62025CJ0043
TEISINGUMO TEISMO (septintoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 19 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Reglamentas (EB) Nr. 1346/2000 – Nemokumo bylos – 13 straipsnis – Įstatymų kolizija – Kapitalo bendrovės akcininko šiai bendrovei suteikta paskola – Ieškinys dėl kreditoriaus iki nemokumo bylos iškėlimo gautų išmokų grąžinimo – Ieškinys, kuriuo siekiama užtikrinti reikalavimų eiliškumo laikymąsi šioje byloje“
Byloje C‑43/25
dėl Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) 2025 m. sausio 16 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2025 m. sausio 23 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
SML Maschinengesellschaft mbH
prieš
AK, veikiantį kaip nemokumo administratorius MAPLAN Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH nemokumo byloje,
TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Schalin, antrosios kolegijos pirmininkė K. Jürimäe (pranešėja) ir teisėjas M. Gavalec,
generalinis advokatas R. Norkus,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
SML Maschinengesellschaft mbH, atstovaujamos Rechtsanwalt T. Winter,
–
AK, veikiančio kaip nemokumo administratorius MAPLAN Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH nemokumo byloje, atstovaujamo Rechtsanwalt A. Druckenbrodt,
–
Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos J. Möller, M. Hellmann ir A. Sahner,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos S. Noë ir N. Schaeffer,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1346/2000 dėl bankroto [nemokumo] bylų (OL L 160, 2000, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 1 t., p. 191) 13 straipsnio ir 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma I) (OL L 177, 2008, p. 6) 9 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2
Prašymas pateiktas nagrinėjant Austrijoje buveinę turinčios bendrovės SML Maschinengesellschaft mbH (toliau – SML) ginčą su Vokietijoje buveinę turinčios bendrovės MAPLAN Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH (toliau – Maplan) nemokumo administratoriumi dėl sumų, kurias grąžindama paskolas kelis mėnesius iki nemokumo bylos iškėlimo Maplan sumokėjo SML, grąžinimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas Nr. 1346/2000
3
Reglamento 1346/2000 4 straipsnyje „Taikytina teisė“ nurodyta:
„1.   Išskyrus atvejus, kai šis reglamentas numato ką kita, bankroto [nemokumo] byloms ir jų pasekmėms taikoma valstybės narės, kurios teritorijoje iškelta tokia byla, toliau vadinama „valstybė, kurioje iškelta byla“, teisė.
2.   Valstybės, kurioje iškelta byla, teisė nustato tokios bylos iškėlimo sąlygas, jos eigą ir užbaigimą. Ji konkrečiai nustato:
<…>
g)
reikalavimus, kurie turi būti nukreipti į skolininko turtą, ir reikalavimų, atsiradusių iškėlus bankroto [nemokumo] bylą, vertinimą;
<…>
i)
taisykles, reguliuojančias realizuoto turto pajamų paskirstymą, reikalavimų eiliškumą ir teises kreditorių, kuriems po bankroto [nemokumo] bylos iškėlimo pavyko pasiekti dalinio jų reikalavimų patenkinimo remiantis daiktine teise arba įskaičius tarpusavio reikalavimus;
<…>
m)
taisykles, susijusias su atvejais, kai visiems kreditoriams nepalankūs teisės aktai yra niekiniai, ginčytini arba negalima užtikrinti jų vykdymo [taisykles, susijusias su visiems kreditoriams žalingų sandorių negaliojimu, nuginčijimu ar negalėjimu jais remtis].“
4
Šio reglamento 13 straipsnyje „Nepalankūs teisės aktai [žalingi sandoriai]“ nustatyta:
