62023CJ0781
PRESUDA SUDA (osmo vijeće)
12. prosinca 2024. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Carinska unija – Carinski zakonik Unije – Uredba (EU) br. 952/2013 – Članak 250. – Postupak privremenog uvoza – Članak 251. – Razdoblje u kojem uvezena roba može ostati u tom postupku – Razdoblje koje nije dovoljno dugo za postizanje cilja odobrene uporabe – Carinski dug nastao zbog nepoštovanja tog razdoblja – Uvjeti za produljenje navedenog razdoblja – Uvoz trkaćeg automobila”
U predmetu C‑781/23,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Vrhovni upravni sud, Švedska), odlukom od 12. prosinca 2023., koju je Sud zaprimio 18. prosinca 2023., u postupku
Malmö Motorrenovering AB
protiv
Allmänna ombudet hos Tullverket
SUD (osmo vijeće),
u sastavu: S. Rodin, predsjednik vijeća, N. Piçarra i O. Spineanu‑Matei (izvjestiteljica), suci,
nezavisna odvjetnica: J. Kokott,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Malmö Motorrenovering AB, D. Winhagen,
–
za belgijsku vladu, S. Baeyens i P. Cottin, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, M. Björkland i B. Eggers, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 251. Uredbe (EZ) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL 2013., L 269, str. 1. i ispravci SL L, 2023/90151, 30.11.2023., SL 2022., L 43, str. 93., SL 2018., L 294, str. 44., SL 2016., L 267, str. 2., SL 2015., L 70, str. 64. i SL 2013., L 287, str. 90.), kako je izmijenjena Uredbom (EU) 2019/474 Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2019. (SL 2019., L 83, str. 38.) (u daljnjem tekstu: Carinski zakonik).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između Malmö Motorrenoveringa AB, dioničkog društva osnovanog u skladu sa švedskim pravom, i Allmänna ombudeta hos Tullverket (glavni zastupnik Carinske uprave, Švedska) (u daljnjem tekstu: glavni zastupnik) u vezi s carinskim dugom koji je nastao zbog nepoštovanja razdoblja u kojem je trkaći automobil, koji je uvezen u okviru postupka privremenog uvoza, trebalo ponovno izvesti.
Pravni okvir
Carinski zakonik
3
U skladu s člankom 79. Carinskog zakonika, naslovljenim „Carinski dug koji nastaje uslijed neispunjavanja obveza”:
„1.   Za robu koja podliježe uvoznoj carini, uvozni carinski dug nastaje uslijed neispunjavanja bilo čega od sljedećeg:
(a)
jedne od obveza utvrđenih carinskim zakonodavstvom, koja se odnosi na unos robe koja nije roba Unije na carinsko područje [Europske] unije, njezino izuzimanje ispod carinskog nadzora ili kretanje, preradu, privremeni smještaj, privremeni uvoz ili raspolaganje takvom robom unutar tog područja;
[…]”
4
U članku 124. tog zakonika, naslovljenom „Gašenje”, određuje se:
„1.   Ne dovodeći u pitanje važeće odredbe koje se odnose na ne‑naplatu iznosa uvozne ili izvozne carine koji odgovara carinskom dugu u slučaju sudski utvrđene nesposobnosti plaćanja dužnika, uvozni ili izvozni carinski dug gasi se na jedan od sljedećih načina:
[…]
(h)
ako je carinski dug nastao prema članku 79. ili 82. i ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
i.
propust koji je doveo do nastanka carinskog duga nije imao značajan učinak na ispravnost privremenog smještaja ili dotičnog carinskog postupka i nije predstavljao pokušaj prijevare;
ii.
sve potrebne formalnosti za reguliranje statusa robe naknadno su obavljene;
[…]”
5
Glava VII. navedenog zakonika naslovljena je „Posebni postupci”. Poglavlje 4. te glave VII., naslovljeno „Posebna uporaba”, sadržava odjeljak 1., naslovljen „Privremeni uvoz”, čiji je dio članak 250. istog zakonika, naslovljen „Područje primjene”. Stavkom 1. tog članka predviđa se:
„U postupku privremenog uvoza, roba koja nije roba Unije, koja je namijenjena za ponovni izvoz, može podlijegati posebnoj uporabi na carinskom području Unije, s potpunim ili djelomičnim oslobođenjem od uvozne carine […]”
6
Članak 251. Carinskog zakonika, naslovljen „Razdoblje u kojem roba može ostati u postupku privremenog uvoza”, određuje:
„1.   Carinska tijela određuju razdoblje u kojem roba koja je stavljena u postupak privremenog uvoza mora biti ponovo izvezena ili stavljena u sljedeći carinski postupak. Takvo razdoblje mora biti dovoljno dugo za ispunjenje svrhe odobrene uporabe.
