62024CJ0316_RES
Lieta C‑316/24 P
Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)
pret
Eiropas Komisiju
Tiesas (ceturtā palāta) 2025. gada 18. decembra spriedums
Apelācija – Lauksaimniecība – Augu aizsardzības līdzekļi – 4. pants – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – Īstenošanas regula (ES) 2021/2049 – Darbīgās vielas cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošana – Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu – Regula (EK) Nr. 1367/2006 – 10. panta 1. punkts – Lēmums noraidīt pieprasījumu – Risku novērtējums un pārvaldība – Kritisko jomu identificēšana – Reāli lietošanas apstākļi – Piesardzības princips
Vide – Orhūsas konvencija – Piemērošana Savienības iestādēm – Nevalstisko organizāciju iespēja pieprasīt iekšēji pārskatīt administratīvus aktus vides jomā – Administratīvs akts, kura priekšmets ir darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošana – Pārskatīšanas priekšmets – Apstiprinājuma atkārtota izvērtēšana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1367/2006 10. panta 1. punkts)
(skat. 80. punktu)
Vide – Orhūsas konvencija – Piemērošana Savienības iestādēm – Nevalstisko organizāciju iespēja pieprasīt iekšēji pārskatīt administratīvus aktus vides jomā – Pārskatīšanas motīvu precizējums – Nepieciešamība norādīt elementus, kas var radīt šaubas par attiecīgā akta pamatotību
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1367/2006 10. panta 1. punkts)
(skat. 82. punktu)
Lauksaimniecība – Tiesību aktu tuvināšana – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula Nr. 1107/2009 – Darbīgās vielas apstiprināšana – Risku novērtējums – Kritēriji – Gan ziņotājas dalībvalsts atjaunošanas novērtējuma ziņojuma projekta, gan Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) secinājuma ņemšana vērā – Komisijas pienākums pilnībā ņemt vērā šos dokumentus – Neesība – Iespēja atkāpties no risku novērtējuma, kurā identificēta kritiskā joma – Nosacījumi
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 2. un 3. punkts, 11. panta 1. un 2. punkts, 12. panta 2. punkts, 13. panta 1. punkts, 14. panta 1. punkts un II pielikuma 2. un 3. punkts)
(skat. 87.–94. un 102. punktu)
Apelācija – Pamati – Nepietiekams pamatojums – Pienākuma norādīt pamatojumu apjoms – Vispārējās tiesas pienākums skaidri un nepārprotami norādīt savu argumentāciju – Neizpilde – Pārsūdzētā sprieduma atcelšana
(LESD 256. panta 1. punkta otrā daļa, Tiesas statūtu 36. pants un 53. panta pirmā daļa, Vispārējās tiesas Reglamenta 117. panta m) punkts)
(skat. 98., 107., 114., 120., 123., 200., 317. un 318. punktu)
Lauksaimniecība – Tiesību aktu tuvināšana – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula Nr. 1107/2009 – Darbīgās vielas apstiprināšana – Risku novērtējums – Kritēriji – Vismaz viena augu aizsardzības līdzekļa, kura sastāvā ir attiecīgā darbīgā viela, viena vai vairāku raksturīgu lietojumu pārbaude – Apjoms – Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) veikta kritisko jomu identificēšana – Apstiprinājums, uz ko attiecas nosacījumi vai ierobežojumi – Komisijas pienākums pierādīt riska mazināšanas pasākumu efektivitāti
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 2. un 3. punkts, 6. pants, 14. panta 1. punkts, 20. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 24. pants)
(skat. 170.–172., 178., 179. un 319. punktu)
Lauksaimniecība – Tiesību aktu tuvināšana – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula Nr. 1107/2009 – Darbīgās vielas apstiprināšana – Risku novērtējums – Kritēriji – Kompetentās iestādes pienākums ņemt vērā līdzeklī esošās darbīgās vielas nevēlamo endokrīni disruptīvo ietekmi – Pārbaudes laikā pieejamo atbilstošo un ticamo zinātnisko vai tehnisko atziņu ņemšana vērā – Piesardzības principa ievērošana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 1. punkta otrā daļa un 3. punkts, 7. panta 1. punkts, kā arī II pielikuma 3.6.5. punkts)
