62025TJ0296
РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (пети петчленен състав)
25 март 2026 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Съюза — Процедури за внос и износ — Внос на стока от Канада — Метод за определяне на митническата стойност — Цена, декларирана при износ на стоката и съобщена от канадските органи в рамките на международно споразумение за митническо сътрудничество — Понятие „налични данни на митническата територия на Съюза“ — Разумни способи — Член 74, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 952/2013 — Резервен метод или метод „fall back“ — Член 144 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447“
По дело T‑296/25
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Върховен административен съд (България) с определение от 15 април 2025 г., постъпило в Съда на 16 април 2025 г., в рамките на производство по дело
Директор на ТД Митница Бургас
срещу
„Лидикар“ OOД,
ОБЩИЯТ СЪД (пети петчленен състав),
състоящ се от: M. Sampol Pucurull, председател, T. Pynnä, J. Laitenberger (докладчик), M. Stancu и W. Valasidis, съдии,
генерален адвокат: J. Martín y Pérez de Nanclares,
секретар: V. Di Bucci,
предвид това, че на 13 май 2025 г. на основание член 50б, трета алинея от Статута на Съда на Европейския съюз Съдът прехвърли преюдициалното запитване на Общия съд,
предвид това, че делото е от сферата по член 50б, първа алинея, буква в) от Статута на Съда на Европейския съюз и не повдига самостоятелен тълкувателен въпрос по смисъла на член 50б, втора алинея от посочения статут,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за Директор на ТД Митница Бургас, от Л. Димитров, Р. Димитрова Тодорова и П. Калчев, в качеството на представители,
–
за „Лидикар“ ООД, от Р. Василева, адвокат,
–
за българското правителство, от Цв. Митова и Р. Стоянов, в качеството на представители,
–
за чешкото правителство, от M. Smolek, A. Edelmannová и J. Vláčil, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от Д. Драмбозова и F. Moro, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 74, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 269, 2013 г., стр. 1, наричан по-нататък „Митническият кодекс на Съюза“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между търговското дружество „Лидикар“ ООД, учредено по българското право, и директора на ТД Митница Бургас (България) по повод на решението, с което българската митническа администрация определя митническата стойност на автомобил, който дружеството е внесло от Канада, въз основа на декларираната при износ цена, която канадската митническа администрация е съобщила на българската митническа администрация в рамките на международно споразумение в областта на митническото сътрудничество.
Правна уредба
Международното право
ГАТТ от 1994 г.
3
Член VII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. (наричано по-нататък „ГАТТ от 1994 г.“) гласи следното:
„1. Договарящите се страни признават валидността на общите принципи на оценяването, представени в следващите алинеи на този член, и поемат задължението да прилагат такива принципи по отношение на всички стоки, облагани с мита или други такси или ограничения по вноса и износа, основани на стойността или регулирани по някакъв начин чрез нея. Освен това по искане от друга договаряща се страна те следва да правят преглед на действието на всички свои закони или подзаконови нормативни разпоредби, отнасящи се до стойността за митнически цели, във връзка с тези принципи. ДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИ могат да поискат от договарящи се страни доклади относно мерките, предприети от тях за изпълнение на разпоредбите на този член.
2.
a)
Стойността за митнически цели на една стока от внос трябва да се основава на действителната стойност на тази стока, върху която се определя митото, или на подобна стока, и не трябва да се основава на стойността на стока от национален произход или на произволни или фиктивни стойности.
б)
„Действителната стойност“ би трябвало да е цената, на която, по време и място, определени от законодателството на страната вносител, такава или подобна стока се продава или предлага за продажба в обичайния ход на търговията при условия на пълна конкуренция. В степента, в която цената на такава или подобна стока се определя от количеството при дадена сделка, цената, която трябва да се вземе под внимание, винаги се отнася или (i) до сравними количества, или (ii) до количества, които не са по-малко благоприятни за вносителите от тези, при които по-големият обем от стоката се продава в търговията между страните на износа и вноса.
в)
Когато действителната цена не може да бъде установена в съответствие с подточка (б) на тази алинея, стойността за митнически цели се основава на най-близкия определим еквивалент на такава стойност.
[…]“.
