Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
JOSÉJA MARTÍNA Y PÉREZA DE NANCLARESA,
predstavljeni 21. januarja 2026(1)
Zadeva T‑150/25
Zollamt Österreich,
ob udeležbi
G GmbH
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija))
„ Predhodno odločanje – Carinska unija – Carinski zakonik Unije – Člen 33 Uredbe (EU) št. 952/2013 – Odločba v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo – Člen 34, od (3) do (6), Uredbe št. 952/2013 – Prenehanje veljavnosti, odprava in razveljavitev odločb v zvezi z zavezujočimi tarifnimi informacijami – Člen 44(4) Uredbe št. 952/2013 – Pritožba zoper odločbo v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo – Popravek – Retroaktivni učinek sodne odločbe “
I.      Uvod
1.        Vprašanje časovnih učinkov predpisov je povsem klasična tema v pravni strokovni literaturi. Od rimskega prava naprej se namreč uporablja splošno načelo, da „predpisi nimajo retroaktivnega učinka“,(2) zlasti kadar gre za predpise, s katerimi se sankcionirajo ali omejujejo pravice. To je eden od osnovnih temeljev, na katerih sloni zahteva po gotovosti in pravni varnosti. Nasprotno pa je odgovor na vprašanje časovnih učinkov sodnih odločb manj kategoričen, zlasti v primeru odločb o razveljavitvi pravnih aktov.
2.        Prav to je osrednje in novo vprašanje, ki se postavlja v obravnavani zadevi. To vprašanje namreč Splošnemu sodišču ponuja priložnost, da preuči časovne učinke odločbe, ki jo je nacionalni sodni organ v skladu s členom 44 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije(3) (v nadaljevanju: carinski zakonik Unije) sprejel glede odločbe v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo (v nadaljevanju: odločba ZTI).
3.        Odločba ZTI je dokument, s katerim carinski organi držav članic Evropske unije gospodarske subjekte na njihovo zahtevo obvestijo o tarifni številki (ki jo določa carinska nomenklatura), v katero bi bilo treba uvrstiti blago, kadar nameravajo blago uvoziti ali izvoziti. Ta informacija, ki predpostavlja razlago kombinirane nomenklature blaga, gospodarskim subjektom omogoča, da predvidijo carinske dajatve (ki so jih lahko dolžni plačati) in izračunajo znesek izvoznih nadomestil (do katerih so lahko upravičeni v okviru skupne kmetijske politike).(4)
4.        Namen uvedbe te prakse je bil gospodarskim subjektom zagotoviti določeno pravno varnost pri opravljanju njihove dejavnosti, pa tudi olajšati delo samih carinskih služb in doseči večjo enotnost pri uporabi carinskega prava Unije.(5)
5.        Spor o glavni stvari med gospodarskim subjektom in Zollamt Österreich (carinski urad, Avstrija; v nadaljevanju: carinski urad) se nanaša na odločbo ZTI. Stranki v postopku v glavni stvari se namreč ne strinjata glede tarifne uvrstitve blaga, ki ga trži gospodarski subjekt.
6.        Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče, Avstrija), ki je ugodilo predlogu gospodarskega subjekta, je spremenilo odločbo ZTI.
7.        Predložitveno sodišče, pri katerem je bila vložena revizija, se sprašuje, ali ima odločba Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče) učinek ex tunc.
II.    Pravni okvir
A.      Pravo Unije
8.        V uvodni izjavi 26 carinskega zakonika Unije je navedeno, da bi bilo treba „[z]aradi ravnotežja med potrebo, da carinski organi zagotovijo pravilno uporabo carinske zakonodaje na eni strani, in pravico gospodarskih subjektov do pravične obravnave na drugi strani […] carinskim organom podeliti obsežna pooblastila za nadzor, gospodarskim subjektom pa pravico do pritožbe“.
9.        Člen 33 carinskega zakonika Unije, naslovljen „Odločbe v zvezi z [ZTI]“, v odstavku 1 določa, da „[c]arinski organi na podlagi zahtevka sprejmejo odločbe v zvezi z [ZTI]“.
10.      Člen 34 navedenega zakonika, naslovljen „Upravljanje odločb v zvezi z [ZTI]“, določa:
„1.      Odločba ZTI preneha veljati pred koncem obdobja iz člena 33(3), kadar ni več skladna s pravom, in sicer zaradi:
(a)      sprejetja spremembe nomenklatur iz točk (a) in (b) člena 56(2); ali
(b)      sprejetja ukrepov iz člena 57(4);
z učinkom od datuma uporabe takšne spremembe ali ukrepov.
[…]
3.      Odločbe ZTI […] ne morejo prenehati veljati z učinkom za nazaj.
4.      Z odstopanjem od člena 23(3) in člena 27 se odločbe ZTI […] odpravijo, če temeljijo na nepravilnih ali nepopolnih podatkih vložnikov.
5.      Odločbe ZTI […] se razveljavijo v skladu s členom 23(3) in členom 28. Vendar pa se ne morejo razveljaviti na zahtevo imetnika odločbe.
6.      Odločb ZTI […] ni mogoče spremeniti.
[…]“
11.      Člen 43 tega zakonika določa, da se „[č]lena 44 in 45 […] ne uporabljata za pritožbe, vložene zaradi odprave, razveljavitve ali spremembe odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje, ki jo je sprejel sodni organ ali carinski organi v vlogi sodnih organov“.
