62023TJ0350_EXT
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto)
19 päivänä maaliskuuta 2025 (
*1
)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Valtiontuet – Komission esiintyminen kansallisessa tuomioistuimessa amicus curiaen ominaisuudessa – Unionin toimielimen moititun toiminnan lainvastaisuus – Lainvastaisuusväite – Sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen – Asetuksen (EU) 2015/1589 29 artiklan 2 kohta – Vallanjaon, kansallisten tuomioistuinten riippumattomuuden sekä tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden, puolueettomuuden ja tasapuolisuuden periaatteet
Asiassa T‑350/23,
Rems Kargins, kotipaikka Riika (Latvia), edustajanaan asianajaja O. Behrends,
kantajana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään L. Flynn ja B. Stromsky,
vastaajana,
jota tukee
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään A.‑L. Meyer ja A. Jensen,
väliintulijana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Marcoulli sekä tuomarit V. Tomljenović (esittelevä tuomari) ja W. Valasidis,
kirjaaja: hallintovirkamies P. Cullen,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon 6.11.2024 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion (
1
)
1
Asian kantaja Rems Kargins vaatii SEUT 268 artiklaan ja SEUT 340 artiklan toiseen kohtaan perustuvalla kanteellaan korvausta vahingosta, joka hänelle on aiheutunut Euroopan komission väitetystä lainvastaisesta toiminnasta siinä yhteydessä, kun komissio on amicus curiaen ominaisuudessa osallistunut oikeudenkäyntiin, jossa asianosaisina ovat olleet yhtäältä Kargins ja toisaalta kolmantena osapuolena oleva yhtiö ja joka on käyty Augstākā tiesassa (ylin tuomioistuin, Latvia).
[– –]
Asianosaisten vaatimukset
17
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
toteaa, että komissio on vastuussa vahingosta, jonka se on aiheuttanut puuttumalla kansalliseen oikeudenkäyntiin
–
velvoittaa komission korvaamaan kantajalle mainitun vahingon, jonka määrä on vähintään 15028841,93 euroa, 12 prosentin vuotuisine korkoineen 23.6.2016 alkaen siihen saakka, kunnes korvaus on kokonaisuudessaan maksettu
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
18
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen perusteettomana
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
19
Euroopan unionin neuvosto vaatii kanteen hylkäämistä.
Oikeudellinen arviointi
[– –]
23
Nyt käsiteltävässä asiassa kantaja väittää, että komissio on toiminut lainvastaisesti esittämällä amicus curiaen ominaisuudessa huomautuksia Augstākā tiesassa (ylin tuomioistuin).
[– –]
Lainvastaisuusväite
26
Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan liitännäisesti, ettei asetuksen 2015/1589 29 artiklan 2 kohtaa voida soveltaa, koska sillä ei ole oikeusperustaa; koska sillä rikotaan useita unionin oikeuden määräyksiä eli SEUT 267 artiklaa, SEUT 108 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklaa ja koska siinä ei anneta riittäviä menettelyllisiä takeita.
27
Komissio ja neuvosto riitauttavat kantajan argumentit.
28
Asetuksen N:o 2015/1589 29 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden tuomioistuimet voivat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa tai 108 artiklaa soveltaessaan pyytää komissiota toimittamaan niille hallussaan olevia tietoja tai esittämään lausuntonsa valtiontukisääntöjen soveltamiseen liittyvistä kysymyksistä.
2.   Jos SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan tai 108 artiklan johdonmukainen soveltaminen sitä edellyttää, komissio voi omasta aloitteestaan esittää kirjallisia huomautuksia jäsenvaltioiden tuomioistuimille, jotka vastaavat valtiontukisääntöjen soveltamisesta. – –”
29
Asetuksen 2015/1589 29 artiklan 2 kohdassa säädetyn mekanismin oikeusperustasta on ensinnäkin muistutettava, että mainittu asetus on annettu SEUT 109 artiklan perusteella. Viimeksi mainitussa määräyksessä määrätään, että neuvosto voi antaa aiheelliset asetukset SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamisesta. Siinä siis annetaan neuvostolle laaja toimivalta siltä osin kuin siinä viitataan kaikkiin ”aiheellisiin asetuksiin” siltä osin kuin ne liittyvät SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamiseen.
