62021TO0449
BENDROJO TEISMO (aštuntoji kolegija) NUTARTIS
2022 m. birželio 20 d. (
*1
)
„Ieškinys dėl panaikinimo – Atskirasis procesinis klausimas – Advokato, turinčio teisę verstis advokato praktika tik Jungtinės Karalystės teismuose vienu iš Susitarimo dėl Jungtinės Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos 91 straipsnio 2 dalyje išsamiai išvardytų atvejų, nebuvimas – Advokato, turinčio teisę verstis advokato praktika valstybės narės ar kitos valstybės, EEE susitarimo šalies, teisme, nebuvimas – Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnis“
Byloje T‑449/21
Natixis, įsteigta Paryžiuje (Prancūzija), atstovaujama advokatų J.‑J. Lemonnier, L. Ghebali, baristerių J. Stratford, E. Neil ir solisitorės M. García,
ieškovė,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą M. Farley, T. Franchoo ir I. Söderlund,
atsakovę,
BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas J. Svenningsen (pranešėjas), teisėjai R. Barents ir C. Mac Eochaidh,
kancleris E. Coulon,
atsižvelgęs į 2022 m. kovo 14 d. pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 130 straipsnio 2 dalį ieškovės pateiktą prašymą, kuriuo siekiama, kad Bendrasis Teismas pripažintų baristerį R. Howell ir solisitorių E. Davis jos atstovais šioje byloje, taip pat į Komisijos pastabas dėl šio prašymo,
priima šią
Nutartį
1
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovė Natixis prašo panaikinti 2021 m. gegužės 20 d. Komisijos sprendimą C(2021) 3489 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį byloje AT.40324 – Europos vyriausybių obligacijos (toliau – ginčijamas sprendimas), kiek jis susijęs su ieškove.
Teisinis pagrindas
2
2020 m. vasario 1 d. įsigaliojo Susitarimas dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos ir Europos atominės energijos bendrijos (OL L 29, 2020, p. 7; toliau – Susitarimas dėl išstojimo), kaip nurodyta jo 185 straipsnyje. Atsižvelgiant į tai, nuo šios datos Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė nebėra Europos Sąjungos valstybė narė.
3
Susitarimo dėl išstojimo 126 straipsnyje buvo numatytas pereinamasis laikotarpis, pasibaigęs 2020 m. gruodžio 31 d., per kurį Sąjungos teisė buvo taikoma Jungtinei Karalystei, nebent šiame susitarime numatyta kitaip.
4
Sąjungos ir Jungtinės Karalystės santykius dabar reglamentuoja, be kita ko, Europos Sąjungos bei Europos atominės energijos bendrijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prekybos ir bendradarbiavimo susitarimas (OL L 149, 2021, p. 10; toliau – Prekybos ir bendradarbiavimo susitarimas).
Dėl teisės
5
Šiame 2021 m. liepos 30 d. pareikštame ieškinyje ieškovė nurodė, kad jai atstovauja baristeriai J. Stratford, R. Howell, advokatas J.‑J. Lemonnier, solisitoriai E. Davis ir M. García.
6
Dėl R. Howell, E. Davis ir M. García pažymėtina, kad Bendrajam Teismui pagal jo Procedūros reglamento 51 straipsnio 2 dalį buvo pateikti General Council of the Bar of England and Wales (Anglijos ir Velso advokatūros generalinė taryba, Jungtinė Karalystė) pažymėjimas, patvirtinantis, kad R. Howell turi baristerio statusą, Solicitors Regulation Authority (Solisitorių priežiūros institucija, Jungtinė Karalystė) pažymėjimai, patvirtinantys, kad E. Davis ir M. García turi solisitoriaus statusą, ir Paryžiaus advokatūros pažymėjimas, patvirtinantis, kad M. García į šią advokatūrą įrašyta pagal jos pirminį (solisitorės) statusą, remiantis 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/5/EB, skirta padėti teisininkams verstis nuolatine advokato praktika kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje buvo įgyta kvalifikacija (OL L 77, 1998, p. 36; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 3 t., p. 83).
