62004CC0334
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2006. szeptember 14. (
1
)
C-334/04. sz. ügy
Az Európai Közösségek Bizottsága
kontra
Görög Köztársaság
„Tagállami kötelezettségszegés — 79/409/EGK irányelv — I. melléklet — A vadon élő madarak védelme — Különleges védelmi területek — IBA 2000 — Érték — Az adatok minősége — Szempontok — Mérlegelési mozgástér — Nyilvánvalóan elégtelen minősítés — Vizes élőhelyek”
I – Bevezetés
1.
A jelen eljárással a Bizottság egy további tagállam ellen fordul a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2-i 79/409/EGK tanácsi irányelv (
2
) (a továbbiakban: madárvédelmi irányelv) szerinti különleges védelmi területek (a továbbiakban: KVT-k) elégtelen kijelölése miatt. A Bizottság hasonló kötelezettségszegések miatt már elérte Hollandia, (
3
) Franciaország, (
4
) Finnország (
5
) és Olaszország (
6
) elítélését. Eljárások vannak folyamatban Spanyolország (
7
) és Írország (
8
) ellen is. A Bizottság további eljárást készít elő Portugália ellen. (
9
)
2.
Ezen eljárások központi kérdése minden esetben annak bizonyítása, hogy egy tagállam még nem jelölte ki valamennyi kijelölendő területet különleges védelmi területté. A Bizottság a jelen ügyben az Európában található, ornitológiailag fontos területek olyan jegyzékének Görögországra vonatkozó adataira támaszkodik, amelyet egy nem kormányzati szervezet, a BirdLife International, a nemzeti madárvédelmi szervezetek nemzetközi szövetsége 2000-ben tett közzé (
10
) (a továbbiakban: IBA 2000, az IBA az Important Bird Area [fontos madárvédelmi terület] vagy az Important Bird Areas [fontos madárvédelmi területek] rövidítése). Görögország alapvetően azt hozza fel ezzel szemben, hogy e listát felül kell vizsgálni, és ehhez több időre van szükség.
II – Jogi háttér
3.
A madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdése szabályozza, hogy mely területeket kell a tagállamoknak KVT-ként kijelölni, a (3) bekezdés pedig előírja a Bizottság tájékoztatását a kijelölésről:
„(1)   Az I. mellékletben említett fajok fennmaradásának és szaporodásának biztosítása érdekében elterjedési területükön az élőhelyüket érintő különleges védelmi intézkedésekre van szükség.
Ebben az összefüggésben figyelembe kell venni:
a)
a kipusztulással fenyegetett fajokat;
b)
az élőhelyük meghatározott változásaira érzékeny fajokat;
c)
a kis állományuk vagy korlátozott helyi elterjedésük miatt ritkának minősített fajokat;
d)
az élőhelyük egyedi jellege miatt különleges figyelmet érdemlő egyéb fajokat.
Az állományszintek változásának irányát és ingadozásait az értékelések háttér-információiként figyelembe kell venni.
A tagállamok a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területeket e fajok védelme érdekében különleges védelmi területekké minősítik, figyelembe véve a fajok védelmi szükségleteit azokon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területeken, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell.
(2)   A tagállamok hasonló intézkedéseket tesznek az I. mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajok esetében is, szem előtt tartva azok védelmi szükségleteit azon a földrajzi, tengeri és szárazföldi területen, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell, tekintettel költő-, vedlő- és telelőterületeikre, valamint vonulási útvonaluk pihenőhelyeire. A tagállamok e célból külön figyelmet fordítanak a vizes élőhelyek védelmére és különösen a nemzetközi jelentőségű vizes élőhelyekre.
(3)   A tagállamok minden lényeges információt megküldenek a Bizottság részére, hogy az megfelelő lépéseket kezdeményezhessen annak koordinálása érdekében, hogy az (1) és (2) bekezdésekben meghatározott területek összefüggő rendszert képezzenek, amely megfelel e fajok védelmi szükségleteinek azokon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területeken, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell.”
4.
A kilencedik preambulumbekezdés megmagyarázza e szabályozást:
„mivel a megfelelő biológiai sokféleség, valamint az élőhelyek megfelelő nagyságának megőrzése, fenntartása vagy helyreállítása nélkülözhetetlen az összes madárfaj védelme érdekében; mivel egyes madárfajok esetében fennmaradásuk és szaporodásuk biztosítása érdekében különleges élőhelyvédelmi intézkedésekre van szükség teljes elterjedési területükön; mivel ezeknek az intézkedéseknek figyelembe kell venniük a vonuló fajokat is, és ezeket a szempontokat beépítve egységes egészként kezelve kell ezeket összehangolni;”
5.
A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv (
11
) (a továbbiakban élőhely-irányelv) 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdése szerint az ezen irányelv által létrehozott „Natura 2000” hálózat a tagállamok által a madárvédelmi irányelv alapján kijelölt KVT-ket is magában foglalja.
III – A pert megelőző eljárás és a felek kérelmei
6.
A Bizottság 2001. december 21-én a Szerződés 226. cikke szerinti, az észrevételek megtételére való felszólítást (felszólító levél) küldött a görög kormánynak. A Bizottság azt rótta Görögország terhére, hogy túl kevés KVT-t jelölt ki a madárvédelmi irányelv 4. cikke szerint. A KVT-k elégtelen kijelölésének bizonyítékaként a Bizottság az IBA 2000-re hivatkozott. E jegyzék Görögország vonatkozásában 186 olyan területet sorol fel, amelyeket KVT-ként kellene kijelölni, mintegy 33200 négyzetkilométeres területen, ami a görög államterület körülbelül 25,2%-a.
