62016TO0170
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (esimene koda)
11. oktoober 2017 (
*1
)
Tühistamishagi – Riigiabi – Liikmesriigi territoriaalüksuse poolt antud maksusoodustused – Siseturuga kokkusobimatuks tunnistatud abikava – Otsuse täitmine – Kohustus kontrollida abisaajate individuaalset olukorda – Komisjoni poolt oma seisukoha määratlemata jätmine – Vaidlustamatu akt – Vastuvõetamatus
Kohtuasjas T‑170/16,
Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU, asukoht Llodio (Hispaania), esindajad: advokaadid M. Araujo Boyd, D. Armesto Macías ja A. Lamadrid de Pablo,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: L. Flynn, B. Stromsky ja P. Němečková,
kostja,
mille ese on ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada komisjoni otsus, mis väidetavalt sisaldub 15. juuli 2015. aasta dokumendis „Maksualased vaidlused Baskimaal (Álava) – Mitteametlik sõnum täiendavate väidete kohta seoses kooskõlaga 1998. aasta piirkondliku riigiabi andmise juhendiga“,
ÜLDKOHUS (esimene koda),
koosseisus: president I. Pelikánová, kohtunikud P. Nihoul (ettekandja) ja J. Svenningsen,
kohtusekretär: E. Coulon,
on teinud järgmise
määruse
Vaidluse taust
Álava provintsi poolt kehtestatud maksu ümberarvutus
1
Baskimaa autonoomses piirkonnas (Hispaania) asuvad Álava, Vizcaya ja Guipúzcoa provintsid kehtestasid aastatel 1994–1997 kuus maksustamiskorda, mis jagunesid kahte liiki: ettevõtja maksu ümberarvutus, mis vastab 45% tema investeeringutest, ja uute ettevõtjate maksustava summa regressiivne vähendamine nelja aasta jooksul.
2
Käesoleva kohtuasja aluseks on üks neist kuuest eespool punktis 1 nimetatud maksustamiskordadest, st see, mille kehtestas Álava provints ja mis võimaldab teatud tingimustel teostada kõnealuse provintsi ettevõtjatele 45% maksu ümberarvutus nende investeeringutest.
3
Kõnealustest maksustamiskordadest kehtis Álava provintsi poolt kehtestatud ettevõtja maksu ümberarvutus, mis vastas 45% tema investeeringutest, kuni aastani 1999, ning teised maksustamiskorrad kehtisid kuni aastani 2000.
4
Euroopa Ühenduste Komisjoni ühestki neist maksustamiskordadest ei teavitatud.
Kõnealuse maksustamiskorra komisjonipoolne analüüs
5
Esitatud kaebuste põhjal sai komisjon kõnealuste maksustamiskordade olemasolust teada.
6
Komisjon teavitas 17. augusti ja 29. septembri 1999. aasta kirjadega Hispaania ametivõime oma otsusest algatada ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud ametlik uurimismenetlus nende kuue maksustamiskorra suhtes, st Vizcaya ja Guipúzcoa provintside poolt kehtestatud ettevõtja maksu ümberarvutuse suhtes, mis vastab 45% tema investeeringutest (EÜT 1999, C 351, lk 29), Álava, Vizcaya ja Guipúzcoa provintside poolt kehtestatud õiguse suhtes vähendada uute ettevõtjate maksustatavat summat regressiivselt nelja aasta jooksul (EÜT 2000, C 55, lk 2) ja Álava provintsi poolt kehtestatud ettevõtja maksu ümberarvutuse suhtes, mis vastab 45% tema investeeringutest (EÜT 2000, C 71, lk 8).
7
3. novembril ja 6. detsembril 1999 esitati ametliku uurimismenetluse algatamise otsuste peale tühistamishagid.
8
Üldkohus jättis need tühistamishagid oma 23. oktoobri 2002. aasta kohtuotsustega Diputación Foral de Guipúzcoa jt vs. komisjon (T‑269/99, T‑271/99 ja T‑272/99, EU:T:2002:258) ja Diputación Foral de Álava jt vs. komisjon (T‑346/99–T‑348/99, EU:T:2002:259).
9
11. juulil 2001 lõpetas komisjon ametliku uurimismenetluse etapi kuue otsusega, milles ta leidis esiteks, et asjaomased maksustamiskorrad kujutasid endast õigusvastast riigiabi, sest nende rakendamisel rikuti ELTL artikli 108 lõikes 3 sätestatud kohustust komisjonile eelnevalt teatada, ja teiseks, et need olid siseturuga kokkusobimatud.
10
Seoses Álava provintsi poolt kehtestatud ettevõtja maksu ümberarvutusega, mis vastab 45% selle ettevõtja investeeringutest, järeldas komisjon 11. juuli 2001. aasta otsuse 2002/820/EÜ, mis käsitleb Hispaania poolt antud riigiabi Álava provintsi ettevõtjatele maksu ümberarvutuse vormis, mis vastab 45% investeeringutest (EÜT 2002, L 296, lk 1, edaspidi „2001. aasta otsus“), artiklis 1, et see maksustamiskord on siseturuga kokkusobimatu.
11
2001. aasta otsuse artiklis 2 kohustas komisjon Hispaania Kuningriiki kaotama Álava provintsi poolt kehtestatud ettevõtja maksu ümberarvutus, mis vastab 45% selle ettevõtja investeeringutest, osas, milles see veel kehtis.
12
2001. aasta otsuse artikli 3 lõike 1 teises lõigus kohustas komisjon Hispaania Kuningriiki peatama veel maksmata jäänud abi väljamaksmise.
13
Lõpuks kohustas komisjon 2001. aasta otsuse artikli 3 lõike 1 esimeses lõigus ja lõikes 2 Hispaania Kuningriiki nõudma abisaajatelt tagasi kõik üksikud abisummad, mis maksti asjaomase maksustamiskorra alusel:
„1.   Hispaania võtab kõik vajalikud meetmed, et saada abisaajatelt artiklis 1 nimetatud õigusvastaselt antud abi tagasi.
