62004CJ0316_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑316/04,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko) z 22. júla 2004 a doručený Súdnemu dvoru 26. júla 2004, ktorý súvisí s konaním:
Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie
proti
College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen,
za účasti:
3M Nederland BV a i.,
SÚDNY DVOR (druhá komora),
v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia J. Makarczyk, R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka (spravodajca),
generálny advokát: F. G. Jacobs,
tajomník: M. Ferreira, hlavná referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 2. júna 2005,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, v zastúpení: J. Rutteman, splnomocnený zástupca,
– 3M Nederland BV a i., v zastúpení: D. Waelbroeck, advokát,
– holandská vláda, v zastúpení: H. G. Sevenster, J. G. M. van Bakel a C. M. Wissels, splnomocnené zástupkyne,
– dánska vláda, v zastúpení: A. Rahbøl Jacobsen, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci P. Biering, advokat,
– francúzska vláda, v zastúpení: G. de Bergues a R. Loosli-Surrans, splnomocnení zástupcovia,
– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: B. Doherty a M. van Beek, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 14. júla 2005,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu prechodných ustanovení smernice Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (Ú. v. ES L 230, s. 1; Mim. vyd. 03/011, s. 332) a smernice 98/8/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (Ú. v. ES L 123, s. 1; Mim. vyd. 03/023, s. 3).
2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Stichting Zuid‑Hollandse Milieufederatie (ďalej len „Stichting“) a College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (ďalej len „College“), ktorého predmetom je konanie a podmienky stanovené holandským právom na vydávanie povolení na uvedenie pesticídnych výrobkov na trh.
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
Smernica 91/414
3. Podľa článku 2 ods. 1 smernice 91/414 sa prípravkami na ochranu rastlín chápu „aktívne [účinné – neoficiálny preklad ] látky a prípravky obsahujúce jednu alebo viaceré aktívne [účinné – neoficiálny preklad ] látky, zostavené vo forme, v ktorej sa dodávajú užívateľovi“, ktoré sú určené hlavne na ochranu rastlín alebo rastlinných výrobkov proti škodlivým organizmom. Podľa článku 2 ods. 4 tejto smernice sú účinné látky definované ako „látky alebo mikroorganizmy vrátane vírusov so všeobecným alebo špecifickým účinkom“ proti škodlivým organizmom alebo na rastliny, časti rastlín alebo rastlinné výrobky.
4. Podľa článku 3 ods. 1 smernice 91/414 prípravok na ochranu rastlín sa môže uvádzať na trh a používať v členskom štáte len v prípade, že príslušné orgány takýto prípravok povolili v súlade s ustanoveniami tejto smernice.
5. Podľa článku 4 ods. 1 tejto smernice členské štáty zabezpečia, že prípravok na ochranu rastlín nebude povolený, „pokiaľ jeho účinné látky nebudú uvedené v prílohe I a nebudú splnené podmienky uvedené v tejto prílohe“, ako aj podmienky uvedené v ods. 1 písm. b) až f) tohto článku.
6. Článok 4 ods. 5 smernice 91/414 znie takto:
„Povolenia možno preskúmať zakaždým, keď existujú náznaky, že niektorá z požiadaviek uvedených v odseku 1 sa už neplní. V takýchto prípadoch môžu členské štáty požadovať od žiadateľa o povolenie alebo od toho, komu bolo podľa článku 9 udelené rozšírenie oblasti používania, predloženie ďalších informácií nevyhnutných na takéto preskúmanie. Povolenie môže byť v prípade potreby predĺžené na dobu nevyhnutnú na ukončenie preskúmania a poskytnutie takýchto ďalších informácií.“
7. Článok 8 tejto smernice obsahuje prechodné opatrenia a výnimky. Odsek 1 tohto článku spresňuje, aké požiadavky sa musia splniť na udelenie povolenia uviesť na trh prípravky na ochranu rastlín, ktoré obsahujú aktívnu látku neuvedenú v prílohe I a ktoré ešte neboli na trhu v období dvoch rokov po oznámení tejto smernice.
8. Podľa článku 8 ods. 2 smernice 91/414:
„Na základe výnimky z článku 4 a bez toho, aby tým bol dotknutý odsek 3 alebo smernica 79/117/EHS, členský štát môže počas obdobia 12 rokov nasledujúcich po oznámení tejto smernice povoliť uvedenie na trh na svojom území prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich účinné látky, ktoré nie sú uvedené v prílohe I, ktoré sú už na trhu dva roky po dátume oznámenia tejto smernice.
…“
9. Podľa článku 8 ods. 3, „ak sa skúmajú prípravky na ochranu rastlín obsahujúce účinnú látku [ak pristúpia k preskúmaniu prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich účinnú látku – neoficiálny preklad ] v súlade s odsekom 2 a ešte pred realizáciou takéhoto skúmania [preskúmania – neoficiálny preklad ], členské štáty budú uplatňovať požiadavky uvedené v článku 4 ods. 1 písm. b) [bodoch – neoficiálny preklad ] i) až v) a písm. c) až f) v súlade s národnými ustanoveniami týkajúcimi sa údajov, ktoré sa musia poskytnúť“.
10. Podľa článku 13 ods. 6 smernice 91/414 „pre účinné látky, ktoré sú na trhu už dva roky po oznámení tejto smernice, členské štáty môžu – s patričným zreteľom na ustanovenia zmluvy – naďalej uplatňovať predchádzajúce národné pravidlá týkajúce sa požiadaviek na údaje dovtedy, kým takéto látky nebudú zaradené do prílohy I“.
