Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
JEAN RICHARD DE LA TOUR IŠVADA,
pateikta 2026 m. kovo 26 d.(1)
Byla C‑706/23
Şcoala gimnazială „Mihai Eminescu“ Vaslui
prieš
Uniunea Sindicală „Didactica“ Vaslui, atstovaujančią savo nariams:
KM,
LN,
HT,
JC,
BF,
AX,
TK,
MG,
DB,
EJ,
RL,
DV,
MR,
GP
(Curtea de Apel Iaşi (Jasų apeliacinis teismas, Rumunija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Direktyva 2003/88/EB – 7 straipsnis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 31 straipsnio 2 dalis – Bendrasis susitarimas dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC) – Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrasis susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis – 4 straipsnio 1 dalis ir 4 punkto 1 dalis – Nediskriminavimo principas – Prorata temporis principas – Darbas pagal kelias darbo sutartis – Mokytojai, įdarbinti pagal neterminuotą darbo sutartį dėl darbo visą darbo laiką ir pagal terminuotą darbo sutartį dėl darbo ne visą darbo laiką – Darbo užmokestis, mokėtinas per mokamas kasmetines atostogas, apskaičiuojamas remiantis tik neterminuota darbo sutartimi dėl darbo visą darbo laiką – Maistpinigių skyrimas atsižvelgiant tik į pagal sutartį dėl darbo visą darbo laiką faktiškai išdirbtą darbo laiką “
I.      Įvadas
1.        Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl Direktyvos 2003/88/CE(2) 7 straipsnio 1 dalies ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos(3) 31 straipsnio 2 dalies, taip pat dėl 1997 m. birželio 6 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, esančio Direktyvos 97/81/EB(4) priede, 4 straipsnio 1 dalies ir 1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, esančio Direktyvos 1999/70/EB(5) priede, 4 punkto 1 dalies (toliau kartu – bendrieji susitarimai), išaiškinimo. Ši 4 straipsnio 1 dalis ir ši 4 punkto 1 dalis iš esmės suformuluotos taip pat.
2.        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Uniunea Sindicală „Didactica“ Vaslui (Vaslujaus profesinė sąjunga „Didactica“, Rumunija), veikiančios keturiolikos savo narių, mokytojų arba pagalbinių mokymo darbuotojų (toliau – suinteresuoti darbuotojai), vardu, ir Şcoala Gimnazială „Mihai Eminescu“ Vaslui (Vaslujaus Mihai Eminescu vidurinė mokykla, Rumunija; toliau – Mihai Eminescu vidurinė mokykla) ginčą dėl jų piniginių teisių, susijusių su mokamomis kasmetinėmis atostogomis, apskaičiavimo, ir maistpinigių, kurie turėtų būti pridėti prie jų darbo užmokesčio, skyrimo tuo atveju, kai kartu sudaroma neterminuota darbo sutartis(6) dėl darbo visą darbo laiką, einant pagrindines pareigas, ir terminuota darbo sutartis(7) dėl darbo ne visą darbo laiką.
3.        Dėl Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalies ir bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalies ir 4 punkto 1 dalies aiškinimo siekiant užtikrinti vienodą požiūrį, kiek tai susiję su darbo užmokesčiu, mokėtinu per mokamas kasmetines atostogas, Teisingumo Teismo jurisprudencijoje pateikiamos aiškios gairės. Naujas nagrinėtinas klausimas – tai klausimas dėl situacijų panašumo tuo atveju, kai darbuotojas yra sudaręs kelias sutartis, be kita ko, su tuo pačiu darbdaviu.
4.        Šis klausimas kyla po daugybės sprendimų, kuriuose Teisingumo Teismas, aiškindamas bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį, iš pradžių visada nurodo, kad jos turi būti suprantamos kaip Sąjungos socialinės teisės principo, kurio, atsižvelgiant į tikslą užtikrinti darbuotojų, dirbančių pagal terminuotas sutartis ar ne visą darbo laiką, nediskriminavimo principo taikymą, negalima aiškinti siaurai, išraiška. Nurodysiu priežastis, dėl kurių manau, kad bendrieji susitarimai taikytini pagrindinėje byloje susiklosčiusiomis aplinkybėmis, o tai, kad sudarytos kelios darbo sutartys, iš tikrųjų neturi reikšmės.
II.    Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
5.        Reikia remtis Direktyvos 2003/88 7 straipsniu ir bendrųjų susitarimų 2–4 straipsniais ir 2–4 punktais.
B.      Rumunijos teisė
6.        Šioje byloje reikšmingą nacionalinį reglamentavimą apibendrintai galima nurodyti taip:
–        2011 m. sausio 5 d.
Legea nr. 1/2011 a educației naționale (Nacionalinio švietimo įstatymas Nr. 1/2011(8), pagrindinės bylos aplinkybėmis taikytina redakcija(9); toliau – Įstatymas Nr. 1/2011);
–        pagrindinės bylos aplinkybėmis taikytinos redakcijos 2017 m. birželio 28 d.
Legea‑cadru nr. 153/2017 privind salarizarea personalului plătit din fonduri publice (Pagrindų įstatymas Nr. 153/2017 dėl darbuotojams iš viešųjų lėšų mokamo darbo užmokesčio(10); toliau – Pagrindų įstatymas Nr. 153/2017) ir
–        Įstatymo Nr. 1/2011 įgyvendinimo nuostatos:
–        2018 m. liepos 24 d.
Normele metodologice privind întocmirea proiectului de încadrare, respectiv a planului de încadrare a personalului didactic de predare din unitățile de învățământ preuniversitar și încadrarea în regim de plata cu ora a personalului didactic de predare din învățământul preuniversitar (Įgyvendinimo nuostatos, susijusios su ikiuniversitetinio ugdymo įstaigose dirbančių mokytojų klasifikavimo projekto ir klasifikavimo plano rengimu bei pagal valandinio darbo užmokesčio sistemą ikiuniversitetinio ugdymo įstaigose dirbančių mokytojų klasifikavimu), patvirtintos Ordinul nr. 4165/2018 (Dekretas Nr. 4165/2018)(11) (toliau – 2018 m. Įgyvendinimo nuostatos), taip pat
–        2021 m. birželio 29 d.
Normele metodologice privind efectuarea concediului de odihnă al personalului didactic de predare, de conducere, de îndrumare și control și al personalului de cercetare din învățământul de stat (Įgyvendinimo nuostatos, susijusios su dėstytojų, direktorių, vadovaujančių ir priežiūrą vykdančių darbuotojų bei valstybiniame švietimo sektoriuje mokslinius tyrimus atliekančių darbuotojų kasmetinėmis atostogomis), patvirtintos Ordinul nr. 4050/2021 (Dekretas Nr. 4050/2021)(12) (toliau – 2021 m. Įgyvendinimo nuostatos)(13).
7.        Mokytojai, kuriems mokama iš viešųjų lėšų, gali būti įdarbinami pagal NDS arba TDS (Įstatymo Nr. 1/2011 254 straipsnio 1 dalis). Leidžiama eiti kelias mokytojo pareigas, jei atsiranda laisva darbo vieta, laikantis bendrųjų įstatymo nuostatų, taip pat nuostatų, reglamentuojančių sutampančius darbo grafikus, maksimalų savaitės pedagoginio darbo valandų skaičių ir poilsio laiką, kai ši trukmė viršijama (Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 29 straipsnis ir 2018 m. Įgyvendinimo nuostatų 6 straipsnis, skirtas įdarbinimui pagal valandinio darbo užmokesčio sistemą).
8.        Vidurinio ir povidurinio aukštojo išsilavinimo nesuteikiančio ugdymo įstaigų mokytojų pagrindinis darbo laikas yra 18 valandų per savaitę (Įstatymo Nr. 1/2011 262 straipsnio 3 dalies c punktas), neviršijant 40 valandų per savaitę (8 valandų per dieną) (šio įstatymo 262 straipsnio 1 dalis). 262 straipsnis yra įstatymo antraštinėje dalyje „Pedagoginio darbo laikas“.
9.        TDS atveju mokytojų darbo užmokestis apskaičiuojamas pagal išdirbtas pedagoginio darbo valandas arba einant kelias pareigas išdirbtą laiką (Įstatymo Nr. 1/2011 254 straipsnio 1 dalis, Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 I priedo I skyriaus B dalies 12 straipsnio 1 dalis ir 2018 m. Įgyvendinimo nuostatų 3 straipsnio 6 dalis).
10.      Pagal TDS ir NDS dėl darbo visą darbo laiką dirbantiems mokytojams per mokslo metus suteikiamos 62 darbo dienų mokamos kasmetinės atostogos, kurios, jei nebuvo išnaudotos, gali būti perkeltos į kitus mokslo metus (Įstatymo Nr. 1/2011 267 straipsnio 1 ir 3 dalys)(14). Pedagogai, dirbę dalį mokslo metų arba ne visą darbo laiką, turi teisę į atostogas, kurių trukmė apskaičiuojama proporcingai laikui, kurį jie dirbo atitinkamais mokslo metais (2021 m. Įgyvendinimo nuostatų 3 straipsnio 2 ir 5 dalys(15)).
11.      Kasmetinių atostogų metu mokytojai gauna „kasmetinius atostoginius, apskaičiuojamus pagal darbuotojams, kuriems mokama iš viešųjų lėšų, taikomas teisės nuostatas“ (Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 I priedo I skyriaus B dalies 11 straipsnis).
