62023CJ0227_RES
C‑227/23. sz. ügy
Kwantum Nederland BVésKwantum België BV
kontra
Vitra Collections AG
(a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (első tanács), 2024. október 24.
„Előzetes döntéshozatal – Szellemi és ipari tulajdonjogok – Szerzői jog – 2001/29/EK irányelv – 2–4. cikk – Kizárólagos jogok – Olyan iparművészeti alkotások szerzői jogi védelme, amelyek származási országa nem valamelyik tagállam – Berni Egyezmény – A 2. cikk (7) bekezdése – Anyagi jogi viszonossági kritérium – Az Európai Unió és a tagállamai közötti hatáskörmegosztás – Az anyagi jogi viszonossági kritérium tagállamok általi alkalmazása – Az EUMSZ 351. cikk első bekezdése”
Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29 irányelv – Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása – Hatály – Harmadik országból származó, ilyen ország állampolgára által alkotott iparművészeti műalkotás – Bennfoglaltság
(EUSZ 52. cikk; 2001/29 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (6), (9) és (15) preambulumbekezdés, 15. cikk, (2) bekezdés, a) pont, 3. cikk, (1) bekezdés, 4. cikk, (1) bekezdés, és 10. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 45–47., 51., 59–66. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29 irányelv – Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása – Hatály – Mű – Fogalom – Önálló és egységes értelmezés – Egy teljesítmény műnek való minősítése – Együttes feltételek
(2001/29 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 2–4. cikk)
(lásd: 48–50., 56. pont)
Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29 irányelv – Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása – Többszörözési és terjesztési jog – Kivételek és korlátozások – Terjedelem – Az irányelvben előírtakon kívüli más kivétel vagy korlátozás – Kizártság – Az irodalmi és művészeti művek védelméről szóló Berni Egyezményben foglalt anyagi jogi viszonossági kritérium alkalmazhatatlansága – Az Unió kizárólagos hatásköre az ilyen korlátozás megállapítására
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 17. cikk, (2) bekezdés, és 52. cikk, (1) bekezdés; 2001/29 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 2. cikk, a) pont, 4. cikk, (1) bekezdés, és 5. cikk)
(lásd: 68–79. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Nemzetközi megállapodások – A tagállamok megállapodásai – Valamely tagállam által az uniós csatlakozását megelőzően kötött megállapodások – A tagállam számára azt lehetővé tevő megállapodás, hogy az uniós joggal ellentétes intézkedést fogadjon el – A tagállam arra irányuló kötelezettsége, hogy tartózkodjék az ilyen intézkedés meghozatalától – Az uniós jog fejlődéséből következő összeegyeztethetetlenség – Annak lehetetlensége, hogy a tagállam az említett megállapodásra hivatkozzon annak érdekében, hogy mentesüljön az e fejlődés során keletkezett kötelezettségek alól – Az irodalmi és művészeti művek védelméről szóló Berni Egyezményben foglalt anyagi jogi viszonossági kritérium alkalmazhatatlansága
(EUMSZ 351. cikk, első bekezdés)
(lásd: 83–91. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
Összefoglalás
A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a Bíróság a Berni Egyezményben (
1
) foglalt anyagi jogi viszonossági kritérium alkalmazhatóságáról határoz, amely bizonyos művek szerzői jogi védelmét attól a feltételtől teszi függővé, hogy a származási országban hasonló védelem álljon fenn. A Bíróság szerint az európai uniós joggal ellentétes e kritérium tagállamok általi alkalmazása egy harmadik országból származó olyan iparművészeti műalkotásra, amelynek szerzője valamely harmadik ország állampolgára.
A svájci jog szerinti Vitra Collections AG társaság (a továbbiakban: Vitra) a Dining Sidechair Wood szék (a továbbiakban: DSW‑szék) gyártója és az azon fennálló szellemitulajdon‑jogok jogosultja. Ezt a széket az Amerikai Egyesült Államok két állampolgára tervezte a New York‑i (Egyesült Államok) Museum of Modern Art által kiírt bútortervezési pályázat keretében, és 1950‑tól e múzeumban van kiállítva.
A Kwantum Nederland BV és a Kwantum België BV (a továbbiakban együtt: Kwantum) lakberendezési cikkeket forgalmazó áruházláncot üzemeltet Hollandiában és Belgiumban, és a „Paris szék” elnevezésű szék forgalmazója. A Vitra szerint e szék forgalmazása sérti a DSW‑széken fennálló szerzői jogait.
