Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 26. veebruaril 2026(1)
Kohtuasi C‑147/25
„Inter Rao Lietuva“ AB
versus
Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Leedu kõrgeim halduskohus)
Eelotsusemenetlus – Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Määrus (EL) nr 269/2014 – Artikkel 2 – Otsus 2014/145/ÜVJP – Artikkel 2 – Piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Riigisisene meede, mis näeb ette liidu sanktsiooni all olevate isikutega seotud isiku rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise – Kohtuliku kontrolli ulatus – Sanktsiooni all olevate isikutega seose tõendatuse tase
1.        2022. aastal koostasid Leedu ametiasutused „Loetelu füüsilistest ja juriidilistest isikutest, kes on seotud üksustega, mille suhtes kohaldatakse rahvusvahelisi sanktsioone“. Loetelus märgiti, et Inter Rao Lietuva AB(2) varad külmutatakse, kuna see äriühing on seotud isikutega, kelle suhtes kohaldatakse otsuses 2014/145/ÜVJP(3) ja määruses (EL) nr 269/2014(4) kehtestatud piiravaid meetmeid.
2.        Enne Inter Rao poolt tema loetellu kandmise peale esitatud kaebuse lahendamist esitab Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Leedu kõrgeim halduskohus) Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse, milles ta väljendab oma kahtlusi kohaldatavate liidu õigusnormide tõlgendamise kohta.
3.        Eelotsusetaotlus võimaldab Euroopa Kohtul täpsustada, kas ja mil määral on tema kohtupraktika, mis käsitleb liidu poolt vastu võetud loetelusid (isikutest ja üksustest, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid), ülekantav loeteludele, mille liikmesriigid võivad koostada nende piiravate meetmete rakendamiseks.
I.      Õigusraamistik
A.      Liidu õigus
1.      Otsus 2014/145
4.        Artiklis 2 on sätestatud:
„1.      Külmutatakse kõik rahalised vahendid ja majandusressursid, mis kuuluvad järgmistele isikutele või on nende omandis, valduses või kontrolli all:
a)      füüsilised isikud, kes on vastutavad sellise tegevuse või poliitika toetamise või elluviimise eest, mis kahjustab või ohustab Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust, või stabiilsust või julgeolekut Ukrainas, või millega takistatakse rahvusvaheliste organisatsioonide Ukrainas tehtavat tööd;
b)      juriidilised isikud, üksused või asutused, kes toetavad materiaalselt või rahaliselt tegevust, mis kahjustab või ohustab Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust;
c)      Krimmis ja Sevastopolis asuvad juriidilised isikud, üksused või asutused, kelle omandiõigus on läinud üle Ukraina õiguse vastaselt, ning juriidilised isikud, üksused või asutused, kes on sellisest üleminekust kasu saanud;
d)      füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes annavad materiaalset või rahalist toetust Krimmi annekteerimise või Ukraina destabiliseerimise eest vastutavatele Venemaa otsustusõiguslikele isikutele või saavad nende tegevusest kasu;
e)      füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes teevad tehinguid Ukraina Donbassi piirkonna separatistlike rühmitustega;
f)      füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes annavad materiaalset või rahalist toetust Krimmi annekteerimise ja Ukraina destabiliseerimise eest vastutavale Venemaa Föderatsiooni valitsusele või saavad selle tegevusest kasu, või
g)      juhtivad ettevõtjad või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes on seotud majandussektoritega, mis on suur sissetulekuallikas Krimmi annekteerimise ja Ukraina destabiliseerimise eest vastutava Venemaa Föderatsiooni valitsuse jaoks,
ning nendega seotud füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes on loetletud lisas.
2.      Rahalisi vahendeid ega majandusressursse ei anta otse ega kaudselt lisas loetletud füüsiliste või juriidiliste isikute, üksuste või asutuste käsutusse ega nende toetamiseks.
[…]“.
5.        Artiklis 3 on sätestatud:
„1.      Nõukogu otsustab liikmesriigi või liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepanekul ühehäälselt lisas esitatud loetelu kehtestamise ja sellesse muudatuste tegemise.
2.      Nõukogu edastab lõikes 1 osutatud otsuse, sealhulgas loetellu kandmise põhjused, asjaomasele füüsilisele või juriidilisele isikule, üksusele või asutusele kas otse, juhul kui aadress on teada, või teatise avaldamise kaudu, andes asjaomasele isikule, üksusele või asutusele võimaluse esitada oma märkused.
3.      Kui esitatakse märkusi või uusi olulisi tõendeid, vaatab nõukogu lõikes 1 osutatud otsuse läbi ning teavitab vastavalt asjaomast isikut, üksust või asutust.“
6.        Artikli 4 lõikes 1 on sätestatud:
„Lisa sisaldab artikli 1 lõikes 1 ja artikli 2 lõikes 1 osutatud füüsiliste või juriidiliste isikute, üksuste või asutuste loetellu kandmise põhjuseid.“
2.      Määrus nr 269/2014
7.        Artiklis 2 on ette nähtud:
„1.      Külmutatakse kõik I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele kuuluvad, nende valduses või kontrolli all olevad rahalised vahendid ja majandusressursid.
2.      Rahalisi vahendeid ega majandusressursse ei tehta otseselt ega kaudselt kättesaadavaks I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele ega nende kasuks.“
8.        Artikli 3 lõikes 1 on täpsustatud, et I lisasse kuuluvad nimetatud lõikes 1 osutatud füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused ning nendega seotud füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused. Artikli 2 kohaselt sisaldab I lisa asjaomaste füüsiliste või juriidiliste isikute, üksuste ja asutuste loetellu kandmise põhjuseid.
9.        Artiklis 14 on sätestatud:
„1.      Kui nõukogu otsustab kohaldada füüsilise või juriidilise isiku, üksuse või asutuse suhtes artiklis 2 osutatud meetmeid, muudab ta vastavalt I lisa.
2.      Nõukogu edastab oma otsuse, sealhulgas loetellu kandmise põhjused lõikes 1 osutatud füüsilisele või juriidilisele isikule, üksusele või asutusele kas otse, juhul kui aadress on teada, või teatise avaldamise kaudu, ning annab asjaomasele füüsilisele või juriidilisele isikule, üksusele või asutusele võimaluse esitada märkusi.
3.      Kui esitatakse märkusi või uusi olulisi tõendeid, vaatab nõukogu oma otsuse läbi ning teavitab vastavalt asjaomast füüsilist või juriidilist isikut, üksust või asutust.
