62024CJ0654
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. sausio 29 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Direktyva 1999/70/EB – Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis – 4 punktas – Nediskriminavimo principas – Elektroninės kortelės forma suteikiama išmoka, skirta mokytojų tęstiniam kvalifikacijos kėlimui remti ir jų profesiniams įgūdžiams gerinti – Suteikimas tik pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams – Pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių mokytojų diskriminacija – Nacionalinė jurisprudencija, pagal kurią aptariama lengvata atitinkamiems mokytojams nesuteikiama a posteriori, kai jie nebepriklauso švietimo sistemai – Pakeitimas esant tam tikroms sąlygoms į teisę į patirtos žalos atlyginimą“
Byloje C‑654/24 (Bariello) (
i
)
dėl Tribunale ordinario di Ravenna (Ravenos teismas, Italija) 2024 m. spalio 8 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. spalio 8 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
M. M.
prieš
Ministero dell’Istruzione e del Merito
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė M. L. Arastey Sahún, teisėjai J. Passer, E. Regan, D. Gratsias ir B. Smulders (pranešėjas),
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
M. M., atstovaujamos avvocato S. Solidoro,
–
Italijos vyriausybės, atstovaujamos S. Fiorentino, padedamo avvocata dello Stato L. Fiandaca,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos S. Delaude ir D. Recchia,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (toliau – Bendrasis susitarimas), esančio 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (OL L 175, 1999, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368) priede, 4 punkto ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant pagal terminuotas darbo sutartis dirbusios mokytojos M. M. ir Ministero dell’Istruzione e del Merito (Švietimo ir mokslo ministerija, Italija) (toliau – ministerija) ginčą dėl šios atsisakymo skirti M. M. už 2020–2021 – 2023–2024 mokslo metus metinę išmoką elektroninės kortelės, kuri leidžia mokytojams įsigyti įvairių prekių ir paslaugų ir skiriama siekiant remti jų tęstinį kvalifikacijos kėlimą ir gerinti profesinius įgūdžius, forma.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Remiantis Direktyvos 1999/70 1 straipsniu, šia direktyva siekiama „įgyvendinti [Bendrąjį susitarimą]“.
4
Bendrojo susitarimo 2 punkto „Taikymo sritis“ 1 dalyje numatyta:
„Šis susitarimas taikomas pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems darbuotojams, kurių darbo sutartį arba darbo santykius apibrėžia kiekvienos valstybės narės teisė, kolektyvinės sutartys ar praktika.“
5
Šio bendrojo susitarimo 3 punktas „Apibrėžimai“ suformuluotas taip:
„1.
Šiame susitarime „pagal terminuotą sutartį dirbantis darbuotojas“ – tai asmuo, dirbantis pagal darbo sutartį, tiesiogiai sudarytą tarp darbdavio ir darbuotojo, arba palaikantis tiesioginius darbo santykius su darbdaviu, kai darbo sutarties ar santykių pabaiga nustatoma pagal tokias objektyvias sąlygas, kaip konkreti diena, konkrečios užduoties įvykdymas ar konkretus įvykis.
2.
Šiame susitarime „panašus nuolatinis darbuotojas“ – tai toje pačioje įmonėje dirbantis darbuotojas, kuris sudarė neterminuotą darbo sutartį arba palaiko neterminuotus darbo santykius ir atlieka tą patį ar panašų darbą (profesines pareigas), tinkamai atsižvelgiant į jo kvalifikaciją ar įgūdžius. <…>“
6
Minėto bendrojo susitarimo 4 punkto „Nediskriminavimo principas“ 1 dalyje nustatyta:
„Pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams negali būti taikomos mažiau palankios darbo sąlygos negu panašiems nuolatiniams darbuotojams vien dėl to, kad jie sudarė terminuotas darbo sutartis ar palaiko terminuotus darbo santykius, nebent ši nevienoda traktuotė [šis skirtingas požiūris] yra objektyviai pagrįst[as].“
Italijos teisė
7
2015 m. liepos 13 d.Legge n. 107 – Riforma del sistema nazionale di istruzione e formazione e delega per il riordino delle disposizioni legislative vigenti (Įstatymas Nr. 107 dėl nacionalinės švietimo ir profesinio mokymo sistemos reformos ir įgaliojimų pertvarkyti galiojančias teisės aktų nuostatas) (GURI, Nr. 162, 2015 m. liepos 15 d.) (toliau – Įstatymas Nr. 107/2015) 1 straipsnio 121 ir 122 dalyse numatyta:
„121.   Siekiant remti tęstinį mokytojų kvalifikacijos kėlimą ir tobulinti jų profesinius įgūdžius, sukuriama etatinių mokytojų mokymui ir kvalifikacijai kelti skirta elektroninė kortelė, laikantis 123 dalyje nurodytų išlaidų ribų. Ši kortelė, kurios nominalioji vertė yra 500 EUR per metus už kiekvienus mokslo metus, gali būti naudojama knygoms ir vadovėliams (taip pat skaitmeninio formato), leidiniams ir žurnalams, kurie yra naudingi profesinėms žinioms atnaujinti, pirkti, priemonėms ir programinei įrangai įsigyti, užsirašyti į profesiniams įgūdžiams ir profesinei kvalifikacijai atnaujinti skirtus kursus, rengiamus [ministerijos] akredituotų įstaigų, su profesiniu profiliu susijusius bakalauro, magistro (specializuoto ar vienos pakopos) kursus arba su profesiniu profiliu susijusius trečiosios pakopos arba universitetų magistro kursus, dalyvauti teatro pristatymuose ir filmų peržiūrose, įeiti į muziejus, parodas, kultūros renginius ir gyvus pasirodymus, taip pat iniciatyvoms, susijusioms su mokyklų trejų metų mokymo plane ir 124 dalyje minimame Nacionaliniame kvalifikacijos kėlimo plane nurodyta veikla. Į kortelę pervedama suma nėra nei papildomas darbo užmokestis, nei apmokestinamosios pajamos.
