62003CJ0333_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C-333/03,
Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama M-J. Jonczy, nurodžiusios adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
ieškovė,
prieš
Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę, atstovaujamą S. Schreiner,
atsakovę,
dėl pripažinimo, kad Liuksemburgo Didžioji Hercogystė, nepriimdama 1998 m. birželio 29 d. direktyvą Nr. 98/50/EEB, iš dalies keičiančią Direktyvą Nr. 77/187 dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo (OL L 201, p. 88), įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų arba, bet kuriuo atveju, nepateikdama minėtų nuostatų Komisijai, neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą,
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro trečiosios kolegijos pirmininko pareigas einantis A. Rosas, teisėjai R. Schintgen ir N. Colneric (pranešėja),
generalinis advokatas  L. A. Geelhoed,
sekretorius R. Grass,
remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu,
atsižvelgęs į išklausius generalinį advokatą priimtą sprendimą nagrinėti  bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Pagal EB 226 straipsnį pareikštu ieškiniu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2003 m. liepos 30 d., Europos Bendrijų Komisija prašo pripažinti, kad Liuksemburgo Didžioji Hercogystė, nepriimdama 1998 m. birželio 29 d. direktyvą Nr. 98/50/EEB, iš dalies pakeičiančią Direktyvą Nr. 77/187 dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo (OL L 201, p. 88, toliau – direktyva), įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų arba, bet kuriuo atveju, nepateikdama minėtų nuostatų Komisijai, neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą,
Ieškinio pagrindas ir ikiteisminė procedūra
2. Direktyvos 2 straipsnis numato:
„1. Valstybės narės iki 2001 m. liepos 17 d. priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos < ... > .
2. Valstybės narės, priimdamos 1 dalyje minėtas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
3. Valstybės narės iš karto praneša Komisijai apie priemones, kurių jos imasi, kad būtų įgyvendinta ši direktyva.“
3. 2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyva Nr. 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo panaikino Direktyvą Nr. 77/187 (LO L 61, p. 26). Pagal direktyvos Nr. 2001/23 12 straipsnį Direktyva Nr. 77/187 su pakeitimais pripažįstama netekusia galios nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų dėl perkėlimo į nacionalinę teisę terminų, nustatytų Direktyvos Nr. 2001/23 I priedo B dalyje. I priedo B dalis nustato Direktyvos Nr. 77/187 perkėlimo į nacionalinę teisę terminą 2001 m. liepos 17 d.
4. Negavusi pranešimo dėl nacionalinių priemonių, priimtų siekiant į nacionalinę teisę perkelti direktyvą, Komisija, vadovaudamasi EB 226 straipsniu, pradėjo procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo. Prieš tai įspėjusi Liuksemburgo Didžiąją Hercogystę pateikti savo pastabas, 2003 m. balandžio 3 d. Komisija priėmė argumentuotą nuomonę, nurodydama šiai valstybei narei per du mėnesius nuo jos gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta.
5. Kadangi Liuksemburgo Didžioji Hercogystė neatsakė į šią nuomonę, Komisija nusprendė pareikšti ieškinį.
Dėl ieškinio
Šalių argumentai
6. Komisija nurodo, kad Liuksemburgo Didžioji Hercogystė nesiėmė priemonių, reikalingų, kad būtų laikomasi direktyvos arba, bet kuriuo atveju, apie jas nepranešė, todėl neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą.
7. Liuksemburgo Didžioji Hercogystė tvirtina, kad direktyvai perkelti į nacionalinę teisę skirtas įstatymo projektas Nr. 4896, reglamentuojantis darbuotojų teisių apsaugą įmonių, verslo ar verslo dalių perdavimo atveju, 2001 m. gruodžio 27 d. buvo pateiktas Chambre des députés . Po dviejų nuomonių, kurias Conseil d’État pateikė 2003 m. gegužę ir liepą, Chambre des députés
Darbo ir užimtumo komisija 2003 m. liepos 7 d. nusprendė priimti šio įstatymo projekto teksto pataisas. Šias pataisas Conseil d’État patvirtino 2003 m. liepos 18 d. ir perdavė jas Conseil d’État bei Chambre des députés . Po 2003 m. liepos 7 d. posėdžio minėtoji komisija nusprendė įstatymo projektą įtraukti į Chambre des députés
dienotvarkę, kad nuo 2003 m. spalio mėn. būtų galima dėl jo balsuoti.
Teisingumo Teismo vertinimas
8. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką įsipareigojimo neįvykdymas turi būti vertinamas atsižvelgiant į valstybės narės padėtį argumentuotoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje (žr. ypač 2001 m. kovo 15 d. sprendimo Komisija prieš Prancūziją, C-147/00, Rink. p. I-2387, 26 punktą ir 2001 m. liepos 4 d. sprendimo Komisija prieš Graikiją, C-173/01, Rink. p. I-6129, 7 punktą).
9. Taigi aišku, kad Liuksemburgo Didžioji Hercogystė nesiėmė jokių priemonių, reikalingų, kad būtų užtikrintas direktyvos perkėlimas į nacionalinę teisę per argumentuotoje nuomonėje nustatytą terminą.
10. Dėl to konstatuotina, kad Liuksemburgo Didžioji Hercogystė, nepriimdama direktyvą įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų, neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
11. Pagal Darbo reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti išlaidas ir Liuksemburgo Didžioji Hercogystė pralaimėjo bylą, pastaroji turi padengti išlaidas.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais,
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:
1. Nepriimdama 1998 m. birželio 29 d. direktyvos Nr. 98/50/EEB, iš dalies keičiančios Direktyvą Nr. 77/187 dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo, įgyvendinančių įstatymų ir kitų teisės aktų arba, bet kuriuo atveju, nepateikdama minėtų nuostatų Komisijai, neįvykdė savo įsipareigojimų pagal šią direktyvą.
2. Priteisti iš Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės bylinėjimosi išlaidas.