7.
Ezt követően Görögország további információkat közölt a Bizottsággal a már kijelölt KVT-kről. Ezután a Bizottság 110, Görögországban kijelölt KVT-ről rendelkezett információval. A görög hatóságok mintegy további 40 KVT-t jelentettek be.
8.
2002. december 19-én a Bizottság indokolással ellátott véleményt küldött a görög kormánynak, amelyben fenntartotta kifogását.
9.
2003. február 20-án Görögország állandó képviselete a Bizottságot tájékoztatta 40 további KVT-ről, valamint 10 meglevő KVT határainak megváltoztatásáról. A jelenlegi 151 KVT 13703 négyzetkilométert tesz ki, ebből 13136 négyzetkilométer szárazföldi terület, ami a görög államterület 10%-ának felel meg, és 567 négyzetkilométer tengeri terület. (
12
)
10.
A Bizottság azonban nem volt elégedett ezen előrelépésekkel, és ezért 2004. augusztus 2-án keresetet indított.
11.
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság
1.
állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság nem teljesítette a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2-i 79/409/EGK tanácsi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;
—
mivel az általa különleges védelmi területekké (KVT) minősített területek száma és teljes mérete nyilvánvalóan elmarad azon területek számától és teljes méretétől, amelyek megfelelnek az irányelv 4. cikkének (1) bekezdése értelmében a KVT-vé minősítés feltételeinek;
—
mivel olyan területeket jelölt ki KVT-vé, amelyek mérete nyilvánvalóan elmarad a IBA 2000 jegyzék szerinti, a KVT-vé minősítés feltételeinek megfelelő területek méretétől;
—
mivel a 79/409 irányelv I. mellékletében említett több madárfaj részére nem jelölt ki KVT-t, vagy olyan területeket minősített annak, ahol e fajok elégtelen számban vannak jelen;
—
mivel több vonuló faj részére nem jelölt ki KVT-t, vagy olyan területeket minősített annak, ahol e fajok elégtelen számban vannak jelen,
2.
kötelezze a Görög Köztársaságot az eljárás költségeinek viselésére.
12.
A Görög Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság:
1.
utasítsa el a Bizottság keresetét, és
2.
kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
13.
Az eljárásba Görögország oldalán a Spanyol Királyság, a Portugál Köztársaság, a Francia Köztársaság és a Finn Köztársaság avatkozott be.
IV – Értékelés
14.
A Bizottság azt rója Görögország terhére, hogy nem teljesítette a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
A – A vizsgálat terjedelméről
15.
A kereset négy jogalapra tagozódik: Görögország nyilvánvalóan túl kevés KVT-t jelölt ki, a kijelölt KVT-k nagysága nyilvánvalóan elmarad azon terület nagyságától, amelyet ki kellett volna jelölni, az I. mellékletben említett több madárfaj részére nem jelölt ki KVT-t, vagy túl kevés KVT-t jelölt ki, és ugyanez vonatkozik számos rendszeresen előforduló vonuló fajra. E jogalapokat mindenesetre nem kell teljes egészében részletesen megvizsgálni.
16.
A Bizottság kérelmeit mindenesetre el kell utasítani, amennyiben annak megállapítását kéri, hogy Görögország az I. mellékletben említett számos faj és számos, ott nem említett vonuló faj részére egyetlen területet sem jelölt ki. A Bizottság ugyanis csupán egyetlen, az I. mellékletben említett madárfajt nevez meg, a török csuszkát (Sitta krueperi), olyan vonuló fajt pedig egyet sem, amely részére egyetlen területet sem jelöltek ki. (
13
) Ezen egyetlen faj vonatkozásában Görögország ezzel szemben kifejezetten elismerte a Bizottság kifogását.
17.
Egy ezt meghaladó elismerés új területek kijelölése által – hasonló esetek (
14
) egész sorától eltérően – nem állapítható meg. Az ilyen kijelölést mindenesetre akkor kellene elismerésként értékelni, ha arra az indokolással ellátott véleményben kitűzött határidő lejárta után került volna sor, mivel a kötelezettségszegésnek ezen időpontban kell fennállnia ahhoz, hogy megalapozza a keresetet. (
15
) Feltételezve, hogy az indokolással ellátott véleményhez mellékelt iraton szereplő dátum megfelel az állandó képviseletnek való kézbesítés napjának, az indokolással ellátott véleményben kitűzött határidő két hónappal 2002. december 19. után, azaz 2003. február 19-én járt le. Az utolsó KVT-ket Görögország nem vitatott adatai szerint a környezetvédelmi minisztérium 2003. február 11-i 125310/578. számú dokumentumával jelölték ki, azaz a Bizottság által kitűzött határidőn belül.
18.
Görögország azonban a Bíróság előtti eljárásban kifejezetten elismerte, hogy további, az I. mellékletben szereplő fajok, így a pusztai ölyv (Buteo rufinus), a fehérkarmú vércse (Falco naumanni) és a szürke sármány (Emberiza cineracea) vonatkozásában nem jelöltek ki elegendő KVT-t. E fajok részére előkészületben van tíz új terület kijelölése. Ezzel Görögország az első jogalapot – a KVT-k elégtelen kijelölése – és a harmadik jogalapot – a KVT-k elégtelen kijelölése bizonyos, az I. mellékletben említett fajok részére – részben elismerte.
