Predmet T-448/22
PW
protiv
Europske službe za vanjsko djelovanje
Presuda Općeg suda (četvrto vijeće) od 2. listopada 2024.
„Javna služba – Član ugovornog osoblja – Odbijanje naknade godišnjih putnih troškova za uzdržavanu djecu – Članak 8. stavak 1. Priloga VII. Pravilniku o osoblju – Tužba za poništenje – Akt koji negativno utječe – Odluka kojom se konačno utvrđuje stajalište uprave – Dopuštenost – Načelo dobre uprave – Dužnost brižnog postupanja”
1.      Tužbe dužnosnikâ – Akt koji negativno utječe – Pojam – Odgovor uprave za koji se ne može smatrati da utvrđuje konačno stajalište institucije zbog nedostatka relevantnih informacija – Isključenost
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 90. i 91.)
(t. 31., 33., 34., 41., 42.)
2.      Dužnosnici – Povrat troškova – Godišnji putni troškovi – Uvjeti i oblici – Diskrecijska ovlast zakonodavca Unije – Donošenje općih provedbenih odredbi kojima se predviđa plaćanje u određenom mjesecu na temelju korisnikovih obiteljskih okolnosti – Određivanje od strane uprave razumnog roka u kojem korisnik može priopćiti te informacije – Dopuštenost
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, Prilog VII. čl. 8. st. 1.)
(t. 57.-62., 65., 66.)
3.      Akti institucija – Unutarnje smjernice – Pojam – Pravilo objavljeno na intranetskoj stranici institucije – Uključenost – Pravni učinci
(t. 64., 68., 72.)
4.      Tužbe dužnosnikâ – Razlozi – Tužbeni razlog koji se temelji na povredi primjene dužne pažnje – Osporavanje primjene roka od strane uprave u odnosu na tužitelja – Nepostojanje objašnjenja pogrešaka za koje se smatra da su počinjene u okviru odvagivanja interesa – Opće upućivanje na učinke pandemije bolesti COVID-19 – Odbijanje
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, Prilog VII., čl. 8.)
(t. 78.-80.)
5.      Sudski postupak – Troškovi – Nepotrebni troškovi ili troškovi nastali zloupotrebom prava – Postupanje institucije koje je pridonijelo nastanku spora
(Poslovnik Općeg suda, čl. 135. st. 2.)
(t. 85.)
Kratak prikaz
U ovoj presudi Opći sud odbija tužbu koju je podnio PW, član ugovornog osoblja Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD), protiv implicitne odluke ESVD-a o odbijanju njegova zahtjeva za plaćanje godišnjih putnih troškova u pogledu njegove uzdržavane djece za cijelu 2020.
Tom prilikom Opći sud dopunjuje postojeću sudsku praksu u pogledu pojma „akt koji negativno utječe”. Također pojašnjava prirodu godišnjih putnih troškova i tumačenje članka 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) kojim se uređuje plaćanje tih troškova, kao i pravna vrijednost pravila dostupnih na intranetu institucija.
U veljači 2020. tužitelj se pridružio delegaciji Europske unije u Washingtonu, DC (Sjedinjene Američke Države). Tužiteljeva supruga bila je u službi Europskog parlamenta u Bruxellesu (Belgija). Budući da je bila raspoređena u viši razred, ona je ta koja je primala obiteljske naknade, a time i isplatu godišnjih putnih troškova.
U lipnju je tužitelj kontaktirao ESVD kako bi zatražio plaćanje godišnjih putnih troškova za svoje četvero uzdržavane djece te je nakon toga poduzeo više koraka, u skladu s uputama ESVD-a i Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO), kako bi mu se ti troškovi isplatili.
Budući da tužitelj nije poštovao rok određen za promjenu korisnika isplate godišnje naknade putnih troškova za tekuću godinu, odnosno 2. svibnja, Parlament je u srpnju 2020. u korist tužiteljeve supruge izvršio plaćanje godišnjih putnih troškova za djecu para, izračunanih na temelju udaljenosti između Bruxellesa i Madrida (Španjolska).
Tužitelj je zatražio reguliranje plaćanja tih troškova. Porukom elektroničke pošte od 18. siječnja 2021. ESVD je obavijestio tužitelja da će se isplata „2/12” za njegovu uzdržavanu djecu izvršiti uz njegovu plaću za veljaču.
Budući da nije primio isplatu koju je očekivao prilikom isplate plaće za veljaču, kao ni ožujak, tužitelj je u više navrata ponovio svoj zahtjev. PMO ga je porukom elektroničke pošte od 29. ožujka 2021. obavijestio da iz detaljne analize spisa proizlazi da mu je godišnja naknada putnih troškova za njegovu uzdržavanu djecu već isplaćena prilikom isplate njegovih plaća za kolovoz 2020., prosinac 2020. i veljaču 2021.
Budući da je smatrao da ima pravo na isplatu svih godišnjih putnih troškova za svoju uzdržavanu djecu za 2020. godinu, tužitelj je osporavao iznos koji je PMO naveo porukom elektroničke pošte od 30. ožujka 2021. ESVD nije odgovorio na tu poruku elektroničke pošte.
Tužitelj je podnio žalbu protiv implicitne odluke kojom se odbija ispravak izračuna naknade troškova o kojima je riječ, koju je nedopuštenom zbog nepravodobnosti proglasio ESVD, koji je smatrao da je akt kojim je tužitelj oštećen poruka elektroničke pošte od 18. siječnja 2021.
U tom je kontekstu tužitelj pokrenuo postupak pred Općim sudom radi poništenja prešutne odluke.
