62023CJ0299
PRESUDA SUDA (deseto vijeće)
19. lipnja 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Politika useljavanja – Direktiva (EU) 2016/801 – Uvjeti za ulazak i boravak državljana trećih zemalja u svrhu studija – Članak 34. stavak 5. – Žalba protiv odluke o odbijanju zahtjeva za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija – Temeljno pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima”
U predmetu C‑299/23 [Darvate i dr.] (
i
),
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija), odlukom od 10. svibnja 2023., koju je Sud zaprimio 11. svibnja 2023., u postupku
Ordre des barreaux francophones et germanophone de Belgique,
Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL,
NX
protiv
État belge,
SUD (deseto vijeće),
u sastavu: D. Gratsias, predsjednik vijeća, E. Regan (izvjestitelj) i J. Passer, suci,
nezavisni odvjetnik: J. Richard de la Tour,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Ordre des barreaux francophones et germanophone de Belgique, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL i NX, J. Hardy, C. Jadot i M. Kaiser, odvjetnici,
–
za belgijsku vladu, M. Jacobs, C. Pochet i M. Van Regemorter, u svojstvu agenata, uz asistenciju E. Derriks, avocate,
–
za Europsku komisiju, J. Hottiaux i A. Katsimerou, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 5. stavka 3. i članka 34. Direktive (EU) 2016/801 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2016. o uvjetima ulaska i boravka državljana trećih zemalja u svrhu istraživanja, studija, osposobljavanja, volonterstva, razmjena učenika ili obrazovnih projekata, i obavljanja poslova au pair (SL 2016., L 132, str. 21.) te načela djelotvornosti i članaka 7., 14. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između Ordre des barreaux francophones et germanophone de Belgique, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et les Étrangers ASBL, neprofitne udruge, i osobe NX, s jedne strane, te État belge (Belgijska Država), s druge strane, u vezi s donošenjem zakonskih odredbi kojima se osigurava djelotvoran pravni lijek protiv odluka o odbijanju izdavanja vize u svrhu studija.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Člankom 5. Direktive 2016/801, naslovljenim „Načela”, u stavcima 1. i 3. određuje se:
„1.   Prihvat državljanina treće zemlje na temelju ove Direktive podložan je provjeri dokazne dokumentacije kojom se potvrđuje da državljanin treće zemlje ispunjava:
(a)
opće uvjete utvrđene u članku 7.; i
(b)
odgovarajuće posebne uvjete iz članka 8., 11., 12., 13., 14. ili 16.
[...]
3.   Ako su ispunjeni svi opći uvjeti i odgovarajući posebni uvjeti za prihvat, državljani trećih zemalja stječu pravo na odobrenje.
Ako država članica izdaje boravišne dozvole samo na svojem državnom području i ako su svi uvjeti za prihvat utvrđeni u ovoj Direktivi ispunjeni, dotična država članica državljaninu treće zemlje izdaje traženu vizu”.
4
Članak 7. te direktive, naslovljen „Opći uvjeti”, u stavku 1. određuje:
„U pogledu prihvata državljanina treće zemlje na temelju ove Direktive, podnositelj zahtjeva:
(a)
predočava važeću putnu ispravu, kako je utvrđeno nacionalnim pravom, i prema potrebi, zahtjev za vizu ili važeću vizu ili, ako je primjenjivo, važeću boravišnu dozvolu ili važeću vizu za dugotrajan boravak; države članice mogu zahtijevati da razdoblje važenja putne isprave obuhvaća barem razdoblje trajanja planiranog boravka;
(b)
ako je državljanin treće zemlje maloljetan prema nacionalnom pravu dotične države članice, predočava suglasnost roditelja ili jednakovrijednu ispravu za planirani boravak;
(c)
predočava dokaz da državljanin treće zemlje ima ili je, ako je to predviđeno nacionalnim pravom, podnio zahtjev za zdravstveno osiguranje za sve rizike za koje su obično pokriveni državljani dotične države članice; osiguranje mora biti važeće tijekom razdoblja trajanja planiranog boravka;
(d)
dostavlja dokaz, ako država članica to zatraži, da je plaćena naknada za rješavanje zahtjeva predviđena člankom 36.;
(e)
osigurava dokaz na zahtjev dotične države članice da će tijekom planiranog boravka državljanin treće zemlje imati dostatna sredstva za pokrivanje troškova boravka bez upotrebe sustava socijalne pomoći države članice te za troškove povratka. Procjena dostatnih sredstava temelji se na pojedinačnom ispitivanju slučaja i u obzir uzima sredstva koja proizlaze, među ostalim, iz potpora, studentskih ili istraživačkih stipendija, važećeg ugovora o radu ili obvezujuće ponude za posao te iz financijske obveze koju je preuzela organizacija za razmjenu učenika, subjekt koji je domaćin pripravnicima, organizacija za volonterske programe, obitelj domaćin ili organizacija koja posreduje za poslove au pair”.
