62003CC0199_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. Az EK 230. cikk alapján benyújtott 2003. május 13‑i keresetével Írország az Európai Szociális Alapból (a továbbiakban: ESZA) a három, emberi erőforrás-fejlesztésre, turizmusra és ipari fejlesztésre irányuló operatív programra nyújtott támogatás csökkentésére vonatkozó, 2003. február 27‑i C (2003) 99. sz. bizottsági határozat (a továbbiakban: megtámadott határozat) megsemmisítését kéri.
II – Jogi háttér
2. Az 1993. július 20‑i 2081/93/EGK tanácsi rendelettel(2) módosított, a strukturális alapok feladatáról, hatékonyságáról, illetve támogatásaik egymás közötti, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi eszközök műveleteivel történő összehangolásáról szóló, 1988. június 24‑i 2052/88/EGK tanácsi rendelet(3) (a továbbiakban: 2052/88 rendelet) 4. cikkének (1) bekezdése kimondja:
3. „A Közösség intézkedése kiegészíti a megfelelő nemzeti intézkedéseket, illetve hozzájárul azokhoz. A szóban forgó intézkedés kidolgozása a Bizottság, az érintett tagállam, illetve a tagállam által nemzeti, regionális, helyi vagy egyéb szinten kijelölt illetékes hatóságok és szervek – köztük az adott tagállam intézményi szabályozásának és a fennálló gyakorlatnak megfelelően kijelölt gazdasági és szociális partnerek – közötti szoros konzultatív kapcsolat keretében történik, amelynek során a felek közös cél megvalósítására törekvő partnerek. A konzultatív kapcsolat elnevezése a továbbiakban „partnerség”. A partnerség kiterjed az intézkedések előkészítésére, finanszírozására, valamint azok előzetes mérlegelésére és utólagos értékelésére.
4. A partnerség az egyes partnerek megfelelő intézményi, jogi és pénzügyi hatásköreinek teljes tiszteletben tartása mellett működik”.
5. A rendelet 13. cikkének (3) bekezdése kimondja, hogy az 1. célkitűzés(4) keretében nyújtott támogatás hatókörébe tartozó régiókban végrehajtott intézkedések esetében a strukturális alapokból származó közösségi részvétel a teljes költség maximum 75%‑a, és fő szabály szerint a támogatható közkiadások legalább 50%‑a. Az 1994 és 1999 közötti időszak folyamán Írország ilyen jellegű beavatkozásra volt jogosult.
6. Jelentősséggel bír továbbá az 1993. július 20‑i 2082/93/EGK tanácsi rendelettel(5) módosított, a különböző strukturális alapok tevékenységének egymás között, valamint az Európai Beruházási Bankkal és egyéb meglévő pénzügyi eszközök műveleteivel történő összehangolása tekintetében a 2052/88/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1988. december 19‑i 4253/88/EGK tanácsi rendelet(6) (a továbbiakban: 4253/88 rendelet), amely a 2052/88 rendelet végrehajtásáról rendelkezik egyrészt az egyes strukturális alapok beavatkozásainak, másrészt e beavatkozások, valamint az Európai Beruházási bank és egyéb meglévő pénzügyi eszközök közötti koordináció tekintetében.
7. A rendelet 17. cikkének (2) bekezdése az alábbi módon rendelkezik:
„Az alapok pénzügyi hozzájárulása az adott tevékenységgel (operatív program, támogatási rendszer, globális támogatás, projekt, technikai segítségnyújtás vagy tanulmány) kapcsolatos támogatásra jogosult összköltség, illetve támogatásra jogosult (nemzeti, regionális vagy helyi és közösségi) köz-, illetve azzal egyenértékű kiadások arányában kerül meghatározásra.”
8. Ugyanezen rendelet VI. címe (Pénzügyi rendelkezések) a „pénzügyi ellenőrzés” (23. cikk), illetve „a támogatás csökkentése, felfüggesztése és visszavonása” (24. cikk) tárgyában állít fel szabályokat.
9. A 23. cikk értelmében:
„(1) Az állami vagy magántámogatók projektjeinek sikere érdekében a tagállamok a projektek megvalósítása során az alábbi intézkedéseket teszik:
– rendszeresen ellenőrzik, hogy a Közösség által finanszírozott projektek végrehajtása megfelelő módon történik,
– megelőzik és megakadályozzák a szabálytalanságokat,
– a visszaélésből vagy gondatlanságból származó veszteséget megtérítik. A tagállam másodlagosan felelős a jogtalan kifizetések visszafizetéséért, kivéve ha a tagállam és/vagy a közvetítő és/vagy a támogató bizonyítja, hogy a szabálytalanság vagy hanyagság nem nekik felróhatóan következett be. […]
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az erre vonatkozóan tett intézkedésekről, különösen pedig tájékoztatják a Bizottságot a projektek végrehajtásának biztosítására hozott ellenőrzési és igazgatási rendszerek leírásáról. Rendszeresen tájékoztatják a Bizottságot a közigazgatási és bírósági eljárások előrehaladásáról.
A tagállamok a Bizottság rendelkezésére bocsátanak minden, az érintett programokban vagy projektekben előírt intézkedések ellenőrzésére vonatkozó megfelelő nemzeti jelentést.
