62024CJ0039
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
z 30. apríla 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana spotrebiteľa – Smernica 93/13/EHS – Články 4 a 5 – Nekalé podmienky v spotrebiteľských zmluvách – Zmluvy o hypotekárnom úvere – Podmienka týkajúca sa provízie za poskytnutie úveru – Jasná a zrozumiteľná povaha podmienok“
Vo veci C‑39/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Súd prvej inštancie a vyšetrovací súd č. 6, Ceuta, Španielsko) z 2. januára 2024 a doručený Súdnemu dvoru 15. januára 2024, ktorý súvisí s konaním:
Justa
proti
Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA,
SÚDNY DVOR (ôsma komora),
v zložení: predseda ôsmej komory S. Rodin (spravodajca), sudcovia N. Piçarra a N. Fenger,
generálny advokát: D. Spielmann,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA, v zastúpení: M. Á. Cepero Aránguez, J. M. Martínez Gimeno a C. Vendrell Cervantes, abogados,
–
španielska vláda, v zastúpení: M. J. Ruiz Sánchez, splnomocnená zástupkyňa,
–
Európska komisia, v zastúpení: J. Baquero Cruz, P. Kienapfel a N. Ruiz García, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288), ako aj článku 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014 o zmluvách o úvere pre spotrebiteľov týkajúcich sa nehnuteľností určených na bývanie a o zmene smerníc 2008/48/ES a 2013/36/EÚ a nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 60, 2014, s. 34).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Justa a spoločnosťou Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA vo veci údajnej nekalej povahy zmluvnej podmienky týkajúcej sa provízie za poskytnutie úveru.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 93/13
3
Podľa článku 3 ods. 1 smernice 93/13:
„Zmluvná podmienka, ktorá nebola individuálne dohodnutá sa považuje za nekalú, ak napriek požiadavke dôvery spôsobí značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach strán vzniknutých na základe zmluvy, ku škode spotrebiteľa.“
4
Článok 4 tejto smernice stanovuje:
„1.   Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 7, nekalosť zmluvných podmienok sa hodnotí so zreteľom na povahu tovaru alebo služieb, na ktoré bola zmluva uzatvorená a na všetky okolnosti súvisiace s uzatvorením zmluvy, v dobe uzatvorenia zmluvy a na všetky ostatné podmienky zmluvy alebo na inú zmluvu, od ktorej závisí.
2.   Hodnotenie nekalej povahy podmienok sa nevzťahuje ani k definícii hlavného predmetu zmluvy ani na primeranú cenu a úhradu na jednej strane, ako aj tovar alebo služby dodávané výmenným spôsobom na druhej strane, pokiaľ tieto podmienky sú zrozumiteľné [, pokiaľ sú tieto podmienky formulované jasne a zrozumiteľne – neoficiálny preklad].“
5
Článok 5 uvedenej smernice znie takto:
„V prípade zmlúv, v ktorých sú všetky alebo niektoré podmienky ponúkané spotrebiteľovi v písomnej forme, musia byť vždy tieto podmienky vypracované zrozumiteľne [jasne a zrozumiteľne – neoficiálny preklad]. Keď existuje pochybnosť o zmysle podmienky, prednosť má výklad priaznivejší pre spotrebiteľa. Toto pravidlo výkladu neplatí v súvislosti s postupmi stanovenými v článku 7 ods. 2“
Smernica 2014/17
6
Článok 7 smernice 2014/17 s názvom „Vykonávanie podnikateľských povinností pri poskytovaní úverov spotrebiteľom“ vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Členské štáty vyžadujú, aby pri navrhovaní úverových produktov, poskytovaní úveru, sprostredkovaní úveru alebo poskytovaní poradenských služieb týkajúcich sa úverov, prípadne doplnkových služieb spotrebiteľom, alebo pri plnení zmluvy o úvere, veriteľ, sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca konali čestne, spravodlivo, transparentne a profesionálne a aby pri tom zohľadňovali práva a záujmy spotrebiteľov. …“
7
Podľa článku 43 ods. 1 tejto smernice:
„Táto smernica sa neuplatňuje na zmluvy o úvere existujúce pred 21. marcom 2016.“
Španielska právo
Zákon č. 5/2019
8
Článok 14 Ley 5/2019 reguladora de los contratos de crédito inmobiliario (zákon č. 5/2019, ktorým sa upravujú zmluvy o hypotekárnom úvere) z 15. marca 2019 (BOE č. 65 zo 16. marca 2019) stanovuje:
„3.   Poplatky alebo provízie možno účtovať len za služby súvisiace s úvermi, o ktoré dlžník alebo potenciálny dlžník riadne požiadal alebo ktoré výslovne prijal, a za predpokladu, že sa týkajú skutočne poskytnutých služieb alebo vzniknutých nákladov, ktoré možno preukázať.