11. Podľa článku 23 uvedenej smernice musí byť táto smernica prebratá „do dvoch rokov po jej oznámení“.
Smernica 98/8
12. Podľa článku 2 ods. 1 písm. a) smernice 98/8 sú biocídne výrobky definované ako „aktívne [účinné – neoficiálny preklad ] látky a prípravky obsahujúce jednu alebo viacero z nich upravené do formy, ktorá je dodávaná užívateľovi s cieľom ničenia, zastrašovania, zneškodnenia, zabránenia škodlivého účinku alebo spôsobenia iného inhibičného účinku na ľubovoľný škodlivý organizmus chemickými alebo biologickými prostriedkami“.
13. Podľa článku 3 ods. 1 tejto smernice „členské štáty nariadia, že biocídne výrobky nemôžu byť umiestnené na trh a využívané na ich území bez toho, aby boli autorizované [povolené – neoficiálny preklad ] v súlade s touto smernicou“.
14. Článok 5 ods. 1 tejto smernice stanovuje, že členské štáty povolia biocídny výrobok, len ak „aktívna(e) látka(y) [účinná(é) látka(y) – neoficiálny preklad ] nachádzajúca(e) sa v ňom sú zahrnuté do prílohy I alebo I A a všetky požiadavky stanovené v týchto prílohách [sú – neoficiálny preklad ] splnené“ a ak sú splnené niektoré ďalšie podmienky.
15. Článok 16 ods. 1 smernice 98/8 v prechodných opatreniach stanovuje, že „členský štát môže používať svoj súčasný systém alebo prax uvádzania biocídnych výrobkov na trh po dobu 10 rokov… Môže, najmä, podľa svojich národných pravidiel, autorizovať [povoliť – neoficiálny preklad ] umiestnenie biocídneho výrobku na trh na svojom území, ktorý obsahuje aktívne [účinné – neoficiálny preklad ] látky, ktoré nie sú obsiahnuté v prílohe I a I A…“. Tieto účinné látky sa však musia nachádzať na trhu najneskôr 24 mesiacov od nadobudnutia účinnosti smernice ako účinné látky biocídneho výrobku na iné účely ako vedecký výskum a vývoj alebo výskum a vývoj orientovaný na procesy.
16. Podľa odseku 5 toho istého článku „ustanovenia smernice Rady 83/189/EHS z 28. marca 1983 ustanovujú postup na zabezpečenie informácií v oblasti technických štandardov a nariadení budú platné počas prechodného obdobia uvedeného v odseku 2“.
17. Článok 34 tejto smernice stanovuje, že členské štáty uvedú do účinnosti potrebné zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia na zosúladenie s touto smernicou najneskôr do 24 mesiacov od nadobudnutia jej účinnosti. Podľa článku 35 táto smernica „nadobudne účinnosť dvadsiaty deň odo dňa jej uverejnenia“, t. j. 14. mája 1998.
Vnútroštátne právo
18. Článok 2 ods. 1 zákona o pesticídoch (Bestrijdingsmiddelenwet) z roku 1962 (Stb. 1962, č. 288) v znení platnom v čase skutkových okolností veci samej (ďalej len „Bmw“) stanovuje:
„Zakazuje sa dodávať, držať alebo skladovať, dovážať alebo používať v Holandsku akýkoľvek pesticíd, o ktorom nie je preukázané, že bol povolený podľa tohto zákona alebo, ak ide o biocídny výrobok s nízkym rizikom, že bol registrovaný.“
19. Článok 3 ods. 1 Bmw má hlavne prebrať ustanovenia článku 4 ods. 1 smernice 91/414. Tento článok 3 ods. 1 písm. a) body 1 až 10 predovšetkým stanovuje podmienky, ktoré v podstate zodpovedajú podmienkam uvedeným v článku 4 ods. 1 písm. b) bodoch i) až v), a rovnaký článok 3 ods. 1 písm. b) až d) stanovuje podmienky, ktoré zodpovedajú podmienkam uvedeným v článku 4 ods. 1 písm. c) až e).
20. Cieľom článku 3 ods. 2 písm. a) Bmw je prebrať ustanovenia článku 4 ods. 1 písm. a) smernice 91/414.
21. Článok 4 ods. 1 toho istého zákona stanovuje, že rozhodnutia o povolení alebo registrácii prijíma na základe žiadosti College.
22. Článok 25d Bmw znie takto:
„1. Odchylne od ustanovení článkov 3, 3a, 4 ods. 1 a 5 ods. 1 alebo prijatých vykonávacích predpisov sa prípravok na ochranu rastlín obsahujúci účinnú látku alebo účinné látky uvedené College povolí alebo zaregistruje zo zákona odo dňa uvedeného v odseku 3.
2. Na určenie účinnej látky uvedenej v odseku 1 treba zobrať do úvahy účinky tejto látky uvedené v článku 3 ods. 1 písm. a) bodoch 3 až 10.
3. … Odchylne od článku 5 ods. l je povolenie alebo registrácia platná až do dňa prijatia ustanovenia Spoločenstva o dotknutej účinnej látke v zmysle článku 3 ods. 2 písm. a), ale v každom prípade zostáva platná do 26. júla 2003 alebo 15. mája 2010, pokiaľ najneskôr do prvého alebo do druhého z týchto dátumov nebolo prijaté žiadne ustanovenie Spoločenstva stanovujúce, či dotknutá účinná látka môže byť používaná ako súčasť prípravku na ochranu rastlín alebo biocídneho výrobku.