19.
A Bizottság azonban nyilvánvalóan elvárja még további területek kijelölését, és megnevez még további nyolc, az I. mellékletben említett fajt, amelyek részére szerinte nem jelöltek ki elegendő KVT-t. Ezért ezeket a jogalapokat is vizsgálni kell. Ez vonatkozik különösen a második jogalapra – a KVT-k hibás lehatárolása az IBA-területeken belül – és a negyedik jogalapra – amely a KVT-knek bizonyos vonuló fajokra való elégtelen kiterjedése.
20.
Ennyiben mind a négy jogalapot vizsgálni kell. Ez történhet együttesen. A jogalapok ugyan a madárvédelmi irányelv két különböző rendelkezésén alapulnak, azaz a 4. cikk (1) és (2) bekezdésén, azonban e rendelkezések tárgya ugyanazon kötelezettség, azaz a KVT-k kijelölése. Tartalmilag a Bizottság mind a négy jogalapot az IBA 2000 területjegyzék Görögországra vonatkozó részére alapozza, és végül is csak azt szemlélteti, hogy a görög területkijelölések mennyire maradnak el e jegyzéktől.
B – A kijelölési kötelezettség jogi alapjairól
21.
A kijelölési kötelezettség jogi alapjait a felek nem vitatják.
22.
A madárvédelmi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdése szerint a tagállamok a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területeket az I. mellékletben felsorolt fajok védelme érdekében különleges védelmi területekké (KVT) minősítik. Ennek során figyelembe kell venni a fajok védelmi szükségleteit azokon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területeken, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell. Ezt a kötelezettséget nem lehet megkerülni egyéb különös védelmi intézkedések meghozatalával. (
16
)
23.
A 4. cikk (2) bekezdése szerint a tagállamok hasonló intézkedéseket tesznek az I. mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajok esetében is, tekintettel költő-, vedlő- és telelőterületeikre, valamint vonulási útvonaluk pihenőhelyeire. A tagállamok e célból külön figyelmet fordítanak a vizes élőhelyek, és különösen a nemzetközi jelentőségű vizes élőhelyek védelmére.
24.
A madárvédelmi irányelv 4. cikkének (3) bekezdéséből és kilencedik preambulumbekezdéséből többek között az következik, hogy a KVT-knek olyan összefüggő rendszert kell képezniük, amely megfelel e fajok védelmi szükségleteinek azokon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területeken, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell.
25.
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a tagállamok rendelkeznek ugyan bizonyos mérlegelési mozgástérrel a különleges védelmi területek kiválasztását illetően, azonban e területek kijelöléséről és lehatárolásáról kizárólag az irányelvben meghatározott ornitológiai szempontok alapján lehet dönteni. Egyéb, különösen gazdasági és szociális megfontolások nem játszhatnak szerepet a területek kijelölésénél. (
17
)
26.
Mivel Görögország a csatlakozáskor nem egyezett meg különleges átmeneti időszakról a madárvédelmi irányelv átültetése vonatkozásában, az a csatlakozás időpontjától, 1981. január 1-jétől kezdve ugyanúgy alkalmazandó volt Görögországra, mint a régi tagállamokra. Mivel a kétéves átültetési határidő ebben az időpontban még nem járt le, Görögország köteles volt a kijelölési kötelezettségnek az átültetési határidő lejártáig, 1981. április 6-ig eleget tenni. (
18
)
C – A KVT-k elégtelen kijelölésének bizonyításáról
27.
A Bizottság a területekre vonatkozó kifogásait arra alapozza, hogy az IBA 2000 Görögország vonatkozásában 186 területet említ. E területek közül csak 141-et jelöltek ki egészben vagy részben KVT-ként. Összesen csak az IBA 2000-ben említett területek 40%-át jelölték ki. 67 IBA-terület esetében a terület több mint 75%-át kijelölték, és 90 IBA-terület esetében több mint 50%-át. 45 IBA-területre egyáltalán nem terjednek ki a kijelölések. A Bizottság tehát úgy véli, hogy Görögország nem tett eleget területkijelölési kötelezettségének.
28.
Az IBA 2000 és a görög kijelölések közötti különbségek e számszerű feldolgozása részben alig érthető. Ha összeadjuk a Bizottságnak az IBA-területek 75%-os és 50%-os lefedettségére vonatkozó számait azon területek számával, amelyeken egyáltalán nem jelöltek ki KVT-ket, akkor 202 területet kapunk, noha az IBA 2000 Görögország vonatkozásában csak 186 területet említ. Ezért úgy tűnik, hogy egyes területeket kétszer számoltak.
29.
E tisztázatlanságok ellenére is világos a Bizottság alapvető érvelése: a görög területkijelölések csak részben fedik az IBA 2000 területjegyzékét. 45 IBA-ra nem terjed ki KVT, összességében a görög KVT-k az IBA-területek 40%-át fedik le. Úgy tűnik, hogy az IBA-területek túlnyomó része kevesebb mint 75%-ban van lefedve. A Bizottság láthatólag csak a maradék 67–75%-nál nagyobb mértékben lefedett – terület esetén találja kielégítőnek a lefedettséget.
30.
