62005CC0339_SL
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Uvod
1. Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht (socialno in delovno sodišče v Innsbrucku) je Sodišču v skladu s členom 234 ES predložilo vprašanje za predhodno odločanje v zvezi z razlago člena 9(1) Priloge I k Sporazumu o prostem gibanju oseb med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani, podpisanemu 21. junija 1999 v Luxembourgu.(2)
2. Predložitveno sodišče s tem vprašanjem sprašuje, ali je treba obdobja zaposlitve, ki so se v Švici zaključila pred začetkom veljavnosti tega sporazuma, upoštevati pri določitvi delovne dobe trenutne poklicne dejavnosti, ki se opravlja v Avstriji.
3. Za odgovor na to vprašanje je treba ugotoviti pristojnosti Sodišča v zvezi s Sporazumom, preučiti neposredni učinek ene izmed njegovih določb ter določiti njegovo časovno veljavnost.
II – Pravni okvir
A – Sporazumi med Skupnostjo in Švicarsko konfederacijo
4. Kljub tesnim zgodovinskim, kulturnim in gospodarskim povezavam med Evropsko skupnostjo in Švico se je šele po Sporazumu o prosti trgovini iz leta 1972 (3) začelo tiho zavezništvo, ki so ga nekoliko okrepili sporazumi o znanstvenem sodelovanju(4) in o prometu čez Alpe.(5)
5. Zaradi političnih, finančnih in socialnih zahtev so bili 21. junija 1999 sklenjeni sporazumi na sedmih področjih:(6) znanstveno in tehnološko sodelovanje, letalski promet, cestni in železniški prevoz potnikov in blaga, trgovina s kmetijskimi proizvodi, vzajemno priznavanje na področju ugotavljanja skladnosti, javna naročila in prosti pretok oseb.
6. Gre za sporazume treh vrst: integracija (zračni promet), sodelovanje (znanstveno in tehnološko sodelovanje) in liberalizacija (druga področja), v zadnjem primeru sporazumi temeljijo na načelu enakovrednosti pravnih sistemov podpisnic.(7)
7. Ti sporazumi so začeli veljati 1. junija 2002.(8)
B – Sporazum o prostem gibanju oseb
8. Od drugih sporazumov se Sporazum o prostem gibanju oseb razlikuje po tem, da so ga morale države članice glede na omejene pristojnosti Skupnosti na tem področju, skleniti same,(9) tako da ga je mogoče opredeliti kot „mešani sporazum“.(10)
9. V skladu s členom 1(d) je namen tega sporazuma „odobriti enake življenjske, zaposlitvene in delovne pogoje“ državljanom Skupnosti in švicarskim državljanom.
10. Člen 2 daje prevladujoč pomen načelu enakega obravnavanja, saj določa, da „državljani pogodbenic, ki zakonito prebivajo na ozemlju druge pogodbenice, ne smejo biti pri uporabi določb iz prilog I, II in III k temu sporazumu in v skladu z njimi na noben način predmet diskriminacije na podlagi državljanstva“.(11)
11. V zvezi s tem člen 7 določa, da „pogodbenice v skladu s Prilogo I sprejmejo določbe za uveljavljanje naslednjih pravic v zvezi s prostim pretokom oseb:
a) pravica do enake obravnave z
državljani pri dostopu do gospodarske dejavnosti in njenem izvajanju ter pri življenjskih, zaposlitvenih in delovnih pogojih;
[…]“
12. Člen 16 izrecno napotuje na pravo Skupnosti in določa:
„1. Za doseganje ciljev tega sporazuma pogodbenice sprejmejo vse ukrepe, ki so potrebni, da se v njihovih medsebojnih odnosih zagotovi uporabljanje pravic in obveznosti, ki so enakovredne tistim iz pravnih aktov Evropske skupnosti, na katere se sklicujejo.
2. Če izvajanje tega sporazuma vključuje pojme prava Skupnosti, se upošteva ustrezna sodna praksa Sodišča Evropskih skupnosti pred datumom podpisa Sporazuma. O sodni praksi po tem datumu se obvesti Švico. Skupni odbor(12) za zagotavljanje pravilnega delovanja Sporazuma na zahtevo ene od pogodbenic opredeli posledice takšne sodne prakse.“
13. To določbo je treba dopolniti s „skupno izjavo o uporabi Sporazuma“, ki je v sklepni listini navedenega sporazuma, v skladu s katero morajo pogodbenice zagotoviti, da se lahko švicarski državljani sklicujejo na acquis communautaire
v skladu s pogoji sporazuma.
14. Poleg tega ima Sporazum tri priloge,(13) ki se nanašajo na prosti pretok oseb (Priloga I), koordinacijo sistemov socialne varnosti (Priloga II) in vzajemno priznavanje poklicnih kvalifikacij (Priloga III).
15. Natančneje, Priloga I vsebuje splošne določbe (členi od 1 do 5) in posebne določbe za zaposlene osebe (členi od 6 do 11), samozaposlene osebe (členi od 12 do 17), opravljanje storitev (členi od 17 do 23), osebe, ki ne opravljajo gospodarske dejavnosti (člen 24) in za nakup nepremičnin (člen 25); Priloga I vsebuje tudi prehodne določbe oziroma določbe za razvoj Sporazuma (členi od 26 do 34).
