62022CJ0268
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
z 22. júna 2023 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii – Platnosť vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 1194/2013 – Prípustnosť – Nepodanie žaloby o neplatnosť žalobkyňou vo veci samej – Dovozca – Určenie existencie dumpingu – Faktory, ktoré sa majú zohľadniť“
Vo veci C‑268/22,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Holandskojazyčný súd prvej inštancie Brusel, Belgicko) zo 14. marca 2022 a doručený Súdnemu dvoru 13. apríla 2022, ktorý súvisí s konaním:
Vitol SA
proti
Belgische Staat,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predsedníčka siedmej komory M. L. Arastey Sahún, sudcovia F. Biltgen a N. Wahl (spravodajca),
generálna advokátka: T. Ćapeta,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Vitol SA, v zastúpení: P. De Baere a J. Van den Bon, advocaten,
–
belgická vláda, v zastúpení: S. Baeyens a J.‑C. Halleux a C. Pochet, splnomocnení zástupcovia,
–
grécka vláda, v zastúpení: V. Baroutas a M. Tassopoulou, splnomocnení zástupcovia,
–
Rada Európskej únie, v zastúpení: B. Driessen a P. Mahnič, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci N. Tuominen, avocată,
–
Európska komisia, v zastúpení: P.‑J. Loewenthal, G. Luengo a J. Zieliński, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka platnosti vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1194/2013 z 19. novembra 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii (Ú. v. EÚ L 315, 2013, s. 2, ďalej len „sporné nariadenie“), zmeneného vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2017/1578 z 18. septembra 2017 (Ú. v. EÚ L 239, 2017, s. 9).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Vitol SA a Belgische Staat (Belgické kráľovstvo) vo veci vrátenia antidumpingového cla tejto spoločnosti zaplateného z dôvodu dovozu bionafty s pôvodom v Argentíne.
Právny rámec
Základné nariadenie
3
Ku dňu prijatia sporného nariadenia sa ustanovenia upravujúce uloženie antidumpingových opatrení Európskou úniou nachádzali v nariadení Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi [Európskej únie] (Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51, ďalej len „základné nariadenie“).
4
Článok 1 základného nariadenia stanovoval:
„1.   Antidumpingové clo sa môže vzťahovať na akýkoľvek dumpingový výrobok, ktorého prepustenie do voľného obehu v [Únii] spôsobuje ujmu.
2.   Výrobok sa považuje za dumpingový, ak je jeho vývozná cena do [Únie] nižšia ako porovnateľná cena podobného výrobku v bežnom obchode, stanovená pre krajinu vývozu.
3.   Krajina vývozu je spravidla krajina pôvodu. Môže to byť však prechodná krajina s výnimkou prípadu, keď sa napríklad výrobky cez túto krajinu len prevážajú alebo sa príslušné výrobky v tejto krajine nevyrábajú alebo v tejto krajine neexistuje pre ne porovnateľná cena.
4.   Na účely tohto nariadenia ‚podobný výrobok‘ znamená výrobok, ktorý je identický, to znamená podobný vo všetkých znakoch posudzovanému výrobku, alebo ak nie je takýto výrobok k dispozícii, inému výrobku, ktorý hoci nie je podobný v každom ohľade, má vlastnosti, ktoré sú veľmi podobné vlastnostiam posudzovaného výrobku.“
5
V článku 2 tohto nariadenia sa vymedzoval dumping. Jeho odseky 3 a 5 týkajúce sa normálnej hodnoty stanovovali:
„3.   Ak neexistuje predaj podobného výrobku v bežnom obchode alebo takýto predaj je nedostatočný, alebo ak z dôvodu mimoriadnej situácie na trhu takýto predaj neumožňuje náležité porovnanie, normálna hodnota podobného výrobku sa vypočíta na základe výrobných nákladov v krajine pôvodu, ktoré sa zvýšia o primeranú čiastku na predajné, všeobecné a administratívne náklady a zisk alebo na základe vývozných cien v bežnom obchode do vhodnej tretej krajiny za predpokladu, že tieto ceny sú reprezentatívne.
Osobitná situácia na trhu pre príslušný výrobok v zmysle prvého pododseku sa môže považovať za existujúcu okrem iného vtedy, keď sú ceny umelo nízke, keď dochádza k výraznému výmennému obchodu alebo v prípade, ak ide o režim spracovania na neobchodné účely.
…
5.   Náklady sa spravidla vypočítajú na základe záznamov vedených stranou, ktorá je predmetom šetrenia, za predpokladu, že takéto záznamy sú v súlade so všeobecne akceptovanými účtovnými zásadami príslušnej krajiny a že sa preukáže, že záznamy primerane odrážajú náklady spojené s výrobou a predajom posudzovaného výrobku.
Ak nie sú náklady, ktoré súvisia s výrobou a predajom príslušného výrobku primerane vyjadrené v záznamoch príslušnej strany, upravia alebo stanovia sa na základe nákladov iných výrobcov alebo vývozcov v tej istej krajine alebo, ak tieto informácie nie sú k dispozícii alebo sa nemôžu použiť, na akomkoľvek inom rozumnom základe, vrátane informácií z iných reprezentatívnych trhov.
Do úvahy sa berú predložené dôkazy, ktoré sa týkajú správneho rozdelenia nákladov za predpokladu, že sa preukáže, že takéto rozdelenie bolo v minulosti použité. V prípade neexistencie vhodnejšej metódy sa uprednostní rozdelenie nákladov na základe obratu. Pokiaľ to už nebolo zohľadnené v rámci rozdelenia nákladov podľa tohto pododseku, náklady sa vhodne upravia u tých neopakovaných položiek nákladov, ktoré sú prospešné pre budúcu a/alebo súčasnú výrobu.
Ak sú náklady za časť obdobia na náhradu nákladov ovplyvnené používaním nových výrobných zariadení, ktoré si vyžadujú značné dodatočné investície a nízku mieru využitia kapacít, ktoré sú výsledkom operácií na zavedenie výroby, ktoré sa konajú v rámci alebo v priebehu časti obdobia, v ktorom sa vykonáva zisťovanie, sú priemerné náklady na úvodnú fázu nákladmi, ktoré sú použiteľné podľa vyššie uvedených pravidiel o rozdelení na konci takejto fázy a zahrnú sa na tejto úrovni za príslušné obdobie do priemerných vážených nákladov, ktoré sú uvedené v druhom pododseku odseku 4. Dĺžka úvodnej fázy sa určí vo vzťahu k situácii príslušného výrobcu alebo vývozcu, nepresiahne však primeranú počiatočnú časť obdobia na náhradu nákladov. Na túto úpravu sa vo vzťahu k nákladom použiteľným v priebehu obdobia zisťovania zohľadnia informácie, ktoré sa týkajú úvodnej fázy, ktorá presahuje toto obdobie, ak sa predložia pred overeniami na mieste a do troch mesiacov po začatí zisťovania.“
6
Článok 3 základného nariadenia týkajúci sa vymedzenia ujmy v odsekoch 4, 6 a 7 stanovoval:
„4.   V prípade, že dovoz výrobku z viac ako z jednej krajiny je súčasne predmetom antidumpingových zisťovaní, účinky takéhoto dovozu sa súhrnne vyhodnotia, len ak sa určí, že:
a)
dumpingové rozpätie stanovené vo vzťahu k dovozu z každej krajiny je väčšie ako de minimis, tak ako je uvedené v článku 9 ods. 3 a že objem dovozu z každej krajiny nie je zanedbateľný a
b)
súhrnné vyhodnotenie účinkov dovozu je primerané z hľadiska podmienok hospodárskej súťaže medzi dovážanými výrobkami a podmienok hospodárskej súťaže medzi dovážanými výrobkami a podobným výrobkom [Únie].
