Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
DEANA SPIELMANNA
od 5. ožujka 2026.(1)
Predmet C-5/25 [Pilev](i)
Kazneni postupak
protiv
WE
uz sudjelovanje
Sofijske gradske prokurature
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofijski gradski sad (Gradski sud u Sofiji, Bugarska))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Zaštita fizičkih osoba u pogledu obrade osobnih podataka u kaznenim stvarima – Postupci obrade koje provode sudovi kada obavljaju svoju sudbenu funkciju – Primjenjivost Direktive (EU) 2016/680 – Provjera optuženikova identiteta na javnoj raspravi – Podaci koji se odnose na mjesto rođenja, državljanstvo, boravište, obrazovanje, bračno stanje, prethodno kažnjavanje i ‚narodnost’”
Uvod
1.        Ovaj se predmet odnosi na doseg prikupljanja optuženikovih osobnih podataka koje provodi nacionalni kazneni sud isključivo s ciljem provjere da je taj optuženik doista osoba koja je navedena u optužnici. Međutim, ne odnosi se na pitanje neovisnosti suda u okviru njegove službene dužnosti suda koji odlučuje o meritumu i njegova manevarskog prostora za ispitivanje optuženika u tom pogledu.
2.        Taj predmet stoga pruža Sudu priliku da pojasni područje primjene Direktive (EU) 2016/680(2) u odnosu na Uredbu (EU) 2016/679(3) i da utvrdi svoju sudsku praksu u području proporcionalnosti cilju koji se želi postići prikupljanjem osobnih podataka koje provodi kazneni sud.
Pravni okvir
Direktiva 2016/680
3.        U stavku 1. članka 1. te direktive, naslovljenog „Predmet i ciljevi”, predviđa se:
„Ovom se Direktivom utvrđuju pravila povezana sa zaštitom pojedinaca u pogledu obrade osobnih podataka od strane nadležnih tijela u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija, uključujući zaštitu od prijetnji javnoj sigurnosti i njihovo sprečavanje.”
4.        U stavku 1. članka 2. navedene direktive, naslovljenog „Područje primjene”, određuje se:
„Ova se Direktiva primjenjuje na obradu osobnih podataka od strane nadležnih tijela u svrhe utvrđene u članku 1. stavku 1.”
5.        Članak 3. Direktive 2016/680, naslovljen „Definicije”, glasi kako slijedi:
„Za potrebe ove Direktive:
[…]
7.      ‚nadležno tijelo’ znači:
(a)      svako tijelo javne vlasti nadležno za sprečavanje, istragu, otkrivanje ili progon kaznenih djela ili izvršavanje kaznenih sankcija, uključujući zaštitu od prijetnji javnoj sigurnosti i njihovo sprečavanje; ili
(b)      svako drugo tijelo ili subjekt kojem je pravom države članice povjereno obavljanje javnih dužnosti i izvršavanje javnih ovlasti u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija, uključujući zaštitu od prijetnji javnoj sigurnosti i njihovo sprečavanje;
[…]”
6.        U skladu s člankom 4. te direktive, naslovljenim „Načela obrade osobnih podataka”:
„1.      Države članice osiguravaju da su osobni podaci:
[…]
(c)      primjereni i relevantni te da nisu pretjerani u odnosu na svrhe u koje se obrađuju;
[…]”
7.        U stavku 1. članka 8. navedene direktive, naslovljenog „Zakonitost obrade”, određuje se:
„Države članice osiguravaju da je obrada zakonita samo ako je nužna i samo u onoj mjeri u kojoj je nužna kako bi nadležno tijelo obavilo zadaću u svrhe navedene u članku 1. stavku 1. te da se temelji na pravu Unije ili pravu države članice.”
8.        Članak 10. Direktive 2016/680, naslovljen „Obrada posebnih kategorija osobnih podataka”, glasi kako slijedi:
„Obrada osobnih podataka koji otkrivaju rasno ili etničko podrijetlo, politička mišljenja, religijska ili filozofska vjerovanja ili članstvo u sindikatu te obrada genetskih podataka, biometrijskih podataka u svrhu jedinstvene identifikacije pojedinca ili podataka koji se odnose na zdravlje ili podataka o spolnom životu ili seksualnoj orijentaciji pojedinca dopuštena je samo ako je to [strogo] nužno, pridržavajući se odgovarajućih zaštitnih mjera u pogledu prava i sloboda ispitanika te samo:
(a)      ako je dopušteno pravom Unije ili pravom države članice;
(b)      radi zaštite vitalnih interesa ispitanika ili drugog pojedinca; ili
(c)      ako se takva obrada odnosi na podatke za koje je očito da ih je objavio ispitanik.”
Bugarsko pravo
Zakonik o kaznenom postupku (NPK)
9.        Stavci 2. i 3. članka 138. nakazatelno-procesualnog kodeksa (Zakonik o kaznenom postupku)(4) od 29. travnja 2006. (u daljnjem tekstu: NPK) glase kako slijedi:
„[...]
(2)      Prije saslušanja nadležno tijelo utvrđuje optuženikov identitet.
(3)      Optuženikovo saslušanje počinje pitanjem razumije li optužbu; zatim mu se nalaže da, po želji, svojim riječima iznese sve što zna o kaznenoj stvari.”
10.      U članku 272. stavku 1. NPK-a navodi se:
„Predsjednik provjerava optuženikov identitet na način da ga pita za njegovo puno ime, datum i mjesto rođenja, narodnost, državljanstvo, boravište, obrazovanje, bračno stanje i osobni identifikacijski broj te je li prethodno kažnjavan.”
11.      Člankom 311. stavkom 1. točkom 2. NPK-a određuje se:
„Zapisnik s rasprave […] sadržava […] podatke o optuženikovu identitetu.”
Zakon o osobnim stanjima građana (ZGR)
12.      Zakonom za graždanskata registracija (Zakon o osobnim stanjima građana)(5) od 27. srpnja 1999. (u daljnjem tekstu: ZGR), u članku 8. stavku 1. određuje se da su glavni podaci o osobnim stanjima osoba njihovo ime, datum rođenja (dan, mjesec, godina) i mjesto rođenja, spol, državljanstvo i osobni identifikacijski broj.
Zakon o bugarskim osobnim ispravama (ZBLD)
13.      U članku 3. stavku 1. Zakona za balgarskite lični dokumenti (Zakon o bugarskim osobnim ispravama)(6) od 1. travnja 1999. (u daljnjem tekstu: ZBLD) predviđa se:
„Osobne isprave potvrđuju identitet i, ako je potrebno, državljanstvo na temelju podataka koje sadržavaju.”
14.      Člankom 6. ZBLD-a određuje se:
„Državljani trebaju dokazati svoj identitet na zahtjev nadležnih, zakonom utvrđenih službenika.”
15.      Članak 16. stavak 1. ZBLD-a glasi kako slijedi:
„Bugarske osobne isprave sadržavaju sljedeće obvezne osobne podatke:
1.      imena;
2.      datum rođenja;
3.      osobni identifikacijski broj (osobni broj ili osobni broj stranog državljanina);
4.      spol;
5.      državljanstvo.”
Zakon o sudbenoj vlasti (ZSV)
16.      U članku 8. stavku 2. Zakona za sadebnata vlast (Zakon o sudbenoj vlasti)(7) (u daljnjem tekstu: ZSV) predviđa se:
„Prilikom izvršavanja sudačkih dužnosti […] ne smiju se ograničavati prava ni davati povlastice na temelju […] narodnosti […]”
Glavni postupak, prethodno pitanje i postupak pred Sudom
17.      Sofijska gradska prokuratura (Državno odvjetništvo grada Sofije, Bugarska) podigla je pred Sofijskim gradskim sadom (Gradski sud u Sofiji, Bugarska), odnosno sudom koji je uputio zahtjev, optužnicu u kojoj tvrdi da je 6. rujna 2023. u Sofiji, s jedne strane, fizička osoba podmitila policijske službenike kako protiv nje ne bi izdali prekršajni nalog zbog upravljanja vozilom bez vozačke dozvole koja se zahtijeva u tu svrhu i da je, s druge strane, ta osoba istodobno obavljala djelatnost taksista a da pritom nije za to imala odobrenje. Tvrdi se da te radnje predstavljaju kaznena djela.
