Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JEAN RICHARD DE LA TOUR
esitatud 26. märtsil 2026(1)
Kohtuasi C‑706/23
Şcoala gimnazială „Mihai Eminescu“ Vaslui
versus
Uniunea Sindicală „Didactica“ Vaslui oma järgmiste liikmete nimel ja eest,
KM,
LN,
HT,
JC,
BF,
AX,
TK,
MG,
DB,
EJ,
RL,
DV,
MR,
GP
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Iaşi (Iaşi apellatsioonikohus, Rumeenia))
Eelotsusetaotlus – Sotsiaalpoliitika – Direktiiv 2003/88/EÜ – Artikkel 7 – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artikli 31 lõige 2 – Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni raamkokkulepe osalise tööaja kohta – Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Klauslite 4 punktid 1 – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Prorata temporis’e põhimõte – Erinevate töölepingute kumuleerimine – Täistööajaga tähtajatute ja osalise tööajaga tähtajaliste töölepingutega tööle võetud õpetajad – Ainult täistööajaga tähtajatu töölepingu alusel arvutatav tasustatud põhipuhkuse tasu – Toitlustamishüvitise maksmine ainult täistööajaga töölepingu alusel tegelikult töötatud aja eest
I.      Sissejuhatus
1.        Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada direktiivi 2003/88/EÜ(2) artikli 7 lõiget 1 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta(3) artikli 31 lõiget 2 ning direktiivi 97/81/EÜ(4) lisas toodud, 6. juunil 1997 sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 ja direktiivile 1999/70/EÜ(5) lisatud, 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta (edaspidi koos „raamkokkulepped“) klausli 4 punkti 1. Punkt 1 on klauslites 4 sisuliselt sõnastatud ühtemoodi.
2.        Taotlus on esitatud ühelt poolt Uniunea Sindicală „Didactica“ Vaslui (Vaslui ametiühingute liit „Didactica“, Rumeenia), kes tegutseb oma 14 liikme nimel ja arvel, kes on õpetajad või abiteenistujad (edaspidi „asjaomased töötajad“), ning teiselt poolt Şcoala Gimnazială „Mihai Eminescu“ Vaslui (Vaslui Mihai Eminescu nimeline gümnaasium, Rumeenia) (edaspidi „Mihai Eminescu nimeline gümnaasium“) vahelises kohtuvaidluses seoses nende tasustatud põhipuhkusega seotud rahaliste õiguste arvutamisega ja nende töötasule lisanduva toitlustamishüvitise maksmisega juhul, kui täistööajaga põhitöökoha tähtajatut töölepingut(6) kumuleeritakse osalise tööajaga tähtajalise töölepinguga(7).
3.        Tasustatud põhipuhkuse eest makstava tasu puhul võrdse kohtlemise tagamiseks on Euroopa Kohtu praktikas antud direktiivi 2003/88 artikli 7 lõike 1 ja kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tõlgendamiseks selged suunised. Uus küsimus, mida tuleb käsitleda, on olukordade võrreldavus juhul, kui töötajal on konkreetselt sama tööandjaga sõlmitud mitu lepingut.
4.        See küsimus on jätkuks paljudele kohtuotsustele, milles Euroopa Kohus on kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punktile 1 antud tõlgenduse preambulis järjepidevalt täpsustanud, et neid tuleb mõista nii, et need väljendavad liidu sotsiaalõiguse põhimõtet, mida ei saa tõlgendada kitsalt, arvestades eesmärki tagada tähtajaliste või osalise tööajaga töötajate diskrimineerimiskeelu põhimõtte kohaldamine. Esitan põhjused, miks minu arvates on raamlepingud põhikohtuasja asjaoludel kohaldatavad, sest lepingute kumuleerimisel ei ole tegelikult mingit mõju.
II.    Õiguslik raamistik
A.      Liidu õigus
5.        Tuleb lähtuda direktiivi 2003/88 artiklist 7 ning raamkokkulepete punktidest 2–4.
B.      Rumeenia õigus
6.        Riigisiseste õigusnormide põhiosa võib kokku võtta järgmiselt:
–        5. jaanuari 2011. aasta riikliku hariduse seadus nr 1/2011 (Legea nr. 1/2011 a educației naționale)(8) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis(9) (edaspidi „seadus nr 1/2011“);
–        28. juuni 2017. aasta raamseadus nr 153/2017 töötajatele avaliku sektori vahenditest tasu maksmise kohta (Legea-cadru nr. 153/2017 privind salarizarea personalului plătit din fonduri publice)(10) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „raamseadus nr 153/2017“) ja
–        seaduse nr 1/2011 rakenduseeskirjad:
–        rakenduseeskirjad kõrgkoolieelsete haridusasutuste õpetajate palgaastmete projekti ja palgaastmete kava koostamise ning tunnitasu alusel töötavate kõrgkoolieelsete haridusasutuste õpetajate palgaastmete kohta (Normele metodologice privind întocmirea proiectului de încadrare, respectiv a planului de încadrare a personalului didactic de predare din unitățile de învățământ preuniversitar și încadrarea în regim de plata cu ora a personalului didactic de predare din învățământul preuniversitar), mis kiideti heaks 24. juuli 2018. aasta määrusega nr 4165/2018 (Ordinul nr. 4165/2018)(11) (edaspidi „2018. aasta rakenduseeskirjad“) ning
–        riikliku haridussüsteemi õpetajate, juhtkonna, juhtiva positsiooniga töötajate ja järelevalvepersonali ning teadustöötajate põhipuhkuse kasutamise kord (Normele metodologice privind efectuarea concediului de odihnă al personalului didactic de predare, de conducere, de îndrumare și control și al personalului de cercetare din învățământul de stat), mis kiideti heaks 29. juuni 2021. aasta määrusega nr 4050/2021 (Ordinul nr. 4050/2021)(12) (edaspidi „2021. aasta rakenduseeskirjad“)(13).
7.        Riiklikest vahenditest palka saavaid õpetajaid võib tööle võtta tähtajatu töölepingu või tähtajalise lepinguga (seaduse nr 1/2011 artikli 254 lõige 1). Õpetamisülesandeid on lubatud juurde võtta vaba ametikoha korral vastavalt üldistele õigusnormidele ning tööaja kattumist, õppetöö tundide maksimaalset iganädalast arvu ja selle ületamise korral puhkeaega reguleerivatele sätetele (raamseaduse nr 153/2017 artikkel 29 ja 2018. aasta rakenduseeskirjade artikkel 6, mis reguleerib töötamist tunnitasu alusel).
8.        Keskhariduse ja keskharidusjärgse muude kui kõrgkoolide õpetajate põhitööaeg on 18 tundi nädalas (seaduse nr 1/2011 artikli 262 lõike 3 punkt c), kusjuures maksimaalne tööaeg on 40 tundi nädalas (8 tundi päevas) (selle seaduse artikli 262 lõige 1). See artikkel 262 asub nimetatud seaduse jaos „Pedagoogilise töö aeg“.
9.        Õpetajate töötasu arvutatakse tähtajaliste lepingute või mitme töökoha korral õppetööaja tundide alusel (seaduse nr 1/2011 artikli 254 lõige 1; raamseaduse nr 153/2017 I lisa I peatüki B osa artikli 12 lõige 1 ja 2018. aasta rakenduseeskirjade artikli 3 lõige 6).
10.      Õpetajatel, kes töötavad täistööajaga tähtajalise või tähtajatu töölepingu alusel terve õppeaasta jooksul, on õigus saada tasustatud põhipuhkust 62 tööpäeva, mille võib üle kanda järgmisse õppeaastasse, kui neid ei kasutata ära (seaduse nr 1/2011 artikli 267 lõiked 1 ja 3)(14). Neil, kes on töötanud osa õppeaastast või osalise tööajaga, on õigus saada põhipuhkust proportsionaalselt asjaomasel õppeaastal töötatud ajaga (2021. aasta rakenduseeskirjade artikli 3 lõiked 2 ja 5(15)).
11.      Põhipuhkuse ajal saavad õpetajad „põhipuhkuse hüvitist, mis arvutatakse vastavalt riigi vahenditest tasustatava personali suhtes kohaldatavatele õigusnormidele“ (raamseaduse nr 153/2017 I lisa I peatüki B osa artikkel 11).
12.      Mis puudutab selle „põhipuhkuse hüvitise“ arvutamist – olenemata sellest, kas õpetajatel on tähtajaline või tähtajatu tööleping –, siis ei ole eelotsusetaotluses viidatud ühelegi konkreetsele õigusnormile. 2021. aasta rakenduseeskirjade(16) artikli 5 lõikest 1 võib järeldada, et tähtajatu töölepingu alusel töötamise ajal makstav töötasu säilib täies ulatuses. Seega tuleb Euroopa Komisjoni eeskujul lähtuda kõigile töötajatele kohaldatavast üldreeglist, mis on sätestatud 24. jaanuari 2003. aasta seaduse nr 53/2003 tööseadustiku kohta (Legea nr. 53/2003 privind Codul muncii)(17) artiklis 150(18). Selles artiklis on ette nähtud, et: „[p]uhkuseperioodil on palgatöötajal õigus puhkusehüvitisele, mis ei või olla väiksem kui põhipalk, selle ajavahemiku eest võlgnetavatele alalistele hüvitistele ja hüvedele, mis on ette nähtud individuaalses töölepingus. […] Puhkusehüvitis on võrdne [nende] […] palgaõiguste päevase keskmisega kolmel kuul, mis eelnevad puhkuse väljavõtmise kuule; see korrutatakse puhkusepäevade arvuga“.