„4 straipsnio 2 dalies m punktas netaikomas, jei asmuo, gavęs naudos iš visiems kreditoriams nepalankių teisės aktų [žalingo sandorio], pateikia įrodymus, kad:
–
minėtas teisės aktas priklauso ne tos valstybės narės, kurioje iškelta byla, teisei [šiam sandoriui taikoma kitos valstybės narės nei ta, kurioje iškelta byla, teisė],
ir
–
[ši] teisė nenumato jokių priemonių atitinkamu atveju užginčyti minėtą teisės aktą [sandorį].“
Reglamentas „Roma I“
5
Reglamento „Roma I“ 9 straipsnio „Viršesnės privalomos nuostatos“ 1 dalyje numatyta:
„Viršesnės privalomos nuostatos yra nuostatos, kurių laikymąsi valstybė laiko itin svarbiu jos viešųjų interesų, pavyzdžiui, politinės, socialinės ar ekonominės sandaros, apsaugai tiek, kad jos taikomos visais atvejais, kuriuos jos apima, neatsižvelgiant į pagal šį reglamentą sutarčiai taikytiną teisę.“
Vokietijos teisė
6
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 1994 m. spalio 5 d.Insolvenzordnung (Nemokumo kodeksas, BGBl. I, p. 2866; toliau – InsO) 39 straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Po kitų kreditorių nemokumo byloje reikalavimų eilės tvarka, o esant vienodam eiliškumui – proporcingai jų sumai, tenkinami šie reikalavimai:
<…>
5) laikantis 4 ir 5 dalių, reikalavimai grąžinti akcininko suteiktą paskolą arba reikalavimai, kylantys iš teisinių sandorių, ekonominiu aspektu atitinkančių tokią paskolą.
<…>
4.   1 dalies 5 punktas taikomas bendrovėms, kurios neturi kaip visu savo turtu atsakančio akcininko nei fizinio asmens, nei bendrovės, kurios visu savo turtu atsakantis akcininkas būtų fizinis asmuo. <…>
<…>“
7
InsO 135 straipsnyje nustatyta:
„1.   Gali būti ginčijamas teisinis sandoris, kuriuo, tenkinant akcininko reikalavimą grąžinti paskolą pagal 39 straipsnio 1 dalies 5 punktą arba jam prilygintą reikalavimą:
1) buvo suteikta garantija, jei sandoris buvo įvykdytas per pastaruosius dešimt metų prieš prašymo iškelti nemokumo bylą pateikimą ar jį pateikus; arba
2) buvo atliktas mokėjimas, jei sandoris buvo įvykdytas paskutiniais metais prieš prašymo iškelti nemokumo bylą pateikimą arba jį pateikus.
<…>
4.   39 straipsnio 4 ir 5 dalys taikomos pagal analogiją.“
8
InsO 174 straipsnio 3 dalyje nustatyta:
„Žemesnės eilės kreditorių reikalavimai įtraukiami į sąrašą tik tuomet, jei nemokumo bylą nagrinėjantis teismas konkrečiai paprašo juos pareikšti. <…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
9
SML ir Maplan priklauso tai pačiai Austrijos įmonių grupei. Viena iš abiejų bendrovių akcininkių yra bendrovė Franz S. Huemer GmbH, turinti 78 % SML akcijų ir 33 % Maplan akcijų.
10
Pagal 2015 m. gegužės 19 d. sudarytą sutartį SML suteikė Maplan 3 mln. EUR paskolą, o pagal kitą, 2015 m. birželio 16 d. sudarytą sutartį – antrąją 2 mln. EUR paskolą (toliau kartu – dvi paskolos). Abiejose paskolos sutartyse buvo nuostata, kad joms taikoma Austrijos teisė. Kaip iš 2015 m. gegužės 19 d. paskolos sutarties kylančių reikalavimų garantiją Maplan perleido SML savo 3 mln. EUR dydžio mokėjimo reikalavimus kitos įmonės atžvilgiu.
11
2016 m. kovo 10 d.Maplan pervedė SML 500000 EUR sumą, grąžindama pirmosios paskolos dalį. Taip pat ji sumokėjo 89397,92 EUR palūkanas už 2015 m. ketvirtąjį ketvirtį ir 2016 m. pirmąjį ir antrąjį ketvirčius. Kiek tai susiję su antrąją paskola, Maplan sumokėjo SML 101666,68 EUR palūkanas už 2015 m. trečiąjį ir ketvirtąjį ketvirčius.