18.      Na prvom ročištu održanom 5. srpnja 2024. pojavili su se predstavnik Državnog odvjetništva grada Sofije, optuženik i njegov branitelj. Sud koji je uputio zahtjev nastavio je postupak, a predsjednik vijeća je u skladu s člankom 272. stavkom 1. NPK-a trebao provjeriti optuženikov identitet te ga ispitati o okolnostima navedenima u toj odredbi.
19.      Na temelju osobne iskaznice koju je optuženik predočio predsjednik vijeća uvjerio se da je osoba koja se pred njim pojavila osoba koja je u optužnici navedena kao optuženik. Međutim, optuženiku nije postavio pitanja o njegovu identitetu predviđena člankom 272. stavkom 1. NPK-a te je rasprava u predmetu prekinuta.
20.      Sud koji je uputio zahtjev zatražio je od Konstitucionenog sada (Ustavni sud, Bugarska) da utvrdi neusklađenost članka 272. stavka 1. NPK-a s određenim odredbama Konstitucije na Republika Balgarija (Ustav Republike Bugarske)(8). Budući da je taj sud odbio donijeti odluku o meritumu, sud koji je uputio zahtjev odlučio je uputiti zahtjev za prethodnu odluku u ovom predmetu.
21.      Sud koji je uputio zahtjev naglašava da, ako, kao što je to učinio na prvom ročištu, može dovoljno sigurno identificirati optuženika uvidom u njegovu osobnu ispravu, koja sadržava sve potrebne identifikacijske podatke, zahtjev za pružanje informacija o identifikacijskim podacima predviđen člankom 272. stavkom 1. NPK-a koristan je kako bi se na temelju odgovorâ prisutne osobe s većom sigurnosti utvrdilo da je riječ o optuženiku, odnosno da predočena osobna isprava nije tuđa ili krivotvorena. Međutim, ističe da je dovoljno pitati prisutnu osobu za njezino puno ime, datum rođenja i osobni identifikacijski broj kako bi je se identificiralo.
22.      Slijedom toga, sud koji je uputio zahtjev dvoji u pogledu pitanja povređuje li zahtjev nužnosti obrade osobnih podataka predviđen Direktivom 2016/680 time što osobi koja se pred njim pojavila na javnoj raspravi postavlja pitanja o ostalim podacima navedenima u članku 272. stavku 1. NPK-a, odnosno o mjestu rođenja, narodnosti, državljanstvu, boravištu, obrazovanju, bračnom stanju i prethodnom kažnjavanju, i bilježi usmene odgovore u zapisniku s rasprave. Budući da ti ostali podaci nisu potrebni za sigurnu i potpunu identifikaciju optuženika, bilo bi pretjerano prikupljati ih s obzirom na svrhu članka 272. stavka 1. NPK-a, odnosno utvrđivanje optuženikova identiteta.
23.      Sud koji je uputio zahtjev ističe da neki osobni podaci navedeni u članku 272. stavku 1. NPK-a mogu služiti drugim svrhama. Tako boravište može služiti za utvrđivanje adrese na koju treba dostaviti poziv na raspravu, a prethodno kažnjavanje može biti važno u svrhu individualnog određivanja kazne.
24.      Međutim, sud koji je uputio zahtjev u biti naglašava da ti podaci, koji su prikupljeni još prije početka sudske istrage, nisu namijenjeni za identifikaciju optuženika. Usto, ispitivanje optuženika i bilježenje njegovih odgovora nisu dovoljni za pouzdano utvrđivanje tih okolnosti. Naposljetku, na temelju nacionalnog prava, informacije koje se otkriju prilikom utvrđivanja identiteta prisutne osobe ne mogu se upotrijebiti prilikom odlučivanja o meritumu. Sud najprije utvrđuje identitet osobe koja se pojavila pred njim, a potom je obavještava o njezinim pravima. Slijedom toga, te informacije (narodnost, prethodno kažnjavanje, osobno stanje, razina obrazovanja) nemaju dokaznu vrijednost.
25.      Stoga sud koji je uputio zahtjev iznosi dvojbe u pogledu činjenice da članak 272. stavak 1. NPK-a ispunjava zahtjeve iz članka 4. stavka 1. točke (c) i članka 8. stavka 1. Direktive 2016/680. Prema njegovu mišljenju, prikupljanje, bilježenje u sudskom zapisniku s rasprave te zatim pohranjivanje u spisu predmeta osobnih podataka koji se odnose na mjesto rođenja, narodnost, državljanstvo, boravište, obrazovanje, bračno stanje i prethodno kažnjavanje, pretjerani su u odnosu na svrhe kaznenog postupka. Dvoji i u pogledu usklađenosti članka 272. stavka 1. NPK-a s člankom 10. Direktive 2016/680 u dijelu u kojem se odnosi na informacije o optuženikovoj narodnosti, s obzirom na to da te informacije otkrivaju njegovo etničko podrijetlo.
26.      U tim je okolnostima Sofijski gradski sad (Gradski sud u Sofiji) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Je li u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom [(c)], člankom 8. stavkom 1. i člankom 10. […] Direktive 2016/680 nacionalna odredba, odnosno članak 272. stavak 1. [NPK-a], na temelju koje se radi utvrđivanja optuženikova identiteta obrađuju (prikupljaju, bilježe i pohranjuju) njegovi osobni podaci o mjestu rođenja, narodnosti, državljanstvu, boravištu, obrazovanju, bračnom stanju i prethodnom kažnjavanju ako osobni podaci koji su prikupljeni na taj način nipošto nisu nužni u svrhe kaznenog postupka?”
27.      Europska komisija podnijela je pisana očitovanja te je na javnoj raspravi održanoj 3. prosinca 2025. iznijela i usmena očitovanja.
Analiza
28.      Iako iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da sud koji je uputio zahtjev smatra da je sporni nacionalni propis obuhvaćen područjem primjene Direktive 2016/680, prije ispitivanja merituma pitanja suda koji je uputio zahtjev, valja analizirati pitanje primjenjivosti Direktive 2016/680, na koje se uostalom uglavnom odnosila rasprava.
Primjenjivost Direktive 2016/680
29.      Prije svega, u glavnom postupku ne javlja se pitanje je li riječ o „obradi osobnih podataka”. Naime, iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da se osobni podaci za identifikaciju o kojima je riječ prikupljaju, bilježe u sudskom zapisniku i pohranjuju u spisu. Nadalje, čak i kad bi se smatralo da je podatke prethodno prikupilo tijelo koje je nadležno u skladu s nacionalnim pravom(9), „obrada” je širok pojam i uključuje obavljanje uvida i pohranu od strane suda koji je uputio zahtjev. Uvjet koji se odnosi na postojanje „obrade osobnih podataka” stoga je ispunjen.