13.      Kui aga on tegemist mitme töökoha kumuleerumisega, „[on] töötavatel õpetajatel, kes töötavad ka tunnitasu alusel, õigus tasustatud põhipuhkusele üksnes selle põhitöökoha eest, mille kohta on sõlmitud individuaalne tööleping“ (2021. aasta rakenduseeskirjade artikli 5 lõige 1(19)).
14.      Lisaks saavad avaliku sektori vahenditest tasustatavad töötajad teatavas ulatuses toitlustamishüvitist, mis moodustab ühe kaheteistkümnendiku kahest garanteeritud riiklikust brutoalampalgast, mida makstakse teatud ülempiirini igakuiselt proportsionaalselt eelmise kuu tegeliku tööajaga (raamseaduse nr 153/2017 artikli 18 lõiked 1 ja 2). Toitlustamishüvitis ja muud lisatasud, hüvitised ja lisad, mida makstakse, ei tohi ületada 30% põhipalgast (kõnealuse seaduse artikli 25 lõige 1).
III. Põhikohtuasja faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimused
15.      Õppeaastatel 2019/2020 kuni 2022/2023 sõlmis iga asjaomane töötaja Mihai Eminescu nimelise gümnaasiumiga osalise tööajaga tähtajalise töölepingu(20) tunnitasu alusel iga õppeaasta septembrist juunini. Need lepingud lisandusid täistööajaga tähtajatutele töölepingutele, mis oli neil sõlmitud õpetaja või abiteenistujana selle asutusega või neist ühe puhul ühe teise asutusega.
16.      Kasutatud põhipuhkuse perioodidega seotud rahalised õigused(21) ja toitlustamishüvitis määrati kindlaks üksnes põhitööaja tasu alusel, st täistööajaga tähtajatu töölepingu alusel, võtmata arvesse tähtajalise töölepingu alusel töötamist.
17.      Hageja esitas Tribunalul Vasluile (Vaslui esimese astme kohus, Rumeenia) hagi, milles palus kohustada Mihai Eminescu nimelist gümnaasiumi arvutama ja maksma asjaomastele töötajatele põhipuhkusetasu ja toitlustamishüvitist (proportsionaalselt tegeliku tööajaga) tunnitasu korra järgi arvestatud palga alusel.
18.      Nimetatud kohus rahuldas selle taotluse 17. märtsi 2023. aasta otsusega. Esiteks märkis kohus selleks, et välistada selliste haldusaktide(22) kohaldamine, mis piiravad tasustatud põhipuhkuse andmist põhitöökoha kohta sõlmitud lepinguga, et tööseadustiku artikli 144 lõige 1, mis tagab õiguse tasustatud põhipuhkusele, on normihierarhias kõrgemal astmel. Samuti tugines ta direktiivi 2003/88 artikli 7 kohaldamisele koostoimes osalise tööaja raamkokkuleppe klausliga 4, mis käsitleb diskrimineerimiskeelu põhimõtet, nagu neid on tõlgendanud Euroopa Kohus, otsustamaks, et riigisisesed õigusnormid, mis keelavad tasustatud põhipuhkuse andmise, on nende sätetega vastuolus.
19.      Teiseks leidis nimetatud kohus toitlustamishüvitise kohta, mida nõutakse proportsionaalselt tegeliku tööajaga, et kohaldatavates õigusnormides(23) ei tehta vahet lepingu laadi järgi, ning mõistis selle hüvitise välja.
20.      Mihai Eminescu nimeline gümnaasium esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Curtea de Apel Iaşile (Iaşi apellatsioonikohus, Rumeenia), nõustudes maksma ainult põhipuhkuse hüvitist.
21.      See haridusasutus väidab, et tähtajalise töölepingu alusel töötava õpetaja põhipalka kasutatakse vabade või reserveeritud õpetajaametikohtade tunnitasu arvutamiseks, ning et õpetamist tunnitasu eest tuleb pidada põhilepingu lisategevuseks. Ta leiab, et õigusnormidest nähtub, et Rumeenia seadusandja on ette näinud, et põhipuhkusetasu makstakse ainult põhitööaja eest, st tähtajatu töölepingu alusel.
22.      Lisaks väidab ta, et asjaomastele töötajatele makstakse põhitöökohal töötamise eest toitlustamishüvitist, mis moodustab ühe kaheteistkümnendiku kahest garanteeritud riiklikust brutoalampalgast. Seega, kui esimese astme kohus määrab toitlustamishüvitise maksmise tunnitasu alusel töötamise eest, tähendab see, et ületatakse raamseaduse nr 153/2017 artiklis 25 ette nähtud ülemmäära 30% põhipalgast, millele on osutatud selle seaduse artiklis 18.
23.      Esiteks ei kahtle eelotsusetaotluse esitanud kohus selles, et põhipuhkusetasu käsitlevad õigusnormid loovad aluse, mille põhjal koheldakse töötajate erinevalt mitme koha peal töötavate töötajate kahjuks, mis tingib nende tasustatud puhkusetasu arvutamise ainult põhitöö eest saadud töötasu alusel, võtmata arvesse tulu, mis on saadud osalise tööajaga tähtajalise töölepingu alusel töötamise eest. Ta täpsustab, et osa riigi kohtutest ja Curtea Constituțională (Rumeenia konstitutsioonikohus) leiavad siiski, et see erinev kohtlemine ei ole diskrimineeriv. Ta juhib tähelepanu sellele, et viimati nimetatud kohus on otsustanud(24), et põhipuhkusetasu summa arvutamise meetodi kindlaksmääramine, mis kehtib vahet tegemata kõigile töötajatele eelarveliste töötajate mitme töölepingu korral, kuulub ainult seadusandja pädevusse ega saa kujutada endast põhiseaduslikkuse küsimust, kui ta tunnustab õigust tasustatud põhipuhkusele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas see analüüs on liidu õigusega kooskõlas.
24.      Teiseks selgitab eelotsusetaotluse esitanud kohus kõigepealt, et toitlustamishüvitis on rahasumma, mis lisandub palgaõigustele. Selle suurus sõltub riikliku garanteeritud brutomiinimumpalga suurusest ega tohi ületada kaheteistkümnendikku selle kahekordsest summast, kusjuures see maksimumsumma arvutatakse täistööajaga töötamise puhul. Seejärel märgib ta, et õigus toitlustamishüvitisele näib olevat lahutamatult seotud töötingimustega, nagu need on määratletud Euroopa Kohtu praktikas(25), kuna õigusnormide kohaselt kuulub see hüvitis igakuise palgatulu kategooriasse ning seda maksustatakse ning selle pealt tuleb maksta sissemakseid. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud liidu õiguse seisukohast – nagu ka tasustatud puhkuse hüvitise arvutamisel – küsimus seoses sellega, et õpetajat, kes töötab mitmel kohal, koheldakse erinevalt seetõttu, et ta saab toitlustamishüvitist ainult selle töö eest, mida ta teeb tähtajatu töölepingu alusel täistööajaga, mitte aga osalise tööajaga tunnitasu alusel tähtajalise lepinguga töötamise eest.
25.      Lõpuks lisab ta, et see erinev kohtlemine on põhjendatud üksnes seadusega ette nähtud ülemmääraga, mis nõuab, et ei tohi ületada toitlustamishüvitise maksimumsummat, mida tuleb maksta täistööajaga töötamise korral, isegi kui õpetaja töötab kahe eraldi lepingu alusel rohkem kui seadusjärgse igakuise tööaja. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et seda majanduslikku eelist ei tunnustata põhipuhkusetasu arvutamisel, kuna seda antakse üksnes proportsionaalselt tegeliku tööajaga.
26.      Sellega seoses tugineb eelotsusetaotluse esitanud kohus 11. novembri 2015. aasta kohtuotsusele Greenfield(26), väites, et kui leitakse, et toitlustamishüvitis on osa õpetaja tavapärasest töötasust, mis on seotud osalise tööajaga tähtajalise lepinguga, tuleb tasustatud põhipuhkusega seotud rahaliste õiguste kindlaksmääramisel arvesse võtta ka seda hüvitist.