12
2016 m. spalio 1 d.Maplan prašymu jai buvo iškelta nemokumo bylą ir teismas paskyrė jos nemokumo administratorių.
13
Iškėlus nemokumo bylą, SML kreipėsi į Landgericht Schwerin (Šverino apygardos teismas, Vokietija) su prašymu įtraukti pagal dviejų paskolų sutartis kylančius jos reikalavimus į Maplan skolų sąrašą. Ji taip pat reikalavo, kad jai kaip pirmosios paskolos grąžinimą užtikrinanti garantija perleisti mokėjimo reikalavimai būtų patenkinti pagal pirmumo teisę. Nemokumo administratorius nesutiko su šiais reikalavimais ir pareiškė priešieškinį dėl sandorio pripažinimo negaliojančiu, jame reikalavo grąžinti pagrindinę sumą ir palūkanas, kurias Maplan sumokėjo SML pagal dvi paskolos sutartis, kartu su palūkanomis nuo šių sumų.
14
Landgericht Schwerin (Šverino apygardos teismas) atmetė SML ieškinį ir patenkino priešieškinį dėl sandorio pripažinimo negaliojančiu. SML pateiktas apeliacinis skundas Oberlandesgericht Rostock (Rostoko aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija) buvo atmestas. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija), nagrinėjantis kasacinį skundą, siekia išsiaiškinti, kokia teisė taikoma ieškiniui dėl pripažinimo negaliojančiu.
15
Pagal Reglamento Nr. 1346/2000 4 straipsnio 1 dalį nemokumo byloms ir jų pasekmėms taikoma valstybės narės, kurios teritorijoje iškelta tokia byla, teisė. Nagrinėjamu atveju Maplan nemokumo byla buvo iškelta Vokietijoje, todėl turėtų būti taikoma Vokietijos teisė.
16
Pagal šią teisę SML turėtų grąžinti nemokumo administratoriui sumas, gautas vykdant dvi paskolos sutartis.
17
Iš tiesų, remiantis apeliacinės instancijos teismo konstatavimais, kurie saisto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą, kadangi bendrovė Franz S. Huemer turėjo ir SML, ir Maplan kapitalo dalių, pagal akcininkų paskolas reglamentuojančias Vokietijos teisės nuostatas SML laikoma Maplan akcininke.
18
Atsižvelgiant į šį akcininkės statusą, pagal InsO 39 straipsnio 1 dalies 5 punktą SML reikalavimai grąžinti abi paskolas nemokumo byloje turėtų būti priskirti prie žemesnės eilės. Be to, SML neturėtų teisės dalyvauti nagrinėjant nemokumo bylą, nes šią bylą nagrinėjantis teismas neprašė žemesnės eilės kreditorių pareikšti reikalavimus, o tai yra sąlyga, kad jie galėtų įstoti į tokią bylą.
19
Šiomis aplinkybėmis pagal taikytinas InsO nuostatas SML turėtų grąžinti pagal dvi paskolos sutartis iš Maplan gautus mokėjimus į nemokaus skolininko turto masę. Iš tiesų šie mokėjimai leido patenkinti SML reikalavimus, kurie yra žemesnės eilės, palyginti su kreditorių, jau pakviestų įstoti į nemokumo bylą, reikalavimais, taigi dėl šių mokėjimų tie kiti kreditoriai patyrė žalos.
20
SML tvirtina priešingai – kad atsižvelgiant į pasirinktą paskolų sutartims taikytiną teisę taikoma Austrijos teisė. Pagal šią teisę neleidžiama ginčyti šioje byloje nagrinėjamų teisinių sandorių.
