A KÖZSZOLGÁLATI TÖRVÉNYSZÉK VÉGZÉSE
(első tanács)
2007. december 6.
F‑40/06. sz. ügy
Luigi Marcuccio
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Közszolgálat ‑ Tisztviselők – Az alkalmazási helyről a lakóhelyre küldött személyes holmikkal kapcsolatos tájékoztatáskérés – Okafogyottság – Nyilvánvalóan megalapozatlan kártérítési kérelem”
Tárgy: Az EK 236. cikk és az EA 152. cikk alapján benyújtott kereset, amelyben L. Marcuccio egyrészt a személyes holmijának Angolából
Olaszországba való küldésére vonatkozó szállítólevél másolatának kiállítása iránti kérelmét hallgatólagosan elutasító határozat
megsemmisítését kéri, másrészt kártérítést kér.
Határozat: A megsemmisítés iránt kérelemről nem szükséges határozni. A Közszolgálati Törvényszék a kártérítési kérelmet – mint nyilvánvalóan
megalapozatlant – elutasítja. A felperes maga viseli saját költségeit, valamint köteles viselni a Bizottság összes költségét.
Összefoglaló
1.      Eljárás – Felperes, aki kérelmének a kereset benyújtása után adtak helyt – Okafogyottá vált kereset – Okafogyottság
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
2.      Tisztviselők – Az intézmények szerződésen kívüli felelőssége – Feltételek – Jogellenesség – Kár – Okozati összefüggés – Együttes
feltételek
1.      Mivel a felperes a keresete benyújtását követően lényegében mindent megkapott, amit az intézménytől kért, a kérelmét hallgatólagosan
elutasító határozat elleni megsemmisítés iránti keresete okafogyottá vált, és arról nem szükséges határozni.
(lásd a 26. pontot)
2.      A Közösség felelősségének megállapítása az intézmények terhére rótt magatartás jogellenességére, a kár tényleges bekövetkezésére,
valamint az intézmények magatartása és a hivatkozott kár közötti okozati összefüggésre vonatkozó több feltétel együttes fennállását
feltételezi. A kártérítés iránti kereset egészének elutasításához már az is elegendő – anélkül, hogy ezen felelősség többi
feltételét szükséges lenne megvizsgálni –, ha e feltételek egyike nem teljesül.
(lásd a 44. pontot)
Hivatkozás:
az Elsőfokú Bíróság T‑165/03. sz., Vonier kontra Bizottság ügyben 2004. november 10‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2004.,
I‑A‑343. o. és II‑1575. o.) 78. pontja.