62024CJ0643
TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta)
2025. gada 27. novembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Tiesības uz aizstāvību – Regula (EK) Nr. 805/2004 – Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem – 20. pants – Izpildes process – Izpildes dalībvalsts tiesu kompetence – 21. un 23. pants – Izpildes atteikuma, apturēšanas vai ierobežošanas pamati – Regula (EK) Nr. 1393/2007 – Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana – 8. pants – Atteikums pieņemt dokumentu – Tulkojuma neesamība valodā, ko adresāts saprot, vai izpildes dalībvalsts oficiālajā valodā, vai attiecīgā gadījumā vienā no tās vietas oficiālajām valodām, kurā izsniedz dokumentu – Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētās veidlapas nepievienošana – Sekas – Izcelsmes dalībvalsts tiesu vērtējums
Lietā C‑643/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Supremo Tribunal de Justiça (Augstākā tiesa, Portugāle) iesniegusi ar 2024. gada 4. septembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 30. septembrī, tiesvedībā
Manuel Costa Filhos Lda.
pret
OÜ Wine Port of Paldiski,
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja O. Spinjana‑Matei [O. Spineanu‑Matei] (referente), tiesneši S. Rodins [S. Rodin] un N. Fengers [N. Fenger],
ģenerāladvokāts: Ž. Rišārs Delatūrs [J. Richard de la Tour],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
OÜ Wine Port of Paldiski vārdā – M. A. Brogueira un P. Moreira, advogados,
–
Portugāles valdības vārdā – P. Barros da Costa, S. Duarte Afonso un M.‑J. Ramos, pārstāves,
–
Eiropas Komisijas vārdā – S. Noë un B. Rechena, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 20. panta 1. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 805/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem (OV 2004, L 143, 15. lpp.), un 8. panta 1. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1393/2007 (2007. gada 13. novembris) par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (“dokumentu izsniegšana”), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000 (OV 2007, L 324, 79. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Padomes 2013. gada 13. maija Regulu (ES) Nr. 517/2013 (OV 2013, L 158, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1393/2007”).
2
Šis lūgums iesniegts tiesvedībā starp sabiedrību Manuel Costa Filhos Lda. (turpmāk tekstā – “Manuel Costa”) ar juridisko adresi Vizelā [Vizela] (Portugāle) un sabiedrību OÜ Wine Port of Paldiski (turpmāk tekstā – “Wine Port”) ar juridisko adresi Tallinā (Igaunija) saistībā ar tāda nolēmuma izpildi, kas pieņemts un apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu Igaunijā.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula Nr. 805/2004
3
Regulas Nr. 805/2004 8., 10.–12., 14., 18. un 21. apsvērums izteikts šādā redakcijā:
“(8)
Eiropadom[e] Tamperes sanāksmes secinājumos noteica, ka būtu jāpaātrina un jāvienkāršo izpildes iespējas dalībvalstīs, kurās nav pieņemts spriedums, atsakoties no starpposma pasākumiem, kas jāveic pirms sprieduma izpildes attiecīgajā dalībvalstī, kur paredzēts to izpildīt. Spriedums, ko izcelsmes tiesa ir apstiprinājusi par Eiropas izpildu rīkojumu, būtu jāizpilda tā, it kā tas būtu pieņemts dalībvalstī, kur to paredzēts izpildīt. [..]
[..]
(10)
Ja kādas dalībvalsts tiesa ir pieņēmusi spriedumu par neapstrīdētu prasījumu, parādniekam nepiedaloties tiesas procesā, šo spriedumu izpildes dalībvalstī drīkst nepārbaudīt tikai un vienīgi tad, ja pastāv pietiekamas garantijas par aizstāvības tiesību ievērošanu.
(11)
Šī regula veicina pamattiesību nodrošināšanu un ievēro principus, kas jo īpaši ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā [(turpmāk tekstā – “Harta”)]. Tās nolūks jo īpaši ir pilnībā nodrošināt tiesības uz taisnīgu tiesu, kas atzītas minētās hartas 47. pantā.
(12)
Būtu jāievieš minimālās normas tiesu procesos, kuru gaitā pieņem spriedumu, lai nodrošinātu parādnieka informēšanu par tiesvedību, kas pret to uzsākta, par prasībām, ka tam aktīvi jāpiedalās procesā, lai apstrīdētu prasījumu, un par sekām, kas iestājas, ja tas nav to darījis, paredzot informēšanai termiņu un veidu, kas ir pietiekami, lai tas varētu parūpēties par savu aizstāvību.
[..]
(14)
Visiem 13. un 14. pantā minētajiem dokumentu piegādes veidiem ir raksturīga vai nu pilnīga drošība (13. pants), vai ļoti augsta ticamības pakāpe (14. pants), ka piegādātais dokuments ir sasniedzis adresātu. Otrajā kategorijā spriedums būtu jāapstiprina par Eiropas izpildu rīkojumu tikai tad, ja tā izcelsmes dalībvalstī ir piemērots mehānisms, kā parādnieks var lūgt pilnībā pārskatīt spriedumu 19. pantā minētajos apstākļos tajos ārkārtas gadījumos, kad dokuments, neraugoties uz 14. panta izpildi, nav sasniedzis adresātu.
[..]
(18)
Savstarpēji uzticoties dalībvalstu tiesvedībai, vienas dalībvalsts tiesas veiktais novērtējums tad, kad ir ievēroti visi nosacījumi, lai spriedumu apstiprinātu par Eiropas izpildu rīkojumu, var kalpot par pamatu, lai spriedumu varētu izpildīt visās pārējās dalībvalstīs, tiesai neizvērtējot, vai ir pienācīgi piemērotas tās dalībvalsts obligātās procesuālās normas, kurā paredzēts izpildīt spriedumu.
[..]
(21)
Ja no vienas dalībvalsts kāds dokuments jāsūta, lai to piegādātu citā dalībvalstī, būtu jāpiemēro šī regula un jo īpaši tajā paredzētie noteikumi par piegādi, vienlaicīgi ievērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000 (2000. gada 29. maijs) par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu Eiropas Savienības dalībvalstīs [(OV 2000, L 160, 37. lpp.),] jo īpaši tās 14. pantu, saistībā ar dalībvalstu paziņojumiem, ko tās veikušas saskaņā ar minētās regulas 23. pantu.”