21
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laikosi nuomonės, kad dėl priešieškinio jam būtina gauti Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnio išaiškinimą. Iš tiesų, remiantis šia nuostata, šio reglamento 4 straipsnio 2 dalies m punktas, pagal kurį valstybės, kurioje iškelta byla, teisė nustato taisykles, susijusias su, be kita ko, negalėjimu remtis visiems kreditoriams žalingais sandoriais, netaikomas, jei asmuo, gavęs naudos iš tokio sandorio, įrodo, pirma, kad šiam sandoriui taikoma ne tos valstybės narės, kurioje iškelta byla, teisė, ir, antra, kad ši teisė konkrečiu atveju nenumato jokių priemonių užginčyti tą sandorį.
22
Tas teismas pirmiausia kelia klausimą, ar Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnis taikomas taip pat ieškiniui dėl sumų grąžinimo, kuriuo kreditoriaus atžvilgiu siekiama pasiremti žemesne reikalavimo eile, taikoma pagal valstybės, kurioje iškelta byla, teisę.
23
Jei būtų nuspręsta, kad Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnis taikomas, tas teismas kelia antrąjį klausimą: ar šis straipsnis taikomas ieškinio dėl pripažinimo negaliojančiu kriterijams, kuriais – kaip InsO 135 straipsniu – siekiama, kad kapitalo bendrovės akcininko prieš iškeliant nemokumo bylą šiai bendrovei suteiktos paskolos būtų prilygintos bendrovės nuosavam garantiniam kapitalui.
24
Jei ir į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, kiltų trečiasis klausimas, ar, taikant Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnį, kapitalo bendrovės akcininko šiai bendrovei suteiktai paskolai taikytina teisė, bent jau kiek tai susiję su rėmimusi tam tikrų kreditorių reikalavimų žemesne eile ir nesilaikant reikalavimų eiliškumo dėl jiems sumokėtų sumų grąžinimo, nustatoma pagal šiai bendrovei taikomą teisę.
25
Jei į trečiąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia paskutinį ketvirtąjį klausimą: ar Reglamento „Roma I“ 9 straipsnio 1 dalis taikoma pagal Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnį nustatytinai taikytinai teisei ir turi būti aiškinama taip, kad viršesnės privalomos nuostatos gali būti nustatytos ir sutarčių teisės normose įtvirtintose nacionalinėse nemokumo taisyklėse, pavyzdžiui, dėl akcininkų suteiktų paskolų priskyrimo prie žemesnės eilės pagal InsO 39 straipsnio 1 dalies 5 punktą, ir tokio priskyrimo teisinių pasekmių.
26
Šiomis aplinkybėmis Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Reglamento Nr. 1346/2000] 13 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad asmuo, gavęs naudos iš visiems kreditoriams žalingo sandorio, ginčydamas nemokumo administratoriaus ieškinį dėl sumokėtų sumų grąžinimo, gali remtis šios nuostatos poveikiu ir tuomet, kai nurodytu ieškiniu siekiama įrodyti žemesnę tam tikrų reikalavimų eilę, taikomą pagal valstybėje, kurioje iškelta byla, galiojančią teisę [šio reglamento 4 straipsnio 2 dalies antro sakinio i punktas]?
2.
Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
Ar Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jame įtvirtinta nuostata taikoma ir ieškinio dėl pripažinimo negaliojančiu kriterijams, kuriais siekiama kapitalo bendrovės akcininko šiai bendrovei prieš iškeliant nemokumo bylą suteiktas paskolas, skirtas bendrovės kapitalo pakankamumui užtikrinti, iš esmės prilyginti garantiniam nuosavam kapitalui?
3.
Jei į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
Ar Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad kapitalo bendrovės akcininko šiai bendrovei suteiktai paskolai taikytina teisė nustatoma pagal bendrovei taikytiną teisę (lex societatis)?
4.
