62021CJ0650
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)
20 päivänä huhtikuuta 2023 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – Direktiivi 2000/78/EY – Ikään perustuvan syrjinnän kielto – Virkamiesten palkkaus – Syrjiväksi todettu aikaisempi kansallinen säännöstö – Luokittelu uuteen palkkausjärjestelmään aikaisemman palkkausjärjestelmän mukaan vahvistetun palvelusajan perusteella – Kyseisen palvelusajan oikaisu vahvistamalla vertailuviitepäivä – Uuden luokittelun syrjivyys – Vanhempia virkamiehiä syrjivä sääntö
Asiassa C‑650/21,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Verwaltungsgerichtshof (ylin hallintotuomioistuin, Itävalta) on esittänyt 18.10.2021 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 27.10.2021, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
FW ja
CE,
jossa asian käsittelyyn osallistuvat
Landespolizeidirektion Niederösterreich ja
Finanzamt Österreich,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Prechal sekä tuomarit M. L. Arastey Sahún (esittelevä tuomari), F. Biltgen, N. Wahl ja J. Passer,
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
FW, edustajanaan V. Treber-Müller, Rechtsanwältin,
–
CE, edustajanaan M. Riedl, Rechtsanwalt,
–
Itävallan hallitus, asiamiehinään A. Posch ja J. Schmoll,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään B.-R. Killmann ja D. Martin,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL 2000, L 303, s. 16) 1, 2 ja 6 artiklan, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 21 artiklan kanssa, tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asioissa, joissa vastakkain ovat yhtäältä FW ja CE sekä toisaalta Landespolizeidirektion Niederösterreich (Ala-Itävallan osavaltion poliisiviranomainen, Itävalta) ja Finanzamt Österreich (verohallinto, Itävalta), aiemmin Finanzamt Salzburg-Land (Salzburgin osavaltion verohallinto, Itävalta) (jäljempänä yhdessä verohallinto), ja jotka koskevat FW:n ja CE:n liittovaltion virkamiesten kertyneen palvelusajan vahvistamista.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3
Direktiivin 2000/78 1 artiklassa, jonka otsikkona on ”Tarkoitus”, säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda yleiset puitteet uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiselle työssä ja ammatissa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi jäsenvaltioissa.”
4
Mainitun direktiivin 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Syrjinnän käsite”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä direktiivissä ’yhdenvertaisen kohtelun periaatteella’ tarkoitetaan, ettei minkäänlaista 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä.
2.   Sovellettaessa 1 kohtaa:
a)
välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan jonkin 1 artiklassa tarkoitetun seikan perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan, on kohdeltu tai voitaisiin kohdella vertailukelpoisessa tilanteessa.
b)
välillisenä syrjintänä pidetään sitä, että näennäisesti puolueeton säännös, peruste tai käytäntö saattaa henkilöt näiden tietyn uskonnon tai vakaumuksen, tietyn vamman, tietyn iän tai tietyn sukupuolisen suuntautumisen perusteella erityisen epäedulliseen asemaan muihin henkilöihin nähden, paitsi jos
i)
kyseisellä säännöksellä, perusteella tai käytännöllä on puolueettomasti perusteltavissa oleva oikeutettu tavoite ja tavoitteen saavuttamiseksi käytetyt keinot ovat asianmukaisia ja tarpeellisia, – –
– –”
5
Mainitun direktiivin 3 artiklan, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, 1 kohdan c alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Yhteisölle annetun toimivallan puitteissa tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin henkilöihin sekä julkisella että yksityisellä sektorilla, julkisyhteisöt mukaan lukien, kun kyseessä on:
– –
c)
työolot ja ‑ehdot, myös irtisanominen ja palkka”.
6
Saman direktiivin 6 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeutettu ikään perustuva erilainen kohtelu”, säädetään seuraavaa:
”1.   Sen estämättä, mitä 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että ikään perustuvaa erilaista kohtelua ei pidetä syrjintänä, jos sillä on kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu, erityisesti työllisyyspoliittinen, työmarkkinoita tai ammatillista koulutusta koskeva oikeutettu tavoite, ja jos tämän tavoitteen toteuttamiskeinot ovat asianmukaiset ja tarpeen.
– –
2.   Sen estämättä, mitä 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että ikään perustuvana syrjintänä ei pidetä eri ikärajojen vahvistamista ammatillisten sosiaaliturvajärjestelmien eläke- tai työkyvyttömyysetuuksien saamisen edellytykseksi myöskään siinä tapauksessa, että näissä järjestelmissä eri työntekijöille tai työntekijäryhmille vahvistetaan eri ikärajoja, eikä ikäkriteerien käyttämistä näitä järjestelmiä koskevissa vakuutusmatemaattisissa laskelmissa, edellyttäen, että tästä ei aiheudu sukupuoleen perustuvaa syrjintää.”
7
Direktiivin 2000/78 16 artiklassa, jonka otsikkona on ”Direktiivin noudattaminen”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että
a)
yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kumotaan;
b)
yksittäisiin työsopimuksiin tai työehtosopimuksiin, yritysten sisäisiin sääntöihin sekä itsenäistä ammatinharjoittamista ja työnantaja- ja työntekijäjärjestöjä koskeviin sääntöihin sisältyvät määräykset, jotka ovat yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaisia, julistetaan tai voidaan julistaa mitättömiksi tai muutetaan.”
Itävallan oikeus
8
Liittovaltion virkamiesten palkkausta ja etenemistä koskevaa Itävallan lainsäädäntöä on muutettu useaan otteeseen, koska sen tietyt säännökset ovat olleet ristiriidassa unionin oikeuden kanssa. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että uudella virkamiesten palkkaus- ja etenemisjärjestelmällä, joka on seuraus vuosien 2019 ja 2020 lainsäädäntömuutoksista, on tarkoitus lopettaa erityisesti ikään perustuva syrjintä, joka johtui aikaisemmin voimassa olleesta palkkaus- ja etenemisjärjestelmästä.
Vuoden 2010 GehG
9
Palkkalain (Gehaltsgesetz) aikaisemmasta versiosta johtuvan ikään perustuvan syrjinnän, joka todettiin 18.6.2009 annetulla yhteisöjen tuomioistuimen tuomiolla Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381), poistamiseksi vuoden 1956 palkkalain (Gehaltsgesetz 1956; BGBl. 54/1956), sellaisena kuin se on muutettuna liittovaltion vuoden 2010 palkkareformilailla (Bundesbesoldungsreform 2010; BGBl. I, 82/2010) (jäljempänä vuoden 2010 GehG) 8 §:n 1 momentissa säädettiin seuraavaa:
”Eteneminen määräytyy etenemisen viitepäivämäärän perusteella. Ellei jäljempänä muuta säädetä, vaadittava aika kunkin tehtäväryhmän osalta kysymykseen tulevalle toiselle palkkatasolle etenemiseen on viisi vuotta ja muille palkkatasoille etenemiseen kaksi vuotta.”
10
Vuoden 2010 GehG:n 12 §:ssä säädettiin seuraavaa:
”(1)   Ellei 4–8 momentissa säädetyistä rajoituksista muuta johdu, etenemisen viitepäivämäärä lasketaan siten, että sen vuoden, jonka aikana kyseinen henkilö on suorittanut tai olisi suorittanut ensimmäisen asteen opintojen aloittamisen jälkeen yhdeksän vuoden pituiset opinnot loppuun, kesäkuun 30. päivän jälkeen ennen palvelukseentulopäivää kertyneet kaudet otetaan huomioon seuraavasti:
1.
jäljempänä 2 momentissa mainitut kaudet kokonaisuudessaan
2.
muut kaudet
a)
jotka täyttävät 3 momentissa tai 3a momentissa säädetyt edellytykset, kokonaisuudessaan
b)
jotka eivät täytä 3 momentissa tai 3a momentissa säädettyjä edellytyksiä
aa)
kolmen vuoden ajalta kokonaisuudessaan ja
bb)
seuraavien kolmen vuoden ajalta puoliksi.
(1a)   Edellä 1 momentin 2 kohdan b alakohdan aa alakohdan ja 2 momentin 6 kohdan mukaisesti palvelukseentulopäivää edeltävien kausien ja 2 momentin 4 kohdan d alakohdan mukaisesti palvelukseentulopäivää edeltävien oppisopimuskausien pituus ei saa ylittää yhteensä kolmea vuotta. Kuitenkin silloin, kun
1.
koulutus, joka on saatettu loppuun 2 momentin 6 kohdan mukaisesti ja joka on koululainsäädännön säännösten mukaisesti ollut pidempi kuin 12 koulutasoa, kyseistä kautta pidennetään yhdellä vuodella kultakin 12 koulutasoa ylittäneeltä tasolta
2.
edellä 2 momentin 4 kohdan d alakohdan mukaisesti loppuun saatettu oppisopimuskoulutus on edellyttänyt säännösten mukaan yli 36 kuukauden pituista oppimisaikaa, kyseistä kautta on pidennettävä yhdellä kuukaudella kutakin yli 36 kuukautta ylittäneeltä oppimiskuukaudelta.
– –”
11
Viitepäivä, jonka perusteella määritetään virkamiehen uralla eteneminen ja siten tämän palkkaoikeudellinen asema, voitiin vuoden 2010 GehG:n 113 §:n 10 ja 11 momentin mukaisesti vahvistaa vain hakemuksesta, ja muutoin edellä mainittuja säännöksiä sovellettiin edelleen 31.12.2003 voimassa olleessa versiossaan.
