62022CC0227
GENERALINIO ADVOKATO
PRIIT PIKAMÄE IŠVADA,
pateikta 2023 m. liepos 13 d. (
1
)
Byla C‑227/22
IL
prieš
Regionalna direktsia „Avtomobilna administratsia“ Pleven
(Administrativen sad – Gabrovo (Gabrovo administracinis teismas, Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Transportas – Direktyva 2006/126/EB – Vairuotojo pažymėjimas – Fizinis ir psichinis tinkamumas vairuoti transporto priemonę – Medicininių patikrinimų dažnumas siekiant nustatyti vairuotojų psichinį ir protinį tinkamumą – Vairuotojų psichologinį tinkamumą patvirtinantis dokumentas“
I. Įvadas
1.
Administrativen sad – Gabrovo (Gabrovo administracinis teismas, Bulgarija) pagal SESV 267 straipsnį pateiktu prašymu priimti prejudicinį sprendimą prašoma išaiškinti 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų (
2
) nuostatas.
2.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Bulgarijos piliečio IL ir Regionalna direktsia „Avtomobilna administratsia“ Pleven (Pleveno teritorinė automobilių administracijos direkcija, Bulgarija) ginčą dėl sprendimo skirti IL administracinę nuobaudą, nes per patikrinimą kelyje jis negalėjo pateikti galiojančios psichologinio tinkamumo pažymos, kaip reikalaujama pagal nacionalinę teisę.
3.
Šioje byloje Teisingumo Teismo prašoma priimti sprendimą dėl Direktyvoje 2006/126 numatyto suderinimo apimties ir dėl valstybių narių kompetencijos patvirtinti griežtesnes priemones siekiant užtikrinti kelių eismo saugumą. Teisingumo Teismas turės nustatyti, ar psichologinio tinkamumo pažyma, kurios reikalaujama pagal Bulgarijos teisės aktus, – tai priemonė, atitinkanti šioje direktyvoje numatytus mechanizmus, ar veikiau ji turi būti laikoma nepateisinama laisvo asmenų judėjimo kliūtimi ir atitinkamai – priemone, nesuderinama su vienu iš pagrindinių Sąjungos teisės aktų leidėjo siekiamų tikslų. Esminis šios bylos aspektas – apibrėžti nagrinėjamos psichologinio tinkamumo pažymos funkciją ir nustatyti, ar šis dokumentas nėra perteklinis, atsižvelgiant į įrodomąją vertę, kurią jau turi vairuotojo pažymėjimas.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
4.
Direktyvos 2006/126 7 straipsnyje numatyta:
„1.   Vairuotojo pažymėjimai yra išduodami tik tiems kandidatams į vairuotojus, kurie:
a)
išlaikė įgūdžių ir elgsenos patikrinimo bei teorijos egzaminus ir atitinka medicininius reikalavimus pagal II ir III priedų nuostatas;
<…>
a)
Nuo 2013 m. sausio 19 d. valstybių narių išduotų AM, A1, A2, A, B, B1 ir BE kategorijų pažymėjimų administracinis galiojimas yra 10 metų.
Valstybė narė gali nuspręsti išduoti tokius pažymėjimus, kurių administracinis galiojimo laikotarpis yra iki 15 metų;
b)
Nuo 2013 m. sausio 19 d. valstybių narių išduotų C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E kategorijų pažymėjimų administracinis galiojimas yra 5 metai;
<…>
3.   Atnaujinant vairuotojo pažymėjimus, kurių administracinio galiojimo laikotarpis baigėsi:
a)
C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E kategorijų transporto priemonių vairuotojai turi nuolat atitikti III priede nustatytas minimalias fizinio ir psichinio tinkamumo normas vairuojantiems transporto priemones; ir
<…>
Valstybės narės gali sutrumpinti 2 dalyje nustatytą administracinio galiojimo laikotarpį vairuotojo pažymėjimams, išduotiems bet kurios kategorijos pradedantiesiems vairuotojams siekiant tokiems vairuotojams taikyti konkrečias priemones, gerinančias kelių eismo saugumą.
Valstybės narės gali sutrumpinti administracinio galiojimo laikotarpį pirmajam pažymėjimui, išduodamam C ir D kategorijų pradedantiesiems vairuotojams, iki 3 metų siekiant turėti galimybę tokiems vairuotojams taikyti konkrečias priemones, kurių tikslas – geresnis jų kelių eismo saugumas.
Valstybės narės gali sutrumpinti 2 dalyje nustatytą administracinio galiojimo laikotarpį bet kurios kategorijos konkretiems vairuotojo pažymėjimams tuo atveju, jeigu būtina dažniau atlikti medicinines apžiūras arba taikyti kitas konkrečias priemones, tokias kaip kelių eismo taisyklių pažeidėjams taikomi apribojimai.
<…>“
5.
Šios direktyvos III priede „Minimalios fizinio ir psichinio tinkamumo normos, taikomos asmenims, vairuojantiems variklio varomą transporto priemonę“ nustatyta:
„APIBRĖŽIMAI
1.
Šiame priede vairuotojai skirstomi į dvi grupes:
1.1.
1 grupė:
A, A1, A2, AM, B, B1 ir BE kategorijų transporto priemonių vairuotojai.
1.2.
2 grupė:
C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų transporto priemonių vairuotojai.
<…>
MEDICININIAI PATIKRINIMAI
<…>
4.
2 grupė:
Kandidatai į vairuotojus pasitikrina sveikatą prieš tai, kai jiems bus išduotas pirmasis vairuotojo pažymėjimas, ir vėliau vairuotojų sveikata tikrinama pagal valstybėje narėje, kurioje yra jų įprastinė gyvenamoji vieta, veikiančią nacionalinę sistemą, kai atnaujinamas jų vairuotojo pažymėjimas.
5.
Valstybių narių nustatyti vairuotojo pažymėjimo išdavimo ar vėlesnio atnaujinimo reikalavimai gali būti griežtesni negu šiame priede nustatyti reikalavimai.
<…>
PSICHINIAI SUTRIKIMAI
1 grupė:
13.1. Vairuotojo pažymėjimai neišduodami kandidatams į vairuotojus ar neatnaujinami vairuotojams, turintiems:
sunkių psichi[kos] sutrikimų, įgimtų ar sukeltų ligos, traumų ar neurochirurginių operacijų,
sunkų protinį atsilikimą,
sunkių elgesio sutrikimų dėl senėjimo proceso; arba asmenybės sutrikimų, kurie labai trikdo nuovoką, elgesį ar sugebėjimą prisitaikyti,
išskyrus atvejus, kai kartu su prašymu pateikiama kompetentingos medicinos institucijos išvada ir prireikus reguliariai atliekant medicinines apžiūras.
2 grupė:
13.2. Kompetentinga medicinos institucija tinkamai įvertina papildomą riziką ir pavojus, kurie kyla, kai vairuojamos prie šios grupės priskiriamos transporto priemonės.
<…>“
B.
Bulgarijos teisė
6.
Zakon za balgarskite lichni dokumenti (Bulgarijos asmens tapatybės dokumentų įstatymas) 51 straipsnio 4 dalyje nustatyta:
„C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E ir T kategorijų vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikas yra 5 metai.“
7.
2006 m. gegužės 15 d.Naredba no 36 ot 15.05.2006 za iziskvaniyata za psikhologicheska godnost i usloviyata i reda za provezhdane na psikhologicheskite izsledvaniya na kandidati za pridobivane na pravosposobnost za upravlenie na MPS, na vodachi na MPS i na predsedateli na izpitni komisii i za izdavane na udostovereniya za registratsiya za izvarshvane na psikhologicheski izsledvaniya (Nutarimas Nr. 36 dėl psichologinio tinkamumo reikalavimų ir dėl vairuotojo pažymėjimą siekiančių gauti asmenų, vairuotojų ir vairavimo egzaminų komisijos pirmininkų psichologinių patikrinimų ir registracijos pažymėjimų apie atliktus psichologinius patikrinimus išdavimo sąlygų ir atlikimo procedūros (toliau – Nutarimas Nr. 36)) 8 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Psichologinio tinkamumo pažyma turi būti pateikiama kiekvieną kartą įsidarbinant ir vykdant taksi vairuotojo ar visuomeninio keleivių ir krovinių transporto vairuotojo arba vairavimo egzaminų komisijos pirmininko veiklą.“
8.
