T‑716/17. sz. ügy
Germanwings GmbH
kontra
Európai Bizottság
A Törvényszék ítélete (kibővített első tanács), 2020. május 13.
„Állami támogatások – Légiközlekedési ágazat – Olaszország által a szardíniai repülőtereknek nyújtott támogatás – A támogatást a belső piaccal részben összeegyeztethetőnek, részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat – Az államnak való betudhatóság – Kedvezményezettek – A szerződött légitársaságoknak nyújtott előny – A piacgazdasági magánszereplő elve – A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége – Versenytorzítás – Indokolási kötelezettség – Támogatási program – De minimis támogatás – Visszatéríttetés”
1.      Bírósági eljárás – Új jogalapoknak az eljárás folyamán történő előterjesztése – Korábban már előadott jogalap kiterjesztése – Elfogadhatóság
(A Törvényszék eljárási szabályzata, 84. cikk)
(lásd: 61., 64. pont)
2.      Államok által nyújtott támogatások – Fogalom – Állami forrásokból származó előny államnak betudható nyújtása – Valamely szigeti régió légi kiszolgálásának javítását és e régió turisztikai célpontként való népszerűsítését célzó intézkedések – Az e célkitűzéseket követő megállapodások alapján a repülőtér‑üzemeltetők által a légitársaságoknak kifizetett összegek állam általi megtérítése – Bennfoglaltság
(EUMSZ 107. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 65–106. pont)
3.      Államok által nyújtott támogatások – Fogalom – Az államnak betudható előnybiztosítás – Regionális vagy helyi közigazgatási egységek által nyújtott támogatások – Bennfoglaltság – Az államtól elkülönülő szervezeteken keresztül nyújtott előnyök – Az állami felügyelet kritériumának alkalmazása – A hatóságoknak az intézkedések meghozatalában és azok végrehajtásának felügyeletében való közreműködése – Bennfoglaltság
(EUMSZ 107. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 66., 81–85., 96–99., 102. pont)
4.      Államok által nyújtott támogatások – Fogalom – Állami forrásból származó támogatások – Állami források fogalma – Regionális közigazgatási egység által repülőtér‑üzemeltetőknek fizetett és ez utóbbiak által légitársaságok díjazására felhasznált pénzösszegek – Bennfoglaltság – Feltételek – Az előny nyújtása felett gyakorolt állami felügyelet
(EUMSZ 107. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 74–78. pont)
5.      Államok által nyújtott támogatások – Fogalom – A magánbefektető kritériuma szerinti értékelés – A repülőtér‑üzemeltetők és a légitársaságok közötti szerződéses jogviszonyok – Támogatási program nem állami tulajdonban lévő repülőtér‑üzemeltető általi végrehajtása – Kizártság
(EUMSZ 107. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 124., 125., 131., 132. pont)
6.      Bírósági eljárás – Keresetlevél – Alaki követelmények – A felhozott jogalapok rövid ismertetése – Absztrakt hivatkozás – Elfogadhatatlanság
(A Bíróság alapokmánya, 21. cikk, első bekezdés, és 53. cikk, első bekezdés) (A Törvényszék eljárási szabályzata, 76. cikk, d) pont)
(lásd: 145., 148. pont)
7.      Államok által nyújtott támogatások – A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége – Versenytorzítás – Értékelési szempontok – A Bizottságra háruló bizonyítási teher terjedelme
(EUMSZ 107. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 155., 156. pont)
8.      Államok által nyújtott támogatások – A Bizottság által végzett vizsgálat – A támogatási program teljes körű vizsgálata – Megengedhetőség – A Bizottságot terhelő azon kötelezettség, hogy bizonyos kedvezményezettek helyzetét egyedileg értékelje – Hiány – A nemzeti hatóságok által a határozat végrehajtásakor elvégzendő vizsgálat
(EUMSZ 107. és EUMSZ 108. cikk)
(lásd: 157., 167., 170–173., 183. pont)
9.      Államok által nyújtott támogatások – Támogatásnak a belső piaccal való összeegyeztethetetlenségét megállapító bizottsági határozat – Indokolási kötelezettség – Terjedelem
(EUMSZ 108. és EUMSZ 296. cikk)
(lásd: 159. pont)
Összefoglalás
A 2020. május 13‑án kihirdetett Germanwings kontra Bizottság ítéletben (T‑716/17) a Törvényszék öt bíróból álló kibővített tanácsban eljárva elutasította a Germanwings GmbH (a továbbiakban: felperes) által az Európai Bizottság 2016. július 29‑i azon határozatának megsemmisítése iránt benyújtott keresetet, amely a belső piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánította az Olaszország által bizonyos, Szardíniát kiszolgáló légitársaságoknak nyújtott támogatást.(1) E határozat szerint a Szardínia autonóm régió (a továbbiakban: régió) által Olaszországban a légi közlekedés fejlesztése érdekében bevezetett támogatási program nem a szardíniai repülőtér‑üzemeltetőknek, hanem az érintett légitársaságoknak nyújtott állami támogatásnak minősül.