Vuoden 2015 GehG
12
Vuoden 2010 GehG:stä johtuvan ja 11.11.2014 annetussa unionin tuomioistuimen tuomiossa Schmitzer (C‑530/13, EU:C:2014:2359) todetun ikään perustuvan syrjinnän poistamiseksi vuoden 2010 GehG:tä muutettiin taannehtivasti liittovaltion vuoden 2015 palkkareformilailla (Bundesbesoldungsreform 2015, BGBl. I, 32/2015), virkamieslainuudistuksesta annetulla vuoden 2015 lailla, jäljempänä vuoden 2015 virkamieslainuudistus (Dienstrechts-Novelle 2015; BGBl. I, 65/2015) ja palkkauslainsäädännön mukauttamisesta annetulla lailla (Besoldungsrechtsanpassungsgesetz, BGBl. I, 104/2016; jäljempänä vuoden 2015 GehG).
13
Vuoden 2015 GehG:n 8 §:n, jonka otsikko on ”Luokittelu ja eteneminen”, 1 momentissa säädettiin seuraavaa:
”– – Luokittelu ja eteneminen määräytyvät kertyneen palvelusajan perusteella.”
14
Vuoden 2015 GehG:n 12 §:n, jonka otsikko oli ”Kertynyt palvelusaika”, 1 momentissa säädettiin seuraavaa:
”Kertynyt palvelusaika käsittää palvelussuhteessa kertyneiden, palkkatasoilla etenemiseen vaikuttavien kausien ja huomioon otettavien aiempien palveluskausien keston.”
15
Vuoden 2015 GehG:n 169c §:ssä, joka koski palveluksessa olevien virkamiesten uudelleenluokittelua uudessa palkkaus- ja etenemisjärjestelmässä, säädettiin seuraavaa:
”(1)   Kaikki 169d §:ssä mainittuihin tehtäväryhmiin ja palkkaluokkiin kuuluvat virkamiehet, jotka ovat virassa 11.2.2015, siirretään seuraavien säännösten mukaisesti yksinomaan heidän tähänastisten palkkojensa perusteella tällä liittovaltion lailla perustettuun uuteen palkkausjärjestelmään. Virkamiehet sijoitetaan aluksi tähänastisen palkkansa perusteella uuden palkkausjärjestelmän palkkatasolle, jolla maksetaan tähänastista palkkaa. – –
(2)   Virkamiehen siirtäminen uuteen palkkausjärjestelmään tapahtuu vahvistamalla kertaluonteisesti hänelle kertynyt palvelusaika. Kertaluonteisen vahvistamisen kannalta merkityksellinen on siirtymisajankohdan mukainen määrä. Siirtymisajankohdan mukainen määrä on kokonaispalkka – ilman mahdollisia poikkeuksellisia palkkatasoilla etenemisiä –, jota käytettiin perusteena määritettäessä virkamiehen kuukausipalkkaa helmikuulta 2015 (siirtymäkuukausi). – –
(2a)   Siirtymisajankohdan mukaisena määränä käytetään sen palkkatason palkkaa, joka oli tosiasiallisesti merkityksellinen siirtymäkuukaudelta maksettujen määrien kannalta (palkkakuitin mukainen luokittelu). Tässä yhteydessä ei arvioida määrien asianmukaisuutta niiden perusteen eikä suuruuden osalta. Maksettujen määrien oikaiseminen jälkikäteen otetaan huomioon siirtymisajankohdan mukaisen määrän määrittämisessä vain siltä osin kuin
1.
näin oikaistaan luonteeltaan tosiasiallisia virheitä, jotka ovat tapahtuneet kirjattaessa tietoja automaattiseen tietojenkäsittelyjärjestelmään, ja
2.
virheellinen kirjaus poikkeaa selvästi kirjauksesta, joka oli tarkoitus tehdä, sellaisena kuin se ilmenee kirjaamisajankohtana jo käytettävissä olleista asiakirjoista.
– –
(3)   Siirretylle virkamiehelle kertynyt palvelusaika vahvistetaan sen ajanjakson mukaan, jota edellytetään etenemiseen ensimmäiseltä palkkatasolta (ensimmäisestä päivästä lähtien) saman tehtäväryhmän sille palkkatasolle, jonka osalta 12.2.2015 voimassa olevassa versiossa määritetään rahamääräisesti siirtymisajankohdan mukaista määrää lähinnä alempi palkka. Jos siirtymisajankohdan mukainen määrä on sama kuin alhaisin saman tehtäväryhmän palkkatasolle määritetty määrä, tämä palkkataso on merkityksellinen. Kaikki viitemäärät pyöristetään kokonaisiin euroihin.
(4)   Edellä 3 momentin nojalla vahvistettua kertynyttä palvelusaikaa pidennetään ajanjaksolla, joka on kulunut edellisen korkeammalle palkkatasolle etenemisen ajankohdasta siirtymiskuukauden päättymiseen, jos sillä on merkitystä etenemisen kannalta.
– –”
16
Vuoden 2015 GehG:n 175 §:n 79 momentin 3 kohdan mukaan kyseisen lain 8 ja 12 § otsikkoineen tulevat voimaan, sellaisina kuin ne sisältyvät vuoden 2015 GehG:hen, julkaisemista seuraavana päivänä eli 12.2.2015, joten näiden säännösten kaikkia aikaisempia versioita ei enää voida soveltaa meneillään olevissa ja tulevissa menettelyissä.
Vuoden 2020 GehG
17
Vuoden 2015 GehG:stä johtuvan ja 8.5.2019 annetussa unionin tuomioistuimen tuomiossa Leitner (C‑396/17, EU:C:2019:375; jäljempänä tuomio Leitner) ja 8.5.2019 annetussa unionin tuomioistuimen tuomiossa Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑24/17, EU:C:2019:373) todetun ikään perustuvan syrjinnän poistamiseksi vuoden 2015 GehG muutettiin virkamieslainuudistuksesta annetulla vuoden 2019 toisella lailla (jäljempänä vuoden 2019 toinen virkamieslainuudistus, Dienstrechts-Novelle 2019; BGBl. I, 58/2019) ja virkamieslainuudistuksesta annetulla vuoden 2020 lailla (jäljempänä vuoden 2020 virkamieslainuudistus, Dienstrechts-Novelle 2020; BGBl. I, 153/2020) (jäljempänä vuoden 2020 GehG).
18
Vuoden 2020 GehG:n 169f §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Virkamiesten,
1.
jotka ovat palveluksessa [vuoden 2019 toisen virkamieslainuudistuksen] julkaisupäivänä ja
2.
jotka on siirretty 169c §:n 1 momentin nojalla (tarvittaessa yhdessä 169d §:n 3, 4 tai 6 momentin kanssa) ja
3.
joiden etenemisen viitepäivämäärä on vahvistettu ensimmäisen kerran nykyistä palvelussuhdetta varten siten, ettei huomioon ole otettu 18 vuoden ikää edeltäneitä kausia ja
4.
joiden osalta 3 momentissa tarkoitetun ensimmäisen vahvistamisen jälkeen ennen 18 vuoden ikää kertyneitä kausia ei ole otettu huomioon [liittovaltion vuoden 2010 palkkareformilain] säännösten mukaisesti eikä niillä ole ollut mitään vaikutusta luokitteluun, koska ei ole otettu huomioon ensimmäiseen etenemiseen vaaditun kauden pidennystä, josta on säädetty kyseisellä liittovaltion lailla,
palkkaoikeudellinen asema on vahvistettava viran puolesta uudelleen päätöksellä.
– –
(3)   Kun [vuoden 2019 toisen virkamieslainuudistuksen] julkaisupäivänä vireillä olevat menettelyt koskevat ensisijaisesti muiden aikaisempien palveluskausien huomioon ottamista, etenemisen viitepäivämäärän uudelleen määrittämistä erityisesti 113 §:n 10 momentin, sellaisena kuin se on [liittovaltion vuoden 2010 palkkareformilailla] muutettuna nojalla, kertyneen palvelusajan uudelleen määrittämistä taikka virkamiehen palkkaoikeudellisen aseman vahvistamista 1 momentin 3 kohdan mukaisesti, uudelleen määrittäminen tapahtuu näiden menettelyjen yhteydessä. [Vuoden 2019 toisen virkamieslainuudistuksen] julkaisupäivänä vireillä olevissa menettelyissä, joissa tällaista kysymystä on arvioitava ennakkoratkaisukysymyksenä, arviointi tehdään 6 momentin mukaisesti, sanotun rajoittamatta vuoden 1991 yleisen hallintomenettelylain [Allegemeines Verwaltungsverfahrensgesetz 1991 (BGBl. 51/1991)] 38 §:n soveltamista.
(4)   Edellä 1–3 momentissa tarkoitettu uudelleen määrittäminen suoritetaan sen jälkeen, kun vertailuviitepäivä on määritetty (169g §) vahvistamalla 28.2.2015 kertynyt palvelusaika. Edellä 16c §:ssä tarkoitettua kertynyttä palvelusaikaa lisätään vertailuviitepäivän ja etenemisen viitepäivämäärän välisellä ajalla, jos vertailuviitepäivä on aikaisempi kuin etenemisen viitepäivämäärä, muussa tapauksessa sitä pienennetään vastaavalla ajalla. Vertailu suoritetaan viimeiseen etenemisen viitepäivämäärään nähden, joka on vahvistettu siten, että huomioon ei oteta ennen 18 vuoden ikää kertyneitä kausia.
– –
(6)   Määrät määritetään taannehtivasti ottamalla huomioon etenemiseen vaikuttava palvelusaika
1.