Nutarimo Nr. 36 8 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Psichologinio tinkamumo pažyma galioja 3 metus nuo jos išdavimo dienos <…>.“
9.
Šio nutarimo 8 straipsnio 4 dalyje nustatyta:
„1 dalyje nurodytų asmenų psichologinis patikrinimas atliekamas kas 3 metus nuo ankstesnės psichologinio tinkamumo pažymos išdavimo dienos.“
10.
2002 m. spalio 1 d.Naredba no 1‑157 ot 1.10.2002 za usloviyata i reda za izdavane na svidetelstvo za upravlenie na motorni prevozni sredstva, otcheta na vodachite i tyahnata distsiplina (Nutarimas Nr. 1‑157 dėl vairuotojo pažymėjimų išdavimo sąlygų ir tvarkos, vairuotojų registro ir jų drausmės, toliau – Nutarimas Nr. 1‑157) 13 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Pirmą kartą vairuotojo pažymėjimas išduodamas remiantis originaliu atitinkamos kompetentingos Darzhavna avtomobilna inspektsyia [Nacionalinė automobilių inspekcija, Bulgarija] regioninės tarnybos pateiktu išlaikyto vairavimo egzamino protokolu; be to, asmuo turi pateikti:
1) standartinės formos prašymą ir prie jo pridėtus dokumentus pagal Pravilnik za izdavane na balgarskite lichni dokumenti [Bulgarijos asmens tapatybės dokumentų išdavimo taisyklės];
<…>
3) pažymą dėl vairuotojo arba vairuotojo pažymėjimą siekiančio gauti asmens fizinio tinkamumo vertinimo, kurią išduoda bendrosios praktikos gydytojas, regioninės transporto medicinos ekspertų komisijos (TOLEK) arba Centrinė transporto medicinos ekspertų komisija (TTSLEK);
4) psichologinio tinkamumo pažymos kopiją, jei išduodamas C1, С, D1, D ir Ttm (tramvajus) kategorijų vairuotojo pažymėjimas;
5) motorinių transporto priemonių vairuotojams skirtų mokymų dėl pirmosios pagalbos kelių eismo įvykio atveju baigimo pažymėjimo kopiją;
6) deklaraciją, kurioje nurodyta, kad asmuo neturi nuolatinės gyvenamosios vietos kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje ir neturi Europos Sąjungos valstybės narės išduoto galiojančio vairuotojo pažymėjimo;
7) bent pirmojo vidurinio ugdymo etapo baigimo pažymėjimo kopiją, o jei mokytasi užsienio šalyje – pažymėjimą, nurodytą 2016 m. rugsėjo 1 d.Naredba no 11 ot 1 septembri 2006 g. za otsenyavane na rezultatite ot obuchenieto na uchenitsite [Nutarimas Nr. 11 dėl mokinių mokymosi rezultatų vertinimo] 110 straipsnio 2 dalyje <…>“
11.
Nutarimo Nr. 1‑157 15 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Pateikdami prašymą dėl naujo vairuotojo pažymėjimo išdavimo pagal 1 dalį, vairuotojai turi pateikti 13 straipsnio 1 dalies 1, 3 ir 6 punktuose nurodytus dokumentus ir senąjį vairuotojo pažymėjimą.“
12.
Pagal Zakon za Dvizhenieto po patishtata (Kelių eismo įstatymas) 178c straipsnio 5 dalį vairuotojui, kuris teikia vežimo taksi paslaugas, vykdo vežimą savo sąskaita arba viešąjį keleivių vežimą ar krovinių gabenimą neturėdamas galiojančios psichologinio tinkamumo pažymos, skiriama 500 Bulgarijos levų (BGN) (apie 255 EUR) bauda.
13.
Dopalnitelnite razporedbi na Zakona za izmenenie i dopalnenie na Zakona za dvizhenieto po patishtata (Kelių eismo įstatymo pakeitimo ir papildymo įstatymo papildomos nuostatos) 35 straipsnio 3 punkte nurodyta, kad Kelių eismo įstatymu įgyvendinami Direktyvos 2006/126 reikalavimai.
III. Faktinės ginčo aplinkybės, procesas pagrindinėje byloje ir prejudiciniai klausimai
14.
IL turi vairuotojo pažymėjimą, galiojantį A, A1, A2, AM, B, B1, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E ir TCT kategorijų transporto priemonėms. Jo vairuotojo pažymėjimas galioja nuo 2019 m. lapkričio 28 d. iki 2024 m. lapkričio 28 d.
15.
2021 m. rugpjūčio 4 d., siekdami atlikti patikrinimus, kontrolės pareigūnai sustabdė IL, kai jis vairavo transporto priemonių junginį, sudarytą iš vilkiko ir puspriekabės; juo buvo gabenami kroviniai. Atlikus patikrinimus paaiškėjo, kad IL negali pateikti galiojančios psichologinio tinkamumo pažymos. Paskutinė jo turima psichologinio tinkamumo pažyma buvo išduota 2017 m. spalio 7 d. ir galiojo iki 2020 m. gruodžio 7 d.
16.
Kontrolės pareigūnai surašė administracinio teisės pažeidimo protokolą dėl Nutarimo Nr. 36 8 straipsnio 1 dalies pažeidimo, nes IL nepateikė galiojančios psichologinio tinkamumo pažymos. Remdamasis šiuo aktu, Pleveno teritorinės automobilių administracijos direkcijos direktorius 2021 m. rugpjūčio 24 d. priėmė sprendimą skirti IL administracinę nuobaudą ir pagal šį sprendimą jam buvo skirta 500 BGN (apie 255 EUR) bauda už konstatuotą Nutarimo Nr. 36 8 straipsnio 1 dalies ir Kelių eismo įstatymo 178c straipsnio 5 dalies pažeidimą.
17.
IL užginčijo šią baudą Rayonen sad Sevlievo (Sevlievo apylinkės teismas, Bulgarija), iš esmės teigdamas, kad Nutarimo Nr. 36 8 straipsnis ir Kelių eismo įstatymo 178c straipsnio 5 dalyje numatyta nuobauda prieštarauja Direktyvos 2006/126 nuostatoms. Šis teismas, remdamasis šios direktyvos III priedo 4 punktu, nusprendė, kad valstybė narė gali nustatyti papildomus griežtesnius reikalavimus vairuotojams, kiek tai susiję su periodinių patikrinimų dažnumu. Vadovaudamasis šiais argumentais, Rayonen sad Sevlievo (Sevlievo apylinkės teismas) 2021 m. gruodžio 10 d. sprendime padarė išvadą, kad nėra prieštaravimo tarp nacionalinės teisės ir Sąjungos teisės, ir patvirtino sprendimą skirti administracinę nuobaudą.
18.
IL padavė kasacinį skundą Administrativen sad – Gabrovo (Gabrovo administracinis teismas), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, teigdamas, kad pirmosios instancijos teismas netinkamai taikė Direktyvą 2006/126.
19.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Direktyvos 2006/126 nuostatos yra dviprasmiškos ir iš dalies prieštaringos. Pirma, jis pabrėžia, jog pagal šios direktyvos 9 konstatuojamąją dalį įrodymas, kad vairuotojas atitinka minimalias fizinio ir psichinio tinkamumo normas, taikomas vairuojantiems transporto priemones, kurios naudojamos žmonėms vežti arba prekėms gabenti, turi būti pateikiamas išduodant vairuotojo pažymėjimą ir reguliariai po jo išdavimo. Joje aiškiai rekomenduojama, kad atitinkami medicininiai patikrinimai sutaptų su vairuotojo pažymėjimų atnaujinimu, todėl jie turėtų būti nustatomi atsižvelgiant į pažymėjimo galiojimo laikotarpį. Antra, jis pažymi, kad pagal Direktyvos 2006/126 III priedo 4 punktą valstybėms narėms leidžiama savo nacionalinės teisės nuostatose numatyti medicininių patikrinimų periodiškumą, kurį jos laiko tinkamu 2 grupės transporto priemonių vairuotojams (C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijos), ir kad šis periodiškumas gali skirtis nuo vairuotojo pažymėjimo galiojimo trukmės.
