62023CJ0048_RES
Vec C‑48/23
Alajärven Sähkö Oy a i.aElenia Verkko Oyj
proti
Energiavirasto
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Markkinaoikeus)
Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 6. marca 2025
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Vnútorný trh s elektrickou energiou – Smernica (EÚ) 2019/944 – Článok 57 ods. 4 a 5 – Nezávislosť národného regulačného orgánu pri výkone jeho povinnosti a právomocí – Usmernenia prijaté členským štátom – Zmena právnych predpisov, ktorej cieľom je zníženie ceny za distribúciu elektriny – Rozhodnutie o metodikách kontroly taríf za prevádzku elektrizačnej sústavy prijaté dotknutým regulačným orgánom v nadväznosti na túto zmenu – Zohľadnenie prípravných prác k zákonu, ktorým bola vykonaná uvedená zmena“
Energetika – Vnútorný trh s elektrickou energiou – Smernica 2019/944 – Regulačné orgány – Nezávislosť – Povinnosti členských štátov – Rozsah – Prijatie zákona na ovplyvňovanie ceny za distribúciu elektriny – Absencia ustanovení upravujúcich tarify za prenos alebo distribúciu elektriny – Zmena metodík kontroly taríf za prevádzku elektrizačnej sústavy, o ktorej rozhodol regulačný orgán v nadväznosti na nadobudnutie účinnosti uvedeného zákona – Porušenie povinnosti členského štátu rešpektovať nezávislosť regulačného orgánu – Neexistencia
(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2019/944, článok 57 ods. 4 a 5 a článok 59)
(pozri body 29 – 47 a výrok)
Zhrnutie
Súdny dvor, na ktorý podal Markkinaoikeus (Obchodný súd, Fínsko) návrh na začatie prejudiciálneho konania, spresnil rozsah povinnosti členských štátov rešpektovať nezávislosť národných regulačných orgánov pri plnení úloh, ktoré sú im zverené smernicou 2019/944 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (
1
).
Viacerými rozhodnutiami prijatými v decembri 2021 (ďalej len „sporné rozhodnutia“) fínsky regulačný orgán zrevidoval na obdobie od 1. januára 2022 do 31. decembra 2023 metodiky kontroly taríf za prevádzkovanie elektrizačnej sústavy, ktoré stanovil v roku 2015. Podľa vysvetlení poskytnutých v týchto rozhodnutiach daný orgán vykonal toto preskúmanie z vlastnej iniciatívy po nadobudnutí účinnosti zákona č. 730/2021 (
2
), ktorý predĺžil obdobie vykonávania určitých požiadaviek týkajúcich sa výstavby a údržby elektrizačnej sústavy.
V tejto súvislosti obchodný súd spresňuje, že z prípravných prác k zákonu 730/2021 vyplýva, že jeho cieľom bolo zaviesť zníženie cien za distribúciu elektriny bez toho, aby obsahoval ustanovenia upravujúce tarify za prenos alebo distribúciu elektrickej energie alebo metódy ich výpočtu.
Dva fínske podniky, prevádzkovatelia elektrizačnej sústavy, podali na obchodný súd žalobu o neplatnosť sporných rozhodnutí v rozsahu, v akom tieto rozhodnutia zmenili metodiky kontroly taríf za prevádzkovanie elektrizačnej sústavy. S odkazom na vzťah, ktorý existuje medzi zákonom 730/2021 a spornými rozhodnutiami, tieto podniky najmä tvrdia, že fínsky regulačný orgán neprijal uvedené rozhodnutia samostatne v súlade s požiadavkami stanovenými v tejto súvislosti smernicou 2019/944.
So zreteľom na túto výhradu sa obchodný súd rozhodol položiť Súdnemu dvoru otázku, či vzhľadom na vzťah medzi nadobudnutím účinnosti zákona 730/2021 a prijatím sporných rozhodnutí fínskym regulačným orgánom, článok 57 ods. 4 a 5 a článok 59 smernice 2019/944 bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je zákon 730/2021.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor na úvod pripomenul, že podľa článku 57 ods. 4 smernice 2019/944 členské štáty zaručia nezávislosť regulačného orgánu pri vykonávaní regulačných úloh, ktoré mu boli zverené touto smernicou a súvisiacimi právnymi predpismi. Okrem toho tento článok 57 v odseku 5 prvom pododseku písm. a) stanovuje, že s cieľom chrániť nezávislosť regulačného orgánu členské štáty zabezpečia najmä to, aby tento orgán mohol nezávisle od akéhokoľvek politického subjektu samostatne prijímať rozhodnutia.
