Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
JEANA RICHARDA DE LA TOURA,
predstavljeni 26. marca 2026(1)
Zadeva C‑706/23
Şcoala gimnazială „Mihai Eminescu“ Vaslui
proti
Uniunea Sindicală „Didactica“ Vaslui v imenu in za svoje člane,
KM,
LN,
HT,
JC,
BF,
AX,
TK,
MG,
DB,
EJ,
RL,
DV,
MR,
GP
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel Iaşi (pritožbeno sodišče v Iașiju, Romunija))
„ Predhodno odločanje – Socialna politika – Direktiva 2003/88/ES – Člen 7 – Listina Evropske unije o temeljnih pravicah – Člen 31(2) – Okvirni sporazum UNICE, CEEP in ETUC o delu s krajšim delovnim časom – Okvirni sporazum ETUC, UNICE in CEEP o delu za določen čas – Določbi 4, točka 1 – Načelo prepovedi diskriminacije – Načelo prorata temporis – Sočasna sklenitev različnih pogodb o zaposlitvi – Pedagoški delavci, zaposleni na podlagi pogodb o zaposlitvi s polnim delovnim časom za nedoločen čas in s krajšim delovnim časom za določen čas – Nadomestilo, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta, izračunano izključno na podlagi pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas za polni delovni čas – Dodelitev nadomestila za prehrano ob upoštevanju dejansko opravljenega delovnega časa le v okviru pogodbe o zaposlitvi s polnim delovnim časom “
I.      Uvod
1.        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 7(1) Direktive 2003/88/ES(2) in člena 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah(3) ter določbe 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenega 6. junija 1997, ki je v Prilogi k Direktivi 97/81/ES(4), in določbe 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je v Prilogi k Direktivi 1999/70/ES(5) (v nadaljevanju: skupaj: okvirna sporazuma). Besedilo teh določb 4(1) je v bistvu enako.
2.        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Uniunea Sindicală „Didactica“ Vaslui (sindikat „Didactica“ v Vasluiju, Romunija), ki deluje v imenu in za račun svojih 14 članov, pedagoških delavcev ali pomožnih pedagoških delavcev (v nadaljevanju: zadevni delavci) na eni strani in Şcoala Gimnazială Mihai „Eminescu“ Vaslui (srednja šola „Mihai Eminescu“ v Vasluiju, Romunija) (v nadaljevanju: srednja šola „Mihai Eminescu“) na drugi strani v zvezi z izračunom denarnih pravic zadevnih delavcev, ki se nanašajo na plačan letni dopust in dodelitev nadomestila za prehrano, ki naj bi se moralo prišteti njihovi plači v primeru sočasne sklenitve pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas(6) s polnim delovnim časom za osnovno delovno mesto in pogodbe o zaposlitvi za določen čas(7) s krajšim delovnim časom.
3.        Sodna praksa Sodišča v zvezi z razlago člena 7(1) Direktive 2003/88 in določb 4(1) okvirnih sporazumov za zagotovitev enakega obravnavanja v zvezi s plačilom, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta, zagotavlja trdne oporne točke. Novo vprašanje za obravnavo je primerljivost položajev v primeru sočasne sklenitve več pogodb med delavcem in zlasti istim delodajalcem.
4.        To vprašanje se umešča v nadaljevanje številnih sodb, v katerih je Sodišče v uvodu k svoji razlagi določb 4(1) okvirnih sporazumov dosledno pojasnilo, da ju je treba razumeti tako, da izražata načelo socialnega prava Unije, ki ga ni mogoče razlagati ozko glede na cilj zagotavljanja uporabe načela prepovedi diskriminacije delavcev, zaposlenih za določen čas, ali delavcev, zaposlenih s krajšim delovnim časom. Predstavil bom razloge, iz katerih se po mojem mnenju okvirna sporazuma uporabljata v okoliščinah postopka v glavni stvari, pri čemer sočasna sklenitev pogodb dejansko ni upoštevna.
II.    Pravni okvir
A.      Pravo Unije
5.        Sklicevati se je treba na člen 7 Direktive 2003/88 in na določbe od 2 do 4 okvirnih sporazumov.
B.      Romunsko pravo
6.        Bistvo nacionalne zakonodaje je mogoče povzeti, kot sledi, s sklicevanjem na:
–        Legea nr. 1/2011 a educației naționale (zakon št. 1/2011 o nacionalnem izobraževanju)(8) z dne 5. januarja 2011 v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari(9) (v nadaljevanju: zakon št. 1/2011);
–        Legea-cadru nr. 153/2017 privind salarizarea personalului plătit din fonduri publice (okvirni zakon št. 153/2017 o plačilu osebja, plačanega iz javnih sredstev)(10) z dne 28. junija 2017 v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: okvirni zakon št. 153/2017), in
–        pravila o izvajanju zakona št. 1/2011:
–        Standardle metodologice privind întocmirea proiectului de încadrare, spoštovanje a planului de încadrare a personalului didactic de predare din unitățile de învățământ preuniversitar și încadrarea în regim de plata cu ora a personalului didactic de predare din învățământulul preuniversitar (pravila o izvajanju v zvezi z oblikovanjem projekta in načrta zaposlovanja pedagoških delavcev v preduniverzitetnih izobraževalnih ustanovah ter zaposlovanja učiteljev v preduniverzitetnih izobraževalnih ustanovah v okviru sistema plač po urni postavki), ki so bila odobrena z Ordinul nr. 4165/2018 (uredba št. 4165/2018)(11) z dne 24. julija 2018 (v nadaljevanju: pravila o izvajanju iz leta 2018), ter
–        Standardle metodologice privind efectuarea concediului de odihnă al personalului didactic de predare, deducere, de îndrumare și control și al personalului de Cercetare din învățământul de stat (pravila o izvajanju v zvezi z letnim dopustom za pedagoške, vodstvene, kadrovske in nadzorne delavce ter delavce za raziskovanje državnega izobraževanja), ki so bila odobrena z Ordinul nr. 4050/2021 (uredba št. 4050/2021)(12) z dne 29. junija 2021 (v nadaljevanju: pravila o izvajanju iz leta 2021)(13).
7.        Učitelji, plačani iz javnih sredstev, se lahko zaposlijo v okviru PNČ ali PDČ (člen 254(1) zakona št. 1/2011). Sočasno opravljanje funkcij poučevanja je dovoljeno v primeru prostega delovnega mesta ob upoštevanju splošnih zakonskih določb in določb, ki urejajo prekrivanje delovnega časa, maksimalno število ur tedenskega pedagoškega dela in počitek v primeru prekoračitve tega časa (člen 29 okvirnega zakona št. 153/2017 in člen 6 pravil o izvajanju iz leta 2018, ki se nanaša na zaposlitev v okviru sistema plač po urni postavki).
8.        Osnovni delovni čas za učitelje v srednješolskem in neuniverzitetnem visokošolskem izobraževanju znaša 18 ur na teden (člen 262(3)(c) zakona št. 1/2011) z zgornjo omejitvijo največ 40 ur na teden (8 ur na dan) (člen 262(1) tega zakona). Ta člen 262 je naveden v oddelku navedenega zakona, naslovljenem „Delovni čas pedagoškega dela“.
9.        Plačilo pedagoških delavcev se v primeru PDČ ali sočasnega opravljanja več zaposlitev izračuna na podlagi pedagoškega dela na uro (člen 254(1) zakona
št. 1/2011; člen 12(1) Priloga I, poglavje I, del B, okvirnega zakona št. 153/2017, in člen 3(6) pravil o izvajanju iz leta 2018).
10.      Učitelji, ki so na podlagi PDČ ali PNČ zaposleni s polnim delovnim časom za celotno šolsko leto, imajo pravico do 62 delovnih dni plačanega letnega dopusta, ki se lahko, če ni izkoriščen, prenese v naslednje šolsko leto (člen 267(1) in (3) zakona št. 1/2011)(14). Tisti, ki so delali le del šolskega leta ali s krajšim delovnim časom, imajo pravico do letnega dopusta sorazmerno s časom opravljenega dela v zadevnem šolskem letu (člen 3(2) in (5)
pravil o izvajanju iz leta 2021(15)).
11.      Pedagoški delavci med letnim dopustom prejmejo „nadomestilo za letni dopust, izračunano v skladu z zakonskimi določbami, ki se uporabljajo za osebje, plačano iz javnih sredstev“ (člen 11 Priloga I, poglavje I, del B, okvirnega zakona št. 153/2017).