20.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar pagal Direktyvos 2006/126 nuostatas valstybėms narėms leidžiama įpareigoti minėtų kategorijų vairuotojus atlikti medicininius patikrinimus, skirtus jų psichiniam ir protiniam tinkamumui nustatyti, trumpesniais laiko tarpais nei vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpis ir reikalauti atskiro, kito nei vairuotojo pažymėjimas, šį tinkamumą patvirtinančio dokumento, ar pakanka turėti šioms kategorijoms galiojantį vairuotojo pažymėjimą, kad būtų patvirtintas minėtas tinkamumas, nes jis jau buvo nustatytas išduodant arba atnaujinant vairuotojo pažymėjimą.
21.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad jame taip pat buvo iškeltas klausimas, ar Bulgarijos teisės aktuose numatyta nuobauda vairuotojui, kurio C, CE, Cl, C1E, D, DE, D1, D1E ir Tkt kategorijų vairuotojo pažymėjimas yra galiojantis, tačiau jis negali kontrolės pareigūnams pateikti psichologinio tinkamumo pažymos, nes jos galiojimo laikas pasibaigęs, prieštarauja Direktyvoje 2006/126 numatytam sinchronizuotam administraciniam vairuotojo pažymėjimų ir fizinio bei psichinio tinkamumo medicininių patikrinimų galiojimo laikui arba ar nuobaudų skyrimo institucijai taikant nacionalines taisykles pažeidžiama Sąjungos teisė.
22.
Šiomis aplinkybėmis Administrativen sad – Gabrovo (Gabrovo administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar pagal Direktyvos 2006/126 nuostatas valstybės narės gali reikalauti, kad С, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų transporto priemonių vairuotojai medicininius patikrinimus psichiniam ir protiniam tinkamumui nustatyti atliktų trumpesniais laiko tarpais nei vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpis, ir, atsižvelgdamos į tai, prašyti atskiro dokumento (ne vien vairuotojo pažymėjimo), patvirtinančio jų tinkamumą? Ar galiojančio minėtų kategorijų vairuotojo pažymėjimo turėjimas taip pat patvirtina psichinį ir protinį vairuotojo tinkamumą, nes šis tinkamumas jau buvo nustatytas pirmą kartą išduodant ar atnaujinant vairuotojo pažymėjimą?
2.
Ar vadovaujantis [Direktyvos 2006/126] 7 straipsnio 1 dalimi ir šios direktyvos 8 ir 9 konstatuojamosiomis dalimis galima priimti tokius nacionalinės teisės aktus, kaip nagrinėjami šioje byloje, kuriais, be minimalių vairavimo egzaminui taikomų reikalavimų (Direktyvos [2006/126] II priedas) ir minimalių fizinio ir psichinio tinkamumo normų (Direktyvos [2006/126] III priedas), numatomi papildomi reikalavimai, kuriais siekiama nustatyti vairuotojų, vežančių keleivius ir (arba) krovinius, psichologinį tinkamumą?
3.
Jeigu į [antrąjį] klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar šiems reikalavimams taikoma Direktyvoje 2006/126, be kita ko, jos 9 konstatuojamosios dalies ketvirtajame sakinyje ir 7 straipsnio 3 dalyje, įtvirtina tvarka, susijusi su vairuotojo pažymėjimų administracinio galiojimo trukmės ir medicininių patikrinimų, susijusių su minimalių fizinio ir psichinio tinkamumo normų taikymu, sinchronizavimu?“
IV. Procesas Teisingumo Teisme
23.
2022 m. kovo 22 d. prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2022 m. kovo 31 d.
24.
2022 m. gegužės 27 d. nutartimi, kuri teismo kanceliarijoje užregistruota 2022 m. gegužės 30 d., prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas išsiuntė savo nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą papildymą.
25.
IL, Bulgarijos vyriausybė ir Europos Komisija pateikė rašytines pastabas per Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnyje nustatytą terminą.
26.
Pagal Procedūros reglamento 61 straipsnio 1 dalį Teisingumo Teismas 2023 m. vasario 14 d. paprašė Bulgarijos vyriausybės raštu atsakyti į klausimą. Atsakymas į šį klausimą buvo pateiktas per nustatytą terminą.
27.
Per 2023 m. gegužės 3 d. posėdį IL atstovas ad litem ir Bulgarijos vyriausybės bei Komisijos atstovai pateikė žodines pastabas.
V. Teisinė analizė
A.
Pirminės pastabos
28.
Vairuotojo pažymėjimų taisyklės – pagrindinis bendros transporto politikos elementas, padedantis pagerinti kelių eismo saugumą ir palengvinantis laisvą asmenų judėjimą. Teisingumo Teismas savo jurisprudencijoje pripažino, kad vairuotojo pažymėjimo, kurį tinkamai pripažįsta priimančioji valstybė, turėjimas gali turėti įtakos tam, kad asmenys, kuriems taikoma Sąjungos teisė, galėtų veiksmingai vykdyti daugelį profesinės veiklos rūšių pagal darbo sutartį arba savarankiškai (
3
). Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad vairuotojo pažymėjimo turėtojas gali jį naudoti savo pilietybei priimančiosios valstybės institucijose įrodyti, tartum tai būtų asmens tapatybės kortelei arba pasui lygiavertis dokumentas (
4
). Svarbu atkreipti dėmesį į šį aspektą, nes minėtų dokumentų turėjimas yra teisės aktuose numatytas formalus reikalavimas, kad būtų galima pasinaudoti teise laisvai judėti ir apsigyventi valstybių narių teritorijoje. Atsižvelgiant į tai, galima teigti, kad vairuotojo pažymėjimas padeda įgyvendinti Sąjungos piliečių teises vidaus rinkoje.
29.
Nepaisant pažangos, padarytos derinant su vairuotojo pažymėjimais susijusias taisykles, vis dar lieka didelių skirtumų tarp valstybių narių nuostatų dėl pažymėjimų atnaujinimo periodiškumo ir transporto priemonių pakategorių, todėl buvo būtina atlikti didesnį suderinimą siekiant prisidėti prie Sąjungos politikos įgyvendinimo. Būtent tokio tikslo Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė priimdamas Direktyvą 2006/126. Taigi suprantama, kad nacionalinės priemonės, kurios, atrodo, nukrypsta nuo šioje direktyvoje numatytų priemonių, turi būti išsamiai tikrinamos. Tai ypač pasakytina apie reikalavimus, susijusius su vairuotojo pažymėjimo išdavimu, nepaisant valstybių narių teisės nustatyti griežtesnius reikalavimus tam tikrais atvejais.
30.
Kaip nurodžiau įvade, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, kokie yra Direktyvoje 2006/126 nustatyti reikalavimai ir ar Bulgarijos teisės aktuose numatyta psichologinio tinkamumo pažyma atitinka šioje direktyvoje numatytus mechanizmus, ar veikiau ji turi būti laikoma nepateisinama laisvo asmenų judėjimo kliūtimi ir atitinkamai – priemone, nesuderinama su vienu iš minėtų teisėkūros tikslų (
5
). Tai iš esmės priklauso nuo šiam dokumentui priskirtos funkcijos. Atrodo, kad antruoju klausimu, kurį vėliau pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kiek patikslinamas pirmasis klausimas, o trečiasis klausimas užduodamas tik tuo atveju, jei į antrąjį būtų atsakyta teigiamai. Manau, kad būtų logiška klausimus nagrinėti tokia tvarka, kokia jie buvo pateikti.
B.
Dėl pirmojo prejudicinio klausimo
31.
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Sąjungos teisės nuostatos, visų pirma Direktyva 2006/126, suteikia valstybėms narėms teisę reikalauti, kad С, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų transporto priemonių vairuotojai atliktų medicininius patikrinimus, skirtus jų psichiniam ir protiniam tinkamumui nustatyti, trumpesniais laiko tarpais nei vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpis, ir, atsižvelgiant į tai, – prašyti atskiro, kito nei vairuotojo pažymėjimas, jų tinkamumą patvirtinančio dokumento, ar turi būti pripažinta, kad vairuotojo pažymėjimo turėjimas taip pat patvirtina psichinį ir protinį vairuotojo tinkamumą, nes šis tinkamumas jau buvo patikrintas išduodant arba atnaujinant šį pažymėjimą.
