62003CC0295_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod
1. Predmetné odvolanie smeruje proti rozsudku Súdu prvého stupňa z 10. apríla 2003, Alessandrini a i./Komisia (spojené veci T‑93/00 a T‑46/01, Zb. s. II‑1635), ktorým boli zamietnuté žaloby o neplatnosť podané proti listom, ktorými Komisia odmietla návrhy viacerých tradičných dovozcov banánov latinsko-amerického pôvodu môcť použiť dovozné licencie na uvedené ovocie pochádzajúce z afrických štátov, štátov Karibiku a Tichého oceánu (AKT štáty) na dovoz banánov pochádzajúcich z tretích krajín.
2. Predmetný prípad teda rieši viaceré aspekty spoločnej organizácie trhu s banánmi vyplývajúce zo zmeny uskutočnenej Radou v roku 1998. Uplatnením tejto zmeny zo strany Komisie bolo zrušené rozlišovanie na základe pôvodu (AKT alebo tretie krajiny) dovtedy používané na prideľovanie dovozných licencií.
3. Na prvostupňovom súde odvolatelia konkrétne uplatňovali skutočnosť, že vykonávacie predpisy prijaté Komisiou porušujú základný právny predpis a týmito zmenami im bola spôsobená ekonomická ujma v rozsahu, v akom Komisia neprijala nevyhnutné prechodné opatrenia.
Pred Súdnym dvorom sa odvolatelia obmedzili na náhradu ujmy, ktorú údajne utrpeli.
II – Právny rámec
Nariadenie (EHS) č. 404/93
4. V hlave IV nariadenia Rady (EHS) č. 404/93 z 13. februára 1993 o spoločnej organizácii trhu s banánmi(2) boli rôzne vnútroštátne systémy nahradené od 1. júla 1993 spoločným režimom obchodu s ostatnými štátmi. Bola zavedená klasifikácia: „banány Spoločenstva“ zozbierané v Spoločenstve, „banány zo štátov AKT“ a „banány z tretích krajín s výnimkou štátov AKT“. V rámci druhej kategórie „tradičné AKT banány“ zodpovedali vyvážaným množstvám, ktoré neprekračovali obvyklú kvótu, zatiaľ čo „netradičné AKT banány“ predstavovali množstvá, ktoré prekračovali túto obvyklú hornú hranicu množstiev stanovených v prílohe nariadenia č. 404/93.
5. V zmysle článku 17 ods. 1 nariadenia č. 404/93 treba pri dovoze banánov do Spoločenstva predložiť licenciu vydanú členskými štátmi na žiadosť ktorejkoľvek zainteresovanej strany bez ohľadu na miesto jej usadenia v Spoločenstve a bez toho, aby boli dotknuté osobitné ustanovenia prijaté pre vykonávanie článkov 18 a 19.
6. Článok 18 ods. 1 nariadenia č. 404/93 v pôvodnom znení stanovoval otvorenie ročnej colnej kvóty dvoch miliónov ton (čistá hmotnosť) pre dovozy banánov z tretích krajín a netradičných AKT banánov. Dovozy banánov z tretích krajín v rámci colnej kvóty podliehali clu 100 ecu na tonu, zatiaľ čo dovozy netradičných AKT banánov nepodliehali žiadnemu clu. Článok 18 ods. 2 tohto nariadenia v pôvodnom znení stanovoval, že netradičné AKT banány a banány z tretích krajín dovezené nad rámec tejto kvóty podliehajú clu 750 ecu a 850 ecu na tonu.
7. Článok 19 ods. 1 nariadenia č. 404/93 upravoval rozdelenie colnej kvóty, otvárajúc ju v rozsahu 66,5 % pre kategóriu prevádzkovateľov, ktorí predávali banány z tretích krajín alebo netradičné AKT banány (kategória A), v rozsahu 30 % pre kategóriu prevádzkovateľov, ktorí predávali banány Spoločenstva alebo tradičné AKT banány (kategória B), a v rozsahu 3,5 % pre kategóriu prevádzkovateľov zriadených v Spoločenstve, ktorí začali predávať iné banány ako banány Spoločenstva a/alebo tradičné AKT banány od roku 1992 (kategória C).
8. Článok 19 ods. 2 nariadenia č. 404/93 stanovuje:
„Na základe osobitných výpočtov za každú kategóriu prevádzkovateľov [A a B], každý prevádzkovateľ získa dovoznú licenciu na základe priemerných množstiev banánov, ktoré predal za posledné tri roky, za ktoré sú údaje dostupné.“
Nariadenie (EHS) č. 1442/93
9. Komisia prijala 10. júna 1993 nariadenie (EHS) č. 1442/93 stanovujúce pravidlá uplatňovania režimu dovozu banánov do Spoločenstva(3) (ďalej len „režim z roku 1993). Tento režim bol platný do 31. decembra 1998.
10. V zmysle článku 5 ods. 1 prvého pododseku nariadenia č. 1442/93 boli príslušné orgány členského štátu povinné stanoviť každý rok pre každého prevádzkovateľa kategórie A a B, ktorý je registrovaný na jeho území, priemer množstiev uvedených na trh počas troch rokov pred rokom, ktorý predchádza roku, na ktorý bola otvorená kvóta, rozdelených podľa povahy úloh vykonávaných prevádzkovateľom v zmysle článku 3 ods. 1 tohto nariadenia. Tento priemer sa nazýval „referenčné množstvo“.
11. Podľa článku 14 ods. 2 nariadenia č. 1442/93 zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2444/94 z 10. októbra 1994 (Ú. v. ES L 261, s. 3) „žiadosti o dovozné licencie sú uložené u príslušných orgánov každého členského štátu v priebehu prvých siedmich dní posledného mesiaca štvrťroka predchádzajúcemu štvrťroku, na ktorý boli licencie vystavené“ [ neoficiálny preklad ].
Nariadenie (ES) č. 1637/98
12. Nariadenie Rady (ES) č. 1637/98 z 20. júla 1998, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 404/93 (Ú. v. ES L 210, s. 28; Mim. vyd. 03/023, s. 304), zaviedlo s účinnosťou od 1. januára 1999 podstatné novinky do spoločnej organizácie trhu s banánmi. Predovšetkým zmenilo články 16 až 20 v hlave IV nariadenia č. 404/93.