4
Saskaņā ar šīs regulas 1. pantu “Priekšmets”:
“Šīs regulas mērķis ir izveidot Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, lai, nosakot minimālos standartus, varētu notikt brīva spriedumu, izlīgumu un publisku aktu aprite visās dalībvalstīs, atsakoties no vajadzības uzsākt sprieduma izpildes dalībvalstī tiesas starpprocesu pirms sprieduma atzīšanas un izpildes.”
5
Kā norādīts minētās regulas 5. pantā “Ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanas un izpildes procedūras atcelšana”:
“Spriedumu, kas izcelsmes dalībvalstī ir apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, atzīst un izpilda citās dalībvalstīs, atsakoties no izpildāmības deklarācijas un neparedzot iespēju apstrīdēt tā atzīšanu.”
6
Tās pašas regulas 10. panta “Eiropas izpildes rīkojuma apstiprinājuma labojumi vai atsaukšana” 1. un 2. punktā paredzēts:
“1.   Atsaucoties uz izcelsmes tiesai iesniegtu pieprasījumu, Eiropas izpildes rīkojuma apstiprinājumu:
a)
labo, ja būtiskas kļūdas dēļ ir atšķirības starp spriedumu un apstiprinājumu;
b)
atsauc, ja skaidri redzams, ka tas izsniegts nepamatoti, neievērojot šajā regulā noteiktās prasības.
2.   Labojot vai atsaucot Eiropas izpildes rīkojuma apstiprinājumu, piemēro izcelsmes dalībvalsts tiesību aktus.”
7
Kā norādīts Regulas Nr. 805/2004 13. panta “Izsniegšana parādniekam ar apstiprinājumu par saņemšanu” 1. punktā, kas ietverts šīs regulas III nodaļā “Minimālie procesuālie standarti neapstrīdētiem prasījumiem”:
“Dokumentu, ar ko celta prasība, vai līdzvērtīgu dokumentu parādniekam var izsniegt, izmantojot kādu no turpmākajām metodēm:
a)
izsniedzot personiski, ko apliecina apstiprinājums par saņemšanu, kurā norādīts saņemšanas datums un kuru parakstījis parādnieks;
b)
izsniedzot personiski, ko apliecina tās atbildīgās personas parakstīts dokuments, kura veikusi izsniegšanu, norādot, ka parādnieks ir saņēmis dokumentu vai ir atteicies to pieņemt bez juridiska pamatojuma, un minot izsniegšanas datumu;
c)
izsniedzot pa pastu, ko apliecina apstiprinājums par saņemšanu, kurā norādīts saņemšanas datums un kuru parakstījis un atdevis atpakaļ parādnieks;
d)
izsniedzot elektroniski ar tādiem līdzekļiem kā fakss vai e‑pasts, ko apliecina apstiprinājums par saņemšanu, kurā norādīts saņemšanas datums un kuru parakstījis un atdevis atpakaļ parādnieks.”
8
Šīs regulas 14. pantā “Izsniegšana parādniekam bez apstiprinājuma par saņemšanu” paredzēts:
“1.   Dokumentu, ar ko celta prasība, vai līdzvērtīgu dokumentu un pavēsti par uzaicinājumu ierasties uz lietas izskatīšanu tiesā parādniekam var izsniegt, izmantojot arī vienu no turpmākajiem paņēmieniem:
a)
personiski izsniedzot parādnieka personīgajā adresē personām, kas dzīvo vienā mājsaimniecībā ar parādnieku vai ir tur nodarbinātas;
b)
ja parādnieks ir pašnodarbināta vai juridiska persona, – personiski izsniedzot parādnieka uzņēmuma faktiskajā adresē personām, kuras tas nodarbina;
c)
iemetot dokumentu parādnieka pastkastītē;
d)
izsniedzot dokumentu pasta iestādē vai kompetentām valsts iestādēm un iemetot parādnieka pastkastītē rakstveida paziņojumu par dokumenta atrašanos minētajās iestādēs, ja šajā rakstveida paziņojumā ir skaidri norādīts dokumenta kā tiesas dokumenta veids vai paziņojuma kā īstenotas izsniegšanas juridiskās sekas, kā arī tas, ka ir sākta laika skaitīšana attiecībā uz termiņu;
e)
izsniedzot pa pastu bez 3. punktā minētajiem pierādījumiem, ja parādnieka adrese ir izcelsmes dalībvalstī;
f)
ar elektroniskiem līdzekļiem, saņemot automātisko izsniegšanas apstiprinājumu, ja parādnieks iepriekš ir skaidri atzinis šādu izsniegšanas paņēmienu.
2.   Šajā regulā nav pieļaujama izsniegšana 1. punkta izpratnē, ja nav droši zināma parādnieka adrese.
3.   Izsniegšanu, kas veikta saskaņā ar 1. punkta a) līdz d) apakšpunktu, apliecina:
a)
dokuments, ko parakstījusi atbildīgā persona, kura veikusi izsniegšanu, un kur norādīts:
i)
izmantotais izsniegšanas veids;
ii)
izsniegšanas datums;
iii)
ja dokuments izsniegts citai personai, nevis parādniekam – šīs personas vārds, uzvārds un sakars ar parādnieku;
vai arī
b)
apstiprinājums par saņemšanu, ko parakstījis adresāts 1. punkta a) un b) apakšpunkta izpratnē.”
