62024CJ0717
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács)
2026. május 21. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Szociális biztonság – 883/2004/EK rendelet – A szociális biztonsági rendszerek koordinálása – Öregségi nyugdíj – Az 51. cikk (1) bekezdése – Meghatározott munkavállalói vagy önálló vállalkozói tevékenység, illetve különleges rendszerbe tartozó szakma keretében szerzett biztosítási idők – A »különleges rendszer« fogalma – A biztosítási idők összesítésére vonatkozó szabályok – Bizonyos foglalkoztatási kategóriákba tartozó munkavállalók számára kedvezőbb bánásmódot biztosító nemzeti szabályozás – EUMSZ 45. és EUMSZ 48. cikk – A munkavállalók szabad mozgása”
A C‑717/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Najvyšší správny súd Slovenskej republiky (a Szlovák Köztársaság legfelsőbb közigazgatási bírósága) a Bírósághoz 2024. október 21‑én érkezett, 2024. augusztus 15‑i határozatával terjesztett elő a
BD
és
a Sociálna poisťovňa, ústredie
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (első tanács),
tagjai: F. Biltgen tanácselnök, I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (előadó) és M. Bošnjak bírák,
főtanácsnok: D. Spielmann,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az olasz kormány képviseletében S. Fiorentino, meghatalmazotti minőségben, segítője: P. Garofoli avvocato dello Stato,
–
a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna és D. Lutostańska, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében B.‑R. Killmann és A. Tokár, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. december 18‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29‑i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.; a továbbiakban: 883/2004 rendelet) 51. cikke (1) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
2
Ezt a kérelmet a BD és a Sociálna poisťovňa, ústredie (társadalombiztosítási pénztár, központ, Szlovákia) között folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő, amelynek tárgya BD arra irányuló kérelmének e pénztár általi elutasítása, hogy mélyművelésű bányában dolgozó bányászként végzett tevékenysége alapján 55 éves korától öregségi nyugdíjban részesüljön.
Jogi háttér
Az uniós jog
Az 1408/71 rendelet
3
Az 1996. december 2‑i 118/97/EK tanácsi rendelettel (HL 1997. L 28., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 3. o.) módosított és naprakésszé tett, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, egyéni vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (a továbbiakban: 1408/71 rendelet) 45. cikkének (2) bekezdése kimondta:
„Ha egy tagállam jogszabályai egyes ellátások nyújtását attól teszik függővé, hogy a biztosítási időt egy munkavállalókra vonatkozó különleges biztosítási rendszerbe tartozó szakma, vagy adott esetben egy meghatározott foglalkozás keretében szerezzék meg, más tagállamok jogszabályai szerint szerzett biztosítási időt csak akkor kell figyelembe venni ezen ellátások nyújtásánál, ha azt hasonló biztosítási rendszer, vagy annak hiányában ugyanolyan szakma, vagy az adott esetben ugyanolyan foglalkozás keretében szerezték. Ha az így megszerzett időszakokat figyelembe véve az érintett személy nem elégíti ki ezen ellátások igénybevételéhez előírt feltételeket, ezeket az időszakokat az általános biztosítási rendszer, vagy annak hiányában adott esetben a fizikai dolgozókra vagy a szellemi munkavállalókra vonatkozó rendszer szerint kell figyelembe venni az ellátások nyújtásához, feltéve hogy az érintett személy csatlakozott e rendszerek valamelyikéhez.”
A 883/2004 rendelet
4
A 883/2004 rendelet (1), (4) és (13) preambulumbekezdése értelmében:
„(1)
A nemzeti szociális biztonsági rendszerek összehangolására vonatkozó szabályok a személyek szabad mozgásának keretébe tartoznak, és hozzá kell járulniuk az életszínvonal és az alkalmazási feltételek javításához.
[…]
(4)
Fontos a nemzeti szociális biztonsági jogszabályok különleges sajátosságainak tiszteletben tartása és kizárólag egyetlen koordinációs rendszer kidolgozása.
[…]
(13)
A koordinációs szabályoknak biztosítaniuk kell, hogy a Közösségen belül mozgó munkavállalók, valamint eltartottaik és túlélő hozzátartozóik megtartsák szerzett jogaikat és előnyeiket, valamint ezek várományát.”
5
E rendeletnek „Az ellátásokkal, jövedelmekkel, tényállásokkal és eseményekkel kapcsolatos egyenlő bánásmód” című 5. cikke értelmében:
„E rendelet eltérő rendelkezései hiányában, és a megállapított különös végrehajtási rendelkezések fényében a következőket kell alkalmazni:
a)
ha az illetékes tagállam jogszabályai szerint a szociális biztonsági ellátások és egyéb jövedelmek kézhezvétele meghatározott jogkövetkezményekkel jár, az ilyen jogszabályok vonatkozó rendelkezéseit ugyancsak alkalmazni kell az olyan egyenértékű ellátások kézhezvételére, amelyeket egy másik tagállam jogszabályai alapján szereznek, illetve egy másik tagállamban szerzett jövedelemre;
b)
ha az illetékes tagállam jogszabályai szerint a jogkövetkezmények meghatározott tényállás vagy események bekövetkezésének tulajdoníthatók, az említett tagállamnak a hasonló tényállások vagy események bármely tagállamban történő bekövetkezését oly módon kell figyelembe vennie, mintha azok a saját területén következtek volna be.”
