Ideiglenes változat
ANDREA BIONDI
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. július 3.(1)
C‑210/24. sz. ügy
Asociación de Empresas de Servicios para la Dependencia (AESTE)
kontra
Ayuntamiento de Ortuella
(az Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi [Baszkföld autonóm közösségének közbeszerzési szerződésekkel kapcsolatos jogorvoslati eszközöket elbíráló közigazgatási szerve, Spanyolország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Közbeszerzési szerződések – 2014/24/EU irányelv – Szociális szolgáltatások személyek részére történő nyújtására irányuló közbeszerzés – Értékhatár alatti közbeszerzés – 67. cikk – Gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat – Szociális jellegű odaítélési szempont – A szolgáltatásnyújtást végző személyzet bérének emelése – A közbeszerzés tárgyához való kapcsolódás – Az arányosság és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – 28. cikk – Kollektív tárgyaláshoz való jog ”
I.      Bevezetés
1.        Ez az ügy lehetőséget nyújt a Bíróság számára, hogy a közbeszerzések horizontális közérdekű célok megvalósítása, és különösen a szociális célok előmozdítása érdekében történő felhasználásának kérdésével foglalkozzon. Az Európai Unió bruttó hazai termékének (GDP)(2) jelentős részét kitevő közbeszerzések egyre inkább egy olyan stratégiai eszközként nyernek elismerést, amely az áruk vagy szolgáltatások legjobb áron történő egyszerű beszerzését meghaladó, szélesebb körű politikai célkitűzések, konkrétan szociális jellegű célok (Socially responsible Public Procurement)(3) elérésére is felhasználható.
2.        A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelemben szereplő értelmezési kérdés tárgyát képező 2014/24 irányelv(4) több rendelkezésében is megerősítette a közbeszerzések szociális jellegű célok elérése érdekében történő stratégiai célú felhasználásának lehetőségét. A jelen ügy tárgyát kifejezetten az ajánlatkérő szerveknek az ítélkezési gyakorlatban már elismert és jelenleg a 2014/24 irányelv 67. cikkének (2) bekezdésében kodifikált, azon lehetősége képezi, hogy a közbeszerzési szerződések odaítélése során szociális aspektusokkal kapcsolatos szempontokat alkalmazzanak.
3.        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem benyújtása egy, az Ayuntamiento de Ortuella (Ortuella város önkormányzata, Spanyolország) által otthoni segítségnyújtási szolgáltatások családok és/vagy nehéz helyzetben lévő személyek számára történő nyújtására(5) vonatkozóan kiírt közbeszerzési eljárás ajánlattételi dokumentációjában szereplő odaítélési szempontra (a továbbiakban: vitatott szempont) vonatkozó jogvita keretében történt.
4.        A „[b]értömeg‑növekedés” megnevezésű vitatott odaítélési szempont szerint az ágazati kollektív szerződésben meghatározott béreket referenciának tekintve a szerződés odaítéléséhez azokat a magasabb béreket kell figyelembe venni, amelyeket az ajánlattevő vállalkozás a szerződés teljesítésével megbízott személyekre kíván alkalmazni.(6) A bérek fent említett személyek esetében alkalmazandó százalékos növekedését javasló ajánlatoknak a vitatott szempont jogcímén legfeljebb 40 pont adható. Azok az ajánlatok, amelyek nem javasolnak növekedést, 0 pontot kapnak.(7)
5.        Ezen kívül a szóban forgó szempont szerint a szerződés véglegesítésétől számított legfeljebb egy hónapon belül a munkavállalók képviselőivel folytatott tárgyalást követően meg kell határozni a fent említett béremelés megvalósulásának koncepcióját, valamint a nyertes vállalkozásnak gondoskodnia kell a szerződés teljesítésével megbízott személyzet munkakörülményeire vonatkozó kollektív szerződés (Ortuella város önkormányzatának otthoni segítségnyújtási szolgáltatására vonatkozó kollektív szerződés) megkötéséről.
6.        Az Asociación de Empresas de Servicios para la Dependencia (ápolási‑gondozási szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások szövetsége, Spanyolország; a továbbiakban: AESTE) jogorvoslati kérelmet terjesztett a kérdést előterjesztő bíróság, az Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baszkföld autonóm közösségének közbeszerzési szerződésekkel kapcsolatos jogorvoslati közigazgatási szerve, Spanyolország; a továbbiakban: OARC) elé, amelyben többek között a vitatott szempont megsemmisítését kérte.
7.        Az OARC, mivel kétségbe vonta e szempontnak az uniós jog különböző rendelkezéseivel való összeegyeztethetőségét, úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„A szolgáltatási szerződés odaítélésének egyik, [jelen ügyben szóban forgó] szempontja, amely:
–      a béreknek az alkalmazandó ágazati szerződésen felüli növekedését értékeli, amelyet az ajánlattevő a szerződést teljesítő személyekre javasol alkalmazni, és
–      amely előírja a nyertes ajánlattevő számára, hogy a munkavállalók képviselőivel folytatott kollektív tárgyalást követően határozza meg az említett béremelés megvalósulásának koncepcióját, és gondoskodjon a szerződés teljesítésével megbízott személyzetre vonatkozó kollektív szerződés megkötéséről,
alkalmas‑e a 2014/24/EU irányelv 67. cikkének (1) bekezdésében előírtak szerint a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat meghatározására?
ellentétes‑e a szolgáltatásnyújtás szabadságával, illetve korlátozza‑e a szabad versenyt az EUMSZ 56. cikkel, valamint a 2014/24/EU és a 96/71 irányelvvel[(8)] ellentétesen?
megsérti‑e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 28. cikkében elismert, kollektív tárgyaláshoz való jogot?”
II.    Elemzés
8.        Mielőtt érdemben egyenként foglalkoznék az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés három részében felvetett kérdésekkel, néhány előzetes megjegyzést kell tennem az uniós jog e kérdésben hivatkozott rendelkezéseinek alkalmazhatóságára, valamint a Bíróság hatáskörére vonatkozóan.
A.      Előzetes megjegyzések a Bíróság joghatóságával kapcsolatban
9.        Először is, a Bíróság előtti tárgyaláson vita tárgyát képező, az OARC‑nak az EUMSZ 267. cikk értelmében vett bíróság jellegét illetően röviden rámutatok arra, hogy azt a Bíróság a 2018. szeptember 20‑i Montte ítéletében (C‑546/16, EU:C:2018:752)(9) már elismerte.
10.      Másodszor, a 2014/24 irányelvnek az alapügyben szereplőhöz hasonló közbeszerzési szerződésre való alkalmazhatóságát illetően mindenekelőtt azt kell megjegyezni, hogy – amint az a 3. pontból is következik ‑ e közbeszerzési szerződés tárgya a 2014/24 irányelv XIV. mellékletében szereplő szociális szolgáltatások nyújtása.(10) Ebből egyrészt az következik, hogy ezen irányelv kizárólag akkor alkalmazható, ha a szóban forgó közbeszerzési szerződés értéke eléri vagy meghaladja az irányelv 4. cikkének d) pontjában meghatározott 750 000 EUR összegű értékhatárt, másrészt pedig az, hogy ezen értékhatár túllépése esetén a szóban forgó közbeszerzési szerződésre a fent említett irányelv 74–77. cikkében szerinti „enyhébb szabályozás”(11) vonatkozna.
11.      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból e tekintetben az következik, hogy a szóban forgó közbeszerzési szerződés becsült értéke 166 250 EUR, tehát ezen értékhatár alatt van. Következésképpen a 2014/24 irányelv e közbeszerzési szerződésre nem alkalmazható.