30.      Nadalje, iz teksta članka 2. stavka 1. Direktive 2016/680, u vezi s člankom 1. stavkom 1. te direktive, proizlazi da je potrebno ispuniti ta dva uvjeta kako bi obrada osobnih podataka bila obuhvaćena područjem primjene navedene direktive. S jedne strane, tu obradu treba provesti nadležno tijelo, u smislu članka 3. stavka 7. te direktive i, s druge strane, navedenu obradu treba provesti u jednu od svrha navedenih u članku 1. stavku 1. Direktive 2016/680, odnosno u svrhu „sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija, uključujući zaštitu od prijetnji javnoj sigurnosti i njihovo sprečavanje”. Suprotno tomu, na temelju OUZP-a, koji je lex generalis u području obrade osobnih podataka, iz područja primjene te uredbe isključuje se obrada koju provode „nadležna tijela” u takve svrhe(10), s obzirom na to da se u tom području Direktiva 2016/680 primjenjuje kao lex specialis(11).
31.      S jedne strane, kad je riječ o pitanju može li neki sud biti obuhvaćen područjem primjene ratione personae Direktive 2016/680, prema mojem mišljenju odgovor je potvrdan. Naime, članak 3. stavak 7. točka (a) te direktive može pod izrazom „tijelo javne vlasti” obuhvaćati ne samo policijska tijela, nego i nacionalne kaznene sudove(12). Takav se zaključak, iako ne proizlazi izričito iz definicije pojma „tijelo javne vlasti”, logički može izvesti iz konteksta te odredbe i, konkretno, iz nekoliko odredbi Direktive 2016/680.
32.      Naime, u skladu s člankom 32. stavkom 1. te direktive, države članice osiguravaju da voditelj obrade imenuje službenika za zaštitu podataka i da mogu od te obveze izuzeti sudove i druga neovisna pravosudna tijela kada djeluju „u okviru svoje sudske nadležnosti”. Isto tako, člankom 45. stavkom 2. te direktive, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 80.(13), izričito su obuhvaćeni nacionalni sudovi, a pritom je isključena bilo kakva nadležnost nadzornog tijela u pogledu postupaka obrade koje provode „sudovi kada djeluju u okviru svoje sudbene nadležnosti”(14) kako se ne bi ometala posebna pravila kaznenog postupka i neovisnost pravosuđa.
33.      Te odredbe potvrđuju da se na sudove, u okviru obavljanja njihove sudbene funkcije, primjenjuju obveze koje se nalažu Direktivom 2016/680, pri čemu su u tom okviru očuvane njihova neovisnost i nepristranost(15).
34.      Usto, pravosudna tijela izričito se navode u uvodnoj izjavi 11. Direktive 2016/680, u skladu s kojom „[t]akva nadležna tijela mogu obuhvaćati […] tijela javne vlasti poput pravosudnih tijela”. U uvodnim izjavama 20., 49., 107. i članku 18. te direktive(16) upućuje se i na obradu osobnih podataka koju provode „sudovi i druga pravosudna tijela, posebno kad je riječ o osobnim podacima sadržanima u sudskoj odluci ili evidencijama povezanim s kaznenim postupcima(17)”.
35.      Stoga treba smatrati da su nacionalni sudovi „tijela javne vlasti” u smislu Direktive 2016/680 i da se na njih primjenjuju odredbe te direktive kad obrađuju osobne podatke u sudskim odlukama ili dokumentima koji se odnose na kaznene postupke(18).
36.      S druge strane, osjetljivije je pitanje može li se smatrati da je obrada koju provodi neki sud u okviru kaznenog sudskog postupka obuhvaćena područjem primjene ratione materiae Direktive 2016/680. To pitanje, koje je prema mojem saznanju novo(19), odnosi se na to provodi li se ta obrada u jednu od svrha navedenih u članku 1. stavku 1. i članku 3. stavku 7. točki (a) te direktive i, konkretno, u svrhu „progona” kaznenih djela.
37.      Podsjećam na to da je Sud u presudi Inspektor v Inspektorata kam Visšia sadeben savet (Svrhe obrade osobnih podataka – kaznena istraga)(20) već utvrdio da svrhe navedene u članku 1. Direktive 2016/680 predstavljaju svrhe koje su zasebne od „sprečavanja”, „otkrivanja”, „istrage” ili „progona” i „izvršavanja kaznenih sankcija”. Ta je presuda tako omogućila da se pojasni da je zakonodavac Unije namjeravao donijeti pravila koja odgovaraju posebnostima koje obilježavaju aktivnosti koje obavljaju nadležna tijela u području koje uređuje ta direktiva, uzimajući u obzir činjenicu da je riječ o zasebnim aktivnostima kojima se nastoje ostvariti vlastite svrhe(21).
38.      Točno je, kao što je to naveo nezavisni odvjetnik M. Campos Sánchez-Bordona u svojem mišljenju, da pojam „progon” upućuje na aktivnost koja, osim u španjolskoj jezičnoj verziji navedene direktive, prethodi kaznenom progonu(22). Uostalom, s obzirom na razlike koje postoje u pravnim sustavima država članica, taj pojam općenito označava sve radnje i postupke koje pokreće državno odvjetništvo (ured državnog odvjetnika ili državni odvjetnik) protiv osobe osumnjičene za počinjenje kaznenog djela s ciljem da joj se sudi kako bi se utvrdila njezina krivnja ili nedužnost(23).
39.      Međutim, kako bi se odredilo područje primjene ratione materiae Direktive 2016/680, čini mi se da je, umjesto da se pokuša napraviti razlika između uloge „tijela nadležnog za progon” i uloge suda u okviru kaznenog sudskog postupka, relevantnije je razumjeti pojam „progon” s gledišta svrhe progona kaznenih djela. Naime, pravila iz te direktive primjenjuju se s obzirom na aktivnost obrade osobnih podataka „u svrhe” kaznenog progona.
40.      Međutim, takvo svrhovito shvaćanje podrazumijeva, prema mojem mišljenju, široko tumačenje pojma „aktivnost progona”, koje može uključivati određene aktivnosti kaznenih sudova koje se provode u okviru sudskog postupka. Naime, može se smatrati da se na temelju obrada osobnih podataka koje provodi sud u okviru kaznenog sudskog postupka, u određenim okolnostima koje konkretno ovise o nacionalnim postupovnim sustavima(24), može utvrditi dovoljna dokazna snaga činjenica koje se stavljaju na teret okrivljeniku kao i točnost njihove kaznene kvalifikacije, tako da se in fine donese presuda(25). U tom se smislu može smatrati da su te obrade podataka koje provodi sud odgovoran za obradu provode „u svrhu progona”, u smislu relevantnih odredbi Direktive 2016/680.
41.      U tom kontekstu, aktivnost „progona” može uključivati, ne samo istragu koju vodi policija i odluku o kaznenom progonu koju donosi državni odvjetnik, nego i sudsku istragu, potvrđivanje optužnice i, ovisno o slučaju, kazneni sudski postupak kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku.
42.      Uostalom, ističem da, kao što to proizlazi iz zahtjeva za prethodnu odluku, nakon policijske istrage, sud koji je uputio zahtjev, pred kojim je državno odvjetništvo podiglo optužnicu, nastavlja postupak i sam provodi kaznenu istragu(26), koja započinje provjerom optuženikova identiteta na temelju članka 272. NPK-a i nastavlja se presudom o meritumu koju donosi isti sud. Taj sud tako ima zadaću „provesti sudski postupak u okviru kaznenog progona na temelju optužnice koju je podiglo državno odvjetništvo”. Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, riječ je o sudskoj fazi kaznenog postupka koji je pokrenut radi kaznenog progona. U tom kontekstu, pojam „aktivnost progona” koja se provodi u okviru kaznenog sudskog postupka dobiva svoj puni smisao.
43.      Dodajem da takav širok pristup pojmu „aktivnost progona”, osim što predstavlja prednost u smislu da se ne dovode u pitanje različiti nacionalni sustavi u kaznenim stvarima, nije proturječan načelu prema kojem treba usko tumačiti iznimke od primjene OUZP-a koji je lex generalis(27). Naime, taj pristup ne dovodi do toga da se na kazneni sudski postupak ne primjenjuje propis u području zaštite osobnih podataka, nego do toga da se na njega primjenjuje lex specialis u tom području, koji se konkretno predviđa u članku 2. stavku 2. točki (d) OUZP-a.