12.      Člen 44 carinskega zakonika Unije, naslovljen „Pravica do pritožbe“, določa:
„1.      Vsaka oseba ima pravico do pritožbe na katero koli odločbo carinskih organov v zvezi z uporabo carinske zakonodaje, ki jo neposredno in osebno zadeva.
[…]
2.      Pravica do pritožbe se lahko uveljavlja najmanj na dveh stopnjah:
(a)      najprej pred carinskimi organi ali sodnim organom ali drugim organom, ki [se] določijo za ta namen;
(b)      nato pred višjim neodvisnim organom, ki je lahko sodni organ ali enakovredni specializirani organ […]
[…]
4.      Države članice zagotovijo, da pritožbeni postopki omogočajo hitro potrditev ali popravek odločb, ki jih sprejmejo carinski organi.“
13.      Člen 45 navedenega zakonika, naslovljen „Zadržanje izvršitve“, določa:
„1.      Vložitev pritožbe ne zadrži izvršitve izpodbijane odločbe.
2.      Carinski organi pa v celoti ali delno zadržijo izvršitev take odločbe, če utemeljeno dvomijo o skladnosti izpodbijane odločbe s carinsko zakonodajo ali menijo, da bi zadevni osebi lahko povzročila nepopravljivo škodo.
[…]“
B.      Avstrijsko pravo
14.      Člen 279 Bundesabgabenordnung (zvezni davčni zakonik, v nadaljevanju: BAO) določa:
„1.      Razen v primerih iz člena 278 mora upravno sodišče v zadevi vedno odločiti meritorno s sodbo. Pri tem lahko tako v izreku kot tudi v obrazložitvi stališče davčnega organa zamenja s svojim stališčem ter skladno s tem lahko izpodbijano odločbo v katero koli smer spremeni, razveljavi ali pritožbo zoper odločbo zavrne kot neutemeljeno.
2.      Z razveljavitvijo izpodbijane odločbe se postopek vrne v stanje, v katerem je bil pred izdajo te odločbe.
[…]“
III. Dejansko stanje in predlog za sprejetje predhodne odločbe
15.      Carinski urad je 27. oktobra 2022 na podlagi zahtevka družbe G GmbH izdal odločbo ZTI za blago z oznako „žilne preveze za enkratno uporabo“, ki ga je uvrstil pod oznako blaga 4008 2190 00 z veljavnostjo od 27. oktobra 2022 do 26. oktobra 2025.
16.      Družba G je 22. novembra 2022 zoper to odločbo vložila pritožbo, v kateri je trdila, da tarifna uvrstitev vsebinsko ni pravilna. Carinski urad je to pritožbo zavrnil.
17.      Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče) je z odločbo z dne 12. marca 2024 ugodilo pritožbi družbe G in izpodbijano odločbo ZTI spremenilo tako, da je bilo zadevno blago uvrščeno pod oznako blaga 4014 9000 00.
18.      Carinski urad je zoper odločbo Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče) vložil revizijo pri Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija). Meni, da je Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče) z odločbo, ki jo je oprlo na člen 279 BAO, želelo z učinkom za nazaj spremeniti odločbo ZTI, česar carinski zakonik Unije, zlasti člen 34(3) in (6), ne dopušča. Poleg tega naj pogoji za odpravo ZTI z učinkom za nazaj, kot so določeni v členu 27(1) navedenega zakonika, v obravnavani zadevi ne bi bili izpolnjeni.
19.      Predložitveno sodišče navaja, da lahko Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče) v skladu s členom 279(1) BAO s svojim stališčem nadomesti stališče davčne uprave tako v izreku kot v obrazložitvi ter torej izpodbijano upravno odločbo spremeni ali odpravi ali pritožbo zoper to odločbo zavrne kot neutemeljeno. Poleg tega naj bi v skladu s členom 279 BAO odločba Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče) iz postopka v glavni stvari učinkovala za nazaj od datuma, ko je carinski urad izdal ZTI, kar naj bi bilo v skladu z načelom učinkovitega sodnega varstva, ki ga zahteva pravo Unije.
20.      Vendar predložitveno sodišče v bistvu navaja, da carinski zakonik Unije v členu 34 izrecno določa primere, v katerih ZTI prenehajo veljati, so razveljavljene ali odpravljene, in časovne učinke takih dogodkov. Ob tej priložnosti poudarja, da se v skladu s členom 34(5) carinskega zakonika Unije odločbe ZTI ne razveljavijo na zahtevo imetnika odločb, da v skladu z odstavkom 3 tega člena odločbe ZTI ne morejo prenehati veljati z učinkom za nazaj in da odstavek 6 navedenega člena določa, da odločb ZTI ni mogoče spremeniti.
21.      V teh okoliščinah predložitveno sodišče dvomi o tem, ali zgoraj navedene določbe carinskega zakonika Unije lahko vplivajo na pritožbe, vložene na podlagi člena 44 navedenega zakonika, in če lahko, kakšen je ta vpliv.
22.      V teh okoliščinah je Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče) prekinilo odločanje in na podlagi člena 267 PDEU v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.      Ali je treba člene 33, 34, 44 in 45 [carinskega zakonika Unije] ob upoštevanju tega, da države članice v skladu s členom 44(4) [navedenega zakonika] zagotovijo, da pritožbeni postopki omogočajo hitro potrditev ali popravek odločb, ki jih sprejmejo carinski organi, razlagati tako, da odločba o pritožbi, ki je bila na podlagi člena 44(2) [carinskega zakonika Unije] vložena zoper [ZTI], izdano na podlagi člena 33 te uredbe, učinkuje za nazaj od datuma, ko je carinski urad izdal to [ZTI]?
