61997B0274
FÖRSTAINSTANSRÄTTENS BESLUT (tredje avdelningen)
den 16 juli 1998 (
*1
)
I mål T-274/97,
Ca'Pasta Srl, bolag bildat enligt italiensk rätt, företrätt av advokaten Paolo Piva, Venedig, och advokaten Guy Arendt, Luxemburg, delgivningsadress: advokatbyrån Guy Arendt, 7, Val Sainte-Croix, Luxemburg,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av Hubert van Vliet, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdd av advokaten Alberto Dal Ferro, Vicenza, delgivningsadress: rättstjänsten, Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg,
svarande,
angående en talan om ogiltigförklaring av det beslut som påstås ingå i en skrivelse av den 4 augusti 1997 som kommissionen ställt till sökanden,
meddelar
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (tredje avdelningen)
sammansatt av ordföranden V. Tiili samt domarna C. P. Briët och A. Potocki,
justitiesekreterare: H. Jung,
följande
Beslut
Tillämpliga bestämmelser
1
Den 18 december 1986 antog rådet förordning (EEG) nr 4028/86 av den 18 december 1986 om gemenskapsåtgärder för att förbättra och anpassa fiskeri- och vattenbrukssektorernas struktur (EGT L 376, s. 7, nedan kallad förordning nr 4028/86).
2
I enlighet med artikel 1.1 i denna förordning kan kommissionen ge finansiellt gemenskapsstöd till vissa åtgärder inom fiske- och vattenbrukssektorerna.
3
I enlighet med artiklarna 11 och 12 i förordningen kan projekt som avser utvecklingen av vattenbruk och förvaltningen av kustbandet i regionen Veneto (Italien) åtnjuta ett gemenskapsstöd på upp till 40 procent av kostnaderna för det berörda projektet, på villkor att den berörda medlemsstaten bidrar finansiellt med mellan 10 och 30 procent.
4
I artikel 44 föreskrivs att kommissionen kan besluta att stödet tills vidare inte skall utbetalas, att det skall nedsättas eller dras in i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 47. Det förtydligas att uppskjutande av utbetalningar, nedsättning och indragning av stödet kan göras bland annat då de villkor som ställs i beslutet om beviljande av stöd inte har uppfyllts.
5
I artikel 47 föreskrivs följande:
”1.
Då det hänvisas till förfarandet i denna artikel, skall ordföranden lägga fram saken för Ständiga kommittén för fiskerinäringen, antingen på eget initiativ eller på anmodan från en medlemsstats representant.
2.
Kommissionens representant skall framlägga ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig inom en tidsfrist som ordföranden får fastställa med hänsyn till hur angelägen frågan är. ...
3.
Kommissionen vidtar åtgärder som skall börja gälla omedelbart. Om dessa åtgärder inte överensstämmer med kommitténs ställningstagande skall kommissionen omedelbart underrätta rådet om detta. Kommissionen kan då i högst en månad efter denna underrättelse underlåta att tillämpa åtgärderna. Rådet kan med kvalificerad majoritet inom en frist om en månad besluta om andra åtgärder.”
Bakgrund till tvisten
6
Genom beslut av den 29 april 1991 beviljade kommissionen med tillämpning av förordning nr 4028/86 sökanden gemenskapsstöd för ett moderniseringsprojekt avseende en fiskodlingsanläggning i Contarina, Veneto (nedan kallat beslutet om beviljande). Kommissionen åtog sig att finansiera 40 procent av projektets kostnader. Den italienska staten åtog sig att för sin del finansiera 30 procent av dessa.
7
I de villkor som bifogades beslutet om beviljande preciserades följande:
”... de arbeten som föreskrivs kan inte ändras eller modifieras utan att de nationella myndigheterna och, i förekommande fall, kommissionen dessförinnan givit sitt tillstånd. Om betydande ändringar görs utan kommissionens godkännande kan bidraget nedsättas eller upphöra om de nationella myndigheterna eller kommissionen inte anser dem vara godtagbara.”
8
Efter att sökanden den 18 mars 1992 företett en första handling i vilken redogjordes för hur arbetena fortskred, utbetalade kommissionen den första delen av gemenskapsstödet. Italienska staten utbetalade den första delen av det nationella stödet.
9
Vid en kontroll den 10 mars 1997 på sökandens huvudkontor informerades italienska staten och kommissionen om att sökandebolaget hade överlåtits under våren 1995.
10
Därefter meddelade kommissionen sökanden, genom skrivelse av den 24 juni 1997, att sökanden inte hade iakttagit de villkor som angavs i beslutet om beviljande, i den mån som en företagsöverlåtelse utgör en sådan betydande ändring som kräver att tillstånd i förväg beviljas av de nationella myndigheterna samt av gemenskapens myndigheter. Följaktligen upplyste kommissionen sökanden, med hänvisning till förordning nr 4028/86, om att den avsåg att inleda ett förfarande för att dra in bidraget och återkräva det belopp som redan utbetalats. Samtidigt uppmanade kommissionen sökanden att inom 30 dagar precisera skälen för att den inte hade uppfyllt villkoren.
11
I en skrivelse av den 21 juli 1997 svarade sökanden att det varken av förordningen eller av beslutet om beviljande framgår att det är ett krav att de nationella myndigheterna och gemenskapsmyndigheterna i förväg godkänner en överlåtelse av ett företag som erhållit stöd inom ramen för sagda förordning.
12
I en skrivelse av den 4 augusti 1997 (nedan kallade den omtvistade skrivelsen) bestred kommissionen sökandens påståenden och angav därefter följande:
”... kommissionens tjänstegrenar bekräftar att det interna förfarande som avser att dra in bidraget och återkräva det redan utbetalade beloppet skall fullföljas”.
