K O H T U M Ä Ä R U S  
Kohus Tallinna Ringkonnakohus 
Kohtukoosseis Meeli Kaur, Vallo Kariler ja Neve Uudelt 
Määruse tegemise aeg ja koht 9. august 2021, Tallinn 
Kohtuasja number 2-21-7519 
Kohtuasi Aktsiaseltsi PlusPlus Capital hagi XX vastu võlgnevuse 
nõudes 
Vaidlustatud kohtulahend Harju Maakohtu 3. juuni 2021. a määrus  
Kaebuse esitaja ja liik Aktsiaseltsi PlusPlus Capital määruskaebus 
Menetlusosalised ja nende 
esindajad ringkonnakohtus 
Hageja Aktsiaselts PlusPlus Capital  (registrikood 
11919806), lepinguline esindaja Carlo Kask 
Kostja XX (isikukood XXXXXXXXXXX) 
Menetluse liik Kirjalik menetlus  
RESOLUTSIOON 
1. Jätta Harju Maakohtu 3. juuni 2021. a määrus tsiviilasjas nr 2-21-7519 muutmata, 
täiendades maakohtu määruse põhjendusi. 
2. Jätta Aktsiaseltsi PlusPlus Capital määruskaebus rahuldamata. 
3. Jätta määruskaebuse esitamisest tingitud menetluskulud Aktsiaseltsi PlusPlus 
Capital kanda. Kindlaksmääratavad menetluskulud puuduvad. 
Edasikaebamise kord 
Määruse peale võib Riigikohtule esitada määruskaebuse 15 päeva jooksul alates määruse 
kättetoimetamisest. 
Hagimenetluses võib menetlusosaline Riigikohtus menetlustoiminguid teha ning avaldusi ja 
taotlusi esitada üksnes vandeadvokaadi vahendusel. Menetlusosaline võib ise  esitada 
Riigikohtule menetlusabi saamise taotluse, samuti esitada teise menetlusosalise kaebuse või 
muu taotluse kohta seisukohti ja vastuväiteid. Kui menetlusosaline taotleb määruskaebuse 
esitamiseks menetlusabi, tuleb kaebetähtaja kestel lisaks menetlus abi taotlusele esitada ka 
määruskaebus. 
ASJAOLUD JA MENETLUSE KÄIK 
1. Aktsiaselts PlusPlus Capital  (hageja) esitas Viru Maakohtule 11. mail 2021 XX (kostja) 
vastu hagi, milles palus kostjalt hageja kasuks välja mõista põhivõlgnevus 4767,42 eurot, 
intress 287,55 eurot, viivis 3576,53 eurot ja sissenõudmiskulud 35 eurot. 
Hagiavalduse kohaselt sõlmisid kostja ja AS LHV Finance  (pank) 30. novembril 2015, 
15. märtsil 2016, 11. aprillil 2016, 12. septembril 2016 ja 5. märtsil 2017 väikelaenulepingud 
(lepingud), mille alusel võimaldas pank kostjale laenu ja kostja kohustus laenu igakuiste 
osamaksetena vastavalt maksegraafikule tagasi maksma. Kostja lepingute rikkumise tõttu ütles 
pank lepingud üles. Pank on loovutanud oma nõuded kostja vastu hagejale. Hage ja on kostja 
andmeid otsinud avalikest andmebaasidest ja otsingumootoritest , kuid ei ole suutnud kostja 
asukohta tuvastada. Lepingute üldtingimuste p-s 14.4 on pooled kokku leppinud, et juhul, kui
2 (4) 
laenusaaja asub pärast lepingu sõlmimist elama välisriiki v õi kui laenusaaja elukoht pole hagi 
esitamise ajal teada, lahendatakse lepingust tulenevad vaidlused Harju Maakohtus.  
2. Viru Maakohus keeldus 24. mai 2021. a määrusega hagi menetlusse võtmisest ning edastas 
hagi lahendamiseks Harju Maakohtule. 
Maakohtu määrus ja põhjendused 
3. Harju Maakohus jättis 3. juuni 2021. a määrusega (vaidlustatud määrus) hagi menetlusse 
võtmata ning menetluskulud hageja kanda. 
