62018CC0349
GIOVANNI PITRUZZELLA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2019. június 11. (
1
)
C‑349/18–C‑351/18. sz. egyesített ügyek
Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)
kontra
Mbutuku Kanyeba (C‑349/18)
Larissa Nijs (C‑350/18)
Jean‑Louis Anita Dedroog (C‑351/18)
(a Vredegerecht te Antwerpen [antwerpeni békebíróság, Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Vasúti közlekedés – Az utasok jogai és kötelezettségei – 1371/2007/EK rendelet – A 9. cikk (4) bekezdése – Menetjegy nélküli utasok – A helyzet rendezésének elmaradása – A jogviszony jellege – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – 93/13/EGK irányelv – A 2. és 3. cikk, valamint a 6. cikk (1) bekezdése – Hatály – Általános szállítási feltételek – A menetjeggyel nem rendelkező utasokra alkalmazandó pótdíj”
1.
Szerződésnek minősül‑e az uniós jog szempontjából az a jogviszony, amely azt a személyt köti, aki úgy dönt, hogy menetjegy vásárlása nélkül száll vonatra, és helyzetét az ellenőrzéseket követően sem rendezi? És mindenesetre alkalmazható‑e az említett jogviszonyra a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozás, és ez alapján tekintheti‑e úgy a bíróság, hogy a közlekedési vállalat által a menetjegy vásárlásának elmulasztásáért követelt felárat szabályozó rendelkezések nem kötik a fogyasztó utast?
2.
Lényegében ezek a kérdések állnak a Vredegerecht te Antwerpen (antwerpeni békebíróság, Belgium) előzetes döntéshozatali kérelme alapján indult jelen eljárás hátterében, amely alapeljárásban egy belga vasúti közlekedési vállalat követeli a menetjegy nélkül tetten ért utasoktól azon összeg megfizetését, amelyet az általános szállítási feltételek arra az esetre írnak elő, ha a menetjegy nélküli utas nem fizeti meg a menetjegynek az utólagos rendezés elmulasztásakor alkalmazandó pótdíjjal emelt költségét.
I. Jogi háttér
A.
Uniós jog:
3.
A 93/13/EGK irányelv (
2
) tizenkettedik preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„[…]
mivel ugyanakkor a tagállamok nemzeti jogszabályainak jelenlegi állapotában csak egy részleges harmonizáció tervezhető; mivel ez az irányelv csak a kifejezetten nem egyedi szerződési feltételekkel foglalkozik; mivel a tagállamok számára meg kell hagyni azt a lehetőséget, hogy a Szerződés rendelkezéseinek tiszteletben tartásával saját nemzeti jogszabályaikban az ebben az irányelvben előírtaknál szigorúbb rendelkezésekkel biztosítsanak magasabb szintű védelmet a fogyasztóknak”.
4.
A 93/13 irányelv 1. cikke így rendelkezik:
„(1)   Ennek az irányelvnek az a célja, hogy közelítse a tagállamoknak az eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseit.
(2)   Azok a feltételek, amelyek kötelező érvényű törvényi vagy rendeleti rendelkezéseket, valamint olyan nemzetközi egyezmények alapelveit vagy rendelkezéseit tükrözik, amely egyezményeknek a tagállamok vagy [az Európai Unió] aláíró [helyesen: aláírói], különösen a fuvarozás területén, nem tartoznak az ebben az irányelvben előírt rendelkezések hatálya alá.”
5.
A hivatkozott irányelv 3. cikke így rendelkezik:
„(1)   Egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel abban az esetben tekintendő tisztességtelen feltételnek, ha a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz elő a fogyasztó kárára.
(2)   Egy szerződési feltétel minden olyan esetben egyedileg meg nem tárgyalt feltételnek tekintendő, ha azt már előzetesen megfogalmazták, és ezért a fogyasztó nem tudta annak tartalmát befolyásolni, különösen az előzetesen kidolgozott szabványszerződések esetében.
Az a tény, hogy egy feltétel bizonyos elemeit vagy egy kiragadott feltételt egyedileg megtárgyaltak, nem zárja ki ennek a cikknek az alkalmazhatóságát a szerződés többi részére, ha a szerződés átfogó megítélése arra enged következtetni, hogy a szerződés mégiscsak egy előre kidolgozott szabványszerződés.
Olyan esetekben, amikor egy eladó vagy szolgáltató arra hivatkozik, hogy egy szabványfeltételt egyedileg megtárgyaltak, ennek bizonyítása az eladót vagy szolgáltatót terheli.
(3)   A melléklet tartalmazza azoknak a feltételeknek a jelzésszerű és nem teljes felsorolását, amelyek tisztességtelennek tekinthetők.”
6.
A 6. cikk (1) bekezdés így rendelkezik:
„A tagállamok előírják, hogy fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket.”
7.
A 93/13 irányelv 8. cikke így rendelkezik:
„A tagállamok az ezen irányelv által szabályozott területen elfogadhatnak vagy hatályban tarthatnak a Szerződéssel összhangban lévő szigorúbb rendelkezéseket annak érdekében, hogy a fogyasztóknak magasabb szintű védelmet biztosítsanak.”
8.
Az 1371/2007/EK rendelet (
3
) 4. cikke így rendelkezik:
„E fejezet rendelkezéseire is figyelemmel, a személyszállítási szerződés megkötését és teljesítését, valamint az információk és menetjegyek nyújtását az I. mellékletben foglalt II. és III. cím rendelkezései szabályozzák.”
9.
