62024CJ0509
EUROOPA KOHTU OTSUS (üheksas koda)
27. november 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Direktiiv 93/13/EMÜ – Artikli 6 lõige 1 – Artikli 7 lõige 1 – Pangakontot puudutav leping – Maksekäsumenetlus – Lepingutingimuste ebaõiglase laadi kontrollimine omal algatusel – Kohtu ettepanek vähendada nõuet ebaõiglaseks peetava lepingutingimuse kohaldamisele vastava summa võrra – Müüja nõustumine ja võimalus nõuda seda summat hilisemas menetluses – Tõhususe põhimõte – Tarbija osalemine lepingutingimuse võimaliku ebaõiglase laadi kontrollimisel
Kohtuasjas C‑509/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Arucase (Arucase esimese astme ja eeluurimiskohus nr 3, Hispaania) 30. juuni 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 22. juulil 2024, menetluses
Investcapital Ltd
versus
M. H. S.,
EUROOPA KOHUS (üheksas koda),
koosseisus: koja president M. Condinanzi (ettekandja), kohtunikud N. Jääskinen ja R. Frendo,
kohtujurist: R. Norkus,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Hispaania valitsus, esindaja: A. Torró Molés,
–
Itaalia valitsus, esindaja: S. Fiorentino, keda abistas avvocato dello Stato M. Cherubini,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: I. Galindo Martín ja P. Kienapfel,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT 1993, L 95, lk 29; ELT eriväljaanne 15/02, lk 288) artikleid 6 ja 7.
2
Taotlus on esitatud menetluses, mille algatas Investcapital Ltd, kes on tarbija M. H. S‑i nimel avatud arvelduskonto lepinguga seotud nõude omandaja, ja mille eesmärk on, et tehtaks maksekäsk sellest lepingust tuleneva rahalise võla sissenõudmiseks.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 93/13 kahekümne neljandas põhjenduses on märgitud:
„liikmesriikide kohtutel või haldusasutustel peavad olema piisavad ja tõhusad vahendid, et ebaõiglaste tingimuste seadmist tarbijalepingutes takistada“.
4
Direktiivi artikli 6 lõikes 1 on ette nähtud:
„Liikmesriigid sätestavad, et ebaõiglased tingimused lepingus, mille müüja või teenuste osutaja on […] tarbijaga sõlminud, ei ole [siseriiklikes õigusaktides sätestatud tingimustel] tarbijale siduvad ning [et leping jääb muus osas pooltele siduvaks, kui see saab kehtida ka ilma ebaõiglaste tingimusteta].“ [täpsustatud sõnastus]
5
Direktiivi artikli 7 lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad, et tarbijate ja konkurentide huvides oleksid olemas piisavad ja tõhusad vahendid, et lõpetada ebaõiglaste tingimuste seadmine lepingutes, mis müüjad või teenuste osutajad tarbijatega sõlmivad.“
Hispaania õigus
LEC
6
7. jaanuari 2000. aasta tsiviilkohtumenetluse seadustiku 1/2000 (Ley 1/2000 de Enjuiciamiento Civil; BOE nr 7, 8.1.2000, lk 575) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „LEC“) on artikli 815 lõikes 3 sätestatud:
„Kui avaldusega koos esitatud dokumentidest nähtub, et nõutav summa ei ole õige, annab kohtusekretär asja edasi kohtunikule, kes võib vajaduse korral teha kohtumäärusega avaldajale ettepaneku kas nõustuda makseettepanekuga algul nõutud summast väiksemas summas, mis on kohtumääruses kindlaks määratud, või see tagasi lükata.
Samuti siis, kui leitakse, et nõue põhineb ettevõtja, müüja või teenuste osutaja ja tarbija või kasutaja vahel sõlmitud lepingul, annab kohtusekretär sellest kohtule enne maksekäsu tegemist teada ning juhul, kui kohus leiab, et mõnda lepingutingimust, mis on nõude aluseks või võis ära määrata nõutava summa suuruse, saab kvalifitseerida ebaõiglaseks, võib kohus teha nõutava summa kohta kohtumäärusega makseettepaneku summa kohta, millest on välja jäetud ebaõiglase tingimuse alusel nõutud summa.