Jei į trečiąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai:
Ar Reglamento ([„Roma I“] 9 straipsnio 1 dalis yra taikoma pagal Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnį nustatytinai taikytinai teisei ir turi būti aiškinama taip, kad viršesnės privalomos nuostatos gali būti nustatytos ir sutarčių teisės normose įtvirtintose nacionalinėse nemokumo taisyklėse, pavyzdžiui, dėl akcininkų suteiktų paskolų priskyrimo prie žemesnės eilės, ir tokio priskyrimo teisinių pasekmių?“
Dėl pirmojo klausimo
27
Visų pirma reikia priminti, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, Teisingumo Teismas, nagrinėdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą, neprivalo aiškinti nacionalinių nuostatų ir nuspręsti dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikto jų aiškinimo teisingumo (žr. 2000 m. spalio 3 d. Sprendimo Corsten, C‑58/98, EU:C:2000:527, 24 punktą; 2017 m. vasario 16 d. Sprendimo IOS Finance EFC, C‑555/14, EU:C:2017:121, 21 punktą ir 2024 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Loredas, C‑531/23, EU:C:2024:1050, 45 punktą). Laikydamasis Sąjungos ir nacionalinių teismų jurisdikcijos atskyrimo Teisingumo Teismas turi atsižvelgti į faktinį ir teisinį prašyme priimti prejudicinį sprendimą suformuluotų prejudicinių klausimų kontekstą (žr. 2001 m. spalio 25 d. Sprendimo Ambulanz Glöckner, C‑475/99, EU:C:2001:577, 10 punktą ir 2024 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Loredas, C‑531/23, EU:C:2024:1050, 45 punktą). Taigi prejudicinius klausimus reikia nagrinėti remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikto nacionalinės teisės išaiškinimo, ir Teisingumo Teismas neturi tikrinti jo tikslumo (2024 m. liepos 29 d. Sprendimo CU et ND (Socialinė parama – Netiesioginė diskriminacija), C‑112/22 ir C‑223/22, EU:C:2024:636, 40 punktas).
28
Nagrinėjamu atveju iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktos informacijos matyti, kad reikšmingas teisinis kontekstas apibrėžtas InsO 39 ir 135 straipsniuose, kurie, anot to teismo, yra glaudžiai tarpusavyje susiję.
29
Kaip paaiškino tas teismas, viena vertus, iš InsO 39 straipsnio 1 dalies 5 punkto matyti, kad reikalavimai grąžinti akcininko suteiktą paskolą priskiriami prie žemesnės eilės, kai skolininkė yra bendrovė, kurios nė vienas visu savo turtu atsakantis akcininkas nėra fizinis asmuo ar bendrovė, kurios bent vienas visu savo turtu atsakantis akcininkas yra fizinis asmuo. Kita vertus, InsO 135 straipsnyje nustatyta procedūra, kuria siekiama užtikrinti trečiųjų asmenų reikalavimų pirmenybę prieš InsO 39 straipsnio 1 dalies 5 punkte nurodytą akcininko reikalavimą, laikantis nemokumo bylos iškėlimo vietos teisės, kuri taikoma pagal Reglamento Nr. 1346/2000 4 straipsnio 2 dalies i punktą.
30
Taigi iš nurodytų taikytinų nacionalinės teisės nuostatų matyti, kad prašymas, pateiktas siekiant pagrįsti pagrindinėje byloje nagrinėjamą ieškinį dėl pripažinimo negaliojančiu, susijęs su trečiųjų kreditorių eiliškumu ir jų reikalavimų paskirstymo tvarka, o ne su tos pačios eilės kreditorių konkurencija.
31
Atsižvelgiant į šį teisinį pagrindą, pirmąjį klausimą reikia suprasti taip, kad juo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo gali remtis asmuo, gavęs visiems kreditoriams žalingais laikomus mokėjimus, skirtus akcininko suteiktai paskolai grąžinti, gindamasis nuo tą paskolą gavusios bendrovės nemokumo administratoriaus reikalavimo taikyti restituciją, kai tuo reikalavimu siekiama priversti laikytis valstybės narės, kurioje iškelta nemokumo byla, teisės aktuose numatyto reikalavimų eiliškumo.