[…]
(2) A tagállamok által a nemzeti törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések alapján végzett ellenőrzés, valamint az EK 206. cikk rendelkezéseinek és az EK 209. cikk c) pontja alapján elvégzett vizsgálat sérelme nélkül a Bizottság tisztviselői és alkalmazottai elsősorban szúrópróbaszerűen a helyszínen ellenőrizhetik a strukturális alapokból finanszírozott projekteket, valamint az igazgatási és ellenőrzési rendszereket.
10. A helyszíni ellenőrzés előtt a Bizottság tájékoztatja arról az érintett tagállamot, amely az ellenőrzéshez szükséges minden segítséget megad. A Bizottság előzetes bejelentés nélküli esetleges ellenőrzésére a partnerség jegyében a pénzügyi szabályzat rendelkezéseivel összhangban elfogadott egyezmények vonatkoznak. Az ellenőrzésben a tagállam tisztviselői és alkalmazottai is részt vehetnek.
11. A Bizottság az érintett tagállamot a kifizetési igény rendszerességének helyszíni ellenőrzésére hívhatja fel. Az ellenőrzésben a Bizottság tisztviselői és alkalmazottai is részt vehetnek; az érintett tagállam kérése esetén részvételük kötelező.
12. A Bizottság gondoskodik arról, hogy az általa végzett ellenőrzéseket összehangoltan végezzék, elkerülve az azonos tárgyban és ugyanazon időszakban végzett ismételt ellenőrzéseket. Az érintett tagállam és a Bizottság az elvégzett ellenőrzések eredményére vonatkozó valamennyi információt haladéktalanul továbbítja egymásnak.
13. (3) Egy adott projektnek folyósított utolsó kifizetést követő három évig a szervezet és a felelős hatóságok a projekt kiadásaira és ellenőrzésére vonatkozó valamennyi igazoló iratot a Bizottság rendelkezésére bocsátják”.
14. A rendelet 24. cikke az alábbi módon rendelkezik:
„(1) Amennyiben a projekt vagy intézkedés megvalósítása a számára elkülönített pénzügyi támogatást sem részben, sem egészben nem igazolja, a Bizottság a partnerség keretében az esetet kivizsgálja, amelynek során különösen felhívja a tagállamot vagy a projekt végrehajtásáért felelős, kijelölt hatóságokat észrevételeik meghatározott határidőn belüli megtételére.
(2) E vizsgálat eredményeképpen a Bizottság az adott projekt vagy intézkedés számára elkülönített támogatást csökkentheti vagy felfüggesztheti, amennyiben a vizsgálat során bizonyossá válik, hogy szabálytalanság történt, illetve a projekt vagy intézkedés jellegét vagy végrehajtásának feltételeit a Bizottság előzetes jóváhagyása nélkül jelentősen módosították.
(3) Minden jogtalanul kifizetett és behajtandó összeget a Bizottság részére kell visszafizetni.
[...]”
15. Hivatkozni kell továbbá a 4253/88/EGK tanácsi rendeletnek a strukturális alapokból társfinanszírozott műveletek tagállamok általi pénzügyi ellenőrzése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 1997. október 15‑i 2064/97/EK bizottsági rendeletre(7) (a továbbiakban: 2064/97 rendelet).
16. E rendelet 2. cikke (1) bekezdése c) pontjának előírása szerint „a tagállamok irányítási és ellenőrzési rendszereinek megfelelő ellenőrzési eljárásról kell rendelkezniük”, vagyis olyan egyértelmű és pontos vonalról, „amely lehetővé teszi az adatok követését attól kezdve, hogy azok bekerültek a kezelési és ellenőrzési rendszerbe, egészen addig, hogy kikerülnek onnan”.(8)
17. Ugyenezen rendelet 2. cikke (2) bekezdésének értelmében egy ellenőrzési nyomvonal akkor tekinthető megfelelőnek, ha lehetővé teszi a következőket:
„a) a Bizottság számára igazolt végösszegek összehasonlítása a különböző igazgatási szinteken és a végső kedvezményezetteknél tartott egyedi kiadási nyilvántartásokkal és az azokat alátámasztó bizonylatokkal;
b) a rendelkezésre álló közösségi és nemzeti alapokból származó támogatások elosztásának és átutalásának ellenőrzése”.
18. Végül meg kell említeni az ECU strukturális alapok költségvetési végrehajtása során történő használatáról szóló, 1990. július 2‑i 1866/90/EGK rendeletet(9) (a továbbiakban: 1866/90 rendelet). A jelen ügy vonatkozásában releváns 5. cikkének (2) bekezdése kimondja:
„Azon tagállamoknak, amelyek a költségbevallást ECU‑ben adják meg, ECU‑re kell átszámítaniuk a nemzeti pénznemben meghatározott összköltséget, azon hónap árfolyamának alapján, amely folyamán e kiadások a programok pénzügyi kezeléséért felelős szervezetek könyvelésében regisztrálásra kerültek. E célból a Bizottság havi rendszerességgel megküldi a tagállamok számára az alkalmazandó árfolyamot.”
III – A tényállás és az eljárás
19. 1994. július 13‑i 94/626/EK határozatával(10) a Bizottság meghatározta Írországnak az 1. célkitűzésbe tartozó, vagyis az ország egész területét magában foglaló, régióinak nyújtott közösségi strukturális támogatások rendszerét az 1994. január 1‑je és 1999. december 31‑e közötti időszakra.
20. Ezen intézkedés alkalmazásában, másik három határozata által a Bizottság 1994‑ben megítélt az ESZA-ból emberi erőforrás-fejlesztésre,(11) turizmusra(12) és ipari fejlesztésre(13) irányuló operatív programokra nyújtandó, összességében 1 897 206 226 euró pénzügyi támogatást.