Споразумение за митническо остойностяване
4
Член 7 от Споразумението за прилагане на член VII от ГАТТ от 1994 г. (ОВ L 336, 1994 г., стр. 119, наричано по-нататък „Споразумението за митническо остойностяване“) гласи следното:
„1.   Ако митническата стойност на внасяните стоки не може да бъде определена съгласно разпоредбите на членове от 1 до 6 включително, митническата стойност следва да бъде определена, като се използват разумни методи, съответстващи на принципите и общите разпоредби на настоящото споразумение и на член VII от ГАТТ 1994 и на базата данни, които са на разположение в страната вносител.
2.   Митническата стойност, съгласно разпоредбите на този член, не следва да се определя въз основа на:
[…]
б)
система, предвиждаща приемането за митнически цели на по-високата от две алтернативни стойности;
[…]
д)
цени на стоки, продадени за износ за страна, различна от страната вносител;
[…]
ж)
произволно определени или фиктивни стойности.
[…]“.
Споразумение относно митническо сътрудничество Канада—ЕС
5
Член 1 от Споразумението между Европейската общност и Канада относно митническо сътрудничество и взаимопомощ в митническата област (ОВ L 7, 1998 г., стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 10, стр. 209, наричано по-нататък „Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС“) гласи следното:
„За целите на настоящото споразумение:
[…]
4)
„сведение“ означава данни, документи, доклади и техни заверени копия, както и всяко друго съобщение, включително данните, които са обработени или анализирани, за да предоставят указания за дадена операция в нарушение на митническото законодателство;
[…]“.
6
Член 7 от Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС гласи:
„1.   Митническите органи си оказват взаимопомощ при искане или по своя инициатива, като предоставят подходящи сведения, допринасящи за осигуряване на правилното прилагане на митническото законодателство, както и за предотвратяване, разследване и борба с операциите, които го нарушават.
[…]“.
7
Член 11, параграф 1 от Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС има следното съдържание:
„Запитаният орган предава съответните сведения на запитващия орган под формата на документи, заверени копия, доклади или електронни версии на такива документи. Едновременно с това се предоставя всяка информация, имаща отношение към тълкуването или използването на тези данни“.
8
Член 16, параграф 3 от Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС гласи:
„Разпоредбите на параграф 2 не възпрепятстват използването на сведенията в рамките на съдебни или административни дела, започнати впоследствие, поради неспазване на митническото законодателство […]“.
ВИТС Канада-ЕС
9
Член 6.1 от Всеобхватното икономическо и търговско споразумение (ВИТС) между Канада, от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна (ОВ L 11, 2017 г., стр. 23, наричано по-нататък „ВИТС Канада—ЕС“), озаглавен „Цели и принципи“, гласи следното:
„[…]
2.   В рамките на възможното страните си сътрудничат и обменят информация, включително информация относно най-добрите практики, за да насърчават прилагането и спазването на мерките за улесняване на търговията, съдържащи се в настоящото споразумение.
[…]“.
10
Член 6.13 от ВИТС Канада—ЕС, озаглавен „Сътрудничество“, гласи следното:
„[…]
3.   Страните си сътрудничат в съответствие със [Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС], съставено в Отава на 4 декември 1997 г. […].
4.   Страните си оказват взаимопомощ в митническата област в съответствие със Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС, включително по въпроси, свързани с подозрения за нарушение на митническото законодателство на една от страните, съгласно определеното в посоченото споразумение, и с прилагането на настоящото споразумение“.
Правото на Съюза
Митнически кодекс на Съюза
11
Член 70 от Митническия кодекс на Съюза гласи:
„1.   Базата за митническата стойност на стоките е договорната стойност, тоест действително платената или подлежащата на плащане цена на стоките при продажбата им за износ с местоназначение в митническата територия на Съюза, коригирана при необходимост.
2.   Действително платената или подлежащата на плащане цена е общата сума, която купувачът е платил или трябва да плати на продавача или която купувачът е платил или трябва да плати на трета страна в полза на продавача за внасяните стоки, и включва всички суми, които са платени или трябва да бъдат платени като условие за продажбата на внасяните стоки.
[…]“.
12
Член 74 от Митническия кодекс на Съюза предвижда следното:
„1.   Когато митническата стойност на стоките не може да се определи съгласно член 70, тя се определя, като се прилагат последователно букви от а) до г) от параграф 2, докато се стигне до първата от тези букви, по която може да се определи митническата стойност на стоките.
