62024CJ0283
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. balandžio 3 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prieglobsčio politika – Tarptautinė apsauga – Direktyva 2013/32/ES – 46 straipsnio 3 dalis – Išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo reikalavimas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis – Teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę – Bendrojo Teismo įgaliojimų apimtis – Nacionalinės teisės aktai, kuriuose nenumatyta įgaliojimo nurodyti atlikti tarptautinės apsaugos prašytojo medicininį patikrinimą“
Byloje C‑283/24 (Barouk) (
i
)
dėl Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (Tarptautinės apsaugos administracinis teismas, Kipras) 2024 m. kovo 29 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. balandžio 23 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
B. F.
prieš
Kypriaki Dimokratia
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė M. L. Arastey Sahún, teisėjai D. Gratsias, E. Regan, J. Passer ir B. Smulders (pranešėjas),
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Kipro vyriausybės, atstovaujamos F. Sotiriou ir E. Symeonidou,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Debieuvre ir A. Katsimerou,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (OL L 180, 2013, p. 60) 46 straipsnio 1 ir 3 dalių, aiškinamų atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnį ir siejamų su 2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/95/ES dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo prie tarptautinės apsaugos gavėjų, vienodo statuso pabėgėliams arba papildomą apsaugą galintiems gauti asmenims ir suteikiamos apsaugos pobūdžio reikalavimų (OL L 337, 2011, p. 9) 4 straipsnio 1 dalimi ir 4 straipsnio 3 dalies c punktu, taip pat SESV 4 straipsnio 3 dalimi, išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant B. F. ir Kypriaki Dimokratia (Kipro Respublika), atstovaujamos Ypiresia Asylou (Kipro prieglobsčio tarnyba, Kipras) (toliau – Prieglobsčio tarnyba), ginčą dėl pastarosios sprendimo atmesti B. F. tarptautinės apsaugos prašymą ir nurodyti jį grąžinti į jo kilmės šalį.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2011/95
3
Direktyvos 2011/95 4 straipsnyje numatyta:
„1.   Valstybės narės gali laikyti, kad prašytojas privalo kuo greičiau pateikti visą informaciją tarptautinės apsaugos prašymui pagrįsti. Valstybės narės pareiga – bendradarbiaujant su prašytoju įvertinti atitinkamą su prašymu susijusią informaciją.
<…>
3.   Tarptautinės apsaugos prašymas vertinamas išnagrinėjus kiekvieną atvejį individualiai ir atsižvelgiant į:
<…>
c)
prašytojo individualią padėtį ir asmenines aplinkybes, įskaitant tokius veiksnius kaip antai biografijos faktai, lytis ir amžius, kad pagal prašytojo asmenines aplinkybes būtų įvertinta, ar prieš jį vykdyti ar galimai vykdyti veiksmai galėtų būti laikomi persekiojimu arba didele žala;
<…>“
Direktyva 2013/32
4
Direktyvos 2013/32 18, 50 ir 60 konstatuojamosiose dalyse įtvirtinta:
„(18)
tiek valstybės narės, tiek tarptautinės apsaugos prašytojai yra suinteresuoti, kad sprendimai dėl tarptautinės apsaugos prašymų būtų priimami kuo skubiau, nedarant poveikio tinkamo ir išsamaus nagrinėjimo atlikimui;
<…>
„(50)
pagal pagrindinį Sąjungos teisės principą sprendimus, priimtus dėl tarptautinės apsaugos prašymo, sprendimus dėl atsisakymo atnaujinti prašymo nagrinėjimą po jo nutraukimo ir sprendimus dėl pabėgėlio arba papildomos apsaugos statuso panaikinimo galima veiksmingai apskųsti teisme;
<…>
„(60)
šia direktyva gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, kurie pripažinti Chartijoje. Šia direktyva visų pirma siekiama užtikrinti visišką pagarbą žmogaus orumui ir skatinti Chartijos 1, 4, 18, 19, 21, 23, 24 ir 47 straipsnių taikymą ir ji turėtų būti atitinkamai įgyvendinta.“
5
Šios direktyvos 2 straipsnio f punkte nustatyta:
„Šioje direktyvoje:
<…>
f)
sprendžiančioji institucija – bet kokia pusiau teisminė arba administracinė institucija valstybėje narėje, atsakinga už tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimą ir kompetentinga priimti pirmosios instancijos sprendimus tokiais atvejais.“
6
Tos pačios direktyvos 18 straipsnyje „Medicininis patikrinimas“ nustatyta:
„1.   Kai sprendžiančioji institucija mano, kad to reikia vertinant tarptautinės apsaugos prašymą pagal Direktyvos 2011/95/ES 4 straipsnį <…>, valstybės narės, prašytojui sutikus, pasirūpina jo medicininiu patikrinimu dėl praeityje patirto persekiojimo ar didelės žalos požymių. Alternatyviai, valstybės narės gali nustatyti, kad prašytojas pats pasirūpintų tokio medicininio patikrinimo organizavimu.