12.      V predlogu za sprejetje predhodne odločbe ni navedena nobena posebna zakonska določba v zvezi z izračunom tega „nadomestila za letni dopust“, ne glede na to, ali so pedagoški delavci sklenili PDČ ali PNČ. Iz člena 5(1) pravil o izvajanju iz leta 2021(16) je mogoče sklepati, da se nadomestilo, izplačano za delovni čas na podlagi PNČ, ohrani v celoti. Zato se je treba – enako kot Evropska komisija – sklicevati na splošno pravilo, ki se uporablja za vse delavce, in je določeno v členu 150 Legea nr. 53/2003 privind Codul muncii (zakon št. 53/2003 o zakoniku o delovnih razmerjih)(17) z dne 24. januarja 2003(18). V skladu s tem členom ima „delavec […] za čas dopusta pravico do nadomestila plače za letni dopust, ki ne sme biti nižje od osnovne plače ter stalnih nadomestil in dodatkov, ki mu pripadajo za ta čas in so določeni v individualni pogodbi o zaposlitvi. […] Nadomestilo plače za letni dopust je enako [temu] povprečnemu dnevnemu plačilu […] v zadnjih treh mesecih pred mesecem začetka odsotnosti, pomnoženemu s številom dni odsotnosti.“
13.      Nasprotno pa imajo v primeru sočasnega opravljanja več zaposlitev „[z]aposleni učitelji, ki poleg tega opravljajo dejavnost v okviru sistema plač po urni postavki, pravico do plačanega letnega dopusta samo za osnovno delovno mesto, za katero je bila sklenjena individualna pogodba o zaposlitvi“ (člen 5(1) pravil o izvajanju iz leta 2021(19)).
14.      Poleg tega delavci, ki so plačani iz javnih sredstev, prejemajo nadomestila za prehrano v višini ene dvanajstine dveh zagotovljenih nacionalnih minimalnih bruto osnovnih plač, ki se izplača mesečno sorazmerno z dejansko opravljenim delovnim časom preteklega meseca, v določenih mejah (člen 18(1) in (2) okvirnega zakona št. 153/2017). Izplačilo nadomestila za prehrano in drugih nagrad, nadomestil in drugih dodatkov ne sme presegati 30 % osnovne plače (člen 25(1) tega zakona).
III. Dejansko stanje v sporu o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
15.      V šolskih letih od 2019/2020 do 2022/2023 je vsak od zadevnih delavcev s srednjo šolo „Mihai Eminescu“ sklenil PDČ s krajšim delovnim časom(20) v sistemu plače po urni postavki za obdobje od septembra do junija v vsakem od teh šolskih let. Te pogodbe so sklenili sočasno s PNČ s polnim delovnim časom, ki so jo kot pedagoški delavci ali pomožni pedagoški delavci sklenili s to ustanovo oziroma – v enem primeru – z drugo ustanovo.
16.      Denarne pravice v zvezi z izrabljenim letnim dopustom(21) in nadomestilom za prehrano so bile določene le glede na plačilo za osnovni delovni čas, torej na podlagi PNČ s polnim delovnim časom, pri čemer se ni upoštevala dejavnost v okviru PDČ.
17.      Tožeča stranka je pri Tribunalul Vaslui (okrožno sodišče v Vasluiju, Romunija) vložila tožbo, s katero je predlagala, naj se srednji šoli „Mihai Eminescu“ naloži, da za zadevne delavce izračuna in jim izplača nadomestila za letni dopust in prehrano (sorazmerno z dejansko opravljenim delovnim časom) na podlagi plač, ki jih je prejela v okviru sistema plač po urni postavki.
18.      Navedeno sodišče je s sodbo z dne 17. marca 2023 temu predlogu ugodilo. Prvič, da bi izključilo uporabo splošnih upravnih predpisov,(22) ki omejujejo dodelitev plačanega letnega dopusta za pogodbo, sklenjeno za osnovno delovno mesto, je ugotovilo, da ima člen 144(1) zakonika o delovnih razmerjih, ki zagotavlja pravico do plačanega letnega dopusta, v hierarhiji aktov višjo pravno vrednost. Oprlo se je tudi na uporabo člena 7 Direktive 2003/88 v povezavi z določbo 4 okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, ki se nanaša na načelo prepovedi diskriminacije, kakor ju razlaga Sodišče, da bi razsodilo, da nacionalna ureditev, ki prepoveduje dodelitev plačanega letnega dopusta, s tema določbama ni združljiva.
19.      Drugič, v zvezi z nadomestilom za prehrano, zahtevanim sorazmerno z dejansko opravljenim delovnim časom, je navedeno sodišče za odreditev njegovega izplačila ugotovilo, da ureditev, ki se uporablja,(23) ne razlikuje glede na vrsto pogodbe.
20.      Srednja šola „Mihai Eminescu“ je pri Curtea de Apel Iai (pritožbeno sodišče v Iașiju, Romunija), ki je predložitveno sodišče, zoper to sodbo vložila pritožbo, pri čemer jo je omejila na dodelitev nadomestila za letni dopust.
21.      Ta izobraževalna ustanova trdi, da se osnovna plača učitelja, zaposlenega na podlagi PDČ, uporablja za izračun urne postavke za prosta ali rezervirana učiteljska delovna mesta in da je treba opravljanje pedagoške dejavnosti, ki se izplačuje po urni postavki, šteti za dodatno dejavnost k osnovni pogodbi. Meni, da iz zakonskih določb izhaja, da je romunski zakonodajalec štel, da je treba nadomestilo za letni dopust dodeliti le za osnovni delovni čas, ki je delovni čas v okviru PDČ.
22.      Poleg tega trdi, da zadevni delavci prejemajo nadomestilo za prehrano za osnovno delovno mesto, ki predstavlja eno dvanajstino dveh zagotovljenih nacionalnih minimalnih bruto osnovnih plač. Zato naj bi se z dodelitvijo nadomestila za prehrano za dejavnost, opravljeno v okviru sistema plač po urni postavki, ki jo je odredilo prvostopenjsko sodišče, presegla zgornja meja 30 % zneska osnovnih plač, kot je določena v členu 25 okvirnega zakona št. 153/2017 iz člena 18 tega zakona.
23.      Na prvem mestu, predložitveno sodišče izraža prepričanje, da ureditev v zvezi z izplačilom letnega dopusta ustvarja različno obravnavanje delavcev v škodo tistih, ki opravljajo več zaposlitev sočasno, pri čemer ta razlika izhaja iz tega, da se plačilo zadnjenavedenih, izplačano med plačanim letnim dopustom, izračuna samo na podlagi dohodkov iz osnovnega delovnega mesta, ne da bi se upoštevali dohodki iz dela, opravljenega na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom. Vendar navedeno sodišče pojasnjuje, da nekatera nacionalna sodišča in Curtea Constituțională (ustavno sodišče, Romunija) menijo, da to različno obravnavanje ni diskriminatorno. Predložitveno sodišče opozarja, da je zadnjenavedeno sodišče razsodilo,(24) da določitev načina izračuna zneska nadomestila za letni dopust, ki se v primeru sočasne sklenitve pogodb o zaposlitvi brez diskriminacije uporablja za vse zaposlene iz proračunskega sektorja, spada izključno v pristojnost zakonodajalca in ne more pomeniti vprašanja ustavnosti, dokler priznava pravico do plačanega letnega dopusta. Predložitveno sodišče se sprašuje o združljivosti te analize s pravom Unije.
24.      Na drugem mestu, predložitveno sodišče najprej pojasnjuje, da je nadomestilo za prehrano denarni znesek, ki se doda plačnim pravicam. Znesek tega nadomestila naj bi se spreminjal glede na znesek zagotovljene nacionalne minimalne bruto osnovne plače in naj ne bi smel presegati ene dvanajstine dvakratnika te plače, pri čemer naj bi se ta zgornja meja izračunala za delo s polnim delovnim časom. Predložitveno sodišče dalje navaja, da se pravica do nadomestila za prehrano zdi neločljivo povezana s pogoji zaposlitve, kakor so opredeljeni v sodni praksi Sodišča,(25) ker zakonska pravila to nadomestilo vključujejo v kategorijo mesečnih dohodkov iz plač in ker je to nadomestilo predmet obdavčitve ter plačila ustreznih prispevkov. V zvezi s pravom Unije se sprašuje – podobno kot v zvezi z izračunom nadomestila za plačan letni dopust – o različnem obravnavanju učitelja, ki sočasno opravlja več zaposlitev, saj prejema nadomestilo za prehrano samo za dejavnost, ki jo opravlja na podlagi PNČ s polnim delovnim časom, ne pa tudi za dejavnost, ki jo opravlja na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom v okviru sistema plač po urni postavki.
25.      Predložitveno sodišče nazadnje dodaja, da je to različno obravnavanje utemeljeno le z zakonsko omejitvijo, ki določa, da se ne sme preseči najvišji znesek nadomestila za prehrano, ki pripada za delo s polnim delovnim časom, tudi če učitelj na podlagi dveh ločenih pogodb dela preko zakonsko določenega mesečnega delovnega časa. Predložitveno sodišče meni, da se ta ekonomska prednost ne priznava pri izračunu nadomestila za letni dopust, ker se dodeli le sorazmerno z dejansko opravljenim delovnim časom.
26.      Navedeno sodišče se v zvezi s tem opira na sodbo z dne 11. novembra 2015, Greenfield(26), in trdi, da je treba nadomestilo za prehrano, če se šteje za del običajnega plačila učitelja v okviru PDČ s krajšim delovnim časom, vključiti tudi v določitev denarnih pravic, povezanih s plačanim letnim dopustom.
