Privremena verzija
PRESUDA OPĆEG SUDA (vijeće za prethodne postupke)
25. veljače 2026.(*)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Zajednički sustav PDV-a – Mjesto stjecanja robe unutar Zajednice – Članci 40. i 41. Direktive 2006/112/EZ – Osoba odgovorna za plaćanje PDV‑a – Članak 203. Direktive 2006/112 – Načelo porezne neutralnosti – Načelo proporcionalnosti – Stjecanja unutar Zajednice izvršena pod identifikacijskim brojem za PDV koji je dodijelila država članica iz koje roba potječe – Pogrešno navođenje PDV-a na odgovarajućim računima za isporuke unutar Zajednice”
U predmetu T-638/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud, Austrija), odlukom od 23. listopada 2024., koju je Sud zaprimio 22. studenoga 2024., u postupku
Finanzamt Österreich
protiv
D GmbH,
OPĆI SUD (vijeće za prethodne postupke),
u sastavu, tijekom vijećanja: S. Papasavvas, predsjednik, N. Półtorak, M. Sampol Pucurull, D. Petrlík (izvjestitelj) i W. Valasidis, suci,
nezavisni odvjetnik: J. Martín y Pérez de Nanclares,
tajnik: V. Di Bucci,
uzimajući u obzir to da je Sud 10. prosinca 2024., na temelju članka 50.b trećeg stavka Statuta Suda Europske unije, proslijedio zahtjev za prethodnu odluku Općem sudu,
uzimajući u obzir to da je riječ o području iz članka 50.b prvog stavka točke (a) Statuta Suda Europske unije i da ne postoje neovisna pitanja tumačenja u smislu članka 50.b drugog stavka navedenog Statuta,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–        za austrijsku vladu, A. Posch, J.
Schmoll i F. Koppensteiner, u svojstvu agenata,
–        za Europsku komisiju, P. Carlin i L. Hohenecker, u svojstvu agenata,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 29. listopada 2025.,
donosi sljedeću
Presudu
1        Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 40., 41. i 203. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.), kao i načela neutralnosti poreza na dodanu vrijednost (PDV) i proporcionalnosti.
2        Zahtjev je upućen u okviru spora između Finanzamta Österreich (Porezna uprava Austrije; u daljnjem tekstu: porezna uprava) i D GmbH-a u vezi s određivanjem PDV-a koji to društvo duguje za porezna razdoblja 2011. do 2015.
Pravni okvir
Pravo Unije
3        Člankom 2. stavkom 1. točkom (b) podtočkom i. Direktive o PDV-u propisuje se kako slijedi:
„Sljedeće transakcije podliježu PDV-u:
[...]
(b)      stjecanje robe unutar Zajednice na teritoriju određene države članice uz naknadu od strane:
i.      poreznog obveznika koji djeluje kao takav […]”
4        Člankom 20. prvim stavkom Direktive o PDV-u određuje se kako slijedi:
„‚Stjecanje robe unutar Zajednice’ znači stjecanje prava na raspolaganje u svojstvu vlasnika pokretnom materijalnom imovinom koju osobi koja stječe robu otprema ili prevozi prodavatelj ili neka druga osoba u njegovo ime ili osoba koja stječe robu, u državi članici osim one u kojoj otprema ili prijevoz robe počinje.”
5        Člankom 40. Direktive o PDV-u glasi kako slijedi:
„Mjestom stjecanja robe unutar Zajednice smatra se ono mjesto gdje završava otprema ili prijevoz robe osobi koja je stječe.”
6        Članak 41. Direktive o PDV-u glasi:
„Ne dovodeći u pitanje članak 40., smatra se da je mjesto stjecanja robe unutar Zajednice iz članka 2. stavka 1. točke (b) [podtočke] i. unutar teritorija države članice koja je izdala identifikacijski broj za PDV pod kojim je osoba koja stječe robu provela to stjecanje, osim ako osoba koja stječe robu utvrdi da je PDV primijenjen na to stjecanje u skladu s člankom 40.
Ako je PDV primijenjen na stjecanje u skladu s prvim stavkom i nakon toga primijenjen, slijedom članka 40., na stjecanje u državi članici u kojoj otprema ili prijevoz robe završava, oporezivi iznos smanjuje se sukladno tome u državi članici koja je izdala identifikacijski broj za PDV pod kojim je osoba koja stječe robu provela to stjecanje.”
