62024CJ0590
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. sausio 22 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešųjų pirkimų procedūra – Direktyva 2014/23 – Koncesijų sutarčių skyrimas – Direktyva 2014/24 – Pašalinimo pagrindai – Nacionaliniai teisės aktai, įsteigiantys viešojo sektoriaus partnerių registrą – Asmeniui, įgaliotam įtraukti į šį registrą viešojo sektoriaus partnerį, taikomas nešališkumo reikalavimas – Baudos skyrimas už šio reikalavimo nesilaikymą – Automatinis pašalinimas iš viešojo pirkimo procedūros nesumokėjus baudos – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnis – Sankcijos baudžiamasis pobūdis – Galėjimas ją numatyti ir jos proporcingumas – Teisinio saugumo principas“
Byloje C‑590/24
dėl Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas) 2024 m. rugsėjo 3 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. rugsėjo 10 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš
AK Dlhopolec s.r.o.,
MABONEX SLOVAKIA spol. s r.o.,
A.B.,
X.Y.
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė O. Spineanu-Matei, aštuntosios kolegijos teisėjo pareigas einantis trečiosios kolegijos pirmininkas C. Lycourgos (pranešėjas) ir teisėjas S. Rodin,
generalinė advokatė J. Kokott,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
X.Y., A.B., AK Dlhopolec s.r.o., MABONEX SLOVAKIA spol. s r.o., atstovaujamų advokátka Z. Klúzová,
–
Slovakijos vyriausybės, atstovaujamos E. V. Larišová ir A. Lukáčik,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos A. Biolan, R. Lindenthal ir G. Wils,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl SESV 26, 49 ir 114 straipsnių, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 49 straipsnio, 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/23/ES dėl koncesijos sutarčių suteikimo (OL L 94, 2014, p. 1) 3, 38 ir 41 straipsnių, 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65), 57 ir 58 straipsnių, taip pat teisinio saugumo principo išaiškinimo.
2
Prašymas pateiktas nagrinėjant bylą dėl baudos skyrimo AK Dlhopolec (toliau – Dlhopolec), MABONEX SLOVAKIA spol. (tolau – Mabonex Slovakia), taip pat Mabonex Slovakia vadovams A. B. ir X. Y. (toliau kartu – Dlhopolec ir kt.) už pažeidimą, tariamai padarytą įtraukiant Mabonex Slovakia į Slovakijos viešojo sektoriaus partnerių registrą (toliau – VSPR).
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Chartija
3
Chartijos 49 straipsnio 1 ir 3 dalyse nustatyta:
„1.   Niekas negali būti nuteistas už veikimą ar neveikimą, kurie pagal jų padarymo metu galiojusią nacionalinę ar tarptautinę teisę nebuvo laikomi nusikalstamomis veikomis. Taip pat negali būti skiriama griežtesnė bausmė negu ta, kuri buvo taikoma nusikalstamos veikos padarymo metu. Jeigu po to, kai nusikalstama veika buvo padaryta, įstatymo nustatyta lengvesnė bausmė, skiriama lengvesnė bausmė.
<...>
3.   Bausmės griežtumas turi atitikti padarytą nusikalstamą veiką.“
Direktyva 2014/23
4
Direktyvos 2014/23 3 straipsnyje „Lygiateisiškumo, nediskriminavimo ir skaidrumo principai“ numatyta:
„1.   Perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai ekonominės veiklos vykdytojus vertina vienodai ir jų nediskriminuoja, jie veikia skaidriai ir vadovaujasi proporcingumo principu.
Koncesijos suteikimo procedūra, įskaitant numatomą vertę, negali būti parengta ketinant išvengti šios direktyvos taikymo jai arba ketinant netinkamai sudaryti palankesnes ar nepalankias sąlygas tam tikriems ekonominės veiklos vykdytojams arba tam tikrų darbų, prekių ar paslaugų atžvilgiu.
2.   Perkančiosios organizacijos ir perkantieji subjektai siekia užtikrinti suteikimo procedūros ir sutarties vykdymo skaidrumą laikydamiesi 28 straipsnio.“
5
Šios direktyvos 38 straipsnyje „Kandidatų atranka ir kokybinis vertinimas“, be kita ko, įtvirtinti pašalinimo iš koncesijos suteikimo procedūros motyvai.
6
Minėtos direktyvos 41 straipsnyje numatyti koncesijų suteikimo kriterijai.
Direktyva 2014/24
7
Direktyvos 2014/24 18 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad perkančiosios organizacijos ekonominės veiklos vykdytojus vertina vienodai ir jų nediskriminuoja, jos veikia skaidriai ir vadovaujasi proporcingumo principu.
8
Direktyvos 2014/24/ES 57 straipsnyje, be kita ko, įtvirtinti ekonominės veiklos vykdytojų pašalinimo iš dalyvavimo viešojo pirkimo procedūroje pagrindai. Šios direktyvos 58 straipsnyje numatyti dalyvavimui tokioje procedūroje taikomi atrankos kriterijai.
Slovakijos teisė
VSPR įstatymas
9
Pagrindinei bylai taikytinos redakcijos 2016 m. spalio 25 d.zákon č. 315/2016 Z. z. o registri partnerov verejného sektora a o zmene a doplnení niektorých zákonov (Įstatymas Nr. 315/2016 dėl viešojo sektoriaus partnerių registro ir kai kurių įstatymų pakeitimo bei papildymo) (toliau – VSPR įstatymas) 13 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Jeigu prašyme įtraukti [į VSPR] nurodomi netikslūs ar neišsamūs duomenys apie galutinį naudos gavėją ar viešojo sektoriaus darbuotojus pagal 4 straipsnio 4 dalies f punktą, neįvykdoma pareiga per 9 straipsnio 1 dalyje nurodytą terminą pateikti prašymą pakeisti VSPR esančius duomenis apie galutinį naudos gavėją arba pažeidžiamas 19 straipsnyje įtvirtintas draudimas, registruojančioji institucija:
a)
viešojo sektoriaus partneriui skiria baudą, kurios dydis atitinka šio partnerio gautą ekonominę naudą; jei ekonominės naudos dydžio neįmanoma nustatyti, registruojančioji institucija skiria baudą nuo 10000 EUR iki 1000000 EUR,
b)
asmeniui, kuris įvadiniame sakinyje apibūdintos pareigos neįvykdymo metu yra viešojo sektoriaus partnerio valdymo organas arba šio organo narys, skiria baudą nuo 10000 EUR iki 100000 EUR; valdymo organo nariai yra solidariai atsakingi už pirmesniame sakinyje nurodytos baudos sumokėjimą.
<...>“
10
Remiantis šio įstatymo 13 straipsnio 2 dalimi, registruojančioji institucija išbraukia viešojo sektoriaus partnerį iš VSPR, jeigu įsigaliojusiu sprendimu ji skyrė baudą už pareigos per teisės aktuose nustatytą terminą pateikti prašymą pakeisti registre esančius galutinio naudos gavėjo duomenis neįvykdymą arba už šio įstatymo 19 straipsnyje įtvirtinto draudimo pažeidimą ir ši bauda nebuvo sumokėta per kompetentingo teismo nustatytą terminą.
11
Pagal to paties įstatymo 13 straipsnio 4 dalį registruojančioji institucija skiria įgaliotajam asmeniui baudą nuo 10000 EUR iki 100000 EUR, jeigu jis pažeidžia VSPR įstatymo 19 straipsnyje įtvirtintą draudimą.
12
Pagal VSPR įstatymo 13 straipsnio 5 dalies pirmą sakinį įgaliotasis asmuo garantuoja baudos, skirtos asmeniui, kuris yra viešojo sektoriaus partnerio valdymo organas, sumokėjimą.
13
Remiantis šio įstatymo 13 straipsnio 6 dalimi, skirdama baudą, registruojančioji institucija, be kita ko, atsižvelgia į pažeidimo pobūdį, sunkumą, jo padarymo būdą ir padarinius.
14
Pagal nurodyto įstatymo 13a straipsnį viešojo sektoriaus partnerį draudžiama iš naujo įtraukti į VSPR dvejus metus nuo jo išbraukimo iš šio registro.
15
Remiantis VSPR įstatymo 14 straipsniu, sprendimas skirti baudą dėl šio įstatymo 13 straipsnio 2 dalyje nurodytų motyvų kartu yra sprendimas nušalinti pagal Obchodný zakonnik (Prekybos kodeksas) 13a straipsnį. Gali būti nušalintas iš VSPR išbraukto viešojo sektoriaus partnerio valdymo organas arba šio organo nariai. Sprendimo dėl nušalinimo pasekmė yra ta, kad nušalintieji valdymo organo nariai trejus metus nuo sprendimo įsigaliojimo dienos negali eiti bet kokios komercinės ar kooperatinės bendrovės valdymo arba priežiūros organo nario pareigų.
16
Pagal nurodyto įstatymo 15 straipsnį viešojo sektoriaus subjektas, kuris, kaip sutarties šalis, viešojo sektoriaus partneriui perduoda lėšas ar turtą, teises į turtą ar kitas turtines teises, turi teisę nutraukti sutartį nuo tos dienos, kai įsigalioja sprendimas dėl baudos skyrimo.
17
Remiantis to paties įstatymo 19 straipsnio c punktu, „įgaliotasis asmuo negali vykdyti veiklos pagal šį įstatymą, jeigu su viešojo sektoriaus partneriu ar jo organų nariais palaiko kokius nors santykius, dėl kurių gali kilti abejonių jo nešališkumu, visų pirma kai jį su viešojo sektoriaus partneriu sieja asmeniniai ar turtiniai ryšiai; santykiais, galinčiais sukelti abejonių dėl įgaliotojo asmens nešališkumo, nelaikomi šio asmens santykiai su viešojo sektoriaus partneriu, kai šis asmuo vykdo veiklą pagal atskiras nuostatas“.
