A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (kilencedik tanács)
2022. január 18.(*)
„Fellebbezés – A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke – Megsemmisítés iránti kereset – EMGA és EMVA – Az európai uniós finanszírozásból kizárt kiadások – Magyarország által kifizetett kiadások”
A C‑185/20. P. sz. ügyben,
Magyarország (képviselik: Fehér M. Z. és Koós G., meghatalmazotti minőségben)
fellebbezőnek
az Európai Unió Bírósága alapokmányának 56. cikke alapján 2020. április 28‑án benyújtott fellebbezése tárgyában,
a másik fél az eljárásban:
az Európai Bizottság (képviselik: Bottka V. és J. Aquilina, meghatalmazotti minőségben)
alperes az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG (kilencedik tanács),
tagjai: K. Jürimäe, a harmadik tanács elnöke, a kilencedik tanács elnökeként eljárva, S. Rodin (előadó) és N. Piçarra bírák,
főtanácsnok: J. Richard de la Tour,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint a Bíróság az eljárási szabályzatának 181. cikke alapján, indokolt végzéssel határoz,
meghozta a következő
Végzést
1        Fellebbezésében Magyarország az Európai Unió Törvényszéke 2020. február 12‑i Magyarország kontra Bizottság ítéletének (T‑505/18, nem tették közzé, a továbbiakban: megtámadott ítélet, EU:T:2020:56) hatályon kívül helyezését kéri, amelyben a Törvényszék elutasította az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak az európai uniós finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2018. június 13‑i (EU) 2018/873 bizottsági végrehajtási határozat (HL 2018. L 152., 29. o.; a továbbiakban: megtámadott határozat) megsemmisítése iránti keresetét.
Jogi háttér
2        Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20‑i 1698/2005/EK tanácsi rendelet (HL 2005. L 277., 1. o.) lényegében meghatározza a vidékfejlesztési támogatásra vonatkozó támogatási intézkedéseket, köztük a 20. cikke d) pontjának ii) alpontja szerinti átmeneti intézkedést, amely az Európai Unióhoz 2004‑től csatlakozott tagállamok tekintetében a termelői csoportok létrehozásának támogatására vonatkozik. Ezen átmeneti intézkedést a fenti rendelet 35. cikke pontosítja.
3        Az 1698/2005 rendelet „Termelői csoportok” című 35. cikke a következőképpen rendelkezik
„(1)      A 20. cikk d) pontjának ii. alpontjában előirt támogatást a termelői csoportok létrehozásának és adminisztratív működésének elősegítése érdekében az alábbi célokból kell nyújtani:
a)      az ilyen csoportok tagjai termelésének és teljesítményének a piaci követelményekhez való igazítása;
b)      az áruk közös forgalmazása, beleértve az értékesítésre való előkészítést, az értékesítés központosítását és a nagy tételben vásárlók ellátását;
c)      közös szabályok létrehozása a termelési információkra, különös tekintettel a betakarításra és az elérhetőségre vonatkozóan.
(2)      A támogatást átalányösszegű támogatásként, éves részletekben kell nyújtani, a termelői csoport elismerésének napját követő első öt éven keresztül. Összegét a csoport éves értékesített termelése alapján kell kiszámítani, a mellékletben megállapított felső határértékek mértékéig.
(3)      A támogatásban olyan termelői csoportok részesülnek, amelyeket a tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága legkésőbb 2013. december 31‑ig hivatalosan elismer.”
4        A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a 352/78/EGK, a 165/94/EK, a 2799/98/EK, a 814/2000/EK, az 1290/2005/EK és a 485/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 549. o.; helyesbítések: HL 2016. L 130., 7. o.; HL 2017. L 327., 83. o.; HL 2018. L 233., 3. o.) „Megfelelőségi vizsgálat” című 52. cikke (1), (2) és (4) bekezdésében az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1)      Amennyiben úgy találja, hogy a 4. cikk (1) bekezdése és az 5. cikk szerinti felmerült kiadások nem felelnek meg az uniós jogszabályoknak, valamint az EMVA esetében a(z) […] alkalmazandó uniós és nemzeti jognak, a Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján határozza meg az uniós finanszírozásból kizárandó összegeket. […]
(2)      A Bizottság a meg nem felelés súlyossága alapján megállapítja a kizárásra kerülő összegeket. A Bizottság kellően figyelembe veszi a jogsértés jellegét és az Uniónak okozott pénzügyi veszteséget. A Bizottság a kizárást a jogosulatlanul kifizetett összegek azonosítására alapozza, és amennyiben ezek az összegek arányos mértékű erőfeszítéssel nem azonosíthatók, extrapolált vagy átalánykorrekciót alkalmazhat. Átalánykorrekciót kizárólag akkor lehet alkalmazni, amikor az ügy természetéből adódóan, vagy mert a tagállamok nem nyújtották be a Bizottság számára a szükséges információkat, arányos mértékű erőfeszítéssel nem lehet pontosabban megállapítani az Uniónak okozott pénzügyi kár mértékét.
