Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
DEANA SPIELMANNA
od 19. ožujka 2026.(1)
Predmet C-159/25 [Rowicz] (i)
B. Ż.,
V. sp. z o.o.
protiv
T. SA,
Ł.W.
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Okružni sud u Varšavi, Poljska))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Države članice – Obveze – Uspostava pravnih lijekova potrebnih za osiguranje djelotvorne sudske zaštite – Poštovanje načela neovisnosti sudaca – Zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud – Dodjela predmeta sucima – Nepravilan sastav suda – Načelo nepromjenjivosti
sastava suda – Sustavi umjetne inteligencije”
Uvod
1.        U ovom predmetu Sąd Okręgowy w Warszawie (Okružni sud u Varšavi, Poljska) upućuje Sudu zahtjev za prethodnu odluku koji se nastavlja na predmete u kojima je Sud pojasnio doseg članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja). U predmetu se ponovno poziva Sud na ocjenu jamstava koja su povezana s obnašanjem
sudačke dužnosti u nacionalnim pravnim porecima, osobito onih kojima se osigurava neovisnost i nepristranost sudova kao i poštovanje zahtjeva zakonom ustanovljenog suda.
2.        Konkretnije, zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na oblik
unutarnjeg
ustrojstva pravosuđa koje može utjecati na ta jamstva, odnosno povlačenje suca s dijela predmeta koji se pred njim vode, čak i uz njegovu suglasnost, te njihovu preraspodjelu drugom sucu. Sud je tako osobito pozvan odlučiti o usklađenosti, sa zahtjevima koji proizlaze iz prava Unije, mehanizma zasnovanog na preraspodjeli izvršenoj putem automatskog sustava nasumične dodjele i o uvjetima u kojima se može smatrati da se takva mjera temelji na pravilima koja su dovoljno jasna, predvidljiva i sposobna
otkloniti
- iz perspektive pojedinca - svaku razumnu sumnju u nepostojanje vanjskih ili unutarnjih utjecaja na određivanje suca koji će odlučivati o njihovu slučaju.
Pravni okvir
Pravo Unije
3.        U članku 3. točki 1. Uredbe (EU) 2024/1689 o utvrđivanju usklađenih pravila o umjetnoj inteligenciji(2) pojam „UI sustav” definira se kao „strojni sustav dizajniran za rad s promjenjivim razinama autonomije i koji nakon uvođenja može pokazati prilagodljivost te koji, za eksplicitne ili implicitne ciljeve, iz ulaznih vrijednosti koje prima, zaključuje kako generirati izlazne vrijednosti kao što su predviđanja, sadržaj, preporuke ili odluke koji mogu utjecati na fizička ili virtualna okruženja”.
Poljsko pravo
Zakon o ustrojstvu redovnih sudova
4.        U skladu s člankom 41. stavkom 1. ustawe Prawo o ustroju sądów powszechnych (Zakon o ustrojstvu redovnih sudova) od 27. srpnja 2001., u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku(3) (u daljnjem tekstu: Zakon o ustrojstvu redovnih sudova), ministar pravosuđa, nakon savjetovanja s Krajowa Radom Sądownictwa (Državno sudbeno vijeće, Poljska), uredbom utvrđuje poslovnik redovnih sudova, uključujući, među ostalim, načine dodjele predmeta.
5.        Člankom 47a. stavak 1. Zakona o ustrojstvu redovnih sudova propisuje se:
„Predmeti se nasumično dodjeljuju sucima i sudskim savjetnicima u skladu s posebnim kategorijama predmeta, uz iznimku dodjele predmeta dežurnom sucu.”
6.        Člankom 47.b tog zakona predviđa se:
„1.      Sastav suda moguće je promijeniti samo ako, u trenutačnom sastavu suda, sud ne može rješavati niti odlučivati o predmetu ili ako za to postoji trajna prepreka. Odredbe članka 47.a primjenjuju se mutatis mutandis.
[...]
4.      Promjena radnog mjesta suca ili njegovo upućivanje u drugi sud, kao i prestanak takvog upućivanja, nisu prepreka obaljanju [postupovnih] radnji u predmetima dodijeljenima za radno mjesto ili mjesto u kojem trenutačno obavlja svoje dužnosti, do rješavanja tih predmeta.
5.      Kolegij suda na području čije se nadležnosti nalazi novo radno mjesto suca ili mjesto njegovog upućivanja može, na zahtjev suca ili samostalno, potpuno ili djelomično povući tog suca s predmeta, osobito zbog udaljenosti između tog suda i novog radnog mjesta suca ili mjesta njegovog upućivanja
i ovisno o stadiju postupka u predmetima u tijeku. Prije donošenja odluke kolegij suda savjetuje se s predsjednicima nadležnih sudova.
6.      Odredbe stavaka 4. i 5. primjenjuju se mutatis mutandis u slučaju premještaja u drugo vijeće istog suda i u slučaju imenovanja za suca suda višeg suda.”
7.        Člankom 89. navedenog zakona predviđa se:
„1.      Zahtjeve, intervencije i žalbe koji se odnose na izvršavanje sudačkih dužnosti sudac mora podnijeti isključivo hijerarhijskim putem. Sudac se u takvim predmetima ne smije obraćati vanjskim institucijama ili osobama niti ih iznositi u javnost.
2.      U slučaju spora povezanog s radnim odnosom, sudac ima na raspolaganju pravni lijek.
[...] ”
Poslovnik suda iz 2019.
8.        Članak 2. točka 16. rozporządzenie Ministra Sprawiedliwości – Regulamin urzędowania sądów powszechnych (Uredba ministra pravosuđa o Poslovniku redovnih sudova), od 18. lipnja 2019.(4) (u daljnjem tekstu: Poslovnik iz 2019.), sadrži sljedeću definiciju:
„[System Losowego Przydziału Spraw (sustav nasumične dodjele predmeta, u daljnjem tekstu: SLPS)] – informatički sustav za nasumičnu dodjelu predmeta i sudskih zadaća pomoću generatora nasumičnih brojeva. ”
9.        Člankom 43. stavkom 1. tog poslovnika predviđa se:
„Predmeti se nasumično dodjeljuju sucima izvjestiteljima, u skladu s raspodjelom poslova od strane [SLPS-a], zasebno za svaki registar, evidenciju ili drugi upisnik, osim ako odredbe ovog poslovnika ne predviđaju druga pravila o dodjeli. Dodjela od strane [SLPS-a] ne primjenjuje se ako samo jedan sudac sudjeluje u dodjeli predmeta određene vrste.”
10.      Člankom 49. navedenog poslovnika predviđa se:
„1.      Predmeti koji podliježu nasumičnoj dodjeli unose se u [SLPS-u] u roku od tri radna dana od dana kada ih je sud zaprimio, osim ako se predmet dodijeli nakon otklanjanja nedostataka.
2.      Predsjednik vijeća može, u određenim upisnicimaili određenim kategorijama predmeta, obustaviti dodjelu predmeta u slučaju kratkotrajnih odsutnosti određenih sudaca dok te odsutnosti ne prestanu.
[...] ”
11.      Člankom 55. istog poslovnika predviđa se:
„1.      Određena vrsta predmeta može se dodijeliti samo određenim sucima ili se na njih može primijeniti viši postotak dodjele u tim predmetima, a u drugim predmetima raspodjela poslova može uključivati niži koeficijent ili isključenje tih predmeta iz dodjele (specijalizacija).