6
Az említett rendelet „Időszakok összesítése” című 6. cikkének szövege a következő:
„E rendelet eltérő rendelkezéseinek hiányában egy tagállam illetékes intézménye, amely tagállam jogszabályai:
–
az ellátásokra való jogosultság megszerzését, fenntartását, időtartamát vagy feléledését,
[…]
a biztosítási, szolgálati, önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi vagy tartózkodási idő megszerzésétől teszik függővé, a szükséges mértékben oly módon veszi figyelembe a más tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási, szolgálati, önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi vagy tartózkodási időket, mintha azokat az általa alkalmazott jogszabályok szerint szerezték volna meg.”
7
Ugyanezen rendelet „Az időszakok összesítésére vonatkozó különös rendelkezések” című 51. cikke az (1) bekezdésében az alábbiakat írja elő:
„Ha egy tagállam jogszabályai egyes ellátások nyújtását attól teszik függővé, hogy a biztosítási időt kizárólag egy meghatározott tevékenységben munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként kell megszerezni, illetve olyan szakma keretében, amely a munkavállalók vagy önálló vállalkozók különleges rendszerébe tartozik, az említett tagállam illetékes intézménye csak akkor veszi figyelembe egy másik tagállam jogszabályai szerint szerzett időszakokat, ha azokat hasonló rendszerben vagy – ennek hiányában – ugyanazon szakma vagy adott esetben munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként ugyanazon tevékenység keretében szerezték.
Ha az így szerzett időszakokat figyelembe véve az érintett személy a különleges rendszerben nem felel meg az ellátásokra előírt feltételeknek, ezeket az időszakokat az általános biztosítási rendszer, vagy annak hiányában adott esetben a fizikai dolgozókra vagy szellemi munkavállalókra vonatkozó rendszer szerint kell figyelembe venni az ellátások nyújtásához, feltéve hogy az érintett személy csatlakozott e rendszerek valamelyikéhez.”
8
A 883/2004 rendelet „Átmeneti rendelkezések” című 87. cikke a (2) bekezdésében kimondja:
„E rendelet hatálybalépése előtt egy tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási, szükség esetén szolgálati, önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi vagy tartózkodási időt figyelembe kell venni az e rendelet szerinti ellátásra való jogosultság meghatározásánál.”
A csehszlovák jog
9
Az 1988. június 16‑i zákon č. 100/1988 Zb. o sociálnom zabezpečení (a szociális biztonságról szóló 100/1988. sz. törvény) „Alapelvek” című 1. §‑ának 1988. október 1. és 1992. május 31. között alkalmazandó változata a következőket írta elő:
„[…]
(2)   E törvény alapján valamennyi állampolgárt megilleti a szociális biztonsághoz való jog. Az állam biztosítja a társadalombiztosítási ellátásokat és szolgáltatásokat.
[…]
(4)   A nyugdíj összege mindenekelőtt […] a munkaviszony hosszától és az elvégzett munka kategóriájától függ.”
10
A 100/1988. sz. törvény 1988. október 1. és 1992. május 31. között alkalmazandó változatának 14. §‑a a következőképpen rendelkezett:
„(1)   A nyugdíj szempontjából a munkakörök az elvégzett munka típusától függően három kategóriába sorolhatók.
(2)   Az I. kategóriába azon munkakörök tartoznak, amelyek keretében egy naptári hónapon belül folyamatosan és túlnyomórészt veszélyes tevékenységet folytatnak, és amelyek során a munkavállalók egészségi állapota gyakran és tartósan romlik a káros fizikai és kémiai anyagoknak való kitettség miatt, beleértve a következőket is:
a)
a mélyművelésű bányákban állandó jelleggel a föld alatti munkavégzéssel járó bányászati munkakörök,
b)
más típusú bányászati munkakörök, amelyek keretében a munkát mélyművelésű bányákban a föld alatt végzik, […].
[…]
(4)   A III. foglalkoztatási kategóriába olyan munkakörök tartoznak, amelyek nem tartoznak az I. vagy II. kategóriába.”
11
A 100/1988. sz. törvény 1988. október 1. és 1992. május 31. között alkalmazandó változatának „A nyugdíjjogosultság megszerzésének feltételei” című 21. §‑a az (1) bekezdésében kimondta:
„Az állampolgár akkor szerez öregségi nyugdíjjogosultságot, ha legalább 25 évig munkaviszonyban állt, és életkora legalább
a)
55 év, ha legalább 15 évig a 14. § (2) bekezdésének a) pontjában említett munkakörben dolgozott […],
c)
55 év, ha legalább 20 évig a 14. § (2) bekezdésének b)‑h) pontjában említett munkakörben dolgozott […],
d)
58 év, ha legalább 20 évig a 14. § (2) bekezdésének i)‑l) pontjában említett munkakörben dolgozott, vagy
e)
60 év.”