7        Člankom 138. stavkom 1. Direktive o PDV-u, prije donošenja Direktive Vijeća (EU) 2018/1910 od 4. prosinca 2018. (SL 2018., L 311, str. 3. i ispravak SL 2019., L 289, str. 59.), predviđalo se sljedeće:
„Države članice dužne su osloboditi isporuku robe koju otprema ili prevozi na odredište izvan njihovog teritorija ali unutar [Europske unije] prodavatelj ili osoba koja stječe robu, ili netko drugi u njegovo ime, za drugog poreznog obveznika [...] koj[i] djeluje kao tak[av] u državi članici osim one u kojoj otprema ili prijevoz robe započinje.”
8        Člankom 203. Direktive o PDV-u određuje se kako slijedi:
„PDV je dužna platiti svaka osoba koja iskaže PDV na računu.”
Austrijsko pravo
9        Člankom 11. stavkom 12. Umsatzsteuergesetza 1994 (Zakon iz 1994. o porezu na promet) od 23. kolovoza 1994. (BGBl. 663/1994, u daljnjem tekstu: UStG iz 1994.), određuje se kako slijedi:
„Ako je poduzetnik na računu za isporuku ili drugu uslugu zasebno naveo iznos poreza koji ne duguje na temelju ovog saveznog zakona za tu transakciju, tada on duguje taj iznos na temelju računa, osim ako ga ne ispravi na odgovarajući način u odnosu na primatelja isporuke ili primatelja druge usluge. [...]”
10      Člankom 3. stavkom 8. Priloga UStG-u iz 1994., koji sadržava odredbe o unutarnjem tržištu, propisuje se kako slijedi:
„Stjecanje unutar Zajednice smatra se izvršenim na državnom području države članice u kojoj se roba nalazi na kraju prijevoza ili otpreme. Ako se stjecatelj u svojim odnosima s dobavljačem koristi identifikacijskim brojem za PDV koji mu je dodijelila druga država članica, smatra se da je stjecanje izvršeno na državnom području te države članice sve dok stjecatelj ne dokaže da je stjecanje oporezovano u državi članici navedenoj u prvoj rečenici. [...]”
Glavni postupak i prethodna pitanja
11      D je društvo s ograničenom odgovornošću osnovano na temelju austrijskog prava. Steklo je robu od dobavljača sa sjedištem u Austriji (u daljnjem tekstu: dobavljači), koju je iz te države članice primilo u drugim državama članicama. U okviru tih stjecanja, dobavljačima je priopćilo svoj austrijski identifikacijski broj za PDV. Dobavljači su mu uputili račune za isporuku navedene robe, na kojima je bio iskazan austrijski PDV. Za potrebe svojih poreznih prijava društvo D smatralo je, s jedne strane, da se taj PDV može odbiti i, s druge strane, da predmetna stjecanja nisu bila stjecanja unutar Zajednice oporeziva u Austriji.
12      U okviru poreznog nadzora društva D, porezna uprava izdala je u odnosu na njega porezna rješenja koja se odnose na PDV za porezna razdoblja 2011. do 2015., koja obuhvaćaju transakcije navedene u točki 11. ove presude. Ta je uprava smatrala da te transakcije predstavljaju stjecanja robe unutar Zajednice u smislu članka 20. prvog stavka Direktive o PDV-u. Utvrđeno je da se društvo D, u svrhu navedenih transakcija, koristilo svojim austrijskim identifikacijskim brojem za PDV i da to društvo nije dokazalo da su ta stjecanja podlijegala PDV-u u državi članici u koju je otprema ili prijevoz robe izvršen. Slijedom toga, navedena su stjecanja oporeziva u Austriji, u skladu s člankom 3. stavkom 8. Priloga UStG-u iz 1994., koji sadržava odredbe o unutarnjem tržištu i kojim se prenosi članak 41. Direktive o PDV-u. Osim toga, porezna uprava smatrala je da su odgovarajuće isporuke unutar Zajednice oslobođene od PDV-a i da su stoga dobavljači pogrešno obračunali taj porez za te isporuke. U skladu s člankom 11. stavkom 12. UstG-a iz 1994., kojim se prenosi članak 203. Direktive o PDV-u, dobavljači taj porez ipak duguju. U tom je pogledu porezna uprava društvu D odbila odbitak pretporeza za
PDV iskazan na predmetnim računima.
