62021CC0613
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
LAILE MEDINE
od 22. rujna 2022. (
1
)
Predmet C‑613/21 P
Europski parlament
protiv
Fernanda Carbaja Ferrera
„Žalba – Javna služba – Dužnosnici – Postupak imenovanja na radno mjesto direktora – Obavijest o slobodnom radnom mjestu – Odbijanje prijave kandidata i imenovanje drugog kandidata – Nepravilnost postupka zapošljavanja – Očita pogreška u ocjeni – Transparentnost – Jednako postupanje – Odbijanje prijave – Tužba za poništenje i naknadu štete”
I. Uvod
1.
Zapošljavanje viših dužnosnika uređeno je Pravilnikom o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) (
2
) i, ovisno o slučaju, posebnim internim aktima određene institucije. Općenito, svrha postupaka zapošljavanja jest omogućiti upravi donošenje informiranih odluka o tome koji je kandidat najprikladniji za određeno radno mjesto te osigurati transparentnost zapošljavanja i jednako postupanje prema svim kandidatima. Ova se žalba, kojom Europski parlament pobija presudu Općeg suda od 14. srpnja 2021., Carbajo Ferrero/Parlament (T‑670/19, neobjavljena, EU:T:2021:435; u daljnjem tekstu: pobijana presuda), odnosi na posebne aspekte postupka zapošljavanja viših dužnosnika Unijinih institucija i, konkretnije, na odnos između kriterija koji se u takvom postupku primjenjuju u okviru komparativne analize zasluga pojedinih kandidata. To je važno pitanje jer određuje diskrecijsku ovlast koju uprava ima u okviru postupka odabira.
II. Okolnosti spora
2.
Okolnosti spora izložene su u točkama 1. do 18. pobijane presude, a za potrebe ovog postupka moguće ih je sažeti na sljedeći način.
3.
F. Carbajo Ferrero je dužnosnik koji je stupio u službu u Europskom parlamentu 21. travnja 1986. Obavljao je razne zadaće u Parlamentu povezane s tiskom, informiranjem, kulturom i medijima.
4.
Kako bi popunio radno mjesto direktora Uprave za medije Glavne uprave za komunikaciju (u daljnjem tekstu: direktor za medije), Parlament je 27. veljače 2018. objavio obavijest o slobodnom radnom mjestu u skladu s člankom 29. stavkom 1. točkom (a) Pravilnika o osoblju (u daljnjem tekstu: obavijest o slobodnom radnom mjestu). Rok za podnošenje prijave bio je 23. ožujka 2018. F. Carbajo Ferrero se na obavijest o slobodnom radnom mjestu prijavio 22. ožujka 2018.
5.
Parlament je u pogledu objavljene obavijesti o slobodnom radnom mjestu zaprimio tri prijave. Međutim, kako bi imao širi izbor kandidata za radno mjesto direktora za medije, on je 27. ožujka 2018. objavio obavijest za premještaj u skladu s člankom 29. stavkom 1. točkom (b) Pravilnika o osoblju (u daljnjem tekstu: obavijest za premještaj). Nadalje, Parlament je 13. travnja 2018. objavio, u Službenom listu Europske unije, natječaj za radno mjesto u skladu s člankom 29. stavkom 2. Pravilnika o osoblju (SL 2018., C 132 A, str. 1.) (u daljnjem tekstu: natječaj za radno mjesto).
6.
U natječaju za radno mjesto kao rok za podnošenje prijava određen je 27. travnja 2018. Prijavilo se ukupno 16 kandidata, od kojih su se tri javila na obavijest o slobodnom radnom mjestu, jedan na obavijest za premještaj, a 12 na natječaj za radno mjesto. Na natječaj za radno mjesto javila se i osoba A 26. travnja 2018.
7.
U lipnju 2018., s obzirom na to da direktor za medije još nije bio imenovan, F. Carbaju Ferreru dodijeljene su privremene zadaće povezane s tim radnim mjestom kako bi se osigurao kontinuitet službe u Upravi za medije.
8.
Za potrebe imenovanja direktora za medije uspostavljen je savjetodavni odbor za imenovanje viših dužnosnika (u daljnjem tekstu: Savjetodavni odbor), u skladu s odlukom Predsjedništva Parlamenta (u daljnjem tekstu: Predsjedništvo) od 16. svibnja 2000. o utvrđivanju koraka u postupku imenovanja viših dužnosnika, kako je izmijenjena odlukom Predsjedništva od 18. veljače 2008. (u daljnjem tekstu: odluka o utvrđivanju koraka u postupku).
9.
Savjetodavni odbor je na svojem sastanku održanom 4. listopada 2018. usvojio kriterije komparativne analize zasluga kandidata (u daljnjem tekstu: kriteriji komparativne ocjene). Savjetodavni odbor je na temelju tih kriterija sastavio popis kandidata te je Predsjedništvu uputio preporuku o tome koga bi trebalo pozvati na razgovor. Predsjedništvo je jednoglasno prihvatilo tu preporuku. Na razgovor su pozvani sljedeći kandidati F. Carbajo Ferrero, koji se javio na obavijest o slobodnom radnom mjestu, osoba A, koja se javila na natječaj za radno mjesto, i osoba B, jedini kandidat koji se javio na obavijest za premještaj.
10.
Prije nego što se Savjetodavni odbor sastao s kandidatima, odredio je sedam tema koje će biti okosnice razgovorâ kako bi ocijenio prijave te rangirao kandidate.
11.
Razgovori su održani 19. studenoga 2018.
12.
