61994TO0239_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse
Parter
I sag T-239/94 R,
Association des aciéries européennes indépendantes (EISA), Bruxelles, ved advokat Alexandre Vandencasteele, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt,
sagsoeger,
mod
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Michel Nolin og Ben Smulders, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoegt,
angaaende en begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af artikel 1 i Kommissionens beslutninger 94/256/EKSF til 94/261/EKSF af 12. april 1994 om stoette, som forskellige medlemsstater agter at yde til staalvirksomheder inden for deres omraader (EFT L 112, s. 45, 52, 58, 64, 71 og 77),
har
PRAESIDENTEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger
1 Ved staevning registreret paa Rettens Justitskontor den 6. juni 1994 har Association des aciéries européennes indépendantes (EISA) i medfoer af artikel 33 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (herefter benaevnt "EKSF-traktaten") anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutninger af 12. april 1994 om godkendelse af:
° en stoette, som Tyskland agter at yde staalvirksomheden EKO Stahl AG, Eisenhuettenstadt (beslutning 94/256/EKSF, EFT L 112, s. 45)
° en stoette, som Portugal agter at yde staalvirksomheden Siderurgia Nacional (beslutning 94/257/EKSF, EFT L 112, s. 52)
° en stoette, som Spanien agter at yde den spanske offentlige staalvirksomhed Corporación de la Siderurgia Integral (CSI) (beslutning 94/258/EKSF, EFT L 112, s. 58)
° Italiens ydelse af statsstoette til offentlige staalvirksomheder (Ilva-staalkoncernen) (beslutning 94/259/EKSF, EFT L 112, s. 64)
° en stoette, som Tyskland agter at yde staalvirksomheden Saechsische Edelstahlwerke GmbH, Freital/Sachsen (beslutning 94/260/EKSF, EFT L 112, s. 71)
° en stoette, som Spanien agter at yde specialstaalvirksomheden Sidenor (beslutning 94/261/EKSF, EFT L 112, s. 77).
2 Ved saerskilt dokument registreret paa Rettens Justitskontor samme dag har sagsoegeren endvidere i medfoer af EKSF-traktatens artikel 39 fremsat begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af artikel 1 i de anfaegtede beslutninger, for saa vidt som det deri bestemmes, at de paagaeldende stoetteforanstaltninger kan betragtes som forenelige med faellesmarkedets tilfredsstillende funktion, og foranstaltningerne derved godkendes.
3 Kommissionen har fremsat skriftlige bemaerkninger vedroerende begaeringen om foreloebige forholdsregler den 24. juni 1994. Parterne har fremsat mundtlige bemaerkninger den 6. juli 1994.
4 Foer det undersoeges, om begaeringen om foreloebige forholdsregler kan tages til foelge, skal de vaesentligste faktiske omstaendigheder, der ligger til grund for den sag, der er indbragt for Retten, gennemgaas, saaledes som de fremgaar af parternes processkrifter og de mundtlige bemaerkninger, de har fremsat den 6. juli 1994.
5 De omtvistede beslutninger blev vedtaget af Kommissionen med hjemmel i EKSF-traktatens artikel 95, stk. 1 og 2. Den foerste betragtning i hver beslutning er enslydende, og der henvises deri til en forvaerring af den finansielle situation for naesten alle staalvirksomheder i Faellesskabet efter et kraftigt prisfald, der skyldes en alvorlig og vedvarende uligevaegt mellem udbud og efterspoergsel paa det internationale marked som foelge af den generelle oekonomiske afmatning og de negative faktorer, der kendetegner situationen paa de internationale markeder.
6 Ifoelge Kommissionen udgjorde den gaeldende "stoettekodeks", hvori de EF-retlige regler om stoette til jern- og staalindustrien ° som fastsat i de generelle beslutninger, der ligeledes har hjemmel i traktatens artikel 95, stk. 1 og 2 ° er samlet, ikke et tilstraekkeligt grundlag for de anfaegtede beslutninger, idet den ikke giver mulighed for at godkende hverken stoette til drift eller omstrukturering, bortset fra lukning. De anfaegtede beslutninger blev saaledes vedtaget ad hoc af Kommissionen efter samstemmende udtalelse fra Raadet inden for rammerne af en ny omstruktureringsplan for sektoren.