4 momentissa tarkoitetussa tapauksessa (1.3.2015 edeltävien kausien osalta soveltamalla voimassa olevaa 169c §:n 6b momenttia ja 8 §:ää, sellaisena kuin se on muutettuna [vuoden 2015 virkamieslainuudistuksella]) uudelleen määritetyn kertyneen palvelusajan perusteella – –”
19
Vuoden 2020 GehG:n 169g §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Vertailuviitepäivä lasketaan siten, että aikaisemmat kaudet, jotka ovat kertyneet nuorten työntekijöiden suojelusta 22.6.1994 annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY (EYVL 1994, L 216, s. 12) 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa yhdistettyä koulutusta oppilaitoksissa ja työelämässä koskevan järjestelmän mukaisesti työskentelyyn vaadittavan vähimmäisiän saavuttamisen jälkeen ja jotka oli otettava huomioon etenemisen viitepäivämäärää määritettäessä tai jotka olisi pitänyt ottaa sellaisina huomioon 18 vuoden ikäraja sivuuttaen, otetaan huomioon palvelukseentulopäivään asti 2–6 momentin mukaisesti.
(2)   Vertailuviitepäivää määritettäessä sovelletaan seuraavia etenemisen viitepäivämäärää koskevia säännöksiä 3–6 momentin mukaisesti:
1.
12 §, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2007 toisella virkamieslainuudistuksella [(2. Dienstrechts-Novelle 2007; BGBl. I, 96/2007)]
2.
12a §, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2011 virkamieslainuudistuksella [(Dienstrechts-Novelle 2011; BGBl. I, 140/2011)]
3.
113 §, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2004 virkamieslainuudistuksella [(Dienstrechts-Novelle 2004; BGBl. I, 176/2004)]
4.
113a §, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2007 virkamieslainuudistuksella [(Dienstrechts-Novelle 2007; BGBl. I, 53/2007)] ja
5.
liitettä 1, sellaisena kuin se on muutettuna [vuoden 2004 virkamieslainuudistuksella].
Ratkaisevat ovat sitä tehtäväryhmää koskevat säännökset, johon virkamies on kuulunut 169f §:n 4 momentin viimeisen virkkeen mukaisen etenemisen viitepäivämäärän määrittämishetkellä.
(3)   Poiketen siitä, mitä 2 momentin 1–5 kohdassa säädetään,
1.
18 vuoden ikää edeltäneet kertyneet kaudet korvataan kausilla, jotka ovat kertyneet ennen direktiivin [94/33] 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa yhdistettyä koulutusta oppilaitoksissa ja työelämässä koskevan järjestelmän puitteissa työskentelemiseksi vaaditun alaikärajan saavuttamista
2.
sellaisiin tehtäväryhmiin kuuluvien virkamiesten osalta, joiden osalta etenemisen viitepäivämäärää koskevissa säännöksissä säädetään, että palveluksentulopäivää edeltävät korkeakouluasteella suoritetut opintokaudet otetaan huomioon, korkeakouluasteella suoritetuiksi opintokausiksi katsotaan ainoastaan kaudet, jotka ovat kertyneet
a)
sen kalenterivuoden, jona virkamies on aloittanut 12:nnen koulutustason, 31.8. ja
b)
seuraavan kalenterivuoden 30.6. välisenä aikana.
Jos virkamiehen osalta sovellettavassa koululainsäädännössä säädetään, että yleinen opiskeluaika on yli 12 koulutustasoa, palvelukseentulopäivää edeltävä huomioon otettava kausi pitenee yhdellä vuodella kutakin ylimääräistä koulutustasoa kohden
3.
liittovaltion taide-, kulttuuri-, julkishallintoasiain- ja urheiluministerin suostumuksella otetaan kokonaisuudessaan huomioon 12 §:n 2 momentin 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut vastaavat ammatinharjoittamiskaudet
a)
jotka ovat kertyneet ennen 18 vuoden ikää, tai
b)
ovat kertyneet 18 vuoden iän saavuttamisen jälkeen, kun muiden kausien huomioon ottamiselle asetettiin 12 §:n 3 momentissa, sellaisena kuin se oli tuolloin voimassa, tarkoitetun yleisen edun nimissä lakisääteinen yläraja.
Siirtymän yhteydessä mahdollisesti syntyvää menetystä laskettaessa kyseisiä kausia pidetään Itävallan alueellisen julkisyhteisön palveluksessa kertyneinä kausina
4.
muista kausista, joista otetaan huomioon puolet enintään kolmen vuoden ajalta, on otettava huomioon puolet enintään seitsemän vuoden ajalta
5.
kaudet, jotka ovat kertyneet oppisopimussuhteessa alueellisen julkisyhteisön kanssa, otetaan huomioon vain, jos virkamies on tullut palvelussuhteeseen 31.3.2000 jälkeen
6.
yliopistojen ja taideyliopistojen tieteellisen ja taiteellisen toiminnan korvausjärjestelmästä annetun liittovaltion lain (Bundesgesetz über die Abgeltung von wissenschaftlichen und künstlerischen Tätigkeiten an Universitäten und Universitäten der Künste; BGBl. 463/1974) 6 §:ssä tarkoitetun tieteellisen (taiteellisen) (koulutusohjelmassa olevan) työntekijän työskentelykaudet otetaan huomioon vain, jos virkamies on tullut palvelussuhteeseen 30.9.2001 jälkeen.
(4)   Muut kaudet, joista otetaan huomioon puolet, otetaan huomioon vertailupäivää määritettäessä vain siltä osin kuin ne ylittävät neljä vuotta, joista otetaan huomioon puolet.
(5)   Kun ylärajasta tai menetyksestä – kuten siirtymän tapauksessa – on lakisääteisesti säädetty kausien, jotka ovat kertyneet 18 vuoden iän saavuttamisen jälkeen, huomioon ottamiseksi, kyseisiä säännöksiä sovelletaan samalla tavalla kaikkiin huomioon otettaviin kausiin.
(6)   Siltä osin kuin 3–5 momentissa ei säädetä poikkeussäännöistä, 18 vuoden iän jälkeen kertyneet kaudet katsotaan vahvistetuiksi, jos ne on jo otettu kokonaisuudessaan huomioon tai niitä ei ole otettu huomioon 2 momentin 1–5 kohdan tai näiden säännösten aiempien versioiden mukaisesti määritettäessä etenemisen viitepäivämäärä (169f §:n 4 momentin viimeinen virke).”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
20
FW ja CE ovat Itävallan liittovaltion virkamiehiä.
21
FW, joka on syntynyt 1970, työskenteli oppisopimuksella 1.9.1985–1.8.1988 valtion yrityksessä. Hän siirtyi 1.7.1991 Itävallan liittovaltion julkishallinnon palvelukseen. Hänen palkkatasoilla etenemistään ja palkkaoikeudellista asemaansa koskevaksi viitepäiväksi määritettiin 17.9.1989.
22
Vuonna 1972 syntynyt CE työskenteli oppisopimuksella 1.9.1987–31.8.1990 itävaltalaisessa alueellisessa julkisyhteisössä. Hän siirtyi 1.11.1995 Itävallan liittovaltion julkishallinnon palvelukseen. Hänen palkkatasoilla etenemistään ja palkkaoikeudellista asemaansa koskevaksi viitepäiväksi määritettiin 23.9.1990.
23
FW ja CE tekivät kumpikin vuoden 2010 liittovaltion palkkareformilain julkaisemisen johdosta vuonna 2010 hakemuksen etenemisen viitepäivämääränsä määrittämiseksi uudelleen, jotta myös ennen heidän 18-vuotispäiväänsä kertyneet kaudet otettaisiin huomioon ja jotta heidän palkkaoikeudellista asemaansa mukautettaisiin vastaavasti.
24
Veroviranomainen ratkaisi nämä hakemukset ja vahvisti tämän jälkeen uudeksi viitepäivämääräksi FW:lle 1.9.1986 ja CE:lle 1.7.1987. Se kuitenkin kieltäytyi voimassa olevan kansallisen oikeuden perusteella muuttamasta heidän palkkaoikeudellista asemaansa.
25
FW teki vuonna 2013 uudelleen hakemuksen, jossa hän vaati etenemisen viitepäivämääränsä ja siitä johtuvan palkkaoikeudellisen aseman vahvistamista sekä sellaisten palkkasaatavien maksamista, joissa otetaan huomioon ennen 18 vuoden ikää kertyneet kaudet.
26
CE puolestaan vaati vuonna 2015 uudesta etenemisen viitepäivämäärästään – sellaisena kuin se vahvistettiin hänen vuonna 2010 tekemänsä hakemuksen johdosta – johtuvien palkkasaatavien maksamista sekä vuoden 2015 GehG:n 169c §:n 2 momentissa säädetyn siirtymisajankohdan mukaisen määrän oikaisemista.
27
Koska veroviranomainen hylkäsi FW:n hakemuksen eikä se ei ollut tehnyt päätöstä CE:n hakemuksesta ajoissa, nämä nostivat kumpikin kanteen Bundesverwaltungsgerichtissä (liittovaltion hallintotuomioistuin, Itävalta). Kyseinen tuomioistuin aikaisti FW:n osalta 28.9.2020 ja CE:n osalta 27.10.2020 antamillaan tuomioilla FW:n etenemisen viitepäivämäärää yhdellä päivällä eli 16.9.1989 ja CE:n viitepäivämäärää neljällä päivällä eli 19.9.1990, ja se hylkäsi palkkasaatavien maksamista koskevan kanteen osan.
28
Tämän jälkeen FW ja CE tekivät näistä tuomioista Revision-valitukset ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen eli Verwaltungsgerichtshofiin (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin, Itävalta).
29
Kyseinen tuomioistuin toteaa aluksi, että Itävallan julkishallinnon palkkausjärjestelmä perustui alun perin periaatteeseen, jonka mukaan ennen 18 vuoden ikää kertyneitä virkamiehen työskentelykausia ei oteta huomioon etenemisen viitepäivämäärää määritettäessä.
