62022TJ0084_RES
Predmet T-84/22
Credit Suisse Securities (Europe) Ltd i UBS Group AG, pravni sljednik društva Credit Suisse Group AG i UBS AG, pravni sljednik društva Credit Suisse AG
protiv
Europske komisije
Presuda Općeg suda (sedmo vijeće) od 23. srpnja 2025.
„Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Sektor trgovanja valutama iz skupine G10 na promptnom deviznom tržištu (Forex) – Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u – Razmjene informacija – Sporazumi ili usklađena djelovanja koji se odnose na aktivnosti trgovanja valutama iz skupine G10 – Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj – Jedinstvena i trajna povreda – Načelo dobre uprave – Prava obrane – Novčane kazne – Osnovni iznos – Zamjenska vrijednost za vrijednost prihoda od prodaje – Članak 23. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 1/2003 – Neograničena nadležnost”
Tržišno natjecanje – Upravni postupak – Odluka Komisije kojom se utvrđuje povreda – Komisijin teret dokaza povrede i njezina trajanja – Opseg tereta dokaza – Koordinacija i suradnja koje su nespojive s obvezom svakog od poduzetnika da samostalno odredi svoje ponašanje na tržištu – Usklađivanje cijena i aktivnosti trgovanja obveznicama od strane trgovaca financijskih institucija – Razmjena poslovno osjetljivih informacija – Postupanja koja imaju protutržišni karakter
(čl. 101. st. 1. UFEU-a)
(t. 45.-47., 85.-88., 93.-97., 102.-106., 112.-117., 122., 126., 134.-136., 142.-145., 150.-163., 170.-176., 181.)
Sudski postupak – Tužba kojom se pokreće postupak – Formalni zahtjevi – Sažeti prikaz iznesenih razloga – Opće upućivanje na druga pismena priložena tužbi – Dopuštenost – Pretpostavke
(Statut Suda, čl. 21.; Poslovnik Općeg suda, čl. 76. t. (d))
(t. 65.-74., 179., 180.)
Tržišno natjecanje – Upravni postupak – Odluka Komisije kojom se utvrđuje povreda – Obveza obrazlaganja – Doseg
(čl. 101. i čl. 296. 2. al. UFEU-a)
(t. 189., 321., 364.)
Zabranjeni sporazumi – Narušavanje tržišnog natjecanja – Kriteriji za ocjenu – Razlika između ograničenja s obzirom na cilj i s obzirom na posljedicu – Ograničenje s obzirom na cilj – Dovoljan stupanj štetnosti – Ocjena – Razmjena poslovno osjetljivih informacija između trgovaca financijskih institucija – Razmjene u svrhu usklađivanja cijena, otkrivanja osjetljivih informacija i usklađivanja aktivnosti trgovanja – Razmjene koje predstavljaju ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj – Navodni učinci razmjena informacija koji pospješuju tržišno natjecanje – Irelevantnost
(čl. 101. st. 1. UFEU-a)
(t. 192.-198., 211.-217., 220.-225., 228.-230., 236.-241., 243.-246., 248.-250., 252.-254., 296.-302.)
Tržišno natjecanje – Upravni postupak – Odluka Komisije kojom se utvrđuje povreda – Upotreba kao dokaza izjava drugih poduzetnika koji su sudjelovali u povredi – Dopuštenost – Dokazna snaga dobrovoljnih iskaza koje su glavni sudionici u zabranjenom sporazumu dali radi ostvarivanja pogodnosti primjene Obavijesti o suradnji
(čl. 101. UFEU-a; Obavijest Komisije 2006/C 298/11)
(t. 262.-270.)
Zabranjeni sporazumi – Zabrana – Povrede – Sporazumi i usklađena djelovanja koji čine jedinstvenu povredu – Pripisivanje odgovornosti poduzetniku samo za dio te povrede – Pretpostavke
(čl. 101. st. 1. UFEU-a)
(t. 324.-327, 329., 349.-353.)