Maakohtu määruse põhjenduste kohaselt  lepingute järgi oli lepingute sõlmimise ajal kostja 
elukoht aadressil KKK ning panga asukoht aadressil TTT, Tallinn.  Kostja sõlmis lepingud 
tarbijana ning pank tegeles lepingu sõlmimise ajal kostja alalise elukoha liikmes riigis 
tarbijakrediidi pakkumisega. Seega tuleb kohtualluvus määrata kindlaks Euroopa Parlamendi 
ja nõukogu määruse (EL) nr 1215/2012, 12. detsember 2012, kohtualluvuse ning kohtuotsuste 
tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil - ja kaubandusasjades (Brüssel I (us) määrus) art 18 lg 2 
alusel, mille kohaselt võib tarbija vastu algatada menetluse tarbija alalise elukoha liikmesriigi 
kohtus. 
Panga tüüptingimuste p -des 14.1, 14.2 ja 14.3 on kohtualluvuse kokkulepe Harju Maakohtu 
kasuks, aga see ei vasta Brüssel I (us) määruse art -s 19 sätestatud nõuetele ning on 
tsiviilkohtumenetluse seadustiku ( TsMS) § 106 lg 1 p 1 alusel tühine. Kuivõrd kostja elukoht 
on rahvastikuregistri andmetel 26. aprillist 2021 Hispaanias, siis ei allu hagi Eesti kohtule. Seda 
kinnitab ka a sjaolu, et kohus küsis kostjalt, kas ta on nõus asja menetlemisega Eesti kohtus, 
kuid kostja ei vastanud. 
Määruskaebus ja menetluse edasine käik 
4. Hageja esitas maakohtu määruse peale määruskaebuse, milles palub  maakohtu määruse 
tühistada ja jätkata menetlust. 
Määruskaebuse väidete kohaselt vastab lepingute üldtingimuste p-st 14.4 tulenev kohtualluvuse 
kokkulepe Brüssel I (us) määruse art  19 p  3 ja TsMS  § 104 lg  3 p  2 tingimustele, mh on 
kokkulepe sõlmitud juhuks, kui laenusaaja asub pärast lepingu sõlmimist elama välisriiki või 
kui laenusaaja elukoht ei ole hagi esitamise ajal teada. 
5. Harju Maakohus küsis kostjalt seisukohta määruskaebusele, kuid kostja kohtu määratud 
tähtaja jooksul ei vastanud. 
6. Harju Maak ohus võttis määruskaebuse menetlusse, jättis selle rahuldamata ja edastas 
TsMS § 663 lg 5 alusel lahendamiseks ringkonnakohtule. 
RINGKONNAKOHTU SEISUKOHT 
7. Ringkonnakohus leiab, et maakohtu määruse resolutsioon  tuleb TsMS § 657 lg  1 p  2¹ 
(koosmõjus TsMS  §-ga 659) alusel jätta muutmata ning määruskaebus rahuldamata , kuid 
täiendada tuleb maakohtu määruse põhjendusi. 
8. Ringkonnakohtus on vaidluse all  lepingute üldtingimustes  ette nähtud kohtualluvuse 
kokkuleppe kehtivus ning sellest tulenevalt asja lahendamise allumine Eesti kohtule. Maakohus 
leidis, et kuivõrd kostja ja panga vahel sõlmitud kohtualluvuse kokkulepe on TsMS § 106 lg 1 
p 1 alusel tühine ja ei vasta Brüsseli I (us) määruse art-s 19 sätestatud tingimustele, siis ei allu 
hagi Eesti kohtule . Ringkonnakohus nõustub maakohtu lõppjäreldusega  kohtualluvuse 
puudumise kohta, mistõttu keeldus maakohus õigesti hagi menetlusse võtmisest TsMS  § 371 
lg 1 p 2 alusel, mille kohaselt ei võta kohus hagiavaldust menetlusse, kui hagi ei allu sellele 
kohtule. 
9. Ringkonnakohus märgib  esmalt, et kuivõrd hageja ei vaidlustanud määruskaebuses 
maakohtu tuvastatud asjaolusid, mille kohaselt ei ole kostja elukoht Eestis, vaid tema elukoht
3 (4) 
on Hispaanias, siis võtab ringkonnakohus need TsMS § 652 lg 1 p 1 (koosmõjus TsMS §-ga 
659) järgi  määruskaebuse läbivaatamisel ja lahendamisel aluseks . Samuti on hageja 
määruskaebusest nähtuvalt nõustunud sellega, et poolte sõlmitud lepingud on käsitatavad 
tarbijalepingutena Brüsseli I (us) määruse art 17 lg 1 tähenduses. 
