Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
ANDREA
BIONDI
prednesené
26. marca 2026(1)
Vec C‑888/24
Adão da Fonseca‑Engenheiros Consultores, Lda
proti
Metro do Porto, S.A.,
Betar Consultores, Lda
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Supremo Tribunal
Administrativo (Najvyšší
správny
súd,
Portugalsko)]
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Verejné
obstarávanie – Smernica
2014/24/EÚ – Článok 82 – Konanie
týkajúce
sa
súťaže
návrhov – Neuskutočnenie
predchádzajúceho
vypočutia – Ochrana
anonymity
záujemcov – Právo
byť
vypočutý “
I.      Úvod
1.        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania v prejednávanej
veci,
ktorý
podal
Supremo Tribunal
Administrativo (Najvyšší
správny
súd,
Portugalsko), t. j. predkladajúci
vnútroštátny
súd,
predstavuje
pre
Súdny
dvor
príležitosť
prvýkrát
sa
zaoberať
výkladom
ustanovení
smernice
2014/24/EÚ(2) o verejnom
obstarávaní,
ktoré
sa
konkrétne
týkajú
„súťaže
návrhov“.
2.        Súťaže
návrhov
sú
konania,
odlišné
od
verejných
obstarávaní,
ktorých
cieľom
je
poskytnúť
verejnému
obstarávateľovi
ideový
návrh,
plán
alebo
projekt
(zvyčajne v oblasti
urbanistického
plánovania,
inžinierstva
alebo
architektúry),
ktorý
vyberá
porota
na
základe
súťaže.
Špecifický
charakter
súťaže
návrhov
spočíva v kreatívnom a koncepčnom
charaktere
predložených
plánov
alebo
projektov,
pričom
rozhodujúcu
úlohu
pri
ich
hodnotení
zohráva
kvalita a originalita
navrhovaných
riešení.
3.        V prejednávanej
veci vzniká v skratke otázka,
či
je v rámci
takýchto
postupov
nutné
alebo
aspoň
prípustné
predchádzajúce
vypočutie
záujemcov
pred
prijatím
konečného
rozhodnutia
poroty.
Túto
otázku
preskúmam
jednak v rámci
právneho
rámca
smernice
2014/24 a jednak s ohľadom na všeobecnú
zásadu
práva
Únie
priznávajúcu
právo
byť
vypočutý.
4.        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania v prejednávanej
veci
podal
predkladajúci
vnútroštátny
súd v rámci
sporu,
ktorý
začala
stavebná
spoločnosť
Adão da
Fonseca–Engenheiros Consultores,
Lda.
(ďalej
len
„Adão da
Fonseca“)
vo
veci
súťaže
návrhov,
ktorú
vyhlásila
spoločnosť
Metro
do
Porto,
S.A. ako
verejný
obstarávateľ
na
vypracovanie
projektu
výstavby
mosta
cez
rieku
Douro.
5.        Projekt
spoločnosti
Adão da
Fonseca sa
neumiestnil
medzi
prvými
troma
projektmi
vybranými
porotou v rámci
uvedenej
súťaže
návrhov.
Predmetná
spoločnosť
sa
preto
obrátila
na
portugalské
správne
súdy s návrhom
na
zrušenie
rozhodnutia
uvedenej
poroty,
ako
aj
následného
rozhodnutia o zadaní
verejnej
zákazky
na
poskytnutie
služieb
inému
hospodárskemu
subjektu.
6.        Po
dvoch
zamietavých
rozhodnutiach
vo
veci návrhu
spoločnosti
Adão da
Fonseca vyhlásených
správnymi
súdmi
nižšieho
stupňa
sa
táto
spoločnosť v poslednom
stupni
konania
obrátila
na
predkladajúci
vnútroštátny
súd. V konaní
pred
týmto
súdom
uvedená
spoločnosť
okrem
iného
namieta
porušenie
jej
údajného
práva
na
predchádzajúce
vypočutie.(3) Navrhovateľka
uvádza,
že
skutočnosť,
že
nebola
predbežne
vypočutá, a to
konkrétne
porotou,
je v rozpore s podstatnou
procesnou
požiadavkou, v dôsledku
čoho
sú
samotná
súťaž
návrhov,
ako
aj
následné
zadanie
zákazky(4) postihnuté
vadami.
7.        Predkladajúci
vnútroštátny
súd
si v tejto
súvislosti
kladie
otázku,
či
je
potrebné
záujemcom v rámci
súťaže
návrhov priznať právo
byť
vypočutý
porotou
predtým,
než
prijme
rozhodnutie
vo
veci
hodnotenia a umiestnenia
plánov
alebo
projektov
predložených
na
jej
posúdenie.
Uvedený
súd
poznamenáva,
že
skutočnosť,
že
vypočutie
zainteresovaných
strán
predstavuje
podľa
portugalského
práva
kľúčovú
fázu
každého
konania,
nevylučuje,
že v niektorých
riadne
odôvodnených
prípadoch
môže
byť
neuskutočnenie
predchádzajúceho
vypočutia
oprávnené.
Predkladajúci
vnútroštátny
súd
zdôrazňuje,
že v súťažiach
návrhov
by
bolo
možné
odôvodniť
vylúčenie
predchádzajúceho
vypočutia
záujemcov s ohľadom na zásadu, ktorá
je v rámci
takýchto
postupov
zásadná, a to zásadu anonymity
záujemcov,
ktorých
totožnosť
možno
zverejniť
až
po
vypracovaní
príslušnej
správy
poroty. V nadväznosti
na
uvedené
predkladajúci
vnútroštátny
súd
konštatuje,
že
hoci
nijaký
konkrétny
predpis
portugalského
práva
týkajúci
sa
súťaže
návrhov
takéto
predchádzajúce
vypočutie
nestanovuje,
predsa
len
sa
upravuje v rámci
všeobecného
režimu
verejných
súťaží,
na
ktorý
subsidiárne
odkazuje
príslušná
vnútroštátna
právna
úprava.
