62021CJ0158_RES
Byla C‑158/21
Baudžiamoji byla,
iškelta
Lluís Puig Gordi ir kt.
(Tribunal Supremo prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2023 m. sausio 31 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Europos arešto orderis – Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR – Perdavimo tarp valstybių narių tvarka – Vykdymo sąlygos – Išduodančiosios teisminės institucijos jurisdikcija – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa – Teisė kreiptis į pagal įstatymą iš anksto įsteigtą teismą – Galimybė išduoti naują Europos arešto orderį dėl to paties asmens“
Prejudiciniai klausimai – Pagreitinta prejudicinio sprendimo priėmimo procedūra – Sąlygos – Pagreitintą procedūrą pagrindžiančios aplinkybės – Nebuvimas – Bylos nagrinėjimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme sustabdymas, kol Teisingumo Teismas pateiks atsakymą – Asmenys, kuriems iškelta pagrindinė baudžiamoji byla ir kurie šiuo metu nėra sulaikyti
(Teisingumo Teismo statuto 23a straipsnis; Teisingumo Teismo procedūros reglamento 105 straipsnio 1 dalis)
(žr. 26–30 punktus)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Prejudiciniai klausimai – Priimtinumas – Europos arešto orderį išdavusios teisminės institucijos pateikti klausimai susiję su vykdančiosios teisminės institucijos pareigomis – Priimtini klausimai
(SESV 267 straipsnis; Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584, iš dalies pakeistas Pamatiniu sprendimu 2009/299)
(žr. 53 ir 54 punktus)
Prejudiciniai klausimai – Priimtinumas – Sąlygos – Klausimai, susiję su ginčo aplinkybėmis ar dalyku – Klausimai dėl Sąjungos teisės nuostatų, kurios neveikia tiesiogiai, išaiškinimo – Poveikio nebuvimas
(SESV 267 straipsnis)
(žr. 59 punktą)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Galimybė atsisakyti vykdyti Europos arešto orderį – Atsisakymas, grindžiamas vien vykdančiosios valstybės narės teisėje numatytais pagrindais – Neleistinumas – Nacionalinės teisės nuostata, kurioje numatytas atsisakymas vykdyti, kai pažeidžiama Sąjungos teisėje įtvirtinta pagrindinė teisė – Vykdančiosios teisminės institucijos galimybė taikyti tokią nuostatą – Sąlyga
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 4 ir 47 straipsniai; Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 1, 3, 4, 4a straipsniai, 6 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnis)
(žr. 69–76, 79 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Galimybė atsisakyti vykdyti Europos arešto orderį – Atsisakymas vykdyti, grindžiamas vykdančiosios teisminės institucijos atliktu išduodančiosios teisminės institucijos kompetencijos išduoti tokį orderį patikrinimu – Neleistinumas
(Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 6 konstatuojamoji dalis, 1 straipsnio 1 ir 2 dalys ir 6 straipsnio 1 dalis)
(žr. 84–89 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Nuteistų ar įtariamų asmenų perdavimas išduodančiosioms teisminėms institucijoms – Pareiga gerbti pagrindines teises ir pagrindinius teisės principus – Teisė į tai, kad bylą išnagrinėtų nepriklausomas, nešališkas teismas ir pagal įstatymą įsteigtas teismas – Atsisakymas vykdyti, grindžiamas rizika, kad perdavus asmenį jį teis jurisdikcijos tam neturintis teismas – Neleistinumas – Išimtis – Sąlygos – Sisteminiai ar bendri išduodančiosios valstybės narės teismų sistemos trūkumai arba trūkumai, turintys įtakos objektyviai identifikuojamos asmenų grupės, prie kurios priskiriamas atitinkamas asmuo, teisminei gynybai – Akivaizdus teismo, kuris turės nagrinėti šio asmens bylą, jurisdikcijos nebuvimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa; Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 1 straipsnio 3 dalis)
