62021CJ0779_RES
Sujungtos bylos C‑779/21 P ir C‑799/21 P
Europos KomisijairEuropos Sąjungos Taryba
prieš
Saguia el-Hamra ir Rio de Oro išlaisvinimo liaudies frontą (Polisario frontas)
2024 m. spalio 4 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas
„Apeliacinis skundas – Išorės veiksmai – Tarptautiniai susitarimai – Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas, steigiantis Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją – Susitarimas dėl to susitarimo 1 ir 4 protokolų pakeitimo – Sudarymo aktas – Priekaištai dėl tarptautinės teisės pažeidimų dėl antrojo susitarimo taikytinumo Vakarų Sacharos teritorijai – Ieškinys dėl panaikinimo – Priimtinumas – Procesinis veiksnumas – Locus standi – Sąlyga, kad tam tikrais atvejais ginčijama priemonė turi būti tiesiogiai ir konkrečiai susijusi su ieškovu – Tarptautinių sutarčių santykinio poveikio principas – Apsisprendimo principas – Priklausomos teritorijos – Jungtinių Tautų chartijos 73 straipsnis – Europos Sąjungos Tarybos diskrecija – Tarptautinė paprotinė teisė – Bendrieji Sąjungos teisės principai – Priklausomos teritorijos tautos, turinčios teisę į apsisprendimą, pritarimas kaip tarptautinio susitarimo trečiosios šalies“
Ieškinys dėl panaikinimo – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Tiesiogiai ir konkrečiai su jais susiję aktai – Tiesioginė sąsaja – Konkreti sąsaja – Kriterijai – Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas, kuriuo iš dalies keičiami Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo protokolai – Sprendimas 2019/217 – Atsižvelgimas į patį tarptautinio susitarimo turinį ir jo teisinius padarinius trečiojoje teritorijoje – Priklausomos teritorijos kilmės produktai – Teisės į apsisprendimą įgyvendinimas – Tiesioginė ir konkreti sąsaja su Vakarų Sacharos tauta – Sąlygos
(SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa; Sprendimas 2019/217)
(žr. 86–95, 99, 107, 108 punktus)
Ieškinys dėl panaikinimo – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Tiesiogiai su jais susiję aktai – Tiesioginė sąsaja – Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas, kuriuo iš dalies keičiami Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo protokolai – Sprendimas 2019/217 – Tik su Sąjungos ir jos valstybių narių santykiais susijęs aktas – Visiškai automatiškas įgyvendinimas
(SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa; Sprendimas 2019/217)
(žr. 96 punktą)
Ieškinys dėl panaikinimo – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Institucijų priimti aktai – Sąjungos sudaryto tarptautinio susitarimo suderinamumo su Sutartimis nagrinėjimas – Priimtinumas – Pranešimo apie tarptautinio susitarimo patvirtinimą kitai šaliai dokumentas – Kompetencijos nebuvimas
(ESS 19 straipsnio 3 dalies b punktas; SESV 267 straipsnio pirmos pastraipos b punktas; Sprendimas 2019/217)
(žr. 97, 98 punktus)
Tarptautiniai susitarimai – Sąjungos susitarimai – Tarptautinės teisės reglamentuojami susitarimai – Tarptautinės sutartys ir trečiosios valstybės – Derybos ir sudarymas – Laisvo sutikimo principas – Priklausomos teritorijos tauta ir šios teritorijos gyventojai – Gyventojų sąvoka – Teritorijoje gyvenantys asmenys – Įtraukimas – Tautos sąvoka – Teisės į apsisprendimą turėtojo politinis vienetas ir statusas – Įtraukimas
(ESS 21 straipsnio 2 dalis)
(žr. 129 punktą)
Tarptautiniai susitarimai – Sąjungos susitarimai – Tarptautinės teisės reglamentuojami susitarimai – Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės taikymas – Tarptautinės sutartys ir trečiosios valstybės – Derybos ir sudarymas – Laisvo sutikimo principas – Priklausomos teritorijos tauta ir šios teritorijos gyventojai – Pareiga gauti šios tautos pritarimą – Konsultacijos su susijusiais gyventojais – Pareigos pažeidimas
(ESS 21 straipsnio 2 dalis)
(žr. 130 punktą)
Tarptautiniai susitarimai – Sąjungos susitarimai – Tarptautinės teisės reglamentuojami susitarimai – Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės taikymas – Tarptautinės sutartys ir trečiosios valstybės – Derybos ir sudarymas – Principai – Tarptautinės sutartys, kurios neturi nei kenkti tretiesiems asmenims, nei suteikti jiems naudos – Apimtis