A Bizottság az I. melléklet szerinti további tizenkét madárfajt nevez meg, amelyek vonatkozásában az IBA 2000-ben említett fontos területeket nem, vagy nem teljes mértékben jelölték ki KVT-vé. Sok IBA-terület pedig nagyon fontos azon vonuló fajok vonatkozásában, amelyeket az I. melléklet nem említ, de amelyek részére a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (2) bekezdése szerint KVT-ket kellene kijelölni.
31.
A Bizottság által előadottak e tekintetben sem mentesek az ellentmondásoktól és pontatlanságoktól. Ahogyan azt Görögország jogosan hangsúlyozza, a Bizottság a héjasas (Hieraaetus fasciatus) vonatkozásában két olyan legfontosabb, de KVT-k által nem elégségesen lefedett IBA-területet említ, amelyeket az IBA 2000 szerint nem az e faj vonatkozásában kijelölésre érdemes területekre vonatkozó szempontok alapján vettek fel a jegyzékbe. Azt ugyan nem lehet kizárni, hogy időközben arra vonatkozó új ismeretek állnak rendelkezésre, hogy e területek az említett faj vonatkozásában különösen fontosak és ezért kijelölendőek, (
19
) azonban a Bizottság erre vonatkozón nem közöl adatot.
32.
E hiányosságok mindenesetre e pont tekintetében sem fosztják meg a keresetet jogalapjától. A Bizottság érvelése lényegében e fajok vonatkozásában is az IBA 2000 és a görög kijelölések közötti különbségeken alapul.
33.
A kereset sikere következésképpen attól függ, hogy az IBA 2000 és a görög kijelölések közötti különbség bizonyítja-e, hogy Görögország nem tett megfelelő mértékben eleget a KVT-k kijelölésére vonatkozó kötelezettségének.
34.
Egy olyan területjegyzék, mint az IBA 2000, alapvetően bizonyítékként szolgálhat arra nézve, hogy egy tagállam nem tett megfelelő mértékben eleget a KVT-k kijelölésére vonatkozó kötelezettségének. A Bíróság – az IBA 89 tudományos értékére és az arra vonatkozó mindenféle tudományos bizonyíték hiányára tekintettel, hogy a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdéséből eredő kötelezettségek az említett jegyzékben foglaltaktól eltérő és azoknál kisebb összméretű területek védelmi területté való kijelölésével is teljesíthetőek – megállapította, hogy bár e jegyzék jogilag nem kötelező az adott tagállamra nézve, a Bíróság hivatkozási alapként felhasználhatja annak megítélése során, hogy a tagállam az irányelv említett rendelkezései értelmében megfelelő számú és méretű területet minősített-e védelmi területnek. (
20
)
35.
Az IBA 89 a vadon élő madarak Közösségen belüli védelme szempontjából nagy jelentőséggel bíró területek 1989-ben kiadott jegyzéke, amelyet a madarak és az élőhelyek védelmét szolgáló európai csoport a Nemzetközi Madárvédelmi Tanáccsal együtt dolgozott ki a Bizottság illetékes főigazgatósága számára, a Bizottság szakértőivel együttműködve. (
21
)
36.
Az IBA 2000 egy újabb jegyzék. Ez Görögország vonatkozásában jelentősen nagyobb számú és méretű IBA-t jegyez, mint az IBA 89. Hogy az új jegyzék a fent említett értelemben vett bizonyítéknak alkalmas-e, attól függ, hogy hasonló tudományos minőséggel bír-e, mint az elődje.
37.
A jegyzékben felsorolt területek mindkét jegyzék esetén bizonyos szempontoknak a madárállományokra vonatkozó információkra történő alkalmazásából fakadnak. Az IBA 2000 szempontjai nagyrészt megfelelnek az IBA 89 szempontjainak. A területek számának és nagyságának növekedése lényegében a madárállományokra vonatkozó jobb ismeretek eredménye.
38.
A Bizottságnak az IBA 89 elkészítésében való részvétele majdnem kizárólag abban merült ki, hogy kövesse az ornitológusoknak a szempontokra vonatkozó munkáját. Mivel a szempontok többségét továbbra is alkalmazzák, ezért a Bizottság legalábbis közvetve felelős az IBA 2000-ért is. Az adatgyűjtést ezzel szemben a Bizottság már az IBA 89-nél is alig tudta felügyelni, mivel nem tudta minden egyes megadott madárállomány létezését és méretét igazolni. A Bizottság nyilvánvalóan meg van győződve a jegyzék tudományos értékéről, mivel annak alapján több eljárást is folytat a KVT-k elégtelen kijelölése miatt. Következésképpen e tekintetben sincs jelentős különbség az IBA 89 és az IBA 2000 között.
39.
A Görögországot támogató Spanyol Királyság azt kifogásolja az IBA 2000-ben, hogy a jegyzéket nem kormányzati szervezetek állították össze. Ez igaz, azonban nem kérdőjelezi meg annak tudományos minőségét. (
22
) A kiadó a BirdLife International, a nemzeti madárvédelmi szervezeteket tömörítő szövetség, amely Nemzetközi Madárvédelmi Tanács elnevezéssel már az IBA 89 kidolgozásában is részt vett. Az akkor szintén részt vevő, a madarak védelmét szolgáló európai csoport e tanács egy ad hoc szakértőcsoportja volt. Az IBA 2000 görög részére vonatkozó adatgyűjtés nagyszámú ornitológus munkáján alapul. Közülük sokan a görög ornitológiai társaság, az EOE tagjai, amely támogatja a görög kormányt a lehetséges KVT-k azonosításában és lehatárolásában. Az elismertség, amelyet a görög rész összeállítói élveznek, különösen abban mutatkozik meg, hogy különösen a görög állam a környezetvédelmi minisztériumon keresztül támogatta a jegyzék létrehozását. (
23
) Emellett támogatta a munkát Hollandia is görögországi nagykövetségén keresztül, valamint egy brit madárvédelmi szervezet, a Royal Society for the Protection of Birds.