9
Atbilstoši minētās regulas 18. pantam “Neatbilstības minimālajiem standartiem novēršana”, kas ietverts III nodaļā:
“1.   Ja tiesas procesā izcelsmes dalībvalstī nav ievēroti 13. līdz 17. pantā noteiktie procesuālie noteikumi, šādu neatbilstību novērš un spriedumu apstiprina par Eiropas izpildes rīkojumu:
a)
ja spriedums ir izsniegts parādniekam saskaņā ar 13. vai 14. panta prasībām;
b)
ja parādniekam ir bijusi iespēja apstrīdēt spriedumu, nododot to pilnīgai pārskatīšanai, un parādnieks spriedumā vai tam pievienotā dokumentā ir bijis pienācīgi informēts par pārsūdzības procesuālajiem noteikumiem, ietverot tās iestādes nosaukumu un adresi, kurai jāiesniedz pārsūdzība, un vajadzības gadījumā pārsūdzības termiņu; un
c)
ja parādnieks nav apstrīdējis spriedumu saskaņā ar attiecīgajiem procesuālajiem noteikumiem.
2.   Ja tiesas procesā izcelsmes dalībvalstī nav ievēroti 13. pantā vai 14. pantā minētie procesuālie noteikumi, šādu neatbilstību uzskata par novērstu, ja parādnieka izturēšanās prāvā liecina, ka tas personīgi ir saņēmis piegādājamo dokumentu pietiekami agri, lai parūpētos par savu aizstāvību.”
10
Tās pašas regulas 20. panta “Izpildes process” 1. punktā noteikts:
“Neietekmējot šīs nodaļas noteikumus, izpildes procesu reglamentē izpildes valsts tiesību akti.
Spriedumu, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, izpilda ar tādiem pašiem nosacījumiem kā spriedumu, kas pieņemts izpildes dalībvalstī.”
11
Regulas Nr. 805/2004 21. pantā “Izpildes atteikums” paredzēts:
“1.   Izpildes valsts kompetentā tiesa noraida sprieduma izpildi pēc parādnieka pieprasījuma, ja spriedums, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, ir pretrunā ar kādu agrāku spriedumu, kas pieņemts jebkurā dalībvalstī vai trešajā valstī, ja:
a)
agrākajam spriedumam ir bijis viens un tas pats prasījuma pamats un priekšmets un tas pieņemts lietā starp tām pašām pusēm;
b)
agrākais spriedums ir pieņemts izpildes dalībvalstī vai atbilst nosacījumiem, kas vajadzīgi, lai to atzītu izpildes dalībvalstī; un
c)
pretrunīgums nav minēts un nevarēja būt minēts lietas izskatīšanā izcelsmes dalībvalstī.
2.   Spriedumu vai tā apstiprinājumu par Eiropas izpildes rīkojumu izpildes dalībvalstī nekādā gadījumā nedrīkst pārskatīt pēc būtības.”
12
Kā norādīts šīs regulas 23. pantā “Izpildes apturēšana vai ierobežošana”:
“Ja parādnieks:
–
ir apstrīdējis spriedumu, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, ietverot pārskatīšanas pieteikumu 19. panta izpratnē, vai
–
ir iesniedzis pieprasījumu labot vai atcelt Eiropas izpildes rīkojumu saskaņā ar 10. pantu,
izpildes dalībvalsts kompetentā tiesa vai iestāde, saņemot pieprasījumu no parādnieka var,
a)
ierobežot izpildes procesu, attiecinot to tikai uz aizsardzības pasākumiem; vai arī
b)
noteikt, ka izpilde notiks tikai tad, ja būs sniegts tās noteiktais nodrošinājums; vai
c)
ārkārtējos apstākļos apturēt sprieduma izpildi.”
13
Minētās regulas 28. pantā “Saistība ar Regulu (EK) Nr. 1348/2000” noteikts:
“Šī regula neskar Regulas (EK) Nr. 1348/2000 darbību.”
Regula Nr. 1393/2007
14
Regula Nr. 1393/2007 tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2020/1784 (2020. gada 25. novembris) par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (“dokumentu izsniegšana”) (OV 2020, L 405, 40. lpp.), kas piemērojama no 2022. gada 1. jūlija. Tomēr, ņemot vērā pamatlietas faktu norises laiku, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu jāizvērtē no Regulas Nr. 1393/2007 skatpunkta.
15
Regulas Nr. 1393/2007 8. panta “Atteikums pieņemt dokumentu” 1. punktā bija noteikts:
“Saņēmēja struktūra, izmantojot II pielikumā paredzēto veidlapu, informē adresātu, ka viņš var atteikties pieņemt izsniedzamo dokumentu tā izsniegšanas brīdī vai nedēļas laikā nosūtot dokumentu atpakaļ saņēmējai struktūrai, ja tas nav uzrakstīts vai tam nav pievienots tulkojums kādā no šādām valodām:
a)
adresātam saprotamā valodā; vai
b)
oficiālajā saņēmējas dalībvalsts valodā vai, ja minētajā valstī ir vairākas oficiālās valodas, tās vietas oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām, kurā izsniedz dokumentus.”
16
Šīs regulas II pielikumā paredzētajā veidlapā “Informācija adresātam par tiesībām atteikties pieņemt dokumentu” citastarp bija ietverta šāda norāde dokumenta adresāta ievērībai:
“Jums ir tiesības atteikties pieņemt dokumentu, ja tas nav iesniegts rakstiski vai tam nav pievienots tulkojums valodā, ko jūs saprotat, vai dokumenta izsniegšanas vietas oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām.
Ja vēlaties īstenot šīs tiesības, Jums tieši dokumenta izsniedzējam izsniegšanas laikā ir jāatsakās pieņemt dokumentu vai tas jānosūta atpakaļ uz norādīto adresi vienas nedēļas laikā kopā ar paziņojumu, ka esat atteicies to pieņemt.”
Portugāles tiesības
17
Código de Processo Civil (Civilprocesa kodekss, turpmāk tekstā – “CPC”) 191. panta 1. punktā noteikts:
“Neskarot 188. pantā noteikto, dokumentu izsniegšana ir spēkā neesoša, ja nav izpildītas likumā paredzētās formālās prasības.”
