62023CJ0655_RES
Predmet C-655/23
IP
protiv
Quirin Privatbank AG
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof)
Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. rujna 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba (EU) 2016/679 – Prava ispitanika – Članak 17. – Pravo na brisanje podataka – Članak 18. – Pravo na ograničenje obrade – Članak 79. – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Nezakonita obrada osobnih podataka – Tužba kojom se voditelju obrade nalaže da u budućnosti ne provodi nikakvu novu nezakonitu obradu – Temelj – Pretpostavke – Članak 82. stavak 1. – Pravo na naknadu štete – Pojam ‚nematerijalna šteta’ – Ocjena naknade štete – Moguće uzimanje u obzir ozbiljnosti težine povrede dužnosti voditelja obrade – Mogući utjecaj ‚naloga za prestanak povrede’”
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Pravna sredstva – Obveza država članica da predvide pravni lijek kojim se voditelju obrade može naložiti suzdržavanje od svake daljnje nezakonite obrade – Nepostojanje – Nacionalni propis koji omogućuje korištenje takvog pravnog lijeka u nacionalnom pravnom poretku – Dopuštenost
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 8. st. 1. i 2.; Uredba 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća, uv. izj. 1., 10. i 11. te čl. 1. st. 4. t. 1., 5., 6., 17., 18. i 77. do 79.)
(t. 38.-52. i t. 1. izreke )
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Pravo na naknadu i odgovornost – Pravo na naknadu pretrpljene štete – Nematerijalna šteta – Pojam – Negativni osjećaji ispitanika nakon neovlaštenog prijenosa njegovih osobnih podataka trećoj osobi – Uključenost – Pretpostavke – Nužnost dokazivanja postojanja takvih osjećaja i njihovih negativnih posljedica zbog povrede te uredbe
(Uredba 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća, uv. izj. 1., 10., 75., 85. i 146. te čl. 82. st. 1.)
(t. 55.-56., 58- 64. i t. 2. izreke)
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Pravo na naknadu i odgovornost – Pravo na naknadu pretrpljene štete – Određivanje iznosa i oblika naknade štete – Nacionalni propis kojim se dopušta uzimanje u obzir stupnja krivnje počinitelja štete u svrhu procjene naknade nematerijalne štete – Nedopuštenost
(Uredba 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća, uv. izj. 146. i čl. 82. i. 83.)
(t. 66.-67., 69- 73. i t. 3. izreke)
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Pravo na naknadu i odgovornost – Pravo na naknadu pretrpljene štete – Određivanje iznosa i oblika naknade štete – Uzimanje u obzir, kako bi se smanjila ili isključila novčana naknada nematerijalne štete, naloga za prestanak povrede te uredbe – Nedopuštenost
(Uredba 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 82.)
(t. 77.-79., 81- 83. i t. 4. izreke)
Kratak prikaz
Odlučujući o zahtjevu za prethodnu odluku koji mu je uputio Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud, Njemačka), Sud pojašnjava opseg prava koja su ispitaniku dodijeljena različitim odredbama OUZP-a (
1
) u slučaju nezakonite obrade njegovih osobnih podataka.
Osoba IP se putem internetske profesionalne društvene mreže prijavila za zaposlenje u društvu Quirin Privatbank, osnovanom u skladu s njemačkim pravom. Nakon toga, zaposlenica tog društva koristila se uslugom elektroničke pošte te mreže kako bi trećoj osobi, koja nije bila obuhvaćena tim postupkom zapošljavanja, poslala poruku namijenjenu samo osobi IP, u kojoj je potonju obavijestila o odbijanju njezinih zahtjeva u pogledu primitaka od rada te joj je ponudila drugu naknadu. S obzirom na to da je prethodno radila s osobom IP, ta joj je treća osoba proslijedila tu poruku i pitala je je li tražila posao.