44.      Naposljetku, čini mi se da svrhovit pristup pojmu „aktivnost progona” proizlazi iz povijesti nastanka Direktive 2016/680 i u skladu je s njezinim ciljevima.
45.      Naime, kao prvo, kad je riječ o povijesti nastanka Direktive 2016/680, ističem da je članak 16. UFEU-a zbog stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona postao relevantna pravna osnova za preispitivanje Okvirne odluke 2008/977/PUP(28). Kao što se to navodi u uvodnoj izjavi 10. Direktive 2016/680, u Izjavi br. 21 o zaštiti osobnih podataka u područjima pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i policijske suradnje, priloženoj završnom aktu međuvladine konferencije na kojoj je donesen Ugovor iz Lisabona(29), na konferenciji je potvrđeno da bi se određena pravila o zaštiti osobnih podataka i slobodnom kretanju osobnih podataka u područjima pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i policijske suradnje na temelju članka 16. UFEU-a mogla pokazati neophodnima zbog specifične prirode tih područja. Komisija je stoga predložila dva teksta, jedan općeniti u obliku uredbe koja je postala OUZP i drugi koji se posebno odnosio na zaštitu podataka u području kaznenog prava(30), koji se smatrao osjetljivim i na koji se stoga odnosila direktiva koju trebaju prenijeti države članice i koja je postala Direktiva 2016/680, koji se primjenjuje na sve radnje koje poduzimaju akteri kaznenog pravosuđa, neovisno o tome imaju li te radnje prekograničan aspekt(31).
46.      Unijin pristup stoga se sastojao od razlikovanja obrade podataka u policijskom i kaznenom kontekstu od drugih obrada osobnih podataka, tako da se uzme u obzir posebnost područja koje obuhvaća Direktiva 2016/680, odnosno zaštite osobnih podataka u području pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i policijske suradnje, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 10. i 11. te direktive.
47.      Kao drugo, kad je riječ o ciljevima Direktive 2016/680, ona se osobito odnosi, kao što to proizlazi iz njezinih uvodnih izjava 4., 7. i 15., na osiguravanje dosljedne i visoke razine zaštite osobnih podataka pojedinaca te olakšavanje razmjene takvih podataka među nadležnim tijelima država članica kako bi se osigurala učinkovita pravosudna suradnja u kaznenim stvarima i policijska suradnja.
48.      Napominjem da, kao što se to naglašava u pravnoj teoriji, dvostruki sustav zaštite podataka može stvarati nezanemarive poteškoće u određivanju toga je li relevantan instrument OUZP ili Direktiva 2016/680(32).
49.      Stoga je tim važnije da se na obradu osobnih podataka u okviru istog kaznenog postupka ne primjenjuju dva različita teksta samo zbog toga što su tu obradu provela različita tijela za izvršavanje zakonodavstva u različitim fazama tog postupka. Naime, kad bi se kazneni sudovi koji odlučuju u okviru kaznenog postupka isključili iz područja primjene Direktive 2016/680, to bi dovelo, kao što je to Komisija naglasila na raspravi, do rascjepkanog sustava u kojem bi se na isti kazneni postupak mogla primijeniti dva teksta, ovisno o postupovnoj fazi o kojoj je riječ.
50.      Prema mojem mišljenju, takav bi pristup bio protivan ne samo načelu pravne sigurnosti(33), nego i dosljedne i postojane zaštite osobnih podataka.
51.      Usto, tijela za izvršavanje zakonodavstva u određenim slučajevima imaju veću fleksibilnost u obavljanju svojih dužnosti u okviru Direktive 2016/680 nego što bi imale u okviru OUZP-a(34). Konkretno, obrada „posebnih kategorija osobnih podataka”, koji uključuju takozvane „osjetljive” podatke, dopuštena je samo ako je to strogo nužno u skladu člankom 10. navedene direktive, dok je na temelju članka 9. stavka 1. OUZP-a zabranjena, osim iznimaka predviđenih u njegovu stavku 2. Isto tako, člankom 4. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2016/680, koji se odnosi na načelo smanjenja količine podataka, predviđa se da osobni podaci trebaju biti primjereni i relevantni te ne smiju biti pretjerani u odnosu na svrhe u koje se obrađuju, dok se člankom 5. stavkom 1. točkom (c) OUZP-a predviđa da moraju biti primjereni, relevantni i ograničeni na ono što je nužno u odnosu na svrhe u koje se obrađuju.
52.      Primjena Direktive 2016/680 tijekom cijelog kaznenog postupka stoga je tim više opravdana jer se pravila o zaštiti osobnih podataka u određenim aspektima mogu razlikovati od onih iz OUZP-a.
53.      Naposljetku, rascjepkan pristup kaznenom postupku teško se može uskladiti s ciljem, navedenim u uvodnoj izjavi 7. Direktive 2016/680, da se olakša razmjena osobnih podataka među nadležnim tijelima država članica kako bi se osigurala učinkovita pravosudna suradnja u kaznenim stvarima i policijska suradnja.
54.      Iz svega prethodno navedenog proizlazi da je obrada osobnih podataka koju provodi nacionalni sud u okviru ispitivanja kaznenog predmeta obuhvaćena područjem primjene Direktive 2016/680 kao obrada koju provodi nadležno tijelo u svrhu progona kaznenih djela.
Meritum
55.      Sud koji je uputio zahtjev u biti pita protivi li se članku 4. stavku 1. točki (c), članku 8. stavku 1. i članku 10. Direktive 2016/680 nacionalni propis kojim se predviđa da kazneni sud provodi sustavnu provjeru svih informacija iz članka 272. stavka 1. NPK-a, i to samo u svrhu identifikacije optuženika u okviru kaznenog sudskoga postupka(35).
56.      Podsjećam na to da temeljna prava na poštovanje privatnog života i na zaštitu osobnih podataka, zajamčena člancima 7. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), nisu apsolutna prava. Naime, ograničenja su moguća ako se, u skladu s člankom 52. stavkom 1. Povelje, predviđaju zakonom te ako se njima poštuje bit temeljnih prava i načelo proporcionalnosti(36).
57.      Tako se načelom smanjenja količine podataka, predviđenim u članku 4. stavku 1. točki (c) Direktive 2016/680, i načelom zakonitosti obrade, predviđenim u članku 8. stavku 1. te direktive, državama članicama nalaže da osiguraju da su osobni podaci o kojima je riječ primjereni i relevantni te da nisu pretjerani u odnosu na svrhe u koje se obrađuju i da je obrada nužna s obzirom na svrhe koje se nastoje postići, u skladu s načelom proporcionalnosti.
58.      Usto, člankom 10. Direktive 2016/680, koji je posebna odredba kojom se uređuje obrada posebnih kategorija osobnih podataka, a osobito podataka koji otkrivaju rasno ili etničko podrijetlo, nastoji se osigurati pojačana zaštita ispitanika s obzirom na to da, zbog posebne osjetljivosti podataka o kojima je riječ te zbog konteksta u kojem se oni obrađuju, ti podaci mogu dovesti do, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 37. te direktive, znatnih rizika za temeljna prava i slobode, kao što su pravo na poštovanje privatnog života i pravo na zaštitu osobnih podataka, zajamčena člancima 7. i 8. Povelje(37).