8.        Za
týchto
okolností
predkladajúci
vnútroštátny
súd
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
túto
prejudiciálnu
otázku:
„Má
sa
pravidlo
anonymity
uchádzačov
stanovené v článku 82
ods. 4
smernice
2014/24 v spojení s možnosťou
komunikácie
medzi
porotou a uchádzačmi s cieľom
objasniť
predložené
projekty,
ktorá
je
stanovená v článku 82
ods. 5 a 6,
ako
aj s odkazom
na
ustanovenia
hlavy I v článku 80
ods. 1
tejto
smernice,
vykladať v tom
zmysle,
že
bráni
predchádzajúcemu
vypočutiu
zainteresovaných
strán
ako
povinnej
náležitosti
konania“?
II.    Analýza
9.        Ako
som
naznačil
vyššie,
otázka
položená
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
sa
týka
vzájomného
vzťahu
medzi
pravidlom
anonymity
záujemcov,
ktoré
zohráva v rámci
úpravy
súťaže
návrhov
základnú
úlohu, a právom
byť vypočutý záujemcov,
ktorí
sa
zúčastňujú
na takomto
konaní.
10.      Na
úvod
je
potrebné v prvom
rade
poznamenať,
že
prejudiciálna
otázka
sa
na
rozdiel
od
tvrdenia
spoločnosti
Metro
do
Porto, S. A. uvedeným v jej
pripomienkach
nejaví
ako
hypotetická. Z rozhodnutia
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
totiž
jasne
vyplýva,
že
spoločnosť
Adão da
Fonseca v konaní
vo
veci
samej
uviedla,
že
údajná
nezrovnalosť
odporujúca
zákonu,
spočívajúca v tom,
že
zainteresované
strany
neboli
vo
fáze
súťaže
návrhov
predbežne
vypočuté,
predstavuje
porušenie
podstatných
procesných
náležitostí,
ktoré
má
za
následok
neplatnosť
celého
konania.(5) Položená
prejudiciálna
otázka
je
preto
rozhodujúca
vo
vzťahu k veci, o ktorej
rozhoduje
predkladajúci
vnútroštátny
súd, a preto
je
prípustná.
11.      V druhom
rade
uvádzam,
že
súťaž
návrhov v prejednávanej
veci
sa
týka
projektu
realizácie
mosta
cez
rieku
Douro,
ktorú
vyhlásila
Metro
do
Porto,
S.A.,
verejná
spoločnosť
zodpovedná
za
správu
infraštruktúry
systému
metra v meste
Porto. Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
ani z pripomienok
účastníkov
konania
však
jednoznačne
nevyplýva,
či
sa v rámci
predmetného
projektu
počíta
alebo
nepočíta s tým,
že
po
danom
moste
bude
viesť
trasa
metra.
Nie
je
preto
jasné,
či
sa
predmetná
súťaž
návrhov
týka
alebo
netýka
„činnost[í]
spojen[ých] s poskytovaním
prístupu
do
sietí
poskytujúcich
službu
verejnosti v oblasti
železničnej
dopravy“
podľa článku 11
smernice
2014/25/EÚ(6).
Ak
by
to
tak
bolo,
na
danú
súťaž
návrhov
by
sa
vzťahovali
ustanovenia
tejto
smernice a nie
ustanovenia
smernice
2014/24. V tejto
súvislosti
je
však
potrebné
poznamenať,
že
ustanovenia
oboch
smerníc
týkajúce
sa
právnej
úpravy
súťaží
návrhov,
ktoré
sú v prejednávanej
veci
predmetom
sporu,
sú v podstate
totožné(7),
takže
analýza
Súdneho
dvora
by
zostala
rovnaká
aj v prípade
uplatniteľnosti
smernice
2014/25.
12.      Na
účely
zodpovedania
otázky
položenej
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
predovšetkým
predstavím
charakteristické
znaky
konaní
týkajúcich
sa
súťaží
návrhov,
tak
ako
ich
stanovuje
smernica
2014/24, a to s cieľom
pochopiť
špecifické
aspekty,
ktoré
sú
dôvodom
príslušnej
právnej
úpravy
(A);
následne
posúdim,
či
je
podľa
smernice
2014/24
potrebné
priznať v rámci
takýchto
konaní
právo
na
predchádzajúce
vypočutie
(B);
napokon
preskúmam,
či
sa
má
právo
na
predchádzajúce
vypočutie v rámci
takýchto
konaní
priznať
na
základe
práva
byť
vypočutý
ako
vyjadrenia
všeobecnej
zásady
práva
Únie (C).
A.      Súťaže návrhov v smernici 2014/24
13.      Článok 2 ods. 1 bod 21
smernice
2014/24
vymedzuje
„súťaže
návrhov“
ako
„také
konania,
ktoré
verejnému
obstarávateľovi
umožňujú
nadobudnúť
plán
alebo
projekt
vybraný
porotou
po
jeho
predložení
do
súťaže, s udelením
alebo
bez
udelenia
cien, a to
najmä v oblastiach
územného
plánovania
miest a vidieka,
architektúry a inžinierstva
alebo
spracovania
údajov“.(8)
14.      Súťaže
návrhov
sú
„pružné
nástroje“(9) využívané
verejnými
obstarávateľmi
na
výber
jedného
alebo
viacerých
návrhov v konkrétnych
oblastiach.
Ako
také
slúžia
na
zhromažďovanie
nápadov a na
získanie
najlepšieho
ideového
návrhu,
pričom v rámci
tohto
konania
nemusí
nevyhnutne
dôjsť k zadaniu
realizácie
projektu
ani k zadaniu
služby
týkajúcej
sa
projektovej
činnosti.
15.      Súťaže
návrhov
sa
preto
líšia
od
verejných
zákaziek,
ktoré
sa v rámci
smernice
2014/24
vymedzujú
inak.(10) Cieľom
súťaží
návrhov
totiž
nie
je
uzavrieť
zmluvu o poskytnutí
služieb,
ale
len
vybrať
jeden
alebo
viacero
návrhov,
za
ktoré
sa udeľuje
alebo
neudeľuje
odmena.
