62023TJ0105
PRESUDA OPĆEG SUDA (sedmo vijeće)
16. srpnja 2025. (
*1
)
„Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije ICELAND – Apsolutni razlog za ništavost – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 40/94 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”
U predmetu T‑105/23,
Iceland Foods Ltd, sa sjedištem u Deesideu (Ujedinjena Kraljevina), koji zastupa G. Vos, odvjetnik,
tužitelj,
koji podupire:
International Trademark Association (INTA), sa sjedištem u New Yorku (Sjedinjene Američke Države), koji zastupaju N. Parrotta, M. Perraki i A. Lubberger, odvjetnici,
intervenijent,
protiv
Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), koji zastupa V. Ruzek, u svojstvu agenta,
tuženika,
a druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO‑a, intervenijenti pred Općim sudom, jesu
Íslandsstofa (Promote Iceland), sa sjedištem u Reykjaviku (Island),
Island,
SA – Business Iceland, sa sjedištem u Reykjaviku,
koje zastupaju A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici,
OPĆI SUD (sedmo vijeće),
u sastavu: K. Kowalik‑Bańczyk, predsjednica, E. Buttigieg i I. Dimitrakopoulos (izvjestitelj), suci,
tajnik: G. Mitrev, administrator,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 16. listopada 2024.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Svojom tužbom na temelju članka 263. UFEU‑a tužitelj, društvo Iceland Foods Ltd, zahtijeva poništenje odluke proširenog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 15. prosinca 2022. (predmet R 1238/2019‑G) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
Okolnosti spora
2
Dana 14. studenoga 2016. Íslandsstofa (Promote Iceland), Island i SA – Business Iceland podnijeli su EUIPO‑u zahtjev za proglašenje žiga Europske unije ništavim koji je bio registriran na temelju prijave koju je tužitelj podnio 19. travnja 2002. za verbalni znak ICELAND.
3
Proizvodi i usluge obuhvaćeni spornim žigom u odnosu na koje se zahtijeva poništenje pripadaju razredima 7., 11., 16., 29. do 32. i 35. u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, te za svaki od tih razreda odgovaraju sljedećem opisu:
–
razred 7.: „Električni uređaji za čišćenje za kućanstvo, uključujući električne uređaje za čišćenje prozora, električne uređaje za čišćenje obuće i usisavače; strojevi za pranje rublja; kućanski aparati; dijelovi i sastavni dijelovi za sve navedene proizvode; svi gore navedeni proizvodi obuhvaćeni razredom 7.”;
–
razred 11.: „Uređaji za grijanje, kuhanje, hlađenje, sušenje ili ventilaciju; zamrzivači, hladnjaci, kombinirani zamrzivači i hladnjaci, mikrovalne pećnice; dijelovi i sastavni dijelovi za sve navedene proizvode; svi gore navedeni proizvodi obuhvaćeni razredom 11.”;
–
razred 16.: „Papir, karton, papirnati proizvodi, kartonski proizvodi, materijal za pakiranje i omatanje; papirnate ili plastične vrećice za pakiranje; toaletni papir, papirnati ubrusi, vrećice za nošenje, plastične vrećice, papirnate ili plastične vrećice; zatvarači za torbe; etikete; kemijske olovke, olovke; prozirni papir; naljepnice za cijene i ulaznice i stalci u obliku omotnica; tiskarski proizvodi, periodične publikacije i pribor za pisanje; svi gore navedeni proizvodi obuhvaćeni razredom 16.”;
–
razred 29.: „Meso, perad i divljač, mesni ekstrakti; konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće; želei, džemovi; jaja, mlijeko i mliječni proizvodi; jestiva ulja i masti; konzervirano meso i povrće; svi gore navedeni proizvodi obuhvaćeni razredom 29.”;
–
razred 30.: „Kava, čaj, kakao, šećer, riža, tapioka, sago, nadomjesci kave; brašna i proizvodi od žitarica, kruh, sladoledi; kolači, slastice, sladoledi; med, melasa; kvasac, prašak za pecivo, sol, senf; ocat, umaci, umaci za salate; začini; led za rashlađivanje; svi gore navedeni proizvodi obuhvaćeni razredom 30.”;
–
razred 31.: „Poljoprivredni, hortikulturni i šumski proizvodi i sjemenke koji nisu obuhvaćeni drugim razredima; svježe voće i povrće; sjeme; prirodno bilje i cvijeće; hrana za životinje, slad; svi gore navedeni proizvodi obuhvaćeni razredom 31.”;
–
razred 32.: „Pivo, mineralne i gazirane vode te ostala bezalkoholna pića; pića od voća i voćni sokovi; sirupi i ostali preparati za pripremanje napitaka; svi gore navedeni proizvodi obuhvaćeni razredom 32.”;
–
razred 35.: „Okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da lako pregledaju i kupuju te proizvode u supermarketu; okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da lako vizualiziraju i kupuju te proizvode u lokalnoj trgovini; okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da lako pregledaju i kupuju te proizvode u trgovini mješovitom robom; okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da lako pregledaju i kupuju te proizvode od trgovaca na malo hranom, pićima, kućanskim proizvodima i električnim kućanskim aparatima; okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da lako pregledaju i kupuju te proizvode u trgovini mješovitom robom; okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da lako pregledaju i kupuju te proizvode od trgovaca na malo hranom, pićima, kućanskim proizvodima i električnim kućanskim aparatima; okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da lako pregledaju i kupuju te proizvode s internetskih stranica specijaliziranih za stavljanje na tržište prehrambenih proizvoda, pića, kućanskih proizvoda i električnih kućanskih uređaja; okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da lako pregledaju i kupuju te proizvode s internetskih stranica (uključujući internetske stranice dostupne putem računala, računalne mreže, mobilnih telefona kompatibilnih s internetom, televizora, radijskih prijamnika i elektroničkih organizatora) specijaliziranih za stavljanje na tržište prehrambenih proizvoda, pića, kućanskih proizvoda i električnih kućanskih uređaja; okupljanje, za račun trećih, asortimana robe kako bi se klijentima omogućilo da vizualiziraju i jednostavno kupe te proizvode iz kataloga hrane, pića, kućanskih proizvoda i električnih kućanskih uređaja ili putem telekomunikacija”.
4
Razlozi za ništavost na koje se poziva u prilog zahtjevu za proglašenje žiga ništavim u biti su oni iz članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (SL 1994., L 11, str. 1.), kako je izmijenjena, u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkama (b), (c) i (g) navedene uredbe (koji su postali članak 52. stavak 1. točka (a) i članak 7. stavak 1. točke (b), (c) i (g) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.), kako je izmijenjena, koji su sami postali članak 59. stavak 1. točka (a) i članak 7. stavak 1. točke (b), (c) i (g) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.)).