Pirmoje pastraipoje nurodytus medicininius patikrinimus atlieka kvalifikuoti medicinos specialistai, o šių patikrinimų rezultatai kuo skubiau pateikiami sprendžiančiajai institucijai. Valstybės narės gali paskirti medicinos specialistus, kurie gali atlikti tokius medicininius patikrinimus. Tai, kad prašytojas atsisakė atlikti tokį medicininį patikrinimą, netrukdo sprendžiančiajai institucijai priimti sprendimo dėl tarptautinės apsaugos prašymo.
Pagal šią dalį atliekami medicininiai patikrinimai apmokami iš valstybės lėšų.
2.   Kai medicininiai patikrinimai pagal 1 dalį neatliekami, valstybės narės informuoja prašytojus, kad jie gali savo iniciatyva ir lėšomis pasirūpinti medicininiu patikrinimu, siekiant nustatyti praeityje patirto persekiojimo ar didelės žalos požymius.
3.   1 ir 2 dalyse nurodyto medicininio patikrinimo rezultatus sprendžiančioji institucija vertina kartu su kita su prašymu susijusia informacija.“
7
Direktyvos 2013/32 46 straipsnyje „Teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę“ numatyta:
„1.   Valstybės narės užtikrina, kad prašytojai turėtų teisę į veiksmingą teisių gynimo priemonę, kuria galėtų naudotis teisme, kad galėtų apskųsti:
a)
sprendimą, priimtą dėl tarptautinės apsaugos prašymo, įskaitant sprendimą:
i)
laikyti prašymą nepagrįstu, kad būtų suteiktas pabėgėlio statusas ir (arba) papildomos apsaugos statusas;
<…>
<…>
3.   Kad būtų laikomasi 1 dalies, valstybės narės užtikrina, jog taikant veiksmingą teisių gynimo priemonę būtų numatytas išsamus ir ex nunc faktinis ir teisinis tarptautinės apsaugos poreikių [faktinių ir teisinių aplinkybių] nagrinėjimas, įskaitant, atitinkamais atvejais, [tarptautinės apsaugos poreikių nagrinėjimą] pagal Direktyvą 2011/95/ES, bent vykdant apeliacines [apskundimo] procedūras pirmosios instancijos teisme.
4.   Valstybės narės numato pagrįstus terminus ir kitas reikalingas taisykles, kad prašytojas galėtų pasinaudoti savo teise į veiksmingą teisių gynimo priemonę pagal 1 dalį. <…>
<…>“
Kipro teisė
8
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Peri Prosfygon Nomos (Pabėgėlių įstatymas; toliau – Pabėgėlių įstatymas) 15 straipsnyje „Prašytojo medicininis ir psichikos sveikatos patikrinimas“ nustatyta:
„1.   Jeigu [Prieglobsčio tarnybos] kompetentingas pareigūnas mano, kad tai tikslinga prašymui išnagrinėti, gydytojas ir (arba) psichologas, gavęs prašytojo sutikimą, prašytoją patikrina dėl:
a)
persekiojimo ar didelės žalos, kurią jis patyrė praeityje, požymių; ir
b)
dėl kankinimo arba kito sunkaus fizinio ar psichologinio smurto, įskaitant seksualinį, požymių.
2.   1 dalyje nurodytą medicininį patikrinimą valstybės lėšomis atlieka kvalifikuoti sveikatos priežiūros specialistai, o jo rezultatai kuo greičiau pateikiami [tarnybai].
3.   Tai, kad prašytojas atsisako atlikti medicininį ir (arba) psichikos sveikatos patikrinimą, netrukdo [Prieglobsčio tarnybos] vadovui priimti sprendimą dėl prašymo.
4.   Pagal 1 arba 8 dalį atliktų medicininio ir (arba) psichikos sveikatos patikrinimų rezultatus [Prieglobsčio tarnybos] vadovas įvertina kartu su kitais prašyme nurodytais duomenimis.
5.   Jeigu yra didelės žalos požymių, kompetentingas [Prieglobsčio tarnybos] pareigūnas, pasikonsultavęs ir bendradarbiaudamas su kompetentingu gydytoju, surengia pokalbį su prašytoju.