Savjetodavni odbor je na temelju razgovora provedenih s kandidatima koji su ušli u uži izbor podnio Predsjedništvu obrazloženo izvješće radi donošenja odluke. U tom su izvješću kandidati bili rangirani prema svojim zaslugama, a bila mu je priložena preporuka o kandidatima koji su najkvalificiraniji za radno mjesto direktora za medije. Predsjedništvo je o tom izvješću raspravljalo na sastanku održanom 10. prosinca 2018. Iz zapisnika s tog sastanka proizlazilo je da je Savjetodavni odbor predložio troje kandidata za popunjavanje slobodnog radnog mjesta prema redoslijedu prvenstva, pri čemu je osoba A bila prva, F. Carbajo Ferrero drugi, a osoba B treća. Predsjedništvo je, kao tijelo za imenovanje, odlučilo postupiti u skladu s preporukom Savjetodavnog odbora te je osobu A imenovalo na predmetno radno mjesto.
13.
Direktor GU‑a za komunikaciju obavijestio je 11. prosinca 2018. osoblje tog GU‑a da je postupak zapošljavanja završen te je zahvalio F. Carbaju Ferreru na obavljanju privremenih zadaća u tom GU‑u od lipnja 2018.
14.
Glavni tajnik Parlamenta porukom elektroničke pošte od 12. prosinca 2018. priopćio je F. Carbaju Ferreru odluku o odbijanju njegove prijave i imenovanju osobe A na radno mjesto direktora za medije (u daljnjem tekstu: sporna odluka).
15.
F. Carbajo Ferrero je 8. ožujka 2019. podnio žalbu protiv sporne odluke u skladu s člankom 90. stavkom 2. Pravilnika o osoblju. Ta je žalba odbijena.
III. Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
16.
F. Carbajo Ferrero je 1. listopada 2019. na temelju članka 270. UFEU‑a podnio Općem sudu tužbu kojom je zahtijevao, kao prvo, poništenje sporne odluke i, kao drugo, naknadu štete koju je navodno pretrpio.
17.
Opći sud je pobijanom presudom poništio spornu odluku i naložio Parlamentu da F. Carbaju Ferreru plati 40000 eura na ime naknade materijalne štete.
18.
F. Carbajo Ferrero je u prilog svojoj tužbi istaknuo pet tužbenih razloga. Parlament je u svojem odgovoru na tužbu zahtijevao od Općeg suda da tužbu odbaci kao djelomično nedopuštenu i djelomično neosnovanu ili da je, podredno, u cijelosti odbije kao neosnovanu.
19.
Opći sud je u točki 43. pobijane presude prvo odbio prigovor Parlamenta o dopuštenosti drugog tužbenog razloga koji je istaknuo F. Carbajo Ferrero. Potom je u točki 74. pobijane presude odbio prvi dio drugog tužbenog razloga, u okviru kojeg je F. Carbajo Ferrero naveo da su odluka o utvrđivanju koraka u postupku i članak 6. natječaja za radno mjesto nezakoniti. Opći sud je usto odbio, u točki 106. pobijane presude, prvi tužbeni razlog, u okviru kojeg je F. Carbajo Ferrero istaknuo povredu obveze obrazlaganja.
20.
Opći sud je potom razmotrio drugi dio drugog tužbenog razloga, u okviru kojeg je F. Carbajo Ferrero naveo da su u postupku odabira povrijeđeni članak 27. Pravilnika o osoblju i načela pravne sigurnosti, transparentnosti, dobre uprave i jednakog postupanja.
21.
Opći sud je najprije podsjetio, u točki 111. pobijane presude, da poštovanje načela jednakog postupanja u postupku odabira dužnosnika zahtijeva da se prije odnosnog postupka zapošljavanja odrede kriteriji komparativne ocjene (
3
).
22.
Kao drugo, Opći sud je u točki 112. pobijane presude utvrdio da se kriteriji komparativne analize zasluga kandidata ne smiju mijenjati tijekom postupka odabira, kako bi se spriječila prilagodba tih kriterija ovisno o zaprimljenim prijavama.
23.
Kao treće, Opći sud je u točki 113. pobijane presude utvrdio da se kriteriji komparativne ocjene moraju priopćiti tijelu za imenovanje kako bi ono znalo na koji su se način zasluge ocjenjivale u fazi sastavljanja užeg izbora kandidata koji će biti pozvani na razgovor kao i u samoj fazi razgovora.
24.
Kao četvrto, Opći sud je u točki 114. pobijane presude utvrdio da, iako uprava ima široku diskrecijsku ovlast u pogledu organizacije postupka odabira, sudovi Europske unije moraju osigurati da uprava jednako postupa prema kandidatima (
4
).
25.
Nastavno na ta utvrđenja, Sud je u točki 117. pobijane presude zaključio da prilikom ocjene odgovora koje su kandidati tijekom razgovora dali na pitanja koja je Savjetodavni odbor postavio na temelju popisa sedam tema nisu uzeta u obzir tri kriterija komparativne ocjene određena na temelju obavijesti o slobodnom radnom mjestu, obavijesti za premještaj i natječaja za radno mjesto u prvoj fazi postupka odabira.
26.
Opći sud je potom utvrdio, u točki 118. pobijane presude, da iako se kandidatima mogu postavljati pitanja, ona ne smiju postati novi kriteriji komparativne ocjene.
27.
Nadalje, Opći sud je u točki 123. pobijane presude utvrdio da Predsjedništvo, kao tijelo za imenovanje, nije bilo obaviješteno o tome da je sedam tema korištenih tijekom razgovora zamijenilo kriterije komparativne ocjene.
28.
S obzirom na ta razmatranja, Opći sud je u točki 125. pobijane presude prihvatio drugi dio drugog tužbenog razloga te je utvrdio da je sporna odluka donesena u okviru nepravilnog postupka zapošljavanja.
29.
