AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)
2004. május 12.
T-191/01. sz. ügy
André Hecq
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Tisztviselők – Szociális biztonság – A személyzeti szabályzat 72. cikkének (1) bekezdése – A gyógykezelés költségeinek megtérítése – Súlyos betegség – Egyes orvosi ellátások 100%-os megtérítésének megtagadása”
Teljes szöveg francia nyelven II - 0000
Tárgy:         A kifizetőhely 2000. október 13-i és 2000. november 6-i, a felperes házastársa által igénybevett egyes orvosi ellátások 100%-os
megtérítését megtagadó két határozatának megsemmisítése iránti kereset.
Határozat:         Az Elsőfokú Bíróság a kifizetőhely 2000. október 13-i és 2000. november 6-i határozatát a felperes házastársa által igénybevett
egyes orvosi ellátások 100%-os megtérítését megtagadó részében megsemmisíti. Az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezi a
költségek viselésére.
Összefoglaló
1.     Tisztviselők ─ Szociális biztonság ─ Betegségbiztosítás ─ A gyógykezelés költségei ─ Súlyos betegség ─ 100%-os megtérítés
─ Feltételek ─ A gyógykezelés költségei és a szóban forgó betegség közötti közvetlen kapcsolat
(Személyzeti szabályzat, 72. cikk, (1) bekezdés; betegségbiztosítási szabályzat, I. melléklet, IV. pont)
2.     Tisztviselők ─ Szociális biztonság ─ Betegségbiztosítás ─ A gyógykezelés költségei ─ Súlyos betegség ─ A szűrővizsgálat 100%-os,
eredménytől független költségtérítése
(Személyzeti szabályzat, 72. cikk, (1) bekezdés)
3.      Tisztviselők ─ Szociális biztonság ─ Betegségbiztosítás ─ A gyógykezelés költségei ─ Súlyos betegség ─ A súlyos betegséghez
esetlegesen kapcsolódó panaszok kivizsgálását célzó gyógykezelés költségeinek 100%-os megtérítése
(Személyzeti szabályzat, 72. cikk, (1) bekezdés)
4.     Tisztviselők ─ Szociális biztonság ─ Betegségbiztosítás ─ A gyógykezelés költségei ─ Megtérítés ─ Megtagadás ─ Bírósági felülvizsgálat
─ Korlát ─ A szabályszerűen kiadott orvosi vélemények vitatása
(Személyzeti szabályzat, 72. cikk, (1) bekezdés)
5. Tisztviselők ─ Szociális biztonság ─ Betegségbiztosítás ─ A gyógykezelés költségei ─ Súlyos betegség ─ 100%-os megtérítés
─ A gyógykezelés költségei és a szóban forgó betegség közötti kapcsolat követelménye ─ A tisztviselőre háruló bizonyítási
teher ─ Korlát
(Személyzeti szabályzat, 72. cikk, (1) bekezdés)
1.     Az Európai Közösségek tisztviselőinek betegségbiztosítási szabályzata értelmében, amint az a személyzeti szabályzat 72. cikkének
(1) bekezdéséből, valamint a betegségbiztosítási szabályzat I. mellékletének IV. pontjából következik, a gyógykezelés költségei
súlyos betegség esetén 100%-ban kerülnek megtérítésre.
A személyzeti szabályzat 72. cikkének (1) bekezdése a betegségbiztosítási szabályzat kidolgozóira bízza a biztosítás hatályának
meghatározását, a személyzeti szabályzat és annak céljainak tiszteletben tartása mellett.
Ebből következik, hogy a személyzeti szabályzat rendelkezéseinek olyan értelmezése, mely szerint kizárólag a szóban forgó
betegséghez közvetlenül kapcsolódó gyógykezelés költségei kerülnek 100%-ban megtérítésre, megfelel úgy a csak valamely súlyos
betegséghez kapcsolódó költségek teljes megtérítésének biztosítását célzó jogalkotói szándéknak, mint az említett rendelkezéseknek
a 80 vagy 85%-os megtérítés elvéhez képest fennálló kivételes jellegének.
(lásd a 44–47. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 339/85. sz., Brunotti kontra Bizottság ügyben 1988. március 8-án hozott ítéletének [EBHT 1988., 1379.
o.] 10. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑6/92. és T-52/92. sz., Reinarz kontra Bizottság ügyekben 1993. október 26-án hozott
ítéletének [EBHT1993., II-1047. o.] 73. pontja.