<…>
(8)   Kai medicininis ir (arba) psichikos sveikatos patikrinimai pagal 1 dalį neatliekami, valstybės narės informuoja prašytojus, kad jie gali savo iniciatyva ir lėšomis pasirūpinti medicininiu ir (arba) psichikos sveikatos patikrinimu, siekiant nustatyti praeityje patirto persekiojimo ar didelės žalos požymius.“
9
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Peri tis Litourgias Dioikitikou Dikastiriou Diethnous Prostasias Diadikastikoi Kanonismoi tou 2019 (2019 m. Procedūros reglamentas dėl Tarptautinės apsaugos administracinio teismo veiklos) 7 straipsnyje nustatyta:
„[Tarptautinės apsaugos administracinis teismas] gali reglamentuoti procedūrą ir prireikus duoti nurodymus dėl rašytinių ar žodinių parodymų ar kitų įrodymų rinkimo, pokalbių su prieglobsčio ar tarptautinės apsaugos prašytoju ir kitų procedūrų pagal Pabėgėlių įstatymą ir Europos prieglobsčio paramos biuro (EPPB) gaires, kaip tai mano esant tinkama ir teisinga atsižvelgiant į bylos aplinkybes.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
10
2018 m. rugsėjo 4 d. Libano pilietis B. F. pateikė tarptautinės apsaugos prašymą Kipre.
11
Grįsdamas savo prašymą jis, be kita ko, teigė, kad nukentėjo nuo Libano slaptųjų ir karinių tarnybų kankinimų, įvykdytų, be kita ko, dėl jo politinio aktyvumo ir dalyvavimo Libano politinės partijos kariniame sparne, be to, jį ir toliau grasinama ir bandoma nužudyti, todėl jis yra įsitikinęs, kad grįžęs į Libaną būtų sulaikytas tos šalies oro uoste ir nuteistas laisvės atėmimo arba mirties bausme.
12
2022 m. vasario 7 d. sprendimu Prieglobsčio tarnyba atsisakė suteikti jam pabėgėlio statusą, motyvuodama tuo, kad persekiojimo arba pavojaus patirti didelę žalą tuo atveju, jei grįžtų į Libaną, baimė nėra pagrįsta. Šiuo klausimu ši institucija manė, kad B. F. per kelias apklausas pateikti pareiškimai buvo nenuoseklūs, prieštaringi ir nepakankamai konkretūs.
13
Gavęs B. F. skundą dėl šio sprendimo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (Tarptautinės apsaugos administracinis teismas, Kipras) taip pat teigia padaręs išvadą, kad B. F. teiginiai dėl Libano slaptosios tarnybų vykdomo jo, be kita ko, kaip Libano politinės partijos nario, politinio, religinio ir rasinio persekiojimo buvo nenuoseklūs, nelogiški ir neįtikinami.
14
Vis dėlto, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, atliekant individualų tarptautinės apsaugos prašymo vertinimą reikia atsižvelgti į prašytojo pažeidžiamumą, nes tai gali turėti įtakos, be kita ko, jo pareiškimų, kuriais grindžiamas jo tarptautinės apsaugos prašymas, nuoseklumui, taigi ir jo patikimumo vertinimui.
15
Vis dėlto Prieglobsčio tarnyba neatliko suinteresuotojo asmens medicininio ar psichinės sveikatos patikrinimo dėl persekiojimo ar didelės žalos, kurią jis teigia patyręs praeityje, požymių arba dėl kankinimo ar kitų sunkių fizinio ar psichologinio smurto veiksmų simptomų ir požymių.
16
Taigi, nesant suinteresuotojo asmens medicininio patikrinimo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad negali įvertinti prašytojo patikimumo, kuris vis dėlto yra sudedamoji išsamaus ir ex nunc tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo, kurį turi atlikti pirmosios instancijos teismas pagal Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalį, dalis.
17
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tvirtina, kad pagal nacionalinę teisę jis neturi įgaliojimų nurodyti atlikti tokį medicininį patikrinimą, o tai patvirtina naujausia Anotato Dikastirio Kyprou (Kipro Aukščiausiasis Teismas) jurisprudencija, pagal kurią pagal nacionalinę teisę tik Prieglobsčio tarnyba turi kompetenciją nurodyti prieglobsčio prašytojui pasirūpinti savo medicininiu patikrinimu. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas gali pateikti šiai tarnybai tik klausimus dėl priežasčių, dėl kurių toks patikrinimas nebuvo atliktas, ir prireikus panaikinti ginčijamą sprendimą, jeigu mano, kad buvo pažeistas Pabėgėlių įstatymo 15 straipsnis.