30
Tältä osin on yhtäältä palautettava mieleen, että komissiolla on keskeinen ja yksinomainen rooli tutkittaessa tukitoimenpiteiden soveltuvuutta sisämarkkinoille. Toisaalta kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on SEUT 108 artiklan 3 kohdan nojalla turvata yksityisten oikeudet odotettaessa komission lopullista päätöstä, ja kun tällainen lopullinen päätös on tehty, niiden on unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen nojalla tehtävä päätelmät kyseisen päätöksen velvoittavuudesta.
31
Näin ollen sekä komission – keskeisessä roolissaan – että kansallisten tuomioistuinten on SEUT 108 artiklaan perustuvien yksityisten oikeuksien turvaamisen ja mainittuun artiklaan perustuvien päätösten seurausten osalta kunkin omassa roolissaan sovellettava SEUT 107 ja SEUT 108 artiklaa.
32
Näissä olosuhteissa on todettava, että käyttäessään SEUT 109 artiklassa annettua laajaa toimivaltaa neuvosto saattoi katsoa aiheelliseksi SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamisen kannalta antaa komissiolle toimivaltaa muun muassa yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi unionissa sekä komission ja kansallisten tuomioistuinten välisen yhteistyön toteuttamiseksi.
33
Asetuksen 2015/1589 johdanto-osan 37 perustelukappaleessa nimittäin todetaan, että valtiontukisääntöjen johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi on otettava käyttöön jäsenvaltioiden tuomioistuinten ja komission välisiä yhteistyöjärjestelyjä, joiden avulla kansalliset tuomioistuimet voivat kääntyä komission puoleen saadakseen tietoja tai lausuntoja valtiontukisääntöjen soveltamisesta ja komissio voi esittää kirjallisia tai suullisia huomautuksia näissä tuomioistuimissa yleisen edun turvaamista koskevan velvollisuutensa mukaisesti.
34
Lisäksi asetuksen 2015/1589 johdanto-osan 38 perustelukappaleessa täsmennetään aluksi, että komission huomautukset eivät rajoita SEUT 267 artiklan soveltamista eivätkä ne sido kansallisia tuomioistuimia oikeudellisesti. Tämän jälkeen täsmennetään, että huomautukset toimitetaan kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti, mukaan lukien säännökset, joiden tarkoituksena on turvata asianosaisten oikeudet. Lisäksi todetaan, että komission huomautuksissa kunnioitetaan kansallisten tuomioistuinten riippumattomuutta. Komission omasta aloitteestaan esittämistä huomautuksista täsmennetään lopuksi, että ne rajoittuvat tapauksiin, joilla on merkitystä SEUT 107 artiklan 1 kohdan tai SEUT 108 artiklan johdonmukaisen soveltamisen kannalta.
35
Näin ollen on todettava, että asetuksen 2015/1589 29 artiklan 2 kohdassa säädettyä komission ja kansallisten tuomioistuinten välistä yhteistyömekanismia voidaan pitää SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamisen kannalta aiheellisena SEUT 109 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
36
Tässä tilanteessa on hylättävä kantajan väite, jonka mukaan asetuksen 2015/1589 29 artiklan 2 kohdassa säädetylle mekanismille ei ole perustaa unionin primaarioikeudessa.
37
Toiseksi yhteensopivuudesta SEUT 267 artiklan kanssa on todettava, ettei asetuksen 2015/1589 29 artiklasta ilmene, että komission puuttuminen asiaan kansallisten tuomioistuinten pyynnöstä tai omasta aloitteestaan vaikuttaisi kansallisten tuomioistuinten mahdollisuuteen tai olosuhteiden mukaan niiden velvollisuuteen esittää ennakkoratkaisukysymys unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan nojalla.
38
Kuten asetuksen 2015/1589 johdanto-osan 38 perustelukappaleessa todetaan, komission amicus curiaen ominaisuudessa esittämät huomautukset eivät nimittäin rajoita SEUT 267 artiklan soveltamista. Mainitun asetuksen 29 artiklassa säädetty mekanismi on siten SEU 4 artiklassa määrätyn vilpittömän yhteistyön hengen mukainen. Kyse on kansallisten tuomioistuinten mahdollisuudesta pyytää komissiota antamaan lausuntoja ja esittää huomautuksia, jotka eivät sido mainittuja tuomioistuimia. Kyse on tuesta, johon kansalliset tuomioistuimet voivat turvautua siltä osin kuin ne pitävät sitä aiheellisena SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamisen kannalta.
