62023CJ0187
SODBA SODIŠČA (peti senat)
z dne 23. januarja 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Člen 267 PDEU – Pojem ‚sodišče‘ – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Evropsko potrdilo o dedovanju – Uredba (EU) št. 650/2012 – Člen 67(1) – Odločbe, ki jih sprejme organ izdajatelj – Neobstoj izvajanja sodne funkcije – Nedopustnost“
V zadevi C‑187/23, [Albausy] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Amtsgericht Lörrach (okrajno sodišče v Lörrachu, Nemčija) z odločbo z dne 21. marca 2023, ki je na Sodišče prispela 23. marca 2023, v postopku, ki ga je sprožila
E. V. G.‑T.
ob udeležbi
P. T.,
F. T.,
G. T.,
SODIŠČE (peti senat),
v sestavi I. Jarukaitis (poročevalec), predsednik četrtega senata v funkciji predsednika petega senata, D. Gratsias in Z. Csehi, sodnika,
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez‑Bordona,
sodna tajnica: N. Mundhenke, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 31. januarja 2024,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za E. V. G.‑T. T. C. Pfeiffer, Rechtsanwalt,
–
za nemško vlado J. Möller, M. Hellmann in J. Simon, agenti,
–
za špansko vlado I. Herranz Elizalde, agent,
–
za Evropsko komisijo J. Vondung in W. Wils, agenta,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 11. aprila 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (UL 2012, L 201, str. 107).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru postopka, ki ga je E. V. G.‑T. sprožila po smrti svojega moža za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, v katerem bi bila navedena kot edina dedinja.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba št. 650/2012
3
V uvodnih izjavah 7, 8, 67 in 71 Uredbe št. 650/2012 je navedeno:
„(7)
Pravilno delovanje notranjega trga bi bilo treba omogočiti z odpravo ovir za prosto gibanje oseb, ki se danes srečujejo s težavami pri uveljavljanju svojih pravic pri dedovanju s čezmejnimi posledicami. V evropskem območju pravice morajo imeti državljani možnost vnaprej urediti svoje dedovanje. Učinkovito je treba zagotavljati pravice dedičev in volilojemnikov, drugih oseb, ki so blizu zapustniku, ter upnikov zapuščine.
(8)
Za dosego teh ciljev bi bilo treba v tej uredbi združiti določbe o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju ali, odvisno od primera, sprejemljivosti, izvršljivosti in izvrševanju odločb, javnih listin in sodnih poravnav ter o uvedbi evropskega potrdila o dedovanju.
[…]
(67)
Za hitro, nemoteno in učinkovito urejanje dedovanja s čezmejnimi posledicami v Evropski uniji bi moral imeti dediči, volilojemniki, izvršitelji oporoke ali upravitelji zapuščine možnost, da zlahka dokažejo svoj status in/ali uveljavlja[jo] svoje pravice in pooblastila v drugi državi članici, na primer v državi članici, v kateri je zapuščina. V ta namen bi morala ta uredba določati uvedbo enotnega potrdila, tj. evropskega potrdila o dedovanju (v nadaljnjem besedilu: potrdilo), ki se izda za uporabo v drugi državi članici. […]
[…]
(71)
Potrdilo bi moralo imeti enake učinke v vseh državah članicah. Samo po sebi ne bi smelo biti izvršilni naslov, imeti pa bi moralo dokazno moč, poleg tega bi se moralo zanj predpostavljati, da točno odraža elemente, ki so bili ugotovljeni po pravu, ki se uporablja za dedovanje, ali po katerem koli drugem pravu, ki se uporablja za posamezne elemente, kot je materialna veljavnost razpolaganja za primer smrti. Dokazni učinek potrdila ne bi smel vključevati elementov, ki niso urejena s to uredbo, kot je ugotavljanje očetovstva in materinstva ali vprašanje, ali je določeno premoženje pripadalo zapustniku ali ne. […]“
4
Člen 3 te uredbe, naslovljen „Opredelitev pojmov“, določa:
„1.   V tej uredbi:
[…]
(c)
‚skupna oporoka‘ pomeni oporoko, ki jo sestavita dve ali več oseb v enem aktu;
[…]
(g)
‚odločba‘ pomeni vsako odločbo v dednih zadevah, ki jo izda sodišče države članice, ne glede na to, kako je odločba poimenovana, vključno s sklepom sodnega uradnika o odmeri stroškov sodnega postopka;
[…]
2.   V tej uredbi izraz ‚sodišče‘ pomeni vsak sodni organ ter vse druge organe in pravne strokovnjake, pristojne za dedne zadeve, ki izvajajo sodno funkcijo ali delujejo na podlagi pooblastil, ki jih nanje prenese sodni organ, ali pod nadzorom sodnega organa, če ti drugi organi in pravni strokovnjaki zagotavljajo jamstva glede svoje nepristranskosti in pravice strank do zaslišanja in so odločbe, ki jih izdajo, po pravu države članice, v kateri delujejo:
(a)
lahko predmet pritožbe, naslovljene na sodni organ, ali predmet ponovne preučitve s strani tega organa ter
(b)
imajo podobno veljavo in učinek kot odločba sodnega organa glede iste zadeve.