2.      Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali je treba člene 33, 34, 44 in 45 [carinskega zakonika Unije] razlagati tako, da države članice lahko v svojih nacionalnih postopkovnih pravilih določijo, da odločba o pritožbi, ki je bila na podlagi člena 44(2) [tega zakonika] vložena zoper [ZTI], izdano na podlagi člena 33 [tega zakonika], učinkuje za nazaj od datuma, ko je carinski urad izdal to [ZTI]?“
IV.    Postopek pred Sodiščem in Splošnim sodiščem
23.      Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe je bil v sodnem tajništvu Sodišča vložen 21. februarja 2025. V skladu s členom 50b Statuta Sodišča Evropske unije je bil posredovan Splošnemu sodišču.
24.      Družba G, italijanska vlada in Evropska komisija so predložile pisna stališča. Komisija se je udeležila obravnave 10. decembra 2025.
V.      Pravna presoja
25.      Predložitveno sodišče z vprašanjema za predhodno odločanje, za kateri predlagam, naj se obravnavata skupaj, v bistvu sprašuje, ali je s pravom Unije združljiva nacionalna določba, v skladu s katero odločba o pritožbi, ki je bila v skladu s členom 44(2) carinskega zakonika Unije vložena zoper odločbo ZTI, izdano na podlagi člena 33 navedenega zakonika, učinkuje za nazaj od datuma, ko so to odločbo ZTI izdali carinski organi.
26.      Uvodoma se mi zdi koristno poudariti, da čeprav predložitveno sodišče pojasnjuje, da ima Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče) v skladu s členom 279(1) BAO možnost spremeniti odločbo ZTI, ki so jo izdali carinski organi, Sodišča ne sprašuje o združljivosti tega reformatoričnega pooblastila s členom 44 carinskega zakonika Unije.(6) Ugotoviti želi le, kakšni so časovni učinki odločbe, ki jo nacionalno sodišče sprejme v zvezi z ZTI.
27.      Predložitveno sodišče tako prosi za razlago člena 44(4) carinskega zakonika Unije. Zlasti se sprašuje, ali mora imeti popravek, ki ga ta določba nalaga v primeru ugoditve pritožbi, učinek za nazaj in ali lahko pravila, natančneje določena v členu 33 in členu 34, od (3) do (6), navedenega zakonika, vplivajo na odgovor, ki ga je treba dati na njegovo vprašanje.
28.      V zvezi s tem je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki se uresničujejo z ureditvijo, katere del je.(7)
29.      V teh okoliščinah predlagam, da svojo analizo začnem z razlago člena 44(4) carinskega zakonika Unije (razdelek A) in nato preverim skladnost člena 279 BAO s to določbo (razdelek B).
A.      Razlaga člena 44(4) carinskega zakonika Unije
30.      Glede na dvome, ki jih je izrazilo predložitveno sodišče, zlasti v zvezi z vplivom, ki bi ga člena 33 in 34 carinskega zakonika Unije lahko imela na razlago člena 44(4) navedenega zakonika, se mi zdi bolje začeti z analizo konteksta in ciljev, ki se uresničujejo s temi različnimi določbami (podrazdelek 1), preden se bom lotil samega besedila člena 44(4) tega zakonika in torej njegovega obsega (podrazdelek 2).
1.      Kontekst in cilji členov 33, 34 in 44 carinskega zakonika Unije
31.      Na prvem mestu in za boljše razumevanje cilja, ki se uresničuje s členom 44 carinskega zakonika Unije, zlasti njegovim odstavkom 4, se mi zdi zanimivo vrniti se nekoliko nazaj in opozoriti na kontekst, v katerem je bila uvedena pravica gospodarskih subjektov do pritožbe v carinskih zadevah na ravni Unije.
32.      Komisija je v začetku osemdesetih let prejšnjega stoletja poskrbela za pravico gospodarskih subjektov do pritožbe, ko je 29. januarja 1981 Svetu predložila predlog direktive o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uveljavljanju pravice do pritožbe v carinskih zadevah.(8)
33.      V tem predlogu je bilo v bistvu poudarjeno, da se glede na velike razlike med državami članicami v zvezi s posledicami pritožbe, vložene zoper carinsko odločbo, zdi nujno, da se na ravni Skupnosti določijo pogoji za vložitev take pritožbe.
34.      Zato je člen 2(1) navedenega predloga določal možnost vložitve pritožbe za odpravo ali spremembo odločbe v zvezi z uporabo carinskih predpisov. Člen 7 te uredbe pa je določal, da vložitev pritožbe ne zadrži izvršitve izpodbijane odločbe, razen če carinski organ ne odloči drugače.
35.      Vendar je bilo treba počakati na Uredbo Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti(9) (v nadaljevanju: stari carinski zakonik) in na sprejetje členov od 243 do 246 te uredbe, da je bila uvedena dejanska pravica gospodarskih subjektov do pritožbe.
