62023CO0658_INF
Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 3. rujna 2024. –Investcapital
(predmet C-658/23)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Odgovor koji se može jasno izvesti iz sudske prakse Suda ili ne ostavlja mjesta nikakvoj razumnoj sumnji – Direktiva 2008/52/EZ – Mirenje u građanskim i trgovačkim stvarima – Nacionalni propis kojim se predviđa obvezni informativni sastanak o mirenju – Ustavna sudska praksa prema kojoj se taj propis poništava – Usklađenost te sudske prakse s Direktivom – Načelo nadređenosti prava Unije – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Mogućnost suda da izmijeni nepoštenu odredbu”
1.
Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Mirenje u građanskim i trgovačkim stvarima – Direktiva 2008/52 – Korištenje mirenja – Područje primjene – Ustavna sudska praksa prema kojoj se poništava nacionalni propis kojim se predviđa obvezni informativni sastanak o mirenju – Isključenost – Nepostojanje mogućnosti da nacionalni sudovi izuzmu iz primjene takvu sudsku praksu – Dopuštenost
(Direktiva 2008/52 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 1. st. 2. i čl. 5. st. 2.)
(t. 35.-39., 41.-43., 45., t. 1. izreke)
2.
Zaštita potrošača – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Direktiva 93/13 – Utvrđenje nepoštenosti ugovorne odredbe – Doseg – Izmjena sadržaja nepoštene ugovorne odredbe koju provodi nacionalni sud – Snižavanje iznosa kazni za kašnjenje koje se ugovornom odredbom nameću potrošaču – Nedopuštenost
(Direktiva Vijeća 93/13, čl. 6. st. 1. i čl. 7. st. 1.)
(t. 49.-58., t. 2. izreke)
Izreka
1.
Članak 5. stavak 2. Direktive 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima, u vezi s načelom nadređenosti prava Unije,
treba tumačiti na način da mu se:
ne protivi to da sudovi države članice ne mogu izuzeti iz primjene odluku ustavnog suda te države članice kojom se poništava nacionalni propis na temelju kojeg je dopuštenost određenih tužbi, koje mogu biti obuhvaćene tom direktivom, uvjetovana time da tužitelj poštuje obvezu sudjelovanja na informativnom sastanku o prednostima mirenja, s obzirom na to da takva odluka nije obuhvaćena tom odredbom i stoga joj ne može biti protivna.
2.
Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim odredbama u potrošačkim ugovorima,
treba tumačiti na način da im se:
protivi to da nacionalni sud – nakon što je utvrdio nepoštenost odredbe ugovora sklopljenog između potrošača i prodavatelja robe ili pružatelja usluga zbog toga što ta odredba predviđa primjenu kazni za kašnjenje koje potrošač duguje u slučaju neispunjenja svojih ugovornih obveza utvrđivanjem određenog dnevnog iznosa bez određivanja gornje granice – smanji ukupan iznos tih kazni uvođenjem takve gornje granice umjesto da izuzme iz primjene navedenu odredbu.