62023CJ0264_RES
Predmet C-264/23
Booking.com BViBooking.com (Deutschland) GmbH
protiv
25hours Hotel Company Berlin GmbH i dr.
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam)
Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. rujna 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Tržišno natjecanje – Članak 101. UFEU-a. – Sporazumi između poduzetnika – Ugovori sklopljeni između internetske platforme za rezervaciju i hotelijera – Klauzule o paritetu cijena – Akcesorno ograničenje – Skupno izuzeće – Vertikalni sporazumi – Uredba (EU) br. 330/2010 – Članak 3. stavak 1. – Utvrđivanje mjerodavnog tržišta”
Prethodna pitanja – Dopuštenost – Potreba donošenja odluke u prethodnom postupku i relevantnost postavljenih pitanja – Ocjena nacionalnog suda – Pretpostavka relevantnosti postavljenih pitanja – Tužba za naknadu štete nastale povredom pravila tržišnog natjecanja – Dokazna vrijednost koju nacionalni sud može priznati pravomoćnim odlukama donesenima u drugoj državi članici – Nepostojanje utjecaja
(čl. 267. UFEU-a; Direktiva 2014/104 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 9. st. 2. i 3.)
(t. 33.-40.)
Zabranjeni sporazumi – Narušavanje tržišnog natjecanja – Akcesorno ograničenje – Pojam – Ograničenje koje je nužno za izvršenje glavne transakcije koja nema protutržišni karakter – Objektivnost i proporcionalnost – Ocjena objektivnosti – Uvjeti različiti od onih koji se zahtijevaju za izuzeće
(čl. 101. st. 1. i 3. UFEU-a)
(t. 51.-53., 55.-58., 65., 66.)
Zabranjeni sporazumi – Narušavanje tržišnog natjecanja – Akcesorno ograničenje – Pojam – Ograničenje koje je nužno za izvršenje glavne transakcije koja nema protutržišni karakter – Objektivnost i proporcionalnost – Ocjena proporcionalnosti
(čl. 101. st. 1. i 3. UFEU-a)
(t. 54.)
Zabranjeni sporazumi – Narušavanje tržišnog natjecanja – Akcesorno ograničenje – Pojam – Ograničenje koje je nužno za izvršenje glavne transakcije koja nema protutržišni karakter – Objektivnost i proporcionalnost – Klauzula o paritetu cijena u ugovorima između internetskih platformi za rezervaciju hotelskog smještaja i pružatelja usluga smještaja – Isključenost
(čl. 101. st. 1. UFEU-a)
(t. 59.-64., 72.-73., 75. i t. 1. izreke)
Zabranjeni sporazumi – Zabrana – Izuzeće prema kategorijama – Vertikalni sporazumi – Uredba br. 330/2010 – Pretpostavke – Mjerodavno tržište – Razgraničenje – Kriteriji – Zamjenjivost proizvoda ili usluga sa stajališta ponude i sa stajališta potražnje – Usluge posredovanja koje se pružaju putem platforme za rezervaciju hotelskog smještaja u transakcijama zaključenima između pružatelja usluga smještaja i potrošača – Konkretno ispitivanje zamjenjivosti navedenih usluga – Relevantni čimbenici – Uzimanje u obzir ocjena nacionalnog tijela nadležnog za tržišno natjecanje i nacionalnih žalbenih sudova – Provjere koje su na nacionalnom sudu
(čl. 101. st. 1. i 3. UFEU-a; Uredba Komisije br. 330/2010, čl. 3. st. 1.)
(t. 80., 82., 85.-90. i t. 2. izreke)
Kratak prikaz
Odlučujući o zahtjevu za prethodnu odluku Rechtbanka Amsterdam (Sud u Amsterdamu, Nizozemska, u daljnjem tekstu: sud koji je uputio zahtjev), Sud je dao nova pojašnjenja o primjeni načela zabrane zabranjenih sporazuma iz članka 101. stavka 1. UFEU-a na klauzule o paritetu cijena koje koristi Booking.com, poput drugih platformi za rezervaciju hotelskog smještaja, u ugovorima sklopljenima s pružateljima usluga smještaja. U ovom je slučaju Sud presudio da se takve klauzule ne mogu kvalificirati kao „akcesorna ograničenja” koja kao takva nisu obuhvaćena primjenom te odredbe, prije nego što pruže naznake o elementima utvrđivanja tržišta predmetnih proizvoda u svrhu primjene Uredbe o izuzeću br. 330/2010 (
1
).
Booking.com BV, društvo osnovano u skladu s nizozemskim pravom, povezuje smještajne objekte i klijente putem svoje internetske platforme za rezervaciju hotelskog smještaja booking.com u zamjenu za plaćanje provizije od strane tih objekata za svaku rezervaciju koja je izvršena putem te platforme, a koja nije otkazana. Društvo Booking.com djeluje na njemačkom tržištu od 2006., uz potporu svojeg njemačkog društva kćeri Booking.com (Deutschland).