2.   Osim ako je određeno drukčije, najdulje razdoblje tijekom kojega roba može ostati u postupku privremenog uvoza u istu svrhu i pod odgovornošću istog korisnika odobrenja iznosi 24 mjeseca, čak i ako je postupak zaključen stavljanjem robe u drugi posebni postupak i ponovnim stavljanjem robe u sljedeći postupak privremenog uvoza.
3.   Ako se, u iznimnim okolnostima, odobrena uporaba ne može ispuniti u razdoblju iz stavaka 1. i 2., carinska tijela mogu, na opravdani zahtjev korisnika odobrenja, produljiti to razdoblje za razumno vrijeme.
4.   Ukupno razdoblje tijekom kojeg roba može ostati u postupku privremenog uvoza ne smije premašiti 10 godina, osim u slučaju nepredviđenog događaja.”
Delegirana uredba (EU) 2015/2446
7
Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/2446 od 28. srpnja 2015. o dopuni Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o detaljnim pravilima koja se odnose na pojedine odredbe Carinskog zakonika Unije (SL 2015., L 343, str. 1. i ispravci SL 2018., L 192, str. 62., SL 2017.; L 101, str. 164., SL 2016., L 87, str. 35.) u svojem članku 103., naslovljenom „Propusti bez znatnog utjecaja na ispravnost carinskog postupka”, određuje:
„Sljedeće situacije smatraju se propustom bez znatnog utjecaja na ispravnost carinskog postupka:
(a)
prekoračenje roka za razdoblje koje nije duže od produljenog roka koji bi se odobrio da je za takvo produljenje podnesen zahtjev;
[…]”
Glavni postupak i prethodno pitanje
8
Društvo Malmö Motorrenovering 30. travnja 2019. uvezlo je u Švedsku u okviru postupka privremenog uvoza trkaći automobil iz Sjedinjenih Američkih Država kako bi ga koristilo u utrkama koje se odvijaju u Uniji, od kojih se posljednja trebala održati 8. rujna 2019., te ga potom ponovno izvezlo.
9
U skladu s uvjetima odobrenja koje je u tu svrhu izdala carinska uprava, taj je automobil trebalo ponovno izvesti 30. srpnja 2019., odnosno prije datuma posljednje utrke, pri čemu nije naveden razlog zbog kojeg je taj datum ponovnog izvoza bio određen za 30. srpnja 2019.
10
Navedeni automobil ponovno je izvezen 19. rujna 2019., odnosno nakon datuma ponovnog izvoza navedenog u prethodnoj točki.
11
Nije utvrđen nikakav pokušaj prijevare koji je pripisiv društvu Malmö Motorrenovering u vezi s nepoštovanjem tog roka. Međutim, to nepoštovanje dovelo je do naplate carine u iznosu od 101959 švedskih kruna (SEK) (oko 8973 eura) i poreza na dodanu vrijednost u iznosu od 280387 SEK (oko 24676 eura) (u daljnjem tekstu: carinski dug).
12
Društvo Malmö Motorrenovering podnijelo je Förvaltningsrättenu i Linköping (Upravni sud u Linköpingu, Švedska) tužbu protiv odluke carinske uprave kojom je utvrđeno postojanje carinskog duga. Nakon što je utvrdio, kao prvo, da Malmö Motorrenovering u svojoj carinskoj deklaraciji nije naveo datum ponovnog izvoza predmetnog automobila i da je njegova namjera bila ponovno izvesti taj automobil nakon završetka sezone utrkivanja, kao drugo, da spis ne sadržava nikakvu indiciju da je to društvo postupalo s prijevarnom namjerom i, kao treće, da carinska uprava nije utvrdila da postoje razlozi da se navedenom društvu ne bi odobrio rok do datuma stvarnog ponovnog izvoza navedenog automobila da je taj datum bio naveden u toj deklaraciji, taj je sud prihvatio tu tužbu i na temelju članka 124. stavka 1. točke (h) Carinskog zakonika presudio da se taj carinski dug gasi.