2010. április 13‑án a régió elfogadta a 10/2010. sz. törvényt,(2) amelyet Olaszország később az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése alapján bejelentett a Bizottságnak, és amely törvény engedélyezte a sziget repülőtereinek finanszírozását a légi közlekedés többek között azáltal történő fejlesztése céljából, hogy megszüntetik Szardínia légi járatainak szezonalitását. E törvényt több, a régió kormányzata által elfogadott intézkedés hajtotta végre, köztük a regionális tanács 2010. július 29‑i 29/36. sz. határozata (a továbbiakban a 10/2010. sz. törvény vonatkozó rendelkezéseivel együtt: vitatott intézkedések). A vitatott intézkedések többek között előírták, hogy a repülőtér‑üzemeltetők a sziget légi közlekedésének javítása és turisztikai célpontként való népszerűsítése érdekében megállapodásokat kötnek a légitársaságokkal. Ezenkívül meghatározták, hogy a régió milyen feltételekkel és milyen szabályok szerint téríti meg a repülőtér‑üzemeltetőknek a légitársaságok részére e megállapodások alapján kifizetett összegeket.
2016. július 29‑én a Bizottság elfogadta a vitatott intézkedésekkel létrehozott támogatási programot a belső piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító és az érintett támogatásoknak a kedvezményezettnek tekintett légitársaságokkal – köztük a felperessel – való visszatéríttetését elrendelő határozatot. Megsemmisítés iránti keresetének alátámasztására a felperes több jogalapra hivatkozott, amelyeket többek között az állami támogatás fogalmával, valamint a kapott összeg de minimis jellegével kapcsolatos, több tekintetben való téves jogalkalmazásra alapította.
A Törvényszék mindenekelőtt elutasította az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének amiatti megsértésére alapított első jogalapot, hogy a Bizottság nem bizonyította állami támogatás fennállását, mivel nem vizsgálta meg, hogy egy repülőtér‑üzemeltető piacgazdasági magánszereplőként járt‑e el.
A felperes álláspontjával ellentétben a felperes által vitatott előny ugyanis nem a repülőtér‑üzemeltetőktől, hanem a régiótól származott. E tekintetben a Törvényszék először is megerősítette, hogy a repülőtér‑üzemeltetők által a megkötött megállapodások alapján a légitársaságoknak teljesített kifizetések állami források felhasználásával jártak, mivel a régió által a repülőtér‑üzemeltetők rendelkezésére bocsátott pénzeszközök ugyanazok voltak, mint amelyeket e kifizetések – köztük a felperes által kapott kifizetés – teljesítésére használtak fel. E következtetés alátámasztása érdekében a Törvényszék elsősorban a vitatott intézkedések által arra vonatkozóan előírt részletes szabályok elemzésére támaszkodott, hogy a régió mely feltételek mellett téríti meg a repülőtér‑üzemeltetők által a megkötött megállapodások alapján a légitársaságoknak teljesített kifizetéseket. A Törvényszék így rámutatott egy olyan felügyeleti mechanizmus fennállására, amely értelmében a felhasznált pénzeszközök – egyébiránt részletekben történő – megtérítésének feltétele az volt, hogy olyan számviteli jelentéseket és igazolásokat nyújtsanak be, amelyek alátámasztják, hogy a kifizetések alapjául szolgáló megállapodások megfelelnek a 10/2010. sz. törvény által követett célkitűzéseknek, valamint tanúsítják e megállapodások megfelelő teljesítését. Egyébiránt maga a felperes is megállapította, hogy a kapott kifizetést a régió „finanszírozta”.