Tržišno natjecanje – Upravni postupak – Odluka Komisije kojom se utvrđuje povreda – Komisijin teret dokaza povrede i njezina trajanja – Opseg tereta dokaza – Jedinstvena i trajna povreda – Jedinstvenost povrede – Postojanje sveobuhvatnog plana koji ima jedinstven protutržišni cilj
(čl. 101. st. 1. UFEU-a)
(t. 328., 334.-342.)
Zabranjeni sporazumi – Zabrana – Povrede – Sporazumi i usklađena djelovanja koji čine jedinstvenu povredu – Pripisivanje odgovornosti poduzetniku samo za dio te povrede – Prešutno odobravanje, bez javnog distanciranja i prijave nadležnim tijelima, koje je dostatno za odgovornost poduzetnika
(čl. 101. st. 1. UFEU-a)
(t. 357.-362.)
Tržišno natjecanje – Upravni postupak – Načelo dobre uprave – Zahtjev nepristranosti – Doseg – Povreda – Nepostojanje
(čl. 101. UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 41.)
(t. 378.-387.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Iznos – Određivanje – Komisijina diskrecijska ovlast – Sudski nadzor – Neograničena nadležnost suda Unije – Doseg – Zamjena razloga osporavanog akta
(čl. 101., 261. i 263. UFEU-a; Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 31.)
(t. 391.-394.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Iznos – Određivanje – Određivanje osnovnog iznosa – Određivanje vrijednosti prodaja – Primjena zamjenske vrijednosti – Komisijina obveza da uzme u obzir najbolje raspoložive podatke – Teret dokazivanja poštovanja te obveze
(čl. 101. st. 1. UFEU-a; Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 23. st. 3.; Obavijest Komisije 2006/C 210/02, t. 13. i 15.)
(t. 403., 404., 424., 426.-443.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Iznos – Određivanje – Metoda izračuna određena Komisijinim Smjernicama – Komisijina obveza primjene Smjernica uz poštovanje načela jednakog postupanja i legitimnih očekivanja
(čl. 101. UFEU-a; Sporazum o EGP-u, čl. 53.; Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 23. st. 2.; Obavijest Komisije 2006/C 210/02)
(t. 425.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Iznos – Određivanje – Načelo jednakog postupanja – Uzimanje u obzir razlika i okolnosti svojstvenih dotičnim poduzetnicima
(čl. 101. UFEU-a, Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 23. st. 2.)
(t. 444.-446., 492.-494.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Odluka kojom se određuju novčane kazne – Obveza obrazlaganja – Doseg
(čl. 101. i 296. UFEU-a)
(t. 465.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Iznos – Određivanje – Određivanje osnovnog iznosa – Težina povrede – Kriteriji za ocjenu – Nepostojanje obvezujućeg ili konačnog popisa mjerila – Margina prosudbe kojom raspolaže Komisija
(čl. 101. UFEU-a; Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 23. st. 3.; Obavijest Komisije 2006/C 210/02, t. 19. do 23.)
(t. 472.-477.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Iznos – Određivanje – Prilagodba osnovnog iznosa – Načelo individualizacije sankcija – Primjena na uzimanje u obzir olakotnih ili otegotnih okolnosti
(Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 23. st. 2.; Obavijest Komisije 2006/C 210/02)
(t. 493., 496., 504.)
Tržišno natjecanje – Novčane kazne – Iznos – Određivanje – Sudski nadzor – Neograničena nadležnost suda Unije – Doseg – Utvrđivanje iznosa izrečene novčane kazne – Kriteriji za ocjenu
(čl. 101. st. 1. i čl. 296. UFEU-a; Uredba Vijeća br. 1/2003, čl. 23. st. 3. i čl. 31.)
(t. 509.-528.)
