62024TJ0288_RES
Kohtuasi T‑288/24
Berliner Verkehrsbetriebe (BVG)
versus
Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet
Üldkohtu (teine koda) 10. septembri 2025. aasta kohtuotsus
Euroopa Liidu kaubamärk – Meloodia kõlas seisneva Euroopa Liidu kaubamärgi taotlus – Absoluutne keeldumispõhjus – Eristusvõime – Määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkt b
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime – Mõiste „eristatavus“
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 7 lõike 1 punkt b)
(vt punktid 12 ja 13)
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime – Eristusvõime hindamine – Kriteeriumid – See, kuidas asjaomane avalikkus kaubamärki tajub
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 7 lõike 1 punkt b)
(vt punktid 14–18)
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime – Meloodia kõlas seisnev helimärk
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 7 lõike 1 punkt b)
(vt punktid 24–38)
Kokkuvõte
Üldkohus tühistas oma otsusega Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) apellatsioonikoja otsuse (
1
) põhjendusel, et viimane ei hinnanud määruse 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkti b (
2
) alusel õigesti sellise ELi kaubamärgi eristusvõimet, mille registreerimist on taotletud teatava meloodia kõlas seisneva helimärgi jaoks.
Hageja Berliner Verkehrsbetriebe (BVB) esitas taotluse registreerida teatavate transporditeenuste (
3
) jaoks helitähis, mis seisneb meloodia kõlas. Kui kontrollija oli lükanud taotluse tagasi, esitas hageja EUIPO-le kaebuse.
Apellatsioonikoda leidis, et taotletud kaubamärgil puudub eristusvõime. Kuivõrd taotletud tähis on kaks sekundit vältav helimärk, milleks on nelja eri tajutava heli lihtne jada, siis on see nii lühike ja lihtsakoeline, et sellel puudub ilmekus või võime olla tarbijate poolt ära tuntav kui sellega tähistatud teenuste kaubandusliku päritolu tähis. Seda tajutaks lihtsalt funktsionaalse helielemendina, mille eesmärk on juhtida kuulajaskonna tähelepanu.
Hageja esitas tema kaebuse rahuldamata jätnud otsuse peale Üldkohtule hagi.
Üldkohtu hinnang
Üldkohus leidis, et mitu asjaolu võimaldab asuda seisukohale, et taotletud kaubamärgi niisugused omadused nagu kestus ja ilmekus annavad pigem alust tuvastada määruse 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkti b ja sellega seotud kohtupraktika tähenduses eristusvõime olemasolu kui selle puudumise.
Mis puudutab esiteks kõne all oleva majandussektori tava, siis on üldteada, et transpordisektoris tegutsevad ettevõtjad kasutavad üha enam „kõlle“, st lühikesi helilisi motiive, et kujundada avalikkuse poolt ära tuntavat helilist identiteeti – mis on kaubamärgi visuaalse identiteedi heliline vaste – seoses kaubamärgiga seotud kaupade ja teenustega. Nimetatud kõllid võimaldavad tõmmata kuulajaskonna tähelepanu keskkonnas, kus helifoon võib mõnikord olla vali – nagu lennujaama ootesaalid või raudtee- ja bussijaamade platvormid –, et reklaami või sellega seotud teenuste osutamiseks juhatada sisse või täiendada asjaomasele avalikkusele ette mängitavaid sõnumeid.
Teiseks seisneb taotletud kaubamärk meloodia kõlas, millel ei ole selle kaubamärgiga hõlmatud teenustega otsest seost ning see ei näi olevat tingitud tehnilistest või funktsionaalsetest kaalutlustest. Samuti ei ole tõendatud, et vastav meloodia kõla on juba avalikkusele teada, mis lubaks eeldada, et tegemist on algupärase teosega. Nimetatud kontekstis võib järeldada, et vastav heli on pigem mõeldud toimima kui kõll, see tähendab lühike, tabav ja niisugusena meelde jääv helijada. Sellist hinnangut kinnitavad ka helimärkide kontrolli käsitlevad EUIPO otsustuspraktika ja suunised, mis võivad olla siinkohal lähtekohaks.
Võttes arvesse taotletud kaubamärgi omadusi kestuse, kasutatud meloodia ja tajutava heli osas ning EUIPO poolt varem esitatud erisuguseid andmeid osutatud omaduste rolli kohta sellise helimärgi eristusvõime hindamisel, mille registreerimist taotletakse, oli apellatsioonikoja hinnang ekslik, arvestades nii asjaomase sektori tava kui ka elemente, mis taotletud kaubamärki iseloomustavad. Taotletud kaubamärgi kestus ega väidetav lihtsus või lihtsakoelisus – mis olemuselt ei takista vastava meloodia äratundmist – ei ole takistused, millest iseenesest piisaks eristusvõime puudumise põhjendamiseks.
Kolmandaks tegi apellatsioonikoda vea, kui ta leidis, et taotletud kaubamärgil on pelgalt funktsionaalne roll ning et tavapäraselt edastatakse valjuhääldis enne transpordivahendi teadaandeid lühike helide jada, et juhtida reisijate tähelepanu kõllile järgnevale teadaandele. Isegi kui eeldada, et arvestada tuleb taotletud kaubamärgi ühe võimaliku kasutusviisiga, see tähendab viidata selle kasutamisele raudteejaamas, et anda teada vastava transporditeenuse teadaandest, ei takista selline kasutus, isegi kui sellel on funktsionaalne roll, taotletud kaubamärgil kuidagi täita oma ülesannet tähistada vastava teenuse kaubanduslikku päritolu.
Seoses muude taotletud kaubamärgiga hõlmatud teenustega, mis ei puuduta otseselt transporti, vaid sellega seotud aspekte, asus Üldkohus neljandaks seisukohale, et apellatsioonikoja kaalutluste põhjal on raske mõista ühelt poolt, milliste taotletud kaubamärgiga hõlmatud teenuste aspektidega saab tähist moodustava meloodia kõla seostada, ja teiselt poolt, mil moel seisab kaubamärgina registreerimise vastu asjaolu, et taotletud helitähist saab kasutada nende teenuste reklaamimisel.
Neid kaalutlusi arvestades järeldas Üldkohus, et apellatsioonikoda ei hinnanud taotletud kaubamärgi eristusvõimet õigesti.
(
1
)	Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti viienda apellatsioonikoja 2. aprilli 2024. aasta otsus (asi R 2220/2023‑5).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1).
(
3
)	Teenused, mis kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassi 39 ning vastavad järgmisele kirjeldusele: „transporditeenused; reisijatevedu; pakkimis- ja pakendamisteenused; ladustamine; huvireiside transpordi korraldamine“.