[…]“
5
Poglavje VI Uredbe št. 650/2012, naslovljeno „Evropsko potrdilo o dedovanju“, vsebuje člene od 62 do 73.
6
Člen 63 te uredbe, naslovljen „Namen potrdila“, v odstavku 2 določa:
„Potrdilo se lahko uporablja zlasti, da se dokaže eno ali več od naslednjega:
(a)
status in/ali pravice posameznega dediča oziroma volilojemnika, omenjenega v potrdilu, in njihovi deleži na zapuščini;
(b)
dodelitev določenega premoženja, ki je del zapuščine, dediču/dedičem […]
[…].“
7
Člen 66 Uredbe št. 650/2012, naslovljen „Preučitev zahteve“, določa:
„1.   Organ izdajatelj po prejemu zahteve preveri podatke, izjave, listine in druga dokazila, ki jih predloži prosilec. Po uradni dolžnosti opravi poizvedbe, potrebne za to preverjanje, če tako določa ali dovoljuje nacionalno pravo, ali pozove prosilca, naj predloži dodatna dokazila, ki se mu zdijo potrebna.
[…]
4.   Organ izdajatelj stori vse potrebno, da obvesti upravičence o zahtevi za potrdilo. Če je potrebno za ugotovitev elementov, ki jih je treba potrditi, zasliši vse udeležene osebe in izvršitelje ali upravitelje ter z javnimi obvestili da možnost drugim morebitnim upravičencem, da uveljavljajo svoje pravice.
[…]“
8
Člen 67 te uredbe, naslovljen „Izdaja potrdila“ določa:
„1.   Organ izdajatelj po postopku iz tega poglavja nemudoma izda potrdilo, ko so elementi, ki jih je treba potrditi, ugotovljeni po pravu, ki se uporablja za dedovanje, ali po katerem koli drugem pravu, ki se uporablja za posamezne elemente. Uporabi obrazec, sprejet po svetovalnem postopku iz člena 81(2).
Organ izdajatelj ne izda potrdila, zlasti če:
(a)
se elementi, ki jih je treba potrditi, izpodbijajo ali
(b)
potrdilo ne bi bilo skladno z odločbo, ki zadeva iste elemente.
2.   Organ izdajatelj stori vse potrebno, da obvesti upravičence o izdaji potrdila.“
9
Člen 69 navedene uredbe, naslovljen „Učinki potrdila“, določa:
„1.   Potrdilo učinkuje v vseh državah članicah, ne da bi bil za to potreben kakšen poseben postopek.
2.   Predpostavlja se, da potrdilo točno odraža elemente, ki so bili ugotovljeni po pravu, ki se uporablja za dedovanje, ali po katerem koli drugem pravu, ki se uporablja za posamezne elemente. Za osebo, ki v [je] na potrdilu navedena kot dedič[…][,] se predpostavlja, da ima status, naveden v potrdilu, in/ali pravice ali pooblastila, navedena v potrdilu, in da ni nobenih drugih pogojev in/ali omejitev v zvezi s temi pravicami ali pooblastili, razen tistih, ki so navedeni v potrdilu.
3.   Za osebo, ki na podlagi podatkov, potrjenih v potrdilu, izvrši plačila ali izroči premoženje osebi, ki je v potrdilu, navedena kot pooblaščenec za sprejem plačila ali premoženja, se šteje, da je poslovala z osebo, ki je pooblaščena za sprejem plačila ali premoženja, razen če ve, da vsebina potrdila ni točna, ali tega ne ve zaradi hude malomarnosti.
[…]“
10
Člen 72 iste uredbe, naslovljen „Pravna sredstva“, določa:
„1.   Odločbe, ki jih organ izdajatelj sprejme v skladu s členom 67, lahko izpodbija vsakdo, ki je upravičen, da zaprosi za potrdilo.
[…]
Pravno sredstvo izpodbijanja se vloži pri sodnem organu v državi članici organa, ki izda potrdilo, v skladu z njenim nacionalnim pravom.