18
Taigi šiam teismui kyla klausimas, ar jis gali iš Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalies kildinti įgaliojimus nurodyti atlikti medicininį patikrinimą, nes pagal šią nuostatą, siejamą su Chartijos 47 straipsnyje įtvirtinta teise į veiksmingą teisinę gynybą, jis privalo atlikti tarptautinės apsaugos prašymo „išsamų ir ex nunc nagrinėjimą“.
19
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui visų pirma kyla klausimas, ar tuo atveju, jeigu jis manytų, kad medicininis patikrinimas yra būtinas siekiant įvertinti tarptautinės apsaugos prašymą, galima daryti išvadą, kad, atsižvelgiant į Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalies tiesioginį veikimą, įtvirtintą Teisingumo Teismo jurisprudencijoje, jis turi įgaliojimus pats nurodyti atlikti tokį patikrinimą arba bent jau įgaliojimus nurodyti sprendžiančiajai institucijai atlikti medicininį patikrinimą ir jam pateikti šio patikrinimo rezultatus.
20
Be to, jeigu būtų pripažinta, kad priemonės, kurias jis turi šios direktyvos 46 straipsnio 3 dalyje numatytam nagrinėjimui atlikti, priklauso valstybių narių procesinei autonomijai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar tuo atveju, kai taikytini nacionalinės teisės aktai neatitinka iš veiksmingumo principo kylančių reikalavimų, jis gali reikalauti, kad sprendžiančioji institucija, pradėdama taikyti Direktyvos 2013/32 18 straipsnyje numatytą mechanizmą, atliktų suinteresuotojo asmens medicininį patikrinimą ir jam pateiktų šio patikrinimo rezultatus.
21
Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar, taip pat atsižvelgiant į būtinybę greitai išnagrinėti prieglobsčio prašymus, Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalyje ir Chartijos 47 straipsnyje numatytos garantijos yra įvykdytos, jei tuo atveju, kai nagrinėjant prieglobsčio prašymą kyla medicininis klausimas, nacionalinis teismas neturi įgaliojimų nurodyti atlikti medicininį patikrinimą, nors mano, kad tokį patikrinimą reikia atlikti, tačiau gali panaikinti sprendžiančiosios institucijos sprendimą atmesti tarptautinės apsaugos prašymą dėl to, kad ši institucija neatliko tarptautinės apsaugos prašytojo medicininio patikrinimo.
22
Šiomis aplinkybėmis Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (Tarptautinės apsaugos administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Direktyvos [2013/32] 46 straipsnio 1 ir 3 dalys, aiškinamos atsižvelgiant į [Chartijos] 47 straipsnį ir siejamos su Direktyvos [2011/95] 4 straipsnio 3 dalies c punkte numatyta pareiga atlikti individualų vertinimą, 4 straipsnio 1 dalyje numatyta pareiga bendradarbiauti ir ES sutarties 4 straipsnio 3 dalyje numatyta lojalaus bendradarbiavimo pareiga, turi būti aiškinamos taip, kad, nesant aiškios nacionalinės teisės nuostatos, [aiškiai numatančios] nacionalinio teismo įgaliojimus pagal 46 straipsnį reikalauti, kad [prieglobsčio] prašytojas pasirūpintų savo medicininiu patikrinimu, šis teismas gali tiesiogiai iš šios nuostatos kildinti teisę nurodyti atlikti prašytojo medicininį patikrinimą, jeigu manoma, kad tai būtina siekiant išsamiai ir ex nunc išnagrinėti tarptautinės apsaugos prašymą?
2.
Ar Direktyvos [2013/32] 46 straipsnio 1 ir 3 dalys, aiškinamos atsižvelgiant į [Chartijos] 47 straipsnį ir siejamos su Direktyvos [2011/95] 4 straipsnio 3 dalies c punkte numatyta pareiga atlikti individualų vertinimą, 4 straipsnio 1 dalyje numatyta pareiga bendradarbiauti ir ES sutarties 4 straipsnio 3 dalyje numatyta lojalaus bendradarbiavimo pareiga, turi būti aiškinamos taip, kad, nesant nacionalinės teisės nuostatos, [aiškiai numatančios] nacionalinio teismo įgaliojimus <…> reikalauti, kad [prieglobsčio] prašytojas pasirūpintų medicininiu patikrinimu, taigi ir nesant aiškios teisės nuostatos dėl medicininio patikrinimo organizavimo mechanizmo, kuriuo nacionalinis teismas galėtų pasinaudoti, kad būtų atliktas suinteresuotojo asmens medicininis patikrinimas, šis teismas pagal minėtą 46 straipsnį turi teisę kreiptis į sprendžiančiąją instituciją (kuri vis dar yra jo nagrinėjamos procedūros šalis), kad ši galėtų pagal analogiją taikyti Direktyvos [2013/32] 18 straipsnyje numatytą mechanizmą, pateikdama nacionaliniam teismui prašytojo medicininio patikrinimo rezultatus?