12.      A kérdést előterjesztő bíróság, amely az EUMSZ 267. cikk által létrehozott igazságügyi együttműködési rendszer keretében kizárólagosan jogosult a nemzeti jog értelmezésére,
mindazonáltal megállapítja, hogy bár a közbeszerzési szerződés értéke nem éri el a fent említett értékhatárt, a 2014/24 irányelv rendelkezéseit a nemzeti jog közvetlenül és feltétel nélkül alkalmazhatóvá tette olyan helyzetekre, amelyek az alapügyben szóban forgó szerződéshez hasonlóan általában nem tartoznak az említett irányelv hatálya alá.
13.      A kérdést előterjesztő bíróság egyértelművé tette, hogy – amint arra a spanyol kormány is rámutatott – a spanyol közbeszerzési törvény (a továbbiakban: LCSP)(12) általában és néhány kivételtől eltekintve a 2014/24 irányelv hatálya alá nem tartozó közbeszerzési szerződésekre – azok becsült értéke alapján – a szóban forgó irányelv hatálya alá tartozó szerződésekre vonatkozó jogi szabályozást alkalmazza. Az LCSP – az általában a közbeszerzési szerződések odaítélési követelményeire és szempontjainak típusaira vonatkozó és a 2014/24 irányelv 67. cikkének (1) és (2) bekezdését a spanyol jogba átültető – 145. cikke konkrétan a (2014/24 irányelv XIV. mellékletében meghatározott) szociális szolgáltatásokra vonatkozó szerződésekre az LCSP (a 2014/24 irányelv fent említett „enyhébb szabályozásra” vonatkozó rendelkezésekben található 76. cikkét átültető) negyvenhetedik kiegészítő rendelkezésében meghatározott sajátosságokkal együtt alkalmazandó.
14.      E tekintetben a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy amennyiben valamely nemzeti jogszabály az uniós jogi aktus hatálya alá nem tartozó helyzetekre adott megoldásaiban közvetlenül és feltétel nélkül összhangban van az e jogi aktussal elfogadott megoldásokkal, határozott uniós érdek fűződik ahhoz, hogy egységesen értelmezzék az említett jogi aktusból átvett rendelkezéseket. Ez ugyanis lehetővé teszi a jövőbeli eltérő értelmezések elkerülését és az e helyzetek és az említett rendelkezések hatálya alá tartozó helyzetek azonos módon történő kezelésének biztosítását(13).
15.      A jelen ügyben a fenti 12. és 13. pontból az következik, hogy meg kell állapítani, hogy ezen ítélkezési gyakorlatnak megfelelően  bizonyos uniós érdek fűződik ahhoz, hogy a Bíróság elbírálja a 2014/24 irányelv értelmezésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelmet.
16.      Harmadszor, meg kell vizsgálni, hogy az EUMSZ 56. cikk és a 96/71 irányelv alkalmazható‑e az alapügy tárgyát képező közbeszerzési szerződésre.
17.      Ami az olyan szerződés odaítélését illeti, amely értékét tekintve nem tartozik a 2014/24 irányelv hatálya alá, az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy a Bíróság figyelembe veheti az EUM‑Szerződésben, különösen pedig annak 56. cikkében foglalt alapvető szabályokat és alapelveket, feltéve hogy a szóban forgó közbeszerzési szerződéshez egyértelműen határokon átnyúló érdek fűződik.(14)
18.      Az ítélkezési gyakorlat szerint az egyértelműen határokon átnyúló érdek fennállásának kimutatására alkalmas objektív szempontok között szerepel konkrétan a szóban forgó közbeszerzés bizonyos nagyságrendje, tekintettel az építési beruházások kivitelezésének helyére is, vagy akár az érintett termékek vagy szolgáltatások sajátos jellemzői.(15)
19.      Az alapügy tárgyát képező közbeszerzési szerződés becsült értéke egyértelműen a 2014/24 irányelv 4. cikkének d) pontja szerinti értékhatár alatt van. A közbeszerzési szerződés tárgyát ezen kívül személyek részére nyújtott szociális szolgáltatások képezik, amelyek természetüknél fogva korlátozott határokon átnyúló dimenzióval jellemezhetők.(16) Az ezen értékhatár alatti, személyeknek nyújtott szolgáltatás általában nem tartozik más tagállamok szolgáltatóinak érdekkörébe, kivéve, ha konkrét jelek utalnak ennek az ellenkezőjére.(17) Ebből következik, hogy az EUMSZ 56. cikk ilyen jelek hiányában nem alkalmazható az alapügyben szereplőhöz hasonló közbeszerzési szerződésre.(18)
20.      A kérdést előterjesztő bíróság a 96/71 irányelv alkalmazhatóságát illetően nem szolgáltat olyan információt, amelynek alapján úgy lehetne tekinteni, hogy az alapügyben a szerződés tárgyára, különösen pedig az előző pontban kifejtett megfontolásokra tekintettel – akár potenciálisan is – fennállhat a 96/71 irányelv 1. cikkének (3) bekezdése szerinti transznacionális intézkedések valamelyikének hatálya alá tartozó olyan helyzet, amely az irányelv alkalmazását igazolná.(19) Álláspontom szerint ebből az következik, hogy a 96/71 irányelv nem alkalmazható az alapeljárás tárgyát képező ügyre.
21.      Végül, negyedszer, a Charta 28. cikkének alkalmazhatóságát kell ellenőrizni.
22.      A Charta 51. cikkének (1) bekezdése e tekintetben egyértelművé teszi, hogy rendelkezéseinek címzettjei a tagállamok annyiban, amennyiben az Unió jogát hajtják végre. Az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy az „uniós jog végrehajtása” Charta 51. cikke szerinti fogalmának „előfeltétele az érintett területek közötti közelséget, illetve az egyik terület által a másikra gyakorolt közvetett hatásokat meghaladó, valamely uniós jogi aktus és a szóban forgó nemzeti intézkedés közötti bizonyos fokú kapcsolat fennállása”.(20)
23.      Az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy ilyen kapcsolat akkor áll fenn, ha – a jelen ügyben foglaltakhoz hasonlóan – egy uniós jogi aktus rendelkezéseit a nemzeti jogban szereplő olyan hivatkozás teszi közvetlenül és feltétel nélkül alkalmazhatóvá, amely ténylegesen kiterjeszti az uniós jog hatályát az e jogi aktus által közvetlenül nem szabályozott helyzetekre. Ugyanis a Bíróság az uniós jogot számos ilyen ügyben a Charta szabályainak tükrében értelmezte,(21) ezért úgy ítélte meg, hogy a tagállam az adott helyzetben is az uniós jogot hajtotta végre. Ebből az következik, hogy a jelen ügyben a Charta 28. cikke alkalmazható.
24.      A fenti megfontolásokból összességében az következik, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésnek kizárólag a 2014/24 irányelv értelmezésére vonatkozó első, illetve a Charta 28. cikkének értelmezésére vonatkozó harmadik részét kell megválaszolni.
B.      A 2014/24 irányelv értelmezéséről
25.      A kérdést előterjesztő bíróság előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésének első részében a 2014/24 irányelv 67. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozó kérdést tesz fel a Bíróságnak. A kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy egy, szociális szolgáltatások személyeknek történő nyújtására vonatkozó közbeszerzési szerződés esetében az említett rendelkezés értelmében vett „gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat” meghatározása céljából megfelelő szempontnak minősül‑e az olyan odaítélési szempont, amely azokat az ágazati kollektív szerződésben megállapított bérekhez viszonyított béremeléseket veszi figyelembe, amelyeket az ajánlattevő vállalkozás a közbeszerzési szerződést teljesítő személyekre alkalmazni kíván.