21. Ezen, az ESZA által társfinanszírozott programok végrehajtásának lebonyolítására Írország a Departement of Enterprise, Trade and Employmentet (a továbbiakban: DETE) jelölte ki.
22. A Bizottság szakszolgálatai 2000. november 6‑a és 10‑e, illetve december 4‑e és 6‑a között Dublinban a 4253/88 rendelet 23. cikkének (2) bekezdése alapján helyszíni ellenőrzést és vizsgálatot tartottak, amelynek során ellenőrizték az ESZA által 1994 és 1998 között társfinanszírozott műveleteket. Ezen intézkedéseket a National Rehabilitation Board felelőssége mellett a National Training and Development Institute (a továbbiakban: NTDI) és a Central Remedial Clinic hajtotta végre. A Bizottság által folyósított összegek és az operatív programokban részt vevő kedvezményezettek által igényelt összegek közötti kapcsolat ellenőrzése során a Bizottság szakszolgálatai a DETE által megjelölt ellenőrzési nyomvonalat is ellenőrizték.
23. E vizsgálatokat követően a Bizottság az operatív programok keretében benyújtott finanszírozási kérelmek néhány szabálytalanságára mutatott rá.
24. Kiemelte különösen az alábbiakat:
a) a projektek finanszírozásához nyújtott nemzeti források teljes összegének feltüntetése helyett az NTDI csak a kiadások teljes összegének 25%‑át jelölte meg nemzeti finanszírozási forrásként, amely az 1. célkitűzés alapján az ESZA társfinanszírozására való jogosultsághoz szükséges legalacsonyabb nemzeti finanszírozási hányad;
b) a strukturális alapok költségvetési gazdálkodásában az ECU felhasználására vonatkozó szabályokról szóló 1990. július 2‑i 1866/90/EGK bizottsági rendelet (HL L 170., 36. o.) 5. cikkének (2) bekezdésében előírt átváltási mechanizmus helyes alkalmazását követően a DETE módosította az átváltás során kapott összegeket, mivel a nem társfinanszírozott közkiadások egy részét a társfinanszírozott kiadásokhoz utalta át. Ily módon maximalizálta az ESZA három operatív program vonatkozásában kiindulásként tervezett részvételét, túlzott társfinanszírozás iránti kérelmet nyújtva be ugyanakkor;
c) a fent hivatkozott szabálytalanságok, az NTDI és a DETE által végrehajtott műveletek szintjén, a nyomvonal módosítását eredményezték, mivel nem tették lehetővé az eszközölt kiadások és a kért finanszírozások közötti kapcsolat ellenőrzését.
25. Ezen megállapítások alapján a Bizottság vizsgálati jelentést állított össze – melynek másolatát 2001. február 13‑án megküldte az ír hatóságoknak –, és felszólította a DETE‑t észrevételeinek megtételére.
26. A fenti jelentés által bemutatott állítólagos szabálytalanságok vizsgálatát követően, 2001. december 20‑i levelével a DETE válaszolt a Bizottság által felvetett kifogásokra.
27. Mivel álláspontja szerint a vizsgálatok semmilyen új tényre nem derítettek fényt, a Bizottság 2002. február 2 8‑án elindította a 4253/88 rendelet 24. cikkében előírt eljárást, és felszólította az ír hatóságokat észrevételeik megtételére.
28. A DETE 2002. június 18‑i, 2002. június 25‑i levelével kiegészített válaszában kijelentette:
a) az NTDI által ESZA-társfinanszírozás iránt benyújtott kérelmek nem feleltek meg az ESZA szabályszerű működési gyakorlatának, ezen oknál fogva gondos vizsgálatokat követően legalábbis az 1998‑as és 1997‑es évre vonatkozóan azokat helyesbíteni kellett. Ugyanakkor az 1997‑et megelőző időszak vonatkozásában, elsősorban az NDTI informatikai rendszerének cseréje során történt adatvesztés miatt, ilyen vizsgálatokat hasonló pontossággal nem lehetett végezni. Az 1994‑től 1996‑ig terjedő időszak pénzügyi keretének rekonstruálása során Írország következésképpen extrapolációs technikákat alkalmazott, amelyek mindenesetre lehetővé tették a jóváhagyott támogatások szabályszerűségének ellenőrzését;
b) noha az ESZA-társfinanszírozási kérelmek DETE általi kiigazítása nem volt megfelelő, mindazonáltal nem vezettek jogtalanul szerzett vagy túlzott közösségi finanszírozáshoz;
c) az ír hatóságok által végzett vizsgálatok kimutatták, hogy – mivel a társfinanszírozás iránti kérelmek támogatásra jogosult kiadásoknak felelnek meg – orvosolják az ellenőrzési nyomvonal akaratlan, a Bizottság által feltárt megszakítását.
29. Az ír hatóságok válaszának vizsgálatát követően a Bizottság 2003. február 27‑én végül elfogadta a megtámadott határozatot, amelyben – az érintett projektek végrehajtása során, valamint a vonatkozó finanszírozás iránti kérelmekben feltárt szabálytalanságok folytán – a három operatív programra eredetileg megítélt ESZA-támogatás teljes összegét 15 614 261 euróval csökkentette.