4.   Ak je dohodnutá provízia za poskytnutie úveru, je splatná jednorazovo a zahŕňa všetky náklady na posúdenie úveru, poskytnutie alebo spracovanie úveru alebo iné podobné náklady súvisiace s činnosťou veriteľa, ktorá je spojená s poskytnutím úveru. V prípade úverov vyjadrených v cudzej mene provízia za poskytnutie úveru zahŕňa aj akýkoľvek poplatok za konverziu meny zodpovedajúci počiatočnému poskytnutiu úveru.“
Vyhláška predsedu vlády o transparentnosti finančných podmienok hypotekárnych úverov
9
Príloha II k Orden del Ministerio de la Presidencia, sobre transparencia de las condiciones financieras de los préstamos hipotecarios (vyhláška predsedu vlády o transparentnosti finančných podmienok hypotekárnych úverov) z 5. mája 1994 (BOE č. 112 z 11. mája 1994, s. 14444) v odseku 4 s názvom „Provízie“ stanovuje:
„1. Provízia za poskytnutie úveru – Všetky náklady na preskúmanie úveru, poskytnutie alebo spracovanie hypotekárneho úveru alebo iné podobné náklady spojené s činnosťou úverového subjektu vyplývajúce z poskytnutia úveru, musia byť zahrnuté v jedinej provízii, ktorá sa nazýva provízia za poskytnutie úveru a platí sa len raz. Jej výška, ako aj forma a dátum platby budú uvedené v tejto zmluvnej podmienke.
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
10
Dňa 3. novembra 2005 Justa uzavrela so spoločnosťou Banco Bilbao Vizcaya Argentaria formou verejnej listiny zmluvu o úvere s hypotekárnym záložným právom.
11
V súlade s článkom 4 ods. 1 tejto zmluvy mal dlžník zaplatiť pri podpise listiny províziu za poskytnutie úveru zodpovedajúcu 0,25 % z poskytnutej istiny.
12
Justa podala proti spoločnosti Banco Bilbao Vizcaya Argentaria žalobu na Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Súd prvej inštancie a vyšetrovací súd č. 6 Ceuta, Španielsko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorou sa domáhala najmä určenia nekalej povahy podmienky stanovujúcej províziu za poskytnutie úveru.
13
V návrhu na začatie prejudiciálneho konania tento súd uviedol, že v rozsudku zo 16. júla 2020, Caixabank a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 a C‑259/19, EU:C:2020:578), Súdny dvor najmä vyložil smernicu 93/13, pokiaľ ide o preskúmanie nekalej povahy a požiadavky transparentnosti podmienky obsiahnutej v zmluve o úvere, ktorá sa riadi španielskym právom a ktorá ukladá dlžníkovi povinnosť zaplatiť províziu za poskytnutie úveru. Spresnil, že v nadväznosti na tento rozsudok viaceré vnútroštátne súdy vydali rozhodnutia o zrušení podmienok stanovujúcich takúto províziu, čo viedlo Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) k podaniu návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý sa opäť týkal tejto podmienky a ktorý viedol k vydaniu rozsudku zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru) (C‑565/21, EU:C:2023:212).
14
Vnútroštátny súd sa pýta na zlučiteľnosť judikatúry Tribunal Supremo (Najvyšší súd) s týmto posledným uvedeným rozsudkom.
