61989CJ0192_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-192/89,
jonka Raad van State (Alankomaat) on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
S. Z. Sevince
vastaan
Staatssecretaris van Justitie
ennakkoratkaisun tiettyjen Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston tekemien päätösten N:o 2/76 ja 1/80 määräysten tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa: presidentti O. Due, jaostojen puheenjohtajat Sir Gordon Slynn, C. N. Kakouris, F. A. Schockweiler ja M. Zuleeg sekä tuomarit G. F. Mancini, T. F. O'Higgins, J. C. Moitinho de Almeida, G. C. Rodríguez Iglesias, F. Grévisse ja M. Díez de Velasco,
julkisasiamies: M. Darmon,
kirjaaja: apulaiskirjaaja J. A. Pompe,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet:
-
S. Z. Sevince, edustajanaan asianajaja A. Williams, Amsterdam,
-
Saksan hallitus, asiamiehenään liittovaltion talousministeriön Regierungsdirektor E. Röder,
-
Alankomaiden hallitus, asiamiehenään ulkoasiainministeriön pääsihteeri B. R. Bot,
-
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellisen yksikön virkamies P. J. Kuijper,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan S. Z. Sevincen, Saksan hallituksen, Alankomaiden hallituksen, asiamiehenään J. W. de Zwaan ja Euroopan yhteisöjen komission esittämät suulliset huomautukset 22.3.1990 pidetyssä istunnossa,
kuultuaan julkisasiamiehen 15.5.1990 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1
Raad van State (Alankomaiden korkein hallinto-oikeus) on 1.6.1989 tekemällään ja yhteisöjen tuomioistuimeen 8.6.1989 saapuneella päätöksellä esittänyt ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kolme ennakkoratkaisukysymystä tiettyjen Ankarassa 12.9.1963 allekirjoitetulla Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaation perustavalla sopimuksella, joka on yhteisön puolesta vahvistettu 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY (EYVL 217, s. 3685, jäljempänä sopimus), perustetun assosiaationeuvoston 20.12.1976 tekemän päätöksen N:o 2/76 ja 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 määräysten tulkinnasta.
2
Nämä kysymykset on esitetty sellaisen asian yhteydessä, jonka Turkin kansalainen S. Z. Sevince on saattanut vireille Staatssecretaris van Justitieta vastaan ja joka koskee Alankomaita koskevan oleskeluluvan epäämistä.
3
Oikeudenkäyntiasiakirjoista ilmenee, että Sevincelle elokuussa 1979 myönnettyä oleskelulupaa on 11.9.1980 kieltäydytty jatkamasta sillä perusteella, että luvan myöntämisen perusteena olleet perheolosuhteet olivat lakanneet olemasta. Raad van State on 12.6.1986 lopullisesti hylännyt tätä päätöstä vastaan tehdyn muutoksenhaun, jonka aikana päätöksen täytäntöönpano oli lykättynä. Sinä aikana, jonka Sevince on muutoksenhaun lykkäävän vaikutuksen johdosta saanut hyväkseen, hän on saanut työskentelytodistuksen, joka on ollut voimassa Raad van Staten edellä mainitun 12.6.1986 tekemän päätöksen antamiseen saakka.
4
Sevince on 13.4.1987 hakenut oleskelulupaa väittäen, että hän on usean vuoden ajan ollut Alankomaissa palkkatyössä. Hakemuksensa tueksi hän on vedonnut edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohtaan, jonka mukaan yhteisön jäsenvaltiossa viisi vuotta laillisesti työskennelleellä turkkilaisella työntekijällä on vapaa pääsy tuossa valtiossa mihin tahansa valitsemaansa palkkatyöhön, sekä edellä mainitun päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmanteen luetelmakohtaan, jonka mukaan jäsenvaltion vakinaiseen työvoimaan kuuluvalla turkkilaisella on neljän vuoden laillisen työskentelyn jälkeen tuossa valtiossa vapaa pääsy mihin tahansa valitsemaansa palkkatyöhön. Tämä hakemus on epäsuorasti hylätty alankomaalaisten viranomaisten toimesta.