[…]“
Izvedbena uredba (EU) št. 1329/2014
11
Člen 1(5) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 1329/2014 z dne 9. decembra 2014 o obrazcih iz Uredbe (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (UL 2014, L 359, str. 30) določa:
„Obrazec, ki se uporabi za izdajo evropskega potrdila o dedovanju iz člena 67(1) Uredbe (EU) št. 650/2012, je določen v Prilogi 5 kot obrazec V.“
12
Ta obrazec V na zadnji strani vsebuje navedbo, da „[o]rgan potrjuje, da je izvedel vse potrebne ukrepe za obveščanje upravičencev zahteve za potrdilo in da v času izdaje potrdila upravičenci niso izpodbijali nobenega od elementov, ki jih vsebuje“.
Nemško pravo
FamFG
13
Člen 26 Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit (zakon o postopku v družinskih zadevah in v zadevah, v katerih se odloča v nepravdnem postopku) z dne 17. decembra 2008 (BGBl. 2008 I, str. 2586) v različici, ki se uporablja v postopku v glavni stvari (v nadaljevanju: FamFG), določa:
„Sodišče po uradni dolžnosti opravi poizvedbe, ki so potrebne za ugotovitev dejstev, pomembnih za odločitev.“
14
Člen 352e FamFG, naslovljen „Odločitev o zahtevi za potrdilo o dedovanju“, določa:
„(1)   Potrdilo o dedovanju se izda le, če zapuščinsko sodišče presodi, da so dejstva, potrebna za utemeljitev zahteve, dokazana. Odloči se s sklepom. Sklep začne učinkovati z njegovo izdajo. Obvestilo o sklepu ni potrebno.
(2)   Če je sklep v nasprotju z izraženo voljo stranke, je treba o sklepu obvestiti stranke. V tem primeru sodišče zadrži takojšnje učinkovanje sklepa in odloži izdajo potrdila o dedovanju do pravnomočnosti sklepa.
(3)   Če je bilo potrdilo o dedovanju že izdano, je pritožba zoper sklep dopustna le, če se zahteva preklic potrdila o dedovanju.“
Zakon o mednarodnem dednem pravu in o spremembi predpisov o potrdilu o dedovanju ter drugih predpisov
15
Člen 35(1) Gesetz zum Internationalen Erbrecht und zur Änderung von Vorschriften zum Erbschein sowie zur Änderung sonstiger Vorschriften (zakon o mednarodnem dednem pravu in o spremembi predpisov o potrdilu o dedovanju ter drugih predpisov) z dne 29. junija 2015 (BGBl. 2015 I, str. 1042) določa:
“Če Uredba [št. 650/2012] in določbe tega oddelka ne določajo drugače, se uporabi [FamFG].“
16
Člen 39 tega zakona, naslovljen „Narava odločitve“, določa:
„(1)   Če so izpolnjeni pogoji za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, sodišče odloči z izdajo izvirnika evropskega potrdila o dedovanju. Če so izpolnjeni pogoji za izdajo overjenega prepisa ali za podaljšanje roka veljavnosti overjenega prepisa, sodišče odloči z izdajo overjenega prepisa ali s podaljšanjem roka veljavnosti overjenega prepisa. V preostalem odloči sodišče s sklepom.
(2)   Za izdajo evropskega potrdila o dedovanju in overjenega prepisa se uporabi obrazec iz člena 67(1), drugi stavek, Uredbe [št. 650/2012] v povezavi s členom 81(2) te uredbe.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
17
P. M. J. T., francoski državljan, ki je imel zadnje stalno prebivališče v Nemčiji, je umrl 15. septembra 2021.
18
E. V. G.-T., ki je preživela žena in ki jo zastopa pooblaščenec ad litem, je 23. novembra 2021 pri Amtsgericht Lörrach (okrajno sodišče v Lörrachu, Nemčija), ki je predložitveno sodišče, vložila zahtevo za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, s katerim je želela, da bi bila določena kot edina dedinja zapustnika. V ta namen je predložila skupno oporoko z dne 23. julija 2020, ki jo je lastnoročno napisala preživela žena, ki sta jo podpisala zadnjenavedena in zapustnik ter s katero sta zakonca drug drugega imenovala za edina dediča.
19
Poleg tega ni sporno, da je obstajala starejša oporoka z dne 31. maja 2001, ki jo je lastnoročno napisal in podpisal P. M. J. T. ter s katero je zadnjenavedeni kot dediča določil svoja vnuka in z njo svojega sina zadolžil za organizacijo pogreba v Španiji.
20
Sin in vnuka zapustnika menijo, da oporoka z dne 23. julija 2020 ni veljavna. V zvezi s tem pred predložitvenim sodiščem trdijo, da zapustnik ob sestavitvi te oporoke ni bil več oporočno sposoben in da podpis na tej oporoki ni njegov.