(ESS 21 straipsnio 1 dalis)
(žr. 131, 132 punktus)
Tarptautiniai susitarimai – Sąjungos susitarimai – Tarybos sprendimas dėl Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimo, kuriuo iš dalies keičiami Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo protokolai – Tarptautinės teisės reglamentuojami susitarimai – Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės taikymas – Tarptautinės sutartys ir trečiosios valstybės – Derybos ir sudarymas – Laisvo sutikimo principas – Priklausomos teritorijos tauta ir šios teritorijos gyventojai – Konsultacijos su gyventojais – Pareiga gauti šios tautos pritarimą – Pažeidimas – Poveikis susitarimo sudarymo galiojimui – Tarybos diskrecijos egzistavimas – Poveikio nebuvimas
(ESS 3 straipsnio 5 dalis ir 21 straipsnio 1 dalis; SESV 207 straipsnio 1 dalis; Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimo dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimo EB–Marokas 1 ir 4 protokolų pakeitimo 10 konstatuojamoji dalis; Sprendimas 2019/217)
(žr. 133–136, 145 punktus)
Tarptautiniai susitarimai – Sąjungos susitarimai – Aiškinimas – Sąjungos teismo jurisdikcija – Sąlygos – Tarptautinės teisės reglamentuojami susitarimai – Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės taikymas – Tarptautinės sutartys ir trečiosios valstybės – Laisvo sutikimo principas – Reikalavimai ir teisiniai padariniai tautai įgyvendinant teisę į apsisprendimą – Priklausoma teritorija – Aiškaus pritarimo reikalavimas – Teisės klaida
(Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimo EB–Marokas 1 ir 4 protokolų pakeitimo; Sprendimas 2019/217)
(žr. 141, 144, 146–149, 157 punktus)
Tarptautiniai susitarimai – Sąjungos susitarimai – Aiškinimas – Sąjungos teismo jurisdikcija – Sąlygos – Tarptautinės teisės reglamentuojami susitarimai – Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės taikymas – Tarptautinės sutartys ir trečiosios valstybės – Laisvo sutikimo principas – Reikalavimai ir teisiniai padariniai tautai įgyvendinant teisę į apsisprendimą – Priklausoma teritorija – Numanomas sutikimas – Sąlygos – Iš tos teritorijos gamtos išteklių eksploatavimo gaunama tiksli, konkreti ir esminė nauda – Neįvykdyta sąlyga – Pritarimo nebuvimas
(SESV 21 straipsnio 1 dalis; Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimo EB–Marokas 1 ir 4 protokolų pakeitimo; Sprendimas 2019/217)
(žr. 152–156, 158–160, 162 punktus)
Ieškinys dėl panaikinimo – Sąjungos teismo jurisdikcija – Institucijų priimti aktai – Prašymas išnagrinėti Sąjungos sudaryto tarptautinio susitarimo suderinamumą su tarptautine teise – Priimtinumas
(SESV 21 straipsnio 1 dalis; Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimo EB–Marokas 1 ir 4 protokolų pakeitimo; Sprendimas 2019/217)
(žr. 172–176 punktus)
Apeliacinis skundas – Nepagrįstu pripažintas apeliacinis skundas – Apeliacine tvarka apskųstas teismo sprendimas, kuriuo panaikintas ginčijamas sprendimas, paliekant galioti jo padarinius iki Teisingumo Teismo sprendimo paskelbimo – Teisingumo Teismo atliktas ginčijamo sprendimo padarinių palikimas galioti – Teisinio saugumo motyvais grindžiamas pateisinimas
(SESV 264 straipsnio antra pastraipa; Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimas dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimo EB-Marokas 1 ir 4 protokolų pakeitimo; Sprendimas 2019/217)
(žr. 183–186 punktus)
Santrauka
Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) dviem sprendimais, pirma, sujungtose bylose C‑778/21 P ir C‑798/21 P ir, antra, sujungtose bylose C‑779/21 P ir C‑799/21 P atmetė Europos Komisijos ir Europos Sąjungos Tarybos pateiktus apeliacinius skundus dėl dviejų Bendrojo Teismo sprendimų, kuriais, išnagrinėjus Saguia el-Hamra ir Rio de Oro išlaisvinimo liaudies fronto (Polisario frontas) pareikštus ieškinius dėl Tarybos sprendimų, kuriais patvirtinamas Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimų sudarymas, panaikinimo, šie sprendimai buvo panaikinti.