Viešųjų pirkimų įstatymas
18
Pagal pagrindinei bylai taikytinos redakcijos 2015 m. lapkričio 18 d.Zákon č. 343/2015 Z. z. o verejnom obstarávaní a o zmene a doplnení niektorých zákonov (Įstatymas Nr. 343/2015 dėl viešųjų pirkimų ir tam tikrų įstatymų pakeitimo bei papildymo) (toliau – Viešųjų pirkimų įstatymas) 11 straipsnio 1 dalį įtraukimas į VSPR yra sąlyga, kad ūkio subjektas galėtų dalyvauti viešojo pirkimo procedūroje kaip dalyvis arba kaip dalyvio subrangovas.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
19
Pagal VSPR įstatymą reikalaujama į šį registrą įtraukti fizinius ir juridinius asmenis, kurie nori turėti turtinių santykių su viešuoju sektoriumi ir dėl to gauti finansinių išteklių iš viešųjų šaltinių, įskaitant Europos fondus, be kita ko, sudarydami su viešuoju sektoriumi sutartis, kurių dalyko vertė viršija įstatyme įtvirtintas ribas. Šiame įstatyme „viešojo sektoriaus partneriu“ pripažįstamas bet kuris asmuo, suinteresuotas turėti tokių turtinių santykių su įvairiais viešojo sektoriaus subjektais. Tarp duomenų, įtrauktinų į VSPR, yra galutinio naudos iš viešojo sektoriaus partnerio gavėjo duomenys. VSPR įstatymu siekiama užtikrinti teisinių santykių, kuriuose dalyvauja viešasis sektorius, skaidrumą, įpareigojant atskleisti subjektų, palaikančių su šiuo sektoriumi ekonominius santykius, nuosavybės ir valdymo struktūras.
20
Norėdamas būti įtrauktas į VSPR, viešojo sektoriaus partneris turi kreiptis į „įgaliotąjį asmenį“, t. y. pagal profesinio atidumo reikalavimus veikiantį nepriklausomą asmenį (pvz., advokatą ar notarą), kuris turi patikrinti šio viešojo sektoriaus partnerio galutinio naudos gavėjo tapatybę ir po šio patikrinimo pateikti prašymą įtraukti partnerį į VSPR.
21
2022 m. spalio 3 d. ir 2023 m. vasario 21 d. nutartimis Okresný súd Žilina (Žilinos apylinkės teismas, Slovakijos Respublika) pagal VSPR įstatymo 13 straipsnį skyrė Mabonex Slovakia, kaip „viešojo sektoriaus partneriui“, 20000 EUR baudą, direktoriams A. B. ir X. Y., veikusiems šios bendrovės vardų kaip valdymo organas, – 10000 EUR baudą, kurią jie turėjo sumokėti solidariai, o Dlhopolec, kaip „įgaliotajam asmeniui“ – 20000 EUR baudą.
22
Šio teismo nuomone, atsižvelgiant į santykius tarp vieno iš viešojo sektoriaus partnerio vadovų ir įgaliotojo asmens vadovo, kurie buvo trečiosios bendrovės akcininkai ir vadovai, buvo objektyvių požymių, verčiančių abejoti įgaliotojo asmens nešališkumu, kaip tai suprantama pagal VSPR įstatymo 19 straipsnio c punktą.
23
Dlhopolec
ir kt. apskundė šias nutartis Krajský súd v Žiline (Žilinos apygardos teismas, Slovakijos Respublika); šis 2023 m. liepos 18 d. nutartimi jų skundą atmetė. Tuomet dėl šios nutarties jie pateikė kasacinį skundą Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas) – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
24
Šis teismas paaiškina, pirma, kad, siekdami patikrinti įgaliotojo asmens nešališkumą, pirmos ir apeliacinės instancijų teismai rėmėsi jurisprudencija dėl teisėjų nešališkumo vertinimo per jų nušalinimo procedūrą.
25
Antra, jis pažymi, kad nors kasaciniu skundu siekiama ginčyti pagal VSPR 13 straipsnį paskirtos baudos teisėtumą, taip pat reikėtų atsižvelgti į kitas teisines pasekmes, kurias ši sankcija gali sukelti viešojo sektoriaus partneriui, kaip valdymo organai veikiantiems asmenims ir įgaliotajam asmeniui.
26
Viešojo sektoriaus partneris išbraukiamas iš VSPR, kai įsigalioja sprendimas skirti jam baudą ir ši nesumokama per kompetentingo teismo nustatytą terminą. Be to, įgaliotasis asmuo solidariai atsako už asmeniui, veikiančiam kaip viešojo sektoriaus partnerio valdymo organas, skirtos baudos sumokėjimą. Viešojo sektoriaus partnerio galimas išbraukimas iš VSPR taip pat gali lemti draudimą atitinkamiems asmenims trejus metus eiti bendrovės valdymo organo nario pareigas. Galiausiai viešojo sektoriaus subjektas, teikiantis viešojo sektoriaus partneriui lėšas ar turtą, turi teisę nutraukti su šiuo partneriu sudarytą sutartį tą dieną, kai įsigalioja sprendimas skirti baudą.
27
Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagal Viešųjų pirkimų įstatymo 11 straipsnio 1 dalį įtraukimas į VSPR yra sąlyga, kad ūkio subjektas galėtų dalyvauti viešųjų pirkimų procedūroje kaip dalyvis ar dalyvio subrangovas. Kadangi šiuo įstatymu į Slovakijos teisę perkeltos, be kita ko, direktyvos 2014/23 ir 2014/24 ir jis taikomas ir viešiesiems pirkimams, kurių numatoma vertė viršija šiose direktyvose įtvirtintas ribas, ir šių ribų nesiekiančios vertės pirkimams, klausimas dėl viešojo sektoriaus partnerio įtraukimo į VSPR ar galimo išbraukimo iš šio registro tiesiogiai patenka į Sąjungos teisės reglamentuojamų nuostatų dėl viešųjų pirkimų taikymo sritį.
28
Ketvirta, šis teismas pažymi, kad neįtraukus į VSPR ir dvejus metus nuo išbraukimo iš šio registro dėl paskirtos bausmės fizinis ar juridinis asmuo negali turėti turtinių santykių su viešuoju sektoriumi, gauti Sąjungos fondų lėšų (išskyrus Europos žemės ūkio garantijų fondą) ir siekti sudaryti sutartį su viešojo sektoriaus subjektu, jei sutarties vertė viršytų VSPR įstatyme nustatytą ribą. Šiais draudimais, kuriuos lemia baudų skyrimas ar iš to galinčios kilti teisinės pasekmės, taip pat kliudoma Sąjungoje naudotis laisve užsiimti verslu, laisvam turto ir kapitalo judėjimui bei laisvam paslaugų teikimui. Jis patikslina, kad Slovakijos Respublikoje yra dvi ekonominės veiklos vykdytojo galutinių naudos gavėjų nustatymo sistemos: pirmoji įtvirtinta įstatyme, kuriuo perkeliama 2015 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB (OL L 141, 2015, p. 73), o antroji – VSPR įstatyme. Taigi praktikoje negalima atmesti galimybės, kad taikant šiuos du įstatymus bus nustatyti skirtingi galutiniai naudos gavėjai, o tai gali sukelti problemų.
29
Penkta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, atsižvelgiant į VSPR įstatymo pažeidimo pobūdį ir už jį numatytos sankcijos griežtumą, pastaroji yra baudžiamojo pobūdžio, todėl ją skiriant turi būti paisoma teisėtumo, taip pat nusikaltimų ir bausmių proporcingumo principų, įtvirtintų Chartijos 49 straipsnyje.
30
Anot šio teismo, kadangi atsakymai į pirmuosius tris prejudicinius klausimus turi esminę reikšmę vertinant, ar galimas išbraukimas iš VSPR, kaip antrinė viešojo sektoriaus partneriui skirtos baudos nesumokėjimo pasekmė, yra suderinamas su Sąjungos teise, reglamentuojančia vidaus rinkos veikimą ir viešųjų pirkimų sritį.
31
Be to, šis teismas laikosi nuomonės, kad atsakymai į trečiąjį–penktąjį prejudicinius klausimus leis įvertinti, ar baudos skyrimą ir iš to galinčias kilti antrines pasekmes galima laikyti galimais numatyti ir proporcingais baudžiamų asmenų požiūriu, taigi atitinkančiais principus, taikomus Sąjungos teisėje įtvirtintų sankcijų srityje. Šiuo požiūriu aptikti VSPR įstatymo nuostatų netikslumai ir nenuoseklumai kelia dar daugiau problemų, kai, kaip atsitiko pagrindinėje byloje, viešojo sektoriaus partnerio „ekonominė nauda“, gauta iš komercinių sandorių su viešuoju sektoriumi, yra neigiama.
32
Žinoma, iš VSPR įstatymo 13 straipsnio 6 dalies matyti, kad registruojančioji institucija skirdama baudą atsižvelgia, be kita ko, į pareigos įtraukti į VSPR pažeidimo pobūdį, sunkumą, padarymo būdą ir padarinius. Vis dėlto ši nuostata taikoma tik tuo atveju, kai neįmanoma nustatyti viešojo sektoriaus partnerio gautos ekonominės naudos dydžio. Be to, kai šią naudą galima nustatyti, pagal šio įstatymo 13 straipsnio 1 dalį reikalaujama skirti baudą, kurios dydis prilygtų šios naudos dydžiui, visiškai neatsižvelgiant į veiksmų, už kuriuos skiriama bauda, pobūdį ir nenumatant galimos skirti baudos viršutinės ribos. Galiausiai tik iš nacionalinių teismų pateikto nurodyto įstatymo priėmimo motyvų išaiškinimo galima matyti, kaip reikia suprasti sąvoką „ekonominė nauda“.
