Predbežné znenie
ROZSUDOK
SÚDNEHO
DVORA
(druhá
komora)
z 21. mája
2026(*)
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Štátna
pomoc – Schéma
pomoci
nezlučiteľná s vnútorným
trhom – Podmienky
uplatnenia článku 108 ZFEÚ – Nariadenie
(EÚ)
2015/1589 – Vymáhanie
pomoci – Povinnosť
vymáhania – Článok 16 ods. 3 – Okamžité a účinné
vymáhanie – Procesná
autonómia
priznaná
členským
štátom – Prerušenie
vnútroštátneho
daňového
exekučného
konania – Podmienka
poskytnutia
primeranej
zábezpeky – Zlučiteľnosť “
Vo
veci C‑545/24,
ktorej
predmetom
je
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
podľa článku 267 ZFEÚ,
podaný
rozhodnutím
Tribunal
Administrativo e Fiscal do
Funchal (Správny a daňový
súd
Funchal,
Portugalsko) z 9. augusta
2024 a doručený
Súdnemu
dvoru
12. augusta
2024,
ktorý
súvisí s konaním:
Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços,
Sociedade Unipessoal,
Lda. – Zona Franca da
Madeira
proti
Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da
Região Autónoma da
Madeira,
SÚDNY
DVOR
(druhá
komora),
v zložení:
predsedníčka
druhej
komory K. Jürimäe,
predseda
Súdneho
dvora
K. Lenaerts,
vykonávajúci
funkciu
sudcu
druhej
komory,
sudcovia F. Schalin, Z. Csehi (spravodajca) a M. Bošnjak,
generálny
advokát: A. Biondi,
tajomník: L. Carrasco Marco,
referentka,
so
zreteľom
na
písomnú
časť
konania a po
pojednávaní z 1. októbra
2020,
so
zreteľom
na
pripomienky,
ktoré
predložili:
–        Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços,
Sociedade Unipessoal,
Lda. – Zona Franca da
Madeira, v zastúpení: A. Cantanhede Gonçalves, P. Dewerbe, J. Faria, A. M. Gaspar a L. M. Soares Romão,
advogados,
–        Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da
Região Autónoma da
Madeira, v zastúpení: M. R. Correia Baroca a A. C. Garcês Rodrigues,
splnomocnené
zástupkyne,
–        belgická
vláda, v zastúpení: P. Cottin a M. Van
Regemorter,
splnomocnení
zástupcovia, a S. Hamerijck,
expertka,
–        španielska
vláda, v zastúpení: A. Pérez‑Zurita Gutiérrez,
splnomocnená
zástupkyňa,
–        Európska
komisia, v zastúpení: I. Barcew, P. Caro de
Sousa a M. Lagrue,
splnomocnení
zástupcovia,
po
vypočutí
návrhov
generálneho
advokáta
na
pojednávaní
18. decembra
2025,
vyhlásil
tento
Rozsudok
1        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
sa
týka
výkladu článku 16 ods. 3
nariadenia
Rady
(EÚ)
2015/1589 z 13. júla
2015
stanovujúceho
podrobné
pravidlá
na
uplatňovanie článku 108
[ZFEÚ]
(Ú. v. EÚ L 248,
2015,
s. 9) a článku 5 rozhodnutia
Komisie
(EÚ)
2022/1414
zo
4. decembra
2020 o schéme
pomoci
SA.21259
(2018/C)
(ex
2018/NN)
uplatňovanej
Portugalskom v prospech
Zona Franca da
Madeira
(ZFM) – režim
III
(Ú. v. EÚ L 217,
2022,
s. 49,
ďalej
len
„rozhodnutie
Komisie
zo
4. decembra
2020“).
2        Tento
návrh
bol
podaný v rámci
sporu
medzi
spoločnosťou
Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços,
Sociedade Unipessoal,
Lda. – Zona Franca da
Madeira
(ďalej
len
„Utiledulci“) a Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da
Região Autónoma da
Madeira
(Úrad
pre
dane a daňové
záležitosti
autonómnej
oblasti
Madeira,
Portugalsko)
(ďalej
len
„daňový
orgán“)
vo
veci
daňového
exekučného
konania
vedeného
proti
spoločnosti
Utiledulci na
účely
vymáhania
štátnej
pomoci,
ktorá
bola
tejto
spoločnosti
poskytnutá
vo
forme
zníženia
sadzby
dane z príjmov.
Právny rámec
Právo Únie
3        V odôvodnení
25
nariadenia
2015/1589
sa
uvádza:
„V prípadoch
neoprávnenej
pomoci,
ktorá
nie
je
zlučiteľná s vnútorným
trhom,
by
sa
mala
obnoviť
efektívna
súťaž.
Na
tento
účel
je
potrebné,
aby
bola
pomoc
vrátane
úrokov
bez
meškania
vymožená.
Je
vhodné,
aby
sa
vymáhanie
uskutočnilo v súlade s postupmi
vnútroštátneho
práva.
Uplatnenie
týchto
postupov
by
nemalo
sťažiť
obnovu
efektívnej
súťaže
tým,
že
zabráni
okamžitému a efektívnemu
vykonaniu
rozhodnutia
Komisie.