…“
Konanie vo veci samej a prejudiciálne otázky
23. Dňa 12. júna 2002 podal Stichting odvolanie proti rozhodnutiu vydanému v ten istý deň, ktorým College stanovil zoznam účinných látok na základe článku 25d Bmw.
24. Rozhodnutím z 12. mája 2004 College rozhodol, že odvolacie dôvody Stichting nie sú dôvodné, a schválil ex offo
povolenia uvedené v článku 25d Bmw.
25. Dňa 28. mája 2004 podal Stichting voči tomuto rozhodnutiu opravný prostriedok na College van Beroep voor het bedrijfsleven, ktorý sa začal zaoberať otázkou týkajúcou sa súladu článku 25d Bmw s prechodnými ustanoveniami smerníc 91/414 a 98/8, a preto sa rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1. a)	Môže vnútroštátny súd pristúpiť k uplatneniu článku 8 smernice o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh po uplynutí lehoty stanovenej v článku 23 tejto smernice?
b) Môže vnútroštátny súd pristúpiť k uplatneniu článku 16 smernice o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh po uplynutí lehoty stanovenej v článku 34 tejto smernice?
2. Má sa článok 16 smernice o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh vykladať v tom zmysle, že má rovnaký význam ako článok 8 ods. 2 smernice o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh?
3. Má sa článok 16 ods. 1 smernice o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh vykladať v tom zmysle, že zakladá záväzok status quo (povinnosť „standstill“)?
V prípade zápornej odpovede na túto otázku:
Ukladá článok 16 ods. 1 smernice o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh obmedzenia pri zmenách vnútroštátnej právnej úpravy týkajúcej sa uvedenia biocídnych výrobkov na trh, a ak áno, aké sú tieto obmedzenia?
4. V prípade zápornej odpovede na druhú otázku:
a) Má sa článok 8 ods. 2 smernice o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh vykladať v tom zmysle, že ak členský štát povolí na svojom území uvedenie na trh takých prípravkov na ochranu rastlín, ktoré obsahujú aktívne látky neuvedené v prílohe I smernice a ktoré už boli na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia tejto smernice, je povinný dodržať ustanovenia článku 4 uvedenej smernice?
b) Má sa článok 8 ods. 2 smernice o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh vykladať v tom zmysle, že ak členský štát povolí na svojom území uvedenie na trh takých prípravkov na ochranu rastlín, ktoré obsahujú aktívne látky neuvedené v prílohe I smernice a ktoré už boli na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia smernice, je povinný dodržať ustanovenia článku 8 ods. 3 uvedenej smernice?
5. Má sa článok 8 ods. 3 smernice o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh vykladať v tom zmysle, že preskúmaním sa rozumie aj hodnotenie, v rámci ktorého sa prihliada na pôsobenie určitej účinnej látky na zdravie človeka a zvierat a na životné prostredie a na jeho základe sa účinná látka oznamuje, pričom v dôsledku tohto oznámenia sa považujú prípravky na ochranu rastlín, ktoré obsahujú túto účinnú látku, za povolené alebo registrované zo zákona?
6. Má sa článok 8 ods. 3 smernice o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh vykladať v tom zmysle, že obsahuje iba ustanovenia týkajúce sa poskytnutia údajov pred preskúmaním, alebo sa má vykladať v tom zmysle, že v ňom uvedené požiadavky sú dôležité aj pre spôsob, akým má byť organizované a vykonané preskúmanie?“
O prejudiciálnych otázkach
O prípustnosti
26. Vo svojich pripomienkach predložených Súdnemu dvoru francúzska vláda najskôr spochybňuje prípustnosť niektorých položených otázok.
27. Na úvod uvádza, že vnútroštátny súd sa v prvej časti prvej otázky odvoláva na celý článok 8 smernice 91/414 bez toho, aby upresnil, ktorý z odsekov tohto článku, ktoré upravujú značne odlišné prípady, je sporný. Následne tvrdí, že článok 23 tejto smernice sa týka len uplatnenia jej článku 10 ods. 1 druhej zarážky, ktorý sa týka postupov vzájomného uznávania v súvislosti s niektorými požiadavkami článku 4 smernice 91/414. Prvá časť prvej otázky týkajúca sa výkladu článku 8 tejto smernice je teda neprípustná z dôvodu, že odpoveď nie je potrebná pre riešenie sporu vo veci samej.
28. Nakoniec, pokiaľ ide o druhú časť prvej otázky a súčasne o druhú a tretiu otázku, ktoré sa týkajú sa výkladu smernice 98/8, francúzska vláda tvrdí, že sú neprípustné z dôvodu, že spor vo veci samej sa týka prípravkov na ochranu rastlín a nie biocídnych výrobkov.
29. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou v rámci spolupráce Súdneho dvora s vnútroštátnymi súdmi ustanovenej v článku 234 ES prislúcha iba vnútroštátnemu sudcovi, ktorý koná vo veci a ktorý musí niesť zodpovednosť za prijímané súdne rozhodnutie, posúdiť z hľadiska osobitostí prípadu jednak to, či je na vydanie rozsudku potrebné rozhodnutie o prejudiciálnych otázkach, a jednak to, či sú otázky, ktoré kladie Súdnemu dvoru, právne relevantné. Z toho vyplýva, že ak sa položené otázky týkajú výkladu práva Spoločenstva, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť (pozri najmä rozsudky z 15. decembra 1995, Bosman, C‑415/93, Zb. s. I‑4921, bod 59, a z 19. februára 2002, Arduino, C‑35/99, Zb. s. I‑1529, bod 24).
30. Súdny dvor však rovnako uviedol, že výnimočne mu prislúcha preskúmať podmienky, za ktorých mu vnútroštátny sudca predloží vec, na ten účel, aby si overil svoju vlastnú právomoc (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. decembra 1981, Foglia, 244/80, Zb. s. 3045, bod 21). Odmietnutie rozhodnúť o prejudiciálnej otázke položenej vnútroštátnym súdom je možné iba vtedy, ak je celkom zrejmé, že požadovaný výklad práva Spoločenstva nemá žiadny vzťah k skutočnostiam alebo k predmetu konania vo veci samej, ak ide o hypotetický problém alebo ak Súdny dvor nemá k dispozícii podstatné skutkové alebo právne okolnosti potrebné na poskytnutie užitočných odpovedí na otázky, ktoré mu boli položené (pozri najmä rozsudky Bosman, už citovaný, bod 61, a Arduino, už citovaný, bod 25).
31. V tomto prípade nie je celkom zrejmé, že otázky položené vnútroštátnym súdom sú jedným z uvedených prípadov.
32. Po prvé, hoci College van Beroep voor het bedrijfsleven neuviedol v prvej časti prvej otázky odseky článku 8 smernice 91/414, ktoré mal na mysli, napriek tomu poskytol Súdnemu dvoru všetky potrebné skutočnosti na to, aby mu Súdny dvor mohol dať užitočnú odpoveď. Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu totiž nepochybne vyplýva, že College van Beroep voor het bedrijfsleven mal na mysli odseky 2 a 3 tohto článku 8, pretože tie sa týkajú prípravkov na ochranu rastlín, ktoré obsahujú účinné látky neuvedené v prílohe I tejto smernice a ktoré už sú na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia smernice, ako aj odsek 1 článku 23 tejto smernice, pretože ten stanovuje lehotu na prebratie v trvaní dvoch rokov od dátumu oznámenia tejto smernice.
33. Po druhé nemožno tvrdiť, že výklad smernice 98/8 nemá žiadny vzťah k skutočnostiam alebo k predmetu konania vo veci samej alebo že nastolený problém je hypotetický, pretože z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že podľa tvrdení holandskej vlády je cieľom článku 25d Bmw prebrať nielen článok 8 ods. 2 smernice 91/414, ale aj článok 16 ods. 1 smernice 98/8.
34. Z tohto dôvodu sú všetky položené otázky prípustné.
O veci samej
O tretej otázke
35. Treťou otázkou, ktorú treba preskúmať ako prvú, sa vnútroštátny súd pýta, či sa má článok 16 ods. 1 smernice 98/8 vykladať v tom zmysle, že zakladá záväzok status quo
(povinnosť „standstill“), alebo v tom zmysle, že obsahuje ďalšie obmedzenia práva členských štátov meniť počas prechodného obdobia vlastné existujúce systémy povoľovania.
36. Podľa Stichting absencia formulácie „naďalej používať svoj súčasný systém alebo prax uvádzania biocídnych výrobkov na trh“ v smernici 91/414, ktorá je obsiahnutá v článku 16 smernice 98/8, znamená, že systém povoľovania uvádzania na trh platný v čase nadobudnutia účinnosti smernice 98/8 treba zachovať. Zmeny sú povolené len rozsahu, v akom zavádzajú systém, ktorý je viac zosúladený so smernicou 98/8.
37. Na úvod treba uviesť, že prípadnú existenciu povinnosti „standstill“ nemožno vyvodiť zo samotného znenia článku 16 ods. 1 smernice 98/8, ktorý neobsahuje žiadnu výslovnú formuláciu v tomto zmysle.
38. Uvedená povinnosť „standstill“ nevyplýva ani z odôvodnenia č. 18 smernice 98/8, podľa ktorého na jednej strane „členským štátom má byť umožnené na obmedzenú dobu autorizovať [povoliť – neoficiálny preklad ] biocídne výrobky, ktoré nespĺňajú horeuvedené podmienky, zvlášť v prípade nepredvídateľného nebezpečia ohrozujúceho ľudí, zvieratá alebo životné prostredie, ktoré nemusí byť udržané pod kontrolou inými prostriedkami [ktorému nie je možné zabrániť inými prostriedkami – neoficiálny preklad ],“ a na druhej strane „postupy spoločenstva nemôžu zabrániť členským štátom autorizovania na svojom území a užívania po obmedzený čas takej biocídnej látky, ktorá ešte nebola zaradená do zoznamu spoločenstva za predpokladu, že bola poskytnutá dokumentácia spĺňajúca požiadavky spoločenstva a že tento členský štát sa domnieva, že aktívna látka a biocídny výrobok spĺňajú podmienky spoločenstva pre ňu stanovené [postup Spoločenstva by nemal členským štátom brániť povoľovať na svojom území užívanie po obmedzený čas takých biocídnych výrobkov, ktoré obsahujú účinnú látku, ktorá ešte nebola zaradená do zoznamu Spoločenstva, za predpokladu, že bola poskytnutá dokumentácia spĺňajúca požiadavky Spoločenstva a že tento členský štát sa domnieva, že účinná látka a biocídny výrobok spĺňajú podmienky Spoločenstva pre ňu stanovené – neoficiálny preklad ]“.