[…]
2.   Abi tagastamine toimub viivitamata kooskõlas siseriiklike õigusmenetlustega niivõrd, kuivõrd need võimaldavad käesoleva otsuse vahetut ja tõhusat täitmist. […]“
14
Kohustades kokkusobimatuks tunnistatud korra alusel antud abi tagasi nõudma, selgitas komisjon 2001. aasta otsuse põhjenduses 98:
„Käesolev otsus puudutab maksustamiskorda ja see kuulub vahetule täitmisele, mille raames tuleb kõnealuse korra alusel makstud kõik üksikud abisummad tagasi nõuda. Komisjon meenutab samuti, et nagu alati, ei piira käesolev otsus võimalust, et üksikud abisummad tunnistatakse nende iseloomulike tunnuste alusel terves ulatuses või osaliselt siseturuga kokkusobivaks, sõltumata sellest, kas seda tehakse hilisemas komisjoni otsuses või kohaldades erandimääruseid.“
2001. aasta otsuse peale esitatud tühistamishagi
15
25. septembril, 22. oktoobril ja 21. detsembril 2001 esitati komisjoni 11. juulil 2001 tehtud kuue otsuse peale tühistamishagid.
16
Üldkohus kinnitas komisjoni 11. juuli 2001. aasta kuue otsuse seaduslikkust oma 9. septembri 2009. aasta kohtuotsustes Diputación Foral de Álava jt vs. komisjon (T‑227/01–T‑229/01, T‑265/01, T‑266/01 ja T‑270/01, EU:T:2009:315) ja Diputación Foral de Álava jt (T‑230/01–T‑232/01 ja T‑267/01–T‑269/01, ei avaldata, EU:T:2009:316).
17
Eespool punktis 16 viidatud esimene kohtuotsus käsitleb komisjoni kolme 11. juulil 2001 tehtud otsust, millega tunnistati kokkusobimatuks Álava, Vizcaya ja Guipúzcoa provintside poolt kehtestatud ettevõtja maksu ümberarvutus, mis vastab 45% tema investeeringutest.
18
Eespool punktis 16 viidatud teise kohtuotsuse ese on komisjoni kolm 11. juulil 2001 tehtud otsust, mis käsitlevad Álava, Vizcaya ja Guipúzcoa provintside poolt uutele ettevõtjatele kehtestatud maksustatava summa regressiivne vähendamine nelja aasta jooksul.
19
26. novembril 2009 esitati eespool punktis 16 viidatud kahe kohtuotsuse peale apellatsioonkaebused.
20
Euroopa Kohus jättis nende kahe kohtuotsuse peale esitatud apellatsioonkaebused rahuldamata oma 28. juulil 2011. aasta kohtuotsustega Diputación Foral de Vizcaya jt vs. komisjon (C‑471/09 P–C‑473/09 P, ei avaldata, EU:C:2011:521) ja Diputación Foral de Vizcaya jt vs. komisjon (C‑474/09 P–C‑476/09 P, ei avaldata, EU:C:2011:522).
2001. aasta otsuse täitmise kontrollimine
21
12. oktoobril 2001 küsis komisjon Hispaania Kuningriigilt teavet meetmete kohta, mille viimane oli võtnud, et järgida 11. juuli 2001. aasta otsust.
22
Jäämata talle esitatud vastustega rahule esitas komisjon 19. novembril 2003 ELTL artikli 108 lõike 2 alusel Euroopa Kohtule liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi.
23
Euroopa Kohus otsustas 14. detsembril 2006, et Hispaania Kuningriik rikkus oma kohustusi, kui jättis ette nähtud tähtajaks võtmata vajalikud meetmed, et järgida komisjoni 11. juuli 2001. aasta otsuseid (kohtuotsus, 14.12.2006, komisjon vs. Hispaania, C‑485/03–C‑490/03, EU:C:2006:777).
24
Eespool punktis 23 viidatud kohtuotsuse järel nõudsid Hispaania ametivõimud abisaajatelt ühe osa abist tagasi. Nende hinnangul ei tulnud abi teist osa tagasi nõuda, kuna see oli siseturuga kooskõlas, kohaldamisele kuulusid de minimis abi käsitlevad eeskirjad ja arvesse tuli võtta tagasiulatuvaid maksualaseid mahaarvamisi.
25
Leides, et nii toimides ei olnud Hispaania Kuningriik terves ulatuses tema 11. juuli 2001. aasta otsuseid täitnud, esitas komisjon 18. aprillil 2011 ELTL artikli 260 lõike 2 alusel Euroopa Kohtule teise liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi.
26
30. oktoobril 2013, mil liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlus käis, teatas komisjon Euroopa Kohtule, et tema hinnangul nõuti 15. oktoobril 2013 abi terves ulatuses tagasi. Seega ei olnud komisjoni sõnul vaja Hispaania Kuningriigile karistusmakset määrata, vaid määrata tuli üksnes põhisumma (kohtuotsus, 13.5.2014, komisjon vs. Hispaania, C‑184/11, EU:C:2014:316, punktid 16 ja 17).
27
13. mai 2014. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Hispaania (C‑184/11, EU:C:2014:316) otsustas Euroopa Kohus, et Hispaania Kuningriik oli rikkunud oma kohustusi, mis tulenesid ELTL artikli 260 lõikest 1. Ta kohustas teda täitmata jätmise ajavahemiku eest tasuma karistusena põhisumma 30 miljonit eurot.
Hageja olukord
28
Hagejaks olev äriühing Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU asub Llodios (Hispaania) Álava provintsis.
29
Hagejal lubati kohaldada ettevõtja maksu ümberarvutust, mis vastas 45% tema investeeringutest majandusaastatel 1994–1996 projekti raames, mille maksumus oli 45664899,69 eurot ja mis puudutas kirka klaasi ahju ja sellega seotud seadmete ehitamist.