33
Dėl šeštojo prejudicinio klausimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad VSPR įstatymo 19 straipsnio c punkte nenumatyta tikslių kriterijų dėl santykių ar ryšių, galinčių sukelti abejonių įgaliotojo asmens nešališkumu, kokybės, pobūdžio, trukmės ar artumo ir kad pagal šią nuostatą baudą skiriančiai registruojančiajai institucijai suteikiama didelė diskrecija. Taigi šis teismas kelia klausimą, ar baudos skyrimas, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, gali būti laikomas galimu numatyti ir proporcingu, taigi atitinkančiu principus, taikomus Sąjungos teisėje įtvirtintų sankcijų srityje, ir visų pirma Chartijos 49 straipsnį.
34
Šiomis aplinkybėmis Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar SESV 26 straipsnis, siejamas su SESV 49 ir 114 straipsniais, [Direktyvos 2014/24] 57 straipsnis, siejamas su [šios direktyvos] 58 straipsniu, taip pat [Direktyvos 2014/23] 3 straipsnis, siejamas su [šios direktyvos] 38 ir 41 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas toks teisinis reglamentavimas, kaip nagrinėjamas šioje byloje, pagal kurį baudos skyrimas pagal [VSPR įstatymo] 13 straipsnį ir jos nesumokėjimas lemia draudimą sudaryti sutartis ir koncesijos sutartis su viešuoju sektoriumi (tiek vykdant viešojo pirkimo procedūrą, tiek jos nevykdant) vien dėl išbraukimo iš [VSPR]?
2.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar SESV 26 straipsnis, siejamas su ir SESV 49 ir 114 straipsniais, taip pat [Direktyvos 2014/24] 57 straipsnis, siejamas su [šios direktyvos] 58 straipsniu, bei [Direktyvos 2014/23] 3 straipsnis, siejamas su [šios direktyvos] 38 ir 41 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama skirti baudą pagal [VSPR įstatymo] 13 straipsnio 1 dalies a punktą, kai jos nesumokėjus gresia išbraukimas iš [VSPR]?
3.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar [Chartijos] 49 straipsnis ir iš jo kylantis bausmių proporcingumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas toks teisinis reglamentavimas, kaip nagrinėjamas šioje byloje, kai viešojo sektoriaus partneriui skirtos baudos nesumokėjimas automatiškai, nesant galimybės atsižvelgti į pažeidimo sunkumą, individualias jo padarymo aplinkybes ir baudos nesumokėjimo priežastis, lemia šio partnerio išbraukimą iš [VSPR] ir draudimą dvejus metus nuo išbraukimo dienos įtraukti jį į [šį registrą]?
4.
Ar Chartijos 49 straipsnis ir bausmių proporcingumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas toks teisinis reglamentavimas, kaip nagrinėjamas šioje byloje, pagal kurį institucija, skirianti baudą viešojo sektoriaus partneriui, automatiškai nustato [šio partnerio gautą] ekonominę naudą atitinkantį jos dydį ir neturi galimybės keisti jo atsižvelgdama į atitinkamo pažeidimo pobūdį, taip pat negali atsižvelgti į kitas neigiamas (sankcijos) teisines pasekmes, kurių gali kilti nubaustajam po baudos skyrimo?
5.
Ar Chartijos 49 straipsnis, bausmių teisėtumo ir proporcingumo principai bei teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas toks teisinis reglamentavimas, kaip nagrinėjamas šioje byloje, pagal kurį skiriama [viešojo sektoriaus partnerio gautą] ekonominę naudą atitinkančio dydžio bauda, nors pačiuose teisės aktuose aiškiai nenurodyti pagrindiniai šios naudos nustatymo kriterijai, susiję su jos apskaičiavimo pagrindu ir laikotarpiu, per kurį ji buvo gauta?
6.
Ar Chartijos 49 straipsnis, bausmių teisėtumo principas ir teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas toks teisinis reglamentavimas, kaip nagrinėjamas šioje byloje, pagal kurį baudos skyrimo teisinis pagrindas yra įgaliotojo asmens nešališkumo reikalavimo nesilaikymas, nepatikslinant kriterijų, kuriais remiantis turi būti vertinamas šis nešališkumas?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl Teisingumo Teismo jurisdikcijos
35
Slovakijos vyriausybė iš esmės teigia, kad Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos atsakyti į pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą. Anot jos, jokia iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytų Sąjungos teisės sričių nėra susijusi su VSPR įstatymu, kuriuo, kaip nurodė pats šis teismas, į Slovakijos teisės sistemą neperkeliamas joks Sąjungos teisės aktas.
36
Ši vyriausybė pirmiausia teigia, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tik labai netiksliai nurodo sąsają tarp Sąjungos teisės aktų viešųjų pirkimų srityje ir prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalyko. Anot jos, šis teismas bet kuriuo atveju remiasi klaidingu teisiniu vertinimu, kiek tai susiję su pasekmėmis, kurių VSPR įstatymas gali sukelti šiems teisės aktams.
37
Be to, nacionalinio teismo nurodyti Slovakijos teisės aktai, reglamentuojantys kovą su pinigų plovimu, savaime negali patvirtinti pakankamos sąsajos su Direktyva 2015/849 buvimą. Slovakijos vyriausybės teigimu, pagrindinė byla niekaip nesusijusi su šios direktyvos aiškinimu.
38
Galiausiai ši vyriausybė laikosi nuomonės, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visiškai nepaaiškino priežasčių, paskatinusių jį nuspręsti, kad VSPR įstatymas yra kliūtis naudotis pagrindinėmis laisvėmis, taip pat kad taikant pagrindinėje byloje nagrinėjamus teisės aktus kyla „Sąjungos teisės įgyvendinimo“ klausimas, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį.
39
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją, vykstant prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrai pagal SESV 267 straipsnį, Teisingumo Teismas gali Sąjungos teisę aiškinti tik neviršydamas jam suteiktų įgaliojimų (2025 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo AW T, C‑225/22, EU:C:2025:649, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Kalbant pirmiausia apie Direktyvos 2015/849 galimą taikymą, pakanka konstatuoti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepateikė Teisingumo Teismui jokio klausimo dėl šios direktyvos išaiškinimo ir kad norint atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą jos aiškinti nereikia. Taigi Slovakijos Respublikos šiuo klausimu pateikti argumentai neturi reikšmės nustatant, ar Teisingumo Teismas turi jurisdikciją atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą.
41
Antra, dėl klausimo, ar yra pakankama sąsaja tarp Sąjungos teisės aktų viešųjų pirkimų srityje ir prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalyko, šį prašymą pateikęs teismas paaiškino, kad kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo, kuris nori turėti turtinių santykių su viešuoju sektoriumi ir, be kita ko, sudaryti sutartis dalyvaudamas viešųjų pirkimų procedūroje, kai gautų piniginių išmokų vertė viršija taikytiname įstatyme įtvirtintą ribą, privalo užsiregistruoti VSPR bent jau su viešuoju sektoriumi sudarytos sutarties galiojimo terminui.
42
Šis teismas pridūrė, kad VSPR įstatymu buvo iš dalies pakeistas Viešųjų pirkimų įstatymas, kuriuo į Slovakijos teisę buvo perkeltos, be kita ko, direktyvos 2014/23 ir 2014/24.
43
Be to, atsakydamas į 2024 m. spalio 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko prašymą pateikti informacijos, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patvirtino, kad kai kurie Mabonex Slovakia sudaryti komerciniai sandoriai, į kurių sąskaitas faktūras buvo atsižvelgta apskaičiuojant šios bendrovės gautą ekonominę naudą, nustatant pagrindinėje byloje nagrinėjamos baudos dydį, buvo įvykdyti pagal sutartis, sudarytas per viešųjų pirkimų procedūras, reglamentuojamas nacionaliniu įstatymu, kuriuo perkeltos direktyvos 2014/23 ir 2014/24.