Opći sud je potom prihvatio, u točki 145. pobijane presude, drugi dio trećeg tužbenog razloga koji je naveo F. Carbajo Ferrero te posljedično i taj tužbeni razlog u cijelosti, u dijelu u kojem se u okviru njega istaknulo da je u spornoj odluci počinjena očita pogreška u ocjeni. Prema utvrđenju Općeg suda, tijelo za imenovanje imenovalo je osobu A na odnosno radno mjesto a da nije raspolagalo odgovarajućim informacijama o stručnom iskustvu F. Carbaja Ferrera.
30.
S obzirom na ta razmatranja, Opći sud je u točki 146. pobijane presude odlučio poništiti spornu odluku bez ispitivanja ostalih tužbenih razloga.
31.
Naposljetku, Opći sud je u točkama 173. i 174. pobijane presude djelomično prihvatio zahtjev F. Carbaja Ferrera za naknadu štete – u dijelu koji se odnosio na materijalnu štetu nastalu zbog sporne odluke – te je Parlamentu naložio plaćanje iznosa od 40000 eura.
IV. Zahtjevi stranaka pred Sudom
32.
Parlament svojom žalbom od Suda zahtijeva da ukine pobijanu presudu, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje te odredi da će se o troškovima odlučiti naknadno.
33.
Podredno, Parlament od Suda zahtijeva da ukine pobijanu presudu, odbije tužbu F. Carbaja Ferrera te naloži potonjem snošenje svih troškova.
34.
F. Carbajo Ferrero od Suda zahtijeva da odbije žalbu te naloži Parlamentu snošenje svih troškova.
V. Ciljana analiza žalbe
35.
Parlament u prilog svojim zahtjevima ističe dva žalbena razloga. U okviru prvog žalbenog razloga navodi pogreške koje se tiču prava i iskrivljavanje činjenica u pogledu utvrđenja nepravilnosti postupka odabira. U okviru drugog žalbenog razloga nastoji pokazati da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava te iskrivio činjenice i dokaze u pogledu utvrđenja da je u spornoj odluci počinjena očita pogreška u ocjeni. Podredno, Parlament ističe da je Opći sud povrijedio obvezu obrazlaganja i načelo proporcionalnosti time što nije uzeo u obzir posljedice poništenja sporne odluke.
36.
U skladu sa zahtjevom Suda, u ovom će se mišljenju analizirati samo prvi žalbeni razlog i podredni žalbeni razlog.
A.
Prvi žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava i iskrivljavanje činjenica u pogledu utvrđenja nepravilnosti postupka odabira
37.
Prvi žalbeni razlog ima četiri dijela. Razmotrit ću ih zajedno jer su međusobno povezani.
38.
Parlament u prvom dijelu prvog žalbenog razloga ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom tumačenja odluke o utvrđivanju koraka u postupku te da je obrazloženje koje je pružio proturječno. Kao prvo, Parlament ističe da se kriteriji komparativne ocjene koriste samo u prvoj fazi postupka odabira. Savjetodavni odbor je u kontekstu predmetnog postupka odabira odredio tri kriterija komparativne ocjene (
5
) te potom sedam tema o kojima će se raspravljati na razgovorima (
6
). Tvrdio je da je Opći sud stoga pogriješio kada je kritizirao Savjetodavni odbor, u točkama 118. i 119. pobijane presude, zbog promjene kriterija komparativne ocjene u fazi razgovora. Kao drugo, Parlament ističe da odluka o utvrđivanju koraka u postupku ne zahtijeva da Savjetodavni odbor pruži Predsjedništvu ikakve informacije u drugoj fazi postupka. Opći sud je stoga počinio pogrešku koja se tiče prava kada je kritizirao Savjetodavni odbor u točkama 120. do 124. pobijane presude zato što nije obavijestio Predsjedništvo o promjeni kriterija komparativne ocjene u fazi razgovora. Kao treće, Parlament u pogledu te pogreške koja se tiče prava ističe da je obrazloženje pobijane presude proturječno.
39.
Parlament u drugom dijelu prvog žalbenog razloga ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom tumačenja i primjene načela jednakog postupanja. Kao prvo, on osporava relevantnost presude Booss i Fischer/Komisija (
7
), na kojoj je Opći sud utemeljio svoj zaključak, u točkama 111. i 112. pobijane presude, da se kriteriji komparativne ocjene ne smiju mijenjati tijekom postupka odabira. Parlament nadalje ističe da opća zabrana promjene kriterija komparativne ocjene tijekom postupka odabira nije u skladu s prvom i trećom rečenicom članka 5. Priloga III. Pravilniku o osoblju. Kao drugo, Parlament ističe da Opći sud nije razmotrio jesu li teme o kojima se raspravljalo na razgovorima bile povezane s uvjetima određenima u natječaju za radno mjesto te je li se nekim kandidatima dala prednost odnosu na ostale.
40.
Parlament u trećem dijelu prvog žalbenog razloga kritizira način na koji je Opći sud protumačio i primijenio načelo transparentnosti. Osporava utvrđenje Općeg suda, u točkama 120. do 124. pobijane presude, da Savjetodavni odbor nije obavijestio Predsjedništvo o promjeni kriterija komparativne ocjene u fazi razgovora. Osim toga, Opći sud je presudio ultra petita jer je tužitelj naveo da je načelo transparentnosti povrijeđeno u odnosu na kandidate, a ne u odnosu na Predsjedništvo.
41.
Parlament u četvrtom dijelu prvog žalbenog razloga ističe da je Opći sud iskrivio činjenice. Kritizira utvrđenje Općeg suda, u točki 119. pobijane presude, da se kandidate prema njihovim zaslugama ne može poredati „isključivo” na temelju odgovora koje su dali u pogledu sedam tema o kojima se raspravljalo na razgovorima. Naveo je da, čak i ako se kriteriji komparativne ocjene nisu koristili u drugoj fazi postupka, nijedna od informacija kojima Sud raspolaže ne upućuje na to da ti kriteriji nisu uzeti u obzir prilikom poretka kandidata prema njihovim zaslugama.