5
Odjel za poništaje prihvatio je 5. travnja 2019. zahtjev za proglašenje žiga ništavim za sve proizvode i usluge iz točke 3. ove presude.
6
Tužitelj je 5. lipnja 2019. podnio žalbu EUIPO‑u protiv odluke Odjela za poništaje.
7
Tijekom postupka pred proširenim žalbenim vijećem Íslandsstofa (Promote Iceland), Island i SA – Business Iceland istaknuli su dodatni razlog za ništavost uz one podnesene Odjelu za poništaje, koji se u biti temelji na primjeni odredbi članka 51. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (f) Uredbe br. 40/94 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe br. 207/2009, koji je pak postao članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe 2017/1001).
8
Pobijanom odlukom prošireno žalbeno vijeće odbilo je žalbu. U biti, kao prvo, smatralo je da je zahtjev za proglašenje spornog žiga ništavim, koji se temelji na članku 7. stavku 1. točki (f) Uredbe br. 40/94, nedopušten zbog njegova nepravodobnog podnošenja u stadiju žalbe.
9
Kao drugo, s jedne strane, prošireno žalbeno vijeće smatralo je da relevantna javnost, odnosno šira anglofona javnost Europske unije, sporni žig percipira kao oznaku prema kojoj proizvodi i usluge koje on označava potječu s Islanda. Stoga je smatralo da je sporni žig registriran protivno članku 7. stavku 1. točki (c) Uredbe br. 40/94.
10
S druge strane, prošireno žalbeno vijeće u biti je podsjetilo na to da je dovoljno da se primjenjuje jedan od apsolutnih razloga za odbijanje kako se predmetni znak ne bi mogao registrirati kao žig Europske unije. U svakom slučaju, ako sporni žig treba ispitati s obzirom na odredbe članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94, za njega treba smatrati da nema razlikovni karakter.
Zahtjevi stranaka
11
Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku;
–
vrati predmet Odjelu za poništaje na daljnje odlučivanje;
–
naloži EUIPO‑u snošenje troškova ove tužbe i naloži Íslandsstofi (Promote Iceland), Islandu i SA – Business Icelandu snošenje troškova nastalih pred Odjelom za poništaje i proširenim žalbenim vijećem.
12
EUIPO od Općeg suda zahtijeva da:
–
odbije tužbu;
–
naloži tužitelju snošenje troškova u slučaju pozivanja na raspravu.
13
Íslandsstofa (Promote Iceland), Island i SA – Business Iceland od Općeg suda zahtijevaju da:
–
odbije tužbu;
–
naloži tužitelju snošenje troškova.
14
International Trademark Association (INTA) od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku;
–
odluči da sâm snosi vlastite troškove.
Pravo
15
Tužitelj u biti navodi dva tužbena razloga, od kojih se prvi temelji na povredi članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 40/94, a drugi na povredi članka 7. stavka 1. točke (b) navedene uredbe.
Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 40/94
16
Prošireno žalbeno vijeće u biti je smatralo da sporni žig za relevantnu javnost opisuje zemljopisno podrijetlo proizvoda i usluga na koje se odnosi ili njihova obilježja osobito s obzirom na vrlo visoku prepoznatljivost zemljopisnog naziva „Island” i obilježja te zemlje u pogledu prirode, ekologije, obnovljivih izvora energije, gospodarskog blagostanja i kvalificirane radne snage, koja su povezana s njegovom industrijom i stvarnim izvozom. Na temelju tih elemenata može se zaključiti da je za relevantnu javnost Island zemlja koja može proizvoditi brojne različite vrste proizvoda i pružati širok raspon usluga. Stoga, prema mišljenju proširenog žalbenog vijeća, relevantna javnost uspostavlja vezu između predmetnih proizvoda i usluga i spornog žiga na način da on označava njihovo zemljopisno podrijetlo ili neka od njihovih obilježja posebno povezana s tim zemljopisnim podrijetlom.
17
Tužitelj i INTA tvrde da je prošireno žalbeno vijeće povrijedilo članak 7. stavak 1. točku (c) Uredbe br. 40/94. Oni osporavaju ocjene proširenog žalbenog vijeća i, slijedom toga, zaključak u pogledu opisnog karaktera spornog žiga za sve predmetne proizvode i usluge.
18
Konkretnije, tužitelj smatra da je, unatoč nepostojanju zakonodavstva na razini Unije koje bi zabranjivalo registraciju imena zemalja kao žigova, prošireno žalbeno vijeće u pobijanoj odluci ipak zapravo nametnulo takvu zabranu. U tom se pogledu oslonilo na neodlučujuće kriterije, kao što je poznavanje zemljopisnog naziva „Iceland” od strane relevantne javnosti ili na netočna i nepotkrijepljena obilježja tog mjesta koja su, u svakom slučaju, irelevantna. Štoviše, nije uzelo u obzir određena istraživanja koja je podnio tužitelj.
19
EUIPO, Íslandsstofa (Promote Iceland), Island i SA – Business Iceland osporavaju argumente tužitelja i INTA‑e.
20
U tom pogledu iz sudske prakse proizlazi da se, na temelju članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 40/94, žig Europske unije proglašava ništavim na zahtjev podnesen EUIPO‑u ili na protutužbu podnesenu u postupku zbog povrede kad je taj žig registriran protivno odredbama članka 7. iste uredbe.
21
U skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (c) Uredbe br. 40/94, neće se registrirati žigovi koji se sastoje isključivo od oznaka ili podataka koji u trgovini mogu služiti za označivanje vrste, kakvoće, količine, namjene, vrijednosti, zemljopisnog podrijetla ili vremena proizvodnje proizvoda ili pružanja usluge ili nekih drugih obilježja proizvoda ili usluga. Na temelju članka 7. stavka 2. iste uredbe (koji je postao članak 7. stavak 2. Uredbe br. 207/2009, koji je pak postao članak 7. stavak 2. Uredbe 2017/1001), članak 7. stavak 1. Uredbe br. 40/94 primjenjuje se neovisno o tome što razlozi za nemogućnost registracije postoje samo u jednom dijelu Unije.
22
Smatra se da ti znakovi ili oznake ne mogu izvršavati osnovnu funkciju žiga, a to je utvrđivanje komercijalnog podrijetla proizvoda ili usluge (presude od 23. listopada 2003., OHIM/Wrigley, C‑191/01 P, EU:C:2003:579, t. 30. i od 27. veljače 2002., Eurocool Logistik/OHIM (EUROCOOL), T‑34/00, EU:T:2002:41, t. 37.).
