62020TJ0326
ÜLDKOHTU OTSUS (viies koda)
21. aprill 2021 (
*1
)
Ühenduse disainilahendus – Kehtetuks tunnistamise menetlus – Joogipudelis seisnev registreeritud ühenduse disainilahendus – Varasem rahvusvaheline disainilahendus – Kehtetuks tunnistamise põhjus – Vastuolu varasema disainilahendusega – Eristatavus – Asjatundlik kasutaja – Autori vabadusaste – Erinev üldmulje – Määruse (EÜ) nr 6/2002 artikkel 6 ja artikli 25 lõike 1 punkti d alapunkt iii
Kohtuasjas T‑326/20,
Bibita Group, asukoht Tirana (Albaania), esindaja: advokaat C. Seyfert,
hageja,
versus
Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), esindajad: G. Sakalaitė-Orlovskienė ja J. Crespo Carrillo,
kostja,
teine pool EUIPO apellatsioonikoja menetluses oli
Benkomers OOD, asukoht Sofia (Bulgaaria),
mille ese on hagi EUIPO kolmanda apellatsioonikoja 27. aprilli 2020. aasta otsuse (asi R 1070/2018‑3) peale, mis puudutab Bibita Groupi ja Benkomersi vahelist disainilahenduse kehtetuks tunnistamise menetlust,
ÜLDKOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president D. Spielmann, kohtunikud O. Spineanu-Matei (ettekandja) ja R. Mastroianni,
kohtusekretär: E. Coulon,
arvestades hagiavaldust, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 27. mail 2020,
arvestades kostja vastust, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 27. juulil 2020,
arvestades asjaolu, et kolme nädala jooksul alates menetluse kirjaliku osa lõpetamisest teatamisest ei esitanud pooled taotlust kohtuistungi määramiseks, ning olles Üldkohtu kodukorra artikli 106 lõike 3 alusel otsustanud lahendada asi ilma menetluse suulise osata,
on teinud järgmise
otsuse (
1
)
Vaidluse taust
1
Benkomers OOD esitas 13. märtsil 2017 Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ametile (EUIPO) nõukogu 12. detsembri 2001. aasta määruse (EÜ) nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta (EÜT 2002, L 3, lk 1; ELT eriväljaanne 13/27, lk 142) (muudetud) alusel ühenduse disainilahenduse registreerimise taotluse.
2
Ühenduse disainilahendus, mille registreerimist taotleti ja mis on käesoleval juhul vaidlustatud, on kujutatud järgmiste vaadetena:
3
Tooted, mille jaoks vaidlusalune disainilahendus loodi, kuuluvad 8. oktoobri 1968. aasta tööstusdisainilahenduste rahvusvahelise klassifikatsiooni Locarno kokkuleppe (muudetud) klassi 09-01 ja vastavad kirjeldusele „Joogipudelid“.
[…]
5
Hageja Bibita Group esitas 24. juulil 2017 määruse nr 6/2002 artikli 52 alusel vaidlusaluse disainilahenduse kehtetuks tunnistamise taotluse.
6
Kehtetuks tunnistamise taotluses tugineti määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d alapunktile iii.
7
Hageja väitis kehtetuks tunnistamise taotluses, et kuna määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d puhul tuleb kohaldada samu kriteeriume kui eristatavuse hindamisel vastavalt selle määruse artikli 25 lõike 1 punktile b koostoimes artikliga 6, siis ei ole vaidlusalune disainilahendus eristatav rahvusvahelise registreeringu nr 095336 esemeks olevast disainilahendusest, mille omanik ta on ja mille kaitse algas enne vaidlusaluse disainilahenduse registreerimise taotluse esitamist. Varasem disainilahendus on järgmine:
[…]
Poolte nõuded
17
Hageja palub Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsus ja seega tunnistada vaidlustatud disainilahendus kehtetuks;
–
mõista Üldkohtu kodukorra artikli 190 alusel apellatsioonikoja menetlusega seotud kulud välja EUIPO‑lt ja EUIPO menetluse teiselt poolelt;
–
mõista käesoleva kohtumenetlusega seotud kõik kohtukulud välja EUIPO‑lt.
18
EUIPO palub Üldkohtul:
–
jätta hagi rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
[…]
Sisulised küsimused
24
Hageja põhjendab oma hagi ühe väitega, mis põhineb määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d alapunkti iii rikkumisel.
25
EUIPO vaidleb kõigile hageja argumentidele vastu.
Asjaolu, et kehtetuks tunnistamise taotluse aluseks olev disainilahendus on varasem, ja mõiste „vastuolu“ määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d alapunkti iii tähenduses
[…]
29
Teiseks, kuna määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d alapunkti iii tähenduses mõistet „vastuolu“ kui sellist ei ole selles määruses määratletud, siis tuleb arvesse võtta kohtupraktikas sellele mõistele antud tõlgendust.
