62021CJ0640
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
8. juuni 2023 (
*1
)
Eelotsusemenetlus – Tolliliit – Määrus (EL) nr 952/2013 – Liidu tolliseadustik – Pärast kauba vabastamist avastatud ülemäärane kaubakogus – Artikkel 173 – Tollideklaratsiooni muutmine – Muu kaup peale selle, mille kohta muudetav tollideklaratsioon algul esitati – Artikkel 174 – Tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamine – Artikkel 42 – Pädeva tolliasutuse määratud sanktsioonid – Delegeeritud määrus (EL) 2015/2446
Kohtuasjas C‑640/21,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunalul Cluj (Cluji apellatsioonikohus, Rumeenia) 25. augusti 2021. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 19. oktoobril 2021, menetluses
SC ZES Zollner Electronic SRL
versus
Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj‑Napoca,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president E. Regan ning kohtunikud D. Gratsias (ettekandja), M. Ilešič, I. Jarukaitis ja Z. Csehi,
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Rumeenia valitsus, esindajad: E. Gane ja A. Rotăreanu,
–
Eesti valitsus, esindaja: M. Kriisa,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: A. Armenia, F. Clotuche-Duvieusart ja F. Moro,
olles 26. jaanuari 2023. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1
Eelotsusetaotlusega palutakse tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (ELT 2013, L 269, lk 1; edaspidi „liidu tolliseadustik“), artikleid 173 ja 174.
2
Taotlus on esitatud Rumeenia ettevõtja SC Zes Zollner Electronic SRL (edaspidi „ZZE“) ja Direcția Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj‑Napoca (Cluji maakonna tolliamet – Cluj‑Napoca lennujaama piiripunkti tollibüroo, Rumeenia) vahelises kohtuvaidluses seoses viimase otsusega määrata ZZE‑le trahv selle eest, et ta jättis 5000 elektroonilist integraallülitust tollikontrolli alt välja, ning nõuda selle kauba tolliväärtusele vastava summa tasumist koos imporditollimaksu ja muude tasumisele kuuluvate maksudega.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määrus (EMÜ) nr 2913/92
3
Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307), artiklis 66 oli sätestatud:
„1.   Toll tunnistab deklarandi taotluse korral juba aktsepteeritud tollideklaratsiooni kehtetuks, kui deklarant tõendab, et kaup deklareeriti kõnealuses tollideklaratsioonis nimetatud tolliprotseduurile ekslikult või et erakordsete asjaolude tõttu ei ole kauba suunamine sellele tolliprotseduurile, millele see kaup oli deklareeritud, enam põhjendatud.
Kui toll on deklarandile teatanud oma kavatsusest kaupa kontrollida, ei võeta tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamise taotlust vastu enne kontrolli lõpetamist.
2.   Pärast kauba vabastamist saab tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistada ainult kooskõlas komiteemenetlusega määratletud juhtudel.
3.   Tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamine ei mõjuta kehtivate karistussätete kohaldamist.“
Liidu tolliseadustik
4
Liidu tolliseadustiku põhjendus 15 on sõnastatud järgmiselt:
„Seadusliku kaubanduse lihtsustamine ja pettusevastane võitlus nõuavad lihtsaid, kiireid ja standardseid tolliprotseduure ja -menetlusi. Seetõttu on asjakohane, nagu on märgitud komisjoni 24. juuli 2003. aasta teatises „Tolli ja kaubanduse lihtne ja paberivaba keskkond“ [KOM(2003) 452 (lõplik)], lihtsustada tollialaseid õigusakte, et saaks kasutada tänapäevaseid vahendeid ja tehnoloogiat ning soodustada edasist tollialaste õigusaktide ühtset kohaldamist ja uudseid lähenemisviise tollikontrollile, aidates seeläbi kaasa tõhusa ja lihtsa tollivormistuse tagamisele. […]“
5
Liidu tolliseadustiku artikli 5 „Mõisted“ punktides 16, 26 ja 33 on ette nähtud:
„Käesolevas tolliseadustikus kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
16)
„tolliprotseduur“ – mõni järgmistest protseduuridest, millele võib kaupa vastavalt tolliseadustikule suunata:
a)
vabasse ringlusse lubamine;
b)
eriprotseduurid;
c)
eksport;
[…]
26)
„kauba vabastamine“ – toiming, millega toll teeb kauba kättesaadavaks nende eesmärkide jaoks, mis tulenevad tolliprotseduurist, millele kaup on suunatud;
[…]
33)
„kauba esitamine tollile“ – tollile teatamine kauba saabumisest tolliasutusse või muusse kohta, mille toll on selleks määranud või heaks kiitnud, ning kõnealuse kauba kättesaadavaks tegemine tollikontrolli läbiviimiseks;“.
6
Sama seadustiku artikli 15 „Teabe edastamine tolliasutustele“ lõikes 2 on sätestatud:
„Asjaomane isik vastutab tollideklaratsiooni […] tollile esitades […] kõige järgmise eest:
a)
deklaratsioonis […] esitatud teabe õigsus ja täielikkus;
b)
koos deklaratsiooni[ga] […] esitatavate dokumentide autentsus, õigsus ja kehtivus;
c)
asjakohasel juhul kõnealuse kauba teatavale tolliprotseduurile suunamisega või lubatud toimingute tegemisega seotud kõikide kohustuste täitmine.