Do 2015. društvo Booking.com uključilo je u opće uvjete sporazuma sklopljenih s pružateljima usluga smještaja tzv. „široku klauzulu o paritetu”, na temelju koje potonji pružatelji usluga nisu mogli nuditi, preko vlastitih prodajnih kanala ili drugih kanala kojima upravljaju treće osobe, uključujući konkurentske platforme, sobe po cijeni nižoj od one ponuđene na internetskoj stranici booking.com.
Društvo Booking.com se 2015. u dogovoru s francuskim, talijanskim i švedskim tijelima nadležnima za tržišno natjecanje obvezalo da će izbrisati tu široku klauzulu o paritetu kako bi je zamijenilo takozvanom „uskom” klauzulom o paritetu kojom se zabrana pružateljima usluga smještaja da nude svoje sobe po povoljnijim cijenama od onih ponuđenih na njegovoj stranici booking.com ograničava na ponude koje su podnijeli njihovi vlastiti prodajni kanali.
Odlukom od 22. prosinca 2015., donesenom nakon savjetovanja s Europskom komisijom, Bundeskartellamt (Savezni ured za zaštitu tržišnog natjecanja, Njemačka) ocijenio je, međutim, da je takva uska klauzula o paritetu također protivna zabrani zabranjenih sporazuma u pravu Unije i njemačkom pravu te je stoga društvu Booking.com naložio prestanak njezine primjene. Odlukom od 18. svibnja 2021. Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud, Njemačka), kojem je Savezni ured za zaštitu tržišnog natjecanja podnio žalbu, poništio je odluku Oberlandesgerichta Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu, Njemačka) od 4. lipnja 2019. kojom je djelomično prihvaćena žalba koju je društvo Booking.com podnijelo protiv odluke tog tijela. Presudio je, bez ispitivanja Suda, da uska klauzula o paritetu znatno ograničava tržišno natjecanje na tržištu internetskih platformi za rezervaciju hotelskog smještaja te na tržištu hotelskog smještaja. Takva se klauzula nije mogla kvalificirati kao „akcesorno ograničenje” jer nije utvrđeno da bi bez nje profitabilnost društva Booking.com bila ugrožena. Ta se klauzula nije mogla ni izuzeti na temelju Uredbe br. 330/2010 ili bilo kojeg drugog izuzeća od zabrane zabranjenih sporazuma u pravu Unije i njemačkom pravu.
U tom je kontekstu društvo Booking.com sudu koji je uputio zahtjev podnijelo zahtjev za utvrđenje, među ostalim, da klauzule o paritetu koje upotrebljava nisu protivne članku 101. UFEU-a. Stoga su 63 njemačka hotela protutužbom od tog suda zatražila, s jedne strane, da utvrdi da je društvo Booking.com povrijedilo članak 101. UFEU-a i da mu naloži plaćanje naknade štete zbog povrede članka 101. UFEU-a.
Sud koji je uputio zahtjev pitao se treba li klauzule o paritetu cijena koje pružaju internetske platforme za rezervaciju hotelskog smještaja smatrati akcesornim ograničenjima u smislu članka 101. stavka 1. UFEU-a. U slučaju da tu kvalifikaciju treba odbaciti, sud koji je uputio zahtjev smatra da bi se tada postavilo pitanje mogu li se te klauzule izuzeti na temelju Uredbe br. 330/2010. To ga je navelo na to da Sudu postavi pitanje o načinu utvrđivanja tržišta proizvoda o kojima je riječ u ovom slučaju u svrhu primjene te uredbe.
Ocjena Suda
Kao prvo, Sud je dao tražena pojašnjenja u pogledu područja primjene zabrane zabranjenih sporazuma iz članka 101. stavka 1. UFEU-a. U tom pogledu, kao što to proizlazi iz ustaljene sudske prakse, ako se na neku transakciju ili neku djelatnost, zbog njezine neutralnosti ili zbog njezina pozitivnog učinka na tržišno natjecanje, ne primjenjuje zabrana iz članka 101. stavka 1. UFEU-a, na ograničenje gospodarske autonomije jednog ili više sudionika u toj transakciji, koja bi se na prvi pogled mogla činiti protutržišnom, također se ne primjenjuje navedena zabrana ako je to ograničenje akcesorno navedenoj transakciji.
Kako bi se protutržišno ograničenje moglo kvalificirati kao „akcesorno”, valja ispitati, kao prvo, bi li glavnu transakciju bilo nemoguće izvršiti bez predmetnog ograničenja, pri čemu valja pojasniti kako činjenica da bi bez predmetnog ograničenja navedenu transakciju bilo teže izvršiti ili bi je bilo manje profitabilno ostvariti to ograničenje čini „objektivno nužnim” za izvršenje glavne transakcije. Kao drugo, predmetno ograničenje mora biti proporcionalno u odnosu na ciljeve predmetne transakcije.
