62022TJ0713_RES
Zadevi T‑713/22 in T‑720/22
Portumo – Madeira – Montagem e Manutenção de Tubaria, SA (Zona Franca da Madeira) in drugiinNova Ship Invest, Unipessoal, Lda (Zona Franca da Madeira)
proti
Evropski komisiji
Sodba Splošnega sodišča (peti senat) z dne 6. novembra 2024
„Državne pomoči – Prosta cona Madeira – Shema pomoči, ki jo je izvajala Portugalska – Sklep o ugotovitvi neskladnosti sheme s sklepoma C(2007) 3037 final in C(2013) 4043 final, o razglasitvi sheme za nezdružljivo z notranjim trgom in o odreditvi izterjave pomoči, ki so bile plačane na podlagi te sheme – Pojem ‚veljavna pomoč‘ v smislu člena 1(b)(ii) Uredbe (EU) 2015/1589 – Izterjava – Legitimno pričakovanje – Pravna varnost – Svoboda opravljanja storitev – Svoboda ustanavljanja – Prosto gibanje delavcev“
Pomoči, ki jih dodelijo države – Obstoječe pomoči in nove pomoči – Ukrep, ki se nanaša na spremembo sistema obstoječih pomoči – Izvajanje sheme v nasprotju s pogoji, določenimi v sklepu Komisije o odobritvi – Sprememba, ki vpliva na bistvo sheme – Opredelitev za novo pomoč
(člen 108 PDEU; Uredba Sveta 2015/1589, člen 1(c))
(Glej točke 19, 80 in 81.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Pomoči, ki jih je mogoče šteti za združljive z notranjim trgom – Pomoči za razvoj določenih regij – Regionalne pomoči za tekoče poslovanje za najbolj oddaljene regije – Sklep Komisije o odobritvi sheme pomoči, namenjene spodbujanju razvoja otoka Madeira – Pogoji za dodelitev pomoči, določeni s to shemo – Ozka razlaga – Dejavnosti, ki jih zunaj otoka Madeira opravljajo družbe, registrirane na tem otoku – Dejavnosti, ki ne morejo biti upravičene do pomoči, določenih z odobreno shemo
(člen 107(3)(a) PDEU; Obvestilo Komisije 2006/C 54/08)
(Glej točke od 33 do 60.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Pomoči, ki jih je mogoče šteti za združljive z notranjim trgom – Pomoči za razvoj določenih regij – Regionalne pomoči za tekoče poslovanje za najbolj oddaljene regije – Sklep Komisije o odobritvi sheme pomoči, namenjene spodbujanju razvoja otoka Madeire – Pogoji za dodelitev pomoči, določeni s to shemo – Ozka razlaga – Pogoj glede ustvarjanja oziroma ohranjanja delovnih mest v avtonomni regiji Madeira – Neizpolnjen pogoj
(člen 107(3)(a) PDEU; Obvestilo Komisije 2006/C 54/08)
(Glej točke od 66 do 76.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Diskrecijska pravica Komisije – Njeno sprejetje Smernic, ki urejajo preizkus združljivosti pomoči z notranjim trgom – Posledice – Samoomejitev diskrecijske pravice – Obveznost preučitve izjemnih okoliščin, na katere se sklicuje država članica v okviru predloga za presojo združljivosti pomoči zgolj na podlagi člena 107(3) PDEU
(člen 107(3) PDEU; Obvestilo Komisije 2006/C 54/08)
(Glej točke od 85 do 90.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Pomoči, ki jih je mogoče šteti za združljive z notranjim trgom – Pomoči za razvoj določenih regij – Regionalne pomoči za tekoče poslovanje za najbolj oddaljene regije – Združljivost z notranjim trgom – Pogoj – Spoštovanje načela sorazmernosti
(člen 107(3)(a) PDEU; Obvestilo Komisije 2006/C 54/08)
(Glej točke od 91 do 97.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Prepoved – Odstopanja – Pomoči, ki jih je mogoče šteti za združljive z notranjim trgom – Presoja ob upoštevanju člena 107(3) PDEU – Omejevalni učinki morebitnega sklepa o nezdružljivosti na temeljne svoboščine – Neupoštevnost
(člen 107(3) PDEU)
(Glej točke od 98 do 103.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči – Pomoč, dodeljena v nasprotju s procesnimi pravili iz člena 108 PDEU – Morebitno legitimno pričakovanje upravičencev – Neobstoj, razen v izjemnih okoliščinah
(člen 108 PDEU)
(Glej točke od 112 do 119.)