26.      A 2014/24 irányelv 67. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az ajánlatkérő szervnek a „gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat” szempontjára kell alapoznia a közbeszerzési szerződések odaítélését. E cikk (2) bekezdése egyértelművé teszi, hogy „[a]z ajánlatkérő szerv szempontjából gazdaságilag legelőnyösebb ajánlatot az ár vagy a költség alapján, [...] költség‑hatékonysági módszer alkalmazásával kell azonosítani, [...] és tartalmazhatja a legjobb ár‑minőség arányt, amelyet az adott közbeszerzési szerződés tárgyához kapcsolódó, többek között minőségi, környezetvédelmi és/vagy szociális szempontokat is magukban foglaló kritériumok alapján kell értékelni.”
27.      Először is, elöljáróban megjegyzem, hogy a 2014/24 irányelv 67. cikkének a jelen ügyben történő értelmezése során figyelembe kell venni azt a sajátos szabályozási környezetet, amelybe a szóban forgó közbeszerzési szerződés illeszkedik. A fentieknek megfelelően egyrészt a szóban forgó közbeszerzési szerződés tárgya (szociális szolgáltatások személyeknek történő nyújtása) és értékhatár alatti értéke miatt elvileg nem tartozik a 2014/24 irányelv általános odaítélési szabályozásának hatálya alá. A „gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat” szempontnak erre a közbeszerzési szerződésre történő alkalmazása kizárólag a spanyol jogalkotó arra vonatkozó döntésétől függ, hogy ezt az általános szabályozást kiterjeszti‑e a közbeszerzési szerződések e konkrét típusára. A 2014/24 irányelv másrészt a szociális szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződések esetében – éppen a tárgyuk miatt – a 74–77. cikk szerinti különleges, „enyhébb” szabályozásról rendelkezik. E szabályozás értelmében a tagállamoknak „csak az átláthatóság és az egyenlő bánásmód alapelvének betartását” írja elő, és kifejezetten „széles körű mérlegelési jogot” hagy számukra, hogy „képesek legyenek konkrét minőségi szempontok alkalmazására a szolgáltatók kiválasztásakor”, és szabadon állapíthassanak meg eljárásokat e szolgáltatások beszerzésére vonatkozóan.(22)
28.      Ebben az összefüggésben, bár az uniós jog rendelkezései egységes értelmezésének fent említett követelménye(23) értelmében a „gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat” fogalmának értelmezése nem térhet el attól, amely a 2014/24 irányelv hatálya alá tartozó közbeszerzési szerződésekre alkalmazandó lenne, a jelen ügyben e fogalom értelmezése során figyelembe kell venni a közbeszerzési szerződés tárgyát képező szociális szolgáltatások sajátosságait és az e szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződések tekintetében a tagállamok számára biztosított, fent említett széles mérlegelési mozgásteret. Egyébiránt a 2014/24 irányelvből kifejezetten az következik, hogy ezeket akkor is figyelembe kell venni, ha a tagállam úgy dönt, hogy a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat szempontját alkalmazza az ilyen típusú közbeszerzési szerződésekre.(24)
29.      Másodszor, rámutatok arra, hogy a jelen ügyben – amellett, hogy a közbeszerzési szerződés tárgyát szociális szolgáltatások képezik – a vitatott szempont is a 2014/24 irányelv 67. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „szociális aspektusokra” vonatkozó szempont.
30.      A 2014/24 irányelv e tekintetben a korábbi közbeszerzési irányelvekhez képest megerősítette a közbeszerzéseknek a közérdekű, különösen szociális jellegű célok elérése érdekében történő stratégiai felhasználása lehetőségét.(25) Ez egyébiránt összhangban van a Lisszaboni Szerződéssel bevezetett, az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésében és az EUMSZ 9. cikkben foglalt rendelkezésekkel.(26)
31.      A 2014/24 irányelv ennek érdekében számos lehetőséget biztosít a szociális dimenziónak a közbeszerzésekbe való beépítésére, különösen pedig a munkaügyi normák és a társadalmi befogadás érvényesítésére vagy előmozdítására. A szociális szolgáltatásokra irányuló közbeszerzési szerződésekre vonatkozó, fent már említett „enyhébb” szabályozáson kívül és a „szociális aspektusoknak” a 2014/24 irányelv 67. cikkének (2) bekezdése(27) szerinti odaítélési szempontok keretében történő kifejezett figyelembevétele mellett főként a 18. cikk (2) bekezdésében foglalt azon rendelkezése bír relevanciával, amely szerint a gazdasági szereplőknek a közbeszerzési szerződések teljesítése során be kell tartaniuk a konkrétan a vonatkozó szociális és munkajogi követelményeket. A Bíróság ezt a követelményt az irányelv általános rendszerében „alapvető értékként” ismerte el, és főszabályként ugyanazon a jogcímen írta elő azt, mint az e cikk(28) (1) bekezdésében meghatározott más elveket, vagyis az egyenlő bánásmód, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és az arányosság elvét. Ezen alapvető értéknek tehát az irányelv egészének értelmezése során érvényesülnie kell.
32.      A fenti megfontolások tükrében kell megválaszolni a kérdést előterjesztő bíróság által feltett, a 2014/24 irányelv 67. cikkének értelmezésére irányuló kérdést. E kérdés lényegében négy vonatkozást vet fel, amelyeket az alábbiakban tárgyalok: i) a vitatott szempontnak a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat meghatározására való alkalmassága; ii) az a kérdés, hogy e szempont „kapcsolódik‑e” a közbeszerzési szerződés tárgyához; iii) e szempont arányossága; és iv) esetlegesen hátrányosan megkülönböztető jellege.
1.      A szóban forgó szempontnak a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat meghatározására való alkalmasságáról
33.      A fentieknek megfelelően a 2014/24 irányelv 67. cikkének – az LCSP 145. cikke által az alapügyben szereplőhöz hasonló szociális szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződésre alkalmazhatóvá tett – (2) bekezdése kifejezetten lehetővé teszi az ajánlatkérő szervek számára, hogy a szóban forgó közbeszerzési szerződés tárgyához kapcsolódó szociális aspektusokra vonatkozó szempontokat is figyelembe vegyenek a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlatnak a legjobb ár‑érték arány alapján történő meghatározása során.
34.      Az ítélkezési gyakorlat már elismerte, hogy az ajánlatkérő szerveknek az odaítélési szempontok meghatározása során biztosított mérlegelési mozgástéren belül(29) lehetőségük van arra, hogy szociális aspektusokat is figyelembe vegyenek a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat meghatározása során. A Bíróság ezért az úgynevezett „Nord‑Pas‑de‑Calais” ítéletben megállapította, hogy nem kizárt, hogy az ajánlatkérő szervek a munkanélküliség elleni küzdelemhez kapcsolódó feltételhez hasonló szempontot alkalmazzanak.(30) A Bíróság ezt követően az úgynevezett „Fair Trade” ítéletben kifejezetten megállapította, hogy általánosságban az ajánlatkérő szervek „szociális jellegű megfontolásokon alapuló odaítélési szempontokat is választhatnak”.(31)
35.      A Bíróság ítélkezési gyakorlata és a 2014/24 irányelv rendelkezései lehetővé teszik az ajánlatkérő szervek arra vonatkozó jogosultsága körvonalainak kijelölését, hogy a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat meghatározása során szociális aspektusokat vehessenek figyelembe.