Az 1371/2007/EK rendelet 9. cikkének (4) bekezdése így rendelkezik:
„Az adott szolgáltatások esetében a vasúttársaságok lehetőséget biztosítanak a menetjegyek vonaton történő megvásárlására, kivéve ha ezt a biztonságot, a csalás elleni politikát, a kötelező jegyelővételt vagy az észszerű kereskedelmet érintő okok miatt korlátozzák vagy megtagadják.”
10.
Az 1371/2007/EK rendelet „Kivonat a nemzetközi vasúti személyszállítási szerződésre vonatkozó egységes szabályokból (CIV)” című I. melléklete II. címének 6. cikke értelmében:
„(1)   A szállítási szerződéssel a fuvarozó arra vállal kötelezettséget, hogy az utast, valamint – adott esetben – útipoggyászát és járművét a célállomásra szállítja, és a célállomáson az útipoggyászt és a járműveket átadja.
(2)   A szállítási szerződést az utasnak átadott egy vagy több menetjegy tanúsítja. Ugyanakkor, a 9. cikkre figyelemmel, a menetjegy hiánya, szabálytalansága vagy elveszése nem érinti a szerződés létét és érvényességét, és arra továbbra is a jelen egységes szabályok vonatkoznak.
(3)   A menetjegy vélelmet állít fel a szállítási szerződés megkötésére és tartalmára vonatkozóan, amellyel szemben azonban ellenbizonyításnak van helye.”
11.
Az 1371/2007/EK rendelet I. melléklete II. címének 9. cikke értelmében:
„(1)   Az utasnak az utazás megkezdésétől fogva érvényes menetjeggyel kell rendelkeznie, amelyet a jegyvizsgálat során köteles bemutatni. Az általános szállítási feltételek előírhatják, hogy:
a)
az az utas, aki nem tud érvényes menetjegyet felmutatni, a menetdíjon felül pótdíjat köteles fizetni;
b)
az az utas, aki a menetdíj vagy a pótdíj azonnali megfizetését megtagadja, az utazásból kizárható;
c)
a pótdíj milyen feltételek mellett térítendő vissza.”
B.
A belga jog
12.
A Wetboek van Economisch Recht (kereskedelmi törvénykönyv) (
4
) I.8.39. cikke a „vállalkozás” fogalmát a következőképpen határozza meg:
„vállalkozás: folyamatos jelleggel kereskedelmi célt követő természetes vagy jogi személyek, beleértve ezek társulásait.”
13.
A kereskedelmi törvénykönyv VI.83.24. cikke így rendelkezik:
„A vállalkozás és fogyasztó között létrejött szerződésekben minden esetben tisztességtelennek minősülnek azok a kikötések és feltételek, illetve kikötések és feltételek azon együttesei, amelyek tárgya:
[…]
24. a fogyasztó kötelezettségeinek nemteljesítése vagy késedelmes teljesítése esetén alkalmazandó kártérítés és kamatok összegének a vállalkozás által ténylegesen elszenvedett kárt nyilvánvalóan meghaladó mértékben történő megállapítása.”
14.
A kereskedelmi törvénykönyv VI.84. cikkének (1) bekezdése így rendelkezik:
„A tisztességtelen feltételek tilosak és semmisek. A szerződés továbbra is kötelezi a feleket akkor, ha fennmaradhat a tisztességtelen feltételek nélkül. A fogyasztó nem mondhat le az őt e szakasz alapján megillető jogokról.”
15.
A Nationale Maastschappij van de Belgische Spoorwegen (a Belga Vasutak Állami Társasága [a továbbiakban: NMBS]) általános és különös szállítási feltételeinek (Algemene en bijzondere vervoersvoorwaarden van de Nationale Maatschappij van de Belgische Spoorwegen) „az általános és különös feltételek elfogadása az utas által” című 2. cikke a következőket mondja ki:
„Az NMBS szállítási szolgáltatásainak igénybe vételével Ön elismeri, hogy a jelen dokumentumot, valamint a különös feltételeket (amelyek elérhetőek az snbc.be internetes oldalunkon) megismerte, és fenntartás nélkül vállalja, hogy azokat betartja. Az NMBS a jelen dokumentumot jogszerű okokból – ideértve például a közszolgáltatási feladatokhoz kapcsolódó kötelezettségeket, a valamely közigazgatási hatóság által elfogadott határozatnak való megfelelést, az infrastruktúrához, a hálózathoz vagy az erőforrásokhoz kapcsolódó működési kötöttségeket – bármikor módosíthatja. Az NMBS a jelen általános szállítási feltételek minden módosításáról tájékoztatást nyújt az NMBS elérhetőségein (különösen az snbc.be internetes oldalon), valamint a Moniteur Belge (belga hivatalos lap) útján. Az ilyen módosítások a közzétételüket követően alkalmazandóak az utasokra.”
16.
Az általános és különös szállítási feltételek 4. cikkének (3) bekezdése így rendelkezik:
„Az Ön menetjeggyel kapcsolatos kötelezettségei teljesítésének elmulasztása miatt megállapított olyan szabálytalanság, amelyek adott esetben a Szabálytalanságok és a magatartási szabályok megszegése című I. mellékletben meghatározott intézkedések alkalmazásához vezetnek, semmilyen esetben nem hoz létre szállítási szerződést. Következésképpen Ön nem jogosult semmiféle kár megtérítésére.”
17.
