62022CJ0549_RES
Дело C‑549/22
X
срещу
Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
(Преюдициално запитване, отправено от Centrale Raad van Beroep)
Решение на Съда (втори състав) от 29 февруари 2024 година
„Преюдициално запитване — Споразумение за асоцииране между ЕО и Алжир — Социална сигурност на алжирските работници мигранти и преживелите ги лица — Прехвърляне на обезщетения в Алжир по ставките, прилагани съгласно законодателството на държавата членка длъжник — Обезщетения за преживели лица — Национална правна уредба, която прилага принципа на държавата на пребиваване — Клауза за пребиваване, съдържаща намаляване на размера на обезщетението за преживели лица за пребиваващите в Алжир получатели“
Международни споразумения — Споразумение за асоцииране между ЕО и Алжир — Член 68, параграф 4 — Директен ефект — Липса на решение, взето от Съвета по асоцииране — Липса на релевантност
(член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир)
(вж. т. 30—36; т. 1 от диспозитива)
Международни споразумения — Споразумение за асоцииране между ЕО и Алжир — Социална сигурност на работниците мигранти — Свободно прехвърляне на социалноосигурителни обезщетения — Действие по отношение на лицата — Обезщетения за преживели лица — Преживели работниците лица — Включване — Задължение за пребиваване в държавата членка длъжник — Липса
(член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир)
(вж. т. 38 и 40—42; т. 2 от диспозитива)
Международни споразумения — Споразумение за асоцииране между ЕО и Алжир — Социално осигуряване на работниците мигранти — Свободно прехвърляне на социалноосигурителни обезщетения — Обезщетения за преживели лица — Преживял съпруг, пребиваващ в Алжир — Прехвърляне на обезщетенията по ставките, прилагани съгласно законодателството на държавата членка длъжник — Намаляване на размера на обезщетението за преживели лица предвид разходите за живот в държавата на пребиваване на получателя — Допустимост — Условия
(член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир)
(вж. т. 46—49 и 51; т. 3 от диспозитива)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Апелативен съд по трудови и осигурителни спорове, Нидерландия, наричан по-нататък „запитващата юрисдикция“), Съдът приема, че член 68, параграф 4 (
1
) от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир (
2
) в областта на правото на свободно прехвърляне на социалноосигурителни обезщетения има директен ефект и допуска намаляване на размера на обезщетенията за преживели лица поради факта че техните получатели пребивават в Алжир, когато тези обезщетения целят да гарантират основен доход, изчисляван в зависимост от разходите за живот в държавата членка длъжник, и посоченото намаляване зачита същността на споменатото право.
Жалбоподателката X пребивава в Алжир. Тя е лице, преживяло съпруга си, който е работил в Нидерландия и е бил осигурен по Algemene nabestaandenwet (Закон за общото осигуряване на преживелите лица, наричан по-нататък „ANW“) към момента на смъртта си, поради което тя има право на обезщетение за преживели лица от 1 януари 1999 г. След като през 2018 г. възстановява с обратно действие обезщетението за преживели лица на Х, което е спрял да изплаща през 2012 г., Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Управителен съвет на социалноосигурителната каса, Нидерландия) уведомява X, че считано от 1 януари 2013 г., това обезщетение ще бъде намалено, тъй като е трябвало да се изплаща съгласно принципа на държавата на пребиваване, а именно в случая съгласно процент, отразяващ равнището на разходите за живот в Алжир в сравнение с разходите за живот в Нидерландия (
3
).
След като няколко нейни жалби срещу това решение са отхвърлени, Х подава въззивна жалба пред запитващата юрисдикция, която решава да отправи до Съда различни преюдициални въпроси относно тълкуването на член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир, за да установи дали това споразумение допуска намаляване на размера на обезщетението на X за преживели лица въз основа на принципа на държавата на пребиваване.
Съображения на Съда
Съдът отговаря най-напред на въпроса дали с оглед на текста, предмета и естеството на Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир член 68, параграф 4 от него има директен ефект.
В това отношение той констатира, че споменатата разпоредба установява ясно, точно и безусловно правото на свободно прехвърляне в Алжир на обезщетенията, посочени в тази разпоредба, и то по ставките, прилагани съгласно законодателството на държавата членка длъжник. Така същата разпоредба съдържа ясно и точно задължение за резултат за държавите членки, което се състои в това да даде възможност на заинтересованите лица да се ползват от такова свободно прехвърляне, изпълнението и действието на което задължение като такова не зависи от издаването на последващ акт.
Макар Съдът да отбелязва, че това право на свободно прехвърляне не е абсолютно, тъй като конкретните последици от него във всеки отделен случай зависят от „[ставките], прилагани съгласно законодателството на държавата членка длъжник“, това не може да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите членки да ограничават по свое усмотрение посоченото право на свободно прехвърляне и да го изпразнят от съдържание. Той отбелязва също така, че изпълнението или действието на предвиденото в тази разпоредба право не зависят от издаването на последващ акт, и по-специално от приемането от Съвета по асоцииране на разпоредбите, посочени в член 70, параграф 1 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир, който поради това не може да се счита като налагащ условия за непосредственото прилагане на това право. По този въпрос Съдът стига до заключението, че член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир има директен ефект, така че лицата, за които се прилага тази разпоредба, имат право да се позоват пряко на нея пред юрисдикциите на държавите членки, за да попречат на прилагането на противоречащите ѝ разпоредби от националното право.