27.      V teh okoliščinah je Curtea de Apel Iași (pritožbeno sodišče v Iașiju) prekinilo postopek in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1      Ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88, člen 31(2) [Listine], določbo 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom […] in določbo 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas […] razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji, ki v primeru, da isti delavec v šolstvu sočasno sklene več pogodb o zaposlitvi – [to je] [PNČ] s polnim delovnim časom za delo na osnovnem delovnem mestu in [PDČ] s krajšim delovnim časom v sistemu plač po urni postavki – določa, da ima ta delavec pravico do nadomestila za plačan letni dopust, ki se izračuna le na podlagi plače, ki jo prejema za delo na osnovnem delovnem mestu?
2      Ali je treba določbo 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom […], določbo 4, točka 1 […] in člen 7(1) Direktive 2003/88 razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji in praksi, ki v primeru pedagoških delavcev, ki sočasno sklenejo več pogodb o zaposlitvi – [to je] [PNČ] s polnim delovnim časom za osnovno delovno mesto in [PDČ] s krajšim delovnim časom v okviru sistema plač po urni postavki –, ne dopuščata, da bi ti delavci prejeli nadomestilo za prehrano, ki je sorazmerno z dejansko delovno obveznostjo, opravljeno na podlagi [PDČ] s krajšim delovnim časom, in da bi se to nadomestilo upoštevalo pri določitvi skupnega zneska nadomestila plače za letni dopust?“
28.      Pisna stališča sta predložili romunska vlada in Komisija.
29.      Sodišče je 10. decembra 2024 odločilo, da to zadevo dodeli šestemu senatu in da o njej odloči brez sklepnih predlogov.
30.      Na predlog šestega senata, vložen na podlagi člena 60(3) Poslovnika Sodišča, je to 28. oktobra 2025 odločilo, da navedeno zadevo predodeli prvemu senatu in da določi predstavitev sklepnih predlogov(27).
IV.    Analiza
A.      Prvo vprašanje za predhodno odločanje
31.      Predložitveno sodišče želi izvedeti, ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88, člen 31(2) Listine in določbi 4, točka 1, okvirnih sporazumov razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki v primeru, da isti delavec v preduniverzitetnem šolstvu sočasno sklene več pogodb o zaposlitvi – in sicer [PNČ] s polnim delovnim časom za delo na osnovnem delovnem mestu in [PDČ] s krajšim delovnim časom v sistemu plač po urni postavki – določa, da se plačilo, do katerega ima ta delavec pravico iz naslova plačanega letnega dopusta, izračuna brez upoštevanja plačila, prejetega na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom.
32.      Ta sočasna sklenitev pogodb o zaposlitvi učiteljev, zaposlenih na podlagi PNČ, spada v poseben okvir. Najprej, gre za zapolnjevanje prostih delovnih mest za izjemno obdobje enega šolskega leta s pogodbami o zaposlitvi za določen čas, pri čemer osnovni delovni čas na podlagi PNČ znaša 18 ur na teden, ki se lahko poveča zaradi sklenitve PDČ, medtem ko učitelji še naprej uživajo 62 dni letnega dopusta, ki ga izkoristijo med šolskimi počitnicami, ne glede na število zadevnih pogodb.
33.      Dalje, kot opozarja predložitveno sodišče, je „[v]saka pogodba o zaposlitvi s krajšim delovnim časom vsebovala poglavje 1, naslovljeno ‚Letni dopust‘, v katerem je bilo določeno, da jim „v skladu z določbami zakonika o delovnih razmerjih […] letni dopust pripada le za osnovni delovni čas“.
34.      Nazadnje, izračun plačila učiteljev iz naslova plačanega letnega dopusta, pri katerem se upošteva le PNČ, temelji na pravilih o izvajanju iz leta 2011 ali iz leta 2021, ki se uporabljajo glede na zadevna šolska leta. Ti normativni upravni akti, ki odstopajo od splošnega delovnega prava,(28) so bili sprejeti na podlagi posebnih zakonov, ki urejajo dejavnost učiteljev v javnem šolstvu(29) le v primeru sočasne sklenitve PDČ in PNČ.(30)
35.      Ker se spor nanaša na plačilo, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta delavca v preduniverzitetnem šolstvu v trajanju 62 delovnih dni in ker so ure poučevanja na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom izključene iz izračuna tega plačila, je treba pri sočasni sklenitvi pogodb skladnost zadevne posebne romunske ureditve s pravom Unije preizkusiti glede na dve načeli, pri čemer je prvo konkretizirano z Direktivo 2003/88, drugo pa z direktivama 97/81 in 1999/70 ter z določbama 4, točka 1, okvirnih sporazumov.
1.      Pravica do plačanega letnega dopusta
36.      Na eni strani je treba opozoriti, da je pravica do plačanega letnega dopusta temeljno načelo socialnega prava Unije, ki se odraža in konkretizira v členu 7 Direktive 2003/88, medtem ko je izrecno določena kot temeljna pravica v členu 31(2) Listine, od katere je mogoče odstopati le ob spoštovanju strogih pogojev iz člena 52(1) Listine(31).
37.      Po drugi strani ta temeljna pravica vsebuje tudi pravico do plačila in – kot pravico, ki je neposredno povezana s to pravico do „plačanega“ letnega dopusta – tudi pravico do denarnega nadomestila za letni dopust, ki ob prenehanju delovnega razmerja ni bil izrabljen.(32)
38.      Sodišče je prav tako pojasnilo, da:
–        „Direktiva 2003/88 ureja pravico do letnega dopusta in pravico do plačila denarnega nadomestila iz tega naslova kot dva vidika ene same pravice“(33);
–        izraz „plačan letni dopust“ iz člena 7(1) te direktive pomeni, da se mora plačilo za čas trajanja „letnega dopusta“ v smislu navedene direktive ohraniti(34), in
–        povedano drugače, delavec mora za to obdobje počitka prejeti običajno plačilo.(35)
39.      Sodišče je v zvezi s tem navedlo, da „če je delavec na podlagi pogodbe o zaposlitvi zavezan k temu, da opravlja nadurno delo, ki je pretežno predvidljivo in običajno, in je njegovo plačilo pomemben element skupnega zneska plačila, ki ga delavec prejme v okviru opravljanja svoje poklicne dejavnosti, bi bilo treba plačilo za to nadurno delo vključiti v običajno plačilo iz naslova pravice do plačanega letnega dopusta iz člena 7(1) Direktive 2003/88“.(36)
40.      Iz tega je torej treba ugotoviti:
–        cilj zahteve po plačilu letnega dopusta je doseči, da je delavec ob navedenem dopustu v položaju, ki je z vidika plače primerljiv s časom dela,(37) in
–        Delodajalec je v skladu s tem členom 7(1) Direktive 2003/88 zavezan k plačilu tega nadomestila le za obdobje minimalnega letnega dopusta iz te določbe.(38)
41.      Tako „sta povečanje pravic do plačanega letnega dopusta nad minimum, ki ga zahteva člen 7(1) Direktive 2003/88, ali možnost pridobitve pravice do strnjenega plačanega letnega dopusta ugodna ukrepa za delavce, ki presegata minimalne zahteve iz te določbe, in ju zato ta ne ureja“(39).
42.      Vendar ta ukrepa ne moreta biti namenjena temu, da se nadomesti negativni učinek, ki ga ima za delavca zmanjšanje plačila, ki mu pripada iz naslova tega dopusta, ne da bi se s tem ogrozila pravica do plačanega letnega dopusta na podlagi tega člena 7(1), katerega sestavni del je pravica delavca, da v obdobju počitka in oddiha uživa finančne razmere, ki so primerljive s tistimi, ki se nanašajo na opravljanje njegovega dela.(40)
43.      Nazadnje, Sodišče je že ugotovilo, da če je plačilo, ki je izplačano iz naslova pravice do plačanega letnega dopusta iz člena 7(1) Direktive 2003/88, nižje od običajnega plačila, ki ga delavec prejme v času dejanskega dela, bi ga to lahko spodbudilo k temu, da ne koristi plačanega letnega dopusta, vsaj ne v času takega dela, ker bi to v tem času privedlo do zmanjšanja njegovega plačila.(41)
44.      V vmesni ugotovitvi iz sodne prakse Sodišča sklepam, da nacionalno pravo, ki se uporablja za učitelje v primeru sočasnega opravljanja več zaposlitev, ne more iz izračuna plačila, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta, izključiti ur, opravljenih na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom, za minimalno obdobje štirih tednov iz člena 7(1) Direktive 2003/88,(42) niti tega ne more utemeljiti s sklicevanjem na priznanje pravic do plačanega letnega dopusta, ki presegajo zahtevani minimum.(43)
45.      Natančneje, znesek plačila, ki se delavcem izplača iz naslova minimalnega plačanega letnega dopusta iz člena 7(1) Direktive 2003/88, ne sme biti nižji od povprečnega običajnega plačila, ki ga ti prejmejo v času dejanskega opravljanja dela.