40.
Így az IBA 89 és az IBA 2000 jegyzékek tudományos minőségüket tekintve összehasonlíthatóak. Mivel naprakészebb adatokon nyugszik, az IBA 2000 jobb tudományos forrást jelent, és ezért előnyt élvez.
41.
Mint ahogyan azt különösen a Bizottság, Finnország, Franciaország és Portugália kiemelik, a jegyzék mint olyan nem bír kötelező erővel, hanem jobb tudományos ismeretek által megcáfolható. A görög kormány azonban az IBA 2000 tudományos minőségét összességében nem kérdőjelezi meg, és nem is ad elő arra vonatkozó tudományos bizonyítékot, hogy a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdéséből származó kötelezettségeket kevesebb és/vagy kisebb területek kijelölésével is teljesíteni lehetne.
42.
Finnország Görögország támogatására előadja, hogy a tagállamok nem kötelesek az elégtelen kijelölésre vonatkozó kifogás megcáfolása érdekében minden egyes ki nem jelölt IBA vonatkozásában bizonyítani, hogy az nem tartozik a legalkalmasabb területek közé. Ez aránytalan teher lenne. Sokkal inkább elegendő annak az általános tudományos bizonyítása, hogy elég területet jelöltek ki. Ezen érv a jelen ügyben azonban nem bír jelentőséggel, mivel Görögország sem általánosságban, sem az egyes területek vonatkozásában nem bizonyítja a kijelölés elégségességét.
43.
Ezért a Bizottság lényegében bizonyította a kereseti kifogást.
44.
A görög kormány azonban előadja, hogy mielőtt az IBA 2000-ben említett területeket KVT-ként ki lehetne jelölni, azokat még egyszer tudományosan felül kell vizsgálni. Az IBA 2000 ugyan hasznos referencia, azonban nem hibátlan, különösen ami a területek lehatárolását illeti. Tíz terület vonatkozásában lezárult e felülvizsgálat. Viszonválaszában Görögország előadta, hogy arra az eredményre jutottak, hogy a megfelelő IBA-területek 62,96%-át kell kijelölni, mintegy 305146 hektár nagyságban (az arány területenként változóan 37 és 111,49% között mozog). 69 IBA-terület vonatkozásában a felülvizsgálat még folyamatban van. Ezen összefüggésben Görögország hozzá is kezdett a lehetséges KVT-k azonosítására és lehatárolására vonatkozó szempontok módosításához.
45.
Nem valószínűtlen, hogy ezen erőfeszítések a kijelölt KVT-k olyan listájához vezetnek, amely tudományos szempontból az IBA 2000-rel egyenértékű, vagy akár ornitológiai szempontból jobb minőségű. Ebben az esetben az IBA 2000 mint az elégtelen területkijelölés bizonyítéka megdőlne. Jelen időpontig és a görög kormány által előadottak alapján ez még mindenesetre nem állapítható meg, mivel a tudományos vizsgálatokat nem fejezték be, és nem is bocsátották a Bíróság rendelkezésére.
46.
Görögország e számokkal az IBA 2000 tartalmi minőségét sem kérdőjelezheti meg, különösen a területek lehatárolása vonatkozásában. E célból sem lenne érve kellően megalapozott ahhoz, hogy a Bíróság számára lehetővé tegye a vizsgálatot.
47.
Görögország ezen érvvel leginkább azt szeretné megmutatni, hogy a Bizottságnak megfelelő határidőt kell biztosítania a tagállamok számára a kijelölendő területekre vonatkozó új tudományos ismeretek nyilvánosságra hozatalakor arra, hogy ezen ismereteket felülvizsgálják, és csak ezt követően vonják le a szükséges következtetéseket. Ezen érvét támogatja Franciaország, Portugália és Spanyolország is.
48.
Ez az érvelés egy találó megfontoláson alapul: a KVT-k kijelöléséért kizárólag a tagállamok felelősek. Nem bújhatnak ki a felelősségük alól azáltal, hogy más szervek, akár madárvédelmi szervezetek ismereteit egyszerűen átveszik és átültetik. Minden egyes kijelölésnek sokkal inkább az a feltétele, hogy az érintett terület a madárvédelem szempontjából legalkalmasabb területek közé tartozzon az illetékes hatóságoknak a rendelkezésre álló tudományosan megállapított legújabb tényeken (
24
) alapuló meggyőződése szerint.
49.
Ebből mindenesetre nem következik, hogy általánosságban megszűnne a kijelölési kötelezettség mindaddig, amíg az illetékes hatóságok az új tudományos ismereteket teljesen meg nem vizsgálták és nem ellenőrizték. Sokkal inkább emlékeztetni kell arra, hogy a kijelölési kötelezettség már a madárvédelmi irányelv átültetési határidejének lejártától fennáll, Görögország esetében 1981. április 6. (
25
) óta. A kijelölési kötelezettséget nem korlátozza az egy bizonyos időpontban meglévő tudományos ismeretek állása sem. (
26
)
50.