39. Okrem toho, ako správne uplatňujú 3M Nederland BV a i. (ďalej len „3M Nederland a i.“), holandská vláda a Komisia Európskych spoločenstiev, článok 16 ods. 5 smernice 98/8 stanovuje, že ustanovenia smernice 83/189 stanovujúce postup na zabezpečenie informácií v oblasti technických štandardov a nariadení budú platné počas prechodného obdobia. Súčasne treba zdôrazniť, že článok 34 ods. 3 smernice 98/8 stanovuje, že členské štáty oznámia Komisii texty ustanovení vnútroštátnych zákonov prijatých v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica. Vzhľadom na to, že odsek 1 tohto článku stanovuje osobitné oznámenie vnútroštátnych opatrení prijatých so zámerom prebratia smernice 98/8, a vzhľadom na účel ustanovení článku 16 ods. 5 a článku 34 ods. 3 tejto smernice bezpochyby možno konštatovať, že táto smernica mala na mysli aj iné zmeny vnútroštátnych systémov počas prechodného obdobia, ako sú tie, ktorých cieľom je zabezpečiť ich prebratie.
40. Nie je preto potrebné vykladať formuláciu „naďalej používať svoj súčasný systém alebo prax uvádzania biocídnych výrobkov na trh“ uvedenú v článku 16 ods. 1 smernice 98/8 ako zakladajúcu povinnosť „standstill“.
41. Právo členských štátov meniť vlastné systémy povoľovania biocídnych výrobkov však nemožno považovať za neobmedzené.
42. Treba totiž pripomenúť, že aj keď členské štáty nie sú povinné prijať opatrenia na prebratie smernice pred uplynutím lehoty stanovenej na tento účel, z uplatnenia článku 10 druhého odseku ES v spojení s článkom 249 tretím odsekom ES, ako aj zo samotnej smernice vyplýva, že počas tejto lehoty sa musia zdržať prijímania takých ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť výsledok stanovený touto smernicou (rozsudok z 18. decembra 1997, Inter‑Environnement Wallonie, C‑129/96, Zb. s. I‑7411, bod 45). To platí aj pre také prechodné obdobie, ktoré je v prejednávanej veci stanovené v článku 16 ods. 1 smernice 98/8, v ktorého priebehu sú členské štáty oprávnené naďalej používať svoje vnútroštátne systémy, aj keď nie sú v súlade s uvedenou smernicou.
43. Je teda úlohou vnútroštátneho súdu posúdiť, či ide o taký prípad, pokiaľ ide o vnútroštátne ustanovenia, ktorých zákonnosť má preskúmať.
44. Na tretiu otázku treba odpovedať tak, že článok 16 ods. 1 smernice 98/8 sa má vykladať v tom zmysle, že nezakladá povinnosť „standstill“. Článok 10 druhý odsek ES a článok 249 tretí odsek ES, ako aj smernica 98/8 však ukladajú povinnosť, aby sa počas prechodného obdobia stanoveného v článku 16 ods. 1 tejto smernice členské štáty zdržali prijímania takých ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť dosiahnutie výsledku stanoveného touto smernicou.
O štvrtej otázke
45. Štvrtou otázkou, ktorá sa ďalej delí na dve časti, sa vnútroštátny súd pýta, či sa má článok 8 ods. 2 smernice 91/414 vykladať v tom zmysle, že ak členský štát povolí na svojom území uvedenie na trh takých prípravkov na ochranu rastlín, ktoré obsahujú účinné látky neuvedené v prílohe I tejto smernice a ktoré už boli na trhu v období dvoch rokov od dátumu jej oznámenia, je povinný dodržať ustanovenia článku 4 alebo článku 8 ods. 3 uvedenej smernice.
46. Na úvod treba pripomenúť, ako správne tvrdia 3M Nederland a i., holandská vláda a Komisia, že článok 8 ods. 2 smernice 91/414 sa uplatňuje ako výnimka z článku 4 rovnakej smernice a že na rozdiel od odseku 1 uvedeného článku 8 nešpecifikuje podmienky, za ktorých musí byť udelené povolenie na uvedenie na trh. Spresňuje však, že takéto povolenie sa vydáva bez toho, aby tým boli dotknuté ustanovenia odseku 3 tohto článku 8.
47. Podľa znenia uvedeného odseku 3 „členské štáty budú uplatňovať požiadavky uvedené v článku 4 ods. 1 písm. b) [bodoch – neoficiálny preklad ] i) až v) a písm. c) až f)“, ak pristúpia k „skúmajú prípravky na ochranu rastlín obsahujúce aktívnu látku [preskúmaniu prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich účinnú látku – neoficiálny preklad ]“ nezaradených do prílohy I smernice 91/414, ktoré už sú na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia tejto smernice, ešte pred realizáciou tohto skúmania [preskúmania – neoficiálny preklad ].