21
To sodišče je ugotovilo, da trditve sina in vnukov zapustnika niso utemeljene. Na eni strani naj okoliščina, ki so jo navedli, da je bil zapustnik občasno zmeden, ne bi zadostovala za ugotovitev neobstoja take sposobnosti ali za nadaljnje obravnavanje tega ugovora z dodatnimi poizvedbami. Na drugi strani je navedeno sodišče, potem ko je podpis zapustnika na skupni oporoki primerjalo s prejšnjimi primerki podpisov, ki jih je imelo na voljo, ugotovilo pristnost tega podpisa. Zato navedeno sodišče meni, da je preživela žena edina dedinja zapustnika.
22
Predložitveno sodišče se v zvezi s svojimi dvomi sprašuje, prvič, ali ugovori, navedeni v točki 20 te sodbe, lahko pomenijo oviro za izdajo evropskega potrdila o dedovanju. V zvezi s tem poudarja, da bi bilo člen 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 mogoče razlagati tako, da se ne nanaša le na ugovore, ki so bili vloženi v postopku, ki ni postopek za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, temveč tudi na ugovore, ki so bili vloženi v zadnjenavedenem postopku. Če je tako, bi lahko ugovori, ki so jih vložili sin in vnuka zapustnika pred navedenim sodiščem, v obravnavanem primeru pomenili oviro za izdajo potrdila, ki ga zahteva preživela žena.
23
V tem okviru se predložitveno sodišče sprašuje, ali lahko organ izdajatelj preuči ugovore, vložene v postopku za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, ali pa vsak tak ugovor nujno pomeni oviro za izdajo tega potrdila. To sodišče pojasnjuje še, da je to vprašanje v nemškem pravu predmet razprave.
24
Drugič, glede na pojasnila predložitvenega sodišča namerava pooblaščenec ad litem preživele žene v primeru prekinitve postopka v glavni stvari vložiti zahtevo za potrdilo o dedovanju, kakršno je določeno v členu 352e FamFG, v primeru česar bo treba ugovore, ki so jih vložili sin in vnuka zapustnika, na podlagi nacionalnega prava preučiti v tem drugem postopku. To sodišče se v zvezi s tem sprašuje, ali je treba člen 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 razlagati tako, da pa ugovori, ki bi bili zavrnjeni v okviru postopka, ki ni postopek za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, kot je postopek v zvezi s potrdilom o dedovanju, pomenijo oviro za izdajo evropskega potrdila o dedovanju.
25
Tretjič, ker ugovori sina in vnukov zapustnika v okviru postopka v glavni stvari niso utemeljeni, predložitveno sodišče meni, da stanje postopka dovoljuje odločitev o zadevi, in to tudi brez formalnega izvajanja dokazov. To sodišče se sprašuje, ali so tudi taki ugovori, ki niso dovolj utemeljeni, zajeti s členom 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 in lahko zato pomenijo oviro za izdajo evropskega potrdila o dedovanju. Navedeno sodišče v tem okviru omenja tudi možnost zlorabnih ugovorov.
26
Četrtič, če bi bilo predložitvenemu sodišču dopuščeno preučiti ugovore, vložene v postopku za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, naj bi se postavljalo vprašanje, ali in v kakšni obliki je treba navesti razloge za zavrnitev teh ugovorov. Postopkovna pravila iz Uredbe št. 650/2012 naj ne bi določala, da bi bila ob izdaji evropskega potrdila o dedovanju dodana odločba. To sodišče poleg tega poudarja, da obrazec, ki se uporabi za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, iz člena 1(5) Izvedbene uredbe št. 1329/2014, kot je naveden v Prilogi 5 k tej uredbi, vsebuje izjavo, da „[o]rgan potrjuje, da je izvedel vse potrebne ukrepe za obveščanje upravičencev zahteve za potrdilo in da v času izdaje potrdila upravičenci niso izpodbijali nobenega od elementov, ki jih vsebuje“.
27
V teh okoliščinah je Amtsgericht Lörrach (okrajno sodišče v Lörrachu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba člen 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 razlagati tako, da se nanaša tudi na ugovore, ki so bili vloženi v samem postopku izdaje evropskega potrdila o dedovanju in jih sodišče ne sme preizkusiti, in torej ne gre samo za ugovore, ki so se vložili v nekem drugem postopku?
2.
Če je odgovor na [prvo vprašanje] pritrdilen: ali je treba člen 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 razlagati tako, da se evropsko potrdilo o dedovanju ne sme izdati, tudi če so bili v postopku za izdajo evropskega potrdila o dedovanju vloženi ugovori, ki pa so se že preizkusili v postopku izdaje potrdila o dedovanju po nemškem pravu?
3.
Če je odgovor na [prvo vprašanje] pritrdilen: ali je treba člen 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 razlagati tako, da gre pri tem za vse ugovore, tudi če so bili predloženi brez utemeljitve in o tem ni treba izvesti formalnega dokaza?
