Domstolens dom (andra avdelningen) av den 29 juni 2023 (begäran om förhandsavgörande från Hessischer Verwaltungsgerichtshof (C-829/21) och från Verwaltungsgericht Darmstadt (C-129/22) - Tyskland) – TE, RU, företrädd av TE (C-829/21), EF (C-129/22) / Stadt Frankfurt am Main (C-829/21), Stadt Offenbach am Main (C-129/22)
(Förenade målen C-829/21 et C-129/221, Stadt Frankfurt am Main (Förnyelse av ett uppehållstillstånd i den andra medlemsstaten ) m.fl.)
(Begäran om förhandsavgörande – Invandringspolitik – Varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning – Direktiv 2003/109/EG – Artikel 9.4 andra stycket, artikel 14.1, artikel 15.4 andra stycket, artikel 19.2 och artikel 22 – Tredjelandsmedborgares rätt till ställning som varaktigt bosatta i en medlemsstat – ’EU-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta’ som beviljats tills vidare av den första medlemsstaten – Tredjelandsmedborgarens bortavaro från den första medlemsstaten i mer än sex år – Åtföljande förlust av rätten till ställning som varaktigt bosatt – Ansökan om förnyelse av uppehållstillstånd som utfärdats av den andra medlemsstaten med stöd av bestämmelserna i kapitel III i direktiv 2003/109/EG – Den andra medlemsstatens avslag på ansökan på grund av att denna rätt gått förlorad – Villkor)
Rättegångsspråk: tyska
Hänskjutande domstol
Hessischer Verwaltungsgerichtshof, Verwaltungsgericht Darmstadt
Parter i målet vid den nationella domstolen
Klagande: TE, RU, företrädd av TE (C-829/21), EF (C-129/22)
Motpart: Stadt Frankfurt am Main (C-829/21), Stadt Offenbach am Main (C-129/22)
Domslut
Rådets direktiv 2003/109/EG av den 25 november 2003 om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/51/EU av den 11 maj 2011, och mer specifikt dess artikel 22.1 b
ska tolkas på följande sätt:
En medlemsstat får neka att förnya ett uppehållstillstånd som den har beviljat en tredjelandsmedborgare med stöd av bestämmelserna i kapitel III i detta direktiv, i dess ändrade lydelse, om tredjelandsmedborgaren, i enlighet med det skäl som anges i artikel 9.4 andra stycket i direktivet, i dess ändrade lydelse, har varit borta i mer än sex år från den medlemsstat som beviljade honom eller henne ställning som varaktigt bosatt och om sistnämnda medlemsstat har valt att inte utnyttja den möjlighet som föreskrivs i artikel 9.4 tredje stycket i samma direktiv, i dess ändrade lydelse, eftersom tredjelandsmedborgaren då har förlorat sin rätt till ställning som varaktigt bosatt i samma medlemsstat, under förutsättning att sexårsfristen har löpt ut senast den dag då ansökan om förnyelse av nämnda tillstånd lämnades in och att tredjelandsmedborgaren dessförinnan har fått möjlighet att lägga fram bevis för eventuella vistelser i medlemsstaten under denna period.
Artikel 9.4 andra stycket och artikel 22.1 b i direktiv 2003/109, i dess lydelse enligt direktiv 2011/51,
ska tolkas på följande sätt:
Den andra medlemsstaten har på ett korrekt sätt införlivat dessa bestämmelser med sin nationella lagstiftning när den genomfört dem i två olika lagbestämmelser och därvid låtit den första bestämmelsen återge det skäl som medför förlust av den rätt till ställning som varaktigt bosatt som avses i artikel 9.4 andra stycket i detta direktiv, i dess ändrade lydelse, och i den andra bestämmelsen föreskrivit att ett uppehållstillstånd enligt bestämmelserna i kapitel III i direktivet, i dess ändrade lydelse, ska återkallas om den berörda tredjelandsmedborgaren har förlorat sin rätt till ställning som varaktigt bosatt i den medlemsstat som beviljat den, utan att denna bestämmelse innehåller någon konkret hänvisning till något av de skäl för förlust av nämnda rätt som avses i artikel 9 i samma direktiv, i dess ändrade lydelse.
Artikel 15.4 andra stycket i direktiv 2003/109, i dess lydelse enligt direktiv 2011/51,
ska tolkas på följande sätt:
Den medlemsstat där tredjelandsmedborgaren har ansökt om uppehållstillstånd enligt bestämmelserna i kapitel III i detta direktiv, i dess ändrade lydelse, eller om förnyelse av ett sådant tillstånd, kan inte avslå ansökan med motiveringen att tredjelandsmedborgaren till sin ansökan inte har bifogat handlingar som styrker att han eller hon har en lämplig bostad, när denna medlemsstat inte har genomfört denna bestämmelse.
____________
1 EUT C 138, 28.3.2022.
EUT C 237, 20.06.2022.