2.      O nacrtu raspodjele poslova ili njegovoj izmjeni, u mjeri u kojoj uključuje uvođenje ili izmjenu specijalizacije, obavješćuju se suci jednog ili više vijeća iz članka 77. stavka 2. Za određivanje nove raspodjele poslova potrebno je da se sudac suglasi sa specijalizacijom i da se manje od 85 % sudaca tome protivi u roku od 14 dana od dana kada im je nacrt dostavljen.
[...] ”
12.      Člankom 62. Poslovnika iz 2019. predviđa se:
„1.      Nakon donošenja odluke koja dovodi do promjene vijeća ili radnog mjesta, sucu izvjestitelju mogu se dodijeliti, još i prije datuma njegova premještaja, predmeti u novom vijeću s istodobnim prestankom dodjele predmeta u vijeću u kojem je do tada odlučivao. Predsjednik suda u kojem se nalazi novo vijeće određuje datum početka dodjele predmeta u tom vijeću i datum završetka dodjele u prethodnom vijeću. U dodijeljenim predmetima predsjednik vijeća određuje rokove uz savjetovanje sa sucem izvjestiteljem.
2.      Ako to zahtijeva stvarno radno opterećenje suca izvjestitelja, datum od kojeg počinje dodjela predmeta unutar novog vijeća može biti kasniji ili raniji od datuma od kojeg prestaje dodjela predmeta unutar vijeća u kojem je prethodno odlučivao.
[...] ”
13.      Člankom 66. tog poslovnika predviđa se:
„1.      U slučaju raspodjele predmeta dodijeljenih sucu izvjestitelju, predmeti se raspodjeljuju u skladu s općim pravilima. Odsutni suci, čiji predmeti nisu raspodijeljeni, sudjeluju u dodjeli.
2.      Predmeti koji su već upisani u registar mogu se nasumično raspodijeliti prema datumima ročišta.
[...] ”
14.      Člankom 68. navedenog poslovnika predviđa se:
„1.      Pri raspodjeli poslova za svakog suca, sudskog savjetnika i sudskog službenika uzima se u obzir:
1.
dodjele jednom ili više sudskih vijeća, a u slučaju dodjela određenom odjelu unutar vijeća, uzimaju se u obzir i dodjele tom odjelu;
2.
koeficijent (u postotku) sudjelovanja u dodjeli predmeta koji ulaze u vijeće, odnosno:
a)
100 % – za suca raspoređenog isključivo u jedno vijeće, koji ne obnaša nikakvu drugu funkciju i nije upućen u drugu jedinicu na temelju članka 77. ili članka 151.a Zakona,
b)
najmanje 90 % – za potpredsjednika vijeća s najviše 15 sudaca, za predsjednika odjela, za glasnogovornika na regionalnom sudu na području s manje od 300 sudačkih mjesta, za koordinatora za medijaciju na regionalnom sudu na području s manje od 300 sudačkih mjesta, za zamjenika disciplinskog medijatora pri žalbenom ili regionalnom sudu, za dispiclinskog medijatora za suce redovnih sudova, za zamjenika disciplinskog medijatora za suce redovnih sudova, za predsjednika discipinskog suda i suca koji zamjenjuje suca koji odlučuje u predmetima obuhvaćenima područjem primjene Haškom konvencijom,
c)
najmanje 80 % – za suca koji obnaša dužnost predsjednika vijeća u sastavu do sedam sudaca, za glasnogovornika na žalbenom sudu, za glasnogovornika na regionalnom sudu na području s više od 300 sudačkih mjesta, za suca koji je član Krajowe Rade Sądownictwa [Državno sudbeno vijeće] i za suca upućenog u Ured Krajowe Rade Sądownictwa [Državno sudbeno vijeće],
d)
najmanje 75 % – za potpredsjednika vijeća u sastavu od više od 15 sudaca, za koordinatora za medijaciju na regionalnom sudu na području s više od 300 sudačkih mjesta, za disciplinskog medijatora u Ministarstvu pravosuđa i suca zaduženog za odlučivanje u predmetima obuhvaćenima područjem primjene Haškom konvencijom,
e)
najmanje 60 % – za suca istrage,
f)
najmanje 50 % – za suca koji obnaša dužnost predsjednika ili potpredsjednika vijeća u sastavu od 8 do 20 sudaca,
f)
najmanje 30 % – za suca koji obnaša dužnost predsjednika ili potpredsjednika suda i za suca koji obnaša dužnost predsjednika vijeća u sastavu od više od 20 sudaca,
h)
najmanje 15 % – za suca upućenog na obavljanje dužnosti glavnog stručnjaka u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike ili za vođenje programa osposobljavanja u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike,
i)
najmanje 10 % – za suca upućenog na obavljanje dužnosti ravnatelja ili zamjenika ravnatelja u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike ili funkcije voditelja ustrojstvene jedinice ili odjela u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike,
2.      U slučaju primjene više koeficijenata (u postotku) sudjelovanja u dodjeli predmeta unutar vijeća za određenog suca uzima se u obzir najniži koeficijent (u postotku).
[...]”
15.      Člankom 74. stavak 1. Poslovnika iz 2019. predviđa se:
„Ispis izvješća o nasumičnom odabiru ulaže se u spis predmeta dodijeljenih putem [SLPS-a]. U ostalim slučajevima predsjednik vijeća donosi rješenje o dodjeli, osim ako je predmet dodijeljen drugim informatičkim alatom.”
Glavni postupak, prethodno pitanje i postupak pred Sudom
16.      Sąd Okręgowy w Warszawie (Okružni sud u Varšavi) zaprimio je 13. i 14. lipnja 2024. dvije žalbe (u daljnjem tekstu: žalbe o kojima je riječ) protiv prvostupanjskih presuda u sporovima koji se odnose na zahtjeve za plaćanje u pogledu poslovnih transakcija u smislu Direktive 2011/7/EU o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama(5).
17.      Dana 17. i 18. lipnja 2024. sutkinja JD, tada članica XXIII. vijeća tog suda, nasumično je određena za odlučivanje o tim žalbama informatičkim alatom nazvanim SLPS koji se temelji na generatoru nasumičnih brojeva.
18.      Odlukom kolegija Sąda Okręgowog w Warszawie (Okružni sud u Varšavi) od 30. listopada 2024. sutkinja JD, koja je u međuvremenu premještena u drugo vijeće tog suda, povučena je, na njezin zahtjev, sa 100 predmeta koji su joj dodijeljeni tijekom 2024., uključujući dvije žalbe o kojima je riječ. U toj je odluci taj kolegij, osim toga, utvrdio i druge predmete koje je sutkinja JD trebala zaključiti. Navedena odluka nije sadržavala obrazloženje.
19.      Na temelju odluke koju je 10. siječnja 2025. donio predsjednik XXIII. vijeća Sąda Okręgowy w Warszawie (Okružni sud u Varšavi), 13. siječnja 2025. provedena je nasumična preraspodjela tih 100 predmeta novim sucima izvjestiteljima putem SLPS-a. 17 sudaca tog vijeća uključeno je u nasumični odabir radi preraspodjele koju je proveo taj sustav. Sutkinji Aneti Łazarskoj dodijeljeno je 56 od navedenih 100 predmeta, uključujući dvije žalbe o kojima je riječ. Drugi suci dobili su manji broj predmeta ili čak nijedan predmet.
20.      Žalbu koju je sutkinja Łazarska podnijela protiv navedene dodjele odbio je predsjednik Sąda Okręgowog w Warszawie (Okružni sud u Varšavi).