32.
Nagrinėjant šį klausimą pirmiausia reikia nustatyti, ar Bulgarijos teisės aktuose numatytas psichologinio tinkamumo reikalavimas patenka į Direktyvos 2006/126 taikymo sritį. Tik išsiaiškinus šį aspektą, paskui reikės nustatyti, kokius reikalavimus turi atitikti nagrinėjamos Bulgarijos teisės nuostatos.
1. Dėl Direktyvos 2006/126 taikymo „ratione materiae“
a) Dėl medicininių patikrinimų, leidžiančių nustatyti fizinį ir psichinį tinkamumą vairuoti motorinę transporto priemonę
33.
Kaip matyti iš Direktyvos 2006/126 4 straipsnio 1 dalies, vairuotojo pažymėjimas leidžia vairuoti minėtoje direktyvoje apibrėžtų kategorijų motorines transporto priemones. Kitaip tariant, būtina, kad vairuotojas turėtų atitinkamos kategorijos vairuotojo pažymėjimą, kad galėtų vykdyti profesinę veiklą, susijusią su keleivių vežimu ir krovinių gabenimu keliais.
34.
Pagal Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 1 dalies a punktą vairuotojo pažymėjimai išduodami tik tiems kandidatams, kurie išlaikė įgūdžių ir elgsenos patikrinimo bei teorijos egzaminus ir atitinka šios direktyvos III priede nustatytas minimalias fizinio ir psichinio tinkamumo normas. Be to, minėtos direktyvos 7 straipsnio 3 dalies a punkte reikalaujama, kad atnaujinant vairuotojo pažymėjimus būtų laikomasi šių minimalių fizinio ir psichinio tinkamumo normų, taikomų C, CE, C1, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų vairuotojo pažymėjimo turėtojams.
35.
Iš atitinkamų Direktyvos 2006/126 nuostatų taikymo matyti, kad C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų transporto priemonių vairuotojo pažymėjimų turėtojų ir, be kita ko, asmenų, dirbančių profesionaliais vairuotojais, psichinis tinkamumas jau buvo įvertintas ir patvirtintas išduodant ir atnaujinant šiuos pažymėjimus. Atsižvelgiant į šį konstatavimą, atrodo keista reikalauti, kad galiojančio vairuotojo pažymėjimo turėtojai turėtų dar ir atskirą psichinio tinkamumo pažymą.
36.
Reikalavimas turėti tokią pažymą yra papildomas suvaržymas, nes šių pažymų tikslus jau apima medicininiai psichinės sveikatos patikrinimai, reikalaujami pagal Direktyvą 2006/126. Iš esmės būtinybė paisyti imperatyvių kelių eismo saugumo reikalavimų, laisvas asmenų judėjimas, būtinybė išvengti konkurencijos iškraipymo ir specifinė vairuotojų atsakomybė, t. y. visi šie Direktyvos 2006/126 8 ir 9 konstatuojamosiose dalyse nurodyti tikslai, pateisinantys reikalavimą įrodyti, kad išduodant vairuotojo pažymėjimą buvo laikomasi minimalių psichinio tinkamumo normų, jau yra suderintai saugomi pagal šios direktyvos 7 straipsnio 1 ir 3 dalis bei III priedą.
37.
Nėra jokios objektyvios priežasties manyti, kad dėl profesionalaus vairuotojo veiklos kyla specifinių kelių eismo saugumo problemų, kurių dar neapima Direktyvoje 2006/126 numatytas psichinio tinkamumo patikrinimas. Šiuo klausimu pažymėtina, kad daugeliu atvejų C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų vairuotojo pažymėjimus jų turėtojai gauna būtent tam, kad vykdytų profesionalaus vairuotojo veiklą. Kadangi Direktyvoje 2006/126 taip pat nustatytos minimalios normos dėl šių kategorijų transporto priemonių vairuotojų psichinio tinkamumo, akivaizdu, kad šie reikalavimai taip pat apima normas, kurias turi atitikti vairuotojai, kiek tai susiję su jų psichine sveikata, kad galėtų vykdyti savo profesinę veiklą.
38.
Taip pat negalima teigti, kad Direktyva 2006/126 atliktas suderinimas palieka galimybę nustatyti reikalavimus, susijusius su „psichologiniu tinkamumu“, kuris nepatenka į psichinio tinkamumo kategoriją. Galiausiai protinė sveikata ir atitinkamai – protinis tinkamumas apima emocinę, psichologinę ir socialinę gerovę, taigi ir sąvokas „psichinė sveikata“ ir „psichinis tinkamumas“.
39.
Direktyva 2006/126 siekiama suderinti minimalias psichinio tinkamumo normas ir jos III priedo 13.1 ir 13.2 punktuose patikslinti psichiniai sutrikimai, į kuriuos reikia atsižvelgti šiuo klausimu. Konkrečiau kalbant, 13.1 punkte aiškiai nurodyti „sunk[ūs] psichi[kos] sutrikim[ai] <…>, traum[os]“, o sąvoka „traumos“ gali būti aiškinama plačiai, be kita ko, kaip apimanti ūmų ar lėtinį emocinio, psichologinio ir socialinio pobūdžio reiškinį. Tai rodo, pirma, kad „psichologinis tinkamumas“ yra veiksnys, kuris gali patekti į šios direktyvos taikymo sritį kaip „psichinio tinkamumo“ elementas, ir, antra, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas jau įvertino, kokiu mastu reikėtų atsižvelgti į psichikos sutrikimus išduodant vairuotojo pažymėjimą.
b) Dėl Bulgarijos teisės nuostatų, susijusių su psichologinio tinkamumo patikrinimu
40.
Kaip išdėstysiu toliau, Bulgarijos vyriausybės pateikti argumentai nepaneigia šios išvados.
41.
Pirma, Bulgarijos vyriausybė nurodo, kad „psichologinis tinkamumas“, kaip jis suprantamas pagal nacionalinės teisės nuostatas, turėtų būti suvokiamas ne kaip „psichinė sveikata“ ir psichikos sutrikimų ar ligų nebuvimas, o kaip tinkamumas tam tikrai profesijai ir (arba) veiklai. Bulgarijos vyriausybės teigimu, psichologiniai patikrinimai nėra medicininiai patikrinimai. Tai atskira procedūra ir visiškai kitokio pobūdžio ekspertinis vertinimas. Konkrečiau kalbant, tai yra profesinės atrankos procedūra, kurią pagal išimtinai psichologinius, o ne medicininius, kriterijus vykdo psichologai, taikydami eksperimentinės ir diferencinės psichologijos metodus.
42.
Vis dėlto reikia pažymėti, jog Bulgarijos vyriausybė pripažįsta, kad Bulgarijos teisės nuostatomis „siekiama nustatyti psichologinį tinkamumą vairuoti motorines transporto priemones nekeliant eismo įvykių padarymo pavojaus, atsižvelgiant į profesiniu požiūriu svarbias psichologines savybes“. Todėl atrodo, kad psichologinio tinkamumo patikrinimo tikslas taip pat yra patvirtinti atitinkamo asmens emocinę, psichologinę ir socialinę gerovę, kuri yra būtinas reikalavimas, kad būtų galima vairuoti C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų transporto priemones. Kadangi abiejų rūšių patikrinimai neatsiejamai susiję su konkrečios transporto priemonės vairavimu, jais siekiama užtikrinti kelių eismo saugumą. Vertinant šiuo aspektu, nematyti jokio esminio skirtumo tarp tokios rūšies psichologinio tinkamumo patikrinimo pagal Bulgarijos teisės nuostatas ir Direktyvoje 2006/126 numatyto patikrinimo.
43.