16. Člen 9 Priloge I določa pravila glede „enakega obravnavanja“ zaposlenih oseb:
„1. Zaposlena oseba z državljanstvom pogodbenice na ozemlju druge pogodbenice zaradi svojega državljanstva ne sme biti deležna drugačnega obravnavanja kot domače zaposlene osebe v zvezi z zaposlitvenimi in delovnimi pogoji, predvsem glede plačila, odpusta ali glede vrnitve na delovno mesto ali ponovne zaposlitve, če bi postala brezposelna.
[…]
4. Vsaka klavzula kolektivnega ali individualnega sporazuma ali katerega koli drugega kolektivnega dogovora glede dostopa do zaposlitve, glede zaposlitve, plačila in drugih pogojev zaposlitve in odpovedi, je avtomatično nična, če omogoča ali dovoljuje neenake pogoje za tuje zaposlene osebe, ki so državljani pogodbenic.
[…]“
C – Avstrijska zakonodaja
17. Republika Avstrija in dežela Tirolska sta v okviru svojih pristojnosti Sporazum o prostem gibanju oseb s Švico prenesli v zakon o pogodbenih uslužbencih (Vertragsbedienstetengesetz, v nadaljevanju: VBG),(14) zakon o plačah (Gehaltsgesetz, v nadaljevanju: GHG)(15) in zakon dežele Tirolske o pogodbenih uslužbencih (Tiroler Landes- Vertragsbedienstetengesetz, v nadaljevanju: L-VGB).(16)
18. V skladu s členom 26(2)(f), točka 3, VBG se mora za določitev datuma napredovanja delavcev v celoti upoštevati obdobje zaposlitve ali poučevanja „[…] po 1. juniju 2002 v švicarski instituciji“, primerljivi z avstrijskimi institucijami.
19. Isto pravilo je določeno v členu 12(2)(f), točka 3, GHG in členu 41(8), točka 3, L-VGB.
III – Dejansko stanje, spor v glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
20. Mnogo zaposlenih v deželi Tirolski je delalo v švicarskem zdravstvenem sektorju, vendar se obdobja zaposlitve pred 1. junijem 2002 niso upoštevala pri določitvi njihovih datumov napredovanja na trenutnih delovnih mestih, kar se je odražalo v njihovih plačah. Tako je W. Kostner več kot dvaindvajset let delala kot medicinska sestra operacijskega bloka v kantonski bolnišnici St. Gallen; C. Bieri-Spori devet let in pol kot medicinska sestra v različnih javnih bolnišnicah te države; in A. Lawatsch skoraj dve leti kot medicinska sestra negovalka v bolnišnici Oberengadin v Samedanu.
21. Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols (centralni svet delavcev bolnišnic dežele Tirolske) je 28. februarja 2005 pri Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht vložil tožbo za ugotovitev polnega priznanja vseh obdobij zaposlitve v Švici, pri čemer je navedel tri zgoraj opisane primere.
22. Landesgericht Innsbruck je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali mora država članica ali eden izmed regionalnih ali lokalnih organov države članice pri izračunu plače pogodbenih javnih uslužbencev brez časovne omejitve upoštevati obdobja zaposlitve v določenih institucijah v Švici, ki so primerljive z institucijami iz člena 41(2) Tiroler Landesvertragsbedienstetengesetz (oziroma iz člena 26(2) Vertragsbedienstetengesetz 1948), ali je treba Sporazum o prostem pretoku oseb med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani (UL 2002, L 114/6), zlasti člen 9(1) Priloge I k temu Sporazumu, razlagati tako, da je treba upoštevati le obdobja zaposlitve pogodbenih javnih uslužbencev v Švici po začetku veljavnosti tega Sporazuma, torej po 1. juniju 2002?“
IV – Postopek pred Sodiščem
23. Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols, italijanska vlada in Komisija so v roku, določenem v členu 23 Statuta Sodišča, vložili pisna stališča.
24. Po zaključku pisnega dela nobena izmed strank ni zahtevala ustne obravnave, zato je bilo mogoče po sestanku 25. aprila 2006 sestaviti te sklepne predloge.
V – Preučitev vprašanja za predhodno odločanje
25. V tem postopku ni sporno, da obdobja zaposlitve, ki jih je državljan Skupnosti zaključil v Švici po začetku veljavnosti Sporazuma s to državo, veljajo za namen izračuna delovne dobe glede dejavnosti, ki jo je ta državljan Skupnosti nato zaključil v državi članici.
26. Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht sprašuje, ali je treba v skladu s členom 9 Priloge I k Sporazumu uporabiti isti pristop za prejšnja obdobja zaposlitve.
27. V tem okviru, čeprav se predložitveni sklep nanaša le na časovni vidik določbe, je treba najprej preveriti, ali je Sodišče pristojno za razlago te določbe, in če je odgovor pritrdilen, preučiti, ali ima določba neposredni učinek.
A – Pristojnost Sodišča za odgovor na vprašanje za predhodno odločanje
28. Uvodna, vendar pomembna ugotovitev izhaja iz dejstva, da so Sporazum o prostem gibanju oseb, kot sem že pojasnil, sklenile Skupnost(17) in države članice, saj Sporazum vsebuje določena področja, ki ne sodijo v pristojnost Skupnosti.
