Začasna izdaja
SODBA SODIŠČA (šesti senat)
z dne 30. aprila 2026(*)
„ Predhodno odločanje – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Direktiva 93/13/EGS – Učinki ugotovitve nepoštenosti pogoja – Aneks k pogodbi o hipotekarnem kreditu – Posledice ničnosti tega aneksa za veljavnost pogodbe – Načeli učinkovitosti in sorazmernosti – Odvračilni učinek – Pogoji za nadaljnji obstoj pogodbe – Obveznosti nacionalnega sodišča “
V zadevi C‑246/25 [Hańczynek](i),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Sąd Okręgowy w Warszawie (okrožno sodišče v Varšavi, Poljska) z odločbo z dne 31. marca 2025, ki je na Sodišče prispela 1. aprila 2025, v postopku
AS
proti
BNP Paribas Bank Polska S.A.,
SODIŠČE (šesti senat),
v sestavi I. Ziemele (poročevalka), predsednica senata, S. Gervasoni in M. Bošnjak, sodnika,
generalna pravobranilka: T. Ćapeta,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za AS K. Pilawska in A. Zorski, adwokaci,
–        za BNP Paribas Bank Polska S.A. T. Spyra in P. Węc, radcowie prawni, in D. Wróbel, adwokat,
–        za poljsko vlado B. Majczyna, agent,
–        za Evropsko komisijo P. Kienapfel in A. Szmytkowska, agenta,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 6(1) in člena 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288, in popravek v UL 2019, L 214, str. 25) ter načel učinkovitosti in sorazmernosti.
2        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med osebo AS in družbo BNP Paribas Bank Polska S.A. (v nadaljevanju: BNP Paribas) glede posledic nepoštenosti nekaterih pogojev iz aneksa k pogodbi o hipotekarnem kreditu, sklenjene med osebo AS in pravno predhodnico družbe BNP Paribas.
Pravni okvir
Direktiva 93/13
3        V štiriindvajseti uvodni izjavi Direktive 93/13 je navedeno:
„ker morajo imeti sodišča ali upravni organi držav članic na voljo ustrezna in učinkovita sredstva za preprečevanje nadaljnje uporabe nedovoljenih pogojev v potrošniških pogodbah“.
4        Člen 6(1) te direktive določa:
„Države članice določijo, da nepošteni pogoji, uporabljeni v pogodbi, ki jo s potrošnikom sklene prodajalec ali ponudnik, kakor je določeno z nacionalnim pravom, niso zavezujoči za potrošnika in da pogodba še naprej zavezuje obe stranki na podlagi teh pogojev, če je nadaljnji obstoj mogoč brez nepoštenih pogojev.“
5        Člen 7(1) navedene direktive določa:
„Države članice zagotovijo, da v interesu potrošnikov in konkurentov obstajajo ustrezna in učinkovita sredstva za preprečevanje nadaljnje uporabe nepoštenih pogojev v pogodbah, ki jih s potrošniki sklenejo prodajalci ali ponudniki.“
Poljsko pravo
6        Člen 58(1) ustawa – Kodeks cywilny (civilni zakonik) z dne 23. aprila1964 (Dz. U., št. 16, pozicija 93) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: civilni zakonik), določa:
„Pravni akt, ki je v nasprotju z zakonom ali katerega namen je obiti zakon, je ničen, razen če upoštevna določba ne določa drugače, zlasti če določa, da se nična določila pravnega posla nadomestijo z ustreznimi določbami zakona.“
7        Člen 3851 civilnega zakonika določa:
„1.      Pogoji potrošniške pogodbe, ki niso bili posamično dogovorjeni, za potrošnika niso zavezujoči, če se z njimi določajo njegove pravice in obveznosti na način, ki je v nasprotju z dobrimi običaji in s katerim se grobo posega v njegove interese (nedopustna pogodbena določila). To ne velja za pogoje, ki se nanašajo na glavne obveznosti pogodbenih strank, zlasti na ceno ali plačilo, če je njihovo besedilo nedvoumno.