(žr. 97, 98, 101–103, 105–111, 114, 115, 119, 120 punktus ir rezoliucinės dalies 3 punktą)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Nuteistų ar įtariamų asmenų perdavimas išduodančiosioms teisminėms institucijoms – Pareiga gerbti pagrindines teises ir pagrindinius teisės principus – Teisė į tai, kad bylą išnagrinėtų nepriklausomas, nešališkas ir pagal įstatymą įsteigtas teismas – Atsisakymas vykdyti, grindžiamas rizika, kad perdavus asmenį jį teis jurisdikcijos tam neturintis teismas – Atsisakymas, grindžiamas Darbo grupės savavališko sulaikymo klausimais ataskaita, tiesiogiai nesusijusia su šio asmens situacija – Neleistinumas – Vykdančiosios teisminės institucijos atliekamas išduodančiosios valstybės narės teismų sistemos sisteminių ar bendrų trūkumų vertinimas – Tos pačios institucijos atliekamas trūkumų, turinčių įtakos objektyviai identifikuojamos asmenų grupės, prie kurios priskiriamas atitinkamas asmuo, teisminei gynybai, vertinimas – Galimybė atsižvelgti į ataskaitą, atsižvelgiant į šiuos vertinimus
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa; Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 1 straipsnio 3 dalis)
(žr. 122–126 punktus ir rezoliucinės dalies 4 punktą)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Nuteistų ar įtariamų asmenų perdavimas išdavusioms teisminėms institucijoms – Pareiga gerbti pagrindines teises ir pagrindinius teisės principus – Teisė į tai, kad bylą išnagrinėtų nepriklausomas, nešališkas ir pagal įstatymą įsteigtas teismas – Atsisakymas vykdyti, grindžiamas rizika, kad perdavus asmenį jį teis jurisdikcijos tam neturintis teismas – Prieš tai išduodančiajai teisminei institucijai nepateiktas prašymas pateikti papildomos informacijos – Neleistinumas
(ESS 4 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa; Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 8 straipsnio 1 dalis ir 15 straipsnio 2 dalis)
(žr. 131–136 punktus ir rezoliucinės dalies 5 punktą)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Nuteistų ar įtariamų asmenų perdavimas išduodančiosioms teisminėms institucijoms – Atsisakymas vykdyti pirmąjį Europos arešto orderį dėl prašomo perduoti asmens – Kelių vienas po kito einančių Europos arešto orderių išdavimas dėl to paties asmens – Leistinumas – Sąlygos
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa; Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 1 straipsnio 3 dalis)
(žr. 140–146 punktus ir rezoliucinės dalies 6 punktą)
Santrauka
Priėmus įstatymus dėl Katalonijos autonominio regiono (Ispanija) nepriklausomybės ir dėl šiuo tikslu rengiamo referendumo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas, Ispanija) keliems asmenims iškelta baudžiamoji byla. 2019 m. rudenį šis teismas išdavė kelis Europos arešto orderius (EAO). Dėl C. Puigdemont Casamajó ir C. Comín Oliveres išduotų EAO vykdymo procedūros buvo sustabdytos, kai jie buvo išrinkti į Europos Parlamentą. 2020 m. rugpjūčio mėn. nutartimi Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Briuselio pirmosios instancijos teismas, bylas nagrinėjantis nyderlandų kalba, Belgija) atsisakė vykdyti dėl L. Puig Gordi išduotą EAO, motyvuodamas tuo, kad, jo nuomone, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neturėjo jurisdikcijos išduoti šio EAO. 2021 m. sausio mėn. paskelbtu sprendimu Cour d’appel de Bruxelles (Briuselio apeliacinis teismas, Belgija) atmetė dėl šios nutarties pateiktą apeliacinį skundą.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismui pateikė kelis klausimus, jais iš esmės siekiama sužinoti, ar vykdančioji teisminė institucija gali atsisakyti vykdyti EAO, teigdama, kad išduodančioji teisminė institucija neturi jurisdikcijos išduoti šį orderį ar teisti persekiojamą asmenį, ir ar pagal Pagrindų sprendimą dėl EAO (
1
) draudžiama išduoti naują EAO po to, kai buvo atsisakyta vykdyti pirmąjį EAO.