3.
Ar Direktyvos [2013/32] 46 straipsnio 3 dalį, aiškinamą atsižvelgiant į Chartijos 47 straipsnį, reikia aiškinti taip, kad išsamaus ir ex nunc tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo tvarka priklauso valstybių narių procesinės autonomijos sričiai? Jeigu atsakymas būtų teigiamas, ar Direktyvos [2013/32] 46 straipsnio 1 ir 3 dalys, aiškinamos atsižvelgiant į [Chartijos] 47 straipsnį ir siejamos su Direktyvos [2011/95] 4 straipsnio 1 dalyje numatyta pareiga bendradarbiauti ir ES sutarties 4 straipsnio 3 dalyje numatyta lojalaus bendradarbiavimo pareiga, turi būti aiškinamos taip, kad, nesant nacionalinės teisės nuostatos, [aiškiai numatančios] nacionalinio teismo įgaliojimus reikalauti, kad būtų atliktas [prieglobsčio] prašytojo medicininis patikrinimas, ir, nesant aiškios nacionalinės teisės nuostatos dėl medicininio patikrinimo organizavimo mechanizmo, kuriuo nacionalinis teismas galėtų pasinaudoti, kad būtų atliktas suinteresuoto asmens medicininis patikrinimas, teismas turi teisę kreiptis į sprendžiančiąją instituciją (kuri vis dar yra jo nagrinėjamos procedūros šalis), kad ši galėtų pagal analogiją taikyti Direktyvos [2013/32] 18 straipsnyje numatytą mechanizmą, pateikdama nacionaliniam teismui prašytojo medicininio patikrinimo rezultatus, jeigu, pastarojo manymu, nacionalinės priemonės neatitinka veiksmingumo principo?
4.
Ar Direktyvos [2013/32] 46 straipsnio 3 dalis, siejama su [Chartijos] 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad tais atvejais, kai nustatoma, jog nėra tinkamų Direktyvos [2013/32] 46 straipsnio 3 dalyje numatyto individualaus, išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo mechanizmų, šiuose straipsniuose numatytos garantijos yra įvykdytos, kai nacionalinis teismas turi kompetenciją panaikinti sprendimą atmesti tarptautinės apsaugos prašymą?“
Dėl prejudicinių klausimų
23
Savo keturiais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu ir ESS 4 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad siekdamas įvykdyti šio 46 straipsnio 3 dalyje numatytą išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo reikalavimą nacionalinis pirmosios instancijos teismas, nagrinėjantis skundą dėl sprendžiančiosios institucijos sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą, turi turėti įgaliojimus nurodyti atlikti tarptautinės apsaugos prašytojo medicininį patikrinimą, jeigu mano, kad šis patikrinimas yra būtinas arba svarbus siekiant įvertinti minėtą prašymą, o gal pakanka, kad šis teismas turėtų įgaliojimus panaikinti tokį sprendimą dėl to, kad ši institucija nenurodė atlikti šio prašytojo medicininio patikrinimo, ir grąžinti bylą minėtai institucijai, kad ši vėliau nurodytų atlikti šį patikrinimą pagal naują procedūrą.
24
Direktyvos 2013/32 46 straipsnyje, kaip matyti iš jo pavadinimo, įtvirtinta tarptautinės apsaugos prašytojų teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę. Šio 46 straipsnio 1 dalyje tarptautinės apsaugos prašytojams suteikiama teisė į veiksmingą teisių gynimą teisme dėl sprendimų, susijusių su jų prašymais. Šio 46 straipsnio 3 dalyje apibrėžiama šios teisės apimtis patikslinant, kad valstybės narės, kurioms ši direktyva privaloma, turi užtikrinti, kad teismas, kuriam apskųstas sprendimas dėl tarptautinės apsaugos prašymo, atliktų „išsamų ir ex nunc faktinių ir teisinių aplinkybių nagrinėjimą, įskaitant – atitinkamais atvejais – tarptautinės apsaugos poreikių nagrinėjimą pagal [Direktyvą 2011/95]“.