Pomoči, ki jih dodelijo države – Vračilo nezakonite pomoči – Kršitev načela pravne varnosti – Neobstoj
(člen 108 PDEU)
(Glej točke od 122 do 134.)
Povzetek
Splošno sodišče je zavrnilo ničnostne tožbe, ki jih je več družb vložilo zoper sklep Evropske komisije, s katerim so bile nekatere pomoči, ki so bile izplačane podjetjem s sedežem na otoku Madeira na podlagi predhodno odobrene sheme, razglašene za nezdružljive z notranjim trgom in s katerim je bilo odrejeno njihovo vračilo. V tem okviru je Splošno sodišče pojasnilo povezanost temeljnih svoboščin, določenih s Pogodbo DEU, s pravili te pogodbe na področju državnih pomoči.
Portugalska republika je za spodbujanje regionalnega razvoja in diverzifikacije gospodarske strukture otoka Madeira vzpostavila shemo pomoči za razmejeno območje na tem otoku, imenovano prosta cona Madeira (ZFM).
Ta shema, ki jo je Evropska komisija prvotno odobrila leta 1987 kot združljivo regionalno pomoč, je bila leta 2002 spremenjena. Komisija je leta 2007 odobrila tretjo shemo, ki je bila znova spremenjena in odobrena leta 2013 (
1
) (v nadaljevanju: Režim III).
Režim III, kot ga je odobrila Komisija, je imel obliko znižanja davka od dohodkov pravnih oseb na dobiček iz dejavnosti, ki se dejansko in fizično izvajajo na Madeiri, oprostitve občinskih in lokalnih davkov ter oprostitve plačila davka na prenos nepremičnin za ustanovitev podjetja v ZFM, in sicer do najvišjih zneskov pomoči na osnovi zgornjih mej, določenih glede na število delovnih mest, ki bi jih ohranil upravičenec.
Po opravljenem nadzoru nad navedenim režimom, ki se je nanašal na leti 2012 in 2013, se je Komisija odločila začeti formalni postopek preiskave iz člena 108(3) PDEU. Ob koncu tega postopka je Komisija s sklepom z dne 4. decembra 2020 (
2
) ugotovila, da je bil Režim III, kot ga je izvajala Portugalska, bistveno drugačen od tistega, ki je bil odobren s sklepoma iz let 2007 in 2013. Komisija je ta režim opredelila kot „novo pomoč“, ki se je izvajala nezakonito in ni bila združljiva z notranjim trgom, zato je odredila, naj se zagotovi njeno vračilo od upravičencev.
Štiri družbe prejemnice pomoči, izplačane na podlagi Režima III, kot se izvaja, s tožbami predlagajo, naj Splošno sodišče ta sklep razglasi za ničen.
Presoja Splošnega sodišča
Tožeče stranke so v utemeljitev tožb med drugim navedle, da so z razlago pogojev za dostop do Režima III, ki jo je Komisija uporabila v izpodbijanem sklepu, kršena načela prostega gibanja državljanov in delavcev, svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, saj je uresničevanje navedenih svoboščin za podjetja, ki so imela koristi od Režima III, oziroma za njihove zaposlene postalo oteženo ali dražje.
V zvezi s tem je treba poudariti, da je Splošno sodišče tako kot v sodbah T‑95/21 (
3
) in T‑131/21 (
4
) ugotovilo, da je Komisija, ne da bi storila napako, razlagala pogoje za dostop do Režima III in menila, da se ta režim, kot ga je izvajala Portugalska, bistveno razlikuje od tistega, ki je bil odobren s sklepoma iz leta 2007 in iz leta 2013, ter zato pomeni novo shemo pomoči.
Dalje, Splošno sodišče je poudarilo, da se s trditvami tožečih strank, ki se nanašajo na kršitev načel prostega gibanja državljanov in delavcev, svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, v bistvu izpodbija ugotovitev iz točke 198 obrazložitve izpodbijanega sklepa, do katere je Komisija prišla na podlagi člena 107(3)(a) PDEU, glede nezdružljivosti Režima III, kot se izvaja, z notranjim trgom.
Ker pa je namen teh trditev izpodbijati ugotovitev o nezdružljivosti Režima III, kot se izvaja, je Splošno sodišče navedlo, da iz sodne prakse sicer izhaja, da se mora Komisija, kadar namerava pomoč razglasiti za združljivo z notranjim trgom, prepričati, da ta razglasitev združljivosti, ki državi članici dovoljuje, da izplača zadevno pomoč, ne bo pomenila kršitve drugih določb prava Unije, zlasti načel prostega gibanja.