Mõlemal juhul peab avaldaja tehtud ettepanekuga kümne päeva jooksul nõustuma või selle tagasi lükkama, ning kui ta ei tee kümnepäevase tähtaja jooksul ühtegi avaldust, käsitatakse seda ettepanekuga nõustumisena. Avaldajapoolset ettepanekuga nõustumist ei käsitata ühelgi juhul osalise nõudest loobumisena ja nõude rahuldamata osa saab sisse nõuda ainult vastavas tuvastamismenetluses.
Ettepanekuga nõustumise korral peab võlgnik nimetatud summa tasuma.
Muul juhul loetakse avaldaja nõudest loobunuks ja ta saab selle esitada ainult vastavas tuvastamismenetluses.
Viimasel juhul tehtud kohtumääruse peale võib menetlusosaline otse edasi kaevata.“
7
LEC artikli 818 lõike 1 esimeses lõigus on ette nähtud:
„Kui võlgnik esitab õigeaegselt vastuväite, lahendatakse vaidlus lõplikult pärast vastava menetluse lõppu ning tehtud kohtuotsus omandab seadusjõu.“
Tarbijate ja kasutajate kaitse üldseadus
8
Kuninga 16. novembri 2007. aasta seadusandliku dekreediga 1/2007, millega konsolideeritakse tarbijate ja kasutajate kaitse üldseadus ja muud täiendavad seadused (Real Decreto Legislativo 1/2007 por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General para la Defensa de los Consumidores y Usuarios y otras leyes complementarias; BOE nr 287, 30.11.2007, lk 49181), heaks kiidetud tarbijate ja kasutajate kaitse üldseaduse põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis on artiklis 83 ette nähtud:
„Ebaõiglased tingimused on algusest peale tühised ja loetakse, et leping ei ole neid kunagi sisaldanud. Selleks tuvastab kohus pärast poolte ärakuulamist lepingus sisalduvate ebaõiglaste tingimuste tühisuse; leping jääb aga muus osas pooltele siduvaks, kui see saab kehtida ka ilma nende tingimusteta.
Lepingutes sisalduvad läbipaistmatud tingimused tarbijate kahjuks on algusest peale tühised.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
9
Investcapital esitas 16. aprillil 2024 Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Arucasele (Arucase esimese astme ja eeluurimiskohus nr 3, Hispaania), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, M. H. S‑i vastu maksekäsu avalduse, milles ta nõudis panga B. S. A. loovutatud nõudele vastava 1234,01 euro suuruse summa tasumist, sh 229,17 eurot põhisumma, 38,73 eurot intressi, 39,68 eurot viivise ja 921,15 eurot kulude või vahendustasuna. See nõue on seotud lepinguga, mille M. H. S. sõlmis pangaga B. S. A. 16. märtsil 2018 pangakonto avamiseks.
10
Kuna tegemist on müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud lepinguga, teatas kohtusekretär LEC artikli 815 lõike 3 kohaselt sellest eelotsusetaotluse esitanud kohtule, et ta kontrolliks, kas maksekäsu avalduse aluseks olevad tingimused võivad olla ebaõiglased.
11
Nende tingimuste võimaliku ebaõiglase laadi analüüsimisel on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimus, kas LEC artikli 815 lõige 3 on kooskõlas liidu õigusega, eelkõige direktiiviga 93/13, tõlgendatuna lähtuvalt Euroopa Kohtu praktikast.
12
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et LEC artikli 815 lõike 3 kohaselt peab lepingutingimuse ebaõiglase laadi tuvastamise korral kohus, kellele on esitatud maksekäsu avaldus, piirduma sellega, et teeb ettepaneku vähendada nõude summat, jättes välja selle tingimuse kohaldamisest tuleneva summa. Selles sättes on ette nähtud, et kui maksekäsu avalduse esitaja nõustub selle ettepanekuga, ei tähenda see, et ta loobub summast, mille see kohus tagasi lükkas, kuna avaldajale jääb õigus nõuda selle tasumist tuvastamismenetluses.
13
Seetõttu märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et LEC artikkel 815 ei võimalda otsustada ebaõiglaseks peetavate tingimuste tühisuse üle, samas kui tarbijate ja kasutajate kaitse üldseaduse artikli 83 kohaselt on sellised tingimused algusest peale tühised ja loetakse, et leping ei ole neid kunagi sisaldanud. Ta leiab, et tarbijale jäävad seega siduvaks lepingutingimused, mis maksekäsu avaldust menetleva kohtu kontrolli tulemusel kvalifitseeriti ometi ebaõiglaseks.