A Vitra keresete alapján eljáró rechtbank Den Haag (hágai bíróság, Hollandia) megállapította, hogy a Kwantum nem sértette meg a Vitra szerzői jogait Hollandiában és Belgiumban. Ezt az ítéletet a Gerechtshof Den Haag (hágai fellebbviteli bíróság, Hollandia) hatályon kívül helyezte, amely szerint a Kwantum megsértette e két országban a Vitra DSW‑széken fennálló szerzői jogait.
A fellebbezés tárgyában eljáró előterjesztő bíróság arra vár választ a Bíróságtól, hogy az alapügyben szóban forgó helyzet az uniós jog tárgyi hatálya alá tartozik‑e. Ezt követően lényegében azt kívánja megtudni, hogy a Chartával (
2
) összefüggésben értelmezett 2001/29 irányelv (
3
) 2. cikkének a) pontjával és 4. cikkének (1) bekezdésével, valamint az EUMSZ 351. cikkel ellentétes‑e az, ha a nemzeti bíróság a Berni Egyezmény 2. cikke (7) bekezdésének második mondatában megállapított anyagi jogi viszonossági kritériumot (
4
) (a továbbiakban: anyagi jogi viszonosság kritériuma) alkalmazza az alapeljárásban.
A Bíróság álláspontja
Először is a Bíróság rámutat arra, hogy a 2001/29 irányelv hatályát nem a mű származási országa vagy szerzője állampolgárságának kritériuma alapján, hanem a belső piacra való hivatkozással határozták meg, amely a tagállamok területének felel meg. Ezért az uniós jog tárgyi hatálya alá tartozik az olyan helyzet, amelyben egy társaság a valamely tagállamban forgalmazott iparművészeti alkotás – így a DSW‑szék – szerzői jogi védelmét igényli, amennyiben ezen irányelv értelmében az „műnek” minősíthető.
Másodsorban a Bíróság pontosítja, hogy a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontját és 4. cikkét alkalmazni kell az olyan iparművészeti műalkotásokra, amelyek harmadik országokból származnak vagy amelyek szerzői harmadik országok állampolgárai. E rendelkezések értelmében ugyanis a tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogokat biztosítanak műveik többszörözésének és nyilvános terjesztésének engedélyezésére, illetve annak megtiltására. Márpedig ezen irányelv nem ír elő semmilyen feltételt a szóban forgó mű származási országára vagy szerzőjének állampolgárságára vonatkozóan. A Bíróság e tekintetben megállapítja, hogy a 2001/29 irányelv hatályának területi szempont alapján történő meghatározásával az uniós jogalkotó e művek származási országától vagy szerzőjük állampolgárságától függetlenül mindenképpen figyelembe vette az összes olyan művet, amelynek védelmét az Unió területén igénylik. Hozzáteszi, hogy ez az értelmezés megfelel a 2001/29 irányelv által követett, a szerzői jog belső piacon belüli harmonizációjára irányuló célkitűzéseknek. (
5
)
Másodszor a Bíróság azt vizsgálja, hogy e rendelkezésekkel ellentétes‑e az anyagi jogi viszonossági kritérium nemzeti jogban történő alkalmazása. Egyrészt rámutat arra, hogy e kritérium alkalmazásával eltérően kezelhetnék a harmadik országokból származó iparművészeti műalkotásokat a különböző tagállamokban. Másrészt, mivel a szellemi tulajdonjogok a Charta 17. cikkének (2) bekezdése alapján védelemben részesülnek, e jogok gyakorlása a Charta 52. cikke (1) bekezdésének megfelelően csak törvény által korlátozható. E kritérium valamely tagállam általi alkalmazása ugyanis olyan korlátozásnak minősülhet, amelyet a törvénynek kell előírnia. E tekintetben a Bíróság emlékeztet arra, hogy amennyiben valamely uniós jogszabály harmonizálja a szerzői jog védelmét, kizárólag az uniós jogalkotó, és nem a nemzeti jogalkotók feladata annak meghatározása, hogy korlátozni kell‑e ezen jog biztosítását az Unióban olyan művek tekintetében, amelyek harmadik országból származnak, vagy amelyek szerzője harmadik ország állampolgára. (
6
) Márpedig az uniós jogalkotó anyagi jogi viszonossági kritérium formájában nem iktatott sem a 2001/29 irányelvbe, sem az uniós jog egyetlen más rendelkezésébe az ezen irányelv 2. cikkének a) pontjában és 4. cikkének (1) bekezdésében a szerzők számára biztosított kizárólagos jogokat korlátozó intézkedést.