7 Til godkendelsen af de naevnte stoetteforanstaltninger var der knyttet en raekke betingelser, herunder en forpligtelse til at nedskaere produktionskapaciteten i forhold til den ydede stoette med i alt ca. 5,5 mio. tons om aaret for varmvalsede produkter. Kommissionens maal er at opnaa en nedskaering paa ca. 750 000 tons om aaret for hver milliard ecu, der tildeles i stoette. I en periode paa fem aar maa de stoettemodtagende virksomheder i overensstemmelse med de godkendte omstruktureringsplaner ikke foroege produktionskapaciteten, medmindre det sker gennem en produktivitetsforoegelse.
De retlige omstaendigheder
8 I medfoer af EKSF-traktatens artikel 39, stk. 2, sammenholdt med artikel 4 i Raadets afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans (EFT L 319, s. 1), som aendret ved Raadets afgoerelse 93/350/Euratom, EKSF, EOEF af 8. juni 1993 (EFT L 144, s. 21), kan Retten, saafremt den skoenner, at forholdene kraever det, udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt eller foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler.
9 Artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement bestemmer, at begaeringer om foreloebige forholdsregler i henhold til traktatens artikel 39, stk. 2, skal angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget. De begaerede forholdsregler skal vaere af midlertidig karakter, idet de ikke maa foregribe afgoerelsen i hovedsagen (jf. kendelse afsagt af Rettens praesident den 14.12.1993, sag T-543/93 R, Gestevisión Telecinco mod Kommissionen, Sml. II, s. 1409, grund 16).
Parternes argumenter
10 Med hensyn til spoergsmaalet, om der foreligger grunde til, at en udsaettelse af gennemfoerelsen af de anfaegtede beslutninger umiddelbart forekommer berettiget, har sagsoegeren gjort gaeldende, at de godkendte stoetteforanstaltninger umiddelbart er uforenelige med EKSF-traktaten, eftersom de udtrykkeligt er i modstrid med dennes artikel 4, litra c). Endvidere er betingelserne for at anvende traktatens artikel 95, stk. 1, hvorpaa Kommissionen har stoettet de anfaegtede beslutninger, ikke opfyldt i det foreliggende tilfaelde. I denne henseende har sagsoegeren saerlig henvist til, at statsstoette under alle omstaendigheder ikke kan anses for at vedroere et af "de tilfaelde, som ikke omhandles i denne traktat", jf. traktatens artikel 95, naar traktatens artikel 4, litra c), udtrykkeligt fastslaar, at stoette ydet af staterne, i hvilken som helst form dette sker, forbydes.
11 Sagsoegeren har endvidere gjort gaeldende, at selv hvis man havde fulgt den strengere procedure i traktatens artikel 95, stk. 3 og 4, kunne det ikke haevdes, at de anfaegtede beslutninger var gyldige. Efter sagsoegerens opfattelse ville de befoejelser, som Kommissionen har taget i brug for at godkende den omtvistede stoette, kun kunne tillaegges den ved anvendelse af proceduren for aendringer af EKSF-traktaten i henhold til traktatens artikel 96. Ifoelge sagsoegeren foelger det heraf, at Kommissionen har gjort sig skyldig i magtfordrejning, og at de anfaegtede beslutninger derfor skal erklaeres ulovlige.
12 Med hensyn til spoergsmaalet om uopsaettelighed har sagsoegeren anfoert, at uopsaetteligheden i al vaesentlighed skyldes to forhold. For det foerste vil medlemsstaterne, saafremt gennemfoerelsen af de omtvistede beslutninger ikke udsaettes, kunne paaberaabe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning for derved at frigoere sig fra forpligtelsen til at soege stoetten tilbagebetalt af de stoettemodtagende virksomheder. For det andet er det hensigten, at visse af de omhandlede stoetteforanstaltninger skal goere det muligt paa kort sigt at privatisere de stoettemodtagende virksomheder, og denne privatisering vil kunne ske under saadanne former, at erhververne ikke vil vaere forpligtet til at tilbagebetale stoetten, hvilket vil forvolde uoprettelig skade paa konkurrencestrukturen.