46.      Poleg tega dejstvo, da je delavec, zaposlen na podlagi PNČ, s svojim delodajalcem vezan tudi s PDČ, nikakor ne vpliva na uporabo člena 7 Direktive 2003/88. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča člen 7(2) te direktive ob izteku PDČ za nastanek pravice do denarnega nadomestila ne določa nobenega drugega pogoja kot tega, da delovno razmerje preneha in da delavec ni izrabil celotnega plačanega letnega dopusta, do katerega je bil upravičen na dan prenehanja delovnega razmerja.(44)
47.      Zato izključitev ur, opravljenih na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom, iz izračuna plačila, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta pomeni, da je treba preučiti, ali se okvirna sporazuma uporabljata tudi za položaje sočasne sklenitve pogodb, kakršen je v obravnavani zadevi.
2.      Različno obravnavanje pri izračunu plačila za plačan letni dopust učitelja v primeru sočasne sklenitve PDČ in PNČ
48.      Določbi 4, točka 1, okvirnih sporazumov določata, da glede pogojev zaposlitve delavci, zaposleni za določen čas ali s krajšim delovnim časom, ne smejo biti manj ugodno obravnavani od delavcev, zaposlenih za nedoločen čas ali s polnim delovnim časom, ki so v primerljivem položaju, le zato, ker so prvi zaposleni za določen čas ali s krajšim delovnim časom, razen kadar je različno obravnavanje upravičeno iz objektivnih razlogov.
49.      Ta prepoved diskriminacije je le poseben izraz splošnega načela enakega obravnavanja, ki spada med temeljna načela prava Unije.(45)
50.      Ker sta besedilo določbe 4, točki 1 in 2, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom in besedilo določbe 4, točki 1 in 2, okvirnega sporazuma o delu za določen čas v bistvu enaki, je treba poudariti, da preudarki, izraženi glede ene od teh določb, mutatis mutandis veljajo tudi za drugo določbo.(46)
51.      Sodišče se je že izreklo o skupni uporabi načel, ki so konkretizirana v členu 7 Direktive 2003/88, in o prepovedi diskriminacije med delavci s krajšim delovnim časom in polnim delovnim časom oziroma med delavci, zaposlenimi na podlagi PDČ, in delavci, zaposlenimi na podlagi PNČ, določeni v določbah 4 okvirnih sporazumov.(47)
52.      Sodišče je prav tako razsodilo, da pravo Unije v primeru dela s krajšim delovnim časom ne nasprotuje temu, da se plačani letni dopust izračuna v skladu z načelom pro rata temporis, določenim v določbi 4, točka 2, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom.(48) Sodišče je prav tako ugotovilo, da je treba to določbo in člen 7 Direktive 2003/88 razlagati tako, da je treba pravico iz naslova plačanega letnega dopusta izračunati po enakih načelih, če gre za določitev nadomestila za neizrabljen plačan letni dopust v primeru prenehanja delovnega razmerja ali za določitev preostanka pravice do plačanega letnega dopusta v primeru ohranitve delovnega razmerja.(49)
53.      Zato je v specifičnem okviru postopka v glavni stvari posebno vprašanje za obravnavo vprašanje primerljivosti položajev v primeru sočasno sklenjenih PNČ s polnim delovnim časom in PDČ s krajšim delovnim časom, zlasti kadar sta sklenjeni z istim delodajalcem.
54.      Romunska vlada v zvezi s tem meni, da določb 4, točka 1, okvirnih sporazumov ni mogoče uporabiti ratione materiae, ker naj bi „to, da se šteje, da se navedene določbe direktiv 97/81 in 1999/70 uporabljajo za delavca, ki poleg dela na podlagi PNČ za osnovni delovni čas sočasno opravlja tudi delo na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom v sistemu plač po urni postavki, katerega položaj se primerja s položajem delavca, ki je sklenil le PNČ za osnovni delovni čas, presegalo besedilo, področje uporabe in namen zadevnih določb“.
55.      Najprej je treba ugotoviti, ali položaji, kot so v postopku v glavni stvari, spadajo na osebno in stvarno področje uporabe direktiv 97/81 in 1999/70 ter okvirnih sporazumov.
a)      Stvarno področje uporabe
56.      Najprej je treba opozoriti, da se v skladu z določbama 2, točka 1, okvirnih sporazumov ta sporazuma uporabljata za delavce, zaposlene s krajšim delovnim časom oziroma za določen čas, ki so sklenili pogodbo o zaposlitvi ali delovno razmerje, kakor ju opredeljujejo zakonodaja, kolektivne pogodbe ali veljavne prakse v posamezni državi članici.
57.      Sodišče je razsodilo, da se Direktiva 1999/70 in okvirni sporazum o delu za določen čas uporabljata za vse delavce, ki ponujajo odplačne storitve v okviru delovnega razmerja za določen čas, sklenjenega z delodajalcem, vključno z upravami ali
drugimi subjekti javnega sektorja.(50)
58.      V obravnavani zadevi ni sporno, da vsak izmed zadevnih delavcev spada pod pojma „delavec, zaposlen za določen čas“ in „delavec, zaposlen s krajšim delovnim časom“ v smislu določb 4, točka 1, okvirnih sporazumov v povezavi z določbama 3, točka 1, teh sporazumov in zato na področje uporabe teh določb.
59.      Glede na okoliščine postopka v glavni stvari se postavljata ti vprašanji: Ali se določbi 4, točka 1, okvirnih sporazumov uporabljata tudi v primeru sočasnega opravljanja več zaposlitev? Ali je treba razlikovati med primerom, ko delavec sočasno opravlja več zaposlitev pri istem delodajalcu, in primerom, ko jih opravlja pri različnih delodajalcih?
60.      Naj opozorim, da je v postopku v glavni stvari ena od učiteljic s srednjo šolo „Mihai Eminescu“ sklenila le PDČ. PNČ je sklenila z drugo šolo.(51)
61.      Na prvem mestu ugotavljam, da položaj sočasnega opravljanja več zaposlitev ni naveden med položaji, ki bi lahko bili izključeni s področja uporabe okvirnega sporazuma o delu za določen čas na podlagi njegove določbe 2, točka 2, in da prav tako ni bil izključen v skladu s postopki in pogoji iz določbe 2, točka 2, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom glede delavcev s krajšim delovnim časom, ki delajo občasno.(52)
62.      Na drugem mestu ugotavljam, da je Sodišče razsodilo, da:
–        je treba glede na cilje, ki jih uresničujeta okvirna sporazuma(53), njuni določbi 4 razumeti kot izraz načela socialnega prava Unije, ki ga ni mogoče razlagati ozko(54),
–        je namen določbe 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas uveljavitev uporabe načela prepovedi diskriminacije za delavce, zaposlene za določen čas, da se prepreči, da bi delodajalec tako delovno razmerje uporabil za prikrajšanje teh delavcev za pravice, ki so priznane delavcem, zaposlenim za nedoločen čas(55).
63.      Razlaga določb 4, točka 1, okvirnih sporazumov, s katero bi se uvedlo razlikovanje na podlagi sočasne sklenitve več pogodb – čeprav besedilo teh določb tega ne nakazuje – bi zato v nasprotju z besedilom in okvirom navedenih določb ter ciljem, ki mu sledijo, zmanjšala obseg varstva, ki ga imajo zadevni delavci pred diskriminacijo.
64.      V zvezi s tem ugotavljam, da je Sodišče v sodbi Rosado Santana upoštevalo vse te razloge, da je razsodilo, da v okvirni sporazum o delu za določen čas spadajo delavci, zaposleni za nedoločen čas, pri čemer so nekateri od njih v preteklosti svoje delo opravljali kot delavci, zaposleni za določen čas. V zadevi, v kateri je bila izdana navedena sodba, je tožeča stranka kot redno zaposleni uradnik želela v bistvu izpodbijati različno obravnavanje v zvezi z upoštevanjem delovne dobe in pridobljenih delovnih izkušenj v notranjem izbirnem postopku, ker se obdobja, ko je bila zaposlena kot nadomestni uradnik, niso upoštevala.(56)
65.      V teh okoliščinah Sodišču predlagam razlago po analogiji s sodbo Rosado Santana, pri čemer poudarjam, da je treba v obravnavani zadevi izpeljati tudi posledice sočasne sklenitve PNČ in PDČ, tako da se pri izračunu plačila, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta, upoštevata oba plačila iz obeh vrst pogodb.
66.      Zato menim, da dejstvo, da so bile pogodbe sklenjene med delavcem in istim delodajalcem, v tej fazi ne vpliva na analizo uporabe okvirnih sporazumov. Nasprotno pa bo treba vprašanje učinkov obstoja več delodajalcev oziroma njihovega neobstoja ponovno obravnavati z vidika primerljivosti položajev.