15
V tejto súvislosti vnútroštátny súd odkazuje na rozsudok Tribunal Supremo (Najvyšší súd) z 29. mája 2023 (816/2023, ES:TS:2023:2131), v ktorom tento súd konštatoval, že provízia za poskytnutie úveru, ktorá slúži na úhradu nákladov na preskúmanie úveru, poskytnutie alebo spracovanie úveru alebo hypotekárneho úveru, nepatrí do hlavného predmetu zmluvy o úvere, a preto môže byť predmetom preskúmania vnútroštátnym súdom podľa článku 4 ods. 2 smernice 93/13, pričom spresnil, že podmienka stanovujúca túto províziu nemá sama osebe nekalú povahu. Prináleží tak tomuto súdu, aby sa ubezpečil, že spotrebiteľ bude schopný pochopiť povahu služieb poskytovaných ako protihodnota stanovených poplatkov, overiť, či sa jednotlivé stanovené poplatky neprekrývajú, aby sa na základe informácií poskytnutých finančnou inštitúciou podľa vnútroštátnej právnej úpravy dostatočne oboznámil s ekonomickým obsahom a fungovaním podmienky, aj keď veriteľ nie je povinný v zmluve špecifikovať povahu všetkých služieb poskytovaných ako protihodnota provízie za poskytnutie úveru, pričom vnútroštátny súd musí v tejto súvislosti zohľadniť osobitnú pozornosť, ktorú by priemerný spotrebiteľ venoval podmienke tohto druhu. Okrem toho Tribunal Supremo (Najvyšší súd) ukladá vnútroštátnemu súdu povinnosť overiť, či náklady na províziu za poskytnutie úveru nie sú neprimerané vo vzťahu k výške úveru, a to vzhľadom na priemerné náklady takejto provízie.
16
Za týchto okolností Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Súd prvej inštancie a vyšetrovací súd č. 6 Ceuta) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Bráni právna úprava Únie takému výkladu Tribunal Supremo (Najvyšší súd) v súvislosti s províziou za poskytnutie úveru, podľa ktorého samotné uvedenie výšky tejto provízie v podmienke zmluvy o hypotekárnom úvere a skutočnosť, že táto suma nepresahuje stanovenú hornú hranicu, postačuje na konštatovanie neexistencie nekalej povahy vzhľadom na článok 4 ods. 2 smernice 93/13… z dôvodu nedostatku transparentnosti, a to aj bez toho, aby sa v tejto podmienke špecifikoval jej obsah a čas?
2.
Ak je predmetná podmienka spotrebiteľovi vopred oznámená, a ak sa predpokladá, že táto podmienka nie je súčasťou činnosti banky v oblasti poskytovania úverov, ako je uvedené v smernici 2014/17…, a ak sa považuje za podmienku, ktorá nesúvisí so samotným bežným úrokom, nemali by sa vystavovať faktúry a v konečnom dôsledku špecifikovať tieto služby predtým, ako sa prenesú na spotrebiteľa, a nie sú tieto opomenutia [týkajúce sa vystavenia faktúr a špecifikovania služieb] v rozpore s právnou úpravou Únie, keďže majú vplyv na transparentnosť uvedenej podmienky v materiálnom zmysle?“
O prejudiciálnych otázkach
O prípustnosti
17
Žalovaná vo veci samej, Španielske kráľovstvo a Európska komisia vo svojich písomných pripomienkach predložených Súdnemu dvoru vyjadrujú pochybnosti, pokiaľ ide o prípustnosť tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania alebo prinajmenšom druhej položenej prejudiciálnej otázky.
18
Pokiaľ ide o námietku neprípustnosti týkajúcu sa návrhu na začatie prejudiciálneho konania vznesenú žalovanou vo veci samej, tá je založená na skutočnosti, že tento návrh nespĺňa požiadavky uvedené v článku 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, keďže vnútroštátny súd neuviedol dôvody, pre ktoré má pochybnosti o výklade práva Únie. Dodáva, že problematikou, z ktorej vychádzajú položené prejudiciálne otázky, sa už Súdny dvor zaoberal vo svojom rozsudku zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru) (C‑565/21, EU:C:2023:212), takže odpoveď na tieto otázky už nie je potrebná.