To
napokon
nevylučuje
možnosť
usporiadať
súťaž
návrhov v rámci
postupu
verejného
obstarávania
služieb.(11)
16.      Ako
som
už
naznačil,
osobitosť
súťaží
návrhov
preto
spočíva
práve v ich
charaktere
tvorivej
duševnej
činnosti, v rámci
ktorého
zohrávajú
rozhodujúcu
úlohu
kvalita a konceptuálnosť navrhovaných
riešení.
Na
rozdiel
od
verejného
obstarávania
záujemcovia v súťažiach
návrhov
nepredkladajú
finančné
ponuky,
ale
návrhy
vyjadrujúce
projektovú
víziu
(zvyčajne
ide o plány
alebo
schémy v oblasti
urbanizmu,
stavebného
inžinierstva,
architektúry
alebo
iných
odborov).
Verejný
obstarávateľ z tohto
dôvodu
nezadáva
samotnú
zákazku,
ale
len
vyberá a prípadne
oceňuje
ideový
návrh.
Predmetom
súťaže
preto
nie
je
zmluvná
ponuka,
ale
technický
obsah
predkladaných
projektov. V takýchto
typoch
konaní
je
pre
zadávateľa
dôležitý
konečný
výsledok
projektovej a plánovacej
činnosti,
ktorý
musí
zodpovedať
jeho
vopred
špecifikovaným
požiadavkám.
Cieľom
predmetného
postupu
naopak
nie
je
identifikovať
subjekt,
ktorý
spĺňa
požiadavky
zaručujúce
odbornosť
potrebnú
na
splnenie
zverenej
úlohy.
17.      Súťaže
návrhov
boli
už
predmetom
osobitnej
právnej
úpravy
podľa
smernice
2004/18/ES(12).
Smernica
2014/24
však
posilnila
reguláciu
súťaží
návrhov,
pričom
ich
upravila v samostatnej
kapitole, t. j. kapitole II (články 78
až
82),
ktorá
je
súčasťou
hlavy
III
týkajúcej
sa
osobitných
režimov
obstarávania.(13)
18.      Ustanovenia
tejto
kapitoly
nestanovujú
žiadny
konkrétny
všeobecný
postup
pre
súťaže
návrhov.
Obsahom
týchto
ustanovení
sú
len niektoré
procesné
pravidlá,
ktorých
cieľom
je
zohľadniť
uvedené
špecifiká
tohto
typu
výberových
konaní,
spolu s povinnosťou
verejných
obstarávateľov – vyplývajúcou z článku 80
ods. 1
smernice
2014/24,
na
ktorý
odkazuje
prejudiciálna
otázka –,
uplatňovať
postupy
prispôsobené
ustanoveniam
hlavy
I
tejto
smernice
týkajúcim
sa
všeobecných
zásad a pravidiel. Z tejto
pomerne
obmedzenej
právnej
úpravy
vyplýva,
že
cieľom
smernice
2014/24
nie
je
dosiahnuť
úplnú
harmonizáciu
právnych
predpisov
týkajúcich
sa
súťaží
návrhov.
19.      Pokiaľ
ide o ustanovenia
smernice
2014/24, článok 78
vymedzuje
rozsah
pôsobnosti
pravidiel
týkajúcich
sa
súťaží
návrhov. Z tohto
článku
vyplýva,
že
súťaže
návrhov
možno
organizovať
troma
spôsobmi:
po
prvé
úplne
nezávisle
od
akéhokoľvek
verejného
obstarávania(14);
po
druhé
ako
prípravnú
fázu
pred
verejným
obstarávaním,
ktoré
možno
uskutočniť
neskôr(15);
po
tretie
priamo
ako
neoddeliteľnú
súčasť v rámci
verejného
obstarávania
služieb(16).
Okrem
toho
súťaže
návrhov
možno
otvoriť
pre
všetky
hospodárske
subjekty
alebo
obmedziť
ich
na
nižší
počet
záujemcov.(17)
20.      Článok 79
smernice
2014/24
stanovuje
povinnosť
verejných
obstarávateľov,
ktorí
majú v úmysle
uskutočniť
súťaž
návrhov,
oznámiť
svoj
zámer
prostredníctvom
oznámenia o vyhlásení
súťaže
návrhov.(18) Článok 80
smernice
2014/24
stanovuje
niektoré
pravidlá
týkajúce
sa
organizácie
súťaží
návrhov a výberu
účastníkov.(19) Článok 81
smernice
2014/24
obsahuje
osobitné
ustanovenia
týkajúce
sa
zloženia
poroty.(20)
21.      Článok 82
smernice
2014/24, o ktorého
výklad
žiada
predkladajúci
vnútroštátny
súd v prejudiciálnej
otázke,
obsahuje
napokon
ustanovenia
vzťahujúce
sa
na
rozhodnutia
poroty.
22.      Odseky
2 a 4
tohto
článku
sú
konkrétnym
vyjadrením
pravidla
anonymity.
Podľa článku 82
ods. 2
smernice
2014/24
je
porota
povinná
vyhodnotiť
plány a projekty
predložené
záujemcami
anonymne a výlučne
na
základe
kritérií
uvedených v oznámení o vyhlásení
súťaže.
Podľa
odseku
4
anonymita
ostane
zachovaná
dovtedy,
kým
porota
nedospeje k svojmu
stanovisku
alebo
rozhodnutiu.
23.      Účelom
anonymity
je
zaručiť
objektívnosť a nestrannosť
procesu
hodnotenia
predložených
projektov.
Anonymita
totiž
zabezpečuje,
aby
porota
hodnotila
uvedené
projekty
výlučne
na
základe
ich
vnútornej
hodnoty,
podľa
vopred
stanovených,
jasných a nediskriminačných
výberových
kritérií a bez
vedomého
alebo
nevedomého
podliehania
vplyvu
uchádzačov
vychádzajúceho z ich
totožnosti
alebo
povesti.
Keďže
cieľom
súťaže
návrhov
je,
ako
som
už
uviedol,
hodnotiť
tvorivé
návrhy
na
základe
ich
estetických,
koncepčných,
funkčných
alebo
technických
kvalít,
toto
hodnotenie
vzhľadom
na
ich
vnútorný
umelecký a koncepčný
charakter
nevyhnutne
zahŕňa
určitú
mieru
subjektivity,
najmä v konkrétnej
súvislosti s posudzovaním
estetických
aspektov a myšlienkového
obsahu. Z tohto
dôvodu
existuje
väčšie
riziko
zaujatosti
poroty,
ktorá
by
mohla – hoci
aj
nevedome – uprednostňovať
renomovaných
odborníkov.