4.      I lisas esitatud loetelu vaadatakse korrapäraselt ja vähemalt iga 12 kuu tagant läbi.“
10.      Artiklis 17 on sätestatud:
„Käesolevat määrust kohaldatakse:
[…]
d)      liidu territooriumil või väljaspool seda asuvate juriidiliste isikute, üksuste või asutuste suhtes, mis on asutatud või moodustatud liikmesriigi õiguse alusel;
e)      kõikide juriidiliste isikute, üksuste või asutuste äritegevuse suhtes, mis tervikuna või osaliselt toimub liidu territooriumil.“
B.      Leedu õigus
1.      Leedu Vabariigi majanduslike ja muude rahvusvaheliste sanktsioonide rakendamise seadus nr IX-2160(5)
11.      27. aprillil 2022 jõustunud redaktsioonis oli artiklis 12 sätestatud, et rahvusvaheliste finantssanktsioonide rakendamise järelevalve kuulub eelkõige Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijose (Leedu Vabariigi siseministeeriumi haldusalas olev finantskuritegude uurimise talitus)(6) pädevusse.
12.      Sama artikli lõige 3 nägi ette, et FNTT koordineerib, jälgib ja tagab finantssanktsioonide (rahaliste vahendite ja majandusressursside kasutamise piirangud) kohaldamist Leedu Vabariigis.
2.      Leedu Vabariigi rahvusvaheliste sanktsioonide seadus(7)
13.      Seadus nr IX-2160 asendati rahvusvaheliste sanktsioonide seadusega, nagu nähtub seadusest nr XIV-1020, millega muudetakse Leedu Vabariigi majanduslike ja muude rahvusvaheliste sanktsioonide rakendamise seadust nr IX-2160.(8)
14.      17. mail 2022 jõustunud artikli 4 lõikes 4 on sätestatud, et FNTT esitab teabe otsuste kohta, mis on tehtud üksuste suhtes, kelle suhtes kohaldatakse sanktsioone, mis tulenevad nende seotusest sanktsioonide loetellu kantud üksustega, füüsilistele ja juriidilistele isikutele, avalike registrite haldajatele ja riigi infosüsteemide haldajatele, kes neid sanktsioone kohaldavad.
15.      Artiklis 11 on sätestatud:
„1.      Kui pädevad asutused [nagu FNTT] kohaldavad oma pädevuse piires rahvusvahelisi sanktsioone, siis:
l)      nad võtavad vastu otsuseid, mis on ette nähtud õigusaktides, millega kehtestatakse rahvusvahelised sanktsioonid;
[…]
4.      FNTT koordineerib, jälgib ja tagab finantssanktsioonide (rahaliste vahendite ja majandusressursside kättesaadavuse piirangud) täitmise kohaldamist Leedus.
[…]“.
3.      Dekreet nr 1679
16.      Rahvusvaheliste sanktsioonide rakendamise järelevalve menetlust reguleerib 30. detsembri 2004. aasta dekreet nr 1679. Selle dekreedi 30. jaanuarist 2019 kuni 27. maini 2022 kehtinud redaktsioonis oli punktis 11 ette nähtud, et FNTT kontrollib, verifitseerib korrapäraselt ja kogub andmeid finantssanktsioonide kohaldamise kohta eri osalistelt, näiteks finantseerimisasutustelt või investeerimisühingutelt.
4.      Dekreet nr 535
17.      Dekreet nr 1679 asendati 25. mai 2022. aasta dekreediga nr 535. Viimati nimetatud dekreedi punkti 13 kohaselt koordineerib FNTT rahvusvaheliste sanktsioonide seaduse artikli 11 lõikes 1 ette nähtud pädeva asutuse ülesandeid täites Leedus finantssanktsioone (rahaliste vahendite ja majandusressursside kättesaadavuse piirangud), jälgib ja tagab nende täitmise.
18.      Punktis 13.2 on märgitud:
„Kui FNTT leiab, et vastavalt rahvusvahelisi sanktsioone reguleerivates õigusaktides sätestatud kriteeriumidele […] kuulub juriidiline isik üksusele, mille suhtes kohaldatakse sanktsioone, või on tema kontrolli all, teeb FNTT otsuse, milles sedastatakse, et finantssanktsioone tuleb kohaldada ka selle juriidilise isiku suhtes […]. Nende juriidiliste isikute nimekiri […], mis kuuluvad sanktsioonide alla kuuluvasse üksusesse või on sellise üksuse kontrolli all, koostatakse ja ajakohastatakse vastavalt vastu võetud otsustele ning avaldatakse FNTT veebisaidil ja edastatakse riiklike registrite ja riiklike infosüsteemide haldusasutustele kahe tööpäeva jooksul alates vastavate otsuste vastuvõtmisest.“
19.      Punkti 15 kohaselt on punktis 13.2 nimetatud FNTT otsused siduvad õigusaktid rahvusvaheliste sanktsioonide kohaldamisel Leedus.
II.    Faktilised asjaolud, kohtuvaidlus ja eelotsuse küsimused
20.      Eelotsusetaotluses kirjeldatud faktilised asjaolud hõlmavad neid, mille ma võtan kokku allpool.
21.      Inter Rao tegutseb Leedus elektri importijana ja sõltumatu elektritarnijana.
22.      Inter Rao aktsiakapital kuulub 51% ulatuses Soome äriühingule Rao Nordic, mis omakorda kuulub 100% ulatuses Venemaa Föderatsiooni äriühingule Inter Rao UeS.
23.      FNTT kandis 28. aprillil 2022 Inter Rao „nende füüsiliste ja juriidiliste isikute loetellu, kes on seotud üksustega, kelle suhtes kohaldatakse rahvusvahelisi sanktsioone“ (edaspidi „riigisisene loetelu“ või „vaidlusalune loetelu“).(9)
24.      Riigisiseses loetelus oli märgitud, et Inter Rao vara külmutati nende seotuse tõttu G. H-ga, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid määruse nr 269/2014 alusel.
25.      Inter Rao esitas 12. mail 2022 FNTT-le taotluse kustutada ta riigisisesest loetelust ja kinnitada, et tema suhtes ei ole sanktsioone kehtestatud.