Másodszor, ami a repülőtér‑üzemeltetők által a légitársaságokkal kötött szerződések és az utóbbiak javára teljesített kifizetések régiónak való betudhatóságát illeti, a Törvényszék rámutatott arra, hogy az állam által az előny nyújtása felett gyakorolt ellenőrzés szintjét, amint az többek között a szóban forgó intézkedés összefüggéseiből, terjedelméből, tartalmából vagy az abban foglalt feltételekből kitűnik, szintén figyelembe kell venni annak meghatározásakor, hogy a hatóságok részt vettek‑e az intézkedés elfogadásában, aminek hiányában a nyújtott előny nem tudható be nekik. A Törvényszék a megtámadott határozatot e kritériumok alapján vizsgálva tehát úgy ítélte meg, hogy a jelen ügyben a régió által a pénzeszközök légitársaságoknak történő nyújtása felett gyakorolt ellenőrzés szintje a jogilag megkövetelt módon bizonyítja, hogy a régió részt vett a pénzeszközök rendelkezésre bocsátásában. Ugyanis, még ha a 10/2010. sz. törvény nem is határozta meg az egyes repülőtér‑üzemeltetők által kapott pénzeszközök elosztásának konkrét szabályait, a regionális kormányzat által e törvény alapján hozott határozatok lehetővé tették, hogy a régió szigorú ellenőrzést gyakoroljon azon repülőtér‑üzemeltetők magatartása felett, amelyek úgy döntöttek, hogy a vitatott támogatási program keretében előírt finanszírozási intézkedéseket igénybe veszik, akár a tevékenységi terveik előzetes jóváhagyása, akár az említett üzemeltetők által a légitársaságoknak kifizetett összegek megtérítése vonatkozásában megkövetelt feltételek révén. A Törvényszék szerint a régió által gyakorolt ilyen ellenőrzés azt bizonyítja, hogy a szóban forgó finanszírozási intézkedések betudhatók neki, és e következtetést nem kérdőjelezheti meg sem az, hogy a repülőtér‑üzemeltetők a rájuk sajátosan jellemző gazdasági megfontolások alapján szabadon dönthettek arról, hogy kérnek‑e a régiótól pénzeszközöket, vagy sem, sem pedig az, hogy az adott repülőtér‑üzemeltető állítólag közvállalkozásnak minősül. Következésképpen a Törvényszék helybenhagyta a Bizottság azon megállapítását, hogy a repülőtér‑üzemeltetők a régió és a légitársaságok közötti közvetítőnek tekinthetők, mivel azok a régiótól kapott pénzeszközöket teljes egészében átutalták, és így az említett régiótól kapott utasításoknak megfelelően jártak el az utóbbi által jóváhagyott tevékenységi tervek keretében.
Harmadszor a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Bizottság helyesen járt el, amikor a légitársaságok és a repülőtér‑üzemeltetők között teljesített ügyleteket a piacgazdasági magánszereplő kritériumára tekintettel nem vizsgálta meg. Ezen üzemeltetők ugyanis, amelyek nem álltak a régió tulajdonában, lényegében csupán végrehajtották a régió által bevezetett vitatott támogatási programot. Ennélfogva a felperes által előadott, egy repülőtér‑üzemeltetővel kötött szerződésének többletnyereségességével kapcsolatos elemek nem relevánsak. Egyébiránt a Törvényszék kifejtette, hogy mindenesetre abból, hogy a felperes részt vett egy olyan reklámkampány finanszírozásában, amely következtében a vitatott intézkedések alapján kifizetésre került sor, nem lehet arra következtetni, hogy a felperes által kapott kifizetés nem eredményezte semmilyen előny nyújtását, mivel a felperes és a régió, jóllehet e kampányt az említett üzemeltető közvetítésével közösen finanszírozta, abban nem ugyanolyan feltételekkel vett részt.