30
Määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d tõlgendamisel tuleb pidada meeles, et selle määruse artikli 10 kohaselt hõlmab disainilahendusest tulenev kaitse kõiki disainilahendusi, mis jätavad asjatundlikule kasutajale ühesuguse üldmulje, ning selle kaitse ulatuse hindamisel võetakse arvesse autori vabadusastet disainilahenduse väljatöötamise käigus.
31
Seetõttu tuleb määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d tõlgendada nii, et ühenduse disainilahendus on varasema disainilahendusega vastuolus, kui selle autori loomevabadust disainilahenduse väljatöötamisel arvesse võttes jääb sellest disainilahendusest asjatundlikule kasutajale varasema disainilahendusega võrreldes ühesugune üldmulje (18. märtsi 2010. aasta kohtuotsus Grupo Promer Mon Graphic vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – PepsiCo (Ümmarguse reklaameseme kujutis), T‑9/07, EU:T:2010:96, punkt 52).
32
Määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d niisugune tõlgendus on ainus, millega saab tagada asjaomases sättes kirjeldatud varasema disainilahenduse omaniku õiguste kaitse igasuguse kahjustamise eest, mis võib tuleneda sellise hilisema ühenduse disainilahendusega kooseksisteerimisest, mis jätab asjatundlikule kasutajale samasuguse üldmulje. Määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d teistsugusel tõlgendamisel võetaks nimelt varasema õiguse omanikult võimalus taotleda hilisema ühenduse disainilahenduse kehtetuks tunnistamist ning ta jääks ilma tema disainilahendusele määruse nr 6/2002 artikliga 10 antud tegelikust kaitsest (18. märtsi 2010. aasta kohtuotsus Ümmarguse reklaameseme kujutis, T‑9/07, EU:T:2010:96, punkt 53).
33
Seega andis apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 23 õige tõlgenduse, leides sarnaselt tühistamisosakonnaga, et kaks disainilahendust on vastuolus, kui need jätavad asjatundlikule kasutajale ühesuguse üldmulje, ning et selles osas tuleb arvesse võtta autori vabadusastet vaidlustatud disainilahenduse väljatöötamise käigus.
Varasema disainilahenduse väidetav „eriti lai“ kaitse
34
Esimesena väidab hageja, et varasemal disainilahendusel on määruse nr 6/2002 artikli 6 alusel, tõlgendades seda koostoimes sama määruse põhjendusega 14, eriti lai kaitse.
[…]
37
Vaatamata sellele, et määruse nr 6/2002 põhjenduses 14 on viidatud vaidlusalustest disainilahendustest jääva üldmulje „selgele“ erinevusele, tuleb märkida, et määruse artikli 6 sõnastus on selge ja üheselt mõistetav. Seda sätet käsitleva kohtupraktika kohaselt tuleb nimetatud määruse artikli 25 lõike 1 punkti d kohaldamisel ja vastandatud disainilahenduste vahelise konflikti olemasolu hindamisel lähtuda sellest, et disainilahendus võib olla asjakohaste õigusnormide alusel kaitstud ühenduse disainilahendusena, kui sellest jääb asjatundlikule kasutajale varasemast disainilahendusest jäävast üldmuljest erinev üldmulje (vt selle kohta 22. novembri 2018. aasta kohtuotsus Buck-Chemie vs. EUIPO – Henkel (Vesiklosetiseadme loputusvahend), T‑296/17, ei avaldata, EU:T:2018:823, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
38
Teisena väidab hageja, et varasem disainilahendus oli registreerimistaotluse esitamise kuupäeval täiesti uudne. Ta leiab, et hantliga sarnase kujuga joogipudel on ainulaadne, mis õigustab varasemale disainilahendusele kõrgendatud kaitse andmist.
39
Sellega seoses tuleb märkida, et viidates varasema disainilahenduse „eriti laiale kaitsele“, üritab hageja tegelikult luua varasema disainilahenduse kaitse uue kriteeriumi, mis põhineb selle väidetaval uuenduslikkusel ja esmakordsusel tööstusharus, kuhu asjaomased tooted kuuluvad.
40
Ent esiteks, isegi kui pidada tõendatuks asjaolu, et registreerimiskuupäeval oli joogipudelile hantlisarnase kuju andmine asjaomases tööstussektoris täiesti uudne, ei anna sellise kuju ainulaadsus varasemale disainilahendusele laiemat kaitset kui see, mis tuleneb määrusest nr 6/2002. Teiseks, disainilahenduse registreerimiseks vajalik eristatavus peab esinema vaidlusalusel disainilahendusel võrreldes varasema disainilahendusega, ilma et viimase väidetav esmakordsus või välimuse originaalsus mõjutaks kuidagi vaidlusaluse disainilahenduse eristatavuse hindamist. Hageja asjasse puutuvad argumendid tuleb seega tagasi lükata.