Anonymita
zaručuje
objektívnosť
poroty a súlad
so
zásadami
rovnosti
zaobchádzania a spravodlivej
hospodárskej
súťaže.
Zachovávanie
prísnej
anonymity
počas
hodnotenia
projektov
preto
zaručuje
rovnosť
zaobchádzania
so
všetkými
účastníkmi a posilňuje
legitimitu a transparentnosť
konania,
čím
zohráva v takýchto
konaniach
zásadnú
úlohu.
24.      Smernica
2014/24
napokon
nestanovuje
úplný
zákaz
určitej
formy
komunikácie
medzi
porotou a záujemcami. Článok 82
ods. 5
totiž
stanovuje,
že
„záujemcovia
môžu
byť v prípade
potreby
vyzvaní,
aby
odpovedali
na
otázky,
ktoré
porota
zaznamenala v zápisnici s cieľom
objasniť
akékoľvek
aspekty
projektov“.
Odsek
6
rovnakého
článku
ďalej
stanovuje,
že
„o komunikácii
medzi
členmi
poroty a záujemcami
sa
vypracuje
podrobná
zápisnica“.
25.      Prejudiciálnu
otázku
položenú
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
je
potrebné
analyzovať v rámci
právneho
rámca
smernice
2014/24
vymedzeného v prechádzajúcich
bodoch.
B.      O priznaní práva na predchádzajúce vypočutie v súťažiach návrhov v kontexte smernice 2014/24
26.      Na
účely
zodpovedania
predmetnej
otázky
je
predovšetkým
potrebné
preskúmať,
či v uvedenom
právnom
rámci
možno
zaviesť
povinné
uskutočnenie
predchádzajúceho
vypočutia
záujemcov v súťažiach
návrhov
pred
prijatím
hodnotiaceho
rozhodnutia
poroty.
27.      V tejto
súvislosti
treba v prvom
rade
poznamenať,
že
vyššie
uvedené
ustanovenia kapitoly II hlavy
III
smernice
2014/24
výslovne
neupravujú
uskutočnenie
predchádzajúceho
vypočutia
zainteresovaných
strán v súťažiach
návrhov.
28.      V nadväznosti
na
tvrdenie
spoločnosti
Adão da
Fonseca si
však
predkladajúci
vnútroštátny
súd
kladie
otázku,
či
možnosť
nadviazať
komunikáciu
medzi
záujemcami a porotou,
stanovená v článku 82 ods. 5 a 6
smernice
2014/24,
nemôže
odôvodňovať
možnosť
preskúmať a oboznámiť
sa s projektmi
predloženými
záujemcami v rámci
ich
vypočutia,
bez
porušenia
dôvernosti a anonymity.
29.      V tejto
súvislosti
sa
však
domnievam,
že
ustanovenia článku 82
ods. 5 a 6
smernice
2014/24
nemožno
vykladať v tom
zmysle,
že
záujemcom v súťažiach
návrhov
priznávajú
právo
na
predchádzajúce
vypočutie.
30.      Zo
znenia
odseku
5
uvedeného
článku
vyplýva,
že
záujemcovia
„môžu“
byť
„v prípade
potreby“
vyzvaní,
aby
odpovedali
na
otázky,
ktoré
porota
zaznamenala v zápisnici s cieľom
objasniť
projekty.
Toto
ustanovenie
preto
výslovne
stanovuje
právomoc
poroty
požiadať
na
základe
voľnej
úvahy
záujemcov o objasnenie
týkajúce
sa
projektov,
nie
však
právo
záujemcov
vyžadovať,
aby
takéto
objasnenie
poskytli.
31.      Cieľom
tejto
možnosti
požiadať o objasnenie
je
rozptýliť
pochybnosti,
ktoré
by
porota
mohla
mať v súvislosti s konkrétnymi
aspektmi
predloženého
projektu,
čo
prispieva k informovanejšiemu a spravodlivejšiemu
hodnoteniu.
Ide
napokon
len o žiadosť o objasnenie. V každom
prípade
uvedené
ustanovenie
nie
je
jednoznačne
zamerané
na
to,
aby
záujemcom
umožnilo
dodatočne
doplniť
projekt
nad
rámec
požiadaviek
poroty
na
objasnenie.
32.      Okrem
toho
porota
je
pri
uplatnení
voľnej
úvahy,
ktorá
sa
jej
priznáva,
povinná
zaobchádzať s rôznymi
záujemcami
rovnako a lojálne,
tak
aby
sa
na
konci
súťaže
návrhov a vzhľadom
na
jej
výsledok
nezdalo,
že
žiadosť o objasnenie
neoprávnene
zvýhodnila
alebo
znevýhodnila
záujemcu
alebo
záujemcov,
ktorým
porota
túto
žiadosť
adresovala.(21)
33.      Je
tiež
zrejmé,
že
možnosť
poroty
požiadať
jedného
alebo
viacerých
záujemcov o predmetné
objasnenie
treba
uviesť
do
súladu s pravidlom
anonymity,
ktoré
je,
ako
vyplýva z článku 82
ods. 4
smernice
2014/24,
potrebné
zachovať
až
do
prijatia
rozhodnutia.
Ako
správne
poznamenala
portugalská
vláda, v opačnom
prípade
by
totiž v dôsledku
žiadosti o objasnenie
mohlo
dôjsť k zmareniu
potrebného
účinku
pravidla
anonymity.
Súlad s pravidlom
anonymity
záujemcov
možno
zabezpečiť,
ako
navrhuje
Komisia
vo
svojich
pripomienkach,
napríklad
využitím
sprostredkovateľa (napríklad
verejného
obstarávateľa
alebo
nezávislej
tretej
strany)
alebo
prostredníctvom
technických
informačných
prostriedkov
(napríklad
informačnej
platformy).