Esimest lõiku kohaldatakse ka tolli poolt nõutava või tollile antava mis tahes teabe mis tahes muus vormis andmise suhtes.
[…]“.
7
Nimetatud seadustiku artiklis 42 „Karistuste kohaldamine“ on sätestatud:
„1.   Iga liikmesriik sätestab karistused tollialaste õigusaktide täitmatajätmise eest. Need karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
2.   Halduskaristuse kohaldamisel võib see muu hulgas olla ühes või mõlemas järgmises vormis:
a)
tolli poolt määratud rahatrahv, sealhulgas kriminaalkaristuse asemel kohaldatav trahv;
b)
asjaomasele isikule antud mis tahes lubade kehtetuks tunnistamine, peatamine või muutmine.
[…]“.
8
Liidu tolliseadustiku artikli 139 „Kauba esitamine tollile“ lõigetes 1 ja 7 on sätestatud:
„1.   Üks järgmistest isikutest esitab liidu tolliterritooriumile toodud kauba viivitamata tollile selle saabumisel ette nähtud tolliasutusse […]
[…]
7.   Tollile esitatud kaupa ei tohi kohast, kus see tollile esitati, ilma tolli loata ära viia.“
9
Tolliseadustiku artikli 158 „Kauba deklareerimine ja liidu kauba tollijärelevalve“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Kõikide kaupade kohta, mida soovitakse tolliprotseduurile suunata, välja arvatud vabatsooni protseduurile suunatav kaup, esitatakse kõnealusele tolliprotseduurile vastav tollideklaratsioon.“
10
Nimetatud seadustiku artikkel 172 „Tollideklaratsiooni aktsepteerimine“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Toll aktsepteerib viivitamata tollideklaratsioonid, mis vastavad käesolevas peatükis sätestatud tingimustele, tingimusel et kaup, mille kohta tollideklaratsioon on esitatud, on tollile esitatud.
2.   Kui ei ole sätestatud teisiti, siis lähtutakse seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete kohaldamisel, millele kaup on deklareeritud, ja kõigi muude impordi või ekspordiga seotud tolliformaalsuste puhul kuupäevast, mil toll tollideklaratsiooni aktsepteerib.“
11
Sama seadustiku artiklis 173 „Tollideklaratsiooni muutmine“ on sätestatud:
„1.   Taotluse alusel on deklarandil lubatud tollideklaratsiooni ühte või mitut kannet muuta pärast seda, kui toll on kõnealuse tollideklaratsiooni aktsepteerinud. Muutmise tulemusena ei või tollideklaratsioon hõlmata muid kaupu peale nende, mille kohta see algselt esitati.
2.   Sellist muudatust ei lubata teha, kui selle kohta esitatakse taotlus pärast seda, kui:
a)
toll on teatanud deklarandile, et ta kavatseb kaupa kontrollida;
b)
toll on tuvastanud, et tollideklaratsiooni andmed on ebaõiged;
c)
toll on kauba vabastanud.
3.   Deklarandi taotluse alusel kolme aasta jooksul alates tollideklaratsiooni aktsepteerimise kuupäevast, võib lubada tollideklaratsiooni muuta pärast kauba vabastamist, et deklarant saaks täita oma kohustused seoses kauba suunamisega asjakohasele tolliprotseduurile.“
12
Tolliseadustiku artiklis 174 „Tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamine“ on ette nähtud:
„1.   Toll tunnistab deklarandi taotluse alusel juba aktsepteeritud tollideklaratsiooni kehtetuks järgmistel juhtudel:
a)
kui toll on veendunud, et kaup suunatakse viivitamata muule tolliprotseduurile;
b)
kui toll on veendunud, et erakorraliste asjaolude tõttu ei ole kauba suunamine sellele tolliprotseduurile, millele see kaup oli deklareeritud, enam põhjendatud.
Kui toll on deklarandile teatanud kauba kontrollimise kavatsusest, ei võeta tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamise taotlust vastu enne kontrolli lõpetamist.