12
A 100/1988. sz. törvényt módosította az 1992. április 28‑i zákon č. 235/1992 Zb. o zrušení pracovných kategórií (a foglalkoztatási kategóriák megszüntetéséről szóló 235/1992. sz. törvény), amely 1992. június 1‑jén lépett hatályba.
13
A 100/1988. sz. törvény 14. §‑ának (1) bekezdése a 235/1992. sz. törvény szerinti változatában a következőképpen rendelkezett:
„A nyugdíj szempontjából a munkakörök 1992. december 31‑ig az elvégzett munka típusától függően három kategóriába sorolhatók. Az I. és II. kategóriába tartozó foglalkozásokat az 1992. június 1‑je előtt kiadott, az I. és II. foglalkoztatási kategóriákról szóló miniszteri jegyzékek tartalmazzák; az I. vagy II. kategóriába nem sorolt foglalkozások a III. kategóriába tartoznak.”
14
A 100/1988. sz. törvény 15. §‑a a 235/1992. sz. törvény szerinti változatában a következőképpen szólt:
„A nyugdíj szempontjából az 1992. december 31‑t követően végzett munkát a III. foglalkoztatási kategória keretében végzett munkának kell tekinteni.”
15
A 100/1988. sz. törvény 175. §‑a a 235/1992. sz. törvény szerinti változatában kimondta:
„A foglalkoztatásnak az I. és II. kategóriába, illetve a szolgálatnak az I. és II. tisztségviselői kategóriába történő besorolásból eredő jogosultságokat 2016. december 31‑ig kell figyelembe venni.”
A szlovák jog
16
A 100/1988. sz. törvényt hatályon kívül helyezte a 2003. október 30‑i zákon č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení (a társadalombiztosításról szóló 461/2003. sz. törvény), amelynek az alapjogvitára alkalmazandó változata (a továbbiakban: 461/2003. sz. törvény) „A törvény tárgya és hatálya” című 1. §‑ában a következőképpen rendelkezik:
„(1)   E törvény meghatározza a társadalombiztosítást [és] szabályozza a társadalombiztosítás hatályát […].
[…]
(3)   Nem terjed ki e törvény hatálya a rendőrség, a szlovák hírszerző szolgálat, a nemzetbiztonsági hivatal, a büntetés végrehajtási alkalmazotti kar és az igazságügyi rendészet, a tűzoltóság és mentőszolgálat, a hegyimentő szolgálat tagjaira, az adóhatóság fegyvert viselő tagjaira […], a fegyveres erők hivatásos katonáira, a különleges szolgálatot teljesítő katonákra […], akiknek társadalombiztosításáról külön jogszabály rendelkezik […]”.
17
A 461/2003. sz. törvénynek „Az öregségi nyugdíjjogosultság megszerzésének feltételei” című 65. §‑ának szövege a következő:
„(1)   A biztosított akkor válik öregségi nyugdíjra jogosulttá, ha legalább 15 évig biztosított volt, és elérte a nyugdíjkorhatárt.
(2)   Ha e törvény 274. §‑a másként nem rendelkezik, a biztosított nyugdíjkorhatárát a 3a. sz. melléklet szerint kell megállapítani […]”.
18
A 461/2003. sz. törvénynek „Az ellátásra való jogosultság, az ellátás kifizetésére való jogosultság és az ellátás összegének megváltozása” című 112. §‑a értelmében:
„(1)   Az ellátás […] az ellátás […] esedékességének időpontjától legfeljebb az ellátás iránti kérelem benyújtásától számított három évre visszamenőleg állapítható meg […], ha visszamenőleges hatállyal megállapítást nyer, hogy az ellátást […]
d)
az esedékesség időpontjánál későbbi időponttól kezdve állapították meg.”
19
E törvény 274. §‑a kimondja:
„(1)   A munkakörök I. és II. kategóriába történő besorolásából eredő jogosultságokat fenn kell tartani.
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
20
Az alapeljárás felperese 1976. július 1‑jétől 1995. augusztus 31‑ig bányászként dolgozott egy Karvinában, a jelenlegi Cseh Köztársaság területén található mélyművelésű bányában. Ezt követően különböző más munkahelyeken dolgozott a Cseh Köztársaságban, majd Szlovákiában.
21
A Cseh és Szlovák Szövetségi Köztársaság jogszabályai értelmében a szakmákat a kockázati és nehézségi szintjüktől függően három kategóriába sorolták. E rendszerben a bányász szakma az I. kategóriába tartozott, így a bányászok 55 éves koruktól kezdve jogosultak voltak öregségi nyugdíjra, feltéve, hogy 25 évig dolgoztak, ebből 15 évig föld alatt, mélyművelésű bányában.