10. Määruskaebuse väidete kohaselt allub hagi Eesti kohtule lepingute üldtingimuste  p 14.4 
alusel. Ringkonnakohus leiab, et maakohus jättis põhjendamatult võtmata määruses seisukoha 
nimetatud lepingupunktis sisalduva kohtualluvuse kokkuleppe kehtivuse  kohta. Eelmärgitu ei 
muuda siiski ebaõigeks maakohtu lõppjäreldust, mille kohaselt ei ole poolte vahel sõlmitud 
Eesti õigusega kooskõlas olevat kohtualluvuse kokkulepet, mistõttu ei allu asi Brüssel I (us) 
määruse järgi Eesti kohtule ning seega tuleb hagi menetlusse võtmisest keelduda. 
Ringkonnakohus saab maakohtu rikkumise kõrvaldada, täiendades maakohtu määruse 
põhjendusi. 
11. Ringkonnakohus selgitab, et Brüsseli I (us) määruse art  18 lg 2 järgi on tarbijalepingute 
puhul üldjuhul asja kohtualluvus tarbija alalise elukoha riigis. Brüssel I (us) määruse art 19 p 3 
kohaselt võib Brüssel I (us) määruse 4. jao sätetest ( kohtualluvus tarbijalepingute puhul)  
kõrvale kalduda mh kokkuleppe alusel, mille on sõlminud tarbija ja teine lepingupool, kelle 
mõlema alaline või peamine elukoht oli kokkuleppe sõlmimise ajal samas liikmesriigis, ning 
mille kohaselt on asja lahendamiseks pädevad kõnealuse liikmesriigi kohtud, tingimusel et 
selline kokkulepe ei ole vastuolus asjaomase liikmesriigi õigusega. Kostja ja panga  sõlmitud 
lepingute üldtingimus te p 14.4 järgi kinnitab laenusaaja, et ta on nõus vaidlusküsimuste 
lahendamisega Harju Maakohtus (sealhulgas ka juhul, kui laenusaaja elab või asub pärast 
Lepingu sõlmimist elama välisriiki või viib sinna üle oma tegevuskoha või asukoha või kui 
tema tegevus-, elu- või asukoht ei ole hagi esitamise ajal teada). 
12. Maakohus tuvastas, et nii panga kui ka kostja alaline elukoht oli lepingute sõlmimise ajal 
Eestis. Kuigi lepingute üldtingimuste p-st 14.4 järeldub tahe lahendada asi Eesti kohtus , leiab 
ringkonnakohus siiski, et lepingute üldtingimuste p-s 14.4 sisalduv kohtualluvuse kokkulepe ei 
ole kooskõlas Eesti seadustega ning on TsMS  § 106 lg  1 p  1 alusel tühine  vastuolu tõttu 
TsMS §-s 104 lg-s 1 sätestatuga. 
12.1. TsMS § 104 lg 1 kohaselt võib kohtualluvuse kokkuleppe sõlmida üksnes vaidluseks, mis 
on seotud mõlema poole majandus - või kutsetegevusega või kui leping on seotud ühe poole 
majandus- või kutsetegevusega ja teiseks pooleks on riik, kohaliku omavalitsuse üksus või muu 
avalik-õiguslik juriidiline isik  või kui mõlemaks pooleks on avalik -õiguslik juriidiline isik. 
Praegune vaidlus ei ole seotud kostja majandus- või kutsetegevusega. 
12.2. Kohtualluvuse kokkulepe ei ole praeguses asjas kehtiv ka  TsMS § 104 lg 3 p 2 alusel, 
mille kohaselt on lubatud erandina sama  paragrahvi lõikest 1 kohtualluvuse kokkulepe, kui 
kohtualluvus lepiti kokku juhuks, kui kostja asub pärast kokkuleppe sõlmimist elama välisriiki 
või kui viib sinna üle oma tegevuskoha või asukoha või kui tema tegevus -, elu- või asukoht ei 
ole hagi esitamise ajal teada. Pooled peavad Riigikohtu praktikast tulenevalt selleks, et selline 
kohtualluvuse kokkulepe oleks kehtiv, kokkuleppe sõlmima just sättes viidatud juhuks  (vt 
Riigikohtu 21. novembri 2012. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-123-12, p 10 ). Ringkonnakohtu 
hinnangul on tingimuse p 14.4 sulgude ees olev osa, mille kohaselt kinnitab laenusaaja, et ta on 
nõus vaidlusküsimuste lahendamisega Harju Maakohtus, tühine, sest see ei ole sõlmitud 
spetsiaalselt TsMS § 104 lg 3 p-s 2 nimetatud juhuks . Kuivõrd aga s ulgudes on märgitud, et 
nimetatud kohtualluvus kehtib sealhulgas ka TsMS § 104 lg 3 p-s 2 viidatud juhtudel, siis tuleb 
hinnata, kas tingimus võib kehtida ilma tühise osata. 