36.      A „szociális aspektusok” fogalma e tekintetben általában magában foglalja mind a termelési folyamatot vagy a szolgáltatás nyújtását érintő tényezőket (például a munkakörülményekkel, az emberi jogok ellátási láncban történő tiszteletben tartásával vagy a nyersanyagok felelős beszerzésével kapcsolatos tényezőket), mind pedig a végfelhasználók számára releváns tényezőket (például a szolgáltatás hozzáférhetőségével vagy a szolgáltatás veszélyeztetett felhasználók elérését szolgáló kialakításával, illetve a foglalkoztatási lehetőségekkel kapcsolatos tényezőket).(32)
37.      Egyébiránt a Bíróság egyértelművé tette, hogy a szociális jellegű megfontolásokon alapuló odaítélési szempontok nemcsak a közbeszerzési szerződés tárgyát képező áruk fogyasztóit, illetve építési beruházás vagy szolgáltatás igénybevevőit,(33) hanem más személyeket, például a közbeszerzési szerződést teljesítő munkavállalókat(34) is érinthetik.
38.      A 2014/24 irányelvből és az ítélkezési gyakorlatból is az következik, hogy az ajánlatkérő szerv figyelembe vehet szociális aspektusokra vonatkozó szempontokat, feltéve, hogy e szempontok: egyrészt a közbeszerzési szerződés tárgyához kapcsolódnak;(35) másrészt nem biztosítanak az adott szerv számára korlátlan választási szabadságot;(36) harmadrészt megfelelnek az átláthatósági követelményeknek, tehát egyrészről(37)a súlyozásukkal és az esetleges alszempontokkal együtt(38) kifejezetten szerepelnek a közbeszerzés ajánlattételi dokumentációjában vagy a hirdetményben, másrészről kellően egyértelműek ahhoz, hogy minden észszerűen tájékozott és általában gondos ajánlattevő megérthesse őket;(39) negyedrészt pedig megfelelnek az uniós jog alapelveinek, különösen a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének.(40)
39.      Az irányelvből az is következik, hogy a legjobb ár‑érték arány alapján gazdaságilag legelőnyösebb ajánlatnak mindig magában kell foglalnia egy ár‑ vagy költségelemet,(41) így ezen ajánlat meghatározása nem alapulhat kizárólag minőségi és/vagy szociális szempontokon. Nem feltétlenül kell azonban tisztán gazdasági jellegűnek lennie az ajánlatkérő szerv által a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat meghatározása céljából elfogadott öszes odaítélési szempontnak. Nem zárható ki ugyanis, hogy az ajánlatkérő szervre tekintettel a tisztán gazdasági szempontokon kívül más tényezők is befolyásolhatják valamely ajánlat értékét.(42)
40.      A jelen ügyben a fenti 4. pontból az következik, hogy a vitatott szempont az ágazati kollektív szerződésben meghatározottakhoz képest történő béremelésekre vonatkozik, amelyeket az ajánlattevő vállalkozás a szerződés teljesítésével megbízott személyekre kíván alkalmazni.
41.      Mivel az a bérre, ezáltal a munkakörülményekre vonatkozik, a 2014/24 irányelv 67. cikkének (2) bekezdése szerinti „szociális aspektusokkal” kapcsolatos odaítélési szempontról van szó, amely a 37. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat szerint a közbeszerzési szerződést teljesítő munkavállalókat érinti. Ezenfelül, z odaítélési szempont szerződés tárgyához való kapcsolódására, valamint az arányosság és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének való megfelelésre vonatkozó, alábbiakban tárgyalandó kérdésektől eltekintve az sem tűnik kétségesnek, hogy a szóban forgó odaítélési szempont megfelel a 38. pontban említett követelményeknek. E tekintetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az következik, hogy a szóban forgó közbeszerzés a 39. pontban foglalt követelménynek megfelelően árra vonatkozó szempontról is rendelkezik.
42.      Ezt követően még rá kell mutatni arra, hogy egyrészt a szociális szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződéseket illetően a 2014/24 irányelv 76. cikkének (2) bekezdéséből az következik, hogy az ajánlatkérő szervek e szolgáltatások egyedi sajátosságai miatt hangsúlyt fektethetnek a „szolgáltatások magas minőségé[re], folyamatosságá[ra], hozzáférhetőségé[re], megfizethetőségé[re], elérhetőségé[re] és átfogóságá[ra] [és] az igénybevevők különböző kategóriái [...] sajátos igényei[re]” vonatkozó aspektusokra. Másrészt a tagállamok – a fent már említettek szerint – a közbeszerzési szerződések e típusai tekintetében, és különösen az odaítélési szempontok meghatározását illetően, széles mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek.(43) Ezek, a 2014/24 irányelv hatálya alá tartozó szociális szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződésekre érvényes megfontolások még inkább vonatkoznak a jelen ügyben szóban forgóhoz hasonló olyan közbeszerzés szerződésekre, amelyek bár nem tartoznak az említett 2014/24 irányelv hatálya alá, de amelyekre ezen irányelv kizárólag a szóban forgó tagállam önkéntes döntése alapján alkalmazható. Az ilyen típusú közbeszerzési szerződések esetében a fent említett mérlegelési mozgástér még szélesebb.(44)
43.      Ebben a konkrét összefüggésben ezért úgy vélem, hogy a 2014/24 irányelv a közbeszerzési szerződés tárgyával való összefüggésre, valamint az arányosság és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének tiszteletben tartására vonatkozó alábbi megfontolásokra figyelemmel, nem korlátozza a szóban forgó tagállam széles mérlegelési mozgásterét, és nem zárja ki, hogy egy ajánlatkérő szerv értékhatár alatti, tehát a 2014/24 irányelv hatályán kívül eső, szociális szolgáltatásokra vonatkozó olyan közbeszerzési szerződés keretében, amelyre a tagállam önkéntesen alkalmazza az irányelvet,
egy szociális aspektusokra vonatkozó szempontot a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat meghatározása céljából vitatott szempontnak tekintsen.
2.      A vitatott szempontnak a közbeszerzési szerződés tárgyához való kapcsolódásáról
44.      Mindennek alapján a 2014/24 irányelv 67. cikkének (2) bekezdéséből az következik, hogy az odaítélési szempontnak a szerződés tárgyához kell kapcsolódnia. E cikk (3) bekezdése egyértelművé teszi, hogy „[a]z odaítélési szempontok akkor tekintendők a közbeszerzési szerződés tárgyához kapcsolódónak, ha azok az adott szerződés alapján [...] nyújtandó szolgáltatáshoz bármely módon és azok életciklusának bármely szakaszában kapcsolódnak, ideértve azokat a tényezőket is, amelyek [...] nem tartoznak a szerződés lényegéhez.”
45.      Éppen a vitatott odaítélési szempont és a szóban forgó közbeszerzési szerződés tárgya közötti kapcsolat eleme az egyik olyan aspektus, amellyel kapcsolatban a kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak. A kérdést előterjesztő bíróság úgy ítéli meg, hogy a bérnövekedés és a szolgáltatásnyújtás javulása közötti kapcsolat túl hipotetikusnak tűnik ahhoz, hogy a közbeszerzési szerződés odaítélése szempontjából döntő, előnyös aspektus legyen.
46.      A szóban forgó közbeszerzési szerződés e tekintetben szociális szolgáltatások személyeknek történő nyújtására vonatkozik. Ezeket a szolgáltatásokat általában egyik személy nyújtja a másiknak, és munkaigényes tevékenységek végzését igénylik.(45) Mivel a vitatott szempont a szolgáltatást nyújtó gazdasági szereplő által a szolgáltatás nyújtásáért kapott díjazásra vonatkozik, végső soron magának a szolgáltatásnak a díjazását, azaz a szóban forgó szolgáltatás gazdasági ellenértékét(46) érinti, tehát egyértelműen szolgáltatással kapcsolatos.
