62012CJ0196
EUROOPA KOHTU OTSUS (suurkoda)
19. november 2013 (
*1
)
„Tegevusetushagi — Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasude ja pensionide iga‑aastane kohandamine — Ametnike personalieeskirjad — Paranduskoefitsientide kohandamine — Nõukogu otsus — Komisjoni ettepaneku vastuvõtmisest keeldumine — Tegevusetus — Vastuvõetamatus”
Kohtuasjas C‑196/12,
mille ese on ELTL artikli 265 alusel 26. aprillil 2012 esitatud tegevusetushagi,
Euroopa Komisjon, esindajad: J. Currall, D. Martin ja J.‑P. Keppenne, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
hageja,
keda toetab:
Euroopa Parlament, esindajad: A. Neergaard ja S. Seyr,
menetlusse astuja,
versus
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: M. Bauer ja J. Herrmann,
kostja,
keda toetavad:
Saksamaa Liitvabariik, esindajad: T. Henze ja J. Möller,
Hispaania Kuningriik, esindajad: N. Díaz Abad ja S. Centeno Huerta,
Madalmaade Kuningriik, esindajad: C. Wissels ja M. Bulterman,
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik, esindajad: E. Jenkinson ja J. Beeko, keda abistas barrister R. Palmer,
menetlusse astujad,
EUROOPA KOHUS (suurkoda),
koosseisus: president V. Skouris, asepresident K. Lenaerts, kodade presidendid A. Tizzano, R. Silva de Lapuerta, T. von Danwitz (ettekandja), E. Juhász, M. Safjan, C. G. Fernlund ja J. L. da Cruz Vilaça ning kohtunikud A. Rosas, G. Arestis, J.‑C. Bonichot, A. Arabadjiev, C. Toader ja C. Vajda,
kohtujurist: Y. Bot,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
olles 12. septembri 2013. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1
Euroopa Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Euroopa Liidu Nõukogu ei võtnud vastu komisjoni ettepanekut nõukogu määruse kohta, millega kohandatakse alates 1. juulist 2011 Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasusid ja pensione ning nimetatud töötasude ja pensionide suhtes kohaldatavaid paranduskoefitsiente (KOM(2011) 820 (lõplik); edaspidi „määruse ettepanek”), siis rikkus ta oma kohustusi, mis tulenevad Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjadest, mis kehtestati nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrusega (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (EÜT L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 01/02, lk 5), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega (EL, Euratom) nr 1080/2010 (ELT L 311, lk 1), 5. juunil 2012 avaldatud parandusest tulenevas redaktsioonis (ELT L 144, lk 48) (edaspidi „personalieeskirjad”).
Õiguslik raamistik
2
Personalieeskirjade artikkel 65 näeb ette:
„1.   Nõukogu vaatab ametnike ja liidu muude teenistujate töötasu igal aastal läbi. Ta teeb seda septembrikuus komisjoni ühisaruande põhjal, mis põhineb Euroopa Liidu Statistikaameti [Eurostat] poolt kokkuleppel liikmesriikide statistikaametitega koostatud ühisindeksil; indeks vastab igas liidu liikmesriigis 1. juuli seisule.
Läbivaatamisel kaalub nõukogu, kas töötasusid tuleks liidu majandus‑ ja sotsiaalpoliitika osana kohandada. Ta võtab eriti arvesse igasugust palgatõusu avalikus teenistuses ja vajadust uute ametnike järele.
2.   Elukalliduse olulise suurenemise korral otsustab nõukogu kahe kuu jooksul, kuidas paranduskoefitsiente kohandada ja, vajaduse korral, kas neid tuleb kohaldada tagasiulatuvalt.
3.   Käesoleva artikli kohaldamisel teeb nõukogu otsuse komisjoni ettepaneku põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega, mis on sätestatud [ELL] artikli 16 lõigetes 4 ja 5.”
3
Personalieeskirjade artikli 82 lõige 2 sätestab, et kui nõukogu otsustab vastavalt artikli 65 lõikele 1 kohandada töötasu, kohandatakse samamoodi ka pensioneid.
4
Personalieeskirjade artikli 65a kohaselt on artiklite 64 ja 65 rakenduseeskirjad sätestatud XI lisas.
5
Personalieeskirjade XI lisa artikkel 1, mis kuulub selle lisa 1. peatüki 1. jaosse, näeb ette, et personalieeskirjade artikli 65 lõikes 1 ettenähtud ümberhindamise eesmärgil koostab Eurostat enne iga aasta oktoobri lõppu aruande, mis käsitleb elukalliduse muutumist Brüsselis (Belgia) (Brüsseli rahvusvaheline indeks), elukalliduse muutumist mujal kui Brüsselis (ostujõu pariteedid ja kaudsed indeksid) ning muutusi keskvalitsuse teenistuses olevate siseriiklike riigiteenistujate palkade ostujõus kaheksas liikmesriigis (erinäitajad).