Sprendimu 2019/217 (
1
) Taryba patvirtino Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimo dėl kai kurių Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją (
2
), protokolų pakeitimo sudarymą. Taryba taip pat Sprendimu 2019/441 (
3
) patvirtino Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės žvejybos partnerystės susitarimo, jo įgyvendinimo protokolo ir prie susitarimo pridedamų laiškų, kuriais pasikeista, sudarymą, o Reglamentu 2019/440 – žvejybos galimybių paskirstymą pagal minėtą susitarimą ir jo įgyvendinimo protokolą (
4
). Abu šie sprendimai buvo priimti po 2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Taryba / Polisario frontas (C‑104/16 P, EU:C:2016:973), kuriame Teisingumo Teismas, be kita ko, pažymėjo, kad Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimas apima tik Maroko Karalystės teritoriją, o ne priklausomą Vakarų Sacharos teritoriją, ir po 2018 m. vasario 27 d. Sprendimo Western Sahara Campaign UK (C‑266/16, EU:C:2018:118), kuriame Teisingumo Teismas vadovavosi iš esmės analogiškais motyvais dėl žvejybos susitarimų su Maroko Karalyste, kiek tai susiję su greta Vakarų Sacharos teritorijos esančiais vandenimis.
Sprendimu 2019/217 patvirtintu susitarimu buvo iš dalies pakeisti Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimo protokolai dėl Maroko kilmės žemės ūkio produktų, žuvies ir žuvininkystės produktų importui į Europos Sąjungą taikomos tvarkos ir dėl sąvokos „produktų kilmė“ apibrėžties, į Sąjungą eksportuojamiems Maroko kilmės produktams suteiktų muitų tarifų lengvatų taikymą išplečiant Vakarų Sacharos kilmės produktams, eksportuojamiems prižiūrint Maroko muitinei. O Europos bendrijos ir Maroko žvejybos susitarimas (
5
) buvo iš dalies pakeistas, į jo taikymo sritį įtraukiant greta Vakarų Sacharos teritorijos esančius vandenis.
2019 m. dėl šių aktų pareikštais ieškiniais trijose bylose Polisario frontas / Taryba (T‑279/19, T‑344/19 ir T‑356/19) Polisario frontas prašė panaikinti ginčijamus sprendimus ir reglamentą.
Pirma, byloje, kurioje priimtas sprendimas Polisario frontas / Taryba (T‑279/19) (
6
) ir, antra, sujungtose bylose, kuriose priimtas Sprendimas Polisario frontas / Taryba (T‑344/19 ir T‑356/19) (
7
), Bendrasis Teismas panaikino ginčijamus sprendimus ir reglamentą, motyvuodamas tuo, kad nebuvo laikytasi reikalavimo, susijusio su Vakarų Sacharos tautos pritarimu. Iš tiesų Taryba nepakankamai atsižvelgė į visas reikšmingas aplinkybes, susijusias su Vakarų Sacharos padėtimi, ir klaidingai manė, kad turi diskreciją dėl reikalavimo, pagal kurį šios teritorijos tauta, kaip ginčijamų susitarimų trečioji šalis, kaip tai suprantama pagal sutarčių santykinio poveikio principą, siejamą su apsisprendimo principu, turi išreikšti pritarimą dėl šių susitarimų taikymo šioje teritorijoje, laikymosi.