48. Takéto preskúmanie predpokladá, ako tvrdia aj 3M Nederland a i. a holandská vláda, že prípravku na ochranu rastlín už bolo udelené povolenie na uvedenie na trh a že toto povolenie je dosiaľ platné. To je možné vyvodiť predovšetkým z článku 4 ods. 5 smernice 91/414, ktorý stanovuje, že povolenia pre prípravky na ochranu rastlín, ktorých účinné látky sú uvedené v prílohe I tejto smernice, možno preskúmať zakaždým, keď existujú náznaky, že niektorá z požiadaviek na udelenie povolenia sa už neplní.
49. Navyše, ako bolo rozhodnuté v bode 39 rozsudku z 3. mája 2001, Monsanto (C‑306/98, Zb. s. I‑3279), členské štáty sa podľa požiadaviek stanovených v článku 4 ods. 1 písm. b) bodoch i) až v) a písm. c) až f) smernice 91/414 rozhodnú, či pristúpia k preskúmaniu prípravkov na ochranu rastlín.
50. Článok 8 ods. 3 smernice 91/414 sa má vykladať v tom zmysle, že preskúmanie upravené týmto ustanovením zahŕňa prípravnú fázu funkčne previazanú s týmto preskúmaním, v ktorej priebehu sú členské štáty povinné dodržať aj požiadavky stanovené v článku 4 ods. 1 písm. b) bodoch i) až v) a písm. c) až f) uvedenej smernice. Táto fáza sa však odlišuje od povoľovania stanoveného v článku 8 ods. 2 tej istej smernice.
51. Nezdá sa teda, že by členské štáty boli povinné dodržať ustanovenia článku 4 ods. 1 písm. b) bodov i) až v) a písm. c) až f) smernice 91/414 pri rozhodovaní o povolení uviesť na trh na svojom vlastnom území také prípravky na ochranu rastlín, ktoré obsahujú účinné látky nezaradené do prílohy I tejto smernice a ktoré už boli na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia tejto smernice. Na vydávanie týchto povolení na uvedenie na trh sa teda v zásade použije postup, ktorý je upravený na vnútroštátnej úrovni.
52. Dánska a francúzska vláda však v podstate tvrdia, že povinnosť dodržať v prípade povoľovania prípravkov na ochranu rastlín podľa článku 8 ods. 2 smernice 91/414 ustanovenia článku 4 tejto smernice uvedené v odseku 3 toho istého článku 8 vyplýva zo znenia „bez toho, aby tým boli dotknuté ustanovenia odseku 3“ v spojení so znením „ak skúmajú prípravky na ochranu rastlín obsahujúce aktívnu látku [ak pristúpia k preskúmaniu prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich účinnú látku – neoficiálny preklad ] v súlade s odsekom 2“ uvedené v odsekoch 2 a 3 tohto článku 8.
53. Toto tvrdenie nemožno prijať.
54. Ako totiž uviedol generálny advokát v bodoch 70 až 72 svojich návrhov, odkaz v článku 8 ods. 2 smernice 91/414 na odsek 3 toho istého článku sa obmedzuje na upresnenie, že prípravky na ochranu rastlín povolené v súlade s požiadavkami vnútroštátneho práva podľa uvedeného odseku 2 nie sú vyňaté z postupu a špecifických podmienok preskúmania stanovených v odseku 3 spomínaného článku 8. Zároveň formulácia „ak skúmajú prípravky na ochranu rastlín obsahujúce aktívnu látku [ak pristúpia k preskúmaniu prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich účinnú látku – neoficiálny preklad ] v súlade s odsekom 2“ znamená, že postup preskúmania upravený v článku 8 ods. 3 smernice 91/414 sa uplatňuje na prípravky na ochranu rastlín, ktoré obsahujú účinné látky neuvedené v prílohe I tejto smernice a ktoré už sú na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia tej istej smernice. Tento postup sa teda týka prípravkov povolených podľa odseku 2 uvedeného článku 8.
55. Tento výklad je v súlade so štruktúrou a cieľom prechodného režimu zavedeného smernicou 91/414, ktorý stanovuje aj pre prípravky na ochranu rastlín obsahujúce účinné látky neuvedené v prílohe I, ktoré boli povolené na základe článku 8 ods. 2 tejto smernice, postup preskúmania, ktorý v určitých aspektoch zodpovedá postupu preskúmania podľa práva Spoločenstva upravenému v článku 4 ods. 5 tejto smernice.
56. Navyše, pokiaľ ide o požiadavky v oblasti poskytnutia údajov, ktorým podlieha žiadateľ o povolenie uviesť na trh prípravok na ochranu rastlín, článok 13 ods. 6 smernice 91/414 stanovuje, že členské štáty môžu – s patričným zreteľom na ustanovenia zmluvy – naďalej uplatňovať predchádzajúce národné pravidlá týkajúce sa požiadaviek na údaje dovtedy, kým takéto látky nebudú zaradené do prílohy I tejto smernice.
57. Na základe vyššie uvedeného treba na štvrtú otázku odpovedať tak, že článok 8 ods. 2 smernice 91/414 sa má vykladať v tom zmysle, že ak členský štát povolí na svojom území uvedenie na trh takých prípravkov na ochranu rastlín, ktoré obsahujú účinné látky neuvedené v prílohe I uvedenej smernice a ktoré už boli na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia tejto smernice, nie je povinný dodržať ustanovenia článku 4 alebo článku 8 ods. 3 tej istej smernice.
O druhej otázke
58. Svojou druhou otázkou, ktorú treba skúmať ako ďalšiu, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či napriek rozdielnym formuláciám majú prechodné režimy uvedené v článku 16 ods. 1 smernice 98/8 a článku 8 ods. 2 smernice 91/414 rovnaký význam.