30
22. oktoobril 2007 teavitas Dirección General de Hacienda de la Diputacion foral de Álava (Álava maksuamet, Hispaania) hagejat oma otsusest 1943/2007, mis käsitleb 2001. aasta otsuse täitmist seoses hagejaga (Resolución 1943/2007, de 19 de octubre, sobre ejecución de la Decisión de la Comisión C(2001) 1759 final, de 11 de julio de 2001, relativa al régimen de ayudas estatales ejecutado por España a favor de las empresas de Álava en forma de crédito fiscal del 45% de las inversiones, en relación con la entidad Guardian Llodio, SLU, como contiunadora de Guardian Llodio, SA, con NIF: B-01.000.702) (edaspidi „otsus 1943/2007“). Selles otsuses kohustas ta hagejat hüvitama ühe osa tehtud maksu ümberarvutusest, kinnitades et teist osa tuleb käsitada siseturuga kokkusobiva investeeringuabina vastavalt piirkondliku riigiabi andmise juhendile (EÜT 1998, C 74, lk 9; ELT eriväljaanne 08/01, lk 226, edaspidi „1998. aasta juhend“).
31
21. novembril 2007 esitas hageja otsuse 1943/2007 peale vaide Organismo Jurídico-Administrativo de Álavale (Álava maksuhaldur), seejärel kaebuse Tribunal Superior de Justicia del País Vascole (Baskimaa autonoomse piirkonna kõrgeim kohus) ning lõpuks apellatsioonkaebuse Tribal Supremole (Hispaania kõrgeim kohus).
32
7. veebruaril 2012 teavitas Álava maksuamet hagejat oma teisest otsusest 324/2012, mis käsitleb 2001. aasta otsuse täiendavat täitmist seoses hagejaga (Resolución 324/2012, de 2 de febrero, sobre ejecución complementaria de la Decisión de la Comisión C(2001) 1759 final, de 11 de julio de 2001, relativa al régimen de ayudas estatales ejecutado por España a favor de las empresas de Álava en forma de crédito fiscal del 45% de las inversiones, en relación con la entidad Guardian Llodio, SLU, como contiunadora de Guardian Llodio, SA, con NIF: B-01.000.702) (edaspidi „otsus 324/2012“). Selle otsusega nõudis ta hagejalt selle osa maksu ümberarvutuse hüvitamist, mis tunnistati otsuses 1943/2007 siseturuga kokkusobivaks, ja seega kogu saadud abi tagasimaksmist.
33
Hageja esitas Hispaania kohtusse kaebuse ka otsuse 324/2012 peale, mis osaliselt rahuldati.
34
25. mail 2012 esitasid Hispaania ametivõimud komisjonile panga kinnitused selle kohta, et hagejale makstud abisummad on tagastatud.
35
14. juulil 2014 esitas Diputación Foral de Álava (Álava volikogu, Hispaania) vastustaja vastuse Hispaania kohtule, mis lahendas kaebust otsuse 324/2012 peale. Selles dokumendis märgiti, et hageja olukorra lõplik hindamine oli veel pooleli, „kuna komisjon, kes pidi võtma seisukoha abi kokkusobivuse kohta, ei olnud veel esitatud väiteid ja dokumente arvestades kindlaks määranud, kas tehtud investeeringut võis pidada selliseks, mis vastab [1998. aasta] juhendis nõutud stimuleeriva mõju kriteeriumile selleks, et tehtud investeeringud saaks piirkondliku riigiabi alusel maha arvata“.
36
16. jaanuaril 2015 pöördus hageja komisjoni poole, et paluda hoida teda kursis kõikide teabevahetustega, mis komisjonil Hispaania ametivõimudega on seoses talle antud abiga. Selles kirjas märkis ta, et tema hinnangul on tal õigus tutvuda toimikuga, õigus olla ära kuulatud ja esitada enda kaitseks argumente ning samuti õigus saada teade igast otsusest, mille komisjon seoses kõnealuse abiga teeb.
37
Komisjoni „Konkurentsi“ peadirektoraat vastas hagejale 9. veebruari 2015. aasta kirjaga, juhtides tähelepanu asjaolule, et riigiabi tagasinõudemenetlus, mis toimub komisjoni ja Hispaania ametivõimude vahel, on kahepoolset laadi ja välistab seega selle, et abisaajad oleksid komisjoni teenistustega otsekontaktis.
38
16. märtsi 2015. aasta kirjas väljendas hageja oma mittenõustumist komisjoni seisukohaga.
39
Lahendades otsuse 324/2012 peale esitatud kaebust, otsustas Tribunal Superior de Justicia del País Vaso (Baskimaa kõrgeim kohus, Hispaania), et hageja kaitseõiguseid on rikutud, kuna teda ei kuulatud enne kõnealuse otsuse tegemist ära. Seetõttu paluti hagejal ilmuda Álava volikogu ette ärakuulamisele.
40
19. veebruaril 2016, mil toimus tema teine ärakuulamine, esitasid ametivõimud hagejale 15. juuli 2015. aasta kuupäevaga dokumendi „Maksualased vaidlused Baskimaal (Álava) – Mitteametlik sõnum täiendavate väidete kohta seoses kooskõlaga 1998. aasta […] juhendiga“ (edaspidi „vaidlustatud akt“).
Vaidlustatud akt
41
Vaidlustatud akt ei ole allkirjastatud, selles ei ole nimetatud akti koostajat ja see ei sisalda komisjoni päist. Sellele on lisatud e-kiri, millest nähtub, et selle on adresseerinud komisjoni „konkurentsi“ peadirektoraadi ametnik Hispaania Kuningriigi alalisele esindusele Euroopa Liidu juures.
42
Vaidlustatud akt koosneb kahest osast: üldine osa ja osa, milles on välja toodud iga asjaomase ettevõtja individuaalne olukord.
