Acțiune introdusă la 8 mai 2015 – Gameart/Comisia
(Cauza T-264/15)
Limba de procedură: polona
Părțile
Reclamantă: Gameart sp. z o.o. (Bielsko-Biała, Polonia) (reprezentant: P. Hoffman, avocat)
Pârâtă: Comisia Europeană
Concluziile
Reclamanta solicită Tribunalului:
anularea deciziei Comisiei Europene din 18 februarie 2015, în măsura în care prin aceasta s-a confirmat refuzul de admitere a cererii adresate Ministerului Afacerilor Externe al Republicii Polone de a acorda acces la copiile, aflate în posesia acestui minister, ale scrisorilor Republicii Polone trimise Comisiei referitoare la procedura derulată de Comisie având ca obiect încălcarea dreptului Uniunii de către Republica Polonă în legătură cu Legea din 19 noiembrie 2009 privind jocurile de noroc;
constatarea faptului că, în cazul în care Tribunalul nu împărtășește punctul de vedere al reclamantei potrivit căruia articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei nu poate fi interpretat în sensul că autorizează Comisia Europeană să adopte o decizie obligatorie cu privire la o cerere de acces la documente, care a fost adresată de o persoană fizică sau juridică unei instituții dintr-un stat membru și pe care statul membru respectiv a transmis-o Comisiei, în conformitate cu articolul 277 TFUE, articolul 5 alineatul (2) din acest regulament este nul și, prin urmare, nu este aplicabil în prezenta cauză;
obligarea Comisiei Europene să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.
Motivele și principalele argumente
În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.
Primul motiv, întemeiat pe necompetența Comisiei în lumina articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001
Întrucât cererea a fost adresată unei instituții dintr-un stat membru și a privit documente emise de acest stat membru, articolul 5 din regulament nu este aplicabil. Simpla transmitere a cererii de către statul membru Comisiei în temeiul articolului 5 alineatul (2) din regulament nu constituie temeiul pentru competența Comisiei, în cazul în care cererea nu privește documente care emană de la Comisie. Chiar dacă articolul 5 din regulament s-ar aplica cererii, articolul 5 alineatul (2) din regulament nu ar putea fi interpretat în sensul că autorizează o instituție a Uniunii să adopte o decizie obligatorie cu privire la această cerere.Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatele (4) și (5) din Regulamentul nr. 1049/2001Întrucât trebuia să adopte o decizie privind accesul la un document emis de Republica Polonă, Comisia era obligată să consulte acest stat în temeiul articolului 4 alineatul (4) din regulament, însă Comisia nu a procedat în acest mod. În lipsa opoziției formulate în conformitate cu articolul 4 alineatul (5) din regulament, accesul la documentul emis de Republica Polonă putea fi refuzat numai în împrejurări excepționale, care nu se regăseau în speță.Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUEComisia nu și-a întemeiat în niciun fel competența pentru adoptarea deciziei în privința părții atacate, în pofida faptului că, în cererea sa de confirmare, rec
lamanta a pus în mod clar accentul pe problema necompetenței Comisiei. Motivarea deciziei atacate nu conține
nicio precizare cu privire la acest aspect, fapt care face imposibil pentru reclamantă să își apere în mod adecvat drepturile în fața Tribunalului.Al patrulea motiv, întemeiat pe excepția de nulitate invocată în temeiul articolului 277 TFUEÎn cazul în care Tribunalul ar urma să decidă, contrar argumentelor referitoare la primul motiv, că dispoziția articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001 trebuie interpretată în sensul că transm
iterea de către un stat membru a unei cereri de acces la un doc
ument, care se află în posesia sa, unei instituții a Uniunii autorizează instituția respectivă să adopte o decizie obligatorie privind cererea în cauză, reclamanta susține că dispoziția articolului 5, dacă este interpretată astfel, nu se poate întemeia nici pe articolul 15 alineatul (3) TFUE, nici pe articolul 255 CE drept temei juridic adecvat și, prin urmare, este nul. În plus, interpretată astfel, această dispo
ziție este contrară motivării Regulamentului nr. 1049/2001, ceea ce determină nulitatea sa, co
nform articolului 296 TFUE (articolul 253 CE).
____________