2.   Tollideklaratsiooni ei tunnistata kehtetuks pärast seda, kui kaup on vabastatud, välja arvatud juhul, kui on sätestatud teisiti.“
13
Tolliseadustiku artiklis 175 „Volituste delegeerimine“ on sätestatud:
„[Euroopa] Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks olukorrad, kui tollideklaratsioon tunnistatakse kehtetuks pärast kauba vabastamist, nagu osutatud artikli 174 lõikes 2.“
Delegeeritud määrus (EL) 2015/2446
14
Komisjoni 28. juuli 2015. aasta delegeeritud määruse (EL) 2015/2446, millega täiendatakse määrust nr 952/2013 seoses liidu tolliseadustiku teatavaid sätteid täpsustavate üksikasjalike eeskirjadega (ELT 2015, L 343, lk 1), mis võeti vastu muu hulgas liidu tolliseadustiku artikli 175 alusel, artiklis 148 on sätestatud:
„1.   Kui on kindlaks tehtud, et kaup on muu tolliprotseduuri asemel ekslikult deklareeritud tolliprotseduurile, mille puhul tekib impordil tollivõlg, tunnistatakse tollideklaratsioon deklarandi taotluse korral pärast kauba vabastamist kehtetuks, kui on täidetud järgmised tingimused:
[…]
2.   Kui on kindlaks tehtud, et kaup on muu kauba asemel ekslikult deklareeritud tolliprotseduurile, mille puhul tekib impordil tollivõlg, tunnistatakse tollideklaratsioon deklarandi taotluse korral pärast kauba vabastamist kehtetuks, kui on täidetud järgmised tingimused:
[…]
3.   Kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu [25. oktoobri 2011. aasta] direktiivi 2011/83/EL [tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ (ELT 2011, L 304, lk 64)], artikli 2 punktis 7 määratletud kauglepingu alusel müüdud kaup on lubatud vabasse ringlusse ja tagasi toodud, tunnistatakse tollideklaratsioon kehtetuks pärast kauba vabastamist deklarandi põhjendatud taotluse korral, kui on täidetud järgmised tingimused:
[…]
4.   Lisaks lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud juhtudele tunnistatakse tollideklaratsioonid kehtetuks deklarandi põhjendatud taotluse korral pärast kauba vabastamist järgmistel juhtudel:
a)
kaup on vabastatud ekspordiks, reekspordiks või välistöötlemisprotseduuriks ja seda ei ole viidud [Euroopa] [L]iidu tolliterritooriumilt välja;
b)
kaup on ekslikult deklareeritud tolliprotseduurile, mida kohaldatakse muu kui liidu kauba suhtes, ja kui selle liidu kauba tollistaatus on tõendatud hiljem tõenditega T2L ja T2LF või tolli kaubamanifestiga;
c)
kaup on ekslikult deklareeritud rohkem kui ühe tollideklaratsiooni alusel;
d)
tagasiulatuva jõuga luba antakse vastavalt tolliseadustiku artikli 211 lõikele 2;
e)
liidu kaup on suunatud tolliladustamisprotseduurile vastavalt tolliseadustiku artikli 237 lõikele 2 ja seda ei saa enam samale protseduurile suunata vastavalt tolliseadustiku artikli 237 lõikele 2.
[…]“.
Rumeenia õigus
15
Seaduse nr 86/2006, millega kehtestatakse Rumeenia tolliseadustik (Legea nr. 86/2006 privind Codul vamal al României) (Monitorul Oficial al României, I osa, nr 350, 19.4.2006; edaspidi „Rumeenia tolliseadustik“), põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis on artiklis 68 ette nähtud, et tolli nõusolekul võib tollikäsitlusviisi määramiseks kaupa kontrollida või võtta kaubast proove.
16
Rumeenia tolliseadustiku artiklis 100 on sätestatud:
„1.   Tollil on õigus tollideklaratsiooni muuta omal algatusel või deklarandi taotlusel viie aasta jooksul alates kauba vabastamisest.
2.   Toll kontrollib lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul kõiki tollivormistuse läbinud kauba või selle kaubaga seotud edasiste kaubandustehingute dokumente, registreid ja arvestuskandeid. Kontroll võib toimuda deklarandi või muu isiku juures, keda need tehingud tööalaselt otseselt või kaudselt puudutavad, või mis tahes muu isiku juures, kellel on nimetatud dokumendid või kellel on nendega seotud teavet. Kaupa võib ka füüsiliselt kontrollida, kui kaup on veel olemas.
3.   Kui tollideklaratsiooni uue kontrolli või järelkontrolli tulemusel selgub, et kõnealust tolliprotseduuri reguleerivaid sätteid on kohaldatud ebaõige või puuduliku teabe alusel, võtab toll olukorra seadusega vastavusse viimiseks vajalikud meetmed, võttes arvesse tema käsutuses olevat uut teavet.
4.   Toll koostab olukorra seadusega vastavusse viimiseks vajaliku dokumendi vormi ja juhised selle täitmiseks.
5.   Kui tuvastatakse, et on tekkinud tollivõlg või tehtud ülemääraseid makseid, võtab toll meetmed puuduoleva summa sissenõudmiseks või ülemääraste maksete tagastamiseks vastavalt õigusnormidele.
6.   Tollideklaratsioonide järelkontrolli käigus määrab toll vastavalt lõikele 3 kindlaks tollitoimingutes riigile tasumisele kuuluvate muude tasude või maksudega seotud ülemäärased või puuduolevad maksed ja võtab meetmed tuvastatud puuduolevate summade sissenõudmiseks. Nende tasude ja maksudega seotud ülemäärased maksed tagastatakse kooskõlas neid reguleerivate õigusnormidega.
7.   Kui tollieeskirjade rikkumine kujutab endast olenevalt juhust haldusrikkumist või kuritegu, on toll kohustatud kohaldama haldusrikkumise eest sanktsioone või pöörduma kriminaalmenetluse läbiviimise eest vastutava asutuse poole.