26.      25. mail 2022 parandas FNTT vaidlusalust nimekirja, kustutades teabe Inter Rao seoste kohta G. H-ga ja märkis, et see äriühing on seotud Venemaa Föderatsiooni presidendiga, kelle suhtes kohaldatakse otsuse (ÜVJP) 2022/331(10) kohaseid piiravaid meetmeid.
27.      FNTT võttis 27. mail 2022 vastu otsuse „[määruse nr 269/2014] kohaldamise kohta Inter Rao suhtes“ (edaspidi „otsus nr 1“), milles ta leidis, et puudub õiguslik alus Inter Rao kohta tema veebisaidil avaldatud teabe kustutamiseks.
28.      Otsus nr 1 sätestab:
–        51% Inter Rao aktsiatest kuulub Soome äriühingule Rao
Nordic, mille aktsiad kuuluvad 100% ulatuses Venemaa Föderatsiooni äriühingule Rao UES. Rao UESi aktsionärid on Rosneftgaz, kellele kuulub 26,37% aktsiatest, Inter Rao Group, kellele kuulub 29,56%; PJSC FGC UES, kellele kuulub 8,57%; ülejäänud 34,24% on noteeritud Moskva börsil ja kuulub vähemusaktsionäridele.
–        Venemaa äriühingu Inter Rao Ues peamised aktsionärid on äriühingud, mida kontrollib kaudselt Venemaa Föderatsioon, mis on presidentaalne föderaalvabariik ning mille riigipea ja Venemaa Föderatsiooni presidendi suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid vastavalt otsusele 2022/331.
29.      Inter Rao esitas 30. mail 2022 uue taotluse riigisisesest loetelust kustutamiseks, väites, et ühelgi Inter Rao Uesi aktsionäril ei ole kontrolli andvat osalust ning et nende aktsionäride suhtes ei ole sanktsioone kehtestatud.
30.      FNTT võttis 23. juunil 2022 vastu teise otsuse „otsuse [2022/231] kohaldamise kohta Inter Rao suhtes“ (edaspidi „otsus nr 2“). Ta tuvastas selles, et puudub õiguslik alus tema veebisaidil avaldatud teabe kustutamiseks.
31.      Korrates otsuses nr 1 esitatud asjaolusid seoses kaebaja aktsionäride struktuuriga, märkis FNTT otsuses nr 2, et nii Rosneftgazile kui ka Inter Rao Capital Groupile kuulus üle 25% aktsiatest, mistõttu tuleb neid koos pidada 50% või rohkem aktsiate omanikeks ja et nad kuulusid kaudselt Venemaa Föderatsioonile, kellel on õigus teha otsuseid ettevõtjate suhtes ja saada sellest kasu.
32.      FNTT võttis 20. juulil 2022 vastu „määruse nr V-174“, milles on loetletud juriidilised isikud või muud juriidilise isiku staatuseta asutused, kes kuuluvad üksusele, mille suhtes kohaldatakse sanktsioone, või kes on sellise üksuse kontrolli all. Inter Raod on nimetatud selle loetelu punktis 1.
33.      Inter Rao esitas Vilniaus apygardos administracinis teismasele (Vilniuse regionaalne halduskohus, Leedu) kaebuse FNTT otsuste nr 1 ja nr 2 tühistamiseks ning tema kustutamiseks vaidlusalusest loetelust.
34.      Kuna Inter Rao nõuded jäeti esimeses kohtuastmes rahuldamata, esitas ta apellatsioonkaebuse Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasele (Leedu kõrgeim halduskohus), kes esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas otsuse 2014/145 […] artikkel 2 ja määruse […] nr 269/2014 artikkel 2 koostoimes [Euroopa Liidu põhiõiguste harta; edaspidi „harta“] artiklis 41 sätestatud hea halduse põhimõttega lubavad niisugust riigisisest meedet, mille kohaselt kantakse isik, keda ei ole loetletud otsuse 2014/145 […] I lisas ega määruse […] nr 269/2014 I lisas, nende isikute loetellu, kelle varad külmutatakse, kuna see isik on seotud isikutega, kelle suhtes kohaldatakse sanktsioone, kusjuures puudutatud isikul on võimalus esitada pädevale asutusele vastuväide sellisele riigisisesele meetmele üksnes pärast loetellu kandmist?
2.      Kas kooskõlas ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga ja harta artikliga 47 on tagatud tulemusliku õiguskaitse nõue, kui liikmesriigi kohus kontrollib liidu piiravate meetmete rakendamise raames tehtud isiku vara külmutamise otsuse õiguspärasust ulatuses, mis hõlmab selle kindlaks tegemist, kas menetlusnorme on järgitud või põhjendamiskohustus on täidetud, kas faktilised asjaolud on õiged, kas faktiliste asjaolude hindamises puuduvad ilmselged vead ning kas ei ole toimunud võimu kuritarvitamist?
3.      Kas otsuse 2014/145 […] artikli 2, määruse […] nr 269/2014 artikli 2 järgi, koostoimes ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga ja harta artikliga 47, tuleb selleks, et tõendada liikmesriigi kohtus isiku seotust Venemaa Föderatsiooni poliitilise võimu esindajatega, hinnata Venemaa Föderatsiooni poliitiliste võimuorganite poolt selles riigis tegutsevate juriidiliste isikute üle teostatava kontrolli tegelikkuse ja tõhususega seotud asjaolusid, mida ei pruugi olla võimalik kohtuasjas tuvastada objektiivsete ja piisavalt veenvate tõendite alusel ning mille asemel võib kohus tunnistada asjaomased Venemaa Föderatsiooni poliitilise võimu esindajad vastava isiku üle kontrolli teostavaks neile antud täidesaatva võimu volituste alusel?“
III. Menetlus Euroopa Kohtus
35.      Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtus 17. veebruaril 2025.
36.      Kirjalikud märkused esitasid Inter Rao, Įmonių bankroto administravimo ir teisinių paslaugų biuras UAB, Itaalia, Läti, Leedu ja Madalmaade valitsus ning Euroopa Komisjon.
37.      Euroopa Kohus ei pidanud vajalikuks korraldada avalikku kohtuistungit.
IV.    Analüüs
38.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, millal tuleb isikul lubada vaidlustada enda kandmine riigisisesesse loetellu (esimene eelotsuse küsimus) ja milline on loetellu kandmise meetme kohtuliku kontrolli ulatus (teine ja kolmas eelotsuse küsimus).