36.      Dalje, ob sprejetju Uredbe (ES) št. 450/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o carinskem zakoniku Skupnosti (Modernizirani carinski zakonik)(10) je bila glede na člen 243 starega carinskega zakonika uvedena novost. S členom 23(4) te uredbe je bila namreč uvedena obveznost držav članic, da zagotovijo, da pritožbeni postopki omogočajo hitro potrditev ali popravek odločb, ki jih sprejmejo carinski organi.
37.      Nazadnje, člen 44(4) carinskega zakonika Unije prevzema člen 23(4) Uredbe št. 450/2008.
38.      Ta dodatek, ki je v središču obravnavane zadeve, po mojem mnenju izraža željo zakonodajalca Unije, da dodatno uredi in uskladi posledice zavrnitve pritožbe v carinskih zadevah ali ugoditve taki pritožbi ter da se, kot je Komisija navedla na obravnavi, dodatno zagotovita učinkovitost in uspešnost sodnega varstva gospodarskih subjektov.
39.      Na drugem mestu se mi prav tako zdi koristno poudariti, da so bila s ciljem zagotavljanja ravnotežja med obveznostjo carinskih organov, da zagotovijo pravilno uporabo carinske zakonodaje, na eni strani in pravico gospodarskih subjektov do pravične obravnave na drugi strani tem organom podeljena obsežna pooblastila za nadzor, gospodarskim subjektom pa pravica do pritožbe.(11)
40.      V tem smislu je bila pravica gospodarskih subjektov do pritožbe zasnovana zato, da bi bili zaščiteni pred morebitnimi zlorabami carinskih organov ali napakami, ki bi jih ti organi lahko storili pri uporabi carinske zakonodaje.
41.      Na tretjem mestu, za razumevanje povezave med členi 33, 34 in 44 carinskega zakonika Unije se je treba osredotočiti na njihovo vlogo v carinskem zakoniku Unije.
42.      Najprej, te določbe so v različnih oddelkih tega zakonika. Tako sta člena 33 in 34 v oddelku 3 z naslovom „Odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje“, medtem ko člen 44 spada v oddelek 6, naslovljen „Pritožbe“.
43.      Na splošno odločbe, sprejete v skladu s členoma 33 in 34 carinskega zakonika Unije, sprejmejo carinski organi, ki delujejo kot upravni organ in uporabljajo materialnopravna pravila, medtem ko odločbe, sprejete v skladu s členom 44 navedenega zakonika, sprejme bodisi sodni organ bodisi carinski organ, ki deluje kot sodni organ, v okviru ureditve upravnih sporov.
44.      Drugače povedano, s členoma 33 in 34 carinskega zakonika Unije na eni strani ter členom 44 navedenega zakonika na drugi strani se urejajo različni postopki in razmejujejo pristojnosti različnih organov.(12)
45.      Tako je namen členov 33 in 34 carinskega zakonika Unije urediti pristojnosti, ki jih imajo carinski organi kot upravni organ. Natančneje, člen 33 ureja postopek za izdajo odločbe ZTI, medtem ko se člen 34 nanaša na to, kako ti organi upravljajo take odločbe.
46.      V tem kontekstu je namen člena 34(3) carinskega zakonika Unije urediti časovne učinke prenehanja veljavnosti odločbe ZTI, če bi zaradi nastanka okoliščin, naštetih v odstavku 1 tega člena, taka odločba ZTI prenehala veljati pred koncem obdobja iz člena 33(3) navedenega zakonika.
47.      Člen 34(4) tega zakonika pa se nanaša na poseben primer, v katerem carinski organi odpravijo odločbo ZTI, če je vložnik predložil nepravilne ali nepopolne podatke, medtem ko se odstavek 5 tega člena nanaša na primer razveljavitve odločb ZTI, odstavek 6 pa določa, da odločb ZTI ni mogoče spremeniti.
48.      Kar pa zadeva člen 44 istega zakonika, ta obravnava spore v zvezi z odločbami, ki jih sprejmejo carinski organi. Tako v odstavku 1 določa pravico vsake osebe do pritožbe na katero koli odločbo carinskih organov, ki jo neposredno in osebno zadeva,(13) v odstavkih od 2 do 4 pa določa splošna načela, ki jih morajo države članice upoštevati pri oblikovanju svojih postopkovnih pravil na tem področju.
49.      Na četrtem mestu, bralcu ne bo ušlo, da se terminologija, uporabljena v členih 33 in 34 carinskega zakonika Unije ter v členu 44(4) navedenega zakonika, razlikuje. Medtem ko lahko odločbe, ki jih sprejmejo carinski organi, privedejo do prenehanja veljavnosti, odprave ali razveljavitve odločb ZTI, bodo odločbe, ki jih bodo sprejeli sodni organi, privedle bodisi do potrditve (v primeru zavrnitve pritožbe) bodisi do popravka (v primeru ugoditve pritožbi) odločb ZTI, ki bodo izpodbijane pred njimi. Ta zadnji vidik se mi zdi še posebej pomemben, ker popravek odločbe nujno vključuje njeno spremembo in ker je v zvezi z odločbami ZTI izvajanje te pristojnosti pridržano sodnim organom.