34.      Po
druhé
potrebu
uskutočniť
predchádzajúce
vypočutie
zainteresovaných
strán v súťažiach
návrhov
pred
prijatím
rozhodnutia
poroty
nemožno
vyvodiť
ani
zo
žiadneho
ustanovenia
hlavy I uvedenej
smernice
2014/24,
na
ktorú
odkazuje článok 80 ods. 1
uvedenej smernice.
35.      Takáto
požiadavka
konkrétne
nevyplýva z nijakej
zo
základných
zásad
zadávania
verejných
zákaziek
uvedených v článku 18
smernice
2014/24,
najmä
nevyplýva
zo
zásad
rovnosti
zaobchádzania a transparentnosti,
ktoré
sú
naopak
podľa
všetkého
nezlučiteľné s priznaním
práva
na
predchádzajúce
vypočutie
záujemcov v predmetných
konaniach.
36.      Z judikatúry
vyplýva,
že
cieľom
zásady
rovnosti
zaobchádzania
je
podporovať
rozvoj
zdravej a účinnej
hospodárskej
súťaže
medzi
účastníkmi
súťaže, s ktorými
je
potrebné
zaobchádzať
rovnako
tak v čase
vypracúvania
ich
projektov,
ako
aj v čase
ich
hodnotenia.
Na
druhej
strane
cieľom
zásady
transparentnosti
je
zabezpečiť,
aby
zo
strany
poroty
nedochádzalo k zvýhodňovaniu a svojvoľnému
rozhodovaniu.(22)
37.      Predchádzajúce
vypočutie,
bez
ohľadu
na
formu, v akej
sa
uskutočňuje,
so
sebou
vždy
prináša
prinajmenšom
potenciálne
riziko
ohrozenia
anonymity
účastníkov,
ktorá,
ako
sa
uviedlo
vyššie,
zohráva v konaniach
týkajúcich
sa
súťaží
návrhov
vzhľadom
na
ich
špecifickú
povahu
zásadnú
úlohu.(23) Uskutočnenie
predchádzajúceho
vypočutia
záujemcov
preto v osobitnom
kontexte
súťaží
návrhov
vždy
zahŕňa
jednak
riziko
ohrozenia
rovnosti
zaobchádzania
so
záujemcami a jednak
riziko,
že
dôjde k ovplyvneniu
nezávislosti
hodnotenia
poroty, a to v rozpore s oboma
vyššie
uvedenými
zásadami.
38.      Po
tretie
vzniká
otázka,
či
pri
neexistencii
konkrétneho
ustanovenia
smernice
2014/24 v danom
zmysle
táto
smernica a konkrétne
pravidlo
anonymity
umožňujú
alebo
bránia
tomu,
aby
členský
štát
vo
svojom
vnútroštátnom
práve
stanovil
povinnosť
uskutočniť v rámci
súťaží
návrhov
pred
prijatím
hodnotiaceho
rozhodnutia
poroty
predchádzajúce
vypočutie
zainteresovaných
strán.
39.      V rozsahu, v akom
smernica
2014/24
nestanovuje,
ako
som
uviedol v bode 18
vyššie,
úplnú
harmonizáciu
pravidiel
týkajúcich
sa
súťaží
návrhov, z ustálenej
judikatúry v tejto
súvislosti
vyplýva,
že
každému
členskému
štátu
na
základe
zásady
procesnej
autonómie
členských
štátov
prináleží
upraviť
náležitosti
správneho
procesu
tak,
aby v každom
prípade
zodpovedali
základným
zásadám
verejného
obstarávania
uvedeným v článku 18
smernice
2014/24.
Tieto
procesné
podmienky
však
nemôžu
byť
menej
výhodné
než
procesné
podmienky
týkajúce
sa
podobných
žalôb
na
ochranu
práv
vyplývajúcich z vnútroštátneho
právneho
poriadku
(zásada
ekvivalencie),
ani
nesmú
prakticky
znemožňovať
alebo
nadmerne
sťažovať
výkon
práv
zaručených
právnym
poriadkom
Únie
(zásada
efektivity).(24)
40.      Domnievam
sa
však,
že
priznanie
nároku
na
povinné
predchádzajúce
vypočutie
záujemcov v súťažiach
návrhov
vnútroštátnym
právom
by
odporovalo
zmyslu
právnej
úpravy
takýchto
súťaží
podľa
smernice
2014/24,
najmä v súvislosti
so
základnou
požiadavkou
na
zachovanie
anonymity
až
do
prijatia
rozhodnutia
poroty.
41.      Ako
som
už
totiž
naznačil v predchádzajúcich bodoch,
hoci
teoreticky
nie
je
vylúčená
existencia
spôsobov
predchádzajúceho
vypočutia,
ktoré
by
mohli
zaručovať
zachovanie
anonymity,
akýkoľvek
kontakt
medzi
porotou a záujemcami
zvyšuje
riziko
ohrozenia
anonymity a oslabuje
potrebný
účinok
príslušného
pravidla.
42.      Z tohto
hľadiska
sa
nezdá
byť
náhoda,
že
smernica
2014/24
stanovuje
možnosť
kontaktu
medzi
porotou a záujemcami
len
„v prípade
potreby“.(25) Súbor
ustanovení článku 82
smernice
2014/24
totiž
poukazuje
na
zámer
normotvorcu
Únie
nájsť
rovnováhu
medzi
zásadou
anonymity,
ktorá
je
nevyhnutná
na
zabezpečenie
nestrannosti
hodnotenia
poroty,
na
jednej
strane
a na
druhej
strane
potrebnou
flexibilitou
umožňujúcou
plné
pochopenie
predložených
návrhov, a to
pri
zachovaní
základnej
požiadavky
anonymity,
ktorú
treba
ako
záruku
nestrannosti
hodnotenia
považovať
za
nedotknuteľnú.
43.      Okrem
toho,
hoci
členské
štáty
majú
za
predpokladu
súladu
so
základnými
zásadami
verejného
obstarávania,
na
základe
zásady
procesnej
autonómie,
voľnosť
pri
určovaní
procesných
pravidiel,
je
potrebné,
aby
bol
projekt
predložený
záujemcami
úplný a zrozumiteľný a svojím
spôsobom
samostatný a aby
nevyžadoval
ďalšie
vysvetlenie.