29. Sodišče je v sodbi z dne 30. septembra 1987 v zadevi Demirel(18) potrdilo svojo pristojnost glede razlage določb mešanih sporazumov, ki se nanašajo na pristojnosti na podlagi primarnega prava, saj te tvorijo sestavni del pravnega reda Skupnosti.(19) Ob pomanjkanju posebne določbe naj bi bil podlaga za to pristojnost člen 220 ES(20), ki določa, da je Sodišče zadolženo za zagotavljanje spoštovanja prava Skupnosti.
30. Člen 9 Priloge I k Sporazumu o prostem gibanju oseb vsebuje načelo enakega obravnavanja zaposlenih oseb, s čimer izraža zavezanost na področju Skupnosti, tako da je Sodišče pristojno za razlago, če se določba nanaša na prosto gibanje delavcev.(21)
31. Poleg tega vzpostavitev posebnega institucionalnega okvira – skupnega odbora – ne preprečuje posredovanja Sodišča, ker v skladu s sodno prakso, ki izhaja iz sodbe z dne 26. oktobra 1982 v zadevi Kupferberg(22), naloge tega odbora, ki je odgovoren za „upravljanje in pravilno uporabo Sporazuma“(23) ter za reševanje sporov glede uporabe navedenega sporazuma, (24) ostanejo nespremenjene, če sodišče ene izmed pogodbenic v sporu uporabi brezpogojno in natančno določbo ali postavi vprašanje za predhodno odločanje.(25)
B – Neposredni učinek člena 9 Priloge I k Sporazumu
32. Ob ugotovitvi, da je Sodišče dolžno odgovoriti na vprašanje za predhodno odločanje avstrijskega sodišča, je treba ugotoviti, ali se je mogoče pred sodišči držav članic sklicevati na načelo prepovedi diskriminacije, kot je zapisano v členu 9 Priloge I k Sporazumu, glede zaposlitvenih in delovnih pogojev.(26)
33. Sodišče je v zgoraj navedeni sodbi Demirel, ki sodi v ustaljeno sodno prakso, odločilo, da je „določba sporazuma, ki ga Skupnost sklene s tretjimi državami, neposredno uporabljiva, če ob upoštevanju njenega besedila, predmeta in narave vsebuje jasno in natančno opredeljeno obveznost in za njeno izvedbo ali učinkovanje ni potreben noben nadaljnji akt“.(27)
34. To pravilo širi merila, ki urejajo notranje akte Skupnosti, na mednarodne sporazume,(28) čeprav z dodatno zahtevo, ker je treba v skladu s členom 31 Dunajske konvencije o pogodbenem pravu z dne 23. maja 1969(29) upoštevati tudi „besedilo“, „predmet“ in „naravo“ pogodbe, kar daje tem primerom poseben značaj.(30)
35. Iz razlage Sporazuma s Švico izhaja, da je njegov namen prepovedati diskriminacijo na podlagi državljanstva med državljani Skupnosti in švicarskimi državljani, zlasti glede življenjskih, zaposlitvenih in delovnih pogojev (člena 1(d) in 2), ker podpisnicam nalaga, naj na zadevnih področjih uredijo pravico do enakega obravnavanja v zvezi s prostim gibanjem oseb (člen 7(a)).
36. Člen 9 Priloge I določa to načelo za zaposlene osebe, pri čemer prepoveduje drugačno obravnavanje na podlagi državljanstva na področju „zaposlitvenih in delovnih pogojev, zlasti glede plačila, odpovedi delovnega razmerja in glede vrnitve na delovno mesto ali ponovne zaposlitve“ (odstavek 1), in določa, da je vsaka zakonodaja, ki vsebuje ali odobrava klavzule v nasprotju s tem pravilom, nična (odstavek 2).
37. Zato navedeni člen vzpostavlja jasno obveznost, ki ne potrebuje dodatnih ukrepov, ker stranke pri razvoju navedenih področij nimajo diskrecijske pravice, ampak morajo prepovedati vsakršno diskriminacijo na podlagi državljanstva; gre za načelo, ki ne sme biti predmet kakršnih koli pogojev ali omejitev.
38. Iz zgoraj navedenega izhaja, da člen 9 Priloge k Sporazumu izključuje vsakršno diskriminacijo, s tem da državljanom Skupnosti in švicarskim državljanom daje pravice, katerih neposredno zaščito morajo zagotavljati sodišča Evropske unije.
39. Ne smemo pozabiti, da je Sodišče večkrat potrdilo neposredni učinek določb, vsebovanih v sporazumih s tretjimi državami, ki s podobnim besedilom, kakršen je Sporazum s Švico, prepovedujejo diskriminacijo zaposlenih. Tako je Sodišče v okviru mešanih sporazumov(31) v zgoraj navedeni sodbi Pokrzeptowicz-Meyer(32) potrdilo neposredni učinek člena 37(1), prva alinea, Pridružitvenega sporazuma s Poljsko(33), ki določa, da „obravnavanje poljskih delavcev, ki so zakonito zaposleni na ozemlju države članice, v primerjavi z lastnimi državljani, ne sme biti podvrženo diskriminaciji na podlagi državljanstva glede njihovih delovnih pogojev, plačila in odpovedi delovnega razmerja“ (točke od 19 do 30). Sodišče je v sodbi z dne 12. aprila 2005 v zadevi Simutenkov(34) neposredni učinek priznalo tudi členu 23(1) mešanega sporazuma o partnerstvu in sodelovanju z Rusijo(35), ki je podoben zgoraj navedeni določbi Sporazuma s Poljsko (točke od 20 do 29).