Az általános és különös szállítási feltételek „Menetjegy vásárlása »fedélzeti áron«” című 5.4. cikke így rendelkezik:
(1)   A Szabálytalanságok és a magatartási szabályok megszegése című I. melléklet 1. pontja szerinti esetek kivételével, amelyek tekintetben a szabálytalanságot azonnal jegyzőkönyvbe foglalják, a jegyvizsgáló a következő esetekben felajánlja az Ön számára a vonaton értékesített termékek között elérhető menetjegy „fedélzeti áron” történő megvásárlását:
a)
az utas bármely okból nem tud menetjegyet bemutatni a jegyvizsgálónak;
[…]
(3)   A „fedélzeti ár” a menetjegy árának a „Különös Szállítási Feltételekben” rögzített mértékű felárral növelt összege. A menetjegy árának részét képezi.
18.
A Különös Szállítási Feltételek I. mellékletének „»Közepes« szabálytalanság megállapítása” című 2.1.2 pontja így rendelkezik:
„»Közepes« szabálytalanságot kell megállapítani, ha az utas az Általános Szállítási Feltételek 5.4. cikke szerinti esetek valamelyikében nem vásárol »fedélzeti áron« menetjegyet.”
19.
A Különös Szállítási Feltételek I. mellékletének 4. pontja a következők szerint szabályozza a menetjeggyel kapcsolatos szabálytalanságok esetére irányadó pótdíj összegét:
„Átalányösszeg (amely 6% héát tartalmaz)
– Menetjeggyel kapcsolatos szabálytalanság megállapítása.
14 naptári napon belül (beleértve a szabálytalanság napját) teljesített fizetés: 75 EUR.
14 naptári napon belüli (beleértve a szabálytalanság napját) fizetés elmulasztása: 225 EUR”.
II. Tényállás, alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
20.
A jelen eljárás a Vredegerecht te Antwerpen (antwerpeni békebíróság, Belgium) előtt folyamatban lévő három ügyből ered, amelyek tekintetében ugyanazokat a kérdéseket terjesztették előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé.
21.
A Nationale Maastschappij van de Belgische Spoorwegen (a Belga Vasutak Állami Társasága [a továbbiakban: NMBS]) 2015‑ben négy alkalommal állapította meg, hogy M. Kanyeba megsértette a szállítási feltételeket, mert a menetjegy árának megfizetése nélkül utazott vonaton. M. Kanyeba a négy alkalomból egyszer sem élt az NMBS által a részére biztosított, „a helyzet rendezésére” vonatkozó lehetőséggel, hogy a vonaton 7,50 EUR összegű pótdíjjal menetjegyet váltson, vagy a szabálysértés megállapítását követő 14 napon belüli 75,00 EUR összegű pótdíjat fizessen, illetve a jogsértés megállapítását követő 14 napos határidő lejárta után 225,00 EUR fizessen.
22.
2013‑ban és 2015‑ben ugyanilyen szabálytalanság megállapítására került sor öt alkalommal L. Nijs, valamint 2014‑ben és 2015‑ben tizenegy alkalommal J‑L. Dedroog tekintetében.
23.
Az NMBS mindegyiküknek felajánlotta a lehetőséget, hogy a helyzetet a 21. pont szerinti feltételekkel rendezzék. Azonban egyikük sem élt az említett lehetőségekkel.
24.
Az NMBS ezért keresetet indított, és azt kérte, hogy M. Kanyebát 880,20 EUR, L. Nijs‑t 1103,90 EUR, J–L. Dedroog‑t pedig 2394,00 EUR megfizetésére kötelezzék. A felperes az alapeljárásban arra hivatkozik, hogy a közte és a három személy között nem szerződéses, hanem közigazgatási jogviszony áll fenn, mivel nem vásároltak menetjegyet.
25.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata alapján minden olyan esetben köteles hivatalból vizsgálni a tisztességtelen feltételekre vonatkozó szabályok alkalmazását, amikor a szolgáltatást a jelen ügyhöz hasonlóan fogyasztónak nyújtják. E tekintetben egyrészt az kérdéses, hogy milyen jellegű jogviszony van az NMBS és a fogyasztók között, másrészt pedig az, hogy megkötöttnek tekinthető‑e a szerződés annak ellenére, hogy a fogyasztók menetjegy vásárlása nélkül utaztak.
26.
A kérdést előterjesztő bíróság többek között azt jegyzi meg, hogy nem egyértelmű az NMBS általános szállítási feltételeinek jogalapja. Az egyik álláspont szerint a felek jogait és kötelezettségeit meghatározó általános feltételek tisztán szerződéses rendelkezések. A másik álláspont szerint az általános feltételek közigazgatási jogi értelemben vett szabályoknak minősülnek.
27.
A kérdést előterjesztő bíróság továbbá az NMBS és az utasok közötti jogviszony jellegéről szóló belgiumi elméleti vitára hivatkozik. Egyesek szerint a szóban forgó jogviszony kötelmi jellegű – abban az esetben is, ha az utas nem vásárol menetjegyet –, mivel pusztán az a tény, hogy az utas belép arra a területre, ahol érvényes menetjeggyel kell rendelkezni, szállítási szabványszerződés megkötését eredményezi. Mások szerint azonban a jogviszony kizárólag akkor kötelmi jellegű, ha az utas vásárol menetjegyet, egyébként normatív jellegű jogviszonyt kell megállapítani.
28.
A kérdést előterjesztő bíróság végül megjegyzi, hogy a Grondwettelijk (alkotmánybíróság, Belgium) és a Hof van Cassatie (semmítőszék, Belgium) megállapította, hogy a „tisztességtelen feltételek tana” a belga jogban normatív jogviszonyokra is alkalmazható.
29.