Taryba ir Komisija dėl šių sprendimų pateikė apeliacinius skundus Teisingumo Teismui.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl „Polisario“ fronto Bendrajame Teisme pareikštų ieškinių dėl panaikinimo priimtinumo
A. Dėl Polisario fronto procesinio veiksnumo
Pirma, Teisingumo Teismas priminė, kad kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo tam tikromis aplinkybėmis gali pateikti ieškinį dėl jam skirtų aktų arba aktų, kurie yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susiję, ar dėl reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktų, tiesiogiai su juo susijusių ir dėl kurių nereikia patvirtinti įgyvendinamųjų priemonių. Tačiau Teisingumo Teismas jau yra pripažinęs subjektų procesinį veiksnumą Sąjungos teismuose, neatsižvelgiant į tai, ar jie pagal vidaus teisę įsteigti kaip juridiniai asmenys.
Polisario frontas yra pasiskelbęs išlaisvinimo judėjimu, kuris buvo įkurtas siekiant kovoti dėl Vakarų Sacharos priklausomos teritorijos nepriklausomybės nuo Maroko Karalystės ir dėl sahravių valstybės įkūrimo. Kadangi šis judėjimas, remdamasis Vakarų Sacharos tautos teise į apsisprendimą, siekia būtent nustatyti šios teritorijos valstybinę teisinę tvarką, tam, kad būtų pripažintas jo procesinis veiksnumas Sąjungos teismuose, negalima reikalauti, kad jis būtų įsteigtas kaip juridinis asmuo pagal konkrečią nacionalinės teisės sistemą. Be to, Polisario frontas yra vienas iš teisėtų Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos globojamo Vakarų Sacharos ateities nustatymo proceso dalyvių ir jo sprendimai privalomi visoms valstybėms narėms ir Sąjungos institucijoms. Iš to matyti, kad Polisario fronto, kuris taip pat palaiko dvišalius teisinius santykius tarptautiniu lygmeniu, teisinis egzistavimas yra pakankamas, kad jis galėtų turėti procesinį veiksnumą Sąjungos teismuose (
8
). Todėl Teisingumo Teismas konstatavo, jog Bendrasis Teismas, nepadaręs teisės klaidos, galėjo nuspręsti, kad Polisario frontas turi procesinį veiksnumą Sąjungos teismuose, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.
B. Dėl Polisario fronto locus standi
Antra, Teisingumo Teismas nagrinėjo Polisario fronto locus standi. Dėl klausimo, ar ginčijami sprendimai ir reglamentas yra tiesiogiai susiję su Polisario frontu, Teisingumo Teismas visų pirma priminė, kad šiuo tikslu turi būti tenkinami du kumuliaciniai kriterijai, t. y. pirma, ginčijama priemonė turi tiesiogiai sukelti padarinių atitinkamo asmens teisinei padėčiai ir, antra, ji neturi palikti jokios diskrecijos už jos įgyvendinimą atsakingiems adresatams.
Šiuo aspektu jis konstatavo, kad Bendrajame Teisme pareikštais ieškiniais dėl panaikinimo Polisario frontas siekė, kad būtų apsaugota Vakarų Sacharos tautos teisė į apsisprendimą (
9
), todėl, atsižvelgiant į ginčijamų aktų, taigi ir ginčijamų susitarimų, padarinius šios tautos teisinei padėčiai reikia nagrinėti, ar ginčijami aktai yra tiesiogiai susiję su Polisario frontu.