2.      Če pogodbeni pogoj v skladu s prvim odstavkom ne zavezuje potrošnika, ostane pogodba v preostalem delu za pogodbeni stranki zavezujoča.“
8        Člen 3852
civilnega zakonika določa:
„Združljivost pogodbenih pogojev z dobrimi običaji se presoja v trenutku sklenitve pogodbe, ob upoštevanju njene vsebine, okoliščin sklenitve in drugih pogodb, povezanih s to pogodbo, v kateri so pogoji, ki so predmet presoje.“
9        V skladu s členom 506(1) civilnega zakonika prejšnja obveznost preneha, če se dolžnik zaradi prenehanja obveznosti s soglasjem upnika zaveže, da bo opravil drugo izpolnitev ali celo isto izpolnitev, ki pa temelji na drugi pravni podlagi.
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
10      Oseba AS je 3. januarja 2007 s pravno predhodnico družbe BNP Paribas sklenila pogodbo o hipotekarnem kreditu v znesku 415.144,09 poljskih zlotov (PLN) (približno 97.000 EUR) za financiranje gradnje nepremičnine za obdobje do 20. decembra 2021. Obrestna mera je bila v tej pogodbi na podlagi referenčne obrestne mere WIBOR 3M (Warsaw Interbank Offered Rate 3‑month, trimesečna varšavska medbančna obrestna mera), povečane za maržo zadevne banke, določena na 4,7 %.
11      Stranki navedene pogodbe sta 20. februarja 2008 podpisali aneks k tej pogodbi, na podlagi katerega je bil znesek posojila, ki ga je treba vrniti, zvišan na 465.144,09 PLN (približno 108.700 EUR).
12      Ti stranki sta 20. marca 2008 podpisali drugi aneks k isti pogodbi (v nadaljevanju: drugi aneks). V skladu s členom 1(1) drugega aneksa je bil znesek posojila, ki ga je treba vrniti, pretvorjen v švicarske franke (CHF). V členu 2 drugega aneksa je bilo natančneje določeno, da se obrestna mera za to posojilo določi na podlagi referenčnega indeksa Libor 6M (London Interbank Offered Rate 6‑month, šestmesečna londonska medbančna obrestna mera), povečanega za maržo zadevne banke. V skladu s členom 3(1) drugega aneksa je bilo treba navedeno posojilo vrniti v PLN, zneski mesečnih obrokov za odplačilo pa so bili izračunani na podlagi prodajne obrestne mere za to valuto, ki je v tej banki veljala na dan vračila zadevnega mesečnega obroka. Člen 3(2) drugega aneksa je poleg tega določal, da se obresti, stroški in provizije izračunajo v valuti kredita in da jih je treba vrniti v PLN na podlagi prodajnega tečaja te valute, ki je v navedeni banki veljal na dan tega vračila. V členu 3(5) drugega aneksa je bilo navedeno, da je bil kreditojemalec obveščen, da nosi valutno tveganje. Nazadnje, v členu 5 drugega aneksa je bila določena nova zapadlost tega posojila na 20. december 2026.
13      Stranki pogodbe o hipotekarnem kreditu iz postopka v glavni stvari sta 13. februarja 2015 sklenili tretji aneks k tej pogodbi, v skladu s katerim je bila osebi AS priznana pravica do plačila mesečnih obrokov neposredno v švicarskih frankih.
14      Oseba AS je po tem, ko je vrnila 350.088,07 PLN in 83.920,95 CHF (skupaj približno 171.800 EUR) 25. novembra 2022 pri Sąd Okręgowy w Warszawie (okrožno sodišče v Varšavi, Poljska), ki je predložitveno sodišče, vložila tožbo, s katero je primarno predlagala, naj se ugotovi ničnost določil o indeksaciji iz drugega aneksa, in podredno, naj se pogodba o hipotekarnem kreditu iz postopka v glavni stvari razglasi za nično v celoti.
15      Predložitveno sodišče meni, da so pogoji iz členov 1 in 3 drugega aneksa nepošteni v smislu člena 3(1) Direktive 93/13, ker valutno tveganje v celoti prelagajo na kreditojemalca. Poleg tega navaja, da drugi aneks brez teh pogojev ne more nadaljnje obstajati.
16      Navedeno sodišče meni, da je v skladu s sodno prakso Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče, Poljska) posledica ničnosti aneksa k pogodbi o hipotekarnem kreditu ponovna vzpostavitev prvotnih pogojev te pogodbe, ki so bili s tem aneksom spremenjeni, ne da bi se omajala veljavnost navedene pogodbe.