25
Be to, primintina, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog nustatant, kas turi būti būdinga Direktyvos 2013/32 46 straipsnyje numatytam skundui, reikia atsižvelgti į Chartijos 47 straipsnį, kuriame patvirtintas veiksmingos teisminės gynybos principas. Taigi pakanka vien Chartijos 47 straipsnio ir jo nereikia tikslinti Sąjungos ar nacionalinės teisės nuostatomis, kad privatiems asmenims būtų suteikta teisė, kuria galima remtis. Taigi šios direktyvos 46 straipsnio 3 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu, negali būti aiškinama kitaip (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, C‑406/22, EU:C:2024:841, 86 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
26
Atsižvelgdamas į tai, kiek tai susiję su teisės į veiksmingą teisių gynimo priemonę, įtvirtintos šio 46 straipsnio 3 dalyje, apimtimi, Teisingumo Teismas nusprendė, kad žodžių junginį „užtikrina, jog taikant veiksmingą teisių gynimo priemonę būtų numatytas išsamus ir ex nunc faktinis ir teisinis tarptautinės apsaugos poreikių [faktinių ir teisinių aplinkybių] nagrinėjimas“ reikia aiškinti, kad pagal šią nuostatą valstybės narės savo nacionalinę teisę turi pritaikyti taip, kad nagrinėdamas nurodytus skundus teismas išnagrinėtų visas faktines ir teisines aplinkybes, kurios suteiktų jam galimybę konkretų atvejį įvertinti pagal tuo metu esamą situaciją (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, C‑406/22, EU:C:2024:841, 87 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
27
Šiuo klausimu terminas „ex nunc“ reiškia, kad teismas turi pareigą atlikti vertinimą, kuriame prireikus būtų atsižvelgta į naujas aplinkybes, susiklosčiusias po to, kai buvo priimtas sprendimas, dėl kurio vėliau pateiktas skundas. Iš esmės toks vertinimas suteikia galimybę išnagrinėti tarptautinės apsaugos prašymą išsamiai, nesant poreikio grąžinti bylą sprendžiančiajai institucijai. Taigi teismo turima teisė atsižvelgti į naujas aplinkybes, dėl kurių ši institucija nepareiškė nuomonės, atitinka Direktyvos 2013/32 tikslą, kaip, be kita ko, matyti iš jos 18 konstatuojamosios dalies, kad sprendimai dėl tarptautinės apsaugos prašymų būtų priimami „kuo skubiau, nedarant poveikio tinkamo ir išsamaus nagrinėjimo atlikimui“ (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, C‑406/22, EU:C:2024:841, 78 ir 88 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
28
Šios direktyvos 46 straipsnio 3 dalyje vartojamas būdvardis „išsamus“ patvirtina, kad teismas turi išnagrinėti tiek aplinkybes, į kurias sprendžiančioji institucija atsižvelgė ar būtų galėjusi atsižvelgti, tiek į aplinkybes, kurios susiklostė šiai institucijai priėmus sprendimą (2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky, C‑406/22, EU:C:2024:841, 89 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
29
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad, pirma, pagal taikytiną nacionalinę teisę jis pats neturi įgaliojimų nurodyti tarptautinės apsaugos prašytojui pasirūpinti savo medicininiu patikrinimu arba nurodyti sprendžiančiajai institucijai atlikti šį patikrinimą, jeigu mano, kad konkrečiu atveju toks patikrinimas būtinas siekiant išnagrinėti tarptautinės apsaugos prašymą, o Prieglobsčio institucija, kuri yra „sprendžiančioji institucija“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2013/32 2 straipsnio f punktą, turi tokius įgaliojimus pagal Pabėgėlių įstatymo 15 straipsnį, kuriuo perkeliamas šios direktyvos 18 straipsnis.
30
Antra, šis teismas pabrėžia, kad pagal taikytiną nacionalinę teisę vis dėlto jis turi įgaliojimus panaikinti Prieglobsčio tarnybos sprendimą atsisakyti suteikti tarptautinę apsaugą, jeigu mano, kad, atsižvelgiant į bylos aplinkybes, ji turėjo nurodyti tarptautinės apsaugos prašytojui pasirūpinti savo medicininiu patikrinimu pagal minėtą 15 straipsnį ir kad toks panaikinimas leidžia minėtai tarnybai vėliau per naują administracinę procedūrą priimti sprendimą, kuriame būtų atsižvelgta į tokio patikrinimo rezultatus.
31
Atsižvelgiant į šio sprendimo 25–28 punktuose primintą jurisprudenciją, reikia konstatuoti, kad, pirma, Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalyje numatyto išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo reikalavimo neatitinka nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos pirmosios instancijos teismui neleidžiama, prašytojui sutikus, nurodyti atlikti jo medicininį patikrinimą, nors teismas mano, kad toks patikrinimas yra būtinas arba svarbus siekiant įvertinti tarptautinės apsaugos prašymo pagrįstumą.
