Ideiglenes változat
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. március 19.(1)
C‑339/25. sz. ügy
Iulicris Recycling SRL
kontra
Ibanfirst SA
(a Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles [vállalkozási ügyek brüsszeli francia nyelvű bírósága, Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Belső piaci pénzforgalmi szolgáltatások – (EU) 2015/2366 irányelv – Szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások nyújtásának engedélyezése a
pénzforgalmi intézmények számára – Pénzváltási tevékenység – Devizaalapú rugalmas határidős szerződések – 2014/65/EU irányelv – (EU) 2017/565 felhatalmazáson alapuló rendelet – Befektetési szolgáltatások – Pénzügyi eszközök – Más szolgáltatók által eseti jelleggel nyújtott befektetési szolgáltatások kizárása – A pénzforgalmi szolgáltatók által kínált befektetési szolgáltatások eseti jelleggel történő nyújtására vonatkozó mentesség (exemption payment) ”
1.        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapjául szolgáló jogvitában két társaság áll egymással szemben: (a) egy Belgiumban székhellyel rendelkező és a belga hatóságok engedélyével a 2015/2366/EU irányelv(2) értelmében vett pénzforgalmi szolgáltatóként működő társaság; és (b) egy Romániában székhellyel rendelkező és az említett pénzforgalmi szolgáltató szolgáltatásait az üzleti tevékenysége végzéséhez igénybe vevő társaság (a továbbiakban: ügyfél).
2.        Az előterjesztő bíróság azt kívánja tudni, hogy amennyiben a pénzforgalmi szolgáltató nem rendelkezik a 2014/65/EU irányelv(3) és az (EU) 2017/565 felhatalmazáson alapuló rendelet(4) értelmében vett, a befektetési társaságként való működéshez szükséges engedéllyel, köthet‑e érvényesen az ügyféllel az esetlegesen az e két szabályozásnak alávetett devizaalapú rugalmas határidős szerződéseket.
I.      Jogi háttér
A.      Az uniós jog
1.      A PSD2
3.        A 18. cikk („Tevékenységek”) kimondja:
„(1)      A pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása mellett a pénzforgalmi intézmények a következő tevékenységek folytatására jogosultak:
a)      műveleti és egyéb, szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások nyújtása, többek között a fizetési műveletek teljesítésének biztosítása, pénzváltási tevékenység, letéti szolgáltatások nyújtása, valamint adatok tárolása és feldolgozása;
[…]
(2)      A pénzforgalmi szolgáltatások közül egynek vagy többnek a nyújtásakor a pénzforgalmi intézmények csak olyan fizetési számlákat vezethetnek, amelyek kizárólag fizetési műveletekre használhatók.
(3)      A pénzforgalmi intézmények által a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevőktől pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásának céljával átvett bárminemű pénzeszköz nem minősül sem a 2013/36/EU irányelv 9. cikkében meghatározott betétnek vagy egyéb visszafizetendő pénzeszköznek, sem a 2009/110/EK irányelv 2. cikkének (2) bekezdésében meghatározott elektronikus pénznek.
[…]
(5)      A pénzforgalmi intézmények nem folytathatnak a 2013/36/EU irányelv 9. cikke szerinti betétgyűjtésre vagy más visszafizetendő pénzeszközök gyűjtésére irányuló üzletszerű tevékenységet.
[…]”
2.      A MiFID II irányelv
4.        A 2. cikk („Kivételek”) értelmében:
„(1)      Ez az irányelv nem vonatkozik a következőkre:
[…]
c)      a befektetési szolgáltatást nyújtó személyek, ha a szolgáltatást eseti jelleggel, szakmai tevékenységük keretében nyújtják, és az e tevékenységet szabályozó jogszabályok, rendelkezések vagy szakmai etikai kódex nem zárják ki az ilyen szolgáltatás nyújtását;
[…].”
5.        Az I. melléklet szövegezése a következő:
„SZOLGÁLTATÁSOK, TEVÉKENYSÉGEK ÉS PÉNZÜGYI ESZKÖZÖK JEGYZÉKE
[…]
C. SZAKASZ
Pénzügyi eszközök
[…]
(4)      Értékpapírokhoz, devizákhoz, kamatlábakhoz vagy hozamokhoz, kibocsátáskereskedelmi egységekhez kapcsolódó opciók, határidős ügyletek, swapügyletek, határidős kamatláb‑megállapodások, valamint bármely más származtatott megállapodás, vagy más származtatott eszköz, pénzügyi index vagy pénzügyi intézkedés, ami természetben vagy készpénzben kiegyenlíthető.
[…]”
3.      A MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet
6.        Az eseti jelleggel nyújtott befektetési szolgáltatásokról szóló 4. cikk kimondja:
„A 2014/65/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett mentesség esetében a befektetési szolgáltatást akkor tekintendő szakmai tevékenység keretében eseti jelleggel nyújtott szolgáltatásnak, ha teljesülnek az alábbi feltételek:
a)      szoros és tényszerű kapcsolat áll fenn a szakmai tevékenység és az azonos ügyfélnek nyújtott befektetési szolgáltatás teljesítése között, és a befektetési szolgáltatást a fő szakmai tevékenység kiegészítésének lehet tekinteni;
b)      a fő szakmai tevékenység ügyfelei számára nyújtott befektetési szolgáltatások nem kívánnak rendszeres bevételi forrást kínálni a szakmai tevékenységet végző személynek; és
c)      a szakmai tevékenységet nyújtó személy a befektetési szolgáltatások nyújtására vonatkozó képességét nem forgalmazza vagy nem hirdeti egyéb módon, kivéve, ha az ügyfelekkel közli, hogy ezt fő szakmai tevékenység kiegészítéseként végzi.”
7.        A 10. cikk („Devizához kapcsolódó egyéb származtatott ügyletek jellemzői”) kimondja:
„(1)      A 2014/65/EU irányelv I. melléklete C. szakaszának 4. pontja alkalmazásában a devizához kapcsolódó egyéb származtatott ügyletek nem pénzügyi eszközök, ha a szerződésre igaz az alábbiak valamelyike:
a)      azonnali ügylet e cikk (2) bekezdése értelmében;
b)      olyan fizetési mód, amelyet:
i.      természetben kell kiegyenlíteni, de nemteljesítésen vagy egyéb felmondási eseményen kívüli okból;
ii.      legalább egy olyan személy köt, aki nem pénzügyi szerződő fél a [tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló, 2012. július 4‑i] 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet [(HL 2012. L 201., 1. o.; helyesbítés: HL 2012. L 292., 38. o.)] 2. cikkének 8. pontja szerint;
iii.      azzal a céllal kötnek, hogy elősegítsék az azonosítható áruk, szolgáltatások vagy közvetlen befektetés kifizetését; és
iv.      nem kereskednek vele kereskedési helyszínen.
2.      Az (1) bekezdés alkalmazásában az azonnali ügylet egy deviza másik devizára történő átváltására vonatkozó ügylet, amelynek feltételei szerint a teljesítésre az alábbi határidők közül a hosszabbat figyelembe véve kerül sor:
[…]
Az ügylet azonban nem azonnali ügylet, ha – függetlenül a feltételektől – az ügylet résztvevői megállapodnak, hogy a deviza átváltásának teljesítését elhalasztják, és nem hajtják végre az első albekezdésben meghatározott határidőn belül.