27.      Niisugustel asjaoludel otsustas Curtea de Apel Iași (Iași apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas direktiivi 2003/88 artikli 7 lõiget 1, […] harta artikli 31 lõiget 2, osalise tööaja raamkokkuleppe […] klausli 4 punkti 1 ja tähtajalise töö raamkokkulepe […] klausli 4 punkti 1, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles on ette nähtud, et sama töötaja poolt kõrgkoolieelse hariduse valdkonnas töölepingute kumuleerimisel – [eelkõige] põhitöökoha tähtajatu ja täistööajaga töölepingu kumuleerimisel tähtajalise ja osalise tööajaga tunnitasu alusel töölepinguga – on töötajal tasustatud puhkuse ajal õigus töötasule, mida arvutatakse üksnes põhitöökoha alusel?
2.      Kas osalise tööaja raamkokkuleppe […] klausli 4 punkti 1, […] tähtajalise töö raamkokkulepe […] klausli 4 punkti 1 ja direktiivi 2003/88 artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid ja tavad, mis takistavad seda, et [kõrgkoolieelsete haridusasutuste] õpetajate poolt töölepingute kumuleerimisel – [eelkõige] põhitöökoha täistööajaga töölepingu kumuleerimisel tähtajalise ja osalise tööajaga tunnitasu alusel töölepinguga – makstaks toitlustamishüvitist proportsionaalselt tähtajalise ja osalise tööajaga lepingu alusel tegelikult töötatud aja eest, ning et seda hüvitist arvestataks põhipuhkuse eest makstava hüvitise suuruse kindlaksmääramisel?“
28.      Kirjalikud seisukohad esitasid Rumeenia valitsus ja komisjon.
29.      Euroopa Kohus otsustas 10. detsembril 2024 suunata käesoleva kohtuasja kuuendale kojale ja teha asjas otsus ilma kohtujuristi ettepanekuta.
30.      Kuuenda koja taotlusel, mis esitati Euroopa Kohtu kodukorra artikli 60 lõike 3 alusel, otsustas Euroopa Kohus 28. oktoobril 2025 määrata selle kohtuasja esimesele kojale ja näha ette ettepaneku esitamine.(27)
IV.    Õiguslik analüüs
A.      Esimene eelotsuse küsimus
31.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas direktiivi 2003/88 artikli 7 lõiget 1, harta artikli 31 lõiget 2 ja kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et sama töötaja poolt kõrgkoolieelse hariduse valdkonnas töölepingute kumuleerimisel, st põhitöökoha tähtajatu ja täistööajaga töölepingu kumuleerimisel tähtajalise ja osalise tööajaga tunnitasu alusel töölepinguga on töötajal tasustatud põhipuhkuse ajal õigus töötasule, mille arvutamisel ei võeta arvesse osalise tööajaga tähtajalise töölepingu alusel saadud töötasu.
32.      Selline tähtajatu töölepinguga töötavate õpetajate sõlmitud töölepingute kumuleerimine toimub erilises kontekstis. Kõigepealt on tegemist tähtajaliste töölepingutega ametikohtade täitmisega, mis on erandkorras ühe õppeaasta jooksul vabad seetõttu, et tähtajatu lepingu alusel on põhitööaeg 18 tundi nädalas, mida saab tähtajaliste lepingutega suurendada, kasutades samal ajal jätkuvalt 62 päeva põhipuhkust, mis võetakse koolivaheajal, olenemata asjaomaste lepingute arvust.
33.      Seejärel, nagu tõdeb eelotsusetaotluse esitanud kohus, sisaldasid „[k]õik osalise tööajaga töölepingud […] 1. peatükki „Puhkus“, milles oli sätestatud, et „vastavalt tööseadustiku sätetele antakse puhkust üksnes põhitööaja eest““.
34.      Lõpuks põhineb õpetajate tasustatud põhipuhkuse tasu arvutamine üksnes tähtajatut töölepingut arvesse võttes 2011. või 2021. aasta rakenduseeskirjadel, mis on vastavalt kohaldatavad kõnealustele õppeaastatele. Need haldusaktid, mis kalduvad kõrvale üldisest tööõigusest(28), on vastu võetud eriseaduste alusel, mis reguleerivad avaliku sektori õpetajate(29) tegevust üksnes tähtajaliste lepingute ja tähtajatute lepingute kumuleerimise korral(30).
35.      Kuna vaidlus puudutab tasu maksmist 62 tööpäeva pikkuse tasustatud põhipuhkuse eest kõrgkoolieelse haridusasutuse töötajale ja kuna osalise tööajaga tähtajalise töölepingu alusel õpetatud tundide eest makstav tasu on selle arvutamisest välja jäetud, tuleb töölepingute kumuleerumise korral kõnealuse Rumeenia eriregulatsiooni vastavust liidu õigusele kontrollida kahe põhimõtte alusel, millest üks on sätestatud direktiivis 2003/88 ja teine direktiivides 97/81 ja 1999/70 ning kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punktis 1.
1.      Õigus tasustatud põhipuhkusele
36.      Esiteks tuleb meede tuletada, et õigus tasustatud põhipuhkusele on liidu sotsiaalõiguse aluspõhimõte, mida kajastab ja konkretiseerib direktiivi 2003/88 artikkel 7, mis on vahepeal sõnaselgelt sätestatud põhiõigusena harta artikli 31 lõikes 2 ja millest võib erandeid teha üksnes juhul, kui järgitakse harta artikli 52 lõikes 1 ette nähtud rangeid tingimusi.(31)
37.      Teiseks, see põhiõigus sisaldab seega ka õigust saada tasu ning tasustatud põhipuhkuse saamise õigusega samasisulist õigust rahalisele hüvitisele kasutamata põhipuhkuse eest töösuhte lõppemise korral(32).
38.      Euroopa Kohus on ühtlasi täpsustanud, et:
–        „direktiiv 2003/88 käsitleb õigust põhipuhkusele ja õigust saada põhipuhkuse eest tasu ühe õiguse kahe aspektina“(33);
–        selle direktiivi artikli 7 lõikes 1 kasutatud väljend „tasuline põhipuhkus“ tähendab, et põhipuhkuse ajal selle direktiivi mõttes tuleb töötajale säilitada töötasu(34), ehk
–        teisisõnu – töötaja peab selle puhkuseperioodi eest saama tavapärast töötasu(35).
39.      Sellega seoses on Euroopa Kohus täpsustanud, et „kui aga töölepingust tulenevad kohustused nõuavad, et töötaja teeks ületunde, mis on enamjaolt ettenähtavad ja tavapärased ning mille eest makstav tasu on töötaja tehtud töö eest makstava kogu töötasu oluline koostisosa, peab ületundide eest makstud tasu olema arvatud direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikes 1 sätestatud õiguse tasustatud põhipuhkusele alusel saadava tavapärase töötasu hulka“(36).
40.      Seega tuleb arvestada, et:
–        põhipuhkusetasu maksmise kohustuse eesmärk on tagada töötajale puhkuse ajaks töötamisperioodidega võrreldav sissetulek(37), ja
–        tööandja on direktiivi 2003/88 artikli 7 lõike 1 alusel kohustatud sellist tasu maksma ainult minimaalse põhipuhkuse eest, mis on selles sättes ette nähtud(38).
41.      Seega „on tasustatud põhipuhkuse õiguste laiendamine üle direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikes 1 nõutud miinimumi või võimalus saada õigus kasutada tasustatud põhipuhkust ühes osas töötajate jaoks soodsad meetmed, mis lähevad nimetatud sättes ette nähtud miinimumnõuetest kaugemale ja seega ei reguleeri see säte neid meetmeid“.(39)
42.      Niisuguseid meetmeid ei saa siiski kasutada sellise negatiivse mõju vähendamiseks, mida tasustatud põhipuhkuse eest saadava puhkusetasu vähenemine töötajale tekitab, sest vastasel korral seataks kahtluse alla sellest artikli 7 lõikest 1 tulenev õigus tasustatud põhipuhkusele, mille lahutamatu osa on töötaja õigus kasutada puhkuse‑ ja lõõgastusperioodidel majanduslikke tingimusi, mis on töötamise perioodidel kehtivate tingimustega samaväärsed.(40)
43.      Lõpuks on Euroopa Kohus juba märkinud, et kui aga tasu, mida makstakse direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikes 1 sätestatud õiguse tasustatud põhipuhkusele alusel, on väiksem kui tavapärane töötasu, mida makstakse ajal, mil ta tegelikult töötab, võib see töötajat vähemalt sellistel perioodidel ajendada tasustatud põhipuhkust mitte kasutama, kuna selle tagajärjel saaks ta asjaomastel perioodidel väiksemat tasu.(41)
44.      Vahekokkuvõtteks järeldan Euroopa Kohtu praktikast, et riigisisene õigus, mida kohaldatakse õpetajate suhtes töökohtade kumuleerimise korral, ei saa osalise tööajaga tähtajalise töölepingu alusel töötatud tunde direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikes 1 ette nähtud minimaalse neljanädalase tasustatud põhipuhkuse eest makstava tasu arvutamisest välja jätta(42) ning see ei saa põhineda õiguste andmisel tasustatud põhipuhkusele, mis läheb miinimumnõuetest kaugemale(43).