Teisingumo Teismo didžioji kolegija sprendime pirmiausia nurodė sąlygas, kurioms esant vykdančioji teisminė institucija gali atsisakyti vykdyti EAO dėl pavojaus, kad, perdavus prašomą perduoti asmenį, dėl tokio jurisdikcijos nebuvimo bus pažeista šio asmens pagrindinė teisė į teisingą bylos nagrinėjimą (
2
).
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, Teisingumo Teismas nusprendė, kad vykdančioji teisminė institucija negali atsisakyti vykdyti EAO, remdamasi nevykdymo pagrindu, kuris nenurodytas Pagrindų sprendime 2002/584, o kyla tik iš vykdančiosios valstybės narės teisės. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad visi jo jurisprudencijoje nurodyti pagrindai, kuriais įpareigojama arba leidžiama nevykdyti EAO, įtvirtinti Pagrindų sprendime 2002/584. Be to, pripažinus, kad valstybė narė gali šiuos pagrindus papildyti kitais pagrindais, kylančiais iš nacionalinės teisės, leidžiančiais nevykdyti EAO, būtų kliudoma sklandžiam šiame pagrindų sprendime nustatytos supaprastintos asmenų perdavimo sistemos veikimui. Vis dėlto Teisingumo Teismas pridūrė, kad valstybė narė turi teisę išimties tvarka remtis nevykdymo pagrindu, pagrįstu pareiga užtikrinti pagal Sąjungos teisę atitinkamam asmeniui pripažintų pagrindinių teisių gerbimą (
3
), laikydamasi Teisingumo Teismo jurisprudencijoje šiuo klausimu nustatytų griežtų sąlygų.
Antra, Teisingumo Teismas nusprendė, kad vykdančioji teisminė institucija negali tikrinti, ar EAO išdavė jurisdikciją šiuo klausimu turinti teisminė institucija, ir atsisakyti vykdyti šio EAO, kai mano, kad taip nėra (
4
). Pagrindų sprendimo 2002/584 6 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad išduodančioji teisminė institucija – tai išduodančiosios valstybės narės teisminė institucija, kuri pagal tos valstybės teisę yra kompetentinga išduoti EAO. Nors prieš pradėdama vykdyti EAO vykdančioji teisminė institucija turi įsitikinti, kad jį tikrai išdavė teisminė institucija, ji negali tikrinti, ar, atsižvelgiant į išduodančiosios valstybės narės teisės normas, ši institucija turi jurisdikciją išduoti tokį orderį. Pagal jai suteiktą procesinę autonomiją kiekviena valstybė narė turi paskirti teismines institucijas, kompetentingas išduoti EAO, o vėliau šios teisminės institucijos turi pačios įvertinti savo jurisdikciją šiuo klausimu pagal išduodančiosios valstybės narės teisę.
Trečia, Teisingumo Teismas nusprendė, kad vykdančioji teisminė institucija, turinti priimti sprendimą dėl asmens, dėl kurio išduotas EAO, perdavimo, negali atsisakyti jį vykdyti, motyvuodama tuo, kad yra rizika, jog perdavus šį asmenį išduodančiajai valstybei narei jį teis jurisdikcijos tam neturintis teismas, išskyrus atvejus, kai:
– pirma, ši teisminė institucija turi objektyvių, patikimų, tikslių ir tinkamai atnaujintų duomenų, patvirtinančių išduodančiosios valstybės narės teismų sistemos veikimo sisteminius ar bendrus trūkumus arba trūkumus, turinčius įtakos objektyviai identifikuojamos asmenų grupės, prie kurios priskiriamas šis asmuo, teisminei gynybai, atsižvelgiant į pagal įstatymą įsteigto teismo reikalavimą, dėl kurių iš atitinkamų asmenų šioje valstybėje narėje apskritai atimta galimybė pasinaudoti veiksminga teisių gynimo priemone, leidžiančia tikrinti jų bylą nagrinėjančio baudžiamųjų bylų teismo jurisdikciją, ir
– antra, ši teisminė institucija konstatuoja, kad konkrečiomis nagrinėjamos bylos aplinkybėmis yra svarių ir pagrįstų priežasčių manyti, kad, atsižvelgiant į asmens, dėl kurio išduotas šis EAO, pateiktą informaciją, teismas, kuris nagrinės šio asmens bylą, akivaizdžiai neturi tam jurisdikcijos.