[…].”
B.      A nemzeti jog
1.      A pénzügyi törvény(5)
8.        A 2. cikk 1° bekezdésének d) pontja a pénzügyi eszközöknek a MiFID II irányelv I. melléklete C. szakasza (4) pontjában foglalthoz hasonló felsorolását tartalmazza.
2.      A befektetési törvény(6)
9.        A 4. cikk 1. §‑a kizárja e törvény vonatkozó címének alkalmazásából a MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjában foglaltakhoz hasonló feltételek mellett befektetési szolgáltatást nyújtó személyeket.
3.      A pénzforgalmi törvény(7)
10.      A 43. cikk 1. §‑a kimondja, hogy a 13. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül a pénzforgalmi intézmények a pénzforgalmi szolgáltatásokhoz szorosan kapcsolódó műveleti és kiegészítő szolgáltatások nyújtására jogosultak a PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglaltakhoz hasonló feltételek mellett.
II.    A tényállás, az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
11.      Az Iulicris Recycling SRL (a továbbiakban: Iulicris) román újrafeldolgozó vállalat, amely a fémhulladékait USA‑dollárban (USD) számlázza ki, és fizetési kötelezettségeit román lejben (RON) teljesíti.
12.      Az Ibanfirst SA online pénzforgalmi szolgáltató, amely 2013. május 22. óta rendelkezik a Belga Nemzeti Bank engedélyével és a nemzetközi tranzakciók területén kínálja szolgáltatásait.
13.      2021. július 1‑jén az Iulicris bankszámlát nyitott az Ibanfirst‑nél. Az erről szóló szerződés aláírásával az Iulicris meghatározott szolgáltatásokat igényelt, köztük a több pénznemű pénzforgalmi számla megnyitását, SEPA átutalások fogadását és küldését,(8) valamint az Ibanfirst platformhoz való hozzáférést.
14.      Az USD/RON árfolyamkockázat csökkentése érdekében az IULICRIS 2021. szeptember 17‑én, 28‑án és 30‑án három rugalmas határidős szerződést is kötött,(9) amelyek az USD/RON átváltási árfolyamot 3 millió USD esetében 4,20, 3 millió USD esetében 4,22, illetve 4 millió USD esetében 4,25 RON-ban határozták meg.
15.      2022 márciusától kezdődően az Ibanfirst több egymást követő fedezetkiegészítési felhívást (margin calls)(10) aktivált, amelyekben e jogcímen különböző összegeket kért az Iulicristől. 2022. március 9. és 2022. október 7. között az Iulicris letéti felhívás címén(11) összesen 894 724 USD‑t és 1 498 000 RON‑t fizetett az Ibanfirst részére.
16.      2022. október 26‑án az Iulicris kérte a rugalmas határidős szerződések fedezeti időszakának további egy évre történő meghosszabbítását.
17.      Az Ibanfirst kijelentette, hogy csupán a rugalmas határidős szerződések további egy hónappal történő meghosszabbítására áll készen, és e meghosszabbítást új letéti felhívások teljesítéséhez és pénzügyi biztosíték nyújtásához kötötte.
18.      Az Iulicris elutasította e feltételeket, emlékeztette az Ibanfirst‑öt a már teljesített fedezetkiegészítési felhívások összegére, és megismételte a szerződések egyéves időtartamra történő meghosszabbítása iránti kérelmét.
19.      2022. november 21‑én az Ibanfirst arról tájékoztatta az Iulicris‑t, hogy a rugalmas határidős szerződések lejártak, és felkérte az IULICRIS‑t, hogy teljesítse felé a megállapodott pénznemek szerinti összegeket.
20.      2023. február 28‑án az Iulicris tudatta az Ibanfirst‑tel, hogy a rugalmas határidős szerződéseket a közrend megsértésével forgalmazta és abszolút semmisek. Az Iulicris felszólította az Ibanfirst‑öt, hogy térítse vissza számára a letéti felhívások címén kifizetett összegeket.
21.      Mivel valamennyi békés vitarendezési eljárás eredménytelen maradt, az Iulicris 2023. május 25‑én pert indított az Ibanfirst ellen azt kérve, hogy a bíróság:
–        nyilvánítsa semmisnek a 2021. szeptemberi három rugalmas határidős szerződésből eredő eredeti pénzügyi eszközöket, valamint azon pénzügyi eszközök összességét, amelyek egymást követően azok helyébe léptek,
–        kötelezze az Ibanfirst‑öt a letéti felhívások címén kifizetett 894 724 USD és 1 498 000 RON összeg visszafizetésére.
22.      Ebben az összefüggésben a Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (vállalkozási ügyek brüsszeli francia nyelvű bírósága, Belgium) előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni [PSD2] 18. cikke (1) bekezdésének a) pontját, hogy a devizaalapú határidős szerződések akkor tekinthetők olyan szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásoknak, amelyek nyújtására a pénzforgalmi intézmények a törvény erejénél fogva jogosultak, ha:
a)      megfelelnek a [MiFID II] felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontjában (»Fizetés« mentesség) meghatározott mentesség feltételeinek?
b)      a [MiFID II] irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében eseti jellegűek, és így megfelelnek a [MiFID II] felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikkében foglalt feltételeknek?”
III. A Bíróság előtti eljárás
23.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 2025. május 17‑én érkezett a Bírósághoz.
24.      Az Iulicris, az Ibanfirst, a belga és a cseh kormány, valamint az Európai Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket.
25.      A Bíróság tárgyalás tartását nem tartotta szükségesnek.
IV.    Értékelés
A.      Elfogadhatóság
26.      Az Ibanfirst érvelése szerint az előterjesztett kérdés a) pontja elfogadhatatlan, mivel szükségtelen az alapeljárás tárgyát képező jogvita elbírálásához. Az Ibanfirst álláspontja szerint:
–        A kérdés e része csak akkor lenne releváns, ha az eljáró bíróság először is a vitatott szerződéseket a MiFID II irányelv és a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett devizaalapú származtatott szerződéseknek tekintené.
–        A jogvita tárgyát képező szerződések azonban nem tartoznak a MiFID II jogi keretének hatálya alá.
27.      A belga kormány úgy véli, hogy – mivel a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontja bizonyos feltételek mellett kizárja a deviza származtatott szerződések pénzügyi eszközként való besorolását – nem merülhet fel, hogy alkalmazható-e a MiFID II irányelv által létrehozott ellenőrzési rendszer. Ezért e kormány az előterjesztett kérdés a) része elfogadhatóságának közvetlen vitatása nélkül észrevételeiben e kérdés b) részének megválaszolására szorítkozik.
28.      Véleményem szerint az előterjesztett kérdés teljes egészében elfogadható. Egyrészt a kérdés a Bíróság által a nemzeti bíróságok előterjesztett kérdéseire alkalmazott relevancia vélelmét élvezi.(12) Másrészt az Ibanfirst által hivatkozott elfogadhatatlanság elválaszthatatlan a kérdés érdemi vizsgálatától.