45.      Konkreetselt ei tohi töötajatele direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikes 1 sätestatud minimaalse tasustatud põhipuhkuse eest makstav puhkusetasu olla töötajatele tegeliku töötamise ajal makstavast tavapärasest keskmisest töötasust väiksem.
46.      Lisaks ei mõjuta direktiivi 2003/88 artikli 7 kohaldamist asjaolu, et tähtajatu töölepinguga töötaja on tööandjaga seotud ka tähtajalise lepinguga. Tähtajalise töölepingu lõppedes tuleb lähtuda Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikast, mille kohaselt ei sea selle direktiivi artikli 7 lõige 2 rahalise hüvitise nõude tekkimisele muid tingimusi kui see, et esiteks on töösuhe lõppenud ning teiseks ei ole töötaja kasutanud kogu põhipuhkust, mida tal oli töösuhte lõppemise kuupäeva seisuga õigus saada.(44)
47.      Järelikult tekitab osalise tööajaga tähtajaliste töölepingutega töötatud tundide tasustatud põhipuhkuse eest makstava tasu arvutamisest välja jätmine küsimuse, kas raamlepingud on niisugustele lepingute kumuleerimise olukordadele nagu käesolevas asjas kohaldatavad.
2.      Erinev kohtlemine õpetaja tasustatud põhipuhkuse tasu arvutamisel tähtajalise lepingu ja tähtajatu töölepingu kumuleerumise korral
48.      Kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punktis 1 on sätestatud keeld rakendada tähtajalise või osalise tööajaga töötajate suhtes vähem soodsamaid töötingimusi kui võrreldavas olukorras tähtajatu või täistööajaga lepinguga töötajatele ainult seetõttu, et nad töötavad tähtajalise või osalise tööajaga, välja arvatud juhul, kui erinev kohtlemine on õigustatud objektiivsete põhjustega.
49.      See diskrimineerimiskeeld on vaid liidu õiguse aluspõhimõtete hulka kuuluva võrdsuse üldpõhimõtte konkreetne väljendus.(45)
50.      Kuna osalise tööaja raamkokkuleppe klausli 4 punktide 1 ja 2 ning tähtajalise töö raamkokkuleppe klausli 4 punktide 1 ja 2 sõnastus on sisuliselt identne, tuleb märkida, et neist sätetest ühe kohta esitatud kaalutlused kehtivad mutatis mutandis ka teise kohta.(46)
51.      Euroopa Kohus on juba avaldanud seisukohta direktiivi 2003/88 artiklis 7 täpsustatud põhimõtete kombineeritud kohaldamise kohta ning kummagi raamkokkuleppe klauslis 4 sätestatud osalise tööajaga ja täistööajaga/tähtajaliste töölepingute ja tähtajatu töölepinguga töötajate diskrimineerimise keelu kohta.(47)
52.      Euroopa Kohus on samuti otsustanud, et osalise tööajaga töötamise korral ei ole liidu õigusega vastuolus tasustatud põhipuhkust arvutamine osalise tööaja raamkokkuleppe klausli 4 punktis 2 sätestatud pro rata temporis’e põhimõttel.(48) Euroopa Kohus on samuti leidnud, et seda klauslit ja direktiivi 2003/88 artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et tasustatud põhipuhkuse õigused arvutatakse samade põhimõtete kohaselt sõltumata sellest, kas määratakse kindlaks kasutamata tasustatud põhipuhkuse asemel makstav puhkusehüvitis töösuhte lõppemise korral või järelejäänud tasustatud põhipuhkus töösuhte jätkamise korral.(49)
53.      Järelikult tuleb põhikohtuasja konkreetses kontekstis käsitleda konkreetselt küsimust, kas olukorrad, kus töötaja sõlmib sama tööandjaga täistööajaga ja osalise tööajaga tähtajalised lepingud, on võrreldavad.
54.      Sellega seoses on Rumeenia valitsus seisukohal, et kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkt 1 ei ole ratione materiae kohaldatav, kuna „kui asuda seisukohale, et direktiivide 97/81 ja 1999/70 viidatud sätted on kohaldatavad töötaja suhtes, kes kumuleerib põhitööaja tähtajatu töölepingu ja osalise tööajaga tunnitasu alusel
tähtajalise töölepinguga, kelle olukorda võrreldakse sellise töötaja olukorraga, kellel on üksnes tähtajatu tööleping põhitööaja kohta, siis läheb see kõnealuste sätete sõnastusest, kohaldamisalast ja eesmärgist kaugemale“.
55.      Esmalt tuleb kindlaks teha, kas sellised olukorrad, nagu on kõne all põhiasjas, kuuluvad direktiivide 97/81 ja 1999/70 ning raamkokkulepete nii isikulisse kui ka esemelisse kohaldamisalasse.
a)      Isikuline kohaldamisala
56.      Tuleb meeles pidada, et kummagi raamkokkuleppe klausli 2 punkti 1 kohaselt kohaldatakse neid osalise tööajaga/tähtajalise töölepinguga töötajate suhtes, kelle tööleping või töösuhe on määratletud iga liikmesriigi õigusaktides, kollektiivlepingutes või tavades.
57.      Euroopa Kohus on otsustanud, et direktiiv 1999/70 ja tähtajalise töö raamkokkulepe on kohaldatavad kõigile töötajatele, kõigile töötajatele, kes teevad tasu eest tööd tähtajalise töösuhte raames, mis seob neid nende tööandjaga, olenemata sellest, kas tegemist on avaliku sektori asutuste või muude üksustega.(50)
58.      Käesoleval juhul on selge, et kõik asjaomased töötajad kuuluvad mõistete „tähtajaline töötaja“ ja „osalise tööajaga töötaja“ alla kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tähenduses koostoimes nende klausli 3 punktiga 1 ning seega nende sätete kohaldamisalasse.
59.      Põhikohtuasja asjaolusid arvestades tekivad järgmised küsimused: kas kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkt 1 on mitmel töökohal korraga töötamise juhtudel kohaldatavad? Kas sama tööandja juures mitmel töökohal töötamist tuleb eristada erinevate tööandjate juures mitmel töökohal töötamisest?
60.      Tuletan meelde, et põhikohtuasjas on ühel õpetajatest Mihai Eminescu nimelise gümnaasiumiga ainult tähtajaline tööleping. Tal on tähtajatu tööleping ühe teise kooliga.(51)
61.      Märgin esiteks, et mitmel töökohal töötamise olukorda ei ole silmas peetud nii, et see võib vastavalt tähtajalise töö raamkokkuleppe klausli 2 punktile 2 selle kohaldamisalast välja jääda, ning et osalise tööaja raamkokkuleppe klausli 2 punktis 2 ette nähtud korra ja tingimuste kohaselt ei ole see juhutööd tegevate osalise tööajaga töötajate puhul selliselt välistatud(52).
62.      Teiseks märgin, et Euroopa Kohus on otsustanud, et:
–        arvestades raamkokkulepete eesmärke(53), tuleb nende mõlema klauslit 4 mõista nii, et nendes väljendatakse liidu sotsiaalõiguse põhimõtet, mida ei saa tõlgendada kitsendavalt(54),
–        tähtajalise töö raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 eesmärk on kohaldada tähtajalistele töötajatele diskrimineerimiskeelu põhimõtet, et takistada tööandjal kasutada sellist töösuhet selleks, et jätta need töötajad ilma õigustest, mis on tähtajatutel töötajatel(55).
63.      Seega tähendaks kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 selline tõlgendus, mis näeb ette mitme töölepinguga töötamise alusel eristamise, mida nende klauslite sõnastusest ei nähtu, vähendada – vastupidi nende klauslite sõnastusele, kontekstile ja eesmärgile – asjaomastele töötajatele diskrimineerimise eest antud kaitse ulatust.
64.      Märgin sellega seoses, et kõiki neid põhjendusi kasutas Euroopa Kohus selleks, et otsustada kohtuotsuses Rosado Santana, et tähtajalise töö raamkokkuleppe kohaldamisalasse kuuluvad tähtajatu töölepinguga töötajad, kellest mõned on varem töötanud tähtajalise töölepingu alusel. Kohtuasjas, milles tehti see kohtuotsus, soovis hageja koosseisulise ametnikuna sisuliselt vaidlustada erineva kohtlemise asutusesiseses valikumenetluses staaži ja omandatud töökogemuse arvessevõtmisel seetõttu, et ajutise ametnikuna täitunud teenistusperioode ei võetud arvesse(56).
65.      Neil asjaoludel teen Euroopa Kohtule ettepaneku anda tõlgendus, mis lähtub analoogiast kohtuotsusega Rosado Santana, täpsustades, et käesoleval juhul tuleb teha järeldused ka tähtajatute lepingute ja tähtajaliste lepingute kumuleerimisest, et võtta tasustatud põhipuhkuse tasu arvutamisel arvesse kõiki mõlema lepinguliigi alusel makstavaid töötasusid.