19
Podľa ustálenej judikatúry prináleží iba vnútroštátnemu súdu, ktorý spor prejednáva a ktorý musí vziať na seba zodpovednosť za následné súdne rozhodnutie, aby vzhľadom na osobitosti veci zhodnotil tak potrebu prejudiciálneho rozhodnutia pre vydanie rozsudku, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru. Preto ak sa položené otázky týkajú výkladu právnej normy Únie, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť [rozsudok z 19. septembra 2024, Booking.com a Booking.com (Deutschland), C‑264/23, EU:C:2024:764, bod 34, ako aj citovaná judikatúra].
20
Z toho vyplýva, že pre otázky týkajúce sa výkladu práva Únie platí prezumpcia relevantnosti. Súdny dvor môže odmietnuť rozhodnúť o prejudiciálnej otázke podanej vnútroštátnym súdom len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad právnej normy Únie nemá nijakú súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, ak ide o hypotetický problém alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými ani právnymi podkladmi potrebnými na užitočnú odpoveď na otázky, ktoré mu boli položené [rozsudok z 19. septembra 2024, Booking.com a Booking.com (Deutschland), C‑264/23, EU:C:2024:764, bod 35, ako aj citovaná judikatúra].
21
V prejednávanej veci sa položené otázky v podstate týkajú výkladu článkov 4 a 5 smernice 93/13 a článku 7 smernice 2014/17. Okrem toho zo znenia návrhu na začatie prejudiciálneho konania ako celku vyplýva, že vnútroštátny súd vymedzil skutkový a právny rámec sporu vo veci samej, do ktorého patrí jeho návrh, dostatočne presne tak, aby umožnil oprávneným subjektom predložiť pripomienky v súlade s článkom 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ako aj Súdnemu dvoru užitočne odpovedať na uvedený návrh. Vnútroštátny súd najmä jasne poukázal na dotknutú vnútroštátnu judikatúru a na pochybnosti, ktoré má v súvislosti so zlučiteľnosťou rozsudku Tribunal Supremo (Najvyšší súd) z 29. mája 2023 (816/2023, ES:TS:2023:2131) so smernicou 93/13, ako ju vyložil Súdny dvor v rozsudku zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru) (C‑565/21, EU:C:2023:212). Uvedené nejasnosti vyplývajú aj zo znenia prejudiciálnych otázok položených vnútroštátnym súdom a týkajú sa najmä kritérií posúdenia transparentnosti podmienky stanovujúcej províziu za poskytnutie úveru. Tieto otázky si vyžadujú doplňujúce spresnenia k rozsudku zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru) (C‑565/21, EU:C:2023:212).
22
Z uvedeného vyplýva, že námietka neprípustnosti vznesená žalovanou vo veci samej sa musí odmietnuť.
23
Pokiaľ ide o neprípustnosť druhej prejudiciálnej otázky, Španielske kráľovstvo a Komisia sa domnievajú, že smernica 2014/17, ktorej sa týka, nie je uplatniteľná ratione temporis na spor vo veci samej.
24
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd pýta na dôsledky kvalifikácie služieb odmeňovaných províziou za poskytnutie úveru, ktorá ich podľa smernice 2014/17 vylučuje z činnosti banky v oblasti poskytovania úverov. Táto otázka vychádza z predpokladu, že táto smernica je uplatniteľná na spor vo veci samej.
25
Treba uviesť, že podľa článku 43 ods. 1 smernice 2014/17 sa táto smernica neuplatňuje na zmluvy o úvere platné k 21. marcu 2016. Zmluva o úvere, o ktorú ide vo veci samej, však bola uzavretá 3. novembra 2005.
26
Treba teda konštatovať, že smernica 2014/17, ktorej výklad sa v podstate požaduje v druhej prejudiciálnej otázke, sa neuplatňuje ratione temporis na okolnosti vo veci samej.
27
Za týchto podmienok je zjavné, že požadovaný výklad práva Únie v rámci druhej položenej otázky nemá súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej. V súlade s judikatúrou uvedenou v bodoch 19 a 20 tohto rozsudku je teda potrebné vyhlásiť druhú otázku za neprípustnú.