18
Saistībā ar izpildes procesu CPC 696. pantā paredzēts:
“Galīgu spriedumu var pārsūdzēt tikai, ja:
[..]
e)
lieta izskatīta aizmuguriski, jo atbildētājs vispār nav piedalījies tiesvedībā, un ir pierādīts, ka:
i)
nav notikusi izsniegšana vai arī veiktā izsniegšana ir spēkā neesoša;
ii)
atbildētājs no savas gribas neatkarīgu iemeslu dēļ nav zinājis par izsniegšanu;
iii)
atbildētājs nav varējis iesniegt iebildumus nepārvaramas varas dēļ.
[..]”
19
Saskaņā ar CPC 729. pantu:
“Ja izpilde balstīta uz tiesas nolēmumu, to apstrīdēt var tikai, izvirzot kādu no šiem pamatiem:
[..]
d)
atbildētāja nepiedalīšanās tiesvedībā, kurā lieta izskatīta pēc būtības, ja ir apstiprinājies kāds no Civilprocesa kodeksa 696. panta e) punktā paredzētajiem gadījumiem.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
20
Wine Port Portugālē uzsāka piespiedu izpildes procesu pret Manuel Costa, pamatojoties uz Harju Maakohtu Tallinna kohtumaja (Harju apriņķa tiesa, tiesas sēžu vieta Tallinā, Igaunija) 2022. gada 12. aprīlī pieņemto nolēmumu, kurš apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu saskaņā ar Regulu Nr. 805/2004 un ar kuru Manuel Costa tika piespriests izmaksāt Wine Port zaudējumu atlīdzību 38732,84 EUR, kā arī tiesas un tiesāšanās izdevumus 2418,97 EUR, kam pieskaitīti nokavējuma procenti.
21
Manuel Costa apstrīdēja šo izpildi, pamatojoties uz to, ka tai nekad neesot izsniegti dokumenti saistībā ar tiesvedību, kurā pieņemts šis nolēmums, un ka tā par minēto lēmumu uzzinājusi tikai tā izpildes brīdī, un tādējādi nav varējusi to pārsūdzēt.
22
Wine Port šo apgalvojumu apstrīdēja, norādot, ka dokuments, ar ko celta prasība, kā arī tiesas un tiesāšanās izdevumu saraksts tikuši pienācīgi izsniegti Manuel Costa tās juridiskajā adresē un ka tās likumiskais pārstāvis katru reizi parakstījis un datējis attiecīgos saņemšanas apstiprinājumus, un ka šī sabiedrība nav apstrīdējusi prasījuma pastāvēšanu, spēkā esību vai izpildāmību.
23
It īpaši pēc dokumenta, ar ko celta prasība, izsniegšanas Igaunijas tiesa aicinājusi Manuel Costa iesniegt iespējamos iebildumus 28 dienu termiņā no dokumenta saņemšanas apstiprinājuma, kurš datēts ar 2022. gada 21. janvāri un kuru parakstījis šīs sabiedrības likumiskais pārstāvis.
24
2022. gada 24. martā šī tiesa Manuel Costa nosūtīja arī tiesas un tiesāšanās izdevumu sarakstu, norādot, ka tai ir piecas dienas, lai iesniegtu apsvērumus vai sūdzību. Arī šie dokumenti tika izsniegti šīs sabiedrības juridiskajā adresē, tomēr tā šajā ziņā nepauda nekādu nostāju.
25
2022. gada 22. jūnijā minētajai sabiedrībai ierakstītā vēstulē tika paziņots, ka 2022. gada 12. aprīļa nolēmums kļuvis izpildāms.
26
Visi šādi izsniegtie dokumenti bija uzrakstīti igauņu valodā un tiem nebija pievienota Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētā veidlapa.
27
Piespiedu izpildes procesā Portugāles pirmās instances tiesa Manuel Costa iesniegtos iebildumus apmierināja un izdeva rīkojumu par izpildes apturēšanu, uzskatot, ka šai sabiedrībai veiktā izsniegšana Igaunijā notikušajā tiesvedībā, kurā lieta izskatīta pēc būtības, ir spēkā neesoša CPC 191. panta 1. punkta izpratnē. Tā atzina, ka šī izsniegšana neatbilst Regulas Nr. 1393/2007 8. panta 1. punktā izvirzītajām prasībām, jo minētajai sabiedrībai izsniegtie dokumenti ne tikai nebija uzrakstīti portugāļu valodā, bet tiem arī nebija pievienota šīs regulas II pielikumā paredzētā veidlapa, kas ļautu šo sabiedrību informēt par tās tiesībām atteikties minētos dokumentus pieņemt.
28
Wine Port par pirmās instances spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību Tribunal da Relação do Porto (Portu apelācijas tiesa, Portugāle), kura ar 2024. gada 11. aprīļa spriedumu to apmierināja un uzdeva turpināt izpildes procesu. Šajā ziņā šī tiesa atzina, ka no Tiesas judikatūras – it īpaši2015. gada 16. septembra sprieduma Alpha Bank Cyprus (C‑519/13, EU:C:2015:603) un 2017. gada 2. marta sprieduma Henderson (C‑354/15, EU:C:2017:157), kā arī 2022. gada 5. maija rīkojuma ING Luxembourg (C‑346/21, EU:C:2022:368) – izriet, ka Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā ietvertās veidlapas nenosūtīšana, veicot izsniegšanu ierakstītā vēstulē ar saņemšanas apstiprinājumu, neizraisa šīs izsniegšanas spēkā neesību.
29
Manuel Costa par apelācijas instancē pasludināto spriedumu iesniedza kasācijas sūdzību Supremo Tribunal de Justiça (Augstākā tiesa, Portugāle), kas ir iesniedzējtiesa.
30
Šī tiesa precizē, ka no šī sprieduma 28. punktā minētās judikatūras izriet – Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētās veidlapas nepievienošana nevar izraisīt izsniegšanas spēkā neesību, bet tikai rada pienākumu novērst trūkumus. Tomēr tā atzīmē – fakts, ka nebija šīs veidlapas, lietās, kas ir pamatā šai judikatūrai, tika konstatēts tiesvedībā, kurā lieta izskatīta pēc būtības, posmā, kad vēl bija iespējams šo trūkumu novērst, nosūtot minēto veidlapu attiecīgajai personai. Savukārt šajā gadījumā uz faktu, ka tās nebija, tika norādīts pēc tam, kad prasības izskatīšana pēc būtības bija beigusies, un tādējādi novērst trūkumu vairs neesot iespējams.