29.      Bár az előterjesztő bíróság nem foglal kifejezetten állást a vitatott szerződések minősítéséről, az általa [az első kérdés a) pontjában] előterjesztett kérdés a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet a „devizához kapcsolódó egyéb származtatott ügyletek jellemzőit” szabályozó rendelkezésének értelmezésére vonatkozik.
30.      E kérdés azt feltételezi, hogy az előterjesztő bíróság számára legalábbis valószínű, hogy a vitatott szerződések határidős szerződéseknek minősíthetők, amelyekre esetlegesen a MiFID II szabályozásban előírt bizonyos kivételeket kell alkalmazni.
31.      Ugyanebben az értelemben az előterjesztő bíróság a következő kijelentéssel összegzi a vitát: „a jelen jogvita megoldása tehát attól függ, hogy azon pénzforgalmi intézményeknek, amelyek szokásos és szakmai jelleggel devizaalapú származtatott eszközöket kívánnak kínálni valamely kiegészítő pénzváltási szolgáltatás keretében, adott esetben meg kell győződniük arról, hogy az említett eszközök a [MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésében foglalt] mentességek hatálya alá tartoznak, és ezért nem minősülnek a MiFID II értelmében vett pénzügyi eszközöknek.”(13)
32.      E körülményekre figyelemmel az előterjesztett kérdést teljes egészében elfogadhatónak tartom.
B.      Az ügy érdeméről
1.      Bevezetés: a vitatott szerződések jellege
33.      Az előterjesztő bíróságnak azt kell meghatároznia, hogy az Ibanfirst a belga pénzforgalmi szolgáltatóként való működési engedélye alapján köthetett‑e devizaalapú rugalmas határidős szerződéseket az Iulicrisszel.
34.      Az Ibanfirst állítása szerint a PSD2 18. cikke szabályozza kizárólagosan az Iulicrisszel való jogviszonyát, a devizaalapú rugalmas határidős szerződéseket is beleértve. A cseh kormány(14) és a Bizottság(15) is ezen álláspontot képviseli. A belga kormány köztes álláspontot fogad el, mivel elismeri, hogy a PSD2 rendszer önmagában elegendő, ám úgy véli, hogy a MiFID II szabályozásban foglalt mentességi feltételek is figyelembe vehetők.
35.      Az Iulicris ezzel szemben azzal érvel, hogy e szerződések a MiFID II által szabályozott pénzügyi eszközök.(16) E szerződések megkötéséhez az Ibanfirst‑nek befektetési szolgáltatási intézményként kellene engedéllyel rendelkeznie.
36.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a PSD2 és a MiFID II szabályozás közötti kapcsolatot egy, az uniós jogalkotó által még kifejezetten nem szabályozott ponttal kapcsolatban tárgyalja. A jelenlegi szabályozási keret nem kínál egyértelmű szabályt azon lehetőségről, hogy egy pénzforgalmi szolgáltató MiFID II engedély nélkül nyújthasson befektetési szolgáltatásokat.
37.      Ezzel szemben ilyen szabályt vezettek be a 2013/36/EU irányelv(17) alapján engedélyezett hitelintézetekre, amennyiben azok egy vagy több befektetési tevékenységet végeznek, amint a MiFID II irányelv 1. cikkének (3) és (4) bekezdése mutatja.
38.      Így azt kell meghatározni, hogy szükséges‑e a pénzforgalmi szolgáltatónak befektetési vállalkozásként további közigazgatási engedélyt szereznie az esetleg a MiFID II rendszer hatálya alá tartozó szolgáltatás kínálásához akkor is, ha e szolgáltatást a pénzforgalmi szolgáltató fő tevékenységéhez képest eseti jelleggel nyújtja.
39.      Az EUMSZ 114. cikke alapján elfogadott PSD2 meghatározza „a pénzforgalmi szolgáltatások feltételeinek átláthatóságára és a tájékoztatási követelményekre vonatkozó szabályokat”, valamint „a pénzforgalmi szolgáltatásokat igénybe vevők és a pénzforgalmi szolgáltatók jogait és kötelezettségeit a rendszeres vagy üzleti tevékenységként folytatott pénzforgalmi szolgáltatói tevékenységgel összefüggésben” [1. cikk, (2) bekezdés, a) és b) pont]. Így ezen irányelv a pénzforgalmi szolgáltatásokra alkalmazandó.
40.      Az EUMSZ 53. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadott MiFID II irányelv a következőkre állapít meg követelményeket: a „befektetési vállalkozások engedélyezési és működési feltételei”, és „befektetési szolgáltatások vagy tevékenységek harmadik országbeli vállalkozások általi végzése fióktelep létesítésével” [1. cikk, (2) bekezdés, a) és b) pont].
41.      A MiFID II irányelv hatálya a „pénzügyi eszköz” fogalmán alapul, amennyiben az irányelv hatálya alá tartozó „befektetési szolgáltatások és tevékenységek” tárgyát I. mellékletének C. szakaszában felsorolt eszközöknek kell képezniük, amely többek között a határidős szerződéseket is magában foglalja.
42.      A pénzforgalmi és a befektetési szolgáltatásokat szabályozó szabályozási keret különbségei ellenére a gyakorlatban sokszor jönnek közöttük létre kapcsolódások: a pénzforgalmi vállalkozás felkínálja az ügyfeleinek (főszabály szerint a fő tevékenységéhez képest eseti jelleggel) az adott fő tevékenységéhez kapcsolódó pénzügyi eszközökkel való kereskedést.
43.      Ez történik a jelen ügyben is. Az Ibanfirst mint pénzforgalmi szolgáltató egyik ügyféle (Iulicris) számára esetlegesen a MiFID II irányelv hatálya alá tartozó kiegészítő pénzügyi eszközt (devizaalapú rugalmas határidős szerződéseket) ajánlott.
44.      Álláspontom szerint az Ibanfirst és az Iulicris között létrejött devizaalapú rugalmas határidős szerződések pénzügyi eszközöknek – vagyis főszabály szerint a MiFID II irányelv hatálya alá tartozó eszközöknek – minősülnek.
45.      A MiFID II irányelv nem adja meg a „pénzügyi eszköz” általános meghatározását, hanem I. melléklete tartalmazza a hatálya alá tartozó pénzügyi eszközök felsorolását. E melléklet C. szakaszának (4) pontjában pénzügyi eszközöknek minősülnek az opciók, a határidős ügyletek és más származtatott megállapodások.
46.      Az uniós szabályozás nem határozza meg a határidős ügyleteket sem, mindenesetre a Bíróság ilyennek tekintette azon ügyleteket, amelyek annak a „[...] a pénzügyi jogban szokásos” jelentéséből erednek.(18)
47.      Ennek alapján a Bíróság kiemelte, hogy „a határidős ügylet [...] olyan származékos ügylet, amelynek során a két fél arra vállal kötelezettséget, hogy az ügylet alapjául szolgáló aktívát egy későbbi időpontban, a szerződés megkötésének időpontjában kikötött áron megveszi, illetve eladja.”(19)
48.      Bár e meghatározás a MiFID II irányelv elődjéből, a 2004/39/EK irányelvből(20) való, felhasználható a MiFID II irányelv értelmezéséhez, mivel e két irányelvben hasonlók a pénzügyi eszközök felsorolásai.
