PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2007 m. gruodžio 13 d.
Byla T‑113/05
Angel Angelidis
prieš
Europos Parlamentą
„Viešoji tarnyba – Pareigūnai – A 2 lygio pareigų užėmimas – Kandidatūros atmetimas – Esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimas – Ieškinys dėl panaikinimo – Ieškinys dėl žalos atlyginimo“
Dalykas: Ieškinys, kuriuo prašoma, pirma, panaikinti Europos Parlamento sprendimą atmesti ieškovo kandidatūrą eiti Parlamento vidaus
politikos komisijų generalinio direktorato departamento „Biudžeto klausimai“ direktoriaus pareigas ir paskirti kitą kandidatą
į šias pareigas ir, antra, atlyginti ieškovo tariamai patirtą žalą dėl jo kandidatūros atmetimo.
Sprendimas: Panaikinti 2004 m. vasario 25 d. Europos Parlamento biuro sprendimą paskirti W į Europos Parlamento vidaus politikos komisijų
generalinio direktorato departamento „Biudžeto klausimai“ direktoriaus pareigas. Atmesti likusią ieškinio dalį. Priteisti
iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
Santrauka
1.      Pareigūnai – Laisva darbo vieta – Pareigų užėmimas paaukštinus arba perkėlus – Kandidatų nuopelnų palyginimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 29 straipsnio 1 dalis ir 45 straipsnio 1 dalis)
2.      Ieškinys dėl panaikinimo – Pagrindai – Esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimas – Teismo „ex officio“ atliekamas patikrinimas
(EB 230 straipsnio antra pastraipa)
1. Paskyrimų tarnyba, ypač tuo atveju, kai yra laisvos aukštos pareigos, kurios atitinka A 1 arba A 2  lygį, turi didelę diskreciją
vertinti paaukštintinų arba perkeltinų kandidatų nuopelnus. Vis dėlto šią didelę diskreciją atsveria ją turinčios Bendrijos
institucijos pareiga laikytis Bendrijos teisinės sistemos administracinėse procedūrose suteikiamų garantijų, tarp kurių: pareiga
atidžiai ir nešališkai išnagrinėti visus svarbius su konkrečiu atveju susijusius klausimus.
Taigi šia diskrecija turi būti naudojamasi kuo labiau atsižvelgiant į reikšmingas nuostatas, t. y. ne tik į pranešimus apie
laisvą darbo vietą, bet taip pat į galbūt tarnybos patvirtintas jos diskrecijos įgyvendinimą numatančias procesines taisykles,
kurios yra teisinio reglamentavimo, kurio įgyvendindama savo didelę diskreciją privalo kruopščiai laikytis Paskyrimų tarnyba,
dalis. Tik tokiu atveju Bendrijos teismas gali patikrinti, ar yra faktinių ir teisinių aplinkybių, nuo kurių priklauso diskrecijos
įgyvendinimas, visuma.
(žr. 60 ir 61 punktus)
Nuoroda: 1991 m. lapkričio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimo Technische Universität München, C‑269/90, Rink. p. I‑5469, 14 punktas; 1999 m. liepos 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Forvass prieš Komisiją, T‑203/97, Rink. VT p. I‑A‑129 ir II‑705, 45 punktas; 2001 m. rugsėjo 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Coget ir kt. prieš Audito Rūmus, T‑95/01, Rink. VT p. I‑A‑191 ir II‑879, 113 punktas; 2002 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Tilgenkamp prieš Komisiją, T‑158/01, Rink. VT p. I‑A‑111 ir II‑595, 50 punktas; 2003 m. rugsėjo 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Pappas prieš Regionų komitetą, T‑73/01, Rink. VT p. I‑A‑207 ir II‑1011, 53 punktas; 2006 m. liepos 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Tzirani prieš Komisiją, T‑88/04, Rink. VT p. I‑A‑0000 ir II‑0000, 77 ir 78 punktai.
2. Su priemonės ėmimusi susijusių procesinių taisyklių, kurias nustatė pati kompetentinga institucija, nesilaikymas yra esminių
procedūrinių reikalavimų pažeidimas EB 230 straipsnio antros pastraipos prasme, kurį Bendrijos teisėjas gali nagrinėti net
ir ex officio. Pažeidus esminius procedūrinius reikalavimus, kurie yra teisinio saugumo pagrindas, panaikinamas pats aktas, kuriuo pažeisti
minėti reikalavimai. Šiuo atžvilgiu nesvarbu tai, kad pačiame akto, kuriuo pažeisti minėti reikalavimai, turinys būtų buvęs
toks pats, net jei toks pažeidimas nebūtų padarytas.
Todėl Europos Parlamento biuro sprendimą dėl paskyrimo eiti A 2 lygio pareigas, priimtą nesilaikant institucijos vidaus taisyklių,
nustatančių atskirus pareigūnų skyrimo eiti aukštas pareigas procedūros etapus, reikia panaikinti. Šios išvados nepaneigia
argumentas, kad Parlamento biuras, kuris pats nustatė procesines taisykles, prireikus galėjo jų nesilaikyti. Institucija negali
nesilaikyti savo pačios nustatytų vidaus taisyklių oficialiai jų nepakeitusi.
(žr. 62 ir 74–76 punktus)
Nuoroda: 1988 m. vasario 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo Jungtinė Karalystė prieš Tarybą, 68/86, Rink. p. 855, 48 ir 49 punktai; 2000 m. balandžio 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš ICI, C‑286/95 P, Rink. p. I‑2341, 52 punktas; 1994 m. gegužės 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Consorzio gruppo di azione locale Murgia Messapica prieš Komisiją, T‑465/93, Rink. p. II‑361, 56 punktas; 2003 m. kovo 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Westdeutsche Landesbank Girozentrale ir Land Nordrhein‑Westfalen prieš Komisiją, T‑228/99 ir T‑233/99, Rink. p. II‑435, 143 punktas ir jame nurodyta teismų praktika.