Ocjena Općeg suda
Kao prvo, Opći sud podsjeća na to da su samo one mjere nadležnog tijela koje proizvode obvezujuće pravne učinke, koji su takvi da izravno i trenutačno utječu na interese zainteresirane osobe znatno mijenjajući njezin pravni položaj, akti koji negativno utječu i kojima se konačno utvrđuje stajalište institucije. Kvalifikacija akta koji negativno utječe na neku osobu ne ovisi o obliku ili naslovu tog akta, nego je određena njegovom biti.
Opći sud u tom pogledu utvrđuje da informacije koje je ESVD pružio u poruci elektroničke pošte od 18. siječnja 2021. nisu bile dovoljne kako bi tužitelju omogućile da shvati da mu je odbijeno plaćanje preostalog iznosa. Stoga se ne može smatrati da se tom porukom elektroničke pošte utvrđuje konačno stajalište ESVD-a u pogledu plaćanja godišnjih putnih troškova za njegovu uzdržavanu djecu. Ta poruka elektroničke pošte stoga ne može predstavljati početak roka od tri mjeseca predviđenog člankom 90. stavkom 2. Pravilnika o osoblju.
Iz toga slijedi da je tužitelj 30. ožujka 2021. upravi osnovano podnio zahtjev kojim je poziva da donese odluku u odnosu na njega. Neodgovaranje na taj zahtjev u roku od četiri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva smatra se, u skladu s člankom 90. stavkom 2. Pravilnika o osoblju, implicitnom odlukom kojom se zahtjev odbija te je tužitelj s pravom 28. listopada 2021. podnio zahtjev za njezino poništenje, poštujući rok od tri mjeseca predviđen člankom 90. stavkom 2. Pravilnika o osoblju.
Kao drugo, kad je riječ o članku 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju, Opći sud ističe da je njegov cilj omogućiti dužnosniku i njegovim uzdržavanim osobama da najmanje jednom godišnje odu u dužnosnikovo matično mjesto, kako bi se očuvale obiteljske, društvene i kulturne veze. Međutim, zakonodavac je upravo u okviru svoje diskrecijske ovlasti odlučio da će se članovima javne službe Europske unije nadoknaditi godišnji putni troškovi nastali prilikom njihova godišnjeg odmora, iako ga nijedno hijerarhijski više pravilo prava Europske unije ili međunarodnog poretka ne obvezuje da prizna takva prava dužnosnicima i članovima njihovih obitelji. Stoga raspolaže širokom diskrecijskom ovlašću prilikom utvrđivanja uvjeta i načina takve naknade.
Tim slijedom, kako bi upravljao plaćanjem godišnjih putnih troškova za uzdržavanu djecu u roku predviđenom općim provedbenim odredbama članka 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju (u daljnjem tekstu: OPO), koje je donijela Komisija i koje se primjenjuju na ESVD, PMO je 2. svibnja odredio rok za podnošenje zahtjeva predviđenog tim člankom, koji određuje koje će se matično mjesto roditelja uzeti u obzir kao osnova za isplatu. Naime, određivanje takvog roka je, kako razumno, tako i nužno kako bi se osiguralo upravljanje brojnim spisima od strane uprave i plaćanje godišnjih putnih troškova u roku predviđenom OPO-om.
U tom pogledu, pravilo propisano na intranetskoj stranici koje sadržava rok od 2. svibnja odražava implicitnu odluku ESVD-a o usklađivanju sustava koji se primjenjuje na dvije kategorije osoblja, odnosno na osoblje koje radi u Uniji i osoblje koje radi izvan Unije. Ono stoga predstavlja unutarnju smjernicu kojom se predmetnim dužnosnicima nastoji zajamčiti jednako postupanje u pogledu plaćanja godišnjih putnih troškova. Naime, odluka institucije, dostavljena cjelokupnom osoblju i kojom se precizira postupak primjenjiv u okviru izvršavanja njezine diskrecijske ovlasti, čini unutarnju direktivu koja se, kao takva, treba smatrati pravilom postupanja koje uprava sama sebi nameće i od kojeg ne može odstupiti bez navođenja razloga koji su je doveli do toga, pod prijetnjom kršenja načela jednakog postupanja.
Osim toga, s obzirom na paušalnu narav isplate i rok koji je za njezino izvršenje utvrđen OPO-om, PMO nije prekoračio svoju diskrecijsku ovlast kada je predvidio da zahtjev predviđen člankom 8. stavkom 1. Pravilnika o osoblju ne može biti retroaktivan. Naime, poštovanje tog roka ne uvjetuje plaćanje godišnjih putnih troškova, koje je zakonsko pravo, i koje će se izvršiti jednom ili drugom roditelju, nego mu je jedini cilj omogućiti upravi da pravodobno raspolaže informacijama o zemljopisnoj udaljenosti na temelju koje se izračunava iznos plaćanja.
Osim toga, tužitelj ne može valjano tvrditi da nije znao za rok određen za podnošenje zajedničkog zahtjeva bračnih drugova predviđen člankom 8. stavkom 1. Priloga VII. Pravilniku o osoblju. Taj je rok dostupan osoblju ESVD-a na intranetskoj stranici te institucije, što je dovoljno za utvrđivanje toga da je poznat dužnosnicima i članovima osoblja koji su u službi i koji imaju pristup toj stranici.
Stoga, s obzirom na podnošenje zajedničkog zahtjeva tužitelja i njegove supruge sa zakašnjenjem, ESVD nije povrijedio članak 8. stavak 1. Priloga VII. Pravilniku o osoblju time što je odbio isplatiti ukupan iznos godišnjih putnih troškova za tužiteljevu uzdržavanu djecu na temelju udaljenosti između Madrida i Washingtona, DC.