42.
Kada je riječ o načinu na koji je Opći sud protumačio odluku o utvrđivanju koraka u postupku, F. Carbajo Ferrero u svojem odgovoru na žalbu navodi da uprava, iako ima široku diskrecijsku ovlast u pogledu organizacije postupka odabira, mora poštovati načelo jednakog postupanja prema svim kandidatima. On tvrdi da odluka o utvrđivanju koraka u postupku ne dopušta korištenje različitih kriterija komparativne ocjene ovisno o tome o kojoj je fazi postupka riječ. U pogledu načela transparentnosti on ističe da članak 4. točka (c) te odluke zahtijeva da Savjetodavni odbor Predsjedništvu podnese kriterije komparativne ocjene. Parlament stoga pogrešno navodi da ta odluka ne predviđa obvezu obavještavanja tijela za imenovanje o eventualnoj promjeni tih kriterija tijekom postupka.
43.
Kada je riječ o tumačenju načela jednakog postupanja, F. Carbajo Ferrero smatra da se Opći sud s pravom pozvao, u točki 111. pobijane presude, na presudu Booss i Fischer/Komisija (
8
). Nasuprot tomu, smatra da presude Mavridis/Parlament (
9
) i Verros/Parlament (
10
), koje Parlament ističe u svojoj žalbi, nisu relevantne. Usto navodi da Opći sud svojim tumačenjem nije povrijedio Prilog III. Pravilniku o osoblju. Naposljetku, F. Carbajo Ferrero ističe da je Parlament propustio pred Općim sudom postaviti pitanje vjerojatnosti da će novi kriteriji komparativne ocjene korišteni u fazi razgovora neke kandidate staviti u povoljniji položaj.
44.
Kada je riječ o tumačenju načela transparentnosti, F. Carbajo Ferrero podsjeća na to da je on u svojoj tužbi pred Općim sudom istaknuo tužbeni razlog u pogledu navodne povrede načela dobre uprave. Opći sud stoga nije presudio ultra petita.
45.
Kada je riječ o prigovoru u vezi s iskrivljavanjem činjenica, F. Carbajo Ferrero navodi da je neosnovan. On u tom pogledu ističe da iz zapisnika sa sastanka održanog 10. prosinca 2018. proizlazi da je Savjetodavni odbor predložio imenovanje troje kandidata na odnosno radno mjesto „s obzirom na red prvenstva”, a ne „s obzirom na prikladnosti njihovih vještina i sposobnosti za radno mjesto koje se popunjava”.
46.
Bit spora između stranaka jest pitanje je li Opći sud pravilno protumačio odluku o utvrđivanju koraka u postupku kada je utvrdio, u točki 112. pobijane presude, da se kriterije komparativne ocjene ne smije mijenjati tijekom postupka odabira. Polaznu točku analize tog pitanja čini tekst članaka 4. i 5. odluke o utvrđivanju koraka u postupku, koji se odnose na radna mjesta više razine (
11
). U prvoj fazi Savjetodavni odbor određuje, na temelju obavijesti o slobodnom radnom mjestu (
12
), kriterije komparativne ocjene. U drugoj fazi Savjetodavni odbor provodi komparativnu analizu zasluga kandidata te sastavlja popis kandidata koji se preporučuju za razgovor. U trećoj fazi taj se popis i spomenuti kriteriji priopćavaju Predsjedništvu kao tijelu za imenovanje. U četvrtoj fazi Predsjedništvo sastavlja popis kandidata koje će se pozvati na razgovor. U petoj fazi Savjetodavni odbor provodi razgovore te sastavlja izvješće o njima. U šestoj fazi glavni tajnik Parlamenta to izvješće, zajedno s preporukom, priopćava predsjedniku Parlamenta i Predsjedništvu. U sedmoj (zadnjoj) fazi Predsjedništvo na temelju predsjednikova prijedloga donosi odluku o tome koji će kandidat biti imenovan.
47.
Parlament ističe da iz teksta te odluke proizlazi da se postupak odabira viših dužnosnika ponajprije sastoji od dvije faze. Prva od tih faza je komparativna analiza zasluga kandidata i odobravanje popisa kandidata koje će Predsjedništvo pozvati na razgovor. Drugi stadij je razgovor s kandidatima navedenima na tom popisu. Parlament tvrdi da se kriteriji komparativne ocjene koriste samo u prvom stadiju postupku, a da u drugom stadiju ne postoji obveza njihova korištenja odnosno da, drugim riječima, za potrebe razgovora nije zabranjeno koristiti nove kriterije. Opći sud je stoga, prema mišljenju Parlamenta, pogrešno zaključio da je postupak odabira bio nepravilan.
48.
U tom pogledu ističem da se odluka o utvrđivanju koraka u postupku sastoji od niza faza, opisanih u točki 46. ovog mišljenja. Faze tom odlukom nisu podijeljene na posebne ili zasebne dijelove. Naprotiv, sve su faze međusobno povezane te zajedno čine jedinstveni postupak odabira utemeljen na obavijesti o slobodnom radnom mjestu (ili, ovisno o slučaju, na natječaju za radno mjesto). Konačni cilj tih faza je isti kao u svakom postupku zapošljavanja. Konkretnije, članak 27. stavak 1. Pravilnika o osoblju predviđa da se zapošljavanje provodi kako bi institucija dobila najsposobnije, najučinkovitije i najčasnije dužnosnike koji se odabiru na najširoj mogućoj zemljopisnoj osnovi među državljanima država članica Unije (
13
).
49.