[…]
(4)      A finanszírozás elutasítása nem vonatkozhat a következőkre:
a)      a 4. cikk (1) bekezdésében említett kiadások, amelyek több mint huszonnégy hónappal azelőtt merültek fel, hogy a Bizottság a vizsgálatok alapján tett megállapításait írásban közölte az érintett tagállammal;
b)      a többéves intézkedésekhez kapcsolódó, a 4. cikk (1) bekezdésének hatálya alá vagy az 5. cikkben említett programok körébe tartozó kiadások, amelyek esetében a kedvezményezett utolsó kötelezettsége több mint huszonnégy hónappal azelőtt merült fel, hogy a Bizottság a vizsgálatok alapján tett megállapításait írásban közölte a tagállammal;
c)      az 5. cikkben említett intézkedésekhez kapcsolódó, az e bekezdés b) pontjában említettektől eltérő programokhoz kapcsolódó kiadások, amelyek esetében a kifizető ügynökség a kifizetést vagy adott esetben a záró kifizetést több mint huszonnégy hónappal azelőtt teljesítette, hogy a Bizottság a vizsgálatok alapján tett megállapításait írásban közölte a tagállammal.”
5        Az 1306/2013/EU rendelet alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2014. augusztus 6‑i 908/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2014. L 255., 59. o.) „Megfelelőségi vizsgálat” című 34. cikkének (2) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:
„Amennyiben egy vizsgálat alapján a Bizottság úgy véli, hogy egy kiadást nem az uniós szabályoknak megfelelően teljesítettek, megállapításait közli az érintett tagállammal, és meghatározza az említett szabályok jövőbeni teljesítését biztosító korrekciós intézkedéseket, továbbá feltünteti a pénzügyi korrekciónak az eljárás adott szakaszában általa a feltárt szabálytalanságokkal arányosnak tartott, ideiglenesen megállapított szintjét. Közleményében a Bizottság javaslatot tesz egy, a tagállam számára előírt válaszadási határidő lejártát követő öt hónapon belül esedékes kétoldalú találkozó időpontjára. A közleményben hivatkozni kell erre a cikkre.
A tagállam a kézhezvételét követő két hónapon belül köteles választ adni a bizottsági közleményre. […]”
A jogvita előzményei és a vitatott határozat
6        A jogvita előzményeit a Törvényszék a megtámadott ítélet 5–21. pontjában az alábbi módon mutatja be:
„5      A 2004–2007‑es időszakban Magyarországon nagyszámú termelői csoport jött létre. Az Új Magyarország Vidékfejlesztési Program (a továbbiakban: ÚMVP) keretében a 2007–2013‑as időszakban, amely támogatási időszak az 1698/2005 rendelet hatálya alá tartozott, továbbra is lehetőség volt a termelői csoportok létrehozásának és adminisztratív működésének támogatására.
6      Magyarországon a termelői csoportok létrehozására és elismerésére, valamint a támogatás nyújtására vonatkozó szabályok a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszter két miniszteri rendeletében, nevezetesen egyrészt a termelői csoportokról szóló, 2004. május 4‑i 81/2004. (V. 4.) FVM rendeletben (Magyar Közlöny 2004/62. (V.4) […]), másrészt pedig az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból a termelői csoportok létrehozásához és működéséhez nyújtandó támogatások részletes feltételeiről szóló, 2007. július 10‑i 59/2007. (VII. 10.) FVM rendeletben (Magyar Közlöny 2007/92. (VII.10) [...]) kerültek megállapításra.
7      A 81/2004. FVM rendelet 1. §‑ának a) pontja meghatározta a »termelői csoport« fogalmát. Az említett rendelet 5. §‑ának (1) bekezdése megállapította a termelői csoportként történő elismerés feltételeit, így többek között a szervezet tevékenységi ágazatonkénti minimális taglétszámát és minimum árbevételét. A meghatározott feltételek teljesítésével benyújtott elismerés iránti kérelemről a miniszter határozatban döntött. Az elismerésre 2013. december 31‑ig volt lehetőség.