5
Saatuaan käsiteltäväkseen tätä hylkäävää päätöstä vastaan tehdyn valituksen, Raad van State on lykännyt asian käsittelyä siihen asti, kun yhteisöjen tuomioistuin on ratkaissut seuraavat kysymykset:
"1)
Onko ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklaa tulkittava siten, että jäsenvaltion tuomioistuin on toimivaltainen pyytämään yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua assosiaationeuvoston tässä tapauksessa kyseessä olevien päätösten, nimittäin päätöksen N:o 2/76 ja/tai päätöksen N:o 1/80 tulkinnasta (ja, tässä tapauksessa, onko sen näin meneteltävä), jos tällainen kysymys on saatettu sen ratkaistavaksi ja se katsoo ennakkoratkaisun tarpeelliseksi voidakseen ratkaista asian?
2)
Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä,
onko päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja/tai päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan ja päätöksen N:o 2/76
7 artiklan ja/tai päätöksen N:o 1/80 13 artiklan katsottava olevan Euroopan yhteisön maissa välittömästi sovellettavia määräyksiä?
3)
Jos vastaus toiseen kysymykseen on myöntävä,
mitä on ymmärrettävä päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja/tai päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdassa olevalla ilmaisulla 'laillisesti työskennellyt' (ottaen huomioon myös päätöksen N:o 2/76
7 artiklan määräys ja/tai päätöksen N:o 1/80
13 artiklan määräys)? Onko sillä ymmärrettävä kaikkea sinä aikana tehtyä työtä, jolloin asianomaisella on ulkomaalaisia koskevan lainsäädännön nojalla ollut hallussaan oleskelulupa - mistä seuraa lisäkysymys siitä, tarkoittaako tämä ilmaisu yleisemmin myös sellaista työtä, jota asianomainen olisi laillisesti voinut tehdä aikana, jolloin hän odotti oleskelulupaansa koskevan päätöksen tuloa lopulliseksi - vai vain sellaista työtä, joka on ulkomaalaisten työskentelyä koskevien määräysten nojalla katsottava lailliseksi työnteoksi?"
6
Pääasiaa koskevia tosiseikkoja, menettelyn kulkua sekä tuomioistuimessa esitettyjä kirjallisia huomautuksia koskevat tarkemmat tiedot ilmenevät suullista käsittelyä varten laaditusta kertomuksesta. Oikeudenkäyntiasiakirjojen näitä osia käsitellään jäljempänä vain, mikäli se on tarpeen tuomioistuimen perustelujen selvittämiseksi.
Ensimmäinen kysymys
7
Ensimmäisellä kysymyksellä kansallinen tuomioistuin pyrkii pääasiallisesti selvittämään, kuuluuko edellä mainittujen päätösten N:o 2/76 ja 1/80 tulkinta ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan soveltamisalaan.
8
Tältä osin on alustavasti muistettava, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sellaisen sopimuksen määräykset, jonka neuvosto on ETY:n perustamissopimuksen 228 ja 238 artiklan mukaisesti tehnyt, ovat voimaantulostaan alkaen osa yhteisön oikeusjärjestystä (ks. asia 12/86, Demirel, tuomio 30.9.1987, Kok. 1987, s. 3719, 7 kohta ja asia 30/88, Kreikka v. komissio, tuomio 14.11.1989, Kok. 1989, s. 3711, 12 kohta).
9
Yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut, että assosiaationeuvoston päätökset ovat samalla tavalla kuin itse sopimuskin voimaantulostaan alkaen osa yhteisön oikeusjärjestystä, koska niillä on välitön yhteys sopimukseen, jonka täytäntöönpanoa ne koskevat (ks. em. asia Kreikka v. komissio, tuomio 14.11.1989, 13 kohta).
10
Koska yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen antamaan ennakkoratkaisun sopimuksesta, koska se on yhteisön toimielinten toimi (ks. asia 181/73, Haegeman, tuomio 30.4.1974, Kok. 1974, s. 449), sillä on myös toimivalta antaa tulkintaratkaisu sopimuksella luodun ja sen täytäntöönpanosta vastaavan elimen tekemistä päätöksistä.
11
Esitettyä vahvistaa myös se, että ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan tarkoituksena on varmistaa kaikkien yhteisön oikeusjärjestykseen kuuluvien oikeussääntöjen yhdenmukainen soveltaminen sen välttämiseksi, että niiden vaikutukset vaihtelisivat eri jäsenvaltioissa niille annettujen tulkintojen mukaan (ks. asia 104/81, Kupferberg, tuomio 26.10.1982, Kok. 1982, s. 3641 ja yhdistetyt asiat 267/81-269/81, SPI ja SAMI, tuomio 16.3.1983, Kok. 1983, s. 801).