A fentiekre figyelemmel a Vredegerecht te Antwerpen (antwerpeni békebíróság) felfüggesztette az eljárást, és a következő kérdéseket terjesztette előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni, a vasúti személyszállítást igénybe vevő utasok jogairól és kötelezettségeiről szóló, 2007. október 23‑i 1371/2007/EK rendelet 9. cikkének a 93/13 irányelv 2. cikkének a) pontjával és 3. cikkével összefüggésben értelmezett (4) bekezdését, hogy mindig szerződéses jogviszony jön létre a közlekedési vállalat és az utas között, még ha ez utóbbi a fuvarozó szolgáltatását menetjegy nélkül veszi is igénybe?
2)
Az előbb említett kérdésre adandó nemleges válasz esetén kiterjed‑e ebben az esetben a tisztességtelen feltételek tana általi védelem az olyan utasra is, aki menetjegy nélkül vesz igénybe tömegközlekedési eszközt, és ezen magatartása miatt a fuvarozó általános szerződési feltételei szerint, amelyeket normatív jellegük alapján vagy állami hivatalos hirdetményben való közzététel révén általánosan kötelezőnek tekintenek, a menetjegy árán felül pótdíj fizetésére köteles?
3)
Minden esetben ellentétes‑e a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 93/13 irányelv 6. cikkével – amely a következőképpen rendelkezik: »[a] tagállamok előírják, hogy fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket« –, hogy a bíróság a tisztességtelennek minősített feltételt mérsékli, vagy helyette az általános jogot alkalmazza?
4)
Az előbb említett kérdésre adandó nemleges válasz esetén, mely körülmények között alkalmazhatja a nemzeti bíróság ebben az esetben a tisztességtelennek minősített feltétel mérséklését, vagy helyettesítheti [azt] az általános joggal?
5)
Amennyiben az előbb említett kérdésekre nem lehet absztrakt válaszokat adni, felmerül a kérdés, hogy abban az esetben, ha a nemzeti vasúttársaság az érvényes menetjegy nélkül utazót tetten érést követően polgári jogilag pótdíjjal szankcionálja, adott esetben a menetjegy árán felül, és a bíróság arra a következtetésre jut, hogy a követelt pótdíj tisztességtelen a 93/13 irányelv 3. cikkével összefüggésben értelmezett 2. cikke a) pontjának értelmében, ellentétes‑e a 93/13 irányelv 6. cikkével, hogy a bíróság a feltételt semmisnek nyilvánítja, és az általános felelősségi jogot alkalmazza a nemzeti vasúttársaságot ért kár megtérítése céljából?”
III. Jogi elemzés
30.
A Bíróság kérésének megfelelően a jelen indítvány az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés elemzésére összpontosít, amelyet ugyanakkor a szoros kapcsolódásra tekintettel az első kérdéssel együtt elemzek. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik, negyedik és ötödik kérdést együtt vizsgálom, és ezek tekintetében a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatára vonatkozó rövid megjegyzésekre szorítkozom.
1.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és második kérdésről
a) Előzetes megjegyzések
31.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és második kérdéssel az előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi a Bíróságtól, hogy levezethető‑e a vasúti személyszállítást igénybe vevő utasok jogairól és kötelezettségeiről szóló 1371/2007/EK rendeletből és a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 93/13 irányelvből, hogy mindig szerződéses jogviszony jön létre a közlekedési társaság és az utas között, még akkor is, ha az utas menetjegy vásárlása nélkül veszi igénybe a fuvarozó szolgáltatását. Nemleges válasz esetén alkalmazható‑e mindenesetre a tisztességtelen feltételekre vonatkozó, a 93/13 irányelvben foglalt szabályozás a szóban forgó tényállásra oly módon, hogy az érvényes menetjeggyel nem rendelkező utas számára felár fizetését előíró esetleges feltételt a bíróság tisztességtelennek, és így a fogyasztó számára kötelező erővel nem rendelkezőnek nyilváníthatja.
32.
A további megfontolásokhoz két előzetes megjegyzést szükséges tenni.
33.
Az egyik: az 1371/2007/EK rendelet és a 93/13 irányelv nem ad semmiféle támpontot a vonatra felszálló fogyasztó és a közlekedési vállalat közötti viszony jogi jellegére nézve.
34.
Az 1371/2007/EK rendelet 4. cikke így rendelkezik: „E fejezet rendelkezéseire is figyelemmel, a személyszállítási szerződés megkötését és teljesítését, valamint az információk és menetjegyek nyújtását az I. mellékletben foglalt II. és III. cím rendelkezései szabályozzák.”
35.
Az 1371/2007/EK rendelet I. melléklete II. címe 6. cikkének (2) bekezdése annak kimondására szorítkozik, hogy: „A szállítási szerződést az utasnak átadott egy vagy több menetjegy tanúsítja. Ugyanakkor, a 9. cikkre figyelemmel, a menetjegy hiánya, szabálytalansága vagy elveszése nem érinti a szerződés létét és érvényességét […].”
36.
Az 1371/2007/EK rendelet I. melléklete II. címének 9. cikke kimondja, hogy: „(1) Az utasnak az utazás megkezdésétől fogva érvényes menetjeggyel kell rendelkeznie, amelyet a jegyvizsgálat során köteles bemutatni. Az általános szállítási feltételek előírhatják, hogy: a) az az utas, aki nem tud érvényes menetjegyet felmutatni, a menetdíjon felül pótdíjat köteles fizetni; b) az az utas, aki a menetdíj vagy a pótdíj azonnali megfizetését megtagadja, az utazásból kizárható […].”
37.
Ezek a rendelkezések tehát, amint azt a Bíróság már egyértelműen megállapította, pusztán egy előzőleg megkötött szállítási szerződés fennállását feltételezik. (
5
)
38.