23
Kako bi neka oznaka potpala pod zabranu iznesenu u članku 7. stavku 1. točki (c) Uredbe br. 40/94, potrebno je da ima dovoljno izravnu i konkretnu prirodnu vezu s proizvodima ili uslugama o kojima je riječ, koja omogućuje dotičnoj javnosti da odmah i bez drugog promišljanja opazi opis proizvoda ili usluga o kojima je riječ, ili jedno od njihovih obilježja (vidjeti presude od 12. siječnja 2005., Deutsche Post EURO EXPRESS/OHIM (EUROPREMIUM), T‑334/03, EU:T:2005:4, t. 25. i navedenu sudsku praksu i od 22. lipnja 2005., Metso Paper Automation/OHIM (PAPERLAB), T‑19/04, EU:T:2005:247, t. 25. i navedenu sudsku praksu).
24
Usto, iako je svejedno je li takvo obilježje bitno ili sporedno u trgovinskom pogledu, obilježje u smislu članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 40/94 ipak treba biti objektivno i svojstveno prirodi proizvoda ili usluge (vidjeti presudu od 7. svibnja 2019., Fissler/EUIPO (vita), T‑423/18, EU:T:2019:291, t. 44. i navedenu sudsku praksu).
25
Preciznije govoreći, kada je riječ o oznakama ili podacima koji mogu služiti za označavanje zemljopisnog podrijetla ili zemljopisnog odredišta kategorija proizvoda ili mjesta pružanja kategorija usluga za koje je zatražena registracija žiga Europske unije, a posebno zemljopisnih naziva, postoji opći interes da ostanu raspoloživi ne samo zbog toga što mogu eventualno upućivati na kvalitetu i ostala svojstva kategorije dotičnih proizvoda ili usluga, nego i zbog toga što mogu na različite načine utjecati na sklonosti potrošača, na primjer povezujući proizvode ili usluge s mjestom koje može pobuđivati pozitivne osjećaje (presuda od 6. rujna 2018., Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/EUIPO, C‑488/16 P, EU:C:2018:673, t. 37.; vidjeti također po analogiji presudu od 4. svibnja 1999., Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 i C‑109/97, EU:C:1999:230, t. 26.).
26
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da je isključena, s jedne strane, registracija kao žigova zemljopisnih naziva koji označavaju određena zemljopisna mjesta koja su već slavna ili poznata za dotičnu kategoriju proizvoda ili usluga i koja su, stoga, s njima već povezana u svijesti relevantnoga kruga osoba kao i, s druge strane, registracija zemljopisnih naziva koje mogu koristiti poduzetnici i koji im i dalje trebaju biti na raspolaganju kao oznake zemljopisnog podrijetla dotičnih kategorija proizvoda ili usluga (vidjeti po analogiji presudu od 4. svibnja 1999., Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 i C‑109/97, EU:C:1999:230, t. 29., 30. i 37.).
27
Stoga se može odbiti registrirati znak na temelju članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 40/94 samo ako zemljopisni naziv za koji je podnesena prijava za registraciju kao žiga označava mjesto koje je, u trenutku podnošenja zahtjeva, u očima zainteresiranih krugova povezano s predmetnom skupinom proizvoda i usluga ili je razumno predvidjeti da bi se, u budućnosti, takva veza mogla stvoriti (presuda od 6. rujna 2018., Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/EUIPO, C‑488/16 P, EU:C:2018:673, t. 38.; vidjeti također po analogiji presudu od 4. svibnja 1999., Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 i C‑109/97, EU:C:1999:230, t. 31.).
28
Međutim, čak i ako relevantna javnost poznaje zemljopisno mjesto, iz toga ne proizlazi automatski da u trgovini znak može služiti kao oznaka zemljopisnog podrijetla. Kako bi se ispitalo jesu li ispunjeni uvjeti za primjenu predmetnog razloga za odbijanje registracije, treba uzeti u obzir sve relevantne okolnosti, kao što su priroda označenih proizvoda ili usluga, veći ili manji ugled, osobito u predmetnom gospodarskom sektoru, predmetna zemljopisna mjesta i veće ili manje poznavanje koje zainteresirana javnost ima o njima, navike grane djelatnosti o kojoj je riječ i pitanje u kojoj mjeri zemljopisno podrijetlo predmetnih proizvoda ili usluga može biti relevantno, u očima zainteresiranih krugova, za ocjenu kvalitete ili drugih obilježja dotičnih proizvoda ili usluga (vidjeti u tom smislu presudu od 25. listopada 2005., Peek & Cloppenburg/OHIM (Cloppenburg), T‑379/03, EU:T:2005:373, t. 49.).
29
Osim toga, u okviru postupka za proglašenje žiga ništavim koji se temelji na apsolutnom razlogu za odbijanje, s obzirom na to da vrijedi pretpostavka valjanosti registriranog žiga Europske unije, na osobi koja je podnijela zahtjev za proglašenje žiga ništavim jest da pred EUIPO‑om navede konkretne dokaze koji bi doveli u pitanje njegovu valjanost (presuda od 13. rujna 2013., Fürstlich Castell’sches Domänenamt/OHIM – Castel Frères (CASTEL), T‑320/10, EU:T:2013:424, t. 28.).
30
U ovom slučaju, kao prvo, valja istaknuti da tužitelj ne osporava definiciju relevantne javnosti, koju je prošireno žalbeno vijeće prihvatilo u točkama 89. do 93. pobijane odluke, prema kojoj se ona sastojala od šire anglofone javnosti Unije na datum podnošenja prijave za registraciju spornog žiga 19. travnja 2002., koja se nalazi na državnom području Finske, Irske, Nizozemske, skandinavskih zemalja, uključujući Dansku, i Ujedinjene Kraljevine.
31
Kao drugo, prošireno žalbeno vijeće u pobijanoj je odluci u biti smatralo da je riječ „Iceland” bila poznata značajnom dijelu relevantne javnosti kao ime zemlje koja je između ostalog dio Europskoga gospodarskog prostora (EGP).
32
U tom pogledu, s jedne strane, valja istaknuti da sporni žig označava ime države sa zemljopisnog stajališta, koja se nalazi u Europi, a sastoji se od relativno rijetko naseljenog područja i ima površinu veću od površine određenih država članica Unije i EGP‑a.
33
S druge strane, valja utvrditi da, suprotno onomu što ističe tužitelj, prošireno žalbeno vijeće nije uzelo u obzir poznavanje Islanda kao odlučujući kriterij u ocjeni opisnog karaktera spornog žiga. Naime, ono je u točki 121. pobijane odluke jasno navelo da je za ocjenu opisnog karaktera tog istog žiga potrebno uzeti u obzir i druge relevantne čimbenike kao što su poznavanje obilježja mjesta označenog tim zemljopisnim nazivom i veza između kategorija proizvoda i usluga i spornog žiga.