7
2021 m. spalio 11 d. raštu ieškovė paprašė Bendrojo Teismo paaiškinti motyvus, kuriais remiantis buvo priimtas 2021 m. rugsėjo 7 d. Bendrojo Teismo pirmininko sprendimas, kuriuo šis atsisakė leisti R. Howell, E. Davis ir M. García atstovauti ieškovei šioje byloje, motyvuodamas tuo, kad, atsižvelgiant į pateiktus įgaliojimą patvirtinančius dokumentus, jie turi teisę verstis advokato praktika tik Jungtinės Karalystės teismuose.
8
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 89 ir 90 straipsnius ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 24 straipsnio 2 dalį taikydamas proceso organizavimo priemones Bendrasis Teismas, pirma, pasiteiravo šalių apie M. García, kuri rėmėsi pagal Direktyvą 98/5 Paryžiaus advokatūros išduotu įgaliojimą patvirtinančiu dokumentu, situaciją ir, antra, paprašė Prancūzijos vyriausybės pateikti informaciją apie advokatui, turinčiam teisę verstis advokato praktika Jungtinėje Karalystėje, galbūt pripažintą galimybę verstis advokato praktika Prancūzijos teismuose.
9
Atsakydama ieškovė Bendrajam Teismui pranešė, kad M. García taip pat turi teisę verstis advokato praktika Airijos teismuose, ir pateikė tai patvirtinantį dokumentą.
10
Atsižvelgiant į šią naują aplinkybę, M. García buvo leista atstovauti ieškovei šioje byloje.
11
2022 m. kovo 14 d. raštu ieškovė dar kartą paprašė Bendrojo Teismo paaiškinti motyvus, dėl kurių R. Howell ir E. Davis neturi teisės atstovauti jai šioje byloje.
12
Pagal Procedūros reglamento 130 straipsnio 2, 5 ir 7 dalis, jeigu šalis atskiru dokumentu prašo, kad Bendrasis Teismas priimtų sprendimą dėl atskirojo procesinio klausimo, jis kuo greičiau priima sprendimą dėl šio prašymo ir nustato terminą kitoms šalims raštu dėl jo pateikti savo pastabas.
13
Kadangi Komisija savo pastabas pateikė per nustatytą terminą, reikia priimti sprendimą dėl ieškovės prašymo pripažinti jos atstovais R. Howell ir E. Davis, dėl kurių Bendrajam Teismui buvo pateikti tik tokie įgaliojimą patvirtinantys dokumentai, pagal kuriuos jie turi teisę verstis advokato praktika Jungtinės Karalystės teismuose.
14
Pirmiausia pažymėtina, kad nagrinėjant šį ieškinį ieškovei teisėtai atstovauja keli advokatai, baristeriai ir solisitorius.
15
Vadinasi, šis atskirasis procesinis klausimas neturi įtakos ieškinio priimtinumui.
16
Dėl esmės primintina, kad, kiek tai susiję su Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnio pirmoje ir antroje pastraipose nenurodytos šalies atstovavimu Sąjungos teismuose, šio statuto 19 straipsnio, taikomo procesui Bendrajame Teisme pagal to paties statuto 56 straipsnį, trečioje ir ketvirtoje pastraipose numatytos dvi atskiros kumuliacinės sąlygos, t. y. pirma, 19 straipsnio pirmoje ir antroje pastraipose nenurodytoms bylų šalims turi atstovauti advokatas ir, antra, bylos šaliai Sąjungos teismuose gali atstovauti arba teikti teisinę pagalbą tik advokatas, turintis teisę verstis advokato praktika valstybės narės ar kitos valstybės, kuri yra Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo (OL L 1, 1994, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 52 t., p. 3) šalis, teisme (žr. 2022 m. kovo 24 d. Sprendimo PJ ir PC / EUIPO, C‑529/18 P ir C‑531/18 P, EU:C:2022:218, 58 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2021 m. gruodžio 7 d. Nutarties Daimler / EUIPO – Volkswagen (IQ), T‑422/21, EU:T:2021:888, 15 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
17
Vis dėlto, kiek tai susiję su tokiu ieškiniu, kaip šis ieškinys, iš pradžių reikia atsižvelgti į galimai reikšmingas Jungtinę Karalystę ir Sąjungą saistančių tarptautinių susitarimų, t. y. Susitarimo dėl išstojimo ir Prekybos ir bendradarbiavimo susitarimo, nuostatas.