…
6.   Zo všetkých relevantných dôkazov predložených vo vzťahu k odseku 2 sa musí preukázať, že dumpingové dovozy spôsobujú ujmu v zmysle tohto nariadenia. Špecificky to znamená preukázanie toho, že objem a/alebo úrovne cien špecifikované podľa odseku 3 majú dôsledky na výrobné odvetvie [Únie] tak, ako je ustanovené v odseku 5 a že tieto dôsledky sú takého rozsahu, že ho možno klasifikovať ako značný.
7.   Iné známe faktory ako sú dumpingové dovozy, ktoré súčasne spôsobujú ujmu výrobnému odvetviu [Únie] sa taktiež preskúmajú, aby sa zabezpečilo, že ujmu spôsobenú týmito inými faktormi nemožno pripísať dumpingovým dovozom podľa odseku 6. Medzi faktory, ktoré možno v tomto ohľade zvážiť, patrí objem a ceny dovozu nepredávané [ceny dovážaných výrobkov nepredávaných – neoficiálny preklad] za dumpingové ceny, pokles dopytu alebo zmeny modelov spotreby, postupy obmedzujúce obchod a hospodársku súťaž medzi výrobcami [Únie] a tretej krajiny a rozvoj technológií a exportná výkonnosť a produktivita výrobného odvetvia [Únie].“
Dočasné nariadenie
7
Dňa 27. mája 2013 prijala Komisia nariadenie (EÚ) č. 490/2013, ktorým sa ukladá dočasné antidumpingové clo na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii (Ú. v. EÚ L 141, 2013, s. 6, ďalej len „dočasné nariadenie“). V tomto nariadení predovšetkým dospela k záveru, že dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne je predmetom dumpingu, čo výrobnému odvetviu Únie spôsobilo ujmu, a usúdila, že prijatie antidumpingového cla proti uvedenému dovozu bolo v záujme Únie.
8
Článok 1 ods. 1 tohto nariadenia stanovoval:
„Týmto sa ukladá dočasné antidumpingové clo na dovoz monoalkyl esterov mastných kyselín a/alebo parafínových plynových olejov vyrobených syntézou a/alebo hydrogenizáciou nefosílneho pôvodu, buď v čistom stave alebo v podobe zmesí, ktoré sú v súčasnosti zaradené pod kódy… a ktoré pochádzajú z Argentíny a Indonézie.“
Sporné nariadenie
9
Dňa 19. novembra 2013 Rada Európskej únie uložila sporným nariadením konečné antidumpingové clo na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii.
10
Po prvé, pokiaľ ide o normálnu hodnotu podobného výrobku v prípade Argentíny, Rada potvrdila záver dočasného nariadenia, podľa ktorého by sa táto hodnota mala vypočítať v súlade s článkom 2 ods. 3 základného nariadenia, keďže argentínsky trh s bionaftou do veľkej miery reguluje štát (odôvodnenie 28 sporného nariadenia).
11
Pokiaľ ide o výrobné náklady, Rada súhlasila s návrhom Komisie, aby bol záver dočasného nariadenia zmenený a aby sa nezohľadnili ceny hlavných surovín uvedené v záznamoch skúmaných argentínskych vyvážajúcich výrobcov podľa článku 2 ods. 5 základného nariadenia. Podľa Rady tieto údaje primerane neodrážali náklady súvisiace s výrobou bionafty v Argentíne preto, lebo systém rozdielnej vývoznej dane viedol ku skresleniu cien hlavných surovín na argentínskom domácom trhu. Rada ich nahradila priemerom referenčných cien sóje uverejnených argentínskym ministerstvom pre poľnohospodárstvo pre vývoz, tzv. free on board (FOB) počas obdobia prešetrovania (odôvodnenia 35 až 40 sporného nariadenia).
12
Po druhé Rada potvrdila viacero odôvodnení uvedených v dočasnom nariadení, pričom konštatovala, že výrobnému odvetviu Únie bola spôsobená vážna ujma v zmysle článku 3 ods. 6 základného nariadenia (odôvodnenia 105 až 142 sporného nariadenia) a že táto ujma bola spôsobená dumpingovým dovozom bionafty s pôvodom v Argentíne (odôvodnenie 144 až 157 sporného nariadenia). V tomto kontexte konštatovala, že ďalšie faktory, medzi ktoré patrili predovšetkým dovoz uskutočnený výrobným odvetvím Únie (odôvodnenia 151 až 160 sporného nariadenia), nízke využívanie kapacity výrobného odvetvia Únie (odôvodnenia 161 až 171 sporného nariadenia) a systém dvojitého započítania bionafty vyrobenej z odpadových olejov, ktorý existuje v niektorých členských štátoch (odôvodnenia 173 až 179 sporného nariadenia), nemohli vyvrátiť túto príčinnú súvislosť medzi uvedenou ujmou a dumpingovým dovozom bionafty s pôvodom v Argentíne.
13
Po tretie Rada potvrdila, že prijatie predmetných antidumpingových opatrení zostáva v záujme Únie (odôvodnenia 190 až 201 sporného nariadenia).
14
Vzhľadom na zistené dumpingové rozpätie a rozsah ujmy spôsobenej výrobnému odvetviu Únie, Rada najmä rozhodla, že by sa sumy zabezpečené prostredníctvom dočasného antidumpingového cla, ktoré bolo uložené na základe dočasného nariadenia, mali s konečnou platnosťou vybrať (odôvodnenie 228 a článok 2 sporného nariadenia) a že by malo byť uložené konečné antidumpingové clo na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne (článok 1 ods. 1 sporného nariadenia).
15
Rozsudkami z 15. septembra 2016, PT Musim Mas/Rada (T‑80/14, EU:T:2016:504); Unitec Bio/Rada (T‑111/14, EU:T:2016:505); Molinos Río de la Plata a i./Rada (T‑112/14 až T‑116/14 a T‑119/14, EU:T:2016:509); Cargill/Rada (T‑117/14, EU:T:2016:503); LDC Argentina/Rada (T‑118/14, EU:T:2016:502); PT Ciliandra Perkasa/Rada (T‑120/14, EU:T:2016:501), a PT Pelita Agung Agrindustri/Rada (T‑121/14, neuverejnený, EU:T:2016:500) (ďalej spoločne len „rozsudky z 15. septembra 2016“), Všeobecný súd zrušil články 1 a 2 sporného nariadenia v rozsahu, v akom sa týkali žalobcov v týchto veciach.