122.   Ministrų Tarybos pirmininko dekretu, kuris, suderinus su [ministru] bei Ekonomikos ir finansų ministru, turi būti priimtas per 60 dienų nuo šio įstatymo įsigaliojimo, apibrėžiami 121 dalyje nurodytos kortelės išdavimo ir naudojimo kriterijai bei tvarka, iš 123 dalyje nurodytų turimų išteklių skirtina suma, atsižvelgiant į viešąją skaitmeninės tapatybės valdymo sistemą, taip pat su šia kortele susijusių lengvatų ir išmokų suteikimo sąlygos.“
8
2016 m. lapkričio 28 d.Decreto del Premiere del Consiglio dei Ministri recante Disciplina delle modalitą di assegnazione e utilizzo della Carta elettronica per l’aggiornamento e la formazione del docente di ruolo delle istituzioni scolastiche di ogni ordine e grado (Ministrų Tarybos Pirmininko dekretas, reglamentuojantis elektroninės kortelės, skirtos visų lygių švietimo įstaigų etatiniams mokytojams mokyti ir kvalifikacijai kelti, išdavimo ir naudojimo tvarką) (GURI, Nr. 281, 2016 m. gruodžio 1 d.), priimto pagal Įstatymo Nr. 107/2015 1 straipsnio 122 dalį, 3 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„[Įstatymo Nr. 107/2015 1 straipsnio 121 dalyje nurodyta] kortelė nebegali būti naudojama nutraukus tarnybą.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
9
Ketverius mokslo metus, t. y. 2020–2021 – 2023–2024 mokslo metais, ministerija pagal terminuotas darbo sutartis buvo įdarbinusi ieškovę M. M. kaip mokytoją.
10
Kadangi M. M. už šiuos mokslo metus nebuvo suteikta teisė į elektroninę kortelę, numatytą Įstatymo Nr. 107/2015 1 straipsnio 121 dalyje (toliau – aptariama elektroninė kortelė), 2024 m. balandžio 5 d. ji pareiškė ieškinį Tribunale ordinario di Ravenna (Ravenos bendrosios kompetencijos teismas, Italija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme; jame prašė, kad ministerija visų pirma būtų įpareigota pagal elektroninės kortelės suteikimo ir naudojimo tvarką jai išmokėti 500 EUR metinę kompensaciją už kiekvienus iš minėtų mokslo metų, o nepatenkinus šio reikalavimo – sumokėti jai iš viso 2000 EUR sumą.
11
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visų pirma nurodo, kad aptariama elektroninė kortelė, kuria siekiama remti mokytojų tęstinį kvalifikacijos kėlimą mokymą, yra internetinė programa, kuria mokytojui suteikiamas pirkimo kodas arba kuponas už jo iš anksto pasirinktas prekes ar paslaugas, ir kad atitinkamas prekybininkas gali priimti šią kortelę tik už produktus, atitinkančius teisės aktus. Kai įsigijamas produktas ar paslauga, prekybininkas įgyja teisę pateikti tokio pat dydžio reikalavimą ministerijai.
12
Be to, šis teismas patikslina, kad iš pradžių pagal Įstatymo Nr. 107/2015 1 straipsnio 121 dalį aptariama elektroninė kortelė buvo suteikiama tik pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams. Iš 2022 m. gegužės 18 d. Nutarties Ministero dell’istruzione (Elektroninė kortelė) (C‑450/21, EU:C:2022:411) matyti, kad šis įstatymas prieštarauja Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 daliai tiek, kiek pagal jas teisė į tokią kortelę nesuteikiama mokytojams, kurie, kaip M. M., įdarbinti pagal terminuotą darbo sutartį.
13
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, iš šios nutarties atrodo, kad pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys mokytojai turi teisę į aptariamą elektroninę kortelę. Tačiau Corte suprema di cassazione (Kasacinis Teismas, Italija) savo 2023 m. spalio 4 d. Sprendime Nr. 29961/2023 keliais aspektais apribojo galimybę pareikšti ieškinį dėl teisės į šią kortelę, be kita ko, nusprendęs, kad asmenims, kuriems ši kortelė buvo nepagrįstai nesuteikta, teisė ją gauti a posteriori gali būti pripažinta tik jeigu tuo metu, kai teismas priėmė sprendimą dėl jų teisės, jie vis dar priklausė švietimo sistemai, nes buvo paskirti pavaduojančiais mokytojais, įtraukti į pavaduojančių mokytojų rezervo sąrašus arba tapo etatiniais mokytojais.
14
Vis dėlto pagal šį sprendimą, jeigu suinteresuotasis asmuo per tą laiką pasitraukė iš švietimo sistemos, kaip yra M. M. atveju, kurios paskutinė darbo sutartis baigė galioti 2024 m. birželio 30 d. ir kuri nebevykdo jokių mokymo funkcijų, taip pat nėra įrašyta į minėtus rezervo sąrašus, piniginė prievolė, susijusi su aptariama elektronine kortele, turi būti panaikinta atgaline data, o prašymas suteikti šią kortelę – atmestas iš esmės.