17      Tako naj bi se že
z razglasitvijo ničnosti aneksa zaradi nepoštenosti njegovih pogojev uresničil cilj varstva potrošnikov, kot izhaja iz člena 6(1) Direktive 93/13, saj naj ti pogoji zadevnega potrošnika ne bi več zavezovali. Ničnost celotne pogodbe zaradi te ugotovitve naj bi bila vsekakor nesorazmerna glede na uresničevanje tega cilja.
18      Predložitveno sodišče vseeno poudarja tveganja, ki jih pomeni ponovna vzpostavitev pogojev iz prvotne pogodbe z vidika odvračilega učinka, ki bi ga morala imeti odprava nepoštenih pogojev na ravnanje prodajalcev ali ponudnikov. Na eni strani prodajalec ali ponudnik ne bi bil kaznovan zaradi uporabe nepoštenih pogojev, saj bi lahko v nekaterih okoliščinah imel celo korist zaradi nadomestitve nepoštenih pogojev s pogoji prvotne pogodbe. Na drugi strani naj bi imela ničnost celotne pogodbe ugodne ekonomske posledice za zadevnega potrošnika, zlasti kadar je terjatev dajalca kredita zastarala.
19      Predložitveno sodišče se v zvezi s tem vseeno sprašuje, ali je ugotovitev ničnosti pogodbe utemeljena, če temelji le na količinski ekonomski presoji koristi, ki jih ima zadevni potrošnik zaradi te ničnosti.
20      V teh okoliščinah je Sąd Okręgowy w Warszawie (okrožno sodišče v Varšavi) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člena 6(1) in 7(1) Direktive Sveta [93/13] ter načeli učinkovitosti in sorazmernosti razlagati tako, da nasprotujejo sodni razlagi določb nacionalnega prava, v skladu s katero se v primeru ugotovitve, da so v aneksu k pogodbi nedovoljena pogodbena določila, zaradi katerih je ta aneks ničen, šteje, da ta aneks ni bil nikoli sklenjen in da pogodba od začetka zavezuje v nespremenjeni obliki?“
Vprašanje za predhodno odločanje
21      Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 93/13 ter načeli učinkovitosti in sorazmernosti razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni sodni praksi, v skladu s katero ugotovitev ničnosti aneksa k pogodbi o hipotekarnem kreditu, sklenjenega med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, zaradi obstoja nepoštenih pogojev povzroči ponovno vzpostavitev prvotnih pogojev te pogodbe, za nadomestitev katerih je bil ta aneks sprejet.
Dopustnost
22      Družba BNP Paribas trdi, da postavljeno vprašanje ni dopustno, ker je rešitev spora o glavni stvari odvisna le od uporabe določb poljskega prava.
23      S tega vidika Sodišče v okviru postopka iz člena 267 PDEU ni pristojno za razlago in uporabo nacionalnega prava, saj je to izključno naloga predložitvenega sodišča (sodba z dne 26. oktobra 2023, EDP –
Energias de Portugal in drugi, C‑331/21, EU:C:2023:812, točka 40 in navedena sodna praksa).
24      Vendar je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča postopek, uveden s tem členom, instrument sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, s katerim prvo zagotavlja drugim razlago prava Unije, ki jo potrebujejo za rešitev obravnavanega spora (sodba z dne 26. marca 2020, Miasto Łowicz in Prokurator Generalny, C‑558/18 in C‑563/18, EU:C:2020:234, točka 44 in navedena sodna praksa).
25      Člen 6(1), prvi del stavka, Direktive 93/13 sicer določa, da države članice določijo, da nepošteni pogoji za potrošnike niso zavezujoči, „kakor je določeno z nacionalnim pravom“, vendar pa ureditev varstva, ki ga potrošnikom zagotavlja ta direktiva, z nacionalnim pravom ne sme spremeniti obsega in torej vsebine tega varstva (sodba z dne 30. aprila 2025, AxFina Hungary (Nadaljnji obstoj pogodbe), C‑630/23, EU:C:2025:302, točka 47 in navedena sodna praksa).
26      Predložitveno sodišče v obravnavanem primeru sprašuje, ali lahko uporaba nacionalne sodne prakse v okviru spora, o katerem odloča, ovira uresničitev odvračilnega cilja iz Direktive 93/13 in učinkovitost varstva potrošnikov, zagotovljenega s to direktivo.