18
Pirmiausia pažymėtina, kad kartu aiškinamuose Susitarimo dėl išstojimo 87, 90–92 ir 95 straipsniuose iš esmės numatyta, kad advokatas, turintis teisę verstis advokato praktika Jungtinės Karalystės teismuose, gali atstovauti bylos šaliai Bendrajame Teisme arba jai teikti pagalbą išsamiai išvardytais atvejais.
19
Pirma, pagal Susitarimo dėl išstojimo 91 straipsnio 1 dalį ir atsižvelgiant į Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo jurisdikcijos padalijimą toks advokatas, kuris 2020 m. gruodžio 31 d. atstovavo bylos šaliai, gali toliau jai atstovauti arba teikti pagalbą nagrinėjant Bendrajame Teisme pareikštą ieškinį.
20
Antra, pagal Susitarimo dėl išstojimo 91 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, siejamą su šio susitarimo 95 straipsnio 1 ir 3 dalimis, ir atsižvelgiant į Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo jurisdikcijos padalijimą advokatas, turintis teisę verstis advokato praktika Jungtinės Karalystės teismuose, gali atstovauti arba teikti pagalbą šaliai Bendrajame Teisme nagrinėjant ieškinius dėl iki 2020 m. gruodžio 31 d. Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų priimtų sprendimų, skirtų Jungtinei Karalystei arba Jungtinėje Karalystėje gyvenantiems ar įsisteigusiems fiziniams ir juridiniams asmenims, panaikinimo.
21
Tas pats pasakytina apie Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų sprendimus, skirtus Jungtinei Karalystei arba Jungtinėje Karalystėje gyvenantiems ar įsisteigusiems fiziniams ir juridiniams asmenims ir priimtus po 2020 m. gruodžio 31 d. arba pagal procedūras, kuriose SESV 107 ir 108 straipsniai taikomi iki 2020 m. gruodžio 31 d. suteiktai pagalbai ir kurios pradėtos iki 2024 m. gruodžio 31 d., arba, kaip šioje byloje, pagal procedūras, pradėtas iki 2020 m. gruodžio 31 d. taikant SESV 101 ar 102 straipsnius, arba pagal procedūras, pradėtas iki 2020 m. gruodžio 31 d. taikant 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (OL L 24, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 40; klaidų ištaisymas OL L 305, 2015 11 21, p. 51), arba Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijai (ESMA) atliekant iki 2020 m. gruodžio 31 d. pradėtą tyrimą dėl išsamiai išvardytų tam tikrų galbūt padarytų pažeidimų, arba dar Europos kovos su sukčiavimu tarnybai (OLAF) atliekant iki 2024 m. gruodžio 31 d. pradėtą tyrimą.
22
Trečia, pagal Susitarimo dėl išstojimo 91 straipsnio 2 dalies antrą sakinį, siejamą su jo 90 straipsniu, ir atsižvelgiant į Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo jurisdikcijos padalijimą advokatas, turintis teisę verstis advokato praktika Jungtinės Karalystės teismuose, gali atstovauti šiai valstybei arba jai teikti pagalbą Bendrojo Teismo nagrinėjamose bylose, į kurias ta valstybė nusprendė įstoti pagal Susitarimo dėl išstojimo 90 straipsnio antros pastraipos c punktą.
23
Priešingai, nei teigia ieškovė, šis ieškinys neatitinka nė vieno iš Susitarime dėl išstojimo išsamiai išvardytų atvejų, apie kuriuos priminta šios nutarties 18–22 punktuose.
24
Šis ieškinys iš tikrųjų pareikštas po 2020 m. gruodžio 31 d. dėl sprendimo, priimto pasibaigus dar 2020 m. gruodžio 31 d. vykusiai procedūrai ir taikant SESV 101 straipsnį.
25
Vis dėlto iš ginčijamo sprendimo, kaip ir iš dokumentų, kuriuos ieškovė pateikė pagal Procedūros reglamento 78 straipsnio 4 dalį, matyti, kad ieškovė yra pagal Prancūzijos teisę šioje valstybėje įsteigta akcinė bendrovė.
26
Atsižvelgiant į tai, ginčijamas sprendimas negali būti laikomas, kiek tai susiję su ieškove, skirtu Jungtinėje Karalystėje įsteigtam juridiniam asmeniui, kaip to reikalaujama pagal Susitarimo dėl išstojimo 91 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, siejamą su šio susitarimo 95 straipsnio 1 ir 3 dalimis.