15
Minėtame sprendime Corte suprema di cassazione (Kasacinis Teismas) nusprendė, kad, esant tokiai situacijai, buvęs mokytojas gali, vietoj prašymo suteikti atitinkamą elektroninę kortelę, reikalauti atlyginti žalą, patirtą dėl to, kad ši kortelė nebuvo išduota.
16
Vis dėlto tokiam ieškiniui dėl žalos atlyginimo taikomos kelios papildomos materialinės ir procesinės sąlygos. Taigi suinteresuotasis asmuo turi įrodyti, kad patyrė konkrečią žalą, kuri skiriasi nuo žalos, susijusios tik su 500 EUR sumos per metus praradimu. Be to, žala nėra preziumuojama ir, nors teismas gali teisingai įvertinti žalą, toks įvertinimas iš esmės reikštų, kad būtų priteista mažesnė kompensacija nei ši suma.
17
Nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į šias sąlygas, M. M. pareikštas ieškinys turėtų būti atmestas, nes, be kita ko, ji nei teigė, nei įrodė, kad patyrė konkrečią žalą, kuri skiriasi nuo paprasto 500 EUR per metus ekonominės naudos praradimo.
18
Šio teismo nuomone, minėtos sąlygos prieštarauja Bendrojo susitarimo 4 punkte įtvirtintam diskriminacijos draudimui, nes jos netaikomos pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams.
19
Be to, jis mano, kad nagrinėjamu atveju žalą sudaro pats faktas, kad M. M., pažeidžiant šį 4 punktą, neteko sumos, kurią gautų, jei būtų suteikta aptariama elektroninė kortelė, ir pažymi, kad tokios sumos nesumokėjimo paprastai pakanka, kad teismas automatiškai priteistų suinteresuotajam asmeniui šios žalos atlyginimą kartu su palūkanomis.
20
Taigi, jeigu buvusiam mokytojui, kuris dirbo pagal terminuotą darbo sutartį, būtų nustatytos konkrečios sąlygos, kad gautų žalos, patirtos nesuteikus aptariamos elektroninės kortelės, atlyginimą, būtų pakenkta Sąjungos teisės veiksmingumui ir pažeista tokio mokytojo teisė į veiksmingą teisinę gynybą, kaip ji suprantama pagal Chartijos 47 straipsnį.
21
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat nurodo, kad, viena vertus, aptariamos elektroninės kortelės įvedimo tikslas – remti mokytojų tęstinį mokymą, negali pateisinti tokių sąlygų, nes su šia kortele galima įsigyti kasdienio vartojimo prekes, kurios nėra mokymosi priemonės siaurąja prasme, o tik turi tam tikrą mokomąjį potencialą.
22
Kita vertus, nėra jokių praktinių ar teisinių kliūčių skirti 500 EUR išmoką, susijusią su aptariama elektronine kortele, mokytojui, nebepriklausančiam švietimo sistemai, arba automatiškai išmokėti šios išmokos dydžio kompensaciją, nes pagal Italijos teisę visada įmanoma įvykdyti piniginę prievolę, kuri negali būti panaikinta atgaline data.
23
Taigi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, Bendrojo susitarimo 4 punktui, kaip jį išaiškino Teisingumo Teismas šio sprendimo 12 punkte nurodytoje nutartyje, prieštarauja tai, kad iš M. M. atgaline data buvo atimta teisė į iš viso 2000 EUR sumą už 2020–2021 – 2023–2024 mokslo metus, suteikiamą aptariamos elektroninės kortelės forma, vien dėl to, kad ji nebepriklauso švietimo sistemai.
24
Tokiomis aplinkybėmis Tribunale ordinario di Ravenna (Ravenos bendrosios kompetencijos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„1. Ar [Bendrojo susitarimo] 4 punktas turi būti aiškinamas (taip pat atsižvelgiant į poreikį užtikrinti Sąjungos teisės veiksmingumą ir teisę į veiksmingą teisinę gynybą, kaip tai suprantama pagal Chartijos 47 straipsnį) taip, kad pagal jį draudžiami [prašymo priimti prejudicinį sprendimą] motyvuose nustatyti [aptariamos elektroninės] kortelės išdavimo apribojimai (taikomi tuo atveju, kai ieškovas nebepriklauso švietimo sistemai); taigi, ar tam, kad gautų sumas, į kurias būtų turėję teisę darbo santykių laikotarpiu [elektroninės] kortelės pagrindu (500 EUR už metus), buvusiems mokytojams (kurie nepriklauso švietimo sistemai), būtina ir pakanka kreiptis į teismą su prašymu sumokėti šias sumas [aptariamai elektroninei] kortelei taikomomis sąlygomis arba tiesiogiai grynaisiais pinigais, nenustatant jokių papildomų pareigų pateikti prašymus, argumentus ar įrodymus?“
Dėl prejudicinio klausimo
Dėl priimtinumo
25
Italijos vyriausybė teigia, kad pateiktas klausimas yra nepriimtinas dėl kelių priežasčių. Pirma, šiame klausime neišskiriamos skirtingos pagal terminuotas darbo sutartis dirbančių mokytojų kategorijos, nors, pavyzdžiui, trumpalaikius pavadavimo darbus atliekantys mokytojai bet kuriuo atveju neturėtų teisės į aptariamą elektroninę kortelę. Antra, minėtas klausimas yra nesuprantamas, nes, kiek tai susiję su jo apimtimi, jis apima visus prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvus. Trečia, tas pats klausimas susijęs su skirtingu požiūriu, grindžiamu ne terminuota darbo santykių trukme, bet tik tuo, kad atitinkamas mokytojas, nesvarbu dėl kokių priežasčių, pasitraukė iš šveitimo sistemos. Galiausiai, ketvirta, kadangi ieškovė pagrindinėje byloje nebedirba, Bendrasis susitarimas jai nebetaikomas.