Osoba IP podnijela je Landgerichtu Darmstadt (Zemaljski sud u Darmstadtu, Njemačka) tužbu kojom je tražila da se društvu Quirin Privatbank naloži, s jedne strane, da se suzdrži od svake obrade osobnih podataka u vezi s njezinom prijavom koja bi mogla ponoviti njihovo neovlašteno otkrivanje i, s druge strane, da joj isplati naknadu nematerijalne štete koju je pretrpjela. Prvostupanjski sud prihvatio je te tužbene zahtjeve.
Nakon što je društvo Quirin Privatbank podnijelo žalbu Oberlandesgerichtu Frankfurt (Visoki zemaljski sud u Frankfurtu, Njemačka), ta je presuda djelomično preinačena u dijelu u kojem je zahtjev za naknadu štete odbijen. Naime, prema mišljenju tog suda, osoba IP nije podnijela dokaz o konkretnoj šteti i, čak i pod pretpostavkom da je ta osoba pretrpjela poniženje, ono se ne može kvalificirati kao nematerijalna šteta.
Osoba IP i društvo Quirin Privatbank podnijeli su žalbu protiv te presude Bundesgerichtshofu (Savezni vrhovni sud, Njemačka), sudu koji je uputio zahtjev.
Budući da je imao dvojbe u pogledu tumačenja nekoliko odredbi OUZP-a, visoki sud pitao je Sud o opsegu pravnih sredstava, dosegu prava na naknadu pretrpljene štete i kriterijima na temelju kojih se može procijeniti naknada nematerijalne štete.
Ocjena Suda
Kao prvo, od Suda se traži da odluči o tome predviđa li se odredbama OUZP-a, u korist ispitanika na kojeg se odnosi nezakonita obrada osobnih podataka koji ne zahtijeva brisanje tih podataka, pravno sredstvo pred sudom koje mu omogućuje da preventivno ishodi da se voditelju obrade naloži da u budućnosti ne provede novu nezakonitu obradu i, u slučaju niječnog odgovora, sprečavaju li te odredbe države članice da predvide takvo pravno sredstvo u svojim pravnim porecima.
U tom pogledu ističe da OUZP ne sadržava odredbe kojima se izričito ili prešutno predviđa da ispitanik ima pravo na to da mu se, u okviru sudskog postupka, voditelj obrade osobnih podataka preventivno obveže da će se u budućnosti suzdržati od povrede odredbi te uredbe, konkretnije u obliku ponavljanja nezakonite obrade.
Osim toga, Sud utvrđuje da nijedna odredba te uredbe koja se odnosi na pravna sredstva (
2
) ne obvezuje države članice na uvođenje preventivnog pravnog lijeka. Osobito, članak 79. stavak 1. OUZP-a, kojim se utvrđuje pravo na djelotvoran pravni lijek protiv voditelja obrade, ne nalaže državi članici da predvidi poseban pravni lijek koji omogućuje da se tužbom pred sudom preventivno ishodi nalog za prestanak povrede.
S obzirom, osobito, na to da se OUZP-om priznaje pravo svakog ispitanika na djelotvoran pravni lijek ako smatra da su mu zbog obrade njegovih osobnih podataka protivno navedenoj uredbi povrijeđena njegova prava iz te uredbe, „ne dovodeći u pitanje” druga upravna ili sudska pravna sredstva, Sud smatra da države članice nisu spriječene predvidjeti takav preventivni pravni lijek kako bi se voditelju obrade naložilo da se suzdrži od svake daljnje povrede prava koja su ispitaniku dodijeljena tom uredbom.
Sud u tom pogledu naglašava da nekoliko odredbi OUZP-a izričito otvara mogućnost državama članicama da predvide dodatna, stroža ili odstupajuća nacionalna pravila koja im ostavljaju marginu prosudbe o načinu na koji se te odredbe mogu primijeniti („odstupajuće klauzule”). U tom kontekstu ističe da, iako odredbe OUZP-a koje se odnose na pravna sredstva posebno ne sadržavaju takvu odredbu o pokretanju, zakonodavac Unije nije nastojao provesti iscrpno usklađivanje dostupnih pravnih sredstva u slučaju povrede te uredbe i, osobito, nije isključio takvu mogućnost podnošenja pravnog sredstva.