44
Atsižvelgiant į šias aplinkybes, konstatuotina, kad yra pakankama sąsaja tarp prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalyko ir direktyvų 2014/23 ir 2014/24. Šios išvados negali paneigti Slovakijos vyriausybės nurodyta aplinkybė, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klaidingai įvertino pasekmes, kurių VSPR įstatymas gali sukelti Slovakijos teisės aktams viešųjų pirkimų srityje, nes šis vertinimas priskirtinas nacionalinės teisės aiškinimui, kuriuo Teisingumo Teismas negali abejoti per prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrą (šiuo klausimu žr. 2025 m. spalio 30 d. Sprendimo Attal ir Associés, C‑321/24, EU:C:2025:836, 24 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
45
Trečia, šio sprendimo 40–42 punktuose išnagrinėta informacija taip pat leidžia daryti išvadą, kad, priešingai, nei teigia Slovakijos vyriausybė, pagrindinėje byloje nagrinėjamais teisės aktais „įgyvendinama Sąjungos teisė“, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį (šiuo klausimu žr. 2024 m. liepos 29 d. Sprendimo protectus, C‑185/23, EU:C:2024:657, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
46
Kalbant konkrečiai, kaip matyti iš šio sprendimo 41 punkte primintų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo argumentų, įtraukimas į VSPR yra būtina sąlyga, kad ekonominės veiklos vykdytojas galėtų sudaryti sutartį dalyvaudamas viešųjų pirkimų procedūroje. Taigi neįtraukimas į VSPR gali būti motyvas neleisti dalyvauti tokioje procedūroje. Svarbu pažymėti, kad nors Direktyvos 2014/24 57 straipsnyje išsamiai išvardyti pašalinimo iš procedūros pagrindai, tai neatima iš valstybių narių galimybės palikti galioti ar priimti materialines normas, skirtas, be kita ko, užtikrinti, kad vykdant viešuosius pirkimus būtų laikomasi Direktyvos 2014/24 18 straipsnio 1 dalyje įtvirtinto vienodo požiūrio principo ir iš jo išplaukiančio skaidrumo principo, kurių privalo laikytis perkančiosios organizacijos, vykdydamos bet kokią viešojo pirkimo procedūrą, ir kurie yra Sąjungos direktyvų dėl viešojo pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos pagrindas, su sąlyga, kad bus laikomasi proporcingumo principo (šiuo klausimu žr. 2009 m. gegužės 19 d. Sprendimo Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, 21 punktą, taip pat 2022 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo J. Sch. Omnibusunternehmen ir K. Reisen, C‑416/21, EU:C:2022:689, 58 punktą).
47
Šiomis aplinkybėmis darytina išvada, kad VSPR įstatyme, kuriuo remiantis buvo skirtos pagrindinėje byloje nagrinėjamos baudos, įtvirtinusi pareigą registruotis VSPR, Slovakijos Respublika pasinaudojo diskrecija ar vertinimo laisve, kuri yra sudedamoji Sąjungos teisės aktu nustatytos tvarkos dalis, o tai, remiantis suformuota jurisprudencija, reiškia, kad ši valstybė narė įgyvendina šią teisę, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimo TSN ir AKT, C‑609/17 ir C‑610/17, EU:C:2019:981, 50 punktą, taip pat 2024 m. liepos 29 d. Sprendimo protectus, C‑185/23, EU:C:2024:657, 59 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
48
Ketvirta, Slovakijos Respublikos argumentas, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visiškai nepaaiškino priežasčių, paskatinusių jį nuspręsti, kad VSPR įstatymas yra kliūtis naudotis pagrindinėmis laisvėmis, yra nepriimtinumu grindžiamas prieštaravimas, neturintis reikšmės vertinant Teisingumo Teismo jurisdikciją nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą.
49
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Teisingumo Teismas turi jurisdikciją nagrinėti šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą.
Dėl prejudicinių klausimų priimtinumo
50
Slovakijos vyriausybė teigia, pirma, kad pirmasis–trečiasis prejudiciniai klausimai yra nepriimtini, nes yra abstraktūs ir neturi reikšmės sprendimui pagrindinėje byloje priimti.
51
Ši vyriausybė iš esmės nurodo, kad bendrovė Mabonex Slovakia nebuvo išbraukta iš VSPR taikant VSPR įstatymo 13 straipsnio 2 dalį; priešingai, dieną, kai ši vyriausybė pateikė Teisingumo Teismui savo rašytines pastabas, ši bendrovė dar buvo įrašyta į registrą. Ji taip pat pabrėžia, kad kai nurodyta bendrovė per kompetentingo teismo nustatytą terminą sumokėjo jai skirtą baudą, ji nebegalėjo būti išbraukta iš registro pagal nurodytą nuostatą. Pirmasis–trečiasis prejudiciniai klausimai išimtinai susiję su jau paneigta prielaida dėl „galimo Mabonex Slovakia išbraukimo iš VSPR kaip viešojo sektoriaus partneriui skirtos baudos nesumokėjimo antrinės pasekmės“, todėl yra nepriimtini.
52
Antra, Slovakijos vyriausybė teigia, kad atsakymai į ketvirtąjį ir penktąjį prejudicinius klausimus neturės reikšmės sprendimui pagrindinėje byloje priimti. Priešingai, nei, atrodo, nurodyta šiuose klausimuose, Mabonex Slovakia nebuvo skirta jokia bauda, atitinkanti ekonominės naudos dydį, kaip tai suprantama pagal VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmą sakinio dalį, o registruojančioji institucija iš tiesų skyrė šiai bendrovei baudą pagal šio 13 straipsnio 1 dalies a punkto antrą sakinio dalį, nes ekonominės naudos dydžio nebuvo galima nustatyti dėl to, kad šios bendrovės ekonominis rezultatas pasirodė esąs neigiamas.
53
Primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją SESV 267 straipsnyje numatyta procedūra yra Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų bendradarbiavimo priemonė, pagal kurią Teisingumo Teismas nacionaliniams teismams teikia Sąjungos teisės išaiškinimą, kuris reikalingas sprendimui jų nagrinėjamose bylose priimti (2024 m. kovo 21 d. Sprendimo Remia Com Impex, C‑10/23, EU:C:2024:259, 27 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
54
Suformuotoje jurisprudencijoje taip pat nurodyta, kad, Teisingumo Teismui ir nacionaliniams teismams bendradarbiaujant, siekiant pateikti Sąjungos teisės išaiškinimą, kuris būtų naudingas nacionaliniam teismui, reikia, kad tas teismas tiksliai laikytųsi prašymo priimti prejudicinį sprendimą turiniui keliamų reikalavimų, aiškiai išdėstytų Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnyje (2024 m. kovo 21 d. Sprendimo Remia Com Impex, C‑10/23, EU:C:2024:259, 28 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Be to, šie reikalavimai priminti Europos Sąjungos Teisingumo Teismo rekomendacijų nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo (OL C 380, 2019, p. 1) 13, 15 ir 16 punktuose, o dabar išdėstyti naujos redakcijos Europos Sąjungos Teisingumo Teismo rekomendacijų nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo (OL C, C/2024/6008) 13, 15 ir 16 punktuose.
55
Pagal Procedūros reglamento 94 straipsnio a punktą būtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą teikiantis teismas apibūdintų su jo užduotais klausimais susijusią faktinę ir teisinę situaciją arba bent jau išdėstytų faktines aplinkybes, kuriomis šie klausimai kilo. Vykstant procesui pagal SESV 267 straipsnį, Teisingumo Teismas gali priimti sprendimą dėl Sąjungos teisės akto išaiškinimo tik remdamasis nacionalinio teismo nurodytomis faktinėmis aplinkybėmis (2024 m. kovo 21 d. Sprendimo Remia Com Impex, C‑10/23, EU:C:2024:259, 29 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
56
Pirmiausia kalbant apie pirmąjį–trečiąjį klausimus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad atsakymas į juos turi esminę reikšmę siekiant įvertinti, ar viešojo sektoriaus partnerio galimas išbraukimas iš VSPR, kaip antrinė jam skirtos baudos nesumokėjimo pasekmė, yra suderinamas su Sąjungos teise, visų pirma su tam tikromis nuostatomis dėl naudojimosi pagrindinėmis laisvėmis. Šiuo požiūriu prašyme priimti prejudicinį sprendimą neišsamiai išdėstyti pagrindinės bylos faktai, nes nenurodyta nieko, kas leistų Teisingumo Teismui patikrinti, ar Mabonex Slovakia, kaip viešojo sektoriaus partnerė, nesumokėjo baudos ir ar dėl to ši bendrovė tikrai buvo išbraukta iš VSPR ir tai lėmė jos negalėjimą sudaryti su kokiu nors viešojo sektoriaus subjektu sutarties dalyvaujant viešojo pirkimo procedūroje, taip pat koncesijų sutarčių.
57
Vadinasi, šie klausimai grindžiami hipotetine situacija, t. y. Mabonex Slovakia išbraukimu iš VSPR, arba nesuteikia pakankamai informacijos, kuri leistų Teisingumo Teismui pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui naudingą atsakymą (šiuo klausimu žr. 2023 m. kovo 21 d. Sprendimo Mercedes-Benz Group (Transporto priemonių su valdikliu gamintojų atsakomybė), C‑100/21, EU:C:2023:229, 53 punktą).
58
Šiomis aplinkybėmis pirmasis–trečiasis klausimai turi būti pripažinti nepriimtinais.
59
Antra, pažymėtina, kad ketvirtasis ir penktasis prejudiciniai klausimai iš esmės susiję su Chartijos 49 straipsnio 1 ir 3 dalių išaiškinimu, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galėtų nuspręsti, ar VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirma sakinio dalis yra pakankamai aiški ir atitinka bausmių proporcingumo principą.
60
Tai, kad registruojančioji institucija skyrė baudą Mabonex Slovakia ne remdamasi šios bendrovės tariamai gauta ekonomine nauda, kaip numatyta šio 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmoje sakinio dalyje, o taikydama šios nuostatos antroje sakinio dalyje nurodytus dydžius, savaime nereiškia, kad šie klausimai yra nepriimtini.
61
Iš tiesų, iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad, Dlhopolec ir kt. nuomone, registruojančioji institucija baudą šiai bendrovei turėjo skirti pagal VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmą sakinio dalį, nes, anot jų, „ekonominę naudą“ buvo galima nustatyti, nors ji ir buvo neigiama. Taigi negalima atmesti galimybės, kad nurodytų klausimų nagrinėjimas šios nuostatos požiūriu bus reikšmingas sprendimui pagrindinėje byloje priimti.
62
Darytina išvada, kad ketvirtasis ir penktasis klausimai yra priimtini.