30. 2003. május 13‑án benyújtott keresetében Írország azt kéri, hogy a Bíróság semmisítse meg a megtámadott határozatot, és a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére. A Bizottság, e kérelmekkel nyilvánvalóan ellentétben, azt kéri, hogy a Bíróság a keresetet – mint teljesen alaptalant – utasítsa el, és a felperest kötelezze a költségek viselésére.
31. Az írásbeli szakaszt követően, amelynek során válaszbeadvány és viszontválasz is benyújtásra került, a feleket meghallgatták a 2005. január 13‑i tárgyaláson.
IV – Jogi elemzés
1) A nyilvánvaló mérlegelési hibáról
32. Első jogalapjával az ír kormány azt állítja, hogy a Bizottság a szóban forgó pénzügyi korrekció alkalmazásával nyilvánvaló, ténybeli és jogi mérlegelési hibát követett el.
33. Különösen azt állítja, hogy a hivatkozott szabálytalanságok valójában tisztán „technikai” vagy „eljárási” jellegűek, amelyek semmiféle lényegi hatást nem gyakoroltak a közösségi költségvetésre. Más szóval, e „gondatlanságokat” nem kellene az olyan tényleges „szabálytalanságok” közé sorolni, amelyek a közösségi támogatás csökkentését igazolhatják.
34. Az ír hatóságok kijelentik végül, hogy a Bizottság indokolatlanul elutasította az általuk benyújtott magyarázatok és helyesbítő számítások tekintetbevételét, melyek célja annak bizonyítása, hogy a kifogásolt szabálytalanságok nem vezettek jogtalanul szerzett vagy túlzott közösségi finanszírozáshoz.
35. Rögtön leszögezem, hogy az ír kormány érvei engem nem győztek meg.
36. A Bizottság ugyanis egy vizsgálati jelentés(14) alapján határozott az ESZA-támogatás összegének csökkentéséről, amely, amint arra a fentiekben már felhívtam a figyelmet, az operatív programok végrehajtása során három típusú szabálytalanságra derített fényt (lásd a fenti 17. pontot). Márpedig az ír hatóságok sem az igazgatási eljárás során, sem pedig a
Bíróság előtt nem vitatták ezen szabálytalanságok meglétét, sem azok szisztematikus jellegét, csupán azt kívánták bizonyítani, hogy gazdasági hatásuk korlátozott.
37. Úgy vélhetjük tehát, hogy a felperes kormány elfogadta a Bizottság által végzett vizsgálatok eredményeit. Az mindenesetre bizonyos, hogy a Bizottság nem tévedett, mikor szisztematikus hiányosságokat tárt fel az említett programok megvalósítási fázisában, mivel, ismétlem, e hiányosságokat maguk az ír hatóságok is kifejezetten elismerték.
38. Márpedig, amint arra a Bíróság több alkalommal emlékeztetett, amennyiben a Bizottság szabálytalanságot állapít meg a közösségi alapok kezelése vonatkozásában valamely tagállam részéről, „ kötelessége
eljárni a tagállam által benyújtott számlák helyesbítése érdekében”.(15) Egyébként az EK 274. cikkben foglalt „hatékony pénzgazdálkodás” elve is kifejezetten ezt követeli meg, csakúgy, mint a 4253/88 rendelet 24. cikke, amely szabálytalanság esetére a támogatás „csökkentéséről, felfüggesztéséről vagy visszavonásáról” rendelkezik.
39. Az ír kormány ugyanakkor a szóban forgó hiányosságok állítása szerint tisztán „technikai” jellegére alapozza védelmét. Álláspontja szerint tehát, mivel e hiányosságok nem okoztak pénzügyi károkat az ESZA számára, nem lehet a 4253/88 rendelet 24. cikke értelmében vett „szabálytalanságról” beszélni.
40. Ugyanakkor, anélkül hogy Írország „gondatlanságának” korlátozott kiterjedésére vonatkozó érveit szükséges lenne megvizsgálni, amely érvek egyébiránt lényegében pusztán tényelemek mérlegeléséből állnak, elegendőnek tűnik számomra annak megállapítása, hogy a 24. cikk javasolt értelmezésnek nincs alapja sem a szövegben, sem annak céljai között.
41. A rendelkezés szövege kimondja ugyanis, hogy a Bizottság az adott projekt vagy intézkedés számára elkülönített támogatást csökkentheti vagy felfüggesztheti, „amennyiben a vizsgálat során bizonyossá válik, hogy szabálytalanság történt, illetve a projekt vagy intézkedés jellegét vagy végrehajtásának feltételeit a Bizottság előzetes jóváhagyása nélkül jelentősen módosították”. E rendelkezés nem tartalmaz ugyanakkor megkülönböztetést a szóban forgó szabálytalanság vagy módosítás „pénzügyi értéke” alapján.
42. Egyébiránt közismert, és a vonatkozó, kiterjedt közösségi ítélkezési gyakorlat(16) által is megerősítést nyert, hogy a konkrét gazdasági hatással nem bíró hiányosságok vagy szabálytalanságok (pl. az alapok kezelésének és ellenőrzésének folyamatában) is komolyan sérthetik az Unió pénzügyi érdekeit és a közösségi jog tiszteletben tartását, ezért indokolttá tehetik, hogy a Bizottság pénzügyi korrekciókat alkalmazzon. Ez különösen is indokolt akkor, ha –  mint jelen ügyben – az érintett szabályozási terület szisztematikus megsértéséről van szó, mint amilyenek többek között a pontatlan nyilatkozatok és az utólagos helyesbítések a társfinanszírozás alá vonható és nem vonható költségek között, amelyek mint ilyenek, veszélyeztetik a pénzügyi áramlások átláthatóságát és a műveletek szabályosságát, tehát végső soron az egész rendszer szabályszerű működését is.