U tom kontekstu, važno je pojasniti da treba razlikovati pojam „akcesorna ograničenja” kako je ispitan u okviru članka 101. stavka 1. UFEU-a i izuzeće na temelju članka 101. stavka 3. UFEU-a. Naime, za razliku od potonjeg, objektivna nužnost ograničenja u odnosu na glavnu transakciju ne podrazumijeva odvagivanje učinaka koji pospješuju tržišno natjecanje i protutržišnih učinaka nekog sporazuma, nego utvrđivanje je li u posebnom okviru te transakcije predmetno ograničenje nužno za izvršenje navedene transakcije. Iako je načelno isključivo na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi, uzimajući u obzir sve činjenične elemente koji su mu podneseni, jesu li ispunjeni uvjeti za utvrđivanje postojanja akcesornog ograničenja, Sud mu je unatoč tomu ovlašten pružiti informacije koje će ga voditi u ispitivanju tih uvjeta.
U ovom slučaju Sud ističe da, iako je pružanje usluga rezervacije hotela na internetu imalo neutralan ili čak pozitivan učinak na tržišno natjecanje, nije, naprotiv, utvrđeno da su klauzule o paritetu, kako široke tako i uske, objektivno nužne za izvršenje te glavne transakcije i proporcionalne u odnosu na cilj koji se njome želi postići. Naime, iako klauzule o paritetu očito proizvode znatne ograničavajuće učinke, uske klauzule o paritetu, iako manje ograničavajuće, ne mogu se smatrati objektivno nužnima za osiguranje ekonomske održivosti platforme za rezervaciju hotelskog smještaja.
Činjenica da su te klauzule usmjerene na borbu protiv eventualnih pojava parazitiranja i da su nužne za jamčenje povećanja učinkovitosti ili osiguranje poslovnog uspjeha navedenih usluga, pod pretpostavkom da je dokazana, ne omogućuje da se navedene klauzule kvalificira kao „akcesorna ograničenja”.
U tom kontekstu Sud podsjeća na to da se ispitivanje objektivne nužnosti ograničenja može, među ostalim, temeljiti na hipotetskoj analizi koja omogućuje ispitivanje načina na koji bi usluge funkcionirale da nije bilo klauzule o paritetu. U tom pogledu ističe da djelatnost društva Booking.com nije bila ugrožena u državama članicama u kojima su te klauzule zabranjene.
S obzirom na prethodna razmatranja, Sud je morao, kao drugo, precizirati uvjete za izuzeće određenih sporazuma na temelju članka 101. stavka 3. UFEU-a, utvrđene u Uredbi br. 330/2010. Sud koji je uputio zahtjev pošao je od pretpostavke da su klauzule o paritetu cijena dio „vertikalnog sporazuma” sklopljenog između društva Booking.com i različitih pružatelja usluga smještaja. Takvi sporazumi izuzeti su ako ispunjavaju određene uvjete, uključujući gornju granicu od 30 % tržišnog udjela dotičnog operatora.
U tom pogledu Sud podsjeća da, kako bi se utvrdilo mjerodavno tržište proizvoda, valja provjeriti jesu li proizvodi ili usluge koji su dio istog tržišta, za potrošače međusobno zamjenjivi ili nadomjestivi.
U ovom slučaju valja ispitati jesu li druge vrste usluga posredovanja i drugi prodajni kanali zamjenjivi s uslugama koje pruža Booking.com, kako s gledišta pružatelja usluga smještaja tako i s gledišta krajnjih potrošača, čak i ako ti kanali imaju različite značajke i ne nude iste funkcije pretraživanja i usporedbe ponuda. Sud je naglasio da utvrđivanje mjerodavnog tržišta ovisi o detaljnom činjeničnom ispitivanju koje može provesti samo sud koji je uputio zahtjev, a fortiori kada je, kao u ovom slučaju, Sudu podneseno malo elemenata.
U tu svrhu, na tom je sudu da uzme u obzir sve elemente koji su mu podneseni. U tom okviru, ocjene Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja i žalbenih sudova u Njemačkoj koje se odnose na utvrđivanje mjerodavnog tržišta proizvoda dio su osobito relevantnih elemenata konteksta.
Međutim, na njemu je da utvrdi sadržava li takva definicija tržišta, koja uzima u obzir posebne značajke „ugovornih usluga” koje nude platforme za rezervaciju hotelskog smještaja, kako s gledišta pružatelja smještaja tako i s gledišta krajnjih potrošača, bilo kakvu pogrešku u analizi ili se temelji na pogrešnim utvrđenjima.
(
1
)	Uredba Komisije (UE) br. 330/2010 od 20. travnja 2010. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađenih djelovanja (SL L 102, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 270.)