26
Šiuo klausimu primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją klausimams dėl Sąjungos teisės taikoma svarbos prezumpcija. Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prašymo tik jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku, jeigu problema hipotetinė arba Teisingumo Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinos tam, kad naudingai atsakytų į jam pateiktus klausimus (2025 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo Pelavi, C‑253/24, EU:C:2025:660, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
27
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad M. M. iš esmės prašo išmokėti kompensaciją, susijusią su atitinkama elektronine kortele, už 2020–2021 – 2023–2024 mokslo metus, kuriais ji dirbo mokytoja pagal terminuotas darbo sutartis. Šis teismas mano, kad iš principo reikia tenkinti šį prašymą, bet nurodo, kad tai padaryti jam trukdo Corte suprema di cassazione (Kasacinio Teismo) jurisprudencijoje nustatytos tokios kortelės išdavimo a posteriori sąlygos.
28
Taigi visų pirma matyti, kad, priešingai, nei, atrodo, teigia Italijos vyriausybė, šis teismas remiasi prielaida, kad M. M. nepriklauso mokytojų kategorijai, kuri bet kuriuo atveju neturėtų teisės gauti atitinkamą elektroninę kortelę.
29
Taip pat reikia pažymėti, kad prašyme priimti prejudicinį sprendimą jį pateikęs teismas tiksliai apibūdina Corte suprema di cassazione (Kasacinis Teismas) jurisprudencijoje nustatytų sąlygų, nurodytų šio sprendimo 13–16 punktuose, apimtį. Nors tiesa, kad šio klausimo formuluotėje daroma nuoroda į šio prašymo „motyvus“, vis dėlto šis klausimas yra savaime suprantamas be šiuose motyvuose pateiktų patikslinimų.
30
Be to, reikia konstatuoti, kad Italijos vyriausybės argumento, jog Corte suprema di cassazione (Kasacinis Teismas) jurisprudencijoje nustatytos sąlygos taikomos neatsižvelgiant į suinteresuotųjų asmenų darbo santykių trukmę, todėl nėra diskriminacinės pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, nagrinėjimas yra susijęs su iškelto klausimo esme.
31
Galiausiai ši vyriausybė, teigdama, kad pagrindinis susitarimas netaikytinas pagrindinėje byloje, klaidingai remiasi aplinkybe, kad M. M. prašymo pateikimo metu jau nebedirbo. Iš tiesų iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paaiškinimų matyti, kad prašymas suteikti aptariamą elektroninę kortelę susijęs laikotarpiais, kuriais M. M. dirbo mokytoja pagal terminuotas darbo sutartis, todėl buvo „pagal terminuotą sutartį dirbanti darbuotoja“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 2 punkto 1 dalį, siejamą su jo 3 punkto 1 dalimi.
32
Kadangi Bendrojo susitarimo 4 punkte draudžiama diskriminacija, kurią, kaip tvirtina, patyrė M. M., susijusi su laikotarpiais, kai ji dirbo pagal terminuotą sutartį, tai, kad ji per tą laiką prarado šį statusą, neturi reikšmės (šiuo klausimu žr. 2012 m. spalio 18 d. Sprendimo Valenza ir kt., C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, 35 punktą).
33
Iš to išplaukia, kad pateiktas klausimas yra priimtinas.
Dėl esmės
34
Savo vieninteliu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalis, siejama su Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintu veiksmingos teisinės gynybos principu, turi būti aiškinama kaip draudžianti nacionalinę jurisprudenciją, pagal kurią, kai pagal terminuotą darbo sutartį dirbantis mokytojas pareiškia ieškinį, siekdamas, kad būtų ištaisyta padėtis, susiklosčiusi, kai pritaikius pirmajai iš šių nuostatai prieštaraujančius nacionalinės teisės aktus iš jo nepagrįstai atimta teisė į finansinę 500 EUR per metus lengvatą, suteikiamą elektroninės kortelės leidžiančios įsigyti prekes ir paslaugas, skirtas tęstiniam mokytojų kvalifikacijos kėlimui remti, forma, pirma, šios kortelės suteikimas a posteriori priklauso nuo sąlygos, kad šis mokytojas vis dar priklauso švietimo sistemai, ir, antra, jei ši kortelė nebuvo suteikta a posteriori, tas mokytojas gali remtis teise į žalos, patirtos dėl šio nesuteikimo, atlyginimą tik jeigu įvykdytos tam tikros konkrečios sąlygos.
35
Pirmiausia reikėtų priminti, kad 2022 m. gegužės 18 d. Nutarties Ministero dell’istruzione (Elektroninė kortelė) (C‑450/21, EU:C:2022:411) 48 punkte Teisingumo Teismas konstatavo, kad Bendrojo susitarimo 4 punktas turi būti aiškinamas taip, kad jam prieštarauja nacionalinis teisinis reglamentavimas, pagal kurį teisė į aptariamą elektroninę kortelę suteikiama tik nuolatiniams ministerijos mokytojams, o šios ministerijos mokytojams, įdarbintiems pagal terminuotą darbo sutartį, ji nesuteikiama.