8      Az 59/2007. FVM rendelet 2. §‑ának 2. pontja úgy rendelkezett, hogy a támogatási időszak az elismerési okirat keltétől számított legfeljebb ötéves időtartam.
9      A 81/2004. FVM rendelet és az 59/2007. FVM rendelet a későbbiekben módosításra került oly módon, hogy a már működő termelői csoportok »minősített elismerést« szerezhettek, ebből következően az eredeti ötéves támogatási időszakot követően további öt évre támogatást vehettek igénybe.
10      A módosított 81/2004. FVM rendelet 10. §‑ának (1) bekezdése ily módon lehetővé tette a termelői csoportok számára, hogy az eredeti elismerés megszerzését követő ötödik év letelte után az utolsó támogatási részlet kifizetését követő egy éven belül minősített elismerés iránti kérelmet nyújtsanak be. E minősített elismerés megszerzéséhez a termelői csoportnak az említett módosított miniszteri rendelet 10. §‑a (2) bekezdésének a)–c) pontja értelmében az alábbiakban ismertetett feltételek valamelyikét kellett teljesítenie.
11      Az első feltétel a termelői csoport más szervezettel vagy szervezetekkel történő egyesülése, amelynek eredményeképpen e csoport taglétszámának legalább tizenöt fővel kell bővülnie. Egyesülés hiányában, a második feltétel a taglétszámnak a tevékenységi ágazattól és adott esetben a kiinduló létszámtól függően meghatározott százalékos mértékben való bővítése. A harmadik feltétel a termelés vagy az értékesítési árbevétel legalább 10%‑kal történő növelése.
12      A módosított 81/2004. FVM rendelet 10. §‑ának (9) bekezdése értelmében a termelői csoportnak a minősített elismerés iránti kérelem benyújtása során igazolnia kellett a fenti 11. pontban ismertetett feltételek valamelyikének teljesítését. A minősített elismerésre 2013. december 31‑ig volt lehetőség.
13      A módosított 81/2004. FVM rendelet 2015. szeptember 17‑ig volt hatályban.
14      [Az 1306/2013 rendelet] 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálatra vonatkozó hatásköre keretében a Bizottság megindította a Magyarország 2014‑es pénzügyi évre vonatkozó vidékfejlesztési programjával kapcsolatos, RD 3/2015/010/HU hivatkozási számú vizsgálatot. A Bizottság 2015. szeptember 7. és szeptember 11. között a termelői csoportok részére nyújtott támogatásokra vonatkozó ellenőrzéseket folytatott le.
15      A 2015. november 10‑i levelében a Bizottság a [908/2014] végrehajtási rendelet 34. cikkének (2) bekezdése alapján közölte a megállapításait a magyar hatóságokkal.
16      A Bizottság ekképpen tájékoztatta ez utóbbi hatóságokat arról, hogy a magyarországi termelői csoportok létrehozására irányuló támogatási intézkedés végrehajtása nem felel meg az uniós szabályoknak. Többek között megállapította, hogy a minősített elismerésre az eredeti elismerés lejártát követően került sor, és az további öt évre támogatás igénybevételét tette lehetővé, jóllehet az 1698/2005 rendelet 35. cikkének (2) bekezdése alapján a támogatás nyújtásának maximális időtartama az eredeti elismeréstől számított öt évben került rögzítésre. A Bizottság másfelől megállapította, hogy az ÚMVP nem tartalmazott hivatkozást e kiegészítő jogállásra nézve, amelyet a Bizottság erre tekintettel nem hagyott jóvá. A Bizottság tájékoztatta a magyar hatóságokat arról, hogy a minősített elismerés címén a termelői csoportok részére nyújtott támogatás egészére nézve és a teljes programozási időszak vonatkozásában kiszámított pénzügyi korrekció alkalmazását tervezi arra tekintettel, hogy e támogatás az említett rendelkezés alapján az uniós finanszírozás keretében nem támogatható. Egyúttal felhívta Magyarországot arra, hogy a minősített elismeréssel rendelkező termelői csoportok részére teljesített kifizetésekre vonatkozóan szolgáltasson a számára bizonyos információkat.