13. Článok 18 ods. 1 nariadenia č. 404/93 vo svojom znení zmenenom a doplnenom nariadením č. 1637/98 otvoril ročnú colnú kvótu 2,2 milióna ton (čistá hmotnosť) na dovozy banánov z tretích štátov a netradičných AKT banánov. Dovozy banánov z tretích štátov podľa colnej kvóty podliehali clu 75 ecu na tonu, zatiaľ čo dovozy netradičných AKT banánov nepodliehali žiadnemu clu.
14. Článok 18 ods. 2 nariadenia zmeneného a doplneného nariadením č. 1637/98 stanovil dodatočnú ročnú colnú kvótu 353 000 ton (čistá hmotnosť) na dovozy banánov z tretích štátov a netradičných AKT banánov. V rámci tejto colnej kvóty dovozy banánov z tretích štátov podliehali clu 75 ecu na tonu, zatiaľ čo dovozy netradičných AKT banánov nepodliehali žiadnemu clu.
15. Podľa článku 20 písm. d) nariadenia č. 404/93 zmeneného a doplneného nariadením č. 1637/98 Komisia mala právomoc v súlade so systémom riadiaceho výboru pre banány upraveným v článku 27 tohto nariadenia prijať opatrenia k colným kvótam uvedeným v článku 18 vrátane „zvláštnych ustanovení potrebných na uľahčenie prechodu od dovozných úprav platných od 1. júla 1993 k... úpravám hlavy IV [nariadenia č. 404/93]“.
Nariadenie (ES) č. 2362/98
16. Dňa 28. októbra 1998 prijala Komisia nariadenie (ES) č. 2362/98, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia č. 404/93 týkajúceho sa režimu dovozu banánov do Spoločenstva(4), ktorého článok 31 zrušil nariadenie č. 1442/93 od 1. januára 1999. Nové pravidlá správy dovozných licencií v rámci colných kvót sú obsiahnuté v hlavách I, II a IV nariadenia č. 2362/98 (ďalej len „režim z roku 1999“).
17. Režim z roku 1999 zaviedol niekoľko noviniek v porovnaní s režimom z roku 1993:
a) odstraňuje akýkoľvek rozdiel na základe činností vykonávaných prevádzkovateľmi;
b) berie do úvahy množstvá dovezených banánov;
c) spravuje dovozné licencie bez ohľadu na pôvod banánov (AKT alebo tretie krajiny);
d) zvyšuje colné kvóty a podiel priznaný novým prevádzkovateľom.
18. Článok 2 nariadenia č. 2362/98 rozdeľuje colné kvóty podľa článku 18 ods. 1 a 2 a tradičné AKT banány podľa článku 16 nariadenia č. 404/93 zmeneného a doplneného nariadením č. 1637/98 takto:
– 92 % pre tradičných prevádzkovateľov definovaných v článku 3,
– 8 % pre nových prevádzkovateľov definovaných v článku 7.
19. Článok 4 ods. 1 nariadenia č. 2362/98 prideľuje každému tradičnému prevádzkovateľovi zaregistrovanému v členskom štáte každý rok pre všetky miesta pôvodu uvedené v prílohe I tohto nariadenia jediné referenčné množstvo
určené podľa množstva banánov dovezených počas referenčného obdobia. Podľa článku 4 ods. 2 tohto nariadenia sú pre dovozy uskutočnené v roku 1999 referenčným obdobím roky 1994, 1995 a 1996.
20. Článok 6 ods. 1 stanovuje, že „každý rok najneskôr 30. septembra po nevyhnutných kontrolách a overeniach stanovia príslušné orgány v súlade s článkami 3, 4 a 5 pre každého tradičného prevádzkovateľa jediné dočasné referenčné množstvo podľa priemeru množstiev banánov, ktoré boli skutočne dovezené z miest pôvodu uvedených v prílohe I počas referenčného obdobia“ [ neoficiálny preklad ]. Referenčné množstvo sa stanoví podľa trojročného priemeru aj v prípade, že dovozca počas časti tohto obdobia vôbec nedovážal. Článok 6 ods. 2 tohto nariadenia zaväzuje príslušné orgány každý rok oznámiť Komisii zoznam registrovaných tradičných prevádzkovateľov, ako aj ich celkové dočasné referenčné množstvá.
21. Pravidlá vydávania dovozných licencií sú obsiahnuté v článkoch 14 až 22 nariadenia č. 2362/98.
22. Článok 14 ods. 1 stanovuje, že „na prvé tri štvrťroky môže byť na účely vydávania dovozných licencií určené orientačné množstvo vyjadrené ako rovnaké percento dostupných množstiev pre každé z miest pôvodu uvedených v prílohe I“ [ neoficiálny preklad ].
23. V zmysle článku 15 ods. 1 „žiadosti o dovozné licencie sa podávajú na každý štvrťrok príslušným orgánom členského štátu, v ktorom sú prevádzkovatelia registrovaní, v priebehu prvých siedmich dní mesiaca predchádzajúceho štvrťroku, na ktorý sú vydané licencie“ [ neoficiálny preklad ].
24. Článok 17 stanovuje, že ak počet žiadostí o licencie výrazne prekročí za štvrťrok a pre jedno alebo viacero miest pôvodu uvedených v prílohe I orientačné množstvo stanovené podľa článku 14 alebo prekročí dostupné množstvo, stanoví sa percentuálne zníženie, ktoré sa uplatní na žiadosti.
25. Článok 18 znie:
„1. Ak bolo v zmysle článku 17 určené percentuálne zníženie pre jedno alebo viac miest pôvodu, môže prevádzkovateľ, ktorý požiadal o dovoznú licenciu pre toto miesto alebo tieto miesta pôvodu najmä:
a) vzdať sa použitia licencie oznámením adresovaným orgánu príslušnému na vystavenie licencií v lehote desiatich pracovných dní odo dňa uverejnenia nariadenia, ktoré stanovuje percentuálne zníženie; v takomto prípade bude okamžite uvoľnená zábezpeka poskytnutá za licenciu, alebo
b) podať jednu alebo viac iných nových žiadostí o licenciu pre miesta pôvodu, v súvislosti s ktorými Komisia uverejnila dostupné množstvá, a to do celkovej výšky rovnakej alebo nižšej ako množstvo, ktoré je predmetom žiadosti, ale ktoré nie je pokryté pôvodnou licenciou. Takáto žiadosť sa podá v lehote uvedenej v bode a) a podlieha všetkým podmienkam, ktoré sa vzťahujú na žiadosť o licenciu.