40. Poleg tega je cilj Sporazuma s Švico enak cilju iz člena 39 ES, ki zagotavlja prosto gibanje delavcev znotraj Skupnosti z odpravo „vsakršne diskriminacije na podlagi državljanstva delavcev držav članic v zvezi z zaposlitvijo, plačilom in drugimi delovnimi in zaposlitvenimi pogoji“. Poleg tega je besedilo člena 9(1) in (4) Priloge I k Sporazumu v bistvu enako členu 7(1) in (4) Uredbe Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 o prostem gibanju delavcev v Skupnosti.(36)
41. Ta podobnost med zgoraj navedenimi določbami je utemeljena, prvič, v kratki preambuli k Sporazumu o prostem gibanju oseb, ker so se njegove podpisnice odločile, da bodo vzajemno spoštovale prosto gibanje oseb „na podlagi določb, ki se uporabljajo v Evropski skupnosti“, in, drugič, v členu 16 tega sporazuma, ki vsebuje dve „napotili na pravo Skupnosti“, da bi se na podlagi njegovih „pravnih aktov“ in njegove „sodne prakse“ dosegli zasledovani cilji.
42. V teh okoliščinah je treba preveriti, ali je mogoče sodno prakso Sodišča glede neposrednega učinka člena 39 ES(37) in neposrednega učinka uredb uporabiti glede člena 9(1) in (4) Priloge I k Sporazumu.(38)
43. Sodišče je v sodbi z dne 1. julija 1993 v zadevi Metalsa(39) odločilo, da je razširitev razlage določbe Pogodbe EGS na podobno sestavljeno določbo, vključeno v Sporazum med Skupnostjo in tretjimi državami, odvisna od cilja, ki ga zasleduje vsaka določba v svojem lastnem okviru, pri čemer je „primerjava med cilji in okvirom sporazuma in Pogodbe velikega pomena“.
44. Kot sem že poudaril, imajo določbe Sporazuma s Švico in določbe Pogodbe ES isti cilj, namreč odpravo diskriminacije pri zaposlitvi na podlagi državljanstva z namenom zaščite prostega gibanja delavcev v zadevnih državah.
45. Zato menim, da ni razloga, da se sodna praksa Sodišča glede neposrednega učinka člena 39 ES in člena 7(1) in (4) Uredbe št. 1612/68 ne bi uporabila glede člena 9 Priloge I k Sporazumu s Švico.(40)
C – Časovni obseg načela enakega obravnavanja
1. Uvod
46. „Ves svet misli, da si lastimo prostor, katerega časovne razsežnosti stalno rastejo, in ta univerzalnost me lahko le veseli, ker je to resnica, ki jo vsak domneva in sem jo moral razjasniti“.(41)
47. Sporazum o prostem gibanju oseb in njegova Priloga I vsebujeta prehodne določbe, a nobena izmed teh določb se ne nanaša na načelo enakih delovnih pogojev.
48. Tako člen 10 Sporazuma določa: a) da lahko Švica pet let po uveljavitvi Sporazuma za prebivanje, ki je daljše od štirih mesecev, ohrani količinske omejitve glede dostopa do opravljanja gospodarske dejavnosti (odstavek 1); b) da lahko pogodbenice za največ dve leti ohranijo prednostni nadzor nad delavci, ki so vključeni v redni trg delovne sile (odstavek 2); c) da Švica prav tako v prvih petih letih lahko v skladu z določenimi posebnimi pravili v svoji skupni kvoti rezervira določeno minimalno število novih dovoljenj za prebivanje delavcev iz Skupnosti (odstavek 3), (odstavek 4); d) da se take omejitve ne uporabljajo za zaposlene osebe, ki imajo ob začetku veljavnosti tega sporazuma dovoljenje za opravljanje gospodarske dejavnosti na ozemlju pogodbenic, ali imetnike dovoljenj za prebivanje, ker te osebe uživajo določene pravice od začetka (odstavek 5), in e) da se za obmejne delavce ne smejo uporabljati nobene količinske omejitve (odstavek 7).(42)
49. Prehodne določbe Priloge I se nanašajo na: a) omejitve pri dostopu do zaposlitve v javni upravi (člen 26); b) prebivališče, pravico do vrnitve, in geografsko ter poklicno mobilnost zaposlenih oseb (členi 27, 29 in 30), ter samozaposlenih oseb (členi 31, 33 in 34), ter c) na zaposlene (člen 28) in samozaposlene obmejne delavce (člen 32).
50. Posledično zadevne določbe ne vsebujejo nobenih posebnih pokazateljev, ki bi vodili k odgovoru na vprašanje, ki ga je postavilo Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht.
2. Predlagana rešitev
51. Da bi odgovorili na postavljeno vprašanje, je treba preučiti tako neposredni učinek člena 9 Priloge I k Sporazumu kot tudi dve splošni načeli: načelo, da iz sporazuma za stranke izhajajo obveznosti le od njegovega začetka veljavnosti – tempus regit actum, (43)
– ko postane sestavni del pravnega reda Skupnosti(44), in načelo, da je, čeprav volja strank pomeni element razlage – „subjektivna teorija“(45), pomembna celovita presoja(46), v okviru katere je treba pretehtati teleološke in sistematične vidike.