59. V tejto súvislosti treba na úvod uviesť, že podľa odôvodnenia č. 20 smernice 98/8 musí byť zaistená úzka súčinnosť s inou právnou úpravou Spoločenstva, zvlášť so smernicou 91/414.
60. Ďalej je dôležité pripomenúť, že článok 8 ods. 2 smernice 91/414, ako aj článok 16 ods. 1 smernice 98/8 má za cieľ umožniť členským štátom počas prechodného obdobia stanoveného v týchto dvoch smerniciach používať existujúce vnútroštátne postupy povoľovania uvádzať na trh výrobky, na ktoré sa vzťahujú tie isté smernice a ktoré obsahujú účinné látky, ktoré ešte neboli hodnotené na úrovni Spoločenstva.
61. Nič z uvedeného nenasvedčuje tomu, že by zákonodarca Spoločenstva chcel dať posledným uvedeným článkom odlišný význam.
62. Tento výklad potvrdzujú body 43 a 44 už citovaného rozsudku Monsanto, v ktorom Súdny dvor rozhodol, že prechodný režim zavedený článkom 8 ods. 2 smernice 91/414 zodpovedá riešeniu prijatému v článku 16 ods. 1 smernice 98/8.
63. Na základe vyššie uvedeného treba na druhú otázku odpovedať tak, že článok 16 ods. 1 smernice 98/8 má rovnaký význam ako článok 8 ods. 2 smernice 91/414.
O piatej otázke
64. Piatou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či preskúmaním v zmysle článku 8 ods. 3 smernice 91/414 treba rozumieť aj hodnotenie v zmysle článku 25d ods. 2 Bmw, na základe ktorého sa účinná látka oznamuje s tým výsledkom, že prípravky na ochranu rastlín obsahujúce túto účinnú látku sú povolené alebo registrované zo zákona.
65. Stichting uvádza, že oznámenie aktívnych látok v zmysle článku 25d Bmw treba považovať za povolenie v zmysle článkov 3, 4 a 8 smernice 91/414. Francúzska vláda uvádza, že oznámenie preskúmania prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich aktívnu látku podľa článku 8 ods. 2 tejto smernice musí zahŕňať nielen preskúmanie prípravkov, ktorým už bolo udelené povolenie na uvedenie na trh, ale aj preskúmanie nových prípravkov, ktorým nebolo udelené povolenie a ktoré obsahujú účinnú látku, ktorá sa používa v prípravkoch s povolením vydaným podľa tohto ustanovenia. Komisia uvádza, že rovnakým spôsobom ako preskúmanie prípravkov stanovené v článku 8 ods. 3 smernice 91/414 sa uskutočňuje hodnotenie účinných látok na podnet vnútroštátnych orgánov upravené v článku 25d Bmw. Stichting, francúzska vláda a Komisia teda dospeli k záveru, že takéto hodnotenie je preskúmaním a musí spĺňať požiadavky uvedeného článku 8 ods. 3.
66. 3M Nederland a i., ako aj holandská vláda naopak tvrdia, že článok 8 ods. 3 smernice 91/414 a článok 25d Bmw majú rozdielny predmet úpravy a rozsah pôsobnosti. Prvý z týchto článkov sa totiž uplatňuje len v prípade preskúmania prípravkov, ktoré ešte majú platné povolenie, čo je potvrdené v bode 34 už citovaného rozsudku Monsanto, zatiaľ čo druhý článok sa uplatňuje len na pesticídy, ktorým uplynula platnosť povolenia. Navyše, berúc do úvahy rozdiely v definícii pojmov „preskúmanie“ a „overovanie“, ani automatické predĺženie platnosti povolení, ani hodnotenie účinných látok, ktoré podľa článku 25d Bmw majú vplyv na ľudské zdravie a zdravie zvierat, ako aj na životné prostredie, sa nemôžu považovať za preskúmanie v zmysle článku 8 ods. 3 smernice 91/414.
67. V tejto súvislosti treba pripomenúť, ako už bolo uvedené v bode 48 tohto rozsudku, že preskúmanie v zmysle smernice 91/414 predpokladá, že predmetnému prípravku na ochranu rastlín už bolo udelené povolenie a že toto povolenie je v okamihu preskúmania stále platné.
68. Okrem toho zo znenia článku 4 ods. 5 v spojení s článkom 8 ods. 3 smernice 91/414 vyplýva, že predmetom tohto preskúmania nie je nové hodnotenie samotnej účinnej látky, ale skôr hodnotenie finálneho prípravku na ochranu rastlín a že k tomuto preskúmaniu sa pristupuje na základe iniciatívy vnútroštátnych orgánov a nie dotknutých jednotlivcov.
69. Na piatu otázku treba odpovedať tak, že je na vnútroštátnom súde, aby posúdil, či hodnotenie upravené v článku 25d ods. 2 Bmw zodpovedá všetkým charakteristikám preskúmania v zmysle článku 8 ods. 3 smernice 91/414, a najmä tým, ktoré sú upresnené v bodoch 67 a 68 tohto rozsudku.
O šiestej otázke
70. Šiestou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či článok 8 ods. 3 smernice 91/414 obsahuje iba ustanovenia o oznamovaní údajov pred preskúmaním alebo či sa má vykladať v tom zmysle, že v ňom uvedené požiadavky majú vplyv na spôsob, akým má byť organizované a vykonané preskúmanie.