59.      U ovom slučaju sud koji je uputio zahtjev ima zadaću provesti sudski postupak u okviru kaznenog progona na temelju optužnice koju je podiglo državno odvjetništvo. Radi obavljanja te zadaće treba službeno utvrditi identitet prisutne osobe i osobito provjeriti je li riječ o optuženiku protiv kojeg je podignuta optužnica(38). U svrhu provjere optuženikova identiteta, člankom 272. stavkom 1. NPK-a sudu koji je uputio zahtjev nalaže se da u okviru svakog pojedinačnog predmeta od osobe koja se pred njim pojavila sustavno traži niz osobnih podataka, odnosno njezino puno ime, datum i mjesto rođenja, narodnost, državljanstvo, boravište, obrazovanje, bračno stanje i osobni identifikacijski broj te je li prethodno kažnjavana.
60.      Cilj provjere optuženikova identiteta legitiman je kao takav i može se smatrati ciljem u općem interesu koji priznaje Unija, u smislu članka 52. stavka 1. Povelje, konkretno kako bi se izbjegla bilo kakva pogreška u pogledu osobe koja se pojavila pred sudom.
61.      Stoga sud koji je uputio zahtjev treba nadzirati može li zahtjev za prikupljanje podataka o kojem je riječ, kao prvo, pridonijeti ostvarenju cilja provjere optuženikova identiteta, je li, kao drugo, nužan, što podrazumijeva da ne postoje alternativne mjere kojima se manje zadire u pravo na zaštitu osobnih podataka, ali koje su jednako učinkovite za postizanje navedenog cilja(39), i je li, kao treće, proporcionalan tom cilju, što podrazumijeva pravilno odvagivanje između, s jedne strane, cilja u općem interesu o kojem je riječ i, s druge strane, prava osobe čiji se osobni podaci prikupljaju(40), pri čemu je Sud nadležan pružiti mu korisne elemente tumačenja.
62.      Ističem da se postavljeno pitanje ne odnosi na prikupljanje određenih podataka o osobnom stanju i identifikacijskih podataka kao što su ime, datum rođenja te osobni identifikacijski broj. Uostalom, ti podaci obično predstavljaju elemente za identifikaciju, uključujući u skladu s bugarskim zakonodavstvom koje se odnosi na osobno stanje i osobne isprave(41).
63.      Suprotno tomu, sud koji je uputio zahtjev dvoji u pogledu proporcionalnosti sustavnog prikupljanja određenih informacija, kao što su, kao prvo, mjesto rođenja i državljanstvo, kao drugo, boravište, obrazovanje, bračno stanje i prethodno kažnjavanje te, kao treće, narodnost, koje valja redom razmotriti.
64.      Kao prvo, neki od tih podataka, kao što su mjesto rođenja i državljanstvo, predstavljaju „glavn[e] poda[tke] o osobnom stanju”(42). Stoga se na temelju njih može provjeriti identitet osobe protiv koje je podignuta optužnica i izbjeći bilo kakvo pogrešno shvaćanje. Usto, zadiranje u pravo na privatan život i na zaštitu osobnih podataka koje podrazumijeva prikupljanje takvih informacija nije takvo da bi, nakon odvagivanja interesa o kojima je riječ, bilo neproporcionalno s obzirom na cilj provjere optuženikova identiteta.
65.      Kao drugo, kad je riječ o prikupljanju dodatnih podataka koji se odnose na obrazovanje, bračno stanje, boravište i prethodno kažnjavanje, kao što su na to podsjetili sud koji je uputio zahtjev i Komisija u svojim pisanim očitovanjima, ono može biti relevantno u druge svrhe osim identifikacije. Naime, obrazovanje i bračno stanje mogu poslužiti u svrhu individualnog određivanja kazne. Mjesto boravišta može imati ulogu u transferu izvršenja kazne u drugu državu. Isto tako, na temelju prethodnog kažnjavanja može se utvrditi je li došlo do ponavljanja djela. Međutim, s jedne strane, kao što to proizlazi iz bugarskih postupovnih pravila, te se informacije, koje predsjednik vijeća prikuplja u toj fazi provjere identiteta osobe koja se pred njim pojavila, ne mogu upotrijebiti prilikom odlučivanja o meritumu i one nemaju dokaznu vrijednost. S druge strane, i u svakom slučaju, ispitivanje optuženika i bilježenje njegovih odgovora nisu dovoljni za utvrđivanje pouzdanosti tih podataka. Naime, treba obaviti uvid u službene dokumente, kao što su oni koji se odnose na prethodno kažnjavanje, osobno stanje ili stjecanje diplome, ili ih treba dostaviti.
66.      U tim okolnostima smatram da propis kojim se neselektivno i općenito nalaže da se svakog optuženika sustavno pita za te dodatne podatke, a zatim te odgovore zabilježi u zapisniku s rasprave, može prekoračiti ono što je nužno za samu svrhu njegove identifikacije. Prema mojem mišljenju, zahtjevom za identifikaciju ne nalaže se da se sustavno obrađuju sve kategorije popisanih podataka, nego samo one koje su s obzirom na konkretne okolnosti nužne kako bi se otklonila razumna sumnja u pogledu identiteta osobe koja se pojavila pred sudom, što je na nacionalnom sudu da ocijeni.
67.      Osim toga, čak i pod pretpostavkom da se prihvati da određeni podaci koji se odnose na obrazovanje, bračno stanje, boravište i prethodno kažnjavanje mogu u određenim slučajevima biti nužni za identifikaciju optuženika, načelo proporcionalnosti podrazumijeva i da se odvagnu svi relevantni elementi i uspostavi ravnoteža između važnosti cilja u općem interesu koji se nastoji postići i ozbiljnost zadiranja u temeljna prava i u zaštitu osobnih podataka ispitanika(43). Međutim, okolnost da se ti podaci sustavno traže, uz činjenicu da se to prikupljanje obavlja u okviru javne rasprave i da se ti podaci bilježe u zapisniku s rasprave, a zatim pohranjuju u spisu koji je dostupan strankama, može predstavljati zadiranje koje prekoračuje ono što se zahtijeva identifikacijom u toj preliminarnoj fazi kaznenog postupka.
68.      Kao treće, kad je riječ o podatku koji se odnosi na „narodnost”, valja podsjetiti na to da se člankom 10. Direktive 2016/680 predviđa da je obrada osjetljivih podataka dopuštena „samo ako je to [strogo] nužno”, što je stroži uvjet zakonitosti obrade takvih podataka te podrazumijeva, osobito, izrazito strogu kontrolu poštovanja načela „smanjenja količine podataka” iz članka 4. stavka 1. točke (c) te direktive, koje svoju konkretnu primjenu na te osjetljive podatke ostvaruje pomoću tog zahtjeva(44). Upotreba priloga „samo” ispred izraza „ako je to [strogo] nužno” naglašava da se obrada tih posebnih kategorija može smatrati dopuštenom samo u ograničenom broju slučajeva, dok se obilježjem „[stroge]” nužnosti nalaže osobito stroga ocjena(45).
69.      Sustavno pitanje, koje se na javnoj raspravi postavlja svakom optuženiku, a odnosi se na njegovu „narodnost” i stoga na etničko podrijetlo te osobe, uopće ne ispunjava zahtjeve iz članka 10. Direktive 2016/680(46). Naime, identifikacija optuženika u pravilu se može osigurati podacima o osobnom stanju i elementima za identifikaciju koji su već dostupni, osobito uvidom u osobne isprave, a da se pritom ne upotrijebi podatak koji se odnosi na njegovo etničko podrijetlo. Usto, zahtjev stroge nužnosti podrazumijeva da se na temelju konkretnih elemenata dokaže da se, ako taj određeni podatak nedostaje, cilj koji se nastoji postići ne može ostvariti na jednak način. Doista, čini mi se da se opća i neselektivna obveza prikupljanja takvog osobnog podataka, koja se nalaže u toj fazi postupka radi identifikacije optuženika i koja ne ovisi o posebnoj poteškoći povezanoj s tom identifikacijom, u načelu protivi zahtjevu „[stroge] nužno[sti]” iz članka 10. navedene direktive(47).