41
Seega tuleb kontrollida, kas vaidlusalune disainilahendus on vastuolus varasema disainilahendusega selles mõttes, et mõlemad jätavad asjatundlikule kasutajale sama üldmulje, arvestades autori vabadusastet vaidlustatud disainilahenduse väljatöötamisel, ning see kontroll toimub neljaetapilise analüüsi käigus. Selle analüüsi raames tehakse esiteks kindlaks nende toodete tööstusharu, milles või mille jaoks disainilahendust kasutatakse, teiseks tehakse lähtuvalt toodete otstarbest kindlaks nende asjatundlik kasutaja ja seda kasutajat silmas pidades tehakse kindlaks see, mil määral on ta kursis asjaomaste toodete varasemate kunstiliste lahendustega ja kui tähelepanelik ta on sarnaste ja erinevate aspektide suhtes disainilahenduste võrdlemisel, kolmandaks tehakse kindlaks autori vabadusaste disainilahenduse väljatöötamisel, mille mõju eristatavusele on pöördvõrdeline, ning neljandaks tehakse seda arvesse võttes kindlaks tulemus, mis saadakse, kui võimaluse korral vahetult võrreldakse üldmuljeid, mis jäävad asjatundlikule kasutajale eraldi võetuna vaidlustatud disainilahendusest ja avalikkusele kättesaadavaks tehtud varasematest disainilahendustest (vt 13. juuni 2019. aasta kohtuotsus Visi/one vs. EUIPO – EasyFix (Sõidukitele mõeldud sildihoidja), T‑74/18, EU:T:2019:417, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Disainilahenduse eristatavus tuleneb asjatundlikule kasutajale jäävast erinevast üldmuljest või déjà-vu-efekti puudumisest seoses asjasse puutuva varasema disainilahendusega, võtmata arvesse erinevusi, mis on niivõrd vähe silmatorkavad, et ei mõjuta nimetatud üldmuljet, isegi kui tegemist on enam kui ebaoluliste üksikasjadega, kuid võttes arvesse sedavõrd silmatorkavaid erinevusi, mis tingivad erineva üldmulje (vt selle kohta 16. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Antrax It vs. EUIPO – Vasco Group (Radiaatorite termosifoon-soojusvahetid), T‑828/14 ja T‑829/14, EU:T:2017:87, punkt 53 ja seal viidatud kohtupraktika).
[…]
Autori vabadusaste
[…]
52
Samas väidab ta, et apellatsioonikoda eksis määruse nr 6/2002 artiklis 6 osutatud põhimõtete tõlgendamisel ja kohaldamisel, kuna autori vabadusaste varasema disainilahenduse väljatöötamisel oli hantlisarnase kuju loomisel piiramatu. Nimelt ei esinenud tema sõnul mingeid funktsionaalsusest või koguselisest standardist tulenevaid piiranguid, mille tõttu oleks selline kuju vajalik olnud. Sellega seoses rõhutab ta, et disainilahendust, mis seisneks sellise kujuga pudelis, ei olnud enne varasemat disainilahendust olemas. Peale selle ei täida see kuju üksnes tehnilist ülesannet, vaid annab tootele sportliku välimuse, eristudes teistest turul olevatest peenema keskosaga pudelitest.
53
Autori vabadusaste disainilahenduse väljatöötamisel tehakse eelkõige kindlaks, lähtudes piirangutest, mille seavad kõnealuse toote või selle osa tehnilisest otstarbest tingitud tunnused, või kohaldatavatest õiguslikest nõuetest. Need piirangud toovad kaasa selle, et teatavad tunnused muutuvad tavapäraseks ja on asjaomase toote disainilahenduste puhul ühised (18. märtsi 2010. aasta kohtuotsus Ümmarguse reklaameseme kujutis, T‑9/07, EU:T:2010:96, punkt 67).
54
Seega, mida vabam on autor disainilahenduse väljatöötamisel, seda vähem mõjutavad asjatundlikule kasutajale jäävat üldmuljet võrreldavate disainilahenduste vahelised pisierinevused. Seevastu, mida piiratum on autori loomevabadus disainilahenduse väljatöötamisel, seda enam mõjutavad vastandatud disainilahenduste vahelised pisierinevused asjatundlikule kasutajale jäävat üldmuljet. Niisiis kinnitab see, kui autoril on disainilahenduse väljatöötamisel suur loomevabadus, järeldust, et asjatundlikule kasutajale jääb ühesugune üldmulje disainilahendustest, millel puuduvad arvestatavad erinevused (vt 18. juuli 2017. aasta kohtuotsus Ornement, T‑57/16, EU:T:2017:517, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
[…]
Üldmulje, mis jääb asjasse puutuvatest disainilahendustest asjatundlikule kasutajale
[…]
60
Hageja väidab vastupidi, et vaidlustatud disainilahendus ei ole eristatav, kuna asjatundlikule kasutajale sellest ja varasemast disainilahendusest jääva üldmulje vahel ei ole selget erinevust. Nimelt keskendus apellatsioonikoda asjaomaste disainilahenduste otsesel võrdlemisel vaidlusaluse disainilahenduse ebaolulistele tunnustele. Lisaks ei ole selles disainilahenduses esinevad mustad jooned, mida apellatsioonikoda mainis, disainilahenduses seisnevatele pudelitele musta värviga joonistatud, vaid need muudavad pudeli kuju vaevumärgataval viisil.