13      Bundesfinanzgericht (Savezni financijski sud, Austrija) odbio je 24. studenoga 2020. žalbu koju je društvo D podnijelo protiv poreznih rješenja navedenih u točki 12. ove presude.
14      Povodom revizije koju je podnijelo društvo D, Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud, Austrija), odnosno sud koji je uputio zahtjev, ukinuo je odluku Bundesfinanzgerichta (Savezni financijski sud) od 24. studenoga 2020. i vratio predmet tom sudu na ponovno odlučivanje, smatrajući da predmetne transakcije nisu oporezive na temelju članka 3. stavka 8. Priloga UStG-u iz 1994., koji sadržava odredbe o unutarnjem tržištu.
15      Odlukom od 18. listopada 2022. Bundesfinanzgericht (Savezni financijski sud) prihvatio je žalbu društva D i utvrdio, pozivajući se na presudu od 7. srpnja 2022., Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija) (C-696/20, EU:C:2022:528), da društvo D nije samo na osnovu toga što se koristilo svojim austrijskim
identifikacijskim brojem za PDV za predmetne transakcije ostvarilo stjecanja unutar Zajednice u Austriji.
16      Porezna uprava podnijela je reviziju sudu koji je uputio zahtjev. Taj sud se pita o tumačenju članaka 40., 41. i 203. Direktive o PDV-u kao i načela neutralnosti PDV-a i proporcionalnosti. Pita se je li tim člancima i načelima onemogućeno oporezivanje predmetnih stjecanja unutar Zajednice u Austriji na temelju pravila iz članka 3. stavka 8. Priloga UStG-u iz 1994., koji sadržava odredbe o unutarnjem tržištu, u slučaju kada u toj državi članici postoji porezna obveza koja se odnosi na odgovarajuće isporuke unutar Zajednice zbog pogrešnog navođenja PDV-a na računima, u skladu s člankom 11. stavkom 12. UStG-a iz 1994., kojim se prenosi članak 203. te direktive.
17      U tom pogledu sud koji je uputio zahtjev dvoji može li se rješenje iz presude od 7. srpnja 2022., Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija) (C-696/20, EU:C:2022:528), primijeniti na predmet o kojem je riječ u glavnom postupku. Za razliku od predmeta u kojem je donesena ta presuda, PDV koji se odnosi na isporuke izvršene društvu D ne duguje se zato što je porezna uprava smatrala da te isporuke nisu oslobođene, nego zbog pogrešnog navođenja austrijskog PDV-a na predmetnim računima. Usto, ta porezna obveza nije konačna jer se člankom 11. stavkom 12. UStG-a iz 1994. dobavljačima omogućuje ispravak pogrešnih računa u svakom trenutku, čak i ako je za godinu u kojoj su ti računi izdani nastupila zastara.
18      U tim je okolnostima Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud) odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Protivi li se člancima 40., 41. i 203. [Direktive o PDV-u] te načelima neutralnosti i proporcionalnosti primjena nacionalne odredbe, odnosno članka 3. stavka 8. druge rečenice [Priloga UStG-u iz 1994. koji sadržava odredbe o unutarnjem tržištu], u skladu s kojom se smatra da je stjecanje izvršeno na državnom području države članice čijim se identifikacijskim brojem za PDV koristio stjecatelj robe sve dok potonji ne dokaže da stjecanje podliježe PDV-u u državi članici u kojoj se nalazi roba na kraju prijevoza ili otpreme, u slučajevima u kojima je stjecanje unutar Zajednice povezano s isporukom unutar Zajednice koja se u Austriji smatrala oslobođenom od poreza, ali zbog iskazivanja austrijskog PDV-a na računu postoji porezna obveza za tu isporuku na temelju izdanog računa?