Aby
sa
dosiahol
tento
výsledok,
členské
štáty
by
mali
prijať
všetky
opatrenia
potrebné
na
zabezpečenie
účinnosti
rozhodnutia
Komisie.“
4        Článok 16
tohto
nariadenia,
nazvaný
„Vymáhanie
pomoci“, v odsekoch
1 a 3
stanovuje:
„1.      Ak
sa
prijmú
záporné
rozhodnutia v prípadoch
neoprávnenej
pomoci,
Komisia
rozhodne,
že
dotknutý
členský
štát
prijme
všetky
potrebné
opatrenia,
aby
vymohol
pomoc
od
príjemcu… Komisia
nebude
vyžadovať
vymáhanie
pomoci,
ak
by
to
bolo v rozpore
so
všeobecnou
zásadou
práva
Únie.
…
3.      Bez
toho,
aby
bolo
dotknuté
akékoľvek
uznesenie
Súdneho
dvora
Európskej
únie
podľa článku 278 ZFEÚ,
vymáhanie
sa
uskutoční
bez
meškania a v súlade s postupmi
podľa
vnútroštátneho
práva
dotknutého
členského
štátu
za
predpokladu,
že
umožnia
okamžité a účinné
vykonanie
rozhodnutia
Komisie.
Na
tento
účel a v prípade
konania
na
vnútroštátnych
súdoch
dotknuté
členské
štáty
podniknú
všetky
potrebné
kroky,
ktoré
sú k dispozícii v ich
príslušných
právnych
systémoch,
vrátane
predbežných
opatrení,
bez
toho,
aby
bolo
dotknuté
právo
Únie.“
Portugalské právo
–       Všeobecný daňový zákon
5        Článok 52
lei
Geral Tributária (Všeobecný
daňový
zákon),
schváleného
prostredníctvom
Decreto‑Lei
n°
398/98
(zákonný
dekrét č. 398/98)
zo
17. decembra
1998
(Diário da
República,
I
séria‑A, č. 290
zo
17. decembra
1998), v znení
uplatniteľnom
na
spor
vo
veci
samej
stanovuje:
„1.      Vymáhanie
daňovej
povinnosti
sa v daňovom
exekučnom
konaní
preruší v prípade
platenia v splátkach
alebo v prípade
podania
sťažnosti,
súdneho
opravného
prostriedku
na
prvom
alebo
druhom
stupni a námietky
proti
výkonu
rozhodnutia,
ktoré
sa
týkajú
nezákonnosti
alebo
vymáhateľnosti
vymáhaného
dlhu,
ako
aj
počas
konania o urovnaní
sporov
podľa
[dohovoru
90/436/EHS z 23. júla
1990 o zamedzení
dvojitého
zdanenia v súvislosti s úpravou
ziskov
združených
podnikov
(Ú. V. ES
L
225,
1990, s. 10)] z rôznych
členských
štátov.
2.      Prerušenie
výkonu
rozhodnutia
uvedené v predchádzajúcom
odseku
je
podmienené
poskytnutím
primeranej
zábezpeky v súlade s daňovými
právnymi
predpismi.
…
4.      Daňový
orgán
môže
na
žiadosť
povinnej
osoby
upustiť
od
zábezpeky,
ak
by
poskytnutie
zábezpeky
spôsobilo
povinnej
osobe
nenapraviteľnú
škodu,
alebo v prípade
zjavného
nedostatku
finančných
prostriedkov, o ktorom
svedčí
nedostatok
majetku,
ktorý
môže
byť
predmetom
výkonu
rozhodnutia,
na
úhradu
vymáhaného
dlhu a prípadných
súm, o ktoré
je
zvýšený, a to
za
predpokladu,
že
neexistujú
presvedčivé
dôkazy o tom,
že
nedostatok
alebo
neexistencia
majetku
je
spôsobená
úmyselným
zavinením
dotknutej
osoby.
…“
–       Daňový poriadok
6        Článok 169
Código de
Procedimento e de
Processo Tributário (Daňový
poriadok),
schválený
prostredníctvom
Decreto‑Lei
n°
433/99
(zákonný
dekrét č. 433/99) z 26. októbra
1999
(Diário da
República,
I
séria‑A, č. 255 z 26. októbra
1999),
ktorý
nadobudol
účinnosť
1. januára
2000, v znení
uplatniteľnom
na
spor
vo
veci
samej
stanovuje:
„1.      Výkon
rozhodnutia
sa
preruší
až
do
vyriešenia
sporu v prípade
správneho
opravného
prostriedku
alebo
súdneho
opravného
prostriedku
na
prvom
alebo
druhom
stupni,
ktoré
sa
týkajú
zákonnosti
vymáhaného
dlhu,
ako
aj
počas
trvania
konania o urovnaní
sporov
podľa
[dohovoru
90/436],
alebo
podľa
zmluvy o zamedzení
dvojitého
zdanenia, a to
za
predpokladu,
že
bola
zložená
zábezpeka v súlade s článkom 195
alebo
že
takáto
zábezpeka
bola
poskytnutá v súlade s článkom 199,
alebo
že
sa
zaistením
majetku
zaručuje
celý
vymáhateľný
dlh a prípadné
sumy, o ktoré
je
zvýšený,
pričom
príslušný
úradník
túto
skutočnosť
zaznamená
do
spisu.