6
Personalieeskirjade XI lisa artikkel 3, mis kuulub lisa 1. peatüki 2. jaosse „Töötasu ja pensionide iga-aastase kohandamise kord”, sätestab:
„1.   Nõukogu võtab enne iga aasta lõppu komisjoni ettepanekul ja 1. jaos sätestatud kriteeriumide põhjal vastu alates 1. juulist kohaldatava ja personalieeskirjade artikli 65 lõike 3 kohase otsuse töötasude ja pensionide kohandamise kohta.
2.   Kohanduse suurus saadakse Brüsseli rahvusvahelise indeksi korrutamisel erinäitajaga. Kohandus esitatakse netosummas ühtse üldprotsendina.
[...]
5.   Belgias ja Luksemburgis paranduskoefitsienti ei kohaldata. Paranduskoefitsiendid, mida kohaldatakse:
a)
teistes liikmesriikides ja muudes töötamiskohtades töötavate liidu ametnike palkade suhtes,
b)
[...] liidu pensionide suhtes, mis makstakse teistes liikmesriikides enne 1. maid 2004 saadud õigustele vastava osa alusel,
määratakse kindlaks käesoleva lisa artiklis 1 osutatud vastavate ostujõu pariteetide ja personalieeskirjade artiklis 63 asjaomaste riikide suhtes määratletud vahetuskursside vaheliste suhete põhjal.
[...]”
7
Personalieeskirjade XI isa 5. peatüki pealkiri on „Erandiklausel”. See koosneb ühest artiklist 10, mis sätestab:
„Kui komisjoni selleks otstarbeks esitatud [objektiivsete] andmete põhjal leitakse, et liidu majanduslik ja sotsiaalne olukord on tõsiselt ja äkiliselt halvenenud, esitab komisjon asjakohased ettepanekud, mille üle Euroopa Parlament ja nõukogu otsustavad [ELTL] artiklis 336 sätestatud korras.” [täpsustatud tõlge]
8
Lisa artikli 15 lõike 1 kohaselt kohaldatakse lisa sätteid 1. juulist 2004 kuni 31. detsembrini 2012.
Vaidluse taust
9
Leides, et liidus hiljuti aset leidnud finants‑ ja majanduskriisi tõttu on „liidu majanduslik ja sotsiaalne olukord tõsiselt ja äkiliselt halvenenud” personalieeskirjade XI lisa artikli 10 tähenduses, palus nõukogu 2010. aasta detsembris komisjonil personalieeskirjade XI lisa artikli 10 alusel esitada õigel ajal asjakohased ettepanekud, et parlament ja nõukogu jõuaksid neid uurida ning enne 2011. aasta lõppu vastu võtta.
10
Komisjon esitas vastuseks sellele taotlusele 13. juulil 2011 aruande erandiklausli kohta (personalieeskirjade XI lisa artikkel 10) (KOM(2011) 440 (lõplik)), milles ta 15 näitajale ning komisjoni majandus‑ ja rahandusküsimuste peadirektoraadi poolt 13. mail 2011 avaldatud Euroopa majandusprognoosile tuginedes järeldas, et ettepanekut personalieeskirjade XI lisa artikli 10 alusel ei pea esitama.
11
Selle aruande analüüsimise tulemusel leidsid nõukogus aset arutelud, mistõttu esitati komisjonile uus taotlus selleks, et rakendataks artiklit 10 ja esitataks asjakohane ettepanek töötasude kohandamiseks.
12
Vastuseks sellele taotlusele esitas komisjon 24. novembri 2011. aasta teatise KOM(2011) 829 (lõplik), millega esitatakse täiendavat teavet aruandele KOM(2011) 440 (lõplik), mis eelkõige tugines komisjoni majandus‑ ja rahandusküsimuste peadirektoraadi 10. novembril 2011 esitatud Euroopa majandusprognoosile. Komisjon jõudis uuesti järeldusele, et liit ei seisa vastamisi personalieeskirjade XI lisa artikli 10 tähenduses erakorralise olukorraga ning seega ei saanud ta erandiklauslit kohaldada.
13
Komisjon esitas samal päeval nõukogule määruse ettepaneku, millele oli lisatud seletuskiri. Personalieeskirjade XI lisa artiklis 3 ette nähtud „tavapärase” meetodi alusel tehti ettepanek kohandada töötasusid 1,7% võrra.
