62017TJ0337_RES
Kohtuasi T‑337/17
Air France-KLM
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (neljas koda laiendatud koosseisus) 30. märtsi 2022. aasta otsus
Konkurents – Keelatud kokkulepped – Lennulastiturg – Otsus, milles tuvastatakse ELTL artikli 101, EMP lepingu artikli 53 ning ühenduse ja Šveitsi vahel sõlmitud õhutranspordilepingu artikli 8 rikkumine – Lennulastiteenuste hinnaelementide (kütuse lisatasu, ohutuse lisatasu, vahendustasu maksmine lisatasudelt) kooskõlastamine – Teabevahetus – Komisjoni territoriaalne pädevus – Üks ja vältav rikkumine – Rikkumise süüks panemine – Vastutusele võtmata jätmise tingimused – Võrdne kohtlemine – Põhjendamiskohustus – Trahvisumma – Müügiväärtus – Rikkumise raskus – Rikkumises osalemise kestus – Kergendavad asjaolud – Konkurentsivastase tegevuse õhutamine avaliku sektori poolt – Proportsionaalsus – Täielik pädevus
Konkurents – Transport – Konkurentsiõiguse normid – Lennutransport – Määrus nr 411/2004 – Kohaldamisala – Liidu – kolmandate riikide vahelised liinid ja EMP-liinid, mis ei ole liidu – kolmandate riikide vahelised liinid – Saabuva lennulasti teenused – Hõlmamine
(ELTL artiklid 101 ja 102; EMP leping, artiklid 53 ja 54 ning XIII lisa ja protokoll 21, mida on muudetud EMP Ühiskomitee otsusega nr 40/2005; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 32 punkt c, ja määrus nr 411/2004, artiklid 1 ja 3)
(vt punktid 90–97)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Territoriaalne kohaldamisala – Komisjoni pädevus – Lubatavus, arvestades rahvusvahelist avalikku õigust – Kuritarvitava tegevuse rakendamine või kindel mõju EMPs – Muud vahendid – Vahetu, märkimisväärse ja ettenähtava mõju kriteerium – Ulatus sellise tegevuse korral, mille ese oli konkurentsi piirata
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53)
(vt punktid 99–101, 116, 118–127, 138–140, 146–154, 156–158 ja 167–173)
Tühistamishagi – Väited – Vaidlustatud õigusakti vastuvõtjaks oleva institutsiooni pädevuse puudumine – Uurimine liidu kohtu algatusel – Tingimus – Võistlevuse põhimõtte järgimine
(ELTL artikkel 263)
(vt punktid 188 ja 189)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Selliste rikkumiste kindlakstegemine, mille eest on määratud karistus – Tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttest tulenevad nõuded – Otsuse resolutsiooni selgus ja täpsus – Hindamine – Resolutsiooni sõnastuse suurem tähtsus põhjendustega võrreldes
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8 ja artikli 11 lõige 2; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47)
(vt punktid 195, 196 ja 200–205)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid – Tütarettevõtja tegevusele otsustava mõju tegelik avaldamine, mida saab järeldada kaudsete tõendite kogumist majanduslike, organisatsiooniliste ja õiguslike sidemete kohta tema emaettevõtjaga – Asjaolud, millest saab järeldada otsustavat mõjutamist – Peaaegu kogu tütarettevõtja kapitali ja ligikaudu poolte hääleõiguste valdamine – Strateegiliste valikute mõjutamine – Emaettevõtja ja tütarettevõtja juhtorganites ametiülesannete kumuleerumine
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 2)
(vt punktid 220, 221, 255 ja 270–278)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid – Eeldus, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtjatele otsustavat mõju, kui ta omab nende aktsia- või osakapitalis 100% osalust – Ümberlükatavus – Emaettevõtja kohustus tõendada vastupidist – Tõendid, millest ei piisa eelduse ümberlükkamiseks
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 2)
(vt punktid 223, 224, 254, 256 ja 258–268)