Sud dodaje da to tumačenje potvrđuju ciljevi koji se nastoje postići OUZP-om. Naime, mogućnost da ispitanik podnese pravno sredstvo kako bi se voditelju obrade naložilo da se u budućnosti suzdrži od povrede materijalnih odredbi OUZP-a može ojačati koristan učinak tih odredbi i stoga visoku razinu zaštite ispitanika u pogledu obrade njihovih osobnih podataka.
Sud iz toga zaključuje da se OUZP-u ne protivi to da pravo na pravno sredstvo kojim se nastoji ishoditi nalog kojim se omogućuje sprečavanje eventualnog počinjenja povrede materijalnih odredbi te uredbe, osobito mogućim ponavljanjem nezakonite obrade, bude dostupno na temelju odredbi prava države članice koje se primjenjuju pred nacionalnim sudom pred kojim se vodi postupak.
Kao drugo, Sud pojašnjava pojam „nematerijalna šteta” koji ispitaniku na temelju OUZP-a (
3
) daje pravo da od voditelja obrade dobije naknadu za pretrpljenu štetu.
U tom okviru podsjeća na to da se članku 82. stavku 1. OUZP-a protivi nacionalno pravilo ili praksa koji naknadu „nematerijalne štete” uvjetuju time da je šteta koju je pretrpio ispitanik dosegnula određeni stupanj ozbiljnosti. Navedenom se odredbom ne zahtijeva da nematerijalna šteta koju navodi ispitanik mora dosegnuti „najniži prag” kako bi se mogla naknaditi (
4
).
Usto, Sud primjećuje da se situacije, kao što su one na koje se poziva u glavnom postupku, koje se odnose na „štetu nanesene ugledu” koja proizlazi iz povrede osobnih podataka ili „gubitka nadzora” nad takvim podacima, izričito nalaze među primjerima moguće štete koji su navedeni u OUZP-u (
5
).
Također podsjeća na to da bojazan, koju osjeća ispitanik, da će se njegovi osobni podaci zloupotrijebiti u budućnosti, nakon povrede OUZP-a, sama po sebi može predstavljati „nematerijalnu štetu”, pod uvjetom da je ta bojazan, s negativnim posljedicama, propisno dokazana, što je na nacionalnom sudu pred kojim se vodi postupak da provjeri (
6
).
Stoga Sud priznaje da, iako mogu biti dio općih rizika svojstvenih svakodnevnom životu, negativni osjećaji koje navodi sud koji je uputio zahtjev, osobito strah ili nezadovoljstvo, mogu predstavljati „nematerijalnu štetu” u smislu OUZP-a, pod uvjetom da ispitanik dokaže da ima takve osjećaje, uključujući njihove negativne posljedice, upravo zbog predmetne povrede te uredbe, kao što je neovlašteno prenošenje njegovih osobnih podataka trećoj osobi, što dovodi do opasnosti od njihove zlouporabe, što je na nacionalnim sudovima pred kojima se vodi postupak da ocijene.
Sud naglašava da je to tumačenje u skladu s tekstom članka 82. stavka 1. OUZP-a, u vezi s uvodnim izjavama 85. i 146. te uredbe, u kojima se poziva na široko tumačenje pojma „nematerijalna šteta” te je potkrijepljeno ciljem navedene uredbe da se osigura visoka razina zaštite pojedinaca u pogledu obrade osobnih podataka.
Kao treće, Sud utvrđuje da se članku 82. stavku 1. OUZP-a, koji se odnosi na pravo na naknadu štete, protivi to da se stupanj krivnje voditelja obrade uzme u obzir u svrhu naknade nematerijalne štete na temelju tog članka.