Редът на прилагане на букви в) и г) от параграф 2 се обръща, ако деклараторът поиска това.
2.   Митническата стойност, определена в резултат на прилагането на параграф 1, е:
а)
договорната стойност на идентични стоки, продадени с цел износ с местоназначение в митническата територия на Съюза и изнесени в същия момент или приблизително в същия момент, както и стоките, подлежащи на остойностяване;
б)
договорната стойност на сходни стоки, продадени с цел износ с местоназначение в митническата територия на Съюза и изнесени в същия момент или приблизително в същия момент, както и стоките, подлежащи на остойностяване;
в)
стойността, основаваща се на единичната цена, по която се продава на митническата територия на Съюза най-голямото сборно количество от внасяните стоки или от внесени идентични или сходни стоки на лица, които не са свързани с продавачите; или
г)
изчислената стойност, която се състои от сбора на:
i)
разходите или стойността за материалите и за производствените или другите операции, използвани при производството на внасяните стоки;
ii)
сума за печалба и за общи разходи, равна по размер на тази, която обичайно се начислява при продажбите на стоки от същия клас или вид като стоките, подлежащи на остойностяване, които са произведени от производители в страната на износа за износ в Съюза;
iii)
разходите или стойността на елементите, посочени в член 71, параграф 1, буква д).
3.   Когато митническата стойност не може да се определи съгласно параграф 1, тя се определя въз основа на наличните данни на митническата територия на Съюза, като се използват разумни способи, съответстващи на принципите и общите разпоредби на всяко едно от следните:
a)
Споразумението за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията;
б)
член VII от Общото споразумение за митата и търговията;
в)
настоящата глава“.
Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447
13
Член 140 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447 на Комисията от 24 ноември 2015 година за определяне на подробни правила за прилагането на някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 343, 2015 г., стр. 558), озаглавен „Неприемане на декларираните договорни стойности“, предвижда:
„1.   Когато митническите органи имат основателни съмнения дали декларираната договорна стойност представлява общата платена или подлежаща на плащане сума, посочена в член 70, параграф 1 от [Митническия кодекс на Съюза], те могат да поискат от декларатора да предостави допълнителна информация.
2.   Ако съмненията им не отпаднат, митническите органи могат да решат, че стойността на стоките не може да се определи по реда на член 70, параграф 1 от [посочения кодекс]“.
14
Член 144 от Регламент за изпълнение 2015/2447, озаглавен „Резервен метод“, гласи следното:
„1.   При определяне на митническата стойност по член 74, параграф 3 от [Митническия кодекс на Съюза] може да се използва разумна гъвкавост при прилагането на методите, предвидени в член 70 и член 74, параграф 2 от Кодекса. Така определената стойност се основава във възможно най-голяма степен на определените преди това митнически стойности.
2.   Когато не може да се определи митническа стойност по параграф 1, се използват други подходящи методи. В този случай митническата стойност не може да се определя въз основа на някое от следните:
[…]
б)
система, при която за определяне на митническата стойност се използва по-високата от две възможни стойности;
[…]
д)
цените за износ в трета държава;
[…]
ж)
произволно определени или фиктивни стойности“.
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
15
На 18 януари 2021 г.„Лидикар“ ООД, действащо като косвен представител на вносител, подава пред митнически пункт Пристанище Бургас (България) митническа декларация за допускане за свободно обращение на моторно превозно средство, претърпяло пътнотранспортно произшествие. В тази декларация митническата стойност на внесеното превозно средство е определена в съответствие с член 70, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза въз основа на договорната му стойност, тоест на цена от 3310 канадски долара (CAD) (около 2100 евро).
16
Българските митнически органи извършват последваща проверка на разглежданата митническа декларация въз основа на информация, предоставена от канадската митническа администрация в рамките на Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС по отношение на превозните средства, декларирани за износ от Канада за Европейския съюз. По-специално, с електронно писмо от 16 декември 2022 г. канадската митническа администрация предоставя на българските митнически органи файл, съдържащ подробен списък на автомобили, сред които е и разглежданият, с посочена декларирана стойност при износа им от Канада. След като българските митнически органи анализират предоставените данни, те установяват, че цената на декларираната в България стока в размер на 3310 CAD не съответства на цената в размер на 15889 CAD (около 10100 евро), съобщена от канадската митническа администрация за разглежданото превозно средство и посочена в съответната декларация за износ.