34
Kao treće, prošireno žalbeno vijeće je u pobijanoj odluci utvrdilo različita obilježja Islanda na temelju kojih se, prema njegovu mišljenju, može zaključiti da je Island zemlja koja može proizvoditi brojne različite vrste proizvoda i pružati širok raspon usluga.
35
U tom pogledu, s jedne strane, valja podsjetiti na to da tužitelj osporava općepoznatu prirodu činjenice da je Island jedna od zemalja koje najviše poštuju okoliš u svijetu, ocjenu proširenog žalbenog vijeća o važnim trgovinskim odnosima koje Island održava s državama članicama Unije i kvalifikaciju islandske turističke industrije kao „industrije u punom razvoju”. Prošireno žalbeno vijeće pogrešno je smatralo da je najčešća destinacija izvoza islandskih proizvoda Danska, a ne Nizozemska, te je počinilo pogrešku koja se tiče činjenica kada je smatralo da Island pruža relativno široku paletu proizvoda i usluga.
36
Međutim, valja utvrditi da tužitelj ne iznosi nijedan konkretan argument ili element kojim bi doveo u pitanje točnost ocjena proširenog žalbenog vijeća. Stoga valja smatrati da se ocjena tih obilježja koja se odnose na Island ne može dovesti u pitanje tužiteljevom općom i nepotkrijepljenom argumentacijom. Osim toga, analiza dokaza na koje se oslonilo prošireno žalbeno vijeće u pobijanoj odluci omogućuje potvrdu da se njima u dovoljnoj mjeri utvrđuje, kao prvo, da je Island zemlja koja poštuje okoliš (vidjeti točke 108., 109., 125., 126. i 146. pobijane odluke, koje se osobito odnose na brojne geotermalne elektrane i hidroelektrane kojima upravlja nacionalni operater na Islandu i na dugogodišnju ekološku prirodu proizvodnje energije na Islandu, kao i na usklađene informacije iz Collins Dictionaryja i Encyclopedije Britannica), kao drugo, da je Island popularno turističko odredište (vidjeti točke 108. i 109. pobijane odluke te točku 126. navedene odluke, u kojima se posebno spominje istraživanje Íslandsstofe (Promote Island) provedeno 2015. u Danskoj, Francuskoj, Njemačkoj i Ujedinjenoj Kraljevini), kao treće, da Island nudi širok raspon proizvoda i usluga, a u vezi s tim održava značajne trgovinske odnose sa zemljama EGP‑a (vidjeti točke 143. i 144. pobijane odluke, u kojima se spominje Statistički godišnjak Islanda iz 2015. i izjava predsjednika Odjela za vanjsku trgovinu Statističkog ureda Islanda od 27. siječnja 2016. o izvozu Islanda u Uniju u razdoblju od 1999. do 2014.).
37
S druge strane, što se tiče osporavanja tužitelja i INTA‑e u pogledu relevantnosti obilježja Islanda koja su uzeta u obzir u pobijanoj odluci u svrhu ocjene veze između te zemlje i proizvoda i usluga označenih spornim žigom, iz sudske prakse navedene u točkama 26. i 27. ove presude proizlazi da žigovi imaju opisni karakter kada označavaju određena zemljopisna mjesta koja su već slavna ili poznata za dotičnu kategoriju proizvoda i usluga, ali i ona za koja je razumno predvidjeti da će ih u budućnosti poduzetnici upotrebljavati kao oznake zemljopisnog podrijetla predmetne kategorije proizvoda ili usluga.
38
Iz prethodno navedenog proizlazi da tužitelj pogrešno tvrdi da je u ovom slučaju bilo potrebno ocijeniti „ugled” koji je Island uživao kod relevantne javnosti ili koji je mogao uživati u budućnosti, u vezi s proizvodima i uslugama obuhvaćenima spornim žigom. Naime, kao što proizlazi iz sudske prakse navedene u točki 28. ove presude, valja uzeti u obzir sve okolnosti, kakve su bile 19. travnja 2002. kao i viziju pro futuro, s obzirom na to da se one ne ograničavaju samo na pitanje ugleda. Osim toga, različita obilježja Islanda, koja je uzelo u obzir prošireno žalbeno vijeće, važna su za utvrđivanje u kojoj mjeri zemljopisno podrijetlo predmetnih proizvoda ili usluga može biti relevantno, u očima zainteresiranih krugova, za ocjenu kvalitete ili drugih obilježja predmetnih proizvoda ili usluga.
39
Zbog istih razloga tužitelj neosnovano prigovara proširenom žalbenom vijeću da je uzelo u obzir gospodarsko blagostanje, uključujući ocjenu bruto domaćeg proizvoda (BDP), kvalificiranu radnu snagu ili pak prisutnost različitih industrija, s obzirom na to da ti kriteriji mogu omogućiti da se utvrdi je li Island mogao postati poznat ili slavan kao mjesto zemljopisnog podrijetla za predmetne proizvode i usluge. Iz općeg tumačenja pobijane odluke, osobito iz njezinih točaka 146., 147., 164., 167. i 185., in fine, proizlazi da je prošireno žalbeno vijeće priznalo relevantnost islandskog gospodarstva (kako u pogledu kvantitativnih aspekata, kao što je BDP, tako i u pogledu kvalitativnih aspekata) kako bi potkrijepilo svoj zaključak o sposobnosti te zemlje da proizvodi i pruža širok raspon proizvoda i usluga te o opisnom karakteru spornog žiga u percepciji relevantne javnosti. U tom pogledu valja još istaknuti da iz sudske prakse proizlazi da je BDP relevantan prilikom utvrđivanja obilježja zemljopisnog mjesta koje označava znak za koji je zatražena registracija i, slijedom toga, prilikom ocjene veze koja postoji između proizvoda i usluga obuhvaćenih navedenim znakom i označenog zemljopisnog naziva (vidjeti u tom smislu presudu od 23. veljače 2022., Govern d’Andorra/EUIPO (Andorra), T‑806/19, neobjavljenu, EU:T:2022:87, t. 65.).
40
S obzirom na prethodno navedeno, valja provesti konkretno ispitivanje koje se odnosi na pitanje je li sporni žig, u očima zainteresirane javnosti, u trenutku podnošenja prijave za registraciju označavao mjesto koje je bilo povezano s kategorijama dotičnih proizvoda i usluga ili je li bilo razumno predvidjeti da se takva veza u budućnosti može uspostaviti.
Proizvodi iz razreda 29. do 32. obuhvaćeni spornim žigom
41
Kao prvo, prošireno žalbeno vijeće smatralo je da oznaka zemljopisnog podrijetla prehrambenih proizvoda, pića i poljoprivrednih proizvoda nije samo uobičajena praksa u trgovini nego i, u pogledu određenih proizvoda, obveza kako bi se osigurala visoka razina zaštite zdravlja potrošača i zajamčilo njihovo pravo na informiranje. Stoga je vjerojatnije da će potrošači koji se susreću s imenom zemlje koja se nalazi na tim proizvodima percipirati je kao mjesto podrijetla i u opisnom smislu, i to čak i ako predmetna zemlja nema ugled ili nije poznata za određeni proizvod.
