas vecāko dēlu pilnā apmērā maksā ģimenes pabalstus viņa tēva vārdā un uzdevumā.
12
Ar 2002. gada 22. februāra vēstuli Gisena informēja Kasi par šo apstākli, un Kase pēc tam pārstāja viņai maksāt ģimenes pabalstus par viņas vecāko dēlu, bet turpināja maksāt pabalstus par Gisenas jaunākajiem bērniem.
13
Tā kā ģimenes pabalsti bija izmaksāti kļūdas dēļ, Kase, sākot no 2003. gada marta, atskaitīja EUR 2284,84 no ikmēneša ģimenes pabalstiem. Šī summa atbilst starpībai starp pabalstiem, kuri ir samaksāti par jaunākajiem bērniem kā par otrās un trešās pakāpes bērniem, un pabalstiem, kuri, pēc Kases uzskatiem, bija jāmaksā par tiem kā par pirmās un otrās pakāpes bērniem.
14
Ņemot vērā, ka Kases administratīvie lēmumi attiecībā uz šo atskaitījumu tika pieņemti, pamatojoties uz prettiesisku secinājumu par Gisenas trīs bērnu pakāpēm, un tā kā tie ir atceļami, Gisena cēla prasību iesniedzējtiesā.
15
Pastāvot šādiem apstākļiem, Tribunal du travail de Bruxelles nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [..] [Civildienesta noteikumi] [..] un to “VII pielikuma: Atalgojums [..]” 1. iedaļas, [ar virsrakstu] “Ģimenes pabalsti”, kas ir šādi: [..] apgādnieka pabalsts, [..] apgādājamā bērna pabalsts [un] [..] pabalsts izglītībai, 67. panta [1. punkts] var tikt uzskatīti vai tie ir jāuzskata par noteikumiem, kas šajā lietā apstrīdētajā valsts tiesiskajā regulējumā ir apzīmēti par “[..] Beļģijā spēkā esošu starptautisku konvenciju sociālās nodrošināšanas jomā”?”
Par prejudiciālo jautājumu
16
Lai sniegtu iesniedzējtiesai noderīgu atbildi, kas tai ļautu atrisināt tajā iesniegto strīdu, ir noderīgi izskaidrot Civildienesta noteikumu raksturu un juridisko spēku.
17
Saskaņā ar EKL 234. pantā paredzēto tiesu sadarbības sistēmu Tiesai ir jāinterpretē Kopienu tiesību noteikumi. Attiecībā uz valsts tiesību normām jāatgādina, ka atbilstoši attiecīgajai integrētajai sistēmai to interpretācija ir jāveic valsts tiesām (skat. 1993. gada 12. oktobra spriedumu lietā C-37/92 Vanacker un Lesage, Recueil, I-4947. lpp., 7. punkts).
18
No tiesiskā regulējuma, par kuru ir runa pamata lietā, kā uz to norāda iesniedzējtiesa, izriet, ka atbilstoši Beļģijas tiesiskajam regulējumam tādas pašnodarbinātas personas bērns, kura no citas dalībvalsts sociālās nodrošināšanas iestādēm laulātā vai šķirtā laulātā vārdā saņem pabalstu, piemērojot starptautisko konvenciju, tiek ņemts vērā, nosakot šīs pašnodarbinātās personas bērnu pakāpes, lai aprēķinātu Beļģijas ģimenes pabalstu apmēru, uz kuru ir tiesības šai pašnodarbinātajai personai par viņas pārējiem bērniem.
19
Tāpat no rīkojuma skaidri izriet, ka pamata lietā strīds ir radies tādēļ, ka Kase, nosakot mātes, kura ir pašnodarbināta persona, bērnu pakāpes, lai varētu aprēķināt to ģimenes pabalstu apmēru, kuri viņai pienākas par viņas pārējiem bērniem, ir atteikusies ņemt vērā bērnu, par kuru viņa tēva, Kopienu iestāžu ierēdņa, vārdā un uzdevumā tiek saņemts pabalsts, kas tiek maksāts, tikai un vienīgi pamatojoties uz Civildienesta noteikumiem.