12.      Kalbant apie šių „kasmetinių atostoginių“ apskaičiavimą, neatsižvelgiant į tai, ar pedagogai yra sudarę TDS, ar NDS, pažymėtina, kad prašyme priimti prejudicinį sprendimą nenurodyta jokia konkreti su tuo susijusi teisinė nuostata. Iš 2021 m. Įgyvendinimo nuostatų 5 straipsnio 1 dalies matyti(16), kad yra išlaikomas visas pagal NDS už išdirbtą laiką mokamas darbo užmokestis. Taigi reikia, kaip siūlo ir Europos Komisija, remtis bendrąja taisykle, taikoma visiems darbuotojams, nustatyta 2003 m. sausio 24 d.(17)Legea nr. 53/2003 privind Codul muncii (Įstatymas Nr. 53/2003 dėl darbo kodekso)(18) 150 straipsnyje. Šiame straipsnyje nurodyta, kad „už kasmetinių atostogų laikotarpį darbuotojas turi teisę gauti atostoginius, kurie negali būti mažesni už pagrindinį darbo užmokestį, taip pat už šį laikotarpį priklausančias nuolatines išmokas ir priemokas, numatytas individualioje darbo sutartyje. <...> Kasmetiniai atostoginiai atitinka vidutinį darbo dienos užmokestį, įskaitant [šias] išmokas ir priemokas <...>, apskaičiuojamą pagal paskutinius tris mėnesius iki mėnesio, kurį išeinama atostogų, padaugintą iš atostogų dienų skaičiaus“.
13.      Einant kelias pareigas, priešingai, „dirbantys pedagogai, kurie dirba ir pagal valandinį darbo užmokestį, turi teisę į kasmetinius atostoginius tik už pagrindines pareigas, dėl kurių buvo sudaryta individuali darbo sutartis“ (2021 m. Įgyvendinimo nuostatų 5 straipsnio 1 dalis(19)).
14.      Be to, darbuotojai, kuriems mokama iš viešųjų lėšų, gauna maistpinigius, lygius vienai dvyliktajai dviejų garantuojamų šalies bazinių minimalių mėnesinių darbo užmokesčių neatskaičius mokesčių, skiriamus kas mėnesį proporcingai praėjusį mėnesį faktiškai išdirbtam laikui, neviršijant tam tikros ribos (Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 18 straipsnio 1 ir 2 dalys). Maistpinigių ir kitų priemokų, kompensacijų ir kitų priedų suma negali viršyti 30 % pagrindinio darbo užmokesčio (šio įstatymo 25 straipsnio 1 dalis).
III. Faktinės pagrindinės bylos aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
15.      2019–2020 – 2022–2023 mokslo metais kiekvienas iš suinteresuotų darbuotojų su Mihai Eminescu vidurine mokykla buvo sudaręs TDS dėl darbo ne visą darbo laiką(20), taikant valandinio darbo užmokesčio sistemą, laikotarpiui nuo kiekvienų šių mokslo metų rugsėjo iki birželio. Šios sutartys darbuotojų buvo sudarytos papildomai prie NDS dėl darbo visą darbo laiką mokytojais arba pagalbiniais mokymo darbuotojais šioje įstaigoje, o vieno darbuotojo – kitoje įstaigoje.
16.      Su išnaudotų kasmetinių atostogų laikotarpiais(21) susijusios piniginės išmokos ir maistpinigiai buvo nustatyti atsižvelgiant tik į darbo užmokestį už pagrindinį darbo laiką, t. y. remiantis NDS dėl darbo visą darbo laiką, neatsižvelgiant į veiklą, vykdomą pagal TDS.
17.      Apeliantė pareiškė ieškinį Tribunalul Vaslui (Vaslujaus apygardos teismas, Rumunija), prašydama įpareigoti Mihai Eminescu vidurinę mokyklą apskaičiuoti ir išmokėti suinteresuotiems darbuotojams atostoginius ir maistpinigius (proporcingai faktiškai išdirbtam laikui) už darbą pagal valandinio darbo užmokesčio sistemą.
18.      2023 m. kovo 17 d. sprendimu minėtas teismas šį ieškinį patenkino. Pirma, atmesdamas administracinių aktų(22), kuriuose nustatyta, kad mokamos kasmetinės atostogos suteikiamos tik pagal sutartį, sudarytą dėl pagrindinių pareigų, taikymą, jis nurodė, kad Darbo kodekso 144 straipsnio 1 dalis, užtikrinanti teisę į mokamas kasmetines atostogas, yra viršesnė nuostata pagal normų hierarchiją. Jis taip pat rėmėsi kartu taikomais Direktyvos 2003/88 7 straipsniu ir Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną 4 straipsniu, susijusiu su nediskriminavimo principu, kaip juos yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, ir nusprendė, kad nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos draudžiama suteikti kasmetines mokamas atostogas, yra nesuderinami su šiomis nuostatomis.
19.      Antra, kalbant apie reikalaujamus maistpinigius, mokėtinus proporcingai faktiškai išdirbtam laikui, minėtas teismas nurodė juos sumokėti, nusprendęs, kad taikytinuose teisės aktuose(23) nenumatytas skyrimas pagal sutarties pobūdį.
20.      Mihai Eminescu vidurinė mokykla dėl šio sprendimo pateikė apeliacinį skundą Curtea de Apel Iaşi (Jasų apeliacinis teismas, Rumunija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, apsiribodama kasmetinių atostoginių klausimu.
21.      Ši mokykla teigia, kad pagal TDS įdarbinto mokytojo pagrindinis darbo užmokestis naudojamas apskaičiuojant valandinį atlyginimą už laisvas arba rezervuotas mokytojo pareigas ir kad pagal valandinį darbą apmokama mokymo veikla turi būti laikoma veikla, papildančia pagrindinėje sutartyje nurodytą veiklą. Jos nuomone, iš teisinių nuostatų aiškiai matyti, kad Rumunijos teisės aktų leidėjas manė, jog kasmetiniai atostoginiai turi būti skiriami tik už pagrindinį darbo laiką, o tai yra NDS nurodytas darbo laikas.
22.      Be to, ji teigia, kad suinteresuoti darbuotojai gauna su jų pagrindinėmis pareigomis susijusius maistpinigius, kurie sudaro vieną dvyliktąją dviejų garantuojamų šalies bazinių minimalių mėnesinių darbo užmokesčių neatskaičius mokesčių. Taigi pirmosios instancijos teismo priteistais maistpinigiais už veiklą, vykdomą pagal valandinio darbo užmokesčio sistemą, viršijama 30 % bazinio darbo užmokesčio riba, nurodyta Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 25 straipsnyje, į kurį daroma nuoroda šio įstatymo 18 straipsnyje.
23.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pirma, neabejoja, kad kasmetinių atostogų apmokėjimo taisyklės lemia skirtingą požiūrį į darbuotojus, nepalankų tiems, kurie eina kelias pareigas, nes pastarųjų darbo užmokestis, mokamas per mokamas kasmetines atostogas, apskaičiuojamas atsižvelgiant tik į darbo užmokestį, gaunamą už pagrindines pareigas, ir neatsižvelgiant į pajamas iš darbo, atliekamo pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką. Jis patikslina, kad vis dėlto kai kurie nacionaliniai teismai ir Curtea Constituțională (Konstitucinis Teismas, Rumunija) laikosi nuomonės, jog šis skirtingas požiūris nereiškia diskriminacijos. Jis primena, kad pastarasis teismas yra nusprendęs(24), jog teisės aktų leidėjas turi išimtinę kompetenciją nustatyti kasmetinių atostoginių apskaičiavimo tvarką, kuri be diskriminacijos taikoma visiems darbuotojams, kai valstybės tarnautojas dirba pagal kelias darbo sutartis, ir tai negali būti laikoma konstitucingumo klausimu, nes teisės aktų leidėjas pripažįsta teisę į mokamas kasmetines atostogas. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl šio vertinimo atitikties Sąjungos teisei.
24.      Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš pradžių paaiškina, kad maistpinigiai – tai pinigų suma, pridedama prie su darbo užmokesčiu susijusių išmokų. Jos dydis kinta priklausomai nuo garantuojamo šalies bazinio minimalaus mėnesinio darbo užmokesčio neatskaičius mokesčių sumos ir negali viršyti vienos dvyliktosios dviejų šių darbo užmokesčių dalies, o ši maksimali suma apskaičiuojama atsižvelgiant į darbą visą darbo laiką. Be to, jis paaiškina, kad teisė į maistpinigius yra neatskiriamai susijusi su darbo sąlygomis, kaip antai apibrėžtomis Teisingumo Teismo jurisprudencijoje(25), nes teisės aktuose maistpinigiai priskiriami pajamų iš mėnesinio darbo užmokesčio kategorijai ir yra apmokestinami, taip pat yra mokamos su jais susijusios įmokos. Atsižvelgiant į Sąjungos teisę jam kyla klausimas, kaip ir kalbant apie atostoginių apskaičiavimą, dėl skirtingo požiūrio į mokytojus, einančius kelias pareigas, nes jie gauna tik maistpinigius, susijusius su veikla, kurią vykdo pagal NDS dėl darbo visą darbo laiką, o ne pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką, taikant valandinio darbo užmokesčio sistemą.
25.      Galiausiai jis priduria, kad šis skirtingas požiūris pateisinamas tik įstatyme nustatyta riba, pagal kurią negalima viršyti maksimalios maistpinigių sumos, mokėtinos darbo visą darbo laiką atveju, net jei mokytojas dirba ilgiau nei įstatyme numatytas mėnesio darbo laikas, pagal dvi atskiras sutartis. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laikosi nuomonės, kad ši ekonominė nauda nėra pripažįstama apskaičiuojant kasmetinius atostoginius, nes jie skiriami tik proporcingai faktiškai išdirbtam laikui.