66.      Olen seega arvamusel, et asjaolu, et lepingud sõlmiti töötaja ja sama tööandja vahel, ei mõjuta analüüsi, kas raamkokkulepped on selles etapis kohaldatavad. Seevastu tuleb küsimust, milline õigusmõju on sellel, kas tööandjaid on mitu või üks, käsitleda uuesti olukordade võrreldavuse seisukohast.
67.      Järelikult tuleb meelde tuletada, mida hõlmab mõiste „töötingimused“ kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tähenduses.
b)      Esemeline kohaldamisala: „töötingimused“
68.      Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et „tasu“ ELTL artikli 157 lõike 2 tähenduses kuulub kummagi raamlepingu klausli 4 punkti 1 tähenduses „töötingimuste“ alla(57).
69.      Mõiste „tasu“ on ELTL artikli 157 lõikes 2 määratletud kui „harilik põhi- või miinimumpalk
või mõn[i] muu tasumoodus kas rahas või loonusena, mida töötaja tööandjalt oma töö eest otseselt või kaudselt saab“. Nagu kohtupraktikast nähtub, tuleb seda mõistet tõlgendada laialt ja see hõlmab eelkõige igasugust tasumoodust kas rahas või loonusena, mida makstakse kohe või tulevikus, tingimusel et töötaja saab seda tööandjalt kas või kaudselt oma töö eest, olenemata sellest, kas seda makstakse töölepingu või õigusnormide alusel või vabatahtlikult.(58)
70.      Euroopa Kohus on otsustanud, et „töötingimused“ tähtajalise töö raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tähenduses hõlmavad töötasu koostisosi, sealhulgas nende osade suurust, õigust tasustatud põhipuhkusele ja töösuhtest sõltuva vanaduspensioni tingimusi.(59)
71.      Kuna põhikohtuasjas kõne all olevad olukorrad kuuluvad minu arvates raamlepingute isikulisse ja esemelisse kohaldamisalasse, tuleb nüüd analüüsida, kas ja mil määral toovad kõnealused Rumeenia õigusnormid seoses tasustatud põhipuhkuse tasu arvutamisega täistööajaga tähtajatu töölepingu ja osalise tööajaga tähtajaliste lepingute kumuleerumise korral kaasa erineva kohtlemise, mis kujutab endast osalise tööajaga tähtajaliste töötajate ebasoodsamat kohtlemist võrreldes võrreldavate täistööajaga tähtajatute töötajatega.
c)      Olukordade võrreldavus mitme töökoha korral
72.      Kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punktis 1 on sätestatud, et osalise tööajaga/tähtajalise töölepinguga töötajate suhtes ei või ainult osalise tööaja/ tähtajalise töölepingu tõttu rakendada vähem soodsamaid töötingimusi, kui on võrreldavatel täistööajaga/tähtajatu töölepinguga töötajatel, kui erinevat kohtlemist ei õigusta objektiivsed põhjused.
73.      Tuletan esiteks meelde, et mõisted „võrreldav täistööajaga töötaja“ ja „võrreldav tähtajatu töölepinguga töötaja“ on määratletud kummagi raamkokkuleppe klausli 3 punktis 2.
74.      Teiseks, vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikale tuleb selleks, et hinnata, kas asjaomased isikud teevad sama või samalaadset tööd raamkokkulepete tähenduses vastavalt kummagi raamkokkuleppe klausli 3 punktile 2 ja klausli 4 punktile 1 välja selgitada, kas kõiki tegureid, näiteks töö laadi ning koolitus- ja töötingimusi arvesse võttes saab asuda seisukohale, et need isikud on võrreldavas olukorras. Kui on tõendatud, et osalise tööajaga/tähtajalised töötajad täitsid oma töölepingu kestuse jooksul samu ülesandeid nagu sama tööandja palgal täistööajaga/tähtajatud töötajad või töötasid samal kohal nagu viimati nimetatud töötajad, siis tuleb põhimõtteliselt asuda seisukohale, et nende kahe kategooria töötajad on võrreldavas olukorras.(60)
75.      Tähtajalise töö või osalise tööajaga töökohtade kumuleerimise korral kohaldatakse samu põhimõtteid. Minu arvates peab sama kehtima ka juhul, kui tegemist on – nagu käesoleval juhul – osalise tööajaga tähtajaliste lepingutega. Võrreldavus on jätkuvalt võimalik iga sellise lepingu puhul töötajatega kas tähtajatu töölepingu või täistööajaga töölepingu alusel, jaotatuna raamkokkuleppe alusel või teisisõnu iga raamkokkuleppe alusel eraldi.
76.      Seega, kui töötaja on sõlminud erinevate tööandjatega tähtajatu lepingu ja tähtajalise lepingu, võib tema olukorda võrrelda kummagi asjaomase asutuse töötaja olukorraga. Käesoleval juhul on see nii õpetaja puhul, kes sõlmis osalise tööajaga tähtajalise lepingu Mihai Eminescu nimelise gümnaasiumiga ja täistööajaga tähtajatu lepinguga ühe teise asutusega.(61)
77.      Asjaolu, et töötaja sõlmis sama tööandjaga osalise tööajaga tähtajalise lepingu ja täistööajaga tähtajatu lepingu, ei saa minu arvates samuti sellist võrreldavust välistada mitmel põhjusel.
78.      Esiteks võib võrrelda seda töötajate rühmaga, kes töötavad selle tööandja juures tähtajatult või täistööajaga, kõikide Euroopa Kohtu määratletud tegurite alusel.
79.      Teiseks tuleb õigust tasustatud põhipuhkusele hinnata töölepingu, mitte töötaja alusel. Selle õiguse arvutamise ja andmise korra tõttu peab analüüs tingimata erinema sellest, mida Euroopa Kohus kasutas direktiivi 2003/88 artikli 3 kohaldamisel, mis tagab õiguse vähemalt 11-tunnisele järjestikusele puhkeajale iga päev.(62)
80.      Kolmandaks tuleb järgida Euroopa Kohtu praktikast tulenevaid töötaja jaoks soodsaid tõlgendamispõhimõtteid.(63)
81.      Käesoleval juhul võib nõustuda argumendiga, mis seda enam õigustab lepingupõhist analüüsi, sest kuna õpetajate tasustatud põhipuhkuse perioodi, mis on juba kaetud tähtajatu töölepingu alusel töötatud ajaga, ei ole võimalik pikendada, on tähtajalise lepingu lõppemise ainus lahendus maksta direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikes 2 ette nähtud hüvitist või samal viisil kumuleerida tasu, mis on saadud tähtajatu lepingu või tähtajalise lepingu täitmise ajal tasustatud põhipuhkuse ajal.(64)
82.      Lisaks võib arvesse võtta asjaolu, et õpetajad(65) täitsid tähtajaliste lepingute raames vabu õpetajate ametikohti(66).
83.      Neil asjaoludel leian, et eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib õigesti, et asjaomaste töötajate ainus erinev kohtlemine tuleneb sellest, et nende töösuhe tööandjaga on ajutine ja osaline. Selleks et niisugune erinev kohtlemine oleks keelatud diskrimineerimine, on vaja, et see ei oleks objektiivselt põhjendatud.
d)      Põhjendatus
84.      Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punktis 1 kasutatud mõistet „objektiivsed põhjused“ käsitada nii, et see võimaldab tähtajalise töölepinguga töötajate ja tähtajatu töölepinguga või osalise tööaja ja täistööajaga töötajate erinevat kohtlemist põhjendada asjaoluga, et erinev kohtlemine on ette nähtud sellise üldise ja abstraktse normiga nagu seadus või kollektiivleping.(67)
85.      Vastupidi, väljakujunenud kohtupraktika kohaselt nõuab see mõiste, et tuvastatud ebavõrdne kohtlemine oleks õigustatud täpsete ja konkreetsete asjaoludega, mis iseloomustavad asjasse puutuvat töötingimust konkreetses olukorras, millega seoses see esineb, ning objektiivsete ja läbipaistvate kriteeriumide alusel, mis võimaldaksid kontrollida, kas see ebavõrdne kohtlemine on tingitud tegelikust vajadusest ja kas see on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ja selleks vajalik. Need asjaolud võivad tuleneda eelkõige tööülesannete eripärast, mille täitmiseks osalise tööajaga tähtajalised lepingud on sõlmitud, nimetatud tööülesannete olemuslikest joontest või – kui see on asjakohane – liikmesriigi sotsiaalpoliitika legitiimse eesmärgi täitmise vajadustest.(68)
86.      Käesoleval juhul rõhutab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et „[r]iigisisene õigusnorm ei kehtesta otseselt ega kaudselt taotletavat õiguspärast eesmärki ega määra kindlaks kehtestatud regulatiivsete meetmete proportsionaalsust“. Rumeenia valitsus – nagu ka mõned kohtud, kelle kohtupraktikale on eelotsusetaotluses viidatud – väidab, et osalise tööajaga tähtajalised töölepingud sõlmitakse selleks, et tagada õppetöö jätkumine õpetajate puudumise korral ja õpilaste õiguse haridusele austamine. Siiski ei saa see objektiivne nõue seoses täidetava töökohaga – mille täitmine on riigiasutuste ülesanne, arvestades liikmesriikide kaalutlusõigust – õigustada kõnealust erinevat kohtlemist ainult osalise tööajaga tähtajalise töösuhte kestuse alusel.