2. Komisia bezodkladne určí množstvá, pre ktoré môžu byť vydané licencie pre dotknuté miesto pôvodu alebo miesta pôvodu.“ [ neoficiálny preklad ]
26. Článok 19 ods. 1 upresňuje, že „príslušné orgány vydajú dovozné licencie na nasledujúci štvrťrok najneskôr 23. deň posledného mesiaca každého štvrťroka“ [ neoficiálny preklad ].
27. Článok 20 ods. 1 stanovuje, že „nepoužité množstvá, na ktoré sa vzťahuje licencia, musia byť na základe žiadosti znova pridelené rovnakému prevádzkovateľovi, či je to vlastník alebo postupník, na obdobie nasledujúceho štvrťroka, ale vždy v priebehu roku vydania prvej licencie. Zábezpeka zostane zachovaná v pomere k nepoužitým množstvám“ [ neoficiálny preklad ].
28. V hlave V tohto nariadenia sú zhrnuté niektoré prechodné ustanovenia na rok 1999. Podľa článku 28 ods. 1 žiadosti o licencie na rok 1999 musia prevádzkovatelia predložiť najneskôr 13. novembra 1998 a k tomu priložiť označenie celkových množstiev banánov, ktoré skutočne doviezli počas každého roku v rámci referenčného obdobia 1994 – 1996, čísla všetkých licencií a výpisy z licencií použitých na tieto dovozy, ako aj odkazy na všetky dokumenty dokazujúce zaplatenie cla.
29. Príloha I nariadenia č. 2362/98 stanovuje rozdelenie colných kvót uvedených v článku 18 ods. 1 a 2 nariadenia č. 404/93, ako aj tradičné množstvo AKT (857 000 ton).
Režim z roku 2001
30. Rada prijala 29. januára 2001 nariadenie (ES) č. 216/2001, ktorého článok 1 zmenil a doplnil články 16 až 20 nariadenia č. 404/93.(5)
31. Podrobné pravidlá na uplatňovanie hlavy IV zmeneného a doplneného nariadenia č. 404/93 boli upresnené v nariadení Komisie (ES) č. 896/2001 zo 7. mája 2001, ustanovujúceho podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia č. 404/93 týkajúceho sa opatrení pri dovoze banánov do Spoločenstva(6) . Tieto ustanovenia sú podľa článku 32 nariadenia č. 896/2001 účinné od 1. júla 2001.
III – Skutkový stav
32. Žalobcovia sú dovozcami banánov latinsko-amerického pôvodu. Sú registrovaní ako tradiční prevádzkovatelia na príslušných vnútroštátnych orgánoch (Taliansko, a pokiaľ ide o London Fruit Ltd, Spojené kráľovstvo) a od týchto orgánov získali dočasné individuálne referenčné množstvá na rok 1999. Mohli teda získať dovozové licencie na banány z tretích krajín na obdobie prvých troch štvrťrokov roku 1999.
33. Skutkové okolnosti veci T‑93/00 sa týka štvrtého štvrťroka roku 1999, obdobia, počas ktorého žalobcovia od príslušných vnútroštátnych orgánov požadovali dovozné licencie na zostatok ich dočasných referenčných množstiev; žiadostiam bolo vyhovené v rámci limitu dostupného pre dovoz banánov z tretích krajín.(7)
34. Žalobcovia mali v súvislosti s neuspokojenými žiadosťami ešte možnosť požiadať o dovozné licencie na množstvo 308 978,252 ton tradičných AKT banánov.(8) Žalobcovia takto požiadali o dovozné licencie na AKT banány v rámci limitu zostatkových množstiev podľa článku 18 ods. 1 nariadenia č. 2362/98, ktorých referenčné množstvá boli rozdelené takto:
Alessandrini Srl	2 050	kg
Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc	1 859	kg
Arpigi SpA	757	kg
Bestfruit Srl	2 637	kg
Co-Frutta SpA	209 392	kg
Co-Frutta Soc. coop. arl	30 207	kg
Dal Bello Sife Srl	1 533	kg
Frigofrutta Srl	2 990	kg
Garletti Snc	4 419	kg
London Fruit Ltd	286 004	kg
35. Dňa 13. októbra 1999 príslušné vnútroštátne orgány vystavili žalobcom dovozné licencie na AKT banány na celé množstvo, ktoré bolo predmetom žiadosti, ale napriek opakovaným snahám sa žalobcom nepodarilo AKT banány získať.
36. V tejto situácii žalobcovia 18. novembra 1999 požiadali Komisiu, opierajúc sa o článok 232 ES, aby:
1. prijala potrebné opatrenia, ktoré by im umožnili použiť licencie vydané na štvrtý štvrťrok na dovoz z krajín AKT na dovozy banánov z krajín Latinskej Ameriky alebo iných tretích krajín;
2. v každom prípade nariadila, aby zábezpeky na predmetné licencie boli uvoľnené, keďže neboli použité a táto skutočnosť nebola spôsobená ich držiteľom.
37. Keďže žalobcovia nedostali na túto žiadosť odpoveď, upriamili faxom z 22. decembra 1999 pozornosť Komisie na skutočnosť, že platnosť dotknutých licencií sa skončí 7. januára 2000, a vyzvali ju, aby sa k tomu vyjadrila.
38. Listom č. 02418 z 26. januára 2000 adresovaným právnemu zástupcovi žalobcov Komisia odpovedala takto:
„Vo svojom liste z 22. decembra 1999 odkazujete na ťažkosti, ktoré mali určití prevádzkovatelia pri používaní dovozných licencií na banány vystavených na štvrtý štvrťrok roku 1999, predovšetkým na dovoz banánov pochádzajúcich z krajín AKT.
Predovšetkým je dôležité uviesť, že povaha týchto problémov je v podstate obchodného rázu a z toho dôvodu súvisí s činnosťami hospodárskych subjektov. Uvedený problém sa týka hľadania obchodných partnerov na nákup a prepravu určitých výrobkov a v tomto prípade predovšetkým banánov pochádzajúcich z krajín AKT. Hoci je to poľutovaniahodné, skutočnosť, že Vaši klienti neboli schopní uzavrieť zmluvy na dodanie banánov AKT, je súčasťou obchodného rizika, ktoré prevádzkovatelia bežne podstupujú.