50.      Po mojem mnenju iz vseh teh elementov izhaja, da je treba člena 33 in 34 na eni strani ter člen 44 carinskega zakonika Unije na drugi strani pri presoji njihovega obsega preučiti ločeno. Tako časovni učinki odločb carinskih organov ne morejo pogojevati učinkov odločb sodnih organov niti vplivati nanje. Splošneje, zdi se mi, da zakonodajalec Unije obravnave odločb sodnih organov ni želel uskladiti z obravnavo odločb carinskih organov. V tem smislu okoliščina, da je iz člena 34 tega zakonika razvidno, da imajo učinek za nazaj le odprave odločb ZTI s strani carinskih organov pod pogoji, določenimi v odstavku 4 tega člena, ne pa prenehanja veljavnosti ali razveljavitve odločb ZTI, ni upoštevna za razlago obsega člena 44 navedenega zakonika. Predvsem ta okoliščina po mojem mnenju načeloma ne more upravičiti ugotovitve, da popravek odločb ZTI po odločbi nacionalnega sodišča v skladu s členom 44(4) navedenega zakonika ne more imeti učinka za nazaj.
51.      V teh okoliščinah se mi zdi, da se ni treba zadržati pri časovnih učinkih odločb o odpravi, razveljavitvi ali prenehanju veljavnosti, ki jih carinski organi sprejmejo na podlagi člena 34 carinskega zakonika Unije, da bi se določili časovni učinki odločb sodnih organov v širšem pomenu, sprejetih na podlagi člena 44 navedenega zakonika.
2.      Obseg člena 44(4) carinskega zakonika Unije
52.      Člen 44(4) carinskega zakonika Unije določa, da države članice zagotovijo, da pritožbeni postopki omogočajo hitro potrditev ali popravek odločb, ki jih sprejmejo carinski organi.
53.      V zvezi s tem opozarjam, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso pomen in obseg izrazov, ki jih pravo Unije ne opredeljuje in glede katerih ne vsebuje napotitve na pravo držav članic, določiti glede na njihov običajni pomen v vsakdanjem jeziku, ob upoštevanju konteksta, v katerem se uporabljajo, in ciljev, ki se uresničujejo z ureditvijo, katere del so.(14)
54.      Izraz „popravek“ v carinskem zakoniku Unije ni opredeljen. Vendar je v njegovem širokem pomenu popravek namenjen temu, da se korigira napaka, saj je cilj
popravka ta, da je ta akt tak, kot bi moral biti že ob sprejetju.(15) Izraz „popravek“ tako v sebi nosi samo idejo učinkovanja za nazaj.
55.      Res je, da gre načeloma za „popravek“, kadar je treba popraviti materialne napake, in sicer pravopisne in slovnične napake, očitne netočnosti ali računske napake, in da nasprotno ni mogoče govoriti o zgolj „popravku“, če je posledica spremembe sprememba vsebine zadevnega akta oziroma, drugače povedano, sprememba njegovega bistva.(16)
56.      Vendar je v okviru člena 44(4) carinskega zakonika Unije predvideni popravek posledica odločitve sodnega organa, da ugodi pritožbi, ki jo je vložil gospodarski subjekt. V tem kontekstu in zlasti ob upoštevanju pravice do učinkovitega pravnega sredstva izraza „popravek“ ni mogoče razlagati tako, da pomeni „popravek materialne napake“, temveč bolj kot „popravek krivice“, če mi je dovoljeno uporabiti ta izraz. Ne
nazadnje gre pri tem za isto idejo: odločba ZTI mora biti taka, kot bi morala biti že ob prvotnem sprejetju.
57.      Zato menim, da je treba člen 44(4) carinskega zakonika Unije razlagati tako, da ima popravek odločbe ZTI načeloma učinek ex tunc.
58.      Poleg tega se mi zdi ta razlaga v skladu z ravnotežjem, ki mora obstajati med načelom pravne varnosti na eni strani in pravico do učinkovitega sodnega varstva, zagotovljeno s členom 47, prvi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, na drugi strani.
59.      V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča namreč priznanje pravnomočnosti upravne odločbe po preteku razumnih rokov za vložitev tožbe ali z izčrpanjem pravnih sredstev pripomore k pravni varnosti, ne da bi v praksi onemogočalo ali pretirano oteževalo uveljavljanje pravic, ki jih daje pravni red.(17)
60.      Načelo pravne varnosti tako zahteva le, da učinki odločbe ZTI, zoper katero je bila vložena pritožba, postanejo dokončni, torej „vklesani v marmor“, šele ko je pritožba zavrnjena ali, če pritožba ni vložena, po izteku za to določenih rokov.
61.      Zato menim, da se za utemeljitev ohranitve učinkov odločbe ZTI v obdobju od začetka njene veljavnosti do ugoditve pravnemu sredstvu, vloženemu zoper to odločbo, ni mogoče sklicevati na načelo pravne varnosti. Nasprotna rešitev bi namreč pripeljala do tega, da bi taki učinki postali dokončni, čeprav bi nacionalni sodni organ ugotovil nezakonitost odločbe ZTI in ta odločba sama torej ne bi postala dokončna.
62.      Prav tako bi bila ohranitev učinkov odločbe ZTI, ki bi se štela za nezakonito, lahko v nasprotju s pravico do učinkovitega sodnega varstva, ker bi se taki učinki ohranili v razmerju do gospodarskega subjekta, čeprav bi ta v predpisanih rokih vložil pritožbo zoper odločbo ZTI. V tem smislu bi ugotovitev, da popravek ni bil izveden z učinkom za nazaj, imela resno posledico za gospodarski subjekt, ki ne bi bil upravičen do tarifne uvrstitve, ki jo je sicer zahteval že od vsega začetka, in to čeprav bi napaka izhajala iz napačne presoje carinskih organov in nikakor ne bi bila posledica njegovega ravnanja.