A Törvényszék ezt követően elutasította az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének amiatti megsértésére alapított második jogalapot, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy az a támogatás, amelyben a fellebbező részesült, torzítja a versenyt vagy azzal fenyeget, és érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. E tekintetben a Törvényszék először is kimondta, hogy a felperes nem hivatkozhat eredményesen azon kifizetés korlátozott összegére, amelyet egy adott repülőtér‑üzemeltetőtől kapott, mivel a Törvényszék a felperes azon érvelését, miszerint a támogatás fennállását ezen üzemeltető szintjén kellett volna megvizsgálni, mint megalapozatlant már elutasította. Ezenkívül abban az esetben, ha a felperes ily módon megpróbálta volna vitatni a vitatott intézkedéseknek a 2015/1589 rendelet(3) 1. cikkének d) pontja értelmében vett „támogatási programnak” minősítését, a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy az ilyen érvelés elfogadhatatlan, mivel azt maga a keresetlevél szövege nem tartalmazza kellően világosan és pontosan. Mindenesetre ezen érvelésnek nem lehet helyt adni, mivel a repülőtér‑üzemeltetők csupán egyszerű közvetítők voltak a vitatott támogatási program végrehajtása során, következésképpen nem rendelkeztek mérlegelési mozgástérrel a szóban forgó támogatás lényeges elemeinek meghatározására és a támogatás nyújtásának célszerűségére vonatkozóan. E szerep a régió regionális kormányzatára hárult. Egyebekben a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Bizottság kellően megindokolta, hogy a támogatási program miért biztosított érzékelhető előnyt a kedvezményezetteknek a versenytársaikhoz képest, és olyan jellegű volt, hogy elsősorban a tagállamok közötti kereskedelemben részt vevő vállalkozásokat részesítette előnyben.
A Törvényszék végül elutasította az azon hibára alapított harmadik jogalapot, hogy a Bizottság nem vizsgálta meg azt a kérdést, hogy a felperes által kapott kifizetés az 1998/2006 rendelet értelmében vett de minimis támogatásnak minősül‑e.(4) Miután emlékeztetett arra, hogy valamely támogatási program vizsgálata keretében a Bizottság a szóban forgó program jellemzőinek vizsgálatára szorítkozhat, és nem köteles elemzést lefolytatni az e program alapján nyújtott valamennyi egyedi támogatásról, a Törvényszék hangsúlyozta, hogy a nemzeti hatóságok feladata a visszatéríttetési művelettel érintett minden egyes vállalkozás egyedi helyzetének vizsgálata. Álláspontja szerint ebből az következik, hogy a jelen ügyben nem a Bizottság feladata a felperes által kapott kifizetés esetleges de minimis jellegének vizsgálata, így a felperes által e tekintetben előadott érvek hatástalanok. A Törvényszék azt is megállapította, hogy a megtámadott határozat rendelkező részében a felperes kedvezményezettként való megjelölése nincs hatással az olasz hatóságok e tekintetben fennálló kötelezettségeire.
1      Az SA.33983 (2013/C) (korábbi 2012/NN) (korábbi 2011/N) számú állami támogatásról – Olaszország – Közszolgáltatási kötelezettségekért [ÁGÉSZ] nyújtott kompenzáció a szardíniai repülőterek számára – szóló, 2016. július 29‑i (EU) 2017/1861 bizottsági határozat (HL 2017. L 268., 1. o.).
2      Legge regionale n. 10 – Misure per lo sviluppo del trasporto aereo (a légi közlekedés fejlesztését célzó intézkedésekről szóló, 10. sz. regionális törvény) (Bollettino ufficiale della Regione autonoma della Sardegna, 2010. április 16‑i 12. szám) (a továbbiakban: 10/2010. sz. törvény).
3      Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13‑i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).
4      A[z EUMSZ 107. és EUMSZ 108. cikknek] a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15‑i 1998/2006/EK bizottsági rendelet (HL 2006. L 379., 5. o.; helyesbítés: HL 2012. L 252., 58. o.).