62023CJ0048_RES
Kohtuasi C‑48/23
Alajärven Sähkö Oy jtjaElenia Verkko Oyj
versus
Energiavirasto
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Markkinaoikeus)
Euroopa Kohtu (viies koda) 6. märtsi 2025. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Elektrienergia siseturg – Direktiiv (EL) 2019/944 – Artikli 57 lõiked 4 ja 5 – Riigi reguleeriva asutuse sõltumatus oma ülesannete täitmisel ja volituste teostamisel – Liikmesriigi seatud suunised – Elektrienergia jaotustasude alandamise eesmärgil tehtud seadusandlik muudatus – Asjaomase reguleeriva asutuse poolt pärast kõnealust muudatust tehtud otsus elektrivõrgu käitamise tasude kontrollimetoodika kohta – Muutmisseaduse ettevalmistavate materjalide arvesse võtmine
Energeetika – Elektrienergia siseturg – Direktiiv 2019/944 – Reguleerivad asutused – Sõltumatus – Liikmesriikide kohustused – Ulatus – Elektrienergia jaotustasu suuruse mõjutamise eesmärgil vastu võetud seadus – Elektrienergia ülekande- ja jaotustasu reguleerivate sätete puudumine – Elektrivõrgu käitamise tasude kontrollimetoodika muutmise otsus, mille reguleeriv asutus tegi pärast selle seaduse jõustumist – Liikmesriigi poolt reguleeriva asutuse sõltumatuse austamise kohustuse rikkumine – Puudumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2019/944, artikli 57 lõiked 4 ja 5 ning artikkel 59)
(vt punktid 29–47 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele Markkinaoikeus (kaubanduskohus, Soome) oli esitanud eelotsusetaotluse, täpsustas, millise ulatusega on liikmesriikide kohustus austada riigi reguleerivate asutuste sõltumatust neile direktiiviga 2019/944 (elektrienergia siseturu ühiste normide kohta) (
1
) antud ülesannete täitmisel.
Mitme 2021. aasta detsembris vastu võetud otsusega (edaspidi „vaidlusalused otsused“) tegi Soome reguleeriv asutus 1. jaanuarist 2022 kuni 31. detsembrini 2023 ulatuvaks perioodiks muudatusi elektrivõrgu käitamise tasude arvutamise kontrollimetoodikas, mille ta oli kehtestanud 2015. aastal. Neis otsustes esitatud selgituste kohaselt tegi see asutus muudatused omal algatusel pärast seda, kui jõustus seadus 730/2021 (
2
), millega pikendati elektrivõrgu ehitamise ja hooldusega seotud teatavate nõuete rakendamise perioodi.
Markkinaoikeus (kaubanduskohus) täpsustas, et seaduse 730/2021 ettevalmistavatest materjalidest nähtub, et selle seaduse eesmärk oli tingida elektrienergia jaotustasude alanemine, ilma et selles siiski oleks olnud elektrienergia ülekande- või jaotustasu ning selle arvutamise metoodikat reguleerivaid sätteid.
Kaks Soome elektrivõrguettevõtjat esitasid Markkinaoikeusele (kaubanduskohus) kaebuse nõudega tühistada vaidlusalused otsused osas, milles nendega muudeti elektrivõrgu käitamise tasude kontrollimetoodikat. Viidates seaduse 730/2021 ja vaidlusaluste otsuste vahelisele seosele, väitsid need ettevõtjad eelkõige, et Soome reguleeriv asutus ei võtnud neid otsuseid vastu sõltumatult, kooskõlas direktiivis 2019/944 selle kohta ette nähtud nõuetega.
Seda etteheidet arvestades otsustas Markkinaoikeus (kaubanduskohus) Euroopa Kohtult sisuliselt küsida, kas seaduse 730/2021 jõustumise ja Soome reguleeriva asutuse poolt vaidlusaluste otsuste vastuvõtmise vahelist seost arvestades on direktiivi 2019/944 artikli 57 lõigetega 4 ja 5 ning artikliga 59 vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid nagu seadus 730/2021.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt tuletas Euroopa Kohus meelde, et direktiivi 2019/944 artikli 57 lõike 4 kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et reguleeriv asutus on selle direktiiviga ja sellega seotud õigusaktidega antud reguleerimisülesannete täitmisel sõltumatu. Lisaks peavad liikmesriigid reguleeriva asutuse sõltumatuse kaitsmiseks sama direktiivi artikli 57 lõike 5 esimese lõigu punkti a kohaselt tagama, et reguleeriv asutus saab iseseisvalt otsuseid vastu võtta kõikidest poliitilistest organitest sõltumatult.