39.      Enne kolme eelotsuse küsimuse analüüsimist tuleb rõhutada, et eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab FNTT-le kui asutusele, kes on vaidlusalused piiravad meetmed kehtestanud.(11)
40.      Nagu kohtujurist Norkus hiljuti märkis, võetakse „piiravad meetmed“ vastu nõukogu otsustega, milles „määratletakse liidu lähenemisviis konkreetsele geograafilist või temaatilist laadi küsimusele“, ühise välis- ja julgeolekupoliitika
(ÜVJP) raames ja ELL artikli 29 alusel.(12)
A.      Esimene eelotsuse küsimus
41.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas liidu õigusnormid (otsuse 2014/145 artikkel 2, määruse nr 269/2014 artikkel 2 ja harta artikkel 41) võimaldavad isikul, kes ei ole kantud liidu loeteludesse, vaid riigisisesesse loetellu, esitada vastuväiteid oma kandmisele sellisesse riigisisesesse loetellu alles pärast selle avaldamist.
42.      Itaalia ja Madalmaade valitsus ning komisjon leiavad, et esimesele küsimusele vastamisel ei tule arvesse võtta mitte ainult riigisisesesse loetellu kandmise vaidlustamise aega, vaid eelnevalt ka selle nimekirja õiguspärasust.
43.      Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus ei näi kahtlevat, kas riigisisene loetelu on õiguspärane (pigem võtab ta seda iseenesestmõistetavana, piirates arutelu ainult Inter Rao loetellu kandmisega), leian, et Euroopa Kohus ei peaks selle eelduse analüüsimist kõrvale jätma. Kui peaks järeldatama, et riigisisese loetelu olemasolul puudub õiguslik alus, siis ei ole vaja teha otsust selle sisu võimaliku vaidlustamise aja ega loetellu kandmise meetme kohtuliku kontrolli ulatuse kohta.
44.      Pärast seda täpsustust on võimalik käsitleda esimese eelotsuse küsimuse neid kahte aspekti.
1.      Külmutatud rahaliste vahendite ja ressursside riigisisese loetelu õiguspärasus
45.      Nõukogu võttis ELL artikli 29 alusel vastu otsuse 2014/145, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega.
46.      Kuna ÜVJP raames tehtud otsustel ei ole liikmesriikide õiguskorras vahetut õigusmõju, ei saa need iseenesest tekitada kohustusi füüsilistele või juriidilistele isikutele. Järelikult nõuab nende rakendamine ELTL artikli 215 alusel selliste teiseste õigusaktide vastuvõtmist, mis näevad ette „majandus- ja rahandussuhete osalise või täieliku katkestamise või piiramise ühe või mitme kolmanda riigiga“ (lõige 1) või „piiravad meetmed juriidiliste või füüsiliste isikute ning rühmituste või mitteriiklike üksuste suhtes“ (lõige 2).(13)
47.      Just seetõttu võttis nõukogu käesoleval juhul ELTL artikli 215 alusel samal kuupäeval otsuse 2014/145 vastuvõtmisega vastu määruse nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses selles otsuses silmas peetud tegevusega. Määruse, mis on ELTL artikli 288 teise lõigu kohaselt tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
48.      Neil asjaoludel, nagu väidab Madalmaade valitsus, tuleb eristada järgmist:
–        piiravate meetmete kehtestamine, mis toimub liidu tasandil isiku või üksuse kandmisega määruse nr 269/2014 I lisasse;
–        vajaduse korral riigisisesel tasandil loetelu koostamine, milles on nimetatud kõnealuses lisas loetletud isiku või üksuse kontrollitavad üksused.(14)
49.      Rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamise kohustus tuleneb otseselt määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikest 1 ja seda kohaldatakse selle määruse I lisas loetletud isikute ja üksuste suhtes.
50.      Inter Rao kandmine vaidlusalusesse loetellu ei kujuta endast FNTT poolt täiendava sanktsiooni määramist. Täpsemalt ei ole sellel kandel määruse nr 269/2014 I lisas olevasse loetellu kandmisega samaväärset toimet; teisisõnu ei laienda see nende isikute ja üksuste ringi, kelle suhtes kohaldatakse liidu võetud piiravaid meetmeid.
51.      Erinev on see, nagu väitsid komisjon ja Madalmaade valitsus, et liikmesriigid võivad koostada loetelusid, kuhu on kantud isikud või üksused, kelle rahalised vahendid külmutatakse nende isikute või üksuste seotuse tõttu määruse nr 269/2014 I lisas loetletud isikutega.
52.      Sellega seoses ja nagu märkis komisjon, võib määruse nr 269/2014 I lisas loetletud üksusele kuuluvate või tema kontrolli all olevate varade kindlakstegemise ja külmutamise ülesande usaldamine üksnes eraõiguslikele isikutele kahjustada sanktsioonide tõhusat kohaldamist, eriti kui seda vara varjatakse keerulistes õiguslikes struktuurides.(15)
53.      Nõustun Madalmaade valitsusega, et selliste loetelude koostamine, nagu on kõne all käesolevas asjas, ei ole iseenesest liidu õigusega vastuolus, sest ei määrus nr 269/2014 ega ükski muu säte ei keela nende kasutamist.
54.      Pealegi ei ole mingit põhjust keelata selliseid loetelusid, nagu käesolevas asjas vaidlusalune loetelu, mis võivad kaasa aidata õiguskindlusele ja liidu õiguse kohaldamise tõhususele. Need on vahendid, mis loovad selgust asjaomasele üksusele ja teistele turuosalistele: kui järelevalveasutused on teinud kindlaks, et teatavad rahalised vahendid või majandusressursid tuleb külmutada, on piiravate meetmete tõhususe seisukohast kasulik, et üksikisikud saaksid olla sellest hinnangust teadlikud.(16)
55.      Nende loetelude kasulikkus on eriti märkimisväärne, sest erinevalt nende isikute, üksuste ja asutuste tuvastamisest, kelle rahaliste vahendite ja ressursside suhtes kohaldatakse otseselt liidu kehtestatud piiravaid meetmeid, ei vasta nende rahaliste vahendite ja majandusressursside identifitseerimine alati täpsetele ja määravatele identifitseerimisparameetritele.