Na záver poukazujeme na to, že tieto ťažkosti sa týkajú len určitých prevádzkovateľov, ktorých charakteristické vlastnosti nie sú spresnené, a že zásah Komisie by mohol týchto prevádzkovateľov favorizovať na úkor ostatných, ktorí podstúpili riziká súvisiace s ich zmluvnými povinnosťami.“
39. Okrem toho vnútroštátne orgány si ponechali zábezpeky poskytnuté žalobcami po tom, ako usúdili, že dôvody uvedené žalobcami s cieľom vrátiť poskytnuté záruky nie sú vyššou mocou, ktorá by bola jediným predpokladom možného vrátenia zábezpeky.
40. Skutkové okolnosti veci T‑46/01 sa týkali štvrtého štvrťroku roku 2000. Za tento štvrťrok bol zostatok dostupných individuálnych referenčných množstiev pre každého zo žalobcov nasledujúci:
Alessandrini Srl	5 667	kg
Anello Gino di Anello Luigi & C. Snc	5 140	kg
Arpigi SpA	15 792	kg
Bestfruit Srl	7 290	kg
Co-Frutta SpA	236 746	kg
Co-Frutta Soc. coop. arl	80 301	kg
Dal Bello Sife Srl	4 110	kg
Frigofrutta Srl	8 266	kg
Garletti Snc	7 329	kg
London Fruit Ltd	324 124	kg
41. Vzhľadom na to, že žiadosti o licencie na banány z tretích krajín prekročili nepridelené množstvá, nariadenie Komisie (ES) č. 1971/2000(9) stanovilo množstvá banánov stále dostupných na vývoz vo štvrtom štvrťroku roku 2000. V zmysle prílohy nariadenia mohli byť ešte vydané dovozné licencie na tradičné AKT banány do výšky 329 787,675 ton, hoci o ne žalobcovia nepožiadali.
42. Odvolávajúc sa na článok 232 ES požiadali žalobcovia 10. októbra 2000 Komisiu, aby prijala opatrenia v zmysle článku 20 písm. d) nariadenia č. 404/93 s cieľom prideliť im na štvrtý štvrťrok roku 2000 dovozné licencie na banány z tretích krajín na zostatok individuálnych referenčných množstiev, ktoré im boli pridelené. Subsidiárne požiadali o náhradu ušlého zisku z dôvodu nemožnosti dovozu týchto banánov a obchodovania s nimi.
43. Listom AGR 030905 z 8. decembra 2000 adresovaným právnemu zástupcovi žalobcov zamietla Komisia tieto žiadosti nasledujúcimi slovami:
„Vo Vašom liste z 10. októbra 2000 informujete Komisiu o ťažkostiach, ktoré majú niektorí prevádzkovatelia pri získavaní banánov s cieľom úplne využiť referenčné množstvá vo štvrtom štvrťroku, ktoré im boli oznámené na rok 2000 v rámci režimu colných dovozných kvót.
Ťažkosti, na ktoré poukazujete, sú v podstate obchodnej povahy. Musíme, žiaľ, zdôrazniť, že právna úprava Spoločenstva nepriznáva Komisii v tejto oblasti žiadnu právomoc. Sami túto situáciu uznávate, keď uvádzate, že prevádzkovatelia, ktorí nemajú pravidelný kontakt s pestovateľmi AKT banánov, majú problémy pri získavaní tohto tovaru.
Ďalej uvádzate, že prevádzkovatelia, ktorých zastupujete, nemohli využiť celkové referenčné množstvo, ktoré im bolo priznané.
Musíme spresniť, že z právneho hľadiska referenčné množstvá len vytvárajú otvorené možnosti pre prevádzkovateľov určené na základe ich predchádzajúcich činností, uplatňujúc právnu úpravu Spoločenstva, a dotknutým subjektom len poskytujú právo predložiť žiadosti na získanie dovozných licencií s cieľom mať možnosť vykonať obchodné činnosti, na ktorých sa dohodli s dodávateľmi v krajinách výroby.
Na záver musíme dodať, že na základe informácií, ktoré ste Komisii predložili, sa zdá, že ťažkosti, na ktoré ste poukázali, nemajú prechodný charakter v tom zmysle, že by mohli byť pripísané prechodu z režimu pred rokom 1999 na režim, ktorý sa uplatňoval od roku 1999. Ustanovenie článku 20 písm. d) nariadenia... č. 404/93 preto neumožňuje Komisii prijať osobitné opatrenia, ktoré navrhujete.“
IV – Žaloba o neplatnosť podaná na Súd prvého stupňa
44. Každá z dotknutých spoločností podala proti už citovaným listom Komisie z 26. januára 2000 (vec T‑93/00) a z 8. decembra 2000 (vec T‑46/01) žalobu na Súd prvého stupňa.
45. Odvolávajúc sa na námietku nezákonnosti stanovenú v článku 241 ES vo svojich žalobách uviedli tri žalobné dôvody opierajúce sa o porušenie nariadenia č. 404/93, porušenie práva vlastniť majetok, ako aj zásady slobodného výkonu hospodárskej činnosti a zásah do zásady rovnakého zaobchádzania.
V – Napadnutý rozsudok
46. Rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. apríla 2003 najskôr analyzoval námietku nezákonnosti uplatňovanú Komisiou, ktorá sa zakladá na nedostatku aktívnej legitimácie žalobcov.
47. Hoci každý z napadnutých listov je odpoveďou na rozdielne žiadosti,(10) prvostupňový súd bol toho názoru, že obidva listy sa týkajú oprávnenia Komisie prijať opatrenia podľa článku 20 písm. d) nariadenia č. 404/93. Rozhodnutím, v ktorom sa neuplatnilo toto oprávnenie, boli priamo a individuálne dotknuté záujmy dodávateľov a podstatným spôsobom bolo zmenené ich právne postavenie.(11)
48. Po zamietnutí tejto námietky nezákonnosti sa Súd prvého stupňa zaoberal tromi žalobnými dôvodmi, ktoré uvádzajú žalobcovia, ktoré sú založené na nezákonnosti nariadenia č. 2362/98, a ktoré sa opierajú najmä: o porušenie základného nariadenia, t. j. nariadenia č. 404/93; porušenie práva vlastniť majetok a zásady slobodného výkonu hospodárskej činnosti a porušenie povinnosti zákazu diskriminácie.
49. Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku tieto žalobné dôvody zamietol a rozhodol, že nebola preukázaná žiadna priama právna súvislosť medzi listami z 26. januára 2000 a 8. decembra 2000 na jednej strane a právnymi predpismi nariadenia č. 2362/98 na druhej strane.(12)
50. Podľa žalobcov bola Komisia na základe článku 20 písm. d) nariadenia č. 404/93 povinná zohľadniť skutočnú praktickú nemožnosť zásobovať sa AKT banánmi a povoliť im doviezť banány z iných krajín až do výšky nevyčerpaných individuálnych referenčných množstiev(13) .
Prvostupňový súd skúmal teda rozsah diskrečnej právomoci Komisie pri prijímaní „konkrétnych nevyhnutných opatrení“ na zjednodušenie prechodu z režimu z roku 1993 na režim z roku 1999 a obmedzil sa na kontrolu zákonnosti výkonu tejto právomoci, či nedošlo k zjavnému omylu. Podľa súdu rozhodujúceho vo veci samej však ujmy, ktoré by mohli žalobcovia namietať, nevyplývajú priamo z tohto prechodu, ale z ich nemožnosti zásobovať sa AKT banánmi v priebehu štvrtého štvrťroka roku 1999 (pokiaľ ide o vec T‑93/00) alebo z ich nepožiadania o dovozné licencie na AKT banány na štvrtý štvrťrok roku 2000 (pokiaľ ide o vec T‑46/01).(14)
Za týchto okolností Súd prvého stupňa rozhodol, že Komisia pri výkone diskrečnej právomoci neprekročila hranice tým, že zamietla prijať opatrenie podľa článku 20 písm. d) nariadenia č. 404/93, a teda v plnom rozsahu zamietol žalobný dôvod.(15)
51. Čo sa týka veci T‑93/00, Súd prvého stupňa však uznal, že aj keď by sme pripustili, že žalobcovia nemali možnosť nájsť obchodných partnerov v dôsledku vstupu režimu z roku 1999 do platnosti, dostatočne nepreukázali, že sa Komisia neprijatím predmetných opatrení podľa článku 20 písm. d) nariadenia č. 404/93 dopustila zjavne nesprávneho posúdenia.(16)
52. Napokon súd vo veci samej posudzoval žiadosti o náhradu škody podané žalujúcimi spoločnosťami na základe protiprávneho konania Komisie spočívajúceho v uplatňovaní spoločnej správy colných kvót pre tretie krajiny a krajiny AKT a predovšetkým v globalizácii referenčných množstiev a v dôsledku toho neprijatie opatrení na zmiernenie škodlivých účinkov.
53. Napadnutý rozsudok sa priklonil k názoru Komisie, že neexistuje príčinná súvislosť medzi zmenami vyplývajúcimi z nariadenia č. 2362/98 a ťažkosťami v zásobovaní AKT banánmi uvádzanými žalobcami.
54. Podľa Súdu prvého stupňa „je príčinou údajnej škody skutočnosť, že žalobcovia nemohli nájsť dodávateľov, ktorí by im mohli dodať AKT banány v priebehu štvrtého štvrťroku roku 1999. Vo veci T‑46/01 ušlý zisk, na ktorý sa žalobcovia odvolávajú, vyplýva priamo z nedostatku ich starostlivosti. Nepožiadali o dovozné licencie na AKT banány na štvrtý štvrťrok roku 2000 za podmienok upravených nariadením č. 1971/2000 po tom, ako boli vyčerpané množstvá banánov z tretích krajín. Okrem toho napriek problémom, s ktorými zápasili vo štvrtom štvrťroku roku 1999, sa nepokúsili uzavrieť zmluvy s dodávateľmi AKT banánov v priebehu roka 2000, aby mohli získať zásoby banánov v štvrtom štvrťroku tohto roku“(17) .
VI – Preskúmanie odvolania
55. Predmetom odvolania je:
– čiastočne zrušiť napadnutý rozsudok v časti týkajúcej sa žiadosti o náhradu škôd a spôsobenej ujmy,
– zaviazať Komisiu nahradiť žalobcom ujmy spôsobené tým, že nezískali dovozné licencie na banány z tretích krajín,
– zaviazať Komisiu na náhradu trov celého konania.
56. Inštitúcia Spoločenstva naopak navrhuje vyhlásiť odvolanie za neprípustné prípadne subsidiárne ho zamietnuť. V prípade čiastočného zrušenia napadnutého rozsudku žiada vrátenie veci na Súd prvého stupňa, aby rozhodol o veci samej a v každom prípade zaviazal žalobcov na náhradu trov konania.
57. Námietka neprípustnosti sa opiera o údajné mutatio litis
uskutočnené odvolateľmi, ktorí v súčasnosti požadujú, aby Súdny dvor rozhodol o mimozmluvnej zodpovednosti Komisie, hoci takúto žiadosť na Súde prvého stupňa nepodali.
58. Za týchto okolností, za akých bolo podané odvolanie, je vhodné prejednávať prípustnosť žaloby o mimozmluvnej zodpovednosti spolu s dôvodnosťou veci.
59. Odvolatelia vytýkajú Súdu prvého stupňa, že sa nezaoberal všetkými argumentmi predloženými na podporu ich žiadosti o náhradu škody, pretože chybne vydedukoval, že im bola spôsobená ujma nemožnosťou dovážať AKT banány, a podcenil nemožnosť získať dovozné licencie na referenčné množstvá pre tretie krajiny, na ktoré mali právo. Odvolatelia dodávajú, že ak by Komisia nezaviedla jednotné colné kvóty a globalizáciu referenčných množstiev, mohli by tieto licencie získať.
Odvolatelia chcú vo svojom odvolaní predovšetkým zdôrazniť skutočnosť, že nariadenie č. 2362/98 bolo priamou príčinou spôsobenej ujmy.
60. Napokon odvolatelia kritizujú body 56 a 58 napadnutého rozsudku – v ktorých sú zhrnuté návrhy účastníkov konania – v rozsahu, v akom mylne naznačujú, že škody vznikli v dôsledku listov z 26. januára 2000 a z 8. decembra 2000.