…
13.      Daňovníci,
ktorým
bolo
prerušené
daňové
exekučné
konanie v súlade s týmto
článkom,
sa
považujú
za
daňovníkov,
ktorí
si
upravili
svoju
daňovú
situáciu,
pričom
tým
nie
sú
dotknuté
ustanovenia
týkajúce
sa
upustenia
od
zábezpeky.
…“
7        Článok 199
Daňového
poriadku v znení
uplatniteľnom
na
spor
vo
veci
samej
stanovuje:
„1.      Ak
zábezpeka
ešte
nebola
poskytnutá,
povinná
osoba
musí
spolu
so
žiadosťou
poskytnúť
primeranú
zábezpeku
vo
bankovej
záruky,
ručenia,
poistenia
záruky
alebo
akéhokoľvek
iného
prostriedku,
ktorý
môže
zabezpečiť
pohľadávku
oprávneného v exekučnom
konaní.
2.      Primeraná
zábezpeka
uvedená v predchádzajúcom
odseku
môže
na
žiadosť
povinnej
osoby a so
súhlasom
daňového
orgánu
pozostávať
aj z dobrovoľného
záložného
práva
alebo
hypotekárneho
záložného
práva,
pričom
ustanovenia článku 195
sa
uplatňujú
mutatis
mutandis.
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
8        Dňa
4. decembra
2020
Komisia
prijala
rozhodnutie
2022/1414,
ktorým
vyhlásila
schému
pomoci
„Zone Franche de
Madeira
(ZFM) – režim
III“
(ďalej
len
„režim
III“)
za
nezlučiteľnú s vnútorným
trhom,
keďže
ju
Portugalská
republika
zaviedla v rozpore s rozhodnutiami
Komisie o schválení z 27. júna
2007 a 2. júla
2013
vydanými
vo
veciach
N
421/2006 a SA.34160
(2011/N), a teda v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ.
9        V článku 5 rozhodnutia z roku
2020
Komisia
uviedla,
že
vymáhanie
neoprávnenej
pomoci
poskytnutej
na
základe
uvedenej
schémy
sa
uskutoční
„bezodkladne a účinne“,
pričom
Portugalsko
zabezpečí,
aby
sa
toto
rozhodnutie
vykonalo
„do
ôsmich
mesiacov
odo
dňa
oznámenia
tohto
rozhodnutia“.
Táto
lehota
uplynula
5. augusta
2021.
10      Na
základe
tohto
rozhodnutia
daňový
orgán
začal
voči
spoločnosti
Utiledulci daňové
exekučné
konanie s cieľom
vymáhať
štátnu
pomoc,
ktorá
bola
tejto
spoločnosti
poskytnutá v rámci
režimu
III,
vo
forme
zníženia
sadzby
dane z príjmov
uplatniteľnej
na
spoločnosti,
ktoré
boli
príjemcami
tejto
pomoci.
11      Portugalský
právny
poriadok
nestanovuje
žiadny
osobitný
režim
upravujúci
vymáhanie
štátnej
pomoci.
Pokiaľ
ide o vymáhanie
štátnej
pomoci,
neexistuje
žiadne
pravidlo,
ktoré
by
vylučovalo
uplatnenie
procesných
záruk
stanovených
portugalským
daňovým
právom,
najmä
tých,
ktoré
sa
týkajú
prerušenia
daňového
exekučného
konania.
Za
týchto
podmienok
je
správnym
konaním
uplatniteľným
na
vymáhanie
takejto
pomoci
daňové
exekučné
konanie.
12      Ustanovenia
portugalského
práva
upravujúce
toto
daňové
exekučné
konanie
stanovujú
možnosť
požiadať o prerušenie
uvedeného
konania v prípade
sporu o daňový
dlh
alebo
námietky
proti
exekučným
úkonom a v prípade
zaplatenia v splátkach
pod
podmienkou
poskytnutia
primeranej
zábezpeky
alebo
akéhokoľvek
iného
prostriedku
vhodného
na
zabezpečenie
vymáhania
daňovej
pohľadávky,
alebo v prípade
neexistencie
takejto
zábezpeky,
ak
daňovník
preukáže,
že
ju
nie
je
schopný
poskytnúť.
13      Utiledulci požiadala o takéto
prerušenie.
Daňový
orgán
túto
žiadosť
zamietol s odvolaním
sa
na
zásadu
prednosti
práva
Únie.
Utiledulci napadla
toto
zamietavé
rozhodnutie
na
Tribunal
Administrativo e Fiscal do
Funchal (Správny a daňový
súd
Funchal,
Portugalsko),
ktorý
je
vnútroštátnym
súdom
predkladajúcim
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania.
14      Tento
súd
sa
pýta
na
výklad článku 16 ods. 3
nariadenia
2015/1589 a článku 5 rozhodnutia
Komisie
zo
4. decembra
2020. V podstate
sa
domnieva,
že
otázkou,
ktorú
treba
vyriešiť,
je,
či
okamžité a účinné
vykonanie
tohto
rozhodnutia
vyžaduje,
aby
sa
neuplatnili
ustanovenia
portugalského
daňového
práva
týkajúce
sa
prerušenia
daňového
exekučného
konania.