4.
Če je odgovor na [prvo vprašanje] nikalen: v kakšni obliki mora sodišče navesti razloge, zaradi katerih je zavrnilo ugovore in izdalo evropsko potrdilo o dedovanju?“
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
28
Španska vlada izpodbija dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe. Ta vlada sicer priznava, da ima predložitveno sodišče status „sodišča“ v smislu člena 267 PDEU, vendar meni, da pri dejavnosti izdaje evropskega potrdila o dedovanju, kot je urejena z Uredbo št. 650/2012, ne gre za izvajanje sodne funkcije.
29
Ta vlada najprej trdi, da je dejstvo, da je mogoče izdajo evropskega potrdila o dedovanju zaupati sodišču ali drugemu pristojnemu organu, indic za to, da je ta izdaja upravne narave. Dalje, postopek izdaje tega potrdila naj ne bi bil zasnovan za preučevanje in reševanje vprašanj, ki so med potencialnimi upravičenci do dedovanja sporna. Nazadnje, evropsko potrdilo o dedovanju naj ne bi imelo zavezujočih učinkov, značilnih za sodno odločbo, in naj bi bilo zgolj informativno.
30
Iz ustaljene sodne prakse je razvidno, da lahko nacionalna sodišča predložijo zadevo Sodišču le, če pred njimi poteka spor in če odločajo v postopku, ki bo pripeljal do izdaje sodne odločbe (sodbi z dne 28. februarja 2019, Gradbeništvo Korana, C‑579/17, EU:C:2019:162, točka 34, in z dne 3. maja 2022, CityRail, C‑453/20, EU:C:2022:341, točka 42).
31
Pristojnost organa za predložitev zadeve Sodišču je treba torej ugotoviti glede na strukturna in funkcionalna merila. V zvezi s tem je mogoče nacionalni organ šteti za „sodišče“ v smislu člena 267 PDEU, kadar izvaja sodne funkcije, medtem ko mu pri izvajanju drugih funkcij, zlasti upravnih, te opredelitve ni mogoče priznati (sodba z dne 3. maja 2022, CityRail, C‑453/20, EU:C:2022:341, točka 43).
32
Iz tega sledi, da je treba za ugotovitev, ali je treba nacionalni organ, ki so mu z zakonom dodeljene različne funkcije, šteti za „sodišče“ v smislu člena 267 PDEU, preveriti, kakšna je specifična narava funkcij, ki jih opravlja v določenem normativnem okviru, v katerem Sodišču predloži vprašanje (sodba z dne 3. maja 2022, CityRail, C‑453/20, EU:C:2022:341, točka 44).
33
V obravnavani zadevi je iz pojasnil predložitvenega sodišča razvidno, da se to sprašuje o pooblastilih, ki so mu podeljena v specifičnem okviru postopka za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, kot je urejen s poglavjem VI Uredbe št. 650/2012.
34
Iz teh pojasnil je razvidno tudi, da so sin in vnuka zapustnika v postopku v glavni stvari vložili več ugovorov, da bi preprečili izdajo evropskega potrdila o dedovanju, ki ga je zahtevala zapustnikova preživela žena. Predložitveno sodišče se sprašuje o posledicah, ki jih je treba izpeljati iz obstoja teh ugovorov.
35
To sodišče v zvezi s tem navaja, da je v skladu z nacionalnim pravom pristojno za odločanje o takih ugovorih, zlasti kadar so vloženi ob izdajanju potrdila o dedovanju. Zato se sprašuje, ali lahko o navedenih ugovorih odloči tudi, če se ti ugovori pojavijo v okviru postopka za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, za katerega velja ureditev iz poglavja VI Uredbe št. 650/2012.
36
Predložitveno sodišče želi s prvimi tremi vprašanji, ki jih je postavilo Sodišču, zlasti izvedeti, ali je s to uredbo samo po sebi organu, ki odloča o zahtevi za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, podeljena pristojnost za odločanje o sporih, ki izhajajo iz ugovorov, vloženih v postopku za izdajo tega potrdila. Če je tako, se to sodišče glede na četrto vprašanje sprašuje, v kakšni obliki mora ta organ navesti razloge, zaradi katerih je zavrnilo ugovore in izdalo evropsko potrdilo o dedovanju.
37
Iz navedenega izhaja, da je treba za razlago Uredbe št. 650/2012, za katero je zaprosilo predložitveno sodišče, presoditi, ali to sodišče v specifičnem okviru postopka za izdajo evropskega potrdila o dedovanju izvaja sodne funkcije v smislu sodne prakse, navedene v točki 31 te sodbe. Ker je status „sodišča“ v smislu člena 267 PDEU pogoj za dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe (glej v tem smislu sodbo z dne 9. julija 2020, Land Hessen, C‑272/19, EU:C:2020:535, točka 42), je treba podati to razlago, da se lahko odloči o dopustnosti predloga za sprejetje predhodne odločbe.