Jis priminė, kad nors Polisario frontas nebuvo oficialiai pripažintas išimtiniu Vakarų Sacharos tautos atstovu, jis, remiantis Jungtinių Tautų aukščiausiųjų organų rezoliucijomis, yra privilegijuotas dalyvis siekiant nustatyti būsimą Vakarų Sacharos statusą. Šios ypatingos aplinkybės leidžia manyti, kad Polisario frontas gali Sąjungos teisme ginčyti Sąjungos akto, kuris tiesiogiai sukelia padarinių šios tautos teisinei padėčiai, teisėtumą. Ginčijami aktai, taigi atitinkamai ir ginčijami susitarimai, atsižvelgiant į jų poveikį Vakarų Sacharos tautos teisei į apsisprendimą, atitinka teisinę sąlygą, pagal kurią sprendimas, dėl kurio pareikštas ieškinys, turi būti tiesiogiai susijęs su fiziniu ar juridiniu asmeniu. Remiantis Jungtinių Tautų Chartijos 73 straipsniu ir veiksmingos teisminės gynybos principu, nagrinėjamu atveju ši sąlyga turi būti vertinama atsižvelgiant į Vakarų Sacharos tautos, kuriai šiose bylose atstovauja Polisario frontas, teisinę padėtį.
Be to, sprendimas sudaryti tarptautinį susitarimą yra galutinis aktas Sąjungos teisinėje sistemoje ir išreiškia Sąjungos valią būti saistomai šio susitarimo. Teisingumo Teismas, kuris neturi jurisdikcijos panaikinti tarptautinio susitarimo, priminė, kad šis sprendimas yra aktas, kurį galima ginčyti. Vis dėlto, priešingai, nei tvirtino kai kurios šalys, pranešimas apie tokio susitarimo patvirtinimą kitai susitariančiajai šaliai yra įgyvendinimo priemonė, kuri iš esmės turi būti laikoma aktu, kurio negalima ginčyti.
Tuo remdamasis Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad ginčijami sprendimai yra tiesiogiai susiję su Polisario frontu ir kad Bendrasis Teismas šiuo klausimu nepadarė teisės klaidų.
Dėl Polisario fronto konkrečios sąsajos Teisingumo Teismas taip pat patvirtino Bendrojo Teismo požiūrį, kad, atsižvelgiant į aplinkybes, kuriomis remiantis buvo padaryta išvada dėl jo tiesioginės sąsajos, ginčijami sprendimai turi būti laikomi konkrečiai su juo susijusiais. Šiuo klausimu jis konstatavo, kad ginčijamas sprendimas yra konkrečiai susijęs su Vakarų Sacharos tauta, kuriai atstovauja Polisario frontas, nes aiškus Vakarų Sacharos teritorijos įtraukimas į ginčijamų susitarimų, kurie pagal ginčijamus sprendimus yra privalomi Sąjungai, taikymo sritį pakeičia šios tautos teisinę padėtį dėl to, kad ji turi teisę į apsisprendimą šios teritorijos atžvilgiu, ir šis statusas išskiria ją iš kitų asmenų ar subjektų, įskaitant iš visų kitų tarptautinės teisės subjektų.
Dėl Vakarų Sacharos tautos pritarimo ginčijamiems susitarimams ir Bendrojo Teismo atliekamos teisminės kontrolės apimties
Ginčijamuose sprendimuose nurodyta, kad Sąjunga patvirtino nagrinėjamus susitarimus po to, kai bendradarbiaudama su Europos išorės veiksmų tarnyba Komisija „ėmėsi visų protingų ir įmanomų priemonių <...> tam, kad būtų tinkamai įtraukti su susitarimu susiję gyventojai, kad būtų užtikrintas jų pritarimas susitarim[ams]“ (
10
). Vis dėlto šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad dauguma dabartinių Vakarų Sacharos gyventojų nepriklauso teisę į apsisprendimą turinčiai tautai, t. y. Vakarų Sacharos tautai, kurios didžioji dalis buvo perkelta. Jis pridūrė, kad yra skirtumas tarp priklausomos teritorijos „gyventojų“ sąvokos ir šios teritorijos „tautos“ sąvokos. Iš tiesų pastaroji sąvoka reiškia politinį vienetą, turintį teisę į apsisprendimą, o sąvoka „gyventojai“ apima teritorijoje gyvenančius asmenis.