Dėl ketvirtojo–šeštojo klausimų
Pirminės pastabos
63
Kadangi ketvirtasis–šeštasis prejudiciniai klausimai iš esmės susiję su Chartijos 49 straipsnio aiškinimu, reikėtų patikrinti, ar ši nuostata taikytina pagrindinėje byloje, t. y. ar pagrindinėje byloje nagrinėjama sankcijų sistema yra baudžiamojo pobūdžio.
64
Iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad vertinant sankcijos baudžiamąjį pobūdį taikant Chartijos 49 straipsnį svarbūs trys kriterijai. Pirmasis – tai teisinis pažeidimo kvalifikavimas pagal vidaus teisę, antrasis – pats pažeidimo pobūdis, o trečiasis – suinteresuotajam asmeniui gresiančios sankcijos griežtumo laipsnis (2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimo BAJI Trans, C‑544/23, EU:C:2025:614, 63 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
65
Nors atsižvelgdamas į šiuos kriterijus prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas privalo įvertinti, ar Dlhopolec ir kt. skirtos baudos yra baudžiamojo pobūdžio, kaip tai suprantama pagal Chartijos 49 straipsnio 1 dalį, Teisingumo Teismas, priimdamas prejudicinį sprendimą, gali pateikti paaiškinimų, kurie padėtų nacionaliniam teismui atlikti savąjį vertinimą (2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimo BAJI Trans, C‑544/23, EU:C:2025:614, 64 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
66
Pirma, pažymėtina, kad VSPR įstatyme pagal jo 13 straipsnį skiriamos sankcijos nelaikomos „baudžiamosiomis“. Vis dėlto, nepaisant baudžiamųjų sankcijų kvalifikavimo pagal vidaus teisę, Chartijos 49 straipsnio taikymas išplečiamas sankcijoms, kurios laikytinos baudžiamosiomis pagal kitus du šio sprendimo 64 punkte numatytus kriterijus (šiuo klausimu žr. 2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimo BAJI Trans, C‑544/23, EU:C:2025:614, 66 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
67
Antra, kiek tai susiję su pažeidimo pobūdžiu, matyti, kad už VSPR įstatymo reikalavimų pažeidimą skiriamomis baudomis siekiama ir atgrasymo nuo tokių pažeidimų darymo, ir baudimo už juos, nes pagal VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punktą viešojo sektoriaus partneriui skiriama arba bauda, atitinkanti jo gautą ekonominę naudą, arba bauda, kurios dydis yra nuo 10000 iki 1000000 EUR, ir šiomis baudomis nesiekiama atlyginti pažeidimais padarytos žalos (šiuo klausimu žr. 2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimo BAJI Trans, C‑544/23, EU:C:2025:614, 67 ir 68 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją).
68
Trečia, kalbant apie kriterijų, susijusį su gresiančios sankcijos griežtumu, iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad, viena vertus, asmeniui, įgaliotajam įregistruoti viešojo sektoriaus partnerį VSPR, pažeidus nešališkumo pareigą, viešojo sektoriaus partneriui gali būti skirta bauda, lygi šio partnerio gautos ekonominės naudos dydžiui, arba, kai šios ekonominės naudos neįmanoma nustatyti, nuo 10000 iki 1000000 EUR dydžio bauda. Kita vertus, įgaliotajam asmeniui skiriama nuo 10000 iki 100000 EUR dydžio bauda.
69
Šiuo klausimu reikia priminti, kad paskirtos sankcijos griežtumo laipsnis turi būti vertinamas atsižvelgiant į atitinkamose nuostatose numatytą maksimalią bausmę (2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimo BAJI Trans, C‑544/23, EU:C:2025:614, 70 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
70
Nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, kad kai bauda skiriama atsižvelgiant į viešojo sektoriaus partnerio gautą ekonominę naudą, nėra numatyta jokia jos viršutinė riba. Be to, jeigu šios naudos neįmanoma nustatyti, viešojo sektoriaus partneriui gali būti skirta iki 1000000 EUR bauda, o įgaliotajam asmeniui – iki 100000 EUR bauda, taigi šie dydžiai yra reikšmingi.
71
Šiomis aplinkybėmis reikia pabrėžti, kad sankcijų sistema, turinti VSPR įstatymo 13 straipsnyje nurodytas savybes, yra baudžiamojo pobūdžio, kaip tai suprantama pagal Chartijos 49 straipsnį, tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas dar turi atlikti reikiamus patikrinimus. Vadinasi, šią sistemą reikia vertinti atsižvelgiant į nusikaltimų ir bausmių teisėtumo bei proporcingumo principus, įtvirtintus Chartijos 49 straipsnio 1 ir 3 dalyse.
Dėl šeštojo klausimo
72
Šeštuoju klausimu, kurį reikia išnagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Chartijos 49 straipsnio 1 dalis ir teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, kad asmeniui, įgaliotam įregistruoti bendrovę viešojo sektoriaus partnerių registre, neleidžiama atlikti šios registracijos, jeigu dėl jo su viešojo sektoriaus partneriu palaikomų santykių gali kilti abejonių jo nešališkumu, visų pirma dėl jį su šiuo viešojo sektoriaus partneriu siejančių asmeninių ar turtinių ryšių, nepatikslinant kitų kriterijų, leidžiančių įvertinti šį nešališkumą, ir neatsižvelgiant į tai, kad už šio nešališkumo reikalavimo nesilaikymą skiriama baudžiamojo pobūdžio sankcija.
73
Pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad, pirma, teisės normos būtų aiškios ir tikslios ir, antra, jų taikymas nuspėjamas teisės subjektams, visų pirma kai jos gali turėti neigiamų pasekmių. Iš tiesų minėtas principas reikalauja, kad teisės norma leistų suinteresuotiesiems asmenims tiksliai sužinoti ja nustatytų pareigų apimtį, kad jie galėtų aiškiai žinoti savo teises ir pareigas ir imtis atitinkamų veiksmų (2024 m. liepos 29 d. Sprendimo Belgian Association of Tax Lawyersir kt., C‑623/22, ECLI:EU:C:2024:639 36 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
74
Chartijos 49 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas teisėtumo baudžiamosiose bylose principas, kuris yra konkreti bendrojo teisinio saugumo principo išraiška, visų pirma reiškia, kad įstatyme turi būti aiškiai apibrėžtos nusikalstamos veikos ir bausmės už jas. Ši sąlyga įvykdoma, jei teisės subjektas iš atitinkamos nuostatos formuluotės ir prireikus iš teismų pateikto išaiškinimo gali žinoti, kurie veiksmai ir neveikimas užtraukia baudžiamąją atsakomybę (šiuo klausimu žr. 2007 m. gegužės 3 d. Sprendimo Advocaten voor de Wereld, C‑303/05, EU:C:2007:261, 50 punktą; 2017 m. kovo 28 d. Sprendimo Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, 162 punktą, taip pat 2024 m. liepos 29 d. Sprendimo Belgian Association of Tax Lawyers ir kt., C‑623/22, EU:C:2024:639, 39 ir 40 punktus).
75
Vadovaujantis Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudencija, susijusia su 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 7 straipsniu, kuriame įtvirtintos teisės, atitinkančios Chartijos 49 straipsniu užtikrinamas teises, ir atsižvelgiant į tai, kad teisėkūros aktai neišvengiamai yra visuotinio taikymo, jų formuluotės negali būti absoliučiai tikslios. Tuo remiantis darytina išvada, kad nors teisėkūros technika, kai pateikiami ne baigtiniai sąrašai, bet vartojamos veikiau bendrosios kategorijos, palieka tam tikrų neaiškumų dėl apibrėžimo ribų, vien šių su ribiniais atvejais susijusių abejonių nepakanka, kad nuostata neatitiktų nurodytos konvencijos 7 straipsnio, jeigu daugeliu atvejų ji yra pakankamai aiški (šiuo klausimu žr., be kita ko, 1996 m. lapkričio 15 d. EŽTT sprendimo Cantoni prieš Prancūziją, CE:ECHR:1996:1115JUD001786291, 31 ir 32 punktus). Remiantis Chartijos 52 straipsnio 3 dalimi, šie argumentai taikytini ir jos 49 straipsniui (2017 m. kovo 28 d. Sprendimo Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, 165 punktas).
76
Be to, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad nulla poena sine lege certa principas negali būti aiškinamas taip, kad juo draudžiama jurisprudencijoje laipsniškai aiškinti baudžiamosios atsakomybės taisykles, jei tokį aiškinimą galima protingai numatyti (2017 m. kovo 28 d. Sprendimo Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, 167 punktas ir 2024 m. liepos 29 d. Sprendimo Belgian Association of Tax Lawyers ir kt., C‑623/22, EU:C:2024:639, 43 punktas).
77
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nurodo, kad VSPR įstatymo 19 straipsnio c punkte nenumatyti aiškūs kriterijai dėl santykių arba ryšių, galinčių sukelti abejonių įgaliotojo asmens nešališkumu, kai jis įtraukia viešojo sektoriaus partnerį į VSPR, kokybės, pobūdžio, trukmės ar artumo, taigi šiuo klausimu registruojančioji institucija naudojasi didele diskrecija ir prireikus skiria sankciją už šios nešališkumo pareigos pažeidimą.