52. Glede na ta merila je treba na vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, odgovoriti pritrdilno, da je treba obdobja zaposlitve, zaključena v Švici pred začetkom veljavnosti Sporazuma, upoštevati v Avstriji pri napredovanju za primerljive dejavnosti, ki se jih nato opravlja v tej državi. Ta rešitev je utemeljena s številnimi argumenti.
53. Prvič, v skladu z ustaljeno sodno prakso neupoštevanje predhodnih obdobij zaposlitve, ki so bila zaključena v javni upravi druge države članice, pomeni neupravičeno posredno diskriminacijo.(47)
54. Drugič, glede vprašanja učinka načela prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva danes, torej glede uporabe novega pravila v trenutnem delovnem razmerju, ne da bi pri tem upoštevali hipotetično spoštovanje pravic, domnevno pridobljenih v preteklosti, od trenutka, ko je Sporazum začel veljati, se je načelo enakega obravnavanja glede delovnih pogojev v celoti uporabljalo za še nezaključena pravna razmerja.
55. Tretjič, da bi se državljanom držav članic in Švice omogočil lažji dostop do dejavnosti in njihovega opravljanja ter do opravljanja storitev, člen 9 Sporazuma z napotilom na Prilogo III ureja vzajemno priznavanje diplom, certifikatov in drugih dokazil, ampak tega priznavanja ne pogojuje z dejstvom, da je bila diploma izdana šele po začetku veljavnosti tega sporazuma. Ta pristop je prav tako pomemben z vidika obdobij, ki so bila že zaključena.(48)
56. Četrtič, če v obravnavani zadevi Sodišče predlagane metode izračuna ne bi upoštevalo, bi bile osebe, ki so delale v Švici in ki so od 1. junija 2002 iskale zaposlitev na ozemlju Skupnosti, v slabšem položaju od oseb, ki so delale v državah članicah. Delovna doba predhodne primerljive zaposlitve bi bila v korist le zadnjenavedenim, pri čemer bi prve odvračala od izvrševanja pravice do prostega gibanja.
57. Obstaja druga utemeljitev, s katero so podkrepljene prejšnje trditve in ki zahteva podrobnejšo analizo, ker Sporazum s Švico zajema vključitev acquis communautaire ,(49) za kar gre tudi pri vstopu države v Skupnost.
58. Ta podobnost omogoča analogno uporabo sodne prakse glede časovne veljavnosti določb Skupnosti v novih državah članicah, kar potrjuje moje mnenje.
59. V sodbi z dne 2. oktobra 1997 v zadevi Saldaña in MTS(50) je Sodišče presojalo, ali člen 6(1) Pogodbe ES nasprotuje temu, da država članica zahteva plačilo cautio judicatum solvi
od osebe, ki ni nima niti sredstev niti prebivališča v Avstriji in je vložila tožbo zoper podjetje s sedežem v tej državi članici, čeprav taka zahteva ne velja za njene državljane, ki so v istem položaju in je tožnik hkrati državljan druge države članice in tretje države. Vendar je Sodišče, ker so dejstva nastala pred pristopom Avstrije k Skupnosti, analiziralo časovno veljavnost navedene določbe in glede na dejstvo, da Akt o pristopu v zvezi s tem ni vseboval nobenih posebnih pogojev, odločilo, da je „takoj uporabna“ in obvezna za Republiko Avstrijo od datuma njenega pristopa k Evropski uniji, vključno s „prihodnjimi učinki položajev, nastalih pred [navedenim] pristopom“ (točka 14).
60. Poleg tega je Sodišče v navedeni sodbi Österreichischer Gewerkschaftsbund(51), ki se glede dejanskih in pravnih vprašanj ne razlikuje od tistih v sporu v glavni stvari, obravnavalo položaj, v katerem so se v Avstriji
z namenom izračuna plačila učiteljev, obdobja zaposlitve v drugi državi članici upoštevala v celoti le, kadar je bilo to v javnem interesu in z odobritvijo pristojnih organov, medtem ko obdobja zaposlitve, zaključena v Avstriji, niso bila predmet teh formalnosti, in odločilo, da je bilo to v nasprotju s pravom Skupnosti (točka 51 zgoraj navedene sodbe Österreichischer Gewerkschaftsbund). Poleg tega je Sodišče pri preučevanju, ali so taka obdobja vključevala obdobja pred pristopom Avstrije k Evropski uniji, odločilo, da „je treba obdobja zaposlitve v določenih institucijah v drugih državah članicah, ki so primerljive z avstrijskimi institucijami iz člena 26(2) VBG, upoštevati brez časovne omejitve“ (točka 56 zgoraj navedene sodbe Österreichischer Gewerkschaftsbund ).
VI – Predlog
61. Glede na zgoraj navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanje za predhodno odločanje, ki mu ga je postavilo Landesgericht Innsbruck als Arbeits- und Sozialgericht, odgovori:
„Člen 9 Priloge I k Sporazumu o prostem gibanju oseb med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani in Švicarsko konfederacijo na drugi strani zahteva, da se obdobja zaposlitev, ki so bila pred začetkom veljavnosti navedenega sporazuma zaključena v Švici, upoštevajo pri napredovanju v okviru primerljive poklicne dejavnosti, ki se nato opravlja v eni izmed držav članic Skupnosti.“
(1) .