61. Komisia navrhuje zamietnuť odvolanie v celom rozsahu ako neprípustné, pretože sa obmedzuje len na náhradu škody a nespochybňuje rozhodnutie Súdu prvého stupňa z hľadiska namietanej nezákonnosti nariadenia č. 2362/98.
62. Pokiaľ ide o čiastočné zrušenie napadnutého rozsudku, Komisia tvrdí, že žalobcovia zamieňajú niektoré aspekty spôsobenej ujmy – a to skutočnosť, že nemohli vyčerpať svoje referenčné množstvo, – s príčinnou súvislosťou, ktorá musí existovať medzi touto škodou, a údajným protiprávnym konaním, ktoré škodu spôsobilo.
63. Pokiaľ ide o odvolací dôvod týkajúc i sa chybnej formulácie bodov 56 a 58 rozsudku prvostupňového súdu, Komisia sa domnieva, že obsah vzájomných vyjadrení účastníkov konania bol korektne zhrnutý v zmysle písomných a ústnych prejavov počas pojednávania.
64. Komisia súčasne tvrdí, že ak by sa súd a quo
domnieval, že návrh na náhradu škody bol založený výlučne na sporných dvoch listoch, ktorých zákonnosť predtým uznal, nebol by skúmal príčinnú súvislosť, keďže v prípade absencie nezákonného postupu, neexistuje žiadna zodpovednosť.
65. Zámerom odvolateľov je v podstate dokázať, že pri posudzovaní návrhu na náhradu škody mal Súd prvého stupňa preskúmať zákonnosť nariadenia č. 2362/98, ktoré nielen porušilo ustanovenia nariadenia č. 404/93, ale súčasne porušilo aj základné právo vlastniť majetok a slobodný výkon hospodárskej činnosti, ako aj zásadu zákazu diskriminácie.
66. Opierajúc sa o porušenie povinnosti stanovenej v článku 20 písm. d) nariadenia č. 404/93 odvolatelia tvrdia, že zmenou režimu zavedeného v roku 1999 sa znížili ich možnosti zásobovať sa banánmi z tretích krajín v rámci ich celkových referenčných množstiev.
67. V napadnutom rozsudku bol vznik ujmy pripísaný konaniu odvolateľov bez toho, aby sa skúmala pravdivosť ich tvrdení, podľa ktorých nemožnosť nájsť dodávateľov AKT banánov bola spôsobená zmenami v uplatňovaní režimu z roku 1999. Prvostupňový súd totiž v rozsudku správne uvádza priame príčiny hospodárskych újm spôsobených odvolateľom, a to neschopnosť zásobovať sa a získať dovozné licencie na posledné štvrťroky rokov 1999 a 2000. Nevyjadril sa však k príčine, ktorá bola pôvodom týchto disfunkcií: k dôsledkom nariadenia č. 2362/98 vplývajúcim na obchodnú prax prevádzkovateľov.
68. Čo sa týka pojmu spravodlivý proces, Európsky súd pre ľudské práva vyhlásil, že článok 6 ods. 1 Rímskeho dohovoru zo 4. novembra 1950 nezaväzuje súdne orgány, aby sa podrobne vyjadrili ku každému tvrdeniu predloženému účastníkmi konania. Ak však podľa osobitostí každého prípadu je dôvod alebo námietka jasne a konkrétne formulovaná, obe sa opierajú o hodnoverné dôkazy a sú rozhodujúce pre rozhodnutie vo veci, potom odôvodnenie nemôže chýbať, v opačnom prípade by dochádzalo k neistote v súvislosti s týmito argumentmi, najmä pokiaľ ide o to, či sa neopomenulo zaoberať sa nimi, či boli zamietnuté a predovšetkým o aké odôvodnenia sa opiera to či ono riešenie.(18)
69. V žalobách sa uvádza nielen údajná nezákonnosť nariadenia č. 2362/98, ale aj vyjadrenie, že táto norma má vplyv na hospodársku činnosť v sektore a na schopnosť spoločností, ktoré sú tradičnými dovozcami banánov z tretích krajín, zásobovať sa ovocím pochádzajúcim z AKT.
70. Podľa odvolateľov zavedenie jednotnej správy colných kvót, ako aj zovšeobecnenie referenčných množstiev umožnili nielen zachovať, ale aj posilniť zvýhodnené postavenie dovozcov AKT banánov. Zatiaľ čo predtým, keď sa uplatňoval režim z roku 1993 prevádzkovatelia špecializovaní na tretie krajiny mali voľný prístup na trh s AKT banánmi, nový systém ich v súčasnosti zaväzuje používať ich referenčné množstvá.
71. Podľa odvolateľov skutočnosť, že viac ako tretina množstva tradičných AKT banánov nebola využitá, dokazuje, že nový mechanizmus uprednostňuje prevádzkovateľov AKT v neprospech dovozcov z tretích krajín.
72. Vyjadrenia odvolateľov sa nevyznačujú ani jasnosťou, ani presvedčivosťou. Zdá sa, že zmenené pravidlá zlúčenia referenčných množstiev a jednotnej správy colných kvót zapríčinili zníženie počtu žiadostí o dovozy AKT banánov v porovnaní so žiadosťami o dovoz banánov z tretích krajín, čím došlo k predčasnému vyčerpaniu kvóty v poslednej menovanej kategórii.
Odvolatelia neuviedli dodatočné informácie o povahe ťažkostí, s ktorými sa stretli, keď sa pokúšali zásobovať AKT banánmi v priebehu štvrtého štvrťroka roku 1999. V bode 33 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa konštatuje, že „napriek viacerým pokusom“ sa žalobcom nepodarilo získať zásoby AKT banánov.
Tento fakt, ktorý naznačuje absenciu nedbanlivosti zo strany dotknutých podnikov, mal Súd prvého stupňa podnietiť k tomu, aby skúmal pravdepodobnosť ostatných tvrdení o vzniku ujmy a v predmetnom prípade mal posúdiť nezákonnosť nariadenia č. 2362/98.
73. Ak pripustíme, čo len z dialektických dôvodov, že odvolatelia napriek primeranej starostlivosti nenašli dodávateľov AKT banánov na štvrtý štvrťrok roku 1999, je pochopiteľné, že v poslednom štvrťroku nasledujúceho roku to už opätovne bezúspešne neskúšali.
Treba teda zohľadniť aj ťažkosti spojené s preukazovaním negatívnej skutočnosti, akou je absencia reálnej šance nájsť v určitom čase obchodného partnera.
