Förenade målen C‑381/14 och C‑385/14
Jorge Sales Sinués
ochYoussouf Drame Ba
mot
Caixabank SAochCatalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA)
(begäran om förhandsavgörande från Juzgado de lo Mercantil nº 9 de Barcelona)
”Begäran om förhandsavgörande – Direktiv 93/13/EEG – Konsumentavtal – Avtal om hypotekslån – Villkor om räntegolv – Prövning av villkoret med avseende på dess ogiltigförklaring – Kollektivt förfarande – Talan om förbudsföreläggande – Individuellt förfarande med samma syfte vilandeförklaras”
Sammanfattning – Domstolens dom (första avdelningen) av den 14 april 2016
1.        Konsumentskydd – Oskäliga avtalsvillkor i konsumentavtal – Direktiv 93/13 – Oskäligt avtalsvillkor i den mening som avses i artikel 3 – Den nationella domstolens oskälighetsbedömning – Kriterier
(Rådets direktiv 93/13, artiklarna 3.1 och 4.1)
2.        Konsumentskydd – Oskäliga avtalsvillkor i konsumentavtal – Direktiv 93/13 – Fastställelse av att ett avtalsvillkor är oskäligt – Räckvidd – Nationell lagstiftning som föreskriver en automatisk vilandeförklaring av en konsuments individuella förfarande som har samma syfte som en pågående grupptalan som väckts av en konsumentskyddsorganisation till dess att grupptalan avgjorts – Otillåtet – Åsidosättande av effektivitetsprincipen
(Rådets direktiv 93/13, artikel 7)
1.        Se domen.
(se punkterna 22–24)
2.        Artikel 7 i rådets direktiv 93/13 om oskäliga villkor i konsumentavtal ska tolkas så, att den utgör hinder för en nationell lagstiftning som ålägger en domstol som prövar en individuell talan av en konsument, om fastställande av att ett villkor i ett avtal som denne slutit med en näringsidkare är oskäligt, att per automatik vilandeförklara en sådan talan till dess att en pågående grupptalan – som väckts av en konsumentorganisation med stöd av andra punkten i samma artikel för att bland annat hindra fortsatt användning i samma typ av avtal av villkor som är jämförbara med dem som avses i den individuella talan – avgjorts genom lagakraftvunnet avgörande, utan att det kan beaktas huruvida vilandeförklaringen är relevant med hänsyn till skyddet för den konsument som väckt den individuella talan och utan att konsumenten kan förklara sig avstå från att omfattas av grupptalan.
En individuell talan och en grupptalan har nämligen olika föremål och rättsverkningar inom ramen för direktiv 93/13, varför det processuella förhållandet mellan det enas och det andras förlopp endast ska svara mot processuella krav som bland annat avser en god rättskipning och behovet av att förhindra motsägande rättsliga avgöranden, dock utan att utformningen av dessa olika slag av talan försvagar konsumentskyddet i direktiv 93/13. Härvidlag kan behovet av att säkerställa enhetligheten av domstolsavgöranden inte rättfärdiga en sådan brist på effektivitet genom att konsumenten förlorar rättigheter som den skulle kunna göra gällande i en individuell talan till följd av att den vilandeförklarats till dess att grupptalan avgörs slutligt. Detta eftersom skillnaden mellan typen av rättslig prövning i en grupptalan och den i en individuell talan i princip borde förhindra risken för motstridiga domstolsavgöranden. Vad avser behovet av att förhindra en överbelastning av domstolarna, får det effektiva utövandet av de subjektiva rättigheter som tillerkänns konsumenter i direktiv 93/13 inte äventyras av hänsyn till en medlemsstats organisation av sina domstolar.
(se punkterna 30, 35 och 40–43 samt domslutet)