5
Članak 11. navedene direktive, naslovljen „Posebni uvjeti za studente”, u stavku 1. određuje:
„Pored općih uvjeta iz članka 7., u pogledu prihvata državljanina treće zemlje u svrhu studija, podnositelj zahtjeva dostavlja dokaz:
(a)
da je državljanin treće zemlje primljen na visoko učilište radi studiranja;
(b)
ako država članica to zahtijeva, da su visokom učilištu plaćene naknade koje visoko učilište traži;
(c)
ako država članica to zahtijeva, o zadovoljavajućoj razini znanja jezika za praćenje studijskog programa;
(d)
ako država članica to zahtijeva, da će državljanin treće zemlje imati dostatna sredstva za troškove studija”.
6
Člankom 34. Direktive 2016/801, naslovljenim „Postupovna jamstva i transparentnost”, u stavcima 1., 3. i 5. određuje se:
„1.   Nadležna tijela dotične države članice donose odluku o zahtjevu za izdavanje odobrenja ili produljenje odobrenja i pisanim putem obavješćuju podnositelja zahtjeva o odluci, u skladu s postupcima obavješćivanja prema nacionalnom pravu, što je prije moguće, ali najkasnije 90 dana od dana podnošenja potpunog zahtjeva.
[...]
3.   Ako su informacije ili dokumentacija priložene u potporu zahtjevu nepotpune, nadležna tijela u razumnom razdoblju obavješćuju podnositelja zahtjeva o potrebnim dodatnim informacijama te određuju razuman rok za njihovu dostavu. Razdoblje iz stavaka 1. ili 2. suspendira se dok nadležna tijela ne dobiju tražene dodatne informacije. Ako dodatne informacije ili dokumenti ne budu dostavljeni unutar roka, zahtjev se može odbiti.
[...]
5.   Svaka odluka kojom se zahtjev za odobrenje proglašava nedopuštenim ili se odbija, kojom se odbija produljenje odobrenja ili kojom se odobrenje povlači može se pravno osporavati u dotičnoj državi članici u skladu s nacionalnim pravom. U pisanoj obavijesti navodi se sud ili upravno tijelo kojem se može podnijeti žalba te rok za podnošenje žalbe”.
Belgijsko pravo
7
U članku 39/82 loia du 15 décembre 1980 sur l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers (Zakon od 15. prosinca 1980. o pristupu na državno područje, boravku, nastanjenju i udaljavanju stranaca) (Moniteur belge od 31. prosinca 1980., str. 14584.), u verziji koja je primjenjiva na glavni postupak (u daljnjem tekstu: Zakon od 15. prosinca 1980.) određuje se:
„§ 1. Kada je akt upravnog tijela moguće poništiti u skladu s člankom 39/2, Vijeće je jedino nadležno za izdavanje naloga za odgodu njegova izvršenja.
Odgodu nalaže, stranke saslušava ili uredno poziva obrazloženom odlukom predsjednik vijeća pred kojim se vodi postupak ili sudac za strance kojeg on odredi u tu svrhu.
U iznimno hitnom slučaju odgoda može biti privremeno naložena a da se ne saslušaju sve ili neke od stranaka.
[...]
2. Odgoda izvršenja može biti naložena samo ako postoje ozbiljni razlozi kojima je moguće opravdati poništenje spornog akta te pod uvjetom da trenutačno izvršenje akta može izazvati tešku i nenadoknadivu štetu. Taj je posljednji uvjet ispunjen, među ostalim, ako se ističe ozbiljan razlog na osnovi temeljnih ljudskih prava, osobito prava koja ne mogu biti ograničena na temelju članka 15. stavka 2. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda [potpisane u Rimu 4. studenoga 1950.].
Presude kojima je naložena obustava mogu se ukinuti ili izmijeniti na zahtjev stranaka.
3. Osim u slučaju iznimne hitnosti, zahtjev za odgodu i tužba za poništenje moraju biti podneseni u jedinstvenom podnesku.
[...]
Zahtjev sadržava prikaz razloga i činjenica koji, prema mišljenju podnositelja zahtjeva, opravdavaju određivanje odgode ili, prema potrebi, privremenih mjera.
[...]
4. Predsjednik vijeća ili sudac u sporovima u vezi sa strancima kojeg on imenuje odlučuje u roku od trideset dana o zahtjevu za odgodu. Ako se odredi odgoda, o tužbi za poništenje odlučuje se u roku od četiri mjeseca od objave sudske odluke.
Kad se protiv stranca donese mjera udaljavanja ili vraćanja čije je izvršenje neminovno, osobito kad se on zadržava na određenom mjestu iz članaka 74/8 i 74/9 ili je stavljen na raspolaganje vladi, on može, ako već nije zatražio odgodu u redovnom postupku, zatražiti odgodu izvršenja te mjere u slučaju iznimne hitnosti u roku propisanom u članku 39/57 stavku 1. trećem podstavku.
Ako je zahtjev očito nepravodoban, predsjednik vijeća pred kojim se vodi postupak ili sudac u sporovima o strancima kojeg imenuje to navodi u svojem rješenju i poziva stranke da se pojave u roku od 24 sata od primitka zahtjeva. Predsjednik vijeća ili sudac u sporovima u vezi sa strancima provodi pažljivo i temeljito ispitivanje svih dokaza koji su mu podneseni, osobito onih koji mogu uputiti na to da postoje razlozi za vjerovanje da bi izvršenje pobijane odluke podnositelja zahtjeva moglo izložiti povredi temeljnih ljudskih prava od kojih, u skladu s člankom 15. stavkom 2. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, odstupanja nisu moguća, a što se pažljivo i temeljito nadzire.