43. A felperes kormány végül arra hivatkozik, hogy a Bizottság helytelenül utasította el a 2001‑es korrekciók tekintetbevételét, amelyeket – válaszul a vizsgálati jelentésben foglalt kifogásokra – az ír hatóságok a három operatív program vonatkozásában általuk előterjesztett kérelmeken végrehajtottak. Ezen helyesbítések célja alapvetően annak bizonyítása volt, hogy a Bizottság által feltárt szabálytalanságok nem vezettek jogtalanul szerzett vagy túlzott finanszírozás iránti kérelemhez, mivel összegük nem haladta meg az ESZA-társfinanszírozás felső határát (jelen esetben 75%).
44. Eltekintve az ír hatóság által végzett számítások megbízhatóságának kérdésétől,(17) úgy vélem, a Bizottság joggal válaszolhatta, hogy ezen korrekciók nem elfogadhatók, mivel határidőn túl nyújtották be őket. Ugyanis e helyesbítések, mivel a korábbi nyilatkozatokban nem szereplő társfinanszírozási költségeket és/vagy nemzeti forrásokat határoztak meg, szükségképpen az ESZA vállalásainak átprogramozását tették szükségessé, amely vállalások az ír hatóságok 1994 és 1999 közötti időszakra vonatkozó nyilatkozatain alapultak. Márpedig, amint az egyértelműen adódik a vonatkozó szabályozásból,(18) a pénzügyi tervek semmiféle módosítását nem lehetett 1999. december 31‑e után végrehajtani, amely a közösségi finanszírozások szóban forgó három operatív program keretén belül történő felhasználásának legvégső határideje. Más szóval, ezen időpontot követően a pénzügyi terveket véglegesen lezárták, és azokat immár nem lehetett az Írország által benyújtott helyesbítések esetleges tekintetbevétele céljából módosítani.
45. A fenti megállapítások alapján úgy vélem, levonhatjuk azt a következtetést, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát azzal, hogy csökkentette a szóban forgó ESZA pénzügyi támogatást, ennélfogva az első jogalapot el kell utasítani.
2) A Szerződés alkalmazására vonatkozó jogszabályok megsértéséről
46. Második jogalapjával az ír kormány a strukturális alapok tárgyában kibocsátott három másodlagos jogi rendelkezés megsértését rója föl.
47. a) Írország először is azt állítja, hogy a Bizottság megsértette a 4253/88 rendelet 23. cikkének (1) bekezdését, amennyiben:
– e rendelkezéssel ellentétben a rendelet hatálybalépésének napjáig (1993. augusztus 3.) nem, csupán 1997. áprilisában fogadta el a 2064/97 rendelet által a pénzügyi ellenőrzés tárgykörében szükséges végrehajtó intézkedéseket;
– a megtámadott határozat az 1994 és 1997 közötti ESZA-társfinanszírozott projektekre visszamenőleges hatállyal alkalmazza a 2064/97 rendeletet, és különösen az annak 2. cikkében foglalt „ellenőrzési nyomvonal” fogalmát, noha a tényállás megvalósulásának idején ez a fogalom még nem volt egyértelműen meghatározva (fenti 10. pont).
48. Az első érvvel kapcsolatban úgy vélem, osztanom kell a Bizottság álláspontját, miszerint a 4253/88 rendeletet végrehajtó rendelkezések megkésett elfogadása kizárólag az EK 232. cikk alapján indított, intézményi mulasztás megállapítása iránti kereset útján lett volna megtámadható, vagy esetleg, a 2064/97 rendelet az elfogadásától számított két hónapon belül, az EK 230. cikk szerinti, megsemmisítés iránti keresettel. A késedelem nem támadható viszont olyan keresettel, amely – mint jelen esetben – egy közösségi pénzügyi támogatás csökkentéséről szóló határozat megsemmisítésére irányul.
49. A 2064/97 rendelet állítólagos visszamenő hatályú alkalmazásával kapcsolatban megjegyzem mindenekelőtt, hogy a megtámadott határozat e rendelet egyetlen rendelkezésére sem hivatkozik.
50. Különösen, a „megfelelő ellenőrzési nyomvonal” fogalmával kapcsolatban megjegyzem, hogy noha ez a fogalom csupán 1997‑ben került hivatalosan meghatározásra, ez nem jelenti azt, hogy ezen időpontot megelőzően a tagállamok megvalósíthattak volna strukturális alapok által társfinanszírozott operatív programokat egyértelmű és pontos ellenőrzési nyomvonal kijelölése nélkül, amely lehetővé tenné „az adatok követését attól kezdve, hogy azok bekerültek a kezelési és ellenőrzési rendszerbe, egészen addig, hogy kikerülnek onnan”,(19) vagyis a szóban forgó projektek szabályszerű pénzügyi kezelésének értékelését.
Hiszen, amint az a megtámadott határozat 16. pontjából következik, már 1997 áprilisát megelőzően is bármely olyan mechanizmus, amely nem tette lehetővé a Bizottságnak bemutatott összkiadások és a kiadásokat igazoló egyes dokumentumok között kapcsolat vizsgálatát, valamint a közösségi támogatás kibocsátásával összefüggő pénzügyi mozgások összességének értékelését, a 2052/88 rendelet 4. cikkének (1) bekezdésével és 13. cikkének (3) bekezdésével, valamint a 4253/88 rendelet 17. cikkének (2) bekezdésével ellentétesnek minősült.