67.      Zato je treba spomniti, kaj zajema pojem „pogoji zaposlitve“ v smislu določb 4, točka 1, okvirnih sporazumov.
b)      Stvarno področje uporabe: „pogoji zaposlitve“
68.      Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da „plačilo“ v smislu člena 157(2) PDEU spada pod „pogoje zaposlitve“ v smislu določb 4, točka 1, okvirnih sporazumov.(57)
69.      Pojem „plačilo“ je v členu 157(2) PDEU opredeljen kot „običajna osnovna ali minimalna mezda ali plača ter kakršni koli drugi prejemki v denarju ali v naravi, ki jih delavec prejme iz naslova zaposlitve neposredno ali posredno od svojega delodajalca“. Kot izhaja iz sodne prakse, je treba ta pojem razlagati široko in zajema zlasti vse sedanje ali prihodnje prejemke v denarju ali naravi, ki jih delavec zaradi zaposlitve prejme od delodajalca, čeprav le posredno, in ne glede na to, ali jih prejme na podlagi pogodbe o zaposlitvi, zakonskih določb ali na prostovoljni podlagi.(58)
70.      Sodišče je razsodilo, da med „pogoje zaposlitve“ v smislu določbe 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu za določen čas spadajo sestavni elementi plačila, vključno z ravnjo teh elementov, pravico do plačanega letnega dopusta in pogoji v zvezi s pokojninami, ki izhajajo iz delovnega razmerja.(59)
71.      Ker po mojem mnenju sporni položaji iz postopka v glavni stvari spadajo na osebno in stvarno področje uporabe okvirnih sporazumov, je treba v nadaljevanju preučiti, ali in v kolikšni meri zadevna romunska ureditev glede izračuna plačila, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta v primeru sočasne sklenitve PNČ s polnim delovnim časom in PDČ s krajšim delovnim časom, vodi do različnega obravnavanja, ki pomeni manj ugodno obravnavanje delavcev, zaposlenih za določen čas s krajšim delovnim časom, v primerjavi s primerljivimi delavci, zaposlenimi za nedoločen čas s polnim delovnim časom.
c)      Primerljivost položajev v primeru sočasnega opravljanja več zaposlitev
72.      Določbi 4, točka 1, okvirnih sporazumov določata, da se delavcev s krajšim delovnim časom oziroma delavcev, zaposlenih za določen čas, glede pogojev zaposlitve ne sme obravnavati manj ugodno kakor primerljive delavce s polnim delovnim časom oziroma delavce, zaposlene za nedoločen čas, razen če je različno obravnavanje upravičeno iz objektivnih razlogov.
73.      Naj spomnim, prvič, da sta izraza „primerljiv delavec, zaposlen s polnim delovnim časom“, in „primerljiv delavec, zaposlen za nedoločen čas“, opredeljena v določbah 3, točka 2, okvirnih sporazumov.
74.      Drugič, v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba za presojo, ali zadevne osebe opravljajo enako ali podobno delo v smislu okvirnih sporazumov, v skladu z določbama 3, točka 2, in določbama 4, točka 1, teh sporazumov preučiti, ali je mogoče šteti, da so te osebe ob upoštevanju vseh okoliščin, kot so narava dela, pogoji glede usposabljanja in delovni pogoji, v primerljivem položaju. Če se ugotovi, da so v obdobju zaposlitve delavci s krajšim delovnim časom oziroma delavci, zaposleni za določen čas, opravljali enake naloge ali zasedali enako delovno mesto kot delavci s polnim delovnim časom oziroma delavci, ki so bili zaposleni za nedoločen čas, je treba načeloma šteti, da je položaj teh dveh kategorij delavcev primerljiv.(60)
75.      V primeru sočasnega opravljanja več zaposlitev na podlagi PDČ ali s krajšim delovnim časom se uporabljajo enaka načela. Po mojem mnenju mora veljati enako tudi, kadar gre, kot v obravnavani zadevi, za PDČ s krajšim delovnim časom. Primerljivost je tako še vedno mogoča za vsako od teh pogodb, bodisi z delavci, zaposlenimi na podlagi PNČ, bodisi z delavci s polnim delovnim časom, in sicer ločeno glede na vsak okvirni sporazum oziroma, povedano drugače, na podlagi vsakega okvirnega sporazuma posebej.
76.      Tako se lahko položaj delavca, ki je sklenil PNČ in PDČ z različnimi delodajalci, primerja s položajem delavca v vsaki od zadevnih ustanov. V obravnavanem primeru to velja za učiteljico, ki je sklenila PDČ krajšim delovnim časom s srednjo šolo „Mihai Eminescu“ in PNČ s polnim delovnim časom z drugo ustanovo.(61)
77.      Tudi dejstvo, da je delavec z istim delodajalcem sklenil PDČ s krajšim delovnim časom in PNČ s polnim delovnim časom po mojem mnenju ne more izključiti take primerljivosti iz več razlogov.
78.      Prvič, primerjava se lahko opravi glede na skupino delavcev, ki jih ta delodajalec zaposluje za nedoločen čas ali s polnim delovnim časom, ob upoštevanju vseh dejavnikov, ki jih je opredelilo Sodišče.
79.      Drugič, pravico do plačanega letnega dopusta je treba preizkusiti glede na posamezno pogodbo in ne glede na delavca. Zaradi načina izračuna in dodelitve te pravice mora biti analiza nujno drugačna od tiste, ki jo je Sodišče uporabilo v primeru uporabe člena 3 Direktive 2003/88, ki zagotavlja pravico do o najmanj 11 zaporednih ur dnevnega počitka.(62)
80.      Tretjič, upoštevati je treba načela razlage, ki so ugodna za delavca in ki izhajajo iz sodne prakse Sodišča.(63)
81.      V obravnavani zadevi bi bilo mogoče sprejeti argument, ki a fortiori upravičuje preizkus glede na posamezno pogodbo, saj je –ker ni mogoče podaljšati časa plačanega letnega dopusta učiteljev, ki je že zajet z delovnim časom v okviru PNČ – edina rešitev ob prenehanju PDČ izplačilo nadomestila iz člena 7(2) Direktive 2003/88 ali, enakovredno, upoštevati seštevek plačil, prejetih med opravljanjem dela na podlagi PNČ ali PDČ, v času plačanega letnega dopusta.(64)
82.      Poleg tega bi bilo mogoče upoštevati tudi dejstvo, da so učitelji na podlagi PDČ opravljali delo(65) na prostih delovnih mestih.(66)
83.      V teh okoliščinah menim, da predložitveno sodišče pravilno ugotavlja, da je edina razlika v obravnavanju zadevnih delavcev posledica dejstva, da je bilo njihovo delovno razmerje z delodajalcem sklenjeno za določen čas in s krajšim delovnim časom. Taka razlika v obravnavanju pomeni prepovedano diskriminacijo, če je ni mogoče utemeljiti z objektivnimi razlogi.
d)      Utemeljenost
84.      V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba pojem „objektivni razlogi“ iz določb 4, točka 1, okvirnih sporazumov razumeti tako, da ne dopušča, da bi se različno obravnavanje delavcev, zaposlenih za določen čas, in delavcev, zaposlenih za nedoločen čas oziroma delavcev s krajšim delovnim časom in delavcev s polnim delovnim časom, upravičilo s tem, da je to različno obravnavanje določeno s splošnim in abstraktnim predpisom, kakršen je zakon ali kolektivna pogodba.(67)
85.      Nasprotno, ta pojem v skladu s prav tako ustaljeno sodno prakso zahteva, da je ugotovljeno različno obravnavanje upravičeno z obstojem jasnih in konkretnih elementov, značilnih za zadevni pogoj za zaposlitev v posebnem kontekstu, v katerem se uporabi, ter na podlagi objektivnih in preglednih meril, da se preveri, ali to razlikovanje ustreza dejanski potrebi, ali se z njim lahko doseže želeni cilj in ali je nujno za dosego tega cilja. Te okoliščine so lahko zlasti posledica posebnega značaja nalog, za izvedbo katerih so bile sklenjene pogodbe za določen čas ali s krajšim delovnim časom, in z njimi neločljivo povezanih značilnosti, ali pa, odvisno od primera, posledica uresničevanja legitimnega cilja socialne politike države članice.(68)
86.      V obravnavani zadevi predložitveno sodišče poudarja, da „[p]ravilo nacionalnega prava izrecno ali implicitno ne določa zastavljenega legitimnega cilja, niti ne določa sorazmernosti uvedenih regulativnih ukrepov“. Romunska vlada – podobno kot nekatera sodišča, katerih sodna praksa je navedena v predložitveni odločbi – trdi, da se PDČ s krajšim delovnim časom sklepajo zato, da se v primeru pomanjkanja pedagoških delavcev zagotovi neprekinjeno poučevanje in spoštovanje pravice učencev do izobraževanja. Vendar s to objektivno zahtevo v zvezi s prostim delovnim mestom, ki jo morajo organi javne uprave izpolniti ob upoštevanju polja proste presoje držav članic, ni mogoče upravičiti zadevnega različnega obravnavanja zgolj na podlagi merila, da je delovno razmerje sklenjeno za določen čas s krajšim delovnim časom.
87.      Nazadnje ugotavljam, da izključitev plačila, izplačanega na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom, iz izračuna plačila, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta glede na določbi 4, točka 1, okvirnih sporazumov, ni dopustna.