63.      Nazadnje, ugotovitev, da ima popravek iz člena 44(4) carinskega zakonika Unije le učinek ex nunc, se ne zdi združljiva s ciljem člena 45(2) navedenega zakonika, ki je zagotoviti učinkovitost pritožb.
64.      Zadnjenavedena določba namreč določa, da carinski organi v celoti ali delno zadržijo izvršitev izpodbijane odločbe, če utemeljeno menijo, da bi zadevni osebi lahko povzročila nepopravljivo škodo.
65.      Sodišče pa je že imelo priložnost v bistvu navesti, da pogoj „nepopravljive škode“ zahteva preučitev, ali bi morebitna odprava sporne odločbe omogočila spremembo položaja, ki bi ga povzročila njena takojšnja izvršitev.(18)
66.      Odlog izvršitve je torej povezan z možnostjo, da se pravni položaj osebe, ki je vložila pritožbo, spremeni z učinkom za nazaj.
67.      Dodatno se mi zdi koristno obravnavati ugotovitev italijanske vlade, da bi bilo težko zagotoviti, da bi bile vse druge države članice dejansko seznanjene z nacionalno sodno odločbo o odpravi ali popravku, ki učinkuje za nazaj.
68.      Ta trditev me ne prepriča zaradi sistema izmenjave informacij, vzpostavljenega na ravni Unije. V zvezi s tem je treba poudariti, da se v skladu s členom 21(1) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447 z dne 24. novembra 2015 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje nekaterih določb Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o carinskem zakoniku Unije(19) elektronski sistem, vzpostavljen v skladu s členom 16(1) carinskega zakonika Unije, uporablja za izmenjavo in shranjevanje informacij v zvezi z zahtevki in odločbami, povezanimi z ZTI ali katerim koli poznejšim dogodkom, ki bi lahko imel posledice za prvotni zahtevek ali odločbo. V zvezi s tem pristojni carinski organ poskrbi, da so informacije prek tega sistema na voljo nemudoma in najpozneje v sedmih dneh od njihovega prejetja.
69.      Zato in kot je Komisija navedla na obravnavi, kadar je odločba ZTI odpravljena ali spremenjena na podlagi odločbe nacionalnega sodišča, zadevni carinski organ informacije o tem nemudoma vnese v ta računalniški sistem, tako da so vidne vsem drugim carinskim organom.
B.      Združljivost člena 279 BAO s členom 44 carinskega zakonika Unije
70.      Po mnenju predložitvenega sodišča odločba Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče) v skladu s členom 279 BAO učinkuje za nazaj od datuma, ko je carinski urad izdal odločbo ZTI.
71.      V zvezi s tem opozarjam, da niti Sodišče niti Splošno sodišče ni pristojno za to, da bi se v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe izreklo o razlagi nacionalnega prava, saj je to izključno naloga predložitvenega sodišča. Sodišče ali Splošno sodišče morata namreč v okviru porazdelitve pristojnosti med sodiščema Evropske unije in nacionalnimi sodišči upoštevati dejanski in pravni okvir, v katerega so umeščena vprašanja za predhodno odločanje, kot je opredeljen v predložitveni odločbi.(20)
72.      Zato je treba šteti, da imajo v skladu s členom 279 BAO odločbe o spremembi odločb ZTI, ki jih je sprejelo Bundesfinanzgericht (zvezno finančno sodišče), učinek za nazaj. Po mnenju predložitvenega sodišča se ta presoja ujema s stališčem večine strokovne literature v Avstriji.(21)
73.      Po tej ugotovitvi je treba pripomniti, da je Sodišče že v sklepu z dne 19. januarja 2005, SmithKline Beecham (C‑206/03, EU:C:2005:31, točka 52), imelo priložnost navesti, da morajo pristojni organi in sodišča države članice v okviru svojih pristojnosti sprejeti vse potrebne splošne ali posamezne ukrepe za odpravo neskladnosti nepravilne ZTI. Med takimi posameznimi ukrepi sta med drugim odprava nepravilne ZTI in sprejetje nove informacije v skladu s pravom Unije.
74.      Ta sklep je bil izdan na podlagi starega carinskega zakonika.
75.      Sodišče je tako pojasnilo, da procesna pravila, ki se uporabljajo, spadajo na področje uporabe členov od 243 do 246 starega carinskega zakonika in, podredno, na podlagi člena 245 tega starega zakonika in načela procesne avtonomije držav članic na področje uporabe notranjega pravnega reda vsake države članice, vendar le če ta pravila niso manj ugodna od tistih, ki urejajo podobne notranje položaje (načelo enakovrednosti), in v praksi ne onemogočajo ali pretirano otežujejo uveljavljanja pravic, ki jih daje pravni red Unije (načelo učinkovitosti).(22)
76.      Nazadnje je treba poudariti, da po mnenju Sodišča pravila in učinki odločb, ki jih glede pravnega sredstva sprejme nacionalno sodišče, v mejah načel enakovrednosti in učinkovitosti spadajo na področje uporabe nacionalnega prava.(23)
77.      Menim, da je ta sodna praksa, ki je bila sprejeta na podlagi starega carinskega zakonika, še vedno upoštevna v zvezi s podrobnimi pravili glede odločb, ki jih sprejmejo nacionalna sodišča, ker so v zvezi s tem členi od 43 do 45 carinskega zakonika Unije tako rekoč enaki členom od 243 do 246 starega carinskega zakonika. Zato določajo zgolj pravico zadevnih oseb do pritožbe, potrebo po dvostopenjski kontroli, državo članico, ki je pristojna za njeno obravnavo, in primere odloga izvršitve odločb carinskih organov, zoper katere je bila vložena pritožba. Drugače povedano, v skladu s členom 43 navedenega zakonika(24) te določbe ne določajo ničesar v zvezi s podrobnimi pravili glede odločb, ki jih sprejmejo nacionalna sodišča.