Antra, Bulgarijos vyriausybė pažymi, kad nagrinėjamos nacionalinės teisės nuostatos galiojo dar iki šios direktyvos priėmimo. Nors Bulgarijos vyriausybė paaiškina, kad šiose nacionalinės teisės nuostatose „nėra jokios nuorodos į Direktyvą 2006/126“, ji nepatikslina, ar Bulgarijos valdžios institucijos, perkeldamos direktyvą į nacionalinę teisę, atliko suderinamumo vertinimą, kad nustatytų, ar nagrinėjamos teisės nuostatos atitinka šioje direktyvoje numatytus mechanizmus. Nesant tokio suderinamumo vertinimo, šiuo aspektu išlieka tam tikrų abejonių.
44.
Trečia, norėčiau konstatuoti tam tikrą Bulgarijos vyriausybės argumentų nenuoseklumą, nes, viena vertus, ji paaiškina, kad atliekant nacionalinės teisės nuostatose numatytą psichologinį patikrinimą „profesionalūs vairuotojai turi pateikti galiojantį vairuotojo pažymėjimą, o tai netiesiogiai reiškia, kad laikomasi visų pagrindinių reikalavimų, įskaitant minimalias fizinio ir psichinio tinkamumo vairuoti normas“. Kita vertus, Bulgarijos vyriausybė pabrėžia būtinybę atlikti psichologinį vertinimą, kad būtų galima prognozuoti būsimą atitinkamo asmens elgesį kelyje ir eismo įvykių padarymo riziką.
45.
Argumentai, kuriais Bulgarijos vyriausybė grindžia teiginį, kad psichologinio tinkamumo patikrinimas pagal nacionalinės teisės nuostatas labai skiriasi nuo Direktyvoje 2006/126 numatyto psichinio tinkamumo patikrinimo, man neatrodo įtikinami, nes akivaizdu, kad abiejų rūšių dokumentų (vairuotojo pažymėjimas ir psichologinio tinkamumo pažyma) funkcijos sutampa, taigi kyla supainiojimo rizika, kiek tai susiję su jų praktine nauda. Dėl šios aplinkybės labai pakenkiama vairuotojo pažymėjimo, kaip dokumento, patvirtinančio tinkamumą vairuoti motorinę transporto priemonę, funkcijai. Iš tiesų, kaip per teismo posėdį patvirtino Bulgarijos vyriausybė, Bulgarijos teritorijoje reikalaujama turėti abu dokumentus, nors tam, kad motorinę transporto priemonę būtų leidžiama vairuoti visoje Sąjungoje, turėtų pakakti tik vairuotojo pažymėjimo.
46.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad tiek, kiek nagrinėjamos Bulgarijos teisės nuostatos iš esmės yra susijos su aspektais, dėl kurių jau buvo atliktas minimalus suderinimas, šios teisės nuostatos turi būti laikomos patenkančiomis į Direktyvos 2006/126 taikymo sritį. Atsižvelgiant į tai, kad šia direktyva suderinamos minimalios psichinio tinkamumo vairuoti minėtos kategorijos transporto priemones normos, nematau jokios objektyvios priežasties nustatyti papildomus reikalavimus tuo atveju, kai vairavimas yra susijęs su profesine veikla.
47.
Kaip išsamiau išdėstysiu toliau, manau, kad pagal Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 1 ir 3 dalis ir III priedą neleidžiama patvirtinti nacionalinių priemonių, kuriomis tam tikras transporto paslaugas teikiantys vairuotojai būtų įpareigojami taip pat turėti atskirą papildomą psichinio tinkamumo pažymą, nes galiojančio vairuotojo pažymėjimo turėjimas jau patvirtina vairuotojo psichinį tinkamumą.
2. Dėl Direktyvoje 2006/126 nustatytų reikalavimų nacionaliniams teisės aktams
a) Dėl galimybės reikalauti papildomų psichinių ir protinių gebėjimų įrodymo atnaujinant vairuotojo pažymėjimą
48.
Vairuotojo psichinis ir protinis tinkamumas paprastai tikrinamas išduodant vairuotojo pažymėjimą. Tačiau kyla klausimas, ar valstybės narės taip pat gali vėliau reikalauti papildomų psichinių ir protinių gebėjimų įrodymo, be kita ko, atnaujinant vairuotojo pažymėjimą.
49.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad Direktyvos 2006/126 III priedo 4 punkte (versijoje prancūzų kalba) numatyta, kad „[l]es candidats doivent faire l’objet d’un examen médical avant la délivrance initiale d’un permis et, par la suite, les conducteurs sont contrôlés conformément au système national en vigueur dans l’État membre de résidence normale où a lieu le renouvellement de leur permis de conduire “. Lyginamoji įvairių kalbinių versijų analizė leidžia daryti išvadą, kad šis sakinys turi būti aiškinamas taip, kad aptariamas patikrinimas turi būti atliekamas atnaujinant vairuotojo pažymėjimą (
6
).
50.
Reikia pažymėti, kad šios nuostatos versija bulgarų kalba nevisiškai atitinka kitas Direktyvos 2006/126 kalbines versijas, nes trūksta paskutinės sakinio dalies. Tačiau šis praleidimas negali lemti kitokio Sąjungos teisės aiškinimo. Pagal suformuotą jurisprudenciją dėl būtinybės vienodai taikyti, taigi ir aiškinti, Sąjungos teisės aktą neleidžiama remtis tik viena jo versija ir reikalaujama, kad jis būtų aiškinamas remiantis tikrąja jo autoriaus valia ir siekiamu tikslu, atsižvelgiant visų pirma į versijas visomis kalbomis (
7
).
51.
Taigi, nepaisant praleistos sakinio dalies šios nuostatos versijoje bulgarų kalba, iš kitų Direktyvos 2006/126 kalbinių versijų aiškiai matyti, jog Sąjungos teisės aktų leidėjas siekia, kad medicininiai patikrinimai sutaptų su vairuotojo pažymėjimo atnaujinimu. Kaip teisingai pažymėjo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, šios direktyvos 9 konstatuojamosios dalies ketvirtas sakinys patvirtina šį aiškinimą, nes jame aiškiai nurodyta, kad „šie patikrinimai turėtų sutapti su vairuotojo pažymėjimų atnaujinimu, todėl jie turėtų būti nustatomi atsižvelgiant į pažymėjimo galiojimo laikotarpį“.
52.
Darytina išvada, kad nėra prieštaravimo tarp Direktyvos 2006/126 9 konstatuojamosios dalies ir III priedo 4 punkto, nes šiose dviejose nuostatose daroma nuoroda į būtinybę medicininius patikrinimus suderinti su vairuotojo pažymėjimo atnaujinimo momentu.
b) Dėl galimybės reikalauti papildomų psichinių ir protinių gebėjimų įrodymo trumpesniais laiko tarpais nei vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpis
53.
Toliau reikia išnagrinėti, ar dėl šios aplinkybės valstybėms narėms neleidžiama reikalauti papildomų psichinių ir protinių gebėjimų įrodymo trumpesniais laiko tarpais nei vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpis (
8
).
54.
Šiuo klausimu būtina atskirti skirtingas transporto priemonių kategorijas. Pagal Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 2 dalies b punktą valstybių narių išduotų C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų vairuotojo pažymėjimų, apie kuriuos iš esmės kalbama šioje byloje, administracinis galiojimas yra 5 metai.
55.
Kaip pažymėjau šioje išvadoje, Direktyvos 2006/126 III priedo 4 punkte nustatyta, kad „[k]andidatai į vairuotojus pasitikrina sveikatą prieš tai, kai jiems bus išduotas pirmasis vairuotojo pažymėjimas, ir [kad] vėliau vairuotojų sveikata tikrinama pagal valstybėje narėje, kurioje yra jų įprastinė gyvenamoji vieta, veikiančią nacionalinę sistemą [tuo metu], kai atnaujinamas jų vairuotojo pažymėjimas“. Remiantis prielaida, kad nuostatos formuluotė yra bet kokio aiškinimo atspirties taškas, reikia konstatuoti, kad minėtų nuostatų bendras aiškinimas, mano manymu, nepalieka jokios aiškinimo diskrecijos. Iš tiesų nagrinėjamose nuostatose nenurodyta, kad valstybės narės gali nustatyti trumpesnius terminus nuo vieno medicininio patikrinimo iki kito, taikomo 2 grupės vairuotojams.