13
Kammarrätten i Jönköping (Upravni žalbeni sud u Jönköpingu, Švedska) prihvatio je žalbu carinske uprave protiv te presude. Prema mišljenju tog suda, navedeni carinski dug nije se mogao proglasiti ugašenim na temelju članka 124. stavka 1. točke (h) Carinskog zakonika. Naime, odobravanje izuzeća na temelju te odredbe i članka 103. točke (a) Delegirane uredbe 2015/2446 zahtijevalo je da se ispita je li se Malmö Motorrenovering mogao koristiti produljenjem roka za ponovni izvoz predmetnog automobila da je to zatražio od carinske uprave. Međutim, Malmö Motorrenovering nije dokazao da je to slučaj jer bi takvo produljenje zahtijevalo da se u prilog njegovu zahtjevu istaknu iznimne okolnosti.
14
Malmö Motorrenovering podnio je žalbu Högsta förvaltningsdomstolenu (Vrhovni upravni sud, Švedska), sudu koji je uputio zahtjev, protiv presude Kammarrätten i Jönköping (Žalbeni upravni sud u Jönköpingu).
15
Sud koji je uputio zahtjev navodi da je carinska uprava dobila mogućnost podnijeti očitovanja iako su stranke u glavnom postupku Malmö Motorrenovering i glavni zastupnik, koji zastupa javni interes. Oni su došli do različitih tumačenja članka 251. Carinskog zakonika.
16
Malmö Motorrenovering i glavni zastupnik tvrde da članak 251. stavak 3. Carinskog zakonika treba tumačiti na način da je postojanje iznimnih okolnosti nužno samo kada bi učinak zahtjeva za produljenje razdoblja u kojem roba može ostati u postupku privremenog uvoza bio taj da ukupno trajanje tog razdoblja i zatraženog produljenja prelazi maksimalno trajanje od dvadeset i četiri mjeseca predviđeno u tom članku 251. stavku 2. U skladu s tim tumačenjem, postojanje iznimnih okolnosti ne zahtijeva se kada, kao u situaciji o kojoj je riječ u glavnom postupku, to razdoblje ne prelazi 24 mjeseca.
17
Nasuprot tomu, prema mišljenju carinske uprave, iz upućivanja u navedenom članku 251. stavku 3. na stavke 1. i 2. istog članka proizlazi da se zahtjev iznimnih okolnosti primjenjuje u svim slučajevima u kojima se odobrena uporaba ne može ostvariti u prvotno dodijeljenom roku, uključujući slučaj u kojem je navedeno ukupno trajanje razdoblja kraće od 24 mjeseca.
18
Högsta förvaltningsdomstolen (Vrhovni upravni sud) smatra da se na temelju teksta članka 251. Carinskog zakonika ne može isključiti nijedno od tih tumačenja.
19
U tim okolnostima, Högsta förvaltningsdomstolen (Vrhovni upravni sud) odlučio je prekinuti postupak i Sudu uputiti sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 251. [Carinskog zakonika] tumačiti na način da upućivanje u njegovu stavku 3. na stavke 1. i 2. tog članka znači da se zahtjev iznimnih okolnosti iz stavka 3. primjenjuje samo ako bi već odobreno razdoblje, zajedno sa zatraženim produljenjem, značilo da bi ukupno razdoblje tijekom kojeg roba može ostati u postupku privremenog uvoza bilo dulje od 24 mjeseca? Ili pak taj članak treba tumačiti na način da je zahtjev iznimnih okolnosti iz njegova stavka 3. primjenjiv na sve zahtjeve za produljenje, to jest čak i ako je već odobreno razdoblje, zajedno sa zatraženim produljenjem, kraće od razdoblja od 24 mjeseca, predviđenog u stavku 2.?”
O prethodnom pitanju
20
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 251. Carinskog zakonika tumačiti na način da produljenje razdoblja u kojem roba može ostati u postupku privremenog uvoza, određenog na temelju stavka 1. tog članka, zahtijeva postojanje „iznimnih okolnosti” u smislu stavka 3. navedenog članka ako to produljenje nema za učinak to da ukupno trajanje razdoblja u kojem roba boravi u tom postupku prelazi maksimalno trajanje od dvadeset i četiri mjeseca predviđeno u stavku 2. istog članka.