42
Kao drugo, prošireno žalbeno vijeće smatralo je da, iako se Island može uglavnom povezati s ribom, morskim plodovima, mesom i mliječnim proizvodima, on proizvodi i druge prehrambene proizvode, kao što su voće, povrće i začinsko bilje. Osim toga, razumno bi se moglo očekivati da će staklenici, grijani geotermalnom energijom, imati prilično raznolik kapacitet proizvodnje hrane. S obzirom na to da bi se perad uzgajala te da bi se jaja i žitarice, pivo, voda, voćni sokovi i druga bezalkoholna pića uobičajeno proizvodili, pakirali i prodavali u Europi, potrošači bi pretpostavili da ti proizvodi vjerojatno potječu s Islanda. To je također slučaj kad je riječ o mastima i jestivim uljima i, konkretno, uljanoj repici koja bi se mogla uzgajati u hladnijim klimama.
43
Kao treće, prošireno žalbeno vijeće odlučilo je da, iako se određeni proizvodi iz razreda 30. po samoj svojoj prirodi ne uzgajaju na Islandu, kao što su kakao, kava, čaj, riža, sago i tapioka, oni se ipak mogu na njemu preraditi i prilagoditi lokalnom okusu.
44
Tužitelj u biti tvrdi da se prošireno žalbeno vijeće kod ocjene veze između proizvoda iz razreda 29. do 32. i predmetnog zemljopisnog naziva pogrešno usredotočilo na činjenicu da Island u određenoj mjeri proizvodi prehrambene proizvode, iako oni predstavljaju samo mali dio proizvoda koje ta zemlja izvozi. Štoviše, za određene „egzotične” proizvode ocjene proširenog žalbenog vijeća isključivo su teoretske. Osim toga, tužitelj tvrdi da pravna obveza navođenja zemlje podrijetla na proizvodu nema nikakav utjecaj na upotrebu naziva te zemlje kao žiga.
45
U tom pogledu, kao prvo, valja istaknuti da proizvodi iz razreda 29. do 32. obuhvaćaju prehrambene proizvode biljnog i životinjskog podrijetla i tekućine namijenjene prehrani ljudi, koji svi pripadaju prehrambenom sektoru.
46
Prema sudskoj praksi, u skladu je s uobičajenom praksom u odnosu na poljoprivredno‑prehrambene proizvode to da su označeni zemljopisnim pojmom koji tako označava ili može upućivati na njihovo zemljopisno podrijetlo (vidjeti u tom smislu presudu od 15. listopada 2003., Nordmilch/OHIM (OLDENBURGER), T‑295/01, EU:T:2003:267, t. 42. do 45.). Može se smatrati da zemljopisno podrijetlo takvih proizvoda može biti osobito relevantno u očima relevantne javnosti, u smislu sudske prakse navedene u točki 28. ove presude, za ocjenu njihove kvalitete ili drugih obilježja.
47
Tim se razmatranjima pridodaju ona povezana s posebnim obilježjima predmetnih proizvoda koji potječu iz Islanda, uzimajući u obzir prirodne čimbenike koji se odnose na tu zemlju kao i način proizvodnje ili obrade spomenutih proizvoda. Ta razmatranja ilustriraju dokazi predočeni tijekom upravnog postupka pred EUIPO‑om, posebno brošura Icelandic Lamb Marketing Board (Islandski odbor za marketing janjetine) o uzgoju janjadi na Islandu (točka 154. pobijane odluke) pod nazivom Buyers Guide – From nature to the table – Flavoured by the wild pastures of Iceland (Vodič za kupce – Od prirode do stola – S okusom divljih pašnjaka Islanda), koja je, iako datirana 2010., relevantna za situaciju na datum podnošenja prijave za registraciju spornog žiga, u mjeri u kojoj se odnosi na „tradicionalan” postupak uzgoja janjadi i prerade janjećeg mesa. Iz tog dokumenta osobito proizlazi da se, kako bi se postigla visoka kvaliteta njihova mesa, janjci uzgajaju u divljini i to u skladu s visokim standardima kvalitete. Osim toga, u istom se dokumentu upućuje na ono što bi predstavljalo kulturno nasljeđe u tom području proizvodnje.
48
Kao drugo, valja utvrditi da, kao što to proizlazi iz elemenata spisa koje su Íslandsstofa (Promote Iceland), Island i SA – Business Iceland podnijeli tijekom upravnog postupka pred EUIPO‑om, Island proizvodi i izvozi razne vrste poljoprivredno‑prehrambenih proizvoda, uključujući ribu i riblje proizvode, govedinu, ovčetinu i svinjetinu, mliječne proizvode, voće i povrće, poput raznih vrsta salate, kupusa, rajčica, brokule, mrkve i paprike, raznih bobica, morskih algi i začinskog bilja, slastičarske proizvode, uključujući čokoladu, te pića, poput piva i bezalkoholnih pića. Posebno, iz navedenih dokaza u spisu proizlazi da je Island proizvodio i izvozio te proizvode između 1999. i 2014., odnosno tijekom razdoblja koje prethodi i slijedi nakon datuma podnošenja prijave za registraciju spornog žiga (vidjeti točku 154. pobijane odluke, posebno izjavu predsjednika Odjela za vanjsku trgovinu Statističkog ureda Islanda od 27. siječnja 2016., koja obuhvaća razdoblje od 1999. do 2014., i islandski godišnji statistički dokument iz 2015., koji sadržava specifične podatke, raščlanjene prema područjima proizvodnje, o izvozu Islanda u Europsku uniju i EGP).
49
Štoviše, prošireno žalbeno vijeće pravilno je potvrdilo u točki 155. pobijane odluke (vidjeti točku 42. ove presude), što se tiče nekih drugih predmetnih proizvoda, poput peradi i jaja, da se oni mogu uzgajati i proizvoditi diljem Europe te se stoga mogu uzgajati i proizvoditi i na Islandu. Slično tome, masti i jestiva ulja, osobito ulje uljane repice, mogu se proizvoditi ili uzgajati čak i u hladnijim klimama, kao što je Island. Tako se svi ti proizvodi iz razreda 29. do 32., obuhvaćeni spornim žigom, mogu proizvoditi, pakirati i prodavati na Islandu i izvoziti u zemlje EGP‑a. Ta se ista razmatranja primjenjuju, kao što je to prošireno žalbeno vijeće navelo u točki 155. pobijane odluke, na pivo i bezalkoholna pića.