56.      Nimelt on isikud, üksused ja asutused, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, põhimõtteliselt need, kes on loetletud määruse nr 269/2014 I lisas. Seevastu rahalised vahendid ja ressursid, mille külmutamist liit nõuab, ei ole mitte ainult need, mis kuuluvad I lisas loetletutele, vaid ka need, mis otsuse 2014/145 artikli 2 kohaselt kuuluvad neile, on nende valduses või kontrolli all.(17)
57.      Kuna külmutatud varade tuvastamine võib olla eriti keeruline ja aeganõudev, ei takista miski seda, et liikmesriigid teevad piiravate meetmete tõhususe hõlbustamiseks liikmesriigi ametiasutusele ülesandeks need tuvastada ja avalikustada sellises loetelus, nagu on kõne all käesolevas asjas.
58.      Riigisisese loetelu väärtus seisneb nende varade ja ressursside tuvastamises, mis tuleb liidu võetud piiravate meetmete kohaselt külmutada.
2.      Riigisisesesse loetellu kandmise vaidlustamise aeg
59.      Just seetõttu, et vaidlusalune loetelu sisaldab loetelu rahalistest vahenditest ja ressurssidest, mida ei ole külmutatud, kuid mis tuleb külmutada liidu õiguse alusel, on õiguspärane, et riigisisesed ametiasutused selle loetelu vastu võtavad, ilma et asjaomaseid isikuid oleks vaja eelnevalt ära kuulata.
60.      Külmutamise tõhususe huvides „peab [riigisisesesse loetellu kandmisel] olema juba loomu poolest üllatuslik mõju“, mida Euroopa Kohus peab vajalikuks, kui tegemist on piiravate meetmete võtmisega liidu organite poolt.(18)
61.      Määruse nr 269/2014 I lisas sisalduvasse loetellu kandmine võib õigustada hea halduse põhimõtte teatavaid kohandusi, nagu ma allpool selgitan. Sama kehtib riigisisesesse loetellu kandmise kohta, mis sisaldab nende rahaliste vahendite ja ressursside loetelu, mis külmutatakse, et kohaldatakse liidu õigusega kehtestatud piiravat meedet.
62.      Harta artikkel 41, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab, „ei ole suunatud mitte liikmesriikidele, vaid üksnes liidu institutsioonidele, organitele ja asutustele“.(19) „Harta artiklis 41 sätestatud õigus heale haldusele väljendab liidu õiguse üldpõhimõtet, mida kohaldatakse liikmesriikidele selle õiguse rakendamisel“.(20)
63.      Liikmesriigi ametiasutuste poolt liidu võetud piiravate meetmete rakendamise hõlbustamiseks koostatud loetellu kandmist tuleb seega hinnata harta artiklit 41 tõlgendava kohtupraktika alusel.
64.      See kohtupraktika seob õiguse heale haldusele haldusorganite kohustusega põhjendada oma otsuseid(21) ning igaühe õigusega sellele, et tema juhtumit käsitletaks erapooletult ja mõistliku aja jooksul.(22)
65.      Eelkõige hõlmab harta artikli 41 lõike 2 punkti a kohaselt õigus heale haldusele „igaühe õigust, et teda kuulatakse ära enne seda, kui tema suhtes kohaldatakse üksikmeedet, mis võib teda kahjustada“. Selle üksikmeetme põhjendus – kuigi see peab olema põhjendatud, objektiivne ja erapooletu – ei saa jätta tähelepanuta põhjusi, millele asjaomane isik enda kaitseks tugineb.(23)
66.      Euroopa Kohus on aga otsustanud menetluse kohta, mida järgitakse selliste määruste raames vastu võetud üksikmeetmete vastuvõtmisel, nagu on kohaldatav käesolevas asjas, et:
–        „mis puutub kaitseõigusse ja eelkõige õigusse olla ära kuulatud, kui on tegemist selliste piiravate meetmetega, nagu kehtestab vaidlusalune määrus, siis ühenduse ametiasutustelt ei ole nõutud, et nad teataksid nimetatud põhjendustest enne isiku või üksuse kandmist nimetatud loetelusse“;(24)
–        „samadel, samuti vaidlusaluse määrusega edendatavat eesmärki ja sellega ette nähtud meetmete tõhusust puudutavatel põhjustel ei olnud ühenduse ametiasutused samuti kohustatud apellante ära kuulama enne nende nimede esialgset kandmist selle määruse I lisas toodud loetelusse“.(25)
67.      Euroopa Kohus on täpsustanud, et loetellu kandmise põhjendustest teatamise kohustust tuleb järgida „kas selle loetelusse kandmise otsustamise ajal või vähemalt nii kiiresti kui võimalik pärast loetelusse kandmist, et võimaldada selle adressaatidel tähtaja jooksul oma kaebeõigust teostada“.(26)
68.      Eeltoodust tuleneb, et harta artikliga 41 (ja a fortiori otsuse 2014/145 artikliga 2 ja määruse nr 269/2014 artikliga 2) ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnorm või praktika, mis lubab vaidlusalusesse loetellu kandmisele vastuväiteid esitada üksnes tagantjärele.
69.      Esimese küsimuse sõnastus viitab loetellu kandmist õigustavatele põhjustele. Leian siiski sarnaselt Itaalia valitsusega, et see küsimus on objektiivselt seotud kolmanda eelotsuse küsimusega ja seda tuleb käsitleda selle küsimuse analüüsimisel.(27)
B.      Põhjused, mis õigustavad kandmist külmutamisele kuuluvate rahaliste vahendite ja ressursside riigisisesesse loetellu ja selle kohtuliku kontrolli ulatus (kolmas ja teine eelotsuse küsimus)
70.      Vastus, mille võib anda mõlemale küsimusele koos, lähtub sellest, et liidu õigusega ei ole vastuolus sellise loetelu koostamine, nagu on kõne all käesolevas asjas, ning see ei ole vastuolus riigisiseste õigusnormide või tavadega, mis võimaldavad vaidlustada nimekirja kandmist alles tagantjärele.
71.      Nende eelduste pinnalt tuleb analüüsida, millised põhjused võivad õigustada isiku või üksuse kandmist riigisisesesse loetellu ja milline peab olema sellise loetellu kandmise kohtuliku kontrolli intensiivsus.