O veci samej
28
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 4 ods. 2 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej judikatúre, ktorá vzhľadom na vnútroštátnu právnu úpravu stanovujúcu, že provízia za poskytnutie úveru je odmenou za služby súvisiace s posúdením, poskytnutím alebo spracovaním úveru alebo hypotekárneho úveru alebo za iné podobné služby, uvádza, že podmienka, ktorá dlžníkovi ukladá povinnosť zaplatiť takúto províziu, spĺňa požiadavku transparentnosti bez toho, aby spresnila podrobnosti o službách poskytovaných ako protihodnota provízie alebo čas potrebný na vykonanie týchto služieb.
29
Na úvod treba uviesť, že táto otázka sa týka posúdenia jasnej a zrozumiteľnej povahy, a teda transparentnosti, v zmysle článku 4 ods. 2 smernice 93/13, podmienky stanovujúcej províziu za poskytnutie úveru, o akú ide v spore vo veci samej.
30
Súdny dvor rozhodol, že zmluvné podmienky, na ktoré sa vzťahuje pojem „hlavný predmet zmluvy“ v zmysle článku 4 ods. 2 smernice 93/13, sa musia chápať ako podmienky, ktoré upravujú základné plnenia tejto zmluvy a ktoré ju ako také charakterizujú. Naopak, na podmienky, ktoré majú vedľajšiu povahu vo vzťahu k podmienkam vymedzujúcim samotnú podstatu zmluvného vzťahu, by sa tento pojem nemal vzťahovať [pozri v tomto zmysle rozsudky z 20. septembra 2017, Andriciuc a i., C‑186/16, EU:C:2017:703, body 35 a 36, ako aj z 21. marca 2024, Profi Credit Bulgaria (Doplnkové služby k zmluve o úvere), C‑714/22, EU:C:2024:263, bod 60].
31
Základné plnenia vyplývajúce zo zmluvy o úvere spočívajú v tom, že veriteľ sa predovšetkým zaväzuje poskytnúť dlžníkovi určitú sumu peňazí, pričom dlžník sa zase zaväzuje predovšetkým splatiť túto sumu, v zásade aj s úrokmi, podľa stanoveného splátkového kalendára [rozsudok z 21. marca 2024, Profi Credit Bulgaria (Doplnkové služby k zmluve o úvere), C‑714/22, EU:C:2024:263, bod 61].
32
V rozsudku zo 16. júla 2020, Caixabank a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 a C‑259/19, EU:C:2020:578, bod 64), Súdny dvor rozhodol, že províziu za poskytnutie úveru nemožno považovať za podstatné plnenie zmluvy o hypotekárnom úvere len preto, že je zahrnutá v jeho celkovej cene.
33
Z vysvetlení poskytnutých vnútroštátnym súdom týkajúcich sa uplatniteľnej vnútroštátnej právnej úpravy vyplýva, že provízia za poskytnutie úveru zahŕňa odmenu za služby týkajúce sa posúdenia, poskytnutia alebo spracovania úveru alebo hypotekárneho úveru alebo za iné podobné služby, ktoré neoddeliteľne súvisia s činnosťou veriteľa vyplývajúcou z poskytnutia úveru alebo hypotekárneho úveru.
34
Vzhľadom na povinnosť vykladať článok 4 ods. 2 smernice 93/13 reštriktívne nemožno povinnosť poskytnúť odmenu za takéto služby považovať za súčasť hlavných záväzkov vyplývajúcich zo zmluvy o úvere, ako sú identifikované judikatúrou pripomenutou v bode 31 tohto rozsudku. Bolo by totiž v rozpore s touto povinnosťou reštriktívneho výkladu zahrnúť do pojmu „hlavný predmet zmluvy“ všetky plnenia, ktoré jednoducho súvisia so samotným hlavným predmetom, a preto majú v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 30 tohto rozsudku vedľajšiu povahu [rozsudok zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru), C‑565/21, EU:C:2023:212, bod 23, ako aj citovaná judikatúra].
35
Rovnaká požiadavka transparentnosti ako v článku 4 ods. 2 smernice 93/13 je obsiahnutá aj v článku 5 tejto smernice, ktorý stanovuje, že zmluvné podmienky v písomnej forme musia byť „vždy“ vypracované jasne a zrozumiteľne. Ako rozhodol Súdny dvor, požiadavka transparentnosti uvedená v prvom z týchto ustanovení má rovnaký rozsah ako tá, ktorá je uvedená v druhom z týchto ustanovení [rozsudok zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru), C‑565/21, EU:C:2023:212, bod 28, ako aj citovaná judikatúra].