51. Más szóval ezen, 1997 előtt hatályban lévő rendelkezések összessége azt írta elő a tagállamok számára, hogy biztosítsák a pontos megfelelést a strukturális alapokból társfinanszírozott projektek keretén belül ténylegesen nyújtott költségek és a vonatkozó közösségi támogatási kérelmek között, és önmagukban elegendőek voltak az ír hatóságok által elkövetett szabálytalanságok szankcionálására.
52. b)	Másodsorban az ír kormány álláspontja szerint a Bizottság megsértette a 4253/88 rendelet 24. cikkének (1) és (2) bekezdését, amennyiben:
– nem vizsgált meg megfelelő módon valamennyi iratot, különösen pedig nem vette tekintetbe a közösségi részesedésre vonatkozó kívánalmaknak megfelelően eszközölt helyesbítést;
– a feltárt szabálytalanságok nem voltak olyan súlyosak, hogy igazolhatták volna a pénzügyi támogatás csökkentését.
53. Véleményem szerint ez az érv egyszerűen megismétli a felperes kormánynak a neki felrótt szabálytalanságok hatására vonatkozó első jogalapját. Ezen oknál fogva hivatkozom az erről fentebb kifejtett megállapításaimra (fenti 29–32. pont).
54. c) Írország végezetül úgy véli, hogy a Bizottság megsértette a 2052/88 rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében foglalt partnerségi elvet.
55. Ugyanakkor meg kell állapítanom, hogy a felperes ezen kifogását egyáltalában nem indokolja. A Bizottsággal egyetértve tehát úgy vélem, hogy az elfogadhatatlan, mivel sérti a Bíróság alapszabályának 21. cikkét és a Bíróság eljárási szabályzatának 40. cikkét, amelyek értelmében a keresetlevélnek tartalmaznia kell a jogvita tárgyát és a felhozott jogalapok rövid ismertetését,(20) lehetővé téve az alperes számára, hogy felkészülhessen saját védelmére, valamint a Bíróság számára, hogy bírósági felülvizsgálatot gyakorolhasson.(21)
56. A fent bemutatottak alapján úgy vélem tehát, hogy a második jogalap részben nem alapos, részben pedig elfogadhatatlan.
3) Az arányosság elvének megsértéséről
57. Harmadik jogalapjával Írország arra hivatkozik, hogy a Bizottság megsértette az arányosság elvét, amennyiben az ESZA-támogatását csökkentette, noha kevésbé megszorító megközelítést is alkalmazhatott volna, helyt adva az ír hatóságok által bemutatott magyarázatoknak és korrekcióknak, melyek a szóban forgó hiányosságok pusztán „technikai” jellegének és korlátozott hatásának bizonyítására irányulnak. A Bizottságnak továbbá tekintetbe kellett volna vennie a támogatások kedvezményezettjeinek jogi természetét, lévén az NTDI non-profit szervezet, továbbá azt a tényt, hogy a három operatív programot mindig megfelelő és a közösségi jog által előírt valamennyi alapvető feltétel legteljesebb betartásával hajtották végre.
58. Ennek kapcsán mindenekelőtt megjegyzem, hogy a felperes kormány ebben az esetben is nagyrészt arra szorítkozik, hogy az első jogalap kapcsán kifejtett érveléseket ismételje a programok kezelése és végrehajtása során elkövetett saját „hibái” természetével és terjedelmével kapcsolatban. E tekintetben már kifejtettem álláspontomat (lásd a fenti 28–32. pontot).
59. Ami pedig közelebbről az arányosság elvének tiszteletben tartását illeti, szükségesnek tartom emlékeztetni arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében ezen elvnek megfelelnek a közösségi támogatások olyan csökkentései, amelyek „közvetlenül kapcsolódnak a feltárt szabálytalanságokhoz, és céljuk kizárólag a jogosulatlan vagy szükségtelen kiadások megtérítésének kizárása”.(22)
60. Márpedig a megtámadott határozatból egyértelműen kiderül, hogy a jelen esetben alkalmazott csökkentés pontosan megfelel azon közösségi finanszírozásból származó összegeknek, amelyekre a Bizottság számításai szerint a feltárt és – ismétlem – a felperes kormány által nem vitatott szabálytalanságok hatást gyakoroltak.
61. Ennélfogva úgy vélem, hogy a harmadik joga lapot el kell utasítani.
4) A bizalomvédelem és a jogbiztonság elvének megsértéséről
62. Negyedik és egyben utolsó jogalapjával a felperes kormány azt állítja, hogy a Bizottság szakszolgálatai által végzett ellenőrzéseket követő, 2001 és 2002 közötti levélváltások során e szolgálatok felszólították az ír hatóságokat a fenti vizsgálatok által érintett finanszírozás iránti kérelmek ellenőrzésére. A felperes kormány álláspontja szerint ez benne olyan jogos várakozást keltett, hogy a pontosításokat és a kijavított számításokat a Bizottság figyelembe fogja venni, és nem fogja csökkenteni az ESZA-támogatást. Ezt a jogos várakozást erősítette egyébiránt a Bizottságnak az ESZA által finanszírozott programok írországi végrehajtásának korábbi ellenőrzésének keretén belül a könyvelési technikák mérlegelése során gyakorolt eltérő és kevésbé megszorító megközelítése.