49.      Az Ibanfirst és az Iulicris között létrejött és az alapeljárásban vitatott szerződések megnevezése rugalmas határidős szerződés (ami önmagában is elég jelentőséggel bír), és véleményem szerint – ismétlem – beletartoznak a határidős szerződések a Bíróság által használt meghatározásába, mivel:
–        A láthatólag az FX (a Forex vagy Foreign Exchange rövidítése) modellt követő e szerződésekben a felek igyekeznek csökkenteni az árfolyamingadozással kapcsolatos kockázatot, különösen az Iulicris, mint RON‑ban működő, ám eladásainak és tranzakcióinak nagy részét USD‑ben bonyolító vállalat kitettségét okozó kockázatot.
–        A vitatott szerződések nyomán létrejött szerződéses jogviszonyban az Ibanfirst két fedezetkiegészítési felhívást (margin calls) intézett az Iulicrishez, amelyben további pénzeszközök befizetését követelte, mivel a számlán lévő tőke a fenntartási fedezet alá esett az USD/RON árfolyamingadozás által okozott veszteségek miatt.
50.      Minden jel arra utal tehát, hogy az alapeljárásban vitatott devizaalapú rugalmas határidős szerződések a MiFID II irányelv értelmében vett pénzügyi eszközök.
51.      Ezen előfeltevés alapján azt kell elemezni, hogy az Ibanfirst e szerződések útján befektetési tevékenység jellegű szolgáltatást nyújtott‑e az Iulicrisnek, jóllehet a fő tevékenységéhez képest eseti jelleggel (az Ibanfirst fő tevékenységét a pénzváltással végzett online pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása képezte).
52.      Ezen elemzéshez a PSD2 18. cikke (1) bekezdése a) pontjának önmagában, valamint adott esetben a MiFID II irányelv 2. cikkével és a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 4. és 10. cikkével együttesen történő értelmezése szükséges.
2.      A PSD2 18. cikke (1) bekezdése a) pontjának értelmezése
53.      Az előterjesztő bíróság lényegében a PSD2 18. cikke (1) bekezdése a) pontjának értelmezését kéri a Bíróságtól.
54.      E bíróság különösen azt kívánja tudni, hogy a devizaalapú határidős szerződések „akkor tekinthetők[‑e] olyan szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásoknak, amelyek nyújtására a pénzforgalmi intézmények a törvény erejénél fogva jogosultak,” ha:
–        megfelelnek a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdése b) pontjában meghatározott mentesség feltételeinek;
–        a MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében eseti jellegűek, és így megfelelnek a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikkében foglalt feltételeknek?
55.      A PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében „a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása mellett a pénzforgalmi intézmények a következő tevékenységek folytatására jogosultak: […] szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások nyújtása, többek között […] pénzváltási tevékenység […]”.
56.      A pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához „szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások” fogalma nem utal a tagállamok belső jogára. Az uniós jog egységes alkalmazása és az egyenlőség elve megköveteli, hogy jelentésének és hatályának meghatározása érdekében a tagállami jogokra kifejezett utalást nem tartalmazó uniós jogi rendelkezést az egész Unióban önállóan és egységesen kell értelmezni.(21)
57.      Mivel a PSD2 nem határozza meg a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához „szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások” fogalmát, e fogalmat a köznyelvben elfogadott szokásos jelentését alapul véve kell értelmezni, figyelembe véve azon szövegkörnyezetet, amelyben e fogalmat használják, és azon szabályozás célkitűzéseit, amelynek a részét képezi.(22)
a)      Szószerinti értelmezés
58.      A PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja kifejezetten a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások közé sorolja a pénzváltási tevékenységet.(23)
59.      Az alapeljárás egy ilyen kiegészítő szolgáltatásra hoz példát. A pénzforgalmi szolgáltatásokat nyújtó intézmény (Ibanfirst) az ügyfele (Iulicris) számára szorosan kapcsolódó kiegészítő pénzváltási tevékenységet is kínál, mivel ezen ügyfél USD‑ben fogadja a fizetéseket, és RON alapon működik.
60.      Így a pénzváltási tevékenység könnyen a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásnak minősíthető.
61.      A vizsgált rendelkezés azonban önmagában nem segít tisztázni, hogy e minősítés akkor is alkalmazható‑e, ha a pénzváltási tevékenységet határidős szerződés kíséri, amelyet a felek a devizaárfolyamok alakulásában rejlő kockázat fedezésének kezelésére kötöttek.
62.      A PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja ezért szövege szempontjából nem túl hasznos annak meghatározásához, hogy mikor minősíthető egy önmagában is pénzügyi eszközt képező határidős szerződés a pénzforgalmi szolgáltató fő tevékenységéhez szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásnak.
63.      Valójában a PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja:
–        nem tartalmaz semmilyen hivatkozást, sem kereszthivatkozást a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikkében meghatározott mentesség feltételeire;
–        nem utal a meghatározott pénzügyi eszközök forgalmazásának a MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjában és a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikkében foglalt eseti jellegéről szóló rendelkezésekre sem. Megfordítva, a befektetési szolgáltatásokat szabályozó utóbbi két szabályozás nem tartalmaz kifejezett hivatkozást a PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontjára.
64.      Röviden, a jelen ügyben a szövegezés szempontjából nincs alapja a PSD2 18. cikke (1) bekezdése a) pontjának a MiFID II irányelvvel és a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelettel való együttes értelmezésének. Egyébiránt a PSD2 javasolt módosítása(24) a 18. cikkel azonos rendelkezést tartalmaz a MiFID II irányelvre utalás nélkül.
b)      Rendszertani értelmezés
65.      Rendszertani szempontból a PSD2 18. cikke (1) bekezdése a) pontjának a MiFID II irányelv és a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet vonatkozó rendelkezéseivel összhangban történő értelmezése javasolható.
66.      Az ilyen együttes értelmezésre irányuló kísérlet azonban számos akadályba ütközik. A MiFID II szabályok elfogadására a befektetési szolgáltatások nyújtásával kapcsolatban került sor, ezért eltérő a logikájuk, és más helyzetekre alkalmazandók.
67.      A MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontja kimondja, hogy a MiFID II irányelv I. melléklete C. szakasza (4) pontjának alkalmazásában „[…] a devizához kapcsolódó egyéb származtatott ügyletek nem pénzügyi eszközök, ha a [vonatkozó szerződés]” meghatározott követelményeknek megfelelő fizetési módot képez.(25)
68.      Azon ügyletek tartozhatnak e kivétel alá, amelyek elsődleges célja az árfolyamot két különböző deviza között garantáló fizetési eszköz létrehozása. Ezen ügyletek elsődleges célja nem a befektetés, hanem a különböző devizákat használó fizetési művelet kiegészítése.