30
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin muistuttaa tältä osin, että vasta sen jälkeen, kun unionin tuomioistuin antoi 18.6.2009 tuomion Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381), jossa se totesi, että Itävallan virkamiesten palkkojen määrittämistä koskevat säännöt ovat unionin oikeuden vastaisia, koska niissä suljetaan pois ennen 18 ikää kertyneiden työskentelykausien huomioon ottaminen, kansallinen lainsäätäjä antoi vuoden 2010 liittovaltion palkkareformilain.
31
Tämän lain voimaantulon jälkeen ennen 18 vuoden ikää kertyneet kaudet voitiin vuoden 2010 GehG:n säännösten mukaan ottaa huomioon etenemisen viitepäivämäärää määritettäessä, mutta ainoastaan asianomaisen virkamiehen hakemuksesta, minkä seurauksena ensimmäiseltä palkkatasolta toiselle palkkatasolle etenemiseen tarvittavaa aikaa pidennettiin kolmella vuodella. Unionin tuomioistuin katsoi 11.11.2014 antamassaan tuomiossa Schmitzer (C‑530/13, EU:C:2014:2359), että direktiivi 2000/78 on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa ikään perustuvan syrjinnän lopettamiseksi otetaan huomioon ennen 18 vuoden ikää kertyneet koulutus- ja palvelusajanjaksot mutta jossa samanaikaisesti pidennetään ainoastaan sellaisten virkamiesten osalta, jotka ovat joutuneet tämän syrjinnän kohteeksi, kolmella vuodella sitä aikaa, joka vaaditaan siirtymiselle kunkin tehtäväryhmän ja palkkaluokan ensimmäiseltä palkkatasolta niiden toiselle palkkatasolle.
32
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että kansallinen lainsäätäjä on tämän jälkeen antanut vuoden 2015 liittovaltion palkkareformilain ja vuoden 2016 palkkareformilain korvatakseen 11.2.2015 palveluksessa olleiden virkamiesten osalta etenemisen viitepäivämäärään perustuvan palkkausjärjestelmän uudella järjestelmällä, joka perustuu kertyneeseen palvelusaikaan, ottamalla käyttöön uudelleenluokittelumekanismin, joka perustuu vuoden 2010 GehG:n sääntöjen mukaan laskettuun ”siirtymisajankohdan mukaiseen määrään” ja joka siis loppujen lopuksi perustuu ennen vuoden 2010 GehG:n voimaantuloa eli ennen 31.8.2010 palvelukseen otettujen virkamiesten osalta palkkalain aikaisemman version säännöksiin, joissa ennen palvelukseen ottamista hankitun ammatillisen kokemuksen huomioon ottamiseksi tehtiin ero sen perusteella, oliko tämä kokemus hankittu ennen vain jälkeen 18 vuoden iän saavuttamista ja joiden todettiin olevia syrjiviä 18.6.2009 annetussa tuomiossa Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381).
33
Tältä osin unionin tuomioistuin katsoi tuomiossa Leitner, että unionin oikeus oli esteenä myös vuoden 2015 GehG:n mukaiselle palkkaus- ja etenemisjärjestelmälle, ja katsoi lähinnä, ettei kyseisellä säännöstöllä voitu luoda syrjimätöntä järjestelmää vuoden 2010 GehG:stä johtuvalla palkkaus- ja etenemisjärjestelmällä epäedulliseen asemaan saatettujen virkamiesten osalta, koska sillä säilytettiin lopullisesti heidän osaltaan kyseisestä järjestelmästä johtuva ikään perustuva syrjintä.
34
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että Itävallan lainsäätäjä teki vuoden 2019 toisen virkamieslainuudistuksen saattaakseen kansallisen lainsäädännön direktiivin 2000/78 ja edellä mainitun unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön, erityisesti tuomion Leitner, mukaiseksi. Vuoden 2019 toinen virkamieslainuudistus koskee virkamiehiä, jotka on siirretty uuteen palkkausjärjestelmään heidän tuolloin sovelletun kertyneen palvelusaikansa perusteella ottamatta myöhemmin huomioon heidän ennen 18 vuoden ikää kertyneitä kausiaan. Itävallan lainsäätäjä on siten vahvistanut perusteet viran puolesta sovellettavalle uudelle luokittelulle, jonka perusteella vuoden 2020 GehG:n 169f ja 169g §:n mukaisesti arvioidaan uudelleen – viran puolesta – virkamiehen ennen 18-vuotispäivää kertyneet huomioon otettavat kaudet määrittämällä vertailuviitepäivä.
35
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii kuitenkin, onko vuoden 2019 toisella virkamieslainuudistuksella sittemmin poistettu unionin tuomioistuimen aiemmin toteama syrjintä.
36
Kyseinen tuomioistuin huomauttaa ensinnäkin, että vuoden 2020 GehG:ssä säädetty palkkausjärjestelmä perustuu edelleen virkamiesten siirtymismekanismiin 28.2.2015 sovellettavissa olleen kertyneen palvelusajan, jonka määrittämisen unionin tuomioistuimen totesi tuomiossa Leitner syrjiväksi, perusteella. Helmikuun 2015 palkka eli siirtymäkuukautta vastaava palkka on tosin korjattu etenemisen viitepäivämäärän ja vuoden 2020 GehG:n 169g §:ssä säädetyn vertailuviitepäivän välisellä erolla. Kyseisen 169g §:n 3 momentin 4 kohdassa säädetty puoliksi huomioon otettavien ”muiden kausien” ylärajan nostaminen kolmesta vuodesta seitsemään vuoteen on kuitenkin neutralisoitu kyseisen pykälän 4 momentissa käyttöön otetulla kertaluonteisella vähennyksellä, jonka nojalla nämä kaudet otetaan huomioon vertailuviitepäivän laskennassa vain siltä osin kuin ne ylittävät neljä vuotta.
37
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa toiseksi, että vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 1 momentin 3 ja 4 kohdan nojalla virkamiesten, joiden osalta ennen vuoden 2019 toisen virkamieslainuudistuksen voimaantuloa tehdyn hakemuksen perusteella viitepäivämäärä laskettiin uudelleen ottamalla huomioon ennen 18 vuoden ikää kertyneet huomioon otettavat kaudet ja joiden palkkaoikeudellinen asema tarkistettiin tämän johdosta, kyseistä asemaa ei vahvisteta uudelleen vuoden 2020 GehG:n 169g §:ssä tarkoitetulla tavalla. Sitä vastoin silloin, kun virkamiehet ovat nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevalla tavalla tehneet tällaisia hakemuksia, ja heille on myös määritetty uusi viitepäivämäärä, mutta tämä ei ole vielä vaikuttanut heidän palkkaoikeudelliseen asemaansa, näihin virkamiehiin sovelletaan vastedes vuoden 2020 GehG:n 169g §:ää, ja heidän osaltaan on siten olemassa, kuten nyt käsiteltävässä asiassa, vaara siitä, ettei heihin sovellettava viitepäivämäärä eikä siten heidän palkkaoikeudellinen asemansa tosiasiallisesti parane mitenkään. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, erityisesti 16.7.2020 annetusta tuomiosta Belgian valtio (Perheenyhdistäminen – Alaikäinen lapsi) (C‑133/19, C‑136/19 ja C‑137/19, EU:C:2020:577, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ilmenee kuitenkin, että yhdenvertaisen kohtelun ja oikeusvarmuuden periaatteiden kanssa on ristiriidassa se, että hakemuksen hyväksyminen riippuisi siitä, kuinka nopeasti hakemus käsitellään tai kanne ratkaistaan, ja siten seikoista, jotka eivät ole hakijan vastuulla.
38
Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että vertailuviitepäivän määrittämisen yhteydessä vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 3 momentin 5 kohdassa säädetään, että oppisopimuskaudet otetaan täysimääräisesti huomioon ainoastaan silloin, kun asianomainen virkamies on tullut kansallisen alueellisen julkisyhteisön palvelukseen 31.3.2000 jälkeen. Sitä vastoin ennen tätä päivämäärää palvelukseen tulleiden virkamiesten kertyneistä oppisopimuskausista voidaan ottaa huomioon vain puolet ”muina kausina”. Tästä seuraa, että koska tällä järjestelmällä asetetaan epäedulliseen asemaan ennen mainittua päivämäärää palvelukseen tulleet virkamiehet, jotka ovat yleensä iäkkäämpiä, se voi aiheuttaa ikään perustuvaa välillistä syrjintää.
39
Verwaltungsgerichtshof on tämän vuoksi päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko unionin oikeutta, erityisesti direktiivin [2000/78] 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa iän perusteella syrjivä palkkausjärjestelmä korvataan palkkausjärjestelmällä, jossa virkamiehen luokittelu määräytyy edelleen vanhan palkkausjärjestelmän mukaisesti tiettynä siirtymäkuukautena (helmikuu 2015) syrjivästi määritetyn kertyneen palvelusajan perusteella ja tässä yhteydessä tosin tehdään oikaisu alun perin määritettyjen aiempien palvelusajanjaksojen osalta määrittämällä vertailupäivämäärä, jossa 18 vuoden iän saavuttamisen jälkeen kertyneiden kausien osalta tarkistaminen koskee kuitenkin ainoastaan muita puoliksi huomioon otettavia ajanjaksoja ja jossa ajanjakson, jonka osalta aiemmat palvelusajanjaksot on otettava huomioon, pidentämistä neljällä vuodella kompensoidaan sillä, että muut puoliksi huomioon otettavat ajanjaksot on otettava huomioon vertailupäivämäärää määritettäessä ainoastaan siltä osin kuin ne ylittävät neljä puoliksi huomioon otettavaa vuotta (neljän puoleksi huomioon otettavan vuoden kertaluonteinen vähennys)?