13 Med hensyn til den interesseafvejning, der maa foretages, har sagsoegeren gjort gaeldende, at de risici, som en indstilling af udbetalingen af den omtvistede stoette vil kunne medfoere for de stoettemodtagende virksomheders levedygtighed, blot er en konsekvens af normale konkurrenceforhold, og at en saadan skade er uden sammenligning med den, som en gennemfoerelse af beslutningerne om godkendelse af stoetteforanstaltningerne i strid med EKSF-traktatens regler vil forvolde for de konkurrerende staalvirksomheder.
14 Kommissionen har heroverfor anfoert, at selv om den omtvistede stoette ° ligesom den stoette til jern- og staalindustrien, der er godkendt i henhold til forskellige "stoettekodekser" ° ydes af staterne, kan den ikke anses for at vaere statsstoette. Det drejer sig ifoelge Kommissionen faktisk om faellesskabsstoette til imoedegaaelse af den alvorlige krise, virksomhederne i Faellesskabet inden for den paagaeldende sektor befinder sig i, og til virkeliggoerelse af formaalene med EKSF-traktaten. Foranstaltningernes karakter af faellesskabsstoette understreges endvidere af, at de kraever forudgaaende godkendelse af Kommissionen og er begraenset til det strengt noedvendige. Det er berettiget, at stoetten betales af medlemsstaterne, da der savnes de noedvendige faellesskabsmidler til at finansiere strukturomlaegningen i jern- og staalindustrien.
15 Ifoelge Kommissionen er det samme tankegang, der ligger bag de anfaegtede beslutninger som bag de generelle beslutninger, hvorved der er oprettet en faellesskabsordning for stoette til jern- og staalindustrien, dvs. "stoettekodekserne". Efter sagsoegtes opfattelse udgoer de alvorlige vanskeligheder, som virksomhederne i Faellesskabet er udsat for, og som skyldes overkapacitet i sektoren, et "tilfaelde, der ikke omhandles i denne traktat", jf. EKSF-traktatens artikel 95, stk. 1, og dette berettiger en intervention fra Faellesskabets side. For oevrigt har Kommissionen anfoert, at den fulgte praksis for at godkende statsstoette, der er begraenset til det absolut noedvendige beloeb, paa betingelse af en nedskaering af kapaciteten i forhold til den tildelte stoette, allerede er anerkendt af Domstolen i dom af 3. oktober 1985 i sagen Tyskland mod Kommissionen (sag 214/83, Sml. s. 3053).
16 Med hensyn til uopsaetteligheden er Kommissionen af den opfattelse, at sagsoegerens argument om, at medlemsstaterne vil kunne paaberaabe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning til stoette for ikke at skulle kraeve stoetten tilbagebetalt af de stoettemodtagende virksomheder, er uden relevans, naar der som i den foreliggende sag er anlagt sag ved Retten med paastand om annullation af de omtvistede beslutninger inden for den i traktaten fastsatte frist. Hvad angaar det ansvar, der maatte paahvile eventuelle erhververe af de stoettemodtagende virksomheder, for tilbagebetaling af en stoette, som Faellesskabernes retsinstans maatte finde var ydet ulovligt, har Kommissionen anfoert, at den har fastsat en minimumsgraense for gaeldsbyrden i de virksomheder, der skal privatiseres. Ifoelge Kommissionen er fastsaettelsen af nettofinansieringsomkostninger paa mellem 3,5% og 3,2% af aarsomsaetningen i de indledende stadier tilstraekkelig til at bringe disse nye virksomheder paa linje med gennemsnittet for gaeldsbyrden i jern- og staalsektoren i Faellesskabet.