B.      Drugo vprašanje za predhodno odločanje
88.      Predložitveno sodišče želi izvedeti, ali je treba člen 7(1) Direktive 2003/88 in določbi 4, točka 1, okvirnih sporazumov razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni zakonodaji in praksi, ki v primeru pedagoških delavcev v preduniverzitetnem šolstvu, ki sočasno sklenejo več pogodb o zaposlitvi – to je PNČ s polnim delovnim časom za osnovno delovno mesto in PDČ s krajšim delovnim časom v okviru sistema plač po urni postavki – izključujejo, da bi ti delavci prejeli nadomestilo za prehrano, ki je sorazmerno z dejansko opravljenim delovnim časom na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom in da bi se to nadomestilo upoštevalo pri določitvi skupnega zneska nadomestila plače za letni dopust.
89.      Najprej je treba poudariti, da je Tribunalul Vaslui (okrožno sodišče v Vasluiju), ki je odločalo na prvi stopnji, ugodilo predlogu zadevnih delavcev, naj srednja šola „Mihai Eminescu“ izplača nadomestila za prehrano sorazmerno z dejansko opravljenim delovnim časom na podlagi plač, prejetih v sistemu plač po urni postavki, in sicer do dneva prenehanja individualnih pogodb o zaposlitvi. Predložitveno sodišče je pojasnilo, da se pritožba, ki jo je vložila ta šola, ni nanašala na to odločbo.
90.      Zato drugo vprašanje za predhodno odločanje v zadnjem delu razumem kot nadaljevanje prvega vprašanja, ki se nanaša na osnovo za izračun nadomestila, izplačanega med plačanim letnim dopustom.
91.      V teh okoliščinah za to vprašanje velja domneva upoštevnosti. Ker se vprašanje nanaša na razlago prava Unije, Sodišče načeloma mora odločiti.(69)
92.      Drugo vprašanje za predhodno odločanje se torej nanaša na člen 18 okvirnega zakona št. 153/2017, kakor ga v obravnavani zadevi uporablja srednja šola „Mihai Eminescu“.
93.      Poudarjam, da ta določba v bistvu določa, da se nadomestila za prehrano, ki predstavljajo eno dvanajstino dveh zagotovljenih nacionalnih minimalnih bruto osnovnih plač, dodelijo sorazmerno z dejansko opravljenim delovnim časom predhodnega meseca v okviru omejitve, določene v členu 25(1) tega okvirnega zakona, in sicer 30 % zneska osnovnih plač. V skladu z nacionalnim pravom, kakor ga razlaga Înalta Curte de Casație și Justiție (vrhovno kasacijsko sodišče, Romunija), ni sporno, da to nadomestilo spada v kategorijo mesečnih dohodkov iz plač.
94.      Zaradi tega drugega vprašanja se je treba najprej vrniti k opredelitvi plačila, ki pripada iz naslova letnega dopusta.(70) V bistvu je treba šteti, da izraz „plačan letni dopust“ iz člena 7(1) Direktive 2003/88 pomeni, da mora delavec prejeti svoje običajno plačilo kot nadomestilo za opravljanje svojih običajnih nalog.
95.      Po drugi strani, kar zadeva področje uporabe okvirnih sporazumov, kakor je bilo ugotovljeno v točkah 58 in 66 teh sklepnih predlogov, je treba v zvezi s pogoji zaposlitve v smislu določb 4, točka 1, okvirnih sporazumov, katerih opredelitev je bila navedena v točkah od 68 do 70 teh sklepnih predlogov, dodati, da v skladu z ustaljeno sodno prakso pojem „pogoji zaposlitve“ iz teh določb zajema zlasti nagrade in druge elemente plačila, ki so povezani z zaposlitvijo delavcev.(71)
96.      Zato menim, da predložitveno sodišče iz opredelitev, ki jih je podalo Sodišče, pravilno sklepa, da nadomestila za prehrano, ki se delavcem izplačujejo zaradi delovnega razmerja med delavci, ki so plačani iz javnih sredstev, in njihovim delodajalcem, spadajo na področje uporabe določb 4, točka 1, okvirnih sporazumov.(72)
97.      Zato bi bil izračun nadomestila za prehrano, kadar je učitelj zaposlen s krajšim delovnim časom, objektivno utemeljen v smislu določbe 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, primeren v smislu določbe 4, točka 2, tega okvirnega sporazuma in prilagojen naravi dodatka.(73)
98.      Vendar predložitveno sodišče ugotavlja, da je v obravnavanem primeru učitelj, ki je sklenil PNČ s polnim delovnim časom in PDČ s krajšim delovnim časom, v praksi deležen drugačne in manj ugodne pravne obravnave, saj prejema nadomestilo za prehrano le za dejavnost, ki jo opravlja na podlagi PNČ s polnim delovnim časom.
99.      V zvezi s tem, tako kot Komisija, opozarjam na besedilo člena 18 okvirnega zakona št. 153/2017. V nasprotju od člena 5(1) pravil o izvajanju iz leta 2011 in iz leta 2021 ta člen 18 ne vsebuje omejitve glede plačila nadomestila za prehrano niti v primeru PDČ(74) niti v primeru sočasnega opravljanja več zaposlitev. Poleg tega je treba iz ugotovitev predložitvenega sodišča o praksi srednje šole „Mihai Eminescu“ in besedila vprašanja za predhodno odločanje sklepati, da izraz „osnovna plača“ ustreza izrazu, ki se nanaša na plačo, prejeto za „osnovno delovno mesto“.(75)
100. To sodišče namreč pojasnjuje, da je razlika v obravnavanju utemeljena izključno z najvišjim zneskom, določenim z zakonom, ki se izračuna na podlagi PNČ s polnim delovnim časom. Srednja šola „Mihai Eminescu“ tako ne upošteva dejstva, da delavec v okviru PDČ dela preko mesečnega delovnega časa. Razumem, da zato, ker je zgornja meja že dosežena na podlagi PNČ, se iz naslova PDČ in torej za opravljene dodatne ure ne izplača nobeno nadomestilo, kar vodi do ugotovitve, da je v primeru sočasne sklenitve pogodb delavec s krajšim delovnim časom sistematično v slabšem položaju v primerjavi z delavcem s polnim delovnim časom, podobno kot pri plačanem letnem dopustu.
101. Po mnenju navedenega sodišča ta razlika v obravnavi ni utemeljena z objektivnimi razlogi v smislu sodne prakse Sodišča.(76) Poleg tega je treba poudariti, da se nadomestilo za prehrano dodeljuje neodvisno od delovnega časa, v katerem delavec opravlja svoje naloge, in ni povezano z dejansko nastalimi stroški.
102. Zato to, da se nadomestilo za prehrano na podlagi PDČ s krajšim delovnim časom ne izplača, ni dopustno glede na določbi 4, točka 1, okvirnih sporazumov. Kot predlaga Komisija, bi bilo treba zgornjo mejo zneska nadomestila izračunati na podlagi sočasno sklenjenih pogodb in ne zgolj na podlagi PNČ. Predložitveno sodišče mora v primeru več šolskih ustanov določiti pristojnega odredbodajalca.
103. Ker so ta nadomestila del običajnega plačila učitelja, jih je treba upoštevati pri izračunu plačila, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta.(77)
C.      Če se določbi 4(1) okvirnih sporazumov ne uporabljata: možnost sklicevanja na člena 20 in 21 Listine?
104. Ker je bilo to vprašanje obravnavano v sodbi Gnattai, bi ga Sodišče lahko ponovno obravnavalo, če bi menilo, da se okvirna sporazuma ne uporabljata.
105. Na prvem mestu je treba opozoriti, da je načelo prepovedi diskriminacije iz člena 21(1) Listine poseben izraz načela enakega obravnavanja, ki je splošno načelo prava Evropske unije in je določeno v členu 20 Listine.(78)
106. Glede različnega obravnavanja delavcev, zaposlenih za določen čas, in delavcev, zaposlenih za nedoločen čas, ki so v primerljivem položaju, pa sta bili ti načeli uveljavljeni in konkretizirani z Direktivo 1999/70 in zlasti z določbo 4 okvirnega sporazuma, ki je v Prilogi k tej direktivi.(79) Kar zadeva različno obravnavanje delavcev s krajšim delovnim časom in delavcev s polnim delovnim časom, velja enako za Direktivo 97/81 in določbo 4 okvirnega sporazuma, ki je v Prilogi k tej direktivi.(80)
107. Zato je treba vprašanji za predhodno odločanje v delu, v katerem se nanašata na tako različno obravnavanje, preizkusiti le glede na navedeni direktivi in določbi 4, točka 1, okvirnih sporazumov.(81)
108. Na drugem mestu, člen 7 Direktive 2003/88 se ne uporablja za obdobje, ki presega štiri tedne plačanega letnega dopusta.(82)
109. Zato se v primeru neobstoja „izvajanja prava Unije“ v smislu člena 51(1) Listine na področju, ki ga ureja pravo Unije, člena 20 in 21 Listine ne uporabljata.