Zahtjev za odgodu u slučaju iznimne hitnosti ispituje se u roku od 48 sati nakon što ga predsjednik vijeća ili sudac u sporovima o strancima zaprimi. Međutim, taj se rok produljuje na pet dana nakon što je Vijeće zaprimilo taj zahtjev ako je predviđeno stvarno udaljavanje ili vraćanje stranca nakon isteka roka od osam dana.
Ako predsjednik vijeća ili sudac za sporove u vezi sa strancima ne donese odluku u roku, o tome mora obavijestiti prvog predsjednika ili predsjednika. On poduzima potrebne mjere kako bi osigurao da se odluka donese, ovisno o slučaju, ili najkasnije 72 sata od primitka zahtjeva ili što je prije moguće. U obama slučajevima on može, među ostalim, sam riješiti slučaj i donijeti presudu.
Odstupajući od prethodnih podstavaka, predsjednik vijeća pred kojim se vodi postupak ili sudac za sporove u vezi sa strancima kojeg on imenuje najprije odlučuje o dopuštenosti zahtjeva, prema potrebi bez pozivanja stranaka ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
1° riječ je o drugoj mjeri udaljavanja ili prisilnog udaljenja ili vraćanja, i
2° zahtjev je očito nepravodoban i
3° zahtjev se podnosi manje od dvanaest sati prije predviđenog vremena za izvršenje mjere i
4° tužitelj i, po potrebi, njegov odvjetnik obavješćuju se najmanje 48 sati prije predviđenog trenutka izvršenja mjere.
Ako se zahtjev proglasi nedopuštenim, postupak se okončava presudom. Ako se zahtjev proglasi dopuštenim, postupak se nastavlja kako je predviđeno u podstavcima 3. do 6.
[...]”
8
U članku 60. Zakona od 15. prosinca 1980. navodi se:
„§ 1. Državljanin treće zemlje koji želi boraviti na državnom području Kraljevine kao student mora podnijeti zahtjev u diplomatskom ili konzularnom predstavništvu nadležnom za mjesto njegova boravka u inozemstvu.
2. Odstupajući od stavka 1., državljanin treće zemlje koji je već primljen ili mu je odobren boravak na državnom području Kraljevine u razdoblju koje nije dulje od 90 dana u skladu s glavom I. poglavljem II. ili kojemu je već odobren boravak ili je ovlašten boraviti na državnom području Kraljevine tijekom više od 90 dana u drugom svojstvu, može podnijeti zahtjev općinskoj upravi mjesta svojeg boravišta na državnom području Kraljevine ako podnese zahtjev prije isteka roka valjanosti te dozvole ili odobrenja, pod uvjetom da je već upisan na visoko učilište kako bi pohađao redoviti studij.
3. Državljanin treće zemlje svojem zahtjevu prilaže sljedeće dokumente:
1° presliku valjane putovnice ili putne isprave umjesto nje;
2° dokaz o plaćanju pristojbe, kako je predviđeno člankom 1/1, ako podliježe toj obvezi;
3° potvrdu koju je izdala ustanova visokog obrazovanja kojom se dokazuje da:
(a)
je upisan na visoko učilište kako bi pohađao visokoškolsko obrazovanje ili jednu pripremnu godinu u punom radnom vremenu, ili
(b)
je primljen na studij, ili
(c)
je prijavljen za prijemni ispit ili prijemni test;
Kralj utvrđuje uvjete koje ta potvrda mora ispunjavati.
4° ako je mlađi od osamnaest godina, dokaz o suglasnosti njegovih roditelja ili, ovisno o slučaju, osobe koja izvršava skrbništvo;
5° dokaz, u skladu s člankom 61., da će imati dostatna sredstva za uzdržavanje tijekom svojeg boravka kako ne bi postao teret sustavu socijalne pomoći Kraljevine tijekom svojeg boravka;
6° dokaz da ima ili da će imati zdravstveno osiguranje koje pokriva sve rizike u Belgiji za vrijeme trajanja njegova boravka;
Ako je zahtjev podnesen u inozemstvu i ako još nije moguće priložiti taj dokaz zahtjevu, zahtjev se mora podnijeti u roku predviđenom u članku 61/1/1 stavku 4.;
7° liječničku potvrdu kojom se potvrđuje da ne boluje od jedne od bolesti navedenih u prilogu ovom zakonu;
8° ako je stariji od 18 godina, izvadak iz kaznene evidencije ili jednakovrijedan dokument koji je izdala zemlja podrijetla ili zemlja posljednjeg boravišta ne stariji od šest mjeseci i kojim se potvrđuje da nije osuđen za nepolitička teška ili lakša kaznena djela.
U slučaju propisno opravdane nemogućnosti podnošenja dokumenata iz točaka 7° i 8°, ministar ili osoba koju on ovlasti ipak može, uzimajući u obzir okolnosti, odobriti strancu boravak na državnom području Kraljevine radi studiranja.
