Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.11.2020 – Komissio vastaan Saksa (Arvonlisäveron palautus – Laskut)
(asia C-371/19) (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Verotus – Arvonlisävero (ALV) – Direktiivi 2006/112/EY – 170 artikla ja 171 artiklan 1 kohta – Arvonlisäveron palautus verovelvollisille, jotka eivät ole sijoittautuneet siihen jäsenvaltioon, jossa he ostavat tavaroita ja palveluja tai tuovat maahan arvonlisäveron alaisia tavaroita, mutta jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon – Direktiivi 2008/9/EY – Arvonlisäveron palauttamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt – 9 ja 10 artikla – 15 artiklan 1 kohta – 20 artikla – Laskun tai tuontiasiakirjan jäljennöksen puuttuminen – Puutteellisesti täytettyjen palautushakemusten järjestelmällinen hylkääminen – Kieltäytyminen pyytää verovelvollista täydentämään hakemuksensa hakemuksen jättämiselle säädetyn määräajan päätyttyä – Verotuksen neutraalisuuden periaate – Suhteellisuusperiaate – Tutkittavaksi ottaminen)
1.      Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteen näyttäminen – Todistustaakka kuuluu komissiolle – Sellaisten seikkojen esittäminen, joista jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen ilmenee – Todistustaakan siirtyminen kyseessä olevalle jäsenvaltiolle – Kyseessä olevan jäsenvaltion velvollisuus osoittaa hallinnollisen käytännön muutos komission perustellun lausunnon mukaisesti
(SEUT 258 artikla)
(ks. 65, 68 ja 69 kohta)
2.      Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Veron palautus maan alueelle sijoittumattomille verovelvollisille – Palautusoikeuden käyttämisen menettelytavat – Velvollisuus antaa täydentäviä tietoja palautushakemuksessa – Ajoissa toimitettujen palautushakemusten hylkääminen kehottamatta tätä ennen hakijoita täydentämään hakemuksiaan esittämällä jäljennökset laskuista tai tuontiasiakirjoista – Verotuksen neutraalisuuden periaatteen ja palautusoikeuden tehokkaan vaikutuksen loukkaaminen
(Neuvoston direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2008/8, 170 ja 171 artikla ja neuvoston direktiivin 2008/9 5 ja 10 artikla, 15 artiklan 1 kohta ja 20 artiklan 1 kohta)
(Ks. 74–84 ja 86–88 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
3.      Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Veron palautus maan alueelle sijoittumattomille verovelvollisille – Palautusoikeuden käyttämisen menettelytavat – Velvollisuus antaa täydentäviä tietoja palautushakemuksessa – Veronpalautushakemuksen vastaanottaminen pyytämättä lisätietoja tai lisätodisteita – Luottamuksensuojan periaatetta ei ole loukattu
(Neuvoston direktiivin 2008/9 15 artiklan 1 kohta, 19 artiklan 1 kohta ja 20 artiklan 1 kohta)
(ks. 96–99 kohta)
Ratkaisu
1)
Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 12.2.2008 annetulla neuvoston direktiivillä 2008/9/EY, 170 ja 171 artiklan eikä yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/9/EY 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaatetta sekä arvonlisäveron palautuksensaantioikeuden tehokasta vaikutusta koskevan periaatetta loukaten, koska se on hylännyt ennen palautusajanjaksoa seuraavan kalenterivuoden syyskuun 30 päivää tehdyt arvonlisäveron palautushakemukset, joihin ei ole liitetty direktiivin 2008/9 10 artiklan nojalla jäsenvaltion lainsäädännössä edellytettyjä laskujen tai tuontiasiakirjojen jäljennöksiä.
2)
Kanne hylätään muilta osin.
3)
Saksan liittotasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kaksi kolmasosaa Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista.
4)
Euroopan komissio vastaa kolmasosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.
1 EUVL C 213, 24.6.2019.