47.      Az ítélkezési gyakorlatból e tekintetben az következik, hogy nem szükséges, hogy az odaítélési szempont a szolgáltatás saját jellemzőjére irányuljon,(47) amit a 2014/24 irányelv 67. cikke (3) bekezdésének utolsó mondata – és (97) preambulumbekezdése – is megerősít, amely a 44. pontban említettek szerint a szempont és a szolgáltatás közötti kapcsolat meghatározása céljából lehetőséget biztosít a szolgáltatás „lényegéhez” nem tartozó tényezők figyelembevételére. Ezenfelül, a 39. pontban foglaltak szerint a szempontnak nem feltétlenül kell tisztán gazdasági jellegű előnyt biztosítania.
48.      Az ilyen típusú szolgáltatásokat illetően, amelyekben a személyes elem meghatározó szerepet játszik, egyébiránt nem tűnik észszerűtlennek úgy tekinteni, hogy általában véve pozitív összefüggés állhat fenn a szociális szolgáltatók munkával való elégedettsége – amelyet a díjazás is befolyásol – és a nyújtott szolgáltatás minősége között.
49.      A Bíróság rendelkezésére álló iratokból végül az következik, hogy az ajánlatkérő szerv a vitatott szempontot azzal összefüggésben alkalmazta, hogy megoldást kell nyújtani a munkaügyi, többek között a bérszintet érintő olyan konfliktusos helyzetekre, amelyek a szolgáltatás nyújtásával megbízott személyek hosszú ideig tartó tiltakozásában öltöttek testet. E szempont alkalmazása a szolgáltatás folyamatosságát és megfelelőségét volt hivatott biztosítani.
50.      A tényállás kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő szükséges vizsgálatainak fenntartása mellett e tekintetben úgy vélem, hogy az ajánlatkérő szerv ezen értékelései olyan jogszerű megfontolások, amelyek igazolhatják egy sajátos értékelési szempont elfogadását különösen egy, a jelen ügyben szereplőhöz hasonló konkrét összefüggésben, amelyben – a 42. pontban foglaltak szerint – egyrészt a közbeszerzési szerződés tárgyát képező szolgáltatások egyedi sajátosságai miatt a szolgáltatás folyamatosságával és rendelkezésre állásával kapcsolatos megfontolások elsődleges szerepet játszanak, másrészt a tagállamok széles mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek
a fortitori
az értékhatár alatti közbeszerzési szerződések esetében.
3.      A vitatott szempont arányosságáról
51.      A Bizottság észrevételeiben kétségbe vonja a vitatott szempontnak az arányosság elvével való összeegyeztethetőségét. A Bizottságnak különösen a szóban forgó szempont ajánlattételi dokumentációban meghatározott egyéb szempontokhoz viszonyított súlyozásának arányosságát illetően vannak kétségei. A Bíróság rendelkezésére álló iratok nem teszik lehetővé a különböző szempontoknak a szóban forgó közbeszerzési szerződés keretében történő súlyozása teljes körű megértését.(48) A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a konkrét ügyben a vitatott szempont arányosságának értékelése céljából megállapítsa, hogy a vitatott szempont ténylegesen mekkora súllyal rendelkezik.
52.      E tekintetben az arányosság elve garantálja, hogy az ajánlatkérő szervek által hozott intézkedések alkalmasak legyenek a közbeszerzési szabályok által követett jogszerű célok elérésére, és ezen intézkedések ne lépjék túl a célok eléréséhez szükséges mértéket. Az arányosságot az adott közbeszerzési szerződés odaítélésének szempontjai körében esetileg kell elemezni, és az számos tényezőtől függ, amelyek közé a közbeszerzési szerződés tárgya is minden bizonnyal beletartozik.
53.      A szociális aspektusokat érintő odaítélési szempontok súlyozását illetően nem tűnik lehetségesnek egy
maximális vagy minimális százalékos arány absztrakt módon történő meghatározása. Az olyan közbeszerzési szerződések esetében, amelyekkel összefüggésben nagyok a társadalmi kockázatok (pl. az emberi jogok megsértése) vagy – mint a szóban forgó közbeszerzési szerződés esetében – a potenciális társadalmi előnyök (pl. valamely veszélyeztetett csoport jólétének fokozása), észszerű lehet nagy súllyal figyelembe venni a szociális odaítélési szempontokat.(49) Az arányosság vizsgálata során – a szociális szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződések tekintetében, és különösen, ha azok értékhatár alatt vannak – a 42. pontban említett különleges körülményeket is figyelembe kell venni.
54.      Ellenben úgy tűnik. hogy a 2014/24 irányelv az ár szempontjának súlyozását illetően
– a 39. pontban említett követelményen kívül – nem ír elő pontos követelményeket e szempont arányosságának meghatározására vonatkozóan, ami a közbeszerzési szerződés típusával kapcsolatos különböző tényezőktől függ.
55.      Az ítélkezési gyakorlatból egyébiránt az következik, hogy a Bíróság elfogadta, hogy az ajánlatkérő szerv 45%‑os súlyt tulajdoníthasson
egy környezetvédelmi aspektusokon alapuló odaítélési szempontnak,(50) és nem kifogásolta, hogy a minőségi szempontok összességében az ajánlat értékelése céljából adható pontszám 60%‑ának felelnek meg.(51)
56.      A Bíróság rendelkezésére álló iratokból végső soron nem tűnik ki egyértelműen, hogy a vitatott szempontnak a közbeszerzésre vonatkozó ajánlattételi dokumentáció különböző rendelkezései keretében történő alkalmazása tekintetében van‑e felső határa az ajánlattevő vállalkozás által a szerződés teljesítésével megbízott személyek vonatkozásában javasolt béremelésnek. Amennyiben ugyanis olyan béremelést lehetne javasolni, amely nyilvánvalóan nem áll arányban a szolgáltatás értékével, ez az arányosság elvének tiszteletben tartása szempontjából egyértelműen nehézségeket vetne fel.
57.      Következésképpen a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a fenti megfontolások tükrében és ténybeli megállapításai alapján értékelje, hogy egy, a vitatott szemponthoz hasonló szempont, az alapügyben szereplőhöz hasonló, szociális szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződés esetében, a 42. pontban említett konkrét összefüggésben megfelel‑e az arányosság elvének.
4.      A vitatott szempont hátrányosan megkülönböztető jellegéről
58.      A kérdést előterjesztő bíróság azt is kétségbe vonja, hogy a vitatott szempont hátrányosan megkülönböztető módon érintheti a magas bérek kifizetésére kevésbé képes gazdasági szereplőket, például a kis‑ és középvállalkozásokat (kkv‑k), amelyek éppen az alacsonyabb bérköltségeik miatt nyújthatnak be versenyképes ajánlatokat.
59.      A 2014/24 irányelv 18. cikkének (1) bekezdéséből e tekintetben az következik, hogy az ajánlatkérő szerveknek egyenlően és hátrányos megkülönböztetéstől mentes módon kell bánniuk a gazdasági szereplőkkel. Az ítélkezési gyakorlat szerint az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének célja a közbeszerzési eljárásban részt vevő vállalkozások közötti egészséges és hatékony verseny kialakulásának elősegítése, és ez az elv a közbeszerzési eljárásokra vonatkozó uniós szabályok lényegéhez tartozik. Ezen elvnek megfelelően az ajánlattevőknek egyenlő helyzetben kell lenniük mind az ajánlataik elkészítésekor, mind pedig az ajánlatkérő szerv általi értékelés időpontjában.(52) Ezen elvek megkövetelik, hogy az összehasonlítható helyzeteket ne kezeljék eltérő módon, illetve hogy az eltérő helyzeteket ne kezeljék egyenlő módon, kivéve, ha az ilyen bánásmód objektíven igazolható.(53)
60.      A hátrányos megkülönböztetés hiánya konkrétan az uniós közbeszerzési jogban – ahogyan az lényegében a 2014/24 irányelv 18. cikke (1) bekezdésének második albekezdéséből következik – azt jelenti, hogy az ajánlatkérő szervek nem fogadhatnak el olyan szempontokat vagy szabályokat, amelyek bizonyos gazdasági szereplőket saját jellemzőik alapján indokolatlanul előnyben vagy hátrányban részesítenek, vagy amelyek mesterséges akadályokat gördítenek bizonyos típusú gazdasági szereplők, például a kkv‑k elé.