(2)  –	UL 2002, L 114, str. 6, v nadaljevanju: Sporazum o prostem gibanju oseb.
(3)  –	Sporazum med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo, podpisan v Bruslju 22. julija 1972 (UL L 300, str. 189). Drugi podobni sporazumi so bili sklenjeni z Avstrijo, Finsko, Islandijo, Norveško, Portugalsko In Švedsko.
(4)  –	Okvirni sporazum o znanstvenem in tehnološkem sodelovanju med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo (UL 1985, L 313, str. 6).
(5)  –	Sporazum med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o cestnem in železniškem prevozu blaga, sklenjen v Portu 2. maja 1992 (UL L 373, str. 28).
(6)  –	Lautenberg, A. L., „Les accords bilatéraux vus de Bruxelles“, Accords bilatéraux Suisse - UE (Commentaires), Helbing & Lichtenhahn, Basel, Ženeva, München/Bruylant, Bruselj, 2001, str. od 21 do 24, pojasnjuje švicarsko stališče na pogajanjih.
(7)  –	Kaddous, C., „Les accords sectoriels dans le système des relations extérieures de l'Union européenne“, Accords bilatéraux…, op. cit., str. 79.
(8)  –	„Prvi dan drugega meseca, ki sledi zadnji notifikaciji predložitve ratifikacijskih instrumentov ali ratifikaciji vseh sedmih sporazumov […]“ (člen 25 Sporazuma o prostem gibanju oseb). Kaufmann, B., „Die bilateralen Abkommen mit der EU. Ein langer Weg in der EU bis zur Ratifikation“, Neue Zürcher Zeitung (NZZ),
21. junij 2000, opisuje zapletenost ratifikacijskega postopka, ki je povzročila kasnejši začetek veljavnosti sporazumov.
(9)  –	Bieber, R., „Quelques remarques à l'occasion de l'entrée en vigueur des Accords bilatéraux Suisse-CE“, Mélanges en l'honneur de Bernard Dutoit,
Librairie Droz, Ženeva, 2002, str. 14 in naslednje.
(10)  –	Neuwahl, N. A., „Joint Participation in International Treaties and the Exercise of Power by the EEC and Its Member States: Mixed Agreements“, Common Market Law Review,
zvezek 28, 1991, str. od 717 do 740.
(11)  –	To načelo je navedeno tudi v sporazumih o cestnem in železniškem prevozu potnikov in blaga (člena 1 in 32), o letalskem prometu (člen 3), o javnih naročilih (člen 6 in priloge) in o trgovini s kmetijskimi proizvodi (členi od 7 do 9).
(12)  – Skupni odbor, vzpostavljen s členom 14 Sporazuma, je odgovoren za upravljanje in pravilno uporabo Sporazuma; na podlagi člena 19 je odbor pristojen za reševanje sporov med pogodbenicami.
(13)  –	Člen 15 določa, da so priloge in protokoli sestavni del Sporazuma.
(14)  –	BGBl. 1948, št. 86; večkrat spremenjen.
(15)  –	BGBl. 1956, št. 54; prav tako spremenjen po njegovi razglasitvi.
(16)  –	LGBl. št. 2/2001; prav tako večkrat spremenjen.
(17)  –	Pravna podlaga za sporazume med Skupnostjo in drugimi mednarodnimi organizacijami je določena v členu 310 ES, prej člen 238 Pogodbe ES, ki temelji na členu 14 Konvencije o prehodnih določbah Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in jeklo.
(18)  –	Zadeva 12/86, Recueil, str. 3719, točke od 6 do 12.
(19)  –	Macloed, I., Hendry, I. D., Hyett, S., The External Relations of the European Communities,
Clarendon Press, Oxford, 1996, str. 156; Louis, J. V., El ordenamiento jurídico comunitario,
5. izdaja, Oficina de Publicaciones de las Comunidades Europeas, 1995, str. 127. Generalni pravobranilec Tesauro v točkah od 10 do 21 sklepnih predlogov k sodbi z dne 16. junija 1998 v zadevi Hermès (C-53/96, Recueil, str. I-3603) obravnava to vprašanje, ampak ne priznava, da se sodni nadzor razteza na določbe, ki se nanašajo na pravna področja zunaj Skupnosti.
(20)  –	Petrović, D., L'effet direct des accords internationaux de la Communauté européenne: à la recherche d'un concept,
Presses Universitaires de France, Pariz, 2000, str. 155 in naslednje.
(21)  –	Khil-Wolff, B., „L'Accord Suisse-CE sur la libre circulation des personnes: observations générales“, L'Accord sur la libre circulation des personnes avec l'UE et ses effets à l'égard de la sécurité sociale en Suisse,
Stämpfli Verlag AG, Bern, 2001, str. 5.
(22)  –	Zadeva 104/81, Recueil, str. 3641, točki 19 in 20.
(23)  –	Člen 14 Sporazuma.
(24)  –	Člen 19 Sporazuma.