2)
Onko ensimmäiseen kysymykseen vastattava toisin niissä menettelyissä, joissa ennen vuoden 2019 toisen virkamieslainuudistuksen voimaantuloa oli tosin jo vahvistettu lainvoimaisesti uusi etenemisen viitepäivämäärä mutta tällä ei vielä ollut vaikutusta virkamiehen palkkaoikeudelliseen asemaan, koska viranomainen ei vielä ollut tehnyt päätöstä soveltaen suoraan unionin oikeutta, ja joissa vertailupäivämäärä on nyt määritettävä uudelleen, ottamatta huomioon tällä välin vahvistettua etenemisen viitepäivämäärää, sen etenemisen viitepäivämäärän osalta, joka vahvistettiin iän perusteella syrjivästi, ja muihin puoliksi huomioon otettaviin ajanjaksoihin sovelletaan kertaluonteista vähennystä?
3)
Onko unionin oikeutta, erityisesti direktiivin [2000/78] 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jolla kertyneen palvelusajan ja palkkaoikeudellisen aseman uudelleenmäärittelystä huolimatta koulutussuhteessa kansalliseen alueelliseen julkisyhteisöön kertyneet ajanjaksot on otettava huomioon vertailupäivämäärää määritettäessä vain, jos virkamiehen palvelussuhde on alkanut 31.3.2000 jälkeen, ja muussa tapauksessa nämä ajanjaksot otetaan huomioon ainoastaan muina puoliksi huomioon otettavina ajanjaksoina ja niihin sovelletaan silloin kertaluonteista vähennystä, jolloin tämä säännöstö on yleisesti epäedullisempi pitempään palvelleille virkamiehille?”
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
40
Itävallan hallitus ilmoitti 21.9.2022 päivätyllä kirjeellä unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön esittämisen jälkeen tehdystä lainmuutoksesta eli siitä, että vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 1 momentin 4 kohta kumottiin taannehtivin vaikutuksin vuoden 2022 virkamieslainuudistuksella (Dienstrechts-Novelle 2022, BGBl. I, 137/2022).
41
Tämän jälkeen unionin tuomioistuin esitti ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle selvennyspyynnön, jossa se pyysi tätä täsmentämään ensinnäkin, saattoiko se vahvistaa, että mainittu lainsäädäntömuutos oli tehty, toiseksi, halusiko se pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä näissä olosuhteissa, ja kolmanneksi, jos halusi, mitä seurauksia tästä lainsäädäntömuutoksesta on nyt käsiteltävänä olevan ennakkoratkaisupyynnön kannalta.
42
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vahvisti ensinnäkin 19.10.2022 päivätyllä kirjeellä, että vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 1 momentin 4 kohta oli kumottu taannehtivin vaikutuksin. Tämän jälkeen se totesi, että tämä lainsäädäntömuutos ei vaikuta ensimmäiseen ja kolmanteen kysymykseen. Lopuksi kyseessä oleva lainsäädäntömuutos ei sen mukaan vaikuta toisen kysymyksen merkityksellisyyteen, koska tämä kysymys liittyy ennen kaikkea vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 3 momentin tulkintaan. Kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämä tulkinta perustuu joka tapauksessa pääasiassa riitautetun hallintopäätöksen tekohetkellä vallinneeseen tosiasialliseen ja oikeudelliseen tilanteeseen, minkä vuoksi myöhemmin hyväksytyt lainsäädäntömuutokset eivät ole merkityksellisiä, vaikka niillä on taannehtiva vaikutus. Näin ollen kyseinen tuomioistuin on päättänyt pysyttää nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön kokonaisuudessaan.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
43
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan virkamiehen luokittelu määräytyy hänen sellaisen aikaisemman palkkausjärjestelmän mukaisen kertyneen palvelusaikansa perusteella, joka on todettu syrjiväksi, koska tämän järjestelmän mukaan voitiin kertyneen palvelusajan määrittämiseksi ottaa huomioon ainoastaan virkamiehen palvelukseentuloa edeltäneet huomioon otettavat kaudet 18 vuoden iästä alkaen mutta ei ennen tätä ikää kertyneitä kausia, koska kyseisessä säännöstössä säädetään, että ennen virkamieheen palvelukseentuloa kertyneet huomioon otettavat kaudet, sellaisina kuin ne olivat alun perin laskettuina, oikaistaan määrittämällä vertailuviitepäivä, jota varten otetaan nyttemmin huomioon mainitun palvelusajan määrittämiseksi kyseisen virkamiehen ennen 18‑vuotispäivää kertyneet palvelukseentuloa edeltäneet huomioon otettavat kaudet, kun yhtäältä 18-vuotispäivän jälkeen kertyneiden kausien osalta otetaan huomioon vain ”muut kaudet”, joista otetaan huomioon puolet, ja toisaalta kyseiset ”muut kaudet” korotetaan kolmesta vuodesta seitsemään vuoteen, mutta ne otetaan huomioon vain siltä osin kuin niiden kesto ylittää neljä vuotta.
44
Aluksi on korostettava, että nyt käsiteltävässä asiassa tulee siis esiin kysymys siitä, voidaanko katsoa, että unionin tuomioistuimen toteama ikään perustuva erilainen kohtelu on poistettu, koska kansallisessa säännöstössä, jolla tämä erilainen kohtelu pyritään lopullisesti poistamaan, säädetään, että määritettäessä uudelleen virkamiehen kertynyt palvelusaika myös ennen 18 vuoden ikää kertyneet palvelukseentuloa edeltäneet kaudet on otettava huomioon erityisesti ”muina kausina”, joista otetaan huomioon puolet seitsemän vuoden ajalta aiemman kansallisen lainsäädännön mukaisen kolmen vuoden ajan sijaan, mutta kyseiset kaudet lasketaan mukaan kertyneen palvelusajan määrittämisessä vain, jos niiden kesto ylittää neljä vuotta.
45
Tältä osin on muistutettava, että kielto, joka koskee kaikenlaista syrjintää, joka perustuu muun muassa ikään, on sisällytetty perusoikeuskirjan 21 artiklaan ja että tätä kieltoa on konkretisoitu työn ja ammatin osalta direktiivillä 2000/78 (tuomio 17.11.2022, Ministero dell’Interno (Poliisikomisarioiden palvelukseen ottamisen ikäraja), C‑304/21, EU:C:2022:897, 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
46
Aluksi on siis tutkittava, merkitseekö pääasiassa kyseessä oleva kansallinen säännöstö direktiivin 2000/78 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua erilaista kohtelua.
47
Tässä yhteydessä on huomautettava, että kyseisen säännöksen mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan, ettei minkäänlaista kyseisen direktiivin 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä. Direktiivin 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa täsmennetään, että sovellettaessa sen 1 kohtaa välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan jonkin 1 artiklassa tarkoitetun seikan perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan vertailukelpoisessa tilanteessa.
48
Pääasiassa tämän vertailun kannalta merkityksellisiä henkilöryhmiä ovat yhtäältä virkamiehet, joille on kertynyt – edes osittain – huomioon otettavia kausia ennen kuin he ovat täyttäneet 18 vuotta, ja toisaalta virkamiehet, joille on kertynyt tällaisia samanluonteisia ja vastaavanpituisia kausia tämän iän saavuttamisen jälkeen.
49
Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ilmenee, että vuoden 2019 toisella virkamieslainuudistuksella Itävallan lainsäätäjä otti käyttöön uuden järjestelmän, jossa vahvistetaan virkamiesten kertynyt palvelusaika, jotta kansallinen lainsäädäntö olisi tuomiosta Leitner ilmenevän unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukainen.
50
Erityisesti on todettava, että vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 1 momentilla mainittu lainsäätäjä pyrki vahvistamaan viran puolesta niiden palveluksessa olevien virkamiesten palkkaoikeudellisen aseman, joihin sovellettiin vuoden 2015 GehG:n 169c §:n 2 momentin nojalla ”siirtymisajankohdan mukaiseen määrään” perustuvaa uudelleenluokittelumekanismia, vaikka tämä siirtymisajankohdan mukainen määrä oli määritetty sellaisten säännösten perusteella, joissa tehdään ero palvelukseen ottamista edeltäneiden, huomioon otettavien kausien huomioon ottamisessa sen perusteella, ovatko kyseessä olevat kaudet kertyneet ennen vai jälkeen 18 vuoden iän.
51
Tuomiossa Leitner unionin tuomioistuin katsoi, että palveluksessa olevien virkamiesten siirtämisellä vuoden 2015 GehG:n 169c §:n 2 momentin nojalla uuteen palkkaus- ja etenemisjärjestelmään, jonka mukaan näiden virkamiesten ensimmäinen luokittelu määräytyi heidän viimeisimmän aikaisemman järjestelmän mukaisesti saamansa palkan perusteella, pysytettiin kyseisellä aikaisemmalla järjestelmällä käyttöön otettu direktiivissä 2000/78 tarkoitettu ikään perustuva välitön syrjintä.
52
Näin ollen on arvioitava, onko vuoden 2019 toisella virkamieslainuudistuksella toteutetuilla muutoksilla tosiasiallisesti ja lopullisesti poistettu mainittu ikään perustuva välitön syrjintä, joka oli erottamaton osa vanhaa palkkausjärjestelmää.
53
Kyseisellä lailla käyttöön otetusta kertyneen palvelusajan uudelleenmäärittelystä on korostettava, että mainitussa laissa säädetään kahdesta vaiheesta. Ensimmäisessä vaiheessa sovelletaan vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 4 momentin mukaisesti 28.2.2015 sovellettua kertynyttä palvelusaikaa. Kyseinen palvelusaika lasketaan vuoden 2015 GehG:n 169c §:n 2 momentissa tarkoitetun siirtymisajankohdan mukaisen määrän eli sen bruttopalkan perusteella, jota käytettiin perusteena laskettaessa virkamiehen kuukausipalkkaa helmikuulta 2015 (siirtymäkuukausi).