17
При тези обстоятелства българските митнически органи искат „Лидикар“ ООД да представи доказателства в потвърждение на декларираната цена от митническото оформяне. Представени са фактура от 18 ноември 2020 г., опаковъчен лист, морска товарителница и фактура от 13 януари 2021 г. Въпреки тези документи българските митнически органи приемат, че са налице основателни съмнения относно митническата стойност на стоката, определена по реда на член 70, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза. „Лидикар“ ООД представя писмени обяснения, посочвайки, че не съхранява търговско досие по съответната сделка, нито офертата, ценови листи, документи, свързани с плащания или друга кореспонденция, предшестваща сделката.
18
След проверка на приложените към митническата декларация документи българските митнически органи приемат, че не са налице доказателства в подкрепа на точността на декларираната цена съгласно фактурата от 18 ноември 2020 г. Освен това те констатират, че от представеното банково извлечение не става ясно, че плащането на цената е окончателно. Поради това те приемат, че предвид основателните съмнения и липсата на доказателства относно декларираната цена декларираната въз основа на член 70, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза митническа стойност, определена на база на фактурата от 18 ноември 2020 г., следва да бъде отхвърлена.
19
Освен това българските митнически органи установяват, че не са изпълнени условията за прилагане на вторичните методи за остойностяване на разглежданата стока по член 74, параграф 2, букви а)—г) от Митническия кодекс на Съюза, тъй като става дума за катастрофирал автомобил, чието конкретно техническо състояние е трудно да се съпостави със състоянието на други автомобили от същата марка и модел, предмет на внос в Република България. Българските митнически органи обаче определят митническата стойност в съответствие с член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза въз основа на електронните версии на документите, предоставени от канадските митнически органи на основание на Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС.
20
В резултат от това българската митническа администрация определя митническата стойност на въпросния автомобил на 19830, 43 български лева (BGN) (около 9500 евро), както и вносно мито и данък върху добавената стойност (ДДС) общо в размер на 5023 лв. (около 2150 евро).
21
Административен съд Бургас (България) упражнява първоинстанционен съдебен контрол върху решението на българската митническа администрация и го отменя като незаконосъобразно. Този съд приема, че в случая българските митнически органи не са изпълнили задължението си да обосноват наличието на „основателни съмнения“ по смисъла на член 140 от Регламент за изпълнение 2015/2447 и че предоставеният от канадските митнически органи отговор не представлява официален свидетелстващ документ, обвързващ съда.
22
Директорът на ТД Митница Бургас обжалва решението на Административен съд Бургас пред запитващата юрисдикция, Върховен административен съд (България), като изтъква неправилността на констатациите на първоинстанционния съд и поддържа приложимостта на метода на разумните способи съгласно член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза. Той изтъква, че отговорът, предоставен от канадските митнически органи, представлява официален документ от извършената проверка по линия на международното сътрудничество между Канада и Съюза и че въпросната митническа стойност е определена, като е взета предвид цената, посочена в електронните версии на документите, предоставени от канадските митнически органи.
23
При тези обстоятелства Върховен административен съд решава да спре производството и да постави на Съда следните два преюдициални въпроса:
„1)
Допуска ли разпоредбата на чл. 74, параграф 3 от [Митническия кодекс на Съюза] тълкуване в смисъл, че като „налични данни на митническата територия на Съюза“ може да се счита декларираната стойност на същата стока при износа ѝ от трета страна?
2)
Допуска ли разпоредбата на чл. 74, параграф 3 от [Митническия кодекс на Съюза] тълкуване в смисъл, че разумен способ за определянето на митническата стойност по чл. 74, параграф 3 от [посочения кодекс] може да е определянето ѝ на база декларираната стойност при износа на същата стока от трета страна?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
24
С първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че декларираната цена при износ на стока с местоназначение в митническата територия на Съюза, която митническите органи на държавата на износа са съобщили на митническите органи на държава членка в рамките на международно споразумение в областта на митническото сътрудничество, може да се квалифицира като налични данни на митническата територия на Съюза по смисъла на тази разпоредба за целите на определянето на митническата стойност на същата тази стока.