38
V skladu s členom 67(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 650/2012 organ izdajatelj izda evropsko potrdilo o dedovanju, ko so elementi, ki jih je treba potrditi, ugotovljeni po pravu, ki se uporablja za dedovanje, ali po katerem koli drugem pravu, ki se uporablja za posamezne elemente. V skladu s členom 67(1), drugi pododstavek, točka (a), te uredbe organ izdajatelj tega potrdila ne izda, zlasti „če se elementi, ki jih je treba potrditi, izpodbijajo“.
39
Pri razlagi določbe prava Unije je treba upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je (sodba z dne 12. oktobra 2023, KBC Verzekeringen, C‑286/22, EU:C:2023:767, točka 32).
40
Na prvem mestu, v zvezi z besedilom člena 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 je treba navesti, da se ta določba brez razlikovanja nanaša na vse položaje, v katerih se elementi, ki jih je treba potrditi, „izpodbijajo“. Tako je očitno, da se navedena določba nanaša na vsak ugovor, ne glede na to, ali je bil vložen v postopku za izdajo evropskega potrdila o dedovanju ali v drugem postopku.
41
V zvezi s tem je treba navesti tudi, da v nobeni od jezikovnih različic člena 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 – med drugim v različicah v nemškem („wenn Einwände gegen den zu bescheinigenden Sachverhalt anhängig sind“), španskem („si los extremos que se han de certificar son objeto de oposición“), angleškem („if the elements to be certified are being challenged“), francoskem („si les éléments à certifier sont contestés“), italijanskem („gli elementi da certificare sono oggetto di contestazione“), litovskem („jei ginčijami patvirtintini faktai“) in švedskem jeziku („om ett klagomål har riktats mot de uppgifter som ska styrkas“) – ni formalno zahtevano, da so bili elementi, ki jih je treba potrditi, izpodbijani v okviru postopka, ki ni postopek, katerega predmet je izdaja evropskega potrdila o dedovanju.
42
Iz tega sledi, da ugovor, ki se nanaša na elemente, ki jih je treba potrditi, in ki je bil vložen v postopku za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, načeloma mora preprečiti izdajo tega potrdila.
43
Na drugem mestu, v zvezi s kontekstom, v katerega je umeščen člen 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012, je treba opozoriti, prvič, da v skladu s tem členom 67(1), prvi pododstavek, organ izdajatelj potrdilo nemudoma izda, „ko so elementi, ki jih je treba potrditi, ugotovljeni“.
44
Iz te zahteve je mogoče a contrario sklepati, da mora organ izdajatelj zavrniti izdajo tega potrdila, kadar elementov, ki jih je treba potrditi, ni mogoče šteti za „ugotovljene“, zlasti po ugovorih, vloženih v postopku za izdajo navedenega potrdila.
45
Drugič, člen 66 Uredbe št. 650/2012 v odstavku 1 določa obveznost organa izdajatelja, da preveri podatke, izjave, listine in druga dokazila, ki jih predloži prosilec.
46
Poleg tega člen 66(4) te uredbe organu izdajatelju nalaga obveznost, da stori vse potrebno, da obvesti upravičence o zahtevi za potrdilo. Ta organ mora, če je to potrebno za ugotovitev elementov, ki jih je treba potrditi, prav tako zaslišati vse udeležene osebe in izvršitelje ali upravitelje ter z javnimi obvestili dati možnost drugim morebitnim upravičencem, da uveljavljajo svoje pravice.
47
Zakonodajalec Unije pa je s tem, da je določil te obveznosti zaslišanja in obveščanja, nujno predvidel možnost, da se med obravnavo zahteve za izdajo evropskega potrdila o dedovanju vložijo ugovori in da ti ugovori po potrebi preprečijo izdajo tega potrdila.
48
Zato vsebina obveznosti preizkusa iz člena 66 Uredbe št. 650/2012, zlasti iz odstavka 4 tega člena 66, prav tako potrjuje razlago iz točke 42 te sodbe.
49
Tretjič, to razlago potrjuje vsebina obrazca V iz Priloge 5 k Izvedbeni uredbi št. 1329/2014. V skladu s členom 67(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 650/2012 mora organ izdajatelj za izdajo evropskega potrdila o dedovanju obvezno uporabiti ta obrazec (glej v tem smislu sodbo z dne 9. marca 2023, Registrų centras, C‑354/21, EU:C:2023:184, točka 46). Navedeni obrazec pa na zadnji strani vsebuje izjavo, s katero organ izdajatelj potrdi, da „v času izdaje potrdila upravičenci niso izpodbijali nobenega od elementov, ki jih vsebuje“.