V.      Predlog
110. Glede na vse navedene preudarke Sodišču predlagam, naj na vprašanji za predhodno odločanje, ki ju je postavilo Curtea de Apel Iaşi (pritožbeno sodišče v Iașiju, Romunija), odgovori:
1.      Člen 7(1) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa in člen 31(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter določbo 4 okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenega 6. junija 1997, ki je v Prilogi k Direktivi Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP, in določbo 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je v Prilogi k Direktivi Sveta 1999/70/ES z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP,
je treba razlagati tako, da
nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki v primeru, da isti delavec v preduniverzitetnem šolstvu sočasno sklene več pogodb o zaposlitvi – to je pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas s polnim delovnim časom za delo na osnovnem delovnem mestu in pogodbo o zaposlitvi za določen čas s krajšim delovnim časom v sistemu plač po urni postavki – določa, se plačilo, do katerega ima ta delavec pravico iz naslova plačanega letnega dopusta, izračuna brez upoštevanja plače, prejete na podlagi pogodbe o zaposlitvi za določen čas s krajšim delovnim časom.
2.      Člen 7 Direktive 2003/88 in določbo 4 okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenega 6. junija 1997, ki je v Prilogi k Direktivi 97/81/ES, ter določbo 4 okvirnega sporazuma o delu za določen čas, sklenjenega 18. marca 1999, ki je v Prilogi k Direktivi 1999/70,
je treba razlagati tako, da
nasprotujejo nacionalni zakonodaji in praksi, ki v primeru, da isti delavec v preduniverzitetnem šolstvu sočasno sklene več pogodb o zaposlitvi – to je pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas s polnim delovnim časom za osnovno delovno mesto in pogodbo o zaposlitvi za določen čas s krajšim delovnim časom v okviru sistema plač po urni postavki – izključujeta, da bi ti delavci prejeli nadomestilo za prehrano, ki je sorazmerno z dejansko opravljenim delovnim časom na podlagi pogodbe o zaposlitvi za določen čas s krajšim delovnim časom in da bi se to nadomestilo upoštevalo pri izračunu skupnega zneska plačila, ki pripada iz naslova plačanega letnega dopusta.
1      Jezik izvirnika: francoščina.
2      Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 381)
3      V nadaljevanju: Listina.
4      Direktiva Sveta 97/81/ES z dne 15. decembra 1997 o okvirnem sporazumu o delu s krajšim delovnim časom, sklenjenim med UNICE, CEEP in ETUC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 3, str. 267). V nadaljevanju: okvirni sporazum o delu s krajšim delovnim časom.
5      Direktiva Sveta z dne 28. junija 1999 o okvirnem sporazumu o delu za določen čas, sklenjenem med ETUC, UNICE in CEEP (UL 1999, L 175, str. 43). V nadaljevanju: okvirni sporazum o delu za določen čas.
6      V nadaljevanju: PNČ.
7      V nadaljevanju: PDČ.
8      Monitorul Oficial al României, del I, št. 18 z dne 10. januarja 2011.
9      V predlogu za sprejetje predhodne odločbe je pojasnjeno, da je bil zakon št. 1/2011 z dnem 3. septembra 2023 razveljavljen z Legea nr. 198/2023 a învățământului preuniversitar (zakon št. 198/2023 o preduniverzitetnem izobraževanju) z dne 4. julija 2023 (Monitorul Oficial al României, del I, št. 613 z dne 5. julija 2023) in z Legea nr. 199/2023 a învățământului superior (zakon št. 199/2023 o visokošolskem izobraževanju) z dne 4. julija 2023 (Monitorul Oficial al României, del I, št. 614 z dne 5. julija 2023).
10      Monitorul Oficial al României, del I, št. 492 z dne 28. junija 2017.
11      Monitorul Oficial al României, del I, št. 699 z dne 10. avgusta 2018.
12      Monitorul Oficial al României, del I, št. 688 z dne 12. julija 2021.
13      Ordinul nr. 5559/2011 pentru aprobarea Normelor metodologice privind efectuarea concediului de odihnă al personalului didactic din învățământ (uredba št. 5559/2011 o odobritvi pravil o izvajanju v zvezi z letnim dopustom za pedagoške delavce) z dne 7. oktobra 2011 (Monitorul Oficial al României, del I, št. 723 z dne 13. oktobra 2011) (v nadaljevanju: pravila o izvajanju iz leta 2011) je bila razveljavljena z uredbo št. 4050/2021 (glej njen člen 2). Ta pravila o izvajanju so se uporabljala v prvem od treh šolskih let, na katera se nanaša spor o glavni stvari.
14      V skladu s členom 267(1) zakona št. 1/2011 lahko vodstvo izobraževalne ustanove v ustrezno utemeljenih primerih prekine zakonski dopust, zadevne osebe pa so za opravljeno delo plačane.
15      Te določbe so v bistvu enake določbam pravil o izvajanju iz leta 2011 (glej opombo 13 teh sklepnih predlogov). V členu 3(2) pravil o izvajanju iz leta 2011
je bil izraz „sorazmerno s časom opravljenega dela“ nadomeščen z izrazom „sorazmerno s številom oddelanih mesecev“. Členu 3(5) je bil dodan drugi stavek. Nanaša se na primer, ko so učitelji zaposleni s krajšim delovnim časom v dveh ali več ustanovah. Njihova pravica se uveljavlja na ravni vsake izobraževalne ustanove.
16      Besedilo člena 5(1) pravil o izvajanju iz leta 2011 je bilo enako (glej opombo 13 teh sklepnih predlogov).
17      Monitorul Oficial al României, del I, št. 72 z dne 5. februarja 2003, ponovno objavljena v Monitorul Oficial al României, del I, št. 345 z dne 18. maja 2011.
18      V različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: zakonik o delovnih razmerjih).
19      Glej opombo 16 teh sklepnih predlogov.
20      Tedenski delovni čas je bil spremenljiv. Natančneje, trajal je lahko 2, 4, 7, 18 ali 20 ur.
21      Predložitveno sodišče pojasnjuje, da so zadevni delavci v zadevnem obdobju izkoristili od 27 do 62 dni dopusta.
22      In sicer pravila o izvajanju iz leta 2011 in iz leta 2021 (glej točko 6 teh sklepnih predlogov).
23      In sicer člen 18 okvirnega zakona št. 153/2017.
24      Glej sodbo Curtea Constituțională (ustavno sodišče) št. 385 z dne 17. aprila 2007, ki jo navaja predložitveno sodišče.
25      Predložitveno sodišče navaja zlasti sodbi z dne 13. septembra 2007, Del Cerro Alonso (C‑307/05, EU:C:2007:509, v nadaljevanju: sodba Del Cerro Alonso), in z dne 5. novembra 2014, Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, točka 16).
26      C‑219/14, EU:C:2015:745, točki 50 in 52.
27      Glej sklep z dne 5. decembra 2025, Şcoala gimnazială „Mihai Eminescu“ (C‑706/23, EU:C:2025:951).
28      V skladu s členom 35(1) ter členoma 106 in 150 zakonika o delovnih razmerjih ima delavec v primeru sočasne sklenitve pogodb z istim delodajalcem ali več delodajalci pravico do plačanega letnega dopusta v okviru PDČ ali PNČ, s polnim delovnim časom ali s krajšim delovnim časom.
29      Predložitveno sodišče navaja dve sodni odločbi Curtea Constituțională (ustavno sodišče), v katerih je opozorjeno na posebno naravo te ureditve.
30      Glej točko 10 teh sklepnih predlogov za opozorilo na določbe, ki se uporabljajo, o pravici do plačanega letnega dopusta učiteljev, ki so opravljali delo na podlagi PNČ ali PDČ, s polnim delovnim časom ali s krajšim delovnim časom. Načelo prepovedi diskriminacije se torej v teh položajih uporablja v skladu z določbama 4, točka 1, okvirnih sporazumov.
31      Glej sodbo z dne 6. novembra 2018, Bauer in Willmeroth (C‑569/16 in C‑570/16, EU:C:2018:871, točke 58, 80 in 84), in sklep z dne 15. julija 2025, GTC Dijon (C‑37/25, EU:C:2025:586, točki 17 in 30 ter navedena sodna praksa).
32      Glej sodbo z dne 6. novembra 2018 Bauer in Willmeroth (C‑569/16 in C‑570/16, EU:C:2018:871, točka 58).
33      Glej sodbo z dne 13. decembra 2018, Hein (C‑385/17, EU:C:2018:1018, v nadaljevanju: sodba Hein, točka 24 in navedena sodna praksa).
34      Glej sodbi Hein (točka 32 in navedena sodna praksa), in z dne 9. decembra 2021, Staatssecretaris van Financiën (Plačilo med plačanim letnim dopustom) (C‑217/20, EU:C:2021:987, točka 26 in navedena sodna praksa).
35      Glej sodbi Hein (točka 32 in navedena sodna praksa), in z dne 9. decembra 2021, Staatssecretaris van Financiën (Plačilo med plačanim letnim dopustom) (C‑217/20, EU:C:2021:987, točka 26 in navedena sodna praksa).
36      Sodba Hein (točka 47).
37      Glej sodbi Hein (točka 33 in navedena sodna praksa), in z dne 9. decembra 2021, Staatssecretaris van Financiën (Plačilo med plačanim letnim dopustom) (C‑217/20, EU:C:2021:987, točka 27).
38      Glej sodbo Hein (točka 41).
39      Sodba Hein (točka 43).
40      Glej sodbi Hein (točka 43) in z dne 19. novembra 2019, TSN in AKT (C‑609/17 in C‑610/17, EU:C:2019:981, točka 35).