A 93/13 irányelv semmiféle utalást nem tartalmaz sem a szerződés fogalmával, sem megkötésének időpontjával kapcsolatban, és csak arra szorítkozik, hogy valamely szerződéses megállapodás létezését feltételezi ahhoz, hogy alkalmazni lehessen a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozást. (
6
)
39.
A kérdést előterjesztő bíróság által hivatkozott uniós jogi rendelkezések egyike sem határozza meg tehát, hogy egy jogviszony mikor minősíthető szállítási szerződésnek, sem pedig azt, hogy mikor tekinthető megkötöttnek a szállítási szerződés.
40.
A tagállamok tehát teljesen szabadon határozhatják meg a fent bemutatott helyzetekben létrejövő jogviszony jellegét. (
7
)
41.
Következésképpen nem ellentétesek az uniós joggal az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek előírják, hogy a vonaton érvényes menetjegy nélkül utazó, és a helyzetüket az ellenőrzéseket követően nem rendező személyek nem állnak szerződésben a vasúttársasággal. (
8
)
42.
Álláspontom szerint ezért az 1371/2007/EK rendelet 9. cikkének (4) bekezdése, és a 93/13 irányelv 2. cikkének a) pontja és 3. cikke nem értelmezhető úgy, hogy mindig szerződéses viszony jön létre a fuvarozó társaság és az utas között.
43.
Következésképpen a nemzeti bíróságnak kell a belső jog alapján megvizsgálnia, hogy fennáll‑e szerződéses viszony.
44.
A másik előzetes megjegyzés az, hogy a bemutatott magatartás negatív társadalmi jelenség, amelyet a különböző jogrendszerekben jogilag csak egyszerű szerződésszegésnek, közigazgatási szabálysértésnek vagy akár bűncselekménynek is minősülhet (
9
) a személyszállításban érintett, részben közjogi jellegű érdekek alapján.
45.
Amennyire az iratokból kitűnik, olyan helyzetről van ugyanis szó, amelyben egy utas szándékosan menetjegy nélkül száll fel a vonatra, és egyáltalán nem áll szándékában teljesíteni az igénybe vett szolgáltatás árának megfizetésére irányuló kötelezettségét, sem a szolgáltatás nyújtója által a szolgáltatás igénybe vétele alatt, sem az azt követően kínált több lehetőség ellenére sem.
b) A tisztességtelen feltételekről szóló szabályozás alkalmazása a menetjegy nélküli utas tényállására
46.
A fenti előzetes megállapításokra figyelemmel a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdéssel lényegében azt kérdezi a Bíróságtól, hogy arra az esetre is alkalmazható‑e a tisztességtelen feltételek 93/13 irányelv szerinti szabályozása, amikor egy utas menetjegy nélkül száll fel a vonatra, és miután több alkalommal elmulasztja helyzetének a vasúttársaság általános szállítási feltételei szerinti rendezését, ugyanez a társaság perben követeli tőle a menetjegy pótdíjjal növelt árának megfizetését.
47.
A hiányzó érvényes menetjegy (és ezt követően a helyzet rendezésének többszöri és fokozatos kérések ellenére történő elmulasztása) esetén a pótdíj fizetésének jogforrása a vasúttársaság általános szállítási feltételei.
48.
A kérdést előterjesztő bíróság álláspontja szerint a hivatkozott általános feltételek normatív jellegük alapján, vagy az alapján, hogy azokat hivatalos kiadványban tették közzé, miden utasra alkalmazandóak.
49.
Főszabály szerint nem zárható ki, hogy mégis szerződéses eredetű viszonyról van szó. (
10
)
50.
Amint már említésre került, a nemzeti bíróságnak kell a belső jog alapján megvizsgálnia, hogy szerződéses jellegű‑e a fuvarozó és a menetjeggyel nem rendelkező fogyasztó közötti viszony.
51.
Abból kiindulva, hogy – a fent hivatkozott uniós jogforrásokban a szerződés létrejöttének időpontjára vonatkozó pontos utalások hiányában – a nemzeti bíróság feladata a nemzeti jog alapján a bemutatott jogi helyzet minősítése, az is igaz, hogy – amint azt a Bizottság is megjegyzi az ügy iratainak részét képező írásbeli észrevételeiben (
11
) – valamely jogviszony szerződéses jogviszonynak való minősítése szempontjából a tagállami jogrendszerek közös eleme a kölcsönös akarat megnyilvánulása.
52.
A fent bemutatotthoz hasonló tényállás esetén erősen kétségbe vonható az említett kölcsönös akaratkijelentés megléte. Nem csak arról van szó ugyanis, hogy az utas úgy dönt, hogy a nyilvánosság számára elérhető ajánlat ellenére nem vásárol menetjegyet, hanem a vonat fedélzetén tett újabb szerződéses ajánlat ellenére is elutasítja a menetjegy megvásárlására irányuló szándéka kifejezését.
53.
Kétségek merülhetnek fel tehát azzal kapcsolatban, hogy a fent bemutatotthoz hasonló jogellenes magatartás esetén megállapítható‑e a szerződés létrehozására alkalmas kölcsönös akaratnyilvánítás. Az utas ugyanis nem juttatja kifejezésre beleegyezését a szerződés egyik lényeges eleme, mégpedig a szolgáltatás ára és annak megfizetése vonatkozásában.
54.
Ha abból kell kiindulni, hogy a közlekedési vállalat és a menetjegy kifizetését elmulasztó fogyasztó közötti viszony szerződéses jellegű, akkor főszabály szerint alkalmazni kellene a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozást. A 93/13 irányelv 1. cikkének (2) bekezdése alapján ugyanakkor azok a feltételek, amelyek kötelező érvényű rendeleti rendelkezéseket tükröznek, nem tartoznak az ebben az irányelvben előírt rendelkezések hatálya alá.