2.      U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: dolazi li do stjecanja unutar Zajednice u smislu članka 41. [Direktive o PDV-u] u situaciji u kojoj je pogrešno iskazani PDV na računu za neoporezivu isporuku unutar Zajednice uklonjen nakon što je izdavatelj računa naknadno ispravio račun i, u slučaju potvrdnog odgovora, u kojem se trenutku smatra izvršenim to stjecanje unutar Zajednice?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
19      Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članke 40., 41. i 203. Direktive o PDV-u, kao i načela neutralnosti PDV-a i proporcionalnosti, tumačiti na način da im se protivi primjena nacionalnog propisa kojim se stjecanje unutar Zajednice oporezuje PDV-om u državi članici u kojoj je započela otprema ili prijevoz robe zbog toga što je stjecatelj to stjecanje izvršio pod identifikacijskim brojem za PDV koji mu je dodijelila ta država članica, u slučaju kada takvo stjecanje proizlazi iz isporuke unutar Zajednice oslobođene od PDV-a za koju u navedenoj državi članici postoji porezna obveza, u skladu s pravilom predviđenim u članku 203. navedene direktive, zbog pogrešnog obračunavanja PDV-a za tu isporuku.
20      Uvodno valja podsjetiti na to da stjecanja robe unutar Zajednice u načelu predstavljaju transakcije koje podliježu PDV-u, u skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (b) Direktive o PDV-u.
21      U skladu s člankom 40. Direktive o PDV-u, mjestom stjecanja robe unutar Zajednice smatra se država članica u kojoj završava otprema ili prijevoz robe osobi koja je stječe (u daljnjem tekstu: država članica odredišta).
22      Međutim, kada osoba koja stječe robu izvrši stjecanje unutar Zajednice pod identifikacijskim brojem za PDV koji joj je dodijelila država članica različita od države članice odredišta (u daljnjem tekstu: država članica identifikacije), mjesto tog stjecanja smatra se, u skladu s člankom 41. prvim stavkom Direktive o PDV-u, na državnom području države članice identifikacije, sve dok osoba koja stječe robu ne dokaže da je to stjecanje podlijegalo PDV-u u državi članici odredišta.
23      U okolnostima glavnog predmeta, koje su prethodile uvođenju članka 138. stavka 1. točke (b) Direktive o PDV-u Direktivom 2018/1910, članak 41. prvi stavak Direktive o PDV-u primjenjuje se i u slučaju u kojem je država članica koja se oslanja na tu odredbu kako bi, kao država članica koja je izdala identifikacijski broj, oporezovala stjecanje robe unutar Zajednice PDV-om, država članica u kojoj je započela otprema ili prijevoz robe (u daljnjem tekstu: država članica otpreme) (presuda od 7. srpnja 2022., Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija), C-696/20, EU:C:2022:528, t. 43.).
24      Također valja podsjetiti na to da, kad je riječ o kontekstu članka 41. Direktive o PDV-u, na temelju općeg sustava te direktive, stjecanje unutar Zajednice koje se oporezuje u državi članici odredišta ili državi članici identifikacije ima za posljedicu isporuku unutar Zajednice oslobođenu u državi članici otpreme, na temelju članka 138. Direktive o PDV-u (vidjeti u tom smislu presudu od 7. srpnja 2022., (Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija), C-696/20, EU:C:2022:528, t. 51.). Oslobođenje isporuke unutar Zajednice koje je povezano sa stjecanjem unutar Zajednice omogućuje izbjegavanje dvostrukog oporezivanja i, prema tome, izbjegavanje povrede načela porezne neutralnosti koji je svojstven zajedničkom sustavu PDV-a (presuda od 27. rujna 2007., Teleos i dr., C-409/04, EU:C:2007:548, t. 25.).
25      Štoviše, pravilo predviđeno člankom 41. Direktive o PDV-u ima za cilj, s jedne strane, zajamčiti oporezivanje određenog stjecanja unutar Zajednice. S druge strane, ima za cilj izbjeći dvostruko oporezivanje istog stjecanja (vidjeti u tom smislu presudu od 7. srpnja 2022., Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija), C-696/20, EU:C:2022:528, t. 41. i navedenu sudsku praksu).