E kötelezettséggel egy további kötelesség is együtt járt, az ugyanis, hogy azonosítani kell a legalkalmasabb területeket. A madárvédelmi irányelv 10. cikke az V. melléklettel összefüggésben ezért a szükséges kutatások és tevékenységek támogatására hívja fel a tagállamokat. Ennek következtében Görögországnak magának már 1981-ig átfogó tudományos állapotfelmérést kellett volna készítenie a madárállományokról az állam területén, és ki kellett volna jelölnie az ebből következő KVT-ket. Ha teljes mértékben eleget tett volna e kötelezettségének, akkor az IBA 2000 csak KVT-ket tartalmazna, vagy Görögország könnyedén elháríthatna minden további KVT-kijelölésre vonatkozó követelést. További kijelölési kötelezettség csak akkor keletkezhetne, ha a madárállományokban változás áll be, amit itt egyik fél sem állít.
51.
Ha Görögország most további határidőt kapna a rendelkezésre álló legjobb tudományos forrás felülvizsgálatára, az ahhoz vezetne, hogy a KVT-k kijelölésének kötelezettsége a madárvédelmi irányelv 4. cikkében nem szereplő feltétellel egészülne ki, mégpedig annak harmadik személy általi bizonyításával, hogy vannak még olyan nem védett területek, amelyeket ki kellene jelölni. Azonban egy ilyen feltétel nemcsak a rendelkezések szövegével lenne ellentétes, hanem a madárvédelmi irányelv céljaival is és a tagállamok – nem harmadik személyek – abban lefektetett felelősségével a területükön található közös (természeti) örökségért. (
27
) Az IBA 2000 felülvizsgálatának szükségessége ezért nem igazolhatja a KVT-k hiányzó kijelölését.
52.
Görögország ezen túlmenően előadja, hogy a területek felülvizsgálatára vonatkozó programot illetően megállapodott a Bizottsággal. Ha ezen érvvel az a célja, hogy pergátló kifogást tegyen, akkor legalábbis részletesen be kellene mutatnia, milyen megállapodásokat kötöttek a Bizottsággal, és hogy ezek mennyiben gátolják az eljárást. Pusztán az a körülmény azonban, hogy a Bizottság és egy tagállam intézkedésekről tárgyal annak érdekében, hogy megszüntessék a közösségi jog megsértésére vonatkozó kifogást, nem akadályozhatja a Bizottságot a keresetindításban. A jóhiszemű együttműködés elve sokkal inkább azt követeli meg, hogy a Bizottság mindenkor, azaz a bírósági eljárás előtt, alatt és annak lezárását követően lehetőségéhez mérten támogassa a tagállamokat abban, hogy eleget tegyenek a közösségi jog követelményeinek.
53.
Az elégtelen kijelölés további szemléltetésére a Bizottság több, ki nem jelölt vizes élőhelyet nevez meg, amelyek a Ramsari Egyezmény szerint nemzetközi jelentőségű vizes élőhelyekként jöhetnek számításba, és amelyeket az IBA 2000 is megnevez. (
28
) Görögország részben e területek felülvizsgálatát jelenti be, következésképpen nem cáfolja a Bizottság kifogását. Öt konkrét terület vonatkozásában azonban Görögország kifogásokat emel.
54.
Szerinte a 45. IBA-számú „Lake Vegoritis and Lake Petron” esetében csak a kijelölt rész bír jelentőséggel a kis kárókatona (Phalacrocorax pygmaeus) szempontjából, amelyre tekintettel a területet ki kell jelölni. Ugyanez vonatkozik a 91. IBA-számú „Lakes Trichonida and Lysimachiára” is, amely a cigányréce (Aythya nyroca) védelmét érinti. A Bizottság ezzel szemben azt hozza fel, hogy a jelentős vizes élőhelyek nemcsak bizonyos fajok vonatkozásában, hanem teljességükben védettek. Itt a Bizottság azonban nem érti meg, hogy mindkét területet a 2. ramsari szempont alapján választották ki, (
29
) azaz éppen a két említett faj szempontjából való jelentőségük miatt. (
30
) Mivel a Bizottság nem mond ellent az ornitológiai érvelésnek – a ki nem jelölt területrészek jelentőségének hiánya a két faj szempontjából –, ezt az érvet elismertnek kell tekinteni, és így el kell fogadni.
55.
Görögország szerint a 166. IBA-számú „Mount Dikios, Cape Louros, Lake Psalidi and Alyki” területén mindkét tavat kijelölték. Ez egyébként nem vizes élőhely, hanem hegyvidék. Ez a kifogás megalapozott. Az IBA 2000 e területet úgy írja le, hogy erdős hegyvidék két tóval. (
31
) Eszerint azonban a terület említésének oka nem csupán vizes élőhely mivolta, hanem különösen a ragadozó madarak költő- és vonulóhelyekénti jelentőssége. Ennek megfelelően – és a Bizottság által előadottakkal ellentétben – a BirdLife sem említi ezt a helyet lehetséges Ramsar-területként. (
32
) Ebből azonban nem következik, hogy e területet ne kellene KVT-ként kijelölni.
56.