41      Glej sodbi Hein (točka 44), in z dne 9. decembra 2021, Staatssecretaris van Financiën (Plačilo med plačanim letnim dopustom) (C‑217/20, EU:C:2021:987, točka 33).
42      Glej sodbo Hein (točka 41).
43      Glej sodbo Hein (točka 43).
44      Glej sodbo z dne 25. novembra 2021, job-medium (C‑233/20, EU:C:2021:960, točka 31 in navedena sodna praksa). Glej v tem smislu tudi sodbo z dne 21. novembra 2018, Viejobueno Ibáñez et de la Vara González (C‑245/17, EU:C:2018:934, točka 58).
45      Glej sodbi z dne 10. junija 2010, Bruno in drugi (C‑395/08 in C‑396/08, EU:C:2010:329, točka 58 in navedena sodna praksa), in z dne 4. septembra 2025, Gnattai (C‑543/23, EU:C:2025:653, v nadaljevanju: sodba Gnattai, točki 33 in 34 ter navedena sodna praksa).
46      Glej sodbo z dne 7. aprila 2022, Ministero della Giustizia in drugi (Status italijanskih mirovnih sodnikov) (C‑236/20, EU:C:2022:26, v nadaljevanju: „sodba Ministero della Giustizia in drugi (Status italijanskih mirovnih sodnikov), točka 34).
47      Glej zlasti sodbo Ministero della Giustizia in drugi (Status italijanskih mirovnih sodnikov) (točka 54).
48      Glej zlasti sodbo Ministero della Giustizia in drugi (Status italijanskih mirovnih sodnikov) (točka 52).
49      Glej sodbo z dne 11. novembra 2015, Greenfield (C‑219/14, EU:C:2015:745, točka 57).
50      Glej sodbi Del Cerro Alonso (točke 25, 28 in 29), in z dne 8. septembra 2011, Rosado Santana (C‑177/10, EU:C:2011:557, v nadaljevanju: sodba Rosado Santana, točke 42, 55 in 58). V zvezi z javnimi šolskimi ustanovami glej sodbi z dne 20. junija 2019, Ustariz Aróstegui (C‑72/18, EU:C:2019:516, točka 24), in Gnattai (točka 37).
51      Glej točko 15 teh sklepnih predlogov.
52      Glej v zvezi s tem sodbo z dne 7. julija 2022, Zone de secours Hainaut-Centre (C‑377/21, EU:C:2022:530, točka 48).
53      Glej določbo 1(a) okvirnih sporazumov in njuno preambulo. Glej tudi uvodne izjave 3, 11 in 23 Direktive 97/81 ter uvodno izjavo 14 Direktive 1999/70, na katere se sklicujeta zlasti sodbi Del Cerro Alonso (točka 36), in z dne 10. junija 2010, Bruno in drugi (C‑395/08 in C‑396/08, EU:C:2010:329, točki 29 in 30).
54      Glej sodbi Del Cerro Alonso (točka 38); z dne 15. aprila 2008, Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, točki 114 in 115); z dne 10. junija 2010, Bruno in drugi (C‑395/08 in C‑396/08, EU:C:2010:329, točka 32), ter Rosado Santana (točka 44).
55      Glej sodbe Ministero della Giustizia in drugi (Status italijanskih mirovnih sodnikov) (točka 35 in navedena sodna praksa); z dne 20. februarja 2024, X (Neobstoj razlogov za odpoved) (C‑715/20, EU:C:2024:139, v nadaljevanju: sodba X (Neobstoj razlogov za odpoved), točka 42), in Gnattai (točka 42).
56      Glej sodbo Rosado Santana (točke 38 in od 41 do 44).
57      Glej sodbo z dne 22. februarja 2024, Randstad Empleo in drugi (C‑649/22, EU:C:2024:156, točka 46 in navedena sodna praksa).
58      Glej sodbi z dne 5. novembra 2014, Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, točka 16), in z dne 22. februarja 2024, Randstad Empleo in drugi (C‑649/22, EU:C:2024:156, točka 44).
59      Glej sodbi Ministero della Giustizia in drugi (Status italijanskih mirovnih sodnikov) (točka 38), in z dne 27. junija 2024, Peigli (C‑41/23, EU:C:2024:554, točka 43). V zvezi s pojmom „pogoji zaposlitve“ v smislu določbe 4, točka 1, okvirnega sporazuma o delu s krajšim delovnim časom glej sodbi z dne 10. junija 2010, Bruno in drugi (C‑395/08 in C‑396/08, EU:C:2010:329, točka 42, ki se nanaša na pokojnine), in z dne 19. oktobra 2023, Lufthansa CityLine (C‑660/20, EU:C:2023:789, točki 41 in 42, ki se nanašata na dodatno plačilo).
60      V zvezi z okvirnim sporazumom o delu za določen čas glej sodbo z dne 15. decembra 2022, Presidenza del Consiglio dei Ministri in drugi (Akademski raziskovalci) (C‑40/20 in C‑173/20, EU:C:2022:985, točki 101 in 102 ter navedena sodna praksa), v zvezi z okvirnim sporazumom o delu s krajšim delovnim časom pa sodbo z dne 19. oktobra 2023, Lufthansa CityLine (C‑660/20, EU:C:2023:789, točki 44 in 45 ter navedena sodna praksa).
61      Glej točko 15 teh sklepnih predlogov. V zvezi s tem menim, da člen 4(1) pravil o izvajanju iz leta 2021, ki je enak členu 3 pravil o izvajanju iz leta 2011, potrjuje mojo analizo, saj določa porazdelitev obveznosti glede plačanega letnega dopusta med ustanovami, pri katerih so bili učitelji zaposleni.
62      Glej sodbo z dne 17. marca 2021, Academia de Studii Economice din Bucureşti (C‑585/19, EU:C:2021:210, točka 45 in navedena sodna praksa).
63      Glej točki 62 in 63 teh sklepnih predlogov.
64      Glej točko 46 teh sklepnih predlogov
65      Glej člen 29 okvirnega zakona št. 153/2017.
66      Glej po analogiji sodbo z dne 5. junija 2018, Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2018:390, točki 50 in 51).
67      Glej sodbi z dne 5. maja 2022, Universiteit Antwerpen in drugi (C‑265/20, EU:C:2022:361, točka 53), in X (Neobstoj razlogov za odpoved) (točka 58 in navedena sodna praksa).
68      Glej sodbi Universiteit Antwerpen in drugi (C‑265/20, EU:C:2022:361, točka 54), in X (Neobstoj razlogov za odpoved) (točka 59 in navedena sodna praksa).
69      Glej sodbi z dne 8. novembra 1990, Gmurzynska-Bscher (C‑231/89, EU:C:1990:386, točki 19 in 20), in z dne 30. oktobra 2025, Tomann (C‑134/24, EU:C:2025:839, točka 66), v zvezi s pravnim in dejanskim okvirom, za opredelitev katerega je odgovorno nacionalno sodišče, pa sodbe z dne 15. maja 2003, Salzmann (C‑300/01, EU:C:2003:283, točka 31); z dne 30. novembra 2023, Ministero dell’Istruzione in INPS (C‑270/22, EU:C:2023:933, točka 34), in z dne 13. novembra 2025, Oti (C‑525/23, EU:C:2025:877, točka 38).
70      Glej točko 38 teh sklepnih predlogov.
71      Glej sodbi Del Cerro Alonso (točka 48) in z dne 20. junija 2019, Ustariz Aróstegui (C‑72/18, EU:C:2019:516, točke od 25 do 27), in sklep z dne 10. julija 2025, Centro Servizi Culturali Santa Chiara (C‑823/24, EU:C:2025:584, točka 24).
72      V zvezi z nadomestili za prehrano glej tudi sklepne predloge generalne pravobranilke J. Kokott v zadevi Grupo Norte Facility (C‑574/16, EU:C:2017:1022, točka 54) in v zadevi Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2017:1021, točka 49).
73      Glej glej po analogiji sodbo z dne 5. novembra 2014, Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑476/12, EU:C:2014:2332, točki 20 in 21 ter navedena sodna praksa).
74      Glej tudi odločbo Tribunalul Vaslui (okrožno sodišče v Vasluiji), navedeno v točki 19 teh sklepnih ugotovitev.
75      Glej tudi člen 150(1) zakonika o delovnih razmerjih o pravici do „nadomestila za dopust, ki ne sme biti nižje od osnovne plače“ za obdobje letnega dopusta.
76      Glej točki 84 in 85 teh sklepnih predlogov.
77      Glej točko 38 teh sklepnih predlogov.
78      Glej sodbi z dne 18. aprila 2024, Dumitrescu in drugi/Komisija in Sodišče (C‑567/22 P do C‑570/22 P, EU:C:2024:336, točki 65 in 66), in Gnattai (točka 33).
79      Glej zlasti sodbo Gnattai (točka 34 in navedena sodna praksa).
80      Glej načelo razlage, poudarjeno v točki 50 teh sklepnih ugotovitev.
81      Glej v tem smislu sodbo Gnattai (točka 35).
82      Glej točko 44 teh sklepnih predlogov.