8.   Aktsepteeritud ja registreeritud tollideklaratsioon ning lõikes 4 nimetatud dokument on võladokumendid.“
17
Valitsuse 7. juuni 2006. aasta otsuse nr 707/2006, millega kiideti heaks Rumeenia tolliseadustiku rakendusmäärus (Hotărârea Guvernului nr. 707/2006 pentru aprobarea Regulamentului de aplicare a Codului Vamal al României (Monitorul Oficial al României, I osa, nr 520, 15.6.2006; edaspidi „Rumeenia tolliseadustiku rakendusmäärus“) artikli 653 lõike 1 punkti a kohaselt on mis tahes vara või kauba, mis tuleks suunata tolliprotseduurile, tollikontrolli alt väljaviimine haldusrikkumine, mis on karistatav rahatrahviga summas 3000–8000 Rumeenia leud (RON). Sellisel juhul vara ühtlasi konfiskeeritakse.
18
Rumeenia tolliseadustiku rakendusmääruse artiklis 654 on ette nähtud, et kui artikli 653 lõike 1 punktis a osutatud haldusrikkumise korral ei ole kaupa enam võimalik tuvastada, on rikkuja kohustatud tasuma kauba tolliväärtusele vastava summa, millele lisanduvad imporditollimaksud ja muud seaduse alusel tasumisele kuuluvad maksud, mis vastavad kauba vabasse ringlusse lubamise ajal kindlaks määratud maksudele ja tasudele, kusjuures sellel meetmel on tollivõla kustutamise suhtes samasugune õigusmõju nagu kauba konfiskeerimisel.
19
Selle rakendusmääruse artikli 655 kohaselt on artiklites 651–653 nimetatud teod haldusrikkumised, kui need ei ole toime pandud sellistel tingimustel, et karistusõiguse kohaselt on tegemist kuriteoga.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
20
ZZE esitas ühele Šveitsi äriühingule kaks tellimust kokku 10000 elektroonilisele integraallülitusele. Nimetatud äriühing koostas selle kohta kaks eraldi arvet, nimelt esiteks 2. juuli 2019. aasta arve nr VFE19‑03168 summas 4950 eurot 5000 tükile ning teiseks 2. juuli 2019. aasta arve nr VFE19-03169 summas 4950 eurot samuti 5000 tükile. Asjaomase kauba transportis kullerteenuseid osutav äriühing.
21
ZZE sai 4. juulil 2019 imporditeate 2,7 kg kaaluga ja tarnija deklareeritud 4950 euro suuruse maksumusega paki lennuveokirja nr 1Z3022056899895681 kohta. Selle dokumendi alusel deklareeriti Cluj‑Napoca lennujaama piiripunkti tollibüroos ainult kaup, mis oli seotud 2. juuli 2019. aasta arvega nr VFE19‑03169, mis sisaldas veokulusid.
22
Selle paki kättesaamisel Satu Mares (Rumeenia) tuvastasid ZZE töötajad, et see sisaldas 2. juuli 2019. aasta arvel nr VFE19‑03169 märgituga võrreldes kahekordset kogust ning et tarnija oli samal päeval väljastanud arve nr VFE19-03168, mida ei olnud tollile esitatud deklaratsioonis arvesse võetud.
23
Seepärast esitas ZZE 9. juulil 2019 Cluj-Napoca lennujaama piiripunkti tollibüroole taotluse tuvastatud puuduse kõrvaldamiseks sellega, et toll teeb otsuse olukorra seadusega vastavusse viimiseks ja sellega seotud tollikohustuste arvutamise kohta.
24
Pädev tolliasutus koostas 2. septembril 2019 protokolli, milles ta tuvastas, et ZZE oli 2. juuli 2019. aasta arvel nr VFE19-03168 märgitud kauba tahtlikult tollikontrolli alt välja viinud. Seega määras tolliasutus talle Rumeenia tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 653 lõike 1 punktis a osutatud haldusrikkumise toimepanemise eest rahatrahvi summas 3000 leud ning selle rakendusmääruse artikli 654 alusel täiendava sanktsiooni summas 27839 leud.
25
ZZE vaidlustas selle protokolli Rumeenia kohtutes.
26
Esimeses astmes jättis Judecătoria Cluj-Napoca (Cluj-Napoca esimese astme kohus, Rumeenia) ZZE kaebuse rahuldamata. Selle kohtu sõnul võib Rumeenia tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 653 lõike 1 punktis a nimetatud rikkumise toime panna nii tahtlikult kui ka hooletusest. Asjaolu, et ZZE oli mõni päev pärast tema poolt vastu võetud kauba vabastamist pöördunud pädeva tolliasutuse poole, et olukord seadusega vastavusse viia, ei saa olla alus süüks pandavate asjaolude õigusvastasuse välistamiseks.
27
Lisaks leidis see kohus, et liidu tolliseadustiku artikkel 173 ei ole käesoleval juhul kohaldatav, kuna see säte ei luba tollideklaratsiooni muuta, kui selle muutmise tagajärjel hõlmab deklaratsioon muud kaupa peale selle, mille kohta deklaratsioon algul esitati.