54
Toisessa vaiheessa kertynyttä palvelusaikaa voidaan vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 4 momentin toisen virkkeen nojalla oikaista ottamalla huomioon etenemisen viitepäivämäärän ja vuoden 2020 GehG:n 169g §:ssä tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti lasketun vertailuviitepäivän välinen ero, jotta kertynyttä palvelusaikaa voidaan tarvittaessa korottaa virkamiehen palvelukseentuloa edeltäneiden työskentelykausien huomioon ottamisessa aikaisemmin aiheutuneen haitan pituudella.
55
Yhtäältä tuomiosta Leitner (37 kohta) ilmenee, että kertynyt palvelusaika, sellaisena kuin se ilmenee vuoden 2015 GehG:stä, on omiaan pysyttämään vanhan palkkaus- ja etenemisjärjestelmän vaikutukset sen yhteyden vuoksi, jonka se muodostaa tämän järjestelmän nojalla maksetun viimeisen palkan ja uudessa palkkaus- ja etenemisjärjestelmässä tehdyn luokittelun välille.
56
Koska siirtymä suoritetaan erottelematta toisistaan virkamiehiä, jotka ovat olleet epäedullisessa asemassa vanhassa palkkaus- ja etenemisjärjestelmässä, ja virkamiehiä, joita eivät ole sellaisessa olleet, on todettava, että pääasiassa sovellettava Itävallan palkkausjärjestelmä näyttää perustuvan edelleen ainakin ensimmäisessä vaiheessa etenemisen viitepäivämäärään, joka on tuomion Leitner mukaan laskettu syrjivästi, sekä siitä johtuvaan siirtymisajankohdan mukaiseen määrään.
57
Toisaalta vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 1 momentin mukaan vertailuviitepäivä määritetään ottamalla huomioon palvelukseentulopäivää edeltäneet 14 ikävuoden jälkeen kertyneet huomioon otettavat kaudet; kyseinen ikä on unionin oikeudessa edellytetty työsuhteen alaikäraja, mikä mahdollistaa erityisesti vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 2 momentin 1 kohdassa tarkoitettujen ennen virkamiehen 18‑vuotispäivää kertyneiden kausien huomioon ottamisen eli lähinnä tiettyjen kokonaisuudessaan huomioon otettavien työskentely- ja koulutuskausien sekä tämän tuomion 44 kohdassa mainittujen ”muiden kausien” huomioon ottamisen.
58
Itävallan hallituksen selitysten mukaan tämä uusi määrittelytapa johti siihen asti loppuun käsiteltyjen 48047 tapauksen osalta 19463 tapauksessa kertyneen palvelusajan pidentymiseen kuukauden ja yhden vuoden välillä ja 2821 tapauksessa kertyneen palvelusajan pidentymiseen yli vuodella, jolloin viimeksi mainitut tapaukset koskivat useimmiten toimihenkilöitä, jotka olivat aloittaneet työsuhteen tai – kuten asian C‑88/08 taustalla olleessa riita-asiassa Hütter – huomioon otettavan koulutuksen ennen 18-vuotispäiväänsä ja joiden osalta nämä kaudet on nyttemmin otettava laskuissa huomioon kokonaisuudessaan huomioon otettavina näiden toimihenkilöiden palkkaoikeudellisen aseman määrittämiseksi.
59
Jollei muuta ilmene selvityksistä, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on suoritettava, vaikuttaa siis siltä, että vertailuviitepäivä on tosiasiallisesti mahdollistanut sen, että virkamiehen 18-vuotispäivää edeltävät huomioon otettavat kaudet voidaan ottaa huomioon aiemmin vuoden 2015 GehG:n 169c §:n perusteella näitä kausia huomioon ottamatta määritetyn palvelusajan korjaamiseksi.
60
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa kuitenkin, että vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 6 momentin mukaan kaikkia asianomaisen virkamiehen palvelukseentuloa edeltäneitä huomioon otettavia kausia ei ole otettava huomioon, koska 18-vuotispäivän jälkeen kertyneitä kausia, jotka on jo arvioitu etenemisen viitepäivämäärän vahvistamiseksi, ei voida arvioida uudelleen.
61
Vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 4 momentissa säädetyn ”kertaluonteisen vähennyksen” nojalla ”muut kaudet”, joista otetaan huomioon puolet, otetaan huomioon vertailuviitepäivää määritettäessä vain, jos niiden kesto ylittää neljä vuotta.
62
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa tältä osin, että vaikka vuoden 1956 palkkalain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2007 toisella virkamieslainuudistuksella, 12 §:n 1 momentin 2 kohdan b alakohdan nojalla puoliksi huomioon otettavien ”muiden kausien” yläraja korotettiin vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 3 momentin 4 kohdalla kolmesta seitsemään vuoteen, kyseisen pykälän 4 momentista seuraa, että ”muiden kausien” enimmäismäärän korottaminen seitsemään vuoteen kompensoidaan viimeksi mainitussa säännöksessä säädetyllä neljän vuoden kertaluonteisella vähennyksellä.
63
On kuitenkin todettava yhtäältä, että vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 4 momenttia ilmeisesti sovelletaan kaikkiin palveluksessa oleviin virkamiehiin tekemättä eroa sen mukaan, onko kyseiset virkamiehet asetettu ikänsä perusteella huonompaan asemaan vuoden 2015 GehG:n mukaisessa palkkaus- ja etenemisjärjestelmässä vai ei, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on myös selvitettävä. Toisaalta tässä säännöksessä säädettyä neljän vuoden kertaluonteista vähennystä näytetään sovellettavan riippumatta siitä iästä, jossa kyseessä olevat virkamiehen työskentelyn ”muut kaudet” ovat kertyneet, eli siitä, ovatko ne kertyneet ennen vai jälkeen asianomaisen virkamiehen 18-vuotispäivää.
64
On kuitenkin korostettava, että siltä osin kuin 14 vuoden ja 18 vuoden iän välillä kertyneiden huomioon otettavien kausien huomioon ottaminen puoliksi neutralisoidaan soveltamalla vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 4 momentissa säädettyä neljän vuoden kertaluonteista vähennystä, virkamiehillä, joilla on vain tällaisia ennen 18 vuoden ikää kertyneitä kausia, ei näytä olevan oikeutta parantaa palkkaoikeudellista asemaansa.
65
Tästä seuraa, että nyt käsiteltävässä asiassa vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 4 momentissa säädetyn neljän vuoden kertaluonteisen vähennyksen vuoksi pääasian kantajien oppisopimuskausilla ei ole ollut merkittävää vaikutusta vertailuviitepäivän määrittämiseen siitä huolimatta, että huomioon otettavien ”muiden kausien” enimmäismäärää korotettiin neljällä vuodella, eikä näin ollen myöskään heidän palkkaoikeudellisen asemansa määrittämiseen.
66
Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta arvioinnista muuta johdu, vuoden 2019 toisella virkamieslainuudistuksella ei näin ollen näytetä poistettaneen tuomiossa Leitner todettua ikään perustuvaa syrjintää siltä osin kuin muun muassa kertynyt palvelusaika määritetään edelleen kohtelemalla eri tavoin virkamiehiä, joiden työkokemus on hankittu ainakin osittain ennen 18 vuoden ikää, ja virkamiehiä, jotka ovat hankkineet samanluonteisen ja kestoltaan vastaavan kokemuksen tämän iän saavuttamisen jälkeen.
67
Toiseksi on tutkittava, voiko tämä erilainen kohtelu olla oikeutettua direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdan nojalla.
68
Tässä säännöksessä säädetään, että sen estämättä, mitä kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että ikään perustuvaa erilaista kohtelua ei pidetä syrjintänä, jos sillä on kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu, erityisesti työllisyyspoliittinen, työmarkkinoita tai ammatillista koulutusta koskeva oikeutettu tavoite, ja jos tämän tavoitteen toteuttamiskeinot ovat asianmukaiset ja tarpeen.
69
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ilmenee, että pääasiassa kyseessä olevan palkkaus- ja etenemisjärjestelmän lainsäädännöllisiä muutoksia näyttävät ohjaavan sekä talousarvioon liittyvät että hallinnolliset näkökohdat, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä.
70
Vaikka unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmeneekin, että talousarvioon liittyvät seikat voivat olla jäsenvaltion sosiaalipoliittisten valintojen perustana ja vaikuttaa niiden toimenpiteiden luonteeseen tai laajuuteen, jotka jäsenvaltio haluaa toteuttaa, tällaiset seikat eivät yksin voi muodostaa direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua oikeutettua tavoitetta (tuomio 21.7.2011, Fuchs ja Köhler, C‑159/10 ja C‑160/10, EU:C:2011:508, 74 kohta). Sama pätee Itävallan hallituksen esiin tuomiin hallinnollisiin näkökohtiin (tuomio Leitner, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
71
Vaikka siten pääasiassa kyseessä olevalla lainsäädännöllä voidaan varmistaa vuoden 2015 GehG:n mukaisella palkkausjärjestelmällä edulliseen asemaan saatettujen virkamiesten saavutettujen oikeuksien ja perustellun luottamuksen suojeleminen, se ei vaikuta soveltuvalta syrjimättömän järjestelmän käyttöön ottamiseksi kyseisellä palkkaus- ja etenemisjärjestelmällä epäedulliseen asemaan saatettujen virkamiesten osalta, koska siinä ilmeisesti pysytetään heihin kohdistuva aikaisemmasta järjestelmästä johtuva ikään perustuva syrjintä (ks. analogisesti tuomio Leitner, 49 kohta).