78.      V zvezi z učinki odločb, ki jih sprejmejo nacionalna sodišča, pa se mi zdi, da je treba rešitev, ki jo je sprejelo Sodišče, prilagoditi. Natančneje, v skladu s členom 44(4) carinskega zakonika Unije države članice zagotovijo, da pritožbeni postopki omogočajo hitro potrditev ali popravek odločb, ki jih sprejmejo carinski organi. Ta določba v starem carinskem zakoniku ni imela enakovredne določbe.(25)
79.      Res je, da člen 44(4) carinskega zakonika Unije ne določa, ne kdaj ne kako je treba odločbe ZTI popraviti,(26) zahteva pa hiter odziv po pritožbenem postopku. Vseeno se mi zdi, da se s to določbo zahteva, da na eni strani države članice sprejmejo ukrepe, ki gospodarskemu subjektu omogočajo, da razpolaga z odločbo ZTI, ki je v skladu s pravom, in da ima na drugi strani tako izveden popravek učinek za nazaj. Prav ta cilj
se uresničuje s členom 279 BAO.
80.      V teh okoliščinah menim, da je treba člen 44(4) carinskega zakonika Unije razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni določbi, kot je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katero odločba o pritožbi, ki je bila v skladu s členom 44(2) carinskega zakonika Unije vložena zoper odločbo ZTI, izdano na podlagi člena 33 navedenega zakonika, učinkuje za nazaj od datuma, ko so to odločbo ZTI izdali carinski organi.
VI.    Predlog
81.      Glede na navedeno predlagam, naj se Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija) odgovori:
Člen 44(4) Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije
je treba razlagati tako, da
ne nasprotuje nacionalni določbi, kot je ta v postopku v glavni stvari, v skladu s katero odločba o pritožbi, ki je bila v skladu s členom 44(2) navedenega zakonika vložena zoper odločbo v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo, izdano na podlagi člena 33 tega zakonika, učinkuje za nazaj od datuma, ko so to odločbo izdali carinski organi.
Martín y Pérez de Nanclares
Predstavljeni na javni obravnavi v Luxembourgu, 21. januarja 2026.
Podpisi
1      Jezik izvirnika: francoščina.
2      To načelo je namreč navedeno na naslovnici Justinijanovega zakonika: „Leges et constitutiones futuris certum est dare formam
negotiis, non ad facta praeterita revocari, nisi nominatim et de praeterito tempore et adhuc pendentibus negotiis, cautum sit“ (Prva knjiga, naslov 14, zakon 7).
3      UL 2013, L 269, str. 1.
4      Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P. Légerja v združenih zadevah Timmermans Transport in Hoogenboom Production (C‑133/02 in C‑134/02, EU:C:2003:460, točka 4).
5      Glej v tem smislu sodbo z dne 29. januarja 1998, Lopex Export (C‑315/96, EU:C:1998:31, točka 19). Osnovni cilj je bil tudi preprečiti preveliko število sporov z gospodarskimi subjekti: Albert, J.-L., „Droit douanier européen“, JurisClasseur Europe Traité – Synthèse, LexisNexis, 2021, točka 35.
6      Za vsak primer bi pripomnil, da se mi bolj zdi, da je treba sodno prakso Sodišča razlagati tako, da ne nasprotuje temu, da nacionalna sodišča v zvezi s tem izvajajo reformatorično pooblastilo (glej v tem smislu sklep z dne 19. januarja 2005, SmithKline Beecham, C‑206/03, EU:C:2005:31, točka 55, in sodbo z dne 14. aprila 2011, British Sky Broadcasting Group in Pace, C‑288/09 in C‑289/09, EU:C:2011:248, točka 94).
7      Glej sodbo z dne 21. decembra 2023, G. K. in drugi (Evropsko javno tožilstvo) (C‑281/22, EU:C:2023:1018, točka 46 in navedena sodna praksa).
8      UL 1981, C 33, str. 2; za pregled razvoja pravice do pritožbe v carinskih zadevah glej Walsh, T., European Union Customs Code, Kluwer Law International in Alphen aan den Rijn, The Netherlands: Wolters Kluwer, 2015, str. 985–1021 (str. 986).
9      UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307.
10      UL 2008, L 145, str. 1.
11      Uvodna izjava 26 carinskega zakonika Unije.
12      V zvezi z razdelitvijo pristojnosti med carinskimi in sodnimi organi na področju carinskih kontrol glej sodbo z dne 21. septembra 2023, OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb (C‑770/21, EU:C:2023:690, točki 69 in 72).
13      Naj spomnim, da se tako določena pravica do pritožbe ne nanaša posebej na odločbe ZTI, ampak na vse odločbe, ki jih sprejmejo carinski organi.