12
Ensimmäiseen Raad van Staten esittämään kysymykseen on näin ollen vastattava, että edellä mainittujen päätösten N:o 2/76 ja 1/80 tulkinta kuuluu ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan soveltamisalaan.
Toinen kysymys
13
Toisella Raad van Staten esittämällä kysymyksellä pyritään selvittämään, onko edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdalla ja 7 artiklalla sekä edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdalla ja 13 artiklalla välitön oikeusvaikutus jäsenvaltioiden alueella.
14
Tässä suhteessa on todettava, että jotta assosiaationeuvoston päätöksen säännöksillä voitaisiin katsoa olevan tällainen vaikutus, niiden on täytettävä samat edellytykset kuin itse sopimuksen määräysten.
15
Edellä mainitussa asiassa Demirel 30.9.1987 annetussa tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että yhteisön ja kolmannen maan välisessä sopimuksessa olevan määräyksen on katsottava olevan välittömästi sovellettavissa silloin, kun se sanamuotonsa sekä sopimuksen tavoitteen ja luonteen huomioon ottaen sisältää selkeän ja täsmällisen velvoitteen, joka ei täyttämisensä ja vaikutustensa syntymisen osalta edellytä myöhempien toimenpiteiden toteuttamista (14 kohta).
16
Sen määrittelemiseksi, vastaavatko edellä mainittujen päätösten N:o 2/76 ja 1/80 kyseiset määräykset näitä kriteereitä, on ensiksi tarkasteltava niiden sanamuotoa.
17
Tältä osin on todettava, että edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa myönnetään selkein, täsmällisin ja ehdottomin sanamuodoin turkkilaiselle työntekijälle oikeus ryhtyä mihin tahansa valitsemaansa palkkatyöhön jäsenvaltiossa työskenneltyään siellä laillisesti tietyn ajan.
18
Samoin edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
7 artikla ja edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
13 artikla sisältävät selvän "standstill"-lausekkeen, joka koskee sopimusvaltioiden alueilla laillisesti oleskelleiden ja työskennelleiden työntekijöiden työhönpääsyä koskevien uusien rajoitusten käyttöönottoa.
19
Se, että pääasiassa kyseessä olevilla assosiaationeuvoston päätösten määräyksillä voidaan välittömästi säännellä jäsenvaltion työmarkkinoille kuuluvien turkkilaisten asemaa, voidaan vahvistaa tutkimalla niiden päätösten tavoitetta ja luonnetta, joiden osan nämä määräykset muodostavat, sekä sen sopimuksen tavoitetta ja luonnetta, johon ne liittyvät.
20
Sopimuksen tavoitteena on sen 2 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan edistää sopimuspuolten välisten kaupallisten ja taloudellisten suhteiden jatkuvaa ja tasapainoista vahvistamista. Sopimuksella perustetaan Euroopan talousyhteisön ja Turkin välille assosiaatio; tämä sisältää valmistavan vaiheen, joka sallii Turkin yhteisön tuella lujittaa talouttaan, siirtymävaiheen, joka on tarkoitettu tulliliiton perustamiseksi ja talouspolitiikan lähentämiseksi sekä lopullisen vaiheen, joka perustuu tulliliittoon ja edellyttää talouspolitiikan yhteensovittamisen vahvistamista (ks. em. asia Demirel, tuomio 30.9.1989, 15 kohta). Työntekijöiden vapaan liikkuvuuden osalta sopimuksen 12 artiklassa, joka on assosiaation siirtymävaiheen täytäntöönpanoa koskevassa II osastossa, määrätään, että sopimuspuolet sitoutuvat pitämään lähtökohtanaan ETY:n perustamissopimuksen 48, 49 ja 50 artiklaa niiden välisen vapaan liikkuvuuden asteittaiseksi toteuttamiseksi. Euroopan talousyhteisön ja Turkin väliseen assosiaatiosopimukseen liitetyn, 23.11.1970 allekirjoitetun lisäpöytäkirjan, joka on vahvistettu 19.12.1972 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2760/72 (EYVL L 293, s. 1, jäljempänä lisäpöytäkirja), 36 artiklassa määrätään tämän vapaan liikkuvuuden asteittaisen toteuttamisen määräajoista ja siitä, että assosiaationeuvosto päättää tältä osin tarpeellisista muodollisuuksista.