31
Tāpēc iesniedzējtiesai rodas jautājums, vai šādā gadījumā no to prasību skatpunkta, kuras nosaka nepieciešamība ievērot tiesības uz aizstāvību – kas nostiprinātas Hartas 47. panta otrajā daļā un 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punktā –, Regulas Nr. 1393/2007 8. panta 1. punktam pretrunā ir konstatējums, ka izsniegšana ierakstītā vēstulē ar saņemšanas apstiprinājumu ir spēkā neesoša, pamatojoties uz to, ka tai nav bijusi pievienota šīs regulas II pielikumā paredzētā veidlapa.
32
Šī tiesa šaubās arī par Regulas Nr. 805/2004 20. panta 1. punkta interpretāciju, šajā ziņā norādot, ka no šīs tiesību normas izriet – nolēmumu, kurš apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, izpilda ar tādiem pašiem nosacījumiem kā nolēmumu, kas pieņemts izpildes dalībvalstī.
33
Tā precizē, ka valsts judikatūrā šī tiesību norma tikusi interpretēta tādējādi, ka saistībā ar izpildi, kas balstīta uz Eiropas izpildes rīkojumu, atbildētājs izpildes procesā šo izpildi var apstrīdēt uz tādiem pašiem pamatiem kā tie, kurus tas var izvirzīt, apstrīdot izpildi, kas balstīta uz izpildes dalībvalstī pieņemtu nolēmumu. CPC 729. panta d) punkts kopsakarā ar šī kodeksa 696. panta e) punktu ļauj atbildētājam izpildes procesā izpildi apstrīdēt, pamatojoties uz to, ka šī puse nav piedalījusies tiesvedībā, kurā lieta tiek izskatīta pēc būtības, un ka dokumentu izsniegšana, kas veikta ierakstītā vēstulē ar saņemšanas apstiprinājumu, ir spēkā neesoša, ja tai nav pievienota Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētā veidlapa.
34
Tomēr iesniedzējtiesai nav skaidrs, vai šāda interpretācija ir saderīga ar Regulas Nr. 805/2004 1. pantā minēto mērķi un minimālajām prasībām izsniegšanas jomā, kas paredzētas šīs regulas 13. un 14. pantā, tos lasot tās 14. apsvēruma gaismā, un kam jābūt izpildītām tiesvedībā, kurā pieņemts nolēmums, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu.
35
Šādos apstākļos Supremo Tribunal de Justiça (Augstākā tiesa, Portugāle) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai gadījumā, kad no procesuālā viedokļa nevar atrisināt [..] [Regulas Nr. 1393/2007] [..] II pielikumā paredzētās veidlapas izsniegšanas neesību, jo tiesvedība, kurā lieta tiek izskatīta pēc būtības, jau ir noslēgusies ar galīgu spriedumu, šīs regulas 8. panta 1. punkts, ņemot vērā šā dokumenta adresāta aizstāvības tiesības saskaņā ar taisnīgas tiesas prasībām, kas ir paredzētas [Hartas] 47. panta otrajā daļā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas, kas parakstīta Romā 1950. gada 4. novembrī, 6. panta 1. punktā, nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas atzīst par spēkā neesošu dokumentu izsniegšanu ar ierakstītu vēstuli ar apstiprinājumu par saņemšanu, ja tai nav pievienota minētās regulas II pielikumā paredzētā veidlapa?
2)
Vai [..] [Regulas Nr. 805/2004] [..] 20. panta 1. punkts, kurā ir noteikts, ka “spriedumu, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, izpilda ar tādiem pašiem nosacījumiem kā spriedumu, kas pieņemts izpildes dalībvalstī”, ir interpretējams tādējādi, ka atbildētāja izpildes procedūrā var iesniegt iebildumus pret izpildi, kuras pamatā ir Eiropas izpildes rīkojums, atsaucoties uz tiem pašiem iemesliem, uz kādiem varētu atsaukties izpildē, kuras pamatā ir spriedums, kas pasludināts izpildes dalībvalstī, konkrētāk, atsaucoties uz to, ka nav piedalījusies tiesvedībā, kurā lieta tiek izskatīta pēc būtības, un ka dokumentu izsniegšana, kas tai tika veikta ar ierakstītu vēstuli ar apstiprinājumu par saņemšanu, bija spēkā neesoša, jo tai nebija pievienota Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētā veidlapa?
3)
Ņemot vērā mērķus, kas lika izveidot Eiropas izpildes rīkojumu (Regulas Nr. 805/2004 1. pants), un minimālās paziņošanas prasības, kuras ir jāizpilda tiesvedībā, kurā ir pasludināts spriedums, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu (šīs regulas 13. un 14. pants), kurus saskaņā ar minētās regulas 14. apsvērumu raksturo vai nu pilnīga drošība (13. pants) vai ļoti augsta ticamības pakāpe (14. pants), ka piegādātais dokuments ir sasniedzis adresātu, vai Regula Nr. 805/2004 nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā [CPC] 729. panta d) punkts saistībā ar šī kodeksa 696. panta e) punkta i) apakšpunktu, no kura izriet, ka atbildētāja izpildes procedūrā var iesniegt iebildumus pret izpildi, atsaucoties uz to, ka nav piedalījusies tiesvedībā, kurā lieta izskatīta pēc būtības, un ka tai veiktā izsniegšana ar ierakstītu vēstuli ar apstiprinājumu par saņemšanu bija spēkā neesoša, jo tai nebija pievienota Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētā veidlapa?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par otro un trešo jautājumu
36
Uzdodot otro un trešo jautājumu, kuri jāizvērtē kopā un pirmām kārtām, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 805/2004 20. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā izpildes dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas saistībā ar tāda tiesas nolēmuma izpildi, kurš izcelsmes dalībvalstī ir pieņemts un apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, ļauj atbildētājam izpildes procesā šo izpildi apstrīdēt, pamatojoties uz to, ka tiesvedībā, kas noslēgusies ar šī nolēmuma pasludināšanu, dokuments, ar kuru celta prasība, šai pusei izsniegts ierakstītā vēstulē ar saņemšanas apstiprinājumu, bet tas nav bijis uzrakstīts vai tam nav bijis pievienots tulkojums valodā, ko šī puse saprot, vai izpildes dalībvalsts oficiālajā valodā, vai attiecīgā gadījumā vienā no tās vietas oficiālajām valodām, kurā izsniedz šo dokumentu, un tam nav bijusi pievienota Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētā veidlapa, kas ļautu minēto pusi informēt par tās tiesībām atteikties pieņemt izsniedzamo dokumentu.