[...]”
9
Članak 61/1/1 stavak 1. tog zakona određuje da ministar ili osoba koju on ovlasti donosi odluku i o njoj obavješćuje državljanina treće zemlje u roku od 90 dana od datuma potvrde o primitku zahtjeva iz tog članka 61/1 stavka 1.
10
Članak 61/1/3 navedenog zakona predviđa slučajeve u kojima ministar ili osoba koju on ovlasti odbija ili može odbiti zahtjev. Osobito, oni moraju odbiti taj zahtjev ako nisu ispunjeni uvjeti iz članka 60. tog zakona ili ako se smatra da državljanin treće zemlje predstavlja prijetnju za javni poredak, nacionalnu sigurnost ili javno zdravlje. Osim toga, mogu odbiti takav zahtjev ako se na temelju dokaza ili ozbiljnih i objektivnih razloga može utvrditi da boravak ima svrhe različite od studija. Ako državljanin treće zemlje nije u nijednoj od situacija iz tog članka 61/1/3, mora se izdati dozvola boravka.
Glavni postupak i prethodna pitanja
11
Predsjednik AVOCATS.BE‑a i Orde van Vlaamse Balies (Vijeće flamanskih odvjetničkih komora) uputili su 25. veljače 2021. dopis državnom tajniku za azil i migraciju (Belgija) kako bi ga upitali o problematici nepostojanja djelotvornog pravnog lijeka u korist državljana trećih zemalja protiv odluka nadležnih tijela kojima se odbijaju njihovi zahtjevi za vizu u svrhu studija.
12
Dana 16. kolovoza 2021. ponovno su mu uputili dopis kojim su pozvali État belge (Belgijska Država) i, prema potrebi, pozvali je da Parlamentu bez odgode podnese prijedlog zakona kojim se predviđaju tužbe koje u hitnom postupku treba ispitati Conseil du contentieux des étrangers (Vijeće za sporove u vezi sa strancima, Belgija) u pogledu tih odluka.
13
Državni tajnik za azil i migracije odgovorio im je dopisom od 23. rujna 2021., u kojem nije riješeno postavljeno pitanje.
14
Tužitelji iz glavnog postupka podnijeli su 16. lipnja 2022. tribunalu de première instance francophone de Bruxelles (Prvostupanjski sud na francuskom jeziku u Bruxellesu, Belgija), sudu koji je uputio zahtjev, tužbu kojom se État belgeu (Belgijska Država) nalaže da pod prijetnjom novčane kazne donese zakonske mjere kojima se državljanima trećih zemalja koji žele studirati u Belgiji omogućuje podnošenje djelotvornog pravnog lijeka protiv odluka o odbijanju njihovih zahtjeva za vizu podnesenih u tu svrhu. Sud koji je uputio zahtjev navodi da, osim pozivanja na tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 47. Povelje, ti tužitelji tvrde da nepostojanje djelotvornog pravnog lijeka povređuje pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života kao i pravo na obrazovanje koji su zajamčeni člancima 7. i 14. Povelje.
15
Navedeni tužitelji tvrde da podnošenje takve tužbe predstavlja mjeru naknade štete za štetne posljedice propusta koji je skrivio État belge (Belgijska Država).
16
Sud koji je uputio zahtjev ističe da, zbog posebnosti postupka primjenjivog na zahtjeve za vizu u svrhu studija, određeni podnositelji zahtjeva primaju odluku samo u razdoblju od kolovoza do listopada godine tijekom koje žele studirati u Belgiji. U slučaju odbijanja zahtjeva dotična osoba može se obratiti Conseilu du contentieux des étrangers (Vijeće za sporove u vezi sa strancima) tek nedugo prije početka dotične akademske godine.
17
Iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da, iako se tom sudu može podnijeti tužba kojom se traži odgoda ili poništenje odluke o odbijanju, on izvršava samo nadzor zakonitosti i nema ovlast izmjene, tako da ne može zamijeniti ocjenu nadležnih tijela svojom ocjenom niti umjesto njih donijeti novu odluku. Međutim, u slučaju poništenja te odluke, ta tijela obvezuje pravomoćnost izreke presude i obrazloženja koje je njezin nužan temelj.
18
Osim toga, sud koji je uputio zahtjev naglašava da bi, s obzirom na to da Conseil du contentieux des étrangers (Vijeće za sporove u vezi sa strancima) nema ovlast odrediti privremene mjere, među ostalim, kako bi se nadležnim tijelima naložilo donošenje nove odluke u svrhu izdavanja tražene studijske vize, moglo doći do toga da studijska godina dotične osobe bude nepovratno ugrožena zbog nepravodobnog donošenja odluke.
19
Usto, taj sud navodi, s jedne strane, da se zbog presude glavne skupštine Conseila du contentieux des étrangers (Vijeće za sporove u vezi sa strancima) od 24. lipnja 2020. zahtjev za odgodu u iznimno hitnom postupku predviđen člankom 39/82 Zakona od 15. prosinca 1980. može odnositi samo na mjeru udaljavanja ili vraćanja čije je izvršenje neminovno i, s druge strane, da se odlukama sudova za privremenu pravnu zaštitu pred kojima je pokrenut postupak nakon te presude ne nude zadovoljavajuća rješenja za odluke kojima se odbijaju zahtjevi za vizu u svrhu studija.