26.      Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas remiasi 2015 m. lapkričio 11 d. Sprendimu Greenfield(26), teigdamas, kad, jei maistpinigiai laikomi mokytojo, dirbančio pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką, įprasto darbo užmokesčio dalimi, į juos taip pat turi būti atsižvelgiama nustatant teises į pinigines išmokas, susijusias su mokamomis kasmetinėmis atostogomis.
27.      Šiomis aplinkybėmis Curtea de Apel Iaşi (Jasų apeliacinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalis, [Chartijos] 31 straipsnio 2 dalis, <...> Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną 4 straipsnio [1 dalis] ir [B]endrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis <...> 4 punkto [1 dalis] turi būti aiškinamos taip, kad joms prieštarauja tokios nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, kad tuo atveju, kai tas pats darbuotojas švietimo sektoriuje sudaro kelias darbo sutartis, t. y. neterminuotą darbo pagrindinėse pareigose sutartį dėl darbo visą darbo laiką ir terminuotą darbo sutartį dėl darbo ne visą darbo laiką[, t. y. sutartį], pagal kurią mokamas valandinis darbo užmokestis, – jis turi teisę į darbo užmokestį už mokamas atostogas, apskaičiuojamą atsižvelgiant tik į pagrindines pareigas?
2.      Ar <...> Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną 4 straipsnio [1 dalis], <...> [B]endrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis <...> 4 punkto [1 dalis] ir Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad joms prieštarauja tokios nacionalinės teisės nuostatos ir praktika, pagal kurias neleidžiama, kad tuo atveju, kai švietimo įstaigų mokytojai sudaro kelias darbo sutartis, t. y. neterminuotą darbo pagrindinėse pareigose sutartį dėl darbo visą darbo laiką ir terminuotą darbo sutartį dėl darbo ne visą darbo laiką[, t. y. sutartį], pagal kurią mokamas valandinis darbo užmokestis, skiriami maistpinigiai būtų apskaičiuojami proporcingai laikui, faktiškai išdirbtam pagal terminuotą darbo sutartį dėl darbo ne visą darbo laiką, ir ši išmoka būtų įtraukiama nustatant išmokos už kasmetines atostogas dydį?“
28.      Rašytines pastabas pateikė Rumunijos vyriausybė ir Komisija.
29.      2024 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismas nusprendė paskirti šią bylą šeštajai kolegijai ir nagrinėti ją be išvados.
30.      Šeštosios kolegijos prašymu, pateiktu pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 60 straipsnio 3 dalį, 2025 m. spalio 28 d. Teisingumo Teismas nusprendė perduoti šią bylą pirmajai kolegijai ir numatyti pateikti išvadą(27).
IV.    Analizė
A.      Dėl pirmojo prejudicinio klausimo
31.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalis, Chartijos 31 straipsnio 2 dalis ir bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalis ir 4 punkto 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose nustatyta, jog, tuo atveju, jeigu ikiuniversitetinio ugdymo įstaigos mokytojas sudaro kelias darbo sutartis, t. y. NDS dėl darbo visą darbo laiką, einant pagrindines pareigas, ir TDS dėl darbo ne visą darbo laiką, taikant valandinio darbo užmokesčio sistemą, atostoginiai, į kuriuos šis darbuotojas turi teisę mokamų kasmetinių atostogų metu, apskaičiuojami neatsižvelgiant į darbo užmokestį, gaunamą pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką.
32.      Pagal NDS dirbantys mokytojai kelias darbo sutartis sudaro tam tikromis aplinkybėmis. Pirmiausia išimtinai per mokslo metus laisvos darbo vietos užpildomos pagal TDS, pagrindiniam darbo laikui pagal NDS sudarant 18 valandų per savaitę, kuris gali būti pailgintas pagal TDS, išlaikant 62 dienų kasmetines atostogas per mokyklines atostogas, neatsižvelgiant į sudarytų sutarčių skaičių.
33.      Paskui, kaip primena prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, „kiekvienoje darbo ne visą darbo laiką sutartyje yra 1 skyrius „Atostogos“, kuriame nurodyta, kad „pagal Darbo kodekso nuostatas <...> atostogos suteikiamos tik už pagrindinį darbo laiką““.
34.      Galiausiai mokytojų darbo užmokesčio per mokamas kasmetines atostogas apskaičiavimas, atsižvelgiant tik į NDS, grindžiamas 2011 m. arba 2021 m. įgyvendinimo nuostatomis, taikomomis atitinkamais mokslo metais. Šie norminio pobūdžio administraciniai aktai, kuriais nukrypstama nuo bendrosios darbo teisės(28), buvo priimti taikant specialius įstatymus, reglamentuojančius mokytojų, kuriems mokama iš viešųjų lėšų, veiklą(29) tik tais atvejais, kai sudaromos ir TDS, ir NDS(30).
35.      Kadangi ginčas susijęs su ikiuniversitetinio ugdymo įstaigos darbuotojo darbo užmokesčiu per 62 darbo dienų trukmės mokamas kasmetines atostogas ir apmokėjimas už mokymo valandas pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką į jo apskaičiavimą neįtraukiamas, jei sudarytos kelios sutartys, specialių Rumunijos teisės aktų atitiktį Sąjungos teisei reikia nagrinėti atsižvelgiant į du principus, iš kurių vienas įtvirtintas Direktyvoje 2003/88, o kitas – direktyvose 97/81 ir 1999/70, taip pat bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalyje ir 4 punkto 1 dalyje.
1.      Dėl teisės į mokamas kasmetines atostogas
36.      Primintina, viena vertus, kad teisė į mokamas kasmetines atostogas yra esminis Sąjungos socialinės teisės principas, išreikštas ir sukonkretintas Direktyvos 2003/88 7 straipsnyje, šiuo metu kaip pagrindinė teisė aiškiai įtvirtintas Chartijos 31 straipsnio 2 dalyje, nuo kurio galima nukrypti tik laikantis griežtų Chartijos 52 straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų(31).
37.      Kita vertus, ši pagrindinė teisė taip pat apima teisę gauti užmokestį ir, kaip glaudžiai su šia teise į „mokamas“ kasmetines atostogas susijusią esminę teisę, – teisę į kompensaciją už nepanaudotas kasmetines atostogas, kai nutraukiami darbo santykiai(32).
38.      Teisingumo Teismas taip pat yra nurodęs, kad:
–        „Direktyvoje 2003/88 teisė į kasmetines atostogas ir teisė į darbo užmokestį per atostogas pripažįstamos sudedamosiomis vienos teisės dalimis“(33);
–        šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalyje vartojamas žodžių junginys „mokamos kasmetinės atostogos“ reiškia, kad per „kasmetines atostogas“, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, išsaugomas darbo užmokestis(34) ir,
–        kitaip tariant, darbuotojas už šį poilsio laiką turi gauti įprastą darbo užmokestį(35).
39.      Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra patikslinęs, kad „tais atvejais, kai darbuotojas pagal darbo sutartį yra įpareigotas dirbti viršvalandžius, kurie daugiausia yra prognozuojami ir įprasti ir užmokestis už kuriuos yra svarbi bendro užmokesčio, kurį darbuotojas gauna vykdydamas profesinę veiklą, dalis, už šiuos viršvalandžius gautas darbo užmokestis turėtų būti įtrauktas į įprastą darbo užmokestį, mokėtiną remiantis Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalyje numatyta teise į kasmetines mokamas atostogas“(36).
40.      Vadinasi, reikia konstatuoti, kad:
–        reikalaujant mokėti darbo užmokestį per šias atostogas siekiama, kad per jas darbo užmokesčio atžvilgiu darbuotojo padėtis būtų panaši į padėtį darbo laikotarpiais(37) ir
–        pagal Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalį reikalaujama, kad darbdavys sumokėtų šį užmokestį tik už šioje nuostatoje numatytą minimalią kasmetinių atostogų trukmę(38).
41.      Taigi „teisių į kasmetines mokamas atostogas padidėjimas viršijant minimalų lygį, reikalaujamą pagal Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalį, arba galimybė įgyti teisę į ištisines kasmetines mokamas atostogas yra darbuotojams palankios priemonės, kurios viršija šioje nuostatoje numatytus minimalius reikalavimus, todėl nėra jos reglamentuojamos“(39).
42.      Vis dėlto šios priemonės negali būti skirtos kompensuoti neigiamam poveikiui dėl darbuotojui sumažėjusio darbo užmokesčio per šias atostogas, antraip būtų pakenkta teisei į mokamas kasmetines atostogas pagal minėto 7 straipsnio 1 dalį, kurios sudedamoji dalis yra darbuotojo teisė poilsio ir atsipalaidavimo laikotarpiu naudotis tokiomis pat ekonominėmis sąlygomis kaip ir atliekant darbą(40).
43.      Galiausiai Teisingumo Teismas yra nurodęs, kad, kai darbo užmokestis, sumokėtas remiantis Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalyje numatyta teise į kasmetines mokamas atostogas, yra mažesnis už įprastą darbo užmokestį, kurį darbuotojas gauna faktinio darbo laikotarpiais, toks darbuotojas gali būti paskatintas nesinaudoti mokamomis kasmetinėmis atostogomis, bent jau tokio darbo laikotarpiais, nes tuomet dėl to sumažėtų jo darbo užmokestis(41).
44.      Remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija darytina tarpinė išvada, kad pagal nacionalinę teisę, taikomą mokytojams, dirbantiems pagal kelias darbo sutartis, apskaičiuojant darbo užmokestį per mokamas kasmetines atostogas negalima neįtraukti valandų, išdirbtų pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką, dėl bent keturių savaičių laikotarpio, nurodyto Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalyje(42), ir negalima remtis teisių į mokamas kasmetines atostogas suteikimu viršijant minimalų reikalaujamą lygį, siekiant tai pateisinti(43).