36
Nagrinėjamu atveju pagrindinė byla susijusi su tuo pačiu nacionaliniu teisiniu reglamentavimu, kaip nagrinėtasis byloje, kurioje priimta ši nutartis, t. y. su Įstatymo Nr. 107/2015 1 straipsnio 121 ir 122 dalimis, kuriose numatyta sukurti „visų lygių švietimo įstaigų etatinių mokytojų įgūdži[ams] atnaujin[ti] ir kvalifikacij[ai] k[elti] skirt[ą] elektronin[ę] kortel[ę], <…> kurios nominali vertė yra 500 EUR per metus už kiekvienus mokslo metus“.
37
Tokiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas remiasi prielaida, kad pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys mokytojai, kaip antai M. M., kuriems nesuteikta teisė į atitinkamą elektroninę kortelę, pažeidžiant Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, turi teisę į tai, kad ši kortelė būtų suteikta a posteriori arba bent jau gauti sumą, kuri sudaro jos nominalią vertę.
38
Vis dėlto iš Corte suprema di cassazione (Kasacinis Teismas) jurisprudencijos, suformuotos po šios nutarties priėmimo, matyti, kad ieškiniui, kuriuo siekiama gauti šia teisę, taikomos tam tikros sąlygos. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, pirma, kad šie mokytojai turi dirbti tuo metu, kai priimamas sprendimas dėl jų prašymo suteikti tokią kortelę a posteriori, todėl jie nebeturi teisės į šią kortelę, jeigu tuo metu „pasitraukia iš švietimo sistemos“, o taip yra tuo atveju, kai šie mokytojai nebėra paskirti pavaduojančiais mokytojais, įtraukti į pavaduojančių mokytojų rezervo sąrašus arba tapo etatiniais mokytojais. Kita vertus, esant tokiai situacijai, minėti mokytojai turi tik galimybę pareikšti ieškinį dėl žalos, patirtos dėl to, kad jiems nebuvo suteikta minėta kortelė, atlyginimo, tačiau šis ieškinys gali būti patenkintas tik jei įvykdytos tam tikros papildomos materialinės ir procesinės sąlygos, kaip antai nurodytos šio sprendimo 16 punkte.
39
Taigi, siekiant atsakyti į pateiktą klausimą, pirmiausia reikia išnagrinėti, ar tokios sąlygos prieštarauja Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 daliai tiek, kiek jos, kaip linkęs manyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, lemia mažiau palankų požiūrį į pagal terminuotas darbo sutartis dirbančius darbuotojus, palyginti su panašiais nuolatiniais darbuotojais, kiek tai susiję su darbo sąlygomis, o tai nėra pateisinama objektyviomis priežastimis.
40
Tokiomis aplinkybėmis reikia priminti, pirma, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 31 punkto, pateiktas klausimas grindžiamas prielaida, kad mokytoja, kaip antai M. M., patenka į Bendrojo susitarimo taikymo sritį, kaip tai suprantama pagal šio susitarimo 2 punkto 1 dalį, siejamą su jo 3 punkto 1 dalimi, laikotarpiais, kai ji buvo pagal terminuotą darbo sutartį dirbančia darbuotoja. Be to, 32 punkte, šios prielaidos negali paneigti aplinkybė, kad suinteresuotasis asmuo per tą laiką prarado šį statusą.
41
Antra, aptariama elektroninė kortelė turi būti laikoma kaip priskirtina prie „darbo sąlygų“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį (2025 m. liepos 3 d. Sprendimo Lalfi, C‑268/24, EU:C:2025:526, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
42
Trečia, kalbant konkrečiai apie skirtingo požiūrio buvimą, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, reikia priminti, kad pakanka, jog aptariami pagal terminuotas darbo sutartys dirbantys darbuotojai būtų vertinami mažiau palankiai, nei panašioje situacijoje esantys nuolatiniai darbuotojai, kad pirmieji darbuotojai galėtų pagrįstai reikalauti šį punktą taikyti jiems (2025 m. liepos 3 d. Sprendimo Lalfi, C‑268/24, EU:C:2025:526, 49 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
43
Iš to išplaukia, kad skirtingas požiūris, grindžiamas kitu kriterijumi nei terminuoti ar neterminuoti darbo santykiai, nepatenka į Bendrojo susitarimo 4 punkte numatytą draudimą (2025 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo Gnattai, C‑543/23, EU:C:2025:653, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
44
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atrodo, mano, kad jo klausime nurodytos sąlygos lemia skirtingą požiūrį, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, kuris nepalankus pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams, nes šios sąlygos, taikomos jų pareikštiems ieškiniams, „netaikomos pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams“.
45
Savo ruožtu Italijos vyriausybė tvirtina, kad, kaip pažymėta šio sprendimo 25 ir 30 punktuose, priešingai, tos pačios sąlygos taikomos visiems mokytojams, įskaitant pagal neterminuotas darbo sutartis dirbančius mokytojus, jeigu jie, nesvarbu, dėl kokios priežasties, išėjo iš švietimo sistemos.
46
Vis dėlto remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikta informacija negalima nustatyti, ar Corte suprema di Cassazione (Kasacinis Teismas) jurisprudencijoje nustatytos sąlygos taip pat taikomos pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams, kai, kaip ir pagal terminuotą darbo sutartį dirbančios mokytojos M. M. atveju, dėl priežasčių, nesusijusių su darbo santykių trukme, buvo neteisėtai atimta teisė į aptariamą elektroninę kortelę ir kai pareikšdami ieškinį teisme, kuriuo siekiama ištaisyti šį nepagrįstą teisės atėmimą, jie a posteriori prašo ją suteikti tik jau pasitraukę iš švietimo sistemos. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi atlikti šiuo aspektu reikalingus patikrinimus.