63. A felperes kormány ugyanakkor úgy véli, hogy a Bizottság, e várakozásokra rácáfolva, megsértette a jogbiztonság elvét is. Azt az elvet, amely–  az ír kormány álláspontja szerint – sérült azáltal, hogy a megtámadott határozatot a tényállás megvalósulásának idején hatályos szabályozásban elő nem írt szabályokra alapozta, különösen azt állítva, hogy az ESZA-számlák 1999. december 31‑ével véglegesen lezárásra kerültek, vagyis ezen időpontot követően semmiféle helyesbítést vagy korrekciót nem lehet végrehajtani.
64. A magam részéről először is emlékeztetek arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében a bizalomvédelem elvére az hivatkozhat, akinek „helyzetéből következik, hogy a közösségi igazgatás, konkrét biztosítékok
nyújtásával, jogos várakozásokat keltett benne”.(23)
65. Márpedig az ír kormány által benyújtott bizonyítékokból nem lehet arra következtetni, hogy a Bizottság bármiféle konkrét biztosítékot adott volna Írországnak arra nézve, hogy a szóban forgó pénzügyi és könyvelési gyakorlat szabálytalanságai nem állnak fenn, továbbá nem fogja csökkenteni a közösségi támogatást. Sőt, a hivatkozott vizsgálati jelentésben a Bizottság szakszolgálatai vitathatatlanul arra a következtetésre jutottak, hogy a feltárt szabálytalanságok túlzott ESZA-támogatás iránti kérelemhez vezettek, amelyet pénzügyi helyesbítésnek kellett volna alávetni.
66. Kizárom továbbá, hogy az ír hatóságoknak, amint azt az ír kormány sugallja, bármilyen módon is jogosan bízhattak volna abban, hogy a Bizottság szakszolgálatai az Írországban folytatott ellenőrzési műveletek során nem tártak fel szabálytalanságokat az ESZA-támogatás kezelésével kapcsolatban. A Bíróság több alkalommal kimondta már, hogy „ha a Bizottság méltányosságból eltűrte a szabálytalanságot, ettől még az érintett tagállam semmilyen jogot nem szerez arra, hogy a jogbiztonság vagy a bizalomvédelem elve alapján a következő pénzügyi időszak során elkövetett szabálytalanságok esetén ugyanezt a hozzáállást várhassa el.(24) Ez még inkább igaz olyan esetben, amikor a Bizottság ezt megelőzően nem tárt fel a szóban forgóhoz hasonló szabálytalanságot.(25)
67. Úgy vélem ennélfogva, hogy a megtámadott határozattal a Bizottság nem sértette meg a bizalomvédelem elvét.
68. Végezetül pedig, a jogbiztonság elvével kapcsolatban, emlékeztetek arra, hogy ennek alkalmazása előírja, hogy „a [vonatkozó] jogszabályok legyenek egyértelműek és pontosak”, célja pedig „a közösségi joggal kapcsolatos helyzetek és jogviszonyok kiszámíthatóságának garantálása”.(26) Nem értem, jelen esetben ezen elv hogyan sérült volna, mivel – amint azt a fentiekben megállapítottam – a hatályos szabályozás egyértelműen rendelkezett egyrészt a pénzügyi támogatás csökkentéséről olyan típusú szabálytalanság esetére, mint amelyet a Bizottság jelen ügyben a strukturális alapok kezelése során feltárt (lásd a fenti 30–36. és 44–45. pontot) másrészt arról, hogy a pénzügyi tervek semmiféle módosítása nem lehetséges 1999. december 31‑ét követően, mivel – amint az a fenti 38. pontban megállapítást nyert – e terveket véglegesen lezárták.
69. Úgy vélem tehát, hogy a negyedik jogalap is megalapozatlan, és azt, a kereset egészével együtt, el kell utasítani.
V – A költségekről
70. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Írországot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
VI – Végkövetkeztetések
A fenti megállapítások alapján tehát azt javasolom, hogy a Bíróság utasítsa el a keresetet, és Írországot kötelezze a költségek viselésére.
(1) .
(2)
–		HL L 193., 5. o.
(3)
–		HL L 185., 9.o. Ez a rendelet nincs már hatályban, felváltotta a strukturális alapokra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. június 21‑i 1260/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 161., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 14. fejezet, 1. kötet, 31. o.).
(4) –	A 2052/88 rendelet 1. cikke a következőképpen határozza meg e célkitűzést: „a fejlődésben lemaradt régiók fejlesztésének és strukturális alkalmazkodásának elősegítése”.
(5)
–		HL L 193., 20. o.
(6)
–		HL L 374., 1. o. Ez a rendelet nincs már hatályban, felváltotta az 1260/1999 rendelet
(7)
–		HL L 290, 1. o. Ez a rendelet már nincs hatályban, felváltotta a strukturális alapok keretében nyújtott támogatások irányítási és ellenőrzési rendszerei tekintetében az 1260/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2001. március 2‑i 438/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 63., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás 14. fejezet, 1. kötet, 132. o.).
(8) –	Az „ellenőrzési nyomvonal” fogalmának ez az Európai Közösségek Számvevőszéke által kidolgozott meghatározása (Glossario controllo esterno delle finanze pubbliche, Corte dei Conti delle CE [A közpénzügyek külső ellenőrzésével kapcsolatos szavak jegyzéke, Az EK Számvevőszéke], 1989).