74. Na základe toho sa domnievam, že odvolatelia vo veci T‑93/00 a čiastočne aj vo veci T‑46/01 uviedli dostatočne jasný a relevantný dôvod, ktorý si zo strany prvostupňového súdu zaslúžil minimálne výslovné zamietnutie.
75. Pretože súd v tomto prípade tak neurobil, napadnutý rozsudok je postihnutý právnou vadou spočívajúcou v porušení jednej z podmienok spravodlivého procesu. Zastávam teda názor, že musí byť zrušený v rozsahu, v akom v bode 108 považoval za jedinú príčinu utrpenej ujmy správanie odvolateľov bez toho, aby zohľadnil dôsledky uplatňovania nového režimu zavedeného po vstupe nariadenia č. 2362/98 do platnosti.
VII – Skúmanie podstaty veci
76. Podľa článku 54 Štatútu ES Súdneho dvora, „ak je odvolanie dôvodné, Súdny dvor zruší rozhodnutie Súdu prvého stupňa. Ak to stav konania dovoľuje, môže sám právoplatne rozhodnúť o veci samej alebo môže vec vrátiť Súdu prvého stupňa na ďalšie konanie“. Jeden z prípadov, v ktorých takáto možnosť prichádza do úvahy, je omyl in iudicando za predpokladu, že skutkový stav je úplne a dostatočne popísaný, takže sudca môže s konečnou platnosťou o veci rozhodnúť bez predkladania ďalších dôkazov. Zdá sa, že to mal Súdny dvor na mysli, aj keď vo svojej judikatúre nikdy neuviedol dôvod, prečo mu stav veci umožňuje vydať konečné rozhodnutie vo veci, a obmedzil sa len na veľmi stručné konštatovanie, napríklad že „tak je tomu v tomto prípade“(19) . Ide o to, že Súdny dvor rozhodne vo veci, ak z rozsudkov vyplýva, že vec je zrelá na rozhodnutie, pričom minimálne treba preskúmať hlavné prvky žaloby o náhradu škody podanej odvolateľmi a v tomto prípade preskúmať konkrétne dôvody uvádzané v návrhu na zrušenie nariadenia č. 2362/98. Okrem toho boli odvolatelia v záujme ochrany procesných práv požiadaní, aby sa na ústnom pojednávaní sústredili na svoje argumenty o údajnej nezákonnosti citovaného nariadenia.
77. Odvolatelia sa odvolávajú na argumenty uvádzané v rámci námietky nezákonnosti podanej na Súde prvého stupňa, v ktorej uvádzajú tri žalobné dôvody, o ktoré sa návrh na zrušenie opiera.
78. Podľa nich je nariadenie č. 2362/98 nezákonné nielen z dôvodu, že je v rozpore s nariadením č. 404/93 zmeneným a doplneným nariadením č. 1637/98 (prvý žalobný dôvod), ale aj preto, že porušuje základné práva, a to právo vlastniť majetok a slobodný výkon hospodárskej činnosti (druhý žalobný dôvod), ako aj zásadu rovnakého zaobchádzania (tretí žalobný dôvod).
79. V rámci prvého už citovaného žalobného dôvodu odvolatelia po prvé kritizujú výber trojročného obdobia rokov 1994 – 1996 ako referenčného obdobia na pridelenie kvót.
80. Výber predmetného obdobia má vplyv na výpočet individuálnych povolených množstiev, pretože každému prevádzkovateľovi sa prideľuje určitá kvóta v závislosti od jeho priemerných dovozov v priebehu troch zohľadňovaných rokov. Ako však zdôraznil právny zástupca odvolateľov na pojednávaní v predmetnom konaní, predložený návrh na náhradu škody sa opiera o nemožnosť získať dovozné licencie na množstvá pridelené odvolateľom. Diskusia o predchádzajúcich pravidlách rozdelenia referenčných množstiev nesúvisí s otázkou, ktorá je predmetom tohto konania. Preto treba uvedené tvrdenie z dôvodu jeho zjavnej irelevantnosti zamietnuť.
81. Na druhej strane odvolatelia kritizujú prijatie metódy jednotnej správy colných kvót, ktorá v spojení so zovšeobecnením referenčných množstiev viedla k posilneniu zvýhodneného postavenia dovozcov AKT banánov.
82. Podľa Komisie jednotný charakter kvót podporuje obchod a posilňuje slobodu prevádzkovateľov. Tým, že sa nerobia rozdiely medzi dovozcami AKT banánov a dovozcami banánov z tretích krajín, jedným aj druhým sa ponúka možnosť zásobovať sa ovocím z akejkoľvek oblasti.
83. Stačí uviesť, že článok 19 nariadenia č. 404/93 v zmenenom a doplnenom znení zveruje Komisii širokú diskrečnú právomoc v oblasti uplatňovania základného nariadenia s jedinou výhradou, aby zvolená metóda zohľadňovala tradičné obchodné toky. Navyše článok 20 písm. e) tohto nariadenia v zmenenom a doplnenom znení nariaďuje Komisii prijať potrebné opatrenia na splnenie záväzkov vyplývajúcich zo zmlúv uzatvorených Spoločenstvom podľa článku 228 Zmluvy ES.
84. Treba pripomenúť, že v oblasti poľnohospodárstva je Komisia splnomocnená prijať všetky vykonávacie opatrenia, ktoré sú potrebné alebo vhodné na výkon základnej právnej úpravy, za predpokladu, že spĺňajú príslušné kritériá platnosti.(20)
85. Zo žiadneho z tvrdení odvolateľov nemožno vyvodiť, že ak Komisia vybrala metódu správy na dosiahnutie stanovených cieľov, prekročila tým hranice právomoc voľnej úvahy, ktorú jej zverila Rada.
86. Po druhé odvolatelia namietajú, že tým, že nemohli získať dovozné licencie na banány z tretích krajín, došlo k porušeniu ich práva vlastniť majetok a slobodného výkonu hospodárskej činnosti.