15      Za
týchto
okolností
Tribunal
Administrativo e Fiscal do
Funchal (Správny a daňový
súd
Funchal)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
túto
prejudiciálnu
otázku:
„Má
sa
výraz
‚bezodkladné a účinné
vymáhanie‘,
ktorý
je
uvedený v článku 5 [rozhodnutia
Komisie
zo
4. decembra
2020], a výraz
‚vymáhanie
sa
uskutoční
bez
meškania a v súlade s postupmi
podľa
vnútroštátneho
práva
dotknutého
členského
štátu
za
predpokladu,
že
umožnia
okamžité a účinné
vykonanie
rozhodnutia
Komisie‘,
ktorý
je
uvedený v článku 16 ods. 3
nariadenia
[2015/1589],
vykladať v tom
zmysle,
že
sa
nemajú
uplatňovať
pravidlá
portugalského
práva
týkajúce
sa
procesných
záruk
stanovených
pre
daňové
exekučné
konania, a to
predovšetkým
tie,
ktoré
sa
týkajú
prerušenia
daňového
exekučného
konania,
alebo
naopak v tom
zmysle,
že
daňový
orgán
je
naďalej
povinný
dodržiavať
všetky
procesné
záruky
stanovené v portugalskom
daňovom
práve,
bez
ohľadu
na
to,
či
ide o vymáhanie
štátnej
pomoci,
ktorá
bola
[rozhodnutím
Komisie
zo
4. decembra
2020]
vyhlásená
za
neoprávnenú?“
O prejudiciálnej otázke
16      Na
úvod
treba
pripomenúť,
že v rámci
postupu
spolupráce
medzi
vnútroštátnymi
súdmi a Súdnym
dvorom
zavedeného článkom 267 ZFEÚ prináleží
Súdnemu
dvoru
poskytnúť
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu
užitočnú
odpoveď,
ktorá
mu
umožní
rozhodnúť
spor,
ktorý
prejednáva. Z tohto
pohľadu
Súdnemu
dvoru
prislúcha
prípadne
preformulovať
otázku,
ktorá
je
mu
predložená (pozri rozsudky
zo
17. júla
1997,
Krüger,
C‑334/95,
EU:C:1997:378, body 22 a 23; z 28. novembra
2000,
Roquette Frères,
C‑88/99,
EU:C:2000:652, bod 18,
ako
aj z 3. júna
2025,
Kinsa,
C‑460/23,
EU:C:2025:392, bod 34).
17      V prejednávanej
veci
treba
uviesť,
že
ustanovenia
portugalského
práva
upravujúce
daňové
exekučné
konanie
uplatniteľné v prípade,
keď
Portugalská
republika
pristúpi k vymáhaniu
neoprávnenej
štátnej
pomoci
nezlučiteľnej s vnútorným
trhom,
stanovujú
možnosť
požiadať o prerušenie
tohto
konania
najmä v prípade
spochybnenia
daňového
dlhu
alebo
námietky
proti
exekučným
úkonom a v prípade
platenia v splátkach,
pod
podmienkou
poskytnutia
zábezpeky
vo
forme
bankovej
záruky,
ručenia,
poistenia
záruky,
zaistenia
alebo
záložného
práva
na
nehnuteľnosť
alebo
akéhokoľvek
iného
prostriedku,
ktorý
je
vhodný
na
zabezpečenie
vymoženia
daňovej
pohľadávky.
Daňovník
môže
byť
na
základe
svojej
žiadosti
oslobodený
od
povinnosti
poskytnúť
takúto
zábezpeku,
ak
mu
táto
záruka
spôsobí
nenapraviteľnú
škodu
alebo v prípade
zjavného
nedostatku
finančných
prostriedkov.
18      Treba
preto
konštatovať,
že
predkladajúci
vnútroštátny
súd
sa
svojou
otázkou v podstate
pýta,
či
sa
má článok 16 ods. 3
nariadenia
2015/1589
vykladať v tom
zmysle,
že
príslušným
vnútroštátnym
orgánom a vnútroštátnym
súdom
ukladá
povinnosť
neuplatniť
vnútroštátne
ustanovenia
umožňujúce
prerušenie
daňového
exekučného
konania,
ktorého
cieľom
je
vymáhanie
neoprávnenej
štátnej
pomoci
nezlučiteľnej s vnútorným
trhom,
ak
príjemca
pomoci
poskytne
zábezpeku
vo
forme
bankovej
záruky,
ručenia,
poistenia
záruky,
zaistenia
alebo
záložného
práva
na
nehnuteľnosť
alebo
akéhokoľvek
iného
prostriedku,
ktorý
je
vhodný
na
zabezpečenie
vymoženia
daňovej
pohľadávky
oprávneného,
či
dokonca v nadväznosti
na
žiadosť
tohto
príjemcu o oslobodenie
od
povinnosti
poskytnúť
takúto
zábezpeku.