55.
Ha az általános szállítási feltételek az adott nemzeti jogban normatív jellegűnek minősülnek, akkor a fent hivatkozott 1. cikk (2) bekezdését kell alkalmazni, a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozás pedig ennek megfelelően nem alkalmazható.
56.
Ezzel szemben, ha a menetjegy vásárlásának elmulasztása esetére pótdíj fizetését előíró rendelkezést tartalmazó általános szállítási feltételeket szerződéses jellegűnek kell tekinteni, akkor – mivel a 93/13 irányelv 1. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazható – a feltételt a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozás szempontjából lehetne vizsgálni.
57.
A belga jogrend tekintetében mindazonáltal a Bizottság írásbeli észrevételeiben kiemeli, hogy a Belga Királyság a 93/13 irányelv 8. cikkében foglalt felhatalmazással élve nem ültette át belső jogrendjébe a hivatkozott irányelv 1. cikkének (2) bekezdését. (
12
)
58.
Amennyiben a belga jogrendben valóban ez a helyzet a hatályos, és feltéve, hogy a 93/13 irányelv 1. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazható közvetlenül a tagállamok jogrendjeiben, akkor a bíróságnak mindenesetre azt kell értékelnie, hogy az adott feltétel tisztességtelen‑e, vagy sem.
59.
Abban az eltérő esetben, ha az adott nemzeti jogrendben a közlekedési vállalkozás és a menetjegy vásárlását megtagadó fogyasztó közötti viszony nem szerződéses jellegű, a helyzet kívül esik az uniós jog hatályán.
60.
A 93/13 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése ugyanis az irányelv hatályát egyértelműen az eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződésekre korlátozza.
61.
A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban azonban e nem különösebben egyértelmű kérdéssel kapcsolatban megjegyzi, hogy a belga jogrendben az alkotmánybíróság és a semmítőszék ítélkezési gyakorlata a „tisztességtelen feltételek tanát” a „normatív jogviszonyokra” is kiterjesztette. (
13
)
62.
Ha a belga jogban a tisztességtelen feltételekkel szembeni védelem a fogyasztó és vállalkozás közötti minden viszonyra kiterjed, még ha az normatív jellegű is – ennek vizsgálata kizárólag a nemzeti bíróság feladata –, akkor a menetjegy váltását megtagadó fogyasztó számára felár fizetését előíró rendelkezést a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozás fényében kell értékelni.
63.
A fogyasztó magatartásának negatív társadalmi jelenség mivoltához kapcsolódó fent hivatkozott szubjektív szempontokon kívül azonban minden esetben figyelembe kell venni, hogy egy teljesen sajátos helyzetről van szó, amelyben a magánérdek találkozik a közérdekkel: személyszállítási szolgáltatás nyújtása; a menetjegy megváltásának ismételt megtagadása esetén alkalmazandó felár „korlátozó” jellege, amelynek célja ugyanakkor a szóban forgó jogellenes magatartástól való visszatartás és a vállalkozásnak a tartozás behajtása megkísérlése miatt felmerült adminisztratív költségei megtérítése; azon személy magatartása, aki szándékosan megtagadja az általa igénybe vett szolgáltatás árának megfizetését azáltal, hogy előzetesen nem szerez be megfelelő menetjegyet, majd a hibát nem hajlandó a vonat fedélzetén történő fizetéssel orvosolni.
64.
Ami annak módját illeti, hogy a bíróság az adott ügyben hogyan értékeli a feltétel tisztességtelenségét, a bíróságnak kellő súllyal kell figyelembe vennie a fent bemutatott összefüggéseket annak megállapításához, hogy a hivatkozott feltétel jelentős egyenlőtlenséget idéz‑e elő a felek jogaiban és kötelezettségeiben, ahogy azt a 93/13 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése feltételezi.
65.
E tekintetben kétséges, hogy fennáll‑e a tisztességtelen jelleg megállapításához szükséges jelentős egyenlőtlenség a jogokban és kötelezettségekben, amennyiben az egyes feltételek ugyan előnyt írnak elő a feltétel alkalmazója számára, ugyanakkor azokat a vállalkozás olyan alapos szervezeti és működési követelményei indokolják, amelyek hiányában a tevékenység nem volna hatékonyan és jövedelmezően végezhető.
2.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik, negyedik és ötödik kérdésről
66.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik, negyedik és ötödik kérdéssel az előterjesztő bíróság lényegében a nemzeti bíróságnak az általa tisztességtelennek tekintett feltétel semmissége megállapítására vonatkozó kötelezettsége terjedelmére kérdez rá, továbbá arra, hogy úgy kell‑e értelmezni a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését, hogy az megtiltja a nemzeti bíróság számára a menetjeggyel nem rendelkező utasokkal szemben pótdíjat előíró, tisztességtelennek tekintett feltétel mérséklését, illetve úgy, hogy az megtiltja a bíróság számára, hogy a vállalkozás kárának megtérítése érdekében a hivatkozott feltételt a felelősségre vonatkozó polgári jogi szabályozással helyettesítse.
67.
Ahogy az indítvány elején jeleztem, úgy vélem, hogy az említett kérdéseket együtt kell vizsgálni, és a Bíróság vonatkozó releváns ítélkezési gyakorlatának hivatkozására szorítkozom.
68.
Előzetesen úgy vélem, hogy e kérdések elfogadhatóságát kell megvizsgálni.
69.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból ugyanis nem derülnek ki azok az indokok, amelyek a nemzeti bíróságot az említett szempontokkal kapcsolatos kérdések feltevésére indították, még kevésbé a kérdések nemzeti jogi háttere.