Ringkonnakohus leiab, et lepingute üldtingimused, sh nimetatud kohtualluvuse kokkulepe, on 
käsitatavad tüüptingimustena võlaõigusseaduse (VÕS) § 35 tähenduses, mis on VÕS § 37 lg 1 
järgi saanud lepingute osaks. VÕS § 39 lg 2 teine lause lubab tüüptingimuse jagatavuse korral 
mitmeks üksteisest sõltumatuks osaks jätta üks osa kehtima. Samas on oluline, et tingimus oleks
4 (4) 
nii keeleliselt kui sisuliselt jagatav, jagatud osad oleks ka eraldi arusaadavad ja iseseisvalt 
kohaldatavad. Osadeks jagatavuse kontrollimiseks kasutatakse nn blue pencil test ’i, mis oma 
sisult tähendab küsimust, kas teatud osa mahatõmbamisega saab tingimuse muuta kehtivaks (vt 
Kull, I. VÕS § 39, komm 4.3. – Varul, P. jt (koost). Võlaõigusseadus I, Üldosa (§§ 1 -207). 
Kommenteeritud väljaanne. Tallinn: Juura 2016). 
Ringkonnakohus on seisukohal, et praegusel juhul ei ole lepingute üldtingimuste p 14.4 osadeks 
jagatav, sest tühise osa, s.o sulgude ees oleva osa maha tõmbamisel ei ole sulgude sees olev osa 
arusaadav ega iseseisvalt kohaldatav. Seega on lepingute üldtingimuste p 14.4 tervikuna tühine. 
Lisaks t uleb arvestada, et k uivõrd tegemist on tüüptingimusega, siis ei ole VÕS § 39 lg  2 
esimese lause järgi ka võimalik anda sellele tõlgendamisega sisu, mille kohaselt tingimus kehtib 
(vt ka Riigikohtu 21. novembri 2012. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-123-12, p 10). 
13. Ringkonnakohtu hinnangul leidis maakohus õigesti, et ka lepingute üldtingimuste p-s 14.3 
sisalduv kohtualluvuse kokkulepe ei ole Eesti õigusega kooskõlas, mh ei vasta see TsMS § 104 
lg 3 p 2 tingimustele. Ringkonnakohus nõustub selles osas maakohtu määruse põhjendustega ja 
TsMS § 654 lg 6 (koosmõjus §-ga 659) alusel ei pea vajalikuks neid korrata. 
14. Kuivõrd lepingute üldtingimuste s sisalduvad  kohtualluvuse kokkulep ped, sh p -st 14.4 
tulenev on vastuolus Eesti õigusega, siis ei saa nendest Brüssel I (us) määruse art 19 p 3 järgi 
kohtualluvus tuleneda, mistõttu keeldus maakohus õigesti hagi menetlusse võtmisest  
TsMS § 371 lg  1 p  2 alusel . Kuna maakohus küsis kostja seisukohta  kostja elukoha ja 
kohtualluvuse kohta  (tl 33 ja 39), kuid kostja kohtule ei vastanud, siis ei saa olla hagi 
menetlemiseks alust ka Brüssel I (us) määruse art  26 lg 1 alusel, mille järgi allub asi üldjuhul 
ka sellele kohtule, kuhu kostja ilmub. 
15. TsMS §  372 lg  5 esimene lause võimaldab esitada määruskaebuse käesoleva määruse 
peale. 
Menetluskulude jaotus 
16. Kuna ringkonnakohus jätab maakohtu määruse muutmata, ei ole põhjust maakohtu 
menetluskulude jaotuse muutmiseks. 
17. Määruskaebuse rahuldamata jätmise tõttu tuleb ringkonnakohtus kantud menetluskulud 
jätta TsMS § 171 lg 1 alusel hageja kanda. Kuivõrd kostja vastust määruskaebusele ei esitanud, 
siis ei saanud tal määruskaebemenetluses välja mõistmisele kuuluvaid menetluskulusid tekkida, 
mistõttu kindlaksmääratavad menetluskulud puuduvad. 
18. Menetluskulude jaotust saab vaidlustada üksnes sell e kohtulahendi peale edasi kaevates, 
millega menetluskulude jaotus kindlaks määrati (TsMS § 178 lg 1 esimene lause). 
 
(allkirjastatud digitaalselt)