[…]”
A vitatott határozat
7        A vitatott határozatban a Bizottság, mivel úgy ítélte meg, hogy a Magyarországon minősített elismeréssel rendelkező termelői csoportoknak nyújtott támogatás összeegyeztethetetlen az 1698/2005 rendelet 35. cikkének (2) bekezdésével, és ebből következően az uniós finanszírozás keretében nem támogatható, az EMVA terhére a 2007–2013‑as és 2014–2020‑as támogatási programok keretében 2011 és 2016 között Magyarország által a minősített elismeréssel rendelkező termelői csoportok részére nyújtott 28 079 118 euró pénzügyi támogatási összeget kizárta az uniós finanszírozásból. Átadta továbbá Magyarország részére az összefoglaló jelentést.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
8        A Törvényszék Hivatalához 2018. augusztus 24‑én benyújtott keresetlevelével Magyarország megsemmisítés iránti keresetet nyújtott be a vitatott határozattal szemben, lényegében két jogalapra hivatkozva, amelyek közül az elsőt az 1698/2005 rendelet 35. cikke (1) és (2) bekezdésének megsértésére, a másodikat pedig a lojális együttműködés, a bizalomvédelem, az arányosság és a jogbiztonság elvének megsértésére alapította.
9        A megtámadott ítéletben a Törvényszék e jogalapokat mint megalapozatlanokat, következésképpen pedig a keresetet teljes egészében elutasította.
A felek kérelmei
10      Magyarország azt kéri, hogy a Bíróság:
–        helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
–        részben semmisítse meg a vitatott határozatot, és
–        a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
11      A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
–        utasítsa el a fellebbezést;
–        másodlagosan, ha a Bíróság a megtámadott ítéletet hatályon kívül helyezi, utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, vagy ha a Bíróság érdemben határoz, utasítsa el a keresetet, és
–        Magyarországot kötelezze a költségek viselésére.
A fellebbezésről
12      A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke értelmében, ha a fellebbezés teljes egészében vagy részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, illetve nyilvánvalóan megalapozatlan, azt a Bíróság az előadó bíró javaslatára, a főtanácsnok meghallgatását követően indokolt végzéssel teljes egészében vagy részben elutasíthatja.
13      A jelen fellebbezésre ezt a rendelkezést kell alkalmazni.
14      Fellebbezése alátámasztása érdekében Magyarország két jogalapra hivatkozik.
Az első jogalapról
A felek érvei
15      Első jogalapjával Magyarország lényegében arra hivatkozik, hogy a Törvényszék a keresetlevélben előterjesztett és a tárgyaláson előadott érveket nem vette megfelelően figyelembe, illetve nem megfelelően értelmezte.
16      Magyarország azzal érvel, hogy a Törvényszék előtt azt állította, hogy a minősített termelői csoport formájában nem az eredeti csoport részesül támogatásban, hanem egy új entitás, amelynek tekintetében ugyanúgy teljesülnek a rendelet által kitűzött célok. Márpedig ezt a szempontot a Törvényszék nem vizsgálta. Azzal ellentétben, ami a megtámadott ítélet 63. pontjában szerepel, Magyarország érvelése nem korlátozódott arra a kérdésre, hogy a minősített termelői csoport megalakulásával valami magasabb szintű, hozzáadott értékkel bíró csoport jön‑e létre. Ehelyett arról a kérdésről volt szó, hogy az így létrejött csoport más‑e, mint az a korábbi termelői csoport, amelyből létrejött. A Törvényszék ítéletében nem vizsgálta meg megfelelően ezt az érvet. Következésképpen a megtámadott ítélet indokolása elégtelen.
17      E tekintetben Magyarország azt állítja, hogy a tárgyaláson jelezte, hogy jóllehet a támogatásban formálisan termelői csoport részesül, de ahogyan az 1698/2005 rendelet 35. cikke (1) bekezdésének a) pontja mutatja, a csoport tagjai termelésének és teljesítményének a piaci követelményekhez történő igazításának van jelentősége. Nem kizárólag azt kell szigorúan tekinteni, hogy egy adott termelői csoport részesült‑e támogatásban, vagy sem. Vizsgálni kell viszont, hogy e termelői csoport ugyanaz‑e még, vagy a tagok személyében bekövetkezett változás folytán a támogatásban már nem ugyanazok a vállalkozások részesülnek.
18      Amint azt az első fokon benyújtott keresetlevél 29. és 30. pontja bemutatja, a minősített termelői csoport elismerésének első két lehetséges feltétele éppen arra a helyzetre vonatkozik, amikor a termelői csoport összetétele megváltozik, és ez a változás a termelői csoportot is új kihívások elé állítja. A tagságában, működési körülményeiben megváltozott termelői csoportok támogatása pedig éppen azon megfontolások alapján lehet indokolt, mint az eredeti termelői csoport esetében.