70.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek tartalmára vonatkozó követelményeket a Bíróság eljárási szabályzatának 94. cikke tartalmazza, a nemzeti bíróság pedig köteles ezeket a bíróságok közötti, az EUMSZ 267. cikk szerinti együttműködés körében ismerni és pontosan betartani. (
14
)
71.
Ha ugyanis nem kétséges az, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik, negyedik és ötödik kérdés tárgya a 93/13 irányelv 6. cikkének értelmezése, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból ugyanakkor nem tűnik ki, hogy mely rendelkezések képezik a tisztességtelenség vizsgálatának tárgyát, még kevésbé az, hogy a kérdést előterjesztő bíróság mely „általános jogi” rendelkezésekkel helyettesítené a tisztességtelennek minősített feltételt.
72.
Mindenesetre elegendő a Bíróságnak a 93/13 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozó ítélkezési gyakorlatára hivatkozni, amelynek alapján a hivatkozott cikkel ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a nemzeti bíróság számára lehetővé teszi, hogy az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó közötti szerződésben foglalt feltétel tisztességtelen jellegének a megállapítása esetén az említett szerződést e feltétel tartalmának módosítása útján kiegészítse. (
15
)
73.
Amint azt a hivatkozott ítélkezési gyakorlat megállapította, az ilyen jellegű bírósági beavatkozás sérthetné az irányelv hosszú távú célját, a tisztességtelen feltételeknek az eladók vagy szolgáltatók általi alkalmazása megszüntetését. (
16
)
74.
A 6. cikk (1) bekezdése továbbá világosan kimondja, hogy a tisztességtelennek nyilvánított feltételt a szerződésből törölni kell, hogy az semmilyen módon ne jelentsen kötelezettséget a fogyasztóra nézve. Nyilvánvaló tehát, hogy az említett tisztességtelen feltétel hatásainak bírósági beavatkozás útján történő mérséklése vagy enyhítése egyértelműen ellentétes a szóban forgó szabályozás mind nyelvtani, mind pedig teleologikus értelmezésével.
75.
Ami a nemzeti bíróságnak a tisztességtelen feltétel helyettesítésére vonatkozó lehetőségét illeti, emlékeztetni kell arra, hogy az egyetlen ilyen kivétel a Bíróság által a Kásler ügyben (
17
) kidolgozott megoldásra támaszkodik, amelynek alapján a bíróság beavatkozása kizárólag két feltétel teljesülése esetén jogszerű; egyrészt, hogy a tisztességtelennek nyilvánított feltétel alkalmazásának mellőzése a nemzeti jog értelmében véve az egész szerződés megsemmisítésével járjon, másrészt pedig, hogy a szerződés megsemmisítése különösen káros és súlyos következményeknek (
18
) tegye ki a fogyasztót.
76.
Az említett feltételeken túl az ítélkezési gyakorlat azt is megállapította, hogy a szerződés kiegészítése kizárólag diszpozitív jellegű feltételekkel történhet, vagyis úgy, hogy a tisztességtelen feltétel helyébe a jogszabályi rendelkezést tükröző, a bíróság értelmezésnek vagy „kreativitásnak” semmiféle teret nem engedő feltétel kerül.
77.
A jelen, a fogyasztó többször említett jogellenes magatartása miatt meglehetősen sajátos ügyben nyilvánvaló, hogy a kérdést előterjesztő bíróság olyan jogi környezetben teszi fel a Bíróságnak a harmadik, negyedik és ötödik kérdést, amelyben egyrészt a nemzeti jogszabályok legmagasabb szintű ítélkezési gyakorlat szerinti értelmezése a nem szerződéses esetekre is kiterjeszti a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozás hatályát, másrészt pedig a Bíróság ítélkezési gyakorlata nem teszi lehetővé, hogy a feltételt a fogyasztó számára kedvezőbbé alakítsák.
78.
Más szóval, a kérdést előterjesztő bíróság ugyan tisztában van a fogyasztó magatartásának jogellenességével, ugyanakkor túlzott tehernek véli az általános feltételek által a menetjegy megvásárlásának elmulasztása esetére előírt pótdíjat.
79.
A kifejtett megfontolásokra tekintettel, amelyek arra kötelezik a nemzeti bíróságot, hogy az eljárás tárgyát képező tényállást a hatályos belső jog alapján értékelje, az uniós jog fent említett értelmezésének keretei között, úgy vélem, hogy a Bíróság megfontolhatná a bíróságoknak az ilyen feltételek módosítására vonatkozó hatáskörének korlátozott és jól körülhatárolt kiterjesztését a nemzeti szabályozás olyan területeire, ahol a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozás elvileg a bemutatotthoz hasonló tényállásokra is alkalmazható lehet.
IV. Végkövetkeztetések
80.