28
ZZE‑le määratud rahatrahvi kohta leidis esimese astme kohus, et tegemist on seaduses ette nähtud miinimumtrahviga ja see on proportsionaalne tegude konkreetse ohtlikkusega ühiskonnale. Esimese astme kohus leidis lisaks, et täiendav sanktsioon, mis ZZE‑le Rumeenia tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 654 alusel määrati, oli sobiv. Täpsemalt võttis esimese astme kohus arvesse asjaolu, et arvestades aega, mis möödus asjaomase kauba tollikontrolli alt väljaviimise kuupäevast kuni selle asjus tolli poole pöördumiseni, ning asjaolu, et ZZE oli 2019. aastal teinud veel kaheksa samalt tarnijalt pärineva sama liiki kauba importi, ei olnud põhikohtuasja vastustaja kindel, kas tollikontrolli alt välja viidud kaupa on võimalik tuvastada. Lisaks oleks ZZE võinud esitada kõnealuse kauba tollile pärast seda, kui ta oli selle asjus tolli poole pöördunud, mida ta aga ei teinud.
29
ZZE esitas selle otsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Tribunalul Clujile (Cluj apellatsioonikohus, Rumeenia).
30
Eelotsusetaotluse esitanud kohus tõdeb, et Rumeenia tolliasutused ja kohtud on lähenenud liidu tolliseadustiku artikli 173 ning eelkõige selle artikli lõike 3 tõlgendamisele erinevalt, mis rikub õiguskindluse põhimõtet. Ta leiab, et kui liidu tolliseadustiku artikkel 173 ei ole sellises olukorras nagu käesolev kohaldatav, peaks siiski olema mõni teine õiguslik vahend sellise vea kõrvaldamiseks, mille põhikohtuasja kaebaja väidetavalt tegi, nimelt liidu tolliseadustiku artiklis 174 ette nähtud õiguskaitsevahend või muu menetluslik viis, millega ei kaasne raskeid karistusi, mis võiksid panna kaebaja kehtivate õigusnormide järgimisest loobuma.
31
Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab siinkohal, viidates põhikohtuasja asjaoludele, mida on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktides 20–23, et ZZE ei tegutsenud pahauskselt.
32
Neil asjaoludel otsustas Tribunalul Cluj (Cluji apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas juhul, kui [kauba saaja] tuvastab, et kauba kogus on algul tollideklaratsioonis märgitust suurem, on kohaldatav [liidu tolliseadustiku] artikkel 173 või 174?
2.
Kas [liidu tolliseadustiku] artiklis 173 sisalduv väljend „muid kaupu peale nende, mille kohta [tollideklaratsioon] algselt esitati“, viitab kaubale, mis erineb koguseliselt või kvalitatiivselt või mõlemast aspektist?
3.
Juhul kui tuvastatakse koguseline erinevus, mis väljendub tollideklaratsioonis viidatud kaubaga võrreldes suuremas koguses, kas siis on [kauba saajal liidu tolliseadustiku] alusel menetluslik vahend, mis võimaldab tal puudused kõrvaldada, ilma et tema suhtes kohaldataks haldussanktsioone või kriminaalkaristust?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene ja teine küsimus
33
Esimese ja teise küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas liidu tolliseadustiku artikleid 173 ja 174 tuleb tõlgendada nii, et need on kohaldatavad juhul, kui deklarant tuvastab pärast oma tollideklaratsiooni esitamist ja pärast kauba vabastamist, et tollideklaratsioonis algul märgitud kaubaga võrreldes ülemäärane kaubakogus oleks samuti pidanud olema kõnealuses deklaratsioonis märgitud.
34
Kõigepealt on liidu tolliseadustiku artikli 173 lõikes 1 deklarandile ette nähtud võimalus taotleda deklaratsiooni muutmist pärast seda, kui toll on tollideklaratsiooni aktsepteerinud, tingimusel et taotletud muudatuse tulemusel ei hõlma tollideklaratsioon muud kaupa peale selle, mille kohta deklaratsioon algul esitati.
35
Sama artikli lõike 2 kohaselt ei lubata sellist muudatust teha, kui seda taotletakse pärast seda, kui toll on teatanud deklarandile, et ta kavatseb kaupa kontrollida, pärast seda, kui toll on tuvastanud, et tollideklaratsiooni andmed on ebaõiged, või pärast seda, kui toll on kauba vabastanud.
36
Liidu tolliseadustiku sama artikli lõikes 3 on ette nähtud, et kolme aasta jooksul alates tollideklaratsiooni aktsepteerimise kuupäevast võib toll deklarandi taotluse alusel lubada tollideklaratsiooni muuta pärast kauba vabastamist, et deklarant saaks täita oma kohustused seoses kauba suunamisega asjakohasele tolliprotseduurile.
37
Seega tuleb liidu tolliseadustiku artikli 173 lõigete 1 ja 3 koostoimest järeldada, et tollideklaratsiooni muutmist ei saa mingil juhul lubada, kui taotletud muudatuse tulemusel hõlmab tollideklaratsioon muud kaupa peale selle, mille kohta tollideklaratsioon algul esitati. Selleks, et teha kindlaks, kas see artikkel on käesoleva kohtuotsuse punktis 33 kirjeldatud juhul kohaldatav, tuleb seega tõlgendada mõistet „muu kaup peale selle, mille kohta tollideklaratsioon algselt esitati“ nimetatud artikli lõike 1 tähenduses.