19      Magyarország többek között azt állítja, ahogyan a Bizottság maga is megjegyzi első fokon előterjesztett ellenkérelmének 10. és 11. pontjában, hogy nem a termelői csoportba tartozó tagoknak, hanem a termelői csoportnak biztosítják a támogatást, hogy 5 éven belül életképessé váljanak. Így, ha egy korábbi termelői csoport alapvetően változott meg, nem látszik olyan ok, ami miatt ne volna az újonnan létrejött termelői csoportokkal azonos helyzetben és ne volna indokolt a támogatása. Az a körülmény, hogy az új csoport bizonyos tagjai régi tagok voltak, vagy sem, e tekintetben semmilyen jelentőséggel nem bír.
20      A Bizottság úgy véli, hogy az első jogalapot mint elfogadhatatlant vagy legalábbis mint megalapozatlant el kell utasítani.
A Bíróság álláspontja
21      Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 256. cikk (1) bekezdéséből, az Európai Unió Bírósága alapokmánya 58. cikkének első bekezdéséből, valamint az eljárási szabályzat 168. cikke (1) bekezdésének d) pontjából következik, hogy a fellebbezésnek pontosan meg kell jelölnie a hatályon kívül helyezni kért ítélet vitatott elemeit, valamint azokat a jogi érveket, amelyek konkrétan alátámasztják e kérelmet, a fellebbezés vagy az érintett jogalap elfogadhatatlanságának terhe mellett (2016. január 21‑i Galp Energía España és társai kontra Bizottság ítélet, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2017. január 26‑i Mamoli Robinetteria kontra Bizottság ítélet, C‑619/13 P, EU:C:2017:50, 42. pont).
22      Hangsúlyozni kell továbbá, hogy a fellebbezés elfogadhatatlan, amennyiben anélkül, hogy akár egyetlen olyan érvet is tartalmazna, amely kifejezetten azonosítja a Törvényszék ítéletében fellelhető téves jogalkalmazást, a Törvényszék előtt már előterjesztett jogalapok és érvek megismétlésére szorítkozik, ideértve az olyan tényeken alapuló jogalapokat és érveket, amelyeket a Törvényszék kifejezetten kirekesztett. Az ilyen fellebbezés ugyanis valójában csak a Törvényszékhez benyújtott kereset újbóli megvizsgálását kívánja elérni, ami a fellebbezés keretében nem tartozik a Bíróság hatáskörébe (2017. január 26‑i Mamoli Robinetteria kontra Bizottság ítélet, C‑619/13 P, EU:C:2017:50, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2021. július 15‑i DK kontra EKSZ ítélet, C‑851/19 P, EU:C:2021:607, 32. pont).
23      Következésképpen, az első jogalap keretében felhozott azon érveket, amelyek nem határozzák meg kellő pontossággal a megtámadott ítélet indokolásának azon pontjait, amelyeket a felperes vitat, illetve a Törvényszék általi téves jogalkalmazás eseteit, és amelyek ennélfogva általános és alá nem támasztott állításokból állnak, vagy csupán a Magyarország által az elsőfokú eljárásban már előadott érvek megismétlését jelentik, sőt az első fokon előterjesztett keresetére való puszta hivatkozásból állnak, mint nyilvánvalóan elfogadhatatlanokat, el kell utasítani.
24      A jelen ügyben az első jogalap keretében csak azon érv felel meg a jelen ítélet 21. és 22. pontjában felidézett követelményeknek, amely szerint lényegében a Törvényszék – többek között a megtámadott ítélet 63. és 64. pontjában – megsértette indokolási kötelezettségét, mivel nem vette megfelelően figyelembe Magyarország azon érvét, amely szerint, ha a támogatást minősített termelői csoport részére nyújtják, az átalakulására tekintettel nem az eredeti csoport részesül támogatásban, hanem egy új entitás, amelynek tekintetében ugyanúgy teljesülnek az 1698/2005 rendelet által kitűzött célok.
25      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Törvényszékre háruló indokolási kötelezettség nem követeli meg, hogy a Törvényszék olyan magyarázatot adjon, amely kimerítően és egyenként követi a jogvitában részes felek által előadott összes érvet, és ezért a Törvényszék indokolása lehet közvetett is, amennyiben lehetővé teszi az érdekelt felek számára, hogy megismerjék az érveik Törvényszék általi elutasításának indokait, a Bíróság számára pedig kellő adatot szolgáltat a felülvizsgálat elvégzéséhez (2017. január 26‑i Hansa Metallwerke és társai kontra Bizottság ítélet, C‑611/13 P, EU:C:2017:47, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
26      Márpedig a jelen ügyben többek között a megtámadott ítélet 59., 63. és 64. pontjából kitűnik, hogy a Törvényszék azon kérdés elbírálása során, hogy a Bizottság helyesen állapíthatta‑e meg, hogy a „minősített elismeréssel” rendelkező termelői csoportok nem jogosultak az 1698/2005 rendelet 35. cikke szerinti támogatásra, választ adott az e termelői csoportok átalakulására alapított érvre. Mindazonáltal a Törvényszék, ellentétben azzal, amit Magyarország az elsőfokú eljárásban állított, úgy ítélte meg, hogy az említett csoportok e rendelkezés szerint nem jogosultak e támogatásra, tekintettel az e rendelkezésben – különösen a maximális ötéves időszakot illetően – előírt különleges támogathatósági feltételekre, valamint az uniós kiadások elszámolására vonatkozó ezen feltételek esetében alkalmazandó szigorú értelmezésre.