25
Най-напред следва да се припомни, че резервният метод (или методът „fall back“), предвиден в член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, представлява крайно средство за определяне на митническата стойност на съответната стока, в случай че деклараторът не предостави достатъчно точна или надеждна информация, която позволява да се определи тази стойност въз основа на основния метод, предвиден в член 70, параграф 1 от посочения кодекс, или на вторичните методи, предвидени в член 74, параграф 2 от същия кодекс (вж. в този смисъл решения от 9 юни 2022 г., Baltic Master, C‑599/20, EU:C:2022:457, т. 54, и от 29 януари 2026 г., Keladis-I и Keladis-II, C‑72/24 и C‑73/24, EU:C:2026:51, т. 75).
26
Следователно с оглед на целта и формулировката на член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза понятието „налични данни на митническата територия на Съюза“ трябва да се тълкува разширително като отнасящо се до фактическата наличност на данни в смисъл, че митническите органи на Съюза могат да разполагат с тях за целите на определянето на митническата стойност на дадена стока.
27
От това следва, от една страна, че понятието „налични данни на територията на Съюза“ не може да се ограничи до данните, събрани в рамките на Съюза. В този смисъл фактът, че данните произхождат от трета държава, не изключва възможността те да представляват „налични данни на митническата територия на Съюза“.
28
Такъв е случаят по-специално, когато става въпрос за данни относно декларираната при износ цена на стока, които са предоставени от митническите органи на държавата на износа въз основа на международно споразумение, уреждащо митническото сътрудничество между Съюза и тази трета държава, каквито са Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС и ВИТС Канада—ЕС, които предвиждат взаимопомощ по митнически въпроси.
29
От това следва, от друга страна, че противно на твърденията на „Лидикар“ ООД в писменото му становище по преюдициалното запитване, квалифицирането като „налични данни на митническата територия на Съюза“ не може да зависи нито от достъпа на деклараторите до базата данни на третата държава, от която произхождат данните, предоставени на митническите органи на Съюза, нито от наличието на искане от страна на тези органи, отнасящо се конкретно до предаването на тези данни, при положение че те са им били предоставени.
30
При това положение на първия въпрос следва да се отговори, че член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че декларираната цена при износ на стока с местоназначение в митническата територия на Съюза, която митническите органи на държавата на износа са съобщили на митническите органи на държава членка в рамките на международно споразумение в областта на митническото сътрудничество, може да се квалифицира като налични данни на митническата територия на Съюза по смисъла на тази разпоредба за целите на определянето на митническата стойност на същата тази стока.
По втория въпрос
31
С втория си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че използването на декларираната цена при износ на стока с местоназначение в митническата територия на Съюза, която митническите органи на държавата на износа са съобщили на митническите органи на държава членка в рамките на международно споразумение в областта на митническото сътрудничество, може да представлява разумен способ по смисъла на тази разпоредба за определяне на митническата стойност на същата тази стока.
32
Най-напред следва да се отбележи, че член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува във връзка с член 144, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2015/2447, който предвижда, че при определянето на митническата стойност съгласно член 74, параграф 3 от посочения кодекс може да се прояви „разумна гъвкавост“ при прилагането на методите, предвидени в член 70 и член 74, параграф 2 от Митническия кодекс на Съюза (вж. в този смисъл решение от 29 януари 2026 г., Keladis-I и Keladis-II, С‑72/24 и С‑73/24, EU:C:2026:51, т. 104). Следователно трябва да се признае, че органите разполагат със свобода на преценката при прилагане на резервния метод (или метода „fall back“), който трябва да се прилага при спазване на принципите и разпоредбите, изброени в член 74, параграф 3 от посочения кодекс. Всъщност член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза гласи, че митническата стойност се определя чрез разумни способи, съответстващи, първо, на Споразумението за митническото остойностяване, второ, на член VII от ГАТТ от 1994 г. и трето, на дял II, глава 3 от посочения кодекс относно стойността на стоките за митнически цели.