A Bíróság ebből azt a következtetést vonja le, hogy a Charta 17. cikkének (2) bekezdésével és 52. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 2001/29 irányelv e cikkeivel ellentétes, ha a tagállamok a nemzeti jogban az anyagi jogi viszonossági kritériumot alkalmazzák az olyan iparművészeti műalkotásra, amelynek származási országa harmadik ország és amelynek szerzője ilyen ország állampolgára. Kizárólag az uniós jogalkotó feladata, hogy uniós jogszabályban rendelkezzen arról, hogy az Unióban korlátozni kell‑e az irányelv e cikkeiben foglalt jogok biztosítását.
Végül a Bíróság megítélése szerint az EUMSZ 351. cikk első bekezdése nem teszi lehetővé a tagállamok számára, hogy az uniós jog rendelkezéseitől eltérve egy olyan mű tekintetében alkalmazzák az anyagi jogi viszonossági kritériumot, amelynek származási országa az Amerikai Egyesült Államok. E cikk pontosítja, hogy a Szerződés alkalmazása nem érinti az érintett tagállam azon kötelezettségvállalását, hogy tiszteletben tartsa harmadik államoknak a csatlakozását megelőző megállapodásból eredő jogait. E tekintetben a Bíróság megállapítja, hogy a tagállamok már nem hivatkozhatnak e kritérium alkalmazásának lehetőségére, még akkor sem, ha a Berni Uniós Egyezmény 1958. január 1. előtt lépett hatályba. Ha ugyanis valamely tagállam által a csatlakozását megelőzően kötött nemzetközi megállapodás lehetővé teszi számára, hogy az uniós joggal ellentétes intézkedést fogadjon el, anélkül azonban, hogy erre kötelezné, ezen államnak tartózkodnia kell annak elfogadásától. A Bíróság hozzáteszi, hogy a Berni Uniós Egyezmény nem tiltja meg a részes feleknek, hogy olyan iparművészeti műalkotásokat részesítsenek szerzői jogi védelemben, amelyek e mű származási országában csak valamely különös szabályozás alapján, formatervezésiminta‑oltalomként részesülnek védelemben. Az ezen egyezményben részes felek ugyanis mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek e tekintetben.
(
1
)	Az irodalmi és a művészeti művek védelméről szóló, 1886. szeptember 9‑én Bernben aláírt egyezmény (1971. július 24‑i Párizsi Okmány; kihirdette: az 1975. évi 4. tvr.) 1979. szeptember 28‑án módosított változata (a továbbiakban: Berni Egyezmény).
(
2
)	Lásd az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 17. cikkének (2) bekezdését és 52. cikkének (1) bekezdését.
(
3
)	Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanács irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.).
(
4
)	A Berni Egyezmény 2. cikke (7) bekezdésének második mondata értelmében „[a]z [ezen egyezménnyel létrehozott] Unióhoz tartozó országok törvényhozó szervei jogosultak az alkalmazott művészet termékeire, a műszaki rajzokra és az ipari mintákra vonatkozó törvények alkalmazási területeinek szabályozására, továbbá, hogy […] rendezzék e termékek, rajzok és minták védelmének előfeltételeit. Azon művek számára, amelyek a származási országban csupán mint rajzok és minták esnek védelem alá, az [ezen egyezménnyel létrehozott] Unió másik országában is csak az ebben az országban a rajzok és minták számára fennálló különleges védelmet lehet igényelni; ha azonban ebben az országban ilyen különleges védelem nem létezik, ezeket a műveket mint művészeti műveket kell védeni.”
(
5
)	A 2001/29 irányelv (6), (9) és (15) preambulumbekezdése.
(
6
)	Lásd ebben az értelemben: 2020. szeptember 8‑iRecorded Artists Actors Performers ítélet (C‑265/19, EU:C:2020:677, 88. pont).