32
Iš tiesų tokiomis aplinkybėmis tai, kad neleidžiama tokiam teismui nurodyti atlikti tarptautinės apsaugos prašytojo medicininį patikrinimą, prieštarauja pagal Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalį valstybėms narėms tenkančiai pareigai suderinti savo nacionalinę teisę taip, kad nagrinėdamas nurodytus skundus teismas išnagrinėtų visas faktines ir teisines aplinkybes, leidžiančias jam iš naujo įvertinti konkretų atvejį, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 26 punkte nurodytą jurisprudenciją.
33
Taigi, jeigu kompetentingas teismas negali gauti informacijos apie tarptautinės apsaugos prašytojo sveikatos būklę, kad įvertintų jo tarptautinės apsaugos prašymą, atliekant šį vertinimą nebus galima atsižvelgti į visas faktines aplinkybes, kurios leistų šiam teismui konkretų atvejį įvertinti turint naujausią informaciją. Be kita ko, prašytojo medicininis patikrinimas gali leisti patikrinti, ar šio prašytojo ligos požymiai tam tikrais atvejais gali būti paaiškinami persekiojimu arba didele žala, kuriuos jis patyrė praeityje, ypač kilmės šalyje, ir dėl šios priežasties į juos turėtų būti atsižvelgiama vertinant realius minėto prašytojo tarptautinės apsaugos poreikius (šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 29 d. Sprendimo International Protection Appeals Tribunal ir kt. (Išpuolis Pakistane), C‑756/21, EU:C:2023:523, 61 punktą).
34
Antra, reikia konstatuoti, kad nacionalinės teisės aktai, kuriuose tik numatyta, kad pirmosios instancijos teismas turi teisę panaikinti sprendžiančiosios institucijos sprendimą atmesti tarptautinės apsaugos prašymą dėl to, kad ji turėjo atlikti prašytojo medicininį patikrinimą, neatitinka išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo reikalavimo, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalį, net jei ši galimybė leistų šiai institucijai iš naujo išnagrinėti šį prašymą atsižvelgiant į tarptautinės apsaugos prašytojo medicininio patikrinimo rezultatus.
35
Iš tiesų pakanka pažymėti, kad tokiais nacionalinės teisės aktais, kiek pagal juos reikalaujama, kad minėta institucija priimtų naują sprendimą, atsižvelgdama į medicininio patikrinimo rezultatus, neužtikrinamas iš šio sprendimo 27 punkte nurodytos Teisingumo Teismo jurisprudencijos kylantis principas, pagal kurį pats teismas turi užtikrinti, kad tarptautinės apsaugos prašymas būtų išnagrinėtas išsamiai, nesant reikalo grąžinti bylos sprendžiančiajai institucijai, ir taip pažeidžiamas Direktyvoje 2013/32 nurodytas tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo procedūros greitumo tikslas, kurio svarbą toje jurisprudencijoje pabrėžė Teisingumo Teismas.
36
Trečia, reikia pažymėti, kad vienintelė Direktyvos 2013/32 nuostata, kurioje nustatytos medicininio patikrinimo taisyklės, yra jos 18 straipsnis. Vis dėlto, kaip matyti iš šio 18 straipsnio, visų pirma iš jo 1 dalies, teksto, jame numatytos nuostatos taikomos tik tada, kai sprendžiančioji institucija vertina tarptautinės apsaugos prašymą, o ne tada, kai teismui pateikiamas skundas dėl tokios tarnybos priimto sprendimo.
37
Kaip matyti iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos, nesant šią sritį reglamentuojančių Sąjungos teisės normų, pagal procesinės autonomijos principą kiekvienos valstybės narės vidaus teisės sistemoje turi būti reglamentuotos teisminių ieškinių ir skundų, skirtų teisės subjektų teisėms užtikrinti, procesinės taisyklės, bet tokios taisyklės negali būti mažiau palankios nei tos, kuriomis reglamentuojamos panašios situacijos, kurioms taikoma vidaus teisė (lygiavertiškumo principas), ir dėl jų tarptautinės apsaugos prašytojo naudojimasis teise į veiksmingą teisinę gynybą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2013/32 46 straipsnį, negali tapti praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas (veiksmingumo principas) (šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 19 d. Sprendimo Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Tompa) (C‑564/18, EU:C:2020:218, 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Šiuo klausimu pažymėtina, kad, pirma, atitinkamas teismas bet kuriuo atveju turi galėti nurodyti atlikti medicininį patikrinimą, kai yra konkrečių įrodymų, kad tarptautinės apsaugos prašytojo sveikatos problemos gali kilti dėl konkrečiai toje kilmės šalyje patirto trauminio įvykio, ir apskritai kai toks patikrinimas, šio teismo vertinimu, yra būtinas arba reikšmingas vertinant realius minėto prašytojo tarptautinės apsaugos poreikius. Be to, medicininio patikrinimo atlikimo tvarka turi atitikti Chartijoje garantuojamas pagrindines teises, kaip antai teisę į pagarbą žmogaus orumui ir teisę į privataus ir šeimos gyvenimo gerbimą, užtikrinamas atitinkamai jos 1 ir 7 straipsniuose (šiuo klausimu žr. 2018 m. sausio 25 d. Sprendimo F, C‑473/16, EU:C:2018:36, 35 punktą ir 2023 m. birželio 29 d.2023 m. birželio 29 d. Sprendimo International Protection Appeals Tribunal ir kt. (Išpuolis Pakistane), C‑756/21, EU:C:2023:523, 61 punktą).