22
1992‑ben a Cseh és Szlovák Szövetségi Köztársaság elfogadott egy új jogszabályt, amely előírta a különböző foglalkoztatási kategóriák 1992. december 31‑től történő megszüntetését, és ezen időponttól minden szakmát a III. kategóriára vonatkozó szabályok alá tartozónak kellett tekinteni. Az 1992. december 31‑ig az I. vagy a II. kategóriába tartozó szakmák gyakorlásából eredő jogok 2016. december 31‑ig fennmaradtak.
23
A Cseh és Szlovák Szövetségi Köztársaság 1992. december 31‑én megszűnt, és azt két független állam váltotta fel. A Cseh Köztársaságban ezen a napon a különböző foglalkoztatási kategóriákat megszüntették. Szlovákiában azonban e megszüntetést 1999. december 31‑ére halasztották.
24
2013‑ban, miután a Cseh Köztársaságban a társadalombiztosítási hatóságok e tagállam joga alapján öregségi nyugdíjat állapítottak meg számára, az alapeljárás akkor 55 éves felperese Szlovákiában is az öregségi nyugdíja megállapítása iránti kérelmet nyújtott be. Az alapeljárás alperese azonban ezt a kérelmet azzal az indokkal elutasította, hogy az alapeljárás felperese nem érte el a nyugdíjkorhatárt.
25
Az alapeljárás felperese számára végül 2020. október 2‑től, a 62 év és 8 hónapos kor beöltésétől ismerték el az öregségi nyugdíjra való jogosultságot. Az alapeljárás alperese ugyanakkor fenntartotta azon álláspontját, amely szerint az érintett nem tarthat igényt az azon személyek számára kedvezőbb feltételek mellett biztosított öregségi nyugdíjra, akik 15 évig mélyművelésű bányában dolgozó bányászként végeztek munkát. E tekintetben úgy vélte, hogy mivel az alapeljárás felperese a jelenlegi Cseh Köztársaság területén végezte e tevékenységét, csak akkor tarthat igényt öregségi nyugdíjra 55 éves korától, ha igazolja, hogy e tagállam jogszabályai alapján 15 évig az I. kategóriába tartozó munkát végzett. Márpedig az alapeljárás alperese szerint 1992. december 31‑én, amikor a Cseh Köztársaságban a foglalkoztatási kategóriákat megszüntették, az alapeljárás felperese mélyművelésű bányában dolgozó bányászként alig több mint 14 évet dolgozott.
26
E tekintetben jogvita alakult ki, amelynek keretében az alapeljárás felperese arra hivatkozott, hogy annak meghatározásához, hogy a 15 évig folytatott tevékenységre vonatkozó feltétel teljesül‑e, az alapeljárás alperese az I. kategóriába tartozó foglalkoztatásban töltött tevékenység időszakaként köteles figyelembe venni az 1993. január 1‑jétől 1995. augusztus 31‑ig tartó időszakot, amelynek során továbbra is mélyművelésű bányában dolgozó bányászként végzett munkát a Cseh Köztársaságban, még akkor is, ha e tagállamban a foglalkoztatási kategóriákat 1992. december 31‑én megszüntették.
27
A Najvyšší správny súd Slovenskej republiky (a Szlovák Köztársaság legfelsőbb közigazgatási bírósága), amelyhez az alapeljárás felperese felülvizsgálati kérelmet nyújtott be és amely a kérdést előterjesztő bíróság, a 883/2004 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének értelmezését kéri, amely rendelkezés az öregségi nyugdíj számításához figyelembe veendő időszakok összesítésére vonatkozik, amennyiben az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam különleges szociális biztonsági rendszert hozott létre, vagy e tagállam ilyen különleges rendszer létrehozatala nélkül bizonyos tevékenységekre vonatkozó különös szabályokat alkalmaz.
28
E bíróságnak kétségei merültek fel, többek között, az e rendelkezés különböző nyelvi változatai közötti fogalmazásbeli eltérések miatt. E rendelkezést szó szerint kétféleképpen lehet értelmezni. Az első értelmezés szerint, amely többek között az említett rendelkezés szlovák, angol, francia és lengyel nyelvi változatából következik, e rendelkezés nemcsak abban az esetben alkalmazandó, ha az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam jogszabályai különleges szociális biztonsági rendszert hoznak létre, hanem tágabb értelemben a szlovákiai jogi helyzetnek megfelelő esetben is, amikor e szabályozás bizonyos különleges előnyöket biztosít egy adott tevékenység gyakorlásához kapcsolódóan. A második értelmezés, amely e rendelkezés cseh és német nyelvi változatának felel meg, ugyanakkor annak megállapításából áll, hogy e rendelkezés csak akkor alkalmazandó, ha az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállamban van az általános rendszertől eltérő különleges rendszer.