Zodpovednosť
za
predloženie
úplného
návrhu
nesie
práve
záujemca,
ktorý
je
povinný
pri
jeho
vypracovaní
postupovať
pozorne, aby
bol
návrh
dostatočne
jasný.(26) V rámci
konania
stanoveného
smernicou
2014/24
sa
okrem
žiadosti o objasnenie
podľa článku 82 ods. 5
nepredpokladajú
následné
úpravy
projektu
ani
ďalšie
fázy
konania.
Priznanie
povinného
vypočutia
po
predložení
návrhu
by
preto
odporovalo
aj
systematike
predmetného
konania,
ako
ju
vymedzuje
smernica
2014/24.
44.      Z rovnakého
hľadiska a pri
analogickom
uplatnení
judikatúry
týkajúcej
sa
verejného
obstarávania
platí,
že
zásady
rovnosti
zaobchádzania a transparentnosti
zakotvené v článku 18
smernice
2014/24,
ktorý
sa
vzťahuje,
ako
sa
uvádza
vyššie,
aj
na
súťaže
návrhov,
bránia
akémukoľvek
rokovaniu
medzi
porotou a záujemcom v rámci
konania
týkajúceho
sa
súťaže
návrhov,
čo
znamená,
že
návrh
po
jeho
predložení v zásade
nemožno
meniť
ani z podnetu
verejného
obstarávateľa,
ani
uchádzača.(27)
45.      Z tohto
dôvodu
sa
domnievam,
že
zo
všetkých
vyššie
uvedených
úvah
vyplýva,
že
smernica
2014/24
bráni
tomu,
aby
členský
štát
vo
svojom
vnútroštátnom
práve
stanovil
povinnosť
uskutočniť v rámci
súťaží
návrhov
pred
prijatím
hodnotiaceho
rozhodnutia
poroty
predchádzajúce
vypočutie
zainteresovaných
strán.
C.      O potrebe predchádzajúceho vypočutia v súťažiach návrhov na základe práva byť vypočutý
46.      Napokon
je
tiež
potrebné
preskúmať,
či
právo
účastníkov
súťaží
návrhov
na
uskutočnenie
predchádzajúceho
vypočutia
pred
prijatím
hodnotiaceho
rozhodnutia
poroty
možno
odvodiť z práva
každého
jednotlivca
byť
vypočutý
predtým,
ako
správny
orgán
voči
nemu
príjme
individuálne
opatrenie,
ktoré
mu
spôsobí
ujmu.
47.      Takéto
právo
výslovne
stanovuje článok 41
ods. 2 písm. a)
Charty
základných
práv
Európskej
únie – na
ktorý
sa
vo
svojich
pripomienkach
odvolávajú
Komisia a portugalská
vláda –,
ako
konkrétne
vyjadrenie
práva
na
dobrú
správu
vecí
verejných.
48.      Článok 41 Charty sa však vzťahuje na inštitúcie,
orgány,
úrady a agentúry
Únie, a nie
na
orgány
alebo
subjekty
členských
štátov,
takže
jednotlivec
sa
nemôže
odvolávať
na
tento
článok
vo
vzťahu k vnútroštátnym
orgánom.
Pokiaľ
však
členský
štát
vykonáva
právo
Únie,
na
konania
vedené
príslušným
vnútroštátnym
verejným
obstarávateľom
sa
vzťahujú
práva
vyplývajúce
zo
zásady
riadnej
správy
vecí
verejných
ako
všeobecnej
zásady
práva
Únie,
najmä
právo
každej
osoby
byť
vypočutý v správnom
konaní.(28)
49.      Pokiaľ
ide o obsah
práva
byť
vypočutý, z judikatúry
vyplýva,
že
predmetné
právo
zaručuje
každému
možnosť
oznámiť
účelne a efektívne
svoj
názor v priebehu
správneho
konania, a to
skôr
ako
bude
prijaté
akékoľvek
rozhodnutie,
ktoré
môže
nepriaznivo
ovplyvniť
jeho
záujmy, a to
aj
vtedy,
ak
príslušná
právna
úprava
takúto
formálnu
požiadavku
nestanovuje.(29) Z uvedeného
práva
tiež
vyplýva,
že
správny
orgán
venuje
pri
starostlivom a nestrannom
preskúmaní
všetkých
relevantných
skutočností v prejednávanom prípade a podrobnom
odôvodnení
svojho
rozhodnutia
náležitú
pozornosť
pripomienkam,
ktoré
predložila
dotknutá
osoba.(30) Právo
byť
vypočutý
má
predovšetkým
zabezpečiť,
aby
každé
rozhodnutie,
ktoré
sa
osoby
nepriaznivo
dotýka,
bolo
prijaté s plnou
znalosťou
veci.(31)
50.      Súdny
dvor
konkrétne
výslovne
konštatoval,
že
podmienky,
za
ktorých
má
mať
dotknutá
osoba
možnosť
uplatniť
svoje
právo
byť
vypočutý
pred
prijatím
rozhodnutia,
ktoré
sa
jej
týka,
je
potrebné
posudzovať s ohľadom na ciele
právnych
pravidiel
upravujúcich
danú
oblasť.(32)
51.      Okrem
toho
základné
práva,
ako
je
právo
byť
vypočutý,
nie
sú
absolútnou
požiadavkou,
ale
môžu
podliehať
obmedzeniam
pod
podmienkou,
že
tieto
obmedzenia
skutočne
zodpovedajú
cieľom
všeobecného
záujmu,
ktoré
predmetné
opatrenie
sleduje, a z hľadiska
sledovaného
cieľa
nie
sú
neprimeraným a neprípustným
zásahom
poškodzujúcim
samotnú
podstatu
takto
zabezpečených
práv.(33)
52.      V prejednávanej
veci
treba
predovšetkým
poznamenať,
že
rozhodnutie
poroty
prijaté v rámci
konania
týkajúceho
sa
súťaže
návrhov,
aká
je
predmetom
tohto
konania,
môže
spôsobiť
ujmu
účastníkovi,
ako
je
spoločnosť
Adão da
Fonseca. Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
totiž
vyplýva,
že
uvedené
rozhodnutie
je
pre
verejného
obstarávateľa
záväzné,
pričom
len
projekty,
ktoré
sa
umiestnili
na
prvých
troch
miestach v poradí
zostavenom
porotou,
sa
kvalifikovali
na
účasť v následnom
postupe
priameho
zadania
zákazky.