27      Az indokolás hiányára alapított kifogás tehát nyilvánvalóan megalapozatlan.
28      A fentiekből következik, hogy az első jogalapot mint részben nyilvánvalóan elfogadhatatlant és részben nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
A második jogalapról
A felek érvei
29      Magyarország azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a kereset második jogalapjának értékelése során, ami eljárási jogainak megsértését eredményezte. A megtámadott ítélet indokolása elégtelen a jogbiztonság elvének megsértésére vonatkozó érvelésre adott választ illetően, amely érvre a Törvényszék szerint első ízben a tárgyaláson hivatkoztak.
30      E tekintetben Magyarország mindenekelőtt azt állítja, hogy a Bizottság tévesen állapította meg, hogy a 2011 és 2016 közötti teljes időszakra odaítélt valamennyi kifizetést ki kell zárni az uniós finanszírozásból.
31      E tagállam szerint fontos tudni, hogy a szóban forgó kizárást az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének b) pontja vagy 52. cikke (4) bekezdésének c) pontja alapján fogadták‑e el, mivel az e rendelkezésekben meghatározott időbeli korlát kezdőpontja nem azonos. E rendelet 52. cikke (4) bekezdésének b) pontja a „kedvezményezett utolsó kötelezettségét” jelöli meg, amely több mint 24 hónappal azelőtt merült fel, hogy a Bizottság a vizsgálatok alapján tett megállapításait írásban közölte az érintett tagállammal. Ezzel szemben az említett rendelet 52. cikke (4) bekezdésének c) pontja e 24 hónapos határidő kezdő időpontjaként azt az időpontot jelöli meg, amikor „a kifizető ügynökség a kifizetést vagy adott esetben a záró kifizetést […] teljesítette”.
32      Magyarország szerint ebből következően a Bizottságnak a vizsgálatok alapján tett megállapításairól szóló írásbeli értesítéskor, azaz a jelen ügyben a 2015. november 10‑i levelében egyértelműen jeleznie kellett volna, hogy e rendelkezés b) pontja vagy c) pontja alapján ír‑e elő kizárást. Ezen intézménynek tehát az elfogadott jogalap szerinti 24 hónapos határidőn belül meg kellett volna vizsgálnia a teljesített kifizetéseket. Ezenkívül e levél és a Bizottság 2017. február 10‑i levele a jogalapot és az e kizárással érintett időszakot illetően ellentmond egymásnak. Amennyiben e levelek a vitatott határozat indokolásának részét képezik, ez az indokolás elégtelen, és olyan imperatív jogalapot képez, amelyről a Bíróságnak hivatalból kell határoznia.
33      Egyébiránt az említett levelek elemzéséből az következik, hogy bár a vitatott határozat (5) preambulumbekezdése az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének egyetlen alegységére sem utal kifejezetten, a Bizottság az érintett kifizetést nem tekintette e rendelet 52. cikke (4) bekezdésének b) pontjában említett többéves intézkedéshez kapcsolódó EMVA‑támogatásnak. Az említett rendelet 52. cikke (4) bekezdése c) pontjának hatálya alá tartozó kiadásról van tehát szó. Márpedig e minősítés azt eredményezi, hogy a Bizottság nem zárhatott ki minden kifizetést a 2011 és 2016 közötti teljes időszak tekintetében.
34      Ezenkívül Magyarország a jogbiztonság elvére hivatkozva a Bizottság által a 2015. november 10‑i levelében közölt információkat is kifogásolja.
35      E tagállam e tekintetben azzal érvel, hogy a probléma nem csupán abban rejlik, hogy e levél és annak melléklete egymásnak ellentmondva azt jelzi, hogy az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének b) pontja vagy 52. cikke (4) bekezdésének c) pontja szerinti visszatéríttetési kötelezettség áll fenn, hanem azt is, hogy az említett levél nem felel meg a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkének (2) bekezdésében foglalt követelményeknek.