29
E bíróság a 883/2004 rendelet (1) és (13) preambulumbekezdésére hivatkozva hangsúlyozza, hogy e második értelmezés elfogadása a munkavállalók szabad mozgásának akadályozásához vezethetne, mivel az általuk megszerzett jogok és előnyök, valamint ezek várománya nem lennének biztosítva. Az a munkavállaló ugyanis, aki valamely tagállamban meghatározott tevékenységet végez, és ezen állam jogszabályai értelmében az általános rendszer keretében e tevékenységhez kapcsolódó különleges előnyökben részesül, anélkül azonban, hogy különleges rendszer hatálya alá tartozna, visszatarthatná őt attól, hogy az említett tevékenységet egy másik tagállamban folytassa, mivel az ilyen tevékenység végzése során szerzett biztosítási időket nem veszik ilyen kedvezően figyelembe e másik tagállamban.
30
Még ha feltételezzük is, hogy a 883/2004 rendelet 51. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az csak az általános rendszertől eltérő különleges szociális biztonsági rendszer fennállása esetén alkalmazandó, e rendelet nem teszi lehetővé az ilyen rendszer azonosítására szolgáló jellemzők egyértelmű meghatározását. Ez bizonytalansághoz vezet azzal kapcsolatban, hogy az öregségi nyugdíjakra vonatkozó, bizonyos meghatározott tevékenységekre alkalmazandó szabályok, mint amilyeneket a szlovák jogszabályok előírnak, az e rendelkezés értelmében vett „különleges rendszernek” minősíthetők‑e.
31
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a jelen ügyben a szóban forgó nemzeti szabályozás nem hozott létre olyan külön rendszert, amely kizárólag a mélyművelésű bányákban dolgozó bányászokra alkalmazandó, hanem éppen ellenkezőleg, egy olyan szociális biztonsági rendszert hozott létre, amely valamennyi munkavállalóra alkalmazandó. Mindazonáltal e bíróság pontosítja, hogy ezen egységes rendszertől függetlenül a mélyművelésű bányákban dolgozó bányászok, valamint az I. kategóriába tartozó egyéb szakmák esetében csökken a nyugdíjkorhatár.
32
E körülmények között határozott úgy a Najvyšší súd Slovenskej republiky (a Szlovák Köztársaság legfelsőbb bírósága), hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [883/2004] rendelet 51. cikkének (1) bekezdését, hogy az alkalmazandó az öregségi nyugdíjra, amely tekintetében a következők alapján hoz a tagállam illetékes intézménye határozatot: […] kizárólag azzal a feltétellel, ha e tagállam jogszabályai alapján létrehozták a »munkavállalók vagy önálló vállalkozók különleges rendszerét«?
Ha igen, mi jellemzi az ilyen »különleges rendszert« (például az, hogy külön intézmény kezeli, hogy önfinanszírozó, hogy csak a munkavállalók vagy önálló vállalkozók egy meghatározott csoportja számára hozták létre)?
2)
[Vagy úgy kell‑e értelmezni e rendelet 51. cikkének (1) bekezdését, hogy az alkalmazandó az ilyen nyugdíjra], ha e tagállam szabályozása nem határoz meg ilyen »különleges rendszert«, hanem csupán lehetővé teszi, hogy a kizárólag meghatározott tevékenység keretében biztosítási időt szerző személyek meghatározott csoportja (például mélyművelésű bányákban dolgozó bányászok) ezen időszakok alapján kedvezőbb feltételek mellett váljon öregségi nyugdíjra jogosulttá, mint a más típusú tevékenységet folytató munkavállalók vagy önálló vállalkozók?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
33
Kérdéseivel, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 883/2004 rendelet 51. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az időszakok összesítésének e rendelkezésben előírt különös mechanizmusa akkor is alkalmazandó, ha az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam olyan különleges, bizonyos szakmákra vagy tevékenységekre vonatkozó szociális biztonsági rendszert hozott létre, amely formálisan különbözik az általános rendszertől, és akkor is, ha e tagállam ugyan nem hozott létre ilyen különleges rendszert, de az ilyen ellátás nyújtása keretében bizonyos előnyöket tart fenn azon személyek meghatározott csoportjának, akik meghatározott szakma vagy tevékenység gyakorlása során szereztek biztosítási időt. Igenlő válasz esetén a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy melyek azok a tényezők, amelyek alapján megállapítható az e rendelkezés értelmében vett ilyen különleges rendszer fennállása.