61.      Egyébiránt a 2014/24 irányelv egyik kinyilvánított célja a kkv‑k közbeszerzési eljárásokban való részvételének elősegítése.(54) Ebben az összefüggésben a kkv‑k számára túlzott, irreleváns és a szerződés tárgyával nem arányos követelmények vagy odaítélési szempontok előírása a kkv‑k közbeszerzésekben való részvételének indokolatlan akadályát képezheti.(55) A közbeszerzés területén viszont az uniós szabályok egyik fő célkitűzése a verseny lehető legnagyobb mértékű megnyitása a célból, hogy biztosítható legyen az ajánlattevők közbeszerzési eljárásban való minél szélesebb körű részvétele.
62.      A jelen ügyben nem kizárt, hogy egy, a vitatott szemponthoz hasonló szempont a magas bérek kifizetésére kevésbé képes gazdasági szereplők vonatkozásában – az ügy konkrét körülményeitől függően – absztrakt módon hátrányosan megkülönböztető hatást fejthet ki, különösen, ha – az 56. pontnak megfelelően – nem ír elő felső határt az elméletileg javasolható bérelemésre vonatkozóan.
63.      Mindazonáltal úgy vélem, hogy a Bíróságnak a jelen ügyben nem állnak rendelkezésére olyan információk, amelyek alapján megállapíthatná, hogy fennáll‑e ilyen megkülönböztető hatás. A közbeszerzési szerződés konkrét tárgyára és korlátozott értékére tekintettel ugyanis valószínűtlennek tűnik, hogy az e közbeszerzési szerződéshez kapcsolódó eljárásban olyan vállalkozások vegyenek ténylegesen részt, amelyek mivel nem minősülnek kkv‑knak, a szóban forgó közbeszerzési eljárásban részt vevő vállalkozások közötti egészséges és hatékony verseny rovására e szempont alapján ténylegesen előnyben részesülhetnek. A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy e tekintetben megállapítsa a tényállást.
5.      A 2014/24 irányelvre vonatkozó következtetés
64.      A fenti megfontolásokból az következik, hogy a jelen ügyben a 2014/24 irányelv 67. cikkének értelmezése során figyelembe kell venni, hogy a szóban forgó közbeszerzési szerződés szociális szolgáltatások személyeknek történő nyújtására vonatkozik, és a tagállam,
jóllehet e szerződés összege nem éri el az ezen irányelvben az ilyen típusú szolgáltatások vonatkozásában előírt értékhatárt,
a nemzeti jogban közvetlenül és feltétel nélkül alkalmazhatóvá tette az e cikkben foglalt rendelkezéseket. Ebben az összefüggésben az említett rendelkezéseket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes egy, a „gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat” meghatározása tekintetében vitatott szemponthoz hasonló odaítélési szempont, feltéve, hogy az megfelel az arányosság, az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének, aminek megállapítása a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
C.      A Charta 28. cikkéről
65.      Az előterjesztő bíróság előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésének harmadik részével arra kíván választ kapni a Bíróságtól, hogy sérti‑e a Charta 28. cikkében elismert, a kollektív tárgyaláshoz való jogot a szolgáltatási szerződés odaítélésének valamely olyan szempontja, amely szerint az ágazati kollektív szerződésben meghatározott bérekhez viszonyított béremeléseket kell figyelembe venni, amelyeket az ajánlattevő vállalkozás a szerződés teljesítésével megbízott személyekre kíván alkalmazni, és amely szerint a nyertes ajánlattevőnek a munkavállalók képviselőivel folytatott kollektív tárgyalásokat követően meg kell határoznia a béremelés megvalósulásának koncepcióját, és gondoskodnia kell a szerződés teljesítésével megbízott személyzetre vonatkozó kollektív szerződés megkötéséről.
66.      A kérdést előterjesztő bíróság arra kíván választ kapni, hogy a vitatott szempont beavatkozást jelent‑e a Charta 28. cikkében elismert, a kollektív tárgyaláshoz való jogba, amennyiben a szerződés teljesítésével megbízott személyzetnek egy hatályos kollektív szerződés alóli kizárását vonhatja maga után, ami az ugyanazon vállalkozás azonos feladatokat ellátó munkavállalói között olyan bérkülönbségekhez
vezethet, amelyeket kizárólag annak a megbízónak a személye indokol, amely számára e feladatokat végzik.
67.      Az Alapjogi Charta 28. cikke értelmében a munkavállalóknak és a munkaadóknak, illetőleg szervezeteiknek az uniós joggal, valamint a nemzeti jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban joguk van arra, hogy különösen megfelelő szinten kollektív tárgyalásokat folytassanak és kollektív szerződéseket kössenek.
68.      Az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy az EUMSZ 152. cikk első bekezdésének tükrében értelmezett e rendelkezés a szociális partnerek önállóságát feltételezi, és magában foglalja, hogy szociális partnerek általi, a megállapodásra irányuló tárgyalás szakaszában, amely a szociális partnerek „kizárólagos ügye”, e partnerek szabadon folytathatnak párbeszédet és léphetnek fel, anélkül hogy bármilyen utasítást vagy iránymutatást kapnának különösen a tagállamoktól vagy az intézményektől.(56)
69.      A jelen ügyben a vitatott szempont két szakaszt irányoz elő. Először is, a közbeszerzési szerződés megkötésétől számított legfeljebb egy hónapon belül, a munkavállalók képviselőivel folytatott tárgyalást követően az ágazati kollektív szerződésben meghatározott bérekhez viszonyítottan kell meghatározni annak a béremelésnek a koncepcióját, amelyet az ajánlattevő a szerződést teljesítő személyekre javasol alkalmazni. Másodszor, a nyertes ajánlattevőnek gondoskodnia kell a közbeszerzési szerződés teljesítésével megbízott személyzet munkakörülményeit szabályozó külön kollektív szerződés megkötéséről.
70.      E tekintetben úgy vélem, hogy a vitatott szempont nem aláássa a kollektív tárgyaláshoz való jogot, hanem inkább támogatja azt. Egyrészt ugyanis e szempont arra kötelezi a nyertes ajánlattevőt, hogy a munkavállalók képviselőivel tárgyalja meg a szóban forgó béremelés elemeit. E szempont tehát nem bízza a vállalkozásra, hogy szabadon döntsön arról, hogy miként határozza meg ezeket az elemeket. Másrészt e szempont pusztán arra kötelezi az említett nyertes ajánlattevőt, hogy „cselekedjen” annak érdekében, hogy kollektív szerződést kössön a szóban forgó szolgáltatás tekintetében. Tehát semmiféle eredménykötelezettséget nem ír elő, és nem is tűnik úgy, hogy bármilyen módon beavatkozna az érintett szociális partnerek autonómiájába.
71.      Ami azt a körülményt illeti, hogy a vitatott szempont egyes munkavállalóknak az ágazati kollektív szerződés hatálya alóli kivonásával bérkülönbségeket vonhat maga után, mivel az Ortuella város önkormányzatára vonatkozó szerződésben meghatározott feltételek kedvezőbbek, mint az ágazati kollektív szerződésben meghatározott feltételek, nem látom annak okát, hogy miért sérül a Charta 28. cikke. Sőt, a vitatott szempont az ágazati kollektív szerződés alkalmazásával
mint minimális referencia standard (benchmark) kiterjeszti
annak alkalmazási körét.