43
Vaidlustatud akti esimeses osas on märgitud:
–
Baskimaa ametivõimud esitasid komisjoni teenistustele täiendavat teavet väidete kohta, mille esitasid abisaajad seoses 45% maksu ümberarvutuse korra kooskõlaga 1998. aasta juhendiga;
–
kuigi abi tagasinõudmine lõpetati aastal 2013, analüüsis „konkurentsi“ peadirektoraat toimikuid Álava provintsi ametivõimude palvel uuesti;
–
komisjoni teenistused lubasid erandlikult Hispaania ametivõimudel tõendada tagasinõutavatest summadest maha arvatavate summade kokkusobivust, kohaldades kokkusobimatut korda, mitte üksnes juba heaks kiidetud abikavade suhtes vastavalt tavapärasele praktikale, vaid ka 1998. aasta juhendi suhtes;
–
mitte ühegi analüüsitud toimiku kohta ei esine piisavaid tõendeid tuvastamaks, et oli olemas investeeringu stimuleeriv mõju, või teisisõnu tuvastamaks, et abi taotleti enne projektide tegeliku rakendamise algust, nagu nõuab 1998. aasta juhendi punkt 4.2.
44
Vaidlustatud akti teine osa sisaldab hageja väidete hinnangut esitatud teabe alusel, kusjuures teiste abisaajate väidete analüüs on kustutatud.
45
Vaidlustatud akti kohaselt ei saa kinnitada, et hageja investeeringud tehti pärast seda, kui ta oli oma abitaotluse esitanud.
46
Vaidlustatud akti autor täpsustab, et tema käsutuses oleva teabe kohaselt esitas hageja oma abitaotluse 17. veebruaril 1995 ja et selles taotluses tõi ta välja investeeringuprojekti hinnangulise kulu ajavahemikul 1994–1996. Ta märgib, et 8. aprilli 1995. aasta otsusega andsid Álava provintsi ametivõimud abi mitte üksnes aastateks 1995–1996 kavandatud investeeringute jaoks, vaid ka kulude jaoks, mille ettevõtja kandis enne abitaotluse esitamist (1994 ja 1995).
47
Vaidlustatud aktis on mainitud, et need kulud hõlmasid „ettevalmistavate või tulusust käsitlevate uuringut“ kulu ja kulusid, mis kaasnesid IT-seadmete ja muude esemete soetamisega enne abitaotluse esitamist. Kõnealuse akti autor täpsustab, et hageja tegi ettepaneku jätta välja sellesse teise kategooriasse kuuluvad kulud, kuna need ei olnud investeerimisprojektiga seotud ja neil puudus seega stimuleeriv mõju
48
Vaidlustatud akti autor viitab samuti regionaalabi suunistele aastateks 2007–2013 (ELT 2006, C 54, lk 13, edaspidi „2006. aasta suunised“). Ta märgib, et nõuti tõendeid selleks, et teha kindlaks, kas hageja oli väike ja keskmise suurusega ettevõtja (VKE), sest ühes varasemas juhtumis, kus abi nõuti tagasi sama korra raames abi saanud isikult, nõustuti väidetega, mis puudutasid tulususe uuringute kulu kooskõla juhul, kui kõnealuste suuniste punktis 51 esitatud tingimused on täidetud.
49
Vaidlustatud aktis on täpsustatud, et 2006. aasta suuniste punktis 51 on lubatud katta ka investeeringuga seotud ettevalmistavate uuringute kulu, kui abisaaja on VKE. Vaidlustatud aktis on tõdetud, et aastatel 1994–1996 ei saanud hagejat pidada VKEks. Kõnealuse akti autor järeldab sellest, et „investeeringud tehti enne abitaotluse esitamise kuupäeva“ ja et „need investeeringud ei olnud mõeldud üksnes ettevalmistavateks uuringuteks“.
Menetlus ja poolte nõuded
50
Hageja esitas käesolevas asjas hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 19. aprillil 2016.
51
20. juulil 2016 esitas Hispaania Kuningriik avalduse menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.
52
Komisjon esitas eraldi dokumendina Üldkohtu kodukorra artikli 130 lõike 1 alusel Üldkohtusse 22. juulil 2016 saabunud vastuvõetamatuse vastuväite.
53
Hageja esitas vastuvõetamatuse vastuväite peale oma seisukoha, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 6. septembril 2016.
54
Esimese menetlust korraldava meetmena kodukorra artikli 89 lõike 3 alusel palus Üldkohus 24. novembri 2016. aasta kirjaga komisjonil esitada vaidlustatud akti originaalversiooni terviklik koopia ja kogu kirjavahetus, mida Hispaania ametivõimudega hagejale antud abi suhtes peeti. Komisjon täitis selle nõude ette nähtud tähtaja jooksul.
55
Teise menetlust korraldava meetmena palus Üldkohus 8. märtsi 2017. aasta kirjaga komisjonil vastata kirjalikele küsimustele. Komisjon täitis selle nõude ette nähtud tähtaja jooksul. Olles komisjoni vastused kätte saanud, paluti hagejal esitada oma kirjalikud seisukohad. Ta täitis selle nõude ette nähtud tähtaja jooksul.
56
Hagiavalduses palub hageja Üldkohtul:
–
rahuldada esitatud tühistamisväited ja seega tühistada vaidlustatud akt;
–
sellest tulenevalt kohustada algatama ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud ametlik uurimismenetlus;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
57
Vastuvõetamatuse vastuväites palub komisjon Üldkohtul:
–
tunnistada hagi vastuvõetamatuks;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
58
Oma seisukohtades vastuvõetamatuse vastuväite kohta palub hageja Üldkohtul jätta vastuvõetamatuse vastuväide rahuldamata.
Õiguslik käsitlus
59
Kodukorra artikli 130 lõigete 1 ja 7 alusel võib Üldkohus kostja taotlusel lahendada vastuvõetamatuse või pädevuse puudumise küsimuse ilma sisulist vaidlust käsitlemata.
60
Kuna käesolevas asjas on komisjon palunud lahendada vastuvõetamatuse küsimus, leiab Üldkohus, et tal on toimikus piisavalt andmeid ja otsustab lahendada asja menetlust jätkamata.
Vastuvõetamatuse vastuväide
61
Vastuvõetamatuse vastuväite põhjendamiseks väidab komisjon esmalt, et vaidlustatud akti peale ei saa hagi esitada. Teiseks väidab ta sisuliselt, et hagejal puudub hagi esitamise õigus ja et tal puudub ka nõutav põhjendatud huvi tühistamishagi esitada.