34
Elöljáróban, a 883/2004 rendeletnek az alapjogvitára való alkalmazhatóságát illetően, emlékeztetni kell arra, hogy e rendelet 87. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy e rendelet hatálybalépése előtt egy tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási, szolgálati, önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi vagy tartózkodási időt figyelembe kell venni az e rendelet szerinti ellátásra való jogosultság meghatározásánál. Következésképpen az a körülmény, hogy az alapügyben szóban forgó járulékfizetési időszakok a 883/2004 rendelet hatálybalépését, valamint az érintett tagállamok, jelen esetben a Szlovák Köztársaság és a Cseh Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozását megelőzően keletkeztek, nem képezi akadályát annak, hogy e rendeletet az alapügyben szóban forgóhoz hasonló helyzetre alkalmazzák (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2002. április 18‑iDuchon ítélet, C‑290/00, EU:C:2002:234, 32–34. pont; 2015. január 22‑iBalazs ítélet, C‑401/13, EU:C:2015:26, 31. és 32. pont).
35
A feltett kérdésekre adandó választ illetően meg kell állapítani, hogy a 883/2004 rendelet 51. cikke (1) bekezdése első albekezdésének francia nyelvi változata, amely így szól: „la condition que les périodes d’assurance aient été accomplies uniquement dans une activité salariée ou non salariée spécifique ou dans une occupation soumise à un régime spécial [attól teszik függővé, hogy a biztosítási időt kizárólag egy meghatározott tevékenységben munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként kell megszerezni, illetve olyan szakma keretében, amely a munkavállalók vagy önálló vállalkozók különleges rendszerébe tartozik]”, az egyes számnak a „soumise à un régime spécial [különleges rendszerébe tartozik]” kifejezésben történő használata miatt azt sugallja, hogy az abban foglalt, összesítésre vonatkozó szabály vagy akkor alkalmazandó, ha az illetékes tagállamban egy különleges szociális biztonsági rendszerbe tartozó szakmáról van szó, vagy akkor, ha e tagállam szabályozása bizonyos ellátások nyújtását egy meghatározott tevékenységben munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként megszerzett biztosítási időhöz köti, anélkül, hogy e tevékenység szükségszerűen egy különleges rendszerbe tartozna. Ez a megfogalmazás megfelel többek között e rendelkezés szlovák, angol, olasz, lett, lengyel és szlovén nyelvi változatának.
36
Ezzel szemben az említett rendelkezés más nyelvi változatainak szövege, többek között a spanyol („sujetas a un régimen especial”), a német („für die ein Sondersystem […] gilt”) és a görög nyelvi változatban („για τα οποία ισχύει ειδικό σύστημα που εφαρμόζεται”) a többes szám használata miatt, úgy tűnik arra utal, hogy ugyanezen rendelkezés alkalmazása minden esetben azt feltételezi, hogy a szóban forgó tevékenységek és foglalkozások az illetékes tagállamban különleges rendszerbe tartoznak.
37
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében egy uniós jogi rendelkezés valamely nyelvi változatának megfogalmazása nem szolgálhat e rendelkezés értelmezésének kizárólagos alapjául, illetve e tekintetben nem élvezhet elsőbbséget más nyelvi változatokkal szemben. Az ilyen megközelítés ugyanis összeegyeztethetetlen lenne az uniós jog egységes alkalmazásának követelményével. A nyelvi változatok közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi (lásd ebben az értelemben: 1990. március 27‑iCricket St Thomas ítélet, C‑372/88, EU:C:1990:140, 18. és 19. pont; 2025. november 20‑iLolach ítélet, C‑327/24, EU:C:2025:901, 29. pont).
38
Tekintettel a 883/2004 rendelet 51. cikke (1) bekezdése első albekezdésének különböző nyelvi változatai között fennálló, a jelen ítélet 35. és 36. pontjában említett eltérésekre, e rendelkezés értelmezéséhez a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően meg kell vizsgálni a szövegkörnyezetét, valamint azon szabályozás célkitűzéseit, amelynek az részét képezi (lásd ebben az értelemben: 1983. november 17‑iMerck ítélet, 292/82, EU:C:1983:335, 12. pont; 2025. február 25‑iBSH Hausgeräte ítélet, C‑339/22, EU:C:2025:108, 27. pont).
39
Azon szabályozás általános rendszerét illetően, amelybe e rendelkezés illeszkedik, meg kell állapítani, hogy e rendeletnek az „Általános rendelkezések” című I. címében található 6. cikke az időszakok összesítésének általános szabályát tartalmazza. E szabály értelmében és eltérő rendelkezés hiányában azon tagállam illetékes intézménye, amely tagállam jogszabályai az ellátásokra való jogosultság megszerzését biztosítási, szolgálati, önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi vagy tartózkodási idő megszerzésétől teszik függővé, oly módon veszi figyelembe a más tagállam jogszabályai szerint szerzett ilyen időket, mintha azokat az általa alkalmazott jogszabályok szerint szerezték volna meg.
40
Az időszakok összesítésének ezen általános szabályát az öregségi nyugdíjak területén konkretizálja és kiegészíti a 883/2004 rendelet 51. cikke, amelynek (1) bekezdése konkrétabban biztosítja, hogy azok a személyek, akik olyan tevékenységet végeztek, amely alapján az öregségi nyugdíj területén különleges előnyökre jogosultak, ne veszítsék el ezen előnyökben való részesülést pusztán azon az alapon, hogy éltek a szabad mozgáshoz való jogukkal azáltal, hogy e tevékenységet egy másik tagállamba helyezték át.