Be to, Teisingumo Teismas priminė, kad pagal bendrąjį tarptautinės teisės sutarčių santykinio poveikio principą tarptautinės sutartys neturi nei kenkti tretiesiems asmenims, nei suteikti jiems naudos. Šiuo aspektu susitarimo įgyvendinimas gali paveikti trečiąją šalį, jeigu į jo taikymo sritį būtų įtraukta teritorija, kurios atžvilgiu ta trečioji šalis turi suverenias teises, ar teisę į apsisprendimą. Todėl Sąjungos ir Maroko Karalystės tarptautinio susitarimo įgyvendinimui Vakarų Sacharos teritorijoje turi pritarti Vakarų Sacharos tauta (
11
). Kadangi Sąjungos veiksmais tarptautinėje arenoje, be kita ko, turi būti prisidedama prie griežto tarptautinės teisės ir Jungtinių Tautų Chartijos principų laikymosi (
12
), Teisingumo Teismas pažymėjo, kad Vakarų Sacharos tautos pritarimo minėtiems susitarimams, kuris įgyvendinamas Vakarų Sacharos teritorijoje arba greta jos esančiuose vandenyse, nebuvimas gali turėti įtakos Sąjungos aktų dėl šių susitarimų sudarymo galiojimui.
Dėl būtinybės gauti Vakarų Sacharos tautos pritarimą ir „Polisario“ fronto nustatymo kaip subjekto, kuris turėtų jį išreikšti
Pirmiausia Bendrasis Teismas pažymėjo, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai konstatavo, kad ginčijamais susitarimais suteikiant Maroko Karalystės valdžios institucijoms tam tikrus įgaliojimus, kurie turėjo būti įgyvendinami Vakarų Sacharos teritorijoje, Vakarų Sacharos tautai buvo nustatyta pareiga (
13
). Nors ginčijamų susitarimų įgyvendinimas reiškia, kad Maroko valdžios institucijų veiksmai, atlikti Vakarų Sacharos teritorijoje, sukelia teisinių padarinių, pakeičiančių šios teritorijos tautos teisinę padėtį, tai neleidžia manyti, kad minėtais susitarimais sukuriami teisiniai įsipareigojimai šiai tautai, kaip tarptautinės teisės subjektui. Ginčijami susitarimai nereiškia, kad Sąjunga pripažįsta tariamą Maroko Karalystės suverenitetą Vakarų Sacharai. Be to, Vakarų Sacharos tauta nėra, pavyzdžiui, nei žvejybos leidimų ar kitų administracinių aktų, kuriuos Maroko valdžios institucijos parengė įgyvendindamos Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės tausios žvejybos partnerystės susitarimą ir kuriuos ji turėtų pripažinti, nei priemonių, kurių dėl jų ėmėsi Sąjungos ir valstybių narių valdžios institucijos, adresatė. Todėl Teisingumo Teismas nusprendė, jog Bendrasis Teismas rėmėsi klaidinga prielaida, kai konstatavo, kad Vakarų Sacharos tautos pritarimas ginčijamam susitarimui turi būti aiškiai išreikštas.
Vis dėlto Teisingumo Teismas pažymėjo, kad tarptautinėje paprotinėje teisėje nenumatyta konkrečios formos, kaip turi būti išreikštas trečiojo subjekto sutikimas dėl susitarimo, kuriuo jam suteikiama teisė (
14
), ir neatmetama galimybė, kad tam tikromis aplinkybėmis toks sutikimas gali būti duotas implicitiškai. Taigi priklausomos teritorijos tautos pritarimas tarptautiniam susitarimui, kurio atžvilgiu ji turi trečiosios šalies statusą ir kurio taikymas numatytas teritorijoje, su kuria susijusi jos teisė į apsisprendimą, gali būti preziumuojamas, jei tenkinamos dvi sąlygos. Pirma, atitinkamas susitarimas neturi sukurti šiai tautai tenkančios pareigos. Antra, jame, be kita ko, turi būti numatyta, kad pati atitinkama tauta gauna tikslią, konkrečią, esminę ir patikrinamą naudą iš šios teritorijos gamtos išteklių eksploatavimo ir proporcingą šio eksploatavimo mastui. Atitinkamame susitarime taip pat turi būti numatytas reguliarios kontrolės mechanizmas, leidžiantis patikrinti atitinkamai tautai suteiktos naudos realumą. Šių sąlygų turi būti laikomasi siekiant užtikrinti tokio susitarimo suderinamumą su iš Jungtinių Tautų Chartijos 73 straipsnio kylančiu ir tarptautinėje paprotinėje teisėje įtvirtintu principu dėl priklausomų teritorijų tautų interesų pirmumo.