69.      Az ilyen típusú devizaalapú származtatott szerződések – ismétlem – nem minősülnek pénzügyi eszköznek a MiFID II keretében, dacára annak, hogy eredendően rendelkeznek ilyen jelleggel. Az ezeket forgalmazó szervezeteknek ezért nem kell befektetési társaságként közigazgatási engedélyt szerezniük a MiFID II irányelv keretében.
70.      Az imént említett mentesség azonban eltér a PSD2 18. cikkében meghatározottól: a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontja egy meghatározott típusú devizaalapú szerződést említ, míg a PSD2 18. cikke kivétel nélkül valamennyi pénzváltási tevékenységre vonatkozik. Ezért a két szabály együttes alkalmazása a PSD2 18. cikke hatályának indokolatlan korlátozásához vezetne.(26)
71.      A MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjában foglalt mentesség(27) sem használható a PSD2 18. cikkének értelmezéséhez. A MiFID II irányelv alóli e mentesség két okból sem hasonlítható össze a PSD2 18. cikkének rendelkezésével:
–        Először is, bár hasonló terminológiát használnak, a PSD2 18. cikke ezen irányelv hatálya alá sorol bizonyos, a pénzforgalmi szolgáltatásokhoz szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásokat. Ezzel szemben a MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja kizárja az irányelv hatálya alól a fő és szokásos üzleti tevékenységük keretében nem befektetési szolgáltatásokat kínáló társaságok által eseti jelleggel nyújtott befektetési szolgáltatásokat.
–        Másodszor, a PSD2 18. cikke alkalmazásának a MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdése c) pontjának való megfeleléstől való függővé tétele korlátozná a PSD2 hatályát: kizárólag a befektetési szolgáltatások minősülhetnének a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához képest eseti jellegű és szorosan kapcsolódó szolgáltatásoknak. Mint már rámutattam, a PSD2 18. cikke a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásként említi kifejezetten azon szolgáltatásokat, amelyek nem feltétlenül foglalnak magukban pénzügyi eszközöket, mint például a letéti szolgáltatások, az adatkezelési és adattárolási szolgáltatások.
c)      Cél szerinti értelmezés
72.      A PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja a pénzforgalmi szolgáltatók által az ügyfeleiknek nyújtott pénzforgalmi szolgáltatásokhoz szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásokra utalással azt célozza, hogy e szolgáltatások nyújtására is kiterjedjenek a pénzforgalmi szolgáltatók működésének alapjául szolgáló közigazgatási engedélyek.
73.      Ugyanilyen értelemben a PSD2 18. cikkének a pénzforgalmi szolgáltató hitelnyújtásának feltételeit szabályozó (4) bekezdése pontosítja, hogy e hitelnek az ügyfél számára nyújtott pénzforgalmi szolgáltatásokhoz kell kapcsolódnia, továbbá „a hitel kiegészítő jellegű [legyen], és rendelkezésre bocsátására kizárólag valamely fizetési művelet teljesítéséhez kapcsolódóan kerül[jön] sor.”(28)
74.      A PSD2 e rendelkezéseinek célja a pénzforgalmi szolgáltatók tevékenységének megkönnyítése, nem pedig akadályozása. E rendelkezések célját a 2007/64/EK irányelv(29) az ezen irányelvet felváltó PSD2‑re is alkalmazandó feltételekkel írta le, amely a korábbi irányelv tartalmát a technológiai fejlődés és a pénzügyi innováció nyomán a pénzforgalmi szolgáltatások területén bekövetkezett változásokhoz igazította.(30)
75.      Ismétlem, hogy a PSD2 18. cikke (1) bekezdése a) pontjának célja annak biztosítása, hogy devizaügyleteket igénylő pénzforgalmi szolgáltatásokhoz külön engedély szükségessége nélkül elegendő legyen a pénzforgalmi szolgáltatóként való működési engedély.
76.      E céllal összhangban észszerű a PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontjának olyan értelmezése, miszerint a „pénzváltási tevékenység” nem csak a szigorúan véve egy pénzösszeg egyik pénznemről a másikra való átváltásával járó tranzakciókat foglalja magában, hanem a jövőbeni árfolyamkockázattal szemben fedezetet nyújtó további műveleteket is.
77.      A pénzváltási tevékenység (mint a pénzforgalmi szolgáltatók tevékenységéhez szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatás) ilyen értelmezésével a pénzforgalmi szolgáltatók megfelelőbb pénzforgalmi szolgáltatásokhoz való hozzáférést kínálhatnak ügyfeleik számára: a devizaárfolyamot további fedezet erősíti az árfolyamingadozás kockázatával szemben.
78.      Összefoglalva, véleményem szerint a cél szerinti értelmezés döntő fontosságú mind az önmagukban tekintett pénzváltási műveletek, mind az e műveleteket az árfolyamingadozás kockázatával szemben fedező határidős szerződéseknek a PSD2 18. cikke (1) bekezdése a) pontja hatálya alá vonásában.
79.      Ugyanilyen mértékben a pénzforgalmi szolgáltatóként való működésre vonatkozó engedély jogosultja pénzváltási tevékenységet végezhet, amelyet adott esetben külön engedély szükségessége nélkül kiegészítenek a vonatkozó műveletben rejlő árfolyamkockázatot fedező határidős szerződések.
80.      Ha ez így van, nem szükséges megvizsgálni a MiFID irányelv célkitűzéseit,(31) amelyek a befektetési vállalkozásokkal kapcsolatban eltérnek a PSD2 célkitűzéseitől. Céljuk tekintetében e két irányelv rendelkezéseit külön kell értelmezni.
d)      Közbenső megállapítás
81.      Az eddig kifejtettek alapján véleményem szerint a PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy a határidős szerződéseket is magában foglaló pénzváltási tevékenység akkor minősíthető a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásnak, ha teljesíti az e rendelkezésben előírt feltételeket. E célból nem kell megfelelnie a MiFID II jogi keret követelményeinek.
3.      A MiFID II szabályozás jelentősége a devizaalapú rugalmas határidős szerződések pénzforgalmi szolgáltatók általi forgalmazása szempontjából
82.      Az eddig kifejtettek főszabály szerint elegendőek az előterjesztett kérdés megválaszolásához: a PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja lehetővé teszi a pénzforgalmi szolgáltatók számára a vitatotthoz hasonló határidős szerződések kínálását a MiFID II szabályozás hatálya alá tartozó befektetési szolgáltatóként való működéshez szükséges (új) közigazgatási engedély nélkül.
83.      Csakhogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalmára figyelemmel vélhetően hiányosnak bizonyulna e válasz, ha nem kerül sor a MiFID II irányelv és a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendeletnek az előzetes döntéshozatalra utaló
határozatban hivatkozott rendelkezései jelen ügyre gyakorolt lehetséges hatásának vizsgálatára.
84.      Tehát annak értékeléséről van szó, hogy a jelen ügyben fennállnak‑e a feltételek az Ibanfirst által az Iulicrisnek nyújtott szolgáltatásnak a MiFID II irányelv és a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet hatálya alóli kizárására.