27
Šios išvados negali paneigti tai, kad kiti asmenys, kuriems skirtas tas sprendimas, t. y. NatWest Group plc ir Nomura International plc, yra įsteigti Jungtinėje Karalystėje, nes pagal suformuotą jurisprudenciją Komisijos sprendimas, priimtas remiantis SESV 101 straipsniu, nors ir priimtas bei paskelbtas kaip vienas sprendimas, laikytinas kelių individualių sprendimų, kuriuose dėl kiekvienos bendrovės adresatės konstatuojamas teisės pažeidimo ar pažeidimų padarymas ir prireikus skiriama bauda, junginiu (šiuo klausimu žr. 2002 m. spalio 15 d. Sprendimo Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ir C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 100 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
28
Tas pats pasakytina apie ieškovės nurodytą aplinkybę, kad ji Jungtinėje Karalystėje yra „įsteigta“ kaip „overseas company“ (užsienio bendrovė), nes iš jos pateiktų dokumentų, visų pirma iš tų, kuriuos išdavė Companies House (Prekybos ir bendrovių registras, Jungtinė Karalystė), matyti, kad ji šioje valstybėje yra tik įregistruota, o ne įsteigta.
29
Be to, priešingai, nei teigia ieškovė, iš 2021 m. gruodžio 7 d. Nutarties IQ (T‑422/21, EU:T:2021:888) nematyti, kad advokatai, turintys tik teisę verstis advokato praktika Jungtinės Karalystės teismuose, galėtų atstovauti ieškovei nagrinėjant šį ieškinį. Ieškinys byloje, kurioje priimta ta nutartis, buvo atmestas kaip akivaizdžiai nepriimtinas, nes ieškovei nebuvo atstovaujama advokato, turinčio teisę verstis advokato praktika valstybės narės ar kitos valstybės, EEE susitarimo šalies, teisme.
30
Galiausiai, darant prielaidą, kad ieškovė remiasi Susitarimo dėl išstojimo 94 straipsnio 2 dalimi, pakanka pažymėti, kad, kaip matyti iš šio straipsnio pavadinimo, pagal šią nuostatą advokatams, turintiems teisę verstis advokato praktika Jungtinės Karalystės teismuose, pripažįstama teisė atstovauti arba teikti pagalbą taikoma tik vykstant Susitarimo dėl išstojimo 92 ir 93 straipsniuose nurodytoms administracinėms procedūroms, išskyrus galimą vėlesnį teismo procesą, kuriam taikomas to paties susitarimo 91 straipsnis (pagal analogiją žr. 2021 m. gruodžio 7 d. Nutarties IQ, T‑422/21, EU:T:2021:888, 23 punktą).
31
Taigi, kaip tvirtina Komisija, ieškovė negali pagrįstai teigti, kad pagal Susitarimą dėl išstojimo R. Howell ir E. Davis, turintys tik teisę verstis advokato praktika Jungtinės Karalystės teismuose, turi teisę atstovauti ieškovei Bendrajame Teisme nagrinėjant šį ieškinį.
32
Ieškovė taip pat negali remtis jokia Prekybos ir bendradarbiavimo susitarimo nuostata.
33
Prekybos ir bendradarbiavimo susitarimo 194 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad šio susitarimo šalis leidžia kitos to susitarimo šalies advokatui teikti priskirtąsias paslaugas pagal jo buveinės šalies profesinį vardą, kaip numatyta to paties susitarimo 128, 129, 135, 137 ir 143 straipsniuose. Vis dėlto šio susitarimo 193 straipsnio a ir g punktuose nurodyta, kad ši tvarka netaikoma teisinėms paslaugoms, susijusioms su Sąjungos teise, įskaitant ginčijamame sprendime nagrinėjamą SESV 101 straipsnį, taip pat teisiniam atstovavimui, be kita ko, to susitarimo šalies teismuose ir kitose tinkamai įsteigtose oficialiose teisminėse institucijose, tarp jų – Bendrajame Teisme.