20
Državljani trećih zemalja, ako njihov zahtjev za vizu u svrhu studija nije pravodobno prihvaćen, također raspolažu tužbom za utvrđivanje građanskopravne odgovornosti État belgea (Belgijska Država) koja im omogućuje novčanu naknadu. Međutim, gubitak jedne godine predstavlja nepovratan aspekt koji se ne može primjereno popraviti postojanjem tužbe za naknadu štete.
21
Stoga se postavlja pitanje je li pravni lijek koji prema belgijskom pravu ima državljanin treće zemlje kako bi osporio odluku o odbijanju svojeg zahtjeva za vizu u svrhu studija i time mogao, ovisno o slučaju, ostvariti prava koja ima na temelju članka 5. stavka 3. Direktive 2016/801 kako bi studirao u Belgiji dovoljan za ispunjavanje zahtjeva koji proizlaze iz članka 34. stavka 5. te direktive, u vezi s člancima 7., 14. i 47. Povelje te načelom djelotvornosti.
22
U tim je okolnostima tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Prvostupanjski sud na francuskom jeziku u Bruxellesu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„Zahtijeva li se člankom 34. Direktive 2016/801/EU o uvjetima ulaska i boravka državljana trećih zemalja u svrhu istraživanja, studija, osposobljavanja, volonterstva, razmjena učenika ili obrazovnih projekata, i obavljanja poslova au pair, samim po sebi ili u vezi s člankom 7., člankom 14. stavkom 1. i člankom 47. Povelje o temeljnim pravima kao i načelom djelotvornosti te s obzirom na cilj koji se nastoji postići navedenom direktivom da se ojačaju postupovna jamstva pružena državljanima trećih zemalja i potiče dolazak stranih studenata u Europsku uniju:
(a)
da se stranom studentu nudi mogućnost postupka povodom iznimnog pravnog lijeka koji se vodi u uvjetima iznimne hitnosti ako dokaže da je postupao sa svom dužnom pažnjom i da poštovanje rokova potrebnih za vođenje redovnog postupka (povodom zahtjeva za odgodu/tužbe za poništenje) može spriječiti odvijanje studija o kojem je riječ?
Ako je odgovor na prethodno pitanje niječan, nalaže li se jednak niječan odgovor ako činjenica da odluka nije donesena u brzom roku može dovesti do nepovratnog gubitka jedne studijske godine osobe o kojoj je riječ?
(b)
da se stranom studentu nudi mogućnost postupka povodom iznimnog pravnog lijeka koji se vodi u uvjetima iznimne hitnosti ako dokaže da je postupao sa svom dužnom pažnjom i da poštovanje rokova potrebnih za vođenje redovnog postupka (povodom zahtjeva za odgodu/tužbe za poništenje) može spriječiti odvijanje studija o kojem je riječ, u okviru kojeg će istodobno sa zahtjevom za odgodu moći tražiti da se nalože druge privremene mjere kako bi se zajamčila djelotvornost prava na ishođenje odobrenja ako ispunjava opće i posebne uvjete, koje je zajamčeno člankom 5. stavkom 3. Direktive 2016/801/EU?
Ako je odgovor na prethodno pitanje niječan, nalaže li se jednak niječan odgovor ako činjenica da odluka nije donesena u brzom roku može dovesti do nepovratnog gubitka jedne studijske godine osobe o kojoj je riječ?
(c)
da se pravnim lijekom protiv odluke o odbijanju vize omogući sudu da svojom ocjenom zamijeni ocjenu upravnog tijela i da izmijeni odluku tog tijela ili je dovoljan nadzor zakonitosti koji sudu omogućuje da odgodom ili poništenjem upravne odluke sankcionira nezakonitost, osobito očitu pogrešku u ocjeni?”
O prethodnim pitanjima
23
Svojim pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 34. stavak 5. Direktive 2016/801, u vezi s člankom 47. Povelje, tumačiti na način da, kad je riječ o tužbi kojom državljanin treće zemlje, kako bi se pozvao na prava koja ima na temelju članka 5. stavka 3. te direktive, namjerava osporavati odluku nadležnih tijela koja su odbila njegov zahtjev za prihvat na državno područje dotične države članice u svrhu studija, zahtijeva:
–
da se tom državljaninu omogući izniman pravni lijek koji se ispituje u hitnom postupku kada bi, unatoč dužnoj pažnji, nužno poštovanje rokova za redovni postupak nadzora te odluke moglo spriječiti odvijanje njegova studija;
–
da u okviru takvog iznimnog pravnog lijeka sud pred kojim je pokrenut postupak ima ovlast, ako je potrebno, odrediti privremene mjere, među ostalim, kako bi se nadležnim tijelima naložilo da donesu novu odluku u svrhu izdavanja tražene dozvole boravka u svrhu studija ili
–
da je sud kojem je podnesen pravni lijek protiv navedene odluke ovlašten svojom ocjenom zamijeniti ocjenu tih tijela ili donijeti novu odluku.
