Ideiglenes változat
A TÖRVÉNYSZÉK VÉGZÉSE (hetedik tanács)
2026. március 25.(*)
„ Megsemmisítés iránti és kártérítési kereset – Intézményi jog – A személyes adatok védelme – (EU) 2018/1725 rendelet – Az európai adatvédelmi biztoshoz benyújtott panasz a személyes adatok EUIPO általi kezelésével kapcsolatban – Részleges okafogyottság – Részleges nyilvánvaló elfogadhatatlanság ”
A T‑144/25. sz. ügyben,
WS (képviseli: H. Tettenborn ügyvéd)
felperes
az európai adatvédelmi biztos (képviselik: D. Nardi, F. Muller és A. Zawiła‑Niedźwiecka, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács),
tagjai: Kecsmár K. elnök, P. Nihoul (előadó) és U. Öberg bírák,
hivatalvezető: V. Di Bucci,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
meghozta a következő
Végzést
1        Keresetével a felperes WS egyrészt az EUMSZ 263. cikk alapján az európai adatvédelmi biztos 2025. február 26‑i állítólagos hallgatólagos határozatának megsemmisítését kéri, amely elutasította az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) által a személyes adatai kezelésének módjára vonatkozóan 2024. november 25‑én benyújtott panaszát (a továbbiakban: megtámadott határozat), másrészt pedig az EUMSZ 268. és EUMSZ 340. cikk alapján az európai adatvédelmi biztos vele szemben tanúsított magatartása miatt őt ért kár megtérítését kéri.
A jogvita előzményei
2        2024. augusztus 1‑jén a felperes az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30‑i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.) alapján hozzáférést kért az EUIPO‑tól bizonyos dokumentumokhoz.
3        Mivel az EUIPO nem igazolta vissza sem e kérelem, sem az azt követő megerősítő kérelmek kézhezvételét, a felperes 2024. november 4‑i levelében azt kérte tőle, hogy ezt adatvédelmi incidensként kezelje.
4        2024. november 15‑i határozatával az EUIPO ügyvezető igazgatója az 1049/2001 rendelet 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának második franciabekezdése és (3) bekezdése alapján helybenhagyta a hallgatólagos elutasító határozatot.
5        2024. november 25‑én a felperes panaszt nyújtott be az európai adatvédelmi biztoshoz az EUIPO‑val szemben, amelyben többek között jelezte, hogy az utóbbitól meg kívánja kapni a személyes adatainak másolatát, valamint az esetleges adatkezelési műveletekre vonatkozó naplókat, a törölt adatainak helyreállítását, az adatai kezelésének korlátozását, valamint az ezen adatvédelmi incidensre vonatkozó információkat (a továbbiakban: 2024. november 25‑i panasz). Ugyanezen a napon az európai adatvédelmi biztos automatikusan generált elektronikus levél elküldésével visszaigazolta e panasz kézhezvételét.
6        2024. december 5‑én a felperes azt kérte az európai adatvédelmi biztostól, hogy közölje vele a 2024. november 25‑i panaszához rendelt ügyszámot, valamint minden további információt.
7        2025. január 20‑án a felperes megismételte az ügyszámra vonatkozó kérelmét.
8        2025. január 21‑én az európai adatvédelmi biztos visszaigazolta a felperes e két elektronikus levelének kézhezvételét. Az európai adatvédelmi biztos arról is tájékoztatta a felperest, hogy nem talált nyomot a 2024. november 25‑i panaszról, és felkérte, hogy ismét nyújtsa be azt.
9        Ugyanezen a napon kelt elektronikus levelében a felperes megtagadta, hogy eleget tegyen az európai adatvédelmi biztos azon felhívásának, amely a 2024. november 25‑i panasz újbóli benyújtására irányul, azzal az indokkal, hogy az ezen időpontban részére megküldött átvételi elismervény bizonyítja, hogy az említett panaszt szabályszerűen benyújtották. A felperes azonban benyújtotta a panaszának és mellékleteinek másolatát, valamint az automatikusan keletkezett átvételi elismervény másolatát.
10      2025. január 24‑én az európai adatvédelmi biztos arról tájékoztatta a felperest, hogy a 2024. november 25‑i panaszát a 2025‑0100 ügyszám alatt vették nyilvántartásba. Ugyanebben az e‑mailben az európai adatvédelmi biztos a következő pontosítást tette: „Meg fogjuk vizsgálni a panaszát, és tájékoztatni fogjuk Önt a további fejleményekről.”