21.      Sutkinja Łazarska, sud koji je uputio zahtjev, koja je odlučivala kao sudac pojedinac o žalbama o kojima je riječ, u biti ima dvojbe u pogledu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje, u pogledu sukladnosti povlačenja sutkinje JD s predmeta o kojima je riječ, uključujući dvije žalbe o kojima je riječ, kao i njihove preraspodjele. Stoga se pita može li ga se smatrati neovisnim, nepristranim i zakonom prethodno ustanovljenim sudom, s obzirom na to da bi, prema njegovu mišljenju, dodjela predmeta također trebala proizlaziti iz transparentnog mehanizma koji se temelji na objektivnim kriterijima kojima se ne može manipulirati.
22.      Konkretno, i kao prvo, sud koji je uputio zahtjev podsjeća na to da se poljskim pravom utvrđuje načelo nepromjenjivosti sastava suda od trenutka njegova imenovanja i tijekom cijelog trajanja postupka, osim u zakonski određenim slučajevima nemogućnosti ispitivanja predmeta ili postojanja trajne prepreke. Međutim, nijedna od tih pretpostavki nije nastala, na način da se ništa ne protivi tomu da sutkinja JD nastavi s rješavanjem žalbi.
23.      U tom pogledu pojašnjava da povlačenje sutkinje JD s predmeta ne proizlazi ni iz bolesti, ni iz premještaja na drugi sud ni iz izvanrednih okolnosti, nego iz običnog internog premještaja u drugo vijeće koje se nalazi na istom sudu, koji sam po sebi ne može opravdati izmjenu sastava suda.
24.      Kao drugo, sud koji je uputio zahtjev dovodi u pitanje SLPS, koji se koristi za nasumičnu dodjelu predmeta i određivanje različitih parametara koji se odnose na njihovu raspodjelu. Prema njegovu mišljenju, taj je sustav uveden bez prethodnog sigurnosnog testiranja te je, posebno u prvim godinama rada, bilo poremećaja i pogrešaka, uz pogreške koje se mogu pripisati korisnicima.
25.      Osim toga, iako se aktivnosti povezane s dizajnom i radom SLPS-a smatraju javnima, sud koji je uputio zahtjev tvrdi da objava algoritma nije popraćena učinkovitim pristupom pravilima rada ni izvornom kodu. Taj manjak transparentnosti, zajedno s opsegom ovlasti ministra pravosuđa za utvrđivanje načina dodjele, dovodi u sumnju stvarnu nepristranost sustava i njegovu osjetljivost na manipulaciju. Naposljetku, sud koji je uputio zahtjev tvrdi da SLPS ne osigurava uravnoteženu raspodjelu radnog opterećenja, uz rizik od kašnjenja i ugrožavanja unutarnje neovisnosti suca pod vremenskim pritiskom.
26.      Kao treće, sud koji je uputio zahtjev dodaje da se, suprotno zaključcima koji proizlaze iz presude od 14. studenoga 2024., S. (Izmjena sastava suda)(6), nacionalnim pravom ne predviđa djelotvoran pravni lijek za suca o kojemu je riječ protiv pisane odluke upravnog tijela suda u području dodjele predmeta ili određivanja sastava suda(7).
27.      U tim je okolnostima sud koji je uputio zahtjev odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Predstavlja li, s obzirom na članak 2. i članak 19. stavak 1. drugi podstavak [UEU], u vezi s člancima 20. i 47. [Povelje] i uvodnom izjavom 61. [Uredbe (EU) 2024/1689 ], neovisan, nepristran i zakonom prethodno ustanovljen sud, koji ujedno osigurava ispitivanje predmeta bez neopravdanog odgađanja na nediskriminirajući način i koji jamči djelotvornu pravnu zaštitu, redovni sud posljednjeg stupnja države članice u čijem sastavu zasjeda sudac tog suda određen za razmatranje predmeta s pomoću generatora brojeva, na temelju izvješća o nasumičnom odabiru i prethodne odluke kolegija suda:
1.      kad je upravno tijelo suda, kao što je kolegij
Sąda Okręgowy (Okružni sud), proizvoljno i protivno nacionalnim odredbama o dodjeli predmeta povuklo dotadašnjeg suca izvjestitelja s predmeta koji su mu već dodijeljeni iako nisu ispunjeni nacionalni zakonski kriteriji koji omogućuju takvo povlačenje te protivno načelu prema kojem se sastav suda može izmijeniti samo ako sud u predmetu ne može odlučivati u svojem trenutačnom sastavu ili ako za to postoji trajna prepreka;
2.
kad je novi sudac određen s pomoću [SLPS]
koji je stvorio predstavnik izvršne vlasti, odnosno ministar pravosuđa nakon što su pravila o dodjeli predmeta i nasumičnom odabiru na sudovima utvrđena uredbom tog ministra [članci 43. do 76. Poslovnika iz 2019.] i protivno pravu na neovisni i nepristrani sud te načelu prava na zakonit sud;
3.
kad je novi sudac određen s pomoću generatora za nasumičnu dodjelu predmeta (sustav za nasumičnu dodjelu predmeta) bez znanja i mogućnosti da se provjeri rad izvornog koda algoritma nasumične dodjele u okviru sustava za nasumičnu dodjelu predmeta sucima, a o tom sustavu objavljene su samo informacije na stranici Biuletyna Informacji Publicznej, te bez znanja o podložnosti tog alata za nasumičnu dodjelu predmeta pogreškama i manipulaciji, protivno pravu stranaka na pošteno suđenje,
4.
kad je novi sudac određen s pomoću generatora za nasumičnu dodjelu predmeta (sustav za nasumičnu dodjelu predmeta) koji je stvorio predstavnik izvršne vlasti, odnosno ministar pravosuđa nakon što su pravila o dodjeli predmeta i nasumičnom odabiru na sudovima utvrđena uredbom tog ministra (članci 43. do 76. [Poslovnika iz 2019.]) i protivno načelu prava stranaka da se njihov predmet ispita bez neopravdanog odgađanja jer se ne jamči ravnomjerno opterećenje sudaca u okviru funkcioniranja sustava za nasumičnu dodjelu predmeta, na način kojim se diskriminiraju stranke i povređuje načelo jednakosti pred zakonom;
5.      koja dovodi do toga da sudac odlučuje u uvjetima nevaljanog postupka zbog nezakonitog sastava suda i neosiguravanja strankama djelotvorne pravne zaštite;
6.      bez djelotvornog pravnog lijeka u nacionalnom pravu koji sudac ima na raspolaganju protiv pisane odluke upravnog tijela suda o dodjeli predmeta, kao i o određivanju i sastavu suda u obliku nepostojanja mogućnosti da sudac protiv takve pisane odluke podnese pravni lijek nepristranom i neovisnom sudu u postupku koji ispunjava uvjete koji proizlaze iz članka 47. [Povelje?]”
28.      Pisana očitovanja Sudu podnijele su poljska vlada i Europska komisija.
Analiza
Uvodne napomene
29.      Započet ću s nekoliko uvodnih napomena, a zatim ću se osvrnuti na pravna pitanja istaknuta u ovom predmetu.
30.      Jedinstvenim pitanjem sud koji je uputio zahtjev traži od Suda da protumači članak 2. i članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a, s obzirom na članke 20. i 47. Povelje te uvodnu izjavu 61. Uredbe 2024/1689, kako bi u biti utvrdio treba li se sastav nacionalnog suda kojem su predmeti nasumično dodijeljeni nakon povlačenja suca koji je izvorno određen za postupanje u tim predmetima smatrati sudom koji je neovisan, nepristran i zakonom prethodno ustanovljen, čak i ako ne postoji djelotvoran pravni lijek koji sucu o kojemu je riječ omogućuje osporavanje preraspodjele o kojoj je riječ.