21
Assosiaationeuvosto on antanut edellä mainitut päätökset N:o 2/76 ja 1/80 pannakseen täytäntöön sopimuksen 12 artiklan ja lisäpöytäkirjan 36 artiklan, joilla yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa Demirel 30.9.1987 annetussa tuomiossa katsonut olevan luonteeltaan olennaisesti ohjelmallisen merkityksen. Päätöksen N:o 2/76 johdanto-osassa mainitaan siten nimenomaisesti sopimuksen 12 artikla ja lisäpöytäkirjan 36 artikla ja määrätään sen 1 artiklan sanamuodon mukaan lisäpöytäkirjan 36 artiklan muodollisuuksien ensimmäisen vaiheen täytäntöönpanosta. Päätöksen N:o 1/80 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa mainitaan sosiaalialan osalta työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä aseman parantaminen suhteessa päätöksellä N:o 2/76 luotuun järjestelmään. Sopimuksen ja lisäpöytäkirjan edellä mainittujen määräysten olennaisesti ohjelmallinen merkitys ei ole esteenä sille, etteikö assosiaationeuvoston päätöksillä tietyiltä kohdin sopimuksessa tarkoitettuja ohjelmia toteuttaessaan voisi olla välitöntä oikeusvaikutusta.
22
Siihen johtopäätökseen, että toisen ennakkoratkaisukysymyksen kohteena olevilla edellä mainittujen päätösten N:o 2/76 ja 1/80 määräyksillä voi olla välitöntä oikeusvaikutusta, ei vaikuta se seikka, että päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 2 kohdan ja päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 3 kohdan mukaan turkkilaisille työntekijöille myönnettyjen oikeuksien soveltamiseen liittyvistä muodollisuuksista säädetään kansallisissa säännöstöissä. Näissä määräyksissä itse asiassa vain täsmennetään jäsenvaltioille asetettua velvoitetta ryhtyä tarvittaessa hallinnollisiin toimenpiteisiin määräysten täytäntöönpanemiseksi ilman, että jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuutta rajoittaa sen täsmällisen ja ehdottoman oikeuden soveltamista, joka assosiaationeuvoston päätösten määräyksillä on myönnetty turkkilaisille työntekijöille, tai mahdollisuutta asettaa tälle soveltamiselle ehtoja.
23
Samoin edellä mainitun päätöksen N:o 2/76 12 artiklassa ja edellä mainitun päätöksen N:o 1/80 29 artiklassa, joiden mukaan sopimuspuolet kukin osaltaan ryhtyvät tämän päätöksen määräysten täytäntöönpanon edellyttämiin toimenpiteisiin, korostetaan ainoastaan velvoitetta kansainvälisen sopimuksen vilpittömään täytäntöönpanoon; tähän velvoitteeseen viitataan sitä paitsi itse sopimuksen 7 artiklassa.
24
Pääasian kohteena olevassa asiassa kyseessä olevien määräysten välitöntä oikeusvaikutusta ei voida kiistää yksinomaan sillä perusteella, ettei edellä mainittuja päätöksiä N:o 2/76 ja 1/80 ole julkaistu. Vaikka näiden päätösten julkaisematta jääminen voikin estää niiden soveltamisen yksityiseen oikeussubjektiin, yksityiseltä ei kuitenkaan ole evätty oikeutta vedota näissä päätöksissä hänelle myönnettyihin oikeuksiin viranomaisiin nähden.
25
Niiden suojalausekkeiden osalta, jotka sallivat sopimuspuolten poiketa tietyistä määräyksistä, joilla laillisesti jäsenvaltioiden työmarkkinoiden osaksi tulleille turkkilaisille työntekijöille annetaan oikeuksia, on huomattava, että ne ovat sovellettavissa vain määrätyissä tilanteissa. Lukuun ottamatta erityistilanteita, jotka voivat antaa aihetta niiden soveltamiselle, näiden lausekkeiden olemassaolo ei itsessään vaikuta niiden määräysten välittömään sovellettavuuteen, joista poikkeamisen ne sallivat (ks. em. asia Kupferberg, tuomio 26.10.1982).
26
Esitetyistä seikoista seuraa, että toiseen Raad van Staten esittämään kysymykseen on vastattava, että edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdalla ja/tai edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdalla ja päätöksen N:o 2/76
7 artiklalla ja/tai päätöksen N:o 1/80 13 artiklalla on Euroopan yhteisön jäsenvaltioissa välitön oikeusvaikutus.
Kolmas kysymys
27
Kolmannella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin pyrkii selvittämään, tarkoittaako edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja/tai edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa oleva ilmaisu "laillisesti työskennellyt" myös tilannetta, jossa turkkilaisella työntekijällä on ollut lupa työskennellä sen päätöksen täytäntöönpanon lykkäyksen aikana, jolla häneltä on evätty oleskelulupa ja jota vastaan hän on aloittanut muutoksenhaun.