Konkrečiai kalbant, Teisingumo Teismas priminė, kad teismo jurisdikcija nagrinėti bylą susijusi su „pagal įstatymą įsteigto teismo“ reikalavimu, kylančiu iš Chartijos 47 straipsnio. Vadinasi, jeigu asmuo, dėl kurio išduotas EAO, teigia, kad jį perdavus bus pažeista jo teisė į veiksmingą teisminę gynybą nešališkame teisme, nes jo bylą nagrinėsiantis teismas neturi tam jurisdikcijos, vykdančioji teisminė institucija turi įvertinti šio teiginio pagrįstumą, atlikdama šį dviejų etapų nagrinėjimą. Jei vykdančioji teisminė institucija mano, kad jos turima informacija neįrodo minėtų trūkumų, ji negali atsisakyti vykdyti EAO, remdamasi šiuo pagrindu. Tais atvejais, kai išduodančiojoje valstybėje narėje numatytos teisių gynimo priemonės, suteikiančios galimybę tikrinti teismo, turinčio priimti nuosprendį dėl tokio asmens, jurisdikciją (kreipiantis į šį teismą, kad jis išnagrinėtų savo jurisdikciją, arba pateikiant skundą kitam teismui), rizikos, kad šį asmenį teis jurisdikcijos tam neturintis šios valstybės narės teismas, iš esmės galima išvengti, jei asmuo pasinaudoja tokiomis teisių gynimo priemonėmis. Nesant duomenų, įrodančių minėtus trūkumus, vykdančioji teisminė institucija negali preziumuoti, kad tokios teisių gynimo priemonės neegzistuoja, nes, priešingai, pagal abipusio pasitikėjimo principą ši teisminė institucija privalo grįsti savo analizę tokių teisių gynimo priemonių egzistavimu ir jų veiksmingumu.
Ketvirta, Teisingumo Teismas nusprendė, kad galima paeiliui išduoti kelis EAO dėl prašomo perduoti asmens, kad valstybė narė jį perduotų po to, kai atsisakė vykdyti pirmąjį dėl šio asmens išduotą EAO, jeigu vykdant naują EAO nebus pažeistos ESS 6 straipsnyje įtvirtintos pagrindinės teisės ir pagrindiniai teisės principai (
5
) ir šio EAO išdavimas yra proporcingas. Naujo EAO išdavimas gali pasirodyti būtinas, ypač po to, kai buvo pašalintos aplinkybės, kliudžiusios vykdyti ankstesnį EAO. Nagrinėdama naujo EAO išdavimo proporcingumą išduodančioji teisminė institucija vis dėlto turi atsižvelgti į nusikalstamos veikos, už kurią persekiojamas prašomas perduoti asmuo, pobūdį ir sunkumą, anksčiau dėl šio asmens išduoto vieno ar kelių EAO poveikį jam ir į galimybes vykdyti galimą naują EAO.
(
1
)	2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34), iš dalies pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2009/299/TVR (OL L 81, 2009, p. 24) (toliau – Pagrindų sprendimas 2002/584).
(
2
)	Ši teisė įtvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnio antroje pastraipoje.
(
3
)	Pagrindų sprendimo 2002/584 1 straipsnio 3 dalis.
(
4
)	Teisingumo Teismas priėmė sprendimą, remdamasis Pagrindų sprendimo 2002/584 1 straipsnio 1 ir 2 dalimis ir 6 straipsnio 1 dalimi.
(
5
)	Ši pareiga numatyta Pagrindų sprendimo 2002/584 1 straipsnio 3 dalyje.