U tom pogledu podsjeća na to da su, uzimajući u obzir isključivo kompenzacijsku funkciju prava na naknadu štete, nacionalni sudovi dužni osigurati „cjelovitu i djelotvornu” naknadu pretrpljene štete, a da pritom u svrhu takve potpune naknade nije potrebno naložiti plaćanje naknade štete u svrhu kažnjavanja (
7
).
Pojašnjava da se toj isključivo kompenzacijskoj funkciji prava na naknadu štete utvrđenog OUZP-om protivi to da se u svrhu naknade štete na temelju navedene odredbe uzme u obzir stupanj težine povrede i moguću namjeru voditelja obrade pri počinjenju povrede te uredbe. Stoga se postupanje i motivacija voditelja obrade ne mogu uzeti u obzir kako bi se, ovisno o slučaju, ispitaniku dodijelila naknada koja je manja od štete koju je on konkretno pretrpio, bilo u pogledu iznosa ili oblika te naknade.
Kao četvrto i posljednje, Sud smatra da se članku 82. stavku 1. OUZP-a protivi to da se okolnost da je ispitanik na temelju primjenjivog nacionalnog prava ishodio nalog za prestanak povrede te uredbe, koji se može istaknuti protiv voditelja obrade, može uzeti u obzir kako bi se smanjio opseg novčane naknade nematerijalne štete koja se duguje na temelju tog članka ili čak kako bi se nadomjestila ta naknada.
Sud podsjeća na to da je već priznao da, u granicama koje proizlaze iz načela djelotvornosti, određene okolnosti mogu utjecati na ocjenu naknade štete koja se duguje na temelju članka 82. OUZP-a, osobito kako bi se ograničila ta naknada. Međutim, za oblik naknade štete predviđen primjenjivim nacionalnim pravom može se smatrati da je u skladu s OUZP-om samo ako se njime može osigurati cjelovita i djelotvorna naknada štete koju je pretrpio ispitanik. Konkretno, naknada štete koja se duguje na temelju članka 82. OUZP-a ne može se dodijeliti u obliku, djelomično ili u cijelosti, naloga za prestanak povrede jer pravo na naknadu štete ima isključivo kompenzacijsku funkciju, dok nalog za prestanak povrede protiv počinitelja štete ima isključivo preventivnu svrhu.
(
1
)	Članci 17., 18., 79., 82. i 84. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. i ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.; u daljnjem tekstu: OUZP)
(
2
)	Poglavlje VIII. OUZP-a, naslovljeno „Pravna sredstva, odgovornost i sankcije”, sadržava, među ostalim, članke 77. do 79. te uredbe.
(
3
)	Članak 82. stavak 1. OUZP-a
(
4
)	Vidjeti u tom smislu presude od 4. svibnja 2023., Österreichische Post (Nematerijalna šteta u vezi s obradom osobnih podataka) (C-300/21, EU:C:2023:370, t. 51.) i od 4. listopada 2024., Agencija po vpisvanijata (C‑200/23, EU:C:2024:827, t. 147. i 149.).
(
5
)	Prema uvodnim izjavama 75. i 85. OUZP-a
(
6
)	Vidjeti u tom smislu presude od 20. lipnja 2024., PS (Pogrešna adresa), C-590/22, EU:C:2024:536, t. 32., 35. i 36. i od 4. listopada 2024., Agencija po vpisvanijata, C-200/23, EU:C:2024:827, t. 143., 144. i 155. i navedenu sudsku praksu).
(
7
)	Vidjeti u tom smislu presude od 4. svibnja 2023., Österreichische Post (Nematerijalna šteta u vezi s obradom osobnih podatak) (C-300/21, EU:C:2023:370, t. 57. i 58.) i od 4. listopada 2024., Patērētāju tiesību aizsardzības centrs (C-507/23, EU:C:2024:854, t. 34.).