11      2025. január 29‑én a felperes azt kérte az európai adatvédelmi biztostól, hogy tájékoztassa őt a megtett intézkedésekről.
12      2025. január 31‑én az európai adatvédelmi biztos többek között megerősítette a 2024. november 25‑i panasz kézhezvételét, valamint a hozzá rendelt ügyszámot, és tájékoztatta a felperest, hogy az általa a 2025. január 21‑i elektronikus levelében továbbított információkat figyelembe fogják venni a panaszának vizsgálata során.
13      2025. február 7‑i elektronikus levelében az európai adatvédelmi biztos többek között arról tájékoztatta a felperest, hogy a 2024. november 25‑i, online benyújtott panaszát 2025. február 5‑én azonosították, és azt meg fogják vizsgálni.
14      2022. június 9‑én a felperes megindította a jelen keresetet.
A kereset benyújtását követően bekövetkezett tények
15      2025. április 16‑án az európai adatvédelmi biztos tájékoztatta a felperest a 2024. november 25‑i panasszal kapcsolatos ügy lezárásáról szóló határozatáról. E tekintetben az európai adatvédelmi biztos úgy ítélte meg, hogy e panasz nem a személyes adatok kezelésére, hanem az 1049/2001 rendelet alapján benyújtott, dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférés iránti kérelmek kezelésére vonatkozik. Következésképpen az európai adatvédelmi biztos úgy ítélte meg, hogy a panasz nem tartozik a hatáskörébe, és nincs elegendő indok a vizsgálat megindítására.
A felek kérelmei
16      A felperes a keresetlevélben azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        semmisítse meg megtámadott határozatot;
–        kötelezze az európai adatvédelmi biztost, hogy fizessen meg számára a Törvényszék által meghatározandó, de legalább 1500 euró összeget a megtámadott határozat folytán őt ért nem vagyoni kár megtérítése címén;
–        az európai adatvédelmi biztost kötelezze a költségek viselésére.
17      Az európai adatvédelmi biztos az elfogadhatatlansági kifogásában azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        utasítsa el a megsemmisítés iránti kérelmet mint elfogadhatatlant;
–        utasítsa el a kártérítési kérelmet mint megalapozatlant;
–        a felperest kötelezze a költségek viselésére.
18      Az elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeiben a felperes lényegében azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        utasítsa el az elfogadhatatlansági kifogást.
A jogkérdésről
A megsemmisítés iránti kérelemről
19      A Törvényszék eljárási szabályzatának 131. cikke értelmében, ha a Törvényszék megállapítja, hogy a kereset okafogyottá vált, és már nem szükséges határozni, az előadó bíró javaslatára és a felek meghallgatását követően az eljárás során bármikor indokolt végzéssel határozhat.
20      Mivel a jelen ügyben a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy az ügyiratok alapján elegendő információval rendelkezik, e cikk alapján, a felek meghallgatását követően úgy dönt, hogy az eljárás folytatása nélkül határoz az ügyben.
Arról a kérdésről, hogy 2025. február 26‑án létrejött‑e hallgatólagos határozat
21      Annak meghatározásához, hogy a megsemmisítés iránti kérelem okafogyottá vált‑e, a Törvényszék célszerűnek tartja annak vizsgálatát, hogy volt‑e tárgya e kérelemnek a kereset benyújtásának időpontjában. Így meg kell vizsgálni, hogy 2025. február 26‑án létrejött‑e hallgatólagos határozat.
22      A természetes személyeknek a személyes adatok uniós intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek általi kezelése tekintetében való védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 45/2001/EK rendelet és az 1247/2002/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. október 23‑i (EU) 2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018. L 295., 39. o.) 63. cikkének (3) bekezdése értelmében, „[a]mennyiben az európai adatvédelmi biztos nem foglalkozik a panasszal, vagy a panasz állásáról vagy eredményéről három hónapon belül nem tájékoztatja a panaszost, úgy kell tekinteni, hogy az európai adatvédelmi biztos elutasító határozatot hozott”.
23      Ebből következik, hogy hallgatólagos elutasító határozat jön létre akkor, ha két együttes feltétel teljesül. Egyrészt az szükséges, hogy az európai adatvédelmi biztos ne tájékoztassa a panaszost a panasz eredményéről három hónapon belül. Másrészt az szükséges, hogy az európai adatvédelmi biztos ugyanezen határidőn belül ne tájékoztassa a panaszost a panasz állásáról.