70.      Iz svega prethodno navedenog proizlazi da smatram da sudu koji je uputio zahtjev treba odgovoriti da članak 4. stavak 1. točku (c), članak 8. stavak 1. i članak 10. Direktive 2016/680 treba tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba, kao što je članak 272. stavak 1. NPK-a, u dijelu u kojem se njome zahtijeva da se optuženikovi osobni podaci koji se odnose na mjesto rođenja, razinu obrazovanja, bračno stanje, prethodno kažnjavanje i narodnost sustavno obrađuju (prikupljaju, bilježe i pohranjuju) prilikom provjere identiteta tog optuženika u okviru kaznenog predmeta, ako ti podaci nisu nužni u tu svrhu, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
Zaključak
71.      S obzirom na sva prethodno navedena razmatranja, predlažem Sudu da na prethodno pitanje koje je postavio Sofijski gradski sad (Gradski sud u Sofiji, Bugarska) odgovori na sljedeći način:
Članak 4. stavak 1. točku (c), članak 8. stavak 1. i članak 10. Direktive (EU) 2016/680 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka od strane nadležnih tijela u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Okvirne odluke Vijeća 2008/977/PUP
treba tumačiti na način da im se:
protivi nacionalna odredba, kao što je članak 272. stavak 1. bugarskog nakazatelno-procesualnog kodeksa (Zakonik o kaznenom postupku), u dijelu u kojem se njome zahtijeva da se optuženikovi osobni podaci koji se odnose na mjesto rođenja, razinu obrazovanja, bračno stanje, prethodno kažnjavanje i narodnost sustavno obrađuju (prikupljaju, bilježe i pohranjuju) prilikom provjere identiteta tog optuženika u okviru kaznenog predmeta, ako ti podaci nisu nužni u tu svrhu, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
1      Izvorni jezik: francuski
i      Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.
2      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka od strane nadležnih tijela u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Okvirne odluke Vijeća 2008/977/PUP (SL 2016., L 119, str. 89. i ispravak SL 2018., L 127, str. 14.)
3      Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. te ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.; u daljnjem tekstu: OUZP)
4      DV br. 86 od 28. listopada 2005., kako je izmijenjen i dopunjen DV-om br. 39 od 1. svibnja 2024.
5      DV br. 67 od 27. srpnja 1999., kako je izmijenjen i dopunjen DV-om br. 85 od 8. listopada 2024.
6      DV br. 93 od 11. kolovoza 1998., kako je izmijenjen i dopunjen DV-om br. 67 od 4. kolovoza 2023.
7      DV br. 64 od 7. kolovoza 2007., kako je izmijenjen i dopunjen DV-om br. 67 od 9. kolovoza 2024.
8      DV br. 56 od 13. srpnja 1991.
9      Tada bi se moglo raspravljati o pitanju je li sud koji je uputio zahtjev sam prikupio podatke ili ih je prethodno već prikupilo nadležno tijelo (vidjeti u tom pogledu članak 138. stavak 2. NPK-a).
10      Vidjeti članak 2. stavak 2. točku (d) OUZP-a.
11      Međutim, OUZP se primjenjuje na obradu osobnih podataka koju provodi „nadležno tijelo” u smislu članka 3. stavka 7. Direktive 2016/680 kad djeluje u druge svrhe koje se odnose na, primjerice, zapošljavanje, osposobljavanje osoblja, arhiviranje, istraživanje ili statistiku. Vidjeti u tom smislu presudu od 21. lipnja 2022., Ligue des droits humains (C-817/19, EU:C:2022:491, t. 72. i navedena sudska praksa). Vidjeti i Leiser, M. i Custers, B., „The Law Enforcement Directive: Conceptual Challenges of EU Directive 2016/680”, European Data Protection Law Review, sv. 5., br. 3, 2019., str. 367. do 378., osobito str. 371.
12      Suprotno tomu, smatram da se članak 3. stavak 7. točka (b) Direktive 2016/680 ne odnosi na sudove nego su njime pod izrazom „svako drugo tijelo ili subjekt kojem je pravom države članice povjereno obavljanje javnih dužnosti i izvršavanje javnih ovlasti u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija” obuhvaćena privatna tijela. Ona mogu podrazumijevati privatizirane policijske službe ili zatvore kojima upravlja privatni subjekt. Vidjeti u tom pogledu Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public-private partnerships”, International Data Privacy Law, sv. 8., br. 1, veljača 2018., str. 52. do 68. Vidjeti i De Hert, P. i Sajfert, J., „Chapter 10: Variety, velocity and volume of personal data in criminal investigations and proceedings: the limits drawn by the purpose limitation and data minimization principles in Directive (EU) 2016/680”, u Research Handbook on EU Criminal Law, ur. Mitsilegas, V., Bergström, M. i Quintel, T., (ur.), 2024., 2. izd., str. 212. do 228.
13      U skladu s tom uvodnom izjavom, „[i]ako se ova Direktiva također primjenjuje na aktivnosti nacionalnih sudova i drugih pravosudnih tijela, nadležnost nadzornih tijela ne bi smjela obuhvaćati obradu osobnih podataka kada sudovi djeluju u okviru svoje sudske nadležnosti kako bi se zaštitila neovisnost sudaca u provođenju njihovih sudskih zadaća”.
14      Vidjeti po analogiji, kad je riječ o sličnoj odredbi OUZP-a, presudu od 24. ožujka 2022., Autoriteit Persoonsgegevens (C-245/20, EU:C:2022:216, t. 26.). Ta se presuda odnosila na upravni spor o obradi koju provodi sud u okviru privremenog stavljanja na raspolaganje novinarima dokumenata iz sudskog postupka koji sadržavaju osobne podatke, i za koju se smatra da je obuhvaćena obavljanjem njegove sudbene funkcije u smislu OUZP-a.
15      Vidjeti u tom pogledu Tosconi, L. i Bygrave, L. A., „Article 3 – Definitions”, u TheEU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, ur. Kosta, E. i Boehm, F., (ur.), Oxford University Press, 2024., str. 79. do 132., osobito str. 104., br. 7.2.4, u kojem se navodi i zapisnik s 12. sastanka Komisijine stručne skupine za OUZP i Direktivu 2016/680 od 2. listopada 2017., u kojem se upućuje na sporazum država članica o tome da se ta direktiva primjenjuje na kaznene sudove (dokument je dostupan na sljedećoj internetskoj adresi: https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/expert-groups/consult?lang=fr&groupID=3461).
16      Konkretno, članak 18. navedene direktive, naslovljen „Prava ispitanika u kaznenim istragama i postupcima”, odnosi se na ostvarivanje prava na informacije, pristup, ispravak i brisanje te se njime predviđa da se ostvarivanje tih prava provodi u skladu s pravom države članice ako su osobni podaci sadržani „u sudskoj odluci ili evidenciji ili u spisu predmeta obrađenom tijekom kaznenih istraga i postupaka”.
17      Vidjeti uvodnu izjavu 20. Direktive 2016/680.
18      Dodajem da se, kao što se to navodi u uvodnoj izjavi 20. navedene direktive, time ne uskraćuje mogućnost državama članicama da te postupke i procedure obrade navedu u nacionalnim propisima o kaznenim postupcima.