27      Zato je rešitev spora, ki poteka pred predložitvenim sodiščem, odvisna od razlage določb navedene direktive in načela učinkovitosti, ki jo poda Sodišče, zato je treba postavljeno vprašanje razglasiti za dopustno.
Utemeljenost
28      Člen 6(1), prvi del stavka, Direktive 93/13 določa, da nepošteni pogoji, uporabljeni v pogodbi, ki jo s potrošnikom sklene prodajalec ali ponudnik, niso zavezujoči za potrošnike pod pogoji, določenimi v nacionalnih zakonodajah držav članic.
29      Ureditev varstva, ki ga potrošnikom zagotavlja Direktiva 93/13, z nacionalnim pravom ne sme spremeniti obsega in torej vsebine tega varstva (glej v tem smislu sodbo z dne 30. aprila 2025, AxFina Hungary (Nadaljnji obstoj pogodbe), C‑630/23, EU:C:2025:302, točka 47 in navedena sodna praksa).
30      V tem okviru morajo države članice zagotoviti, da v interesu potrošnikov in konkurentov obstajajo ustrezna in učinkovita sredstva „za preprečevanje nadaljnje uporabe nedovoljenih pogojev v pogodbah, ki jih s potrošniki sklenejo prodajalci ali ponudniki“, kot je določeno v členu 7(1) te direktive (glej v tem smislu sodbo z dne 30. aprila 2025, AxFina Hungary (Nadaljnji obstoj pogodbe), C‑630/23, EU:C:2025:302, točka 43 in navedena sodna praksa).
31      Taka ugotovitev – čeprav morajo države članice v svojem nacionalnem pravu opredeliti podrobna pravila, v skladu s katerimi se poda ugotovitev nepoštenosti pogodbenega pogoja in se konkretni pravni učinki te ugotovitve materializirajo – mora omogočati ponovno vzpostavitev pravnega in dejanskega položaja, v kakršnem bi potrošnik bil, če tega pogoja ne bi bilo, zlasti z določitvijo pravice do vračila ugodnosti, ki jih je prodajalec ali ponudnik na podlagi navedenega nepoštenega pogoja neupravičeno pridobil v škodo tega potrošnika (glej v tem smislu sodbo z dne 30. aprila 2025, AxFina Hungary (Nadaljnji obstoj pogodbe), C‑630/23, EU:C:2025:302, točka 48 in navedena sodna praksa).
32      Nacionalna sodišča morajo izključiti uporabo nepoštenih pogojev, da ti ne bi imeli zavezujočih učinkov za potrošnika, razen če zadnjenavedeni temu nasprotuje (glej v tem smislu sodbo z dne 30. aprila 2025, AxFina Hungary (Nadaljnji obstoj pogodbe), C‑630/23, EU:C:2025:302, točka 44 in navedena sodna praksa).
33      Iz tega sledi, da je treba za pogodbeni pogoj, ki je razglašen za nepoštenega, načeloma šteti, da ni nikoli obstajal, tako da ne more imeti učinkov za potrošnika. Zato mora biti posledica sodne ugotovitve nepoštenosti takega pogoja načeloma ta, da se ponovno vzpostavi pravni in dejanski položaj potrošnika, v katerem bi bil, če tega pogoja ne bi bilo (sodba z dne 30. aprila 2025, AxFina Hungary (Nadaljnji obstoj pogodbe), C‑630/23, EU:C:2025:302, točka 45 in navedena sodna praksa).
34      Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je v skladu s sodno prakso Sąd Najwyższy (vrhovno sodišče) posledica ničnosti drugega aneksa ponovna vzpostavitev prvotnih pogojev pogodbe o hipotekarnem kreditu iz postopka v glavni stvari, ki so bili s tem aneksom nadomeščeni. Ta ponovna vzpostavitev naj bi omogočala nadaljnji obstoj te pogodbe, medtem ko naj bi bila po mnenju predložitvenega sodišča razglasitev ničnosti te pogodbe v celoti nesorazmerna glede na uresničevanje cilja varstva potrošnikov.