24      A jelen ügyben, mivel a felperes 2024. november 25‑én nyújtotta be panaszát, a három hónapos határidő 2025. február 25‑ig tartott. Márpedig a felek között nem vitatott, hogy az európai adatvédelmi biztos a panasz kézhezvételétől számított három hónapos határidőn belül nem tájékoztatta a felperest a panasz eredményéről. Meg kell tehát vizsgálni, hogy az európai adatvédelmi biztos mindazonáltal az említett határidő lejárta, azaz 2025. február 26. előtt tájékoztatta‑e a felperest a panasz állásáról, megakadályozva ezáltal a hallgatólagos elutasító határozat létrejöttét.
25      Amint az a fenti 8. pontban megállapításra került, az európai adatvédelmi biztos mindenekelőtt 2025. január 21‑én tájékoztatta a felperest, hogy nem talált nyomot a 2024. november 25‑i panaszról.
26      Ezt követően, 2025. január 24‑én, mivel a felperes benyújtotta panaszának másolatát, az európai adatvédelmi biztos arról tájékoztatta, hogy azt kézhez vették és 2025‑0100 ügyszám alatt vették nyilvántartásba. Az európai adatvédelmi biztos arról is tájékoztatta a felperest, hogy meg fogja vizsgálni a panaszt, és tájékoztatni fogja őt a további fejleményekről.
27      Ezután, 2025. január 31‑én az európai adatvédelmi biztos válaszolt a felperes egyéb információkéréseire, jelezve, hogy a felperes által 2025. január 21‑én továbbított információkat figyelembe fogják venni a panaszának vizsgálata során. Azt is pontosította, hogy ez utóbbit úgy fogják kezelni, mint amelyet 2024. november 25‑én kaptak meg.
28      Végül az európai adatvédelmi biztos a 2025. február 7‑i elektronikus levelében lényegében többek között:
–        tájékoztatta a felperest, hogy a 2024. november 25‑i, online benyújtott panaszát 2025. február 5‑én azonosították, és azt meg fogják vizsgálni;
–        pontosította, hogy 2025. január 31‑i elektronikus levelében csak arról kívánta tájékoztatni a felperest, hogy panaszát a 2025. január 21‑én kapott másolat alapján fogják megvizsgálni, de a benyújtás figyelembe vett időpontja 2024. november 25.;
–        kifejtette, hogy mivel már rendelkezésére áll a 2024. november 25‑i eredeti panasz, azt ezen eredeti példány alapján fogják megvizsgálni, és
–        válaszolt a felperes panaszához való hozzáférésre irányuló kérelmére, amelyet PDF‑fájl formájában továbbítottak neki.
29      E tekintetben meg kell állapítani, hogy az európai adatvédelmi biztos által a felperessel közölt ezen információk nem minősülnek a 2018/1725 rendelet 63. cikkének (3) bekezdése értelmében vett, a panasz állására vonatkozó információknak.
30      Először is, nem minősíthető a panasz állására vonatkozó információnak a 2024. november 25‑i panasz eltűnésével, majd előkerülésével kapcsolatos egyik információ sem. A jelen ügyben az ilyen minősítés elfogadása a „panasz állása” kifejezés elsődleges értelmének figyelmen kívül hagyását jelentené, amely bizonyos tényleges előrelépést feltételez a panasz elbírálásában.
31      Másodszor, amint arra a felperes helyesen hivatkozik, az ügyszám puszta közlése, és az a tájékoztatás, hogy a panaszt fel fogják dolgozni, nem utal a panasz feldolgozásának tényleges előrehaladására.
32      Ebből következik, hogy mivel a 2025. február 26. előtt továbbított információk nem tükröznek tényleges előrelépést a 2024. november 25‑i panasz kezelése terén, nem akadályozták meg a hallgatólagos határozat létrejöttét. Következésképpen, a 2018/1725 rendelet 63. cikkének (3) bekezdésében előírt határidőn belül a panasz eredményéről vagy állásáról szóló információ hiányában az említett határidő lejártakor, azaz 2025. február 26‑án hallgatólagos elutasító határozat jött létre.
33      A fentiekből következik, hogy a kereset benyújtásának időpontjában a megsemmisítés iránti kérelemnek volt tárgya.
A megsemmisítés iránti kérelem tárgyának az eljárás során történő megszűnéséről
34      Meg kell azonban vizsgálni, hogy azóta a megsemmisítés iránti kérelem tárgya továbbra is fennáll‑e.
35      Emlékeztetni kell arra, hogy a jelen ügyben a jelen kérelem a 2025. február 26‑i hallgatólagos elutasító határozat megsemmisítésére irányul.