2.     Abból következően, hogy a személyzeti szabályzat 72. cikkének értelmében a súlyos betegségek szűrővizsgálatának költségei
100%-ban kerülnek megtérítésre, a teljes költségtérítés kiterjed a súlyos betegségek kizárására alkalmas orvosi vizsgálatokra,
amennyiben ezek célja egy ilyen betegség létének ellenőrzése. E rendelkezés célja tehát az, hogy ösztönözze a súlyos betegségek
szűrővizsgálatát, avégett hogy már korai stádiumban biztosítsa a hatékony kezelést, és ezáltal hozzájáruljon ahhoz, hogy egyrészt
a beteg érdekében megakadályozza a súlyos betegségek kialakulását, másrészt megakadályozza, hogy az Európai Közösségek intézményeinek
közös betegségbiztosítási rendszerénél magas kezelési költségek merüljenek fel.
Ez a megoldás még kevésbé elkerülhető, ha a beteg olyan súlyos betegségben szenved, amely már ismert a közösségi intézmények
előtt. Ebben az esetben ugyanis annál inkább el kell ismerni, hogy az orvosok alapos okból írják elő az összes olyan vizsgálatot,
amely annak megállapításához szükséges, hogy a beteg panaszai a betegség kiújulását jelentik-e.
(lásd az 54. és 55. pontot)
3.     A személyzeti szabályzat 72. cikkének (1) bekezdésében szereplő 100%-os megtérítés nem csupán a súlyos betegség kezelési költségeire
vonatkozik, hanem szélesebb körben, az ilyen betegséghez közvetlenül kapcsolódó valamennyi gyógykezelés költségére. Szintén
alkalmazandó azon gyógykezelés költségeire, amelyek az ilyen betegséghez esetlegesen közvetlenül kapcsolódó panaszok kivizsgálásával
merülnek fel.
Ebből következően – még ha a vizsgálatok elvégzésekor az orvosok elvileg nem is ismerik a panaszok eredetét – ellentétes lenne
a hatékony megelőző orvoslás követelményével, továbbá a személyzeti szabályzat egészségvédelmi rendszerének – a személyzeti
szabályzat 72. cikkének (1) bekezdésével elérni kívánt célkitűzésével összhangban történő – ésszerű működtetésével a súlyos
betegségekhez esetlegesen közvetlenül kapcsolódó panaszok kivizsgálásakor felmerült költségek 100%-os megtérítésének csupán
azon okból történő kizárása, hogy a vizsgálatok eredményei nem teszik lehetővé ilyen kapcsolat bizonyossággal történő megállapítását.
(lásd az 56., 57. és 106. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T-25/01. sz., Viana França kontra Bizottság ügyben 2002. szeptember 30-án hozott ítéletének
[EBHT 2002., I-A-185. és II‑951. o.] 58. és 59. pontja.
4.     A személyzeti szabályzatban biztosított jogorvoslati utak elvileg nem használhatók a szó szoros értelmében vett orvosi vélemények
vitatására, amelyeket véglegesnek kell tekinteni, amennyiben szabályszerűen születtek. Ebből azonban nem következik, hogy
az Elsőfokú Bíróság – az orvosi vélemények vitatása nélkül – ne vizsgálhatná, hogy konkrét esetben a gyógykezelés költségei
megtérítésének elutasítása megfelel-e a tények helyes mérlegelésének és az idevágó rendelkezések pontos alkalmazásának.
(lásd a 62. és 63. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 2/87. sz., Biedermann kontra Számvevőszék ügyben 1988. január 19-én hozott ítéletének [EBHT 1988., 143.
o.] 8. pontja; az Elsőfokú Bíróság
T-33/89. és T-74/89. sz., Blackman kontra Parlament ügyekben 1993. március 16-án hozott
ítéletének [EBHT 1993., II-249. o.] 44. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-199/01. sz., G kontra Bizottság ügyben 2002. november
7-én hozott ítéletének [EBHT-KSZ 2002., I-A-207. és II-1085. o.] 59. pontja.
5.     Mivel az ilyen bizonyítás az esetek túlnyomó részében orvostudományi szempontból kivihetetlen, nem követelhető meg a tisztviselőtől,
hogy az orvosi vizsgálatok és a súlyos betegség közötti kapcsolat meglétének perrendszerű bizonyításának érdekében bizonyossággal
igazolja a kapcsolat létét; mindössze az írható elő, hogy pontos és egybevágó tünetegyüttes alapján kellően valószínűsítse
az ilyen kapcsolat fennállását.
(lásd a 81. pontot)