72.      Ezért úgy vélem, hogy a Charta 28. cikkével nem ellentétes egy, a vitatott szemponthoz hasonló odaítélési szempont.
III. Végkövetkeztetés
73.      A fenti megfontolások alapján az javaslom, hogy a Bíróság az Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Baszkföld autonóm közösségének közbeszerzési szerződésekkel kapcsolatos jogorvoslati eszközöket elbíráló közigazgatási szerve, Spanyolország) által előzetes döntéshozatal céljából előterjesztett kérdésre a következőképpen válaszoljon:
A 2014/24 irányelv 67. cikkét úgy kell értelmezni, hogy egy, a szociális szolgáltatások személyeknek történő nyújtására vonatkozó olyan közbeszerzési szerződés esetében, amelynek összege nem éri el az irányelvben az ilyen típusú szolgáltatások vonatkozásában előírt értékhatárt, de amelyre a tagállam az e cikkben foglalt rendelkezéseket a nemzeti jogban közvetlenül és feltétel nélkül alkalmazhatóvá tette, azzal nem ellentétes egy, az e cikk értelmében vett, a „gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat” meghatározását célzó olyan odaítélési szempont, amely figyelembe veszi az ágazati kollektív szerződésben megállapított bérekhez viszonyított azon béremeléseket, amelyeket az ajánlattevő vállalkozás a közbeszerzési szerződést teljesítő személyek tekintetében alkalmazni kíván, feltéve hogy e szempont megfelel az arányosság, az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének, aminek megállapítása a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
A Charta 28. cikkével nem ellentétes a szolgáltatási szerződés odaítélésének egy olyan szempontja, amely szerint figyelembe kell venni az ágazati kollektív szerződésben meghatározott bérekhez viszonyított azon béremeléseket, amelyeket az ajánlattevő vállalkozás a szerződés teljesítésével megbízott személyek tekintetében kíván alkalmazni, és amely szerint a nyertes ajánlattevőnek a munkavállalók képviselőivel folytatott kollektív tárgyalásokat követően meg kell határoznia a béremelés megvalósulásának elemeit, és gondoskodnia kell a szerződés teljesítésével megbízott személyzetre vonatkozó kollektív szerződés megkötéséről.
1      Eredeti nyelv: olasz.
2      A Számvevőszék 28/2023. sz. különjelentéséből kitűnik, hogy évente mintegy 2 milliárd eurót, azaz az Unió GDP‑jének 14%‑át fordítják közbeszerzésekre (lásd 4. o.).
3      E tekintetben lásd az Európai Parlament 2023 októberében közzétett, „The social impact of public procurement, can the EU do more?” című tanulmányát, a Szociális közbeszerzés – Útmutató a szociális szempontok figyelembevételéhez a közbeszerzések során (2. kiadás) című, 2021. május 26‑i C(2021) 3573 final bizottsági közleményt (HL 2021. C 237., 1. o.)
és az Európai Bizottság Making Socially Responsible Public Procurement Work című kiadványát (2020. május).
4      A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.; helyesbítések: HL 2015. L 275., 68. o.; HL 2020. L 211., 22. o.; HL L, 2023/90063).
5      A szóban forgó, „[o]tthoni segítségnyújtási szolgáltatások nyújtása Ortuella város önkormányzatának területén” megnevezésű szolgáltatás a „Szociális gondozási szolgáltatások szállás nélkül” (85312000‑9 CPV‑kód) körébe tartozik. További részletekért lásd az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 6. pontját.
6      A bérnövekedés százalékos mértékének értékelése meghatározott képlet alkalmazásával történik (lásd részletesen az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 7. pontját).
7      A különböző odaítélési szempontok súlyozás tekintetében lásd az 51. pontot, valamint a lenti 48. lábjegyzetet.
8      A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16‑i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv. (HL 1997. L 18., 1. o.).
9      Lásd a 20–25. pontot. Úgy vélem, a Bíróság későbbi ítélkezési gyakorlata nem ad okot ennek megkérdőjelezésére.
10      Ugyanis a fenti 5. lábjegyzetben említett 85312000‑9 CPV‑kód egyike az említett mellékletben felsorolt kódoknak.
11      Lásd a 2014/24 irányelv (28) preambulumbekezdését.
12      A Ley 9/2017, de 8 de noviembre, de Contratos del Sector Público (a közbeszerzési szerződésekről szóló, 2017. november 8‑i 9. sz. törvény).
13      Lásd ebben az értelemben: 1990. október 18‑i Dzodzi ítélet (C‑297/88 és C‑197/89, EU:C:1990:360, 36. és 37. pont); 2022. június 16‑i Obshtina Razlog ítélet (C‑376/21, EU:C:2022:472, 55. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
14      2019. április 4‑i Allianz Vorsorgekasse ítélet (C‑699/17, EU:C:2019:290, 50. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2024. július 5‑i EUROCASH1 végzés (C‑788/23, EU:C:2024:589, 23. pont).
15      2016. október 6‑i Tecnoedi Costruzioni ítélet (C‑318/15, EU:C:2016:747, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2024. július 5‑i EUROCASH1 végzés (C‑788/23, EU:C:2024:589, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
16      Lásd a 2014/24/EK irányelv (114) preambulumbekezdését. E szolgáltatások nyújtása ugyanis olyan sajátos kontextusban történik, amely az eltérő kulturális hagyományok miatt tagállamonként jelentősen eltér. Lásd: 2022. július 14‑i ASADE‑ítélet (C‑436/20, EU:C:2022:559; a továbbiakban: ASADE‑ítélet 75. pontja).
17      Uo.
18      Ilyen jelzések hiányában pusztán az, hogy az e közbeszerzési szerződés tárgyát képező szolgáltatásokat a francia határtól mintegy 130 km‑re fekvő Ortuella város önkormányzatának területén kell nyújtani, nem alkalmas arra, hogy bizonyítsa az egyértelműen határokon átnyúló érdek fennállását. Lásd e tekintetben: 2024. július 5‑i EUROCASH1 végzés (C‑788/23, EU:C:2024:589, 26. pont).
19      A határokon átnyúló intézkedések felsorolása e rendelkezés a)–c) pontjában szerepel, és lényegében a következőkre vonatkoznak: egy munkavállaló kiküldésének esete egy másik tagállam területére a kiküldő vállalkozás és a szolgáltatásnak az adott tagállamban működő címzettje között létrejött szerződés alapján (a) pont); egy munkavállaló kiküldetésének esete egy másik tagállam területére a csoport tulajdonában lévő telephelyre vagy vállalkozáshoz (b) pont) és munkavállaló kiküldetésének esete munkaerő-kölcsönzéssel foglalkozó vállalkozás által (c) pont).
20      Lásd: 2014. március 6‑i Siragusa ítélet (C‑206/13, EU:C:2014:126, 24. pont); 2024. november 28‑i PT ítélet (Megállapodás az ügyész és az elkövető között) (C‑432/22, EU:C:2024:987, 35. pont, VALAMINT az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
21      Lásd e tekintetben: 2019. március 13‑i E. ítélet (C‑635/17, EU:C:2019:192, 35–39. és 53. pont); 2020. január 30‑i Generics (UK) és társai ítélet (C‑307/18, EU:C:2020:52, 22‑29., 41. és 137. pont); 2020. június 11‑i JI ítélet (C‑634/18, EU:C:2020:455, 24–30. valamint 43. pont). E kérdésről általánosabban lásd: Sharpston főtanácsnok Prokuratura Rejonowa wSłupsku ügyre vonatkozó indítványa (C‑634/18, EU:C:2020:29, 34–44. pont).