Podrobna analiza stadija postupka pokazuje da je prva faza temelj čitavog postupka, koji se okončava imenovanjem najprikladnijeg kandidata na dano radno mjesto. Naime, u toj prvoj fazi Savjetodavni odbor na temelju obavijesti o slobodnom radnom mjestu (ili, ovisno o slučaju, na temelju natječaja za radno mjesto) određuje kriterije komparativne ocjene. Obavijest o slobodnom radnom mjestu i kriteriji komparativne ocjene nužni su da bi Predsjedništvo sastavilo popis kandidata koje će se pozvati na razgovor. Razgovori se provode tek nakon što Predsjedništvo sastavi popis kandidata na temelju navedenih kriterija. Očito je da između određivanja užeg popisa kandidata i razgovora s tim kandidatima postoji veza. Ako su te faze povezane, povezani moraju biti i kriteriji ocjene koji se koriste u njima. Stoga smatram da Parlament umjetno razdvaja pojedine faze postupka odabira.
50.
Za razliku od onoga što tvrdi Parlament, shvaćanje postupka odabira kao jedinstvenog ne čini razgovore s kandidatima beskorisnima niti upravu lišava metode organizacije postupka odabira. Uprava ima široku diskrecijsku ovlast u pogledu metoda koje u pojedinim fazama postupka odabira koristi kako bi ocijenila zasluge kandidata. To posebno vrijedi za radna mjesta više razine. Nesporno je da Savjetodavni odbor može prilikom razgovora s kandidatima postaviti bilo koje pitanje koje smatra potrebnim. Ta je pitanja usto moguće strukturirati oko različitih tema. Tijelo za imenovanje ne može se kritizirati zato što je od kandidata za radna mjesta tako visoke razine zatražilo da iznesu, primjerice, svoje shvaćanje tog radnog mjesta (
14
) ili svoju viziju uprave.
51.
Međutim, mora se podsjetiti na to da je, s jedne strane, Sud više puta utvrdio da tijelo za imenovanje, iako ima široku diskrecijsku ovlast prilikom uspoređivanja zasluga kandidata, osobito s obzirom na radno mjesto koje se popunjava, mora tu ovlast izvršavati unutar granica koje je samo sebi odredilo u obavijesti o slobodnom radnom mjestu (
15
). Osim toga, široka diskrecijska ovlast uprave mora se izvršavati uzimajući u obzir sva relevantna primjenjiva pravila, uključujući eventualna interna postupovna pravila koja je usvojilo (
16
). Relevantan akt u ovom predmetu je odluka o utvrđivanju koraka u postupku.
52.
S druge strane, svaka tema o kojoj se raspravlja na razgovoru mora proizlaziti iz kriterija komparativne ocjene. Drugim riječima, takve teme ne mijenjaju izvorne kriterije, nego tijekom razgovora vode Savjetodavni odbor u ocjenjivanju prikladnosti kandidata s obzirom na pojedine kriterije. Opći sud je stoga s pravom istaknuo, u točki 118. pobijane presude, da pitanja postavljena na razgovoru ne smiju postati „novi kriteriji” komparativne ocjene zasluga kandidata koji su utvrđeni tijekom postupka odabira nakon užeg odabira kandidata koji će se pozvati na razgovor.
53.
Opći sud je u tom pogledu s pravom potražio smjernice u presudi Booss i Fischer/Komisija (
17
), koja se pak oslanja na presude Culin/Komisija (
18
) i Grassi/Vijeće (
19
). Opći sud je na temelju te sudske prakse presudio, u točkama 111. i 112. pobijane presude, da načelo jednakog postupanja prema kandidatima zahtijeva da se kriteriji komparativne ocjene odrede prije početka postupka zapošljavanja te da se ne prilagođavaju ili mijenjaju tijekom postupka odabira.
54.
Parlament osporava relevantnost te sudske prakse, ističući da se ona odnosila na obavijest o slobodnom radnom mjestu objavljenu u skladu s člankom 29. stavkom 1. točkom (a) Pravilnika o osoblju, dok je, u ovom predmetu, Predsjedništvo odlučilo proširiti svoj doseg te je objavilo natječaj za radno mjesto na temelju članka 29. stavka 2. Pravilnika o osoblju. Parlament tvrdi da je u toj odredbi predviđen poseban postupak u okviru kojeg tijelo za imenovanje može tijekom postupka primijeniti kriterije koji nisu navedeni u obavijesti o slobodnom radnom mjestu. U tom se pogledu poziva na presude Mavridis/Parlament (
20
) i Verros/Parlament (
21
).
55.
Prema mojemu mišljenju, potonje dvije presude ne podupiru zaključak Parlamenta da je tijekom postupka moguće promijeniti kriterije komparativne ocjene. Iz te sudske prakse proizlazi da tijelo za imenovanje ne mora u okviru posebnog postupka predviđenog člankom 29. stavkom 2. Pravilnika o osoblju primijeniti odredbe Priloga III. Pravilniku o osoblju koje se odnose na obavijesti o natječajima. Ono stoga u okviru tog postupka može primijeniti kriterije koji nisu izričito navedeni u obavijesti o slobodnom radnom mjestu. To jednako vrijedi i za povjerenstvo za odabir kojemu je tijelo za imenovanje delegiralo svoju ovlast odabira.
56.
Međutim, Opći sud u ovom predmetu nije kritizirao Savjetodavni odbor zato što je potonji upotrijebio svoju ovlast određivanja kriterija komparativne ocjene (
22
). Opći sud nije kritizirao ni određivanje tema koje bi Savjetodavnom odboru poslužile kao smjernice tijekom razgovora. Budući da je Parlament odlučio primijeniti odluku o utvrđivanju koraka u postupku, Savjetodavni odbor je morao kriterije odrediti samo na temelju teksta natječaja za radno mjesto. Nadalje, sve teme razgovora morale su svoj „legitimitet” crpiti iz tih kriterija te, u konačnici, iz natječaja za radno mjesto. U kontekstu postupka odabira o kojem je riječ u ovom predmetu, koji je uređen člankom 29. stavkom 2. Pravilnika o osoblju i internim postupovnim pravilima, natječaj za radno mjesto čini vanjske granice čitavog postupka odabira, a kriteriji čine konkretizaciju tih vanjskih granica. Teme razgovora stoga ne mogu biti potpuno nepovezane s kriterijima komparativne ocjene određenima na početku postupka zapošljavanja. One pojačavaju odnosno konkretiziraju te kriterije. Na Savjetodavnom odboru je da uspostavi potrebnu vezu između kriterija i tema razgovora.