39
Unionin tuomioistuin on tältä osin todennut, että jos kansallisella tuomioistuimella on SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamiseen liittyviä epäilyjä tai vaikeuksia, sillä on aina mahdollisuus kääntyä komission puoleen, jotta tämä tukee sitä vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 13.2.2014, Mediaset, С‑69/13, EU:C:2014:71, 30 kohta).
40
Samoin komission mahdollisuudesta esittää omasta aloitteestaan kirjallisia huomautuksia jäsenvaltioiden tuomioistuimille unionin tuomioistuin on katsonut [SEUT 101 ja SEUT 102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) 15 artiklan 3 kohdasta, jossa säädetään SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan soveltamisen osalta asetuksen 2015/1589 29 artiklan 2 kohdassa säädetyn mekanismin kanssa samanlaisesta mekanismista, että tällainen yhteistyömekanismi liittyy SEU 4 artiklassa mainittuun vilpitöntä yhteistyötä koskevaan yleiseen periaatteeseen, jolla on erityinen merkitys, koska se on luotu jäsenvaltioiden sellaisten oikeusviranomaisten kanssa, joiden tehtävänä on valvoa unionin oikeuden soveltamista ja noudattamista kansallisessa oikeusjärjestyksessä (ks. vastaavasti tuomio 11.6.2009, X, C‑429/07, EU:C:2009:359, 21 kohta).
41
Sitä vastoin kansallisten tuomioistuinten mahdollisuus tai velvollisuus esittää ennakkoratkaisukysymys SEUT 267 artiklan nojalla perustuu unionin oikeuden yhtenäisen soveltamisen ja ensisijaisuuden periaatteisiin. Kyseisessä määräyksessä annetaan kansallisille tuomioistuimille mahdollisuus tai tapauksesta riippuen asetetaan niille velvollisuus pyytää ennakkoratkaisua, jos kyseinen tuomioistuin omasta aloitteestaan tai asianosaisten pyynnöstä toteaa, että oikeudenkäyntiasian ratkaisemiseen liittyy kyseisen artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu seikka. Tästä seuraa, että kansallisilla tuomioistuimilla on erittäin laajat mahdollisuudet saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos ne katsovat, että niiden käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse sellaisten unionin oikeuden säännösten tai määräysten tulkinnasta tai pätevyyden arvioinnista, joiden suhteen niiden on tehtävä päätös (ks. tuomio 21.7.2011, Kelly, C‑104/10, EU:C:2011:506, 61 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42
SEUT 267 artiklassa määrätty mekanismi ja asetuksen 2015/1589 29 artiklassa säädetty mekanismi ovat siis toisiaan täydentäviä mekanismeja, jotka eivät sulje toisiaan pois, koska on täysin mahdollista, että saatuaan komission huomautukset SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamista koskevasta kysymyksestä asetuksen 2015/1589 29 artiklan nojalla kansallinen tuomioistuin esittää tämän jälkeen samaa kysymystä koskevan ennakkoratkaisukysymyksen unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan nojalla.
43
Asiassa, joka johti 5.3.2019 annettuun tuomioon Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172), unionin tuomioistuin nimittäin antoi ratkaisun SEUT 267 artiklan nojalla esitetyn ennakkoratkaisupyynnön perusteella, kun taas kyseessä olevassa kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olleessa pääasiassa komissio oli esittänyt huomautuksia amicus curiaen ominaisuudessa (tuomio 5.3.2019, Eesti Pagar, C‑349/17, EU:C:2019:172, 37 kohta).
44
Lisäksi on palautettava mieleen, että komission amicus curiaen ominaisuudessa esittämät huomautukset eivät sido kansallisia tuomioistuimia.
45
Unionin tuomioistuin on tältä osin katsonut, että kansallisten tuomioistuinten mahdollisuus pyytää komissiolta selvennystä SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamiseen ei vaikuttanut kansallisten tuomioistuinten mahdollisuuteen tai velvollisuuteen esittää sille SEUT 267 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymys kyseisten määräysten tulkinnasta (ks. vastaavasti tuomio 11.7.1996, SFEI ym., C‑39/94, EU:C:1996:285, 50 ja 51 kohta).