14
Nõukogu 19. detsembri 2011. aasta otsusega 2011/866/EL, mis käsitleb komisjoni ettepanekut nõukogu määruse kohta, millega kohandatakse alates 1. juulist 2011 Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasusid ja pensione ning nimetatud töötasude ja pensionide suhtes kohaldatavaid paranduskoefitsiente (ELT L 341, lk 54), otsustas nõukogu „jätta vastu võtmata […] määruse [ettepaneku]” eelkõige järgmistel põhjustel:
„(8)
[…] Nõukogu on veendunud, et praegu liidus valitsev finants- ja majanduskriis, mis on väga paljudes liikmesriikides põhjustanud märkimisväärseid eelarvekohandusi, muu hulgas riigiametnike palgakärpeid, on liidu majanduslikku ja sotsiaalset olukorda tõsiselt ja äkiliselt halvendanud.
[...]
(13)
Ülaltoodut arvestades leiab nõukogu, et komisjoni seisukoht majandusliku ja sotsiaalse olukorra tõsise ja [äkilise] halvenemise küsimuses ning tema loobumine personalieeskirjade XI lisa artiklil 10 põhineva ettepaneku esitamisest põhineb ebapiisavatel ja ekslikel lähtepunktidel.
(14)
Kuna Euroopa Kohus on kohtuasjas [, milles tehti 24. novembri 2010. aasta otsus C-40/10: komisjon vs. nõukogu (EKL 2010, lk I-12043)] otsustanud, et personalieeskirjade XI lisa kohaldamise perioodil on artiklis 10 sätestatud kord ainus vahend, millega saab töötasude kohandamisel arvesse võtta majanduskriise, siis nõukogu võimalus seda artiklit kriisiperioodil kohaldada sõltus komisjoni ettepaneku esitamisest.
(15)
Nõukogu on veendunud, et arvestades personalieeskirjade XI lisa artikli 10 sõnastust ja [ELL] artikli 13 lõike 2 teises lauses sätestatud lojaalse institutsioonidevahelise koostöö kohustust, oli komisjon kohustatud esitama nõukogule asjakohase ettepaneku. Komisjoni järeldused ja tema otsus jätta asjakohane ettepanek esitamata rikuvad seega nimetatud kohustust.
(16)
Kuna nõukogu saab otsuse teha üksnes komisjoni ettepaneku põhjal, on komisjoni suutmatus teha tõendite põhjal korrektseid järeldusi ning esitada personalieeskirjade XI lisa artikli 10 kohane ettepanek takistanud nõukogu majandusliku ja sotsiaalse olukorra tõsisele ja äkilisele halvenemisele korrektselt reageerimast, st võtmast vastu personalieeskirjade XI lisa artikli 10 kohast õigusakti.” [täpsustatud tõlge]
15
Komisjon esitas ELTL artikli 263 alusel otsuse 2011/866 peale tühistamishagi asjas, milles tehti 19. novembri 2013. aasta otsus C‑63/12: komisjon vs. nõukogu ning samal ajal tegi ta nõukogu eesistujale teatavaks 25. jaanuari 2012. aasta kirja, mis registreeriti nõukogu sekretariaadis 20. veebruaril 2012 ja milles kutsuti nõukogu ELTL artikli 265 alusel üles võtma määruse ettepanek vastu kahe kuu jooksul nimetatud kirja kättesaamisest. Nõukogu võttis nimetatud kirja „teatavaks”.
Poolte nõuded ja menetlus Euroopa Kohtus
16
Komisjon palub Euroopa Kohtul:
—
otsustada, et kuna nõukogu ei võtnud määruse ettepanekut vastu, rikkus ta personalieeskirjadest tulenevaid kohustusi, ja
—
mõista kohtukulud välja nõukogult.
17
Nõukogu palub Euroopa Kohtul jätta hagi rahuldamata ja mõista kohtukulud välja komisjonilt.
18
Euroopa Kohtu presidendi 4. septembri 2012. aasta määrusega anti parlamendile luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks ning Saksamaa Liitvabariigile, Hispaania Kuningriigile, Madalmaade Kuningriigile ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile anti luba astuda menetlusse nõukogu nõuete toetuseks.
Hagi
19
Komisjon väidab, et käesolev tegevusetushagi on esitatud ettevaatusabinõuna, kui nõukogu suhtumist käsitletakse tegevusetusena eelkõige paranduskoefitsientide puhul, ning kui otsuse 2011/866 peale esitatud tühistamishagi raames leiab Euroopa Kohus, et see otsus ei ole vaidlustatav akt.