Neumiestnenie
medzi
prvými
troma
projektmi
má
preto
za
následok,
že
daný
účastník
súťaže s istotou
nezíska s projektom
súvisiacu
zákazku
na
poskytnutie
služby,
čiže
príde o hospodársku
príležitosť.
53.      Ďalej
je
potrebné
poznamenať,
že v prípade, o ktorom
rozhoduje
predkladajúci
vnútroštátny
súd,
právo
Únie, a konkrétne
smernica
2014/24,
demonštratívne
stanovuje
niektoré
pravidlá
vymedzujúce
podmienky a spôsob
usporadúvania
súťaží
návrhov.
54.      Vzhľadom
na
to,
že,
ako
vyplýva z bodu 50
vyššie,
podmienky
uplatňovania
práva
byť
vypočutý
je
potrebné
posudzovať s ohľadom na právne
predpisy,
ktoré
upravujú
danú
oblasť,
ako
aj
na
ich
účel,
mechanizmy,
prostredníctvom
ktorých
musia
mať
záujemcovia v súťaži
návrhov
možnosť
uplatniť
svoje
právo
byť
vypočutý
pred
prijatím
rozhodnutia
poroty,
je
potrebné
posudzovať s ohľadom na ustanovenia kapitoly II hlavy
III
smernice
2014/24.
Tieto
ustanovenia
sú
konkrétne
zamerané
na
vymedzenie
minimálnych
pravidiel
harmonizácie v súvislosti s konaniami
týkajúcimi
sa
súťaží
návrhov, a to
najmä s cieľom
zabezpečiť
rovnaké a nediskriminačné
zaobchádzanie
so
záujemcami.
55.      Z vyššie
uvedených
úvah
týkajúcich
sa
predmetných
ustanovení v tejto
súvislosti v prvom
rade
vyplýva,
že
na
účely
prijatia
rozhodnutia o projektoch
predložených v rámci
súťaže
návrhov
je
porota
povinná
vyhodnotiť
plány a projekty
predložené
záujemcami
anonymne a výlučne
na
základe
kritérií
uvedených v oznámení o vyhlásení
súťaže.(34) Po
druhé z uvedeného
tiež
vyplýva,
že
pravidlo
anonymity
je
nedotknuteľné,
pretože
vzhľadom
na
špecifiká
konania
týkajúceho
sa
súťaže
návrhov
je
toto
pravidlo
nevyhnutné
na
zabezpečenie
nestrannosti
poroty a na
zaručenie
rovnosti
zaobchádzania
so
záujemcami.(35) Po
tretie,
ako
som
uviedol,
záujemca
je
povinný
pri
vypracúvaní
jeho
projektu
postupovať
pozorne, aby
bol
návrh
dostatočne
jasný, zrozumiteľný,
úplný a aby
nevyžadoval
ďalšie
vysvetlenie(36).
Po
štvrté
ustanovenia
smernice
2014/24
upravujú
aj
jasne
vymedzenú
možnosť
komunikácie
medzi
záujemcami a porotou, a to
výlučne
na
jej
podnet s cieľom
objasniť
akýkoľvek
aspekt
projektu a pri
zachovaní
zásady
anonymity(37).
Ako
sa
uviedlo
vyššie,
ide o riešenie,
pre
ktoré
sa
normotvorca
rozhodol s cieľom
zabezpečiť
rovnováhu
medzi
zachovaním
zásady
anonymity a potrebnou
flexibilitou,
ktorá
umožní
porote
plne
porozumieť
predloženým
návrhom.
56.      Za týchto okolností sa domnievam, že súbor uvedených ustanovení záujemcovi umožňuje, aby vyjadril svoje stanovisko na všetky relevantné súčasti projektu, ktorý predkladá v súťaži návrhov, a že právo byť vypočutý pred prijatím rozhodnutia poroty možno preto v rámci predmetných typov konaní považovať za účinne rešpektované.
57.      Konkrétne skutočnosť, že záujemca môže takéto stanovisko v zásade vysvetliť v rámci prezentácie svojho projektu, pričom len v prípade, ak to porota považuje za potrebné, pripadajú do úvahy aj iné spôsoby, ktoré sú v každom
prípade v súlade
so
zásadou anonymity, nepredstavuje prekážku účinného dodržania jeho práva byť vypočutý pred prijatím rozhodnutia vo veci súťaže návrhov, na ktorej sa zúčastňuje.(38)
58.      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
všeobecná
zásada
práva
Únie
priznávajúca
právo
byť
vypočutý
nevyžaduje,
aby
sa
pred
prijatím
hodnotiaceho
rozhodnutia
poroty
uskutočnilo
predchádzajúce
vypočutie
účastníkov
súťaží
návrhov.
D.      Návrh
59.      Vzhľadom na vyššie
uvedené
dôvody
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
odpovedal
na
prejudiciálnu
otázku,
ktorú
mu
položil
Supremo Tribunal Administrativo (Najvyšší správny súd, Portugalsko), takto:
Článok 82
ods. 4,
5 a 6
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2014/24/EÚ z 26. februára
2014 o verejnom
obstarávaní a o zrušení
smernice
2004/18/ES,
ako
aj článok 80
ods. 1
tejto
smernice
sa
majú s ohľadom na všeobecnú
zásadu
práva
Únie,
ktorá
účastníkom
správnych
konaní
priznáva
právo
byť
vypočutý,
vykladať v tom
zmysle,
že:
bránia
povinnému
uskutočneniu
predchádzajúceho
vypočutia
zainteresovaných
strán v súťažiach
návrhov
podľa
vyššie
uvedenej
smernice.