45.      Konkrečiai kalbant, darbuotojams mokamo darbo užmokesčio per minimalias mokamas kasmetines atostogas, numatytas Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalyje, suma neturi būti mažesnė už vidutinį įprastą darbo užmokestį, kurį jie gauna laikotarpiais, kai faktiškai dirba.
46.      Be to, aplinkybė, kad darbuotojas, dirbantis pagal NDS, su savo darbdaviu yra saistomas ir TDS, neturi įtakos Direktyvos 2003/88 7 straipsnio taikymui. Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją, baigus galioti TDS šios direktyvos 7 straipsnio 2 dalyje nenustatyta jokia teisės į piniginę kompensaciją atsiradimo sąlyga, išskyrus tai, kad, viena vertus, darbo santykiai turi būti pasibaigę ir, kita vertus, darbuotojas šių santykių pasibaigimo dieną neturi būti išnaudojęs visų jam priklausančių kasmetinių atostogų(44).
47.      Taigi pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką išdirbtų valandų neįtraukimas apskaičiuojant darbo užmokestį per mokamas kasmetines atostogas lemia tai, kad kyla klausimas dėl bendrųjų susitarimų taikymo tais atvejais, kai dirbama pagal kelias darbo sutartis, kaip antai aptariamais atvejais.
2.      Dėl skirtingo požiūrio apskaičiuojant mokytojo, dirbančio ir pagal TDS, ir pagal NDS, darbo užmokestį per mokamas kasmetines atostogas
48.      Bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalyje ir 4 punkto 1 dalyje nustatytas draudimas darbuotojams, dirbantiems pagal terminuotas sutartis arba ne visą darbo laiką, sudaryti mažiau palankias sąlygas nei panašiems darbuotojams, dirbantiems pagal neterminuotas sutartis arba visą darbo laiką, vien dėl to, kad jie dirba pagal terminuotas sutartis arba ne visą darbo laiką, nebent nevienodas požiūris yra objektyviai pagrįstas.
49.      Šis draudimas diskriminuoti – tai tik konkreti bendrojo vienodo požiūrio principo, kuris yra vienas iš pagrindinių Sąjungos teisės principų, išraiška(45).
50.      Kadangi Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną 4 straipsnio 1 ir 2 dalių ir Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis 4 punkto 1 ir 2 dalių formuluotės iš esmės yra tapačios, reikia pažymėti, kad su viena iš šių nuostatų susijusios pastabos mutatis mutandis taikomos ir kitai nuostatai(46).
51.      Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs dėl bendro Direktyvos 2003/88 7 straipsnyje įtvirtintų principų taikymo ir dėl draudimo diskriminuoti darbuotojus, dirbančius ne visą darbo laiką pagal TDS, palyginti su darbuotojais, dirbančiais visą darbo laiką pagal NDS, nustatyto bendrųjų susitarimų 4 straipsnyje ir 4 punkte(47).
52.      Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad darbo ne visą darbo laiką atveju pagal Sąjungos teisę nedraudžiama mokamų kasmetinių atostogų apskaičiuoti pagal prorata temporis principą, nustatytą Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną 4 straipsnio 2 dalyje(48). Teisingumo Teismas taip pat yra pripažinęs, kad šis 4 straipsnis ir Direktyvos 2003/88 7 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad teisės į mokamas kasmetines atostogas turi būti apskaičiuojamos vadovaujantis tais pačiais principais, nepaisant to, ar nustatoma kompensacija už nepanaudotas mokamas kasmetines atostogas, kuri priklauso nutraukiant darbo santykius, ar nustatomas teisių į mokamas kasmetines atostogas likutis, jei toliau tęsiami darbo santykiai(49).
53.      Taigi, atsižvelgiant į konkrečias pagrindinės bylos aplinkybes, reikia išnagrinėti klausimą dėl situacijų panašumo, kai darbuotojas, be kita ko, su tuo pačiu darbdaviu, yra sudaręs ir NDS dėl darbo visą darbo laiką, ir TDS dėl darbo ne visą darbo laiką.
54.      Šiuo klausimu Rumunijos vyriausybė laikosi nuomonės, kad bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalis ir 4 punkto 1 dalis netaikomos, nes, „pripažįstant, kad nurodytos direktyvų 97/81 ir 1999/70 nuostatos taikomos darbuotojui, sudariusiam ir [NDS dėl darbo visą darbo laiką], ir [TDS dėl darbo ne visą darbo laiką] pagal valandinio darbo užmokesčio sistemą, kurio situacija lyginama su darbuotojo, sudariusio tik [NDS] dėl pagrindinio darbo laiko, būtų nepaisoma aptariamų nuostatų formuluotės, taikymo srities ir tikslo“.
55.      Pirmiausia reikia nustatyti, ar tokios situacijos, kaip aptariamos pagrindinėje byloje, patenka į direktyvų 97/81 ir 1999/70 bei bendrųjų susitarimų taikymo asmenims sritį ir materialinę taikymo sritį.
a)      Dėl taikymo asmenims srities
56.      Primintina, kad pagal bendrųjų susitarimų 2 straipsnio 1 dalį ir 2 punkto 1 dalį šie susitarimai taikomi darbuotojams, dirbantiems ne visą darbo laiką arba pagal terminuotas sutartis, kurių darbo sutartį arba darbo santykius apibrėžia kiekvienoje valstybėje narėje galiojantys įstatymai, kolektyvinės sutartys ar praktika.
57.      Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad Direktyva 1999/70 ir Bendrasis susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis taikomi visiems darbuotojams, teikiantiems apmokamas paslaugas pagal terminuotus darbo santykius su darbdaviu, neatsižvelgiant į tai, ar kalbama apie administracinę įstaigą, ar kitas viešojo sektoriaus įstaigas(50).
58.      Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad kiekvieną iš suinteresuotų darbuotojų apima sąvokos „pagal terminuotas sutartis dirbant[ys] darbuotoj[ai]“ ir „darbuotoj[ai], dirbant[ys] ne visą darbo dieną“, kaip tai suprantama pagal bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį, siejamas su šių susitarimų 3 straipsnio 1 dalimi ir 3 punkto 1 dalimi, taigi jie patenka į šių nuostatų taikymo sritį.
59.      Atsižvelgiant į pagrindinėje byloje susiklosčiusias aplinkybes, kyla šie klausimai: ar bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalis ir 4 punkto 1 dalis taikomos, kai dirbama pagal kelias darbo sutartis? Ar reikia skirti atvejį, kai pagal kelias darbo sutartis dirbama pas tą patį darbdavį, nuo atvejo, kai taip dirbama pas skirtingus darbdavius?
60.      Primintina, kad pagrindinėje byloje vieną iš mokytojų su Mihai Eminescu vidurine mokykla saisto tik TDS. Ji yra sudariusi NDS su kita mokymo įstaiga(51).
61.      Pirma, pažymėtina, kad situacija, kai dirbama pagal kelias sutartis, nėra laikoma situacija, kuri gali nepatekti į Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis taikymo sritį pagal šio susitarimo 2 punkto 2 dalį, ir kad ji nėra atsieta nuo tokios taikymo srities laikantis procedūrų ir sąlygų, nurodytų Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną 2 straipsnio 2 dalyje, kiek tai susiję su retkarčiais ne visą darbo laiką dirbančiais darbuotojais(52).
62.      Antra, pažymėtina, kad Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad:
–        atsižvelgiant į bendraisiais susitarimais siekiamus tikslus(53), jų 4 straipsnis ir 4 punktas turi būti suprantami kaip išreiškiantys Sąjungos socialinės teisės principą, kurio negalima aiškinti siaurai(54),
–        Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis 4 punkto 1 dalimi siekiama taikyti nediskriminavimo principą pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems darbuotojams, kad darbdavys nenustatytų tokių darbo santykių, siekdamas, jog šie darbuotojai negalėtų pasinaudoti teisėmis, kuriomis naudojasi pagal neterminuotas darbo sutartis dirbantys darbuotojai(55).
63.      Vadinasi, bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalies ir 4 punkto 1 dalies aiškinimas, pagal kurį būtų nustatytas skirtumas, grindžiamas darbu pagal kelias sutartis (o tai 4 straipsnyje ir 4 punkte nenurodyta), lemtų tai, kad, priešingai šių nuostatų formuluotei ir jomis siekiamam tikslui, sumažėtų atitinkamiems darbuotojams suteikiamos apsaugos nuo diskriminacijos apimtis.
64.      Šiuo klausimu pažymėtina, kad į visas šias priežastis Teisingumo Teismas atsižvelgė Sprendime Rosado Santana pripažindamas, jog Bendrasis susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis taikomas pagal neterminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, iš kurių keli anksčiau dirbo tarnyboje pagal terminuotą sutartį. Byloje, kurioje priimtas šis sprendimas, ieškovas, kaip statutinis pareigūnas, iš esmės siekė užginčyti skirtingą požiūrį vykstant vidinei atrankos procedūrai, kiek tai susiję su atsižvelgimu į įgytą stažą ir profesinę patirtį, nes nebuvo atsižvelgta į laikotarpius, kuriais jis buvo laikinasis tarnautojas(56).
65.      Šiomis aplinkybėmis siūlau Teisingumo Teismui aiškinimą pagal analogiją su Sprendimu Rosado Santana, nurodant, kad nagrinėjamu atveju taip pat reikia nustatyti darbo ir pagal NDS, ir pagal TDS pasekmes, tam, kad apskaičiuojant darbo užmokestį, mokėtiną per mokamas kasmetines atostogas, būtų atsižvelgiama į visą darbo užmokestį pagal abiejų rūšių sutartis.