72.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on vaidlusalune loetellu kandmine põhjendatud sellega, et Inter Rao on seotud Venemaa Föderatsiooni presidendiga, kelle suhtes kohaldatakse otsuse 2022/331 alusel rahvusvahelisi sanktsioone.(28)
73.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus:
–        möönab, et käesolevas asjas ei ole otseseid tõendeid, mis kinnitaksid Inter Rao konkreetseid sidemeid Venemaa Föderatsiooni presidendiga;(29)
–        leiab siiski, et „Venemaa Föderatsioonis valitseva režiimi autokraatlik ja oligarhiline olemus“ (üldtuntud asjaolu, mis ei nõua täiendavaid tõendeid) tähendab tegelikku, kas või mitteametlikku kontrolli selle riigi poliitiliste võimude ja ettevõtjate üle, sealhulgas üksuste üle, kes tegutsevad majanduslikult ja poliitiliselt asjakohastes sektorites, nagu energia, millega on tegemist käesolevas asjas;(30)
–        kinnitab, et „nendel asjaoludel tuleb järeldada, et Venemaa Föderatsiooni presidendil on tänu oma de facto piiramatule võimule ja sõltumata Venemaa Föderatsiooni valitsusega seotud tema või teiste spondeeritud isikute aktsiate arvust võimalik teostada tegelikku ja tõhusat kontrolli Venemaal tegutsevate isikute ja ettevõtete üle, taotledes Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vastu vaenulikke poliitilisi eesmärke, saades samal ajal majanduslikku kasu“.(31)
74.      Vastavalt otsuse 2014/145 artiklile 2 seisneb külmutamisele kuuluvate vahendite ja ressursside asjakohane seos selles, et need „[…] kuuluvad järgmistele isikutele või on nende omandis, valduses või kontrolli all: füüsilised isikud, kes on vastutavad sellise tegevuse või poliitika toetamise või elluviimise eest, mis kahjustab või ohustab Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust“, ja „nendega seotud füüsilised või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes on loetletud lisas“.
75.      Kuna Inter Rao otsesed või kaudsed aktsionärid ei ole kantud määruse nr 269/2014 I lisasse ega näi kuuluvat kaudselt Venemaa Föderatsiooni presidendile(32), nagu väidab komisjon, tuleb kindlaks teha, kas Inter Rao on viimase kontrolli all.
76.      Minu arvates ei ole pelk asjaolu, et Venemaa Föderatsiooni reguleeriv kord on „autokraatlik ja oligarhiline“ (kui kasutada eelotsusetaotluse sõnastust), piisav tõend määruse nr 269/2014 artiklis 2 ja otsuse 2014/145 artiklis 2 ette nähtud kontrolli tõendamiseks.
77.      Kui see oleks nii, siis oleksid liidu võetud piiravad meetmed järginud ainult seda asjaolu, et teha kindlaks rahalised vahendid ja ressursid, mis kuuluvad külmutamisele ja mis oleksid kõigi Venemaa Föderatsiooni tasandil tegutsevate ettevõtjate vahendid.
78.      Määruse nr 269/2014 artiklis 2 ette nähtud rahaliste vahendite ja ressursside kontroll ei saa olla puhtalt abstraktne, vaid tegelik ja konkreetne ning piisavalt kindalt tõendatud. Piirava meetme kohtulik kontroll, mille aluseks on määruse nr 269/2014 I lisasse kantud isiku suhtes sellise kontrolli olemasolu, ei saa piirduda „esitatud põhjenduste abstraktse tõepärasuse hindamisega“.(33)
79.      Käesolevas asjas on oluline asjaolu, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab, et 51% Inter Rao aktsiakapitalist kuulub Soome ettevõtjale, mis kuulub 100% ulatuses Venemaa äriühingule. Viimati nimetatul on komisjoni sõnul monopol elektri eksportimisel ja importimisel Venemaal, samas kui ta on üks suurimaid Venemaa riigi osalusega ettevõtjaid börsikapitaliseerituse osas ja ta kontrollib mitut väljaspool asuvat energiaettevõtjat, sealhulgas soojus- ja hüdroelektrijaamu, võrguhaldureid ja energiakauplejaid.(34)
80.      Sellest asjaolust (mida peab lõplikult kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus) võib järeldada, et kui Venemaa riigi osalusega äriühingule kuulub Soome äriühingu kaudu üle 50% Inter Rao kapitalist, on loogiline eeldada, et tal on Inter Rao enda üle valitsev mõju.(35)
81.      Kui leiab kinnitust Venemaa riigi osalusega äriühingu valitsev mõju Inter Rao üle, tuleb veel kontrollida, kas Venemaa Föderatsiooni president saab teostada kontrolli selle turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja üle.
82.      Selles küsimuses pakkus komisjon asjakohase konteksti elemendina välja asjaolu, et Venemaa Föderatsiooni president sai kasutada oma kontrollipädevust riigi osalusega äriühingute üle energiasektoris.(36)
83.      Isegi kui puuduvad täpsemad tõendid selle kohta, et Venemaa Föderatsiooni presidendi kontrolli all on äriühingud, kellel on Inter Rao üle valitsev mõju, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus seda asjaolu hindama, analüüsides tõendeid mitte eraldi, vaid kontekstis, millesse need kuuluvad.
84.      Tõendamiskoormise täitmiseks piisab, kui on olemas „piisavalt konkreetsete, täpsete ja ühtelangevate tõendite kogum“, mis võimaldavad järeldada, et Venemaa Föderatsiooni president saab teostada kontrolli oma riigi energiaettevõtete üle ja sellest tulenevalt nende üle, mida need Venemaa riigi osalusega äriühingud märkimisväärselt mõjutavad.(37)
85.      Kokkuvõttes võimaldab liidu õigus riigisisesel kohtul hinnata kõiki konkreetse juhtumi asjaolusid, sealhulgas üldiseid või kontekstipõhiseid asjaolusid, ning tugineda põhjendatud ja ümberlükatavatele eeldustele, kui kontrolli laad on mitteametlik või raskesti dokumenteeritav. Oluline on see, et otsustava mõju olemasolu hindamine oleks mõistlik, sidus ja et huvitatud isikutel oleks võimalik sellele vastu vaielda.
86.      Mis puudutab konkreetselt nende põhjenduste kohtuliku kontrolli ulatust, mis õigustavad külmutatud rahaliste vahendite ja ressursside riigisisesesse loetellu kandmist, siis olen arvamusel, et kohaldatav on Euroopa Kohtu praktika, mis käsitleb liidu institutsioonide kehtestatud piiravaid meetmeid.
87.      Ma ei jaga Inter Rao arvamust(38), et Euroopa Kohtu praktika ülevõtmine ei ole kohane liikmesriigi ametiasutuste otsustatud rahaliste vahendite ja ressursside külmutamise osas. Kui see külmutamine tuleneb just liidu õigusnormide järgimisest, ei näe ma põhjust, miks tuleks jätta kohaldamata Euroopa Kohtu praktika kohtuliku kontrolli kohta.