V tomto rámci Súdny dvor na jednej strane konštatoval, že nezávislosť regulačných orgánov musí byť zaručená tak vo vzťahu k hospodárskym subjektom, ako aj vo vzťahu k verejným subjektom, či už ide o správne orgány alebo politické orgány, a v poslednom uvedenom prípade nielen vo vzťahu k vláde, ale aj vo vzťahu k vnútroštátnemu zákonodarcovi.
Na druhej strane Súdny dvor zdôraznil, že právomoci vyhradené regulačným orgánom patria do oblasti výkonu na základe odborného technického posúdenia skutočnosti a že pri výkone svojich právomocí tieto orgány podliehajú zásadám a pravidlám stanoveným v podrobnom normatívnom rámci na úrovni Únie, ktoré obmedzujú ich mieru voľnej úvahy a bránia im v rozhodnutiach politickej povahy.
Hoci je pravda, že podľa znenia článku 59 ods. 1 písm. m) smernice 2019/944 prináleží regulačným orgánom, aby zabezpečili dodržiavanie pravidiel, ktorými sa riadi bezpečnosť a spoľahlivosť sústavy, ako aj posúdili ich fungovanie v minulosti, z tohto znenia nevyplýva, že stanovenie týchto pravidiel patrí do ich právomocí.
V tejto súvislosti, ako vyplýva z odôvodnenia 87 tejto smernice a ako stanovuje článok 194 ods. 2 druhý pododsek ZFEÚ, členské štáty majú právo určiť podmienky pre využívanie svojich energetických zdrojov. Členské štáty preto môžu prijať vlastnú právnu úpravu týkajúcu sa vnútroštátneho trhu s elektrinou, s výnimkou povinností a právomocí regulačných orgánov stanovených v tej istej smernici.
Z tohto hľadiska výkon svojich právomocí členským štátom, pokiaľ ide o stanovenie jeho energetickej politiky, môže mať dôsledky na prevádzkové náklady elektrizačnej sústavy. Okrem toho samotná skutočnosť, že členský štát sa snaží prostredníctvom prijatia právnej úpravy znížiť ceny distribúcie elektriny, nie je ako taká nezlučiteľná s článkom 57 ods. 4 a 5 smernice 2019/944.
Vzhľadom na to však so zreteľom na článok 57 ods. 4 a 5 smernice 2019/944 nemožno pripustiť vnútroštátne regulačné opatrenia obsahujúce podrobné ustanovenia, ktorými sa konkrétne stanovujú prvky, ktorými disponuje regulačný orgán podľa vlastného uváženia, ako sú úroveň taríf v elektrizačnej sústave alebo konkrétne metodiky ich výpočtu.
Skutočnosť, že vnútroštátny zákonodarca prijal zákon, ktorým sa menia požiadavky týkajúce sa bezpečnosti energetických dodávok, a že v dôsledku toho boli tarify dotknutej elektrizačnej sústavy zmenené národným regulačným orgánom, však ako taká nespochybňuje nezávislosť výkonu svojich právomocí uvedeným orgánom.
Vzhľadom na tieto úvahy Súdny dvor na položené prejudiciálne otázky odpovedal tak, že článok 57 ods. 4 a ods. 5 prvý pododsek písm. a) smernice 2019/944, v spojení s jej článkom 59, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorej cieľom – ako vyplýva z prípravných prác na nej – je najmä ovplyvňovať ceny za distribúciu elektriny, aj keď bez toho, aby obsahovala ustanovenia konkrétne upravujúce tarify za prenos alebo distribúciu elektriny alebo metodiky ich výpočtu, ale jej nadobudnutie účinnosti malo za následok, že národný regulačný orgán zmenil metodiky kontroly taríf za prevádzkovanie elektrizačnej sústavy pred uplynutím kontrolovaného obdobia, ktoré plynulo ku dňu tohto nadobudnutia účinnosti.
(
1
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/944 z 5. júna 2019 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou a o zmene smernice 2012/27/EÚ (Ú. v. EÚ L 158, 2019, s. 125).
(
2
)	Laki sähkömarkkinalain muuttamisesta (730/2021) [zákon, ktorým sa mení zákon o trhu s elektrinou (730/2021) (ďalej len „zákon 730/2021“)].