(25)  –	Gaja, G., „Effets directs et réciprocité dans la jurisprudence concernant l'Accord entre la Communauté européenne et la Suisse“, Annuaire suisse de droit international,
zvezek XL, 1984, str. 27, trdi, da bi skupni odbor, vzpostavljen v okviru Sporazuma iz leta 1972, težko presojal o tem, ali ima določena določba neposredni učinek, ker je njegovo delo osredotočeno na druga vprašanja, kot so pojasnjevanje obveznosti, ki izhajajo iz tega sporazuma. Drugačen položaj, ki je bil obravnavan v mnenjih 1/91 z dne 14. decembra 1991 (Recueil, str. I-6079) in 1/92 z dne 10. aprila 1992 (Recueil, str. I-2821), nastane, če mednarodna pogodba vzpostavi lasten sistem sodišč.
(26)  –	Carreau, D., Droit international,
Ed. Pedone, Pariz, 1988, str. 453, meni, da če sporazumi ne predvidevajo neposrednega učinka, mora o tem odločiti sodišče v vsakem primeru posebej.
(27)  –	Točka 14 sodbe Demirel. Sodbe z dne 5. februarja 1976 v zadevi Bresciani (87/75, Recueil, str. 129, točka 16); z dne 31. januarja 1991 v zadevi Kziber (C-18/90, Recueil, str. I-199, točka 15); z dne 1. julija 1993 v zadevi Metalsa (C-312/91, Recueil, str. I- 3751, točka 12); z dne 5. julija 1994 v zadevi Anastasiou in drugi (C-432/92, Recueil, str. I-3087, točka 23); z dne 16. junija 1998 v zadevi Racke (C-162/99, Recueil, str. I-3655, točka 31); z dne 2. marca 1999 v zadevi El-Yassini (C-416/96, Recueil, str. I-1209, točka 25); z dne 4. maja 1999 v zadevi Sürül (C-262/96, Recueil, str. I-2685, točka 60) in z dne 29. januarja 2002 v zadevi Pokrzeptowicz-Meyer (C-162/00, Recueil, str. I-1049, točka 19). Sodišče je v sodbi z dne 12. decembra 1972 v zadevi International Fruit Company in drugi (združene zadeve od 21/72 do 24/72, Recueil, str. 1219) prvič obravnavalo možnost razširitve doktrine neposrednega učinka na sporazum, sklenjen s Skupnostjo, in čeprav ta možnost ni bila priznana GATT, ni bila izključena za druge sporazume.
(28)  –	Glede neposrednega učinka mednarodnih pogodb je Stalno mednarodno kazensko sodišče – predhodnik Mednarodnega kazenskega sodišča – odločilo, da posebni pravni položaj svobodnega mesta Danzig temu ni omogočil, da postane član mednarodne organizacije dela, ker mednarodni sporazum – v tem primeru „Beamtenabkommen“ – za posameznika ne ustvarja neposrednih pravic ali obveznosti (mnenje z dne 26. avgusta 1930, Recueil de la CPJI,
serija B, št. 18, 1928).
(29)  –	Recueil des traités des Nations unies,
zvezek 1155, št. 18232, str. 331.
(30)  –	Petrović, D., op. cit., klavzule mednarodnih sporazumov, ki so sestavni del prava Skupnosti, opredeljuje za klavzule sui generis .
(31)  –	Sodišče je ta učinek prav tako priznalo v drugih vrstah sporazumov, kot je na primer Pridružitveni sporazum s Turčijo (sklenjen, odobren in potrjen v imenu Skupnosti s Sklepom Sveta 64/732/EGS z dne 23. decembra 1963, UL 1964, 217, str. 3685), in ta učinek razširilo na določene določbe Sklepa Pridružitvenega sveta št. 1/80 z dne 19. septembra 1980, v sodbah z dne 20. septembra 1990 v zadevi Sevince (C-192/89, Recueil, str. I-3461, točka 26) – člena 6 in 13; z dne 5. oktobra 1994 v zadevi Eroglu (C-355/93, Recueil, str. I-5113, točka 17) – člen 7, točka 2; z dne 17. aprila 1997 v zadevi Kadiman (C-351/95, Recueil, str. I-2133, točka 28) – člen 7, točka 1; z dne 19. novembra 1998 v zadevi Akman (C-210/97, Recueil, str. I-7519, točka 23) – člen 7, točka 2; z dne 8. maja 2003 v zadevi Wählergruppe Gemeinsam (C-171/01, Recueil, str. I-4301, točka 67) – člen 10, točka 1; z dne 11. novembra 2004 v zadevi Cetinkaya (C-467/02, ZOdl., str. I-10895, točka 31) – člen 7, točka 1; z dne 2. junija 2005 v zadevi Dörr in Ünal (C-136/03, ZOdl., str. 4759, točka 66) – člen 6, točka 1, in z dne 16. februarja 2006 v zadevi Torun (C-502/04, Recueil, str. I-1563, točka 19) – člen 7, točka 2. Prav tako je Sodišče v točki 32 zgoraj navedene sodbe El-Yassini ta učinek priznalo členu 40 Sporazuma o sodelovanju z Marokom (podpisan v Rabatu 27. aprila 1976, Skupnost ga je potrdila z Uredbo Sveta (EGS) št. 2211/78 z dne 26. septembra 1978 (UL L 264, str. 1)), v skladu s katerim „vsaka država članica delavce z maroškim državljanstvom, zaposlene na njenem ozemlju, v primerjavi s svojimi lastnimi državljani glede delovnih pogojev in plačila, obravnava brez diskriminacije na podlagi državljanstva “.
(32)  –	V opombi 27.