71. V tejto súvislosti už bolo spomenuté v bode 47 tohto rozsudku, že podľa článku 8 ods. 3 smernice 91/414 členské štáty uplatnia požiadavky uvedené v článku 4 ods. 1 písm. b) bodoch i) až v) a písm. c) až f) tejto smernice, ak pristupujú k „skúmanie prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich aktívnu látku [preskúmaniu prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich účinnú látku – neoficiálny preklad ]“ neuvedených v prílohe I tejto smernice, ktoré už boli na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia tejto smernice a ešte pred realizáciou tohto preskúmania. Zo znenia článku 8 ods. 3 smernice 91/414 okrem toho vyplýva, že členské štáty uplatnia tieto požiadavky v súlade s vnútroštátnymi ustanoveniami týkajúcimi sa údajov, ktoré sa majú poskytnúť.
72. Požiadavky uvedené v článku 4 ods. 1 písm. b) až e) smernice 91/414 sa týkajú bezpečnosti a účinnosti prípravkov na ochranu rastlín. Článok 4 ods. 1 písm. f) tejto smernice nariaďuje členským štátom stanoviť maximálne limity rezíduí a oznámiť ich Komisii, ktorá ich musí schváliť. Podľa týchto kritérií členské štáty rozhodujú o uskutočnení preskúmania prípravkov na ochranu rastlín (pozri v tomto zmysle rozsudok Monsanto, už citovaný, bod 39).
73. Navyše treba konštatovať, ako uvádza generálny advokát v bode 88 svojich návrhov, že článok 8 ods. 3 smernice 91/414 neobsahuje žiadne ustanovenie o organizácii a vykonávaní preskúmania.
74. Za týchto podmienok treba na šiestu otázku odpovedať tak, že článok 8 ods. 3 smernice 91/414 sa má vykladať v tom zmysle, že obsahuje len ustanovenia, ktoré sa týkajú poskytovania údajov pred preskúmaním.
O prvej otázke
75. Svojou prvou otázkou, ktorá je rozdelená na dve časti, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či majú článok 8 ods. 2 a 3 smernice 91/414 a článok 16 ods. 1 smernice 98/8 priamy účinok po uplynutí lehôt na prebratie týchto smerníc do vnútroštátneho práva.
76. So zreteľom na odpoveď na predchádzajúce otázky nie je potrebné odpovedať na túto prvú otázku.
77. Podľa ustálenej judikatúry povinnosť členských štátov vyplývajúca z určitej smernice dosiahnuť výsledok stanovený touto smernicou, ako aj ich povinnosť prijať všetky potrebné opatrenia všeobecnej alebo osobitnej povahy na zabezpečenie plnenia tejto povinnosti vyplývajúca z článku 10 ES sa vzťahujú na všetky orgány týchto štátov vrátane súdnych orgánov v rozsahu ich právomocí (pozri najmä rozsudky z 10. apríla 1984, Von Colson a Kamann, 14/83, Zb. s. 1891, bod 26, a z 13. novembra 1990, Marleasing, C‑106/89, Zb. s. I‑4135, bod 8).
78. Vnútroštátny súd je teda pri použití vnútroštátneho práva a najmä ustanovení právnej úpravy špecificky prijatej na účel splnenia požiadaviek smernice povinný vykladať vnútroštátne právo v čo najširšom možnom rozsahu v zmysle znenia a cieľa príslušnej smernice, aby dosiahol ňou stanovený výsledok, a dosiahol tak súlad s článkom 249 tretím odsekom ES (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky Von Colson a Kamann, už citovaný, bod 26, a Marleasing, už citovaný, bod 8).
O trovách
79. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
1. Článok 16 ods. 1 smernice 98/8/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh sa má vykladať v tom zmysle, že nezakladá povinnosť „standstill“. Článok 10 druhý odsek ES a článok 249 tretí odsek ES, ako aj smernica 98/8 však ukladajú povinnosť, aby sa počas prechodného obdobia stanoveného v článku 16 ods. 1 tejto smernice členské štáty zdržali prijímania takých ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť dosiahnutie výsledku stanoveného touto smernicou.
2. Článok 8 ods. 2 smernice Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh sa má vykladať v tom zmysle, že ak členský štát povolí na svojom území uvedenie na trh takých prípravkov na ochranu rastlín, ktoré obsahujú účinné látky neuvedené v prílohe I smernice a ktoré už boli na trhu v období dvoch rokov od dátumu oznámenia uvedenej smernice, nie je povinný dodržať ustanovenia článku 4 alebo článku 8 ods. 3 tej istej smernice.
3. Článok 16 ods. 1 smernice 98/8 má rovnaký význam ako článok 8 ods. 2 smernice 91/414.
4. Je na vnútroštátnom súde, aby posúdil, či hodnotenie upravené v článku 25d ods. 2 zákona o pesticídoch (Bestrijdingsmiddelenwet) z roku 1962 zodpovedá všetkým charakteristikám preskúmania v zmysle článku 8 ods. 3 smernice 91/414.
5. Článok 8 ods. 3 smernice 91/414 sa má vykladať v tom zmysle, že obsahuje len ustanovenia, ktoré sa týkajú poskytovania údajov pred preskúmaním.
6. Nie je potrebné odpovedať na prvú otázku.