41
E rendelkezés megfelel az 1408/71 rendelet 45. cikke (2) bekezdésének, amelyet a 883/2004 rendelet hatályon kívül helyezett és annak helyébe lépett, a modernizálása és egyszerűsítése érdekében, miközben megőrizte ugyanazt a célt (lásd ebben az értelemben: 2018. március 21‑iKlein Schiphorst ítélet, C‑551/16, EU:C:2018:200, 31. pont).
42
Márpedig az 1408/71 rendelet 45. cikkének (2) bekezdése az időszakok összesítésének általa előírt mechanizmusát nem tette függővé attól, hogy az illetékes tagállamban létezik‑e az általános rendszertől formálisan elkülönülő különleges szociális biztonsági rendszer. E rendelkezés úgy szólt, hogy ha egy tagállam jogszabályai egyes ellátások nyújtását attól teszik függővé, hogy a biztosítási időt egy különleges biztosítási rendszerbe tartozó szakma, vagy adott esetben egy meghatározott foglalkozás keretében szerezzék meg, más tagállamok jogszabályai szerint szerzett biztosítási időt csak akkor kell figyelembe venni ezen ellátások nyújtásánál, ha azt hasonló biztosítási rendszer, vagy annak hiányában ugyanolyan szakma, vagy az adott esetben ugyanolyan foglalkozás keretében szerezték.
43
Mivel az uniós jogalkotó a 883/2004 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének elfogadásával nem kívánt szigorúbb összesítési módszert alkalmazni, amint arra a főtanácsnok az indítványának 54. pontjában rámutatott, meg kell állapítani, hogy e rendelkezést minden olyan esetben alkalmazni kell, amikor az ellátás nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam bizonyos foglalkozásokra vagy tevékenységekre különös öregséginyugdíj‑megállapítási szabályokat ír elő, még az általános rendszertől formálisan elkülönülő különleges szociális biztonsági rendszer hiányában is.
44
Ezt az értelmezést nem kérdőjelezheti meg az a tény, hogy e rendelet 51. cikke (1) bekezdésének második albekezdése arra az esetre utal, amely szerint egy másik tagállamban így szerzett időszakok figyelembevételét követően az érintett személy a „különleges rendszerben” nem felel meg az ezen ellátásra előírt feltételeknek, mivel e rendelkezés azt is előírja, hogy ezeket az időszakokat ennek hiányában a más rendszerek szerinti ellátások nyújtásához is figyelembe lehet venni.
45
Egyébiránt az említett rendelet által követett célkitűzést illetően emlékeztetni kell arra, hogy e rendelet – amint az a (4) preambulumbekezdéséből kitűnik – nem egy közös szociális biztonsági rendszer létrehozására, hanem kizárólag a tagállamok szociális biztonsági rendszereinek összehangolására irányul, a tagállamokra hagyva a saját rendszereik kialakítására vonatkozó hatáskört, feltéve hogy e hatáskörüket az uniós jog és különösen a tagállamok területén való szabad mozgás és tartózkodás minden uniós polgár számára elismert szabadságának tiszteletben tartásával gyakorolják (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2013. február 21‑iSalgado Gonzalez ítélet, C‑282/11, EU:C:2013:86, 35–37. pont; 2017. december 7‑iZaniewicz‑Dybeck kontra Pensionsmyndigheten ítélet, C‑189/16, EU:C:2017:946, 38–40. pont).
46
E tekintetben a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy bár az uniós jog nem írja elő, hogy a munkavállaló szabad mozgáshoz való jogának gyakorlása a szociális biztonság szempontjából semleges legyen, az EUMSZ 45. és EUMSZ 48. cikk tiszteletben tartása magában foglalja, hogy más tagállamok munkavállalói ne kerüljenek kedvezőtlenebb helyzetbe azokkal szemben, akik valamennyi tevékenységüket egyetlen tagállamban végzik vagy végezték (lásd ebben az értelemben: 2019. március 14‑iVester ítélet, C‑134/18, EU:C:2019:212, 32. és 33. pont).
47
Ebből a szempontból nincs jelentősége annak, hogy az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam olyan különleges szociális biztonsági rendszert vezetett‑e be, amely formálisan elkülönül az általános rendszertől, vagy úgy döntött, hogy az általános rendszeren belül bizonyos tevékenységekre vagy foglalkozásokra vonatkozó sajátos szabályok összességét fogadja el. Az ilyen különbségek ugyanis csupán a szociális biztonsági rendszerekre vonatkozó szervezeti és finanszírozási döntéseket tükrözik, amelyek tagállamonként jelentősen eltérhetnek.