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Konkurentsieeskirjade rikkumise eest trahve määrav ja mitut adressaati puudutav otsus – Tütarettevõtja tegevuse süüks panemine tema emaettevõtjale – Vajadus esitada piisavad põhjendused – Sellise eelduse käsitlemine, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtjatele tegelikku otsustavat mõju, kui ta omab nende aktsia- või osakapitalis 100% osalust, koostoimes muude tõenditega
(ELTL artikli 101 lõige 1 ja artikkel 296; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 41 lõike 2 punkt c; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 2)
(vt punktid 224–228)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Tütarettevõtja toimepandud rikkumine – Emaettevõtjale süüks panemine, mis tugineb otsustava mõju avaldamisele sellele tütarettevõtjale alates tema omandamisest – Emaettevõtja ümberkujundamine valdusühinguks ja ärinime muutmine – Mõju puudumine
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 2)
(vt punktid 243–248)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Rikkumise ajal ettevõtte käitamise eest vastutav juriidiline isik – Selle juriidilise isiku ümberkujundamine valdusühinguks, millega kaasneb tema igapäevase majandustegevuse üleminek teisele äriühingule, mis kuulub viimasele – Valdusühingu kui õigusjärglase vastutus – Kooskõla isikliku vastutuse ning karistuste ja sanktsioonide individuaalsuse põhimõtetega
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 2)
(vt punktid 245, 303, 309–313 ja 318)
Tühistamishagi – Hagid, mille emaettevõtja ja tema tütarettevõtja on eraldi esitanud komisjoni otsuse peale, millega pandi neile süüks nendele eelnenud äriühingu toimepandud rikkumine – Emaettevõtja kui õigusjärglase vastutus – Vaidlusaluse tegevuse tütarettevõtjale kui majandustegevuse jätkajale süüks panemise vaidlustamine emaettevõtja poolt – Etteheite vastuvõetamatus
(ELTL artiklid 101 ja 263; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8)
(vt punktid 313 ja 314)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Trahvide eest kaitse saamise taotluses ettevõtja esitatud teabe ja tõendite kasutamine – Lubatavus sõltumata leebema kohtlemise taotluse tulemusest
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; komisjoni teatis 2002/C 45/03, punkti 11 alapunkt b ja punkt 33, ning 2006/C 210/02, punktid 31 ja 37)
(vt punktid 326–338)
Konkurents – Trahvid – Hindamine ettevõtja individuaalse käitumise alusel – Teisele ettevõtjale karistuse määramata jätmise mõju – Puudumine – Nõue viia võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine kooskõlla seaduslikkuse põhimõtte järgimisega – Põhjendamiskohustuse ulatus
(ELTL artiklid 101 ja 296; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 20)
(vt punktid 347, 351, 352 ja 357–361)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kindlaksmääramine – Müügiväärtuse kindlaksmääramine – Rikkumisega otseselt või kaudselt seotud müük – Kartell lennulastiteenuste sektoris – Kartell, mis käsitleb lennulastiteenuste hinna erinevaid osasid – Lennulastiteenuste müügiga seotud kogusumma arvessevõtmine – Lubatavus – Proportsionaalsuse ning süütegude ja karistuste seaduses sätestatuse põhimõtte rikkumine – Puudumine
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõiked 2 ja 3; komisjoni teatis 2006/C 210/02, punktid 6 ja 13)
(vt punktid 401–408, 410–421 ja 423–430)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kindlaksmääramine – Müügiväärtuse kindlaksmääramine – Ainult sellise müügiväärtuse arvessevõtmine, millega on rikkumine otseselt või kaudselt asjaomases geograafilises sektoris seotud – Müük Euroopa Majanduspiirkonna territooriumil – Kartell lennulastiteenuste sektoris – Saabuva lennulasti teenuste müügiväärtuse arvessevõtmine – Lubatavus
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 2006/C 210/02, punkt 13)