87.      Kokkuvõttes leian, et tasustatud põhipuhkuse tasu arvutamisest osalise tööajaga tähtajalise töölepingu alusel makstud töötasu välja jätmine ei ole kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 kohaselt lubatud.
B.      Teine eelotsuse küsimus
88.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas direktiivi 2003/88 artikli 7 lõiget 1 ja kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid ja tavad, mis välistavad juhul, kui kõrgkoolieelse haridusasutuse õpetajad töötavad mitme töölepinguga – nimelt põhitöökoha täistööajaga tähtajatu töölepingu ja osalise tööajaga tähtajalise tunnitasu alusel töölepinguga – toitlustamishüvitise maksmise proportsionaalselt tähtajalise lepingu alusel tegelikult töötatud ajaga ja et seda tasu võetakse põhipuhkuse tasu suuruse kindlaksmääramisel arvesse.
89.      Kõigepealt tuleb rõhutada, et Tribunalul Vaslui (Vaslui esimese astme kohus), kes tegi otsuse esimeses kohtuastmes, rahuldas asjaomaste töötajate nõude, mille kohaselt Mihai Eminescu nimeline gümnaasium pidi maksma toitlustamishüvitist proportsionaalselt tegeliku tööajaga kuni individuaalsete töölepingute lõppemise kuupäevani, võttes aluseks tunnitasu alusel saadud palga. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustas, et selle kooli apellatsioonkaebus ei puuduta seda otsust.
90.      Seega saan teise eelotsuse küsimuse viimasest osast aru nii, et see on jätkuks esimesele küsimusele, mis käsitleb tasustatud põhipuhkuse ajal makstava tasu arvutamise alust.
91.      Neil asjaoludel tuleb eeldada, et see küsimus on asjakohane. Kui küsimus puudutab liidu õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus põhimõtteliselt kohustatud otsuse tegema.(69)
92.      Teine eelotsuse küsimus puudutab seega raamseaduse nr 153/2017 artiklit 18, nagu seda käesoleval juhul kohaldab Mihai Eminescu nimeline gümnaasium.
93.      Tuletan meelde, et sisuliselt on selles sättes ette nähtud, et toitlustamishüvitisi, mis moodustavad ühe kaheteistkümnendiku kahest garanteeritud riiklikust brutoalampalgast, makstakse proportsionaalselt eelmise kuu tegeliku tööajaga selle raamseaduse artikli 25 lõikes 1 sätestatud piirides, st 30% põhipalga summast. Riigisisese õiguse kohaselt, nagu seda on tõlgendanud Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumeenia kassatsioonikohus), on selge, et see hüvitis kuulub kuupalga tulude kategooriasse.
94.      Selle teise küsimuse puhul tuleb ühelt poolt lähtuda tasustatud põhipuhkuse eest makstava tasu määratlusest.(70) Sisuliselt tuleb märkida, et direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikes 1 kasutatud väljend „tasuline põhipuhkus“ tähendab, et töötaja peab oma tavapäraste tööülesannete täitmise eest saama tavapärast töötasu.
95.      Teiselt poolt tuleb raamkokkulepete kohaldamisala kohta – nagu see on esitatud käesoleva ettepaneku punktides 58 ja 66 – lisada seoses töötingimustega kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tähenduses, mille määratlust on meelde tuletatud käesoleva ettepaneku punktides 68–70, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kuuluvad nendes klauslites kasutatud mõiste „töötingimused“ alla eelkõige lisatasud ja muud töötasu elemendid, mis on seotud töötajate töökohaga.(71)
96.      Minu arvates järeldab eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtu antud määratlustest õigesti, et toitlustamishüvitised, mida makstakse töötajatele avaliku sektori vahenditest palka saavate töötajate ja nende tööandja vahelise töösuhte tõttu, kuuluvad nende raamkokkulepete klausli 4 alapunkti 1 kohaldamisalasse.(72)
97.      Järelikult on toitlustamishüvitise arvutamine osalise tööajaga töötava õpetaja puhul objektiivselt põhjendatud osalise tööaja raamkokkuleppe klausli 4 lõike 1 tähenduses, sobiv selle raamkokkuleppe klausli 4 lõike 2 tähenduses ja kohandatud hüvitise laadile.(73)
98.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus tõdeb siiski, et käesoleval juhul koheldakse õpetajat, kes töötab täistööajaga tähtajatu töölepingu ja osalise tööajaga tähtajalise lepingu alusel, praktikas erinevalt ja ebasoodsalt, kuna ta saab toitlustamishüvitist ainult täistööajaga tähtajatu töölepingu alusel töötamise eest.
99.      Sellega seoses viitan ma nagu komisjongi raamseaduse nr 153/2017 artikli 18 sõnastusele. Erinevalt 2011. ja 2021. aasta rakenduseeskirjade artikli 5 lõikest 1 ei sisalda see artikkel 18 piirangut ei tähtajaliste töölepingute(74) ega mitmel töökohal töötamise korral toitlustamishüvitise maksmisel. Lisaks tuleb kohtu poolt esitatud järeldusest Mihai Eminescu nimelise gümnaasiumi praktika kohta ja eelotsuse küsimuse sõnastusest järeldada, et väljend „põhipalk“ vastab „põhitöökohal“ makstavale palgale.(75)
100. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab nimelt, et kõnealune erinev kohtlemine on põhjendatud üksnes seaduses kindlaks määratud maksimumsummaga, mis arvutatakse täistööajaga tähtajatu töölepingu alusel. Seega ei võta Mihai Eminescu nimeline gümnaasium arvesse asjaolu, et töötaja töötab osalise tööajaga tähtajalise töölepingu alusel igakuisest tööajast rohkem. Ma saan aru, et kuna skemaatiliselt võttes on tähtajalise töölepingu alusel ülemmäär saavutatud, ei maksta tähtajalise töölepingu alusel ja seega ületunnitöö eest hüvitist, mis viib järelduseni, et mitme lepingu korral on osalise tööajaga töötaja täistööajaga töötajaga võrreldes süstemaatiliselt ebasoodsamas olukorras, näiteks tasustatud põhipuhkuse puhul.
101. Selle kohtu hinnangul ei ole see erinev kohtlemine põhjendatud objektiivsete põhjustega Euroopa Kohtu praktika tähenduses.(76) Lisaks tuleb rõhutada, et toitlustamishüvitist makstakse sõltumata töötaja tööajast ja see ei ole seotud tegelikult kantud kuludega.
102. Seega ei ole osalise tööajaga tähtajalise töölepingu alusel toitlustamishüvitise maksmata jätmine kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 kohaselt lubatud. Nagu komisjon soovitab, tuleks hüvitise ülemmäär arvutada kumulatiivsete lepingute, mitte ainult tähtajatu lepingu alusel. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on mitmes koolis töötamise korral kindlaks määrata vastutav eelarvevahendite käsutaja.
103. Kuna need hüvitised on osa õpetaja tavapärasest töötasust, tuleb neid tasustatud põhipuhkuse eest makstava tasu arvutamisel arvesse võtta.(77)
C.      Kui kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkt 1 ei ole kohaldatav, kas sel juhul tuleb aluseks võtta harta artiklid 20 ja 21?
104. Kuna seda küsimust analüüsiti kohtuotsuses Gnattai, võiks selle uuesti tõstatada, kui Euroopa Kohus leiab, et raamkokkulepped ei ole kohaldatavad.
105. Esiteks tuleb meelde tuletada, et harta artikli 21 lõikes 1 sätestatud diskrimineerimiskeelu põhimõte on liidu õiguse üldpõhimõtteks oleva ja harta artiklis 20 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõtte spetsiifilisem väljendus.(78)
106. Mis puudutab võrreldavas olukorras olevate tähtajaliste ja tähtajatute töötajate erinevat kohtlemist, siis neid põhimõtteid on rakendatud ja täpsustatud direktiiviga 1999/70 ja eelkõige selle direktiivi lisas toodud raamkokkuleppe klausliga 4.(79) Sama kehtib direktiivi 97/81 ja selle direktiivi lisas esitatud raamkokkuleppe klausli 4 kohta, mis käsitleb osalise tööajaga töötajate ja täistööajaga töötajate erinevat kohtlemist.(80)
107. Järelikult, kuna eelotsuse küsimused puudutavad sellist erinevat kohtlemist, tuleb neid seetõttu vaadelda üksnes nimetatud direktiivide ja kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 alusel.(81)
108. Teiseks ei ole direktiivi 2003/88 artikkel 7 neljanädalasest tasustatud põhipuhkusest pikema puhkuse suhtes kohaldatav.(82)
109. Seega, kuna harta artikli 51 lõike 1 tähenduses ei ole tegemist „liidu õiguse kohaldamisega“ liidu õigusega hõlmatud valdkonnas, ei ole harta artiklid 20 ja 21 kohaldatavad.