36      Az ítélkezési gyakorlat szerint a jogvita tárgyának a bírósági határozat kihirdetéséig fenn kell maradnia, ellenkező esetben a kereset okafogyottá válik (lásd ebben az értelemben: 2021. január 21‑i Leino‑Sandberg kontra Parlament ítélet, C‑761/18 P, EU:C:2021:52, 32. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37      E tekintetben a kifejezett határozat elfogadása a hallgatólagos határozat visszavonását vonja maga után (lásd ebben az értelemben: 2014. október 2‑i Strack kontra Bizottság ítélet, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, 88. és 89. pont; 2020. március 26‑i ViaSat kontra Bizottság ítélet, T‑734/17, nem tették közzé, EU:T:2020:123, 17. pont).
38      A megtámadott jogi aktus e visszavonása, tekintettel annak visszaható hatályára, a jogvita tárgyának megszűnését eredményezi (lásd ebben az értelemben: 2007. június 7‑i Wunenburger kontra Bizottság ítélet, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, 48. és 49. pont; 2018. szeptember 4‑i ClientEarth kontra Bizottság ítélet, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, 45. pont; 2021. január 21‑i Leino‑Sandberg kontra Parlament ítélet, C‑761/18 P, EU:C:2021:52, 33. pont).
39      Ilyen esetben a hallgatólagos határozat elleni kereset vizsgálatát nem indokolhatja sem az annak elkerülésére irányuló cél, hogy a kifogásolt jogellenesség megismétlődjön, sem pedig az esetleges kártérítési keresetek megkönnyítésére irányuló cél, mivel az említett célok elérhetők a kifejezett határozat ellen irányuló kereset vizsgálatával is (lásd: 2025. február 11‑i Reverbel kontra Bizottság végzés, T‑178/24, EU:T:2025:173, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40      A jelen ügyben a 2025. április 16‑i kifejezett határozat elfogadása a 2025. február 26‑i hallgatólagos határozat visszavonását eredményezte. Ez utóbbi eltűnt az Európai Unió jogrendjéből, és már nem képezheti megsemmisítés iránti kérelem tárgyát. Egyébiránt a felperes a kifejezett határozat elfogadását követően nem igazította ki kereseti kérelmeit az eljárási szabályzat 86. cikke alapján. Ennélfogva meg kell állapítani, hogy a megsemmisítés iránti kérelem kizárólag a hallgatólagos elutasító határozat ellen irányul, amely azonban már nem létezik. E körülmények között a megtámadott határozat megszűnése a megsemmisítés iránti kérelem okafogyottságát vonja maga után.
41      Kétségtelen, hogy – amint arra a felperes hivatkozik – a 2025. április 16‑i kifejezett határozat lényegében megerősítette a panasz elutasítását, amint azt a megtámadott határozat is tartalmazza. Mindazonáltal e körülmény nem akadályozza meg a megtámadott határozat, és ennélfogva a megsemmisítés iránti kérelem tárgyának megszűnését (lásd ebben az értelemben: 2013. február 19‑i Beninca kontra Bizottság végzés, T‑418/12, nem tették közzé, EU:T:2013:75, és 2022. március 18‑i Saure kontra Bizottság végzés, T‑232/21, nem tették közzé, EU:T:2022:165).
42      Következésképpen a megtámadott határozat megsemmisítése iránti kérelmekről már nem szükséges határozni.
A kártérítési kérelemről
43      A felperes lényegében azt állítja, hogy nem vagyoni kár érte őt az európai adatvédelmi biztosnak a megsemmisítés iránti kérelem alátámasztására hivatkozott kötelezettségszegései miatt. Ezen állítólagos kötelezettségszegések állandó bizonytalanságba sodorták a felperest, és gyengítették a helyzetét az EUIPO‑val szembeni valamennyi jogi eljárásban.
44      Az európai adatvédelmi biztos vitatja a felperes érvelését.
45      Az eljárási szabályzat 126. cikke szerint, ha a kereset nyilvánvalóan elfogadhatatlan, a Törvényszék – az eljárás folytatása nélkül – indokolt végzéssel határozhat az ügyben.
46      A jelen esetben a Törvényszék – mivel úgy ítéli meg, hogy az ügy körülményei kellően fel vannak tárva – úgy határozott, hogy e kérelemről az eljárás folytatása nélkül határoz.