19      V tejto
súvislosti
je
vhodné
pripomenúť,
že
podľa článku 16 ods. 3
nariadenia
2015/1589
bez
toho,
aby
bolo
dotknuté
akékoľvek
uznesenie
Súdneho
dvora
podľa článku 278 ZFEÚ,
vymáhanie
sa
uskutoční
bez
meškania a v súlade s postupmi
podľa
vnútroštátneho
práva
dotknutého
členského
štátu
za
predpokladu,
že
umožnia
okamžité a účinné
vykonanie
rozhodnutia
Komisie o vymáhaní.
Na
tento
účel a v prípade
konania
na
vnútroštátnych
súdoch
dotknuté
členské
štáty
podniknú
všetky
potrebné
kroky,
ktoré
sú k dispozícii v ich
príslušných
právnych
systémoch,
vrátane
predbežných
opatrení,
bez
toho,
aby
bolo
dotknuté
právo
Únie.
20      Odôvodnenie
25
tohto
nariadenia
spresňuje,
že v prípadoch
neoprávnenej
pomoci,
ktorá
nie
je
zlučiteľná
so
spoločným
trhom,
by
sa
mala
obnoviť
efektívna
súťaž, a na
tento
účel
je
potrebné,
aby
sa
pomoc
bez
meškania
vymohla.
Uplatnenie
vnútroštátnych
postupov
by
teda
nemalo
sťažiť
obnovu
efektívnej
súťaže
tým,
že
zabráni
okamžitému a efektívnemu
vykonaniu
rozhodnutia
Komisie o vymáhaní.
Na
účely
dosiahnutia
tohto
cieľa
členské
štáty
musia
prijať
všetky
opatrenia
potrebné
na
zabezpečenie
potrebného
účinku
tohto
rozhodnutia.
21      Aj
keď
formulácia článku 16 ods. 3
nariadenia
2015/1589
odráža
požiadavky
zásady
efektivity,
vyplýva z neho
aj to,
že
uplatnenie
práva
dotknutého
členského
štátu
na
účel
vymáhania
neoprávnenej
pomoci
sa
uskutoční v súlade
so
zásadou
jeho
procesnej
autonómie v prípade,
keď
neexistujú
pravidlá
práva
Únie v danej
oblasti, a pri
dodržaní
základných
práv,
najmä
práva
na
spravodlivý
proces
vrátane
práva
na
obhajobu
(rozsudok z 11. septembra
2014,
Komisia/Nemecko, C‑527/12,
EU:C:2014:2193, bod 39).
22      Voľnosť
členských
štátov
pri
voľbe
prostriedkov
vymáhania
takej
pomoci
je
však
obmedzená,
lebo
tieto
prostriedky
nesmú
prakticky
znemožňovať
vymoženie
požadované
právom
Únie.
Uplatnenie
vnútroštátnych
postupov
tak
podlieha
podmienke,
že
umožňujú
okamžité a účinné
vykonanie
rozhodnutia
Komisie o vymáhaní
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 5. októbra
2006,
Komisia/Francúzsko, C‑232/05,
EU:C:2006:651, bod 49,
ako
aj z 11. septembra
2014,
Komisia/Nemecko, C‑527/12,
EU:C:2014:2193, bod 41 a citovaná
judikatúra).
23      Členský
štát,
ktorý
je
na
základe
rozhodnutia
Komisie
povinný
vrátiť
neoprávnenú
pomoc,
môže
túto
povinnosť
splniť
len
vtedy,
ak
opatrenia,
ktoré
prijme,
sú
schopné
obnoviť
normálne
podmienky
hospodárskej
súťaže,
ktoré
boli
narušené
poskytnutím
tejto
neoprávnenej
pomoci
(rozsudky z 12. decembra
2002,
Komisia/Nemecko, C‑209/00,
EU:C:2002:747, bod 35, a z 11. septembra
2014,
Komisia/Nemecko, C‑527/12 P,
EU:C:2014:2193, bod 42).
24      Cieľom
vymáhania
neoprávnenej
štátnej
pomoci
je
totiž
obnoviť
situáciu,
ktorá
existovala
na
vnútornom
trhu
pred
poskytnutím
tejto
pomoci.
Tento
cieľ
sa
dosiahne
vtedy,
keď
je
predmetná
pomoc,
prípadne
zvýšená o úroky z omeškania,
vrátená
jej
príjemcom
alebo,
inými
slovami,
podnikmi,
ktoré
ju
skutočne
použili.
Týmto
vrátením
stráca
príjemca
výhodu, z ktorej
mal
prospech v porovnaní
so
svojimi
konkurentmi
na
trhu, a obnovuje
sa
situácia
pred
poskytnutím
pomoci
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 21. decembra
2016,
Komisia/Aer Lingus a Ryanair
Designated Activity, C‑164/15 P a C‑165/15 P,
EU:C:2016:990, body 89 a 90; z 19. októbra
2023,
Ministar na
zemedelieto,
hranite i gorite, C‑325/22,
EU:C:2023:793, bod 47,
ako
aj z 29. júla
2024,
Koiviston Auto
Helsinki/Komisia, C‑697/22 P,
EU:C:2024:641, bod 79 a citovanú
judikatúru).