66.      Taigi esu tos nuomonės, jog tai, kad sutartys buvo sudarytos tarp darbuotojo ir to paties darbdavio, bendrųjų susitarimų taikymo analizei šiame etape neturi reikšmės. Klausimą dėl sutarčių su vienu ar keliais darbdaviais pasekmių, priešingai, reikia vėl išnagrinėti situacijų panašumo atžvilgiu.
67.      Vadinasi, primintina, ką apima sąvoka „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį.
b)      Dėl materialinės taikymo srities: „darbo sąlygos“
68.      Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad „užmokestis“, kaip jis suprantamas pagal SESV 157 straipsnio 2 dalį, yra viena iš „darbo sąlygų“, kaip tai suprantama pagal bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį(57).
69.      Sąvoka „užmokestis“ SESV 157 straipsnio 2 dalyje apibrėžta kaip „įprastinis bazinis arba minimalus darbo užmokestis arba alga ir bet koks kitas atlygis grynaisiais arba natūra, kurį darbuotojas tiesiogiai arba netiesiogiai gauna iš darbdavio už savo darbą“. Kaip matyti iš jurisprudencijos, ši sąvoka turi būti aiškinama plačiai ir apima, be kita ko, bet kokį atlygį grynaisiais arba natūra dabartiniu metu ar ateityje, su sąlyga, kad jį moka, nors ir netiesiogiai, darbdavys darbuotojui už jo darbą, nesvarbu, ar pagal darbo sutartį, ar pagal teisės nuostatas, ar savanoriškai(58).
70.      Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas darbo sutartis 4 punkto 1 dalį, apima darbo užmokesčio sudedamąsias dalis, įskaitant jų dydį, teisę į mokamas kasmetines atostogas, taip pat sąlygas, susijusias su pensijomis, kurios priklauso nuo darbo santykių(59).
71.      Kadangi, mano nuomone, pagrindinėje byloje ginčijamos situacijos patenka į bendrųjų susitarimų taikymo asmenims sritį ir materialinę taikymo sritį, toliau reikia išnagrinėti klausimą, ar ir kiek aptariami Rumunijos teisės aktai, kalbant apie darbo užmokesčio per mokamas kasmetines atostogas apskaičiavimą, kai dirbama ir pagal NDS dėl darbo visą darbo laiką, ir pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką, lemia skirtingą požiūrį, dėl kurio darbuotojai, dirbantys pagal terminuotas sutartis ne visą darbo laiką, vertinami nepalankiau palyginti su panašiais darbuotojais, dirbančiais pagal neterminuotas sutartis visą darbo laiką.
c)      Dėl situacijų, kai dirbama pagal kelias darbo sutartis, panašumo
72.      Bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalyje ir 4 punkto 1 dalyje nurodyta, kad, kiek tai susiję su darbo sąlygomis, į darbuotojus, dirbančius pagal terminuotas sutartis ne visą darbo laiką, negali būti žiūrima nepalankiau nei į panašius darbuotojus, dirbančius pagal neterminuotas darbo sutartis visą darbo laiką, vien dėl to, kad jie dirba pagal terminuotas sutartis ne visą darbo laiką, nebent skirtingas požiūris pateisinamas objektyviomis priežastimis.
73.      Primintina, viena vertus, kad sąvokos „panašus nuolatinis darbuotojas“ ir „panašus darbuotojas, dirbantis visą darbo dieną“ yra apibrėžtos bendrųjų susitarimų 3 straipsnio 2 dalyje ir 3 punkto 2 dalyje.
74.      Kita vertus, pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją siekiant įvertinti, ar suinteresuoti asmenys dirba vienodą arba panašų darbą, kaip tai suprantama pagal bendruosius susitarimus, vadovaujantis jų 3 straipsnio 2 dalimi ir 3 punkto 2 dalimi bei 4 straipsnio 1 dalimi ir 4 punkto 1 dalimi, reikia nustatyti, ar, atsižvelgiant į visus aspektus (pavyzdžiui, darbo pobūdį, kvalifikacijos kėlimo ir darbo sąlygas), jie gali būti laikomi esančiais panašioje situacijoje. Jei nustatoma, kad darbuotojai, dirbantys pagal terminuotas sutartis ne visą darbo laiką, vykdo tokias pačias funkcijas kaip darbuotojai, su kuriais tas pats darbdavys sudarė neterminuotas sutartis dėl darbo visą darbo laiką, arba užima tokias pačias pareigas kaip ir pastarieji, iš esmės reikia manyti, kad šių dviejų kategorijų darbuotojų padėtis yra panaši(60).
75.      Kai dirbama pagal kelias terminuotas darbo sutartis arba kelias sutartis dėl darbo ne visą darbo laiką, taikomi tie patys principai. Mano nuomone, šie principai turi būti taikomi ir tuo atveju, kai, kaip šioje byloje, kalbama apie TDS dėl darbo ne visą darbo laiką. Dėl kiekvienos iš šių sutarčių palyginimas su darbuotojais, dirbančiais arba pagal NDS, arba pagal sutartį dėl darbo visą darbo laiką, lieka galimas vertinant pagal kiekvieną bendrąjį susitarimą, kitaip tariant, remiantis kiekvienu bendruoju susitarimu atskirai.
76.      Taigi, kai darbuotojas yra sudaręs ir NDS, ir TDS, su skirtingais darbdaviais, jo situaciją galima palyginti su kiekvienos iš atitinkamų įstaigų darbuotojo situacija. Šioje byloje taip yra mokytojos, kuri TDS dėl darbo ne visą darbo laiką sudarė su Mihai Eminescu vidurine mokykla, o NDS dėl darbo visą darbo laiką – su kita įstaiga, atveju(61).
77.      Tuo, kad TDS dėl darbo ne visą darbo laiką, o NDS dėl darbo visą darbo laiką darbuotojas sudarė su tuo pačiu darbdaviu, mano nuomone, taip pat negalima paneigti tokio panašumo; taip yra dėl kelių priežasčių.
78.      Pirma, palyginimas gali būti atliekamas atsižvelgiant į šio darbdavio pagal terminuotas sutartis arba dėl darbo visą darbo laiką įdarbintų darbuotojų grupę, remiantis Teisingumo Teismo apibrėžtais veiksniais.
79.      Antra, teisė į mokamas kasmetines atostogas turi būti nagrinėjama atsižvelgiant į sutartį, o ne į darbuotoją. Dėl šios teisės apskaičiavimo ir suteikimo tvarkos analizė būtinai turi skirtis nuo Teisingumo Teismo analizės, atliktos Direktyvos 2003/88 3 straipsnio, kuriuo užtikrinama teisė bent į vienuolikos valandų nepertraukiamą kasdienį poilsį, taikymo atveju(62).
80.      Trečia, reikia laikytis darbuotojui palankių aiškinimo principų, grindžiamų Teisingumo Teismo jurisprudencija(63).
81.      Šioje byloje argumentas, pateisinantis nagrinėjimą atsižvelgiant į sutartį, juo labiau gali būti priimtas, kadangi, nesant galimybės pailginti mokytojų mokamų kasmetinių atostogų laikotarpio, kurį jau apima darbo laikas pagal NDS, vienintelė išeitis, pasibaigus TDS, yra sumokėti piniginę kompensaciją, numatytą Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 2 dalyje, arba, atitinkamai, mokamų kasmetinių atostogų laikotarpiu sudėti dirbant pagal NDS ar TDS gautus darbo užmokesčius(64).
82.      Į aplinkybę, kad, dirbdami pagal TDS, mokytojai užpildė atsiradusias laisvas darbo vietas(65), taip pat galima atsižvelgti(66).
83.      Šiomis aplinkybėmis manau, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teisingai pažymi, jog skirtingą požiūrį į suinteresuotus darbuotojus lemia tik laikinas ir darbo ne visą darbo laiką jų darbo santykių su darbdaviu pobūdis. Tam, kad toks skirtingas požiūris būtų laikomas draudžiama diskriminacija, reikia, kad jis nebūtų pateisinamas objektyviomis priežastimis.
d)      Dėl pateisinimo
84.      Pagal suformuotą jurisprudenciją sąvoka „objektyvios priežastys“, kaip tai suprantama pagal bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį, neturi būti suprantama kaip leidžianti pateisinti skirtingą požiūrį į pagal terminuotas sutartis ir neterminuotas sutartis dirbančius darbuotojus arba į ne visą darbo laiką ir visą darbo laiką dirbančius darbuotojus tuo, kad toks požiūris numatytas bendroje ir abstrakčioje normoje, kaip antai įstatyme ar kolektyvinėje sutartyje(67).
85.      Taip pat pagal suformuotą jurisprudenciją ši sąvoka, priešingai, reikalauja, kad konstatuotas skirtingas požiūris būtų pateisinamas tiksliomis ir konkrečiomis aplinkybėmis, kurios apibūdina atitinkamą darbo sąlygą, atsižvelgiant į konkretų jos kontekstą ir remiantis objektyviais ir skaidriais kriterijais, siekiant įvertinti, ar šis skirtingas požiūris atitinka tikrus poreikius, yra tinkamas numatytam tikslui pasiekti ir tam būtinas. Šios aplinkybės gali išplaukti, be kita ko, iš ypatingo užduočių, kurioms atlikti buvo sudarytos terminuotos sutartys ar sutartys dėl darbo ne visą darbo laiką, pobūdžio ir joms būdingų ypatumų arba – tam tikrais atvejais – teisėto valstybės narės socialinės politikos tikslo siekimo(68).