24
U tom pogledu valja podsjetiti na to da, na temelju članka 5. stavka 3. Direktive 2016/801, državljanin treće zemlje koji je podnio zahtjev za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija ima pravo na odobrenje boravka na državnom području te države članice ako ispunjava opće uvjete utvrđene u članku 7. te direktive i posebne uvjete koji se primjenjuju ovisno o vrsti podnesenog zahtjeva, u ovom slučaju one predviđene u članku 11. navedene direktive za zahtjeve za prihvat u svrhu studija.
25
Iz toga slijedi da su na temelju tog članka 5. stavka 3. države članice dužne izdati dozvolu boravka u svrhu studija podnositelju zahtjeva koji je udovoljio uvjetima iz članaka 7. i 11. Direktive 2016/801 (presuda od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 35. i navedena sudska praksa).
26
U skladu s člankom 34. stavkom 5. te direktive svaka odluka kojom se zahtjev za odobrenje proglašava nedopuštenim ili se odbija, kojom se odbija produljenje odobrenja ili kojom se odobrenje povlači može se pravno osporavati u dotičnoj državi članici u skladu s nacionalnim pravom.
27
Iz toga proizlazi da, u slučaju odluke o odbijanju zahtjeva za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija, taj članak 34. stavak 5. državljaninu treće zemlje koji je podnio takav zahtjev izričito omogućuje podnošenje pravnog lijeka u skladu s nacionalnim zakonodavstvom države članice koja je donijela tu odluku (presuda od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 61. i navedena sudska praksa).
28
Stoga valja primijetiti da je zakonodavac Unije, navodeći da se pravni lijek mora podnijeti u skladu s nacionalnim zakonodavstvom dotične države članice, prepustio državama članicama da odluče o prirodi i konkretnim pojedinostima u vezi s pravnim lijekovima kojima raspolažu podnositelji zahtjeva za vizu u svrhu studija obuhvaćenih Direktivom 2016/801 (vidjeti u tom smislu presudu od 10. ožujka 2021., Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N., C‑949/19, EU:C:2021:186, t. 42.).
29
Međutim, prirodu i konkretne pojedinosti žalbenog postupka iz članka 34. stavka 5. Direktive 2016/801 treba utvrditi u skladu s člankom 47. Povelje (vidjeti u tom smislu presudu od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 62. navedenu sudsku praksu).
30
Naime, iako je, u nedostatku propisa Unije u nekom području, na nacionalnom pravnom poretku svake države članice da odredi nadležne sudove i utvrdi postupovna pravila o pravnim lijekovima namijenjenima zaštiti prava koja pojedinci uživaju na temelju prava Unije, države članice ipak su dužne osigurati, u svakom pojedinom slučaju, poštovanje prava na djelotvornu sudsku zaštitu tih prava kako su ona zajamčena člankom 47. Povelje (presuda od 14. svibnja 2020., Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél‑alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU i C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, t. 142. i navedena sudska praksa).
31
Osim toga, valja podsjetiti na to da je Sud presudio da bi pravo na djelotvoran pravni lijek iz članka 47. Povelje bilo iluzorno ako bi pravni poredak države članice dopuštao da pravomoćna i obvezujuća sudska odluka ostane nedjelotvorna na štetu stranke. To osobito vrijedi kada stvarno korištenje pravima koja proizlaze iz prava Unije, kako su priznata sudskom odlukom, podrazumijeva poštovanje zahtjeva vremena (presuda od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 63. i navedena sudska praksa).
32
U tom pogledu, u okviru ovog predmeta, sud koji je uputio zahtjev pita se o korisnom trenutku izdavanja vize u svrhu zatraženog studija i, stoga, o odluci o pravnom lijeku podnesenom protiv odbijanja takve vize, kako bi dotični državljanin treće zemlje imao mogućnost, ovisno o slučaju, ostvariti prava koja ima na temelju Direktive 2016/801.
33
U tom kontekstu, kao prvo, kad je riječ o uvođenju iznimnog pravnog lijeka koji treba ispitati u okviru hitnog postupka, valja naglasiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, pravo Unije, uključujući odredbe Povelje, nema za učinak to da prisiljava države članice na uvođenje pravnih lijekova različitih od onih utvrđenih nacionalnim pravom, osim ako iz strukture predmetnog nacionalnog pravnog poretka proizlazi da ne postoji nijedan pravni lijek pred sudom koji bi, makar posredno, omogućio osiguranje poštovanja prava koja pojedinci imaju na temelju prava Unije (vidjeti po analogiji presudu od 7. rujna 2023., Rayonna prokuratura Lovech, teritorialno otdelenie Lukovit (Osobna pretraga), C‑209/22, EU:C:2023:634, t. 54. i navedena sudska praksa).
34
Stoga se člankom 34. stavkom 5. Direktive 2016/801, u vezi s člankom 47. Povelje, ne zahtijeva uspostava iznimnog pravnog lijeka koji treba ispitati u hitnom postupku.