Két további terület vonatkozásában Görögország előadja, hogy a területhatáron kívülre eső területek ornitológiai szempontból nem bírnak jelentőséggel. A Bizottság vitatja ezen állítást, mivel nem mutattak be neki erre vonatkozó tudományos indokolást. Mivel Görögország a Bíróság előtti eljárásban sem adott elő megfelelő érveket, ezt a kifogást, mint megalapozatlant, el kell utasítani.
57.
Mivel Görögország kifogásai a tizenegy területből csak három vonatkozásában jogosak, és e területek egyike az IBA 2000 szerint szóba jön mint rendes KVT, ezért ezek nem kérdőjelezik meg a Bizottság szemléltetésként előadott érvét.
58.
A Bizottság ezen túl is egy sor olyan madárfajt említ, amelyekre nem terjed ki kielégítően a kijelölés. A görög kormány ugyan részleteiben ellentmond ezen érvnek, azonban minden faj vonatkozásában közli, hogy további területek kijelölését tervezik, vagy mérlegelik az IBA 2000 felülvizsgálata keretében. Ezzel a Bizottság ezen érvelését is elismeri.
59.
Végül Görögország Franciaország támogatásával azon kifogást vitatja, hogy a kijelölés nyilvánvalóan elmarad az IBA 2000-től. Hollandia esetében a Bíróság arra a körülményre alapozott hasonló megállapítást, hogy ott az IBA-k kevesebb mint felét jelölték ki. (
33
) Görögország ezzel szemben a 186 IBA közül 141-et egészben vagy részben kijelölt.
60.
Görögország azonban félreérti a „nyilvánvaló” szónak a Bíróság által ezen összefüggésben tulajdonított jelentést. Érthetőbbé válik az Olaszország elleni eljárásban, ahol a Bíróság megállapította: „az IBA 89 jegyzékben felsorolt nagyszámú és tekintélyes méretű területet” nem jelöltek ki. (
34
)
61.
A kijelölési hiányosságok ilyen minősítésének szükségessége abból adódik, hogy a Bizottság nemcsak egyes eseteket kifogásol, hanem Görögország kijelölési gyakorlatának egészét. A közösségi joggal összeegyeztethetetlen közigazgatási gyakorlat megállapításakor a Bíróság hangsúlyozza, hogy kellően tartós és általános gyakorlatról kell legyen szó. (
35
) Ugyanígy az a megállapítás, hogy valamely tagállam összességében és nem csak egyes területek vonatkozásában megszegte a KVT-k kijelölésére vonatkozó kötelezettségét, nem alapozható elszigetelt egyedi esetekre.
62.
A jelen ügyben a Bizottság előadja, hogy Görögország a védendő területeknek csupán 40%-át jelölte ki KVT-vé. Görögország ezt a kifogást nem cáfolta meg. Bár a 186 IBA-ból 151 KVT-t kijelöltek ugyan, a görög kormány ugyanakkor 69 terület felülvizsgálatát, valamint 10 KVT kijelölését tartja szükségesnek. A kijelölési hiányosságok következésképpen nem korlátozódnak egyes elszigetelt esetekre, hanem megfelelően nagyszámú és elégséges méretű területet fognak át ahhoz, hogy igazolják a kért megállapítást.
63.
Következésképpen jelen esetben a keresetnek helyt kell adni.
V – A költségekről
64.
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Görög Köztársaságot, mivel nagyobbrészt pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
65.
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 4. §-ával összhangban a Spanyol Királyság, a Portugál Köztársaság, a Francia Köztársaság és a Finn Köztársaság maguk viselik a beavatkozásból származó saját költségeiket.
VI – Végkövetkeztetések
66.
Ennélfogva azt javaslom, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
1.
A Görög Köztársaság nem teljesítette a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2-i 79/409/EGK tanácsi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit,
—
mivel az általa különleges védelmi területekké (KVT) minősített területek száma és teljes mérete nyilvánvalóan elmarad azon területek számától és teljes méretétől, amelyek megfelelnek az irányelv 4. cikkének (1) bekezdése értelmében a KVT-vé minősítés feltételeinek;
—
mivel olyan területeket jelölt ki KVT-vé, amelyek mérete nyilvánvalóan elmarad a IBA 2000 jegyzék szerinti, a KVT-vé minősítés feltételeinek megfelelő területek méretétől;
—
mivel nem jelölt ki KVT-ket a török csuszka (Sitta krueperi) védelme érdekében;
—
mivel olyan területeket minősített KVT-vé, ahol az üstökös kárókatona (Phalacrocorax aristotelis), a saskeselyű (Gypætus barbatus), a barátkeselyű (Ægypius monachus), a békászó sas (Aquila pomarina), a parlagi sas (Aquila heliaca), a pusztai ölyv (Buteo rufinus), a héjasas (Hieraaetus fasciatus), a fehérkarmú vércse (Falco naumanni), az Eleonóra sólyom (Falco eleonora), a Feldegg sólyom (Falco biarmicus) és a szürke sármány (Emberiza cineracea) elégtelen számban van jelen.
2.
A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.
3.
A Görög Köztársaság viseli az eljárás költségeit.
4.
A Spanyol Királyság, a Portugál Köztársaság, a Francia Köztársaság és a Finn Köztársaság maguk viselik saját költségeiket.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	HL L 103., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 98. o.
(
3
)	A C-3/96. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 1998. május 19-én hozott ítélet (EBHT 1998., I-3031. o.).
(
4
)	A C-202/01. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2002. november 26-án hozott ítélet (EBHT 2002., I-11019. o.).