V.      Ettepanek
110. Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Curtea de Apel Iaşi (Iaşi apellatsioonikohus, Rumeenia) eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 7 lõiget 1; Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 31 lõiget 2; nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivile 97/81/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe kohta lisatud 6. juunil 1997 sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe klauslit 4 ning nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisatud 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslit 4
tuleb tõlgendada nii, et
nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et sama töötaja poolt kõrgkoolieelse hariduse valdkonnas töölepingute kumuleerimisel, st põhitöökoha täistööajaga tähtajatu töölepingu kumuleerimisel tähtajalise ja osalise tööajaga tunnitasu alusel töölepinguga on töötajal tasustatud põhipuhkuse ajal õigus töötasule, mille arvutamisel ei võeta arvesse osalise tööajaga tähtajalise töölepingu alusel saadud töötasu.
2.      Direktiivi 2003/88 artiklit 7 ja direktiivile 97/81 lisatud, 6. juunil 1997 sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe klauslit 4 ning direktiivile 1999/70 lisatud, 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslit 4
tuleb tõlgendada nii, et
nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid ja tavad, mis välistavad juhul, kui üks ja seesama kõrgkoolieelse haridusasutuse töötaja töötab mitme töölepinguga – nimelt põhitöökoha täistööajaga tähtajatu töölepingu ja osalise tööajaga tähtajalise tunnitasu alusel töölepinguga –, toitlustamishüvitise maksmise proportsionaalselt tähtajalise lepingu alusel tegelikult töötatud ajaga ja selle, et seda tasu võetakse tasustatud põhipuhkuse tasu suuruse kindlaksmääramisel arvesse.
1      Algkeel: prantsuse.
2      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiiv tööaja korralduse teatavate aspektide kohta (ELT 2003, L 299, lk 9; ELT eriväljaanne 05/04, lk 381).
3      Edaspidi „harta“.
4      Nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiv Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe kohta (EÜT 1998, L 14, lk 9; ELT eriväljaanne 05/03, lk 267). Edaspidi „osalise tööaja raamkokkulepe“.
5      Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiiv, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (EÜT 1999, L 175, lk 43; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368). Edaspidi „tähtajalise töö raamkokkulepe“.
6      Edaspidi „tähtajatu tööleping“.
7      Edaspidi „tähtajaline tööleping“.
8      Monitorul Oficial al României, I osa, nr 18, 10.1.2011.
9      Eelotsusetaotluses on täpsustatud, et seadus nr 1/2011 tunnistati alates 3. septembrist 2023 kehtetuks 4. juuli 2023. aasta seadusega nr 198/2023 kõrgkoolieelse hariduse kohta (Legea nr. 198/2023 a învățământului preuniversitar) (Monitorul Oficial al României, I osa, nr 613, 5.7.2023) ja 4. juuli 2023. aasta kõrghariduse seadusega nr 199/2023 (Legea nr. 199/2023 a învățământului superior) (Monitorul Oficial al României, I osa, nr 614, 5.7.2023).
10      Monitorul Oficial al României, I osa, nr 492, 28.6.2017.
11      Monitorul Oficial al României, I osa, nr 699, 10.8.2018.
12      Monitorul Oficial al României, I osa, nr 688, 12.7.2021.
13      7. oktoobri 2011. aasta määrus nr 5559/2011, millega kiidetakse heaks õpetajate põhipuhkuse kasutamise rakenduseeskirjad (Ordinul nr. 5559/2011 pentru aprobarea Normelor metodologice privind efectuarea concediului de odihnă al personalului didactic din învățământ) (Monitorul Oficial al României, I osa, nr 723, 13.10.2011) (edaspidi „2011. aasta rakenduseeskirjad“), tunnistati kehtetuks määrusega nr 4050/2021 (vt selle määruse artikkel 2). Neid rakenduseeskirju kohaldati põhikohtuasjas kõne all olevast kolmest kooliaastast esimesel.
14      Seaduse nr 1/2011 artikli 267 lõike 1 kohaselt võib õppeasutuse juhtkond nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel seadusjärgse puhkuse katkestada ja asjaomastele isikutele makstakse tehtud töö eest tasu.
15      Need sätted on sisuliselt identsed 2011. aasta rakenduseeskirjade sätetega (vt käesoleva ettepaneku 13. joonealune märkus). 2021. aasta rakenduseeskirjade artikli 3 lõikes 2 asendati sõnad „proportsionaalselt töötatud ajaga“ sõnadega „proportsionaalselt töötatud kuude arvuga“. Selle artikli lõikesse 5 on lisatud teine lause. See puudutab olukorda, kus õpetajad töötavad osalise tööajaga kahes või mitmes asutuses. Nende õigust kasutatakse igas õppeasutuses.
16      2011. aasta rakenduseeskirjade artikli 5 lõige 1 oli sõnastatud samamoodi (vt käesoleva ettepaneku 13. joonealune märkus).
17      Monitorul Oficial al României, I osa, nr 72, 5.2.2003, avaldatud uuesti Monitorul Oficial al României’s, I osa, nr 345, 18.5.2011.
18      Põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „tööseadustik“).
19      Vt käesoleva ettepaneku 16. joonealune märkus.
20      Iganädalane tööaeg oli muutuv. See võis olla näiteks 2, 4, 7, 18 või 20 tundi.
21      Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et asjaomastel töötajatel oli asjasse puutuval ajavahemikul 27–62 puhkusepäeva.
22      Nimelt 2011. ja 2021. aasta rakenduseeskirjad (vt käesoleva ettepaneku punkt 6).
23      Nimelt raamseaduse nr 153/2017 artikkel 18.
24      Vt Curtea Constituțională (konstitutsioonikohus) 17. aprilli 2007. aasta kohtuotsus nr 385, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab.
25      Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab eelkõige 13. septembri 2007. aasta kohtuotsusele Del Cerro Alonso (C‑307/05, edaspidi „kohtuotsus Del Cerro Alonso“, EU:C:2007:509) ja 5. novembri 2014. aasta kohtuotsusele Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, punkt 16).
26      C‑219/14, EU:C:2015:745, punktid 50 ja 52.
27      Vt 5. detsembri 2025. aasta kohtumäärus Şcoala gimnazială „Mihai Eminescu“ (C‑706/23, EU:C:2025:951).
28      Tööseadustiku artikli 35 lõike 1 ning artiklite 106 ja 150 kohaselt on töötajal mitme sama tööandja või mitme tööandjaga sõlmitud töölepingu korral õigus tasustatud põhipuhkusele kas tähtajalise töölepingu või tähtajatu töölepingu alusel, täis- või osalise tööajaga.
29      Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab kahele Curtea Constituțională (konstitutsioonikohus) otsusele, milles tuletatakse meelde, et need õigusnormid on erinormid.
30      Vt käesoleva ettepaneku punkt 10, milles tuletatakse meelde kohaldatavaid sätteid, mis käsitlevad nende õpetajate õigust tasustatud põhipuhkusele, kes on töötanud tähtajatu töölepingu või tähtajalise lepingu alusel kas täistööajaga või osalise tööajaga. Seega kohaldatakse sellistes olukordades diskrimineerimiskeelu põhimõtet vastavalt kummagi raamkokkuleppe klausli 4 punktile 1.
31      Vt 6. novembri 2018. aasta kohtuotsus Bauer ja Willmeroth (C‑569/16 ja C‑570/16, EU:C:2018:871, punktid 58, 80 ja 84) ning 15. juuli 2025. aasta kohtumäärus GTC Dijon (C‑37/25, EU:C:2025:586, punktid 17 ja 30 ning seal viidatud kohtupraktika).
32      Vt 6. novembri 2018. aasta kohtuotsus Bauer ja Willmeroth (C‑569/16 ja C‑570/16, EU:C:2018:871, punkt 58).
33      Vt 13. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Hein (C‑385/17, edaspidi „kohtuotsus Hein“, EU:C:2018:1018, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
34      Vt kohtuotsus Hein (punkt 32 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Staatssecretaris van Financiën (tasustamine põhipuhkuse ajal) (C‑217/20, EU:C:2021:987, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).
35      Vt kohtuotsus Hein (punkt 32 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Staatssecretaris van Financiën (tasustamine põhipuhkuse ajal) (C‑217/20, EU:C:2021:987, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).
36      Kohtuotsus Hein (punkt 47).
37      Vt kohtuotsus Hein (punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Staatssecretaris van Financiën (tasustamine põhipuhkuse ajal) (C‑217/20, EU:C:2021:987, punkt 27).
38      Vt kohtuotsus Hein (punkt 41).
39      Kohtuotsus Hein (punkt 43).
40      Vt kohtuotsus Hein (punkt 43) ning 19. novembri 2019. aasta kohtuotsus TSN ja AKT (C‑609/17 ja C‑610/17, EU:C:2019:981, punkt 35).
41      Vt kohtuotsus Hein (punkt 44) ning 9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Staatssecretaris van Financiën (tasustamine põhipuhkuse ajal) (C‑217/20, EU:C:2021:987, punkt 33).