Vendar se z navedeno sodno prakso Komisiji, ki namerava pomoč razglasiti za nezdružljivo, ne more naložiti, naj to pomoč razglasi za združljivo in torej odobri njeno izplačilo, ker bi morebitna odločba o nezdružljivosti imela omejevalne učinke na podjetja, ki so upravičena do navedene pomoči, bodisi s preprečevanjem njenega izplačila bodisi z naložitvijo njenega vračila.
Sicer bi bila prepoved nezdružljivih državnih pomoči spodkopana z načeli prostega gibanja državljanov in delavcev, svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, in sicer čeprav so določbe Pogodbe DEU na področju konkurence, zlasti določbe o državnih pomočeh, temeljne in so odraz ene od bistvenih nalog, ki so zaupane Uniji.
Zato je Splošno sodišče ugotovilo, da tožeče stranke zoper izpodbijani sklep ne morejo utemeljeno uveljavljati načel prostega gibanja državljanov in delavcev, svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev v delu, v katerem je v tem sklepu na podlagi člena 107(3)(a) PDEU ugotovljeno, da Režim III, kot se izvaja, ni združljiv, in v katerem je bilo odrejeno njegovo vračilo.
Splošno sodišče je dodalo, da tudi ob predpostavki, da se lahko tožeče stranke v obravnavanem primeru sklicujejo na ta načela in da ima izpodbijani sklep – v delu, v katerem se pogoji za dostop do Režima III razlagajo tako, da je režim, kot se izvaja, nezdružljiv, in v katerem je odrejeno vračilo pomoči, ki so bile izplačane na podlagi zadnjenavedenega režima – omejevalni učinek na navajane svoboščine, so ti učinki vsekakor utemeljeni z legitimnim ciljem Režima III, ki je spodbujanje regionalnega razvoja in diverzifikacija gospodarske strukture Madeire kot najbolj oddaljene regije, in so s tem ciljem sorazmerni. V zvezi s tem je Splošno sodišče poudarilo, da ugotovitev nezdružljivosti Režima III, kot se izvaja, z notranjim trgom in zagotovitev vračila pomoči, ki so bile nezakonito izplačane na podlagi tega režima, družbam, registriranim v ZFM, prav tako ne preprečujeta, da bi ustanavljale ali opravljale storitve zunaj avtonomne regije Madeira oziroma da bi zaposlile delavce, ki prebivajo ali opravljajo svojo dejavnost zunaj te regije. Splošno sodišče je nazadnje ugotovilo, da se Komisiji ni bilo treba izreči o alternativni shemi pomoči, ki so jo predlagale tožeče stranke. V zvezi s tem je Splošno sodišče opozorilo, da se v skladu s sodno prakso Komisiji ni treba abstraktno izreči o vseh alternativnih ukrepih, ki bi jih bilo mogoče predvideti, kajti čeprav mora zadevna država članica podrobno navesti razloge za sprejetje zadevne sheme pomoči, zlasti glede izbranih pogojev za upravičenost, ji ni treba pozitivno dokazati, da noben drug, po definiciji hipotetičen ukrep ne bi mogel omogočiti boljše zagotovitve zastavljenega cilja. Če za navedeno državo članico taka obveznost ne velja, tožeče stranke od Splošnega sodišča ne morejo utemeljeno zahtevati, naj Komisiji naloži, da pri tej nalogi normativnega pregleda nadomesti nacionalne organe, da bi preučila vse možne alternativne ukrepe
Ob upoštevanju teh preudarkov je Splošno sodišče trditve tožečih strank zavrnilo kot neutemeljene. Zavrnilo je tudi vse druge navedene tožbene razloge in zato tožbe zavrnilo v celoti.
(
1
)	Sklepa Komisije z dne 27. junija 2007 v zadevi N 421/2006 in z dne 2. julija 2013 v zadevi SA.34160 (2011/N) (v nadaljevanju: sklepa o odobritvi iz leta 2007 in iz leta 2013).
(
2
)	Sklep Evropske Komisije (EU) 2022/1414 z dne 4. decembra 2020 o shemi pomoči SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), ki jo je izvajala Portugalska v okviru ureditve Zona Franca da Madeira (ZFM) – Režim III (UL 2022, L 217, str. 49; v nadaljevanju: izpodbijani sklep).
(
3
)	Sodba z dne 21. septembra 2022, Portugalska/Komisija (Prosta cona Madeira), (T‑95/21, EU:T:2022:567).
(
4
)	Sodba z dne 21. junija 2023, Região Autónoma da Madeira/Komisija (T‑131/21, EU:T:2023:348).