28
Tähän kysymykseen vastattaessa on ensiksi todettava, että edellä mainituissa määräyksissä rajoitutaan sääntelemään turkkilaisen työntekijän tilannetta työn osalta, eikä niissä viitata hänen tilanteeseensa oleskeluoikeuden osalta.
29
On kuitenkin ilmeistä, että mainitut kaksi turkkilaisen työntekijän henkilökohtaiseen tilanteeseen liittyvää tekijää ovat läheisessä yhteydessä keskenään, ja koska kyseessä olevissa määräyksissä myönnetään tälle työntekijälle tietyn jäsenvaltiossa täyttyneen laillisen työjakson jälkeen oikeus tehdä vapaasti kaikkea valitsemaansa palkkatyötä, edellytetään niissä välttämättä myös kyseisen henkilön oleskeluoikeuden olemassaoloa kyseisenä ajanjaksona, koska muuten mainituissa määräyksissä turkkilaiselle työntekijälle myönnetty oikeus jäisi ilman vaikutusta.
30
Näissä säännöksissä tarkoitettu työskentelyn laillisuus viittaa kuitenkin vakiintuneeseen ja varmaan asemaan työvoiman osana, vaikka katsottaisiinkin, että edellytyksenä ei ole sääntöjenmukaisen oleskeluluvan hallinta.
31
Vaikka laillinen työnteko tietyn ajanjakson ajan johtaa oleskeluoikeuden tunnustamiseen tämän ajanjakson lopussa, ei kuitenkaan voida katsoa, että turkkilainen työntekijä voisi vaatia oikeutta täyttää tämä edellytys ja katsoa olevansa oleskeluoikeuden haltija vain sen vuoksi, että sen jälkeen kun häneltä on kansallisten viranomaisten toimesta evätty tämän ajanjakson kattava oleskelulupa ja hän on käyttänyt hyväkseen kansallisen lainsäädännön mukaisia muutoksenhakukeinoja tätä epäävää päätöstä vastaan, hän on hyötynyt valituksen lykkäävästä vaikutuksesta ja saanut näin valitusasian ratkaisemiseen asti väliaikaisesti oleskella ja työskennellä kyseisessä jäsenvaltiossa.
32
Näin ollen edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja/tai edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa mainitulla ilmaisulla "laillisesti työskennellyt" ei tarkoiteta sellaisen turkkilaisen työntekijän tilannetta, joka on voinut jatkaa laillista työntekoa vain sen vuoksi, että hänen valituksellaan on täytäntöönpanoa lykkäävä vaikutus siihen asti, kun kansallinen tuomioistuin on lopullisesti ratkaissut valitusasian, edellyttäen kuitenkin, että valitus on hylätty.
33
Kansallisen tuomioistuimen esittämään kolmanteen kysymykseen on näin ollen vastattava, että edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja/tai edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa mainitulla ilmaisulla "laillisesti työskennellyt" ei tarkoiteta sellaisen turkkilaisen työntekijän tilannetta, joka on saanut työskennellä tietyn ajan sen vuoksi, että häneltä oleskeluluvan epäävän päätöksen täytäntöönpano on lykkääntynyt sellaisen valituksen vuoksi, joka sittemmin on hylätty.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
34
Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Saksan liittotasavallan hallitukselle, Alankomaiden kuningaskunnan hallitukselle sekä Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut Raad van Staten (Alankomaat) 1.6.1989 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1)
Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston 20.12.1976 tekemän päätöksen N:o 2/76 ja 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 tulkinta kuuluu ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan soveltamisalaan.
2)
Edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdalla ja/tai edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdalla ja päätöksen N:o 2/76
7 artiklalla ja/tai päätöksen N:o 1/80
13 artiklalla on välitön oikeusvaikutus Euroopan yhteisön jäsenvaltioissa.
3)
Edellä mainitun päätöksen N:o 2/76
2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja/tai edellä mainitun päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa mainitulla ilmaisulla "laillisesti työskennellyt" ei tarkoiteta sellaisen turkkilaisen työntekijän tilannetta, joka on saanut työskennellä tietyn ajan sen vuoksi, että häneltä oleskeluluvan epäävän päätöksen täytäntöönpano on lykkääntynyt sellaisen valituksen vuoksi, joka sittemmin on hylätty.