14
Neil asjaoludel otsustas Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Arucas (Arucase esimese astme ja eeluurimiskohus nr 3) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas direktiivi [93/13] artikleid 6 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et kohtuliku kontrolli mehhanism, mis piirdub ebaõiglastest tingimustest tulenevate summade väljajätmisega ettevõtja, müüja või teenuste osutaja esitatud nõudest, samas kui ettevõtja, müüja või teenuse osutaja võib nõuda samu summasid teises menetluses, võib kujutada endast „piisavat ja tõhusat vahendit“ vältimaks, et need tingimused jäävad tarbijale või kasutajale siduvaks?
2.
Kas direktiivi [93/13] artikleid 6 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline riigisisene õigusnorm nagu [LEC] artikli 815 lõige 3, mille puhul piirduvad maksekäsumenetluses tingimuse ebaõiglase laadi kontrollimise tagajärjed sellega, et ettevõtja, müüja või teenuse osutaja esitatud nõudest jäetakse välja ebaõiglastest tingimustest tulenevad summad, ilma et sellise kontrolli põhjal kuuluks kohaldamisele kõik tingimuse ebaõiglaseks kvalifitseerimisega kaasnevad tagajärjed, näiteks tühisuse tuvastamine?
3.
Kas direktiivi [93/13] artikleid 6 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline riigisisene õigusnorm nagu [LEC] artikli 815 lõige 3, milles ei ole ette nähtud tarbija ega kasutaja osalemist tingimuse ebaõiglase laadi kontrollimisel kohtus?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene ja teine küsimus
Vastuvõetavus
15
Hispaania valitsus kahtleb, kas esimene ja teine küsimus on vastuvõetavad, kuna need on hüpoteetilised, sest need puudutavad muud menetlust kui maksekäsumenetlus, nimelt võimalikku tuvastusmenetlust, mis riigisisese õiguse kohaselt võimaldab läbi vaadata muid nõudeid kui need, mis on esitatud maksekäsumenetluses.
16
Sellega seoses väärib meeldetuletamist, et üksnes asja menetleva ja selle lahendamise eest vastutava riigisisese kohtu ülesanne on kohtuasja eripära arvesse võttes hinnata Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Seega, kui küsimused on esitatud liidu õigusnormi tõlgendamise või kehtivuse kohta, on Euroopa Kohus üldjuhul kohustatud neile vastama. Seega eeldatakse, et liidu õigust puudutav eelotsuse küsimus on asjakohane. Euroopa Kohus võib keelduda sellisele küsimusele vastamast vaid siis, kui on ilmne, et taotletaval liidu õigusnormi tõlgendamisel puudub igasugune seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (2. veebruari 2023. aasta kohtuotsus Towarzystwo Ubezpieczeń Ż (eksitavad kindlustuse tüüplepingud), C‑208/21, EU:C:2023:64, punktid 42 ja 43 ning seal viidatud kohtupraktika).
17
Käesolevas asjas see aga nii ei ole.
18
Eelotsusetaotluses on nimelt piisavalt täpselt kirjeldatud õiguslikku ja faktilist raamistikku põhikohtuasjas, mis puudutab maksekäsu avaldust seoses arvelduskonto avamise lepingust tuleneva rahalise nõudega. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud teave võimaldab kindlaks teha nii esitatud küsimuste ulatuse kui ka nende seose menetluse esemega. Nimelt palub eelotsusetaotluse esitanud kohus oma esimese ja teise küsimusega selgitada, kas direktiivi 93/13 artiklitega 6 ja 7 on kooskõlas riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt võib maksekäsu avaldust lahendav kohus teha makseettepaneku summas, millest on maha arvatud summa, mis vastab sellise lepingutingimuse kohaldamisele, mida ta pidas ebaõiglaseks, ilma et tal oleks võimalik seda tingimust tühistada, ning võlausaldaja võib nõuda nõude rahuldamata jäetud osa hiljem kohtus tuvastusmenetluses.
19
Neil asjaoludel ei ole ilmne, et esimeses ja teises küsimuses taotletaval direktiivi 93/13 tõlgendamisel puudub igasugune seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või et tõstatatud probleem on hüpoteetiline.