26      U ovom slučaju iz odluke kojom se upućuju prethodna pitanja proizlazi da je porezna uprava smatrala da su isporuke unutar Zajednice o kojima je riječ u glavnom postupku transakcije oslobođene od PDV-a. Međutim, ta je uprava na te isporuke primijenila pravilo iz članka 203. Direktive o PDV-u jer se na računima koji se na njih odnose pogrešno navodio PDV.
27      U tom pogledu, iz članka 203. Direktive o PDV-u proizlazi da je PDV dužna platiti svaka osoba koja iskaže taj porez na računu.
28      Takva je osoba dužna platiti PDV iskazan na računu neovisno o bilo kakvoj obvezi njegova plaćanja zbog transakcije koja podliježe PDV-u (vidjeti presudu od 11. travnja 2013., Rusedespred C-138/12, EU:C:2013:233, t. 23. i navedenu sudsku praksu).
29      Naime, cilj je članka 203. Direktive o PDV-u ukloniti opasnost od gubitka poreznih prihoda koji može nastati zbog prava na odbitak predviđenog tom direktivom. Ta se odredba stoga primjenjuje kada je PDV pogrešno obračunan i ako postoji opasnost od gubitka poreznih prihoda zbog toga što primatelj računa o kojem je riječ može ostvariti svoje pravo na odbitak takvog PDV-a (presuda od 8. prosinca 2022., Finanzamt Österreich (PDV koji je krajnjim potrošačima pogrešno obračunan), C-378/21, EU:C:2022:968, t. 20. i 21.).
30      Nasuprot tomu, članak 203. Direktive o PDV-u ne obuhvaća situacije u kojima je PDV iskazan na računu točan u smislu da odgovara stvarno oporezivoj transakciji na temelju druge odredbe te direktive (vidjeti u tom smislu presudu od 8. prosinca 2022., Finanzamt Österreich (PDV koji je krajnjim potrošačima pogrešno obračunan), C-378/21, EU:C:2022:968, t. 22. i 23.).
31      Iz prethodno navedenog proizlazi da članci 41. i 203. Direktive o PDV-u podliježu različitim uvjetima primjene i imaju vlastite svrhe. Stoga, ako su ispunjeni uvjeti za njihovu primjenu, ništa se u tim odredbama ne protivi njihovoj istodobnoj primjeni, odnosno na stjecanje unutar Zajednice i, zbog pogrešnog navođenja PDV-a na računu, na isporuku unutar Zajednice oslobođenu od PDV-a. Isto tako, ništa se ni u drugim odredbama Direktive o PDV-u ne protivi takvoj istodobnoj primjeni njezinih članaka 41. i 203.
32      Što se tiče načela neutralnosti PDV-a i proporcionalnosti, valja podsjetiti na to da mjere koje su države članice donijele kako bi osigurale pravilnu naplatu poreza i spriječile utaju, u skladu s načelom proporcionalnosti, ne smiju prekoračivati ono što je nužno za ostvarivanje postavljenih ciljeva i stoga se ne mogu koristiti na način koji bi doveo u pitanje neutralnost PDV-a, koja predstavlja temeljno načelo zajedničkog sustava PDV-a uspostavljenog pravom Unije u tom području (vidjeti u tom smislu presudu od 7. srpnja 2022., Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija), C-696/20, EU:C:2022:528, t. 54.).
33      Načelo neutralnosti PDV-a ima za cilj u cijelosti osloboditi poreznog obveznika tereta PDV-a u okviru njegovih gospodarskih djelatnosti. Zajednički sustav PDV-a tako jamči potpunu neutralnost u odnosu na porezno opterećenje svih gospodarskih djelatnosti, neovisno o ciljevima ili rezultatima tih djelatnosti, pod uvjetom da navedene djelatnosti i same u načelu podliježu PDV-u (presuda od 2. srpnja 2020., Terracult, C-835/18, EU:C:2020:520, t. 25.).
34      U tom je pogledu točno da primatelj računa na kojem je PDV pogrešno iskazan nema pravo na odbitak tog poreza koji se duguje na temelju članka 203. Direktive o PDV-u, jer je pravo na odbitak obračunanog PDV-a u pravilu povezano sa stvarnim izvršenjem oporezive transakcije, dok se PDV na temelju te odredbe duguje neovisno o takvoj transakciji (vidjeti u tom smislu presudu od 31. siječnja 2013., Stroy trans, C-642/11, EU:C:2013:54, t. 30. i navedenu sudsku praksu).