72
Edellä todetuista seikoista seuraa, että ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla virkamiehen luokittelu määräytyy hänen sellaisen aikaisemman palkkausjärjestelmän mukaisen kertyneen palvelusajan perusteella, joka on todettu syrjiväksi, koska tämän järjestelmän mukaan voitiin palvelusajan määrittämiseksi ottaa huomioon ainoastaan virkamiehen palvelukseentuloa edeltäneet huomioon otettavat kaudet 18 vuoden iästä alkaen mutta ei ennen tätä ikää kertyneitä kausia, koska kyseisessä säännöstössä säädetään, että ennen virkamiehen palvelukseentuloa kertyneet huomioon otettavat kaudet, sellaisena kuin ne olivat alun perin laskettuina, oikaistaan määrittämällä vertailuviitepäivä, jota varten otetaan nyttemmin huomioon mainitun palvelusajan määrittämiseksi kyseisen virkamiehen ennen 18‑vuotispäivää kertyneet palvelukseentuloa edeltäneet huomioon otettavat kaudet, kun yhtäältä 18-vuotispäivän jälkeen kertyneiden kausien osalta otetaan huomioon vain ”muut kaudet” joista otetaan huomioon puolet, ja toisaalta kyseiset ”muut kaudet” korotetaan kolmesta vuodesta seitsemään vuoteen, mutta ne otetaan huomioon vain siltä osin kuin niiden kesto ylittää neljä vuotta.
Toinen kysymys
73
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään lähinnä, onko unionin oikeutta tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään sellaisten virkamiesten osalta, joiden palkkataulukossa olevan aseman uudelleenmäärittämistä koskeva menettely oli vireillä päivänä, jona julkaistiin kyseisen palkkataulukon sisältävän palkkausjärjestelmän lainsäädännöllinen muutos, että palkat lasketaan uudelleen sellaisten vertailuviitepäivää koskevien uusien säännösten nojalla, jotka sisältävät uusia rajoituksia huomioon otettavien kausien enimmäispituudelle, kun taas tällaista laskentaa ei suoriteta niiden virkamiesten osalta, joita koskeva aikaisemmin vireille pantu menettely, jolla on sama kohde, on jo saatettu loppuun lopullisella päätöksellä, joka perustuu viitepäivään, joka on vahvistettu edullisemmalla tavalla sellaisen aikaisemman palkkausjärjestelmän perusteella, jonka säännöksiä, jotka kansallinen tuomioistuin on todennut syrjiviksi, on jätetty soveltamatta unionin oikeuteen perustuvaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta suoraan soveltaen.
74
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on tutkittava, merkitseekö pääasiassa kyseessä oleva kansallinen säännöstö unionin oikeuden vastaista erilaista kohtelua siltä osin kuin siinä tehdään vertailupäivää koskevien säännösten perusteella suoritettava palkkojen uudelleen määrittäminen riippuvaiseksi siitä, oliko menettely, jonka tarkoituksena on määritellä uudelleen virkamiehen palkkaoikeudellinen asema, vireillä tai saatettu päätökseen silloin, kun kyseinen säännöstö julkaistiin.
75
Tältä osin yhtäältä vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 3 momentista ilmenee, että silloin, kun menettelyt, jotka koskivat virkamiesten palvelukseentuloa edeltäneiden työskentelykausien huomioon ottamista, olivat vireillä vuoden 2019 toisen virkamieslainuudistuksen julkaisupäivänä, etenemisen viitepäivämäärä ja kertynyt palvelusaika määritetään uudelleen tai kyseisten virkamiesten palkkaoikeudellisen asema määritetään näiden menettelyjen yhteydessä.
76
Toisaalta vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 1 momentin 4 kohdan a contrario ‑tulkinnasta seuraa, että tällaisen uudelleenluokittelun ulkopuolelle jäävät virkamiehet, joiden uusi etenemisen viitepäivämäärä oli vuoden 2019 toisen virkamieslainuudistuksen julkaisemispäivänä jo vahvistettu lopullisesti tätä koskevan hakemuksen johdosta ottamalla huomioon ennen 18 vuoden ikää kertyneet kyseisten virkamiesten palvelukseentuloa edeltäneet kaudet, joten tämän uuden päivämäärän soveltaminen on johtanut asianomaisten virkamiesten palkkaoikeudellisen aseman paranemiseen.
77
Näin ollen vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 3 momentista näyttää seuraavan toisiinsa rinnastettavien henkilöryhmien osalta – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta arvioinnista muuta ilmene –, että sellaisten virkamiesten osalta, jotka ovat voineet saattaa päätökseen menettelyt, joissa he ovat vedonneet ikään perustuvan syrjinnän olemassaoloon, otetaan huomioon heidän palvelukseentuloaan edeltäneet, ennen 18 vuoden ikää kertyneet työskentelykaudet kokonaisuudessaan. Sitä vastoin siinä tapauksessa, että tällaisia menettelyjä ei ollut vielä saatettu päätökseen sinä päivänä, jona vuoden 2019 toinen virkamieslainuudistus julkaistiin, eli 8.7.2019, asianomaisia virkamiehiä kohdellaan samalla tavoin kuin kaikkia muita virkamiehiä, joiden vertailupäivämäärää on oikaistava viran puolesta.
78
Vaikuttaa siis siltä, että jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta selvityksestä muuta johdu, ensin mainittujen virkamiesten ryhmän osalta on lopetettu unionin tuomioistuimen tuomiossa Leitner syrjiväksi katsoma kohtelu, koska kyseiset virkamiehet ovat hyötyneet tämän tuomion 75 kohdassa esiin tuodusta ratkaisusta, jonka mukaan erityisesti niin kauan, kuin yhdenvertaisen kohtelun palauttavia toimenpiteitä ei toteuteta, aikaisemmassa palkkaus- ja etenemisjärjestelmässä huonommassa asemassa olleille virkamiehille myönnetään samat edut kuin jotka on myönnetty niille virkamiehille, jotka olivat kyseisessä järjestelmässä paremmassa asemassa, sekä ennen 18 vuoden ikää kertyneiden kausien huomioon ottamisen että palkkataulukossa etenemisen suhteen. Kuten unionin tuomioistuimen ensimmäiseen kysymykseen antamasta vastauksesta ilmenee, näin ei sitä vastoin ole jälkimmäisen virkamiesryhmän osalta.
79
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että jälkimmäiseen ryhmään kuuluvien pääasian kantajien osalta verohallinto on määrittänyt kullekin heistä uudelleen etenemisen viitepäivämäärän ottamalla huomioon kolme lisävuotta suhteessa siihen etenemisen viitepäivämäärän, jota heihin sovellettiin heidän tullessaan palvelukseen. Nämä uudelleenmäärittelyt eivät kuitenkaan ole johtaneet kantajien palkkaoikeudellisen aseman paranemiseen, koska heitä koskevat menettelyt olivat edelleen vireillä silloin, kun vuoden 2019 toinen virkamieslainuudistus julkaistiin. Vertailuviitepäivä olisi siten määritettävä uudelleen sen etenemisen viitepäivän mukaisesti, jota heihin sovellettiin heidän tultuaan palvelukseen, eli syrjivästi määritetyn päivän mukaisesti. Tästä seuraa, että kyseisiin kantajiin sovellettava etenemisen viitepäivämäärä ei ole parantunut kolmella lisävuodella vaan vain muutamalla päivällä.
80
Tältä osin on korostettava, että kussakin toimenpiteessä, jolla pyritään poistamaan unionin oikeuden vastainen syrjintä, mukaan lukien yksittäiset toimenpiteet, jotka koskevat sitä, että huonommassa asemassa oleville henkilöille myönnetään samat edut, jotka etuoikeutettuun ryhmään kuuluvat henkilöt saavat, on kyse unionin oikeuden täytäntöönpanosta, jossa on noudatettava unionin oikeuden vaatimuksia (ks. vastaavasti tuomio 7.10.2019, Safeway, C‑171/18, EU:C:2019:839, 37 kohta).
81
Näihin vaatimuksiin kuuluvat yhdenvertaisen kohtelun yleisestä periaatteesta, joka vahvistetaan perusoikeuskirjan 20 artiklassa, ja oikeusvarmuuden periaatteesta johtuvat vaatimukset.
82
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä johtuu, että vuoden 2020 GehG:n 169f §:n 3 momentin kaltainen kansallinen säännöstö, jonka nojalla pääasian kaltaisissa olosuhteissa kohdellaan eri tavoin virkamiehiä, jotka ovat panneet vireille menettelyn heidän etenemisen viitepäivämääränsä uudelleen määrittämiseksi heidän palvelukseentuloaan edeltäneiden ennen 18 vuoden ikää kertyneiden kausien perusteella, sen mukaan, ovatko näiden kausien tarkistamiseen toimivaltaiset viranomaiset tai tuomioistuimet jo ratkaisseet asian lopullisesti vai eivät, on ristiriidassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa, sellaisena kuin se on vahvistettu perusoikeuskirjan 20 artiklassa, ja oikeusvarmuuden periaatteen kanssa, jotka edellyttävät kaikkien ajallisesti samassa tilanteessa olevien virkamiesten samanlaista ja ennakoitavissa olevaa kohtelua siltä osin kuin mainittujen kausien huomioon ottaminen riippuu heidän hakemustensa käsittelyn keston kaltaisista seikoista, jotka eivät ole kyseisten virkamiesten vastuulla (ks. analogisesti tuomio 9.9.2021, Saksan liittotasavalta (Perheenjäsen), C‑768/19, EU:C:2021:709, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
83
Edellä todetun perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, sellaisena kuin se on vahvistettu perusoikeuskirjan 20 artiklassa, ja oikeusvarmuuden periaatetta on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään sellaisten virkamiesten osalta, joiden palkkataulukossa olevan aseman uudelleenmäärittämistä koskeva menettely oli vireillä päivänä, jona julkaistiin kyseisen palkkataulukon sisältävän palkkausjärjestelmän lainsäädännöllinen muutos, että palkat lasketaan uudelleen sellaisten vertailuviitepäivää koskevien uusien säännösten mukaisesti, jotka sisältävät uusia rajoituksia huomioon otettavien kausien enimmäispituudelle, joten direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklan, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, kanssa ristiriitaista ikään perustuvaa syrjintää ei ole poistettu, kun taas tällaista laskentaa ei suoriteta niiden virkamiesten osalta, joita koskeva aikaisemmin vireille pantu menettely, jolla on sama kohde, on jo saatettu loppuun lopullisella päätöksellä, joka perustuu viitepäivään, joka on vahvistettu edullisemmalla tavalla sellaisen aikaisemman palkkausjärjestelmän perusteella, jonka säännöksiä, jotka kansallinen tuomioistuin on todennut syrjiviksi, on jätetty soveltamatta unionin oikeuteen perustuvaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta suoraan soveltaen.