87. V rámci spoločnej organizácie trhu s banánmi predstavujú referenčné množstvá len povolenie na dovoz. Hoci právo vlastniť majetok, ako aj právo slobodného výkonu povolania sú súčasťou základných zásad práva Spoločenstva, nie sú absolútnymi výsadami, ale musia byť posudzované z hľadiska ich funkcie v spoločnosti. Okrem toho musia byť stanovené hranice najmä v rámci spoločnej organizácie trhov, pokiaľ tieto obmedzenia zodpovedajú cieľom všeobecného záujmu, ktoré Spoločenstvo sleduje, a nie sú neprimeraným a neúnosným zásahom, ktorý porušuje samotnú podstatu takto zaručených práv.(21)
88. Zavedenie kvóty Spoločenstva a pravidiel ich rozdelenia sa nedotýka práva dovozcov banánov z tretích krajín vlastniť majetok, pretože žiaden z nich si na základe práva vlastniť majetok nemôže robiť nárok na percentuálny podiel na trhu, na ktorý mal nárok pred zavedením spoločnej organizácie trhov, lebo tento percentuálny podiel na trhu predstavuje len momentálne ekonomické postavenie, ktoré je vystavené nepredvídateľným zmenám okolností.
89. Hospodársky subjekt sa nemôže dovolávať ani nadobudnutého práva, ani legitímnej dôvery na udržanie existujúcej situácie, pretože inštitúcie Spoločenstva sú oprávnené v rámci rozsahu ich právomoci voľnej úvahy túto situáciu zmeniť.(22)
90. Zo žiadneho z dôvodov uvádzaného odvolateľmi nemožno vyvodiť záver, že konanie Komisie zasiahlo do podstaty uplatňovaných základných práv.
91. Po tretie a na záver odvolatelia namietajú, že systém zavedený nariadením vedie k diskriminácii medzi dovozcami, ktorí dovážajú tradične z tretích krajín, a dovozcami z AKT krajín, lebo poškodzuje prvú skupinu dovozcov.
92. Toto tvrdenie treba bez toho, aby sme ho podrobnejšie analyzovali, zamietnuť, pretože odvolatelia neuviedli, aký vplyv malo údajné nerovné zaobchádzanie na vznik povinnosti nahradiť škodu, ktorú uplatňujú.
93. Napokon žiadne z tvrdení uvádzané odvolateľmi nepreukázalo nezákonnosť nariadenia č. 2362/98, a Súd prvého stupňa nie je teda povinný skúmať splnenie ďalších podmienok existencie mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva.
VIII – O trovách
94. Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku uplatniteľného na základe článku 118 uvedeného rokovacieho poriadku na konanie o odvolaní účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Aj keď je rozsudok zrušený, žaloba musí byť vo veci samej zamietnutá. Je teda opodstatnené zaviazať odvolateľov na náhradu trov konania.
IX – Návrh
95. Na základe vyššie uvedeného navrhujem, aby Súdny dvor:
1. zrušil rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. apríla 2003, Alessandrini a i./Komisia (spojené veci T‑93/00 a T‑46/01);
2. zamietol žalobu;
3. zaviazal odvolateľov na náhradu trov konania.
(1) .
(2)
–	Ú. v. ES L 47, s. 1; Mim. vyd. 03/013, s. 388.
(3)
–	Ú. v. ES L 142, s. 6.
(4)
–	Ú. v. ES L 293, s. 32.
(5)
–	Ú. v. ES L 31, s. 2; Mim. vyd. 03/031, s. 226.
(6)
–	Ú. v. ES L 126, s. 6; Mim. vyd. 03/032, s. 150.
(7)
–	Uverejnené v prílohe nariadenia Komisie (ES) č. 1824/1999 z 20. augusta 1999, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1623/1999, ktorým sa stanovujú množstvá na dovoz banánov do Spoločenstva na štvrtý štvrťrok roku 1999 v rámci colných kvót a množstiev tradičných AKT banánov [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 221, s. 6).
(8)
–	Množstvo stanovené nariadením Komisie (ES) č. 1998/1999 zo 17. septembra 1999 o vydávaní dovozných licencií na banány v rámci colných kvót a množstiev tradičných AKT banánov na štvrtý štvrťrok roku 1999 a o predkladaní nových žiadostí [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 247, s. 10).
(9)
–	Nariadenie Komisie (ES) č. 1971/2000 o vydávaní dovozných licencií na banány v rámci colných kvót a na množstvá tradičných AKT banánov na štvrtý štvrťrok roku 2000 a o predkladaní nových žiadostí [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 235, s. 10).
(10)
–	V prvej žiadosti žalobcovia vo veci samej požadovali, aby ich licencie na dovoz banánov z tretích krajín mohli byť použité v štvrtom štvrťroku roku 1999 a aby príslušné neuplatnené zábezpeky boli uvoľnené (bod 34 napadnutého rozsudku); v druhej žiadosti žalobcovia požadovali, aby im boli pridelené dovozné licencie na dovoz banánov z tretích krajín na štvrtý štvrťrok roku 2000 na zostatkové individuálne referenčné množstvo alebo aby im bol nahradený ušlý zisk (bod 41 napadnutého rozsudku).
(11)
–	Bod 65 napadnutého rozsudku.
(12)
–	Tamže, bod 81.
(13)
–	Tamže, bod 83.
(14)
– Tamže, body 86 až 95.
(15)
– Tamže, body 91, 96 a 97.
(16)
–	Tamže, bod 92. Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(17)
–	Tamže, bod 108.
(18)
–	Pozri Európsky súd pre ľudské práva, rozsudok Ruiz Torija/Španielsko, z 9. decembra 1994, séria A č. 303 A, § 29 a 30, a Hiro Balani/Španielsko, z 9. decembra 1994, séria A č. 303 B, § 27 a 28.
(19)
–	Rozsudky z 20 februára 1992, Parlament/Hanning, C‑345/90 P, Zb. s. I‑949, a osobitne s. I‑989), a z 15. júna 1994, Komisia/BASF a i., C‑137/92 P, Zb. s. I‑2555, bod 55.
(20)
–	Rozsudky zo 17. októbra 1995, Holandsko/Komisia, C‑478/93, Zb. s. I‑3081, bod 31, a z 30. septembra 2003, Nemecko/Komisia, C‑239/01, Zb. s. I‑10333, bod 55.
(21)
–	Rozsudky z 11. júla 1989, Schräder, 265/87, Zb. s. 2237, bod 15, a z 13. júla 1989, Wachauf, 5/88, Zb. s. 2609, bod 18.
(22)
–	Rozsudok z 28. októbra 1982, Faust/Komisia (52/81, Zb. s. 3745, bod 27).