20
Järelikult tuleb neid küsimusi pidada vastuvõetavaks.
Sisulised küsimused
21
Esimese ja teise küsimusega, mida tuleb käsitleda koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles on esiteks ette nähtud, et kohus, kellele müüja või teenuste osutaja on esitanud tarbija vastu maksekäsu avalduse, võib teha ettepaneku nõude summa vähendamiseks, jättes välja summad, mis tulenevad sellise lepingutingimuse kohaldamisest, mida ta peab ebaõiglaseks, ilma et tal oleks võimalik sel põhjusel tuvastada tingimuse tühisust, ja teiseks, et müüjal või teenuste osutajal on pärast ettepanekuga nõustumist võimalus algatada teine kohtumenetlus, et nõuda tarbijalt sisse summa, mille osas jättis kohus nõude rahuldamata.
22
Kõigepealt väärib meeldetuletamist, et direktiiviga 93/13 rakendatud kaitsesüsteem lähtub eeldusest, et tarbija on suhetes müüja või teenuste osutajaga nõrgemal läbirääkimispositsioonil ja tal on vähem teavet (17. mai 2022. aasta kohtuotsus Ibercaja Banco, C‑600/19, EU:C:2022:394, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
23
Direktiivi artikli 6 lõige 1 kohustab liikmesriike tagama, et ebaõiglased lepingutingimused ei oleks tarbijale siduvad, ilma et tarbijal oleks vaja esitada hagi ja saada kohtuotsus, mis kinnitaks nende tingimuste ebaõiglast laadi (vt selle kohta 15. juuni 2023. aasta kohtuotsus Getin Noble Bank (krediidilepingu täitmise peatamine), C‑287/22, EU:C:2023:491, punkt 37).
24
Seda sätet tuleb pidada samaväärseks riigisiseste õigusnormidega, mis kuuluvad riigisiseses õiguskorras avaliku korra normide hulka. Lisaks on tegemist imperatiivse sättega, mille eesmärk on asendada lepingupartnerite õiguste ja kohustuste vahel lepinguga loodud formaalne tasakaal tegeliku tasakaaluga, mis taastab nendevahelise võrdsuse (21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Gutiérrez Naranjo jt, C‑154/15, C‑307/15 ja C‑308/15, EU:C:2016:980, punktid 54 ja 55).
25
Sellest järeldub esiteks, et liikmesriigi kohus peab oma õigusaktides sätestatud tingimustel omal algatusel hindama direktiivi kohaldamisalasse kuuluva lepingutingimuse ebaõiglast laadi ning välistama selle tingimuse kohaldamise, et see ei tekitaks tarbijale siduvaid tagajärgi, välja arvatud juhul, kui tarbija vaidleb sellele vastu (30. juuni 2022. aasta kohtuotsus Profi Credit Bulgaria (ebaõiglase tingimuse korral omal algatusel tasaarvestamine), C‑170/21, EU:C:2022:518, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Teiseks ei ole vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale direktiivi 93/13 artikli 6 lõike 1 kohaselt nõutav, et liikmesriigi kohus välistaks peale ebaõiglaseks tunnistatud lepingutingimuse kohaldamisele ka nende tingimuste kohaldamise, mida ei ole ebaõiglaseks tunnistatud. Selle sätte ja eelkõige selle teise lauseosa eesmärk ei ole mitte tühistada kõik ebaõiglasi tingimusi sisaldavad lepingud, vaid taastada pooltevaheline tasakaal, välistades ebaõiglaseks tunnistatud tingimuste kohaldamise ja säilitades samas üldjuhul kõnealuse lepingu muude tingimuste kehtivuse. Leping peab jääma üldjuhul kehtima ilma ühegi muu muudatuseta peale selle, mis tuleneb ebaõiglaste tingimuste väljajätmisest. Leping võib seega kehtima jääda niivõrd, kuivõrd lepingu selline ilma ebaõiglaste tingimusteta kehtima jäämine on riigisiseste õigusnormide kohaselt õiguslikult võimalik (30. juuni 2022. aasta kohtuotsus Profi Credit Bulgaria (ebaõiglase tingimuse korral omal algatusel tasaarvestamine), C‑170/21, EU:C:2022:518, punktid 34 ja 35 ning seal viidatud kohtupraktika).