31.      Najprije valja istaknuti da se postavljeno pitanje odnosi na pitanje suda koji je uputio zahtjev in limine litis o njegovoj vlastitoj sukladnosti sa zahtjevima koji proizlaze iz članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje.
32.      Nadalje, kad je riječ o odredbama na koje se poziva u prilog zahtjevu za tumačenje, smatram da članak 20. Povelje (u kojem se navodi da su „[s]vi pred zakonom jednaki”) nije relevantan, čak i ako sud koji je uputio zahtjev tvrdi da SLPS ne osigurava jednaku raspodjelu tereta među sucima. Naime, prethodno pitanje u biti se odnosi na kvalifikaciju sastava suda kao suda koji je neovisan, nepristran i zakonom prethodno ustanovljen.
33.      Što se tiče Uredbe 2024/1689, sud koji je uputio zahtjev tvrdi da SLPS ulazi u kategoriju visokorizičnih sustava u smislu te uredbe i da njegov manjak transparentnosti upućuje na povredu zahtjeva koji su njome utvrđeni. U tom pogledu, s jedne strane, sumnjam da se SLPS može smatrati „UI sustavom ” u smislu članka 3. stavka 1. navedene uredbe jer iz navedenih elemenata i očitovanja poljske vlade proizlazi da je sličan mehanizmu u kojem se na određene skupove podataka primjenjuju unaprijed utvrđeni algoritmi, bez mogućnosti prilagodbe nakon njegove implementacije ili znatne autonomije. S druge strane i u svakom slučaju, člankom 113. Uredbe 2024/1689 predviđa se da se uredba primjenjuje tek od 2. kolovoza 2026. Do preraspodjele žalbi o kojima je riječ sudu koji je uputio zahtjev došlo je 13. siječnja 2025., tako da ta uredba nije bila primjenjiva na glavni postupak.
34.      Stoga ću pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev ispitati s obzirom na relevantne odredbe prava Unije, odnosno članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje.
35.      Kad je riječ o meritumu, iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da sud koji je uputio zahtjev svoje dvojbe u biti temelji na trima skupinama razmatranja koja se odnose na zahtjeve neovisnosti, nepristranosti i zakonom prethodno ustanovljenog suda. Kao prvo, povlačenje sutkinje JD s predmeta, kojoj je predmet najprije upućen, bilo je proizvoljno i nezakonito. Kao drugo, SLPS je uvela izvršna vlast, on je podložan pogreškama i ne sadrži ni potrebnu transparentnost ni jamstva kojima se osigurava uravnotežena raspodjela radnog opterećenja među sucima. Kao treće, ne postoji nijedan djelotvoran pravni lijek koji bi sucu o kojemu je riječ omogućio da ospori preraspodjelu.
36.      Nakon što podsjetim na relevantnu sudsku praksu, razmotrit ću te elemente jedan za drugim.
Pregled relevantne sudske prakse
37.      Iz sudske prakse proizlazi da članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a zahtijeva jamstva neovisnosti i nepristranosti temeljena na pravilima koja se posebno odnose na sastav tijela, koja mogu otkloniti svaku legitimnu sumnju kod pojedinaca u pogledu otpornosti suca na vanjske utjecaje i njegove neutralnosti u odnosu na postojeće interese. Taj zahtjev, koji je svojstven zadaći suđenja, proizlazi iz bitnog sadržaja prava na djelotvornu sudsku zaštitu i prava na pošteno suđenje te predstavlja ključno jamstvo kako za zaštitu prava dodijeljenih pravom Unije tako i za očuvanje zajedničkih vrijednosti iz članka 2. UEU-a, među kojima je prije svega vladavina prava(8).
38.      Iz sudske prakse također proizlazi da neovisnost ima vanjsku i unutarnju komponentu. Vanjska komponenta podrazumijeva da sud svoje funkcije izvršava posve samostalno, bez hijerarhijskog ili podređenog odnosa i bez bilo kakvih uputa, intervencija ili pritisaka koji bi mogli utjecati na presudu i ishod predmeta. Unutarnja komponenta, povezana s nepristranošću, zahtijeva jednaki odmak u odnosu na stranke i njihove interese, objektivnost i nepostojanje bilo kakvog interesa za ishod spora osim stroge primjene pravnog pravila. Naposljetku, iako je glavni cilj vanjske komponente očuvanje neovisnosti u odnosu na zakonodavnu i izvršnu vlast u skladu s diobom vlasti, njome se također nastoji zaštititi suce od nedopuštenih utjecaja koji potječu iz samog suda(9).
39.      Osim toga, Sud priznaje da se člankom 19. stavkom 1. drugim podstavkom UEU‑a također zahtijeva postojanje „zakonom prethodno ustanovljenog” suda, s obzirom na neodvojive veze koje postoje između pristupa takvom sudu i jamstava neovisnosti i nepristranosti sudaca(10).
40.      Za Sud, jamstvo „zakonom prethodno ustanovljenog suda” također odražava sastav suda u svakom predmetu kao i bilo koju drugu odredbu nacionalnog prava čije nepoštovanje dovodi do nepravilnosti sudjelovanja jednog ili više sudaca u razmatranju predmeta(11). Stoga su pravila za dodjelu i preraspodjelu predmeta sastavni dio pojma „
‚zakonom prethodno ustanovljeni’
sud”.
41.      Slijedom toga, članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU‑a u tom pogledu također zahtijeva da se pravilima koja uređuju sastav sudskih vijeća isključuje svako neopravdano zadiranje u postupak odlučivanja u vezi s određenim predmetom osoba koje nisu članovi sudskog vijeća nadležnog za taj predmet i pred kojima stranke nisu mogle iznijeti svoje argumente(12).
Povlačenje sutkinje JD s predmeta
42.      Što se tiče prve komponente pitanja koje je u biti postavio sud koji je uputio zahtjev, a koje se odnosi na povlačenje s predmeta sutkinje JD, iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je ta mjera donesena na temelju članka 47.b stavka 1. Zakona o ustrojstvu redovnih sudova. Stoga je Sud pozvan pojasniti, u biti, može li nezakonito povlačenje s predmeta s obzirom na zahtjeve koji proizlaze iz članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje, dovesti do nepravilnosti naknadne preraspodjele predmeta o kojima je riječ drugom sucu, u ovom slučaju sudu koji je uputio zahtjev(13).
43.      Kao što je to Sud priznao u točki 76. presude D. K., „članak 47.b stavak 1. Zakona o [ustrojstvu] redovnih sudova predviđa da je izmjena sastava suda dopuštena ako postoji „trajna prepreka rješavanju predmeta u njegovu trenutačnom sastavu”, bez dodatnih pojašnjenja. Međutim, iako stavak 4. tog članka 47.b u biti predviđa da se pred sucem vode postupci koji su mu dodijeljeni unatoč njegovu premještaju na drugo mjesto ili upućivanju na drugi sud do rješavanja tih predmeta, stavak 5. navedenog članka 47.b određuje da ga je moguće povući s njegovih predmeta na temelju odluke kolegija suda o kojemu je riječ, bez određivanja kriterija u tu svrhu. Naposljetku, u skladu sa stavkom 6. tog članka 47.b, kolegij suda također ima mogućnost povući s predmeta suca u slučaju njegova premještaja u drugi odjel, ali, i u tom slučaju, ta mogućnost opet ne podliježe nikakvim posebnim kriterijima.”