38
Meenutagem, et liidu õiguse sätte tõlgendamisel ei tule arvestada mitte üksnes sätte sõnastust, vaid ka selle konteksti ning eesmärke, mida taotleb õigusakt, mille osa see säte on (16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Pfeifer & Langen, C‑97/19, EU:C:2020:574, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
39
Esiteks tuleb liidu tolliseadustiku artikli 173 lõike 1 viimase lause sõnastuse kohta tõdeda, et omadussõna „muu“ kasutamine muudab selle sätte sõnastuse piisavalt laiaks, et välistada igasugune muutmine, mis puudutab algses deklaratsioonis hõlmamata kaupa, sealhulgas deklareeritud kaubaga võrreldes ülemäärast kaubakogust. Isegi kui asjaomane kaup on selle deklaratsiooniga hõlmatud kaubaga kvalitatiivselt identne, on selline ülemäärane kogus just nimelt kaup, mille kohta tollideklaratsiooni algul ei esitatud.
40
Teiseks kinnitab liidu tolliseadustiku artikli 173 lõike 1 kitsast tõlgendust, mis välistab võimaluse teha muudatus seoses algses tollideklaratsioonis märgitud kauba kogust ületava kaubaga, selle sätte kontekst, mille hulka kuulub ühelt poolt artikli 173 lõige 3. Lõikes 3 on küll ette nähtud võimalus muuta tollideklaratsiooni pärast kauba vabastamist, kuid üksnes selleks, et „deklarant saaks täita oma kohustused seoses kauba suunamisega asjakohasele tolliprotseduurile“. Kuna kaupa saab pidada sellisele protseduurile suunatuks alles pärast kauba deklareerimist, siis saab liidu tolliseadustiku artikkel 173 puudutada üksnes kaupa, mis on tollile teatavaks tehtud tollideklaratsiooniga, mille muutmist taotletakse. Sellega ei saa aga olla tegemist algul deklareeritud kogust ületava kaubakoguse puhul.
41
Teiselt poolt põhineb liidu tolliseadustik Euroopa Kohtu praktika kohaselt deklareerimissüsteemil, et vähendada nii palju kui võimalik tolliformaalsusi ja -kontrolle, hoides samal ajal ära pettusi ja eeskirjade eiramist, mis võivad kahjustada liidu eelarvet. Just eelnevate deklaratsioonide tähtsuse tõttu tolliliidu nõuetekohase toimimise seisukohast kohustab liidu tolliseadustik artiklis 15 deklarante esitama täpset ja täielikku teavet (9. juuli 2020. aasta kohtuotsus Unipack, C‑391/19, EU:C:2020:547, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Eelmainitud kohustus tuleneb aktsepteeritud tollideklaratsiooni tühistamatuse põhimõttest, millest tehtavad erandid on rangelt reguleeritud liidu vastava valdkonna õigusnormidega (17. septembri 2014. aasta kohtuotsus Baltic Agro, C‑3/13, EU:C:2014:2227, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
43
Kuigi tühistamatuse põhimõtet leevendab liidu tolliseadustiku kehtivusalas selle artiklis 173 ette nähtud võimalus tollideklaratsiooni muuta, on see võimalus siiski erand sellest põhimõttest, mida tuleb tõlgendada kitsalt.
44
Selline tõlgendus väljendab muu hulgas liidu seadusandja tahet. Nimelt, kui võrrelda seadusandja vastu võetud liidu tolliseadustiku artikli 173 lõiget 3 tekstiga, mille komisjon oli selles osas välja pakkunud ettepanekus võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (COM(2012) 64 (final)), täpsemalt selle artiklis 149, siis ilmneb, et just seadusandja lisas artiklisse 173 tingimuse, mida meenutati käesoleva kohtuotsuse punktis 40 ja mille kohaselt saab sellist muudatust pärast kauba vabastamist taotleda üksnes selleks, et deklarant saaks täita oma kohustused seoses kauba suunamisega asjakohasele tolliprotseduurile; seeläbi väljendas seadusandja oma tahet piirata tollideklaratsioonide muutmise võimalusi.
45
Kolmandaks, mis puudutab põhikohtuasjas kõne all olevate õigusnormidega taotletavaid eesmärke, siis tuleb märkida, et need – eelkõige liidu tolliseadustiku põhjenduses 15 nimetatud pettusevastase võitluse eesmärk – toetavad liidu tolliseadustiku artikli 173 lõike 1 sellist tõlgendust, mis välistab võimaluse teha muudatust seoses kaubaga, mis ületab algses tollideklaratsioonis märgitud kauba koguse.
46
Ühest küljest, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 41, on deklarandi kohustusel esitada oma deklaratsioonis täpset ja täielikku teavet oluline roll tollikontrolli nõuetekohases toimimises ning pettuste ja eeskirjade eiramise vastases võitluses. Seega on selle eesmärgiga kooskõlas, et tollideklaratsioonide muutmise võimalused oleksid rangelt piiratud. Teisest küljest nähtub sellest põhjendusest samuti, et tollikontrollid on selle eesmärgi saavutamisega lahutamatult seotud.