27
Lisaks, arvestades tarbijakaitse aluseks oleva avaliku huvi laadi ja tähtsust, kohustab direktiivi 93/13 artikli 7 lõige 1 koostoimes direktiivi kahekümne neljanda põhjendusega liikmesriike sätestama piisavad ja tõhusad vahendid, et lõpetada ebaõiglaste tingimuste seadmine lepingutes, mis müüjad või teenuste osutajad tarbijatega sõlmivad (vt selle kohta 14. juuni 2012. aasta kohtuotsus Banco Español de Crédito, C‑618/10, EU:C:2012:349, punkt 68, ja 17. mai 2022. aasta kohtuotsus Ibercaja Banco, C‑600/19, EU:C:2022:394, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
28
Kuigi Euroopa Kohus on juba korduvalt piiritlenud viisi, kuidas liikmesriigi kohus peab tagama tarbijatele sellest direktiivist tulenevate õiguste kaitse, siis sellegipoolest – ja nagu tuleneb direktiivi 93/13 artikli 6 lõike 1 sõnastusest – ei ole lepingutingimuse väidetavalt ebaõiglase laadi kontrollimisele kohaldatavad menetlusnormid liidu õiguses üldjuhul ühtlustatud ning järelikult kuuluvad need liikmesriikide menetlusautonoomia põhimõtte alusel liikmesriikide riigisisese õiguskorra reguleerimisalasse, kuid seda siiski tingimusel, et need ei ole vähem soodsad kui menetlusnormid, mis reguleerivad riigisisese õiguse kohaldamisalasse kuuluvaid sarnaseid olukordi (võrdväärsuse põhimõte), ja need ei muuda liidu õigusega antud õiguste kasutamist tegelikult võimatuks või ülemäära raskeks (tõhususe põhimõte) (vt selle kohta 29. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Investcapital, C‑724/22, EU:C:2024:182, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Mis puudutab esiteks võrdväärsuse põhimõtet, siis tuleb märkida, et Euroopa Kohtule ei ole teada ühtegi asjaolu, mis tekitaks kahtlusi, et põhikohtuasjas käsitletud õigusnormid ei ole selle põhimõttega kooskõlas.
30
Mis puudutab teiseks tõhususe põhimõtet, siis tuleb märkida, et iga olukorda, milles tekib küsimus, kas teatud riigisisene menetlusnorm muudab liidu õiguse kohaldamise võimatuks või ülemäära keeruliseks, tuleb analüüsida nii, et arvesse võetakse selle normi kohta menetluses, menetluse kulgu ja erisusi tervikuna, arvestades vajaduse korral liikmesriigi õigussüsteemi aluseks olevaid põhimõtteid, nagu kaitseõiguste tagamine, õiguskindluse põhimõte ja menetluse korrakohane läbiviimine. Ent menetluste erisused ei saa kujutada endast tegurit, mis võib mõjutada õiguskaitset, mis peab olema tagatud tarbijatele direktiivi 93/13 sätete alusel (17. mai 2022. aasta kohtuotsus Impuls Leasing România, C‑725/19, EU:C:2022:396, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Lisaks on Euroopa Kohus täpsustanud, et liikmesriikide kohustus tagada õigussubjektidele liidu õigusest tulenevate õiguste tõhusus tähendab eelkõige direktiivist 93/13 tulenevate õiguste puhul tõhusa kohtuliku kaitse nõuet – mida on kinnitatud direktiivi artikli 7 lõikes 1 ja mida on tunnustatud ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 –, mis kehtib muu hulgas sellistele õigustele tuginevate hagide läbivaatamist käsitlevate menetlusnormide määratlemisel (24. juuni 2025. aasta kohtuotsus GR REAL, C‑351/23, EU:C:2025:474, punkt 53 ja seal viidatud kohtupraktika).