16
Všeobecný súd v podstate rozhodol, že inštitúcie Únie z právneho hľadiska dostatočne nepreukázali, že došlo k citeľnému skresleniu cien hlavných surovín používaných na výrobu bionafty v Argentíne a Indonézii v dôsledku systému rozdielnej vývoznej dane, podľa ktorého sa na suroviny a bionaftu uplatňovali odlišné daňové sadzby. Všeobecný súd konštatoval, že inštitúcie Únie nemali dospieť k záveru, že ceny surovín neboli primerane vyjadrené v účtovných dokumentoch argentínskych a indonézskych vyvážajúcich výrobcov, a preto nemali tieto dokumenty nezohľadniť pri výpočte normálnej hodnoty bionafty vyrábanej v Argentíne a Indonézii.
Nariadenie (EÚ) 2015/476
17
Článok 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/476 z 11. marca 2015 o opatreniach, ktoré môže prijať Únia na základe správy prijatej orgánom na urovnávanie sporov WTO, ktorá sa týka antidumpingových a vyrovnávacích opatrení (Ú. v. EÚ L 83, 2015, s. 6), znie:
„1.   Ak [orgán na urovnávanie sporov (OUS)] prijíma správu týkajúcu sa opatrenia Únie prijatého podľa [základného] nariadenia… (ďalej len ‚sporné opatrenie‘), Komisia môže v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 4 ods. 3 prijať jedno alebo viac nasledujúcich opatrení, ktoré považuje za vhodné:
a)
zrušiť alebo zmeniť sporné opatrenie alebo
b)
prijať akékoľvek iné osobitné vykonávacie opatrenie, ktoré sa považuje za daných okolností za vhodné, a to s cieľom dosiahnuť súlad Únie s odporúčaniami a rozhodnutiami uvedenými v správe.
…
3.   Ak je vhodné vykonať revízne prešetrovanie pred alebo súčasne s prijatím akéhokoľvek opatrenia podľa odseku 1, Komisia začne takéto revízne prešetrovanie. Ak sa Komisia rozhodne začať revízne prešetrovanie, informuje členské štáty.“
18
Článok 3 tohto nariadenia stanovuje:
„Akékoľvek opatrenia prijaté podľa tohto nariadenia nadobúdajú účinnosť dňom nadobudnutia ich platnosti a nestanovujú základ pre vrátenie cla vybraného k tomuto dátumu, ak nie je stanovené inak.“
Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/1578
19
Dňa 18. septembra 2017 Komisia prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/1578, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1194/2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii (Ú. v. EÚ L 239, 2017, s. 9).
20
Vykonávacie nariadenie 2017/1578 vychádza najmä zo správy poroty prijatej 26. októbra 2016 OUS Svetovej obchodnej organizácie (WTO) v spore EÚ – Bionafta (Argentína), podľa ktorej sa dospelo k záveru, že Únia pri ukladaní antidumpingového cla na bionaftu s pôvodom v Argentíne nekonala v súlade s právom WTO. Ako vyplýva z jeho odôvodnenia 12, účelom tohto nariadenia je „napraviť tie aspekty [sporného] nariadenia, ktoré nie sú v súlade s pravidlami WTO, a uviesť ich do súladu so [správou poroty a správou odvolacieho orgánu]“.
21
Odôvodnenia 130, 134 a 135 uvedeného vykonávacieho nariadenia stanovovali:
„130.
Komisia pripomenula, že toto revízne prešetrovanie sa začalo na základe splnomocňujúceho nariadenia WTO na účely vykonávania zistení a odporúčaní poroty a odvolacieho orgánu v spore Európska únia – antidumpingové opatrenia uložené na bionaftu z Argentíny (WT/DS 473/15). Revízne prešetrovanie sa preto obmedzuje na otázky, ktoré sa riešia v rámci WTO, a z nich plynúce možné následné a/alebo technické zmeny. Preto nie je prípustné žiadne z tvrdení spoločnosti Wilmar [indonézsky vyvážajúci výrobca]. Komisia navyše pripomenula, že Wilmar už v rámci pôvodného prešetrovania predložil podobné tvrdenie týkajúce sa ziskového rozpätia a že bolo zamietnuté [pozri odôvodnenia 43 až 46 (sporného) nariadenia]. Po poskytnutí informácií argentínsky spolupracujúci vyvážajúci výrobca COFCO Argentina S.A. (predtým známy pod názvom Noble Argentina S.A.) predložil žiadosť, aby sa spoločnosť považovala za ‚nového vývozcu‘ a aby bola zaradená do zoznamu spoločností s individuálnymi colnými sadzbami v skupine ‚ostatné spolupracujúce spoločnosti‘.
…
134.
Na základe uvedeného opätovného posúdenia [začatého podľa článku 1 ods. 3 nariadenia 2015/476] Komisia dospela k záveru, že dumping spôsobujúci ujmu zistený v priebehu pôvodného prešetrovania sa potvrdil.
135.
Antidumpingové opatrenia vzťahujúce sa na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii uložené [sporným] nariadením by sa preto mali zachovať, pričom revidované dumpingové rozpätia pre Argentínu sú opätovne prepočítané tak, ako sa uvádza vyššie v texte.“
Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2018/1570
22
Podľa odôvodnení 89 až 94 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2018/1570 z 18. októbra 2018, ktorým sa ukončuje konanie týkajúce sa dovozu bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii a ktorým sa zrušuje vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 1194/2013 (Ú. v. EÚ L 262, 2018, s. 40):
„89.
Komisia dospela k záveru, že nie je možné stanoviť skutočný a podstatný príčinný vzťah medzi dumpingovým dovozom z Argentíny a značnou ujmou, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Únie, vzhľadom na význam iných známych faktorov prispievajúcich k uvedenej ujme.
90.
Jedna spoločnosť, COFCO Argentina… predložila po uverejnení vykonávacieho nariadenia (EÚ) 2017/1578 tvrdenie, že spĺňala všetky tri kritériá týkajúce sa nových vyvážajúcich výrobcov, ktoré sú uvedené v článku 3 [sporného] nariadenia, a predložila podporné dôkazy. Komisia žiadosť a dôkazy analyzovala. Na základe výsledkov opätovne začatého prešetrovania sa však žiadosť stala diskutabilnou.
…
91.