35      S obzirom na navedeno, PDV koji se duguje na temelju članka 203. Direktive o PDV-u može se ispraviti, uzimajući u obzir svrhu te odredbe opisanu u točki 29. ove presude, jer radi osiguranja neutralnosti PDV-a države članice moraju u svojem unutarnjem pravnom poretku predvidjeti mogućnost da se isprave svi neosnovano obračunani porez, kada izdavatelj računa dokaže svoju dobru vjeru ili kada je on na vrijeme u potpunosti uklonio opasnost od gubitka poreznih prihoda (vidjeti u tom smislu presudu od 8. svibnja 2019., EN.SA., C-712/17, EU:C:2019:374, t. 33. i navedenu sudsku praksu).
36      Poštovanje načela neutralnosti PDV-a osobito je osigurano sustavom u kojem, s jedne strane, dobavljač koji je greškom uplatio PDV poreznim tijelima može zahtijevati njegov povrat i, s druge strane, stjecatelj može protiv navedenog dobavljača podnijeti građanskopravnu tužbu zbog stjecanja bez osnove, ako mu taj dobavljač ne isplati PDV koji mu je vraćen, jer taj sustav omogućuje stjecatelju koji je snosio teret pogrešno obračunanog poreza da dobije povrat neosnovano plaćenih iznosa. Ako povrat PDV-a postane nemoguć ili pretjerano otežan, osobito u slučaju nesolventnosti dobavljača, načelima neutralnosti PDV-a i djelotvornosti zahtijeva se da države članice predvide potrebne instrumente kako bi stjecatelj mogao ostvariti povrat neosnovano obračunanog i plaćenog PDV-a, osobito podnošenjem svojeg zahtjeva za povrat izravno protiv poreznog tijela (vidjeti u tom smislu presudu od 13. listopada 2022., HUMDA, C-397/21, EU:C:2022:790, t. 21. i 22. i navedenu sudsku praksu).
37      Uostalom, u tom je pogledu sud koji je uputio zahtjev naveo da austrijsko pravo dopušta ispravak neosnovano obračunanog PDV-a ispravkom pogrešnih računa i da se takav ispravak može izvršiti u bilo kojem trenutku, čak i ako je za godinu u kojoj su ti računi izdani nastupila zastara.
38      U tim okolnostima, oporezivanje stjecanja unutar Zajednice u državi članici identifikacije u skladu s člankom 41. Direktive o PDV-u, u slučaju u kojem su odgovarajuće isporuke unutar Zajednice oslobođene od PDV-a i u kojem u istoj državi članici postoji porezna obveza koja se odnosi na te isporuke na temelju pravila predviđenog u članku 203. te direktive, nije protivno načelima neutralnosti PDV-a i proporcionalnosti.
39      Slijedom toga, u situaciji poput one u glavnom postupku, u kojoj država članica identifikacije odgovara državi članici otpreme, primjena pravila predviđenog člankom 203. Direktive o PDV-u na isporuke unutar Zajednice oslobođene od PDV-a u državi članici otpreme ne protivi se oporezivanju odgovarajućih stjecanja unutar Zajednice, u istoj državi članici, u skladu s člankom 41. te direktive.
40      Zaključak naveden u točki 39. ove presude nije doveden u pitanje presudom od 7. srpnja 2022., Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija) (C-696/20, EU:C:2022:528, t. 55.), u kojoj je Sud utvrdio da primjena pravila iz članka 41. Direktive o PDV-u, u državi članici identifikacije, na stjecanje robe unutar Zajednice koje proizlazi iz isporuke robe unutar Zajednice za koju se u toj državi članici smatralo da nije oslobođena dovodi do dodatnog oporezivanja koje nije u skladu s načelima proporcionalnosti i neutralnosti PDV-a.