85.      E helyzet áll fenn, ha a (határidős szerződéshez hasonló pénzügyi eszközt magában foglaló részében) „befektetési szolgáltatásnak” minősített ezen szolgáltatás:
–        nyújtását eseti jelleggel végzik szakmai tevékenység keretében, feltéve, hogy az e tevékenységet szabályozó jogszabályok, vagy rendelkezések nem zárják ki az ilyen szolgáltatás nyújtását [a MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja]; vagy
–        a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikkének (1) bekezdésében említett jellemzőkkel rendelkező devizaalapú származtatott ügyleteket foglal magában.
86.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem sorrendjét követve először a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésének lehetséges hatásával foglalkozom.
a)      A MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikkének (1) bekezdése szerint pénzügyi eszköznek nem minősülő devizaalapú származtatott ügyletek
87.      Ha a megkötött devizaalapú származtatott ügylet tartalma megfelel a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdése b) pontjának, e szabály rendelkezése szerint nem minősül pénzügyi eszköznek.
88.      E rendelkezés alkalmazásának feltételei megkövetelik, hogy a devizaalapú származtatott ügylet olyan fizetési mód „legyen”, amelyet: (i) természetben kell kiegyenlíteni; (ii) legalább egy olyan személy köti, aki nem pénzügyi szerződő fél; (iii) célja azonosítható áruk, szolgáltatások vagy közvetlen befektetések kifizetésének elősegítése; és (iv) nem kereskednek vele kereskedési helyszínen.
89.      Már kifejtettem, miért ítélem meg úgy, hogy a PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja önálló módon feljogosítja a pénzforgalmi szolgáltatókat az ügyfeleik számára pénzváltási tevékenység nyújtására (akkor is, ha e tevékenység határidős szerződéshez kapcsolódik). Tehát e célból nem szükséges a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet követelményeinek való megfelelés.
90.      Az ellenkező megoldás elfogadása esetén az
előterjesztő bíróságnak, amely a jelen ügyben vitatott szerződések valamennyi feltételét ismeri, a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontjában foglalt négy konkrét követelménynek való megfelelést kell értékelnie annak kizárása érdekében, hogy pénzügyi eszközről van szó. Az előzetes döntéshozatalra utaló végzés e tekintetben nem tartalmaz elegendő információt.
b)      A MiFID II irányelv alkalmazásának mellőzése a szakmai tevékenység keretében eseti jelleggel nyújtott befektetési szolgáltatások tekintetében
91.      A MiFID II 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjához hasonló rendelkezést tartalmazott ezen irányelv elődje, a 2004/39 irányelv, amelynek rendelkezését a Bíróság értelmezte.
92.      A Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag és társai ítélet(32) tárgyát tőkebefektetéssel kapcsolatos pénzügyi tanácsadás képezte, amelyet tőkefedezeti életbiztosítási szerződés megkötéséhez kapcsolódó biztosítási közvetítés keretében nyújtottak. A Bíróság megállapította, hogy e tevékenység a 2002/92/EK irányelv,(33) nem pedig a 2004/39 irányelv hatálya alá tartozik.
93.      Az említett ítéletből a jelen ügyre nézve meghatározó következtetéseket lehet levonni, mégpedig:
–        Főszabály szerint a pénzügyi tanácsadás a 2004/39 irányelv tárgyi hatálya alá tartozhat, mivel „befektetési szolgáltatás.” A biztosítási közvetítő „befektetési vállalkozásnak” minősülhet, ha e tanácsadást szokásos elfoglaltságként vagy üzleti tevékenységként végzi.
–        A 2004/39 irányelv 2. cikkének c) pontja azonban kizárta a hatálya alól „a befektetési szolgáltatást nyújtó személyek[et], ha a szolgáltatást eseti jelleggel, szakmai tevékenységük keretében nyújtják, és az e tevékenységet szabályozó jogszabályok, rendelkezések vagy szakmai etikai kódex nem zárják ki az ilyen szolgáltatás nyújtását.”
–        A 2002/92 irányelv 2. cikkének 5. pontja értelmében a biztosítási közvetítő szakmai tevékenysége a biztosítási közvetítés. Amikor egy ilyen közvetítő a rendelkezésre álló biztosítási termékek közül a tőkefedezeti életbiztosításhoz hasonló terméket javasol, a termékhez kapcsolódó tőkebefektetésre vonatkozó tanácsadást eseti jelleggel nyújtottnak kell tekinteni, mivel a biztosítási szerződés megkötésével kapcsolatos közvetítési tevékenység keretében végzik, amely tevékenység az uniós jog, nevezetesen a 2002/92 irányelv törvényi rendelkezéseinek hatálya alá tartozik.(34)
94.      A Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag és társai ítélet logikája mentén a következő következtetéseket lehet levonni:
–        Egy pénzforgalmi szolgáltató (mint az Ibanfirst) fő tevékenysége a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása az e tevékenység végzésére alkalmazandó rendelkezéseket tartalmazó PSD2 1. cikke szerint. A PSD2 18. cikke a fent említett feltételek mellett lehetővé teszi a pénzforgalmi intézmények számára a pénzforgalmi szolgáltatásokhoz szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások – például pénzváltási tevékenység – nyújtását.
–        Míg főszabály szerint a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtását kiegészítő határidős szerződések befektetési tevékenységnek minősülhetnek, a MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja kizárja hatálya alól a szabályozott szakmai tevékenység keretében eseti jelleggel nyújtott befektetési szolgáltatásokat.
–        A befektetési szolgáltatások eseti jellegének fogalmát a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikke dolgozta ki, amely három feltételt szab a MiFID II irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjában foglalt kivétel gyakorlati alkalmazásához.
95.      A MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikke értelmében „[…] a befektetési szolgáltatás akkor tekintendő szakmai tevékenység keretében eseti jelleggel nyújtott szolgáltatásnak, ha teljesülnek az alábbi feltételek:
a)      szoros és tényszerű kapcsolat áll fenn a szakmai tevékenység és az azonos ügyfélnek nyújtott befektetési szolgáltatás teljesítése között, és a befektetési szolgáltatást a fő szakmai tevékenység kiegészítésének lehet tekinteni;
b)      a fő szakmai tevékenység ügyfelei számára nyújtott befektetési szolgáltatások nem kívánnak rendszeres bevételi forrást kínálni a szakmai tevékenységet végző személynek; és
c)      a szakmai tevékenységet nyújtó személy a befektetési szolgáltatások nyújtására vonatkozó képességét nem forgalmazza vagy nem hirdeti egyéb módon, kivéve, ha az ügyfelekkel közli, hogy ezt fő szakmai tevékenység kiegészítéseként végzi.”
96.      Ismét hangsúlyoznom kell a PSD2 18. cikke (1) bekezdése a) pontjának – amelynek alkalmazásához nem szükséges a MiFID II szabályoknak való megfelelés – önálló jellegével kapcsolatos korábbi megfontolásaimat.