62
Vaidlustatud akti vaidlustatavuse kohta väidab komisjon peamiselt, et vaidlustatud aktil puudub otsusele omane laad. Juhul, kui Üldkohus peaks leidma, et vaidlustatud akt on otsus, märgib komisjon teise võimalusena, et see otsus pelgalt kinnitab 2001. aasta otsust, mis on jõustunud, ja kuna see on puhtalt kinnitav otsus, ei saa vaidlustatud akti peale tühistamishagi esitada.
63
Võtmaks seisukohta vaidlustatud akti vaidlustatavuse küsimuses, tuleb analüüsida poolte vahel esitatud sellekohaseid argumente. Need argumendid puudutavad vastavalt siduvaid õiguslikke tagajärgi, mida vaidlustatud akt väidetavalt omab, vaidlustatud akti vormi, hagejale antud abist komisjoni väidetavalt teavitamist ja õiguslikke tagajärgi, mis sellele lisasid Hispaania ametivõimud.
Vaidlustatud akti õiguslikud tagajärjed
64
Komisjon väidab, et vaidlustatud akt ei tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi, kuna tegemist on mitteametliku kirjavahetusega tema ja Hispaania ametivõimude vahel, et lahendada 2001. aasta otsuse täitmisega kaasnenud raskusi.
65
Komisjoni sõnul sisaldab vaidlustatud akt seisukohta, mille ta võttis riigiabi valdkonnas negatiivse otsuse täitmise raames. Selline seisukohavõtt ei kuulu aga aktide hulka, mida saab vastu võtta nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9), alusel ja see ei ole mingi määral siduv vastavalt 13. veebruari 2014. aasta kohtuotsuses Mediaset (C‑69/13, EU:C:2014:71) loodud kohtupraktikale.
66
Hageja märgib omalt poolt, et vaidlustatud akti sisust nähtub vastupidi, et komisjon annab Hispaania Kuningriigi palvel abi kokkusobivusele lõpliku hinnangu. Selleks analüüsis komisjon Hispaania ametivõimude esitatud teavet, mida tal 2001. aasta otsuse tegemisel ei olnud. Seega ei saa vaidlustatud akti analüüsida kõnealuse otsuse pelga kinnituse või automaatse kohaldamisena.
67
Sellega seoses tuleb meenutada, et kohtupraktika kohaselt saab ELTL artikli 263 tähenduses tühistamishagi esitada vaid selliste aktide peale, mis tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis (kohtuotsused, 11.11.1981, IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 9; 12.9.2006, Reynolds Tobacco jt vs. komisjon, C‑131/03 P, EU:C:2006:541, punkt 54, ja 6.12.2007, komisjon vs. Ferriere Nord, C‑516/06 P, EU:C:2007:763, punkt 27).
68
Tegemaks kindlaks, kas akt tekitab selliseid tagajärgi, tuleb lähtuda selle akti sisust (kohtuotsused, 11.11.1981, IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 9; 22.6.2000, Madalmaad vs. komisjon, C‑147/96, EU:C:2000:335, punkt 27, ja 18.11.2010, NDSHT vs. komisjon, C‑322/09 P, EU:C:2010:701, punkt 46).
69
Käesolevas asjas tuleb märkida, et 2001. aasta otsuses analüüsis komisjon Álava provintsi poolt kehtestatud ettevõtja maksu ümberarvutust, mis vastas 45% tema investeeringutest, üldiseid tunnuseid, tuvastas selle maksustamiskorra kokkusobimatuse ja kohustas selle maksustamiskorra alusel tehtud maksu ümberarvutuse teel saadud summad tagasi nõudma, analüüsimata üksikjuhtumeid, mil kõnealust abi anti.
70
Selline lähenemisviis juhindub kohtupraktikast, mille kohaselt juhul, kui komisjon lahendab abikava küsimust, ei pea ta analüüsima iga selle kava alusel antud abi üksikjuhtumit (vt selle kohta kohtuotsus, 9.6.2011, Comitato Venezia vuole vivere jt vs. komisjon, C‑71/09 P, C‑73/09 P ja C‑76/09 P, EU:C:2011:368, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika). Seega võib komisjon selle kohtupraktika kohaselt võtta seisukoha asjaomase abikava üldiste tunnuste suhtes, olemata kohustatud analüüsima iga abi andmise üksikjuhtumit.
71
Lisaks juhul, kui komisjon teeb üldise ja abstraktse otsuse riigiabi kava kohta, mille ta tunnistab siseturuga kokkusobimatuks, ja määrab kava alusel saadud summade tagasinõudmise, on liikmesriigi ülesanne kontrollida tagasinõudmise toimingu juures iga asjassepuutuva ettevõtja olukorda eraldi (kohtuotsus, 9.6.2011, Comitato Venezia vuole vivere jt vs. komisjon, C‑71/09 P, C‑73/09 P ja C‑76/09 P, EU:C:2011:368, punkt 64).
72
Juhul, kui liikmesriigil tekib riigiabi kohta tehtud otsuse täitmisel ettenägematuid raskusi, peab ta pöörduma komisjoni poole (vt selle kohta kohtuotsus, 12.12.2013, komisjon vs. Itaalia, C‑411/12, ei avaldata, EU:C:2013:832, punkt 38).
73
Kui liikmesriik ja komisjon alustavad arutelu, et tagada riigiabi valdkonnas tehtud komisjoni otsuse täitmist, peavad nad tegema koostööd heas usus, vastavalt lojaalse koostöö kohustusele, et asjaomased raskused ületada, järgides igakülgselt ELT lepingu ja sätteid ja eelkõige neid sätteid, mis käsitlevad riigiabi (kohtuotsus, 12.12.2013, komisjon vs. Itaalia, C‑411/12, ei avaldata, EU:C:2013:832, punkt 38).
74
Lisaks sellele tuleneb kohtupraktikast, et komisjoni kirjad, mis saadetakse liikmesriigi ametivõimudele seoses komisjoni sellise otsuse täitmisega, millega abikava tunnistatakse ebaseaduslikuks ja siseturuga kokkusobimatuks ning kohustatakse asjaomane abi tagasi nõudma, kuid milles ei ole selle abi saajad ükshaaval välja toodud ega tagastamisele kuuluvad täpsed summad kindlaks määratud, ei ole mingil määral siduvad (vt selle kohta kohtuotsus, 13.2.2014, Mediaset, C‑69/13, EU:C:2014:71, punkt 24).
