62025CJ0150_RES
Predmet C-150/25 [Marhaux] (
i
)
BX
protiv
État belge
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance du Luxembourg, Belgija)
Presuda Suda (peto vijeće) od 12. ožujka 2026.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 45. UFEU-a – Slobodno kretanje radnika – Porez na dohodak – Dohodak od rada ostvaren u drugoj državi članici – Oslobođenje s pridržajem progresije u državi članici boravišta – Bilateralni ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koji ne primjenjuje država koja je ugovorna strana – Gubitak dijela poreznih pogodnosti povezanih s osobnom i obiteljskom situacijom poreznog obveznika”
Slobodno kretanje osoba – Radnici – Načelo nediskriminacije – Radna mjesta u javnoj službi – Derogativno uređenje – Granice – Primjena samo na mjere ograničavanja pristupa – Oporezivanje dohodaka od rada u javnoj upravi druge države članice u sklopu slobodnog kretanja radnika
(čl. 45. UFEU-a)
(t. 32.-35.)
Slobodno kretanje osoba – Radnici – Jednako postupanje – Porez na dohodak – Bilateralni porezni ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja – Porezni obveznici rezidenti u prvoj državi članici koji ostvaruju dohotke od rada u drugoj državi članici oporezive u potonjoj i oslobođene od poreza u državi članici boravišta – Porezni ugovor kojim se predviđa da se uzimanje u obzir osobne i obiteljske situacije poreznog obveznika raspodjeljuje razmjerno dohocima koji se oporezuju u svakoj od tih država – Neprimjena poreznog ugovora u državi zaposlenja – Porezni propis države boravišta koji ima za učinak gubitak dijela poreznih pogodnosti povezanih s osobnom i obiteljskom situacijom poreznog obveznika – Nedopuštenost
(čl. 45. UFEU-a)
(t. 47.-51., 54., 42. i izreka)
Kratak prikaz
Odlučujući o zahtjevu za prethodnu odluku koji je uputio tribunal de première instance du Luxembourg (Prvostupanjski sud u Luxembourgu, Belgija), Sud utvrđuje da, kako bi se osiguralo slobodno kretanje radnika zajamčeno člankom 45. UFEU-a, država boravišta poreznog obveznika koji ostvaruje dohotke od rada koji su oslobođeni od poreza na temelju poreznog ugovora mora uzeti u obzir cjelokupnu njegovu osobnu i obiteljsku situaciju ako država zaposlenja ne primjenjuje taj ugovor i ne dopušta potpuno priznavanje odgovarajućih poreznih pogodnosti.
Osoba BX belgijski je porezni rezident koji ostvaruje dohotke od rada u Belgiji kao i u, među ostalim, Francuskoj. U skladu s belgijskim-francuskim poreznim ugovorom (
1
) dohoci ostvareni u Francuskoj oporezuju se u toj zemlji, dok su u Belgiji oslobođeni od poreza na dohodak fizičkih osoba (
2
).
Prilikom podnošenja prijava poreza na dohodak fizičkih osoba u Belgiji za porezne godine 2020. i 2021., osoba BX odbila je od svih svojih dohodaka iznose na ime uzdržavanja koje je isplatila svojoj kćeri i bivšoj supruzi, koji borave u Belgiji. Međutim, belgijska porezna uprava odobrila joj je odbitak isplaćenih iznosa na ime uzdržavanja samo razmjerno njezinim dohocima ostvarenima u Belgiji.
Budući da njezine prvotne žalbe nisu urodile plodom, osoba BX pokrenula je postupak pred sudom koji je uputio zahtjev, tvrdeći da je pravilo o razmjernoj raspodjeli iznosa na ime uzdržavanja koji se mogu odbiti na dohotke iz Belgije i dohotke iz inozemstva, oslobođene od tog poreza, protivno članku 45. UFEU-a.
U tim okolnostima, nakon što je utvrdio da francuska porezna uprava pogrešno primjenjuje belgijsko-francuski porezni ugovor time što ne dopušta uzimanje u obzir obiteljske situacije poreznog obveznika razmjerno dohotku oporezivom u Francuskoj pri izračunu odbitka dijela uplata uzdržavanja koji se ne može odbiti od njegovih dohodaka oporezivih u Belgiji, sud koji je uputio zahtjev pita se je li belgijski propis, s obzirom na to da dovodi do djelomičnog gubitka prava na porezni odbitak čiji je cilj uzeti u obzir osobnu i obiteljsku situaciju poreznih obveznika rezidenata, u skladu sa slobodnim kretanjem radnika zajamčenim člankom 45. UFEU-a.