44.      Nadalje, i u istoj presudi, Sud je smatrao, kad je riječ o sukladnosti navedene odredbe s člankom 19. stavkom 1. drugim podstavkom UEU-a, da „[v]alja [...] utvrditi da nacionalni propis, poput onog opisanog u prethodnoj točki, ne samo da ne predviđa objektivne kriterije kojima se uređuje mogućnost povlačenja suca s jednog ili više njegovih predmeta, nego također omogućuje kolegiju predmetnog suda da tog suca povuče s njegovih predmeta bez obrazloženja takve odluke. Naime, upućivanje na postojanje „trajne prepreke rješavanju predmeta u njegovu trenutačnom sastavu” previše je nejasno da bi se moglo smatrati da može izbjeći bilo kakvu proizvoljnost u odluci o izmjeni sastava suda. Osim toga, poljska je vlada na raspravi pred Sudom potvrdila da poljsko pravo ne nameće nikakvu obvezu obrazlaganja povlačenja suca na temelju članka 47.b stavaka 5. i 6. Zakona o [ustrojstvu] redovnih sudova.(14)”
45.      Na temelju tih utvrđenja Sud je u točki 86. presude D. K. zaključio da „ članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU‑a treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis na temelju kojeg tijelo nacionalnog suda, kao što je kolegij suda, ima ovlast povući suca tog suda s dijela predmetâ ili svih predmeta koji su mu dodijeljeni, a da taj propis ne predviđa kriterije kojima se to tijelo mora voditi prilikom donošenja takve odluke o povlačenju i ne nameće obvezu obrazlaganja takve odluke”.
46.      Iz toga slijedi da je rješenje Suda jasno i izravno primjenjivo u ovom slučaju jer se odnosi na istu odredbu poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku. Stoga valja dati isti odgovor na prvu komponentu pitanja koje je postavio sud koji je uputio zahtjev kao i na onaj iznesen u prethodnoj točki.
47.      Međutim, ističem da bi se, kao što je to istaknula Komisija, moglo tvrditi da doseg presude D. K. treba ograničiti na slučajeve povlačenja s predmeta bez pristanka, kao što je to bio slučaj u tom predmetu. Komisija osobito ističe da povreda članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a postoji samo kada je mjera nametnuta sucu, tako da se situacija o kojoj je riječ u ovom slučaju, koju obilježava povlačenje s predmeta koje je sutkinja JD prihvatila nakon svojeg premještaja, jasno razlikuje od one ispitane u presudi D. K.
48.      Ne slažem se s tim tumačenjem. Naime, njime se nastoji umanjiti utvrđenje Suda koje se odnosi na nedostatke normativnog okvira primjenjivog na ocjenu povezanu s okolnostima predmeta u kojem je donesena presuda D. K. Suprotno tomu, iz te presude jasno proizlazi da Sud nepostojanje pristanka nije smatrao odlučujućim kriterijem neusklađenosti sustava povlačenja s predmeta o kojemu je riječ s člankom 19. stavkom 1. drugim podstavkom UEU-a. Tumačenje presude D. K. pokazuje da nepostojanje predvidljivih kriterija i nepostojanje obveze obrazlaganja sami po sebi otvaraju prostor za proizvoljnost i neopravdana zadiranja u raspodjelu predmeta, neovisno o tome slaže li se sudac o kojemu je riječ s mjerom.
49.      U tom pogledu valja istaknuti da je Sud u točki 77. presude D. K. utvrdio da nacionalni propis ne predviđa objektivne kriterije kojima se uređuje povlačenje suca s predmeta koji su mu dodijeljeni ni obvezu obrazlaganja takve odluke, a da se pritom ne upućuje na pristanak ili nepostojanje pristanka suca o kojemu je riječ. Isto vrijedi i za točku 83. te presude, u kojoj Sud općenito smatra da, kada nacionalni propis kojim se uređuje povlačenje s predmeta ne utvrđuje objektivne kriterije kojima se ograničava ta mogućnost i ne zahtijeva da odluka o tome bude obrazložena, on „ ne omogućuje isključivanje mogućnosti da je to povlačenje proizvoljno, pa čak i da predstavlja prikrivenu stegovnu sankciju”. Ni ovdje nema reference na činjenicu je li dan pristanak na povlačenje s predmeta ili ne.
50.      To se tumačenje tim više nameće jer se Sud u točki 82. presude D. K. poziva na slučaj premještaja suca u drugi sud ili u dva odjela istog suda bez njegova pristanka, kako bi podsjetio na sudsku praksu prema kojoj takav premještaj može biti sredstvo za provođenje nadzora nad sadržajem sudskih odluka. Međutim, kao što sam to već naveo u točki 49. ovog mišljenja, znakovito je da Sud u točki 83. presude D. K. prilikom ispitivanja povlačenja suca s jednog ili više predmeta ne identificira pristanak suca kao relevantan čimbenik. Prema mojem mišljenju, to ide u prilog ideji da je sud Unije namjeravao provesti opću ocjenu jamstava koja se zahtijevaju u tom području, neovisno o subjektivnom ponašanju suca o kojemu je riječ.
51.      Isti zaključak, suprotno onomu što tvrdi Komisija, također proizlazi iz točaka 84. do 86. presude D. K., u kojima Sud naglašava potrebu da se u odredbi o povlačenju s predmeta predvide precizni kriteriji i obveza obrazlaganja odluke, a da se pritom ni na koji način ne upućuje na čimbenik pristanka suca o kojemu je riječ.
52.      Stoga smatram da valja odbaciti ideju da je pristanak suca relevantan kriterij za ocjenu. U tom pogledu, čini mi se korisnim podsjetiti na sudsku praksu Suda prema kojoj zahtjeve neovisnosti i nepristranosti treba ocijeniti s obzirom na mogućnost da se pravilima otkloni svaka legitimna sumnja u pogledu otpornosti tog tijela na vanjske čimbenike i njegove neutralnosti u odnosu na suprotstavljene interese(15).
53.      Međutim, sa stajališta pojedinca, odlučujuće pitanje nije je li sudac koji je povučen s predmeta dao pristanka, nego, kao što je to Sud presudio u presudi D. K., je li povlačenje s predmeta odlučeno na temelju jasnih i predvidljivih pravila, i popraćeno obrazloženjem koje omogućuje isključivanje proizvoljnosti. Kada pravna osnova sama po sebi nema takva jamstva, sumnja može nastati kod pojedinca ab initio i ne može se, prema mojem mišljenju, otkloniti samim pozivanjem na eventualni pristanak suca o kojemu je riječ.
54.      U tom pogledu želim dodati da na pristanak koji je dao dotični sudac mogu utjecati institucionalne dinamike koje je teško otkriti izvana, bilo da se radi o implicitnim pritiscima, hijerarhijskim očekivanjima ili, u slučajevima koji najviše zabrinjavaju, rizicima od tajnih dogovora. Iz toga slijedi da pristanak suca koji je povučen s predmeta ne može sam po sebi biti odlučujući čimbenik sukladnosti. U protivnom bi sukladnost sustava povlačenja s predmeta s člankom 19. stavkom 1. drugim podstavkom UEU-a ovisila o subjektivnom elementu. Suprotno tomu, prema mojem mišljenju, treba ju objektivno ocijeniti s obzirom na jamstva predviđena zakonom.
55.      S obzirom na prethodno navedeno, smatram da na prvu komponentu pitanja koje je u biti postavio sud koji je uputio zahtjev valja odgovoriti da članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis na temelju kojeg tijelo nacionalnog suda, kao što je kolegij suda, ima ovlast povući suca tog suda s dijela predmetâ ili svih predmeta koji su mu dodijeljeni, s posljedicom da se neki od tih predmeta preraspodjeljuju drugom sudskom sastavu, neovisno o tome je li za to povlačenje s predmeta dan pristanak ili ne, ako se tim propisom ne utvrđuju kriteriji kojima se to tijelo mora voditi prilikom donošenja takve odluke i ne nalaže njezino obrazloženje.