14      Glej sodbo z dne 20. novembra 2025, Servoprax (Medicinske žilne preveze) (C‑631/23, EU:C:2025:906, točka 45 in navedena sodna praksa).
15      Ta ideja se mi zdi potrjena, če se v skladu s pravili razlage, ki jih je določilo Sodišče (glej v tem smislu sodbo z dne 5. decembra 2024, Network One Distribution, C‑506/23, EU:C:2024:1003, točka 27 in navedena sodna praksa), primerjajo jezikovne različice člena 44(4) carinskega zakonika Unije: „corrección“ v španščini, „correction“ v angleščini, „Berichtigung“ v nemščini in „correzione“ v italijanščini.
16      V zvezi s popravki uredbe glej omejitve, ki jih je Sodišče določilo v sodbah z dne 2. junija 1994, AC‑ATEL Electronics Vertriebs (C‑30/93, EU:C:1994:224, točke od 20 do 24), in z dne 22. decembra 2010, Premis Medical (C‑273/09, EU:C:2010:809, točke 29, 30, 36 in 59); v zvezi z omejitvami za popravek odločb, ki jih sprejmeta Urad Evropske unije za intelektualno lastnino in Urad Skupnosti za rastlinske sorte, glej sodbi z dne 9. septembra 2011, dm‑drogerie markt/UUNT –
Distribuciones Mylar (dm) (T‑36/09, EU:T:2011:449, točki 74 in 75), in z dne 25. junija 2020, Siberia Oriental/CPVO (Siberia) (T‑737/18, EU:T:2020:289, točka 53); v zvezi z omejitvami za popravek odločb, ki jih sprejmeta Sodišče in Splošno sodišče, glej sklepa z dne 24. novembra 2022, European Food in drugi (C‑333/19, neobjavljen, EU:C:2022:936, točka 6 in navedena sodna praksa), in z dne 27. maja 2024, EVH/Komisija (T‑53/21 REC, neobjavljen, EU:T:2024:338, točki 9 in 11 ter navedena sodna praksa).
17      Glej v tem smislu sodbe z dne 13. januarja 2004, Kühne & Heitz (C‑453/00, EU:C:2004:17, točka 24); z dne 12. februarja 2008, Kempter (C‑2/06, EU:C:2008:78, točki 57 in 58); z dne 27. junija 2013, Agrokonsulting-04 (C‑93/12, EU:C:2013:432, točka 48), in z dne 9. septembra 2021, Adler Real Estate in drugi (C‑546/18, EU:C:2021:711, točka 38).
18      Nasprotno pa je treba tudi preveriti, ali bi odlog izvršitve te odločbe lahko oviral njen polni učinek, če bi bila pritožba v postopku v glavni stvari zavrnjena (glej v tem smislu in po analogiji sodbo z dne 17. julija 1997, Giloy, C‑130/95, EU:C:1997:372, točki 35 in 36).
19      UL 2015, L 343, str. 558.
20      Glej v tem smislu sklepa z dne 24. aprila 2009, Koukou (C‑519/08, EU:C:2009:269, točka 43 in navedena sodna praksa), in z dne 30. junija 2011, Wamo (C‑288/10, EU:C:2011:443, točka 27).
21      V skladu z avstrijsko strokovno literaturo učinek ex tunc odločb, sprejetih na podlagi člena 279 BAO, izhaja iz besedila odstavka 2 te določbe in iz pravice do učinkovitega pravnega sredstva. Glej v zvezi s tem Fischerlehner, J., Das neue Abgabenverfahren, Manz, Dunaj, 2013, str. 325, in Gunacker-Slawitsch, B., „III. Das Verfahren vor dem Bundesfinanzgericht“, v Ehrke-Rabel, T. (ur.), Rechtsmittelverfahren in Abgabensachen, Manz, Dunaj 2013, str. 37–101 (str. 77 in 78). Učinek ex tunc odločb o spremembi izrecno potrjuje Ritz, C., „§ 279 BAO“, v Ritz/Koran (ur.), BAO – Bundesabgabenordnung, izd. št. 8, Linde, Dunaj, 2025, točki 2 in 18.
22      Sklep z dne 19. januarja 2005, SmithKline Beecham (C‑206/03, EU:C:2005:31, točka 53).
23      Sklep z dne 19. januarja 2005, SmithKline Beecham (C‑206/03, EU:C:2005:31, točka 55).
24      Glej v tem smislu sodbo z dne 11. aprila 2024, OSTP Italy (C‑770/22, EU:C:2024:299, točka 47).
25      Glej točko 36 teh sklepnih predlogov. Vendar je treba opozoriti, da se je sprememba odločbe ZTI z učinkom za nazaj na podlagi pritožbe, vložene pri nacionalnih sodiščih, vsaj v nekaterih državah članicah že uporabljala na podlagi starega carinskega zakonika (glej v tem smislu sodbo z dne 7. aprila 2011, Sony Supply Chain Solutions (Europe), C‑153/10, EU:C:2011:224, točki 16 in 17).
26      Tako na primer člena 44 in 45 carinskega zakonika Unije ne nasprotujeta nacionalni zakonodaji, ki določa takojšnjo izvršljivost prvostopenjskih sodb, ki še niso postale pravnomočne, ter tudi ne zahtevata, da bi nacionalna zakonodaja določala izvršljivost teh sodb (glej v tem smislu sodbo z dne 11. aprila 2024, OSTP Italy, C‑770/22, EU:C:2024:299, točka 42).