50
Iz toga proizlazi da je Island na datum podnošenja prijave za registraciju spornog žiga proizvodio širok raspon proizvoda iz razreda 29. do 32. obuhvaćenih spornim žigom, da je te proizvode i izvozio i da je mogao proizvoditi druge proizvode. Uzimajući u obzir trenutačni ili mogući kapacitet proizvodnje i izvoza tih proizvoda od strane Islanda, valja smatrati da kada se neki od proizvoda, koji su obuhvaćeni razredima 29. do 32., stavlja na tržište pod spornim žigom, može se smatrati kao da potječe iz te zemlje. U tom pogledu, suprotno onomu što tvrdi tužitelj, proširenom žalbenom vijeću ne može se prigovoriti da nije uzelo u obzir okolnost povezanu s navodnim „malim” dijelom prehrambenih proizvoda koje je izvezao Island. Pod pretpostavkom da trenutačni izvoz prehrambenih proizvoda Islanda ne čini relativno značajan dio njegova izvoza općenito, takva tvrdnja ne može dovesti u pitanje opisnu vezu između žiga i proizvoda iz razreda 29. do 32. jer ne uzima u obzir viziju pro futuro veze koja se razumno može uspostaviti između spornog žiga i obuhvaćenih proizvoda.
51
Osim toga, s obzirom na to da tužitelj iznosi argumente kojima osporava postojanje veze između spornog žiga i tuljanova mesa, valja istaknuti da on ne dovodi u pitanje činjenicu da su druge vrste mesa, poput govedine, ovčetine i svinjetine, proizvedene na Islandu i, prema dokazima podnesenima tijekom upravnog postupka, da ih Island izvozi. Stoga njegova argumentacija ne može dovesti u pitanje opisni karakter spornog žiga kada je riječ o široj kategoriji „mesa” iz razreda 29.
52
Što se tiče kakaa, kave i čaja iz razreda 30., svakako je točno, kao što to tvrdi tužitelj, da se ti proizvodi po samoj svojoj prirodi ne uzgajaju na Islandu i da je malo vjerojatno da će se uzgajati u budućnosti. Međutim, prošireno žalbeno vijeće pravilno je istaknulo da se na Islandu mogu preraditi i prilagoditi lokalnom okusu, kao što to pokazuju dokazi o proizvodnji čokolade na koje se poziva u točki 154. pobijane odluke i koji se odnose na lokalne slastičarske poduzetnike. Primjeri asortimana čaja iz Irske, Engleske ili Škotske, u kojima se taj proizvod ipak ne uzgaja, koji su se nudili za maloprodaju u Uniji, na koje se poziva prošireno žalbeno vijeće, također su relevantni primjeri za to.
53
Iako tužiteljeve tvrdnje treba shvatiti na način da se odnose na nepostojanje dokaza koji potvrđuju postojanje prakse prerade ili prilagodbe lokalnim preferencijama na Islandu proizvoda poput kakaa, kave ili čaja, valja ipak utvrditi da je navedena mogućnost i dalje razumna u očima relevantne javnosti. Naime, ta vrsta proizvoda može biti dio posebnog marketinga kojim se ističe proizvod s okusom prilagođenim lokalnom okusu ili drugim posebnim svojstvima povezanima s njihovim zemljopisnim podrijetlom.
54
Valja istaknuti da ti proizvodi, kao i određeni drugi proizvodi iz razreda 29. do 32., poput začina, kvasca ili soli, mogu nakon prilagodbe imati posebna obilježja na Islandu s obzirom na, primjerice, metode obrade koje omogućuju isticanje određenih okusa i relevantna javnost ih kao takve može percipirati.
55
S obzirom na sva prethodna razmatranja, valja zaključiti da je prošireno žalbeno vijeće pravilno smatralo da sporni žig ima opisni karakter u odnosu na proizvode iz razreda 29. do 32.
Proizvodi iz razreda 7. do 11. obuhvaćeni spornim žigom
56
Kako bi donijelo zaključak o opisnom karakteru spornog žiga u odnosu na proizvode iz razreda 7. i 11., prošireno žalbeno vijeće najprije je uzelo u obzir čimbenike povezane s postojanjem „jake industrije” ribarstva i prerade hrane koja je u Islandu koristila hladnjake i druge električne uređaje, stabilnosti i jačinom islandskog gospodarstva i povezivanjem te zemlje sa zelenom energijom i održivošću zbog njezina ugleda u tom području. Zatim je analiziralo kupovne navike potrošača u tom sektoru. Naposljetku, prošireno žalbeno vijeće u biti je smatralo da sporni žig može opisati bitna održiva i ekološka obilježja proizvoda iz razreda 7. i 11., obuhvaćenih spornim žigom.
57
Tužitelj prigovara proširenom žalbenom vijeću da je smatralo da se proizvodi iz razreda 7. i 11. mogu proizvoditi na Islandu, iako gospodarska i zemljopisna obilježja te zemlje ne dokazuju takav proizvodni kapacitet.
58
Najprije valja podsjetiti na to da proizvodi iz razreda 7. i 11. uključuju, među ostalim, različite kućanske aparate kao i njihove dijelove i sastavne dijelove. Tužitelj ne osporava tvrdnju proširenog žalbenog vijeća prema kojoj ti proizvodi lako mogu imati koristiti od održivog imidža povezanog osobito s njihovom ekološki prihvatljivom proizvodnjom i niskom potrošnjom energije.
59
Osim toga, s jedne strane, valja dodati da je, kao što je to istaknulo žalbeno vijeće u točki 164. pobijane odluke, zbog postojanja „jake industrije”, kvalificirane radne snage, zdravog i stabilnog gospodarstva i poticanja inovacija i kreativnosti od strane islandske vlade, relevantna javnost 2002. mogla percipirati Island na način da ima kapacitet proizvodnje svih predmetnih proizvoda iz tih razreda ili da će za to biti sposoban u predvidivoj budućnosti.
60
S druge strane, kao što to proizlazi iz elemenata spisa koje su podnijeli Íslandsstofa (Promote Iceland), Island i SA – Business Iceland tijekom upravnog postupka (vidjeti očitovanja od 2. studenoga 2017., prilog 3.), određena društva sa sjedištem na Islandu proizvode proizvode iz razreda 7. i 11., označene spornim žigom, kao što su hladnjaci i zamrzivači. Iako se ti dokazi odnose na 2017., oni su ilustrativni, uključujući u odnosu na datum prijave za registraciju spornog žiga, odnosno 19. travnja 2002., osobito u dijelu u kojem ilustriraju tehničke kapacitete islandskih poduzetnika u predmetnom sektoru.