75
Selles raamistikus komisjon üksnes väljendab oma arvamust selle kohta, kas asjaomase liikmesriigi poolt välja pakutud täitmismeetmed tekkinud raskuste ületamiseks on Euroopa Liidu õiguse seisukohast vastuvõetavad (vt selle kohta kohtuotsus, 31.5.2006, Kuwait Petroleum (Nederland) vs. komisjon, T‑354/99, EU:T:2006:137, punkt 69).
76
Käesolevas asjas tuleb kindlaks määrata, kas Hispaania Kuningriigi ja komisjoni vahelise kirjavahetuse ese, nagu see vaidlustatud aktist ilmneb, puudutab, nagu komisjon seda väidab, 2001. aasta otsuse täitmist eesmärgiga rakendada selles otsuses sisalduvaid elemente.
77
Sellega seoses tuleb tõdeda, et vaidlustatud aktis arutatakse hagejale antud abi väidetava stimuleeriva mõju üle.
78
Vaidlustatud aktis on märgitud, et olemaks lubatud, peab abil olema stimuleeriv mõju. Vaidlustatud akti autori sõnul eeldab see tingimus, et abisaajad esitavad oma abitaotlused enne nende projekti teostamist. Seoses hagejale antud abiga on märgitud, et olemasoleva teabe kohaselt ei tundu abil stimuleerivat mõju olema, sest hageja taotles seda 17. veebruaril 1995, et katta kulusid, mida ta kandis enne seda kuupäeva. Need kulud, mille kogusumma oli 1161778 eurot, hõlmasid kahte liiki kulutusi: kulutusi seoses ettevalmistavate ja tulusust käsitlevate uuringutega ning kulutusi seoses IT-seadmete ja muude esemete soetamisega.
79
Vastusena Hispaania ametivõimude poolt esitatud teabele on vaidlustatud aktis muu hulgas öeldud, et 2006. aasta suunised lubavad anda abi ettevalmistavate uuringute kulude katmiseks, kui abisaaja on VKE. Akt täpsustab, et hageja suhtes ei ole säte kohaldatav, kuna asjaolude toimumise ajal ei olnud tema töötajate hulgas nõutav arv isikuid selleks, et teda saaks pidada VKEks, ja et tema aastakäive ületas VKEks pidamiseks kindlaks määratud ülempiiri.
80
Tuleb tõdeda, et need erinevad argumendid, mis äsja välja toodi, kuuluvad komisjoni ja Hispaania ametivõimude vahelisse kirjavahetusse, millega sooviti tagada 2001. aasta otsuse täitmist. Selles otsuses järeldas komisjon nimelt, et analüüsitud maksustamiskorda võib pidada investeeringuabiks vastavalt mõistele, mis on sätestatud 1998. aasta juhendi I lisas. Komisjon märkis veel, et nimetatud juhendi kohaselt peavad abisaajatele makstavad summad olema stimuleeriva mõjuga, selleks et need saaks siseturuga kokkusobivaks tunnistada.
81
Eespool punktis 71 viidatud kohtupraktika kohaselt oli Hispaania Kuningriigi kohustus teha juhtumis asjaolusid arvestades kindlaks, mil määral oli abi stimuleeriva mõjuga seotud tingimus täidetud konkreetsete ettevõtjate puhul, kelle suhtes kohaldati Álava provintsi kehtestatud ettevõtja maksu ümberarvutust, mis vastas 45% tema investeeringutest. Seda arvestades pidi nimetatud liikmesriik, nagu eespool punktis 72 on märgitud, pöörduma komisjoni poole, kui tal tekivad ettenägematud raskused seoses sellega, kuidas rakendada komisjoni otsust konkreetsetel juhtudel.
82
Käesoleval juhul ongi seda tehtud. Kõnealuse abi tagasinõudmise etapis analüüsisid Hispaania ametivõimud seda, kas nimetatud abi stimuleeriva mõjuga seotud tingimus oli hagejale antud abi osas täidetud. Selle raames küsisid nad komisjonilt, kuidas seda 2001. aasta otsuses kehtestatud tingimust tõlgendada. Just sellele küsimusele vastamiseks, andes neile stimuleeriva mõju nõude tõlgendamise kohta juhiseid, vaidlustatud akti autor selle akti koostaski ja Hispaania ametivõimudele saatis.
83
Seega, nagu 13. veebruari 2014. aasta kohtuotsuseski Mediaset (C‑69/13, EU:C:2014:71) ja vastupidi sellele, mida hageja väidab kohtule esitatud dokumentides, kujutab vaidlustatud akt endast komisjoni kirja, mille viimane saatsid liikmesriigi ametivõimudele kirjavahetuse raames, mida peeti selleks, et tagada komisjoni riigiabi valdkonnas tehtud otsuse vahetu ja tõhus täitmine, mistõttu ei saa seda analüüsida aktina, mis tekitab siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis.
Vaidlustatud akti vorm
84
Komisjon väidab, et vaidlustatud akti ei saa selle vormi arvestades pidada aktiks, millel on otsuse laad. Tema sõnul on tegemist komisjoni teatud ametnike mitteametliku vastusega Hispaania ametivõimude lihtsale teabetaotlusele.
85
Sellega seoses tuleb märkida, et kohtupraktika kohaselt ei oma vorm, milles akt on tehtud, tühistamishagi vastuvõetavuse seisukohast põhimõtteliselt mingit tähendust (kohtuotsus, 18.11.2010, NDSHT vs. komisjon, C‑322/09 P, EU:C:2010:701, punkt 47).
86
Nii hoitakse ära seda, et aktile selle koostaja poolt omistatud vorm või nimetus võiks välistada selle akti peale tühistamishagi esitamise, kuigi tegelikult tekitab see õiguslikke tagajärgi (kohtuotsus, 4.3.2015, Ühendkuningriik vs. EKP, T‑496/11, EU:T:2015:133, punkt 30).