20
Komisjon väidab, et juhul, kui selle otsuse puhul ei ole tegemist „tegeliku” keeldumisega võtta määruse ettepanek vastu, rikkus nõukogu personalieeskirjade XI lisa artikli 3 lõikest 1 tulenevat tegutsemiskohustust ehk kohustust võtta vastu komisjoni esitatud ettepanek enne käimasoleva aasta lõppu. Kui puudub ettepanek lisa artikli 10 alusel, ei ole selle artikli kohaldamise vormiline tingimus täidetud, mistõttu eespool viidatud 24. novembri 2010. aasta kohtuotsuse komisjon vs. nõukogu alusel oleks nõukogu pidanud võtma vastu artiklil 3 põhineva määruse ettepaneku.
21
ELTL artikli 265 lõige 1 sätestab, et juhul, kui nõukogu on aluslepinguid rikkudes toimingu tegemata jätnud, võib liidu institutsioon esitada Euroopa Kohtusse hagi nimetatud rikkumise tuvastamiseks.
22
See õiguskaitsevahend tugineb põhimõttele, et institutsiooni õigusvastane tegevusetus võimaldab eelkõige teistel institutsioonidel pöörduda Euroopa Kohtusse selleks, et viimane tunnistaks tegevusetuse EL toimimise lepinguga vastuolus olevaks. See artikkel peab silmas tegevusetust, mis väljendub otsuse vastu võtmata jätmises või seisukoha esitamata jätmises, mitte olukorda, kus vastu on võetud akt, mis erineb sellest, mida hageja oleks soovinud või vajalikuks pidanud (vt selle kohta eelkõige 24. novembri 1992. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-15/91 ja C-108/91: Buckl jt vs. komisjon, EKL 1992, lk I-6061, punkt 17 ning 16. veebruari 1993. aasta otsus kohtuasjas C-107/91: ENU vs. komisjon, EKL 1993, lk I-599, punkt 10 ja seal viidatud kohtupraktika).
23
Käesolevas asjas võttis nõukogu aga määruse ettepaneku kohta seisukoha, võttes vastu otsuse 2011/866, mis on vaidlustatav akt ELTL artikli 263 tähenduses, nagu Euroopa Kohus eespool viidatud 19. novembri 2013. aasta kohtuotsuse komisjon vs. nõukogu punktides 29–33 otsustas.
24
Oma seisukoha esitamiseks ettepaneku kohta võttis nõukogu vormiliselt vastu „otsuse”, mis avaldati Euroopa Liidu Teataja L‑seerias, mis sisaldab liidu õigusakte.
25
Lisaks märkis nõukogu otsuse 2011/866 põhjendustes, et võttes arvesse praegust finants‑ ja majanduskriisi, oli komisjon kohustatud esitama asjakohase ettepaneku personalieeskirjade XI lisa artiklis 10 ette nähtud erandiklausli alusel.
26
Sellest tuleneb, et nõukogu ei jätnud lisa artiklil 3 põhineva määruse ettepaneku kohta otsust tegemata, vaid ta lükkas selle sisuliselt tagasi.
27
See seisukohavõtt hõlmab kogu määruse ettepanekut tervikuna, sealhulgas paranduskoefitsientide kohaldamist, isegi kui nõukogu ei selgitanud eraldi põhjendusi, miks ta keeldus nende paranduskoefitsientide kohandamisest.
28
Nimelt esiteks viitavad otsuse 2011/866 pealkiri ja selle resolutsioon määruse ettepaneku täielikule pealkirjale.
29
Teiseks hõlmavad personalieeskirjade XI lisa artiklis 10 ette nähtud erandiklausel ja otsuse 2011/866 põhjendused ‑ milles tuginetakse sellele, et komisjon oleks pidanud selle asemel, et esitada lisa artiklil 3 põhinev ettepanek, esitama ettepaneku artikli 10 alusel ‑ töötasude ja pensionide iga-aastast kohandamist tervikuna, see tähendab nii töötasude ja pensionide üldise taseme kui ka paranduskoefitsientide kohandamist, nagu Euroopa Kohus eespool viidatud 19. novembri 2013. aasta kohtuotsuse komisjon vs. nõukogu punktides 90–95 ja 100–103 otsustas.
30
Neil asjaoludel ei ole ELTL artiklis 265 ette nähtud tingimused täidetud.
31
Seetõttu tuleb tegevusetushagi jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
Kohtukulud
32
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna nõukogu on komisjonilt kohtukulude hüvitamist nõudnud, tuleb need temalt välja mõista. Kodukorra artikli 140 lõike 1 alusel kannavad menetlusse astunud liikmesriigid ja institutsioonid ise oma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.
3.
Jätta Saksamaa Liitvabariigi, Hispaania Kuningriigi, Madalmaade Kuningriigi, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ning Euroopa Parlamendi kohtukulud nende endi kanda.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.