Jeigu tenkinamos abi šios sąlygos, atitinkamos tautos pritarimas turi būti laikomas gautu. Taigi aplinkybės, kad judėjimas, kuris prisistato kaip teisėtas tos tautos atstovas, prieštarauja tam susitarimui, savaime nepakanka, kad būtų paneigtas tokio pritarimo buvimas. Vis dėlto ši prezumpcija gali būti paneigta, jeigu teisėti šios tautos atstovai įrodo, kad atitinkamu susitarimu šiai tautai suteikta naudos sistema arba kartu reikalaujamas taikyti reguliarios kontrolės mechanizmas neatitinka minėtų sąlygų.
Nagrinėjamu atveju Teisingumo Teismas konstatavo, kad nors ginčijamais susitarimais pagal Sąjungos teisę pakeičiama Vakarų Sacharos tautos teisinė padėtis, atsižvelgiant į jos turimą teisę į apsisprendimą, nesukuriama teisinių įsipareigojimų šiai tautai, kaip tarptautinės teisės subjektui. Taigi pirmoji iš dviejų sąlygų tenkinama.
Dėl antrosios sąlygos Teisingumo Teismas konstatavo, kad ginčijamuose susitarimuose akivaizdžiai nėra numatyta naudos Vakarų Sacharos tautai, atitinkančios pirma nurodytus požymius. Jis taip pat pažymėjo, kad jeigu ateityje susitarimas būtų naudingas Vakarų Sacharos tautai pagal minėtus reikalavimus, galimybė, kad šis susitarimas taip pat bus naudingas šios teritorijos gyventojams apskritai, negalėtų kliudyti konstatuoti preziumuojamo šios tautos pritarimo.
Dėl galimybės remtis tarptautine teise
Teisingumo Teismas priminė, kad Sąjunga savo kompetencijas turi įgyvendinti laikydamasi tarptautinės teisės, todėl nagrinėdamas ieškinį dėl panaikinimo jis turi jurisdikciją įvertinti, ar Sąjungos sudarytas tarptautinis susitarimas suderinamas su tarptautinės teisės normomis. Pagal Sutartis šios normos yra privalomos Sąjungai ir Teisingumo Teismo atliekama akto, kuriuo Sąjunga sudarė tokį tarptautinį susitarimą, galiojimo kontrolė gali būti susijusi su šio akto teisėtumu atsižvelgiant į patį atitinkamo tarptautinio susitarimo turinį (
15
). Taigi Bendrasis Teismas galėjo pagrįstai nuspręsti, kad apsisprendimo ir sutarčių santykinio poveikio principais galima remtis tikrinant ginčijamo sprendimo galiojimą.
Išvada
Kadangi Teisingumo Teismas nepritarė nė vienam iš pagrindų, nurodytų grindžiant Komisijos ir Tarybos pateiktus apeliacinius skundus, jis atmetė visus šiuos apeliacinius skundus.
Dėl ginčijamų sprendimų padarinių palikimo galioti atmetus Tarybos ir Komisijos pateiktus apeliacinius skundus
Sujungtose bylose C‑778/21 P ir C‑798/21 P skundžiamu sprendimu buvo palikti galioti ginčijamo sprendimo padariniai iki šio Teisingumo Teismo sprendimo paskelbimo. Kadangi atitinkamo susitarimo įgyvendinimo protokolas nustojo galioti 2023 m. liepos 17 d., o pagal patį žvejybos susitarimą Sąjungos laivams neleidžiama patekti į atitinkamą „žvejybos zoną“, Teisingumo Teismas nusprendė, kad Komisijos ir Tarybos papildomi prašymai palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius neteko dalyko.