17 Under retsmoedet har Kommissionen endvidere anfoert, at risikoen for, at erhververne af de stoettemodtagende virksomheder under visse omstaendigheder ikke skulle vaere forpligtet til at tilbagebetale den stoette, der er ydet til overdragerne, er faelles for alle tilfaelde af stats- eller faellesskabsstoette, hvor en erhverver overtager en stoettemodtagende virksomhed, inden virksomheden paalaegges at tilbagebetale den tildelte stoette. Ifoelge Kommissionen kan dette ikke berettige en udsaettelse af gennemfoerelsen af samtlige beslutninger, der godkender en tildeling af stoette.
18 Med hensyn til interesseafvejningen har Kommissionen gjort gaeldende, at de forholdsregler, der er indgivet begaering om til Retten, er fuldstaendig uforholdsmaessige i forhold til sagsoegerens interesser. Ifoelge sagsoegte vil nogle af de paagaeldende virksomheder ° saafremt gennemfoerelsen af beslutningerne udsaettes ° vaere noedsaget til at lukke eller uopretteligt indskraenke deres aktiviteter, der for stoerstedelens vedkommende er placeret i omraader, hvor der er en alvorlig underbeskaeftigelse. Kommissionen er af den opfattelse, at hvis sagsoegerens begaering tages til foelge, vil det have den virkning for saa vidt angaar almene hensyn, at Faellesskabets samlede strategi for omstrukturering af jern- og staalsektoren, som bygger paa gennemfoerelsen af en kapacitetsnedskaeringsplan, hvori de seks omtvistede beslutninger indgaar, vil blive draget i tvivl.
Rettens bemaerkninger
19 Ifoelge fast retspraksis (jf. kendelsen i sagen Gestevisión Telecinco mod Kommissionen, grund 27) skal spoergsmaalet om, hvorvidt en foreloebig forholdsregel er uopsaettelig, vurderes ud fra, om det er noedvendigt at traeffe en foreloebig afgoerelse for at undgaa, at der paafoeres den part, der har indgivet begaeringen, et alvorligt og uopretteligt tab. Det paahviler den, der indgiver begaering om udsaettelse af gennemfoerelsen af en anfaegtet beslutning, at godtgoere, at det vil paafoere vedkommende et alvorligt og uopretteligt tab, saafremt man afventer afgoerelsen i hovedsagen.
20 Med hensyn til sagsoegerens foerste argument ° til stoette for, at den begaerede foranstaltning skulle vaere uopsaettelig ° maa det fastslaas, at sagsoegeren alene har henvist til muligheden for, at medlemsstaterne fremfoerer en argumentation paa grundlag af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning til stoette for ikke at kraeve den omtvistede stoette tilbagebetalt af de stoettemodtagende virksomheder, uden at det i oevrigt paa nogen maade er godtgjort, at en saadan argumentation i paakommmende tilfaelde vil have reelle chancer for at blive taget til foelge af Faellesskabets retsinstans. Under disse omstaendigheder maa det anerkendes, at det af sagsoegeren fremfoerte argument er rent hypotetisk og stoettes paa sandsynligheden for, at fremtidige og usikre begivenheder finder sted.
21 Hertil kommer, at sagsoegeren ° selv for det tilfaelde, at en saadan mulighed bliver aktuel ° ikke har paaberaabt sig noget forhold, der kan godtgoere, at en eventuel manglende tilbagebetaling af stoetten, selv i tilfaelde af annullation af de anfaegtede beslutninger, skulle kunne paafoere sagsoegeren eller sagsoegerens medlemmer noget som helst alvorligt og uopretteligt tab, som det allerede nu skulle vaere noedvendigt at afvaerge ved at udsaette gennemfoerelsen af beslutningerne.