Kratak prikaz
Opći sud potvrđuje odluku Europske komisije (
1
) u kojoj je utvrdila da su poduzetnici Credit Suisse Group, Credit Suisse i Credit Suisse Securities (Europe) (u daljnjem tekstu, zajedno: Credit Suisse) sudjelovali u zabranjenom sporazumu u sektoru promptnih deviznih transakcija koje se odnose na valute iz skupine G10 (
2
). Međutim, poništava novčanu kaznu koja je društvu Credit Suisse izrečena Komisijinom odlukom zbog pogreške koju je ta institucija počinila u pogledu upotrebe određenih podataka prilikom izračuna novčane kazne i, odlučujući o zahtjevu tužiteljâ za smanjenje njezina iznosa, izriče novčanu kaznu u iznosu koji je manji od onog čije je plaćanje naloženo pobijanom odlukom.
Nakon zahtjeva za primjenu pokajničkog programa koji je 2013. podnijelo društvo UBS AG, Komisija je pokrenula istragu kako bi utvrdila je li u sektoru promptnih deviznih transakcija koje se odnose na valute iz skupine G10 postojao zabranjeni sporazum. Promptne devizne transakcije mogu se definirati kao dogovor dviju strana o razmjeni dviju valuta, odnosno o kupovini određenog iznosa (nominalni iznos) prve valute za njezinu protuvrijednost u drugoj vrijednosti u trenutku dogovora, odnosno prema važećim deviznim tečajevima. Oni se mijenjaju ovisno o informaciji o njihovoj osnovnoj vrijednosti. Kratkoročno, njih načelno određuju tokovi naloga trgovaca dok devizne tečajeve dugoročno određuju tržišne osnove.
Komisija je nakon istrage smatrala da su trgovci više poduzetnika, koji djeluju u bankarskom i financijskom sektoru, među kojima i Credit Suissea, razmjenjivali informacije kako bi stekli konkurentsku prednost na promptnom deviznom tržištu. Usto, ta su ponašanja prema njezinu mišljenju bila dio sveobuhvatnog plana kojim se želio postići jedinstven protutržišni cilj. Komisija je stoga zaključila da je Credit Suisse povrijedio članak 101, stavak 1. UFEU-a, sudjelujući u razmjenama informacija koje ulaze u okvir jedinstvene i trajne povrede čiji je cilj bio ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja u sektoru promptnih deviznih transakcija koje se odnose na valute iz skupine G10, koja je obuhvaćala područje cijelog Europskog gospodarskog prostora (EGP). Slijedom toga mu je naložila plaćanje novčane kazne u iznosu od 83294000 eura.
UBS Group AG, pravni sljednik društva Credit Suisse Group, UBS, pravni sljednik društva Credit Suisse i Credit Suisse Securities (Europe) podnijeli su Općem sudu tužbu, prvenstveno za poništenje pobijane odluke i, podredno, smanjenje iznosa novčane kazne izrečene društvu Credit Suisse.
Ocjena Općeg suda
Kao prvo, Opći sud potvrđuje protutržišnu prirodu gotovo svih razgovora među trgovcima, koji su se odvijali između svibnja 2011. i srpnja 2012., u kojima je Credit Suisse sudjelovao od 7. veljače do 12. srpnja 2012. (u daljnjem tekstu: relevantno razdoblje), s tim da su se prilikom njih razmjenjivale poslovno osjetljive informacije.
Konkretnije, izuzev jednoga, razgovori između trgovaca i dotičnih banaka uključujući Credit Suisse, otkrivaju razmjenu konkretnih, aktualnih i povjerljivih informacija. One su prema svojem predmetu, svojem stupnju preciznosti i činjenici da nisu bile dostupne konkurentima koji nisu prisutni na dotičnom forumu za raspravu, trgovcima adresatima davale komercijalnu prednost, omogućujući im da posljedično prilagode svoje trgovačke strategije i smanjenje neizvjesnosti svojstvene promptnom deviznom tržištu.
Iz toga slijedi da je Komisija, unatoč svojoj pogrešci u ocjeni kad je riječ o protutržišnoj naravi jednog od tih razgovora, s pravom smatrala da na temelju dotičnih razmjena informacija može zaključiti da postoje sporazumi i/ili usklađena djelovanja protutržišne prirode u smislu članka 101. UFEU-a.