47      E tekintetben az eljárási szabályzat 76. cikkének d) pontja értelmében minden keresetlevélnek kellően világosan és pontosan kell ismertetnie a felhozott jogalapokat ahhoz, hogy lehetővé tegye az alperes számára védekezésének előkészítését, és a Törvényszék számára a keresetről történő határozathozatalt. Közelebbről, e követelményeknek való megfelelés érdekében a kártérítési kérelemnek tartalmaznia kell azokat az elemeket, amelyek lehetővé teszik az érintett intézménynek felrótt magatartás jogellenességének, a kár tényleges bekövetkezésének, valamint az e magatartás és a hivatkozott kár közötti okozati összefüggés fennállásának megállapítását (lásd: 1996. július 11‑i International Procurement Services kontra Bizottság ítélet, T‑175/94, EU:T:1996:102, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
48      A jelen ügyben a felperes a kártérítési kérelmében a megsemmisítés iránti kérelmének alátámasztására felhozott jogalapra hivatkozik. Azt állítja továbbá, hogy az európai adatvédelmi biztos a megsemmisítés iránti kérelem keretében kifejtett érvelésben kifejtett valamennyi okból jogellenesen járt el.
49      Emlékeztetni kell arra a kontextusra, amelybe e kártérítési kérelem illeszkedik. A 2025. február 26‑i hallgatólagos határozat a 2024. november 25‑i panasz elutasítását eredményezte. Mivel a felperes úgy ítélte meg, hogy ez az elutasítás jogellenes, 2025. március 2‑án keresetet indított e hallgatólagos határozattal szemben. Ezt követően a 2025. április 16‑i kifejezett határozat elfogadása miatt a megtámadott határozat már nem létezik. Kétségtelen, hogy a panasz elutasítását immár a 2025. április 16‑i kifejezett határozat biztosítja. Ez utóbbi határozat azonban nem képezi a kereset tárgyát, mivel a felperes kereseti kérelmeit e tekintetben nem igazították ki.
50      Ebből következik, hogy a felperes, akinek bizonyítania kell az általa hivatkozott jogellenességet, arra szorítkozik, hogy egy már nem létező megtámadott határozat ellen irányuló érvekre utal. A felperes által szolgáltatott egyéb információk vagy magyarázatok hiányában a Törvényszék számára nem világos, hogy miként tudná elemezni a 2024. november 25‑i panasz elutasításának jogszerűségét kizárólag egy olyan megtámadott határozat alapján, amely eltűnt az uniós jogrendből.
51      Ebben az összefüggésben ugyanis az ilyen általános hivatkozás nem jelöli meg pontosan az európai adatvédelmi biztossal szemben kifogásolt magatartás jogellenességét. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy amennyiben a kártérítési kérelmet megsemmisítés iránti kérelemmel együtt terjesztik elő, a Törvényszéknek nem feladata megkeresni és azonosítani a megsemmisítés iránti kérelem alátámasztásaként megfogalmazott különböző kifogások közül azt vagy azokat, amelyet vagy amelyeket a felperes a kártérítési kérelem alapjaként kíván elfogadtatni (lásd: 2012. január 11‑i Ben Ali kontra Tanács végzés, T‑301/11, nem tették közzé, EU:T:2012:4, 72. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
52      Következésképpen a kártérítési kérelem nem felel meg az eljárási szabályzat 76. cikkének d) pontjában foglalt egyértelműség és pontosság követelményének. Ennélfogva azt mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant el kell utasítani.
A költségekről
53      Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Ha az eljárás okafogyottá válik, az eljárási szabályzat 137. cikke előírja, hogy a költségekről a Törvényszék szabad mérlegelése szerint határoz.
54      A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy az európai adatvédelmi biztosnak a panasz állásáról az előírt határidőn belül való tájékoztatásának elmulasztása késztette a felperest arra, hogy a panaszát hallgatólagosan elutasító határozattal szemben benyújtsa a jelen keresetet.
55      E körülmények között a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy az európai adatvédelmi biztost kell kötelezni a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)      A megsemmisítés iránti kérelemről már nem szükséges határozni.
2)      A Törvényszék a kártérítési kérelmet mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant elutasítja.
3)      A Törvényszék az európai adatvédelmi biztost kötelezi a saját költségein felül a WS részéről felmerült költségek viselésére.
Luxembourg, 2026. március 25.
V. Di Bucci
Kecsmár K.
hivatalvezető
elnök
*      Az eljárás nyelve: angol.