62018CJ0761_RES
Zadeva C‑761/18 P
Päivi Leino‑Sandberg
proti
Evropskemu parlamentu
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 21. januarja 2021
„Pritožba – Dostop do dokumentov institucij Evropske unije – Uredba (ES) št. 1049/2001 – Člen 10 – Zavrnitev dostopa – Tožba, vložena pri Splošnem sodišču Evropske unije zoper sklep Evropskega parlamenta o zavrnitvi dostopa do dokumenta – Razkritje dokumenta z dodanimi opombami s strani tretje osebe po vložitvi tožbe – Ustavitev postopka, ki jo je izreklo Splošno sodišče zaradi izgube pravnega interesa – Napačna uporaba prava“
Ničnostna tožba – Fizične ali pravne osebe – Pravni interes – Tožba, vložena zoper sklep institucije o zavrnitvi dostopa do dokumenta – Razkritje dokumenta z dodanimi opombami s strani tretje osebe po vložitvi tožbe – Obstoj pravnega interesa – Presoja glede na materialno pravo, ki se uporabi pri presoji utemeljenosti tožbe – Uredba št. 1049/2001 – Enačenje razkritja dokumenta s strani tretje osebe z razkritjem s strani zadevne institucije – Nedopustnost – Ohranitev pravnega interesa
(člen 263, četrti odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1049/2001, člen 10(1) in (2))
(Glej točke od 32 do 35, 40 in od 45 do 49.)
Povzetek
Pritožnica, univerzitetna profesorica, je Parlamentu v okviru raziskovalnih projektov v zvezi s preglednostjo v trialogih vložila prošnjo za dostop do sklepa, s katerim je ta institucija zavrnila dostop do nekaterih dokumentov, ki vsebujejo informacije, pripravljene v okviru trialogov. (
1
) Parlament je s sklepom z dne 3. aprila 2017 (
2
) pritožnici zavrnil dostop do zahtevanega dokumenta.
Splošno sodišče je presodilo, (
3
) da se postopek s tožbo pritožnice, ki jo je vložila zoper zadnjenavedeni sklep, ustavi, ker je navedena tožba po tem, ko je dokument, do katerega je pritožnica želela dostopiti, njegov naslovnik razkril na spletu, postala brezpredmetna.
Sodišče, pri katerem je pritožnica vložila pritožbo, je razveljavilo sklep Splošnega sodišča in zadevo vrnilo temu sodišču v razsojanje.
Presoja Sodišča
Sodišče se je oprlo na svojo sodno prakso (
4
) in ugotovilo, da čeprav je tretja oseba razkrila sporni dokument, Parlament spornega sklepa formalno ni umaknil, in da je zato spor ohranil svoj predmet.
Da bi Sodišče preverilo, ali bi moralo Splošno sodišče odločiti o utemeljenosti tožbe, je preučilo, ali je pritožnica, čeprav je sporni dokument razkrila tretja oseba, ohranila pravni interes. Uvodoma poudarja, da čeprav je pravni interes – ki mora obstajati do razglasitve sodne odločbe, sicer se postopek ustavi – postopkovni pogoj, ki ni odvisen od materialnega prava, ki se uporabi ob preučitvi utemeljenosti tožbe, ga vseeno ni mogoče ločiti od tega materialnega prava. Sodišče je tako ob upoštevanju dejstva, da je prošnja za dostop, ki jo je vložila pritožnica, temeljila na Uredbi št. 1049/2001, (
5
) opozorilo, da je namen te uredbe, ki temelji na načelu odprtosti, javnosti podeliti najširšo mogočo pravico dostopa do dokumentov institucij. Pojasnjuje, da navedena uredba določa, prvič, načeloma pravico vsake osebe do dostopa do dokumentov institucije, in drugič, načeloma obveznost institucije, da odobri dostop do svojih dokumentov. Izjeme od pravice do dostopa do dokumentov institucij so v njem taksativno naštete.
Sodišče nato pojasnjuje, da čeprav lahko zadevna institucija v skladu z določbami Uredbe št. 1049/2001 (
6
) izpolni svojo obveznost odobritve dostopa do dokumenta s tem, da prosilca obvesti, kako pride do želenega dokumenta, če je institucija dokument že objavila in je zlahka dostopen, to pa ne velja, če je dokument institucije razkrila tretja oseba. V zvezi s tem poudarja, da dokumenta, ki ga je razkrila tretja oseba, ni mogoče šteti za uradni dokument ali za dokument, ki izraža uradno stališče institucije, če ta institucija ni nedvoumno potrdila, da zbrani podatki dejansko prihajajo od nje in izražajo njeno uradno stališče.
Sodišče ugotavlja, da v položaju, v katerem pritožnica dobi dostop le do spornega dokumenta, ki ga je razkrila tretja oseba, in v katerem ji Parlament še naprej zavrača dostop do zahtevanega dokumenta, ni mogoče šteti, da je pritožnica dobila dostop do navedenega dokumenta v smislu Uredbe št. 1049/2001, niti da je izgubila interes predlagati razglasitev ničnosti sklepa Parlamenta, s katerim ji je bil zavrnjen dostop do tega dokumenta, zgolj zaradi tega razkritja. Nasprotno, v takem položaju prosilec ohrani dejanski interes za pridobitev dostopa do verodostojne različice zahtevanega dokumenta, ki zagotavlja, da je ta institucija njegov avtor in da ta dokument izraža njeno uradno stališče.
Zato Sodišče meni, da je Splošno sodišče s tem, da je to, da dokument razkrije tretja oseba, enačilo z razkritjem zahtevanega dokumenta ki ga opravi zadevna institucija, in s tem, da je na podlagi tega ugotovilo, da je treba postopek v zvezi s tožbo pritožnice ustaviti, ker je pritožnica do dokumenta, potem ko ga je razkrila tretja oseba, lahko dostopila in ga uporabila enako zakonito, kot če bi ga prejela po ugoditvi prošnje, vložene na podlagi te uredbe, napačno uporabilo pravo.
(
1
)	Sklep Evropskega parlamenta z dne 8. julija 2015, A(2015) 4931.
(
2
)	Sklep Evropskega parlamenta A(2016) 15112.
(
3
)	Sklep z dne 20. septembra 2018, Leino‑Sandberg/Parlament (T‑421/17, neobjavljen, EU:T:2018:628).
(
4
)	Sodba z dne 4. septembra 2018, ClientEarth/Komisija (C‑57/16 P, EU:C:2018:660).
(
5
)	Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).
(
6
)	Člen 10(1) in (2) Uredbe št. 1049/2001.