(33)  –	Evropski sporazum med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Poljsko na drugi strani, odobren v imenu Skupnosti s Sklepom Sveta in Komisije 93/743/Euratom, ESPJ, ES z dne 13. decembra 1993 (UL L 348, str. 1).
(34)  –	Zadeva C-265/03, Recueil, str. I-2579.
(35)  –	Sporazum o partnerstvu in sodelovanju med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Rusko federacijo na drugi strani, podpisan na Krfu 24. junija 1994 in potrjen v imenu Skupnosti s Sklepom Sveta in Komisije 97/800/ESPJ, ES, Euratom z dne 30. oktobra 1997 (UL L 327, str. 1).
(36)  –	UL L 257, str. 2.
(37)  –	Sodbe z dne 4. decembra 1974 v zadevi Van Duyn (41/74, Recueil, str. 1337, točke od 4 do 8; z dne 14. julija 1976 v zadevi Donà (13/76, Recueil, str. I-1333, točka 20), in z dne 26. januarja 1999 v zadevi Terhoeve (C-18/95, Recueil, str. I-345, točka 27).
(38)  –	Sodbi z dne 17. maja 1972 v zadevi Leonesio (93/71, Recueil, str. 287, točka 5) in z dne 10. oktobra 1973 v zadevi Variola (34/73, Recueil, str. 981, točki 8 in 10).
(39)  –	Zadeva C-312/91, Recueil, str. I-3751, točka 11. Glej tudi sodbe z dne 27. septembra 2001 v zadevi Gloszczuk (C-63/99, Recueil, str. I-6369, točka 49); v zadevi Kondova (C-235/99, Recueil, str. I-6427, točka 52), in zadevi Barkoci in Malik (C-257/99, Recueil, str. I-6557) ter zgoraj navedeno sodbo Pokrzeptowicz-Meyer, točka 33.
(40)  –	Kaddous, C., op. cit., str. od 105 do 110.
(41)  –	Proust, M., À la recherche du temps perdu. Le Temps retrouvé, Ed. Gallimard, Bibliothèque La Pléiade, IV, Pariz, 1989, str. 623.
(42)  –	V skladu s členom 10(6) Sporazuma mora Švica Skupnemu odboru posredovati vse koristne statistične podatke in informacije, pogodbenice pa lahko v Skupnem odboru zahtevajo pregled položaja; člen 10(8) se nanaša na prehodne določbe o socialni varnosti in vračilu prispevkov za zavarovanje za brezposelnost, ki so določene v Protokolu Priloge II.
(43)  –	Cahier, P., „L'obligation de ne pas priver un traité de son objet et de son but avant son entrée en vigueur“, Mélanges Fernand Dehousse,
zvezek 1, Ed. Fernand Nathan, París/Ed. Babour, Bruselj, 1979, str. 31.
(44)  –	Sodbe z dne 30. aprila 1974 v zadevi Haegeman (181/73, Recueil, str. 449, točka 5), zgoraj navedena Demirel, točka 7, in zgoraj navedena Sevince, točka 8.
(45)  –	Imbrechts, L., „Les effets internes des accords internationaux des Communautés européennes“, Revue d'intégration européenne/Journal of European Integration,
1986, zvezek 10, št. 1, str. 66; Tagaras, H.N., „L'effet direct des accords internationaux de la Communauté“, Cahiers de Droit Européenne,
1987, str. 23.
(46)  –	Lagrange, M., „La Cour de Justice des Communautés européennes du Plan Schumann à l'Union européenne“, Mélanges Fernand …,
op. cit., zvezek 2, str. 131 in naslednje.
(47)  –	Sodbe z dne 23. februarja 1994 v zadevi Scholz (C-419/92, Recueil, str. I-505, točka 11); z dne 15. januarja 1998 v zadevi Schöning-Kougebetopoulou (C-15/96, Recueil, str. I-47, točka 13); z dne 12. marca 1998 v zadevi Komisija proti Grčiji (C-187/96, Recueil, str. I-1095, točka 21); z dne 30. septembra 2003 v zadevi Köbler (C-224/01, Recueil, str. I-10239, točke od 71 do 74); z dne 12. maja 2005 v zadevi Komisija proti Italiji (C-278/03, ZOdl., str. I-3747, točka 14) ter z dne 23. februarja 2006 v zadevi Komisija proti Španiji (C-205/04, ZOdl., str. I-0000, točki 14 in 15).
(48)  –	Generalni pravobranilec Jacobs navaja podobno vzporednico glede Akta o pristopu
Repubike Avstrije k Evropski uniji v točki 146 sklepnih predlogov k sodbi z dne 30. novembra 2000 v zadevi Österreichischer Gewerkschaftsbund (C-195/98, Recueil, str. I-10497).
(49)  –	To izhaja iz ene izmed skupnih izjav, priloženih k sklepni listini Sporazuma, ki je povzeta v točki 13 teh sklepnih predlogov. Khil-Wolff, B., op. cit., str. 4 in 7, ter Bieber, R., op. cit., str. 17, menita, da je osnovna metoda približevanja zakonodaje Evropske skupnosti in Švice ta, da Švica povzame acquis communautaire, tako da pravo Skupnosti ni sestavni del zgolj ene izmed strank, ki skleneta klasični dvostranski sporazum.
(50)  –	Zadeva C-122/96, Recueil, str. I-5325.
(51)  –	Glej opombo 48.