33
В това отношение следва да се отбележи, че член 7, параграф 2, буква д) от Споразумението за митническо остойностяване забранява митническата стойност да се определя въз основа на цени на стоки, продадени за износ за страна, различна от страната вносител. Тази разпоредба е възпроизведена в правото на Съюза в член 144, параграф 2, буква д) от Регламент за изпълнение 2015/2447, който гласи, че „митническата стойност не може да се определя въз основа на […] цените за износ в трета държава“. В този смисъл, противно на твърденията на „Лидикар“ ООД в писменото му становище по преюдициалното запитване, нито Споразумението за митническото остойностяване, нито правото на Съюза изключват възможността митническите органи на държава — членка на Съюза, да определят митническата стойност на дадена стока чрез прилагане на резервния метод (или метода „fall back“) въз основа на декларираната в трета държава цена при износ на същата стока с местоназначение в митническата територия на Съюза.
34
От това следва, че използването на декларираната в трета държава цена при износ на стока с местоназначение в Съюза може да представлява разумен способ за определяне на митническата стойност на същата тази стока на основание член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза.
35
В това отношение най-напред следва да се припомни, че в контекста на член 31, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), който предхожда член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, Съдът е постановил, че посочването на цена, която е била определена за същата стока при друга продажба, преди продажбата, за която е подадена митническата декларация, може да представлява разумен способ по смисъла на тази разпоредба (вж. в този смисъл решение от 28 февруари 2008 г., Carboni e derivati, C‑263/06, EU:C:2008:128, т. 61). От това следва, че практиката на Съда по принцип не изключва възможността за целите на определянето на митническата стойност въз основа на резервния метод (или метода „fall back“) да се използва предишна цена на същата стока.
36
Освен това, в случай като разглеждания в главното производство, използването на декларираната в трета държава цена при износ на същата стока като тази, чиято митническа стойност се определя на основание член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, не противоречи на забраната по член 7, параграф 2, буква б) от Споразумението за митническо остойностяване. Всъщност, макар тази разпоредба, възпроизведена в правото на Съюза в член 144, параграф 2, буква б) от Регламент за изпълнение 2015/2447, да забранява определянето на митническата стойност въз основа на „система, предвиждаща приемането за митнически цели на по-високата от две алтернативни стойности“, тя по никакъв начин не забранява използването на декларираната цена при износ на същата стока, ако това е единствената налична за митническите органи стойност, по-специално с оглед на наличието на основателни съмнения относно истинността на първоначално декларираната стойност съгласно член 70 от Митническия кодекс на Съюза.
37
Накрая, следва също да се отбележи, че доколкото декларираната цена при износ, съобщена в рамките на международно споразумение в областта на митническото сътрудничество, по принцип съответства на реалната стойност на дадена стока, използването на тази цена не противоречи и на забраната за определяне на митническата стойност въз основа на произволно определени или фиктивни стойности, съдържаща се в член 7, параграф 2, буква ж) от Споразумението за митническо остойностяване, както и в член 144, параграф 2, буква ж) от Регламент за изпълнение 2015/2447, което запитващата юрисдикция следва да провери.
38
С оглед на гореизложеното на втория въпрос следва да се отговори, че член 74, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че позоваването на декларираната цена при износ на стока с местоназначение в митническата територия на Съюза, която митническите органи на държавата на износа са съобщили на митническите органи на държава членка в рамките на международно споразумение в областта на митническото сътрудничество, може да представлява разумен способ по смисъла на тази разпоредба за целите на определянето на митническата стойност на същата тази стока.
По съдебните разноски
39
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (пети петчленен състав)
реши:
1)
Член 74, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза
трябва да се тълкува в смисъл, че
декларираната цена при износ на стока с местоназначение в митническата територия на Европейския съюз, която митническите органи на държавата на износа са съобщили на митническите органи на държава членка в рамките на международно споразумение в областта на митническото сътрудничество, може да се квалифицира като налични данни на митническата територия на Съюза по смисъла на тази разпоредба за целите на определянето на митническата стойност на същата тази стока.
2)
Член 74, параграф 3 от Регламент № 952/2013
трябва да се тълкува в смисъл, че
позоваването на декларираната цена при износ на стока с местоназначение в митническата територия на Съюза, която митническите органи на държавата на износа са съобщили на митническите органи на държава членка в рамките на международно споразумение в областта на митническото сътрудничество, може да представлява разумен способ по смисъла на тази разпоредба за целите на определянето на митническата стойност на същата тази стока.
Sampol Pucurull
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Valasidis
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 25 март 2026 година.
Секретар
V. Di Bucci
Председател
M. van der Woude
(
*1
)	Език на производството: български.