Dodjela predmeta putem SLPS-a
56.      Drugom komponentom postavljenog pitanja sud koji je uputio zahtjev u biti poziva Sud da ispita je li primjena automatiziranog sustava nasumične dodjele predmeta, kao što je SLPS, u skladu sa zahtjevima zakonom ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda u smislu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje.
57.      Dvojbe suda koji je uputio zahtjev odnose se osobito na nasumičnost dodjele predmeta od strane SLPS-a i na navodnu nemogućnost provjere rada izvornog koda algoritma dodjele. Osim toga, sud koji je uputio zahtjev pita se i o činjenici da je SLPS dizajnirao predstavnik ministra pravosuđa i da su pravila o dodjeli i nasumičnom odabiru utvrđena regulatornim aktom tog istog ministra. Prema njegovu mišljenju, tim se elementima povređuje pravo na neovisan, nepristran i zakonom prethodno ustanovljen sud kao i pravo stranaka da se njihov slučaj ispita u razumnom roku zbog nejednako raspodijeljenog radnog opterećenja.
58.      Ovdje upućujem na sudsku praksu navedenu u točki 38. ovog mišljenja, prema kojoj se zahtjev neovisnosti sudova, koji proizlazi iz prava Unije, ne odnosi samo na nedopuštene utjecaje koje mogu izvršavati zakonodavna i izvršna vlast, nego i na one koji mogu proizlaziti iz unutarnjeg
ustrojstva suda i da izvršavanje dužnosti suđenja mora biti zaštićeno ne samo od svakog izravnog utjecaja, u obliku uputa, nego i od posrednijih oblika utjecaja koji mogu usmjeriti sudske odluke.
59.      Osim toga, kao što se na to podsjeća u presudi D. K., Europski sud za ljudska prava prepoznao je da zaštita neovisnosti pravosuđa i pravne sigurnosti, svojstvena vladavini prava, zahtijeva posebnu jasnoću primjenjivih pravila i jamstva prikladnih za osiguranje objektivnosti i transparentnosti, kako se, prije svega, ne bi ostavio dojam proizvoljnosti u dodjeli pojedinih predmeta sucima(16).
60.      Najprije valja istaknuti da, kao što to navodi Komisija, sud koji je uputio zahtjev ne dovodi u pitanje određenu dodjelu predmeta koji se na njega odnose, nego se poziva na opće nedostatke koji zahtijevaju sveobuhvatno ispitivanje SLPS-a s obzirom na članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a.
61.      Iz glavnog postupka i članka 47.a stavka 2. Zakona o ustrojstvu redovnih sudova, kao i, među ostalim, iz članka 43. stavka 1., članka 49. stavaka 1. i 2., članka 55. stavaka 1. i 2., članka 62. stavaka 1. i 2., članka 66. stavaka 1. i 2. te članka 68. stavka 1. Poslovnika iz 2019. proizlazi da je SLPS uređen jamstvima kojima se isključuju proizvoljne ili diskrecijske dodjele. Iz tih odredbi proizlazi da sustav kombinira nasumičnu dodjelu s logikom proporcionalne raspodjele predmeta. Konkretno, u članku 68. stavku 1. točki 2. Poslovnika iz 2019. navodi se devet kriterija na temelju kojih se može odrediti koeficijent sudjelovanja u dodjeli, koji se uzimaju u obzir pri raspodjeli poslova svakom sucu, sudačkom vježbeniku i sudskom službeniku.
62.      U tom pogledu, iz sudske prakse proizlazi da uspostava sustava dodjele predmeta u sudovima, koji se temelji na načelu nasumičnog odabira sastava suda, uz određene iznimke, „ [n]e čini se da [takav sustav dodjele] sam[a] po sebi može izložiti sudska vijeća neprimjerenom utjecaju(17).” Osim toga, iz odredbi navedenih u prethodnoj točki proizlazi da se rad SLPS-a temelji na unaprijed određenim parametrima. U biti, smatram da je cilj osigurati da takav mehanizam bude uređen transparentnim, objektivnim i unaprijed poznatim pravilima kako bi se spriječila svaka proizvoljna uporaba sustava i svako neopravdano zadiranje osoba izvan sastava suda u postupak odlučivanja u određenom predmetu U tim okolnostima, primjena takvog sustava sama po sebi ne izaziva nikakve prigovore.(18)
63.      Točno je da nisam u mogućnosti ocijeniti omogućuje li SLPS u praksi postizanje cilja uravnotežene raspodjele radnog opterećenja među sucima niti je li to bio slučaj u glavnom postupku. Te su ocjene u nadležnosti suda koji je uputio zahtjev. Međutim, kao što to ističe Komisija, iz sudske prakse Suda ne proizlazi da članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a propisuje određena pravila unutarnje raspodjele predmeta u sudu.
64.      Nadalje, što se tiče pogrešaka koje je sud koji je uputio zahtjev istaknuo tijekom provedbe SLPS-a, osobito u 2018., najprije valja utvrditi da se te pogreške ne odnose na preraspodjelu predmeta u glavnom postupku u siječnju 2025., odnosno otprilike osam godina nakon činjenica navedenih u zahtjevu za prethodnu odluku. U svakom slučaju, valja podsjetiti na to da je Sud u točki 51. presude Sinalov naveo da pogreška u primjeni pravila o dodjeli ne podrazumijeva nužno izlaganje sudskog vijeća o kojemu je riječ neprimjerenom utjecaju. To se razmatranje može primijeniti na ovaj predmet. Unatoč nepravilnostima prijavljenima 2018., iz odredbi Poslovnika iz 2019. proizlazi da se dodjela predmeta temelji na unaprijed određenim i javnim kriterijima koji u načelu isključuju neopravdano zadiranje u postupak nasumičnog odabira.
65.      Osim toga, valja primijetiti da, kad je riječ o dodjeli dvaju predmeta o kojima je riječ u glavnom postupku, zahtjev za prethodnu odluku ne sadrži nijedan konkretan element koji upućuje na neopravdano zadiranje izvršne vlasti ili upravnog tijela suda o kojemu je riječ. Ne pruža ni informacije o ranijem radnom opterećenju suda koji je uputio zahtjev ni o količini predmeta koje obrađuju drugi suci koji zasjedaju u istom vijeću.
66.      Sud koji je uputio zahtjev također izražava sumnje koje se temelje na nedostatku transparentnosti u radu SLPS-a, što je prvenstveno povezano s neobjavljivanjem njegovog izvornog koda(19). Ne smatram da je neobjavljivanje izvornog koda samo po sebi dovoljno da se okarakterizira kao izloženost neprimjerenim utjecajima. Uostalom, iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je cijeli algoritam sustava objavljen na internetskoj stranici Ministarstva pravosuđa. Osim toga, kako je navela Komisija, Ministarstvo pravosuđa od listopada 2024. objavljuje izvješća o nasumičnom odabiru iz SLPS-a.
67.      Smatram da objava algoritma, kao i izvješća o nasumičnom odabiru, predstavlja dovoljno jamstvo za osiguranje transparentnosti SLPS-a, pri čemu u tu svrhu nije potrebno zahtijevati i objavu izvornog koda. Osim toga, kao što to tvrdi poljska vlada, otkrivanje izvornog koda, s obzirom na to da on može otkriti mehanizme za zaštitu primjene, može dovesti u pitanje sigurnosti sustava. Budući da je zahtjev transparentnosti ispunjen objavljivanjem algoritma i provjerljivih rezultata nasumičnog odabira, ne vidim zašto bi trebalo ići tako daleko da se naloži objava izvornog koda, koji odgovara glavnom planu softvera.