50
Na tretjem mestu, to razlago potrjujejo tudi cilji Uredbe št. 650/2012, katere namen je, kot je razvidno iz njenih uvodnih izjav 7 in 8, pomagati dedičem in volilojemnikom ter drugim osebam, ki so blizu zapustniku, in upnikom zapuščine pri uveljavljanju njihovih pravic pri dedovanju s čezmejnimi posledicami, ter državljanom Unije omogočiti, da uredijo svoje dedovanje (sodba z dne 9. marca 2023, Registrų centras, C‑354/21, EU:C:2023:184, točka 41 in navedena sodna praksa).
51
Iz uvodne izjave 67 te uredbe je razvidno, da je bilo evropsko potrdilo o dedovanju uvedeno, da bi lahko dediči, volilojemniki, izvršitelji oporoke ali upravitelji zapuščine zlahka dokazali svoj status in/ali uveljavljali svoje pravice in pooblastila v drugi državi članici – na primer v državi članici, v kateri je zapuščina – da bi bilo urejanje dedovanja s čezmejnimi posledicami v Evropski uniji hitro, nemoteno in učinkovito.
52
Opozoriti je treba tudi, kot je to potrjeno v uvodni izjavi 71 navedene uredbe, da evropsko potrdilo o dedovanju v skladu s členom 69(1) in (2) iste uredbe učinkuje v vseh državah članicah, ne da bi bil za to potreben kakršen koli postopek, in da se zanj domneva, da točno odraža elemente, ki so bili ugotovljeni po pravu, ki se uporablja za dedovanje, ali po katerem koli drugem pravu, ki se uporablja za posamezne elemente, ter status in pravice oseb, ki so navedene kot dediči, volilojemniki, izvršitelji oporoke ali upravitelji zapuščine (glej v tem smislu sodbo z dne 1. julija 2021, Vorarlberger Landes- und Hypotheken-Bank, C‑301/20, EU:C:2021:528, točka 23).
53
V tem okviru bi lahko zaradi razlage člena 67(1) Uredbe št. 650/2012, ki bi dovoljevala izdajo in uporabo evropskega potrdila o dedovanju, čeprav so bili glede elementov, ki jih je treba potrditi, podani ugovori, nastali spori v zvezi s pravnimi posli, za katere je bilo potrdilo uporabljeno kot dokaz, kar bi bilo v nasprotju s ciljem olajšanja urejanja dedovanja s čezmejnimi posledicami.
54
Iz tega sledi, da cilj, s katerim je bila utemeljena uvedba evropskega potrdila o dedovanju, in sicer olajšanje urejanja dedovanja s čezmejnimi posledicami, prav tako potrjuje razlago člena 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012, v skladu s katero tega potrdila ni mogoče izdati v primeru ugovorov, vloženih v postopku za izdajo, iz katerih izhaja, da elementov, ki jih je treba potrditi, ni mogoče šteti za ugotovljene.
55
Kljub temu pojasnilu organu izdajatelju s tem, da mu ni podeljeno pooblastilo za odločanje o ugovorih v okviru postopka za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, ni prepovedano, da bi ugotovil, da je bilo o ugovoru, vloženem pred njim, že odločeno s pravnomočno sodno odločbo. V zvezi s tem je iz pojasnil, ki jih je zagotovilo predložitveno sodišče, razvidno, da se to sprašuje, ali je treba to določbo razlagati tako, da vsak ugovor nujno pomeni oviro za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, ali pa Uredba št. 650/2012 organu izdajatelju podeljuje pooblastilo, da preuči in zavrne brezpredmeten ali neutemeljen ugovor ter po potrebi izda potrdilo ne glede na obstoj takega ugovora.
56
V zvezi z ugovori, ki so bili že preučeni v okviru drugega postopka in ki so predmet drugega vprašanja, je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da se predložitveno sodišče natančneje sklicuje na primer, v katerem so bili ugovori, vloženi v postopku za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, že zavrnjeni v okviru drugega postopka. To sodišče se v bistvu sprašuje, ali je v tem primeru organ izdajatelj pristojen za izdajo tega potrdila ne glede na formalni obstoj ugovorov.
57
Najprej je treba navesti, da ta primer ni izrecno urejen s členom 67(1) Uredbe št. 650/2012. Natančneje, člen 67(1), drugi pododstavek, točka (b), te uredbe se nanaša na primer, v katerem odločba, ki je bila izdana v okviru drugega postopka in se nanaša na elemente, ki jih je treba potrditi, nasprotuje izdaji zahtevanega potrdila.