21
Najprije valja podsjetiti na to da je postupak privremenog uvoza odstupajući postupak kojim se omogućuje posebna uporaba robe koja nije roba Unije na carinskom području Unije, s potpunim ili djelomičnim oslobođenjem od uvoznih carina, kako je predviđeno člankom 250. stavkom 1. Carinskog zakonika. Odredbe kojima se predviđa oslobođenje od carina predstavljaju iznimku od načela prema kojem proizvodi uvezeni u Uniju u pravilu podliježu carinama i stoga ih se, kao odredbe o odstupanju, mora usko tumačiti (vidjeti u tom smislu presude od 17. veljače 2011., Marishipping and Transport, C‑11/10, EU:C:2011:91, t. 16. i od 5. rujna 2024., BIOR, C‑344/23, EU:C:2024:696, t. 44.).
22
U skladu s člankom 251. stavkom 1. Carinskog zakonika, carinska tijela određuju razdoblje u kojem roba koja je stavljena u postupak privremenog uvoza mora biti ponovo izvezena ili stavljena u sljedeći carinski postupak. Takvo razdoblje mora biti dovoljno dugo za ispunjenje svrhe odobrene uporabe.
23
U skladu s tim člankom 251. stavkom 2., „[o]sim ako je određeno drukčije, najdulje razdoblje tijekom kojega roba može ostati u postupku privremenog uvoza u istu svrhu i pod odgovornošću istog korisnika odobrenja iznosi 24 mjeseca”.
24
Na temelju navedenog članka 251. stavka 3., ako se, u iznimnim okolnostima, odobrena uporaba ne može ispuniti u razdoblju iz stavaka 1. i 2., carinska tijela mogu, na opravdani zahtjev korisnika odobrenja, produljiti to razdoblje za razumno vrijeme. Naposljetku, prema članku 251. stavku 4. Carinskog zakonika, ukupno razdoblje tijekom kojeg roba može ostati u tom postupku ne smije premašiti 10 godina, osim u slučaju nepredviđenog događaja.
25
Iz zajedničkog tumačenja stavaka 1. do 3. članka 251. Carinskog zakonika proizlazi da, iako stavak 1. tog članka propisuje obvezu određivanja dovoljno dugog razdoblja boravka uvezene robe u postupku privremenog uvoza, stavak 2. navedenog članka samo predviđa, „osim ako je drukčije određeno”, najdulje razdoblje od 24 mjeseca za boravak robe u tom postupku. Stavak 3. istog članka predstavlja takvu odstupajuću odredbu jer omogućuje produljenje navedenog razdoblja povrh njegova maksimalnog trajanja. Stavak 3. tog članka stoga, koristeći se jedninom, upućuje na samo jedno razdoblje čije trajanje proizlazi iz zajedničke primjene tih stavaka 1. i 2.
26
Stoga je postojanje iznimnih okolnosti potrebno samo u situaciji u kojoj je navedeno maksimalno trajanje tog razdoblja od 24 mjeseca nedovoljno za ostvarenje svrhe odobrene uporabe. U takvoj situaciji produljenje razdoblja boravka robe u tom postupku moglo bi se odobriti ako se opravdanja koja je nositelj carinskog odobrenja iznio u prilog svojem zahtjevu mogu kvalificirati kao „iznimne okolnosti”, nakon ispitivanja koje je u skladu sa zahtjevima uskog tumačenja postupka privremenog uvoza, navedenima u točki 21. ove presude. Prema članku 251. stavku 4. Carinskog zakonika, takvo produljenje ne bi smjelo dovesti do toga da to razdoblje traje dulje od deset godina, osim u slučaju nepredviđenog događaja.
27
Tako iz teksta članka 251. Carinskog zakonika proizlazi da je postojanje „iznimnih okolnosti” u smislu tog članka 251. stavka 3. potrebno ako ukupno trajanje razdoblja boravka robe u tom postupku koje je prvotno određeno na temelju stavka 1. navedenog članka i zatraženog produljenja tog razdoblja prelazi maksimalno trajanje od 24 mjeseca predviđeno u stavku 2. istog članka.