56.
Nors Direktyvos 2006/126 III priedo 5 punkte nurodyta, kad „[v]alstybių narių nustatyti vairuotojo pažymėjimo išdavimo ar vėlesnio atnaujinimo reikalavimai gali būti griežtesni negu šiame priede nustatyti reikalavimai“ (kursyvu išskirta mano), svarbu patikslinti, kad šioje nuostatoje kalbama apie galimybę nustatyti reikalavimus, kuriais viršijamos šiame priede numatytos „minimalios fizinio ir psichinio tinkamumo normos, taikomos asmenims, vairuojantiems variklio varomą transporto priemonę“. Kitaip tariant, iš paties priedo pavadinimo matyti, kuriems aspektams taikomas minimalus suderinimas pagal Direktyvą 2006/126. Tai yra su fiziniu ir psichiniu tinkamumu susijos normos (
9
).
57.
Taigi valstybės narės gali nustatyti, kokia tvarka atliekami medicininiai patikrinimai ir kad jie yra griežtesni tikrinant 2 grupės vairuotojų psichinį tinkamumą, siekiant atsižvelgti į specifinius šios kategorijos transporto priemonių saugos poreikius. Tačiau negalima vienašališkai nukrypti nuo vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpio, reglamentuojamo pagal Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 2 dalies b punktą, reikalaujant pateikti papildomų psichinių ir protinių gebėjimų įrodymą.
58.
Nors pagal Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 3 dalies penktą pastraipą valstybėms narėms išimties tvarka leidžiama sutrumpinti vairuotojo pažymėjimo administracinio galiojimo laikotarpį bet kurios kategorijos konkretiems vairuotojo pažymėjimams tuo atveju, „jeigu būtina dažniau atlikti medicinines apžiūras“ siekiant užtikrinti kelių eismo saugumą, svarbu pažymėti, kad ši nuostata patvirtina jau minėtą principą, pagal kurį medicininiai patikrinimai turi sutapti su vairuotojo pažymėjimo atnaujinimu, taigi jie turi būti nustatomi atsižvelgiant į šio pažymėjimo galiojimo laikotarpį.
59.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad valstybės narės neturi kompetencijos reikalauti papildomų psichinių ir protinių gebėjimų įrodymo trumpesniais laiko tarpais nei vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpis.
c) Dėl galimybės reikalauti atskiro dokumento (kito nei vairuotojo pažymėjimas), patvirtinančio psichinį ir protinį tinkamumą
60.
Pirma pateiktos analizės išvados leidžia atsakyti į klausimą, ar valstybės narės gali reikalauti atskiro dokumento (kito nei vairuotojo pažymėjimas), patvirtinančio psichinį ir protinį tinkamumą.
61.
Pirma, kaip paaiškinau šioje išvadoje, pagal Bulgarijos teisės aktus reikalaujamos psichinio tinkamumo pažymos tikslus jau apima psichinės sveikatos medicininiai patikrinimai, kurių reikalaujama pagal Direktyvą 2006/126. Todėl vairuotojo pažymėjimas, kaip antai reglamentuojamas šioje direktyvoje, turi būtiną įrodomąją galią dėl psichinio ir protinio tinkamumo vairuoti atitinkamos kategorijos motorinę transporto priemonę.
62.
Antra, nurodžiau, jog pagal Direktyvą 2006/126 reikalaujama, kad medicininiai patikrinimai būtų atliekami prieš pirmą kartą išduodant vairuotojo pažymėjimą ir jį atnaujinant. Taigi, mano nuomone, toks dokumentas, kaip psichologinio tinkamumo pažyma, negali būti išduodamas kitu, nei numatyta šioje direktyvoje, laiku.
63.
Trečia, reikia pažymėti, kad nors Direktyvoje 2006/126 yra tik minimaliai derinamos nacionalinės teisės nuostatos, susijusios su vairuotojo pažymėjimo išdavimo sąlygomis, joje išsamiai suderinti teisę vairuoti patvirtinantys dokumentai, kuriuos valstybės narės turi pripažinti pagal jos 2 straipsnio 1 dalį (
10
). Ši aplinkybė logiškai paneigia tai, kad vairuotojo pažymėjimas gali egzistuoti kartu su bet kuriuo kitu nacionaliniu dokumentu, atliekančiu tą pačią funkciją.
64.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, atrodo netikslinga reikalauti, kad vairuotojai pateiktų atskirą dokumentą, patvirtinantį psichinį ir protinį tinkamumą. Tuo labiau, kaip man atrodo, negalima atmesti tikimybės, kad reikalavimas gauti tokią pažymą taps papildoma administracine našta, kuri gali tapti nepateisinama kliūtimi ir atitinkamai pakenkti laisvam asmenų judėjimui, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Tokios kliūties buvimas yra akivaizdus, kai už administracinę procedūrą reikia sumokėti papildomą mokestį (
11
), pavyzdžiui, nagrinėjamu atveju, kaip per teismo posėdį patvirtino Bulgarijos vyriausybė, atsakydama į Teisingumo Teismo pateiktą klausimą.
3. Atsakymas į pirmąjį prejudicinį klausimą
65.
Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus, siūlau į pirmąjį klausimą atsakyti: Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 1 ir 3 dalys ir III priedas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos valstybei narei draudžiama reikalauti, kad galiojančio С, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų vairuotojo pažymėjimo turėtojas medicininį patikrinimą jo psichiniam tinkamumui nustatyti atliktų trumpesniais laiko tarpais nei vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpis, ir kad šiuo tikslu, be vairuotojo pažymėjimo, būtų reikalaujama atskiro dokumento, patvirtinančio šio vairuotojo psichinį tinkamumą.
C.
Dėl antrojo prejudicinio klausimo
1. Dėl valstybių narių teisės patvirtinti griežtesnes priemones
66.
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 1 dalis yra suderinama su nacionalinės teisės nuostatomis, pagal kurias numatyti papildomi reikalavimai – be minimalių vairavimo egzaminui taikomų reikalavimų (šios direktyvos II priedas) ir minimalių fizinio ir psichinio tinkamumo vairuoti motorinę transporto priemonę normų (minėtos direktyvos III priedas) – kuriais siekiama patvirtinti transporto priemonės, skirtos keleiviams vežti ar kroviniams gabenti, vairuotojų psichologinį tinkamumą.
67.
Pirmiausia reikia pažymėti, kad motyvai, kuriais remdamasis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas uždavė du papildomus klausimus, yra išdėstyti labai glaustai, todėl juos sunku suprasti. Vis dėlto akivaizdu, kad antruoju klausimu siekiama performuluoti ir paaiškinti pirmąjį. Taigi atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia gauti informacijos dėl patikrinimų, kuriuos valstybė narė gali nustatyti savo nacionalinės teisės aktuose, kaip antai pagrindinėje byloje, pobūdžio. Remdamasis būtent šia informacija prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galės įvertinti, ar nacionalinės teisės nuostatos atitinka Direktyvos 2006/126 nuostatas. Tai, kad šis teismas aiškiai nurodo, jog nagrinėjamose Bulgarijos teisės nuostatose numatytos „papildomos sąlygos“, be tų, kurios numatytos šioje direktyvoje, man atrodo svarbi aplinkybė, į kurią reikia atsižvelgti nagrinėjant šį klausimą.
68.
Kaip jau nurodžiau, iš Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 1 dalies a punkto matyti, kad vairuotojo pažymėjimai išduodami tik tiems kandidatams, kurie išlaikė įgūdžių ir elgsenos patikrinimo bei teorijos egzaminus ir atitinka medicininius reikalavimus pagal šios direktyvos II ir III priedų nuostatas. Minėtos direktyvos 7 straipsnio 3 dalies a punkte reikalaujama, kad atnaujinant vairuotojo pažymėjimą vairuotojai nuolat atitiktų tos pačios direktyvos III priede nustatytas minimalias fizinio ir psichinio tinkamumo vairuoti normas.
69.