20
No lietas materiāliem var redzēt, ka Kases atšķirīgā attieksme šajās divās situācijās balstās uz pabalsta, kas saskaņā ar Civildienesta noteikumiem tiek izmaksāts par Gisenas 1989. gadā dzimušo bērnu, īpašo juridisko pamatu.
21
Kase iesniedzējtiesā apgalvo, ka Civildienesta noteikumi piešķir Kopienu ierēdņiem tiesības, kuras viņi var prasīt no darba devēja, kā arī — attiecīgā gadījumā — tiesības celt prasību Kopienu tiesās, bet šādas tiesības nav uzreiz un tieši piemērojamas valsts tiesību sistēmās.
22
Jāsecina, ka šis apgalvojums ir pretējs Civildienesta noteikumu raksturam un juridiskajam spēkam.
23
Protams, Regula Nr. 259/68, ar ko nosaka Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus, nav pielīdzināma starptautiskai konvencijai, jo to nav pieņēmušas dalībvalstis, pamatojoties uz starptautisko tiesību normām, bet gan Padome kā Eiropas Kopienu iestāde, rīkojoties autonomi (šajā sakarā skat. 1970. gada 18. februāra spriedumu lietā 38/69 Komisija/Itālija, Recueil, 47. lpp., 11. punkts; 1980. gada 18. marta spriedumu lietā 91/79 Komisija/Itālija, Recueil, 1099. lpp., 7. punkts); tāpat EK līgums, uz kuru balstās attiecīgā regula, nav pielīdzināms starptautiskai konvencijai sociālās nodrošināšanas jomā. Tomēr ir jāatgādina, ka saskaņā ar EKL 249. panta otro daļu regulas ir vispārpiemērojamas, tās uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojamas visās dalībvalstīs (skat. 1981. gada 20. oktobra spriedumu lietā 137/80 Komisija/Beļģija, Recueil, 2393. lpp., 7. punkts, un 1987. gada 7. maija spriedumu lietā 186/85 Komisija/Beļģija, Recueil, 2029. lpp., 21. punkts). Turklāt Gisena norāda, ka atbilstoši Civildienesta noteikumu 11. panta otrajā daļā noteiktajam šie paši noteikumi uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojami visās dalībvalstīs.
24
Ņemot vērā Regulas Nr. 259/68 tiešo piemērojamību dalībvalstu tiesību sistēmā, valsts tiesai tā ir jāpiemēro, lai nodrošinātu nediskriminācijas principa ievērošanu. Līdz ar to valsts tiesai ir jānodrošina vienlīdzīga attieksme pret personām, kurām par bērnu ir tiesības saņemt ģimenes pabalstus saskaņā ar Civildienesta noteikumiem, un personām, kurām par bērnu ir tiesības saņemt šādus pabalstus saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu vai saskaņā ar attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošo starptautisko konvenciju sociālās nodrošināšanas jomā.
25
Ņemot vērā iepriekš minēto, uz uzdoto jautājumu jāatbild šādi: pirmkārt, Civildienesta noteikumi ir vispārpiemērojami, tie uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojami visās dalībvalstīs; otrkārt, ņemot vērā Regulas Nr. 259/68 tiešo piemērojamību dalībvalstu tiesību sistēmā, bērns, par kuru ir tiesības saņemt ģimenes pabalstus saskaņā ar Civildienesta noteikumiem, ir pielīdzināms bērnam, par kuru ir tiesības saņemt šādus pabalstus saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu vai attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošo starptautisko konvenciju sociālās nodrošināšanas jomā.
Par tiesāšanās izdevumiem
26
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
Padomes 1968. gada 29. februāra Regula (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68, ar ko nosaka Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, kā arī paredz īpašus Komisijas ierēdņiem uz laiku piemērojamus pasākumus, kā tā grozīta ar Padomes 1983. gada 21. jūlija Regulu (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 2074/83, ir vispārpiemērojama, uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Ņemot vērā minētās regulas tiešo piemērojamību dalībvalstīs, bērns, par kuru ir tiesības saņemt ģimenes pabalstus saskaņā ar Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumiem, ir pielīdzināms bērnam, par kuru ir tiesības saņemt šādus pabalstus saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu vai saskaņā ar attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošo starptautisko konvenciju sociālās nodrošināšanas jomā.
[Paraksti]
(
*1
)	 Tiesvedības valoda — franču.