36
Na účely poskytnutia užitočnej odpovede vnútroštátnemu súdu je preto potrebné vychádzať z toho, že vnútroštátny súd sa svojou prvou otázkou v podstate pýta, či sa má článok 5 smernice 93/13 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej judikatúre, ktorá vzhľadom na vnútroštátnu právnu úpravu stanovujúcu, že provízia za poskytnutie úveru je odmenou za služby súvisiace s posúdením, poskytnutím alebo spracovaním úveru alebo hypotekárneho úveru alebo za iné podobné služby, uvádza, že podmienka, ktorá dlžníkovi ukladá povinnosť zaplatiť takúto províziu, spĺňa požiadavku transparentnosti bez toho, aby spresnila podrobnosti o službách poskytovaných ako protihodnotu provízie alebo čas potrebný na vykonanie týchto služieb.
37
Súdny dvor v tejto súvislosti zdôraznil, že požiadavka transparentnosti uvedená v článku 5 smernice 93/13 by nemala byť obmedzená len na zrozumiteľnosť z formálneho a gramatického hľadiska týchto podmienok, ale naopak, vzhľadom na to, že systém ochrany zavedený touto smernicou vychádza z myšlienky, že spotrebiteľ sa v porovnaní s predajcom alebo dodávateľom nachádza v znevýhodnenom postavení, najmä pokiaľ ide o úroveň informovanosti, táto požiadavka jasného a zrozumiteľného vypracovania zmluvných podmienok, a teda transparentnosti, stanovená uvedenou smernicou, sa musí chápať široko [rozsudok zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru), C‑565/21, EU:C:2023:212, bod 30, ako aj citovaná judikatúra].
38
Uvedenú požiadavku teda treba chápať tak, že vyžaduje nielen to, aby dotknutá podmienka bola pre spotrebiteľa zrozumiteľná z gramatického hľadiska, ale aj to, aby zmluva transparentným spôsobom vyjadrovala konkrétne fungovanie mechanizmu, na ktorý sa odvoláva dotknutá podmienka, ako aj prípadne vzťah medzi týmto mechanizmom a mechanizmom stanoveným ostatnými podmienkami, aby bol spotrebiteľ schopný na základe presných a zrozumiteľných kritérií posúdiť ekonomické dôsledky, ktoré mu z uvedenej podmienky vyplývajú [rozsudok zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru), C‑565/21, EU:C:2023:212, bod 31, ako aj citovaná judikatúra].
39
Z tejto judikatúry nevyplýva, že veriteľ je povinný v dotknutej zmluve podrobne špecifikovať povahu všetkých služieb, ktoré poskytuje ako protihodnotu poplatkov stanovených v jednej alebo viacerých zmluvných podmienkach. Vzhľadom na ochranu, ktorú má smernica 93/13 poskytovať spotrebiteľovi z dôvodu, že sa nachádza v znevýhodnenom postavení voči predajcovi alebo dodávateľovi, pokiaľ ide o vyjednávaciu silu, ako aj o úroveň informovanosti, je však dôležité, aby povaha skutočne poskytnutých služieb mohla byť rozumne pochopená alebo vyvodená zo zmluvy posudzovanej ako celok. Okrem toho spotrebiteľ musí byť schopný overiť, že sa rôzne poplatky alebo služby, za ktoré sa poplatky platia, neprekrývajú [rozsudky z 3. októbra 2019, Kiss a CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, bod 43, ako aj zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru), C‑565/21, EU:C:2023:212, bod 32].