34
Toliau pažymėtina, kad, atmetus ieškovės galimybę remtis Susitarimu dėl išstojimo arba Prekybos ir bendradarbiavimo susitarimu, reikia patikrinti, ar pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnį, į kurį daroma nuoroda Bendrojo Teismo procedūros reglamento 51 straipsnio 1 dalyje, baristeriui R. Howell ir solisitoriui E. Davis vis dėlto gali būti leista atstovauti ieškovei.
35
Šiuo tikslu jie privalo turėti „advokato“ statusą, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnio trečią pastraipą.
36
Dėl jų teisės verstis advokato praktika valstybės narės ar kitos valstybės, EEE susitarimo šalies, teisme pažymėtina, kad šis ieškinys pareikštas 2021 m. liepos 30 d., t. y. 2020 m. gruodžio 31 d. pasibaigus Susitarimo dėl išstojimo 126 straipsnyje numatytam pereinamajam laikotarpiui, per kurį, jeigu šiame susitarime nenustatyta kitaip, Sąjungos teisė toliau buvo taikoma Jungtinei Karalystei ir jos teritorijoje, nepaisant jos trečiosios valstybės statuso.
37
Iš to matyti, kad klausimas, ar advokatai, turintys teisę verstis advokato praktika tik Jungtinės Karalystės teismuose, kuriuos nurodė ieškovė, turi būti laikomi turinčiais teisę verstis advokato praktika valstybės narės ar kitos valstybės, EEE susitarimo šalies, teisme, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnio ketvirtą pastraipą, nebegali būti nagrinėjamas atsižvelgiant į Sąjungos teisės nuostatas ar aktus, įskaitant tuos, kurie taikomi advokato profesijai, kaip antai Direktyva 98/5 arba 1977 m. kovo 22 d. Tarybos direktyva 77/249/EEB, skirta padėti teisininkams veiksmingai naudotis laisve teikti paslaugas (OL L 78, 1977, p. 17; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 52).
38
Taigi šį klausimą reikia išnagrinėti atsižvelgiant į konkrečius valstybės narės teisės aktus, pagal kuriuos šiems advokatams vienašališkai suteikiama teisė verstis advokato praktika jos teismuose (šiuo klausimu žr. 2022 m. kovo 24 d. Sprendimo PJ ir PC / EUIPO, C‑529/18 P ir C‑531/18 P, EU:C:2022:218, 59 punktą).
39
Vis dėlto ieškovė nenurodė jokių tokio pobūdžio teisės aktų.
40
Atsižvelgiant į Prancūzijos vyriausybės atsakymą į proceso organizavimo priemonę, šiuo klausimu pažymėtina, kad Prancūzijoje nėra tokių teisės aktų.
41
Iš tiesų pagal Prancūzijos teisę leidžiama tokiam advokatui atstovauti bylos šaliai Prancūzijos teismuose, jeigu prieš pasibaigiant pereinamajam laikotarpiui jis buvo įrašytas į Prancūzijos advokatūros advokatų sąrašą kaip Prancūzijos advokatas arba jeigu prieš pasibaigiant pereinamajam laikotarpiui jis pateikė prašymą pripažinti jo profesinę kvalifikaciją ir šis prašymas dar nagrinėjamas, arba jeigu pasibaigus pereinamajam laikotarpiui jis išlaikė taikytinuose teisės aktuose numatytą egzaminą, per kurį tikrinamos Prancūzijos teisės žinios, ir buvo pagrįstai įrašytas į Prancūzijos advokatūros advokatų sąrašą kaip Prancūzijos advokatas.
42
Vadinasi, R. Howell ir E. Davis negali būti pripažinti turinčiais teisę atstovauti ieškovei nagrinėjant jos pareikštą ieškinį dėl ginčijamo sprendimo nei pagal Susitarimą dėl išstojimo, nei pagal Prekybos ir bendradarbiavimo susitarimą, nei pagal Procedūros reglamento 51 straipsnio 1 dalį, siejamą su Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnio ketvirta pastraipa.
43
Atsižvelgiant į tai, darytina išvada, kad šis prašymas turi būti atmestas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji kolegija)
nutaria:
1.
Atmesti prašymą, kuriuo siekiama, kad Bendrasis Teismas pripažintų R. Howell ir E. Davis turinčiais teisę atstovauti Natixis.
2.
Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Priimta Liuksemburge 2022 m. birželio 20 d.
Kancleris
E. Coulon
Pirmininkas
J. Svenningsen
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.