37
Attiecībā uz Savienības tiesību normas interpretāciju jāatgādina, ka atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai jāņem vērā ne tikai tās formulējums, bet arī konteksts, kurā tā iekļaujas, un šo normu ietverošā akta mērķi (spriedumi, 1983. gada 17. novembris, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12. punkts, un 2022. gada 7. jūlijs, LKW WALTER, C‑7/21, EU:C:2022:527, 33. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
38
Pirmkārt, kā izriet no Regulas Nr. 805/2004 20. panta 1. punkta formulējuma, šajā tiesību normā paredzēts, ka, neietekmējot šīs regulas IV nodaļas noteikumus – kas ietver tās 21. un 23. pantu, kuros izklāstīti nolēmuma, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, izpildes atteikuma, apturēšanas vai ierobežošanas pamati –, šādu nolēmumu izpilda ar tādiem pašiem nosacījumiem kā nolēmumu, kas pieņemts izpildes dalībvalstī.
39
No šo tiesību normu formulējuma izriet, ka izpildes procesu reglamentē izpildes dalībvalsts tiesību akti un ka šīs dalībvalsts tiesas ir pilnvarotas atteikt, apturēt vai ierobežot par Eiropas izpildes rīkojumu apstiprināta tiesas nolēmuma izpildi, balstoties uz šajā regulā paredzētajiem pamatiem.
40
Otrkārt, jāatzīmē, ka minētās regulas sistēmā skaidri sadalīta kompetence starp izcelsmes dalībvalsts tiesām un iestādēm, no vienas puses, un izpildes dalībvalsts tiesām un iestādēm, no otras puses, turklāt norādītas prasības, kuras jāievēro gan tiesvedībā, kuras noslēgumā tiek pieņemts nolēmums par neapstrīdētu prasījumu, gan šī nolēmuma izpildes laikā. Šis kompetences sadalījums izriet no tā, ka prasījumu konstatē un Eiropas izpildes rīkojumu, kurā tas konstatēts, sagatavo, balstoties uz izcelsmes dalībvalsts tiesību normām, savukārt izpildes procesu reglamentē izpildes dalībvalsts tiesību akti (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 16. februāris, Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, 38. punkts).
41
Tādējādi izcelsmes dalībvalstī nolēmuma, kas attiecas uz neapstrīdētu prasījumu, apstiprināšanā par Eiropas izpildes rīkojumu ir pienākums ievērot Regulas Nr. 805/2004 III nodaļā paredzētos minimālos standartus. Šajā ziņā saskaņā ar šīs regulas 18. pantu neatbilstību šiem standartiem var novērst vienīgi šīs valsts tiesās vai iestādēs (spriedums, 2023. gada 16. februāris, Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, 39. punkts).
42
Šajos minimālajos standartos izpaužas Eiropas Savienības likumdevēja griba nodrošināt, lai tiesvedībās, kuru noslēgumā tiek pieņemti nolēmumi par neapstrīdētiem prasījumiem, tiktu sniegtas pietiekamas garantijas par tiesību uz aizstāvību ievērošanu izcelsmes dalībvalstī, ņemot vērā principu, ka izpildes dalībvalstī tas netiek pārbaudīts (spriedums, 2018. gada 28. februāris, Collect Inkasso u.c., C‑289/17, EU:C:2018:133, 36. punkts), un, kā noteikts minētās regulas 12. apsvērumā, būtu paredzēta parādnieka informēšana par tiesvedību, kas pret to uzsākta, par prasībām, ka tam aktīvi jāpiedalās procesā, lai apstrīdētu prasījumu, un par sekām, kādas iestājas, ja tas nav to darījis, paredzot informēšanai termiņu un veidu, kas ir pietiekami, lai tas varētu parūpēties par savu aizstāvību.
43
Saistībā ar šo informēšanu, kad dokuments jānosūta no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti, no Regulas Nr. 805/2004 28. panta, to lasot tās 21. apsvēruma gaismā, izriet, ka šī regula neskar Regulas Nr. 1348/2000 – kas ir Regulas Nr. 1393/2007 priekštece – darbību. Tādējādi šī dokumenta izsniegšanā jābūt ievērotiem pēdējās minētās regulas 8. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem un tāpēc jābūt pievienotai Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētajai veidlapai, lai informētu adresātu par tā tiesībām atteikties pieņemt izsniedzamo dokumentu, ja tas nav uzrakstīts vai tam nav pievienots tulkojums šim adresātam saprotamā valodā vai saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā, vai attiecīgā gadījumā vienā no tās vietas oficiālajām valodām, kurā izsniedz šo dokumentu.
44
Tātad jānodrošina ne vien, lai parādnieks tiktu pienācīgi informēts par faktu, ka pastāv pret to ārvalstī celta prasība, un par tās saturu, un lai tas varētu noskaidrot, kā arī efektīvi un pilnībā saprast šī prasības jēgu un apjomu, bet arī lai izcelsmes valstī būtu iespēja īstenot pienācīgu pārsūdzību šo prasību neievērošanas gadījumā.
45
No minētā izriet, ka tad, ja dokuments, ar ko celta prasība, vai līdzvērtīgs dokuments nav izsniegts, tam pievienojot šo veidlapu, un ja šis trūkums nav novērsts tiesvedības laikā izcelsmes dalībvalstī, šajā tiesvedībā pieņemtais nolēmums nevar atbilst Regulas Nr. 805/2004 III nodaļā paredzēto minimālo standartu prasībām un nevar tikt apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu.