(vt punktid 439–451)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kindlaksmääramine – Rikkumise raskus – Hindamiskriteeriumid – Rikkumise laad – Horisontaalne kartellikokkulepe hindade kohta – Sellisele rikkumisele omane raskus, mis võib põhjendada kõrget raskusastme koefitsienti
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõiked 2 ja 3; komisjoni teatis 2006/C 210/02, punktid 19–23)
(vt punktid 470–475)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjonil lasuv kohustus esitada tõend rikkumise ja selle kestuse kohta – Tõendamiskoormise ulatus – Tõend rikkumise katkemise kohta
(ELTL artikkel 101; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 2 ja artikli 23 lõiked 2 ja 3)
(vt punktid 534–547)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kohandamine – Kergendavad asjaolud – Osalemine väidetava sunni tõttu – Komisjonil lasuva põhjendamiskohustuse ulatus
(ELTL artikli 101 lõige 1 ja artikkel 296; EMP leping, artikkel 53; EÜ-Šveitsi õhutranspordileping, artikkel 8; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõiked 2 ja 3; komisjoni teatis 2006/C 210/02, punkt 29)
(vt punktid 553, 554 ja 564–576)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kohtulik kontroll – Liidu kohtu täielik pädevus – Ulatus – Piir – Diskrimineerimiskeelu põhimõtte järgimine – Suuniste trahvide arvutamise meetodi kohta arvessevõtmine
(ELTL artikkel 261; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 31; komisjoni teatis 2006/C 210/02)
(vt punktid 586–592)
Kokkuvõte
Hageja Air France-KLM on äriühing, mis on tekkinud valdusühinguks ümberkujundamise ning endise äriühingu Air France’i eesmärgi ja ärinime muutmise tagajärjel. Talle kuulub äriühingus Air France (edaspidi „Air France“) 100% hääleõigustest ja majanduslikest õigustest ning äriühingus Koninklijke Luchtvaartmaatschappij N. V. (edaspidi „KLM“) 49% hääleõigustest ja 93,63% majanduslikest õigustest, kusjuures need kaks lennuettevõtjat tegutsevad lennulastiteenuste turul.
Hageja, Air France ja KLM on komisjoni 17. märtsi 2017. aasta otsuse C(2017) 1742 (final) ELTL artiklis 101, EMP lepingu artiklis 53 ning Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel sõlmitud õhutranspordilepingu artiklis 8 sätestatud menetluse kohta (juhtum AT.39258 – lennulastiteenused) (edaspidi „vaidlustatud otsus“) 19 adressaadi hulgas. Euroopa Komisjon tuvastas selles otsuses nende sätete ühe ja vältava rikkumise, milles asjaomased ettevõtjad olid ajavahemikus 1999. aastast kuni 2006. aastani kooskõlastanud oma tegevuse tariifide määramisel lennulastiteenuste osutamise eest terves maailmas. Järelikult, pidades hagejat vastutavaks selle rikkumise eest Air France’i tegevuse osas 7. detsembrist 1999 kuni 14. veebruarini 2006 ja KLMi tegevuse osas ajavahemikus 5. maist 2004 kuni 14. veebruarini 2006, määras ta neile kaks trahvi, millest üks määrati solidaarselt Air France’iga summas 182920000 eurot ja teine solidaarselt KLMiga summas 124440000 eurot.
Komisjon sai 7. detsembril 2005 trahvide eest kaitse saamise taotluse, mille Lufthansa ja tema kaks tütarettevõtjat (edaspidi „Lufthansa“) esitasid komisjoni 2002. aasta leebema kohtlemise teatise (
1
) alusel. Taotluse kohaselt toimusid lennulastiturul tegutseva mitme ettevõtja (edaspidi „vedajad“) vahel konkurentsivastased kontaktid, mis puudutasid sellel turul osutatud teenuste hinna mitut osa, nimelt „kütuse“ ja „ohutuse“ lisatasu kehtestamist ning sisuliselt keeldumist teha ekspediitoritele nende lisatasude pealt allahindlusi. Komisjon koostas tema kogutud asjaolude ja tema uurimiste põhjal 19. detsembril 2007 vastuväiteteatise 27 vedajale ning võttis seejärel9. novembril 2010 vastu esimese otsuse (
2
) 21 vedaja, sh hageja, Air France’i ja KLMi suhtes. Üldkohus tühistas siiski selle otsuse 16. detsembri 2015. aasta kohtuotsustega (
3
) selle kohta esitatud tühistamisnõuete piires, kuna otsuse põhjenduses esinesid vastuolud.