58
Vendar je treba pojem izpodbijanja v smislu člena 67(1), drugi pododstavek, točka (a), navedene uredbe nujno razlagati tako, da se ne nanaša na ugovore, ki so že bili zavrnjeni s pravnomočno odločbo, ki jo je izdal sodni organ, ki je odločal v okviru sodnega postopka. V nasprotnem primeru bi namreč lahko vsak ugovor neomejeno oviral izdajo evropskega potrdila o dedovanju, čeprav bi bil ta ugovor že preučen in pravnomočno zavrnjen v okviru sodnega postopka, in sicer ne glede na to, ali je ta postopek postopek iz člena 72 iste uredbe, ki se nanaša na pravna sredstva zoper odločbo o izdaji evropskega potrdila o dedovanju, ali pa postopek, ki je urejen zgolj z nacionalnim pravom.
59
V tem okviru zahteva po odločbi, ki je pravnomočna, izhaja iz nujnosti ohranitve zanesljivosti evropskega potrdila o dedovanju v skladu s cilji, navedenimi v točkah 50 in 51 te sodbe, kot je to pravilno navedla Evropska komisija. Izdaja tega potrdila, medtem ko bi bili ugovori, ki se nanašajo na elemente, ki jih je treba potrditi, predmet postopka, ki še poteka, bi namreč nujno vključevala tveganje, da bi bila vsebina navedenega potrdila v nasprotju z odločbo, ki bi bila pozneje izdana v okviru tega postopka.
60
Zato šele takrat, ko v okviru postopka, ki ni postopek za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, odločba o zavrnitvi ugovora postane pravnomočna, ta ugovor preneha biti ovira za izdajo tega potrdila na podlagi člena 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012.
61
Poleg tega je treba navesti, da člen 72 Uredbe št. 650/2012 določa pravno sredstvo pri sodnem organu države članice organa, ki izda potrdilo, v skladu s pravom te države zoper katero koli odločbo, ki jo ta organ izdajatelj izda na podlagi člena 67 te uredbe.
62
Iz tega sledi, da vsaka odločba, ki jo organ izdajatelj izda po izvedbi postopka za izdajo evropskega potrdila o dedovanju v skladu s členom 67(1) navedene uredbe, hipotetično ni pravnomočna. Tako bi izdaja takega potrdila kljub obstoju ugovorov, ki bi jih organ izdajatelj zavrnil kot brezpredmetne ali neutemeljene, nujno pomenila tveganje, ki je podobno tistemu, ki je bilo ugotovljeno v točki 59 te sodbe, in sicer tveganje, da bi bila vsebina tega potrdila izpodbita z odločbo, izdano pozneje v okviru postopka iz člena 72 iste uredbe.
63
Zato se zaradi nujnosti ohranitve zanesljivosti evropskega potrdila o dedovanju v skladu s cilji, navedenimi v točkah 53 in 54 te sodbe, zahteva, da se člen 67(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 650/2012 razlaga tako, da vsak ugovor, vložen v postopku za izdajo evropskega potrdila o dedovanju, tudi če se zdi brezpredmeten ali neutemeljen, preprečuje izdajo tega potrdila, z izjemo ugovorov, ki so bili pravnomočno zavrnjeni v okviru drugega postopka, kot je navedeno v točki 61 te sodbe.
64
Za ohranitev zaupanja državljanov Unije v evropsko potrdilo o dedovanju je namreč nujno, da se ta instrument, ki ima dokazno moč, določeno v členu 63(2) Uredbe št. 650/2012, in ki ima učinke, navedene zlasti v členu 69(2) in (3) te uredbe, izda le, če ni nobenega ugovora, ki bi se nanašal na elemente, ki jih je treba potrditi.
65
V primeru obstoja takega ugovora mora organ izdajatelj, ki nima pooblastila za odločanje o njem, zavrniti izdajo zahtevanega evropskega potrdila o dedovanju, pri čemer je ta zavrnitev lahko predmet pravnega sredstva iz člena 72 Uredbe št. 650/2012. Sodni organ, pri katerem se vloži tako pravno sredstvo, lahko po potrebi preuči utemeljenost ugovorov, ki so preprečili izdajo potrdila.
66
Glede na vse zgoraj navedene preudarke je treba ugotoviti, da predložitveno sodišče pri tem, ko kot organ izdajatelj evropskega potrdila o dedovanju izda odločbe na podlagi člena 67(1) Uredbe št. 650/2012, ne izvaja sodne funkcije in zato ni pristojno za predložitev zadeve Sodišču na podlagi člena 267 PDEU.
67
Iz tega sledi, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe nedopusten.
Stroški
68
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Amtsgericht Lörrach (okrajno sodišče v Lörrachu, Nemčija) z odločbo z dne 21. marca 2023, je nedopusten.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.