Prešetrovanie by sa malo ukončiť, i) keďže dumpingové rozpätia z Indonézie sú de minimis a ii) vzhľadom na to, že nie je možné stanoviť existenciu skutočného a podstatného príčinného vzťahu medzi dumpingovým dovozom z Argentíny a značnou ujmou, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Únie, ako sa vyžaduje podľa článku 3 ods. 7… nariadenia [Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21)]. Znamená to, že existujúce opatrenia, ktoré stále platia pre tých vyvážajúcich výrobcov z Argentíny a Indonézie, ktorí úspešne nenapadli antidumpingové opatrenia pred Všeobecným súdom, by sa mali zrušiť. V záujme zrozumiteľnosti a právnej istoty by sa preto malo [sporné] nariadenie zrušiť.
92.
Konečné antidumpingové clá zaplatené podľa [sporného] nariadenia… na dovoz bionafty z Argentíny a Indonézie a predbežné clá s konečnou platnosťou vybrané v súlade s článkom 2 uvedeného nariadenia by sa mali vrátiť alebo odpustiť, pokiaľ sa vzťahujú na dovoz bionafty predanej na vývoz do Únie spoločnosťami, ktoré úspešne napadli uvedené nariadenie pred súdom, t. j. argentínskymi vyvážajúcimi výrobcami Unitec Bio SA, Molinos Rio de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A, Vicentin SAIC, Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA, Cargill SACI, Louis Dreyfus Commodities S.A. (LDC Argentina SA) a indonézskymi vyvážajúcimi výrobcami PT Pelita Agung Agrindustri, PT Ciliandra Perkasa, PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia, PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas). O vrátenie alebo odpustenie cla treba požiadať vnútroštátne colné orgány v súlade s platnými colnými predpismi.
93.
Spoločnosť PT Cermerlang Energi Perkasa po poskytnutí informácií tvrdila, že vrátenie a odpustenie antidumpingových ciel by malo byť dostupné všetkým spoločnostiam, ktorým takéto clá vznikli, a nielen tým spoločnostiam, ktoré úspešne napadli [sporné] nariadenie pred súdom. Takisto tvrdí, že zrušiť by sa malo nielen [sporné] nariadenie…, ale aj vykonávacie nariadenie 2017/1578.
94.
Po prvé, Komisia pripomenula, že vykonávacím nariadením 2017/1578 sa len zmenilo [sporné] nariadenie. Vzhľadom na zrušenie vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 1194/2013 sa akýkoľvek právny účinok pozmeňujúceho nariadenia stáva neplatným. Uvedené nariadenie preto nie je nutné výslovné zrušiť. Po druhé, zrušenie [sporného] nariadenia… Všeobecným súdom sa vzťahuje len na spoločnosti, ktoré napadli uvedené nariadenie pred súdom. Antidumpingové clá, ktoré boli uložené iným spoločnostiam, boli preto legálne vyberané podľa práva Únie. …“
23
Článok 1 nariadenia 2018/1570 stanovuje, že „antidumpingové konanie týkajúce sa dovozu monoalkylesterov mastných kyselín a/alebo parafínových plynových olejov vyrobených syntézou a/alebo hydrogenizáciou, nefosílneho pôvodu, v čistej forme alebo obsiahnutých v zmesi, s pôvodom v Argentíne a Indonézii, v súčasnosti patriacich pod číselné znaky… (ďalej len „bionafta“) sa týmto ukončuje“.
24
Článok 3 tohto nariadenia uvádza, že „[sporné] nariadenie sa zrušuje“.
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
25
Spoločnosť Vitol, žalobkyňa vo veci samej, je spoločnosťou založenou podľa švajčiarskeho práva, ktorá je nezávislým dovozcom bionafty. Nie je uvedená ani v spornom nariadení, ani vo vykonávacom nariadení 2017/1578. Argentínska spoločnosť COFCO Argentina, ktorá žalobkyni vo veci samej dodáva bionaftu, však je spomenutá v odôvodnení 130 tohto vykonávacieho nariadenia a spolu s „ostatnými spolupracujúcimi spoločnosťami“ je zahrnutá do zoznamu spoločností s individuálnymi colnými sadzbami.
26
Dňa 6. marca 2018 spoločnosť BVBA Vandevyver, založená podľa belgického práva, predložila v mene žalobkyne vo veci samej dve vyhlásenia na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne, z ktorých iba jedno je predmetom sporu vo veci samej. V rámci uvedeného vyhlásenia táto žalobkyňa zaplatila na základe sporného nariadenia, zmeneného vykonávacím nariadením 2017/1578, antidumpingové clo vo výške 1272023,58 eura.
27
Dňa 3. apríla 2018 žalobkyňa vo veci samej podala na príslušné vnútroštátne orgány žiadosť o vrátenie antidumpingového cla, ktoré zaplatila. Rozhodnutím z 22. júna 2018 bola táto žiadosť o vrátenie zamietnutá. Žalobkyňa vo veci samej podala 20. septembra 2018 proti tomuto rozhodnutiu sťažnosť, ktorá bola zamietnutá rozhodnutím z 21. mája 2019. Odvolanie žalobkyne vo veci samej proti tomuto rozhodnutiu, ktoré bolo podané na adviseur‑generaal (generálny poradca, Belgicko), bolo 25. augusta 2020 tiež zamietnuté.
28
Dňa 13. novembra 2020 podala žalobkyňa vo veci samej žalobu na vnútroštátny súd. V tomto kontexte požiadala tento súd, aby položil Súdnemu dvoru prejudiciálnu otázku týkajúcu sa súladu sporného nariadenia, zmeneného vykonávacím nariadením 2017/1578, s vtedy uplatniteľným základným nariadením.
29
Vnútroštátny súd v prvom rade poznamenáva, že možnosť osoby dovolávať sa neplatnosti na príslušnom vnútroštátnom súde je vylúčená len vtedy, ak sa preukáže, že jej priama žaloba podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ by bola bez akýchkoľvek pochybností prípustná. Hoci Súdny dvor v zásade vykonáva toto overenie v rámci rozhodnutia o prejudiciálnej otázke, vnútroštátnemu súdu nič nebráni v tom, aby ešte predtým vykonal okrajové preskúmanie, pokiaľ ide o otázku potreby predložiť prejudiciálnu otázku. Vnútroštátny súd sa pritom na základe dokumentov, ktoré má k dispozícii, domnieva, že nemožno konštatovať, že žalobkyňa vo veci samej bola bez akýchkoľvek pochybností oprávnená podať proti spornému nariadeniu žalobu o neplatnosť na základe článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
30
Vnútroštátny súd v druhom rade usúdil, že otázka, či platnosť sporného nariadenia, zmeneného vykonávacím nariadením 2017/1578, ešte môže byť spochybnená, a otázka, či prípadne môže vzniknúť problém s platnosťou, sú relevantné pre vydanie rozsudku vo veci samej. Konštatoval, že v prejednávanej veci žalobkyňa vo veci samej preukázala, že antidumpingové clá stanovené v napadnutom nariadení by mohli byť v rozpore so základným nariadením. V tejto súvislosti odkazuje na rozsudky z 15. septembra 2016 a uvádza, že ani vykonávacie nariadenie 2017/1578, ktoré znížilo antidumpingové clá, ani vykonávacie nariadenie 2018/1570, ktorým sa zrušilo sporné nariadenie do budúcnosti, nespochybňujú prípadný nesúlad tohto posledného uvedeného nariadenia so základným nariadením.