Siinses kohtuotsuses jättis Üldkohus rahuldamata vaidlustatud otsuse tühistamise nõuded ja nõuded hagejale määratud trahvisumma vähendamiseks. Niisiis kinnitas ta põhjendusi, mille alusel hagejale arvati süüks tema tütarettevõtjate ja endise äriühingu Air France’i kõnealused tegevused. Siiski täpsustas see kohus trahvide eest kaitse saamise taotluse raames ettevõtja esitatud tõendite kasutamist, komisjoni territoriaalse pädevuse ulatust osaliselt väljaspool liitu toimunud tegevuse puhul ja trahvisummade kindlaksmääramise kriteeriumide kohaldamist sellistel asjaoludel.
Üldkohtu hinnang
Esimesena leidis Üldkohus, et komisjon võis oma territoriaalse pädevuse piire ületamata tuvastada ELTL artikli 101, EMP lepingu artikli 53 ning EÜ-Šveitsi õhutranspordilepingu artikli 8 ühe ja vältava rikkumise asjaomastel liinidel ja vaidlustatud otsuses kirjeldatud territoriaalsetes ning ajalistes piirides. (
4
)
Teisena tõdes Üldkohus, et ta ei saa komisjonile ette heita seda, et viimane pani hagejale süüks Air France’i ja KLMi õigusvastase tegevuse. Esiteks märkis Üldkohus, et hagejat võis pidada vastutavaks endise äriühingu Air France’i õigusvastase tegevuse eest ja KLMi tegevuse eest alates 5. maist 2004, mis oli kuupäev, kui endine äriühing Air France omandas KLMi. Üldkohtu sõnul on hageja ja endine äriühing Air France üks ja sama juriidiline isik, millest teine „sai“ esimeseks 15. septembril 2004, kui ta kujundas end ümber valdusühinguks, millega kaasnes ärinime ja eesmärgi muutmine.
Mis puudutab Air France’i tegevust pärast seda kuupäeva, siis meenutas Üldkohus ühelt poolt, et asjaolu, et hagejale kuulus kogu oma tütarettevõtja kapital ja aktsiatega seotud hääleõigused, võimaldas eeldada, et ta avaldas tütarettevõtjale otsustavat mõju. Komisjon esitas õiguslikult piisavalt ja viga tegemata põhjused, miks ükski hageja esitatud tõend ei olnud piisav selle eelduse ümberlükkamiseks. Teiselt poolt oli komisjonil alust tugineda reale kaudsetele tõenditele, mis näitasid, et hageja avaldas Air France’ile otsustavat mõju, nimelt hageja juhtimis-, suunamis- ja kontrollipädevus Air France’i tegevuse üle, Air France’i ja KLMi ühise struktuuri olemasolu seoses konkreetselt lennulastiga ning mitme juhtivtöötaja ametiülesannete kumuleerimine hageja ja Air France’i vahel.
KLMi puhul ei lähtunud komisjon otsustava mõju avaldamise eeldusest, vaid ta võis tugineda kaudsetele tõenditele, mis on võrreldavad Air France’i suhtes kasutatud kaudsete tõenditega, et järeldada, et KLM ei tegutsenud turul iseseisvalt.
Kolmandana, vastuseks hageja väitele, et tõendid, mille Lufthansa esitas trahvide eest kaitse saamise taotluse raames, oleks tulnud toimikust eemaldada seetõttu, et Lufthansa ei saanud sellist kaitset kasutada, arvestades seda, et tema rikkuv tegevus väidetavalt jätkus, märkis Üldkohus, et trahvide eest kaitse saamise tingimused ei puuduta tõendite kogumise õiguspärasust, mis mõjutab olenevalt olukorrast komisjoni võimalust neid tõendeid kasutada. Igal juhul märkis Üldkohus, et kui trahvide eest kaitse saamise taotluse raames esitatud tõendite kasutamine oleks sõltuvuses nende tingimuste täitmisest, seataks ohtu leebema kohtlemise menetluse kasulik mõju.