36      Továbbá Magyarország újra felhozza az arányosság elvének megsértését, amelyre az első fokon benyújtott kereset második jogalapja keretében hivatkozott.
37      E tekintetben többek között megjegyzi, hogy fontos tudni, hogy a Bizottságnak tudomása volt‑e, vagy tudnia kellett‑e a minősített termelői csoportokra vonatkozó szabályokról. Ahogyan az első fokon benyújtott keresetlevél 42. pontja bemutatja, a Bizottság számára a minősített termelői csoportok támogatása legkésőbb az Új Magyarország Vidékfejlesztési program végrehajtásának 2009. évi előrehaladásáról szóló jelentés alapján ismertté vált. Következésképpen, a lojális együttműködés elvének megfelelően haladéktalanul ki kellett volna fejeznie az ezzel kapcsolatos aggályait.
38      Magyarország ezenkívül cáfolja azt az érvelést, amelyet a Bizottság az első fokon előterjesztett ellenkérelmének 24. és 30. pontjában fejtett ki, amely szerint a jelen ügy körülményei nem keltettek jogos bizalmat Magyarország tekintetében.
39      Ezt követően Magyarország úgy véli, hogy a Törvényszék tévesen nyilvánította elkésettnek és elfogadhatatlannak az általa a tárgyaláson felhozott azon érvet, amely szerint a Bizottság nem volt jogosult az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének b) és c) pontjára figyelemmel arra, hogy a – különösen a 2013 novemberét megelőzően teljesített – kifizetések teljes egészében történő visszatéríttetését követelje. Ez az érv ugyanis a kereset második jogalapjához és a jogbiztonság elvéhez kapcsolódik.
40      Végül, abban az esetben, ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy a Törvényszék nem volt köteles megvizsgálni ezt az érvet, felmerül a kérdés, hogy a Törvényszék helyesen állapíthatta‑e meg, hogy nem olyan imperatív jogalapról van szó, amely a Bizottság hatásköre időbeli hatályának kérdését veti fel.
41      Magyarország szerint az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (4) bekezdése az uniós finanszírozás megtagadásának időbeli korlátja formájában eljárási garanciát ír elő. A Bizottság nem zárhatja ki azokat a kiadásokat, amelyek több mint 24 hónappal azelőtt merültek fel, hogy a Bizottság a vizsgálatok eredményét írásban közölte az érintett tagállammal. Az így előírt írásbeli közlés figyelmeztetésül szolgál arra, hogy az e közlést megelőző 24 hónapban felmerült kiadások az Unió általi finanszírozásból kizárhatók. E közlés tekinthető tehát releváns eseménynek az ekként előírt 24 hónapos időszak számításához. A jelen ügyben szereplőhöz hasonló kérdés már a korábbi eljárásokban is felmerült.
42      Így a Bizottság által az első fokon előadott érveléssel ellentétben az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének c) pontjában előírt határidő nem a pénzügyi korrekció tárgyi hatályát, hanem a Bizottság hatásköreinek gyakorlására vonatkozó határidőt korlátozza, és ezért a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy nem olyan imperatív jogalapról van szó, amelyet hivatalból figyelembe kell vennie. Ráadásul az azzal kapcsolatos nézetkülönbség fennállása ellenére, hogy e rendelet 52. cikkének (4) bekezdése a pénzügyi korrekció tárgyi hatályát vagy a Bizottság hatáskörének időbeli hatályát korlátozza‑e, a Törvényszék ítélete e tekintetben semmilyen indokolást nem tartalmaz. Következésképpen a Törvényszék – csakúgy, mint a Bizottság a vitatott határozatban – az indokolási kötelezettséget is megsértette.
43      A Bizottság egyetért a Törvényszék érvelésével, és úgy véli, hogy a fellebbezés második jogalapját mint elfogadhatatlant vagy mindenesetre mint megalapozatlant el kell utasítani.
A Bíróság álláspontja
44      Második jogalapja keretében Magyarország olyan érvelést ad elő, amely lényegében azon érvek megismétlésére szorítkozik, amelyeket az első fokon benyújtott keresete második jogalapjának alátámasztása érdekében már felhozott, ugyanakkor nem határozza meg sem azt, hogy ezen érvelés a megtámadott ítélet mely indokait érinti, sem pedig a Törvényszék általi téves jogalkalmazás eseteit nem nevezi meg. Ezt az érvelést, mivel valójában arra irányul, hogy a Bíróság egyszerűen újból vizsgálja meg az elsőfokú eljárásban hivatkozott érveket, a jelen végzés 21. és 22. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatnak megfelelően mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant el kell utasítani.