32
Sellega seoses väärib meeldetuletamist, et direktiivist 93/13 tulenevate õiguste tõhusat kaitset saab tagada üksnes tingimusel, et riigisisene menetlussüsteem võimaldab maksekäsumenetluses või maksekäsu täitmise menetluses kohtul omal algatusel kontrollida asjaomases lepingus sisalduvate tingimuste potentsiaalselt ebaõiglast laadi (20. septembri 2018. aasta kohtuotsus EOS KSI Slovensko, C‑448/17, EU:C:2018:745, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
33
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et Hispaania menetlusõiguses on maksekäsumenetlus hagita menetlus, mis piirdub rahaliste nõuete sissenõudmisega ja mille eesmärk on tagada selliste nõuete kiire ja tõhus sissenõudmine, mille tasumise tähtpäev on saabunud ning mis on likviidsed ja sissenõutavad.
34
Seega teatab kohtusekretär müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud lepingul põhinevast maksekäsu avaldusest LEC artikli 815 lõike 3 kohaselt kohtule, et viimane kontrolliks omal algatusel, ega mõni lepingutingimus, mis on avalduse aluseks või määrab kindlaks nõutava summa suuruse, ei ole ebaõiglane. Kui kohus leiab, et mõne asjaomastest lepingutingimustest saab kvalifitseerida ebaõiglaseks, võib ta teha ettepaneku nõude summa vähendamiseks, jättes välja summad, mis tulenevad sellise lepingutingimuse kohaldamisest.
35
Euroopa Kohtu käsutuses oleva teabe kohaselt ei ole ebaõiglastel lepingutingimustel, mis on maksekäsu avalduse aluseks või mis määravad kindlaks sissenõutava võlasumma, maksekäsumenetluses mingeid tagajärgi, kuna kohus välistab nende kohaldamise juba enne, kui tarbija on vajaduse korral kohustatud oma võla tasuma. Müüja või teenuste osutaja peab vajaduse korral kasutama hilisemat tuvastamismenetlust oma nõude täielikuks sissenõudmiseks.
36
Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, tuleb sellega seoses märkida, et nagu rõhutas Hispaania valitsus oma kirjalikes seisukohtades, võib asja menetlev kohus viimati nimetatud menetluses omal algatusel kontrollida, kas müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud lepingu tingimused on ebaõiglased, ning vajaduse korral tuvastada ebaõiglaste lepingutingimuste tühisus.
37
Lisaks tuleb igaks juhuks märkida, et Euroopa Komisjon märkis Euroopa Kohtule esitatud kirjalikes seisukohtades, et LEC artiklis 818 on ette nähtud, et kui tarbija esitab maksekäsule õigeaegselt vastuväite, lõpetab kohtusekretär maksekäsumenetluse ja see asendatakse menetlusega, milles nii tarbijal kui ka müüjal või teenuste osutajal on õigus olla ära kuulatud, ning asja menetlev kohus võib omal algatusel või tarbija taotluse alusel kontrollida lepingutingimuste ebaõiglast laadi, mis võib viia mitte ainult ebaõiglaseks peetaval tingimusel põhineva summa väljajätmiseni, vaid ka selle tingimuse tühisuse tuvastamiseni. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on siiski kontrollida nimetatud riigisisese sätte täpset sisu.
38
Seega ilmneb esiteks, et LEC artikli 815 lõikes 3 on ette nähtud, et kohus kontrollib kooskõlas selle menetluse laadi ja eesmärgiga omal algatusel, kas lepingutingimused, mille tagajärjed piirduvad maksekäsu avalduse täpse esemega, on ebaõiglased, mis viib seega nõutava võlasumma võimaliku vähendamiseni, tuvastamata ebaõiglaseks peetavate lepingutingimuste tühisust. Teiseks võivad menetlus, mis algatatakse pärast seda, kui tarbija on maksekäsule LEC artikli 818 alusel vastuväite esitanud, ning tuvastusmenetlus, mille võib avalduse esitanud müüja või teenuste osutaja algatada LEC artikli 815 lõike 3 alusel, viia kõnealuse tingimuse ebaõiglase laadi kontrollimiseni pooltevahelise võistleva vaidluse raames ja olenevalt olukorrast selle tingimuse või isegi lepingu tühisuse tuvastamiseni asja lahendava kohtu poolt.