68.      Naposljetku, kad je riječ o kritici koja se odnosi na nadležnost ministra pravosuđa u pogledu uspostave SLPS-a i utvrđivanja pravila o automatskoj raspodjeli predmeta, čini mi se da se taj argument temelji na preširokom shvaćanju pojma zadiranja izvršne vlasti u nadležnosti sudbene vlasti.
69.      Uspostava sustava dodjele i donošenje općih pravila o raspodjeli ne odnose se na određenu dodjelu predmeta, već čine dio općih pravila koja se primjenjuju na sve redovne sudove. U načelu su dio ustrojstva funkcioniranja pravosudnog sustava. Po mom mišljenju, ta okolnost sama po sebi nije dovoljna da predstavlja neopravdano zadiranje u postupak dodjele predmeta. Osim toga, u zahtjevu za prethodnu odluku ne navode se precizni dokazi koji upućuju na to da se tim općim pravilima zakonodavnoj ili izvršnoj vlasti dodjeljuje pravo neprimjerenog utjecaja na nasumični odabir i dodjeljivanje predmeta određenom sucu.
70.      S obzirom na prethodno navedeno, smatram da na drugu komponentu pitanja koje je u biti postavio sud koji je uputio zahtjev valja odgovoriti da se članku 19. stavku 1. drugom podstavku UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje, ne protive nacionalne odredbe kojima se uspostavlja automatski sustav nasumične dodjele koji se temelji na generatoru nasumičnih brojeva bez ljudske intervencije, pod uvjetom da taj sustav sadržava jamstva koja su prikladna za sprečavanje svake proizvoljne uporabe sustava i svakog neopravdanog zadiranja.
Navodno nepostojanje djelotvornog pravnog lijeka
71.      Trećom komponentom postavljenog pitanja sud koji je uputio zahtjev u biti ističe da u poljskom pravu nijedan djelotvoran pravni lijek nije dostupan sucu koji želi osporiti odluku o dodjeli ili preraspodjeli predmeta koju je donijelo upravno tijelo suda. Pita se zahtijeva li članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje, da sam sudac ima pravo na pravni lijek protiv takvih odluka.
72.      U tom pogledu podsjećam da je Sud u presudi Sinalov utvrdio sljedeće:
„53.      [...] U mogućnost provjere poštovanja jamstava vezanih uz pojam „zakonom prethodno ustanovljen sud” [...], nužna kako bi se osiguralo povjerenje koje u demokratskom društvu pojedinci moraju imati u sudove Stoga je nadzor poštovanja zahtjeva prema kojem svaki sud po svojem sastavu mora biti zakonom prethodno ustanovljen neovisan i nepristran sud bitan postupovni zahtjev čije poštovanje proizlazi iz javnog poretka. [...] [...] [S] ud je presudio da se takav nadzor mora moći provesti prilikom ispitivanja tužbe, po potrebi po službenoj dužnosti kada u tom pogledu dođe do ozbiljne sumnje [...]
54.      Naime, učinkovita sudska zaštita ne može se osigurati ako, na zahtjev stranke ili po službenoj dužnosti u slučaju ozbiljne sumnje, poštovanje pravila kojima se sudu dodjeljuje svojstvo „zakonom prethodno ustanovljen[og] neovisn[og] i nepristran[og] sud[a]” ne može biti predmet sudskog nadzora i eventualne sankcije u slučaju nepoštovanja jer bi ih se u protivnom moglo povrijediti bez ikakvih posljedica [...]”(20)
73.      Stoga iz presude Sinalov(21) proizlazi da Sud zahtijeva sudski nadzor pravilnosti dodjele predmeta, s aspekta učinkovite sudske zaštite, a da pritom ne nalaže da taj pravni lijek nužno bude dostupan sucu koji osporava dodjelu predmeta koja mu je određena. Naime, Sud navodi da se taj nadzor mora moći provesti na zahtjev stranke ili po službenoj dužnosti u slučaju ozbiljne sumnje(22).
74.      Prema tome, nepostojanje posebnog pravnog lijeka koji bi sudu koji je uputio zahtjev omogućio osporavanje dodjele predmeta ne može se samo po sebi smatrati protivnim članku 19. stavku 1. drugom podstavku UEU-a(23), gdje nacionalno pravo jamči da poštovanje pravila nacionalnog prava o dodjeli predmeta može biti predmet sudskog nadzora na zahtjev stranke ili po službenoj dužnosti.
75.      U glavnom postupku i kako bi se sudu koji je uputio zahtjev pružile smjernice koje bi ga mogle usmjeravati u izvršavanju njegove nadležnosti, smatram korisnim uzeti u obzir sljedeće elemente.
76.      Kao prvo, kao što to ističe poljska vlada i što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, stranke u postupku imaju pravo zahtijevati izuzeće suca i istaknuti prigovore koji se odnose na postupak, uključujući one koji se temelje na nepravilnom sastavu suda.
77.      Kao drugo, iz članka 89. stavka 2. Zakona o ustrojstvu redovnih sudova proizlazi da suci imaju na raspolaganju pravni lijek u sporovima koji proizlaze iz „radnog odnosa”. Pod uvjetom da sud koji je uputio zahtjev provede provjere, ako bi dodjela 56 predmeta neproporcionalno povećavala njegovo radno opterećenje, taj sud može razmotriti podnošenje pravnog lijeka predviđenog tom odredbom.
78.      S obzirom na prethodno navedeno, smatram da na treću komponentu pitanja koje je u biti postavio sud koji je uputio zahtjev valja odgovoriti da članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje, ne nalaže državi članici o kojoj je riječ da sucu o kojemu je riječ prizna pravo na pravni lijek protiv odluke o dodjeli ili preraspodjeli predmeta koja se na njega odnosi, pod uvjetom da se pravilnost tih odluka može ispitati u okviru spora koji se vodi pred sudom, na zahtjev stranaka ili ex officio.
Zaključak
79.      S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na pitanja koja mu je postavio Sąd Okręgowy w Warszawie (Okružni sud u Varšavi, Poljska) odgovori na sljedeći način:
Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima,
treba tumačiti na način da se:
–        mu se protivi nacionalni propis na temelju kojeg tijelo nacionalnog suda, kao što je kolegij suda, ima ovlast povući suca tog suda s dijela predmetâ ili svih predmeta koji su mu dodijeljeni, s posljedicom da se neki od tih predmeta preraspodjeljuju drugom sudskom sastavu, neovisno o tome je li za to povlačenje s predmeta dan pristanak ili ne, ako se tim propisom ne utvrđuju kriteriji kojima se to tijelo mora voditi prilikom donošenja takve odluke i ne nalaže njezino obrazloženje;
–        mu se ne protive nacionalne odredbe kojima se uspostavlja sustav nasumične dodjele predmeta koji se temelji na generatoru nasumičnih brojeva bez ljudske intervencije, pod uvjetom da taj sustav sadržava jamstva koja su prikladna za sprečavanje svake proizvoljne uporabe i svakog neopravdanog zadiranja.
–        ne nalaže državi članici o kojoj je riječ da sucu o kojemu je riječ prizna pravo na pravni lijek protiv odluke o dodjeli ili preraspodjeli predmeta koja se na njega odnosi, pod uvjetom da se pravilnost tih odluka može ispitati u okviru spora koji se vodi pred sudom, na zahtjev stranaka ili ex officio.