87
Samas võib akti vormi arvesse võtta, kui see aitab kaasa selle laadi tuvastamisele (vt selle kohta kohtuotsus, 26.5.1982, Saksamaa ja Bundesanstalt für Arbeit vs. komisjon, 44/81, EU:C:1982:197, punkt 12, ja kohtumäärus, 12.2.2010, komisjon vs. CdT, T‑456/07, EU:T:2010:39, punkt 58).
88
Sellega seoses tuleb märkida, et käesolevas asjas on vaidlustatud akt kuupäevastamata kirja vormis. Lisaks sellele on kõnealune kiri allkirjastamata. See ei sisalda komisjoni kirjapäist.
89
Neist asjaoludest tuleneb, et vaidlustatud akti puhul on tegemist mitteametliku dokumendiga, millega ei kaasne vorme, mida institutsioon tavapäraselt kasutab, et võtta vastu akt, mille tagajärg või eesmärk on õiguslike tagajärgede tekitamine.
90
Sama võib täheldada vaidlustatud aktile selle autori poolt pandud pealkirja põhjal, milleks on „Mitteametlik sõnum“.
91
Identsele järeldusele võib jõuda vaidlustatud aktis kasutatud erinevate väljendite põhjal, nagu näiteks „ei tundu“, „esmapilgul“ ja „esitatud teabe põhjal“. Sellised väljendid näitavad, et selle sõnumiga ei soovinud selle koostanud ametnik muuta asjaomase ettevõtja õiguslikku olukorda, vaid üritas pigem anda Álava provintsi ametivõimude taotlusel teavet selle kohta, kuidas 2001. aasta otsust kohaldada nende ametivõimude poolt käsitletavas juhtumis.
92
Seega seda, et vaidlustatud akt ei tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis tuleneb akti sisust, kinnitab vorm, milles see on vastu võetud.
Abist väidetav teatamine Hispaania ametivõimude poolt
93
Komisjon väidab, et kuna liikmesriik abist ei teatanud, ei saanud ta teha ka otsust kõnealuse abi kokkusobivuse kohta siseturuga. Tema sõnul oleksid Hispaania ametivõimud võinud hagejale antud abist teatada, selleks et komisjon võtaks selle suhtes vastu otsuse, kuid nad ei teinud seda. Need ametivõimud edastasid talle üksnes hageja koostatud taotluse, milles paluti mitteametlikult „uuesti analüüsida“ hageja argumente maksu ümberarvutuse kooskõla kohta.
94
Hageja väidab omalt poolt, et Hispaania ametivõimud soovisid saada komisjoni ametlikku otsust selle kohta, kas talle antud abi on kokkusobiv. Selleks saatsid need ametivõimud kõnealusele institutsioonile teavet, mida viimane pidas piisavaks ja mida kinnitab asjaolu, et ta vastas Hispaania ametivõimude taotlusele. Seega tuleb hageja sõnul järeldada, et abist teavitati.
95
Asjaolude toimumise ajal kehtinud nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT 1999, L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339), artikli 2 lõike 1 kohaselt teatab asjaomane liikmesriik kõikidest uue abi andmise plaanidest komisjonile piisavalt aegsasti.
96
Määruse nr 659/1999 artikli 2 lõike 2 kohaselt esitab liikmesriik oma teatises teabe, mis on vajalik, et komisjon saaks teha otsuse.
97
See teatamiskohustus võimaldab komisjonil õigeaegselt ja liidu üldist huvi arvestades kontrollida kõiki plaane, millega kavatsetakse abi anda või muuta (kohtumäärus, 5.11.2003, Kronoply vs. komisjon, T‑130/02, EU:T:2003:293, punkt 49).
98
Tegemaks kindlaks, kas hagejale antud abist komisjonile teatati, tuleb analüüsida Hispaania ametivõimude ja komisjoni kirjavahetuse sisu hetkeni, mil vaidlustatud akt koostati.
99
Kõnealusest kirjavahetusest ilmneb, et Hispaania ametivõimud ja komisjon suhtlesid teise liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse ajal, milles käsitleti teatud abisaajate olukorda, kaasa arvatud hageja oma.
100
23. mai 2013. aasta kirjaga saatis Hispaania Kuningriigi alaline esindus liidu juures komisjoni peasekretariaadile kaks 2011. aasta dokumenti, mille oli koostanud hageja ja mis käsitlesid küsimust, kas hagejale antud abil oli stimuleeriv mõju.
101
28. mail 2013 saatis vaidlustatud akti autor sellele kirjale vastuseks Hispaania Kuningriigi alalisele esindusele liidu juures e-kirjaga dokumendi „Maksualased vaidlused Baskimaal – liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlus 2007/2215 (Alava). Mitteametlik sõnum vastuseks 23. mai kirjale seoses Guardian Llodioga (Álava)“.
102
Eespool punktis 101 viidatud dokumendi esimene osa on esitatud vaidlustatud akti esialgse versioonina. Kõnealuse dokumendi teine osa sisaldab küsimusi, millega soovitakse saada täiendavat teavet, et hinnata hageja väiteid talle antud abi stimuleeriva mõju kohta.
103
31. juuli ja 24. oktoobri 2013. aasta kirjadega saatis Hispaania Kuningriigi alaline esindus liidu juures komisjoni peasekretariaadile täiendavat teavet.
104
Selles kontekstis, nagu on märgitud käesoleva kohtumääruse punktides 26 ja 27, teataski komisjon Euroopa Kohtule teise liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi lahendamisel, et tema hinnangul oli Hispaania Kuningriik täitnud oma kohustuse abi tagasi nõuda, ja Euroopa Kohus mõistis Hispaania Kuningriigilt välja põhisumma 30 miljonit eurot ajavahemiku eest, mil kohtuotsust ei täidetud (kohtuotsus, 13.5.2014, komisjon vs. Hispaania, C‑184/11, EU:C:2014:316).