45      A második fellebbezési jogalap tehát csak azon érvek tekintetében elfogadható, amelyekkel Magyarország lényegében azt állítja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 111. pontjában tévesen nyilvánította elkésettnek és elfogadhatatlannak a Magyarország által a tárgyaláson felhozott azon érvet, amely szerint a Bizottság nem volt jogosult az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének b) és c) pontjára figyelemmel arra, hogy a – különösen a 2013 novemberét megelőzően teljesített – kifizetések teljes egészében történő visszatéríttetését követelje, elmulasztotta hivatalból figyelembe venni a Bizottság hatáskörének időbeli hatályára vonatkozó imperatív jogalapot, és megsértette az indokolási kötelezettségét.
46      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék eljárási szabályzata 84. cikkének (1) bekezdése szerint az eljárás további részében semmilyen új jogalapot nem lehet felhozni, kivéve ha az olyan jogi vagy ténybeli helyzetből származik, amely az eljárás során merült fel. Ugyanakkor az eljárást megindító keresetlevélben korábban közvetetten vagy hallgatólagosan megfogalmazott jogalap kiegészítéséből álló, ahhoz szorosan kapcsolódó jogalapot vagy érvet elfogadhatónak kell tekinteni (2013. július 11‑i Ziegler kontra Bizottság ítélet, C‑439/11 P, EU:C:2013:513, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
47      Márpedig, amint az a megtámadott ítélet 110. és 111. pontjában kimondásra került, meg kell állapítani, hogy Magyarország a keresetlevele második jogalapjának ismertetése során lényegében a jogbiztonság elvére való puszta hivatkozásra szorítkozott, anélkül hogy azt az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdése b) és c) pontjának megsértésére alapított, a pénzügyi korrekciókkal érintett időszak meghatározását érintő érvelésben felhasználta volna. E körülmények között a Törvényszék helyesen és az indokolási kötelezettség megsértése nélkül állapíthatta meg a megtámadott ítélet 111. pontjában, hogy ez az érvelés nem tekinthető e második jogalap kiegészítésének.
48      Ezen érvet tehát mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
49      Hasonlóképpen, mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani a fellebbezés második jogalapja keretében előadott, annak bizonyítására irányuló érvet, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 111. pontjában tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdése b) és c) pontjának megsértésére alapított érvelés, noha a hatáskör időbeli hatályára vonatkozó kérdést vet fel, nem minősül olyan imperatív jogalapnak, amelyet annak késedelmes jellege ellenére hivatalból kell vizsgálnia.
50      Meg kell ugyanis állapítani, hogy az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének b) és c) pontja nem a Bizottság e rendeletre tekintettel fennálló hatáskörét határozza meg, hanem kizárólag időbeli tényező alapján pontosítja azokat a kiadásokat, amelyekre a finanszírozás megtagadása vonatkozhat. E kiadások azonosítása tehát különbözik attól a kérdéstől, hogy a Bizottság rendelkezett‑e időbeli hatály szerinti hatáskörrel valamely finanszírozás kizárására vonatkozó határozat meghozatalára, amely kérdést a Törvényszék hivatalból vizsgálhat. Ennélfogva a Törvényszék helyesen és az indokolási kötelezettségének megsértése nélkül utasíthatta el a megtámadott ítélet 111. pontjában Magyarország által az 1306/2013 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének b) és c) pontjára vonatkozóan előadott érvet azzal az indokkal, hogy az nem minősül az időbeli hatályra vonatkozó hatásköri kérdéshez kapcsolódó imperatív jogalapnak.
51      Ebből következik, hogy a második jogalapot mint részben nyilvánvalóan elfogadhatatlant és részben nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
52      A fenti megállapítások összességéből következik, hogy a fellebbezést teljes egészében, mint részben nyilvánvalóan elfogadhatatlant és részben nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
A költségekről
53      Az eljárási szabályzat 137. cikke alapján, amely e szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásra is alkalmazandó, a költségekről az eljárást befejező végzésben kell határozni.
54      Ugyanezen szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése, amelyet e szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, akként rendelkezik, hogy a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Magyarországot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:
1)      A Bíróság a fellebbezést mint részben nyilvánvalóan elfogadhatatlant és részben nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja.
2)      A Bíróság Magyarországot kötelezi a költségek viselésére.
Luxembourg, 2022. január 18.
A. Calot Escobar
K. Jürimäe
hivatalvezető
a tanács elnökeként eljárva
*      Az eljárás nyelve: magyar.