97.      Ha a Bíróság ezen előfeltevést nem fogadja el, az összes vonatkozó információval rendelkező előterjesztő bíróságnak kell megállapítania, hogy a jelen ügyben teljesül‑e a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikkének három feltétele. Részemről csupán a következőkre mutatok rá:
–        Szoros és tényszerű kapcsolat áll fenn az Ibanfirst pénzforgalmi szolgáltatóként végzett szakmai tevékenysége és a pénzváltással végzett pénzforgalmi szolgáltatásának (fő szakmai tevékenységének) határidős szerződéssel történő kiegészítéséből álló befektetési szolgáltatás nyújtása között. A devizaalapú rugalmas határidős szerződések e szempontból a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához szorosan kapcsolódó szolgáltatásnak minősülnek.
–        Kétségesebb, hogy a jelen ügyben a fő szakmai tevékenységébe tartozó ügyfelek számára nyújtott befektetési szolgáltatás nem jelent‑e rendszeres bevételi forrást az olyan pénzforgalmi szolgáltató számára, mint az Ibanfirst.
–        Kétségek merülhetnek fel azzal kapcsolatban is, hogy az Ibanfirst a befektetési szolgáltatások nyújtására vonatkozó képességét forgalmazza‑e vagy hirdeti‑e, és ha igen, közli‑e az ügyfelekkel, hogy e szolgáltatásokat a pénzforgalmi szolgáltatóként végzett fő szakmai tevékenysége kiegészítéseként nyújtja.
98.      Mindenesetre hangsúlyozom, hogy még e három feltétel (vagy azok valamelyike) teljesülésének hiányában is, és ha a vitatott szolgáltatás nem is minősül a MiFID II irányelv – a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikke által kibontott – 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett eseti jelleggel nyújtott befektetési szolgáltatásnak, mindez nem akadályozza a PSD2 18. cikkének a jelen ügyre való alkalmazását.
V.      Végkövetkeztetés
99.      A fentiek alapján azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (vállalkozási ügyek brüsszeli francia nyelvű bírósága, Belgium) számára a következő választ adja:
„A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és a 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25‑i (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv 18. cikke (1) bekezdésének a) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
a pénzforgalmi szolgáltatóként való működéshez szükséges engedéllyel rendelkező intézmények a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások, például devizaalapú rugalmas határidős szerződéseket magában foglaló pénzváltási tevékenység nyújtására jogosultak.
E célból nem alkalmazhatók a következő rendelkezések:
–        a pénzügyi eszközök piacairól, valamint a 2002/92/EK irányelv és a 2011/61/EU irányelv módosításáról szóló, 2014. május 15‑i 2014/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja;
–        a 2014/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a befektetési vállalkozások szervezeti követelményei és működési feltételei, valamint az irányelv alkalmazásában meghatározott kifejezések tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2016. április 25‑i (EU) 2017/565 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 4. cikke, valamint 10. cikke (1) bekezdésének b) pontja.”
1      Eredeti nyelv: spanyol.
2      A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és a 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 337., 35. o.; helyesbítés: HL 2018. L 102., 97. o.). A továbbiakban: PSD2.
3      A pénzügyi eszközök piacairól, valamint a 2002/92/EK irányelv és a 2011/61/EU irányelv módosításáról szóló, 2014. május 15‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 173., 349. o.; helyesbítések: HL 2016. L 273., 35. o.; HL 2017. L 64., 116. o.; HL 2018. L 188., 28. o.) A továbbiakban: MiFID II irányelv.
4      A 2014/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a befektetési vállalkozások szervezeti követelményei és működési feltételei, valamint az irányelv alkalmazásában meghatározott kifejezések tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2016. április 25‑i felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2017. L 87., 1. o.; helyesbítés: HL 2023. L 171., 44. o.). A továbbiakban: MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet.
5      2002. augusztus 2‑i loi relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers du 2 août 2002 (a pénzügyi ágazat felügyeletéről és a pénzügyi szolgáltatásokról szóló törvény, Moniteur belge, 2002. szeptember 4., 39121. o.).
6      2016. október 25‑i loi relative à l’accès à l’activité de prestation de services d’investissement et au statut et au contrôle des sociétés de gestion de portefeuille et de conseil en investissement (a befektetési szolgáltatói tevékenységek gyakorlásáról, valamint a vagyonkezelő társaságok és a befektetési tanácsok jogállásáról és felügyeletéről szóló törvény, Moniteur belge, 2016. november 18., 76915. o.).
7      2018. március 11‑i loi relative au statut et au contrôle des établissements de paiement et des établissements de monnaie électronique, à l’accès à l’activité de prestataire de services de paiement, et à l’activité d’émission de monnaie électronique, et à l’accès aux systèmes de paiement (a pénzforgalmi intézmények és az elektronikuspénz-kibocsátó intézmények jogállásáról és felügyeletéről, a pénzforgalmi szolgáltatói tevékenység és az elektronikuspénz-kibocsátói tevékenység gyakorlásáról, valamint a pénzforgalmi rendszerekhez való hozzáférésről szóló törvény,
Moniteur belge, 2018. március 26., 29444. o.).
8      A SEPA az angol Single Euro Payment Area (Egységes Euró Fizetési Övezet) rövidítése. A SEPA azon terület, amelyen belül a polgárok, vállalkozások és más gazdasági szereplők euróban történő fizetéseket teljesíthetnek és fogadhatnak Európában, a nemzeti határokon belül és azokon átnyúlóan egyaránt, továbbá tartózkodási helytől függetlenül ugyanazon feltételek mellett, ugyanazon jogokkal és kötelezettségekkel. A SEPA a fizetések belső piacának alapvető eleme.
9      A francia nyelven szövegezett előzetes döntéshozatalra utaló végzés szerint e szerződések megnevezése „contrats à terme flexible”. A „contrats à terme” a MiFID II irányelv I. melléklete C. szakaszának (4) pontjában említett pénzügyi eszközök között szerepel.
10      Lásd a „margin call” fogalmával kapcsolatban: 11. lábjegyzet.
11      A határidős szerződésekben a kezdeti letét, vagy garancialetét a pozíció megnyitásához fizetendő minimális összeg. E letét a veszteségek fedezésének biztosítékaként, nem pedig teljes kifizetésként működik. A fenntartási fedezet a számlán fenntartandó minimális egyenleg, mialatt a pozíció nyitott. Ha ezen egyenleg az előírt fenntartási fedezet alá esik, fedezetkiegészítési felhívás (margin call) aktiválódik a kezdeti letét visszaállítása érdekében további forrás bevonására. A fedezetkiegészítési felhívás az egyenleg feltöltésére figyelmezteti az érintett felet, és ha erre nem kerül sor (vagy lezárják a pozíciókat), a kockázat fedezése érdekében az ügylet automatikusan lezárul. A fedezetkiegészítési felhívás kritikus kockázati figyelmeztetésként szolgál, és a piaci likviditás és stabilitás biztosítására szolgáló intézkedést képez a tőkeáttétes kereskedés lehetővé tétele érdekében.
12      2025. november 13‑i Inteligo Media ítélet (C‑654/23, EUC:2025:871), 71. pont; 2021. június 15‑i Facebook Ireland és társai ítélet (C‑645/19, EU:C:2021:483), 115. pont.