40
V tejto súvislosti Súdny dvor v bode 70 rozsudku zo 16. júla 2020, Caixabank a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 a C‑259/19, EU:C:2020:578), spresnil, že vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či finančná inštitúcia oboznámila spotrebiteľa so skutočnosťami dostatočne na to, aby tento spotrebiteľ vzal na vedomie obsah a fungovanie zmluvnej podmienky, ktorá mu ukladá povinnosť zaplatiť províziu za poskytnutie úveru, ako aj jej úlohu v zmluve o úvere. Týmto spôsobom bude mať spotrebiteľ prístup k dôvodom odôvodňujúcim odmenu zodpovedajúcu tejto provízii a bude tak môcť posúdiť rozsah svojho záväzku a najmä celkové náklady uvedenej zmluvy [rozsudok zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru), C‑565/21, EU:C:2023:212, bod 35 a citovaná judikatúra].
41
Jasnosť a zrozumiteľnosť takej podmienky, o akú ide v spore vo veci samej, musí príslušný súd posúdiť z hľadiska všetkých relevantných skutkových okolností, a najmä znenia skúmanej podmienky, informácií, ktoré finančná inštitúcia poskytla dlžníkovi, vrátane informácií, ktoré je povinná poskytnúť v súlade s príslušnou vnútroštátnou právnou úpravou, ako aj reklamy uskutočnenej touto inštitúciou v súvislosti s druhom uzavretej zmluvy, a to s prihliadnutím na úroveň pozornosti, ktorú možno očakávať od priemerného spotrebiteľa, ktorý je riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný [rozsudok zo 16. marca 2023, Caixabank (Provízia za poskytnutie úveru), C‑565/21, EU:C:2023:212, bod 40].
42
Pokiaľ ide o okamih, v ktorom musí byť spotrebiteľ informovaný, Súdny dvor rozhodol, že poskytnutie informácií o zmluvných podmienkach a dôsledkoch tohto uzavretia pred uzavretím takejto zmluvy má pre spotrebiteľa zásadný význam. Najmä na základe týchto informácií sa tento spotrebiteľ rozhoduje, či chce byť viazaný podmienkami, ktoré predajca alebo dodávateľ vopred vypracoval [rozsudky z 9. júla 2020, Ibercaja Banco, C‑452/18, EU:C:2020:536, bod 47, a z 12. januára 2023, D. V. (Odmena advokáta – Zásada hodinovej sadzby), C‑395/21, EU:C:2023:14, bod 39].
43
Pokiaľ ide o zmluvu o právnych službách účtovaných podľa hodinovej sadzby, Súdny dvor spresnil, že hoci od poskytovateľa nemožno požadovať, aby informoval spotrebiteľa o konečných finančných dôsledkoch jeho záväzku, ktoré závisia od budúcich udalostí, nepredvídateľných a nezávislých od vôle tohto poskytovateľa, nič to nemení na tom, že informácie, ktoré je povinný oznámiť pred uzavretím zmluvy, musia spotrebiteľovi umožniť prijať obozretné rozhodnutie s úplnou znalosťou veci, jednak o možnosti, že dôjde k takým udalostiam, a jednak o dôsledkoch, ku ktorým môžu tieto udalosti viesť v súvislosti s trvaním poskytovania predmetných právnych služieb [rozsudok z 12. januára 2023, D. V. (Odmena advokáta – Zásada hodinovej sadzby), C‑395/21, EU:C:2023:14, bod 43].
44
V prejednávanej veci treba poznamenať, že podmienka stanovujúca dlžníkovi províziu za poskytnutie úveru vo výške 435 eur, ktorá zodpovedá 0,25 % sumy poskytnutého úveru, je definovaná vnútroštátnou právnou úpravou ako odmena za služby súvisiace s posúdením, poskytnutím alebo spracovaním úveru alebo hypotekárneho úveru alebo za iné podobné služby. Požiadavka transparentnosti, ktorej hlavným cieľom je zabezpečiť, aby bol spotrebiteľ schopný posúdiť finančné dôsledky podmienky, o akú ide vo veci samej, neznamená povinnosť bankovej inštitúcie presne uviesť povahu služieb poskytovaných ako protihodnota provízie za poskytnutie úveru, ako to vyplýva z judikatúry citovanej v bode 38 tohto rozsudku, ani počet hodín venovaný poskytovaniu každej z týchto služieb pod podmienkou, že predmetná podmienka rešpektuje vnútroštátny právny rámec.