31
Za týchto podmienok Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Holandskojazyčný súd prvej inštancie Brusel) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Je [sporné] nariadenie, zmenené [vykonávacím] nariadením 2017/1578, v rozpore so základným nariadením…, najmä preto, že:
–
nebolo preukázané, že pri výpočte normálnej hodnoty podobného výrobku boli splnené podmienky na nezohľadnenie nákladov spojených s výrobou a predajom podobného výrobku, ktoré boli uvedené v účtovných záznamoch skúmaných argentínskych vyvážajúcich výrobcov, v súlade s pravidlom stanoveným v článku 2 ods. 5 základného nariadenia,
–
účinky dovozu boli nesprávne predmetom súhrnného vyhodnotenia podľa článku 3 ods. 4 základného nariadenia, a preto sa v zmysle článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia dostatočne nepreukázalo, že šlo o dumpingový dovoz, ktorý spôsobil ujmu v zmysle základného nariadenia,
–
a z toho dôvodu nešlo o dumping a nemalo sa uložiť nijaké antidumpingové clo podľa článku 1 základného nariadenia?“
O prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania
32
Prípustnosť tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorého predmetom je posúdenie platnosti sporného nariadenia, je spochybnená z dvoch dôvodov. Na jednej strane vzhľadom na pripomienky belgickej a gréckej vlády, ako aj Rady vzniká otázka, či žalobkyňa vo veci samej má možnosť napadnúť uvedené nariadenie, hoci proti nemu nepodala žalobu o neplatnosť. Na druhej strane vzhľadom na pripomienky osobitne formulované Komisiou treba rozhodnúť o tom, či vnútroštátny súd dostatočne zdôrazňuje dôvody, pre ktoré je platnosť sporného nariadenia v prejednávanej veci problematická.
O aktívnej legitimácii na podanie žaloby o neplatnosť sporného nariadenia podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ
33
Belgická a grécka vláda, ako aj Rada vo svojich písomných pripomienkach predložených Súdnemu dvoru vyjadrujú pochybnosti o prípustnosti tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania vzhľadom na judikatúru vyplývajúcu najmä z rozsudkov z 9. marca 1994, TWD Textilwerke Deggendorf (C‑188/92, EU:C:1994:90), a z 15. februára 2001, Nachi Europe (C‑239/99, EU:C:2001:101), z dôvodu, že žalobkyňa vo veci samej mohla bez akýchkoľvek pochybností podať na súd Únie žalobu o neplatnosť sporného nariadenia podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
34
V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry vyplýva, že možnosť osoby podliehajúcej súdnej právomoci dovolávať sa v rámci žaloby podanej na vnútroštátnom súde neplatnosti ustanovení obsiahnutých v akte Únie, ktorý je podkladom pre prijatie vnútroštátneho rozhodnutia vzťahujúceho sa na danú osobu, predpokladá, že buď podala v stanovenej lehote aj žalobu o neplatnosť tohto aktu Únie podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, alebo tak neurobila, lebo nepochybne nemá právo takúto žalobu podať (rozsudky z 25. júla 2018, Georgsmarienhütte a i., C‑135/16, EU:C:2018:582, bod 17, ako aj citovaná judikatúra, a z 21. decembra 2021, Vítkovice Steel, C‑524/20, EU:C:2021:1048, bod 59).
35
Osoba sa preto nemôže dovolávať neplatnosti aktu Únie na vnútroštátnych súdoch, a teda prípadne navrhnúť, aby sa tieto súdy obrátili na Súdny dvor s prejudiciálnymi otázkami na základe článku 267 ZFEÚ, len vtedy, ak sa možno domnievať, že je nepochybne oprávnená podať priamu žalobu o neplatnosť tohto aktu na súde Únie podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ. Keďže teda možno mať pochybnosti o tom, či sa sporné ustanovenie alebo ustanovenia priamo a osobne týkajú dotknutého účastníka konania, nemožno sa dovolávať námietky neprípustnosti vyplývajúcej z judikatúry citovanej v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
36
Pokiaľ ide predovšetkým o otázku, či žalobkyňa vo veci samej zjavne mohla podľa článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ podať na súde Únie žalobu proti spornému nariadeniu predstavujúcemu regulačný akt, ktorý sa jej priamo týka a nevyžaduje si vykonávacie opatrenia v zmysle tohto ustanovenia, stačí uviesť, že zaplatenie antidumpingových ciel jej bolo uložené v zmysle rozhodnutia z 22. júna 2018. Mechanická povaha opatrení prijatých na vnútroštátnej úrovni je totiž irelevantná pre určenie, či akt vyžaduje vykonávacie opatrenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. októbra 2018, Internacional de Productos Metálicos/Komisia, C‑145/17 P, EU:C:2018:839, bod 54 a citovanú judikatúru). Z toho vyplýva, že sa nemožno domnievať, že toto nariadenie zjavne neobsahuje vykonávacie opatrenia v zmysle uvedeného ustanovenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. marca 2021, Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, bod 34, ako aj citovanú judikatúru).
37
Za týchto okolností by žalobkyňa vo veci samej nemala právo domáhať sa neplatnosti tohto nariadenia na vnútroštátnych súdoch iba v prípade, že sa možno domnievať, že sa jej dotknuté sporné nariadenie nepochybne priamo a osobne týka v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
38
V tejto súvislosti treba poukázať na to, že nariadenia zavádzajúce antidumpingové clo majú normatívny charakter, pretože sa vzťahujú na všetky dotknuté hospodárske subjekty (rozsudok z 10. marca 2021, Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, bod 36, ako aj citovaná judikatúra).
39
Z judikatúry Súdneho dvora však vyplýva, že nariadenie zavádzajúce antidumpingové clo sa môže priamo a osobne týkať hospodárskeho subjektu (rozsudok z 10. marca 2021, Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, bod 37, ako aj citovaná judikatúra).
40
Pokiaľ ide v prvom rade o otázku, či sa sporné nariadenie priamo týkalo žalobkyne vo veci samej, je nesporné, že toto nariadenie priamo ovplyvnilo jej právne postavenie, keďže predstavuje právny základ antidumpingového cla, ktoré jej bolo uložené.
41
Pokiaľ ide v druhom rade o otázku, či sa sporné nariadenie týkalo žalobkyne vo veci samej osobne, treba pripomenúť, že Súdny dvor vymedzil niektoré kategórie hospodárskych subjektov, ktorých sa môže nariadenie ukladajúce antidumpingové clo osobne týkať, bez ohľadu na to, že aj iné subjekty môžu byť osobne dotknuté z dôvodu určitých vlastností, ktorými sa vyznačujú a ktoré ich odlišujú od iných subjektov (rozsudok z 10. marca 2021, Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, bod 40, ako aj citovaná judikatúra).