13      Előzetes döntéshozatalra utaló végzés, a III. rész (Vita) befejező része. Az eredeti szövegben kiemelés nélkül.
14      A cseh kormány írásbeli észrevételeiben (5. és 12. pont) azt állítja, hogy a devizaalapú határidős szerződéseknek csak a PSD2 18. cikkének (1) bekezdésében foglalt feltételeknek kell megfelelniük. A MiFID II szabályozásban foglalt kivételek csak e feltételek nem teljesülése esetén alkalmazhatók.
15      A Bizottság írásbeli észrevételeiben (82. pont) fenntartja, hogy annak meghatározásához, hogy egy pénzforgalmi intézménynek a PSD2 alapján kiadott engedély kiterjed‑e a rugalmas határidős szerződések megkötésére, a PSD2 18. cikkének feltételeit, nem pedig a MiFID II szabályozást kell figyelembe venni.
16      Az Iulicris írásbeli észrevételeinek 33. pontja.
17      A hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 176., 338. o.; helyesbítések: HL 2013. L 208., 73. o.; HL 2017. L 20., 1. o.).
18      2015. december 3‑i Banif Plus Bank ítélet (C‑312/14, EU:C:2015:794), 69. pont.
19      2015. december 3‑i Banif Plus Bank ítélet (C‑312/14, EU:C:2015:794), 69. pont.
20      A pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK tanácsi irányelv, és a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 93/22/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 21‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 7. kötet, 263. o.).
21      2023. március 30‑i Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer ítélet (C‑34/21, EU:C:2023:270), 40. pont; 2022. június 2‑i HK kontra Dánia és HK kontra Privat ítélet (C‑587/20, EU:C:2022:419), 25.  pont.
22      2023. március 30‑i Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer ítélet (C‑34/21, EU:C:2023:270), 41. pont; 2022. június 2‑i HK kontra Dánia és HK kontra Privat ítélet (C‑587/20, EU:C:2022:419), 26. pont.
23      A PSD2 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja a pénzváltási tevékenységen túl a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásához szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatásként kifejezetten említi még a következőket: „[…] a fizetési műveletek teljesítésének biztosítása, […] letéti szolgáltatások nyújtása, valamint adatok tárolása és feldolgozása.”
24      A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és elektronikuspénz‑szolgáltatásokról, a 98/26/EK irányelv módosításáról, valamint az (EU) 2015/2366 és a 2009/110/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2023. június 28‑i európai parlamenti és tanácsi irányelvjavaslat 10. cikkének (1) bekezdése, COM(2023) 366 final dokumentum.
25      E fizetési mód a következő feltételeknek kell, hogy megfeleljen: (i) természetben kell kiegyenlíteni, de nemteljesítésen vagy egyéb felmondási eseményen kívüli okból; (ii) legalább egy olyan személy köti, aki a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 2. cikkének 8. pontja szerint nem pénzügyi szerződő fél; (iii) azzal a céllal kötik, hogy elősegítsék az azonosítható áruk, szolgáltatások vagy közvetlen befektetés kifizetését; és (iv) nem kereskednek vele kereskedési helyszínen.
26      Amint a Bizottság írásbeli észrevételeiben (63. és 64. pont) rámutat, a MiFID II felhatalmazáson alapuló rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontja a mentességet legalábbis a 648/2012 rendelet 2. cikkének (8) bekezdése szerinti pénzügyi szerződő féltől eltérő személy által kötött devizaalapú származtatott szerződésekre korlátozza. Ez a két pénzügyi intézmény közötti pénzváltási tevékenységnek a PSD2 18. cikkéből való kizárásával járna, miközben ez utóbbi szabályból a kizárás teljességgel hiányzik.
27      E rendelkezés értelmében a MiFID II irányelv nem alkalmazható „a befektetési szolgáltatást nyújtó személyek[re], ha a szolgáltatást eseti jelleggel, szakmai tevékenységük keretében nyújtják, és az e tevékenységet szabályozó jogszabályok, rendelkezések vagy szakmai etikai kódex nem zárják ki az ilyen szolgáltatás nyújtását.”
28      A PSD2 (40) preambulumbekezdése kimondja, hogy „[…] a pénzforgalmi intézmények által történő hitelnyújtásra, azaz hitelkeret rendelkezésre tartására és hitelkártya‑kibocsátásra kizárólag akkor vonatkozik, ha a hitelnyújtás szorosan kapcsolódik pénzforgalmi szolgáltatásokhoz.” E preambulumbekezdés hozzáteszi, hogy „[…] kizárólag akkor helyénvaló a pénzforgalmi intézmények számára a hitelnyújtást határokon átnyúló tevékenységeiket illetően engedélyezni, ha a hitelt a pénzforgalmi szolgáltatások megkönnyítése érdekében, rövid lejárati jelleggel és legfeljebb tizenkét hónapra nyújtják, ideértve a megújuló hitelkereteket is, és annak refinanszírozása főként a pénzforgalmi intézmény saját forrásainak, valamint a tőkepiacról származó egyéb forrásoknak, nem pedig a pénzforgalmi szolgáltatásokat igénybe vevő ügyfelek nevében tartott pénzeszközöknek a felhasználásával kerül sor […].”
29      A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 97/7/EK, a 2002/65/EK, a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról és a 97/5/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2007. L 319., 1. o.; helyesbítés: HL 2009. L 187., 5. o.).
30      A 2007/64 irányelv (4) preambulumbekezdése szerint a cél „[...] egy közösségi szintű, korszerű és koherens jogi keret létrehozása a pénzforgalmi szolgáltatások szabályozására [...], amely semleges annak érdekében, hogy valamennyi fizetési rendszer számára azonos versenyfeltételeket biztosítson a fogyasztó választási lehetőségének fenntartása céljából, és amelynek a jelenlegi nemzeti rendszerekhez képest jelentős előrelépést kell képeznie a fogyasztói költségek, a biztonság és a hatékonyság tekintetében.”
31      A MiFID II irányelv (3) preambulumbekezdése kimondja, hogy célja „[…] a befektetők magas szintű védelméhez szükséges összehangolás [mértéke], amely egyben lehetővé teszi a befektetési vállalkozásoknak, hogy az Unió belső piacot képező teljes területén szolgáltatást nyújtsanak a székhely szerinti tagállam felügyelete alapján. […]”.
32      2018. május 31‑i Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag és társai ítélet (C‑542/16, EU:C:2028:369).
33      A biztosítási közvetítésről szóló, 2002. december 9‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 9., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 4. kötet, 330. o.), amelyet a biztosítási értékesítésről szóló, 2016. január 20‑i (EU) 2016/97 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 26., 19. o.) hatályon kívül helyezett.
34      Amint a 2017. november 21‑i Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag és társai ügyre vonatkozó indítványom (C‑542/16, EU:C:2017:879) 96., 104. és 105. pontjában jeleztem, a befektetési szolgáltatások kockázati szintje magasabb, mint a biztosítási szolgáltatásoké, ezért a hatóságok szigorúbb ellenőrzést gyakorolnak a befektetési társaságok felett, mint a biztosítók tekintetében.