47
Euroopa Kohus on pärast kauba vabastamist taotletava tollideklaratsiooni muutmise vaidlustes juba rõhutanud, kui oluline on asjaomase kauba esitamine, ning toonud välja probleemid, mis võivad tekkida siis, mil see ei ole enam võimalik, kui andmete kontrollimiseks on vaja läbi viia füüsiline ülevaatus, nagu see on eelkõige kauba sisuliste andmete, näiteks kauba laadi või omaduste muutmisel (vt selle kohta 20. oktoobri 2005. aasta kohtuotsus Overland Footwear, C‑468/03, EU:C:2005:624, punktid 47 ja 48, ning 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Pfeifer & Langen, C‑97/19, EU:C:2020:574, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
48
Need kaalutlused selgitavad põhjusi, miks liidu seadusandja soovis pettusevastase võitluse eesmärgi saavutamise tagamiseks liidu tolliseadustiku artikli 173 lõikega 1 igal juhul välistada võimaluse, et tollideklaratsioonis sisalduvate sisuliste andmete muutmisega saaks deklarant kõrvale hoida algsest kohustusest asjaomane kaup tollis deklareerida.
49
Eeltoodut arvestades tuleb tõdeda, et mõistet „muu kaup peale selle, mille kohta tollideklaratsioon algselt esitati“ nimetatud seadustiku artikli 173 lõike 1 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab algses tollideklaratsioonis märgitud kaubaga võrreldes ülemäärast kaubakogust.
50
Järelikult tuleb liidu tolliseadustiku artiklit 173 tõlgendada nii, et tollideklaratsiooni muutmise taotlust ei saa rahuldada, kui selle eesmärk on muuta seda deklaratsiooni nii, et see hõlmaks selles märgitud kaubaga võrreldes ülemäärast kogust.
51
Järgmisena tuleb märkida, et liidu tolliseadustiku artiklis 174 on sätestatud, et teatavatel lõikes 1 osutatud juhtudel võib toll juba aktsepteeritud tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistada. Nagu nähtub määruse nr 2913/92 kehtimise ajal selle määruse artikli 66, mis võeti üle nimetatud artikliga 174, kohta tehtud kohtuotsustest, lõpeb kehtetuks tunnistamise korral kehtetuks tunnistatud deklaratsioonist tulenev tollivõlg ja deklaratsioon ise kaotab kehtivuse (vt selle kohta 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Pfeifer & Langen, C‑97/19, EU:C:2020:574, punktid 39 ja 40 ning seal viidatud kohtupraktika).
52
Nagu on täpsustatud tolliseadustiku artikli 174 lõikes 2, ei ole aga selline kehtetuks tunnistamine võimalik pärast kauba vabastamist, „välja arvatud juhul, kui on sätestatud teisiti“. Seega ei ole artikkel 174 pärast kauba vabastamist põhimõtteliselt kohaldatav.
53
Tolliseadustiku artikliga 175 on komisjonile siiski antud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks olukorrad, kui tollideklaratsioon tunnistatakse kehtetuks pärast kauba vabastamist, nagu osutatud sama seadustiku artikli 174 lõikes 2. Just selle sätte alusel võttis komisjon vastu delegeeritud määruse 2015/2446, mille artiklis 148 on ette nähtud juhud, mil tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamine on lubatud ka pärast kauba vabastamist. Ent nagu nähtub selle sätte sõnastusest endast, ei kuulu põhikohtuasjas kõne all olevad asjaolud ühegi delegeeritud määruse 2015/2446 artiklis 148 nimetatud juhtumi alla, kuid seda peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
54
Eespool öeldut arvestades tuleb liidu tolliseadustiku artiklit 174 tõlgendada nii, et niisugusel juhul, nagu on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 33, ei saa tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamise taotlust rahuldada, kui see taotlus on esitatud pärast kauba vabastamist, ilma et see kuuluks komisjoni poolt selle seadustiku artikli 175 alusel kindlaks määratud juhtude hulka.
55
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele ja teisele küsimusele vastata, et liidu tolliseadustiku artikleid 173 ja 174 tuleb tõlgendada nii, et need ei ole kohaldatavad juhul, kui deklarant tuvastab pärast oma tollideklaratsiooni esitamist ja pärast kauba vabastamist, et tollideklaratsioonis algul märgitud kaubaga võrreldes ülemäärane kaubakogus oleks samuti pidanud olema kõnealuses deklaratsioonis märgitud, kuna
–
ühest küljest ei saa esimesena nimetatud sätte alusel tollideklaratsiooni muutmise taotlust rahuldada, kui selle eesmärk on muuta seda deklaratsiooni nii, et see hõlmaks selles märgitud kaubaga võrreldes ülemäärast kogust, ja
–
teisest küljest ei saa teisena nimetatud sätte alusel tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamise taotlust rahuldada, kui taotlus on esitatud pärast kauba vabastamist, ilma et see kuuluks komisjoni poolt selle seadustiku artikli 175 alusel kindlaks määratud juhtude hulka.
Kolmas küsimus
56
Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas liidu tolliseadustikku tuleb tõlgendada nii, et kui deklarant tuvastab pärast kauba vabastamist, et imporditud kauba kogus on suurem, kui on märgitud tema tollideklaratsioonis, võib ta olukorra seadusega vastavusse viia selle seadustiku muude sätete kui artiklite 173 ja 174 alusel, ilma et talle määrataks sanktsioone.