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
84
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kansallisen alueellisen julkisyhteisön palveluksessa kertyneet oppisopimuskaudet otetaan kokonaisuudessaan huomioon vertailuviitepäivää määritettäessä ainoastaan silloin, kun valtio on ottanut asianomaisen virkamiehen palvelukseen tietyn päivämäärän jälkeen, kun taas oppisopimuskaudet otetaan huomioon vain puoliksi ja niistä tehdään kertaluonteinen vähennys, kun valtio on ottanut asianomaisen virkamiehen palvelukseen ennen kyseistä päivää.
85
Tästä on aluksi muistutettava, että – kuten tämän tuomion 47 kohdasta ilmenee – direktiivin 2000/78 2 artiklan 1 kohdasta, luettuna yhdessä sen 1 artiklan kanssa, ilmenee, että kyseistä direktiiviä sovellettaessa yhdenvertaisen kohtelun periaate edellyttää, ettei minkäänlaista muun muassa ikään perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä. Lisäksi kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan b alakohdasta ilmenee, että direktiiviä sovellettaessa ikään perustuva välillisenä syrjintänä pidetään sitä, että näennäisesti puolueeton säännös, peruste tai käytäntö saattaa henkilöt näiden tietyn iän perusteella erityisen epäedulliseen asemaan muihin henkilöihin nähden, paitsi jos kyseinen sääntö, peruste tai käytäntö on puolueettomasti perusteltavissa oikeutetulla tavoitteella ja tavoitteen saavuttamiseksi käytetyt keinot ovat asianmukaisia ja tarpeellisia.
86
Näin ollen sen määrittämiseksi, voivatko pääasian kantajat vedota edellisessä kohdassa mainittuun periaatteeseen, on selvitettävä, kohdellaanko pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa Itävallan liittovaltion viimeistään 31.3.2000 palvelukseen ottamia virkamiehiä ja tämän päivämäärän jälkeen palvelukseen ottamia virkamiehiä välittömästi tai välillisesti eri tavalla sillä perusteella, mikä ikäisiä he olivat palvelukseen tullessaan.
87
Tältä osin on todettava, että vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 3 momentin 5 kohdan mukaan kansallisen alueellisen julkisyhteisön palveluksessa kertyneet oppisopimuskaudet otetaan huomioon vertailuviitepäivää määritettäessä vain, jos asianomaisen virkamiehen palvelussuhde Itävallan liittovaltion kanssa on alkanut 31.3.2000 jälkeen.
88
Nyt käsiteltävässä asiassa pääasian kantajien kansallisen alueellisen yhteisön palveluksessa kertyneitä oppisopimuskausia ei voida ottaa kokonaisuudessaan huomioon määritettäessä vertailupäivää, koska Itävallan liittovaltio on ottanut kummankin heistä palvelukseen ennen 31.3.2000.
89
Tästä seuraa, että tämä erilainen kohtelu johtuu päivästä, jona kyseinen valtio on ottanut virkamiehet palvelukseen, koska oppisopimuskausien huomioon ottamista koskevia sääntöjä sovelletaan juuri tämän päivän perusteella.
90
Vuoden 2020 GehG:n 169g §:n 3 momentin 5 kohdassa tarkoitettu päivä, jona Itävallan liittovaltio on ottanut virkamiehen palvelukseen, on ainoana merkityksellisenä arviointiperusteena vuoden 2020 GehG:stä johtuvien, oppisopimuskausien huomioon ottamista koskevien sääntöjen soveltamiseksi arviointiperuste, joka ei riipu virkamiehen iästä hänen palvelukseentulopäivänään. Näin ollen tässä arviointiperusteessa, jonka mukaan uusien sääntöjen soveltaminen riippuu ainoastaan virkamiehen palvelukseen tulopäivästä, joka on objektiivinen ja neutraali seikka, ei selvästikään oteta mitenkään huomioon palvelukseen otettavien henkilöiden ikää (tuomio 14.2.2019, Horgan ja Keegan, C‑154/18, EU:C:2019:113, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
91
Uudet edellytykset kansallisen alueellisen julkisyhteisön palveluksessa kertyneiden oppisopimuskausien huomioon ottamiseksi Itävallan liittovaltion palvelukseen tulopäivän perusteella perustuvat siten arviointiperusteeseen, joka ei ole millään tavoin kyseessä olevien virkamiesten ikään sidottu, eikä mikään muukaan seikka viittaa siihen, että mainitut edellytykset sisältäisivät jonkinlaista ikään perustuvaa välillistä syrjintää (ks. vastaavasti tuomio 20.10.2022, Curtea de Apel Alba Iulia ym., C‑301/21, EU:C:2022:811, 58 ja 59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
92
Edellä todettujen seikkojen perusteella kolmanteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kansallisen alueellisen julkisyhteisön palveluksessa kertyneet oppisopimuskaudet otetaan huomioon kokonaisuudessaan vertailuviitepäivää määritettäessä vain, kun valtio on ottanut kyseessä olevan virkamiehen palvelukseen tietyn päivämäärän jälkeen, kun taas oppisopimuskaudet otetaan huomioon puoliksi ja niistä tehdään kertaluonteinen vähennys, kun valtio on ottanut kyseessä olevan virkamiehen palvelukseen ennen kyseistä päivämäärää.
Oikeudenkäyntikulut
93
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa,
on tulkittava siten, että
ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla virkamiehen luokittelu määräytyy hänen sellaisen aikaisemman palkkausjärjestelmän mukaisen kertyneen palvelusajan perusteella, joka on todettu syrjiväksi, koska tämän järjestelmän mukaan voitiin kertyneen palvelusajan määrittämiseksi ottaa huomioon ainoastaan virkamiehen palvelukseentuloa edeltäneet huomioon otettavat kaudet 18 vuoden iästä alkaen mutta ei ennen tätä ikää kertyneitä kausia, koska kyseisessä säännöstössä säädetään, että ennen virkamiehen palvelukseentuloa kertyneet huomioon otettavat kaudet, sellaisena kuin ne olivat alun perin laskettuina, oikaistaan määrittämällä vertailuviitepäivä, jota varten otetaan nyttemmin huomioon mainitun palvelusajan määrittämiseksi kyseisen virkamiehen ennen 18‑vuotispäivää kertyneet palvelukseenottoa edeltäneet huomioon otettavat kaudet, kun yhtäältä 18-vuotispäivän jälkeen kertyneiden kausien osalta huomioon otetaan vain ”muut kaudet”, joista otetaan huomioon puolet, ja toisaalta kyseiset ”muut kaudet” korotetaan kolmesta vuodesta seitsemään vuoteen, mutta ne otetaan huomioon vain siltä osin kuin niiden kesto ylittää neljä vuotta.
2)
Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, sellaisena kuin se on vahvistettu perusoikeuskirjan 20 artiklassa, ja oikeusvarmuuden periaatetta
on tulkittava siten, että
ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään sellaisten virkamiesten osalta, joiden palkkataulukossa olevan aseman uudelleenmäärittämistä koskeva menettely oli vireillä päivänä, jona julkaistiin kyseisen palkkataulukon sisältävän palkkausjärjestelmän lainsäädännöllinen muutos, että palkat lasketaan uudelleen sellaisten vertailuviitepäivää koskevien uusien säännösten mukaisesti, jotka sisältävät uusia rajoituksia huomioon otettavien kausien enimmäispituudelle, joten direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklan, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, kanssa ristiriitaista ikään perustuvaa syrjintää ei ole poistettu, kun taas tällaista laskentaa ei suoriteta niiden virkamiesten osalta, joita koskeva aikaisemmin vireille pantu menettely, jolla oli sama kohde, on jo saatettu loppuun lopullisella päätöksellä, joka perustuu viitepäivään, joka on vahvistettu edullisemmalla tavalla sellaisen aikaisemman palkkausjärjestelmän perusteella, jonka säännöksiä, jotka kansallinen tuomioistuin on todennut syrjiviksi, on jätetty soveltamatta unionin oikeuteen perustuvaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta välittömästi soveltaen.
3)
Direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa,
on tulkittava siten, että
ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kansallisen alueellisen julkisyhteisön palveluksessa kertyneet oppisopimuskaudet otetaan huomioon kokonaisuudessaan vertailuviitepäivää määritettäessä vain, kun valtio on ottanut kyseessä olevan virkamiehen palvelukseen tietyn päivämäärän jälkeen, kun taas oppisopimuskaudet otetaan huomioon puoliksi ja niistä tehdään kertaluonteinen vähennys, kun valtio on ottanut kyseessä olevan virkamiehen palvelukseen ennen kyseistä päivämäärää.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.