Sujungtose bylose C‑779/21 P ir C‑799/21 P ginčijamu sprendimu sudarytas susitarimas įsigaliojo 2019 m. liepos 19 d. Kadangi ginčijamo sprendimo panaikinimas, nepalikus jo padarinių galioti ribotą laikotarpį, galėtų sukelti didelių neigiamų padarinių Sąjungos išorės veiksmams ir pakenkti jos prisiimtų ir institucijas bei valstybes nares saistančių tarptautinių įsipareigojimų teisiniam saugumui, Teisingumo Teismas nusprendė palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius dvylikos mėnesių laikotarpiu nuo jo sprendimo paskelbimo dienos.
(
1
)	2019 m. sausio 28 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/217 dėl Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės susitarimo pasikeičiant laiškais dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimo, steigiančio Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją, 1 ir 4 protokolų pakeitimo sudarymo (OL L 34, 2019, p. 1).
(
2
)	1996 m. vasario 26 d. Briuselyje pasirašytas Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimas, įsteigiantis Europos Bendrijų bei jų valstybių narių ir Maroko Karalystės asociaciją (OL L 70, 2000, p. 2).
(
3
)	2019 m. kovo 4 d. Tarybos sprendimas (ES) 2019/441 dėl Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės tausios žvejybos partnerystės susitarimo, jo įgyvendinimo protokolo ir prie susitarimo pridedamų laiškų, kuriais pasikeista, sudarymo (OL L 77, 2019, p. 4).
(
4
)	2018 m. lapkričio 29 d. Tarybos reglamentas (ES) 2019/440 dėl žvejybos galimybių paskirstymo pagal Europos Sąjungos ir Maroko Karalystės tausios žvejybos partnerystės susitarimą ir jo įgyvendinimo protokolą (OL L 77, 2019, p. 1; toliau – ginčijamas reglamentas).
(
5
)	Europos bendrijos ir Maroko Karalystės partnerystės susitarimas žuvininkystės sektoriuje (OL L 141, 2006, p. 4).
(
6
)	2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimas Polisario frontas / Taryba (T‑279/19, EU:T:2021:639).
(
7
)	2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimas Polisario frontas / Taryba (T‑344/19 ir T‑356/19, EU:T:2021:640).
(
8
)	Šiuo aspektu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad klausimas, ar šis subjektas gali teisėtai atstovauti Vakarų Sacharos tautos interesams, susijęs su jo teise pareikšti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo, o ne su jo procesiniu veiksnumu Sąjungos teisme.
(
9
)	Žr. 2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Taryba / Polisario frontas (C‑104/16 P, EU:C:2016:973, 88, 91 ir 105 punktai).
(
10
)	Sprendimo 2019/217 10 konstatuojamoji dalis ir Sprendimo 2019/441 11 konstatuojamoji dalis.
(
11
)	Žr. 2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Taryba / Polisario frontas (C‑104/16 P, EU:C:2016:973, 106 punktas).
(
12
)	ESS 3 straipsnio 5 dalis ir 21 straipsnio 1 dalis.
(
13
)	2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimas Polisario frontas / Taryba (T‑279/19, EU:T:2021:639, 322 ir 323 punktai) ir 2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimas Polisario frontas / Taryba (T‑344/19 ir T‑356/19, EU:T:2021:640, 318 punktas).
(
14
)	Žr. 1932 m. birželio 7 d. Nuolatinio Tarptautinio Teisingumo Teismo sprendimą byloje dėl Aukštutinės Savojos ir Žekso laisvosios prekybos zonų (NTTT Rink. 1927, A/B serija, Nr. 46, p. 148).
(
15
)	2018 m. vasario 27 d. Sprendimas Western Sahara Campaign UK (C‑266/16, EU:C:2018:118, 47–51 punktai).