Kao drugo, što se tiče pitanja predstavljaju li sporne razmjene informacija „ograničenje s obzirom na cilj”, Opći sud podsjeća na to da je takva kvalifikacija uvjetovana utvrđenjem dovoljno visokog stupnja štetnosti dotičnih sporazuma za tržišno natjecanje, pri čemu se u obzir uzimaju njihovi sadržaji i ciljevi te njihov gospodarski i pravni kontekst.
U ovom slučaju, za potrebe ocjenjivanja gospodarskog konteksta u koji spadaju dotične razmjene informacija, Komisija je počinila pogrešku smatrajući da je u vrijeme nastanka činjenica tržište promptnih deviznih transakcija bilo transparentno. Na transparentnom tržištu, informacije su neposredno i besplatno dostupne svim sudionicima na tržištu, što nije slučaj na promptnom deviznom tržištu s obzirom na prisustvo više vrsta informacija.
Međutim, ta pogreška ne utječe na kvalifikaciju spornih razmjena informacija kao „ograničenja s obzirom na cilj”. Naime, te razmjene, koje su se odnosile na razlike između ponuđenih i traženih cijena, naloge klijenata, otvorene rizične pozicije i pojedinosti o trenutačnim ili budućim trgovačkim aktivnostima, omogućile su smanjenje uobičajenih neizvjesnosti svojstvenih dotičnom tržištu i stoga predstavljaju dovoljno visok stupanj štetnosti za tržišno natjecanje.
Što se tiče argumenata tužiteljâ prema kojima su dotična ponašanja opravdana s obzirom na njihove pozitivne učinke na tržišno natjecanje, Opći sud navodi, s jedne strane, da te učinke kao takve ne treba uzeti u obzir kad je riječ o određivanju toga predstavljaju li sporne razmjene informacija „ograničenje s obzirom na cilj”. S druge strane, uzimanje u obzir navodnih legitimnih ciljeva nije odlučujuće pri navedenoj ocjeni.
Kao treće, Opći sud analizira tužbeni razlog u kojem se osporava postojanje jedinstvene i trajne povrede. Tužitelji smatraju da Komisija nije dokazala postojanje sveobuhvatnog plana kojim se želio postići jedinstven protutržišni cilj kojem je Credit Suisse namjeravao doprinijeti i za koji je znao.
U konkretnom slučaju, Opći sud smatra da je Komisija s pravom smatrala da je jedinstven protutržišni cilj koji su željeli postići trgovci dotičnih banaka bio smanjenje uobičajenih neizvjesnosti na tržištu promptnih deviznih transakcija, što je trgovce ohrabrilo u donošenju odluka o određivanju cijena i upravljanju rizicima. Razmjene poslovno osjetljivih informacija, u kojima je sudjelovao Credit Suisse, imale su isti taj cilj.
Usto, više objektivnih elemenata potvrđuje da su protutržišna ponašanja sudionika bila međusobno povezana i da se njima htio postići cilj sveobuhvatnog plana čije postojanje je utvrdila Komisija.
Prije svega, predmetna su ponašanja pratila jednake načine djelovanja, odnosno svakodnevne i česte razgovore o poslovno osjetljivim informacijama u okviru dotičnog privatnog foruma za raspravu, s tim da je forumu za raspravu bilo moguće pristupiti samo uz osobni poziv.
Nadalje, ona su uključivala stabilnu grupu poduzetnika i odvijala su se između istih fizičkih osoba koje su u njima sudjelovale za račun tih poduzetnika tijekom usporednih ili susjednih razdoblja. Ta se grupa povećala nakon što je trgovac jedne od tih banaka promijenio poslodavca i preuzeo funkcije u društvu Credit Suisse, što je dovelo do sudjelovanja potonjeg društva u razmjenama poslovno osjetljivih informacija na dotičnom forumu za raspravu tijekom cijelog relevantnog razdoblja.
Naposljetku, sva su se predmetna ponašanja odnosila na iste proizvode, odnosno na valute iz skupine G10.