25      V tejto
súvislosti
treba
ešte
spresniť,
ako v podstate
uviedol
generálny
advokát v bodoch 16 a 17
svojich
návrhov,
že
povinnosť
členského
štátu,
ktorému
je
určené
rozhodnutie
Komisie o vymáhaní
podľa článku 16 ods. 1
nariadenia
2015/1589,
prijať
všetky
nevyhnutné
opatrenia
na
vymoženie
pomoci
od
príjemcu,
predstavuje
povinnosť
dosiahnuť
konkrétny
výsledok
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 13. novembra
2025,
Komisia/Bulharsko
(Výmena
lesných
pozemkov
II), C‑632/23,
EU:C:2025:890, bod 64].
Táto
povinnosť
musí
byť
okrem
toho
splnená v lehotách
stanovených
Komisiou
[pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 22. decembra
2010,
Komisia/Taliansko, C‑304/09,
EU:C:2010:812, bod 32, a z 13. novembra
2025,
Komisia/Bulharsko
(Výmena
lesných
pozemkov
II), C‑632/23,
EU:C:2025:890, bod 33,
ako
aj
citovanú
judikatúru].
26      Na
záver,
ako
uviedol
generálny
advokát v bode 21
svojich
návrhov,
procesná
autonómia
priznaná
členským
štátom
pri
vymáhaní
je
ohraničená
požiadavkou
zabezpečiť
účinnosť
konania
správnych
orgánov
poverených
týmto
vymáhaním.
Je
preto
úlohou
tak
vnútroštátnych
súdov,
ako
aj
týchto
orgánov
pod
ich
dohľadom,
aby
zabezpečili
vykonanie v súlade s cieľom
sledovaným
rozhodnutím
Komisie
nariaďujúcim
vymáhanie
tejto
pomoci,
ktorým
je
zabrániť
akémukoľvek
narušeniu
fungovania
trhu
vyplývajúcemu z poskytnutia
štátnej
pomoci
poškodzujúcej
hospodársku
súťaž. V tejto
súvislosti
treba
pripomenúť,
že z ustálenej
judikatúry
vyplýva,
že
členský
štát
sa
nemôže
odvolávať
na
ustanovenia
svojho
vnútroštátneho
právneho
poriadku, a to
ani
ústavné,
aby
odôvodnil
nesplnenie
povinností
vyplývajúcich z práva
Únie
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
6. mája
2015,
Komisia/Nemecko, C‑674/13,
EU:C:2015:302, bod 59 a citovanú
judikatúru).
27      V prejednávanej
veci,
ako
je
spresnené v bodoch 12 a 17
tohto
rozsudku,
ustanovenia
portugalského
práva
uplatniteľné v prípade,
že
Portugalská
republika
pristúpi k vymáhaniu
neoprávnenej
štátnej
pomoci
nezlučiteľnej s vnútorným
trhom,
stanovujú
možnosť
požiadať o prerušenie
konania, v prípade
spochybnenia
daňového
dlhu
alebo
námietky
proti
exekučným
úkonom a v prípade
platenia v splátkach,
pod
podmienkou
poskytnutia
zábezpeky
vo
forme
bankovej
záruky,
ručenia,
poistenia
záruky,
zaistenia
alebo
záložného
práva
na
nehnuteľnosť
alebo
akéhokoľvek
iného
prostriedku,
ktorý
je
vhodný
na
zabezpečenie
vymoženia
daňovej
pohľadávky
alebo v prípade
absencie
takejto
zábezpeky,
ak
daňovník
preukáže,
že
by
mu
táto
zábezpeka
spôsobila
nenapraviteľnú
škodu,
alebo v prípade
zjavného
nedostatku
finančných
prostriedkov.
28      Treba
teda
preskúmať,
či
sa
uplatnenie
týchto
ustanovení s prihliadnutím
na
všeobecný
kontext
vnútroštátneho
práva,
do
ktorého
patria,
javí
ako
nezlučiteľné s požiadavkou
okamžitého a účinného
vymáhania
dotknutej
pomoci
stanovenou v článku 16 ods. 3
nariadenia
2015/1589
vykladanom s prihliadnutím
na
závery
vyplývajúce z judikatúry
pripomenutej v bodoch 21
až
25
tohto
rozsudku.
29      V tejto
súvislosti
treba v prvom
rade
pripomenúť,
že
vnútroštátnu
právnu
úpravu
stanovujúcu
automatický
odkladný
účinok
opravných
prostriedkov
podaných
proti
rozhodnutiu o vymáhaní
neoprávnenej
pomoci
nemožno
považovať
za
právnu
úpravu
umožňujúcu
okamžité a účinné
vykonanie
rozhodnutia
Komisie
smerujúceho k vymáhaniu
tejto
pomoci.
Naopak,
priznanie
takéhoto
odkladného
účinku
môže
značne
oddialiť
vymáhanie
uvedenej
pomoci, a tým
predĺžiť
neoprávnenú
konkurenčnú
výhodu
vyplývajúcu z tejto
pomoci
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 5. októbra
2006,
Komisia/Francúzsko, C‑232/05,
EU:C:2006:651, body 46,
51 a 52).
Takáto
vnútroštátna
právna
úprava,
ktorá
stanovuje
automatický
odkladný
účinok
opravných
prostriedkov
podaných
proti
rozhodnutiam o vymáhaní
neoprávnenej
pomoci,
sa
preto
nemôže
uplatniť
(rozsudok z 5. októbra
2006,
Komisia/Francúzsko, C‑232/05,
EU:C:2006:651, bod 53).