39
Kõiki eespool toodud kaalutlusi silmas pidades tuleb esimesele ja teisele küsimusele vastata, et direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb lähtuvalt tõhususe põhimõttest tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles on esiteks ette nähtud, et kohus, kellele müüja või teenuste osutaja on esitanud tarbija vastu maksekäsu avalduse, võib teha ettepaneku nõude summa vähendamiseks, jättes välja summad, mis tulenevad sellise lepingutingimuse kohaldamisest, mida ta peab ebaõiglaseks, ilma et tal oleks võimalik sel põhjusel tuvastada tingimuse tühisust, ja teiseks, et müüjal või teenuste osutajal on pärast ettepanekuga nõustumist võimalus algatada teine kohtumenetlus, et nõuda tarbijalt sisse summa, mille osas jättis kohus nõude rahuldamata, tingimusel et tarbija võib teistes kohtumenetlustes saavutada ebaõiglaseks peetava lepingutingimuse tühisuse tuvastamise.
Kolmas küsimus
40
Kolmanda küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 on vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles ei ole ette nähtud tarbija osalemist kontrollis, mida teeb kohus, kellele müüja või teenuste osutaja on esitanud tarbija vastu maksekäsu avalduse, nende lepingutingimuste võimaliku ebaõiglase laadi üle, millel see avaldus põhineb või mis määravad kindlaks nõude summa.
41
Sellega seoses tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on otsustanud, et üldreeglina ei anna võistlevuse põhimõte igale menetlusosalisele mitte ainult õigust tutvuda vastaspoole poolt kohtule esitatud tõendite ja seisukohtadega ning nende üle vaielda, vaid hõlmab ka poolte õigust tutvuda kohtu omal algatusel tõstatatud õiguslike väidetega, millele kohus kavatseb oma otsuses tugineda, ning nende üle vaielda. Euroopa Kohus on rõhutanud, et selleks, et täita nõudeid, mis tulenevad õigusest õiglasele kohtulikule arutamisele, on nimelt oluline, et pooled oleksid tutvunud nii faktiliste kui ka õiguslike asjaoludega, mis on menetluse tulemuse suhtes määravad, ja saaksid võistlevalt nende üle vaielda (21. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Banif Plus Bank, C‑472/11, EU:C:2013:88, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Järelikult olukorras, kus liikmesriigi kohus – pärast seda, kui ta on temale teadaolevate faktiliste ja õiguslike asjaolude põhjal või asjaolude põhjal, mis ta on saanud selleks omal algatusel tehtud menetlustoimingute tulemusena, leidnud, et lepingutingimus kuulub direktiivi kohaldamisalasse – tuvastab omal algatusel läbi viidud hindamise põhjal, et lepingutingimus on ebaõiglane, on ta üldjuhul kohustatud kohtuasja pooli sellest teavitama ja andma neile võimaluse selle üle riigisisestes menetlusnormides ette nähtud korras võistlevalt vaielda (21. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Banif Plus Bank, C‑472/11, EU:C:2013:88, punktid 31 ja 36).
43
Lisaks on Euroopa Kohus otsustanud, et direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui võlgnikust tarbija ei osale menetluses kuni maksekäsu tegemiseni, peab liikmesriigi kohus, kellele on esitatud maksekäsu avaldus, omal algatusel jätma kohaldamata tarbija ja asjaomase ettevõtja vahel sõlmitud lepingu ebaõiglase tingimuse, millel põhineb osa esitatud nõudest. Sellisel juhul on kohtul õigus see avaldus osaliselt rahuldamata jätta, tingimusel et leping saab kehtima jääda ilma ühegi muu muudatuse, täpsustuse või täienduseta – seda peab kontrollima nimetatud kohus (vt selle kohta 30. juuni 2022. aasta kohtuotsus Profi Credit Bulgaria (ebaõiglase tingimuse korral omal algatusel tasaarvestamine), C‑170/21, EU:C:2022:518, punkt 38).
44
Arvestades riigisiseseid menetlusnorme, mis reguleerivad käesoleva kohtuotsuse punktides 34–38 kirjeldatud maksekäsumenetlust, ei mõjuta käesoleval juhul tarbijate kaitseõigusi ja eelkõige võistlevuse põhimõtet asjaolu, et LEC artikli 815 lõikes 3 ei ole ette nähtud tarbija osalemist sellise lepingutingimuse ebaõiglase laadi kontrollimisel, mis võib olla maksekäsu avalduse aluseks, kuid sellega on asja menetlevale kohtule antud pädevus teha makseettepanek nõude kohta summas, millest on maha arvatud ebaõiglaseks peetava lepingutingimuse kohaldamisele vastav summa.