32
Aiškinant Sąjungos teisės nuostatą, be abejonės, reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus. Vis dėlto, kai Sąjungos teisės nuostatos prasmė aiškiai matyti iš pačios jos teksto, Teisingumo Teismas negali nukrypti nuo šio aiškinimo (šiuo klausimu žr. 2008 m. vasario 28 d. Sprendimo Carboni e derivati, C‑263/06, EU:C:2008:128, 48 punktą; taip pat 2022 m. sausio 25 d. Sprendimo VYSOČINA WIND, C‑181/20, EU:C:2022:51, 39 punktą).
33
Be to, remiantis suformuota jurisprudencija, Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnyje numatyta išimtis turi būti aiškinama siaurai (šiuo klausimu žr. 2015 m. balandžio 16 d. Sprendimo Lutz, C‑557/13, EU:C:2015:227, 34 punktą; 2015 m. spalio 15 d. Sprendimo Nike European Operations Netherlands, C‑310/14, EU:C:2015:690, 18 punktą ir 2021 m. balandžio 22 d. Sprendimo Oeltrans Befrachtungsgesellschaft, C‑73/20, EU:C:2021:315, 24 punktą).
34
Pagal šio reglamento 13 straipsnį „[Reglamento Nr. 1346/2000] 4 straipsnio 2 dalies m punktas netaikomas, jei asmuo, gavęs naudos iš visiems kreditoriams nepalankių teisės aktų [žalingo sandorio], pateikia įrodymus, kad <…> minėtas teisės aktas priklauso ne tos valstybės narės, kurioje iškelta byla, teisei [šiam sandoriui taikoma kitos valstybės narės nei ta, kurioje iškelta byla, teisė], ir kad <…> [ši] teisė nenumato jokių priemonių [nagrinėjamu] atveju užginčyti minėtą teisės aktą [sandorį]“.
35
Darytina išvada: kadangi šiuo 13 straipsniu nukrypstama nuo nurodyto reglamento 4 straipsnio 2 dalies m punkto, jo taikymo sritis apsiriboja tik pastarojoje nuostatoje numatytu atveju, t. y. kalbama apie taisykles, susijusias su visiems kreditoriams žalingų sandorių negaliojimu, nuginčijimu ar negalėjimu jais remtis, o ne apie taisykles dėl reikalavimų, kurie turi būti nukreipti į skolininko turtą, ir jų eiliškumą.
36
Be to, reikia konstatuoti, kad Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnyje įtvirtinta išimtis neišplečiama teisei, taikomai reikštiniems reikalavimams arba jų eiliškumo nustatymui, nors šie atvejai aiškiai numatyti to reglamento 4 straipsnio 2 dalies g ir i punktuose. Vadinasi, nurodyto reglamento 13 straipsniu negalima remtis reiškiant tokį ieškinį, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kuris, kaip nurodyta šio sprendimo 30 punkte, susijęs su reikalavimų eiliškumu ir paskirstymu.
37
Atsižvelgiant į pirma išdėstytus motyvus, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Reglamento Nr. 1346/2000 13 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo negali remtis asmuo, gavęs visiems kreditoriams žalingais laikomus mokėjimus, skirtus akcininko suteiktai paskolai grąžinti, gindamasis nuo tą paskolą gavusios bendrovės nemokumo administratoriaus reikalavimo taikyti restituciją, kai tuo reikalavimu siekiama priversti laikytis valstybės narės, kurioje iškelta nemokumo byla, teisės aktuose numatyto reikalavimų eiliškumo.
Dėl antrojo–ketvirtojo klausimų
38
Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į pirmąjį klausimą, nereikia atsakyti į antrąjį–ketvirtąjį klausimus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
39
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
2000 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1346/2000 dėl bankroto [nemokumo] bylų 13 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo negali remtis asmuo, gavęs visiems kreditoriams žalingais laikomus mokėjimus, skirtus akcininko suteiktai paskolai grąžinti, gindamasis nuo tą paskolą gavusios bendrovės nemokumo administratoriaus reikalavimo taikyti restituciją, kai tuo reikalavimu siekiama priversti laikytis valstybės narės, kurioje iškelta nemokymo byla, teisės aktuose numatyto reikalavimų eiliškumo.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.