48
Ezenkívül a 883/2004 rendelet 51. cikke (1) bekezdése első albekezdésének olyan értelmezése, amely szerint e rendelkezés csak az olyan különleges szociális biztonsági rendszer hatálya alá tartozó foglalkozásokra és tevékenységekre alkalmazandó, amelyek szükségszerűen elkülönülnek az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam általános rendszerétől, ellentétes lenne a munkavállalók szabad mozgásának céljával, mivel kedvezőtlenebb helyzetbe hozná azokat a munkavállalókat, akik a szabad mozgáshoz való jogukat olyan foglalkozás vagy tevékenység végzése során gyakorolták, amely e tagállamban más munkavállalókra vonatkozókhoz képest kedvezőbb feltételek mellett jogosít öregségi nyugdíjra, azon munkavállalókhoz képest, akik ugyanezen tevékenységet kizárólag ez utóbbi tagállamban végezték.
49
Ebből következik, hogy a 883/2004 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének első albekezdését úgy kell értelmezni, hogy az minden olyan esetben alkalmazandó, amikor az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam jogszabályai az öregségi nyugdíjakra vonatkozóan bizonyos foglalkozásokra vagy tevékenységekre sajátos szabályokat írnak elő, ideértve azt az esetet is, amikor e szabályok nem képeznek az általános rendszertől formálisan elkülönülő különleges szociális biztonsági rendszert, vagy nem abba illeszkednek.
50
Pontosítani kell továbbá, hogy az Európai Bizottság állításával ellentétben, valamely meghatározott foglalkozás vagy tevékenység gyakorlása keretében egy másik tagállamban szerzett járulékfizetési időszakok nem vehetők figyelembe e rendelet 5. cikkének b) pontja alapján, amely úgy rendelkezik, hogy ha az illetékes tagállam jogszabályai szerint a jogkövetkezmények meghatározott tényállás vagy események bekövetkezésének tulajdoníthatók, az említett tagállamnak a hasonló tényállások vagy események bármely tagállamban történő bekövetkezését oly módon kell figyelembe vennie, mintha azok a saját területén következtek volna be. E rendelkezés szövegéből ugyanis kitűnik, hogy e rendelkezés a más tagállamban bekövetkezett egyszeri tények vagy események – például születés, halál vagy baleset – illetékes tagállamban történő figyelembevételére vonatkozik, és nem a más tagállamban szerzett járulékfizetési időszakok összesítését szabályozza.
51
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az alapeljárás felperese által a Cseh Köztársaságban 1993. január 1. és 1995. augusztus 31. között mélyművelésű bányában dolgozó bányászként teljesített időszakokat a 883/2004 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében figyelembe kell‑e venni a Szlovák Köztársaságban annak értékelése keretében, hogy teljesül‑e a mélyművelésű bányában dolgozó bányászként teljesített tizenöt év járulékfizetésre vonatkozó feltétel, amely e tagállamban bizonyos előnyökre jogosít az öregségi nyugdíjak tekintetében. E tekintetben, figyelembe véve az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő elemeket, meg kell állapítani egyrészt, hogy a szlovák jogszabályok az érintett időszak tekintetében a mélyművelésű bányában dolgozó bányászok tevékenységére vonatkozó különös öregséginyugdíj‑szabályokat írtak elő, másrészt pedig, hogy az alapeljárás felperese az általa a Cseh Köztársaságban teljesített időszakokat e tevékenység gyakorlása közben szerezte, így – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatok függvényében – megállapítható, hogy ezeket az időszakokat figyelembe kell venni.
52
A fenti indokok összességére tekintettel a feltett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 883/2004 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének első albekezdését úgy kell értelmezni, hogy az időszakok összesítésének e rendelkezésben előírt különös mechanizmusa akkor is alkalmazandó, ha az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam olyan különleges, bizonyos szakmákra vagy tevékenységekre vonatkozó szociális biztonsági rendszert hozott létre, amely formálisan különbözik az általános rendszertől, és akkor is, ha e tagállam ugyan nem hozott létre ilyen különleges rendszert, de az ilyen ellátás nyújtása keretében bizonyos előnyöket tart fenn azon személyek meghatározott csoportjának, akik meghatározott szakma vagy tevékenység gyakorlása során szereztek biztosítási időt.
A költségekről
53
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29‑i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 51. cikke (1) bekezdésének első albekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az időszakok összesítésének e rendelkezésben előírt különös mechanizmusa akkor is alkalmazandó, ha az öregségi nyugdíj nyújtására hatáskörrel rendelkező tagállam olyan különleges, bizonyos szakmákra vagy tevékenységekre vonatkozó szociális biztonsági rendszert hozott létre, amely formálisan különbözik az általános rendszertől, és akkor is, ha e tagállam ugyan nem hozott létre ilyen különleges rendszert, de az ilyen ellátás nyújtása keretében bizonyos előnyöket tart fenn azon személyek meghatározott csoportjának, akik meghatározott szakma vagy tevékenység gyakorlása során szereztek biztosítási időt.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: szlovák.