42
Nariadenie zavádzajúce antidumpingové clo sa môže osobne týkať po prvé tých z výrobcov a vývozcov dotknutého výrobku, ktorým sú pripisované dumpingové praktiky na základe údajov týkajúcich sa ich obchodnej činnosti, po druhé dovozcov uvedeného výrobku, ktorých predajné ceny boli zohľadnené pri stanovení vývozných cien, a teda ktorí sú dotknutí zisteniami týkajúcimi sa existencie dumpingovej praktiky, a po tretie dovozcov prepojených s vývozcami predmetného výrobku, najmä v prípade, keď bola vývozná cena vypočítaná na základe predajnej ceny na trhu Únie zavedenej týmito dovozcami, a v prípade, keď bolo na základe týchto predajných cien vypočítané samotné antidumpingové clo (rozsudok z 10. marca 2021, Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, bod 41, ako aj citovaná judikatúra).
43
Preto treba uviesť, že postavenie dovozcu nemôže samo osebe stačiť na konštatovanie, že nariadenie zavádzajúce antidumpingové clo sa dovozcu osobne týka. Dovozca, hoci prepojený s vývozcami predmetného výrobku, je totiž osobne dotknutý iba vtedy, ak sa preukáže, že údaje týkajúce sa jeho obchodnej činnosti boli zohľadnené pri konštatovaní dumpingových praktík, alebo ak to nie je možné, že má iné vlastnosti, ktoré sú pre neho osobité a ktoré ho vymedzujú vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe (rozsudok z 10. marca 2021, Von Aschenbach & Voss, C‑708/19, EU:C:2021:190, bod 42, ako aj citovaná judikatúra).
44
Aj keď nemožno vylúčiť, že dovozca predmetného výrobku môže byť považovaný za osobne dotknutého nariadením, ktorým sa ukladá antidumpingové clo, je ešte potrebné, aby preukázal existenciu určitých vlastností, ktorými sa vyznačuje a ktoré ho odlišujú od akejkoľvek inej osoby.
45
Vnútroštátny súd však uvádza, že na základe dokumentov, ktoré má k dispozícii, nemožno konštatovať, že žalobkyňa vo veci samej bola bez akýchkoľvek pochybností oprávnená podať žalobu na základe článku 263 ZFEÚ.
46
V tomto prípade sa totiž predovšetkým zdá, že nebolo preukázané, že údaje týkajúce sa obchodnej činnosti žalobkyne vo veci samej boli zohľadnené na účely konštatovania dumpingu. Najmä nebolo preukázané, že prípadné predajné ceny uplatňované žalobkyňou vo veci samej boli použité na stanovenie vývozných cien, a preto sa jej zistenia o dumpingu týkajú.
47
Ďalej treba uviesť, že žalobkyňa vo veci samej sa nezúčastnila ani správneho konania, ktoré viedlo k prijatiu antidumpingového cla, ako to bolo najmä vo veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 10. marca 2021, Von Aschenbach & Voss (C‑708/19, EU:C:2021:190).
48
Napokon, hoci je pravda, že argentínsky dodávateľ bionafty, ktorý zásobuje žalobkyňu vo veci samej, COFCO Argentina, je menovite uvedený vo vykonávacom nariadení 2017/1578 (odôvodnenie 130) a vo vykonávacom nariadení 2018/1570 (odôvodnenie 90), táto okolnosť nemôže individualizovať žalobkyňu vo veci samej, aby sa, ako to vyžaduje judikatúra, bez akýchkoľvek pochybností mohla považovať za aktívne legitimovanú v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
49
V tejto súvislosti je irelevantná okolnosť, že žalobkyňa vo veci samej sa prípadne mohla pripojiť k žalobe o neplatnosť podanej výrobcom, s ktorým spolupracovala. Táto možnosť totiž nepreukazuje, že sporné nariadenie sa žalobkyne vo veci samej nepochybne osobne týka.
50
Vzhľadom na všetky tieto úvahy treba konštatovať, že dôkazy, ktoré má Súdny dvor k dispozícii, neumožňujú dospieť k záveru, že Vitol mala nepochybne aktívnu legitimáciu na podanie žaloby o neplatnosť sporného nariadenia na súde Únie na základe článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
O dostatočnosti dôkazov uvedených v návrhu na začatie prejudiciálneho konania na účely spochybnenia platnosti sporného nariadenia
51
Komisia spochybňuje prípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania, pričom tvrdí, že vnútroštátny súd neuviedol dôvody, ktoré ho viedli k pochybnostiam o platnosti sporného nariadenia.
52
Treba pripomenúť, že z ducha spolupráce, v ktorom sa má niesť prejudiciálne konanie, vyplýva, že je nevyhnutné, aby vnútroštátny súd vo svojom rozhodnutí o podaní návrhu na začatie prejudiciálneho konania uviedol presné dôvody, pre ktoré sa domnieva, že odpoveď na jeho otázky týkajúce sa výkladu alebo platnosti určitých ustanovení práva Únie je nevyhnutná na vyriešenie sporu (rozsudok zo 4. mája 2016, Philip Morris Brands a i., C‑547/14, EU:C:2016:325, bod 47, ako aj citovaná judikatúra).
53
Je preto dôležité, aby vnútroštátny súd najmä uviedol konkrétne dôvody, ktoré ho viedli k otázke o platnosti určitých ustanovení práva Únie, a poukázal na dôvody neplatnosti, ktoré v dôsledku toho možno podľa jeho názoru uplatniť (rozsudok zo 4. mája 2016, Philip Morris Brands a i., C‑547/14, EU:C:2016:325, bod 48, ako aj citovaná judikatúra). Taká požiadavka vyplýva tiež z článku 94 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
54
Treba tiež pripomenúť, že informácie obsiahnuté v návrhoch na začatie prejudiciálneho konania neslúžia iba na to, aby Súdnemu dvoru umožnili poskytnúť užitočné odpovede, ale aj na to, aby vládam členských štátov, ako aj ďalším dotknutým subjektom bola poskytnutá možnosť predložiť pripomienky v súlade s článkom 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Súdnemu dvoru prináleží dbať na to, aby táto možnosť bola zaručená, lebo podľa tohto ustanovenia sa oznamujú dotknutým subjektom iba návrhy na začatie prejudiciálneho konania (rozsudok z 5. mája 2022, Universiteit Antwerpen a i., C‑265/20, EU:C:2022:361, bod 26 a citovaná judikatúra).
55
Z toho na jednej strane vyplýva, že v rámci prejudiciálneho konania Súdny dvor skúma platnosť aktu Únie alebo jeho určitých ustanovení vzhľadom na dôvody neplatnosti uvedené v návrhu na začatie prejudiciálneho konania. Na druhej strane absencia uvedenia presných dôvodov, pre ktoré si vnútroštátny súd kladie otázku platnosti tohto aktu alebo týchto ustanovení, spôsobuje neprípustnosť otázok týkajúcich sa ich platnosti (pozri najmä rozsudok zo 4. mája 2016, Philip Morris Brands a i., C‑547/14, EU:C:2016:325, bod 50).