88.      Järelikult võib eelotsusetaotluse esitanud kohus lähtuda kaalutlustest, mille Euroopa Kohus on selle kohta esitanud ja mis nähtuvad selgelt sellest, mida sedastati 1. augusti 2025. aasta kohtuotsuses(39) järgmises sõnastuses:
–        „nende põhjenduste õiguspärasuse kontrollimisel, millel põhineb otsus kanda või jätta isiku nimi nende isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, nõuab [harta] artikliga 47 tagatud kohtuliku kontrolli tõhusus muu hulgas, et liidu kohus tagab, et see otsus, mis puudutab seda isikut isiklikult, põhineb piisavalt kindlal faktilisel alusel. See tähendab nimetatud otsuse aluseks olevas põhjenduste ülevaates kirjeldatud asjaolude kontrollimist, mistõttu kohtulik kontroll ei ole piiratud esitatud põhjenduste tõepärasuse abstraktse hindamisega, vaid käsitleb küsimust, kas need põhjendused või vähemalt üks neist, mida iseenesest peetakse nende aktide jaoks piisavaks, on tõendatud“;(40)
–        „niisuguse hinnangu andmisel ei tule tõendeid analüüsida mitte eraldatuna, vaid seostatuna nende kontekstiga, kuna nõukogu täidab oma tõendamiskoormise, kui ta viitab liidu kohtus piisavalt konkreetsete, täpsete ja ühtelangevate kaudsete tõendite kogumile, mis võimaldavad tõendada piisava seose olemasolu selle isiku, keda rahaliste vahendite külmutamise meede puudutab, ja taunitava režiimi vahel […]. Lisaks sellele peab vaidlustamise korral puudutatud isiku vastu kasutatud põhjenduste põhjendatust tõendama liidu pädev asutus, mitte puudutatud isik ise ei pea, vastupidi, tõendama nende põhjenduste alusetust. Kuigi ei ole nõutav, et see asutus esitaks liidu kohtule kogu teabe ja kõik tõendid, millel väidetud põhjendused põhinevad, on tähtis, et esitatud teave või tõendid toetavad puudutatud isiku vastu kasutatud põhjendusi“.(41)
89.      Need on harta artikliga 47 tagatud õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile minimaalse põhisisu vältimatud nõuded. Samamoodi ei saa neid järgimata jätta kohtumenetlustes, mille käigus kontrollitakse liidu võetud piiravaid meetmeid nagu need, mis on ette nähtud määruses nr 269/2014, rakendavate riigisiseste aktide õiguspärasust.(42)
90.      Möönan siiski, et see vastus ei pruugi vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtu soovidele saada Euroopa Kohtult täpsemaid juhiseid kriteeriumide kohta, mida ta peab käesolevas asjas käsitletavate riigisiseste otsuste õiguspärasuse hindamisel kasutama.
91.      Euroopa Kohus tõlgendab liidu õigust, kuid ei kohalda seda (ehkki sellel eristamisel ei ole alati selgeid piire) kohtuasjades, milles on esitatud eelotsusetaotlus, mis puudutab selliste riigisiseste rahaliste vahendite külmutamise meetmete kehtestamist ja õiguskaitsevahendeid, nagu on kõne all käesolevas asjas. Viimati nimetatud ülesanne on riigisisestel kohtutel.
92.      Seda silmas pidades ei saa Euroopa Kohus asuda eelotsusetaotluse esitanud kohtu asemele hinnangu andmisel piisavatele otsestele või kaudsetele tõenditele, mis kinnitavad, kas on olemas
alused teatava äriühingu rahaliste vahendite ja ressursside külmutamiseks kontrolli tõttu, mida määruse nr 269/2014 I lisas nimetatud isikud tema üle teostavad.
93.      Selleks piisab, kui märkida, et vaidlustatud otsuste õiguspärasuse kontroll peab laienema eelotsusetaotluse esitanud kohtu nimetatud parameetritele(43) ja kõigile muudele kriteeriumidele, mis on vajalikud, et tagada täielik kohtulik kontroll riigisiseste otsuste üle.
V.      Ettepanek
94.      Eeltoodut arvestades teen ettepaneku vastata Lietuvos vyriausiasis administracinis teismase (Leedu kõrgeim halduskohus) küsimustele järgmiselt:
1.      Nõukogu 17. märtsi 2014. aasta
otsuse 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega, mida on muudetud nõukogu 21. aprilli 2022. aasta
otsusega
(ÜVJP) 2022/660, artiklit 2 ja nõukogu 17. märtsi 2014. aasta
määruse (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega, mida on muudetud nõukogu 21. aprilli 2022. aasta rakendusmäärusega (EL) 2022/658, artiklit 2 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 41
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus riigisisene meede, mille kohaselt isik, keda ei ole kantud ei otsuse 2014/145 lisa loetellu ega määruse nr 269/2014 I lisa loetellu, kantakse nende isikute loetellu, kelle vara on viimati nimetatud sätete alusel külmutatud, ilma et asjaomane isik või üksus saaks esitada pädevale asutusele vastuväiteid enne, kui alles pärast tema loetellu kandmist.
2.      Otsuse 2014/145 artiklit 2 ja määruse nr 269/2014 artiklit 2 koostoimes ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga ja harta artikliga 47
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus see, kui selleks, et tõendada liikmesriigi kohtus äriühingu allumist Venemaa Föderatsiooni poliitiliste võimude kontrollile, võetakse arvesse asjaolusid, mis on seotud selle poliitilise võimu mitteametliku kontrolli tegelikkuse ja tõhususega isikute üle, kellel on selle äriühingu üle valitsev mõju, isegi kui neid asjaolusid ei saa kinnitada otsesed dokumentaalsed tõendid, tingimusel et järeldus põhineb objektiivsetel ja piisavalt kindlatel kaudsetel tõenditel ning et huvitatud isikul oli võimalus see kohtus vaidlustada kõigi tagatistega.
1      Algkeel: hispaania.
2      Edaspidi „Inter Rao“.
3      Nõukogu 17. märtsi 2014. aasta otsus, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2014, L 78, lk 16), mida on muudetud nõukogu 21. aprilli 2022. aasta otsusega (ÜVJP) 2022/660 (ELT 2022, L 120, lk 11).