Neljandana analüüsis Üldkohus hageja etteheiteid temale komisjoni poolt määratud trahvisumma kindlaksmääramise kohta, eelkõige etteheiteid, mis puudutasid seda, et komisjon võttis ühe ja vältava rikkumise raskust ja kestust arvesse 2006. aasta suunistes (
5
) kirjeldatud tingimustel. Sellega seoses ei leitud esiteks viga selles, et skaalal 0% kuni 30% valitud raskusastme koefitsient oli 16%. Nimelt on ühelt poolt see raskusastme koefitsient hagejale väga soodne, võttes arvesse kõnealuse tegevuse olemuslikku raskust, kuivõrd seda tuleb kvalifitseerida horisontaalseks hinnakokkuleppeks. Teiselt poolt, hageja kas ei vaielnud vastu või ei suutnud seada kahtluse alla kolme täiendavat tegurit, millele komisjon raskusastme koefitsiendi kindlaksmääramisel tugines, st süüdistatud vedajate liidetud turuosa, ühe ja vältava rikkumise geograafiline ulatus ning vaidlusaluse tegevuse rakendamine. Teiseks, kuivõrd hageja tugines sellele, et puudusid piisavad tõendid, mis kinnitaks Air France’i osalemist rikkumises katkematult kogu vaatlusaluse perioodi vältel, siis järeldas Üldkohus, et puuduvad otsesed tõendid salajaste kontaktide jätkumise kohta 11 kuu ja 13 päeva jooksul rikkumise perioodi kestel. Kuna aga Air France ei teatanud avalikult, et ta ei loe ennast kartelliga seotuks, ega esitanud tõendeid selle kohta, et ta hakkas sellel perioodil turul ausalt ja sõltumatult konkureerima, siis rõhutas Üldkohus, et neid asjaolusid ei saa tõlgendada kui ühes ja vältavas rikkumises osalemise katkestamist, vaid need on seletatavad rikkumise laadiga ning lennulastituru ja vaidlusaluse kartelli toimimisega.
Viimasena lükkas Üldkohus tagasi nõuded määratud trahvide vähendamiseks, jätmata kõrvale arvutusmeetodit, mida komisjon kasutas vaidlustatud otsuses.
(
1
)	Teatis, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul (EÜT 2002, C 45, lk 3; ELT eriväljaanne 08/02, lk 155).
(
2
)	Komisjoni 9. novembri 2010. aasta otsus K(2010) 7694 (lõplik) ELTL artiklis 101, EMP lepingu artiklis 53 ning Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni õhutranspordilepingu artiklis 8 sätestatud menetluse kohta (juhtum COMP/39258 – lennulastiteenused).
(
3
)	16. detsembri 2015. aasta kohtuotsused Air Canada vs. komisjon (T‑9/11, ei avaldata, EU:T:2015:994), Koninklijke Luchtvaart Maatschappij vs. komisjon (T‑28/11, ei avaldata, EU:T:2015:995), Japan Airlines vs. komisjon (T‑36/11, ei avaldata, EU:T:2015:992), Cathay Pacific Airways vs. komisjon (T‑38/11, ei avaldata, EU:T:2015:985), Cargolux Airlines vs. komisjon (T‑39/11, ei avaldata, EU:T:2015:991), Latam Airlines Group ja Lan Cargo vs. komisjon (T‑40/11, ei avaldata, EU:T:2015:986), Singapore Airlines ja Singapore Airlines Cargo Pte vs. komisjon (T‑43/11, ei avaldata, EU:T:2015:989), Deutsche Lufthansa jt vs. komisjon (T‑46/11, ei avaldata, EU:T:2015:987), British Airways vs. komisjon (T‑48/11, ei avaldata, EU:T:2015:988), SAS Cargo Group jt vs. komisjon (T‑56/11, ei avaldata, EU:T:2015:990), Air France KLM vs. komisjon (T‑62/11, ei avaldata, EU:T:2015:996), Air France vs. komisjon (T‑63/11, ei avaldata, EU:T:2015:993) ja Martinair Holland vs. komisjon (T‑67/11, EU:T:2015:984).
(
4
)	Vt selle kohta 30. märtsi 2022. aasta kohtuotsuse Japan Airlines vs. komisjon (T‑340/17) tutvustus.
(
5
)	Suunised määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (ELT 2006, C 210, lk 2).