56
V prejednávanej veci návrh na začatie prejudiciálneho konania obsahuje dostatok informácií o dôvodoch, ktoré viedli vnútroštátny súd k tomu, aby položil Súdnemu dvoru otázku týkajúcu sa platnosti sporného nariadenia. Vnútroštátny súd odkazuje najmä na závery Všeobecného súdu uvedené v rozsudkoch z 15. septembra 2016, podľa ktorých Rada a Komisia pri výpočte normálnej hodnoty bionafty vyrábanej v Argentíne a Indonézii podľa sporného nariadenia nemali dospieť k záveru, že účtovné dokumenty argentínskych a indonézskych vyvážajúcich výrobcov primerane neodrážali ceny surovín a tieto inštitúcie preto nemali na účely tohto výpočtu tieto záznamy nezohľadniť. Tento súd okrem toho uvádza skutočnosť, že vykonávacie nariadenie 2017/1578 neopravilo z právneho hľadiska nesprávne závery, ktorými bolo ab initio poznačené sporné nariadenie, pokiaľ ide o výpočet dumpingového rozpätia.
57
Za týchto podmienok Súdny dvor disponuje skutkovými a právnymi podkladmi potrebnými na užitočnú odpoveď na otázku, ktorá mu bola položená. Okrem toho tieto údaje umožnili Komisii zaujať užitočné stanovisko k meritu otázky predloženej Súdnemu dvoru.
58
Skutočnosť, že otázka podľa slov použitých Komisiou vyplýva z možného nesprávneho chápania rozsahu pôsobnosti rozsudkov z 15. septembra 2016, súvisí s meritórnou otázkou týkajúcou sa posúdenia platnosti sporného nariadenia.
59
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba dospieť k záveru, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je prípustný.
O prejudiciálnej otázke
60
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je sporné nariadenie, zmenené vykonávacím nariadením 2017/1578, neplatné z dôvodu porušenia základného nariadenia.
61
Konkrétne sa pýta, či sporné nariadenie, zmenené vykonávacím nariadením 2017/1578, je po prvé v rozpore s článkom 2 ods. 5 základného nariadenia, keďže v rámci výpočtu normálnej hodnoty podobného výrobku sa nepreukázalo, že boli splnené podmienky umožňujúce nezohľadniť použitie nákladov súvisiacich s výrobou a predajom predmetného výrobku, ako sú uvedené v záznamoch argentínskych vyvážajúcich výrobcov, ktorí sú predmetom prešetrovania. Tento súd sa po druhé pýta, či je sporné nariadenie, zmenené vykonávacím nariadením 2017/1578, v rozpore so základným nariadením, keďže účinky dovozov boli predmetom súhrnného vyhodnotenia v rozpore s článkom 3 ods. 4 základného nariadenia, a preto nebolo uspokojivo preukázané, že dovoz bol predmetom dumpingu spôsobujúceho ujmu výrobnému odvetviu Únie v zmysle článku 3 ods. 6 a 7 tohto nariadenia.
62
Na úvod je potrebné pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora disponujú inštitúcie Únie v oblasti spoločnej obchodnej politiky a osobitne vo veciach obchodných ochranných opatrení širokou mierou voľnej úvahy z dôvodu zložitosti hospodárskych a politických situácií, ktoré musia skúmať (rozsudok zo 4. februára 2021, eurocylinder systems, C‑324/19, EU:C:2021:94, bod 37 a citovaná judikatúra).
63
Súdne preskúmanie výkonu takejto právomoci sa v rámci žaloby založenej na článku 263 ZFEÚ, ako aj v rámci návrhu na začatie prejudiciálneho konania týkajúceho sa posúdenia platnosti, ktorý bol podaný v súlade s článkom 267 ZFEÚ, musí obmedziť na overenie toho, či boli dodržané procesné pravidlá, či sú skutkové zistenia, ktoré sa zohľadnili pri spornej voľbe, vecne presné a či nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu týchto skutkových zistení alebo k zneužitiu právomoci (rozsudok zo 4. februára 2021, eurocylinder systems, C‑324/19, EU:C:2021:94, bod 38 a citovaná judikatúra).
64
Preskúmanie, ktoré sa obmedzuje na to, či skutočnosti, na ktorých inštitúcie Únie zakladajú svoje zistenia, môžu podporiť závery, ktoré z nich vyvodili, nezasahuje do ich širokej miery voľnej úvahy v oblasti obchodnej politiky (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. februára 2012, Rada a Komisia/Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP, C‑191/09 P a C‑200/09 P, EU:C:2012:78, bod 68).
65
V prejednávanej veci dôvody, ktoré viedli vnútroštátny súd k pochybnostiam o platnosti sporného nariadenia, zmeneného vykonávacím nariadením 2017/1578, sa v podstate zakladajú na konštatovaniach Všeobecného súdu v rozsudkoch z 15. septembra 2016 a na zisteniach vykonaných v nadväznosti na opätovné začatie antidumpingového prešetrovania týkajúceho sa dotknutých výrobkov v máji 2018.
66
Pokiaľ ide po prvé o otázku, či je sporné nariadenie, zmenené vykonávacím nariadením 2017/1578, v rozpore s článkom 2 ods. 5 základného nariadenia, treba pripomenúť, že toto ustanovenie umožňuje nezohľadniť náklady uvedené v účtovných dokumentoch vyvážajúcich výrobcov, ktorí podliehajú prešetrovaniu, na účely výpočtu „normálnej hodnoty“ podobného výrobku, pričom treba spresniť, že práve táto hodnota slúži na určenie, či došlo k dumpingu v zmysle článku 1 ods. 2 základného nariadenia.
67
Ako však uviedol vnútroštátny súd, v spornom nariadení, zmenenom vykonávacím nariadením 2017/1578, nebolo preukázané, že podmienky stanovené v článku 2 ods. 5 základného nariadenia na výpočet normálnej hodnoty podobného výrobku boli splnené.
68
Tento záver vyplýva najmä z rozsudkov z 15. septembra 2016, ktoré nasledovali po viacerých žalobách o neplatnosť podaných niekoľkými argentínskymi a indonézskymi vyvážajúcimi výrobcami. Všeobecný súd na záver svojho preskúmania v podstate rozhodol, že inštitúcie z právneho hľadiska dostatočne nepreukázali existenciu citeľného skreslenia cien hlavných surovín používaných na výrobu bionafty v Argentíne a Indonézii, ktoré by vyplývalo zo systému rozdielnej vývoznej dane, podľa ktorého sa na suroviny a bionaftu uplatňovali odlišné daňové sadzby.