39
Kita vertus, reikia pažymėti, jog nebūtina, kad teismas, nurodęs atlikti atitinkamo prašytojo medicininį patikrinimą, pats galėtų kreiptis į kvalifikuotą sveikatos priežiūros specialistą, kad šis atliktų šį patikrinimą ir pateiktų jam tokio patikrinimo rezultatus; šis teismas taip pat gali įpareigoti sprendžiančiąją instituciją imtis būtinų priemonių, kad būtų atliktas nurodytas šio prašytojo medicininis patikrinimas, ir kuo skubiau pateikti jam šio patikrinimo rezultatus. Iš tiesų vienu ar kitu atveju teismas galėtų gauti informacijos, kuri, kaip jis mano, yra svarbi ar būtina, kad būtų galima konkretų atvejį įvertinti turint naujausią informaciją, kartu laikantis Direktyva 2013/32 siekiamo greitumo siekio, apie kurį priminta šio sprendimo 27 punkte.
40
Ketvirta, nors reikia konstatuoti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami nacionalinės teisės aktai neatitinka Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalyje numatyto išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo reikalavimo, nes juose nenumatyta teismo galimybės nurodyti atlikti tarptautinės apsaugos prašytojo medicininį patikrinimą, reikia priminti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi aiškinti šiuos teisės aktus kuo labiau atsižvelgdamas į šį reikalavimą (žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation, C‑664/15, EU:C:2017:987, 54 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
41
Vis dėlto, jeigu paaiškėtų, kad toks Sąjungos teisę atitinkantis aiškinimas neįmanomas, Teisingumo Teismas jau yra pabrėžęs reikalavimą jurisdikciją turinčiam teismui, siekiančiam taikyti Sąjungos teisę, netaikyti nacionalinių įstatymų nuostatų, galinčių kliudyti visiškam tiesiogiai veikiančių Sąjungos teisės normų, kaip antai Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalies, atsižvelgiant į Chartijos 47 straipsnį, veiksmingumui (šiuo klausimu žr. 2019 m. liepos 29 d. Sprendimą Torubarov, C‑556/17, EU:C:2019:626, 73 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
42
Taigi reikia konstatuoti, kad iš Chartijos 47 straipsnio ir Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalies tiesioginio veikimo matyti, kad, siekiant tarptautinės apsaugos prašytojui užtikrinti veiksmingą teisminę gynybą, kaip tai suprantama pagal minėtą 47 straipsnį, ir laikantis ESS 4 straipsnio 3 dalyje įtvirtinto lojalaus bendradarbiavimo principo, nacionalinis teismas, kuriam pateiktas skundas dėl sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą, turi galėti nurodyti atlikti šio prašytojo medicininį patikrinimą, jeigu toks patikrinimas būtinas siekiant įvertinti šį prašymą.
43
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsniu ir ESS 4 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinama taip, jog tam, kad įvykdytų šio 46 straipsnio 3 dalyje numatytą išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo reikalavimą, nacionalinis pirmosios instancijos teismas, nagrinėjantis skundą dėl sprendžiančiosios institucijos sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą, turi turėti įgaliojimus nurodyti atlikti tarptautinės apsaugos prašytojo medicininį patikrinimą, jeigu mano, kad toks patikrinimas yra būtinas arba svarbus siekiant įvertinti šį prašymą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
44
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos 46 straipsnio 3 dalis, siejama su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu ir ES sutarties 4 straipsnio 3 dalimi,
turi būti aiškinama taip:
tam, kad įvykdytų šio 46 straipsnio 3 dalyje numatytą išsamaus ir ex nunc nagrinėjimo reikalavimą, nacionalinis pirmosios instancijos teismas, nagrinėjantis skundą dėl sprendžiančiosios institucijos sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą, turi turėti įgaliojimus nurodyti atlikti tarptautinės apsaugos prašytojo medicininį patikrinimą, jeigu mano, kad toks patikrinimas yra būtinas arba svarbus siekiant įvertinti šį prašymą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.