22      Lásd a 2014/24/EK irányelv (114) preambulumbekezdését. E szabályozással kapcsolatban lásd az ASADE ítélet 73. és azt követő pontjait.
23      Lásd a fenti 13. lábjegyzetben hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
24      Ugyanis a 2014/24 irányelv 76. cikke (1) bekezdésének utolsó mondatából az következik, hogy a szociális szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződések tekintetében „[a] tagállamok szabadon állapíthatják meg az alkalmazandó eljárási szabályokat, amennyiben e szabályok lehetővé teszik az ajánlatkérő szervek számára, hogy figyelembe vegyék a szóban forgó [szociális] szolgáltatások egyedi sajátosságait.” E cikk (2) bekezdésének utolsó mondata úgy rendelkezik, hogy „[a] tagállamok [...] előírhatják, hogy a szolgáltatót a legjobb ár‑minőség arányú pályázat szempontja alapján kell kiválasztani, figyelembe véve a szociális szolgáltatásoknál a minőségi és fenntarthatósági szempontokat.” (kiemelés tőlem) E tekintetben lásd az ASADE‑ítélet 84. és 85. pontját.
25      Az irányelv (2) preambulumbekezdéséből e tekintetben az következik, hogy a közbeszerzési szabályok felülvizsgálatának egyik célja éppen az volt, hogy a beszerzők jobban fel tudják használni a közbeszerzést „a közös társadalmi célok támogatására.” Lásd még az Európai Parlament tanulmányát (10. o.) és a C(2021) 3573 final bizottsági közleményt (1.1. fejezet), amelyekre a 3. lábjegyzetben hivatkoztam.
26      Az előbbi rendelkezés értelmében „[a]z Unió küzd a társadalmi kirekesztés [...] ellen, és előmozdítja a társadalmi igazságosságot és védelmet”. Az utóbbi rendelkezés értelmében „[p]olitikái és tevékenységei meghatározása és végrehajtása során az Unió figyelembe veszi a foglalkoztatás magas szintjének előmozdítására, a megfelelő szociális védelem biztosítására [...] vonatkozó követelményeket.”
27      A 2014/24 irányelv egyéb releváns rendelkezései közé tartoznak a 20. cikk szerinti fenntartott közbeszerzési szerződésekre vonatkozó szabályok, a 70. cikk szerinti, a közbeszerzési szerződés teljesítésére vonatkozó különleges feltételek előírásának lehetősége, beleértve a szociális megfontolásokat is.
28      Lásd: 2020. január 30‑i Tim ítélet (C‑395/18, EU:C:2020:58, 38. pont).
29      E tekintetben lásd: 2003. december 4‑i EVN és Wienstrom ítélet (C‑448/01, EU:C:2003:651, 37. pont).
30      2000. szeptember 26‑i Bizottság kontra Franciaország ítélet (C‑225/98, EU:C:2000:494, 49. és 50. pont).
31      2012. május 10‑i Bizottság kontra Hollandia ítélet (C‑368/10, EU:C:2012:284, 85. pont).
32      Példaként lásd a fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott „Making socially responsible public procurement work” címet viselő bizottsági kiadványban meghatározott szociális célokat, amelyeket az ajánlatkérő szervek a közbeszerzések révén követhetnek.
33      2012. május 10‑i Bizottság kontra Hollandia ítélet (C‑368/10, EU:C:2012:284, 85. pont vége).
34      Az irányelv egyébiránt a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat meghatározása céljából a szociális aspektusokra vonatkozó példákként hoz fel a közbeszerzési szerződés teljesítésével megbízott személyekre vonatkozó szempontokat. Lásd a (93) és (94) preambulumbekezdést, valamint a 67. cikk (2) bekezdésének b) pontját.
35      Lásd a 2014/24 irányelv 67. cikkének (2) és (3) bekezdését, valamint először: 2002. szeptember 17‑i Concordia Bus Finland ítélet (C‑513/99, EU:C:2002:495, 64. pont).
36      Lásd a 2014/24 irányelv 67. cikkének (4) bekezdését és (92) preambulumbekezdését, valamint a 2018. szeptember 20‑i Montte ítéletet (C‑546/16, EU:C:2018:752, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37      Lásd a 2014/24 irányelv V. melléklete C. részének 18. pontját, valamint először: 2002. szeptember 17‑i Concordia Bus Finland ítélet (C‑513/99, EU:C:2002:495, 64. pont).
38      Lásd a 2014/24 irányelv 67. cikkének (5) bekezdését.
39      2001. október 18‑i SIAC Construction ítélet (C‑19/00, EU:C:2001:553, 42. pont).
40      Lásd a 2014/24 irányelv 18. cikkét és először: 2002. szeptember 17‑i Concordia Bus Finland ítélet (C‑513/99, EU:C:2002:495, 64. pont).
41      A 2014/24 irányelv (90) preambulumbekezdése.
42      Lásd analógia útján: 2002. szeptember 17‑i Concordia Bus Finland ítélet (C‑513/99, EU:C:2002:495, 64. pont).
43      Lásd a 2014/24 irányelv (114) preambulumbekezdését és a fenti 27. pontot.
44      Az LCSP 145. cikkének (2) bekezdése e tekintetben számos olyan célt határoz meg, amelyhez a szerződés szociális jellemzői kapcsolódnak, amelyek között szerepel a munkafeltételek és a bérek javítása.
45      E tekintetben lásd a fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott C(2021) 3573 final bizottsági közlemény 39. oldalát.
46      Lásd: Medina főtanácsnok ASADE ügyre vonatkozó indítványa (C‑436/20, EU:C:2022:77, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
47      Lásd analógia útján: 2012. május 10‑i Bizottság kontra Hollandia ítélet (C‑368/10, EU:C:2012:284, 91. pont).
48      A Bizottság rámutat arra, hogy a szóban forgó szerződés keretében a vitatott szempont a kapott teljes pontszám 27%‑ának (a 145 pontból 40 pontnak) megfelelő súlyozást kapna, míg a pénzügyi ajánlat és a műszaki ajánlat legfeljebb 15, illetve 45 pontot kapna. A közbeszerzés ajánlattételi dokumentációja I. mellékletének elemzése azonban nem erősíti meg, hogy az odaítélt pontok száma összesen 145 pont. E dokumentumból kitűnik, hogy a vitatott szempontra 40 pont, a műszaki ajánlatra 45 pont, a pénzügyi ajánlatra pedig 15 pont, összesen tehát 100 pont jár. A pénzügyi szempont magyarázatából (a 45. oldalon) azonban az tűnik ki, hogy erre a szempontra 55 pont jár.
49      Lásd a fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott C(2021) 3573 final bizottsági közlemény 52. oldalát.
50      2003. december 4‑i EVN és Wienstrom ítélet (C‑448/01, EU:C:2003:651, 42. és 43. pont).
51      2022. november 17‑i Antea Polska és társai ítélet (C‑54/21, EU:C:2022:888, 92. pont).
52      Lásd ebben az értelemben többek között: 2024. június 13‑i BibMedia ítélet (C‑737/22, EU:C:2024:495, 30. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Az egyenlő bánásmód elvének a 2014/24 irányelv 76. cikkével összefüggésben történő alkalmazását illetően lásd az ASADE‑ítélet 86. és azt követő pontjait.
53      2021. október 6‑i Conacee ítélet (C‑598/19, EU:C:2021:810, 36. pont).
54      Lásd a 2014/24 irányelv (2) preambulumbekezdését.
55      Lásd ebben az értelemben a 2014/24 irányelv (83) preambulumbekezdését.
56      E tekintetben lásd: 2022. december 15‑i TimePartner Personalmanagement ítélet (C‑311/21, EU:C:2022:983, 71–74. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).