19      Iako je u presudama Suda bila riječ o području primjene Direktive 2016/680, one se ne odnose na to pitanje. Primjerice, čak i ako zračni prijevoznici imaju zakonsku obvezu prijenosa podataka iz evidencije podataka o putnicima (PNR), ne može ih se smatrati nadležnim tijelima u smislu članka 3. stavka 7. Direktive 2016/680 (vidjeti presudu od 21. lipnja 2022., Ligue des droits humains (C-817/19, EU:C:2022:491, t. 81.)). Vidjeti i mišljenje nezavisnog odvjetnika P. Pikamäea u predmetu Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C-184/20, EU:C:2021:991, t. 28.) koje se odnosi na Vyriausioji tarnybinės etikos komisiju (Glavna komisija za službeničku etiku, Litva) na koju se primijenio OUZP (vidjeti presudu od 1. kolovoza 2022., Vyriausioji tarnybinės etikos komisija, C-184/20, u daljnjem tekstu: presuda Vyriausioji tarnybinės etikos komisija, EU:C:2022:601). Isto tako, Ceļu satiksmes drošības direkcija (Uprava za sigurnost cestovnog prometa, Latvija) nije „nadležno tijelo” u smislu Direktive 2016/680 kad obavlja aktivnosti o kojima je riječ u glavnom postupku, a koje se sastoje od javnog priopćavanja, u svrhu sigurnosti cestovnog prometa, osobnih podataka o kaznenim bodovima (vidjeti presudu od 22. lipnja 2021., Latvijas Republikas Saeima (Kazneni bodovi) (C-439/19, EU:C:2021:504, t. 71.)).
20      Presuda od 8. prosinca 2022. (C-180/21, u daljnjem tekstu: presuda Inspektor, EU:C:2022:967). U toj se presudi javilo pitanje mogu li se osobni podaci, prikupljeni u trenutku u kojem je osoba o kojoj je riječ bila navodna žrtva istraživanog kaznenog djela, naknadno obraditi protiv nje u svojstvu osobe nad kojom se provodi istraga ili optuženika, iako su prvotno bili prikupljeni i obrađeni u druge svrhe, odnosno u svrhe otkrivanja i istrage. U tom je kontekstu Sud presudio da, kad su osobni podaci prikupljeni u svrhe „otkrivanja” i „istrage” kaznenog djela, a zatim obrađeni u svrhe „progona”, navedeno prikupljanje i obrada imaju različite svrhe (t. 44.) i da se ocjena poštovanja proporcionalnosti obrade koju obavlja voditelj obrade treba provesti na način da se svaku od tih svrha smatra posebnom i zasebnom (t. 56.).
21      Presuda Inspektor (t. 59.)
22      Vidjeti mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Camposa Sánchez-Bordone u predmetu Inspektor v Inspektorata kam Visšia sadeben savet (Svrhe obrade osobnih podataka – kaznena istraga) (C-180/21, EU:C:2022:406, bilješka 15.). To je slučaj s verzijama Direktive 2016/680 na, među ostalim, njemačkom, francuskom, engleskom, talijanskom i nizozemskom jeziku, osim verzije na španjolskom jeziku, u kojoj se upućuje na „enjuiciamiento” (kazneni progon) u užem smislu, koji je u isključivoj nadležnosti sudova.
23      O različitosti nacionalnih sustava i komplementarnosti dužnosti suda i državnog odvjetništva vidjeti zajedničko mišljenje Savjetodavnog vijeća europskih sudaca (CCJE) i Savjetodavnog vijeća europskih državnih odvjetnika (CCPE) o odnosima između sudaca i državnih odvjetnika [1075. sastanak] (CM(2009)192). Za usporedni pristup vidjeti i Pradel, J., Droit pénal comparé, Dalloz, Paris, 2016., 4. izd., osobito br. 145 i sljedeće. O prenošenju Direktive 2016/680 u različitim državama članicama vidjeti i Franssen, V. i Corhay, M., „Article 18 – Rights of the data subject in criminal investigations and proceedings”, u The EU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, op. cit.,  str. 321. do 330., osobito odjeljak B.3., naslovljen „National legislation”, str. 325. do 328.
24      Europski odbor za zaštitu podataka (EOZP) sam je u mišljenju br. 6/2015, Daljnji korak prema cjelovitoj zaštiti podataka u Uniji od 28. listopada 2015., u točki VI. koja se odnosi na ovlasti nadzornih tijela, naglasio važnost različitosti nacionalnih sustava država članica i činjenicu da nije uvijek jasno jesu li i kada državni odvjetnici „neovisna pravosudna tijela” i u kojoj mjeri njihove aktivnosti predstavljaju pravosudne aktivnosti. Vidjeti i zapisnik s 15. sastanaka Komisijine stručne skupine za OUZP i Direktivu 2016/680 od 20. veljače 2018., u kojem se u točki 5. navode poteškoće u prenošenju Direktive u tom pogledu, pri čemu određene države članice naglašavaju da njihovi državni odvjetnici imaju istu razinu neovisnosti kao i njihovi suci (dostupan na sljedećoj internetskoj adresi: https://ec.europa.eu/transparency/expert-groups-register/screen/meetings/consult?lang=en&meetingId=3656&fromExpertGroups=true).
25      Vidjeti presudu Inspektor (t. 53.), u kojoj je Sud naglasio da se „u okviru obrade osobnih podataka u svrhu ‚progona’, tim […] podacima utvrđuje dovoljna dokazna snaga činjenica koje se stavljaju na teret okrivljenicima kao i točnost njihove kaznene kvalifikacije, kako bi se nadležnom sudu omogućilo odlučivanje”.
26      Kao što se to navelo na raspravi, u bugarskom kaznenom pravu ne postoji istražni sudac, nego „kaznena istraga” ili „sudska istraga” koja slijedi nakon policijske istrage.
27      Vidjeti za usko tumačenje iznimki od primjene OUZP-a presudu Inspektor (t. 78.), iz koje proizlazi da, kada državno odvjetništvo djeluje radi obrane države u okviru tužbe za utvrđivanje odgovornosti upravnog tijela, cilj te obrane nije osigurati zadaće tog državnog odvjetništva u svrhe navedene u članku 1. stavku 1. Direktive 2016/680; stoga se primjenjuje OUZP. Isto tako, prikupljanje osobnih podataka koji se odnose na oglase za prodaju vozila objavljene na internetskoj stranici gospodarskog subjekta, koje provodi porezna uprava države članice, obuhvaćeno je materijalnim područjem primjene OUZP-a jer se ti podaci ne prikupljaju s konkretnim ciljem provođenja kaznenog progona ili u okviru aktivnosti države u području kaznenog prava (vidjeti presudu od 24. veljače 2022., Valsts ieņēmumu dienests (Obrada osobnih podataka u porezne svrhe) (C-175/20, EU:C:2022:124, t. 44. do 46.)).
28      Okvirna odluka Vijeća od 27. studenoga 2008. o zaštiti osobnih podataka obrađenih u okviru policijske i pravosudne suradnje u kaznenim stvarima (SL 2008., L 350, str. 60.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 16., svezak 2., str. 118.). Njezino područje primjene bilo je ograničeno na prekograničnu obradu osobnih podataka.
29      Konferencija predstavnika vlada država članica, završni akt, donesen u Bruxellesu 3. prosinca 2007. (CIG 15/07), dostupan na sljedećoj internetskoj adresi: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/CG-15-2007-INIT/fr/pdf.
30      Prijedlog direktive Europskog parlamenta i Vijeća o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka od strane nadležnih tijela u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i o slobodnom kretanju takvih podataka od 25. siječnja 2012. (COM(2012)
0010)
31      Vidjeti De Hert, P. i Papakonstantinou, V., „The New Police and Criminal Justice Data Protection Directive. A First Analysis”, New Journal of European Criminal Law, sv. 7., br. 1, 2016., str. 7. do 19.; i Brière, C., „Défaut de transposition de la directive sur la protection des données dans le domaine pénal : vers une application ordinaire de l’article 260, paragraphe 3, TFUE. CJUE (8e
ch.), 25 février 2021, Commission européenne/Royaume d’Espagne (Directive données à caractère personnel – Domaine pénal), aff. C-658/19, EU:C:2021:138”, Revue des affaires européennes, sv. 1., 2021., str. 223. do 233.