105
10. juuni 2014. aasta ja 11. veebruari 2015. aasta kirjadega esitasid Hispaania ametivõimud komisjoni peasekretariaadile teavet abisaajatelt saadud summade kohta ja kaebuste kohta, mida abisaajad olid tagastamisnõuete peale Hispaania kohtutesse esitanud.
106
Álava provintsi ametivõimud saatsid 3. juunil 2015 vaidlustatud akti autorile e-kirja, millele viimane vastas vaidlustatud akti kujul.
107
Selles e-kirjas edastasid Álava provintsi ametivõimud nimekirja ettevõtjatest, kes osalesid Hispaania kohtutes menetletud kohtuvaidlustes. Kõnealused ametivõimud täpsustasid, et neis kohtuasjades ootavad nad vastust küsimusele, kas neile ettevõtjatele antud abil oli stimuleeriv mõju. Nimetatud ettevõtjate seas on ka hageja.
108
Selle kirjavahetuse valguses ei saa järeldada, et Hispaania Kuningriik oli hagejale antud abist teatanud, kuna selline teatamine kohustab komisjoni võtma selle abi kokkusobivuse suhtes seisukoha otsuse vormis.
109
Nimelt ei ole kuskil märgitud, et Hispaania ametivõimud kavatsesid hagejale antud abist teatada.
110
Lisaks ei sisalda vaidlustatud akt ühtegi otsest viidet ELTL artikli 108 lõikele 3, mis on teatamiskohustuse õiguslik alus.
111
Seevastu nähtub väljenditest, mida on kasutatud kirjavahetuses ja eelkõige Álava provintsi ametivõimude 3. juuni 2015. aasta e-kirjas, et oma taotlustega soovisid need ametivõimud saada komisjonilt teavet, et vastata Hispaania kohtutes esitatavates väidetes küsimustele, mida on esitanud teatud abisaajad, kes tagastamisnõuded vaidlustasid.
112
Neil asjaoludel ei saa Álava provintsi ametivõimude saadetud e-kirja pidada hagejale antud abist teatamiseks, mis oleks tähendanud seda, et komisjon oleks teinud otsuse vastavalt määrusele nr 659/1999.
Siduv mõju, mida Hispaania ametivõinud on väidetavalt tunnustanud
113
Hageja väidab, et vaidlustatud aktil on otsuse laad, sest Hispaania ametivõimud on Hispaania kohtutes andnud sellele siduva laadi. Tema sõnul tunnistasid need ametivõinud enda pädevuse puudumist, et analüüsida lõplikult tema olukorda, selgitades 14. juulil 2014 esitatud dokumendis, et „kokkusobivuse hindamine on eranditult komisjoni vastutus“.
114
Sellega seoses tuleb meenutada, et kohtupraktika kohaselt tuleb selliste siduvate õiguslike tagajärgede olemasolu, mis puudutavad hageja huve, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis, tuvastada asjaomase akti sisu põhjal (vt selle kohta kohtuotsused, 11.11.1981, IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 9; 22.6.2000, Madalmaad vs. komisjon, C‑147/96, EU:C:2000:335, punkt 27, ja 18.11.2010, NDSHT vs. komisjon, C‑322/09 P, EU:C:2010:701, punkt 46).
115
Selliste tagajärgede olemasolu ei saa põhineda muudel asjaoludel ja eelkõige sellel, kuidas võivad seda tajuda selle akti adressaadid. Nimelt on selline tajumine oma laadilt subjektiivne. Hagi vastuvõtmise tingimused ei tohi aga sõltuda asjaoludest, mis võivad muutuda vastavalt ametivõimude, ettevõtjate või üksikisikute tajule.
116
Vastupidisel juhul pääseksid aktid seaduslikkuse kontrollist, kui üks või mitu adressaati ei taju neid siduvatena, kuigi nende sisust nähtub, et tegelikult tekitavad need siduvad õiguslikke tagajärgi. Aktid võidakse ka allutada seaduslikkuse kontrollile sel alusel, kuidas seda akti tajuvad selle adressaadid, olgugi et need ei tekita mingeid õiguslikke tagajärgi ja et selline kontroll ei ole vajalik ega isegi tarvilik.
117
Seega see, kuidas Hispaania ametivõimud võisid vaidlustatud akti tekitatud õiguslikke tagajärgi tajuda, eeldusel et see taju on tõendatud, ei saa olla vaidlustatud akti peale esitatud hagi vastuvõetavuse hindamisel aluseks.
118
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb järeldada, et vaidlustatud akt koostati 2001. aasta otsuse rakendamise raames ja et see ei vasta Hispaania ametivõimude teatamisele, mis võiks anda aluse eraldiseisva menetluse alustamiseks vastavalt riigiabi valdkonna eeskirjadele.
119
Kuna vaidlustatud akt ei tekita ega ole mõeldudki tekitama siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis, ei saa seda kvalifitseerida vaidlustatavaks aktiks ELTL artikli 263 tähenduses. Järelikult tuleb vastuvõetamatuse vastuväitega nõustuda ja seega käesolev hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata jätta.
Menetlusse astumise avaldus
120
Kuna hagi on vastuvõetamatu, ei tule kodukorra artikli 142 lõike 2 kohaselt enam Hispaania Kuningriigi menetlusse astumise avaldust lahendada.
Kohtukulud
121
Kodukorra artikli 134 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
122
Kuna hageja on kohtuvaidluse kaotanud ja komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud, tuleb kohtukulud vastavalt tema nõudele välja mõista hagejalt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.
123
Lisaks kannab Hispaania Kuningriik kodukorra artikli 144 lõike 10 alusel ise oma menetlusse astumise avaldusega seotud kulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (esimene koda)
määrab:
1.
Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
2.
Hispaania Kuningriigi menetlusse astumise avaldust ei tule enam lahendada.
3.
Mõista Euroopa Komisjoni kohtukulud välja Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU-lt, kes ühtlasi kannab ise enda kohtukulud.
4.
Jätta Hispaania Kuningriigi menetlusse astumise avaldusega seotud kohtukulud tema enda kanda.
Luxembourg, 11. oktoober 2017
Kohtusekretär
E. Coulon
President
I. Pelikánová
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hispaania.