28
U ovom slučaju iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je 30. travnja 2019. Malmö Motorrenovering uvezao u Uniju trkaći automobil u okviru postupka privremenog uvoza kako bi ga koristio za sportske utrke od kojih se posljednja trebala održati 8. rujna 2019. Međutim, carinska uprava odredila je 30. srpnja 2019. kao krajnji rok u kojem je taj automobil trebalo ponovno izvesti to jest prije nego što je svrha zbog koje je navedeni automobil uvezen bila u cijelosti ostvarena a da nije utvrđen razlog za odabir potonjeg datuma. Budući da je predmetni automobil ponovno izvezen nakon isteka tog roka, odnosno 19. rujna 2019., ta uprava utvrdila je nastanak carinskog duga u skladu s člankom 79. stavkom 1. točkom (a) Carinskog zakonika.
29
Kao što također proizlazi iz tog zahtjeva, među strankama u glavnom postupku nesporno je da rok za ponovni izvoz koji je utvrdila carinska uprava nije bio dovoljan za ispunjenje svrhe odobrene uporabe, da je razdoblje kraće od 24 mjeseca bilo dovoljno za ispunjenje te svrhe i da nepoštovanje pravila primjenjivih na postupak privremenog uvoza nije bilo posljedica prijevarne namjere. U tim je okolnostima Malmö Motorrenovering zahtijevao da se taj carinski dug smatra ugašenim.
30
S tim u vezi, valja primijetiti da, u skladu s člankom 124. stavkom 1. točkom (h) Carinskog zakonika, carinski dug koji je nastao prema članku 79. tog zakonika gasi se ako se ispune dva uvjeta, odnosno, s jedne strane, ako propust koji je doveo do nastanka tog duga nije imao značajan učinak na ispravnost dotičnog carinskog postupka i nije predstavljao pokušaj prijevare te su, s druge strane, sve potrebne formalnosti za reguliranje statusa robe naknadno obavljene.
31
U skladu s člankom 103. točkom (a) Delegirane uredbe 2015/2446, smatra se da propust nema znatan utjecaj na pravilnu provedbu primjenjivog carinskog postupka ako prekoračenje roka za razdoblje nije duže od produljenog roka koji bi se odobrio da je za takvo produljenje podnesen zahtjev.
32
Međutim, kao što to proizlazi iz tumačenja članka 251. Carinskog zakonika navedenog u točki 27. ove presude, carinska tijela mogla su produljiti rok određen na temelju stavka 1. tog članka do datuma na koji je predmetni automobil bio ponovno izvezen, odnosno do 19. rujna 2019., a da pritom nije bilo potrebno postojanje iznimnih okolnosti, s obzirom na to da to produljenje ne bi prekoračilo maksimalno trajanje tog razdoblja od dvadeset i četiri mjeseca predviđeno u stavku 2. navedenog članka. Slijedom toga, ako su ispunjeni drugi uvjeti iz članka 124. stavka 1. točke (h) Carinskog zakonika, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, carinski dug trebao bi se moći smatrati ugašenim.
33
S obzirom na prethodno navedeno, na pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev valja odgovoriti tako da članak 251. Carinskog zakonika treba tumačiti na način da produljenje razdoblja u kojem roba može ostati u postupku privremenog uvoza, određenog na temelju stavka 1. tog članka, ne zahtijeva postojanje „iznimnih okolnosti” u smislu stavka 3. navedenog članka ako to produljenje nema za učinak to da ukupno trajanje boravka te robe u tom postupku prelazi maksimalno trajanje od dvadeset i četiri mjeseca predviđeno u stavku 2. istog članka.
Troškovi
34
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (osmo vijeće) odlučuje:
Članak 251. Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije, kako je izmijenjena Uredbom (EU) 2019/474 Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2019.,
treba tumačiti na način da:
produljenje razdoblja u kojem roba može ostati u postupku privremenog uvoza, određenog na temelju stavka 1. tog članka, ne zahtijeva postojanje „iznimnih okolnosti” u smislu stavka 3. navedenog članka ako to produljenje nema za učinak to da ukupno trajanje boravka te robe u tom postupku prelazi maksimalno trajanje od dvadeset i četiri mjeseca predviđeno u stavku 2. istog članka.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: švedski