Što se tiče namjere društva Credit Suisse da doprinese zajedničkom cilju i njegova saznanja o protupravnim ponašanjima drugih sudionika, Opći sud potvrđuje, s jedne strane, da je prethodno zaposlenje trgovca društva Credit Suisse bilo dio okolnosti i da je moglo biti uzeto u obzir kako bi se utvrdilo da je ono znalo za povredu.
S druge strane, podsjeća na to da se utvrđenje postojanja jedinstvene povrede razlikuje od pitanja može li se odgovornost u cjelini pripisati poduzetniku. Osim toga, pripisivanje poduzetniku jedinstvene i trajne povredu u cjelini treba ocijeniti s obzirom na dva elementa, odnosno, kao prvo, na njegov namjerni doprinos zajedničkim ciljevima koje nastoje ostvariti svi sudionici i, kao drugo, na činjenicu da je znao za protupravna postupanja koja su planirali ili izvršavali drugi poduzetnici pri ostvarivanju istih ciljeva ili činjenicu da ih je trebao moći razumno predvidjeti i biti spreman snositi s njima povezan rizik.
Međutim, društvo Credit Suisse ne smatra se odgovornim za predmetnu povredu u cjelini, nego samo u mjeri u kojoj je sudjelovalo u opsežnim i opetovanim razmjenama poslovno osjetljivih aktualnih informacija ili onih usmjerenih na budućnost. Stoga nije potrebno analizirati je li imalo saznanja o tajnim ponašanjima drugih sudionika te povrede i je li vlastitim ponašanjem namjeravalo doprinijeti zajedničkim ciljevima svih sudionika, s obzirom na to da ti elementi nemaju nikakav utjecaj na pripisivost povrede koja se toj banci stavlja na teret.
Usto, Opći sud smatra da je Komisija mogla s pravom smatrati da je ta banka znala za razmjene informacija koje su se odvijale na dotičnom forumu za raspravu na koji se spojio njezin trgovac, iako on nije aktivno sudjelovao u nekima od razmjena informacija analiziranih u pobijanoj odluci i da je, s obzirom na izostanak bilo kakvog javnog distanciranja društva Credit Suisse ili prijave dotičnih praksi upravnim tijelima, bilo moguće utvrditi njegovu odgovornost. Drukčije bi moglo biti samo da su tužitelji na temelju određenih i konkretnih dokaza o vremenu i datumu mogli dokazati da Credit Suisse stvarno nije znao za inkriminirajuću razmjenu odnosno razmjene ili da je za njih saznao tek onda kad su informacije sadržane u tim razmjenama izgubile svoju osjetljivu prirodu.
Kao četvrto i posljednje, Opći sud ispituje tužbeni razlog koji se temelji na pogreškama koje je Komisija počinila u različitim stadijima izračuna iznosa novčane kazne izrečene društvu Credit Suisse.
Kako bi odredila iznos izrečene novčane kazne, Komisija je primijenila metodu predviđenu Smjernicama iz 2006. (
3
). Međutim, što se tiče izračuna osnovnog iznosa u okviru te metode, odlučila je upotrijebiti zamjensku vrijednost umjesto vrijednosti prihoda od prodaje predviđene u točki 13. tog instrumenta. Kao polaznu točku za izračun te zamjenske vrijednosti, Komisija je upotrijebila zamišljene iznose – utvrđene na godišnjoj razini koji odgovaraju valutnim parovima kojima se najviše trgovalo – transakcija koje su sklopljene s drugim ugovornim stranama na području EGP-a tijekom mjeseci sudjelovanja poduzetnikâ u povredi. Ti zamišljeni iznosi utvrđeni na godišnjoj razini zatim su bili pomnoženi faktorom prilagodbe koji su činili, s jedne strane, faktor prilagodbe koji se odnosi na održavanje tržišta i, s druge strane, faktor prilagodbe koji se odnosi na trgovanje za vlastiti račun.
Kako bi izračunala faktor prilagodbe koji se odnosi na održavanje tržišta, Komisija je upotrijebila uzorak koji se tiče šesnaest razmjena informacija do kojih je došlo tijekom 2011. i 2012. godine.