Atsižvelgiant į tai, kad Direktyvos 2006/126 II ir III priedų nuostatose įtvirtintos valstybių narių pareigos, man atrodo būtina jas atidžiai išnagrinėti. II priede nustatyti minimalūs vairavimo egzaminui taikomi reikalavimai, kuriais siekiama užtikrinti, kad kandidatai turėtų žinių ir įgūdžių, taip pat pademonstruotų transporto priemonei vairuoti reikalingą elgseną. Toks egzaminas turi apimti teorijos egzaminą ir įgūdžių bei elgsenos patikrinimo egzaminą.
70.
Direktyvos 2006/126 III priede nustatytos minimalios fizinio ir psichinio tinkamumo normos. Skyriaus „Psichiniai sutrikimai“ 13.1 ir 13.2 punktuose apibrėžtos minimalios psichinio tinkamumo vairuoti motorinę transporto priemonę normos. 13.1 punkte nurodyta, kokiomis aplinkybėmis vairuotojo pažymėjimai nėra nei išduodami, nei atnaujinami 1 grupės kandidatams į vairuotojus arba vairuotojams, t. y. tais atvejais, kai turima sunkių psichikos sutrikimų, sunkų protinį atsilikimą, sunkių elgesio sutrikimų dėl senėjimo proceso arba asmenybės sutrikimų, kurie labai trikdo nuovoką, elgesį ar gebėjimą prisitaikyti. Vairuotojo pažymėjimas šiems kandidatams į vairuotojus arba vairuotojams gali būti išduodamas ar atnaujinamas tik tuo atveju, „kai kartu su prašymu pateikiama kompetentingos medicinos institucijos išvada ir prireikus reguliariai atliekant medicinines apžiūras“.
71.
Kiek tai susiję su 2 grupės vairuotojais, dėl kurių pateiktas šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą, pažymėtina, kad šio III priedo 13.2 punktas papildo 13.1 punkte esančią nuostatą ir leidžia valstybių narių kompetentingoms medicinos institucijoms tinkamai įvertinti papildomą riziką ir pavojus, kurių kyla, kai vairuojamos prie šios grupės priskiriamos transporto priemonės.
72.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, galima teigti, kad pagal Direktyvą 2006/126 valstybėms narėms nedraudžiama nustatyti griežtesnių sąlygų dėl psichinio tinkamumo patikrinimų, kiek tai susiję su C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų transporto priemonių vairuotojais, tik 2 grupės vairuotojams, jei šios griežtesnės sąlygos yra būtinos siekiant patvirtinti psichikos sutrikimų nebuvimą, atsižvelgiant į papildomą riziką ir pavojus, susijusius su šių kategorijų transporto priemonių vairavimu.
73.
Iš tiesų iš minėto III priedo 4 punkto matyti, kad atnaujinant vairuotojo pažymėjimus 2 grupės vairuotojams turi būti atliekami nacionalinės teisės aktuose numatyti periodiniai medicininiai patikrinimai. Vis dėlto svarbiausia yra tai, kad to paties III priedo 5 punkte aiškiai nurodyta, jog valstybių narių nustatytos vairuotojo pažymėjimo išdavimo arba vėlesnio atnaujinimo normos gali būti griežtesnės nei nurodytos priede.
74.
Taigi apibrėždamos, kokius medicininius patikrinimus turi atlikti 2 grupės vairuotojai, valstybės narės 2 grupės vairuotojams gali numatyti griežtesnius reikalavimus nei 1 grupės vairuotojams, siekdamos nustatyti galimus „psichi[kos] sutrikimus“, kaip nurodyti Direktyvos 2006/126 III priedo 13.2 punkte. Tokio požiūrio tikslas – pritaikyti medicininius patikrinimus, skirtus vairuotojų psichiniam tinkamumui patvirtinti, atsižvelgiant į specifinius šios kategorijos transporto priemonių saugumo poreikius.
2. Dėl Sąjungos teisėje nustatytų apribojimų valstybių narių įgaliojimams
75.
Vis dėlto iš to būtų klaidinga daryti išvadą, kad pagal Direktyvą 2006/126 valstybėms narėms suteikiami neriboti įgaliojimai. Atvirkščiai, valstybių narių patvirtintos priemonės turi atitikti šios direktyvos tikslus. Bendras jos 7 straipsnio ir III priedo aiškinimas leidžia daryti išvadą, jog tai visų pirma reiškia, kad negalima įtvirtinti savavališkų papildomų reikalavimų, kitų nei medicininiai patikrinimai, numatyti minėtoje direktyvoje siekiant nustatyti tinkamumą vairuoti motorinę transporto priemonę.
76.
Valstybės narės taip pat negali nustatyti naujų reikalavimų kategorijų, išskyrus nustatytąsias Direktyvos 2006/126 II ir III prieduose, nes tai galėtų pakenkti šios direktyvos derinimo tikslui. 8 konstatuojamosios dalies antrame sakinyje aiškiai nurodyta, kad „[r]eikėtų suderinti vairuotojams privalomus išlaikyti egzaminus ir vairuotojo pažymėjimų išdavimo standartus“. Taigi nustatydamos naujus psichinio tinkamumo reikalavimus valstybės narės prieštarautų būtent šiam tikslui.
77.
Taip pat reikėtų priminti, kad nustatydamos reikalavimus, kuriais viršijamas minimalus suderinimas, valstybės narės yra saistomos bendrųjų Sąjungos teisės principų, įskaitant pagrindines teises ir pagrindines vidaus rinkos laisves (
12
). Todėl, jei nacionalinės valdžios institucijos nusprendžia taikyti griežtesnį patikrinimą, siekdamos užtikrinti, kad nebūtų psichikos sutrikimų, galinčių kelti pavojų kelių eismo saugumui, jos turi įsitikinti, ar bet koks dėl to galintis kilti laisvo asmenų judėjimo apribojimas yra tinkamai pagrįstas ir atitinka proporcingumo principą (
13
).
78.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad šioje byloje Bulgarijos vyriausybė remiasi prielaida, kad jos nacionalinės teisės nuostatose numatytas psichologinis testas labai skiriasi nuo Direktyvoje 2006/126 numatyto psichinio tinkamumo patikrinimo, tačiau nepateikia jokių įrodymų, kad jos teiginys yra teisingas arba kad nagrinėjamas psichologinis testas iš tikrųjų suteikia pridėtinės vertės kelių eismo saugumui. Be to, reikia pažymėti, kad Bulgarijos vyriausybė nepareiškė nuomonės dėl Komisijos per posėdį išsakyto teiginio, kad Sąjungos teisėje jau yra pakankamai teisės aktų, būtent profesinių kvalifikacijų pripažinimo srityje, kad būtų atsižvelgta į saugos reikalavimus, susijusius su krovinių gabenimu ir keleivių vežimu (
14
). Dėl šių priežasčių papildoma administracinė našta, reiškianti vairuotojų pareigą gauti psichologinio tinkamumo pažymą, man atrodo sunkiai pateisinama, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
79.
Be to, net ir darant prielaidą, kad Bulgarijos nacionalinės teisės nuostatose numatytas psichologinis testas iš tiesų labai skirtųsi nuo Direktyvoje 2006/126 numatyto psichinio tinkamumo patikrinimo, o tai turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, abejoju, ar psichologinis testas, kuriuo siekiama prognozuoti atitinkamo asmens būsimą elgesį kelyje ir eismo įvykių padarymo riziką ir kuris nėra pagrįstas Direktyvos 2006/126 reikalavimais, gali būti laikomas atitinkančiu Sąjungos teisę. Iš esmės aptariamu psichologiniu testu siekiama sukurti naują reikalavimų ir patikrinimų, kurie nėra medicininiai patikrinimai, skirti nustatyti, ar nėra psichikos sutrikimų, galinčių kelti pavojų kelių eismo saugumui, kategoriją, o būtent tai draudžiama pagal Direktyvą 2006/126.
3. Atsakymas į antrąjį prejudicinį klausimą
80.
Dėl pirma išdėstytų priežasčių siūlau į antrąjį prejudicinį klausimą atsakyti: Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 1 ir 3 dalys ir III priedas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinės teisės nuostatose įtvirtinti naujas papildomų reikalavimų kategorijas, be III priede numatytų minimalių psichinio tinkamumo normų, kuriomis siekiama patvirtinti motorinės transporto priemonės, skirtos asmenims vežti ir kroviniams gabenti, vairuotojų psichologinį tinkamumą.