35      Iz sodne prakse izhaja, da če nacionalno sodišče meni, da v skladu z upoštevnimi določbami svojega nacionalnega prava nadaljnji obstoj pogodbe brez nepoštenih pogojev, ki jih ta vsebuje, ni mogoč, člen 6(1) Direktive 93/13 načeloma ne nasprotuje temu, da se ta razveljavi (sodba z dne 29. aprila 2021, Bank BPH, C‑19/20, EU:C:2021:341, točka 85 in navedena sodna praksa).
36      V zvezi s tem je treba spomniti, da je treba možnost, da se lahko veljavnost zadevne pogodbe v skladu s pravili nacionalnega prava ohrani brez njenih nepoštenih pogojev, preveriti v skladu z objektivnim pristopom. Tako se položaj ene od strank te pogodbe ne sme šteti za odločilno merilo pri presoji o nadaljnji usodi navedene pogodbe (glej v tem smislu sodbo z dne 30. aprila 2025, AxFina Hungary (Nadaljnji obstoj pogodbe), C‑630/23, EU:C:2025:302, točka 58 in navedena sodna praksa).
37      V teh okoliščinah nadaljnji obstoj pogodbe ne sme biti odvisen od morebitnih nesorazmernih učinkov ničnosti pogodbe glede na cilj varstva potrošnikov, ki se uresničuje z Direktivo 93/13.
38      V skladu s sodno prakso, navedeno v točki 31 te sodbe, mora biti na podlagi ugotovitve nepoštenosti pogoja v pogodbi o hipotekarnem kreditu, sklenjeni med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, vsekakor mogoče ponovno vzpostavi pravni in dejanski položaj, v kakršnem bi potrošnik bil, če tega pogoja ne bi bilo. V zvezi s tem nacionalna sodna praksa, kakršna je ta iz predložitvene odločbe, s tem, da zaradi nepoštenosti pogojev iz aneksa k pogodbi nalaga ponovno vzpostavitev prvotnih pogojev te pogodbe, ki so bili s tem aneksom nadomeščeni, načeloma vodi do vzpostavitve pravnega položaja, v katerem bi bil potrošnik, če teh nepoštenih pogojev ne bi bilo.
39      Vendar je treba spomniti, da če bi nacionalno sodišče smelo spremeniti vsebino nepoštenih pogojev v taki pogodbi, bi taka možnost lahko ogrozila uresničitev dolgoročnega cilja iz člena 7 Direktive 93/13. Ta pristojnost bi namreč prispevala k temu, da bi se za prodajalce ali ponudnike odpravil odvračilni učinek, ki ga ima nepogojna neuporaba takih nepoštenih pogojev za potrošnika, ker bi ti prodajalci ali ponudniki še naprej skušali uporabljati te pogoje, saj bi vedeli, da lahko nacionalno sodišče, tudi če bi ugotovilo njihovo ničnost, pogodbo vseeno dopolni v potrebnem obsegu tako, da se zaščiti interes teh prodajalcev ali ponudnikov
(sodba z dne 29. aprila 2021, Bank BPH, C‑19/20, EU:C:2021:341, točka 68 in navedena sodna praksa).
40      S ponovno vzpostavitvijo pogojev zadevne pogodbe, s katerimi stranki nista več želeli biti zavezani, pa se ne ogrozi le učinkovitosti varstva potrošnikov, ki ga zagotavlja Direktiva 93/13, ampak tudi uresničitev cilja odvračanja prodajalca ali ponudnika od uporabe nepoštenih pogojev, določenega v členu 7 Direktive 93/13, ki izhaja zgolj iz odprave teh nepoštenih pogojev.
41      Namreč, navedena ponovna vzpostavitev prvotnih pogojev navedene pogodbe ima
lahko, prvič, negativne posledice za potrošnika, ki izhajajo neposredno iz odprave nepoštenih pogojev. V obravnavanem primeru je poljska vlada v pisnih stališčih navedla, da bi se s ponovno vzpostavitvijo indeksa, ki se uporablja za obrestno mero, kot je bila dogovorjena v prvotni pogodbi, kreditojemalcu vrnili zneski, ki ustrezajo razliki med uporabo indeksa, določenega v drugem aneksu, in indeksom, določenim v prvotni pogodbi, za obdobje po sklenitvi tega aneksa. Ker sta se stranki pogodbe o hipotekarnem kreditu iz postopka v glavni stvari v drugem aneksu dogovorili o spremembi zapadlosti tega kredita v korist kreditojemalca, zlasti v obliki podaljšanja zapadlosti kredita, se poleg tega lahko izkaže, da bi bila tudi ponovna vzpostavitev zapadlosti, dogovorjene v prvotni pogodbi, v škodo potrošnika.
42      Drugič, obstaja tveganje, da prodajalec ali ponudnik ne bo odvrnjen od uporabe nepoštenih pogojev, če bi bilo namesto nepoštenih pogojev iz aneksa mogoče ponovno uvesti prvotne pogoje pogodbe, ki sta jih stranki želeli nadomestiti s sklenitvijo aneksa, v katerem so bili pogoji, katerih nepoštenost je bila ugotovljena. Natančneje, kadar ima prodajalec ali ponudnik korist od take ponovne vzpostavitve prvotnih pogojev, lahko odvračilni učinek, zlasti povezan s tem, da prodajalec ali ponudnik potrošniku vrne prednosti, ki jih je neupravičeno pridobil na podlagi nepoštenega pogoja, delno izgubi svojo moč.
43      Vsekakor mora nacionalno sodišče preveriti, kakšna je bila volja pogodbenih strank, ko sta s sklenitvijo aneksa spremenili njeno vsebino.
44      Nazadnje, spomniti je treba, da je namen člena 6(1) Direktive 93/13
ta, da se formalno ravnotežje med pravicami in obveznostmi sopogodbenikov, določeno s pogodbo, nadomesti z dejanskim ravnotežjem, tako da se med sopogodbeniki spet vzpostavi enakost (sodba z dne 18. decembra 2025, Soledil, C‑320/24, EU:C:2025:993, točka 23 in navedena sodna praksa).
45      Zato se mora nacionalno sodišče prepričati, da se s ponovno vzpostavitvijo prvotnih pogojev, nadomeščenih z aneksom, ki je bil zaradi obstoja nepoštenih pogojev razglašen za ničnega, omogoči vzpostavitev takega dejanskega ravnovesja, ki zagotavlja učinkovito varstvo potrošnika, ne da bi bila ogrožena uresničitev cilja odvračanja iz člena 7(1) Direktive 93/13.
46      Na podlagi vsega navedenega je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 93/13 ter načeli učinkovitosti in sorazmernosti razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni sodni praksi,
v skladu s katero se zaradi ugotovitve ničnosti aneksa k pogodbi o hipotekarnem kreditu, sklenjenega med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, zaradi nepoštenih pogojev ponovno vzpostavijo prvotni pogoji te pogodbe, ki so bili z nepoštenimi pogoji iz tega aneksa nadomeščeni, če se ustrezno upoštevajo negativne posledice za tega potrošnika in prednosti za tega prodajalca ali ponudnika, ki izhajajo iz take ponovne vzpostavitve prvotnih pogojev, tako da se zagotovi, da se s to ponovno vzpostavitvijo navedenih prvotnih pogojev omogoči vzpostavitev dejanskega ravnovesja med pravicami in obveznostmi sopogodbenikov ter s tem učinkovito varstvo potrošnika, ne da bi se ogrozila uresničitev cilja odvračanja, ki se uresničuje s to direktivo.
Stroški
47      Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:
Člen 6(1) in člena 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah ter načeli učinkovitosti in sorazmernosti
je treba razlagati tako, da
ne nasprotujejo nacionalni sodni praksi, v skladu s katero se zaradi ugotovitve ničnosti aneksa k pogodbi o hipotekarnem kreditu, sklenjenega med prodajalcem ali ponudnikom in potrošnikom, zaradi nepoštenih pogojev ponovno vzpostavijo prvotni pogoji te pogodbe, ki so bili z nepoštenimi pogoji iz tega aneksa nadomeščeni, če se ustrezno upoštevajo negativne posledice za tega potrošnika in prednosti za tega prodajalca ali ponudnika, ki izhajajo iz take ponovne vzpostavitve prvotnih pogojev, tako da se zagotovi, da se s to ponovno vzpostavitvijo navedenih prvotnih pogojev omogoči vzpostavitev dejanskega ravnovesja med pravicami in obveznostmi sopogodbenikov ter s tem učinkovito varstvo potrošnika, ne da bi se ogrozila uresničitev cilja odvračanja, ki se uresničuje s to direktivo.
Podpisi
*      Jezik postopka: poljščina.
i      Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.