57
Siinkohal tuleb märkida, et sellisel juhul on deklarant vastavalt tolliseadustiku artikli 139 lõikele 1 ja artikli 158 lõikele 1 loomulikult kohustatud deklareerima kogu kaubakoguse, mis ületab deklaratsioonis märgitud koguse. Nimetatud seadustik ei välista siiski seda, et isegi kui toll aktsepteerib sellist hilinenud deklaratsiooni, võib ta ikkagi määrata deklarandile sanktsiooni tollialaste õigusaktide rikkumise eest.
58
Tolliseadustiku artikli 42 lõike 1 kohaselt näeb iga liikmesriik tollialaste õigusaktide täitmata jätmise eest ette sanktsioonid, mis peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
59
Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei ole aga artiklis 42 ette nähtud sanktsioonide eesmärk näha ette karistusi pettuse või ebaseadusliku tegevuse eest, vaid tollialaste õigusaktide mis tahes täitmata jätmise eest (4. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Schenker, C‑655/18, EU:C:2020:157, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
60
Selles küsimuses tuleb märkida, et kui liidu õigusnorme ei ole ühtlustatud sanktsioonide valdkonnas, mida nendes õigusnormides sätestatud tingimuste rikkumise korral kohaldatakse, siis on liikmesriigid pädevad valima sanktsioonid, mida nad peavad asjakohasteks. Siiski on liikmesriigid kohustatud nimetatud pädevust teostama liidu õigust ja selle üldpõhimõtteid ning seega proportsionaalsuse põhimõtet järgides (4. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Schenker, C‑655/18, EU:C:2020:157, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
61
Eelkõige ei tohi haldus- või karistusmeetmed minna kaugemale sellest, mis on asjaomase õigusnormiga seatud õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks vajalik, ning need ei tohi olla seatud eesmärkidega võrreldes ebaproportsionaalsed (4. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Schenker, C‑655/18, EU:C:2020:157, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
62
Seega, kui toll kohaldab sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, riigisiseseid õigusnorme, mis peavad olema kooskõlas käesoleva kohtuotsuse punktides 59 ja 60 meenutatud põhimõtetega, peab ta nii võimaliku toime pandud rikkumise õiguslikul kvalifitseerimisel kui ka vajaduse korral tollialaste õigusaktide rikkumise eest karistuste kindlaksmääramisel arvesse võtma kõiki tähtsust omavaid asjaolusid, sealhulgas vajaduse korral deklarandi heausksust, et tagada, et need sanktsioonid oleksid tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
63
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb liidu tolliseadustikku, eelkõige selle artiklit 42, artikli 139 lõiget 1 ja artikli 158 lõiget 1 tõlgendada nii, et kui deklarant tuvastab pärast kauba vabastamist, et imporditud kauba kogus on suurem, kui on märgitud tema tollideklaratsioonis, on ta kohustatud ülemäärase koguse kohta esitama uue deklaratsiooni. Kui toll peab sellise hilinenud deklaratsiooni puhul kohaldama riigisiseseid õigusnorme, mis näevad ette sanktsioonid vastavalt tolliseadustiku artiklile 42, peab ta võimaliku toime pandud rikkumise õiguslikul kvalifitseerimisel ja vajaduse korral tollialaste õigusaktide rikkumise eest karistuste kindlaksmääramisel arvesse võtma kõiki tähtsust omavaid asjaolusid, sealhulgas vajaduse korral deklarandi heausksust, et tagada, et need sanktsioonid oleksid tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Kohtukulud
64
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik, artikleid 173 ja 174
tuleb tõlgendada nii, et
need ei ole kohaldatavad juhul, kui deklarant tuvastab pärast oma tollideklaratsiooni esitamist ja pärast kauba vabastamist, et tollideklaratsioonis algul märgitud kaubaga võrreldes ülemäärane kaubakogus oleks samuti pidanud olema kõnealuses deklaratsioonis märgitud, kuna
–
ühest küljest ei saa esimesena nimetatud sätte alusel tollideklaratsiooni muutmise taotlust rahuldada, kui selle eesmärk on muuta seda deklaratsiooni nii, et see hõlmaks selles märgitud kaubaga võrreldes ülemäärast kogust, ja
–
teisest küljest ei saa teisena nimetatud sätte alusel tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamise taotlust rahuldada, kui taotlus on esitatud pärast kauba vabastamist, ilma et see kuuluks Euroopa Komisjoni poolt selle seadustiku artikli 175 alusel kindlaks määratud juhtude hulka.
2.
Määrust nr 952/2013, eelkõige artiklit 42, artikli 139 lõiget 1 ja artikli 158 lõiget 1,
tuleb tõlgendada nii, et
kui deklarant tuvastab pärast kauba vabastamist, et imporditud kauba kogus on suurem, kui on märgitud tema tollideklaratsioonis, on ta kohustatud ülemäärase koguse kohta esitama uue deklaratsiooni. Kui toll peab sellise hilinenud deklaratsiooni puhul kohaldama riigisiseseid õigusnorme, mis näevad ette sanktsioonid vastavalt tolliseadustiku artiklile 42, peab ta võimaliku toime pandud rikkumise õiguslikul kvalifitseerimisel ja vajaduse korral tollialaste õigusaktide rikkumise eest karistuste kindlaksmääramisel arvesse võtma kõiki tähtsust omavaid asjaolusid, sealhulgas vajaduse korral deklarandi heausksust, et tagada, et need sanktsioonid oleksid tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: rumeenia.