D.
Dėl trečiojo prejudicinio klausimo
81.
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar pagal Direktyvą 2006/126 leidžiamų papildomų reikalavimų trukmė turi būti tokia pati kaip vairuotojo pažymėjimų galiojimo laikotarpis. Atrodo, kad šis klausimas iš dalies sutampa su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pirmuoju klausimu ir į jį iš esmės jau buvo atsakyta nagrinėjant pirmąjį ir antrąjį klausimus.
82.
Iš tiesų šių klausimų analizė parodė, kad bet koks griežtesnis, laikantis Direktyvos 2006/126 tikslų ir proporcingumo principo (
15
) nacionaliniu lygmeniu nustatytas reikalavimas, susijęs su keleiviams vežti ir kroviniams gabenti skirtos transporto priemonės vairuotojų fiziniu ir psichiniu tinkamumu, turi būti suderintas su vairuotojo pažymėjimų ir medicininių patikrinimų, atliekamų išduodant ar atnaujinant vairuotojo pažymėjimus, administraciniu galiojimu (
16
).
83.
Atsižvelgdamas į šioje išvadoje atliktą išsamią analizę ir į atsakymus, kuriuos siūlau pateikti į pirmuosius du klausimus, manau, kad nereikia pateikti atskiro konkretaus atsakymo į trečiąjį klausimą.
VI. Išvada
84.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Administrativen sad – Gabrovo (Gabrovo administracinis teismas, Bulgarija) pateiktus prejudicinius klausimus:
1.
2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/126/EB dėl vairuotojo pažymėjimų 7 straipsnio 1 ir 3 dalys ir III priedas
turi būti aiškinami taip:
pagal juos valstybei narei draudžiama reikalauti, kad galiojančio С, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ir D1E kategorijų vairuotojo pažymėjimo turėtojas medicininį patikrinimą jo psichiniam tinkamumui nustatyti atliktų trumpesniais laiko tarpais nei vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikotarpis, ir šiuo tikslu, be vairuotojo pažymėjimo, būtų reikalaujama atskiro dokumento, patvirtinančio šio vairuotojo psichinį tinkamumą.
2.
Direktyvos 2006/126 7 straipsnio 1 ir 3 dalys ir III priedas
turi būti aiškinami taip:
pagal juos draudžiama nacionalinės teisės nuostatose įtvirtinti naujas papildomų reikalavimų kategorijas, be III priede numatytų minimalių psichinio tinkamumo normų, kuriomis siekiama patvirtinti motorinės transporto priemonės, skirtos asmenims vežti ir kroviniams gabenti, vairuotojų psichologinį tinkamumą. Tačiau tai netrukdo valstybėms narėms patvirtinti griežtesnes priemones atliekant šioje direktyvoje numatytus medicininius patikrinimus.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	OL L 403, 2006, p. 18.
(
3
)	Žr. 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimą Kapper (C‑476/01, EU:C:2004:261, 71 punktas).
(
4
)	Žr. 2005 m. vasario 17 d. Sprendimą Oulane (C‑215/03, EU:C:2005:95, 28–35 punktai).
(
5
)	Pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją minimalus suderinimas nekliudo valstybėms narėms palikti galioti arba priimti griežtesnes taisykles, jeigu jos nėra tokios, kad galėtų rimtai pakenkti atitinkamoje direktyvoje numatytam rezultatui, ir atitinka SESV. Dėl pastarojo aspekto Teisingumo Teismas yra nurodęs, kad tokios priemonės, nepaisant jų ribojamojo poveikio, gali būti pateisinamos, jei atitinka svarbias viešojo intereso priežastis, yra tinkamos siekiamo tikslo įgyvendinimui užtikrinti ir neviršija to, kas būtina jam pasiekti (žr. 2016 m. liepos 7 d. Sprendimo Muladi, C‑447/15, EU:C:2016:533, 43 ir 44 punktus).
(
6
)	Žr. versijas ispanų („cada vez que renueven su permiso de conducción“), danų („ved hver fornyelse af kørekortet“), vokiečių („bei jeder Erneuerung ihrer Fahrerlaubnis“), estų („igal juhiloa uuendamisel“), anglų („whenever their driving license is renewed“), italų („in occasione del rinnovo della patente“), nyderlandų („bij elke verlenging van het rijbewijs“), lenkų („przy okazji przedłużania ważności prawa jazdy“) ir portugalų („sempre que a carta de condução seja renovada“) kalbomis.
(
7
)	Žr. 2013 m. gruodžio 12 d. Sprendimą X (C‑486/12, EU:C:2013:836, 19 punktas) ir 2014 m. gegužės 15 d. Sprendimą Timmel (C‑359/12, EU:C:2014:325, 63 punktas).
(
8
)	Savo rašytiniame atsakyme Bulgarijos vyriausybė nurodė, kad nagrinėjamos nacionalinės teisės nuostatos vėliau buvo pakeistos taip, kad psichologinio tinkamumo pažymos galiojimo laikotarpis taptų neribotas. Be to, minėta pažyma galėtų būti pripažinta negaliojančia ir išduota iš naujo tik tam tikrais konkrečiais atvejais. Vis dėlto, kaip taip pat paaiškino Bulgarijos vyriausybė, šiuo teisės aktų pakeitimu nepanaikinamas pagrindinės bylos dalykas, nes jis neapima tokių atvejų, kaip pareiškėjo pagrindinėje byloje, kai neginčijama, kad jis neturėjo galiojančios pažymos, kai jam buvo skirta administracinė nuobauda. Dėl šių priežasčių manau, kad prejudicinius klausimus tikslinga nagrinėti remiantis nacionalinės teisės nuostatomis, ratione temporis taikytinomis pagrindinės bylos aplinkybėms.
(
9
)	Šiuo klausimu žr. Rebler, A., „Die gegenseitige Anerkennung von Fahrerlaubnissen in der ES“, Neue Zeitschrift für Verkehrsrecht, 25 t, Nr. 11, 2021 m., p. 517.
(
10
)	Žr. 2017 m. spalio 26 d. Sprendimą I (C‑195/16, EU:C:2017:815, 57 punktas) ir 2021 m. balandžio 29 d. Sprendimą Stadt Pforzheim (Pastabos vairuotojo pažymėjime) (C‑56/20, EU:C:2021:333, 42 punktas).
(
11
)	Žr. 2010 m. liepos 15 d. Sprendimą Bâtiments et Ponts Construction ir WISAG Produktionsservice (C‑74/09, EU:C:2010:431, 54 punktas) ir 2019 m. birželio 18 d. Sprendimą Austrija / Vokietija (C‑591/17, EU:C:2019:504, 164 punktas) dėl pagrindinių laisvių apribojimų, susijusių su mokesčio rinkimu ir papildomų (pernelyg didelių) administracinių išlaidų nustatymu.
(
12
)	Šiuo klausimu žr. šios išvados 30 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
(
13
)	Šiuo klausimu žr. Szedło, M., „ES legislation on driving licenses: does it accelerate or slow down the free movement of persons?“, German Law Journal, 13 t., Nr. 3, 2012 m., p. 365.
(
14
)	Komisija konkrečiai nurodė 2003 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/59/EB dėl tam tikrų kelių transporto priemonių kroviniams ir keleiviams vežti vairuotojų pradinės kvalifikacijos ir periodinio mokymo, iš dalies keičiančią Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 ir Tarybos direktyvą 91/439/EEB bei panaikinančią Tarybos direktyvą 76/914/EEB (OL L 226, 2003, p. 4; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 7 t., p. 441). Ši direktyva, galiojusi iki 2023 m. sausio 11 d., buvo panaikinta ir pakeista 2022 m. gruodžio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2022/2561 dėl tam tikrų kelių transporto priemonių kroviniams ir keleiviams vežti vairuotojų pradinės kvalifikacijos ir periodinio mokymo (OL L 330, 2022, p. 46).
(
15
)	Žr. šios išvados 75 ir paskesnius punktus.
(
16
)	Žr. šios išvados 53 ir paskesnius punktus.