4      Nõukogu 17. märtsi 2014. aasta määrus, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2014, L 78, lk 6), mida on muudetud nõukogu 21. aprilli 2022. aasta rakendusmäärusega (EL) 2022/658 (ELT 2022, L 120, lk 1).
5      Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymas n.º IX‑2160 (Žin., 2004, nr 68-2369).
6      Edaspidi „FNTT“.
7      Lietuvos Respublikos tarptautinių sankcijų įstatymas.
8      Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymo nº IX‑2160 pakeitimo įstatymas nº XIV-1020, 19.4.2022 (TAR, 2022, nr 2022-8433).
9      Vaidlusalune loetelu ja kõik sellega seotud muudatused avaldati FNTT veebilehel.
10      Nõukogu 25. veebruari 2022. aasta otsus, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 52, lk 1).
11      Näiteks eelotsusetaotluse punktis 45.
12      Kohtujurist Norkuse järeldused kohtuasjas Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672, punkt 27).
13      Loc. ult. cit.
14      Madalmaade valitsuse kirjalike seisukohtade punkt 16.
15      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 20. Ta lisab, et seetõttu koostavad ametiasutused mõnes liikmesriigis nimekirja nende jurisdiktsiooni alla kuuluvatest varadest.
16      Madalmaade valitsuse kirjalike seisukohtade punkt 13.
17      Määruse nr 269/2014 artiklis 2 räägitakse kuulumisest, valdamisest ja kontrollist. Viitasin nende õiguslike kategooriate tunnustele oma ettepanekus kohtuasjas T Trust (C‑483/23, EU:C:2025:559, punktid 67 ja 109), selgitades, et määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikesse 1 rahaliste vahendite ja majandusressursside „kontrollimise“ lisamine täiendab nende samade varade või ressursside omandi ja valdamise kriteeriume. Nende lisamine on ajendatud liidu seadusandja tahtest sulgeda võimalike olukordade ring ja vältida seeläbi piiravatest meetmetest kõrvalehoidmist.
18      3. septembri 2008. aasta kohtuotsus Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon (C‑402/05 P ja C‑415/05 P, EU:C:2008:461; edaspidi „kohtuotsus Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon“), punkt 340: „sellistel meetmetel [peab] olema juba loomu poolest üllatuslik mõju ja neid tuleb kohaldada kohese mõjuga“.
19      Vt eelkõige 24. novembri 2020. aasta kohtuotsus Minister van Buitenlandse Zaken (C‑225/19 ja C‑226/19, EU:C:2020:951, punkt 33).
20      10. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (aegumistähtaeg) (C‑219/20, EU:C:2022:89, punkt 37).
21      21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Infraestruturas de Portugal ja Futrifer Indústrias Ferroviárias (C‑66/22, EU:C:2023:1016, punkt 87).
22      8. mai 2014. aasta
kohtuotsus N. (C‑604/12, EU:C:2014:302, punkt 50).
23      See hõlmab – nagu rõhutas komisjon – toimikuga tutvumise õigust, mida liidu kohtud on piiravate meetmetega seotud menetlustes tõlgendanud nii, et liikmesriigi kohtud peavad oma ametiasutuste rakendusmeetmete kontrollimisel kohaldama mutatis mutandis (komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 33).
24      Kohtuotsus Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon, punkt 338.
25      Kohtuotsus Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon, punkt 341.
26      Kohtuotsus Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon, punkt 336.
27      Itaalia valitsuse kirjalike seisukohtade punktid 24 ja 25.
28      Eelotsusetaotluse punktid 36 ja 37.
29      Eelotsusetaotluse punkt 72.
30      Eelotsusetaotluse punkt 73.
31      Eelotsusetaotluse punkt 73.
32      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 57.
33      18. juuli 2013. aasta otsus komisjon jt vs. Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P, EU:C:2013:518, punkt 119).
34      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 68.
35      Kuigi kriteeriumid, mis on sätestatud nõukogu dokumendis liidu parimate tavade kohta piiravate meetmete tulemuslikul rakendamisel (ajakohastatud 3. juulil 2024; dokument nr 11623/24), on kasulikud, kuigi need ei ole siduvad. Selle punktis 63 on märgitud, et kui üksus kuulub kas või ühiselt 50% ulatuses või rohkem kui ühele liidu loetellu kantud juriidilisele isikule või üksusele, võib teda pidada loetellu kantud isikule kuuluvaks.
36      Komisjon viitab oma kirjalike seisukohtade punktis 69 presidendi 31. märtsi 2022. aasta dekreedile, mis käsitleb erimenetlust, mis võimaldab välismaistel ostjatel täita oma kohustusi Venemaa maagaasitarnijate ees ja mille kohaselt kohustas president „vaenulike jurisdiktsioonide“ (sealhulgas liidu liikmesriikide) ostjaid tegema kõik oma maksed torujuhtme kaudu edastatava gaasi eest rublades, mitte lepingus märgitud välisvaluutas.
37      Sarnaselt sellega on analoogia alusel võetud seisukoht 21. aprilli 2015. aasta
kohtuotsuses Anbouba vs. nõukogu (C‑605/13 P, EU:C:2015:248, punktid 50 ja 51).
38      Inter Rao kirjalike seisukohtade punkt 54. Liidu sanktsioonide rakendamise menetlus liikmesriigi pädevate asutuste poolt erineb tema hinnangul oluliselt nõukogu otsuste vastuvõtmise menetlusest, mistõttu ei ole Euroopa Kohtu praktika, mis käsitleb sellel institutsioonil lasuvaid kohustusi, käesolevale asjale ülekantav.
39      Kohtuasi Timchenko vs. nõukogu (C‑702/23 P, EU:C:2025:605). Edaspidi „kohtuotsus Timchenko vs. nõukogu“.
40      Kohtuotsus
Timchenko vs. nõukogu, punkt 38, ja seal viidatud kohtupraktika.
41      Kohtuotsus
Timchenko vs. nõukogu, punkt 39, ja seal viidatud kohtupraktika.
42      Määruse nr 269/2014 põhjenduses 6 on täpsustatud, et seda määrust tuleb rakendada kooskõlas hartas tunnustatud põhiõiguste ja põhimõtetega, „eelkõige õigusega tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele“.
43      „Menetlusnormide ja põhjendamiskohustuse järgimine ning faktide sisulise õigsuse, ilmsete hindamisvigade esinemise ja võimu võimaliku kuritarvitamise kontrollimine“.