57.
Stoga smatram da je Opći sud pravilno presudio, u točki 119. pobijane presude, da se poredak kandidata prema zaslugama nije mogao temeljiti isključivo na odgovorima koje su kandidati dali u vezi sa sedam tema o kojima se raspravljalo na razgovoru jer takav pristup ne bi bio u skladu sa zahtjevom da se kriteriji komparativne ocjene ne smiju mijenjati tijekom postupka odabira.
58.
Što se tiče navoda Parlamenta da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši, u točkama 120. do 124. pobijane presude, da je postupak odabira bio nepravilan zato što Savjetodavni odbor nije obavijestio Predsjedništvo o promjeni kriterija odabira, ističem da se taj navod temelji na pogrešnoj pretpostavci. Kako je pokazano, pogrešna je pretpostavka da se kriteriji komparativne ocjene mogu promijeniti tijekom postupka odabira. Savjetodavni odbor može odrediti pitanja koja proizlaze iz kriterija utvrđenih u prvom stadiju. Savjetodavni odbor potom mora u svojem izvješću Predsjedništvu pokazati na koji način odgovori na pitanja upućuju na prikladnost kandidata s obzirom na te kriterije.
59.
Osim toga, Parlament pogrešno tvrdi da je Opći sud u točkama 120. do 124. pobijane presude presudio ultra petita u pogledu povrede načela transparentnosti. Opći sud je utvrdio da je to načelo povrijeđeno neispunjenjem obveze obavještavanja Predsjedništva o temama razgovora te o vezi između tih tema i kriterija komparativne ocjene.
60.
Stoga se navod Parlamenta da je Opći sud u točkama 120. do 124. pobijane presude počinio pogrešku koja se tiče prava mora odbiti.
61.
Nije mi uvjerljiv ni prigovor Parlamenta da je obrazloženje pobijane presude u tim točkama proturječno. Čini mi se da se taj prigovor temelji na pogrešnom tumačenju pobijane presude. Opći sud je u točkama 66. do 73. te presude utvrdio da institucije imaju široku diskrecijsku ovlast kada određuju svoja interna pravila o postupcima odabira kandidata za radna mjesta više razine te da odluka o utvrđivanju koraka u postupku služi kao širok okvir za postupak odabira. Opći sud je stoga utvrdio da kriterije komparativne ocjene nije prikladno odrediti u samoj toj odluci. On se u tom dijelu obrazloženja nije osvrnuo na pitanje dosljednosti kriterija koji se koriste u postupku odabira niti na obvezu obavještavanja Predsjedništva. Činjenica da je navod o nezakonitosti odluke o utvrđivanju koraka u postupku odbijen u točki 74. pobijane presude stoga ne dovodi u pitanje utvrđenje u točkama 120. do 124. pobijane presude da je postupak odabira bio nepravilan.
62.
Nadalje, Parlament kritizira Opći sud zato što je zaključio da je načelo jednakog postupanja povrijeđeno a da nije ispitao jesu li teme o kojima se raspravljalo na razgovorima povezane s uvjetima određenima u natječaju za radno mjesto (
23
). U tom pogledu ističem da Parlament ne nastoji pokazati vezu između tema razgovora, kriterija određenih na početku postupka i natječaja za radno mjesto. On ne navodi, primjerice, da su temama razgovora konkretizirani kriteriji određeni u prvom stadiju i natječaj za radno mjesto. Umjesto toga ističe, u svojoj žalbi, da Savjetodavni odbor u stadiju provedbe razgovora više nije bio vezan kriterijima koje je prvotno odredio. Parlament stoga pogrešno prigovara da je Opći sud trebao ispitati postojanje veze koju sam Parlament smatra nepotrebnom.
63.
Smatram da je Opći sud s pravom utvrdio, u točki 112. pobijane presude, da promjena kriterija komparativne ocjene tijekom postupka odabira podrazumijeva rizik da će se ti kriteriji prilagođavati ovisno o kandidatima za radno mjesto koje se popunjava. Parlament u bitnome navodi da postojanje rizika nije dovoljno te da je Opći sud trebao ispitati jesu li teme predviđene za razgovor određene kandidate stavile u povoljniji položaj. Parlament u prilog svojem navodu upućuje na presude Vlachou/Revizorski sud (
24
) i Caturla‑Poch i de la Fuente Pascual/Parlament (
25
). Iz tih dviju presuda proizlazi da sustav ili metoda ocjenjivanja kvalifikacija kandidata ne smije objektivno biti takve naravi da određene kandidate stavlja u povoljniji položaj u odnosu na ostale (
26
). Međutim, prema mojemu mišljenju, ta sudska praksa ne podupire zaključak da je za utvrđenje postojanja povrede načela jednakog postupanja u postupku odabira potrebno, u svakom pojedinom slučaju, ispitati je li se prema nekim kandidatima postupalo povoljnije nego prema ostalima. Situacija o kojoj je riječ u ovom predmetu zapravo otvara drukčije pitanje, to jest ono odnosa između kriterija i tema razgovora određenih za potrebe odabira najprikladnijeg kandidata.
64.