(9)
–		HL L 170., 36. o. Ez a rendelet már nincs hatályban, felváltotta a strukturális alapok költségvetési gazdálkodásában az euró használatára vonatkozó szabályokról szóló, 2000. március 28‑i 643/2000/EK bizottsági rendelet (HL L 78., 4. o.; magyar nyelvű különkiadás 14. fejezet, 1. kötet, 113. o.).
(10) –	HL L 250., 12. o.
(11) –	1994. november 29‑i C (94) 3226 határozat.
(12) –	1994. július 29‑i C (94) 1972 határozat.
(13) –	1994. november 15‑i C (94) 2613 határozat.
(14) –	Amelynek a megtámadott határozat mellékletében is foglalt szövege a keresetlevél 4. mellékletét képezi.
(15) –	A Bíróság C‑55/91. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 1993. október 6‑án hozott ítéletének (EBHT 1993., I‑4813. o.) 67.pontja. Kiemelés tőlem.
(16) –	A közösségi ítélkezési gyakorlat elismerte a Bizottság hatáskörét közösségi támogatás csökkentésére vagy visszavonására többek között az alapok nem a „szabályszerű pénzkezelés” általános elvének megfelelő felhasználása (lásd például az Elsőfokú Bíróság T‑142/97. sz., Branco kontra Bizottság ügyben 1998. szeptember 15‑én hozott ítéletének [EBHT 1998., II‑3567. o.] 66. pontját), „a Bizottság iránti tájékoztatási és korrekt magatartásra vonatkozó kötelezettség” megsértése (az Elsőfokú Bíróság T‑186/00. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 2003. március 11‑én hozott ítéletének (EBHT 2003., II‑719. o.] 50. pontját) és a nemzeti ellenőrzési rendszerek nem megfelelő volta vagy elégtelensége (lásd például a Bíróság C‑346/00. sz., Egyesült Királyság kontra Bizottság ügyben 2003. szeptember 18‑án hozott ítéletének [EBHT 2003., I‑9293. o.] 35–37. pontját) esetére.
(17) –	Megjegyzem, hogy például az 1994 és 1996 közötti évekre vonatkozó számításokat extrapolációs technikák alkalmazásával, nem pedig biztos adatok alapján végezték.
(18) –	Lásd az 1994–1999 közötti időszakra vonatkozó közösségi szabályozást: Írország–1. célkitűzés, a 94/626 bizottsági határozat melléklete 19. pontjának első franciabekezdése; a strukturális alapok operatív beavatkozásai pénzügyi lezárásának irányvonalai (1994–1999), SEC (1999) 1316 végleges 6.1. pontja és a Bizottság C(94) 3226 határozatának 5. cikke, C(94) 1975 határozatának 5. cikke és C(94) 2613 határozatának 6. cikke.
(19) –	Az Európai Közösségek Számvevőszéke (a fent hivatkozott Glossario controllo esterno delle finanze pubbliche [A közpénzügyek külső ellenőrzésével kapcsolatos szavak jegyzéke]).
(20) –	Lásd továbbá az Elsőfokú Bíróság T‑85/94. sz., Branco kontra Bizottság ügyben 1995. január 12‑én hozott ítéletének (EBHT 1995., II‑45. o. ) 30. pontját; a T‑154/01. sz., Distilleria Palma kontra Bizottság ügyben 2004. május 25‑én hozott ítéletének (EBHT 2004., II‑1493. o.) 58. pontját; a T‑293/01. sz., Ineichen kontra Bizottság ügyben 2003. március 5‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003., I‑A83., II‑441. o.) 84. pontját; a T‑191/98. sz., T‑212/98–T‑214/98. . sz., Atlantic Container Line és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2003. szeptember 30‑án hozott ítéletének (EBHT 2003., II‑1493. o.) 281. pontját.
(21) –	Lásd a fent hivatkozott Branco kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 31. pontját.
(22) –	A fenti 16. lábjegyzetben hivatkozott, az Elsőfokú Bíróság Branco kontra Bizottság ügyben 1998. szeptember 15‑én hozott ítéletének 110. pontja. Súlyos szabálytalanságok esetére a bíróság kimondta annak lehetőségét is, hogy a támogatás kedvezményezettjét „ne a támogatás ilyen szabálytalanságnak megfelelő összegig terjedő csökkentésével, hanem a teljes támogatás visszavonásával büntessék”, mivel csak ilyen intézkedés alkalmas a közösségi források „hatékony kezeléséhez” szükséges visszatartó erő kiváltására (a Bíróság C‑500/99. P. sz., Conserve Italia ügyben 2002. január 24‑én hozott ítéletének [EBHT 2002., I‑867. o.] 100. pontja).
(23) –	Az Elsőfokú Bíróság T‑76/98. sz., Hamptaux kontra Bizottság ügyben 1999. március 25‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1999., I‑A 59., II‑303. o.) 47. pontja. Kiemelés tőlem.
(24) –	Lásd különösen a Bíróság C‑339/00. sz., Írország kontra Bizottság ügyben 2003. október 16‑án hozott ítéletének (EBHT 2003., I‑11 757. o.) 81. pontját és a C‑54/95. sz., Németország kontra Bizottság ügyben 1999. január 21‑én hozott ítéletének (EBHT 1999., I‑35. o.) 12. pontját.
(25) –	Lásd a fent hivatkozott Írország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 81. pontját.
(26) –	Lásd a Bíróság C‑63/93. sz., Duff és társai ügyben 1996. február 15‑én hozott ítéletének (EBHT 1996., I‑569. o.,) 20. pontját.