69
Všeobecný súd teda konštatoval, že inštitúcie nemali dospieť k záveru, že ceny surovín neboli primerane zohľadnené v účtovníctve argentínskych a indonézskych vyvážajúcich výrobcov, a pri výpočte normálnej hodnoty bionafty vyrábanej v Argentíne a Indonézii nemali na toto účtovníctvo neprihliadať. Všeobecný súd preto zrušil články 1 a 2 sporného nariadenia v rozsahu, v akom sa týkali spoločností, ktoré pred ním napadli toto nariadenie podaním žaloby o neplatnosť podľa článku 263 ZFEÚ.
70
V nadväznosti na rozhodnutie Rady vziať späť svoje odvolania vo veciach C‑602/16 P až C‑609/16 P podané proti rozsudkom z 15. septembra 2016, boli tieto veci uzneseniami predsedu Súdneho dvora z 15. a 16. februára 2018 vymazané z registra Súdneho dvora. V dôsledku toho sa rozsudky z 15. septembra 2016 stali právoplatnými a nadobudli právnu silu rozhodnutej veci odo dňa ich vyhlásenia, pričom treba spresniť, že absolútna právna sila rozhodnutej veci rozsudku o neplatnosti vyhláseného súdom Únie sa týka nielen výrokovej časti rozsudku, ale aj jeho odôvodnenia, o ktoré sa nevyhnutne opiera (rozsudok zo 14. novembra 2017, British Airways/Komisia, C‑122/16 P, EU:C:2017:861, bod 82 a citovaná judikatúra).
71
Aj keď rozsudky z 15. septembra 2016 zrušili sporné nariadenie len v rozsahu, v akom sa týka žalobcov v predmetných veciach, a to v súlade so zásadou, podľa ktorej sa záväznosť odôvodnenia zrušujúceho rozsudku nemôže vzťahovať na postavenie osôb, ktoré neboli účastníkmi konania a vo vzťahu ku ktorým teda rozsudok nemôže o ničom rozhodnúť (rozsudok zo 14. septembra 1999, Komisia/AssiDomän Kraft Products a i., C‑310/97 P, EU:C:1999:407, bod 55), je zo zistení Všeobecného súdu, ako aj samotnej Komisie, najmä v nadväznosti na opätovné začatie antidumpingového prešetrovania týkajúceho sa dovozu bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii v máji 2018, potrebné vyvodiť všetky dôsledky.
72
Jasne sa ukázalo, že postup Rady spočívajúci v tom, že sa pri výpočte normálnej hodnoty podobného výrobku neprihliadalo na cenu hlavných surovín uvedených v záznamoch skúmaných argentínskych vyvážajúcich výrobcov z dôvodu skreslenia cien uvedených surovín spôsobeného systémom rozdielnej vývoznej dane, a v tom, že boli nahradené referenčnou cenou, nebol v súlade s článkom 2 ods. 5 prvým a druhým pododsekom základného nariadenia.
73
Tento záver nemožno spochybniť skutočnosťou, že v odôvodnení 94 vykonávacieho nariadenia 2018/1570 sa uvádza, že „zrušenie [sporného] nariadenia… Všeobecným súdom sa vzťahuje len na spoločnosti, ktoré napadli uvedené nariadenie pred súdom, [a že] antidumpingové clá, ktoré boli uložené iným spoločnostiam, boli preto legálne vyberané podľa práva Únie“. Takéto konštatovanie nemôže ovplyvniť možnosť vnútroštátneho súdu, ktorý rozhoduje o námietke týkajúcej sa individuálnych aktov prijatých vnútroštátnymi orgánmi na základe sporného nariadenia, spochybniť platnosť tohto nariadenia v rámci návrhu na začatie prejudiciálneho konania, pokiaľ nie je preukázané, že dotknutá osoba mala bez akýchkoľvek pochybností právo podať žalobu s cieľom dosiahnuť zrušenie uvedeného nariadenia.
74
Po druhé, pokiaľ ide o otázku, či je sporné nariadenie, zmenené vykonávacím nariadením 2017/1578, v rozpore so základným nariadením z dôvodu, že účinky dovozu boli nesprávne predmetom súhrnného vyhodnotenia podľa článku 3 ods. 4 základného nariadenia, takže z právneho hľadiska nebolo dostatočne preukázané v súlade s článkom 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia, že ide o dumpingový dovoz, ktorý spôsobil ujmu v zmysle tohto nariadenia, treba odkázať na opätovné začatie antidumpingového prešetrovania týkajúceho sa dotknutých výrobkov, ktoré viedlo k prijatiu vykonávacieho nariadenia 2018/1570 a k zrušeniu sporného nariadenia, pričom obe tieto skutočnosti nasledovali po skutkových okolnostiach, o ktoré ide vo veci samej.
75
Vykonávacím nariadením 2018/1570 Komisia po opätovnom začatí prešetrovania okrem iného v nadväznosti na rozsudky z 15. septembra 2016 dospela k záveru, v zmysle ktorého jednak dumpingové rozpätia z Indonézie boli de minimis, a okrem toho príčinný vzťah medzi dumpingovým dovozom z Argentíny a značnou ujmou, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Únie, ako sa vyžaduje v základnom nariadení (odôvodnenia 81 až 89) nemožno považovať za skutočný a podstatný. Pri posudzovaní účinku dovozu z Argentíny bez ohľadu na Indonéziu totiž nemožno preukázať, že takáto príčinná súvislosť existovala.
76
Za týchto okolností sa zdá, že sporné nariadenie, zmenené vykonávacím nariadením 2017/1578, je neplatné pre rozpor so základným nariadením, pretože z právneho hľadiska nebolo dostatočne preukázané, že dovozy boli predmetom dumpingu spôsobujúceho ujmu výrobnému odvetviu Únie v zmysle článku 3 ods. 6 a 7 druhého uvedeného nariadenia.
77
Preto je potrebné vyvodiť všetky dôsledky z konštatovania pripomenutého najmä v odôvodnení 91 vykonávacieho nariadenia 2018/1570, podľa ktorého sa pri prijímaní sporného nariadenia nepreukázalo, že existuje skutočný a podstatný príčinný vzťah medzi dumpingovým dovozom z Argentíny a značnou ujmou, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Únie, ako to vyžaduje článok 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia. Z toho nevyhnutne vyplýva, že ujma spôsobená dumpingom nebola riadne preukázaná, a preto nemohlo byť uložené antidumpingové clo v zmysle článku 1 základného nariadenia.
78
Vzhľadom na všetky tieto úvahy treba konštatovať, že sporné nariadenie, zmenené vykonávacím nariadením 2017/1578, je neplatné, pretože porušuje požiadavky vyplývajúce z článku 2 ods. 5, ako aj z článku 3 ods. 4, 6 a 7 základného nariadenia.
O trovách
79
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1194/2013 z 19. novembra 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz bionafty s pôvodom v Argentíne a Indonézii, zmenené vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2017/1578 z 18. septembra 2017, je neplatné, pretože porušuje požiadavky vyplývajúce z článku 2 ods. 5, ako aj z článku 3 ods. 4, 6 a 7 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi [Európskej únie].
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: holandčina.