41      Naime, kao što to osobito proizlazi iz točaka 49., 52. i 53. presude od 7. srpnja 2022., Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija) (C-696/20, EU:C:2022:528), zaključak do kojeg je Sud došao u toj presudi temeljio se na utvrđenju suda koji je uputio zahtjev prema kojem je, s jedne strane, nacionalna porezna uprava isporuku unutar Zajednice o kojoj je riječ u glavnom postupku definitivno smatrala transakcijom koja podliježe PDV-u, a ne transakcijom oslobođenom od tog poreza u skladu s člankom 138. Direktive o PDV-u, i da, s druge strane, porezni obveznik nije mogao odbiti pretporez PDV-a koji se odnosi na tu isporuku. U tom je pogledu Sud osobito istaknuo da u slučaju nepostojanja oslobođenja isporuke unutar Zajednice u državi članici otpreme ne može postojati opasnost od izbjegavanja plaćanja poreza, tako da je oporezivanje te transakcije u toj državi članici na temelju pravila navedenog u članku 41. Direktive o PDV-u protivno ciljevima te odredbe, kako su navedeni u točki 25. ove presude.
42      Nasuprot tomu, u predmetu u glavnom postupku, PDV koji se odnosi na predmetne isporuke unutar Zajednice ne duguje se zbog nepostojanja oslobođenja tih isporuka, nego na temelju pravila iz članka 203. Direktive o PDV-u.
43      Međutim, kao što je to istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 54. svojeg mišljenja, nastanak porezne obveze na temelju članka 203. Direktive o PDV-u, za koju je odgovoran dobavljač isporuka unutar Zajednice koji je pogrešno obračunao PDV, nije jednak oporezivanju tih isporuka PDV-om. Naime, kao što je to navedeno u točki 34. ove presude, porezna obveza predviđena člankom 203. te direktive ne nastaje zbog transakcije koja podliježe PDV-u, nego samo zbog toga što je PDV iskazan na predmetnom računu.
44      Osim toga, u presudi od 7. srpnja 2022., Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Pogrešna kvalifikacija lanca transakcija) (C-696/20, EU:C:2022:528), nadležna porezna uprava predmetnu isporuku unutar Zajednice u glavnom postupku definitivno je smatrala transakcijom koja podliježe PDV-u, dok je u situaciji na koju se odnosi ovo prethodno pitanje porezna obveza koja je nastala na temelju članka 203. Direktive o PDV-u u načelu podložna ispravku.
45      S obzirom na prethodno navedeno, na prvo prethodno pitanje valja odgovoriti tako da članke 40., 41. i 203. Direktive o PDV-u kao i načela neutralnosti PDV-a i proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se ne protivi primjena nacionalnog propisa kojim se stjecanje unutar Zajednice
oporezuje PDV-om u državi članici u kojoj je započela otprema ili prijevoz robe zbog toga što je stjecatelj to stjecanje izvršio pod identifikacijskim brojem za PDV koji mu je dodijelila ta država članica, u slučaju kada takvo stjecanje proizlazi iz isporuke unutar Zajednice oslobođene od PDV-a za koju u navedenoj državi članici postoji porezna obveza, u skladu s pravilom predviđenim u članku 203. navedene direktive, zbog pogrešnog obračunavanja PDV-a za tu isporuku.
Drugo pitanje
46      S obzirom na odgovor na prvo pitanje, nije potrebno razmatrati drugo pitanje.
Troškovi
47      Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Općem sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (vijeće za prethodne postupke)
odlučuje:
Članke 40., 41. i 203. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost te načela neutralnosti poreza na dodanu vrijednost (PDV) i proporcionalnosti
treba tumačiti na način da im se:
ne protivi primjena nacionalnog propisa kojim se stjecanje unutar Zajednice oporezuje PDV-om u državi članici u kojoj je započela otprema ili prijevoz robe zbog toga što je stjecatelj to stjecanje izvršio pod identifikacijskim brojem za PDV koji mu je dodijelila ta država članica, u slučaju kada takvo stjecanje proizlazi iz isporuke unutar Zajednice oslobođene od PDV-a za koju u navedenoj državi članici postoji porezna obveza, u skladu s pravilom predviđenim u članku 203. navedene direktive, zbog pogrešnog obračunavanja PDV-a za tu isporuku.
Papasavvas
Półtorak
Sampol Pucurull
Petrlík
Valasidis
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu, 25. veljače 2026.
Potpisi
*      Jezik postupka: njemački