По-нататък Съдът отговаря на въпроса относно приложното поле по отношение на лицата на член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир.
Като отбелязва, че член 68, параграф 4 се отнася изрично само до „[т] ези работници“, което препраща към „работниците с алжирска националност“, посочени в параграф 1 от същия член, Съдът констатира, че обезщетенията, които могат да бъдат свободно прехвърляни в Алжир, включват обезщетенията за преживели лица, чиито получатели по дефиниция могат да бъдат само преживелите посочените работници лица. Следователно член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир би бил лишен от полезно действие, ако тези преживели лица бъдат изключени от приложното му поле по отношение на лицата. Той отбелязва също, че би било в противоречие с логиката, залегнала в самия принцип на свободно прехвърляне на обезщетения в Алжир, да се изисква получателят да пребивава в държавата членка длъжник, в случая — Нидерландия. В това отношение Съдът стига до заключението, че член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир се прилага по отношение на преживелите даден работник лица, които желаят да прехвърлят обезщетението си за преживели лица в Алжир, но самите те не са работници и пребивават в Алжир.
Накрая, що се отнася до съвместимостта с член 68, параграф 4 от Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир на намаляването на размера на обезщетение за преживели лица поради факта че получателят на това обезщетение пребивава в Алжир, Съдът припомня, че тази разпоредба предвижда правото на свободно прехвърляне на разглежданите обезщетения в Алжир „по [ставките], прилагани съгласно законодателството на държавата членка длъжник“. В този смисъл държавата членка длъжник разполага със свобода на преценка, за да установи правила за изчисляване на размера на обезщетенията, посочени в тази разпоредба, и следователно тази държава членка може да предвиди правила, целящи адаптиране на размера на посочените обезщетения във връзка с това прехвърляне, като например разглежданото в главното производство правило, основано на принципа на държавата на пребиваване.
Съдът обаче отбелязва, че подобни правила трябва да зачитат същността на правото на свободно прехвърляне на обезщетенията, без да лишават това право от неговото полезно действие, и за тази цел разглежда елементите, характеризиращи разглежданото в главното производство обезщетение за преживели лица. Той констатира, че неговият размер се определя в зависимост от разходите за живот в Нидерландия и че следователно това обезщетение има за цел да гарантира, че преживелите лица разполагат с основен доход, изчисляван в зависимост от разходите за живот в тази държава членка. Ето защо според Съда не е видно, че адаптирането на размера на прехвърленото обезщетение, за да се вземат предвид разходите за живот в Алжир, може да изпразни от съдържание правото на свободно прехвърляне, стига определянето на ставката, използвана за целите на това адаптиране, да се основава на обективни критерии, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.
(
1
)	Член 68 от това споразумение гласи:
„1. Съгласно разпоредбите на следващите параграфи работниците с алжирска националност и всички членове на техните семейства, живеещи заедно с тях, се ползват, в сферата на общественото осигуряване, от същия режим, без да бъдат подлагани на дискриминация на база на своята националност, от който се ползват и гражданите на държавите членки, в които те са наети. Терминът „обществено осигуряване“ включва такива дялове, които се занимават с обезщетения за болест, за бременност и раждане, инвалидност и старост и обезщетения за преживелия съпруг, обезщетения при трудова злополука, професионално заболяване и смърт, обезщетения за безработица и семейни помощи.
Тези разпоредби не водят задължително до прилагане на координационните правила, предвидени в законодателството на Общността на основание на член 42 от Договора за създаване на Европейската общност, освен при условията на член 70 от настоящото споразумение.
[…]
4. Тези работници трябва да могат свободно да прехвърлят в Алжир, по [ставките], прилагани съгласно законодателството на държавата членка длъжник, всички пенсии или годишни ренти за старост, обезщетения за преживелия съпруг, за трудова злополука или професионално заболяване, или инвалидност, придобита в резултат от трудова злополука, освен когато става дума за социални плащания. […]“.
(
2
)	Евро-средиземноморско споразумение за асоцииране между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Народна демократична република Алжир, от друга страна, одобрено от името на Европейската общност с Решение № 2005/690/ЕО на Съвета от 18 юли 2005 г. (ОВ L 265, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 43, стр. 44, наричано по-нататък „Споразумението за асоцииране между ЕО и Алжир“).
(
3
)	Този процент се определя в съответствие с разпоредбите на Regeling woonlandbeginsel in de sociale zekerheid 2012 (Наредба от 2012 г. относно принципа на държавата на пребиваване в областта на социалната сигурност), приет на основание член 17, параграф 3 от ANW, изменен с Wet woonlandbeginsel in de sociale zekerheid (Закон относно принципа на държавата на пребиваване в областта на социалната сигурност). За Алжир този процент е 60 % от максималния размер на обезщетението за преживели лица, считано от 1 януари 2013 г., и 40 % от посочения максимален размер, считано от 1 януари 2016 г.