78
Reikia priminti, kad nagrinėdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas neturi aiškinti nacionalinės teisės nuostatų ir nuspręsti, ar nacionalinio teismo pateiktas jų aiškinimas yra teisingas, nes toks aiškinimas iš tiesų priklauso išimtinei nacionalinių teismų kompetencijai (2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Bank M. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑520/21, EU:C:2023:478, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
79
Kita vertus, Teisingumo Teismas, kuriam pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, remdamasis pagrindinės bylos medžiaga ir jam pateiktomis pastabomis, yra kompetentingas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti gaires, kad šis galėtų priimti sprendimą jo nagrinėjamoje byloje (2025 m. birželio 19 d. Sprendimo Lietuvos bankas, C‑671/23, EU:C:2025:457, 47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
80
Taigi tam, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galėtų nustatyti, ar VSPR įstatymo 19 straipsnio c punkto aiškumo laipsnis atitinka Chartijos 49 straipsnio 1 dalies reikalavimus, kiek tai susiję su kriterijais, leidžiančiais įvertinti asmeniui, įgaliotam tikrinti svarbią informaciją ir įtraukti viešojo sektoriaus partnerį į VSPR, taikomos nešališkumo pareigos nesilaikymą, reikia konstatuoti, pirma, kad pagal šią nuostatą „įgaliotasis asmuo negali vykdyti veiklos pagal [šį] įstatymą, jeigu su viešojo sektoriaus partneriu ar jo organų nariais palaiko kokius nors santykius, dėl kurių gali kilti abejonių jo nešališkumu, visų pirma kai jį su viešojo sektoriaus partneriu sieja asmeniniai ar turtiniai ryšiai; santykiais, galinčiais sukelti abejonių dėl įgaliotojo asmens nešališkumo, nelaikomi šio asmens santykiai su viešojo sektoriaus partneriu, kai šis asmuo vykdo veiklą pagal atskiras nuostatas“.
81
Darytina išvada, jog kadangi VSPR įstatymo 19 straipsnio c punkte patikslinta nešališkumo reikalavimo apimtis nurodant asmeninių ir turtinių ryšių buvimą tarp įgaliotojo asmens ir viešojo sektoriaus partnerio, šios nuostatos formuluotė atitinka reikalavimą, įtvirtintą Chartijos 49 straipsnio 1 dalyje, kaip ją išaiškino Teisingumo Teismas šio sprendimo 74 punkte nurodytoje jurisprudencijoje. Iš tiesų tokia formuluotė, apibūdinanti įgaliotojo asmens ir viešojo sektoriaus partnerio santykių pobūdį, leidžia šiems asmenims pakankamai aiškiai ir tiksliai suprasti jiems taikomų nešališkumo pareigų apimtį, kad šis partneris galėtų būti įtrauktas į VSPR, ir žinoti, kad pažeidus šias pareigas jiems gali kilti baudžiamoji atsakomybė ir skirtos VSPR įstatymo 13 straipsnyje numatytos baudos.
82
Dar daugiau, šio įstatymo 19 straipsnio c punkte taip pat nurodytos situacijos, kurios nebus laikomos santykiais, keliančiais abejonių dėl įgaliotojo asmens nešališkumo, o būtent viešojo sektoriaus partnerio ir įgaliotojo asmens santykiai, kai šis asmuo vykdo veiklą pagal atskiras nuostatas, o tai, anot prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, yra, pavyzdžiui, advokato santykiai su klientu arba notarų ar mokesčių konsultantų veikla.
83
Antra, tai, kad šio 19 straipsniu c punktu registruojančiajai institucijai suteikiama diskrecija vertinti, ar įgaliotojo asmens santykiai su viešojo sektoriaus partneriu gali pažeisti tame straipsnyje įtvirtintą nešališkumo pareigą, savaime negali lemti išvados, kad ši nuostata nepakankamai aiški ir tiksli, kaip tai suprantama pagal Chartijos 49 straipsnio 1 dalį. Šiuo aspektu, kaip nurodo Slovakijos vyriausybė, tačiau tai dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, asmuo, įgaliotas įtraukti viešojo sektoriaus partnerį į VSPR, atsižvelgiant į nurodyto 19 straipsnio c punkto formuluotę, turi pagrįstai tikėtis, kad registruojančioji institucija tikrins faktines ir teisines aplinkybes, apibūdinančias jo ir šio partnerio asmeninius ir turtinius ryšius, kad nustatytų, ar jos gali sukelti abejonių nurodyto asmens nešališkumu, ir, jei taip, neleistų jam įtraukti nurodyto partnerio į VSPR.
84
Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyta aplinkybė, kad kompetentingi nacionaliniai teismai rėmėsi jurisprudencija dėl teisėjų nešališkumo, kad išaiškintų VSPR įstatymo 19 straipsnio c punkte asmeniui, įgaliotam įtraukti viešojo sektoriaus partnerį į VSPR, nustatyto nešališkumo reikalavimo apimtį, taip pat negali būti laikoma prieštaraujančia Chartijos 49 straipsnio 1 daliai.
85
Iš tiesų, kaip priminta šio sprendimo 76 punkte, šio 49 straipsnio 1 dalimi leidžiama baudžiamosios atsakomybės taisykles laipsniškai aiškinti jurisprudencijoje, jei tokį aiškinimą galima protingai numatyti. Svarbu pažymėti, jog tai, kad esama jurisprudencija pagal analogiją gali būti taikoma kitoms teisinėms situacijoms, nėra aplinkybė, kurios neįmanoma numatyti, nes tai yra įprastų teisės aiškinimo metodų dalis.
86
Taigi, nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas dar turės atlikti reikiamus patikrinimus, atsižvelgiant į VSPR įstatymo 19 straipsnio c punkto formuluotę, siejamą su šio įstatymo 13 straipsniu, taip pat į kompetentingų nacionalinių teismų naudojamą aiškinimo metodą, nematyti, kad įgaliotajam asmeniui ir atitinkamam viešojo sektoriaus partneriui būtų kliudoma pakankamai aiškiai ir tiksliai, kaip tai suprantama pagal Chartijos 49 straipsnio 1 dalį, suprasti, kokie veiksmai ir neveikimas gali sukelti jų baudžiamąją atsakomybę.
87
Šios išvados negali paneigti aplinkybė, kad, kaip teigia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ir Okresný súd Žilina (Žilinos apylinkės teismas), ir Krajský súd v Žiline (Žilinos apygardos teismas) iš esmės pripažino, jog įgaliotasis asmuo pažeidė VSPR įstatymo 19 straipsnio c punktą, konstatavę tik tai, kad, pirma, įgaliotojo asmens akcininkas ir direktorius ir, antra, viešojo sektoriaus partnerio akcininkas ir direktorius kartu dalyvavo trečiojoje bendrovėje, ir nepateikę kitų duomenų apie šių verslo santykių pobūdį ir intensyvumą.
88
Iš tiesų tai klausimas, susijęs su šių teismų atliekamo nacionalinės teisės aiškinimo teisingumu ir su motyvavimo pareigos laikymusi, ir tai neturi reikšmės vertinant, ar ši nuostata yra pakankamai aiški ir tiksli, kad atitiktų Chartijos 49 straipsnio 1 dalies reikalavimus. Bet kuriuo atveju, net jei šis aiškinimas būtų pripažintas nenuspėjamu, kaip tai suprantama pagal jurisprudenciją dėl šio 49 straipsnio 1 dalies, toks konstatavimas neleistų daryti išvados, kad VSPR įstatymo 19 straipsnio c punktas savaime neatitinka to 49 straipsnio 1 dalies reikalavimų, bet veikiau reikštų, kad nurodytam aiškinimui negalima pritarti, nes jis prieštarauja pagrindinėms teisėms.
89
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į šeštąjį klausimą reikia atsakyti: Chartijos 49 straipsnio 1 dalis ir teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, kad asmeniui, įgaliotam įregistruoti bendrovę viešojo sektoriaus partnerių registre, neleidžiama atlikti šios registracijos, jeigu dėl jo su viešojo sektoriaus partneriu palaikomų santykių gali kilti abejonių jo nešališkumu, visų pirma dėl jį su šiuo viešojo sektoriaus partneriu siejančių asmeninių ar turtinių ryšių, nepatikslinant kitų kriterijų, leidžiančių įvertinti šį nešališkumą, ir neatsižvelgiant į tai, kad už šio nešališkumo reikalavimo nesilaikymą skiriama baudžiamojo pobūdžio sankcija, su sąlyga, kad, atsižvelgdami į šių nacionalinės teisės nuostatų formuluotę ir į kompetentingų nacionalinių teismų pateiktą jų išaiškinimą pagal įprastus teisės aiškinimo metodus, šis įgaliotasis asmuo ir nurodytas viešojo sektoriaus partneris gali pakankamai aiškiai ir tiksliai suprasti, kokie veiksmai ir neveikimas gali sukelti jų baudžiamąją atsakomybę.
Dėl penktojo klausimo
90
Penktuoju klausimu, kurį reikėtų išnagrinėti pirmiau už ketvirtąjį, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Chartijos 49 straipsnio 1 dalis ir teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias už asmeniui, įgaliotam įregistruoti bendrovę viešojo sektoriaus partnerių registre, nustatyto nešališkumo reikalavimo nesilaikymą numatyta tik skirti šiai bendrovei baudą, atitinkančią ekonominę naudą, jos gautą iš santykių su viešuoju sektoriumi, nepatikslinant šią naudą leidžiančių nustatyti kriterijų.
91
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad, remiantis VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirma sakinio dalimi, pažeidus, be kita ko, draudimą, įtvirtintą šio įstatymo 19 straipsnio c punkte, – pagal jį, norėdamas įtraukti viešojo sektoriaus partnerį į VSPR, įgaliotasis asmuo turi neturėti jokių santykių su šiuo partneriu ar jo valdymo organų nariais, dėl kurių būtų suabejota jo nešališkumu, – registruojančioji institucija skiria viešojo sektoriaus partneriui „baudą, kurios dydis atitinka šio partnerio gautą ekonominę naudą“. Jeigu šios ekonominės naudos dydžio neįmanoma nustatyti, ši institucija nurodytam viešojo sektoriaus partneriui skiria nuo 10000 iki 1000000 EUR dydžio bauda.