(
5
)	A C-240/00. sz., Bizottság kontra Finnország ügyben 2003. március 6-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-2187. o.).
(
6
)	A C-378/01. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2003. március 20-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-2857. o.).
(
7
)	Lásd a C-235/04. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyre vonatkozóan a mai napon tett indítványomat (EBHT 2007., I-5415. o.).
(
8
)	Lásd a C-418/04. sz., Bizottság kontra Írország ügyre vonatkozóan a mai napon tett indítványomat (EBHT 2007., I-10947. o.).
(
9
)	A Bizottság 2005. január 14-i IP/05/45 számú sajtóközleménye.
(
10
)	Heath, M. F. & Evans, M. I., Important Bird Areas in Europe – Priority sites for conservation – Volume 2: Southern Europe, BirdLife Conservation Series 8. sz., II. kötet, Cambridge (2000.), 261. és azt követő oldalak.
(
11
)	HL L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.
(
12
)	A Bizottság Natura Barometerének 2006. júniusi állapota szerinti adatok europa.eu.int/comm/environnement/nature/nature_conservation/useful_info/barometer/barometer.htm.
(
13
)	A Bizottság ugyan előadta a tárgyaláson, hogy a fehérkarmú vércse részére sem jelöltek ki területet, azonban ez a faj például a megfelelő, 192. számú IBA-val 100%-ban megegyező „Dionisiades islands” KVT-ben is „gyakran” előfordul, lásd IBA 2000, II. kötet, 329. o.
(
14
)	Lásd a fenti 4. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 19. és azt követő pontjait, a fenti 5. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Finnország ügyben hozott ítélet 28. és azt követő pontjait és a fenti 6. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet 16. pontját, valamint a fenti 7. lábjegyzetben hivatkozott C-235/04. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyre vonatkozóan a mai napon tett indítványom 26. és azt követő pontjait.
(
15
)	A C-173/01. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2002. július 4-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-6129. o.) 7. pontja; a C-114/02. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2003. április 10-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-3783. o.) 9. pontja és a C-221/04. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2006. május 18-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-4515. o.) 23. pontja.
(
16
)	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet 55. és azt követő pontjai.
(
17
)	A C-355/90. sz., Bizottság kontra Spanyolország (Santoña-mocsarak) ügyben 1993. augusztus 2-án hozott ítélet (EBHT 1993., I-4221. o.) 26. pontja; a C-44/95. sz. Royal Society for the Protection of Birds (Lappel Bank) ügyben 1996. július 11-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-3805. o.) 26. pontja és a fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet 59. és azt követő pontjai.
(
18
)	Lásd a fenti 17. lábjegyzetben hivatkozott Santoña-mocsarak ügyben hozott ítélet 11. pontját.
(
19
)	Lásd a C-209/04. sz., Bizottság kontra Ausztria (Lauteracher Ried) ügyben 2006. március 23-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-2755. o.) 44. pontját.
(
20
)	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet 68–70. pontja és a fenti 6. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet 18. pontja.
(
21
)	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Hollandia ügyben hozott ítélet 68. pontja.
(
22
)	Lásd ehhez és különösen az IBA 2000 spanyol részéhez bővebben a fenti 7. lábjegyzetben hivatkozott C-235/04. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyre vonatkozóan a mai napon tett indítványom 46. és azt követő pontjait.
(
23
)	IBA 2000, 2. kötet, 274. o.
(
24
)	Lásd a C-157/89. sz., Bizottság kontra Olaszország (vadászati idők) ügyben 1991. január 17-én hozott ítélet (EBHT 1991., I-57. o.) 15. pontját és a C-60/05. sz., WWF Italia és társai ügyben 2006. június 8-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-5083. o.) 27. pontját.
(
25
)	Lásd a fenti 26. pontot.
(
26
)	A fenti 19. lábjegyzetben hivatkozott Lauteracher Ried ügyben hozott ítélet 44. pontja.
(
27
)	A 262/85. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1987. július 8-án hozott ítélet (EBHT 1987., 3073. o.) 9. pontja és a C-38/99. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2000. december 7-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-10941. o.) 53. pontja.
(
28
)	Lásd ehhez: BirdLife International (2001), Important Bird Areas and potential Ramsar Sites in Europe. BirdLife International, Wageningen, Hollandia.
(
29
)	Uo. 50. o.
(
30
)	Egy vizes élőhely nemzetközi jelentőséggel bír, ha érzékeny, veszélyeztetett vagy kritikusan veszélyeztetett fajoknak vagy veszélyeztetett ökológiai közösségeknek ad otthont., lásd a fenti 28. lábjegyzetben hivatkozott BirdLife International (2001) 2. oldalát.
(
31
)	IBA 2000., II. kötet, 323. o.
(
32
)	A fenti 28. lábjegyzetben hivatkozott BirdLife International (2001) 50. oldala.
(
33
)	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott ítélet 63. és 72. pontja, összefüggésben a 40. és azt követő pontokkal.
(
34
)	A fenti 6. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet 18. pontja.
(
35
)	A C-387/99. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2004. április 29-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-3751. o.) 42. pontja; a C-494/01. sz., Bizottság kontra Írország ügyben 2005. április 26-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-3331. o.) 28. pontja; a C-287/03. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 2005. május 12-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-3761. o.) 29. pontja és a C-441/02. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2006. április 27-én hozott ítélet (EBHT 2006 I-3449. o.) 50. pontja.