46
Tāpēc šādos apstākļos izdots apstiprinājums ir Regulas Nr. 805/2004 10. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē izsniegts nepamatoti, un tādējādi izcelsmes tiesai, balstoties uz pieprasījumu, tas būtu jāatsauc.
47
Izpildes dalībvalsts kompetentās tiesas vai iestādes – saistībā ar kompetenci, kas tām piešķirta ar Regulas Nr. 805/2004 20. pantu – savukārt ir pilnvarotas izvērtēt, vai pastāv elementi, kas attaisno izpildes atteikumu saskaņā ar šīs regulas 21. panta 1. punktu vai izpildes ierobežošanu vai apturēšanu atbilstoši minētās regulas 23. pantam (spriedums, 2023. gada 16. februāris, Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, 40. punkts).
48
No minētā izriet, ka atbildētājs izpildes procesā izpildes dalībvalstī izpildi var apstrīdēt tikai, izvirzot Regulas Nr. 805/2004 21. pantā paredzētos pamatus, kas saistīti ar nesaderīgu nolēmumu pastāvēšanu, un šīs regulas 23. pantā paredzētos pamatus, kuri saistīti ar izpildes apturēšanu vai ierobežošanu, izcelsmes dalībvalstī uzsāktā tiesvedībā.
49
It īpaši, kā norādīts Regulas Nr. 805/2004 23. panta c) punktā, ja parādnieks ir apstrīdējis nolēmumu, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, ietverot pārskatīšanas pieteikumu 19. panta izpratnē, vai ir iesniedzis pieprasījumu labot vai atsaukt Eiropas izpildes rīkojuma apstiprinājumu atbilstoši minētās regulas 10. pantam, izpildes dalībvalsts kompetentā tiesa vai iestāde, saņemot pieprasījumu no parādnieka, ārkārtējos apstākļos var nolēmuma izpildi apturēt.
50
Šīs iespējas iesniegt pārsūdzību, atsaukšanas pieprasījumu vai pārskatīšanas pieteikumu izcelsmes dalībvalstī garantē, ka šajā pašā regulā paredzētā pārbaužu atcelšana izpildes dalībvalstī notiek tikai tad, ja tiek nodrošināta tiesību uz aizstāvību ievērošanas garantiju īstenošana.
51
Šajā gadījumā, kā izriet no iesniedzējtiesas sniegtajām norādēm, apstāklis, ka atbildētāja izpildes procesā nav piedalījusies tiesvedībā, kurā lieta izskatīta pēc būtības un kuras noslēgumā ticis pieņemts nolēmums, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, un ka izsniedzamajam dokumentam, kurš tai šajā tiesvedībā bijis nosūtīts ierakstītā vēstulē ar saņemšanas apstiprinājumu, nav bijusi pievienota Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētā veidlapa, nepieder pie Regulas Nr. 805/2004 21. un 23. pantā paredzētajiem pamatiem.
52
Šāds apstāklis attiecas uz tiesvedību izcelsmes dalībvalstī, kā arī uz šīs tiesvedības noslēgumā pieņemtā nolēmuma apstiprināšanu par Eiropas izpildes rīkojumu, un tādējādi šie aspekti nevar tikt nodoti izpildes dalībvalsts kompetento tiesu vai iestāžu vērtējumam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 16. februāris, Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, 41. punkts).
53
Treškārt, jānorāda, ka Regulas Nr. 805/2004 20. panta 1. punkta interpretācija, kas izriet no šīs tiesību normas formulējuma un konteksta, kurā tā iekļaujas, atbilst šīs regulas mērķim, kas – kā izriet no tās 1. un 5. panta kopsakarā ar tās 8., 10., 11. un 18. apsvērumu – ir vērsts uz to, lai, ievērojot savstarpēju uzticēšanos dalībvalstu tiesvedībai, uz kuru ir balstīts kompetences sadalījums starp izcelsmes dalībvalsts tiesām un iestādēm, no vienas puses, un izpildes dalībvalsts tiesām un iestādēm, no otras puses, nodrošinātu citastarp nolēmumu attiecībā uz neapstrīdētiem prasījumiem brīvu apriti, paātrinātu un vienkāršotu to izpildi, atceļot procesu, lai atzītu šo nolēmumu izpildāmību, vienlaikus garantējot tiesību uz aizstāvību ievērošanu.
54
Šajā gadījumā šķiet, ka Igaunija līdz šim nav veikusi nekādas darbības, kā, piemēram, Eiropas izpildes rīkojuma apstiprinājuma atsaukšanas pieprasījumu iesniegšanu. Toties, kā izriet no iesniedzējtiesas nolēmuma, nav strīda par to, ka Manuel Costa apstrīd Igaunijā par Eiropas izpildes rīkojumu apstiprinātā tiesas nolēmuma izpildi Portugālē, pamatojoties uz to, ka tiesvedībā, kura noslēgusies ar šī nolēmuma pasludināšanu, dokuments, ar ko celta prasība, tai nebija izsniegts atbilstoši Regulas Nr. 1393/2007 8. panta 1. punktam valodā, kuru šī puse saprot, vai izpildes dalībvalsts oficiālajā valodā, un tam nebija pievienota šīs regulas II pielikumā paredzētā veidlapa, kas ļautu šo sabiedrību informēt par tās tiesībām atteikties pieņemt izsniedzamo dokumentu.
55
No iepriekš minētā izriet, ka šis pamats nepieder pie Regulas Nr. 805/2004 21. un 23. pantā paredzētajiem pamatiem, kas ļauj atteikt, apturēt vai ierobežot par Eiropas izpildes rīkojumu apstiprināta tiesas nolēmuma izpildi.
56
Toties jāatzīmē, ka minētais pamats attiecas uz izpildāmā nolēmuma apstiprināšanas par Eiropas izpildes rīkojumu spēkā esību, kura, kā atgādināts šī sprieduma 41. un 52. punktā, var tikt apstrīdēta tikai izcelsmes dalībvalsts tiesās.