86.      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad „nacionalinės teisės normoje nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nenurodytas siekiamas teisėtas tikslas ir nepaaiškinta, kodėl nustatytos norminės priemonės yra proporcingos“. Rumunijos vyriausybė, kaip ir kai kurie teismai, į kurių praktiką daroma nuoroda nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, teigia, kad TDS dėl darbo ne visą darbo laiką sudaromos tam, kad būtų užtikrintas mokymo veiklos tęstinumas trūkstant mokytojų ir paisant mokinių teisės į išsilavinimą. Vis dėlto šiuo objektyviu reikalavimu, kuris susijęs su užpildytina laisva darbo vieta ir kurio viešojo administravimo įstaigos turi laikytis atsižvelgdamos į valstybių narių turimą diskreciją, negalima pateisinti aptariamo skirtingo požiūrio remiantis vien terminuotos trukmės darbo ne visą darbo laiką darbo santykių kriterijumi.
87.      Taigi, mano manymu, atsižvelgiant į bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį, apskaičiuojant darbo užmokestį per mokamas kasmetines atostogas negalima neįtraukti darbo užmokesčio, mokamo pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką.
B.      Dėl antrojo prejudicinio klausimo
88.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalis ir bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalis ir 4 punkto 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad jomis draudžiami nacionalinės teisės aktai ir praktika, pagal kuriuos, kai ikiuniversitetinio ugdymo įstaigų mokytojai yra sudarę kelias darbo sutartis, t. y. NDS dėl darbo visą darbo laiką, einant pagrindines pareigas, ir TDS dėl darbo ne visą darbo laiką, taikant valandinio darbo užmokesčio sistemą, neleidžiama, kad maistpinigiai būtų skiriami proporcingai faktiškai išdirbtam laikui pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką ir būtų įtraukiami nustatant kasmetinių atostoginių sumą.
89.      Pirmiausia pažymėtina, kad Tribunalul Vaslui (Vaslujaus apygardos teismas), pirmosios instancijos teismas, patenkino suinteresuotų darbuotojų reikalavimą, kad Mihai Eminescu vidurinė mokykla sumokėtų maistpinigius, proporcingus faktiškai išdirbtam laikui, remiantis darbo užmokesčiu, gautu taikant valandinio darbo užmokesčio sistemą iki individualių sutarčių nutraukimo dienos. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslino, kad šios mokyklos pateiktas apeliacinis skundas su šiuo sprendimu nesusijęs.
90.      Taigi antrąjį prejudicinį klausimą, tiksliau, jo paskutinę dalį, laikau pirmojo prejudicinio klausimo dėl darbo užmokesčio per mokamas kasmetines atostogas apskaičiavimo pagrindo tąsa.
91.      Šiomis aplinkybėmis šiam klausimui turi būti taikoma svarbos prezumpcija. Kadangi jis susijęs su Sąjungos teisės aiškinimu, Teisingumo Teismas iš esmės turi priimti sprendimą(69).
92.      Taigi antrasis prejudicinis klausimas susijęs su Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 18 straipsniu, kurį nagrinėjamu atveju taikė Mihai Eminescu vidurinė mokykla.
93.      Primintina, kad šioje nuostatoje iš esmės nurodyta, jog maistpinigiai, sudarantys vieną dvyliktąją dviejų garantuojamų šalies bazinių minimalių mėnesinių darbo užmokesčių neatskaičius mokesčių, skiriami proporcingai praėjusį mėnesį faktiškai išdirbtam laikui, neviršijant šio pagrindų įstatymo 25 straipsnio 1 dalyje nustatytos ribos, t. y. 30 % pagrindinio darbo užmokesčio sumos. Neginčijama, kad pagal Înalta Curte de Casație și Justiție (Aukščiausiasis Kasacinis Teismas, Rumunija) išaiškintą nacionalinę teisę šie maistpinigiai priskiriami mėnesinio darbo užmokesčio pajamų kategorijai.
94.      Nagrinėjant antrąjį klausimą reikia, viena vertus, remtis darbo užmokesčio, mokėtino per mokamas kasmetines atostogas, apibrėžtimi(70). Iš esmės konstatuotina, kad Direktyvos 2003/88 7 straipsnio 1 dalyje vartojama sąvoka „mokamos kasmetinės atostogos“ reiškia, jog darbuotojas turi gauti įprastą darbo užmokestį už įprastų užduočių atlikimą.
95.      Kita vertus, kalbant apie bendrųjų susitarimų taikymo sritį, nurodytą šios išvados 58 ir 66 punktuose, dėl sąvokos „darbo sąlygos“, kaip ji suprantama pagal bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį, kurios apibrėžtis priminta šios išvados 68–70 punktuose, pridurtina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją ši sąvoka, vartojama šiose nuostatose, pirmiausia apima priemokas ir kitus atlyginimo elementus, susijusius su darbuotojų darbu(71).
96.      Taigi, mano nuomone, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis Teisingumo Teismo pateiktomis apibrėžtimis, teisingai daro išvadą, kad maistpinigiai, skiriami darbuotojams remiantis darbo santykiais, siejančiais darbuotojus, kuriems mokama iš viešųjų lėšų, su jų darbdaviu, patenka į bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalies ir 4 punkto 1 dalies taikymo sritį(72).
97.      Vadinasi, maistpinigių apskaičiavimas, kai mokytojas dirba ne visą darbo laiką, būtų objektyviai pagrįstas, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo laiką 4 straipsnio 1 dalį, tinkamas, kaip tai suprantama pagal šio bendrojo susitarimo 4 straipsnio 2 dalį, ir atitinkantis priemokos pobūdį(73).
98.      Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad nagrinėjamu atveju mokytojas, sudaręs NDS dėl darbo visą darbo laiką ir TDS dėl darbo ne visą darbo laiką, praktiškai susiduria su skirtingu ir nepalankiu teisiniu vertinimu, nes gauna maistpinigius tik už veiklą, vykdomą pagal NDS dėl darbo visą darbo laiką.
99.      Šiuo klausimu, kaip nurodo ir Komisija, atkreiptinas dėmesys į Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 18 straipsnio formuluotę. Kitaip nei 2011 m. ir 2021 m. įgyvendinimo nuostatų 5 straipsnio 1 dalyje, šiame 18 straipsnyje nenustatyti maistpinigių mokėjimo apribojimai nei TDS atveju(74), nei darbo pagal kelias darbo sutartis atveju. Be to, iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teiginio dėl Mihai Eminescu vidurinės mokyklos praktikos ir iš prejudicinio klausimo formuluotės darytina išvada, kad žodžių junginys „pagrindinis darbo užmokestis“ reiškia darbo užmokestį, gaunamą einant „pagrindines pareigas“(75).
100. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad aptariamas skirtingas požiūris pateisinamas tik įstatyme nustatyta maksimalia suma, apskaičiuojama remiantis NDS dėl darbo visą darbo laiką. Taigi Mihai Eminescu vidurinė mokykla neatsižvelgia į tai, kad darbuotojas dirba viršydamas mėnesio darbo laiką, nurodytą TDS dėl darbo ne visą darbo laiką. Suprantu, jog, formaliai, kadangi pagal NDS yra pasiekta riba, jokia kompensacija pagal TDS, taigi ir už išdirbtus viršvalandžius, nėra mokama, todėl reikia manyti, kad darbo pagal kelias sutartis atveju darbuotojas, dirbantis ne visą darbo laiką, sistemingai atsiduria nepalankesnėje padėtyje nei darbuotojas, dirbantis visą darbo laiką, kaip ir kalbant apie mokamas kasmetines atostogas.
101. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, toks skirtingas požiūris nėra pateisinamas objektyviomis priežastimis, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją(76). Be to, pabrėžtina, kad maistpinigiai darbuotojui skiriami neatsižvelgiant į jo darbo laiką ir nėra susiję su faktiškai patirtomis išlaidomis.
102. Taigi, pagal bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį neleidžiama nemokėti maistpinigių, kai dirbama pagal TDS dėl darbo ne visą darbo laiką. Kaip siūlo Komisija, maksimali priemokos suma turėtų būti apskaičiuojama remiantis visomis sudarytomis sutartimis, o ne vien NDS. Kai sutartys sudarytos su keliomis mokymo įstaigomis, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, kas yra kompetentingas asignavimų valdytojas.
103. Kadangi šios priemokos yra mokytojo įprasto darbo užmokesčio dalis, jos turi būti įtrauktos apskaičiuojant per mokamas kasmetines atostogas mokėtiną darbo užmokestį(77).
C.      Ar, tuo atveju, jei bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalis ir 4 punkto 1 dalis netaikomos, remtis Chartijos 20 ir 21 straipsniais?
104. Šis klausimas, jau nagrinėtas Sprendime Gnattai, galėtų būti iškeltas dar kartą, jei Teisingumo Teismas nuspręstų, kad bendrieji susitarimai netaikomi.
105. Pirma, primintina, kad Chartijos 21 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas nediskriminavimo principas yra vienodo požiūrio principo, kuris yra bendrasis Sąjungos teisės principas ir įtvirtintas Chartijos 20 straipsnyje, konkreti išraiška(78).
106. Kalbant apie skirtingą požiūrį į darbuotojus, dirbančius pagal terminuotas darbo sutartis, ir darbuotojus, dirbančius pagal neterminuotas darbo sutartis, kurių padėtis panaši, šie principai buvo įgyvendinti ir konkretizuoti Direktyva 1999/70, pirmiausia prie šios direktyvos pridėto bendrojo susitarimo 4 punktu(79). Tas pats pasakytina ir kalbant apie Direktyvą 97/81 bei jos priede esančio bendrojo susitarimo 4 straipsnį, kiek tai susiję su skirtingu požiūriu į darbuotojus, dirbančius ne visą darbo laiką, ir darbuotojus, dirbančius visą darbo laiką(80).
107. Taigi, kadangi prejudiciniai klausimai susiję su tokiais skirtingais požiūriais, juos reikia nagrinėti atsižvelgiant tik į minėtas direktyvas ir bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį(81).