45
Na účely poskytnutia užitočnej odpovede vnútroštátnemu súdu možno tiež spresniť, že zo smernice 93/13 nevyplýva ani to, že banková inštitúcia je povinná poskytnúť spotrebiteľovi faktúry, v ktorých podrobne uvádza povahu poskytnutých služieb, pokiaľ vnútroštátny súd môže overiť existenciu týchto služieb. Takáto povinnosť by totiž už zo svojej podstaty nemohla uľahčiť informovanosť spotrebiteľa pred uzavretím zmluvy, keďže zaplatenie provízie za poskytnutie úveru sa uskutočňuje jednorazovo v okamihu poskytnutia úveru a k vyúčtovaniu dochádza po podpise uvedenej zmluvy.
46
Treba pripomenúť, že posúdenie „jasnosti a zrozumiteľnosti“ zmluvnej podmienky, o akú ide vo veci samej, v zmysle článku 5 smernice 93/13, musí vykonať vnútroštátny súd so zreteľom na všetky relevantné skutkové okolnosti a zohľadniť všetky okolnosti súvisiace s uzavretím zmluvy. V rámci tohto posúdenia treba najmä zohľadniť informácie, ktoré inštitúcia poskytla dlžníkovi počas rôznych etáp predchádzajúcich podpisu zmluvy o úvere, vrátane tých, ktoré je povinná poskytnúť v súlade s vnútroštátnou právnou úpravou. Takéto preskúmanie v každom jednotlivom prípade je o to dôležitejšie, že transparentná povaha zmluvnej podmienky, ako to vyžaduje článok 5 smernice 93/13, predstavuje jednu zo skutočností, ktoré treba zohľadniť v rámci posúdenia nekalej povahy tejto podmienky, ktoré má vykonať vnútroštátny súd na základe článku 3 ods. 1 tejto smernice (rozsudok z 3. októbra 2019, Kiss a CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, bod 49). Nekalú povahu konkrétnej zmluvnej podmienky teda v zásade nemožno predpokladať, pretože takáto kvalifikácia môže závisieť od osobitných okolností uzavretia každej zmluvy vrátane konkrétnych informácií, ktoré každý predajca alebo dodávateľ poskytne každému spotrebiteľovi, ako aj od existencie poskytnutých služieb.
47
Vzhľadom na vyššie uvedené dôvody treba na prvú otázku odpovedať tak, že článok 5 smernice 93/13 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej zmluvná podmienka, ktorá v súlade s vnútroštátnou právnou úpravou stanovuje, že spotrebiteľ zaplatí províziu za poskytnutie úveru určenú ako odmena za služby súvisiace s posúdením, poskytnutím alebo spracovaním úveru alebo hypotekárneho úveru alebo za iné podobné služby, a ktorá neobsahuje podrobný opis povahy týchto služieb ani údaj o čase venovanom ich poskytnutiu, spĺňa požiadavku transparentnosti, za predpokladu, že spotrebiteľovi bola poskytnutá možnosť posúdiť ekonomické dôsledky, ktoré mu z uvedenej podmienky vyplývajú, pochopiť povahu služieb poskytovaných ako protihodnota poplatkov stanovených v uvedenej podmienke, a overiť, že sa jednotlivé poplatky stanovené v zmluve alebo služby, za ktoré sa poplatky platia, neprekrývajú.
O trovách
48
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
Článok 5 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej zmluvná podmienka, ktorá v súlade s vnútroštátnou právnou úpravou stanovuje, že spotrebiteľ zaplatí províziu za poskytnutie úveru určenú ako odmena za služby súvisiace s posúdením, poskytnutím alebo spracovaním úveru alebo hypotekárneho úveru alebo za iné podobné služby, a ktorá neobsahuje podrobný opis povahy týchto služieb ani údaj o čase venovanom ich poskytnutiu, spĺňa požiadavku transparentnosti, za predpokladu, že spotrebiteľovi bola poskytnutá možnosť posúdiť ekonomické dôsledky, ktoré mu z uvedenej podmienky vyplývajú, pochopiť povahu služieb poskytovaných ako protihodnota poplatkov stanovených v uvedenej podmienke, a overiť, že sa jednotlivé poplatky stanovené v zmluve alebo služby, za ktoré sa poplatky platia, neprekrývajú.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.