57
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz otro un trešo jautājumu jāatbild, ka Regulas Nr. 805/2004 20. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā izpildes dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas saistībā ar tāda tiesas nolēmuma izpildi, kurš izcelsmes dalībvalstī ir pieņemts un apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, ļauj atbildētājam izpildes procesā šo izpildi apstrīdēt, pamatojoties uz to, ka tiesvedībā, kas noslēgusies ar šī nolēmuma pasludināšanu, dokuments, ar kuru celta prasība, šai pusei izsniegts ierakstītā vēstulē ar saņemšanas apstiprinājumu, bet tas nav bijis uzrakstīts vai tam nav bijis pievienots tulkojums valodā, ko šī puse saprot, vai izpildes dalībvalsts oficiālajā valodā, vai attiecīgā gadījumā vienā no tās vietas oficiālajām valodām, kurā izsniedz šo dokumentu, un tam nav bijusi pievienota Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētā veidlapa, kas ļautu minēto pusi informēt par tās tiesībām atteikties pieņemt izsniedzamo dokumentu.
Par pirmo jautājumu
58
Uzdodot pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 1393/2007 8. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tiesas dokumenta izsniegšana ierakstītā vēstulē ar saņemšanas apstiprinājumu ir spēkā neesoša, ja izsniedzamais dokuments ir uzrakstīts valodā, kas nav kāda no šajā tiesību normā minētajām valodām, un ja šim dokumentam nav pievienota šīs regulas II pielikumā paredzētā veidlapa, pat tad, kad tiesvedība, kuras noslēgumā tiesas nolēmums apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, ir beigusies un tādējādi izsniegšanas trūkumus vairs nav iespējams novērst.
59
Iesākumā jāatgādina, ka atteikums lemt par valsts tiesas uzdotu prejudiciālu jautājumu citastarp ir iespējams tikai tad, ja ir acīmredzams, ka Savienības tiesību norma, ko Tiesai lūgts interpretēt, nav piemērojama (spriedums, 2015. gada 17. septembris, van der Lans, C‑257/14, EU:C:2015:618, 20. punkts un tajā minētā judikatūra).
60
Šajā ziņā jāatzīmē, kā izriet no atbildes, kas sniegta uz otro un trešo jautājumu, ka iesniedzējtiesas – kurā apstrīdēta tāda tiesas nolēmuma izpilde, kas saskaņā ar Regulu Nr. 805/2004 apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, – kompetencē ir pārbaudīt, vai pamati, uz kuriem balstīta šī apstrīdēšana, pieder pie izpildes atteikuma pamatiem, kādi paredzēti šīs regulas 21. pantā, vai attiecīgā gadījumā izpildes apturēšanas vai ierobežošanas pamatiem, kādi noteikti minētās regulas 23. pantā.
61
Toties, kā atgādināts šī sprieduma 41. un 52. punktā, nolēmuma apstiprināšana par Eiropas izpildes rīkojumu, tostarp šīs apstiprināšanas spēkā esības vērtējums, ietilpst šo nolēmumu pieņēmušās izcelsmes dalībvalsts tiesas ekskluzīvā kompetencē un tai šajā nolūkā var iesniegt pieprasījumu par nepamatoti izsniegta apstiprinājuma atsaukšanu atbilstoši Regulas Nr. 805/2004 10. panta 1. punkta b) apakšpunktam.
62
Tādējādi, lai pārbaudītu, vai Eiropas izpildes rīkojuma apstiprinājums ir izsniegts nepamatoti, izcelsmes tiesai būtu jāizvērtē, vai izcelsmes dalībvalstī notikusī tiesvedība, kura noslēgusies ar tāda nolēmuma pieņemšanu, kas apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, ir atbildusi Regulas Nr. 805/2004 III nodaļā paredzēto minimālo standartu prasībām un vai attiecīgā gadījumā ir izpildīti šīs regulas 18. pantā paredzētie nosacījumi, kas ļauj novērst neatbilstību minimālajiem standartiem.
63
No minētā izriet – konstatējums, ka Eiropas izpildes rīkojuma apstiprinājums ir izsniegts nepamatoti, jo nav pienācīgi izsniegts dokuments, ar ko celta prasība, tāpēc, ka tam nav pievienota Regulas Nr. 1393/2007 II pielikumā paredzētā veidlapa un šis dokuments nav uzrakstīts kādā no šīs regulas 8. panta 1. punktā paredzētajām valodām, jāveic, pamatojoties uz izcelsmes dalībvalsts tiesībām, un tas ietilpst šīs valsts tiesu ekskluzīvajā kompetencē.
64
Tāpēc, tā kā šī tiesību norma iesniedzējtiesas izskatāmajam strīdam nav piemērojama, uz pirmo jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
65
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 805/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, 20. panta 1. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
tam ir pretrunā izpildes dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas saistībā ar tāda tiesas nolēmuma izpildi, kurš izcelsmes dalībvalstī ir pieņemts un apstiprināts par Eiropas izpildes rīkojumu, ļauj atbildētājam izpildes procesā šo izpildi apstrīdēt, pamatojoties uz to, ka tiesvedībā, kas noslēgusies ar šī nolēmuma pasludināšanu, dokuments, ar kuru celta prasība, šai pusei izsniegts ierakstītā vēstulē ar saņemšanas apstiprinājumu, bet tas nav bijis uzrakstīts vai tam nav bijis pievienots tulkojums valodā, ko šī puse saprot, vai izpildes dalībvalsts oficiālajā valodā, vai attiecīgā gadījumā vienā no tās vietas oficiālajām valodām, kurā izsniedz šo dokumentu, un tam nav bijusi pievienota Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1393/2007 (2007. gada 13. novembris) par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (“dokumentu izsniegšana”), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000, redakcijā ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Padomes 2013. gada 13. maija Regulu (ES) Nr. 517/2013, II pielikumā paredzētā veidlapa, kas ļautu minēto pusi informēt par tās tiesībām atteikties pieņemt izsniedzamo dokumentu.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – portugāļu.