42      Vt kohtuotsus Hein (punkt 41).
43      Vt kohtuotsus Hein (punkt 43).
44      Vt 25. novembri 2021. aasta kohtuotsus job-medium (C‑233/20, EU:C:2021:960, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika). Vt selle kohta ka 21. novembri 2018. aasta kohtuotsus Viejobueno Ibáñez ja de la Vara González (C‑245/17, EU:C:2018:934, punkt 58).
45      Vt 10. juuni 2010. aasta kohtuotsus Bruno jt (C‑395/08 ja C‑396/08, EU:C:2010:329, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 4. septembri 2025. aasta kohtuotsus Gnattai (C‑543/23, edaspidi „kohtuotsus Gnattai“, EU:C:2025:653, punktid 33 ja 34 ning seal viidatud kohtupraktika).
46      Vt 7. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Ministero della Giustizia jt (Itaalia rahukohtunike staatus) (C‑236/20, edaspidi „kohtuotsus Ministero della Giustizia jt (Itaalia rahukohtunike staatus)“, EU:C:2022:263, punkt 34).
47      Vt eelkõige kohtuotsus Ministero della Giustizia jt (Itaalia rahukohtunike staatus) (punkt 54).
48      Vt eelkõige kohtuotsus Ministero della Giustizia jt (Itaalia rahukohtunike staatus) (punkt 52).
49      Vt 11. novembri 2015. aasta kohtuotsus Greenfield (C‑219/14, EU:C:2015:745, punkt 57).
50      Vt kohtuotsus Del Cerro Alonso (punktid 25, 28 ja 29) ja 8. septembri 2011. aasta kohtuotsus Rosado Santana (C‑177/10, edaspidi „kohtuotsus Rosado Santana“, EU:C:2011:557, punktid 42, 55 ja 58). Vt riiklike koolide kohta 20. juuni 2019. aasta kohtuotsused Ustariz Aróstegui (C‑72/18, EU:C:2019:516, punkt 24) ja Gnattai (punkt 37).
51      Vt käesoleva ettepaneku punkt 15.
52      Vt selle kohta 7. juuli 2022. aasta kohtuotsus Zone de secours Hainaut-Centre (C‑377/21, EU:C:2022:530, punkt 48).
53      Vt kummagi raamkokkuleppe klausli 1 punkt a ja preambul. Vt ka direktiivi 97/81 põhjendused 3, 11 ja 23 ning direktiivi 1999/70 põhjendus 14, millele on viidatud eelkõige kohtuotsuses Del Cerro Alonso (punkt 36) ning 10. juuni 2010. aasta kohtuotsuses Bruno jt (C‑395/08 ja C‑396/08, EU:C:2010:329, punktid 29 ja 30).
54      Vt kohtuotsus Del Cerro Alonso (punkt 38); 15. aprilli 2008. aasta kohtuotsus Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, punktid 114 ja 115); 10. juuni 2010. aasta kohtuotsus Bruno jt (C‑395/08 ja C‑396/08, EU:C:2010:329, punkt 32) ja kohtuotsus Rosado Santana (punkt 44).
55      Vt kohtuotsus Ministero della Giustizia jt (Itaalia rahukohtunike staatus) (punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika); 20. veebruari 2024. aasta kohtuotsus X (ülesütlemise põhjuste puudumine) (C‑715/20, edaspidi „kohtuotsus X (ülesütlemise põhjuste puudumine)“, EU:C:2024:139, punkt 42) ja kohtuotsus Gnattai (punkt 42).
56      Vt kohtuotsus Rosado Santana (punktid 38 ja 41–44).
57      Vt 22. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Randstad Empleo jt (C‑649/22, EU:C:2024:156, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
58      Vt 5. novembri 2014. aasta kohtuotsus Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, punkt 16) ja 22. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Randstad Empleo jt (C‑649/22, EU:C:2024:156, punkt 44).
59      Vt kohtuotsus Ministero della Giustizia jt (Itaalia rahukohtunike staatus) (punkt 38) ja 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Peigli (C‑41/23, EU:C:2024:554, punkt 43). Vt mõiste „töötingimused“ kohta osalise tööaja raamlepingu klausli 4 punkti 1 tähenduses 10. juuni 2010. aasta kohtuotsus Bruno jt (C‑395/08 ja C‑396/08, EU:C:2010:329, punkt 42, vanaduspensionide kohta) ja 19. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus Lufthansa CityLine (C‑660/20, EU:C:2023:789, punktid 41 ja 42, lisatasu kohta).
60      Vt tähtajalise töö raamkokkuleppe kohta 15. detsembri 2022. aasta kohtuotsus Presidenza del Consiglio dei Ministri jt (ülikoolide teadustöötajad) (C‑40/20 ja C‑173/20, EU:C:2022:985, punktid 101 ja 102 ning seal viidatud kohtupraktika) ja osalise tööaja raamkokkuleppe kohta 19. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus Lufthansa CityLine (C‑660/20, EU:C:2023:789 punktid 44 ja 45 ning seal viidatud kohtupraktika).
61      Vt käesoleva ettepaneku punkt 15. Sellega seoses tundub mulle, et 2021. aasta rakenduseeskirjade artikli 4 lõige 1, mis on identne 2011. aasta rakenduseeskirjade artikliga 3, kinnitab minu analüüsi, kuna selles on sätestatud tasulise põhipuhkuse koormuse jaotamine asutuste vahel, kes on nende õpetajate tööandjad.
62      Vt 17. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Academia de Studii Economice din Bucureşti (C‑585/19, EU:C:2021:210, punktid 45 ja 46).
63      Vt käesoleva ettepaneku punktid 62 ja 63.
64      Vt käesoleva ettepaneku punkt 46.
65      Vt analoogia alusel 5. juuni 2018. aasta kohtuotsus Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, punktid 50 ja 51).
66      Vt raamseaduse nr 153/2017 artikkel 29.
67      Vt 5. mai 2022. aasta kohtuotsus Universiteit Antwerpen jt (C‑265/20, EU:C:2022:361, punkt 53) ja kohtuotsus X (ülesütlemise põhjuste puudumine) (punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
68      Vt kohtuotsus Universiteit Antwerpen jt (C‑265/20, EU:C:2022:361, punkt 54) ja kohtuotsus X (ülesütlemise põhjuste puudumine) (punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika).
69      Vt 8. novembri 1990. aasta kohtuotsus Gmurzynska-Bscher (C‑231/89, EU:C:1990:386, punktid 19 ja 20) ja 30. oktoobri 2025. aasta kohtuotsus Tomann (C‑134/24, EU:C:2025:839, punkt 66) ning õigusliku ja faktilise raamistiku kohta, mis on määratletud liikmesriigi kohtu vastutusel 15. mai 2003. aasta kohtuotsus Salzmann (C‑300/01, EU:C:2003:283, punkt 31); 30. novembri 2023. aasta kohtuotsus Ministero dell’Istruzione ja INPS (C‑270/22, EU:C:2023:933, punkt 34) ning 13. novembri 2025. aasta kohtuotsus Oti (C‑525/23, EU:C:2025:877, punkt 38).
70      Vt käesoleva ettepaneku punkt 38.
71      Vt kohtuotsus Del Cerro Alonso (punkt 48) ja 20. juuni 2019. aasta kohtuotsus Ustariz Aróstegui (C‑72/18, EU:C:2019:516, punktid 25–27) ning 10. juuli 2025. aasta kohtumäärus Centro Servizi Culturali Santa Chiara (C‑823/24, EU:C:2025:584, punkt 24).
72      Vt toitlustamishüvitise kohta ka kohtujurist Kokott’i ettepanek kohtuasjas Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2017:1022, punkt 54) ja kohtuasjas Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2017:1021, punkt 49).
73      Vt analoogia alusel 5. novembri 2014. aasta kohtuotsus Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, punktid 20 ja 21 ning seal viidatud kohtupraktika).
74      Vt ka Tribunalul Vaslui (Vaslui esimese astme kohus) otsus, millele on viidatud käesoleva ettepaneku punktis 19.
75      Vt ka tööseadustiku artikli 150 lõige 1, mis käsitleb õigust „puhkusetasule, mis ei või olla väiksem kui põhipalk“, põhipuhkuse ajal.
76      Vt käesoleva ettepaneku punktid 84 ja 85.
77      Vt käesoleva ettepaneku punkt 38.
78      Vt 18. aprilli 2024. aasta kohtuotsus Dumitrescu jt vs. komisjon ja Euroopa Kohus (C‑567/22 P – C‑570/22 P, EU:C:2024:336, punktid 65 ja 66) ning kohtuotsus Gnattai (punkt 33).
79      Vt eelkõige kohtuotsus Gnattai (punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
80      Vt käesoleva ettepaneku punktis 50 meenutatud tõlgendamispõhimõte.
81      Vt selle kohta kohtuotsus Gnattai (punkt 35).
82      Vt käesoleva ettepaneku punkt 44.