32      Vidjeti u tom pogledu Sajfert, J. i Quintel, T., „Data Protection Directive (EU) 2016/680 for Police and Criminal Justice Authorities”, SSRN Electronic Journal, 2017., osobito odjeljak I.1., naslovljen „Meandering between the Directive and the GDPR”, prema kojima razlika između područja primjene OUZP-a i Direktive 2016/680 nije očita. Navode primjer policijskog službenika koji obrađuje osobne podatke u svrhu arhiviranja i u tom je slučaju obuhvaćen OUZP-om, ali ističu da je primjenjiv instrument manje jasan kad taj službenik djeluje u svrhu identifikacije u području migracija i nadzora granica: nezakonit prelazak schengenske granice može se ponekad smatrati kaznenim djelom, ali ako migrant u nezakonitoj situaciji zatraži azil, obrada može biti obuhvaćena OUZP-om ili drugim relevantnim sektorskim okvirom, neovisno o pokrenutom kaznenom postupku. To dokazuje da je nadležnim tijelima složeno primjenjivati dva pravna sustava koji se razlikuju ovisno o svrsi obrade. Vidjeti i Vogiatzoglou, P., „Article 2 – Scope”, u The EU Law Enforcement Directive (LED): A Commentary, op. cit., str. 67. do 78., osobito odjeljak C.2., naslovljen „Between the LED and the GDPR”, str. 74. do 75. Vidjeti i Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public–private partnerships”, op. cit.
33      Načelom pravne sigurnosti zahtijeva se da je primjena pravnih pravila predvidljiva za osobe (vidjeti presudu od 4. listopada 2024., Bezirkshauptmannschaft Landeck (Pokušaj pristupa osobnim podacima pohranjenima na mobilnom telefonu) (C-548/21, EU:C:2024:830, t. 76.)).
34      Vidjeti u tom pogledu Sajfert, J. i Quintel, T., „Data Protection Directive (EU) 2016/680 for Police and Criminal Justice Authorities”, op. cit., osobito odjeljak I.4., naslovljen „Croquis of the Directive”, str. 7., prema kojima, primjerice, voditelj obrade ima više mogućnosti ograničiti pravo pristupa i pravo na dobivanje informacija o mogućem odbijanju ispravka, brisanja ili ograničenja obrade na temelju članka 13. stavka 3., članka 15. stavka 3. i članka 16. stavka 4. Direktive 2016/680 nego u okviru članka 23. OUZP-a. Naime, riječ je o tome da se „izbjeg[ne] ometanje službenih ili pravnih ispitivanja, istraga ili postupaka” i da se izbjegne dovođenje u pitanje, među ostalim, progona kaznenih djela (vidjeti članak 13. stavak 3. točke (a) i (b) Direktive 2016/680). Vidjeti i Purtova, N., „Between the GDPR and the Police Directive: navigating through the maze of information sharing in public–private partnerships”, op. cit., osobito str. 60.; kao i De Hert, P. i Sajfert, J., „Chapter 10: Variety, velocity and volume of personal data in criminal investigations and proceedings: the limits drawn by the purpose limitation and data minimization principles in Directive (EU) 2016/680”, op. cit., str. 222.
35      Primjerice, ističem da sud koji je uputio zahtjev navodi da je pokrenuo postupak pred Konstitucionenim sadom (Ustavni sud) kako bi utvrdio neusklađenost nacionalne odredbe o kojoj je riječ u glavnom postupku s Ustavom Republike Bugarske. Međutim, taj je zahtjev odbačen kao nedopušten uz obrazloženje da sud koji je uputio zahtjev nije uzeo u obzir osmo poglavlje Zakona za zaštita na ličnite danni (Zakon o zaštiti osobnih podataka) od 1. siječnja 2002. (DV br. 1 od 4 siječnja 2002., kako je izmijenjen i dopunjen DV-om br. 70 od 20. kolovoza 2024.) (u daljnjem tekstu: ZZLD), kojim se prenosi Direktiva 2016/680. Sud koji je uputio zahtjev ipak smatra da je odredba ZZLD-a općenita i da se, s obzirom na to da je članak 272. stavak 1. NPK-a poseban zakon, i dalje primjenjuje. Podsjećam na to da je sud koji je uputio zahtjev nadležan za tumačenje svojeg nacionalnog prava (vidjeti presudu od 30. travnja 2024., M. N. (EncroChat) (C-670/22, EU:C:2024:372, t. 76.)) i stoga smatram da valja odgovoriti na pitanje, kako je postavljeno, koje se smatra relevantnim (vidjeti presudu od 26. siječnja 2023., Ministerstvo na vatrešnite raboti (Upis biometrijskih i genetskih podataka u policijsku evidenciju) (C-205/21, u daljnjem tekstu: presuda Ministerstvo na vatrešnite raboti, EU:C:2023:49, t. 54.)).
36      Vidjeti presudu od 30. siječnja 2024., Direktor na Glavna direkcija „Nacionalna policija” pri MVR – Sofija (C-18/22, u daljnjem tekstu: presuda Direktor na Glavna direkcija, EU:C:2024:97, t. 39.).
37      Vidjeti presudu Ministerstvo na vatrešnite raboti (t. 116. i navedena sudska praksa). O pojmu „etničko podrijetlo” u drugom kontekstu vidjeti presudu od 18. prosinca 2025., Slagelse Almennyttige Boligselskab, Afdeling Schackenborgvænge (C-417/23, EU:C:2025:1017, t. 71. i sljedeće), koja se odnosi na Direktivu Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo (SL 2000., L 180, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 19.).
38      Ovdje nije riječ o prikupljanju podataka koje policija obavlja prilikom istrage u svrhu identifikacije ili buduće usporedbe osobe okrivljene za kazneno djelo kao što je to bio slučaj, primjerice, u predmetu u kojem je donesena presuda od 20. studenoga 2025., Policejní prezidium (Pohrana biometrijskih i genetskih podataka) (C-57/23, EU:C:2025:905, t. 84.).
39      Vidjeti po analogiji presudu od 22. lipnja 2021., Latvijas Republikas Saeima (Kazneni bodovi) (C-439/19, EU:C:2021:504, t. 109. i 110.).
40      Vidjeti po analogiji presudu Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (t. 98. i navedena sudska praksa). Vidjeti i presudu Direktor na Glavna direkcija (t. 62.).
41      Vidjeti točke 12. do 15. ovog mišljenja.
42      Vidjeti članak 8. stavak 1. ZGR-a čiji se sadržaj navodi u točki 12. ovog mišljenja.
43      Vidjeti po analogiji presudu Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (t. 98. i navedena sudska praksa). Vidjeti i presudu Direktor na Glavna direkcija (t. 62.).
44      Vidjeti presudu Direktor na Glavna direkcija (t. 48. i navedena sudska praksa).
45      Vidjeti presude Ministerstvo na vatrešnite raboti (t. 118. i sljedeće) i od 20. studenoga 2025., Policejní prezidium (Pohrana biometrijskih i genetskih podataka) (C-57/23, EU:C:2025:905, t. 78.). Vidjeti i mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Szpunara u predmetu Comdribus (C-371/24, EU:C:2025:631, t. 43. i sljedeće).
46      Pitam se uostalom koja je svrha tog pitanja koje se odnosi na „narodnost”, koje može biti problematično s obzirom na vrijednosti Unije u smislu članka 2. UEU-a.
47      Vidjeti u tom smislu presudu Ministerstvo na vatrešnite raboti (t. 128. i 129.); Simon, D., „Données personnelles – Traitement des données sensibles dans les procédures pénales”, Revue Europe, LexisNexis, br. 3, 2023., komentar br. 112.