47
Jeigu atlikęs šiuos patikrinimus teismas nustatytų, kad šios sąlygos taikomos švietimo sistemai nebepriklausantiems buvusiems mokytojams, kurie dirbo tik pagal terminuotas darbo sutartis, bet ne tiems, kurie dirbo pagal neterminuotas darbo sutartis, reikėtų konstatuoti, kad šios sąlygos įtvirtina skirtingą požiūrį, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, į pirmuosius mokytojus, palyginti su mokytojais, dirbusiais pagal neterminuotas darbo sutartis.
48
Tokiu atveju minėtas teismas turės įvertinti, ar šių dviejų kategorijų buvusių mokytojų padėtis yra panaši, ir, jei taip, ar prireikus yra „objektyvių priežasčių“, kaip jos suprantamos pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, galinčių pateisinti šį skirtingą požiūrį, turint omenyje, kad Teisingumo Teismo turimoje bylos medžiagoje nėra nieko, kas leistų manyti, kad šiuo aspektu atliktinas vertinimas turėtų būti grindžiamas aplinkybėmis, kurios skirtųsi nuo tų, į kurias atsižvelgė Teisingumo Teismas byloje, kurioje priimta 2022 m. gegužės 18 d. Nutartis Ministero dell’istruzione (Elektroninė kortelė) (C‑450/21, EU:C:2022:411), ir byloje, kurioje priimtas 2025 m. liepos 3 d. Sprendimas Lalfi (C‑268/24, EU:C:2025:526), kad padarytų išvadą, jog, remiantis šio 4 punkto 1 dalimi, draudžiami teisės aktai, pagal kuriuos teisė į šią elektroninę kortelę suteikiama tik etatiniams mokytojams, o ne pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams, net kai jie trumpą laiką pavaduoja.
49
Jeigu, priešingai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nustatytų, kad šios sąlygos vienodai taikomos visiems šio sprendimo 47 punkte nurodytiems mokytojams, jos negalėtų būti laikomos įtvirtinančiomis skirtingą požiūrį, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, net jei nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos iš pradžių pagal terminuotas darbo sutartis dirbantys mokytojai negalėjo pasinaudoti aptariama elektronine kortele, prieštarauja šiam punktui.
50
Atsižvelgiant į tai ir į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo išreikštas abejones, reikia patikrinti, ar Corte suprema di Cassazione (Kasacinis Teismas) jurisprudencijoje nustatytos sąlygos, nurodytos pateiktame klausime, vis dėlto gali prieštarauti Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 daliai dėl to, kad, nors ir nėra diskriminacinės, jos kenkia šios nuostatos veiksmingumui arba pažeidžia Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintą teisę į veiksmingą teisinę gynybą, nes pagal terminuotas darbo sutartis dirbusiems buvusiems mokytojams buvo atimta galimybė naudotis aptariama elektronine kortele pagal nacionalinės teisės aktus, kurie, remiantis šio sprendimo 35 punkte nurodyta nutartimi, prieštarauja Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 daliai.
51
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, pirma, pagal suformuotą jurisprudenciją, jeigu konstatuojama Sąjungos teisei prieštaraujanti diskriminacija ir kol nepriimta priemonių vienodam požiūriui atkurti, lygybės principo laikymasis gali būti užtikrintas tik suteikiant nepalankioje padėtyje esančių asmenų kategorijai tas pačias lengvatas, kokios suteikiamos asmenims, priklausantiesiems privilegijuotai kategorijai. Nepalankioje padėtyje esantiems asmenims turi būti sudarytos tokios pačios sąlygos kaip asmeniui, kuris naudojasi atitinkama privilegija (2017 m. kovo 9 d. Sprendimo Milkova, C‑406/15, EU:C:2017:198, 66 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
52
Tokiu atveju nacionalinis teismas neturi taikyti jokios diskriminuojančios nacionalinės nuostatos ir neprivalo prašyti ar laukti, kad teisės aktų leidėjas ją pirma panaikintų, o nepalankioje padėtyje esančios grupės nariams privalo taikyti tą pačią tvarką, kokia taikoma kitos kategorijos asmenims. Tokia pareiga jam tenka, nepaisant to, ar nacionalinės teisės nuostatos suteikia jam tokią kompetenciją (2017 m. kovo 9 d. Sprendimo Milkova, C‑406/15, EU:C:2017:198, 67 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
53
Vis dėlto Teisingumo Teismas patikslino, kad toks sprendimas gali būti taikomas tik tuomet, jei yra tinkama referencinė sistema (2017 m. kovo 9 d. Sprendimo Milkova, C‑406/15, EU:C:2017:198, 68 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
54
Taip yra pagrindinėje byloje, nes nacionalinė tvarka, taikoma pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams, kiek tai susiję su nagrinėjamos elektroninės kortelės suteikimu, lieka vienintelė galiojanti referencinė sistema, kol nacionalinės teisės aktų leidėjas priims vienodą požiūrį atkuriančias priemones.
55
Taigi pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams turi būti taikomas toks pats požiūris, koks pagal pagrindinėje byloje nagrinėjamus nacionalinės teisės aktus taikomas mokytojams, su kuriais sudarytos neterminuotos darbo sutartys (pagal analogiją žr. 2019 m. sausio 22 d. Sprendimo Cresco Investigation, C‑193/17, EU:C:2019:43, 83 punktą).
56
Antra, siekiant užtikrinti tokį vienodą vertinimą, svarbu visapusiškai ir nuosekliai atsižvelgti į visus elementus, kurie yra sudėtinė šių nacionalinės teisės aktų (iš jų pašalinus diskriminacinį elementą) dalis ir nuo kurių priklauso juose numatytų lengvatų suteikimas, prireikus įskaitant sąlygas, galinčias riboti jų suteikimą.