1Izvorni jezik: francuski
i      Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.
2
Uredba (EU) 2024/1689 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. lipnja 2024. o utvrđivanju usklađenih pravila o umjetnoj inteligenciji i o izmjeni uredaba (EZ) br. 300/2008, (EU) br. 167/2013, (EU) br. 168/2013, (EU) 2018/858, (EU) 2018/1139 i (EU) 2019/2144 te direktiva 2014/90/EU, (EU) 2016/797 i (EU) 2020/1828 (Akt o umjetnoj inteligenciji) (SL, 2024./1689, L)
3
Dz.U. iz 2024., poz. 334.
4Dz.U. iz 2024., poz. 867.
5
Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. (SL 2011., L 48, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.)
6
C-197/23, u daljnjem tekstu: presuda S., EU:C:2024:956.
7      Valja istaknuti da stajalište suda koji je uputio zahtjev u tom pogledu nije jasno utvrđeno. Tako u točki 35. zahtjeva za prethodnu odluku navodi da odluka kolegija Sąda Okręgowog w Warszawie (Okružni sud u Varšavi) ne može biti predmet sudskog nadzora, dodajući da je nadzor poštovanja pravila o dodjeli predmeta isključen i da je stoga postupak koji se vodi pred sudom koji je uputio zahtjev ništav. Ako je to doista njegova analiza, dvojba izražena u pogledu nepostojanja djelotvornog pravnog lijeka zapravo se odnosi na odluku kojom je kolegij tog suda povukao sutkinju JD s predmeta o kojima je riječ. Kao što to ističe poljska vlada, sutkinja JD nije osporavala tu odluku o povlačenju s predmeta, nego je, naprotiv, na nju pristala. U tim je okolnostima pitanje postojanja pravnog lijeka dostupnog sutkinji JD u glavnom postupku hipotetsko s obzirom na to da u tom pogledu pred sudom nije pokrenut nikakav konkretan spor. Stoga smatram da bi ovo pitanje trebalo razmotriti u užem smislu, kako je formulirano u šestom potpitanju zahtjeva za prethodnu odluku i, dodatno, s obzirom na točku 29. tog zahtjeva, u kojoj sud koji je uputio zahtjev izričito upućuje na „pisanu odluku upravnog tijela suda o dodjeli predmeta te o određivanju i sastavu suda”.
8
Vidjeti u tom smislu presudu od 26. ožujka 2020., Preispitivanje Simpson/Vijeće i HG/Komisija (C-542/18 RX-II i C-543/18 RX-II, EU:C:2020:232, t. 71.); od 11. srpnja 2024., Hann-Invest i dr. (C-554/21, C-622/21 i C-727/21, EU:C:2024:594, t. 47. i 49.), te od 6. ožujka 2025., D. K. (Povlačenje suca s predmeta) (C-647/21 i C-648/21, u daljnjem tekstu: presuda D. K., EU:C:2025:143, t. 65. i 66.).
9
Vidjeti u tom smislu presudu od 11. srpnja 2024. Hann-Invest i dr. (C-554/21, C-622/21 i C-727/21, EU:C:2024:594, t. 50., 51. i 54.) i od 1. kolovoza 2025., Daka i dr. (C-422/23, C-455/23, C-459/23, C-486/23 i C-493/23, u daljnjem tekstu: presuda Daka, EU:C:2025:592, t. 75. i 76.).
10
Vidjeti u tom smislu presudu S. (t. 63. i navedenu sudsku praksu) i D.K. (t. 72.)
11
Vidjeti, u tom pogledu, presudu D.K. (t. 73.)
12
Vidjeti presudu D. K. (t. 75.)
13      Vidjeti u tom smislu presudu od 13. srpnja 2023. YP i dr.(Ukidanje imuniteta i suspenzija suca) (C-615/20 i C-671/20, EU:C:2023:562, t. 76. i 77.) U tom je predmetu Sud odlučivao o situaciji u kojoj je sudačkom sastavu predmet preraspodijeljen nakon suspenzije suca s dužnosti kojem je prvotno bio dodijeljen, do koje je došlo na temelju odluke donesene protivno članku 19. stavku 1. drugom podstavku UEU-a. Sud je presudio da je na tom sudačkom sastavu da se suzdrži od postupanja u predmetu, izuzimajući iz primjene tu odluku.
14
Presuda D. K. (t. 77.)
15
Vidjeti u tom smislu presudu od 19. studenog 2019. A. K. i dr.
(Neovisnost Disciplinskog vijeća Vrhovnog suda) (C-585/18, C-624/18 i C-625/18, EU:C:2019:982, t. 123.), i od 20. travnja 2021., Repubblika (C-896/19, EU:C:2021:311, t. 53.)
16 Presuda D. K. (t. 71), koja citira presudu ESLJP-a od 5. listopada 2010., DMD GROUP, a.s. protiv Slovačke (CE:ECHR:2010:1005JUD001933403, t. 66)
17 Vidjeti presudu od 27. veljače 2025., Sinalov (C-16/24, u daljnjem tekstu: presuda Sinalov, EU:C:2025:116, t. 51).
18 Vidjeti, u vezi s bugarskim sustavom nasumičnog odabira sastava suda, presudu Sinalov (t. 51).
19
Na internetskoj stranici enciklopedije Wikipedia navodi se da je „ [u] računalstvu izvorni kod tekst koji predstavlja, u obliku čitljivom ljudima, upute koje čine program, onako kako su napisane u programskom jeziku. Izvorni kod je obično u obliku niza tekstualnih datoteka.” (dostupno na: https://fr.wikipedia.org/wiki/Code_source)
20
Vidjeti također presudu S. (t. 67.) i Daka (t. 99.) Nadalje, Sud je u t. 56. presude Sinalov također utvrdio da „s obzirom na nadležnost država članica u pogledu ustroja njihova pravosudnog sustava [...], pravu Unije ne protivi se to da, kada sudac kojem je upravni voditelj tog suda dodijelio predmet izrazi sumnje u pravilnost te dodjele s obzirom na primjenjiva pravila nacionalnog prava, on mora ponovno prenijeti taj predmet tom voditelju, s obzirom na njegove zakonske ovlasti, kako bi on provjerio tu pravilnost i, po potrebi, prihvatio ispitati navedeni predmet u slučaju potvrde prvotne dodjele. Međutim, nad pravilnošću dodjele koju provodi taj voditelj mora se moći provesti sudski nadzor u skladu s pravilima nacionalnog prava” (moje isticanje).
21
Vidjeti također presudu S. (t. 65. do 67.)
22
Vidjeti, u tom smislu, presudu Sinalov (t. 54.).
23
U ovoj fazi valja istaknuti da sud koji je uputio zahtjev postavlja pitanje o utjecaju SLPS-a na rizik od prekomjernog trajanja postupka, na štetu postupovnih prava stranaka. Međutim, takva tvrdnja nije potkrijepljena nijednim dokazom iz spisa. Konkretno, spis ne sadrži nijedan podatak na temelju kojeg bi se moglo ocijeniti postojanje veze između navodno prekomjernog opterećenja suda koji je uputio zahtjev u glavnom postupku predmetima koji su mu dodjeljeni i produljenja postupaka koje iz toga proizlazi. U tim okolnostima, argument koji se ističe čini se isključivo nagađajućim. Budući da ne postoji dostatna činjenična osnova, smatram da se ne može pravilno procijeniti u svjetlu dokaza dostavljenih Sudu.