A fenti megfontolásokra figyelemmel azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Vredegerecht te Antwerpen (antwerpeni békebíróság, Belgium) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelemre a második kérdésre szorítkozva a következő választ adja:
A 93/13/EGK irányelv nem szabályozza a szerződés létrejöttének feltételeit, a tisztességtelen feltételekre vonatkozó, ezen irányelvben foglalt szabályozást pedig főszabály szerint kizárólag a szerződéses eredetű jogviszonyokra kell alkalmazni, amelyeket a nemzeti jog alapján a nemzeti bíróságnak kell minősítenie. Az olyan utas esetében, aki menetjegy nélkül vesz igénybe személyszállítási szolgáltatást, és e magatartás következtében a menetjegy árán felül pótdíjat köteles fizetni, a nemzeti bíróságnak kell a nemzeti jog alapján megállapítania, hogy a jogviszony szerződéses jellegű‑e, és azt megvizsgálnia, hogy a tisztességtelen feltételekről szóló szabályozás alkalmazható‑e az eladó vagy szolgáltató és fogyasztó közötti bármely jogviszonyra, a nem szerződéses jellegű jogviszonyokra is. Az előzetes jegyváltás elmulasztása és a helyzet utólagos rendezésének elmaradása esetére a menetjegy árán felül pótdíj fizetését előíró, az általános szállítási feltételekben foglalt feltétel tisztességtelenségének vizsgálatát a 93/13 irányelv 3. cikkének betartása mellett, annak megállapításával kell elvégezni, hogy bekövetkezett‑e jelentős egyenlőtlenség a felek helyzetében, figyelembe véve azt is, hogy az ilyen esetekben magánjogi és közjogi érdekek keresztezik egymást, a konkrét eset összes körülményére, különösen a fogyasztó magatartásának jogellenességére figyelemmel.
(
1
)	Eredeti nyelv: olasz.
(
2
)	A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).
(
3
)	A vasúti személyszállítást igénybe vevő utasok jogairól és kötelezettségeiről szóló, 2007. október 23‑i 1371/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2007. L 315., 14. o.).
(
4
)	Wet van 28 februari 2013 tot invoering van het Wetboek van Economisch Recht, a kereskedelmi törvénykönyv elfogadásáról szóló, 2013. február 28‑i törvény, Moniteur Belge, 2013. március 29., 19975. o.
(
5
)	2016. szeptember 21‑iNationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen ítélet, C‑261/15, EU:C:2016:709, 26. pont.
(
6
)	Az 1. cikk így rendelkezik: „Ennek az irányelvnek az a célja, hogy közelítse a tagállamoknak az eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseit.”
(
7
)	A Bíróság szintén a hivatkozott Demey ítéletben megjegyzi, hogy a szállítási szerződés létrejöttének feltételeit a releváns nemzeti rendelkezések szabályozzák (2016. szeptember 21‑iNationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen ítélet, C‑261/15, EU:C:2016:709, 34. pont).
(
8
)	Az 1371/2007/EK rendelet I. melléklete, II. címének 6. cikke vonatkozásában lásd: 2016. szeptember 21‑iNationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen ítélet, C‑261/15, EU:C:2016:709, 35. pont.
(
9
)	2018. május 30‑iSNCB‑végzés, C‑190/18, nem tették közzé, EU:C:2018:355, 7. pont; 2016. szeptember 21‑iNationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen ítélet, C‑261/15, EU:C:2016:709, 12. és 13. pont.
(
10
)	A Bíróság a hivatkozott Demey ítélet (2016. szeptember 21‑iNationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen ítélet, C‑261/15, EU:C:2016:709) 27. pontjában az 1371/2007/EK rendelet I. melléklete II. címének 6. cikke vonatkozásában kimondja, hogy „a menetjegy hiánya csak úgy értelmezhető, hogy az azt jelenti, hogy előzetesen szállítási szerződést kötöttek és az utas nem tud felmutatni olyan igazolást, ami alátámasztja azt, hogy ő menetjegyet vásárolt.”
(
11
)	Az írásbeli észrevételek 19. pontja.
(
12
)	Az írásbeli észrevételek 12. pontja.
(
13
)	Az előzetes döntéshozatalra utaló végzés 12. oldala. A Bizottság e tekintetben megjegyzi, hogy az alkotmánybíróság 2005. október 26‑i 159. sz. ítéletében megállapította, hogy az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a belga alkotmány 10. és 11. cikkében rögzített elvével ellentétes az, ha a tisztességtelen feltételekkel szembeni védelemből kizárják a kereskedelmi, pénzügyi vagy ipari tevékenységet folytató, és árukat vagy szolgáltatásokat értékesítésre kínáló vagy értékesítő állami szerveket vagy olyan társaságokat, amelyekben állami szervek irányító részesedéssel rendelkeznek. (az iratokhoz csatolt írásbeli észrevételek 12. pontja).
(
14
)	Lásd például: 2017. szeptember 7‑iAlandžak végzés, C‑187/17, nem tették közzé, EU:C:2017:662, 13. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2018. május 30‑iSNBC‑végzés, C‑190/18, nem tették közzé, EU:C:2018:355, 19. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
15
)	2019. március 26‑iAbanca Corporación Bancaria ítélet, C‑70/17, EU:C:2019:250, 53. pont; 2012. június 14‑iBanco Español de Crédito ítélet, C‑618/10, EU:C:2012:349, 73. pont; 2013. május 30‑iAsbeek Brusse e de Man Garabito ítélet, C‑488/11, EU:C:2013:341, 60. pont; 2014. április 30‑iKásler és Káslerné Rábai ítélet, C‑26/13, EU:C:2014:282, 77. pont; Pitruzzella főtanácsnok Dziubak ügyre vonatkozó 2019. május 14‑i indítványa, C‑260/18, 31. pont.
(
16
)	2019. március 26‑iAbanca Corporación Bancaria ítélet, C‑70/17, EU:C:2019:250, 54. pont; 2012. június 14‑iBanco Español de Crédito ítélet, C‑618/10, EU:C:2012:349, 69. és 70. pont; 2010. november 16‑iPohotovosť végzés, C‑76/10, EU:C:2010:685, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
17
)	2014. április 30‑iKásler és Káslerné Rábai ítélet, C‑26/13, EU:C:2014:282.
(
18
)	2014. április 30‑iKásler és Káslerné Rábai ítélet, C‑26/13, EU:C:2014:282, 83. pont.