30      V prejednávanej
veci
sa
vnútroštátne
daňové
exekučné
konanie
vyznačuje,
ako
uviedol
generálny
advokát v bode 24
svojich
návrhov,
aj
systematickými a automatickými
prvkami,
keďže
portugalské
daňové
orgány
nemajú
nijakú
mieru
voľnej
úvahy,
pokiaľ
ide
prinajmenšom o prerušenie
vymáhania,
ak
je
splnená
podmienka
týkajúca
sa
poskytnutia
zábezpeky.
31      Treba
preto
konštatovať,
že
automatická
povaha
prerušenia
stanoveného
vnútroštátnym
exekučným
konaním, o aké
ide
vo
veci
samej,
môže
značne
oddialiť
vymáhanie
neoprávnenej
pomoci, a tým
predĺžiť
neoprávnenú
konkurenčnú
výhodu,
ktorú
táto
pomoc
poskytla
svojmu
príjemcovi,
čím
sa
porušuje
požiadavka
okamžitého a účinného
vymáhania
tejto
pomoci,
ako
je
stanovená v článku 16 ods. 3
nariadenia
2015/1589.
32      Ako
totiž
uviedol
generálny
advokát v bode 26
svojich
návrhov,
nástroje,
akými
sú
banková
záruka,
ručenie,
poistenie
záruky,
zaistenie
alebo
záložné
právo
na
nehnuteľnosť,
nemajú
a priori
za
následok
získanie
pomoci z majetku
príjemcu,
čím
ho
zbavujú
výhody
súvisiacej s touto
pomocou.
Ani
účtovné
dôsledky,
ani
náklady
spojené s poskytnutím
zábezpeky
nemožno,
pokiaľ
ide o ich
vplyv
na
hospodársku
situáciu
príjemcu,
prirovnať k vráteniu
prijatej
pomoci.
Výslovným
cieľom
týchto
nástrojov
je
zabezpečiť
pohľadávku
oprávneného
počas
prerušenia
exekučného
konania,
čo
sa
líši
od
účelu
vymáhania
neoprávnenej
pomoci.
33      Inak
by
to
bolo
len v prípade,
ak
by
sa
narušenie
hospodárskej
súťaže
úplne
odstránilo
napríklad
zablokovaním
alebo
vkladom
sumy
neoprávnenej
pomoci a súvisiacich
úrokov
na
blokovaný
účet,
čo
prináleží
overiť
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu. V takýchto
prípadoch
by
sa
totiž
dosiahol
cieľ
sledovaný
rozhodnutím
Komisie
smerujúcim k vymáhaniu
tejto
neoprávnenej
pomoci, a to
obnovenie
bežných
podmienok
hospodárskej
súťaže
narušených
poskytnutím
tejto
pomoci.
34      V druhom
rade,
pokiaľ
ide o možnosť
oslobodiť
žalovaného
od
povinnosti
poskytnúť
zábezpeku,
treba
spresniť,
že
úvahy
týkajúce
sa
hospodárskej
ujmy
vyplývajúcej z vrátenia
dotknutej
pomoci
nemôžu
odôvodniť
omeškanie v konaní o vymáhaní.
Aj
keď
sa
protiprávne
vyplatená
štátna
pomoc
má
vymáhať
od
podnikov
príjemcov,
ktoré
sú v ťažkostiach
alebo
bol
na
ne vyhlásený
konkurz,
takéto
ťažkosti
nemajú
vplyv
na
povinnosť
vymáhať
túto
pomoc
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 11. decembra
2012,
Komisia/Španielsko, C‑610/10,
EU:C:2012:781, bod 71,
ako
aj
zo
17. januára
2018,
Komisia/Grécko, C‑363/16,
EU:C:2018:12, bod 36). Z toho
vyplýva,
že
členský
štát
je
povinný v závislosti
od
konkrétneho
prípadu
vyvolať
likvidáciu
dotknutej
spoločnosti,
zapísať
svoju
pohľadávku
medzi
pasíva
tejto
spoločnosti
alebo
prijať
akékoľvek
iné
opatrenie
umožňujúce
vrátenie
uvedenej
pomoci
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
6. decembra
2007,
Komisia/Taliansko, C‑280/05,
EU:C:2007:753, bod 28).
35      V treťom
rade,
pokiaľ
ide o možnosť
zaplatenia
dlžných
súm v splátkach,
treba
zdôrazniť,
že
takéto
spôsoby
platby,
ak
sú
povolené
po
uplynutí
lehoty
na
vymáhanie
stanovenej
Komisiou,
nie
sú
zlučiteľné s povinnosťou
bezodkladne
vykonať
vymáhanie,
ktorej
cieľom
je
najmä
zabezpečiť
plnú
účinnosť
rozhodnutia
Komisie o vymáhaní, v tomto
prípade
rozhodnutia
Komisie
zo
4. decembra
2020, a umožniť
dospieť k riešeniu,
ktoré
je v súlade s účelom
sledovaným
týmto
rozhodnutím, a to
ubezpečiť
sa,
že
príjemca
pomoci
nedisponuje, a to
ani
dočasne,
finančnými
prostriedkami
zodpovedajúcimi
už
vrátenej
pomoci
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 20. mája
2010,
Scott a Kimberly Clark, C‑210/09,
EU:C:2010:294, bod 29).