Förfarandet och parternas yrkanden
13
Genom ansökan, som inkom till förstainstansrättens kansli den 16 oktober 1997, väckte sökanden förevarande talan.
14
Genom en separat handling, som inkom den 22 december 1997, framställde kommissionen en invändning om rättegångshinder med tillämpning av artikel 114.1 i rättegångsreglerna.
15
Den 20 mars 1998 inkom sökanden med sitt yttrande avseende sagda invändning.
16
I sin ansökan har sökanden yrkat att förstainstansrätten skall
—
ogiltigförklara det ifrågasatta beslutet,
—
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
17
I sin invändning om rättegångshinder har kommissionen yrkat att förstainstansrätten skall
—
avvisa talan,
—
förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
18
I sitt yttrande avseende invändningen om rättegångshinder har sökanden yrkat att förstainstansrätten skall
—
ogilla invändningen och pröva talan i sak,
—
i andra hand, låta beslut avseende invändningen anstå till den slutliga domen.
Upptagande till prövning
Parternas argument
19
Kommissionen anser huvudsakligen att förevarande talan inte kan prövas, eftersom den ifrågasatta skrivelsen endast är en informationsskrivelse som inte har beslutskaraktär och som sådan inte kan vara föremål för en talan om ogiltigförklaring i enlighet med artikel 173 i EG-fördraget.
20
Sökanden anser att talan kan prövas, eftersom skrivelsen ger uttryck för en slutgiltig ståndpunkt avseende det förfarande som kommissionen har inlett i enlighet med artikel 47 i förordning nr 4028/86. Av denna framgår nämligen att kommissionen avser att dra in sitt finansiella stöd. Sökanden hävdar att en talan mot ett eventuellt senare slutgiltigt beslut inte kan prövas i den mån som detta beslut endast bekräftar beslutet i den ifrågasatta skrivelsen.
21
På samma sätt som i domstolens dom av den 15 mars 1967 i de förenade målen 8/66—11/66, Cimenteries CBR m. fl. mot kommissionen (REG 1967, s. 93; svensk specialutgåva, häfte 1) och av den 30 juni 1992 i mål C-47/91, Italien mot kommissionen (REG 1992, s. I-4145; svensk specialutgåva, häfte 12) medför beslutet i skrivelsen sådana ogynnsamma verkningar för sökanden att den bör betraktas som en rättsakt mot vilken talan kan föras.
22
Sökanden har i det avseendet understrukit att, eftersom det förfarande som föreskrivs i artikel 47 i förordning nr 4028/86 pågår, är utbetalningen av gemenskapsstödet och det nationella stödet uppskjuten, vilket får negativa följder för sökanden.
Förstainstansrättens bedömning
23
När svaranden har gjort en invändning om rättegångshinder skall enligt artikel 114.3 i rättegångsreglerna återstoden av förfarandet vara muntligt, om inte rätten bestämmer annat. Rätten finner att handlingarna i förevarande mål innehåller tillräckliga upplysningar. Det finns därför ingen anledning att inleda det muntliga förfarandet.
24
Enligt fast rättspraxis utgör de rättsakter och beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 173 i fördraget, åtgärder som har bindande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning (se exempelvis förstainstansrättens dom av den 22 oktober 1996 i mål T-154/94, CSF och CSME mot kommissionen, REG 1996, s. II-1377, punkt 37).
25
När det rör sig om rättsakter eller beslut som utarbetas stegvis, i synnerhet efter att ett internt förfarande har avslutats, utgör, enligt rättspraxis, i princip endast de åtgärder vid förfarandets slut genom vilka en institutions ståndpunkt slutgiltigt fastställs, och inte mellanliggande åtgärder vars syfte är att förbereda det slutliga beslutet, rättsakter mot vilka talan kan föras (se exempelvis förstainstansrättens dom av den 10 juli 1997 i mål T-212/95, Oficemen mot kommissionen, REG 1997, s. II-1161, punkt 53).
26
I den ifrågasatta skrivelsen meddelade kommissionen sökanden att ”det interna förfarande som avser att dra in /det till sökanden beviljade/bidraget och återkräva det redan utbetalade beloppet skall fullföljas”.
27
Av denna formulering framgår tydligt att kommissionen ännu inte hade fattat något slutligt beslut om att dra in det finansiella stöd som beviljats sökanden, men att den höll på att utarbeta ett sådant beslut.
28
Således utgör inte den ifrågasatta skrivelsen en åtgärd som har bindande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning i den mening som avses i domen i det ovannämnda målet CSF och CSME mot kommissionen. Som kommissionen med rätta har gjort gällande, utgör denna handling endast en informationsskrivelse.
29
Vad beträffar de ogynnsamma verkningar som sökanden påstår har åsamkats denne till följd av att förfarandet vid kommissionen pågår (se ovan punkterna 21 och 22) utgör dessa inte en logisk följd av att förfarandet har inletts. Så länge som kommissionen, som fallet är i förevarande mål, vidtar mellanliggande åtgärder inom ramen för förfarandet innebär dessa verkningar inte att det föreligger en åtgärd med bindande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen.
30
Därav följer att den ifrågasatta skrivelsen inte utgör en rättsakt mot vilken talan kan väckas med stöd av artikel 173 i fördraget.
31
Under dessa omständigheter skall talan avvisas.
Rättegångskostnader
32
Enligt artikel 87.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
33
Eftersom svaranden har tappat målet, skall svaranden förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna såsom kommissionen har yrkat.
På dessa grunder fattar
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (tredje avdelningen)
följande beslut:
1)
Talan avvisas.
2)
Sökanden skall ersätta rättegångskostnaderna.
Luxemburg den 16 juli 1998
H. Jung
Justitiesekreterare
V. Tiili
Ordförande
(
*1
)	Rättegångsspråk: italienska.