46
Tästä seuraa, että – toisin kuin kantaja väittää – asetuksen 2015/1589 29 artiklassa säädetty mekanismi ei ole SEUT 267 artiklan vastainen.
47
Siltä osin kuin on kolmanneksi kyse kantajan väitteistä, joiden mukaan asetuksen 2015/1589 29 artiklassa säädetty mekanismi on yhteensopimaton SEUT 108 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kanssa, koska sillä puututaan unionin tuomioistuimen toimivaltaan tutkia asianomaisen jäsenvaltion mahdollista jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä, on todettava seuraavaa.
48
SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi rikkomusmenettelyssä nostaa suoraan kanteen unionin tuomioistuimessa, jos jäsenvaltio ei noudata komission päätöstä, jossa todetaan SEUT 107 artiklan mukaisesti, että valtiontuki ei sovellu sisämarkkinoille ja että se on poistettava tai sitä on muutettava.
49
SEUT 108 artiklasta ei sitä vastoin ilmene, että komission mahdollisuus saattaa asia suoraan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi estyisi sen vuoksi, että se on osallistunut asetuksen 2015/1589 29 artiklan mukaisesti kansalliseen oikeudenkäyntiin amicus curiaen ominaisuudessa. Viimeksi mainitusta määräyksestä ei myöskään ilmene, että mahdollisuus toimia amicus curiaena riippuisi komission mahdollisuudesta saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT 108 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan nojalla. Tästä seuraa, että asetuksen 2015/1589 29 artiklassa säädetty mekanismi ei vaikuta millään tavoin SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrättyyn komission valtiontukien valvontamekanismiin. Näin ollen se, että komissio toimii kansallisessa oikeusriidassa muun kuin lainkäyttöelimen ominaisuudessa ja esittää huomautuksia, jotka eivät sido kansallisia tuomioistuimia, ei vaikuta menettelyyn, jonka komissio voi aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdan nojalla, jos se katsoo, että valtion toimenpide on SEUT 107 artiklan vastainen ja että se olisi kumottava tai sitä olisi muutettava.
50
Kyse on siis erillisistä ja toisiaan täydentävistä mekanismeista, jotka eivät sulje toisiaan pois.
51
Tästä seuraa, että asetuksen 2015/1589 29 artiklassa säädetty mekanismi ei ole SEUT 108 artiklan vastainen.
52
Kantajan väite, jota ei millään tavoin tueta ja jonka mukaan SEUT 108 artikla on itsessään lainvastainen – olettaen, että kyseinen väite voidaan ylipäätään ottaa tutkittavaksi –, on täysin perusteeton. SEUT 107 artiklassa määrätty valtiontukien kielto on nimittäin sisämarkkinoiden toiminnan perusta, eikä valtion toimenpiteillä saa vääristää kilpailua. Samoin komissiolle SEUT 108 artiklassa annettu valvontatehtävä on perustavanlaatuinen osa perussopimuksilla käyttöön otettua valtiontukien valvontajärjestelmää.
53
Asetuksen 2015/1589 29 artiklan 2 kohdan soveltamista koskevista menettelyllisistä takeista on neljänneksi todettava, että kyseisen asetuksen johdanto-osan 38 perustelukappaleesta ilmenee, että komission huomautukset on toimitettava kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti, mukaan lukien säännöt, joilla pyritään turvaamaan osapuolten oikeudet, ja niissä on kunnioitettava kansallisten tuomioistuinten riippumattomuutta.
54
Kyseessä olevassa kansallisessa menettelyssä sovelletaan näin ollen kansallisessa oikeudessa, jonka oletetaan olevan SEU 19 artiklan ja perusoikeuskirjan 47 artiklan mukainen, säädettyjä menettelyllisiä takeita. Näin ollen on hylättävä kantajan väite, jonka mukaan asetuksen 2015/1589 29 artiklassa säädetyn mekanismin osalta ei säädetä riittävistä menettelyllisistä takeista.
[– –]
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Rems Kargins vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle aiheutuneet kulut.
3)
Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Marcoulli
Tomljenović
Valasidis
Julistettiin Luxemburgissa 19 päivänä maaliskuuta 2025.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.
(
1
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.