108. Antra, Direktyvos 2003/88 7 straipsnis netaikomas pasibaigus keturių savaičių mokamų kasmetinių atostogų laikotarpiui(82).
109. Todėl, nesant „Sąjungos teisės įgyvendinimo“, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį, Sąjungos teisės reglamentuojamoje srityje, Chartijos 20 ir 21 straipsniai netaikomi.
V.      Išvada
110. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Curtea de Apel Iaşi (Jasų apeliacinis teismas, Rumunija) pateiktus prejudicinius klausimus:
1.      2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 7 straipsnio 1 dalis ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnio 2 dalis, taip pat 1997 m. birželio 6 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, esančio 1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyvos 97/81/EB dėl bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC), priede, 4 straipsnio 1 dalis ir 1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, esančio 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis priede, 4 punkto 1 dalis
turi būti aiškinamos taip:
pagal jas draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose nustatyta, jog, tuo atveju, kai ikiuniversitetinio ugdymo įstaigos darbuotojas sudaro kelias darbo sutartis, t. y. neterminuotą darbo sutartį dėl darbo visą darbo laiką, einant pagrindines pareigas, ir terminuotą darbo sutartį dėl darbo ne visą darbo laiką, taikant valandinio darbo užmokesčio sistemą, atostoginiai, į kuriuos šis darbuotojas turi teisę mokamų kasmetinių atostogų metu, apskaičiuojami neatsižvelgiant į darbo užmokestį, gaunamą pagal terminuotą sutartį dėl darbo ne visą darbo laiką.
2.      Direktyvos 2003/88 7 straipsnis, taip pat 1997 m. birželio 6 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, esančio Direktyvos 97/81 priede, 4 straipsnis ir 1999 m. kovo 18 d. sudaryto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis, esančio Direktyvos 1999/70 priede, 4 punktas
turi būti aiškinami taip:
pagal juos draudžiami nacionalinės teisės aktai ir praktika, pagal kuriuos, kai ikiuniversitetinio ugdymo įstaigos darbuotojas yra sudaręs kelias darbo sutartis, t. y. neterminuotą darbo sutartį dėl darbo visą darbo laiką, einant pagrindines pareigas, ir terminuotą darbo sutartį dėl darbo ne visą darbo laiką, taikant valandinio darbo užmokesčio sistemą, neleidžiama, kad skiriami maistpinigiai būtų proporcingi faktiškai išdirbtam laikui pagal terminuotą sutartį dėl darbo ne visą darbo laiką ir būtų įtraukiami apskaičiuojant darbo užmokesčio, mokėtino per mokamas kasmetines atostogas, sumą.
1      Originalo kalba: prancūzų.
2      2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (OL L 299, 2003, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 381).
3      Toliau – Chartija.
4      1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos direktyva dėl bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną, kurį sudarė Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjunga (UNICE), Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centras (CEEP) ir Europos profesinių sąjungų konfederacija (ETUC) (OL L 14, 1998, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 267; toliau – Bendrasis susitarimas dėl darbo ne visą darbo dieną).
5      1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyva dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (OL L 175, 1999, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368; toliau – Bendrasis susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis).
6      Toliau – NDS.
7      Toliau – TDS.
8      Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 18, 2011 m. sausio 10 d.
9      Prašyme priimti prejudicinį sprendimą patikslinama, kad Įstatymas Nr. 1/2011 nuo 2023 m. rugsėjo 3 d. buvo panaikintas 2023 m. liepos 4 d. Legea nr. 198/2023 a învățământului preuniversitar (Ikiuniversitetinio ugdymo įstatymas Nr. 198/2023) (Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 613, 2023 m. liepos 5 d.) ir 2023 m. liepos 4 d. Legea nr. 199/2023 a învățământului superior (Aukštojo mokslo įstatymas Nr. 199/2023) (Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 614, 2023 m. liepos 5 d.).
10      Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 492, 2017 m. birželio 28 d.
11      Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 699, 2018 m. rugpjūčio 10 d.
12      Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 688, 2021 m. liepos 12 d.
13      2011 m. spalio 7 d. Ordinul nr. 5559/2011 pentru aprobarea Normelor metodologice privind efectuarea concediului de odihnă al personalului didactic din învățământ (Dekretas Nr. 5559/2011, kuriuo patvirtinamos Įgyvendinimo nuostatos, susijusios su švietimo įstaigų mokytojų kasmetinėmis atostogomis; Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 723, 2011 m. spalio 13 d.; toliau – 2011 m. Įgyvendinimo nuostatos) buvo panaikintas Dekretu Nr. 4050/2021 (žr. šio dekreto 2 straipsnį). Šios įgyvendinimo nuostatos buvo taikomos pirmaisiais iš trejų mokslo metų, aptariamų pagrindinėje byloje.
14      Pagal Įstatymo Nr. 1/2011 267 straipsnio 1 dalį tinkamai pagrįstais atvejais švietimo įstaigos vadovybė gali nutraukti įstatyme numatytas atostogas, o suinteresuotiems asmenims apmokama už atliktą darbą.
15      Šios nuostatos iš esmės yra identiškos atitinkamoms 2011 m. Įgyvendinimo nuostatų nuostatoms (žr. šios išvados 13 išnašą). 2021 m. Įgyvendinimo nuostatų 3 straipsnio 2 dalyje vartojama formuluotė „proporcingai laikui, kurį jie dirbo“ pakeitė formuluotę „proporcingai išdirbtų mėnesių skaičiui“. Šio straipsnio 5 dalyje buvo pridėtas antras sakinys. Jis susijęs su atvejais, kai pedagogai dirba ne visą darbo laiką dviejose arba keliose įstaigose. Jie savo teisėmis naudojasi kiekvienoje švietimo įstaigoje.
16      2011 m. Įgyvendinimo nuostatų 5 straipsnio 1 dalis yra suformuluota identiškai (žr. šios išvados 13 išnašą).
17      Pagrindinėmis aplinkybėmis taikytinos redakcijos (toliau – Darbo kodeksas).
18      Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 72, 2003 m. vasario 5 d., iš naujo paskelbtas Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 345, 2011 m. gegužės 18 d.
19       Žr. šios išvados 16 išnašą.
20      Darbo laikas per savaitę buvo kintantis. Tai galėjo būti, be kita ko, 2, 4, 7, 18 ar 20 valandų.
21      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad suinteresuoti darbuotojai per atitinkamą laikotarpį turėjo nuo 27 iki 62 dienų atostogų.
22      T. y. 2011 m. ir 2021 m. įgyvendinimo nuostatų (žr. šios išvados 6 punktą).
23      T. y. Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 18 straipsnyje.
24      Žr. 2007 m. balandžio 17 d. Curtea Constituțională (Konstitucinis Teismas) sprendimą Nr. 385, kurį nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
25      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, be kita ko, 2007 m. rugsėjo 13 d. Sprendimą Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509; toliau – Sprendimas Del Cerro Alonso) ir 2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimą Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, 16 punktas).
26      C‑219/14, EU:C:2015:745, 50 ir 52 punktai.
27      Žr. 2025 m. gruodžio 5 d. Nutartį Şcoala gimnazială „Mihai Eminescu“ (C‑706/23, EU:C:2025:951).
28      Pagal Darbo kodekso 35 straipsnio 1 dalį ir 106 bei 150 straipsnius tuo atveju, kai su tuo pačiu darbdaviu arba su keliais darbdaviais sudaromos kelios darbo sutartys, darbuotojas turi teisę į mokamas kasmetines atostogas, neatsižvelgiant į tai, ar kalbama apie TDS, ar NDS, ar apie darbą visą darbo laiką, ar darbą ne visą darbo laiką.
29      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo Curtea Constituțională (Konstitucinis Teismas) sprendimus, kuriuose primenama apie specialų šio reglamentavimo pobūdį.
30      Dėl taikytinų nuostatų, susijusių su mokytojų, kurie dirbo pagal NDS arba TDS, visą darbo laiką arba ne visą darbo laiką, teise į mokamas kasmetines atostogas priminimo žr. šios išvados 10 punktą. Taigi šiais atvejais taikomas nediskriminavimo principas pagal bendrųjų susitarimų 4 straipsnio 1 dalį ir 4 punkto 1 dalį.
31      Žr. 2018 m. lapkričio 6 d. Sprendimą Bauer ir Willmeroth (C‑569/16 ir C‑570/16, EU:C:2018:871, 58, 80 ir 84 punktai), taip pat 2025 m. liepos 15 d. Nutartį GTC Dijon (C‑37/25, EU:C:2025:586, 17 bei 30 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
32      Žr. 2018 m. lapkričio 6 d. Sprendimą Bauer ir Willmeroth (C‑569/16 ir C‑570/16, EU:C:2018:871, 58 punktas).
33      Žr. 2018 m. gruodžio 13 d. Sprendimą Hein (C‑385/17, EU:C:2018:1018, 24 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas Hein).
34      Žr. Sprendimą Hein (32 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), taip pat 2021 m. gruodžio 9 d. Sprendimą Staatssecretaris van Financiën (Darbo užmokestis mokamų kasmetinių atostogų laikotarpiu) (C‑217/20, EU:C:2021:987, 26 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
35      Žr. Sprendimą Hein (32 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), taip pat 2021 m. gruodžio 9 d. Sprendimą Staatssecretaris van Financiën (Darbo užmokestis mokamų kasmetinių atostogų laikotarpiu) (C‑217/20, EU:C:2021:987, 26 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36      Sprendimas Hein (47 punktas).
37      Žr. Sprendimą Hein (33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), taip pat 2021 m. gruodžio 9 d. Sprendimą Staatssecretaris van Financiën (Darbo užmokestis mokamų kasmetinių atostogų laikotarpiu) (C‑217/20, EU:C:2021:987, 27 punktas).
