Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 martie 2013 – Rodrigues Esteves
(Cauza C‑486/11)
„Articolul 99 din regulamentul de procedură – Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule – Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE, 90/232/CEE și 2005/14/CE – Drept la despăgubire ca urmare a asigurării de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule – Răspunderea civilă a asiguratului – Contribuția victimei la prejudiciu – Excluderea sau limitarea dreptului la despăgubire”
Apropierea legislațiilor – Asigurarea de răspundere civilă auto – Directivele 72/166, 84/5 și 90/232 – Stabilirea regimului de răspundere civilă aplicabil accidentelor rutiere – Reglementare națională care prevede excluderea sau limitarea dreptului victimei la despăgubire pe baza unei aprecieri individuale a contribuției exclusive sau parțiale a acestei victime la propriul prejudiciu – Admisibilitate (Directivele 72/166, 84/5 și 90/232 ale Consiliului) (a se vedea punctele 26-30, 32, 33, 38 și 39 și dispozitivul)
Obiectul
Cerere de decizie preliminară – Tribunal da Relação de Guimarães – Interpretarea articolului 1a din Directiva 90/232/CEE Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240) – Dispoziții naționale care permit excluderea dreptului victimei la despăgubire în caz de accident pe baza unei aprecieri individuale a contribuției sale la respectivul accident
Dispozitivul
Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, A doua Directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule și A treia Directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții naționale din domeniul dreptului răspunderii civile care permit excluderea sau limitarea dreptului victimei unui accident să solicite o despăgubire în temeiul asigurării de răspundere civilă a autovehiculului implicat în accident, pe baza unei aprecieri individuale a contribuției exclusive sau parțiale a acestei victime la propriul prejudiciu.