Nakon što je podsjetio na to da je na Komisiji da se pobrine da uzme u obzir najbolje raspoložive podatke, Opći sud ističe da malobrojni elementi iz uzorka, od kojih se više od polovine ne odnosi na relevantno razdoblje, nisu dovoljno detaljni kad je riječ o svakom valutnom paru koji je Komisija prilikom navedenog izračuna smatrala relevantnim. Stoga se ne može smatrati da navedeni uzorak pruža podatke koji bi bili dovoljni da se osigura razmjerna zastupljenost svih dotičnih valutnih parova s obzirom na logiku faktora prilagodbe povezanog s održavanjem tržišta, odnosno uzimanje u obzir činjenice da prihodi od transakcija čine dio razlike između prodajnog i kupovnog tečaja primijenjenog na razmjenu valutnog para koji uključuje valutu EGP-a.
S druge strane, podaci koje su tužitelji Komisiji ponudili za utvrđivanje faktora prilagodbe povezanog s održavanjem tržišta, odnosno podaci Bloomberg BFIX, predstavljali su najbolje raspoložive podatke za provedbu metodologije koju je Komisija definirala radi izračuna zamjenske vrijednosti.
Naime, ti podaci omogućuju uzimanje u obzir svih valutnih parova obuhvaćenih opsegom valuta na koje se odnosi izračun dotičnog faktora prilagodbe, predstavljajući značajniji uzorak koji proporcionalno odražava zamišljene iznose utvrđene na godišnjoj razini na koje je primijenjen navedeni faktor i da se odnose na razdoblje povrede društva Credit Suisse. Treba ih stoga smatrati dosljednijima, potpunijima i pouzdanijima od onih na koje se oslonila Komisija kako bi prikazala ekonomsku važnost povrede i relativnu težinu sudjelovanja društva Credit Suisse u njoj.
Komisijinom uporabom podataka Bloomberg BFIX nije povrijeđeno ni načelo jednakog postupanja u odnosu na druge sudionike u povredi, koje ne može biti u suprotnosti s time da se uzmu u obzir individualizirani podaci poduzetnika koji sudjeluju u povredi, s tim da se za izračun zamjenske vrijednosti mora primijeniti ista metodologija. Naime, upotreba individualiziranih podataka o razlikama između ponuđenih i traženih cijena u vezi s razdobljem sudjelovanja društva Credit Suisse u povredi samo je jedan način provedbe Komisijine metodologije koja se primjenjuje na sve sudionike u navedenoj povredi, a koja ne mijenja njezinu bit, nego samo može povećati preciznost zamjenske vrijednosti te banke u pogledu važnosti i opsega njezine djelatnosti za vrijeme razdoblja njezina sudjelovanja u povredi.
Imajući u vidu sve navedeno, Opći sud poništava novčanu kaznu koja je društvu Credit Suisse izrečena u pobijanoj odluci.
Nadalje, odlučujući o zahtjevu za smanjenje iznosa novčane kazne koji su postavili tužitelji, na temelju neograničene nadležnosti koja mu je priznata člankom 261. UFEU-a te člankom 31. Uredbe br. 1/2003 i uzimajući osobito u obzir podatke Bloomberg BFIX za izračun zamjenske vrijednosti, Opći sud izriče novčanu kaznu u iznosu od 28920000 eura za čije plaćanje tužitelji odgovaraju solidarno.
(
1
)	Odluka Komisije C(2021) 8612 final od 2. prosinca 2021. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u [predmet AT.40135 – FOREX (Sterling Lads)] (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
(
2
)	Dotične valute na koje se odnosi pobijana odluka su sljedeće: euro (EUR), australski dolar (AUD), kanadski dolar (CAD), švicarski franak (CHF), danska kruna (DKK), funta sterlinga (GBP), jen (JPY), norveška kruna (NOK), novozelandski dolar (NZD), švedska kruna (SEK) i američki dolar (USD).
(
3
)	Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL 2006., C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58., u daljnjem tekstu: Smjernice iz 2006.).