61
Kohtupraktikast tuleneb, et vastandatud disainilahenduste üldmuljete võrdlus peab põhinema sünteesil ja see ei või piirduda sarnasuste ja erinevuste loetelu analüütilise võrdlusega. Võrdlemise aluseks tuleb võtta vaidlustatud disainilahenduse avalikustatud tunnused ja see peab puudutama üksnes kaitstud tunnuseid, võtmata arvesse tunnuseid, mis jäävad kaitse alt välja, nagu tehnilised tunnused (vt 13. juuni 2019. aasta kohtuotsus Sõidukitele mõeldud sildihoidja, T‑74/18, EU:T:2019:417, punkt 84 ja seal viidatud kohtupraktika).
62
Kui vaidlusaluste disainilahenduste sarnasused puudutavad piiranguid, mis on tingitud eelkõige toote või selle osa tehnilisest otstarbest tulenevatest tunnustest, on need sarnasused asjatundlikule kasutajale disainilahendustest jäävas üldmuljes ebaolulised (vt selle kohta 18. märtsi 2010. aasta kohtuotsus Ümmarguse reklaameseme kujutis, T‑9/07, EU:T:2010:96, punkt 72).
63
Peale selle on erinevused vastandatud disainilahendustest jäävas üldmuljes tähtsusetud, kui need ei ole piisavalt silmatorkavad, et asjatundlik kasutaja tajuks asjaomaseid tooteid erinevatena või et need pakuksid vastukaalu nendes disainilahendustes tuvastatud sarnasustele (vt selle kohta 21. novembri 2013. aasta kohtuotsus El Hogar Perfecto del Siglo XXI vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Wenf International Advisers (Korgitser), T‑337/12, EU:T:2013:601, punkt 53).
64
Esimesena, nagu on märgitud eespool punktis 31, on disainilahendus eristatav, kui asjatundlikule kasutajale sellest jääv üldmulje erineb varasemast disainilahendusest sellisele kasutajale jäävast üldmuljest. Vastupidi sellele, mida väidab hageja, eeldab selles osas läbiviidav hindamine kõigi asjaomaste disainilahenduste eristavate elementide arvesse võtmist, välja arvatud need, mis ei ole piisavalt silmatorkavad, et seda üldmuljet mõjutada.
[…]
70
Mis puutub varasemal disainilahendusel olevat silti, siis leidis apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 35, et see ei mängi asjasse puutuvatest disainilahendustest jääva üldmulje võrdlemisel olulist rolli. Üldkohtus tugines hageja vaid varasemale disainilahendusele ilma sõnalise elemendita sel sildil, apellatsioonikoja järeldust samas vaidlustamata. Ent isegi ilma sildita on asjaomastel disainilahendustel märkimisväärseid erinevusi, nagu on tõdetud eespool punktides 66–69.
71
Eeltoodust tuleneb, et apellatsioonikoda ei teinud hindamisviga, kui ta vaidlustatud otsuse punktides 36 ja 37 leidis, et vaidlusalusest disainilahendusest ja varasemast disainilahendusest ei jää asjatundlikule kasutajale ühesugust üldmuljet, ja järeldas, et vaidlusalust disainilahendust ei saa pidada varasema disainilahendusega vastuolus olevaks määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti d alapunkti iii tähenduses.
[…]
Kohtukulud
[…]
74
Kuna kohtuotsus on tehtud hageja kahjuks, jäetakse kohtukulud vastavalt EUIPO nõuetele hageja kanda. Lisaks, apellatsioonikoja menetluses kantud kulude suhtes piisab, kui märkida, et kuna vaidlustatud otsuse peale esitatud hagi jäetakse käesoleva kohtuotsusega rahuldamata, siis kantakse need kulud vastavalt vaidlustatud otsuse resolutsioonile (vt selle kohta 28. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Lotte vs. EUIPO – Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original), T‑459/18, ei avaldata, EU:T:2019:119, punkt 194).
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (viies koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Bibita Groupilt.
Spielmann
Spineanu-Matei
Mastroianni
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 21. aprillil 2021 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.
(
1
)	Esitatud on üksnes kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.