22 Med hensyn til sagsoegerens andet argument ° til godtgoerelse af, at det tab, sagsoegeren vil blive paafoert, saafremt gennemfoerelsen af de anfaegtede beslutninger ikke udsaettes, vil vaere uopretteligt ° maa det endvidere konstateres, at sagsoegeren, naar denne har henvist til de betingelser, hvorunder der eventuelt kunne ske privatisering af de stoettemodtagende virksomheder, alene har paaberaabt sig muligheden for fremtidige og uvisse begivenheder. Der er ikke fremfoert andet end rent hypotetiske forhold for Retten med hensyn til de vilkaar og betingelser, der vil finde anvendelse i henhold til den respektive nationale ret, og de bestemmelser, der traeffes af de kompetente myndigheder paa dette omraade, i tilfaelde af, at de paagaeldende virksomheder privatiseres. Under disse omstaendigheder finder Retten ikke at kunne bedoemme, med hvilken sandsynlighed der kan blive foretaget privatiseringer paa betingelser, der i paakommende tilfaelde vil vaere til hinder for, at disse virksomheder tilbagebetaler den omtvistede stoette.
23 Endvidere er den af sagsoegeren fremfoerte betragtning, hvorefter "det forhold, at en overdrager, der har trukket sig ud af staalmarkedet, eventuelt tilbagebetaler beloebet, end ikke indirekte vil medfoere, at skaden paa dette markeds konkurrencestruktur genoprettes", uden relevans for bedoemmelsen af det alvorlige og uoprettelige tab, der kunne paafoeres sagsoegeren, idet det ikke er godtgjort og end ikke paastaaet, at der er nogen forbindelse mellem en saadan trussel mod den generelle konkurrencestruktur og sagsoegerens eller dennes medlemmers individuelle situation.
24 Endvidere skal i afvejningen paa den ene side inddrages sagsoegerens interesse i at opnaa udsaettelse af gennemfoerelsen af de anfaegtede beslutninger og paa den anden side dels den interesse, som goer sig gaeldende for de beroerte tredjemaend, der ikke er parter i sagen, dels den almene interesse i, at en beslutning, Kommissionen har truffet vedroerende stoette inden for jern- og staalsektoren, gennemfoeres uden ophold.
25 Det bemaerkes i denne forbindelse, at Kommissionen i sin argumentation har fremhaevet de alvorlige vanskeligheder, de stoettemodtagende virksomheder vil blive udsat for, samt den risiko for lukning eller uoprettelige vaesentlige kapacitetsnedskaeringer i de regioner, der modtager stoette, som det vil indebaere, hvis sagsoegerens begaering tages til foelge. Kommissionen har ogsaa gjort gaeldende, at de omtvistede beslutninger er vaesentlige som et led i den samlede plan for kapacitetsnedskaeringer og omstrukturering inden for jern- og staalsektoren i overensstemmelse med EKSF-traktatens formaal.
26 Heroverfor har sagsoegeren blot anfoert, at der paafoeres de staalvirksomheder, der ikke modtager stoette, "en vaesentlig skade som foelge af aabenbar diskrimination", uden at praecisere dette naermere eller endog paaberaabe sig en risiko for en skade, der alvorligt kunne paavirke disse virksomheders oekonomiske situation eller overlevelsesmulighed.
27 Under disse omstaendigheder maa det derfor fastslaas, at de interesser af almen og abstrakt karakter, som sagsoegeren har paaberaabt sig til stoette for sin begaering om foreloebige foranstaltninger, ikke kan medfoere, at interesseafvejningen over for de af Kommissionen paaberaabte almene hensyn og interesser, som goer sig gaeldende for tredjemaend ° herunder saerligt de stoettemodtagende virksomheder ° der ikke er parter i sagen, falder ud til sagsoegerens fordel.
28 Herefter, og idet det findes ufornoedent at traeffe afgoerelse om, hvorvidt den begaerede forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget, og om, hvorvidt sagsoegerens begaering om foreloebige forholdsregler paa grundlag af sagsoegerens medlemmers interesse boer afvises, kan begaeringen om udsaettelse af gennemfoerelsen af beslutningerne 94/256 til 94/261 af 12. april 1994 om godkendelse af forskellige medlemsstaters tildeling af stoette til virksomheder inden for deres omraader, ikke tages til foelge.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTENS PRAESIDENT
1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler tages ikke til foelge.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg, den 15. juli 1994.