35
Međutim, treba osigurati da uvjeti u kojima je podnesen pravni lijek protiv odluke nadležnih tijela o odbijanju zahtjeva za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija i, po potrebi, presuda donesena po završetku te odluke budu takvi da u načelu omogućuju donošenje nove odluke u kratkom roku, tako da bi državljanin treće zemlje mogao uživati punu djelotvornost prava koja ima na temelju te direktive (vidjeti u tom smislu presudu od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 66.).
36
Kao drugo, što se tiče uvođenja mogućnosti da sud pred kojim se vodi postupak naloži nadležnim tijelima donošenje nove odluke u svrhu izdavanja zatražene dozvole boravka i, kao treće, što se tiče eventualne mogućnosti da takav sud svojom ocjenom zamijeni ocjenu navedenih tijela ili da donese novu odluku, valja istaknuti da se ta pitanja suda koji je uputio zahtjev odnose na ovlasti koje mogu izvršavati sudovi koji odlučuju o tužbama kojima se osporava odbijanje zahtjeva za prihvat.
37
U tom pogledu valja podsjetiti na to da, kada je riječ o nacionalnoj upravnoj odluci koja, kako bi se osiguralo poštovanje djelotvornog korištenja prava zainteresirane osobe koja proizlaze iz prava Unije, u ovom slučaju onih koja izvodi iz ispunjenja zahtjeva iz članka 5. stavka 3. te direktive, nužno mora biti brzo donesena, iz nužnosti koja proizlazi iz članka 47. Povelje da se osigura djelotvornost pravnog lijeka podnesenog protiv prvotne upravne odluke kojom se odbija njegov zahtjev proizlazi da svaka država članica mora urediti svoje nacionalno pravo na način da se, u slučaju njezina poništenja, nova odluka donese u kratkom roku i u skladu s ocjenom iz presude kojom je proglašeno poništenje (vidjeti u tom smislu presudu od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 64. i navedenu sudsku praksu).
38
Stoga, s obzirom na razmatranja iz točaka 29. do 31. ove presude, Sud je presudio da je, što se tiče zahtjeva za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija, činjenica da je sud pred kojim se vodi postupak nadležan samo za odlučivanje o poništenju odluke nadležnih tijela o odbijanju takvog zahtjeva u načelu dovoljna da se ispune zahtjevi iz članka 34. stavka 5. navedene direktive, u vezi s člankom 47. Povelje, a da se pritom ne zahtijeva da taj sud može svojom ocjenom zamijeniti ocjenu tih tijela ili donijeti novu odluku, pod uvjetom da su, ovisno o slučaju, navedena tijela obvezana ocjenom iz presude kojom se proglašava poništenje te odluke (vidjeti u tom smislu presudu od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 65.).
39
Osim razmatranja iznesenih u točki 34. ove presude, takva je ocjena također valjana u slučaju da sud koji odlučuje o iznimnom pravnom lijeku koji se ispituje u okviru hitnog postupka nema ovlast odrediti privremene mjere, osobito kako bi se nadležnim tijelima naložilo da donesu novu odluku u svrhu izdavanja zatražene dozvole boravka u svrhu studija.
40
Međutim, kao što je to navedeno u točki 35. ove presude, Sud je pojasnio da, u slučaju da sud pred kojim je pokrenut postupak ima samo ovlast poništenja, treba osigurati da su uvjeti pod kojima se taj pravni lijek podnosi i, ovisno o slučaju, pod kojima se presuda donesena na temelju tog pravnog lijeka izvršava, takvi da u načelu omogućuju donošenje nove odluke u kratkom roku, tako da državljanin treće zemlje koji postupa s dužnom pažnjom može uživati punu djelotvornost prava koja ima na temelju Direktive 2016/801.
41
S obzirom na navedeno, iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da određeni državljani trećih zemalja primaju odluku o svojem zahtjevu za prihvat na belgijsko državno područje u svrhu studija tek nedugo prije početka akademske godine koju žele pohađati u Belgiji. Stoga valja napomenuti da mogućnost nadležnih tijela da nakon poništenja te prvotne odluke donesu novu odluku u kratkom roku, tako da državljanin treće zemlje koji postupa s dužnom pažnjom može uživati punu djelotvornost prava koja ima na temelju Direktive 2016/801, također ovisi o uvjetima koji se odnose na donošenje navedene prvotne odluke.
42
U tom pogledu, na temelju članka 34. stavka 1. te direktive, nadležna tijela dotične države članice moraju donijeti odluku o zahtjevu za prihvat na državno područje te države članice u svrhu studija što je prije moguće, ali najkasnije 90 dana od dana podnošenja potpunog zahtjeva. Osim toga, u skladu sa stavkom 3. tog članka 34., ako su informacije ili dokumenti priloženi uz zahtjev nepotpuni, nadležna tijela u razumnom roku obavješćuju podnositelja zahtjeva o dodatnim informacijama i određuju razuman rok za njihovu dostavu, što za posljedicu ima suspenziju roka iz stavka 1. navedenog članka 34. sve dok nadležna tijela ne dobiju dodatne informacije.