57
Šiuo aspektu negalima teigti, kad atsižvelgimas į tokias sąlygas paneigia išvadą dėl tų nacionalinės teisės aktų diskriminacinio pobūdžio, net jei dėl to tokia lengvata, kaip aptariama elektroninė kortelė, nebūtų suteikta, nes toks nesuteikimas būtų tik nepalankesnėje padėtyje esančios grupės asmenims taikomos tos pačios tvarkos, kuri taikoma privilegijuotai grupei, pasekmė (šiuo klausimu žr. 2025 m. gegužės 15 d. Sprendimo Melbán ir Sergamo, C‑623/23 ir C‑626/23, EU:C:2025:358, 88 ir 89 punktus).
58
Nagrinėjamu atveju Italijos vyriausybė teigia, kad Corte suprema di Cassazione (Kasacinis Teismas) jurisprudencijoje nustatytos sąlygos yra neatskiriamai susijusios su aptariamos elektroninės kortelės įdiegimo tikslu – remti tęstinį mokytojų kvalifikacijos kėlimą, nes šio tikslo nebebūtų galima pasiekti suinteresuotiesiems asmenims pasitraukus iš švietimo sistemos, kaip patvirtina ir šio sprendimo 8 punkte minėto Ministrų Tarybos pirmininko dekreto 3 straipsnio 2 dalis, pagal kurią „[aptariama elektroninė] kortelė nebegali būti naudojama nutraukus tarnybą“. Šias sąlygas taip pat pateisina atitinkamos lengvatos pobūdis, nes Įstatymo Nr. 107/2015 1 straipsnio 121 dalyje šiuo atžvilgiu numatyta, kad „[į šią] kortelę pervedama suma nėra nei papildomas darbo užmokestis, nei apmokestinamosios pajamos“. Todėl minėtos kortelės suteikimas iš švietimo sistemos pasitraukiantiems mokytojams prieštarautų jos tikslui ir pobūdžiui, nepažeidžiant suinteresuotųjų asmenų teisės reikalauti atlyginti žalą, patirtą dėl to, kad jiems nebuvo suteikta aptariama elektroninė kortelė.
59
Tokiomis aplinkybėmis matyti, kad Corte suprema di Cassazione (Kasacinis Teismas) jurisprudencijoje nustatytos sąlygos, susijusios su ieškiniais, pareikštas siekiant atgauti nepagrįstai atimtą teisę į aptariamą elektroninę kortelę, jeigu, kaip daroma prielaida šio sprendimo 50 punkte, nustatoma, kad jos nėra diskriminacinės, yra sudėtinė pagrindinėje byloje nagrinėjamų nacionalinės teisės aktų dalis, o kartu – referencinės sistemos dalis, todėl jų taikymas negali būti laikomas kenkiančiu Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalyje įtvirtinto vienodo požiūrio principo veiksmingumui, tačiau tai prireikus turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
60
Tokiu atveju taikant šią sistemą, visų pirma šias sąlygas, reikia a posteriori suteikti aptariamą elektroninę kortelę mokytojams, iš kurių nepagrįstai atimta ši lengvata, jeigu jie vis dar priklauso švietimo sistemai, o tiems, kurie iš jos pasitraukė – suteikti teisę į patirtos žalos atlyginimą, kuris šiuo atveju taip pat yra minėtos referencinės sistemos dalis.
61
Trečia, dėl šios teisės į žalos atlyginimą reikia priminti, kad bet kokia priemonė, kuria siekiama panaikinti Sąjungos teisei prieštaraujančią diskriminaciją, įskaitant individualias priemones, suteikiančias mažiau palankioje padėtyje esančių asmenų kategorijai tas pačias lengvatas, kokios suteikiamos asmenims, priklausantiesiems privilegijuotai kategorijai, reiškia, kad Sąjungos teisė įgyvendinama, ir tai turi būti daroma laikantis jos reikalavimų (2023 m. balandžio 20 d. Sprendimo Landespolizeidirektion Niederösterreich ir Finanzamt Österreich, C‑650/21, EU:C:2023:300, 80 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
62
Taip yra tuo atveju, kai teisė į žalos atlyginimą yra sudėtinė atitinkamos referencinės sistemos dalis ir turi būti taikoma ir asmenims, priklausantiems mažiau palankioje padėtyje esančiai kategorijai, kad būtų užtikrintas Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalyje įtvirtinto vienodo požiūrio principo laikymasis, remiantis šio sprendimo 51 punkte nurodyta jurisprudencija.
63
Tarp Sąjungos teisės reikalavimų, kurių turi būti laikomasi, kiek tai susiję su šia teise į žalos atlyginimą, yra tie, kurie kyla iš Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintos teisės į veiksmingą teisinę gynybą (šiuo klausimu žr. 2024 m. vasario 20 d. Sprendimo X (Nutraukimo motyvų nebuvimas), C‑715/20, EU:C:2024:139, 77 punktą), kuriame dar kartą patvirtintas veiksmingos teisminės gynybos principas (2023 m. sausio 12 d. Sprendimo Nemzeti Adatvédelmi és Informįciószabadsįg Hatósįg, C‑132/21, EU:C:2023:2, 50 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
64
Atsižvelgiant į tai, iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktos informacijos neaišku, kodėl M. M. turimos teisinės gynybos priemonės, kuriomis ji gali pasinaudoti siekdama įgyvendinti savo teisę į žalos atlyginimą, neatitinka Sąjungos teisės reikalavimų, visų pirma įtvirtintųjų Chartijos 47 straipsnyje, su sąlyga, kad laikomasi lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų.