Naposljetku, čini mi se da se navod Parlamenta da je Opći sud u točki 119. pobijane presude iskrivio činjenice utvrdivši da se rangiranje kandidata ne treba zasnivati isključivo na odgovorima koje su oni dali u vezi sa sedam tema razgovora temelji na pogrešnom tumačenju pobijane presude. Kao prvo, činjenica da je Opći sud upotrijebio izraz „isključivo” (na francuskom, „uniquement”) može se objasniti utvrđenjem, u točki 118. pobijane presude, da pitanja postavljena na razgovoru ne smiju postati novi kriteriji komparativne ocjene. Može se objasniti i utvrđenjem Općeg suda, u točki 123. pobijane presude, da kriteriji komparativne ocjene nisu upotrijebljeni u razgovorima. Kao drugo, na Parlamentu je da dokaže da su kriteriji i teme koji su se koristili tijekom postupka povezani te da ih je tijelo za imenovanje uzelo u obzir kao cjelinu.
65.
S obzirom na navedeno, predlažem da Sud odbije prvi žalbeni razlog.
B.
Podredni žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava prilikom tumačenja načela proporcionalnosti u vezi s posljedicama poništenja sporne odluke
66.
Parlament podredno ističe da poništenje odluke o imenovanju osobe A na radno mjesto direktora za medije sadržava pogrešku koja se tiče prava koja se sastoji u povredi obveze obrazlaganja i načela proporcionalnosti. Navodi da je Opći sud poništio odluku donesenu u korist treće osobe, to jest osobe A. Pozivajući se na presudu Općeg suda u predmetu Spadafora/Komisija (
27
), Parlament tvrdi da je Opći sud trebao ispitati, odvagujući sve suprotstavljene interese, je li sankcija u obliku poništenja bila pretjerana.
67.
F. Carbajo Ferrero ističe da se osoba A ne može pozivati na načelo legitimnih očekivanja s obzirom na to da je protiv odluke kojom je imenovana na odnosno radno mjesto podnesen pravni lijek te tvrdi da poništenje te odluke nije bila pretjerana sankcija s obzirom na predmetnu nepravilnost.
68.
Smatram da Parlament pravilno navodi da je Opći sud, u točki 146. pobijane presude, poništio spornu odluku a da pritom nije ispitao je li takvo poništenje proporcionalno. Presuda Općeg suda u predmetu Spadafora/Komisija (
28
) sadržava zaključke koji su očito relevantni za ovaj spor. U toj je presudi utvrđeno da se, načelno, tužitelju mora osigurati povrat u stanje u kojem je bio prije nastanka nepravilnosti u postupku odabira. Međutim, ako povrat u prijašnje stanje podrazumijeva poništenje akata koji su upućeni trećim osobama te ih stavljaju u povoljniji položaj, mora se ispitati je li poništenje pretjerana sankcija u odnosu na predmetnu nepravilnost. U tom kontekstu, potrebno je uzeti u obzir narav počinjenog nezakonitog čina, tužiteljev interes, interes trećih osoba i interes službe.
69.
U ovom slučaju, poništenje sporne odluke očito utječe na osobu A, koja je imenovana na odnosno radno mjesto. S obzirom na to, poništenje njezina imenovanja zahtijeva prethodnu ocjenu proporcionalnosti takvog poništenja, što podrazumijeva odvagivanje svih uključenih interesa. Slijedom toga, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava odlučivši, u točki 146. pobijane presude, poništiti spornu odluku bez provedbe takve ocjene.
70.
Međutim, valja podsjetiti na to da, ako obrazloženje odluke Općeg suda sadržava povredu prava Unije, ali je njezina izreka osnovana iz drugih pravnih razloga, takva povreda nema za posljedicu ukidanje te odluke te valja zamijeniti obrazloženje (
29
).
71.
To je tako u ovoj situaciji. Naime, odvagivanje svih uključenih interesa treba rezultirati poništenjem sporne odluke ne dovodeći u pitanje obvezu uprave da pronađe pravično rješenje za osobu A. Konkretnije, u postupku zapošljavanja počinjena je značajna nepravilnost. Kako sam objasnila u okviru analize prvog žalbenog razloga, Savjetodavni odbor ne bi smio promijeniti kriterije komparativne ocjene tijekom postupka odabira. Kada je riječ o F. Carbaju Ferreru, njegov je interes da se sporna odluka poništi kako bi imao koristi od svoje tužbe. Što se tiče uprave, ne vidim kako bi poništenje sporne odluke naštetilo interesima službe. Ono nije zamjena za ocjenu uprave o tome kojeg kandidata treba imenovati na odnosno radno mjesto. Parlament će morati ponovno pokrenuti postupak, pazeći da ne ponovi nepravilnosti utvrđene pobijanom presudom. Po završetku tog novog postupka odabira moći će slobodno izabrati kandidata koji je najprikladniji za odnosno radno mjesto. Situacija osobe A je pak drukčija. Poništenje sporne odluke stvara opasnost za tu osobu da izgubi radno mjesto na koje je imenovana. Pritom valja imati na umu da ona nije odgovorna za utvrđenu nepravilnost. Iako, kako F. Carbajo Ferrero navodi, osoba A nije mogla zanemariti činjenicu da njezino imenovanje nije bilo konačno, s obzirom na to da se pred Općim sudom vodio spor protiv odluke o njezinu imenovanju, ostaje činjenica da ona nije učinila ništa pogrešno.
72.
Međutim, utjecaj na interese osobe A ne znači da Sud ne treba potvrditi poništenje sporne odluke zbog nepravilnosti o kojoj je riječ. Ipak, uprava je dužna pronaći pravično rješenje za situaciju pogođene treće osobe. Konkretnije, ako se po završetku novog postupka odabira na odnosno radno mjesto imenuje druga osoba, Parlament je obvezan zaštititi interese osobe A.
73.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, smatram da podredni žalbeni razlog treba odbiti kao bespredmetan.
VI. Zaključak
74.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem da Sud odbije prvi žalbeni razlog i podredni žalbeni razlog.