Ocjena Suda
Sud podsjeća na to da, iako je u načelu na državi članici koja primjenjuje načelo oporezivanja prema mjestu boravišta za sve dohotke poreznih obveznika, uključujući i dohotke iz inozemstva, da uzme u obzir cjelokupnu osobnu i obiteljsku situaciju tih poreznih obveznika (
3
), navedena država članica može se u određenim okolnostima djelomično osloboditi te obveze primjenom ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja (
4
).
Međutim, takva mogućnost ne oslobađa države članice obveze da izvršavaju svoju poreznu nadležnost na način koji nije diskriminirajući za građane Unije koji su se koristili svojim pravom na slobodno kretanje radnika, zajamčenim člankom 45. stavcima 1. i 2. UFEU-a.
Kada država članica boravišta sklopi bilateralni porezni ugovor kojim ta država članica i država članica zaposlenja raspodjeljuju oporezivanje ukupnog dohotka poreznih obveznika koji su ostvarili svoje pravo na slobodno kretanje radnika te, razmjerno toj raspodjeli, uzmu u obzir njihovu osobnu i obiteljsku situaciju, može se smatrati da država članica boravišta izvršava svoje ovlasti na način koji nije diskriminirajući samo ako se predmetnim poreznim obveznicima osigura da će se, kao i za porezne obveznike rezidente koji ne ostvaruju dohotke iz druge države članice, cjelokupna njihova osobna i obiteljska situacija na odgovarajući način uzeti u obzir.
U suprotnom, građani Unije koji su se koristili svojim pravom na slobodno kretanje radnika našli bi se u pravnoj ili činjeničnoj situaciji koja je nepovoljnija u odnosu na porezne obveznike rezidente koji nisu ostvarivali svoje pravo na slobodno kretanje radnika, čime bi se povrijedilo načelo nediskriminacije, kako je, među ostalim, konkretizirano u članku 45. stavcima 1. i 2. UFEU-a.
S druge strane, kada se pokaže da država zaposlenja primjenjuje porezni ugovor na način koji poreznim obveznicima rezidentima u državi članici boravišta ne omogućuje da u državi zaposlenja ostvare odbitak zbog svoje osobne i obiteljske situacije, koji je razmjeran dohocima ostvarenima u toj državi, čime se nadoknađuje gubitak pretrpljen u državi boravišta, treba smatrati da država članica boravišta nije oslobođena svoje obveze uzimanja u obzir cjelokupne osobne i obiteljske situacije poreznih obveznika rezidenata.
Slijedom toga, treba smatrati da se propisom te države članice boravišta, s obzirom na to da se njime poreznim obveznicima rezidentima koji su se koristili svojim pravom na slobodno kretanje radnika ne omogućuje da u toj situaciji ostvare pravo da se njihovi osobni i obiteljski troškovi u potpunosti uzmu u obzir, uvodi ograničenje slobode kretanja radnika, pod uvjetom da ne postoji nijedan važan razlog u općem interesu koji bi mogao opravdati takvo ograničenje.
(
i
)	Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.
(
1
)	Ugovor između Francuske i Belgije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i utvrđivanju pravila o uzajamnoj upravnoj i pravnoj pomoći u području poreza na dohodak od 10. ožujka 1964.
(
2
)	Međutim, dohoci ostvareni u Francuskoj ipak se uzimaju u obzir, nakon primjene porezne stope po razredima prilikom izračuna poreza u Belgiji, koji se potom umanjuje za dio poreza koji odgovara porezu oslobođenim dohocima.
(
3
)	Vidjeti u tom smislu presude od 14. veljače 1995., Schumacker (C-279/93, EU:C:1995:31, t. 32.) i od 12. prosinca 2013., Imfeld i Garcet (C-303/12, EU:C:2013:822, t. 43.).
(
4
)	Vidjeti u tom smislu presude od 12. prosinca 2002., de Groot (C-385/00, EU:C:2002:750, t. 99.) i od 15. srpnja 2021., État belge (Gubitak poreznih pogodnosti u državi članici boravišta) (C-241/20, EU:C:2021:605, t. 44.).