36      Napokon
treba
pripomenúť,
že z judikatúry
Súdneho
dvora
vyplýva,
že
zrušenie
neoprávnenej
pomoci
prostredníctvom
jej
vymáhania
je
logickým
dôsledkom
konštatovania
jej
neoprávnenosti. V dôsledku
toho
vymáhanie
neoprávnene
poskytnutej
štátnej
pomoci
na
účely
obnovenia
predchádzajúceho
stavu
nemožno v zásade
považovať
za
neprimerané
opatrenie
vo
vzťahu k cieľom
ustanovení
Zmluvy v oblasti
štátnej
pomoci.
Vymáhanie
neoprávnenej
štátnej
pomoci
je v rozpore
so
zásadou
proporcionality
len
vtedy,
ak
suma,
ktorú
musí
príjemca
vrátiť,
je
vyššia
ako
aktualizovaná
suma
pomoci,
ktorú
dostal
(pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 21. marca 1990,
Belgicko/Komisia, C‑142/87,
EU:C:1990:125, bod 66,
ako
aj z 29. júla
2024,
Koiviston Auto
Helsinki/Komisia, C‑697/22 P,
EU:C:2024:641, body 79 a 80).
37      Z toho
vyplýva,
že
taká
vnútroštátna
právna
úprava, o akú
ide
vo
veci
samej,
ktorá
stanovuje
automatický
odkladný
účinok
platby v splátkach
alebo
opravných
prostriedkov
podaných
proti
rozhodnutiu o vymáhaní
neoprávnenej
pomoci,
sa
zdá
byť s výhradou
overení,
ktoré
prináleží
vykonať
vnútroštátnemu
súdu,
nezlučiteľná s cieľmi
zrušenia
neoprávnenej
pomoci
vyhlásenej
za
nezlučiteľnú s vnútorným
trhom a s požiadavkou
zabezpečiť
okamžitý a účinný
výkon
rozhodnutí
nariaďujúcich
jej
vymáhanie.
Preto,
ako
je
uvedené v bode 29
tohto
rozsudku,
sa
tieto
vnútroštátne
ustanovenia
nemôžu
uplatniť.
38      Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
úvahy
treba
na
položenú
otázku
odpovedať
tak,
že článok 16 ods. 3
nariadenia
2015/1589
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
príslušným
vnútroštátnym
orgánom a vnútroštátnym
súdom
ukladá
povinnosť
neuplatniť
vnútroštátne
ustanovenia
umožňujúce
prerušenie
daňového
exekučného
konania,
ktorého
cieľom
je
vymáhanie
neoprávnenej
štátnej
pomoci
nezlučiteľnej s vnútorným
trhom,
ak
príjemca
pomoci
poskytne
zábezpeku
vo
forme
bankovej
záruky,
ručenia,
poistenia
záruky,
zaistenia
alebo
záložného
práva
na
nehnuteľnosť
alebo
akéhokoľvek
iného
prostriedku
vhodného
na
zabezpečenie
vymáhania
pohľadávky
oprávneného,
či
dokonca
na
základe
žiadosti
tohto
príjemcu o oslobodenie
od
povinnosti
poskytnúť
takúto
zábezpeku,
s výnimkou toho, že
by
poskytnutie
zábezpeky
zbavilo
uvedeného
príjemcu
konkurenčnej
výhody
spojenej s touto
pomocou.
O trovách
39      Vzhľadom
na
to,
že
konanie
pred
Súdnym
dvorom
má
vo
vzťahu k účastníkom
konania
vo
veci
samej
incidenčný
charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou
postupu v konaní
pred
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom, o trovách
konania
rozhodne
tento
vnútroštátny
súd.
Iné
trovy
konania,
ktoré
vznikli v súvislosti s predložením
pripomienok
Súdnemu
dvoru a nie
sú
trovami
uvedených
účastníkov
konania,
nemôžu
byť
nahradené.
Z týchto
dôvodov
Súdny
dvor
(druhá
komora)
rozhodol
takto:
Článok 16 ods. 3 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 [ZFEÚ]
sa má vykladať v tom zmysle, že:
príslušným vnútroštátnym orgánom a vnútroštátnym súdom ukladá povinnosť neuplatniť vnútroštátne ustanovenia umožňujúce prerušenie daňového exekučného konania, ktorého cieľom je vymáhanie neoprávnenej štátnej pomoci nezlučiteľnej s vnútorným trhom, ak príjemca pomoci poskytne zábezpeku vo forme bankovej záruky, ručenia, poistenia záruky, zaistenia alebo záložného práva na nehnuteľnosť alebo akéhokoľvek iného prostriedku vhodného na zabezpečenie vymáhania pohľadávky oprávneného, či dokonca na základe žiadosti tohto príjemcu o oslobodenie od povinnosti poskytnúť takúto zábezpeku, s výnimkou toho, že by poskytnutie zábezpeky zbavilo uvedeného príjemcu konkurenčnej výhody spojenej s touto pomocou.
Podpisy
*      Jazyk
konania:
portugalčina.