Sellega seoses tõdes Euroopa Kohus esiteks, et tagatud peab olema reguleerivate asutuste sõltumatus nii majandusüksustest kui ka avalik-õiguslikest üksustest, olgu need siis haldusorganid või poliitilised organid, ja viimasel juhul mitte ainult valitsusest, vaid ka riigi seadusandjast.
Teiseks rõhutas Euroopa Kohus, et reguleeriva asutuse ainupädevuses olevad küsimused kuuluvad täitevvaldkonda seetõttu, et tegemist on faktidele antavate tehniliste eksperthinnangutega, ning oma volitusi teostades peab reguleeriv asutus järgima liidu tasandil üksikasjaliku õigusliku raamistikuna kehtestatud põhimõtteid ja eeskirju, millega on piiratud tema kaalutlusõigus ja mis takistavad tal teha poliitilisi valikuid.
Ehkki direktiivi 2019/944 artikli 59 lõike 1 punkti m sõnastuse kohaselt on reguleeriva asutuse ülesanne tõepoolest jälgida võrgu turvalisust ja töökindlust käsitlevate normide täitmist ja vaadata läbi nende varasem toimimine, ei nähtu sellest sõnastusest, et selle asutuse pädevusse kuuluks nende normide kehtestamine.
Nagu nähtub selle direktiivi põhjendusest 87 ja nagu on ette nähtud ELTL artikli 194 lõike 2 teises lõigus, on liikmesriikidel õigus määrata kindlaks oma energiavarude kasutamise tingimused. Järelikult on liikmesriikidel vabadus võtta vastu õigusnorme riigisisese elektrituru reguleerimiseks, välja arvatud nende ülesannete ja volituste osas, mis selles direktiivis on ette nähtud reguleerivatele asutustele.
Seda silmas pidades on sellel, kui liikmesriik kasutab oma pädevust riikliku energiapoliitika kujundamisel, paratamatult tagajärjed elektrivõrgu käitamise kuludele. Lisaks ei ole pelk asjaolu, et liikmesriigi valitsus soovib alandada elektrienergia jaotustasusid, iseenesest vastuolus direktiivi 2019/944 artikli 57 lõigetega 4 ja 5.
Samas ei saa direktiivi 2019/944 artikli 57 lõikeid 4 ja 5 arvesse võttes olla lubatud sellised riigisisesed seadusandlikud meetmed, mis sisaldavad üksikasjalikke õigusnorme, millega spetsiifiliselt reguleeritakse küsimusi, mille puhul on kaalutlusõigus reguleerival asutusel, nagu seda on elektrivõrgutasude tase ja nende arvutamise konkreetne metoodika.
Siiski ei sea asjaolu, et liikmesriigi seadusandja võttis vastu seaduse, millega ta muutis energiavarustuskindluse nõudeid, mistõttu riigi reguleeriv asutus omakorda muutis asjaomase elektrivõrgu võrgutasusid, iseenesest kahtluse alla seda, et riigi reguleeriv asutus teostas oma pädevust sõltumatult.
Neid kaalutlusi arvestades vastas Euroopa Kohus esitatud eelotsuse küsimustele, et direktiivi 2019/944 artikli 57 lõiget 4 ja lõike 5 esimese lõigu punkti a koostoimes artikliga 59 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille eesmärk, mis nähtub nende normide ettevalmistavatest materjalidest, on eeskätt elektrienergia jaotustasude mõjutamine – ehkki neis õigusnormides puuduvad konkreetselt elektrienergia ülekande- ja jaotustasude suurust ja arvutamise metoodikat reguleerivad sätted –, kuid mille jõustumise tõttu muutis riigi reguleeriv asutus elektrivõrgu käitamise tasude kontrollimetoodikat enne jõustumise kuupäeval väldanud järelevalveperioodi lõppu.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2019. aasta direktiiv (EL) 2019/944 elektrienergia siseturu ühiste normide kohta ja millega muudetakse direktiivi 2012/27/EL (ELT 2019, L 158, lk 125).
(
2
)	Elektrituruseaduse muutmise seadus (730/2021) (laki sähkömarkkinalain muuttamisesta (730/2021)) (edaspidi „seadus 730/2021“).