1      Jazyk prednesu: taliančina.
2      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
2014/24/EÚ z 26. februára
2014 o verejnom
obstarávaní a o zrušení
smernice
(Ú. v. EÚ L 94,
2014, s. 65).
3      Spoločnosť
Adão da
Fonseca spochybňuje
aj
skutočnosť,
že
konanie v prejednávanej
veci
je
súťažou
návrhov,
toto
tvrdenie
však
predkladajúci
vnútroštátny
súd
odmieta.
Pozri oddiel III.B bod 14.
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania.
4      Predkladajúci
vnútroštátny
súd v každom
prípade
konštatuje,
že
spor,
ktorý
prejednáva,
sa
netýka
nasledujúceho
konania o zadaní
uvedenej
zákazky
na
služby.
Pozri oddiel III.B bod 15.2
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania.
5      Pozri bod 4 návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania s odkazom
na bod 63
kasačného
opravného
prostriedku
spoločnosti
Adão da
Fonseca.
6      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
2014/25/EÚ z 26. februára
2014 o obstarávaní
vykonávanom
subjektmi
pôsobiacimi v odvetviach
vodného
hospodárstva,
energetiky,
dopravy a poštových
služieb a o zrušení
smernice
2004/17/ES
(Ú.v. EÚ L
94,
2014,
s. 243).
7      Pozri
najmä článok 80
ods. 1 a článok 82
smernice
2014/24 a tiež článok 97
ods. 1 a článok 98
smernice
2014/25.
8      Pozri
aj článok 2 bod 17
smernice
2014/25.
9      Pozri
odôvodnenie
120
smernice
2014/24.
10      Článok 2 ods. 1 body 5 a 9
smernice
2014/24
obsahuje
vymedzenia
pojmov
„verejné
zákazky“ a „verejné
zákazky
na
poskytnutie
služieb“.
11      Pozri bod 19
nižšie.
12      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii
postupov
zadávania
verejných
zákaziek
na
práce,
verejných
zákaziek
na
dodávku
tovaru a verejných
zákaziek
na
služby
(Ú. v. EÚ L 134,
2004,
s. 114;
Mim.
vyd.
06/007,
s. 132).
Pozri
najmä články 66
až
74.
13      Aj v smernici
2014/25
sú
súťaže
návrhov
upravené v hlave
III kapitole II (články 95
až
98).
14      Pozri článok 78
prvý odsek písm. b)
smernice
2014/24.
15      Pozri článok 78
tretí
odsek
smernice
2014/24
vo
vzťahu k článku 32 ods. 4
tejto
smernice.
16      Pozri článok 78
prvý odsek písm. a)
smernice
2014/24.
17      Pozri článok 80
ods. 3
smernice
2014/24.
18      Pozri
tiež článok 96
smernice
2014/25.
19      Pozri
tiež článok 97
smernice
2014/25.
20      Podľa článku 81
smernice
2014/24
porotu
tvoria
výlučne
fyzické
osoby,
ktoré
sú
nezávislé
od
účastníkov
súťaže.
Okrem
toho,
ak
sa
od
účastníkov
súťaže
vyžaduje
určitá
odborná
kvalifikácia,
aspoň
jedna
tretina
členov
poroty
musí
mať
rovnakú
alebo
rovnocennú
kvalifikáciu. V tejto
súvislosti
pozri
tiež článok 97
ods. 4
smernice
2014/25.
21      Pozri
analogicky
rozsudok z 29. marca 2012,
SAG
ELV
Slovensko a i. (C‑599/10,
EU:C:2012:191,
bod 41).
22      Pozri
rozsudok z 13. júna
2024,
BibMedia (C‑737/22,
EU:C:2024:495, body 30 a 31 a citovaná
judikatúra).
Pozri
tiež
rozsudok z 5. marca 2026,
AESTE
(C‑210/24,
EU:C:2026:145, bod 52).
23      Pozri body 18 a 25
vyššie.
24      Pozri
rozsudky z 12. marca 2015,
eVigilo (C‑538/13,
EU:C:2015:166, bod 39), a zo
7. septembra
2021,
„Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras“
(C‑927/19,
EU:C:2021:700, bod 146).
25      Pozri článok 82
ods. 5
smernice
2014/24 a bod 31
vyššie.
26      Pozri
analogicky a v tomto
zmysle
rozsudok z 29. marca 2012,
SAG
ELV
Slovensko a i. (C‑599/10,
EU:C:2012:191, bod 38).
27      Pozri
analogicky
rozsudok z 13. júna
2024,
BibMedia (C‑737/22,
EU:C:2024:495,
bod 32 a citovaná
judikatúra).
28      Pozri v tomto
zmysle a analogicky,
ex
multis,
rozsudok
zo
6. marca 2025,
Obština Veliko Tarnovo a Obština Belovo
(C‑471/23 a C‑477/23,
EU:C:2025:155, bod 73 a citovaná
judikatúra).
29      Pozri v tomto
zmysle,
ex
multis,
tamže, bod 74 a citovanú
judikatúru.
30      Rozsudky z 22. novembra
2012, M. M. (C‑277/11,
EU:C:2012:744, bod 88), a z 5. novembra
2014,
Mukarubega (C‑166/13,
EU:C:2014:2336, bod 48).
31      V tejto
súvislosti
pozri
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Mengozzi vo
veci
M
(C‑560/14,
EU:C:2016:320, bod 30 a citovaná
judikatúra).
32      Pozri
analogicky
rozsudok z 9. februára
2017,
M
(C‑560/14,
EU:C:2017:101, bod 33).
33      Pozri,
ex
multis,
rozsudok z 20. decembra
2017,
Prequ'
Italia (C‑276/16,
EU:C:2017:1010, bod 50 a citovaná
judikatúra).
34      Pozri článok 82
ods. 2
smernice
2014/24 a bod 22
vyššie.
35      Pozri body 22,
23 a 42
vyššie.
36      Pozri bod 43
vyššie.
37      Pozri body 24 a 29
až
33
vyššie.
38      Pozri
analogicky
rozsudok z 9. februára
2017,
M
(C‑560/14,
EU:C:2017:101, bod 38).