45
Sellega seoses ilmneb esiteks – kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist –, et kohtumäärus, mille asja menetlev kohus tegi pärast seda, kui taotluse esitanud müüja või teenuste osutaja selle ettepanekuga nõustus, annab mõlemale poolele teabe ja võimaluse võistlevalt vaielda nii faktiliste kui ka õiguslike asjaolude üle, mis olid selle kohtumääruse tulemuse suhtes määravad, ilma et see tooks kaasa seadusjõu siduvaid tagajärgi ega muid ennetavaid tagajärgi. Teiseks on LEC artikli 815 lõige 3 osa maksekäsumenetlusest, mis on laadilt lühike ja mõeldud menetluskiiruse vahendina, mille eesmärk on tagada selliste nõuete kiire sissenõudmine, mille tasumise tähtpäev on saabunud ning mis on likviidsed ja sissenõutavad. Tarbija osalemine lepingutingimuste ebaõiglase laadi kontrollimisel on jätkuvalt tagatud, kuna Hispaania menetlusõiguses tundub olevat hilisema võistleva menetluse raames ette nähtud tarbija võimalus kasutada täielikult oma kaitseõigusi ja õiguskaitsevahendeid.
46
Nimelt nähtub Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, et esiteks võib selle kohtumääruse uuesti läbi vaadata tavapärastes sisulistes menetlustes, järgides täielikult pooltevahelise võistlevuse põhimõtet, kuna tarbijal on võimalus sellele kohtumäärusele LEC artiklis 818 ette nähtud korras vastu vaielda. Teiseks, kuna LEC artikli 815 lõike 3 kohaselt ei saa avalduse esitanud müüja või teenuste osutaja nõustumist mingil juhul samastada osalise loobumisega oma õigustest, võib ta nõude selle osa, mida ei rahuldatud, esitada tuvastusmenetluses, milles tarbija osaleb täielikult võistlevuse põhimõtet järgides.
47
Järelikult tuleb kolmandale küsimusele vastata, et direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles ei ole ette nähtud tarbija osalemist kontrollis, mida teeb kohus, kellele müüja või teenuste osutaja on esitanud tarbija vastu maksekäsu avalduse, nende lepingutingimuste võimaliku ebaõiglase laadi üle, millel see avaldus põhineb või mis määravad kindlaks nõude summa, tingimusel et esiteks ei tehta maksekäsu menetluse tulemusel seadusjõuga lahendit ja teiseks on võistlevuse põhimõte tagatud võimalikes hilisemates menetlustes, mille pooled on see tarbija ja müüja või teenuste osutaja ning mis puudutavad viimase esitatud samu nõudeid.
Kohtukulud
48
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (üheksas koda) otsustab:
1.
Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb lähtuvalt tõhususe põhimõttest
tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles on esiteks ette nähtud, et kohus, kellele müüja või teenuste osutaja on esitanud tarbija vastu maksekäsu avalduse, võib teha ettepaneku nõude summa vähendamiseks, jättes välja summad, mis tulenevad sellise lepingutingimuse kohaldamisest, mida ta peab ebaõiglaseks, ilma et tal oleks võimalik sel põhjusel tuvastada tingimuse tühisust, ja teiseks, et müüjal või teenuste osutajal on pärast ettepanekuga nõustumist võimalus algatada teine kohtumenetlus, et nõuda tarbijalt sisse summa, mille osas jättis kohus nõude rahuldamata, tingimusel et tarbija võib teistes kohtumenetlustes saavutada ebaõiglaseks peetava lepingutingimuse tühisuse tuvastamise.
2.
Direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles ei ole ette nähtud tarbija osalemist kontrollis, mida teeb kohus, kellele müüja või teenuste osutaja on esitanud tarbija vastu maksekäsu avalduse, nende lepingutingimuste võimaliku ebaõiglase laadi üle, millel see avaldus põhineb või mis määravad kindlaks nõude summa, tingimusel et esiteks ei tehta maksekäsu menetluse tulemusel seadusjõuga lahendit ja teiseks on võistlevuse põhimõte tagatud võimalikes hilisemates menetlustes, mille pooled on see tarbija ja müüja või teenuste osutaja ning mis puudutavad viimase esitatud samu nõudeid.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hispaania.