65
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, nesant Sąjungos teisės aktų atitinkamoje srityje, kiekviena valstybė narė, laikydamasi proceso autonomijos principo, savo nacionalinės teisės sistemoje turi paskirti kompetentingus teismus ir nustatyti išsamias ieškinių, skirtų užtikrinti iš Sąjungos teisės kylančių asmenų teisių apsaugai, pareiškimo procesines taisykles (2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Rosado Santana, C‑177/10, EU:C:2011:557, 87 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
66
Vis dėlto šiomis aplinkybėmis, kaip matyti iš suformuotos jurisprudencijos, ieškinių, skirtų užtikrinti iš Sąjungos teisės kylančių asmenų teisių apsaugai, pareiškimo procesinės taisyklės neturi būti mažiau palankios, nei taikomos panašiems nacionaline teise grindžiamiems ieškiniams (lygiavertiškumo principas) ir dėl jų naudojimasis Sąjungos teisėje nustatytomis teisėmis neturi tapti praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas (veiksmingumo principas) (2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Rosado Santana, C‑177/10, EU:C:2011:557, 89 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
67
Darytina išvada, kad šio sprendimo 62 punkte nurodytu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės įsitikinti, kad M. M. turi realią galimybę šiame arba prireikus kitame teisme pasinaudoti teise į patirtos žalos atlyginimą pagal procesines, įrodinėjimo ar kitokias taisykles, kurios nėra mažiau palankios už numatytas panašiems nacionaline teise grindžiamiems ieškiniams, be kita ko, visomis teisių gynimo priemonėmis, kuriomis gali pasinaudoti buvę mokytojai, dirbę pagal neterminuotas darbo sutartis, kad jiems a posteriori būtų suteikta aptariama elektroninė kortelė, ir dėl kurių naudojimasis šia teise į žalos atlyginimą netampa neįmanomas arba pernelyg sudėtingas.
68
Vis dėlto, kadangi minėta teise konkrečiai siekiama, kad būtų atlyginta žala, patirta nesuteikus aptariamos elektroninės kortelės, reikalavimas, kad suinteresuotasis asmuo, norėdamas pasinaudoti ta teise, pagrįstų ir įrodytų konkrečios žalos, kuri skiriasi nuo žalos, susijusios tik su 500 EUR sumos per metus praradimu, buvimą arba suteikti kompensaciją, kurios suma nėra lygi atitinkamos elektroninės kortelės piniginei vertei, ypač jei paaiškėja, kad patirta žala yra mažesnė, pats savaime neprieštarauja veiksmingumo principui.
69
Atsižvelgiant į visa, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip: Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalis turi būti aiškinama kaip nedraudžianti nacionalinės jurisprudencijos, pagal kurią, kai pagal terminuotą darbo sutartį dirbantis mokytojas pareiškia ieškinį, siekdamas, kad būtų ištaisyta padėtis, susiklosčiusi, kai, pritaikius šiai nuostatai prieštaraujančius nacionalinės teisės aktus, iš jo nepagrįstai atimta teisė į finansinę 500 EUR per metus lengvatą, suteikiamą elektroninės kortelės, leidžiančios įsigyti prekes ir paslaugas, skirtas tęstiniam mokytojų kvalifikacijos kėlimui remti, forma, pirma, šios kortelės suteikimui a posteriori nustatyta sąlyga, kad mokytojas vis dar priklausytų švietimo sistemai, ir, antra, jei ši kortelė nebuvo suteikta a posteriori, tas mokytojas gali remtis teise į žalos, patirtos dėl šio nesuteikimo, atlyginimą tik jeigu įvykdytos tam tikros konkrečios sąlygos, tačiau visos šios sąlygos turi būti taikomos ir pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams, kurie prašo išduoti šią kortelę a posteriori, o šios teisės į žalos atlyginimą įgyvendinimą reglamentuojančios procesinės taisyklės turi, be kita ko, atitikti lygiavertiškumo ir veiksmingumo principus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
70
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, esančio 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis priede, 4 punkto 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
ji nedraudžia nacionalinės jurisprudencijos, pagal kurią, kai pagal terminuotą darbo sutartį dirbantis mokytojas pareiškia ieškinį, siekdamas, kad būtų ištaisyta padėtis, susiklosčiusi, kai, pritaikius šiai nuostatai prieštaraujančius nacionalinės teisės aktus, iš jo nepagrįstai atimta teisė į finansinę 500 EUR dydžio per metus lengvatą, suteikiamą elektroninės kortelės, leidžiančios įsigyti prekes ir paslaugas, skirtas tęstiniam mokytojų kvalifikacijos kėlimui remti, forma, pirma, šios kortelės suteikimui
a posteriori nustatyta sąlyga, kad šis mokytojas vis dar priklausytų švietimo sistemai, ir, antra, jei ši kortelė nebuvo suteikta a posteriori, tas mokytojas gali remtis teise į žalos, patirtos dėl šio nesuteikimo, atlyginimą tik jeigu įvykdytos tam tikros konkrečios sąlygos, tačiau visos šios sąlygos turi būti taikomos ir pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantiems mokytojams, kurie prašo išduoti šią kortelę a posteriori, o šios teisės į žalos atlyginimą įgyvendinimą reglamentuojančios procesinės taisyklės turi, be kita ko, atitikti lygiavertiškumo ir veiksmingumo principus.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: italų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.