92
Taigi iš nurodyto 13 straipsnio 1 dalies a punkto matyti, kad galimybė nustatyti viešojo sektoriaus partnerio gautą ekonominę naudą, taip pat jos dydis, jeigu jis gali būti apskaičiuotas, lemia arba bent jau turi įtakos už VSPR įstatymo 19 straipsnio c punkte numatytos pareigos pažeidimą šiam partneriui skiriamos baudos dydžiui. Vadinasi, norint paisyti Chartijos 49 straipsnio 1 dalies reikalavimų, reikia, kad sąvoka „ekonominė nauda“, kaip ji suprantama pagal šį įstatymą, būtų pakankamai aiški ir tiksli, tuomet ji leistų viešojo sektoriaus partneriams suprasti, kokios sankcijos jiems gresia už nurodyto įstatymo pažeidimą.
93
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmoje sakinio dalyje nepatikslinta, ar ši sąvoka „ekonominė nauda“ apima naudą, kurią nubausta bendrovė gavo pagal su viešojo sektoriaus subjektu sudarytą sutartį, kurios sudarymas priklausė, pavyzdžiui, nuo bendrovės įtraukimo į VSPR, o gal reikia atsižvelgti į ekonominę naudą, gautą iš visos šios bendrovės komercinės ir ekonominės veiklos. Šis teismas priduria, kad šioje nuostatoje neapibrėžtas laikotarpis, svarbus vertinant tokią naudą, ir visų pirma nenurodyta, ar reikia atsižvelgti į laikotarpį nuo įtraukimo į VSPR, nuo sutarties sudarymo, o gal į kalendorinis metus, ėjusius prieš sankcijos skyrimo metus.
94
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad ir Okresný súd Žilina (Žilinos apylinkės teismas), ir Krajský súd v Žiline (Žilinos apygardos teismas) aiškino VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmoje sakinio dalyje įtvirtintą sąvoką „ekonominė nauda“ remdamiesi šio įstatymo priėmimo motyvais. Šie teismai laikėsi nuomonės, kad ši sąvoka apima naudą, kurią viešojo sektoriaus partneris gavo iš atitinkamų sandorių, sudarytų su viešuoju sektoriumi laikotarpiu nuo šio partnerio įtraukimo į VSPR iki sankcijos skyrimo procedūros pradžios.
95
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar toks aiškinimas atitinka Chartijos 49 straipsnio 1 dalį, pabrėždamas, kad jis atitinka VSPR įstatymo priėmimo motyvus.
96
Reikia priminti, jog aplinkybė, kad teisės aktuose daroma nuoroda į bendras sąvokas, kurios turi būti aiškinamos laipsniškai, iš esmės nekliudo šiuos teisės aktus laikyti nustatančiais aiškias ir tikslias taisykles, leidžiančias teisės subjektui numatyti, kokios baudžiamojo pobūdžio sankcijos gali būti taikomos pažeidus šiuos teisės aktus. Šiuo klausimu svarbu žinoti, ar šių sąvokų dviprasmiškumo ar neapibrėžtumo įspūdį galima išsklaidyti taikant įprastus teisės aiškinimo metodus (šiuo klausimu žr. 2024 m. liepos 29 d. Sprendimo Belgian Association of Tax Lawyers ir kt., C‑623/22, EU:C:2024:639, 44 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
97
Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmoje sakinio dalyje įtvirtintos sąvokos „ekonominė nauda“ aiškinimas remiantis šio įstatymo priėmimo motyvais, anot prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, Slovakijos teisėje yra įprastas aiškinimo metodas.
98
Šiomis aplinkybėmis ši sąvoka, išaiškinta pagal tokį metodą, atrodo pakankamai aiški ir tiksli, atsižvelgiant į reikalavimus, kylančius iš teisinio saugumo ir teisėtumo baudžiamosiose bylose principų.
99
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, jog nagrinėjamu atveju konstatavę, kad Mabonex Slovakia„ekonominė nauda“ iš komercinių sandorių su viešuoju sektoriumi buvo neigiama, Okresný súd Žilina (Žilinos apylinkės teismas) ir Krajský súd v Žiline (Žilinos apygardos teismas) nusprendė skirti šiai bendrovei 20000 EUR baudą pagal VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto antrą sakinio dalį. Toks išaiškinimas gali kelti problemų, nes šiame įstatyme nepatikslinta, kad neigiamą „ekonominę naudą“ reikia suprasti kaip atvejį, kai tokios naudos neįmanoma nustatyti.
100
Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 88 punkte, tai klausimas, susijęs su nacionalinės teisės aiškinimo teisingumu, kurį turi vertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Kita vertus, nurodytas klausimas neturi įtakos VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmos sakinio dalies aiškumui ir tikslumui, kaip tai suprantama pagal teisinio saugumo ir teisėtumo baudžiamosiose bylose principus.
101
Siekiant įvertinti, ar laikytasi Chartijos 49 straipsnio 1 dalies, reikia nustatyti, ar viešojo sektoriaus partneris turi galimybę numatyti situacijas, kuriose jam gresia bauda, ir ar jos apskaičiavimo tvarką galima pagrįstai numatyti.
102
Pritariant Slovakijos vyriausybei ir su sąlyga, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas atliks reikiamus patikrinimus, reikia pažymėti, kad, atsižvelgiant į prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodytus šio įstatymo struktūrą ir tikslą, jeigu viešojo sektoriaus partnerio santykių su viešuoju sektoriumi rezultatas yra neigiamas, šis partneris gali pagrįstai numatyti, kad už nurodyto įstatymo pažeidimą jam gresia bauda, apskaičiuojama pagal šio įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punktą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi įvertinti, ar tokiomis aplinkybėmis šis viešojo sektoriaus partneris galėjo pagrįstai numatyti, kad neigiama „ekonominė nauda“ galėjo būti prilyginta negalėjimui nustatyti šią naudą.
103
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į penktąjį klausimą reikia atsakyti: Chartijos 49 straipsnio 1 dalis ir teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias už asmeniui, įgaliotam įregistruoti bendrovę viešojo sektoriaus partnerių registre, nustatyto nešališkumo reikalavimo nesilaikymą numatyta tik skirti šiai bendrovei baudą, atitinkančią ekonominę naudą, jos gautą iš santykių su viešuoju sektoriumi, nepatikslinant šią naudą leidžiančių nustatyti kriterijų, su sąlyga, kad šie kriterijai gali kilti iš kompetentingų nacionalinių teismų taikomo įprasto teisės aiškinimo metodo, todėl nurodyta bendrovė gali pakankamai aiškiai ir tiksliai suprasti, kokios sankcijos jai gresia už šių teisės nuostatų pažeidimą.
Dėl ketvirtojo klausimo
104
Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Chartijos 49 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias jas pažeidusiai bendrovei automatiškai skiriama bauda, atitinkanti ekonominę naudą, kurią ji gavo iš santykių su viešuoju sektoriumi, ir kompetentinga institucija neturi galimybės atsižvelgti į padaryto pažeidimo pobūdį ir į kitas neigiamas teisines pasekmes, kurių gali kilti nubaustai bendrovei dėl baudos skyrimo.
105
Šiuo klausimu primintina, kad pagal Chartijos 49 straipsnio 3 dalyje įtvirtintą bausmių proporcingumo principą reikalaujama, kad sankcijos griežtumas atitiktų nagrinėjamo pažeidimo sunkumą (šiuo klausimu žr. 2021 m. spalio 6 d. Sprendimo ECOTEX BULGARIA, C‑544/19, EU:C:2021:803, 97 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
106
Proporcingumo principo reikia laikytis ne tik nustatant pažeidimo sudėtį, bet ir numatant taisykles, susijusias su baudų griežtumu, ir vertinant veiksnius, į kuriuos galima atsižvelgti nustatant baudas (2021 m. spalio 6 d. Sprendimo ECOTEX BULGARIA, C‑544/19, EU:C:2021:803, 98 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
107
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos taip pat matyti, kad pagal nacionalinės teisės aktus leidžiamos baudžiamosios priemonės neturi peržengti to, kas būtina šių teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti. Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas yra pabrėžęs, kad sankcijų griežtumas turi atitikti pažeidimų, už kuriuos jos skiriamos, sunkumą ir visų pirma užtikrinti realų atgrasomąjį poveikį (šiuo klausimu žr. 2021 m. spalio 6 d. Sprendimo ECOTEX BULGARIA, C‑544/19, EU:C:2021:803, 99 ir 100 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
108
Nagrinėjamu atveju, kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmoje sakinio dalyje numatyta viešojo sektoriaus partneriui skirti baudą, atitinkančią naudą, kurią jis gavo iš santykių su viešuoju sektoriumi, ir ši sankcija taikoma už visus nurodytus pažeidimus, be kita ko, pažeidus šio įstatymo 19 straipsnio c punkte įtvirtintą draudimą.
109
Reikia pažymėti, pirma, kad iš šių nuostatų formuluotės ir prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateiktos informacijos matyti, kad šiomis nuostatomis įtvirtinama objektyvi atsakomybė, pagal kurią vien pažeidimo fakto nustatymo pakanka, kad registruojančioji institucija skirtų viešojo sektoriaus partneriui baudą, atitinkančią naudą, kurią jis gavo iš santykių su viešuoju sektoriumi, neatsižvelgiant į tai, ar atitinkami asmenys, t. y. ekonominės veiklos vykdytojas – viešojo sektoriaus partneris – ir asmuo, įgaliotas įtraukti jį į VSPR, veikė tyčia ar neatsargiai.