61
U tim se okolnostima može razumno smatrati da je relevantna javnost sporni žig mogla percipirati kao oznaku da proizvodi iz razreda 7. i 11. potječu s Islanda i, s obzirom na imidž te zemlje, da su ekološki prihvatljivi (vidjeti točku 36. ove presude) i da imaju obilježja povezana sa svojom održivošću ili ekološkim aspektom.
62
Taj zaključak ne mogu pobiti tužiteljeve kritike koje se temelje na navodnoj irelevantnosti, u ovom slučaju, upućivanja proširenog žalbenog vijeća na umjetne zglobove (proteze) u točkama 80., 147. i 163. pobijane odluke, s obzirom na to da sporni žig nije bio registriran za takve proizvode. U tom pogledu dovoljno je utvrditi da se prošireno žalbeno vijeće na njih pozvalo samo kako bi, kao što su to učinili Íslandsstofa (Promote Iceland), Island i SA – Business Iceland, ilustriralo kapacitete islandskih poduzeća za proizvodnju sofisticiranih proizvoda na vrhuncu tehnološkog razvoja. Međutim, takav je element bio relevantan za ocjenu mogućnosti da se Island percipira kao mjesto zemljopisnog podrijetla proizvoda iz razreda 7. i 11.
63
S obzirom na prethodna razmatranja, valja zaključiti da je prošireno žalbeno vijeće pravilno smatralo da sporni žig ima opisni karakter u odnosu na proizvode iz razreda 7. do 11.
Proizvodi iz razreda 16. obuhvaćeni spornim žigom
64
Prošireno žalbeno vijeće u pobijanoj je odluci u biti smatralo da su papirnati i kartonski proizvodi te pisaći pribor iz razreda 16. proizvodi za svakodnevnu uporabu i da relevantna javnost percipira sporni žig kao oznaku da ti proizvodi potječu s Islanda i da su ekološki prihvatljivi. Osim toga, što se tiče tiskarskih proizvoda ili periodičnih publikacija, prošireno žalbeno vijeće tvrdilo je da relevantna javnost može pretpostaviti da se odnose na Island.
65
Tužitelj prigovara proširenom žalbenom vijeću, u biti, da se oslonilo na puke pretpostavke prema kojima bi Island mogao u budućnosti proizvoditi proizvode iz razreda 16.
66
U tom pogledu, kao prvo, valja smatrati, poput proširenog žalbenog vijeća, da se „papir, karton, papirnati proizvodi, kartonski proizvodi, materijal za pakiranje i omatanje; papirnate ili plastične vrećice za pakiranje; toaletni papir, papirnati ubrusi, vrećice za nošenje, plastične vrećice, papirnate ili plastične vrećice; zatvarači za torbe; etikete; kemijske olovke, olovke; prozirni papir; naljepnice za cijene i ulaznice i stalci u obliku omotnica” u biti mogu proizvoditi iz biorazgradivih materijala ili u skladu s proizvodnim procesima koji mogu smanjiti njihov utjecaj na okoliš.
67
Smanjeni utjecaj proizvoda i njihove ambalaže na okoliš može predstavljati kvalitetu povezanu s tim istim proizvodima ili ambalažom, makar i za dio javnosti koja pridaje važnost ekološkom aspektu, osobito kada je riječ o savjesnim potrošačima koji žele olakšati preradu otpada i njegovo recikliranje.
68
Tako je prošireno žalbeno vijeće pravilno smatralo da relevantna javnost percipira sporni žig, koji označava Island, državu koja je poznata po poštovanju okoliša (vidjeti točku 36. ove presude), kao oznaku zemljopisnog podrijetla proizvoda iz razreda 16. ili njihovih obilježja u vezi s ekološkim aspektom, povezanim s tim zemljopisnim podrijetlom.
69
Kao drugo, što se tiče „tiskarskih proizvoda, periodičnih publikacija i pisaćeg pribora”, tužitelj ne osporava činjenicu da su se ti proizvodi mogli odnositi na Island, neovisno o mjestu njihove proizvodnje. U tim okolnostima, valja zaključiti da sporni žig ima opisni karakter u odnosu na proizvode iz razreda 16.
Usluge iz razreda 35. obuhvaćene spornim žigom
70
Usluge iz razreda 35., obuhvaćene spornim žigom, u biti se odnose na maloprodaju u trgovinama i na internetu.
71
Prošireno žalbeno vijeće u biti je smatralo da se sporni žig može upotrebljavati kao upućivanje na mjesto iz kojeg se općenito pružaju usluge maloprodaje iz razreda 35. Osim toga, relevantna javnost mogla bi percipirati taj žig kao upućivanje na posebnu kvalitetu proizvoda koji se stavljaju na tržište u okviru navedenih usluga.
72
Tužitelj u biti tvrdi da je malo vjerojatno da usluge iz razreda 35. potječu s Islanda, s obzirom na nisku gustoću naseljenosti i njegov uglavnom nenaseljiv teritorij, što ne bi omogućilo održavanje lanca trgovina hranom. Osim toga, tužitelj ističe činjenicu da Island ne „izvozi” nijednu uslugu maloprodaje.
73
Valja naglasiti da se usluge maloprodaje, obuhvaćene spornim žigom, odnose na prehrambene proizvode, pića i kućanske proizvode koji su svi proizvedeni na Islandu. Osim toga, može biti riječ o proizvodima poput ribe, morskih plodova ili drugih morskih proizvoda, za koje tužitelj ne osporava da je Island poznat kao zemlja podrijetla.
74
Što se tiče tužiteljevih argumenata u vezi s nepostojanjem izvoza usluga obuhvaćenih spornim žigom i nepostojanjem ugleda Islanda za te usluge i argumenata koji se temelje na tome da se brojnost islandskog stanovništva protivi sposobnosti te zemlje da održi lanac prehrambenih trgovina, oni se ne mogu prihvatiti zbog istih razloga kao što su oni navedeni u točkama 37. i 38. ove presude, a da pritom nije relevantna razlika prema demografskoj važnosti predmetne zemljopisne lokacije. Naime, razumno je smatrati da će se, kada predmetne usluge nose sporni žig, za njih smatrati da se pružaju u trgovinama smještenima u toj zemlji.
75
S obzirom na prethodna razmatranja, valja zaključiti da je prošireno žalbeno vijeće pravilno smatralo da sporni žig ima opisni karakter u odnosu na usluge iz razreda 35.
Određeni protuargumenti tužitelja i INTA‑e
76
Nijedan od drugih argumenata tužitelja i INTA‑e ne može dovesti u pitanje zaključak proširenog žalbenog vijeća o opisnom karakteru spornog žiga za proizvode i usluge koje obuhvaća.