43
Kao što je to navedeno u točkama 24. i 25. ove presude, ostvarivanje prava koja proizlaze iz članka 5. stavka 3. navedene direktive, u ovom slučaju odobrenja boravka na državnom području države članice u svrhu studija, zahtijeva da je dotični državljanin treće zemlje ispunio opće uvjete utvrđene u članku 7. Direktive 2016/801 i posebne uvjete koji se primjenjuju na studente, predviđene u članku 11. te direktive za zahtjeve za prihvat u svrhu studija, pri čemu potonji uvjeti uključuju, među ostalim, činjenicu da je taj državljanin primljen na visoko učilište radi studiranja.
44
U tom kontekstu, donošenje odluke o zahtjevima za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija od strane nadležnih tijela, uz poštovanje roka predviđenog u članku 34. stavku 1. Direktive 2016/801, u načelu omogućuje da se zajamči djelotvornost prava koja ti državljani imaju na temelju navedene direktive, pod uvjetom da odvijanje postupka ispitivanja zahtjeva za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija od strane nadležnih tijela ne završi, u praksi, sustavnim lišavanjem državljana trećih zemalja čiji je zahtjev odbijen mogućnosti da, ovisno o slučaju, uživaju punu djelotvornost tih prava zbog datuma donošenja odluka o navedenim zahtjevima i uzimajući u obzir neskrative rokove eventualnog žalbenog postupka protiv tih odluka.
45
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljena prethodna pitanja valja odgovoriti na način da se članak 34. stavak 5. Direktive 2016/801, u svjetlu članka 47. Povelje, treba tumačiti na način da se njime ne zahtijeva, u kontekstu tužbe kojom državljanin treće zemlje nastoji osporiti odluku nadležnih tijela kojom se odbija njegov zahtjev za prihvat na područje dotične države članice u svrhu studija radi ostvarivanja prava koja mu pripadaju na temelju članka 5. stavka 3. te direktive:
–
da se tom državljaninu omogući izniman pravni lijek koji se ispituje u hitnom postupku kada bi, unatoč dužnoj pažnji, nužno poštovanje rokova za redovni postupak nadzora te odluke moglo spriječiti odvijanje njegova studija;
–
da u okviru takvog iznimnog pravnog lijeka sud pred kojim je pokrenut postupak ima ovlast, ako je potrebno, odrediti privremene mjere, među ostalim, kako bi se nadležnim tijelima naložilo da donesu novu odluku u svrhu izdavanja tražene dozvole boravka u svrhu studija ili
–
da je sud kojem je podnesen pravni lijek protiv navedene odluke ovlašten svojom ocjenom zamijeniti ocjenu tih tijela ili donijeti novu odluku.
46
Međutim, treba osigurati da uvjeti pod kojima je podnesen pravni lijek protiv odluke nadležnih tijela o odbijanju zahtjeva za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija i, po potrebi, pod kojima se izvršava presuda donesena kao rezultat toga moraju biti takvi da omogućuju donošenje nove odluke u kratkom roku, u skladu s ocjenom sadržanom u presudi kojom je odluka poništena, na način da državljanin treće zemlje koji postupa s dužnom pažnjom može ostvariti punu učinkovitost prava koja proizlaze iz te direktive.
Troškovi
47
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (deseto vijeće) odlučuje:
Članak 34. stavak 5. Direktive (EU) 2016/801 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2016. o uvjetima ulaska i boravka državljana trećih zemalja u svrhu istraživanja, studija, osposobljavanja, volonterstva, razmjena učenika ili obrazovnih projekata, i obavljanja poslova au pair, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima,
treba tumačiti na način da:
se njime ne zahtijeva, u kontekstu tužbe kojom državljanin treće zemlje nastoji osporiti odluku nadležnih tijela kojom se odbija njegov zahtjev za prihvat na područje dotične države članice u svrhu studija radi ostvarivanja prava koja mu pripadaju na temelju članka 5. stavka 3. te direktive:
–
da se tom državljaninu omogući izniman pravni lijek koji se ispituje u hitnom postupku kada bi, unatoč dužnoj pažnji, nužno poštovanje rokova za redovni postupak nadzora te odluke moglo spriječiti odvijanje njegova studija;
–
da u okviru takvog iznimnog pravnog lijeka sud pred kojim je pokrenut postupak ima ovlast, ako je potrebno, odrediti privremene mjere, među ostalim, kako bi se nadležnim tijelima naložilo da donesu novu odluku u svrhu izdavanja tražene dozvole boravka u svrhu studija ili
–
da je sud kojem je podnesen pravni lijek protiv navedene odluke ovlašten svojom ocjenom zamijeniti ocjenu tih tijela ili donijeti novu odluku.
Međutim, treba osigurati da uvjeti pod kojima je podnesen pravni lijek protiv odluke nadležnih tijela o odbijanju zahtjeva za prihvat na državno područje države članice u svrhu studija i, po potrebi, pod kojima se izvršava presuda donesena kao rezultat toga moraju biti takvi da omogućuju donošenje nove odluke u kratkom roku, u skladu s ocjenom sadržanom u presudi kojom je odluka poništena, na način da državljanin treće zemlje koji postupa s dužnom pažnjom može ostvariti punu učinkovitost prava koja proizlaze iz te direktive.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski
(
i
)	Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.