110
Tai, kad pažeidus, be kita ko, nurodytą 19 straipsnio c punktą paskirta bauda gali prilygti tokiai naudai, savaime nereiškia, kad VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirma sakinio dalis draudžiama pagal Chartijos 49 straipsnio 3 dalį. Iš tiesų, negalima atmesti galimybės, kad sankcija, kuria siekiama išieškoti visą ekonominę naudą, kurią bendrovė gavo iš santykių su viešuoju sektoriumi, kai ji nesilaikė šio įstatymo reikalavimų, yra nuosekli ir tinkama tame įstatyme įtvirtintam tikslui – užtikrinti teisinių ir komercinių santykių, kuriuos viešasis sektorius palaiko su savo partneriais, skaidrumą – pasiekti.
111
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyta aplinkybė, kad VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmoje sakinio dalyje nenustatyta jokia tokios baudos viršutinė riba, taip pat savaime neprieštarauja bausmių proporcingumo principui, įtvirtintam Chartijos 49 straipsnio 3 dalyje, nes tokios ribos nustatymas galėtų pakenkti baudos veiksmingumui ir jos atgrasomajam ir baudžiamajam poveikiui, galbūt paskatindamas kai kuriuos ekonominės veiklos vykdytojus nesilaikyti įstatyme įtvirtintų pareigų, jeigu ekonominė nauda, kurią jie tikisi gauti iš santykių su viešuoju sektoriumi, viršytų šią ribą.
112
Tačiau, antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad, taikydama VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto pirmą sakinio dalį, registruojančioji institucija skiria šioje nuostatoje numatytą baudą automatiškai, neatsižvelgdama į konkretaus atvejo aplinkybes. Pažymėtina, kad toks automatizmas skiriant potencialiai labai didelę baudą neatitinka Chartijos 49 straipsnio 3 dalyje įtvirtinto proporcingumo principo, nes nurodyta institucija negali keisti baudos dydžio atsižvelgdama į padaryto pažeidimo sunkumą.
113
Konkrečiai šis teismas pažymi, kad registruojančioji institucija neatsižvelgia į tai, kad VSPR nurodyta informacija apie galutinį naudos iš viešojo sektoriaus partnerio gavėją yra teisinga. Tačiau šios informacijos tikslumas yra svarbi aplinkybė šiai institucijai skiriant baudą. Iš tiesų, tokiu atveju ši informacija leidžia viešojo sektoriaus subjektams iš patikimo šaltinio gauti visus svarbius duomenis apie ekonominės veiklos vykdytoją, pageidaujantį užmegzti teisinius ir komercinius santykius su šiuo sektoriumi; taip užtikrinamas šių santykių skaidrumas ir kartu pasiekiamas VSPR įstatyme įtvirtintas tikslas.
114
Trečia, iš šio įstatymo 13 straipsnio 6 dalies matyti, kad, skirdama baudą, registruojančioji institucija, be kita ko, atsižvelgia į nagrinėjamos pareigos pažeidimo pobūdį, sunkumą, jo padarymo būdą ir padarinius. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad praktikoje ši nuostata taikoma tik tuo atveju, kai viešojo sektoriaus partnerio gautos ekonominės naudos neįmanoma nustatyti, todėl baudos dydis turi būti vertinamas pagal VSPR įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto antrą sakinio dalį.
115
Taigi, nors tokiu atveju taikant šio įstatymo 13 straipsnio 6 dalį gali būti paisoma Chartijos 49 straipsnio 3 dalyje numatyto proporcingumo principo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi įsitikinti, kad nagrinėjamu atveju, jei, kaip jis mano, registruojančioji institucija teisingai skyrė pagrindinėje byloje ginčijamas baudas pagal nurodyto įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punkto antrą sakinio dalį, ši institucija atsižvelgė į visas svarbias konkretaus atvejo aplinkybes, kaip reikalaujama pagal minėto 13 straipsnio 6 dalį.
116
Galiausiai, ketvirta, kiek tai susiję su kitomis nepalankiomis pasekmėmis, kurių pagal VSPR įstatymą atsiranda nubaustai bendrovei, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, viena vertus, nurodo, kad įsigaliojus sprendimui skirti baudą viešojo sektoriaus subjektas gali pagal šio įstatymo 15 straipsnį nutraukti sutartį su viešojo sektoriaus partneriu. Tiesa, kad toks nutraukimas gali sukelti atitinkamam ekonominės veiklos vykdytojui potencialiai reikšmingų padarinių. Vis dėlto, siekiant patikrinti Chartijos 49 straipsnio 3 dalies laikymąsi, svarbu pažymėti, kad būtent viešojo sektoriaus subjektas, o ne registruojančioji institucija, skirianti baudą pagal šio įstatymo 13 straipsnio 1 dalies a punktą, turi atsižvelgti į tokio nutraukimo sukeliamų padarinių sunkumą, turint omenyje visas kitas konkretaus atvejo aplinkybes. Baudos skyrimo stadijoje ši institucija neturi galimybės nustatyti, ar viešojo sektoriaus subjektas iš tiesų nutrauks sutartį.
117
Kita vertus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kiek tai susiję su Chartijos 49 straipsnio 3 dalies paisymu, laiko problema tai, kad pagal VSPR įstatymo 13 straipsnio 2 dalį ta pati institucija išbraukia viešojo sektoriaus partnerį iš VSPR įsigaliojus sprendimui skirti baudą, be kita ko, už šio įstatymo 19 straipsnyje įtvirtinto draudimo pažeidimą, jeigu bauda nebuvo sumokėta per kompetentingo teismo nustatytą terminą.
118
Šiuo klausimu pabrėžtina, kad, skirdama baudą, registruojančioji institucija neturi galimybės nustatyti, ar viešojo sektoriaus partneris vengs sumokėti baudą ir todėl turės būti išbrauktas iš VSPR. Taigi pagal Chartijos 49 straipsnio 3 dalį negalima reikalauti, kad VSPR įstatymu ši institucija būtų įpareigota atsižvelgti į tokią galimybę nustatydama baudos dydį.
119
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į ketvirtąjį klausimą reikia atsakyti: Chartijos 49 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias jas pažeidusiai bendrovei automatiškai skiriama bauda, atitinkanti ekonominę naudą, kurią ji gavo iš santykių su viešuoju sektoriumi, ir kompetentinga institucija, nustatydama šios baudos dydį, neturi galimybės atsižvelgti į jokias su nagrinėjamos pareigos pažeidimu susijusias aplinkybes. Tačiau Chartijos 49 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias skiriamai baudai nustatyti minimalus ir maksimalus dydžiai, jeigu kompetentinga institucija visų pirma atsižvelgia į nagrinėjamos pareigos pažeidimo pobūdį, sunkumą, jo padarymo būdą ir padarinius.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
120
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
1.
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 1 dalis ir teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, kad asmeniui, įgaliotam įregistruoti bendrovę viešojo sektoriaus partnerių registre, neleidžiama atlikti šios registracijos, jeigu dėl jo su viešojo sektoriaus partneriu palaikomų santykių gali kilti abejonių jo nešališkumu, visų pirma dėl jį su šiuo viešojo sektoriaus partneriu siejančių asmeninių ar turtinių ryšių, nepatikslinant kitų kriterijų, leidžiančių įvertinti šį nešališkumą, ir neatsižvelgiant į tai, kad už šio nešališkumo reikalavimo nesilaikymą skiriama baudžiamojo pobūdžio sankcija, su sąlyga, kad, atsižvelgdami į šių nacionalinės teisės nuostatų formuluotę ir į kompetentingų nacionalinių teismų pateiktą jų išaiškinimą pagal įprastus teisės aiškinimo metodus, šis įgaliotasis asmuo ir nurodytas viešojo sektoriaus partneris gali pakankamai aiškiai ir tiksliai suprasti, kokie veiksmai ir neveikimas gali sukelti jų baudžiamąją atsakomybę.
2.
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 1 dalis ir teisinio saugumo principas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos tokios nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias už asmeniui, įgaliotam įregistruoti bendrovę viešojo sektoriaus partnerių registre, nustatyto nešališkumo reikalavimo nesilaikymą numatyta tik skirti šiai bendrovei baudą, atitinkančią ekonominę naudą, jos gautą iš santykių su viešuoju sektoriumi, nepatikslinant šią naudą leidžiančių nustatyti kriterijų, su sąlyga, kad šie kriterijai gali kilti iš kompetentingų nacionalinių teismų taikomo įprasto teisės aiškinimo metodo, todėl nurodyta bendrovė gali pakankamai aiškiai ir tiksliai suprasti, kokios sankcijos jai gresia už šių teisės nuostatų pažeidimą.
3.
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias jas pažeidusiai bendrovei automatiškai skiriama bauda, atitinkanti ekonominę naudą, kurią ji gavo iš santykių su viešuoju sektoriumi, ir kompetentinga institucija, nustatydama šios baudos dydį, neturi galimybės atsižvelgti į jokias su nagrinėjamos pareigos pažeidimu susijusias aplinkybes. Tačiau Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 49 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias skiriamai baudai nustatyti minimalus ir maksimalus dydžiai, jeigu kompetentinga institucija visų pirma atsižvelgia į nagrinėjamos pareigos pažeidimo pobūdį, sunkumą, jo padarymo būdą ir padarinius.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: slovakų.