38      Žr. Sprendimą Hein (41 punktas).
39      Sprendimas Hein (43 punktas).
40      Žr. Sprendimą Hein (43 punktas) bei 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimą TSN ir AKT (C‑609/17 ir C‑610/17, EU:C:2019:981, 35 punktas).
41      Žr. Sprendimą Hein (44 punktas) ir 2021 m. gruodžio 9 d. Sprendimą Staatssecretaris van Financiën (Darbo užmokestis mokamų kasmetinių atostogų laikotarpiu) (C‑217/20, EU:C:2021:987, 33 punktas).
42      Žr. Sprendimą Hein (41 punktas).
43      Žr. Sprendimą Hein (43 punktas).
44      Žr. 2021 m. lapkričio 25 d. Sprendimą job‑medium (C‑233/20, EU:C:2021:960, 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Šiuo klausimu taip pat žr. 2018 m. lapkričio 21 d. Sprendimą Viejobueno Ibáñez ir de la Vara González (C‑245/17, EU:C:2018:934, 58 punktas).
45      Žr. 2010 m. birželio 10 d. Sprendimą Bruno ir kt. (C‑395/08 ir C‑396/08, EU:C:2010:329, 58 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), taip pat 2025 m. rugsėjo 4 d. Sprendimą Gnattai (C‑543/23, EU:C:2025:653, 33 bei 34 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas Gnattai).
46      Žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimą Ministero della Giustizia ir kt. (Italijos taikos teisėjų statusas) (C‑236/20, EU:C:2022:263, 34 punktas; toliau – Sprendimas Ministero della Giustizia ir kt. (Italijos taikos teisėjų statusas)).
47      Žr., be kita ko, Sprendimą Ministero della Giustizia ir kt. (Italijos taikos teisėjų statusas) (54 punktas).
48      Žr., be kita ko, Sprendimą Ministero della Giustizia ir kt. (Italijos taikos teisėjų statusas) (52 punktas).
49      Žr. 2015 m. lapkričio 11 d. Sprendimą Greenfield (C‑219/14, EU:C:2015:745, 57 punktas).
50      Žr. Sprendimą Del Cerro Alonso (25, 28 ir 29 punktai) ir 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimą Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, 42, 55 ir 58 punktai; toliau – Sprendimas Rosado Santana). Dėl valstybinių mokymo įstaigų žr. 2019 m. birželio 20 d. Sprendimą Ustariz Aróstegui (C‑72/18, EU:C:2019:516, 24 punktas) ir Sprendimą Gnattai (37 punktas).
51      Žr. šios išvados 15 punktą.
52      Šiuo klausimu žr. 2022 m. liepos 7 d. Sprendimą Zone de secours Hainaut-Centre (C‑377/21, EU:C:2022:530, 48 punktas).
53      Žr. bendrųjų susitarimų 1 straipsnio a punktą ir 1 punkto a papunktį, taip pat jų preambules. Taip pat žr. Direktyvos 97/81 3, 11 ir 23 konstatuojamąsias dalis bei Direktyvos 1999/70 14 konstatuojamąją dalį, nurodytas, be kita ko, Sprendime Del Cerro Alonso (36 punktas) ir 2010 m. birželio 10 d. Sprendimą Bruno ir kt. (C‑395/08 ir C‑396/08, EU:C:2010:329, 29 ir 30 punktai).
54      Žr. Sprendimą Del Cerro Alonso (38 punktas), 2008 m. balandžio 15 d. Sprendimą Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, 114 ir 115 punktai), 2010 m. birželio 10 d. Sprendimą Bruno ir kt. (C‑395/08 ir C‑396/08, EU:C:2010:329, 32 punktas) ir Sprendimą Rosado Santana (44 punktas).
55      Žr. Sprendimą Ministero della Giustizia ir kt. (Italijos taikos teisėjų statusas) (35 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), 2024 m. vasario 20 d. Sprendimą X (Nutraukimo motyvų nebuvimas)
(C‑715/20, EU:C:2024:139, 42 punktas; toliau – Sprendimas X (Nutraukimas motyvų nebuvimas)) ir Sprendimą Gnattai (42 punktas).
56      Žr. Sprendimą Rosado Santana (38 ir 41–44 punktai).
57      Žr. 2024 m. vasario 22 d. Sprendimą Randstad Empleo ir kt.
(C‑649/22, EU:C:2024:156, 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
58      Žr. 2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimą Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, 16 punktas) ir 2024 m. vasario 22 d. Sprendimą Randstad Empleo ir kt. (C‑649/22, EU:C:2024:156, 44 punktas).
59      Žr. Sprendimą Ministero della Giustizia ir kt. (Italijos taikos teisėjų statusas) (38 punktas) ir 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Peigli (C‑41/23, EU:C:2024:554, 43 punktas). Dėl sąvokos „darbo sąlygos“, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną 4 straipsnio 1 dalį, žr. 2010 m. birželio 10 d. Sprendimą Bruno ir kt. (C‑395/08 ir C‑396/08, EU:C:2010:329, 42 punktas, susijęs su pensijomis) ir 2023 m. spalio 19 d. Sprendimą Lufthansa CityLine (C‑660/20, EU:C:2023:789, 41 ir 42 punktai, susiję su papildomu atlygiu).
60      Dėl Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis žr. 2022 m. gruodžio 15 d. Sprendimą Presidenza del Consiglio dei Ministri ir kt. (Universiteto mokslo darbuotojai) (C‑40/20 ir C‑173/20, EU:C:2022:985, 101 bei 102 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija), o dėl Bendrojo susitarimo dėl darbo ne visą darbo dieną – 2023 m. spalio 19 d. Sprendimą Lufthansa CityLine
(C‑660/20, EU:C:2023:789, 44 bei 45 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
61      Žr. šios išvados 15 punktą. Šiuo klausimu manau, kad 2021 m. Įgyvendinimo nuostatų 4 straipsnio 1 dalis, identiška 2011 m. Įgyvendinimo nuostatų 3 straipsniui, patvirtina mano analizę, nes joje numatytas mokamų kasmetinių atostogų naštos paskirstymas tarp įstaigų, kuriose dirbo mokytojai.
62      Žr. 2021 m. kovo 17 d. Sprendimą Academia de Studii Economice din Bucureşti (C‑585/19, EU:C:2021:210, 45 ir 46 punktas).
63      Žr. šios išvados 62 ir 63 punktus.
64      Žr. šios išvados 46 punktą.
65      Žr. Pagrindų įstatymo Nr. 153/2017 29 straipsnį.
66      Pagal analogiją žr. 2018 m. birželio 5 d. Sprendimą Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, 50 ir 51 punktai).
67      Žr. 2022 m. gegužės 5 d. Sprendimą Universiteit Antwerpen ir kt. (C‑265/20, EU:C:2022:361, 53 punktas) ir Sprendimą X (Nutraukimo motyvų nebuvimas) (58 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
68      Žr. Sprendimą Universiteit Antwerpen ir kt.
(C‑265/20, EU:C:2022:361, 54 punktas) ir Sprendimą X (Nutraukimo motyvų nebuvimas) (59 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
69      Žr. 1990 m. lapkričio 8 d. Sprendimą Gmurzynska-Bscher (C‑231/89, EU:C:1990:386, 19 ir 20 punktai) ir 2025 m. spalio 30 d. Sprendimą Tomann (C‑134/24, EU:C:2025:839, 66 punktas), taip pat (dėl paties nacionalinio teismo nurodytų teisinių pagrindų ir faktinių aplinkybių) žr. 2003 m. gegužės 15 d. Sprendimą Salzmann (C‑300/01, EU:C:2003:283, 31 punktas), 2023 m. lapkričio 30 d. Sprendimą Ministero dell’Istruzione ir INPS (C‑270/22, EU:C:2023:933, 34 punktas) ir 2025 m. lapkričio 13 d. Sprendimą Oti (C‑525/23, EU:C:2025:877, 38 punktas).
70      Žr. šios išvados 38 punktą.
71      Žr. Sprendimą Del Cerro Alonso (48 punktas) ir 2019 m. birželio 20 d. Sprendimą Ustariz Aróstegui (C‑72/18, EU:C:2019:516, 25–27 punktai), taip pat 2025 m. liepos 10 d. Nutartį Centro Servizi Culturali Santa Chiara (C‑823/24, EU:C:2025:584, 24 punktas).
72      Dėl maistpinigių taip pat žr. generalinės advokatės J. Kokott išvadas, pateiktas byloje Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2017:1022, 54 punktas) ir byloje Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2017:1021, 49 punktas).
73      Pagal analogiją žr. 2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimą Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, 20 bei 21 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
74      Taip pat žr. Tribunalul Vaslui (Vaslujaus apygardos teismas) sprendimą, primintą šios išvados 19 punkte.
75      Taip pat žr. Darbo kodekso 150 straipsnio 1 dalį, skirtą teisei į „atostoginius, kurie negali būti mažesni už pagrindinį darbo užmokestį“, mokėtinus kasmetinių atostogų laikotarpiu.
76      Žr. šios išvados 84 ir 85 punktus.
77      Žr. šios išvados 38 punktą.
78      Žr. 2024 m. balandžio 18 d. Sprendimą Dumitrescu ir kt. / Komisija ir Teisingumo Teismas (C‑567/22 P–C‑570/22 P, EU:C:2024:336, 65 ir 66 punktai) ir Sprendimą Gnattai (33 punktas).
79      Žr., be kita ko, Sprendimą Gnattai (34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
80      Žr. aiškinimo principą, primintą šios išvados 50 punkte.
81      Šiuo klausimu žr. Sprendimą Gnattai (35 punktas).
82      Žr. šios išvados 44 punktą.