(
1
)	Izvorni jezik: engleski
(
2
)	Uredba br. 31 (EEZ), 11 (EZAE) o utvrđivanju Pravilnika o osoblju za dužnosnike i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske ekonomske zajednice i Europske zajednice za atomsku energiju (SL 1962., P 45, str. 1385.)
(
3
)	Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 3. ožujka 1993., Booss i Fischer/Komisija, T‑58/91, EU:T:1993:15, t. 67.
(
4
)	Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 12. ožujka 2008., Giannini/Komisija, T‑100/04, EU:T:2008:68, t. 132. i 133. i navedenu sudsku praksu.
(
5
)	Kriteriji su bili sljedeći: „1. posebno iskustvo u područjima navedenima u obavijesti o slobodnom radnom mjestu ili u natječaju za radno mjesto: vođenje većeg odjela u području medija, tiska i telekomunikacija; 2. administrativni ili upravljački poslovi: iskustvo u upravljanju (u područjima kao što su ljudski resursi, upravljanje, proračun, financije itd.); 3. međunarodno iskustvo: radno iskustvo u okruženju Unije i/ili u međunarodnom okruženju” (slobodan prijevod žaliteljevih očitovanja s francuskog).
(
6
)	Te su teme bile sljedeće: „1. Razlozi za prijavu na radno mjesto te strateška vizija i poslovni plan za Upravu; 2. Kako osigurati da se svi komunikacijski kanali koriste za prenošenje dosljedne poruke, u skladu sa Strateškim okvirom izvršenja (SEF); 3. Komunikacijski prioriteti za sljedeću izbornu godinu; 4. Kako povećati utjecaj posjeta na visokoj razini, važnih zakonodavnih spisa i plenarnih sjednica iz medijske perspektive; 5. Promicanje politike jednakosti spolova; 6. Izazovi povezani s prekidom aktivnosti i određivanje negativnih prioriteta; 7. Kako najbolje iskoristiti mogućnosti uzdizanja asistentskih radnih mjesta u administrativna radna mjesta u kontekstu zadaća na višoj razini i oskudnosti resursa” (slobodan prijevod žaliteljevih očitovanja s francuskog).
(
7
)	Presuda od 3. ožujka 1993., T‑58/91, EU:T:1993:15
(
8
)	Presuda od 3. ožujka 1993., T‑58/91, EU:T:1993:15
(
9
)	Presuda od 19. svibnja 1983., 289/81, EU:C:1983:142
(
10
)	Presuda od 19. svibnja 1983., 306/81, EU:C:1983:143
(
11
)	Tekst te odluke izložen je u točki 47. pobijane presude.
(
12
)	U tekstu odluke o određivanju stadija postupka govori se samo o obavijesti o slobodnom radnom mjestu. Međutim, ta je odluka u ovom predmetu, kako proizlazi iz točke 50. pobijane presude, bila primjenjiva i na postupak zapošljavanja proveden na temelju natječaja za radno mjesto.
(
13
)	Vidjeti točku 67. pobijane presude.
(
14
)	Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 13. prosinca 1990., Kalavros/Sud Europske unije, T‑160/89 i T‑161/89, EU:T:1990:86, t. 37.
(
15
)	Vidjeti, u tom pogledu, presudu od 7. veljače 1990., Culin/Komisija, C‑343/87, EU:C:1990:49, t. 19.
(
16
)	Vidjeti presudu od 28. rujna 2017., Hristov/Komisija i EMA, T‑495/16 RENV I i T‑495/16 RENV II, neobjavljena, EU:T:2017:676, t. 139. i navedenu sudsku praksu.
(
17
)	Presuda od 3. ožujka 1993., Booss i Fischer/Komisija, T‑58/91, EU:T:1993:15, t. 67.
(
18
)	Presuda od 7. veljače 1990., Culin/Komisija, C‑343/87, EU:C:1990:49, t. 19.
(
19
)	Presuda od 30. listopada 1974., Grassi/Vijeće, 188/73, EU:C:1974:112
(
20
)	Presuda od 19. svibnja 1983., 289/81, EU:C:1983:142, t. 16.
(
21
)	Presuda od 19. svibnja 1983., 306/81, EU:C:1983:143, t. 16.
(
22
)	Naprotiv, Opći sud je u točki 69. pobijane presude potvrdio široku diskrecijsku ovlast institucija u okviru postupka zapošljavanja koji se temelji na članku 29. stavku 2. Pravilnika o osoblju.
(
23
)	Parlament ističe nekoliko točaka svojeg odgovora na tužbu i odgovora na repliku u prvostupanjskom postupku. Međutim, u tim se točkama ne nastoji uspostaviti veza između pojedinih kriterija i tih tema u okviru postupka odabira. Postoji jedan argument u odgovoru na repliku koji bi mogao biti relevantan, a u kojem Parlament navodi da se „stručno iskustvo” može povezati s pojedinim elementima navedenima u točkama 4. i 5. natječaja za radno mjesto. Međutim, Parlament taj argument nije razradio te ne tvrdi da su teme o kojima se raspravljalo na razgovorima povezane s kriterijima određenima na početku postupka zapošljavanja.
(
24
)	Presuda od 6. veljače 1986., 143/84, EU:C:1986:55
(
25
)	Presuda od 13. srpnja 1989., 361/87 i 362/87, EU:C:1989:317
(
26
)	Presuda od 6. veljače 1986., Vlachou/Revizorski sud, 143/84, EU:C:1986:55, t. 17. i 19.
(
27
)	Presuda od 5. prosinca 2017., T‑250/16 P, neobjavljena, EU:T:2017:866, t. 110.
(
28
)	Ibid.
(
29
)	Presuda od 10. veljače 2021., RFA International/Komisija, C‑56/19 P, EU:C:2021:102, t. 61.