77
Kao prvo, tužitelj i INTA tvrde da je prošireno žalbeno vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava time što je u biti smatralo da registracija imena zemalja nužno povređuje apsolutni razlog za odbijanje iz članka 7. stavka 1. točaka (c) i (f) Uredbe br. 40/94, neovisno o predmetnim proizvodima ili uslugama.
78
Međutim, valja utvrditi da takva tvrdnja proizlazi iz pogrešnog tumačenja pobijane odluke. Naime, kao što to proizlazi iz općeg tumačenja te odluke, osobito iz njezinih točaka 94. do 209., prošireno žalbeno vijeće provelo je detaljnu analizu opisnog karaktera spornog žiga s obzirom na sve predmetne proizvode i usluge.
79
Kao drugo, što se tiče tužiteljeva argumenta prema kojem članak 12. točka (b) Uredbe br. 40/94 (koji je postao članak 12. točka (b) Uredbe br. 207/2009, koji je pak postao članak 14. točka (b) Uredbe 2017/1001) omogućuje da se islandskim subjektima osigura upotreba naziva „Iceland”, valja utvrditi da ta odredba, naslovljena „Ograničenje učinaka žiga [Europske unije]”, glasi kako slijedi:
„Žig [Europske unije] ne daje nositelju pravo zabraniti trećoj strani uporabu u trgovačkom prometu:
[...]
(b)
podataka koji se odnose na vrstu, kakvoću, količinu, namjenu, vrijednost, zemljopisno podrijetlo, vrijeme proizvodnje proizvoda ili pružanja usluge ili podataka koji se odnose na druge karakteristike proizvoda ili usluga;
[...]
pod uvjetom da se ih koristi u skladu s poštenom praksom u industrijskoj ili trgovačkoj djelatnosti.”
80
Odredba na koju se poziva u točki 79. ove presude ima za cilj riješiti probleme koji nastaju kada je registriran žig koji se u cijelosti ili djelomično sastoji od zemljopisnog naziva i koji ne dodjeljuje trećima pravo uporabe takvog naziva kao žiga, nego samo osigurava to da ga mogu upotrebljavati na opisni način, odnosno kao oznaku zemljopisnog podrijetla, pod uvjetom da ga upotrebljavaju u skladu s dobrim običajima u industrijskim i trgovačkim stvarima (vidjeti u tom smislu i po analogiji presudu od 4. svibnja 1999., Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 i C‑109/97, EU:C:1999:230, t. 26. do 28.).
81
Suprotno onomu što se čini da tvrdi tužitelj, okolnost prema kojoj članak 12. točka (b) Uredbe br. 40/94 osigurava da se svaki gospodarski subjekt može slobodno koristiti podacima koji se odnose na obilježja proizvoda i usluga ne omogućuje da se osigura zaštita općeg interesa na kojem se temelji članak 7. stavak 1. točka (c) navedene uredbe. Upravo suprotno, navedena okolnost upućuje na interes da se razlog za ništavost, koji je uostalom apsolutni, naveden u članku 51. stavku 1. točki (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (c) Uredbe br. 40/94, stvarno primjenjuje na svaki znak koji može označavati obilježje proizvoda ili usluga za koje je žig registriran (vidjeti u tom smislu presudu od 10. ožujka 2011., Agencja Wydawnicza Technopol/OHIM, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, t. 61. i navedenu sudsku praksu). Stoga, tužiteljev argument treba odbiti kao neosnovan.
82
Kao treće, čini se da tužitelj prigovara proširenom žalbenom vijeću da je kao nedopušteno odbacilo istraživanje provedeno 2. kolovoza 2019., uzimajući u obzir telefonska ispitivanja provedena u lipnju 2019.
83
Međutim, kad se, osobito, tumače točke 137., 138., 158. i 205. pobijane odluke, valja utvrditi da prošireno žalbeno vijeće nije analiziralo pitanje dopuštenosti istraživanja od 2. kolovoza 2019., nego pitanje njegove dokazne vrijednosti.
84
Osim toga, čak i pod pretpostavkom da tužitelj namjerava osporiti ocjenu dokazne snage tog istraživanja, dovoljno je istaknuti da on ne izvodi nikakav konkretan zaključak o posljedici koju bi navedeno istraživanje imalo na ocjenu opisnog karaktera spornog žiga. U svakom slučaju, kao što je to pravilno smatralo prošireno žalbeno vijeće u točki 158. pobijane odluke, sama činjenica da se ispitanike pita koji im proizvodi padaju na um kada su suočeni sa spornim žigom nije nepogrešiv i prikladan test koji omogućuje ocjenu opisnog karaktera potonjeg žiga, s obzirom na to da se ta ocjena uvijek mora provesti uzimajući u obzir proizvode i usluge obuhvaćene tim žigom (vidjeti sudsku praksu navedenu u točki 23. ove presude).
85
S obzirom na sva prethodna razmatranja, prvi tužbeni razlog valja odbiti.
Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94
86
Drugim tužbenim razlogom, tužitelj, kojeg podržava INTA, u biti tvrdi da je prošireno žalbeno vijeće povrijedilo članak 7. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 40/94.
87
EUIPO, Íslandsstofa (Promote Iceland), Island i SA – Business Iceland osporavaju argumente tužitelja i INTA‑e.
88
Budući da iz članka 7. stavka 1. Uredbe br. 40/94 proizlazi da je dovoljno da se jedan od apsolutnih razloga za odbijanje koji su u njemu navedeni primjenjuje kako se znak ne bi mogao registrirati kao žig Europske unije i s obzirom na odbijanje prvog tužiteljeva tužbenog razloga, koji se odnosi na zaključak proširenog žalbenog vijeća prema kojem se članak 7. stavak 1. točka (c) te uredbe primjenjuje za proglašenje spornog žiga ništavim za sve proizvode i usluge koji su njime označeni, nije potrebno ispitati osnovanost drugog tužbenog razloga koji je tužitelj istaknuo, a koji se temelji na povredi članka 7. stavka 1. točke (b) navedene uredbe.
89
S obzirom na sva prethodna razmatranja, valja odbiti drugi tužbeni razlog, a time i tužbu u cijelosti.
Troškovi
90
U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
91
Budući da je održana rasprava i da tužitelj nije uspio u postupku, treba mu naložiti snošenje troškova sukladno zahtjevima EUIPO‑a, Islanda, Íslandsstofe (Promote Iceland) i SA – Business Icelanda.
92
INTA će snositi vlastite troškove, u skladu s člankom 138. stavkom 3. Poslovnika.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (sedmo vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.
Tužba se odbija.
2.
Iceland Foodsu Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Íslandsstofe (Promote Iceland), Islanda i SA – Business Icelanda.
3.
International Trademark Association (INTA) snosi vlastite troškove.
Kowalik‑Bańczyk
Buttigieg
Dimitrakopoulos
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 16. srpnja 2025.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski