62022CJ0399_RES
Zadeva C‑399/22
Confédération paysanne
proti
Ministère de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaireinMinistère de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Conseil d’État (državni svet, Francija))
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. oktobra 2024
„Predhodno odločanje – Skupna trgovinska politika – Mednarodni sporazumi – Evro‑mediteranski pridružitveni sporazum med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Kraljevino Maroko na drugi strani – Sprememba protokolov št. 1 in št. 4 k Evro‑mediteranskemu sporazumu – Uredba (EU) št. 1169/2011 – Člen 9 – Člen 26(2) – Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011 – Člen 3(1) in (2) – Člen 5(1) in (2) – Člen 8 – Člen 15(1) in (4) – Priloga I – Priloga IV – Uredba (EU) št. 1308/2013 – Člen 76 – Zagotavljanje informacij o živilih potrošnikom – Obvezna navedba države porekla ali kraja, iz katerega izvira živilo – Sadje in zelenjava, pridelana v Zahodni Sahari – Zahteva, naslovljena na državo članico, da enostransko prepove uvoz teh proizvodov na svoje ozemlje – Obvezna navedba Zahodne Sahare kot kraja porekla paradižnikov in melon, pridelanih na tem ozemlju“
Skupna trgovinska politika – Področje uporabe – Evro‑mediteranski sporazum o pridružitvi ES‑Maroko – Uvoz kmetijskih proizvodov v Unijo – Vključitev
(člen 207(1) PDEU)
(Glej točke od 42 do 44.)
Skupna trgovinska politika – Skupna pravila za uvoz – Uredba št. 2015/478 – Zaščitna ureditev – Področje uporabe – Izključna pristojnost Unije – Pristojnost Komisije za sprejetje zaščitnih ukrepov v okviru, ki ga določajo mehanizmi sodelovanja iz Evro‑mediteranskega sporazuma o pridružitvi ES‑Maroko – Pristojnost držav članic za enostransko sprejetje zaščitnih ukrepov, ki prepovedujejo uvoz kmetijskih proizvodov, ki sistematično niso skladni z zakonodajo Unije o navedbi države ali ozemlja porekla – Neobstoj
(členi 2(1), 3(1)(e), 36 in 207(1) PDEU; uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 1308/2013, člen 194, in 2015/478, členi 1, 15(1) in 24(2)(a))
(Glej točke od 46 do 55 in točko 1 izreka.)
Približevanje zakonodaj – Zagotavljanje informacij o živilih potrošnikom – Prepoved takšnega označevanja, ki bi bilo zavajajoče za potrošnika – Uredba št. 1169/2011 – Področje uporabe – Posebne določbe o navedbah porekla sadja in zelenjave iz uredb št. 1308/2013 in št. 543/2011 – Izključitev
(uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 1169/2011, členi 1(4), 9 in 26, in št. 1308/2013, člena 75(3)(j) in 76; Uredba Komisije št. 543/2011, člen 1(1) in Priloga I, del A)
(Glej točke od 67 do 69.)
Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Sadje in zelenjava – Uredba št. 543/2011 – Obvezne informacije o živilih – Obvezna navedba države porekla ali kraja, iz katerega izvira živilo – Opustitev te navedbe, ki lahko zavaja potrošnike – Sadje in zelenjava s poreklom iz Zahodne Sahare, ki jo je okupiral Maroko – Obveznost, da je na tem sadju in zelenjavi navedeno njihovo ozemlje porekla, opredeljeno po zgledu carinskega območja – Pojem carinskega območja – Ozemlje Zahodne Sahare – Vključitev – Kraljevina Maroko – Izključitev
(uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 952/2013, člen 60, in št. 1308/2013, člen 76(1); uredbi Komisije št. 543/2011, člen 3(1) in Priloga I, del A, točka 4, del B, točka VI, in del 10, in št. 2020/1470)
(Glej točke 72, 73, od 79 do 81, 83 in od 86 do 89 ter točka 2 izreka.)
Kmetijstvo – Skupna ureditev trgov – Sadje in zelenjava – Pogoji trženja – Navedba države porekla – Pojem države porekla – Razlaga z vidika uredb s carinskega področja za opredelitev nepreferencialnega porekla blaga – Država ali ozemlje, v kateri oziroma na katerem so bili proizvodi pridelani – Vključenost v pojem
(uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 952/2013, členi 59(c), 60 in 61, in št. 1308/2013, člen 76; Uredba Komisije št. 543/2011, člen 3(1) ter Priloga I, del A, točka 4, in del B, točka VI)
(Glej točke od 74 do 78.)
Mednarodni sporazumi – Sporazumi Unije – Evro‑mediteranski sporazum o pridružitvi ES‑Maroko – Ozemeljsko področje uporabe – Nesamoupravno ozemlje Zahodne Sahare, ki ni pod suverenostjo strank – Izključitev
(Evro‑mediteranski sporazum o pridružitvi ES‑Maroko, člen 11)
(Glej točki 82 in 85.)
Povzetek
Sodišče, ki je v okviru velikega senata odločalo o predlogu za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je predložil Conseil d’État (državni svet, Francija), je odločilo, da člen 207 PDEU, Uredba št. 2015/478 (
1
) in Uredba št. 1308/2013 (
2
) državi članici ne omogočajo, da enostransko sprejme ukrep, ki prepoveduje uvoz kmetijskih proizvodov, katerih označevanje sistematično ni v skladu z zakonodajo Evropske unije o navedbi države ali ozemlja porekla. Poleg tega je poudarilo, da je treba člen 76 Uredbe št. 1308/2013 v povezavi s členom 3(1) Izvedbene uredbe št. 543/2011 (
3
) razlagati tako, da mora biti v fazah uvoza in prodaje potrošnikom na označbah melon charentais in češnjevih paradižnikov, pridelanih na ozemlju Zahodne Sahare, kot država porekla navedena samo Zahodna Sahara.
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Confédération paysanne, francosko kmetijsko zvezo, na eni strani ter ministre de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire (minister za kmetijstvo in prehransko neodvisnost, Francija) in ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique (minister za gospodarstvo, finance ter industrijsko in digitalno neodvisnost, Francija) na drugi strani v zvezi z zakonitostjo odločbe zaradi molka organa, s katero sta ta ministra zavrnila njeno zahtevo za sprejetje odloka o prepovedi uvoza češnjevih paradižnikov in melon charentais, pridelanih na ozemlju Zahodne Sahare (v nadaljevanju: proizvodi iz postopka v glavni stvari).
Confédération paysanne je 2. oktobra 2020 pri Conseil d’État (državni svet), ki je predložitveno sodišče, vložila tožbo, s katero je na eni strani predlagala odpravo odločbe zaradi molka organa, s katero sta ta ministra zavrnila njeno zahtevo, in na drugi strani odreditev tema ministroma, naj sprejmeta navedeni odlok. Trdila je, da ozemlje Zahodne Sahare ni del ozemlja Kraljevine Maroko in da označevanje, pri katerem so proizvodi iz postopka v glavni stvari predstavljeni kot proizvodi s poreklom iz Maroka, torej pomeni kršitev določb prava Unije o zagotavljanju informacij potrošnikom o poreklu sadja in zelenjave, ki je v prodaji.
Predložitveno sodišče se je med drugim spraševalo, ali upoštevna ureditev prava Unije državi članici dovoljuje, da sprejme nacionalni ukrep o prepovedi uvoza proizvodov s poreklom iz tretje države, katerih označbe ne vsebujejo pravilne navedbe države ali ozemlja porekla, in ali navedena ureditev dovoljuje, da je v fazi uvoza in prodaje potrošniku na označbah proizvodov iz postopka v glavni stvari kot država porekla navedena Kraljevina Maroko, ali pa mora biti navedeno le ozemlje Zahodne Sahare.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu, kar zadeva vprašanje, ali je treba člen 207 PDEU, Osnovno uredbo o zaščitnih ukrepih in Uredbo št. 1308/2013 razlagati tako, da državi članici omogočajo, da enostransko sprejme ukrep, ki prepoveduje uvoz kmetijskih proizvodov, katerih označevanje sistematično ni v skladu z zakonodajo Unije o navedbi države ali ozemlja porekla, je Sodišče najprej opozorilo, da je s členom 3(1)(e) PDEU Uniji podeljena izključna pristojnost na področju skupne trgovinske politike, ki v skladu s členom 207(1) PDEU temelji na enotnih načelih in se izvaja v okviru načel in ciljev zunanjega delovanja Unije.
Nato je pojasnilo, da če ima Unija po Pogodbah na določenem področju izključno pristojnost, lahko samo Unija izdaja zakonodajne in sprejema pravno zavezujoče akte. (
4
) Države članice lahko namreč izdajajo zakonodajne in sprejemajo pravno zavezujoče akte na takem področju le, če jih Unija za to pooblasti, ali za izvajanje aktov Unije. Če takega pooblastila ni, države članice ne morejo enostransko sprejeti ukrepa, ki prepoveduje uvoz neke kategorije proizvodov s poreklom s tretjega ozemlja ali iz tretje države, ker je navedeni uvoz poleg tega dovoljen in urejen s trgovinskim sporazumom, ki ga je sklenila Unija.
Drži, da člen 24(2)(a) Osnovne uredbe o zaščitnih ukrepih določa, da ta uredba državam članicam ne preprečuje, da sprejemajo ali uporabljajo prepovedi, količinske omejitve ali nadzorne ukrepe na podlagi nekaterih posebnih razlogov. Sodišče je vseeno navedlo, da ta določba ne posega v druge upoštevne določbe prava Unije. Na področju uvoza kmetijskih proizvodov torej člen 194 Uredbe št. 1308/2013 Evropski komisiji pridržuje pristojnost za sprejemanje zaščitnih ukrepov v zvezi z uvozom proizvodov, ki spadajo na področje uporabe Uredbe št. 1308/2013, v Unijo. Člena 24(2)(a) Osnovne uredbe o zaščitnih ukrepih zato ni mogoče razumeti tako, kot da države članice pooblašča, da enostransko sprejmejo zaščitne ukrepe v zvezi z uvozom kmetijskih proizvodov.
Sodišče je v zvezi s tem poudarilo, da bi po potrebi morala Komisija, in ne država članica – kadar izvozniki na splošno ne upoštevajo določb prava Unije o zagotavljanju informacij potrošnikom o poreklu sadja in zelenjave, ki je v prodaji – ukrepati v okviru, ki ga določajo mehanizmi sodelovanja iz Sporazuma o pridružitvi.
Na drugem mestu, Sodišče je preučilo vprašanje, ali je treba člen 76 Uredbe št. 1308/2013 v povezavi s členom 3(1) Izvedbene uredbe št. 543/2011 razlagati tako, da mora biti v fazah uvoza in prodaje potrošnikom na označbah proizvodov iz postopka v glavni stvari kot država porekla navedena Zahodna Sahara, ne da bi bilo mogoče navesti Kraljevino Maroko.
V zvezi s tem je Sodišče opozorilo, da je v uvodni izjavi 8 Izvedbene uredbe št. 543/2011, z vidika katere je treba razlagati zahteve iz člena 3(1) navedene uredbe, v bistvu navedeno, da morajo biti podatki, ki se zahtevajo v skladu s tržnimi standardi, jasno navedeni na embalaži in/ali etiketi zadevnih proizvodov, zlasti da se prepreči zavajanje potrošnikov. Navedba države porekla, ki mora biti obvezno na proizvodih, kot so proizvodi iz postopka v glavni stvari, torej ne sme biti zavajajoča.
Ob upoštevanju člena 60 Uredbe št. 952/2013 (
5
) se obveznost navedbe države porekla proizvodov iz postopka v glavni stvari, ki na eni strani izhaja iz splošnih tržnih standardov iz dela A, Priloga I, k Izvedbeni uredbi št. 543/2011 in posebnih tržnih standardov iz dela 10, del B, Priloge I k tej izvedbeni uredbi ter na drugi strani iz člena 76(1) Uredbe št. 1308/2013, uporablja ne le za proizvode, ki izvirajo iz „držav“, temveč tudi za proizvode, ki izvirajo z „ozemelj“, ki lahko vključujejo geografska območja, ki so pod jurisdikcijo neke države ali za katera je neka država mednarodno odgovorna, kljub temu pa imajo z vidika mednarodnega prava lasten status, ki ni enak statusu te države.
Ker so bili proizvodi iz postopka v glavni stvari pridelani na ozemlju Zahodne Sahare, je Sodišče opozorilo, da je to ozemlje, ki je ločeno od ozemlja Kraljevine Maroko. (
6
) Priloga I k Izvedbeni uredbi 2020/1470 (
7
) poleg tega določa različne oznake in besedila za Zahodno Saharo in Kraljevino Maroko.
V teh okoliščinah je Sodišče ugotovilo, da je treba ozemlje Zahodne Sahare šteti za carinsko območje v smislu člena 60 Uredbe št. 952/2013 ter posledično Uredbe št. 1308/2013 in Izvedbene uredbe št. 543/2011. Zato je lahko v navedbi države porekla, ki mora biti na proizvodih iz postopka v glavni stvari, navedena le Zahodna Sahara, ker so navedeni proizvodi pridelani na tem ozemlju. Sodišče je pojasnilo, da bi bila vsaka druga navedba zavajajoča, saj bi lahko zavajala potrošnike glede resničnega porekla proizvodov iz postopka v glavni stvari, ker bi ti lahko mislili, da proizvodi izvirajo iz drugega kraja, ki ni ozemlje, na katerem so bili pridelani.
(
1
)	Uredba (EU) 2015/478 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. marca 2015 o skupnih pravilih za uvoz (UL 2015, L 83, str. 16; v nadaljevanju: Osnovna uredba o zaščitnih ukrepih).
(
2
)	Uredba (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL 2013, L 347, str. 671).
(
3
)	Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (UL 2011, L 157, str. 1), kakor je bila spremenjena z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 594/2013 z dne 21. junija 2013 (UL 2013, L 170, str. 43).
(
4
)	Člen 2(1) PDEU.
(
5
)	Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL 2013, L 269, str. 1).
(
6
)	Glej sodbi z dne 21. decembra 2016, Svet/Front Polisario (C‑104/16 P, EU:C:2016:973, točka 92), in z dne 27. februarja 2018, Western Sahara Campaign UK (C‑266/16, EU:C:2018:118, točka 62).
(
7
)	Izvedbena uredba Komisije (EU) 2020/1470 z dne 12. oktobra 2020 o nomenklaturi držav in ozemelj za evropsko statistiko o mednarodni trgovini z blagom in o geografski razčlenitvi za druge poslovne statistike (UL 2020, L 334, str. 2).