(skat. 204.–207. punktu)
Lauksaimniecība – Tiesību aktu tuvināšana – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula Nr. 1107/2009 – Darbīgās vielas apstiprināšana – Apstiprinājuma pieteikums – Darbīgā viela, kas sastāv no izomēru maisījuma – Pienākums norādīt izomēru satura attiecību vai attiecības diapazonu un katra izomēra relatīvo bioloģisko aktivitāti – Šīs informācijas kvalificēšana par turpmāku apliecinošu informāciju – Nepieņemamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1107/2009 6. panta f) punkts, Komisijas Regulas Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturtā daļa)
(skat. 231. un 237. punktu)
Lauksaimniecība – Tiesību aktu tuvināšana – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula Nr. 1107/2009 – Darbīgās vielas apstiprināšana – Risku novērtējums – Kritēriji – Vismaz viena augu aizsardzības līdzekļa, kura sastāvā ir attiecīgā darbīgā viela, viena vai vairāku raksturīgu lietojumu pārbaude – Augu aizsardzības līdzekļa, kura sastāvā ir minētā viela, esība tirgū – Ietekmes neesība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 1., 2., 3. un 5. punkts, 14. panta 1. punkts un 29. panta 1. punkts)
(skat. 279.–285. un 295.–298. punktu)
Lauksaimniecība – Tiesību aktu tuvināšana – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula Nr. 1107/2009 – Darbīgās vielas apstiprināšana – Risku novērtējums – Kritēriji – Vismaz viena augu aizsardzības līdzekļa, kura sastāvā ir šī darbīgā viela, viena vai vairāku raksturīgu lietojumu pārbaude – No minētās darbīgās vielas un pārējo līdzekļa sastāvdaļu mijiedarbības izrietošās ietekmes ņemšana vērā
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 1., 2., 3. un 5. punkts, 13. pants, 14. panta 1. punkts un 29. panta 1. punkts)
(skat. 301. punktu)
Lauksaimniecība – Tiesību aktu tuvināšana – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula Nr. 1107/2009 – Augu aizsardzības līdzekļu tirdzniecības atļauja – Nosacījumi – Tūlītējas vai vēlākas kaitīgas ietekmes uz cilvēku veselību neesība – Atbrīvojums no līdzekļu ilgtermiņa toksiskuma testu rezultātu iesniegšanas – Neesība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 3. punkta b) apakšpunkts un 29. panta 1. punkta e) apakšpunkts un 2. punkts)
(skat. 302. punktu)
Rezumējums
Ar šo spriedumu Tiesa daļēji atceļ Vispārējās tiesas spriedumu PAN Europe/Komisija (
1
), ar kuru tā noraidīja prasību atcelt Komisijas 2022. gada 23. jūnija lēmumu, ar ko bija noraidīts pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu Īstenošanas regulai 2021/2049 (
2
), ar kuru atjauno darbīgās vielas cipermetrīna apstiprinājumu. Konstatējusi, ka strīds ir izskatāmā stadijā, Tiesa lemj par to un daļēji atceļ Komisijas lēmumu.
Cipermetrīns ir Eiropas Savienībā lietots insekticīds, kura izmantošana augu aizsardzības līdzekļos tika atļauta 2005. gadā.
Cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanas procedūras laikā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) 2018. gada secinājumā identificēja četras kritiskās jomas saistībā ar šo darbīgo vielu. Pēc tam 2019. gada septembrī tā pēc Komisijas lūguma pieņēma paziņojumu par riska mazināšanas pasākumiem attiecībā uz cipermetrīnu.
Pēc šā risku novērtējuma Komisija 2021. gada 24. novembrī pieņēma Īstenošanas regulu 2021/2049, ar ko atjauno cipermetrīna apstiprinājumu; tā ir papildināta ar vairākām īpašām normām.
2022. gada janvārī apelācijas sūdzības iesniedzēja vides organizācija Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) iesniedza Komisijai pieprasījumu veikt Īstenošanas regulas 2021/2049 iekšēju pārskatīšanu (
3
). Tā atsaucās uz piesardzības principa pārkāpumu un Savienības pienākuma nodrošināt augstu cilvēku veselības un vides aizsardzības līmeni neizpildi. Komisija šo pieprasījumu noraidīja.
Tā kā Vispārējā tiesa noraidīja PAN Europe prasību par šo strīdīgo lēmumu, pēdējā minētā cēla apelāciju par Vispārējās tiesas spriedumu.
Tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, Tiesa uzskata, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, ir sagrozījusi pierādījumus un pieļāvusi tiesību kļūdu, kas ietekmēja tās novērtējumu par kritisko jomu saistībā ar informācijas trūkumu par izmantoto partiju reprezentativitāti un ar augsto risku attiecībā uz mērķa grupai nepiederošiem posmkājiem.
Iesākumā Tiesa norāda, ka tad, kad Komisijai ir jāpieņem lēmums par pieteikumu darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošanai, tai ir jāveic riska novērtējums, ņemot vērā gan atjaunošanas novērtējuma ziņojuma (turpmāk tekstā – “ANZ”) projektu, ko sagatavojusi ziņotāja dalībvalsts (turpmāk tekstā – “ZD”), gan EFSA pieņemto secinājumu. Ja ZD un EFSA novērtējumi atšķiras, Komisijai, kurai ir plaša novērtējuma brīvība, jāveic sarežģīti zinātniski un tehniski novērtējumi. Līdz ar to Savienības tiesas pārbaude aprobežojas ar pārbaudi par to, vai ir ievērotas procesuālās normas, vai fakti materiāli ir precīzi, vai nav pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā vai pilnvaru nepareiza izmantošana, kā arī vai nav pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu.
Veicot šo pārbaudi, Vispārējai tiesai ir jāpamato savs nolēmums, skaidri un nepārprotami norādot izmantoto argumentāciju, lai ļautu ieinteresētajām personām uzzināt pieņemtā nolēmuma pamatojumu un Tiesai – veikt tās pārbaudi tiesā.
Tomēr šajā gadījumā Tiesa, pirmkārt, konstatē, ka Vispārējā tiesa nav pietiekami pamatojusi to, ka tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentācija, kas bija vērsta uz to, lai apstrīdētu Komisijas analīzi par EFSA identificēto kritisko jomu saistībā ar informācijas trūkumu par apstiprinājuma pieteikuma iesniedzēju iesniegtajos ekotoksikoloģiskajos pētījumos izmantoto pesticīdu partiju sastāvu.
No vienas puses, Tiesa norāda – pamatojoties uz to, ka ZD bija apstiprinājusi, ka vairākas līdzvērtības pārbaudes, kas veiktas ANZ projekta ietvaros, ļāva konstatēt, ka pirmās apstiprināšanas laikā izmantotais tehniskais materiāls ir līdzvērtīgs atjaunošanas procedūras laikā izmantotajam materiālam un ka datu trūkumu var kompensēt vai nu zonas vai valsts līmenī, vai nākamās atjaunošanas laikā –, ka Vispārējā tiesa nav nedz norādījusi iemeslus, kāpēc ZD viedoklis bija jāuzskata par svarīgāku nekā EFSA viedoklis, nedz identificējusi riska mazināšanas pasākumus, kas būtu ļāvuši Komisijai atkāpties no riska novērtējuma, kurā identificēta kritiska joma.
No otras puses, Tiesa uzskata, ka Vispārējās tiesas novērtējumā par datu trūkumu attiecībā uz materiāla piemaisījumiem un to iespējamo genotoksiskumu ir pieļauts pamatojuma trūkums un pierādījumu sagrozīšana.
Šajā ziņā Tiesa vispirms uzsver, ka Vispārējai tiesai bija jāpārbauda, vai Komisija bija izpildījusi pienākumu rūpīgi un objektīvi izvērtēt konkrētā gadījuma apstākļus un vai lietas materiāli tai ļāva pamatot savu apgalvojumu, ka EFSA ir “apstiprinājusi”, ka, izņemot heksānu, neviens cits piemaisījums nav uzskatāms par toksikoloģiski nozīmīgu, balstoties vismaz uz kādu pētījumu vai konkrētu EFSA sagatavotu dokumentu, kas būtu pārbaudāms tiesā.
Šādos apstākļos Vispārējā tiesa nevarēja tikai pārņemt Komisijas novērtējumu, kurš ietverts strīdīgajā lēmumā un atbilstoši kuram darbīgās vielas minimālās tīrības pakāpes palielināšana saskaņā ar jauno specifikāciju nozīmē zemāku piemaisījumu līmeni salīdzinājumā ar situāciju darbīgās vielas pirmajā apstiprināšanā.
Visbeidzot, pamatojoties uz apstākli, ka EFSA secinājumā cipermetrīna genotoksicitāte atzīta par maz ticamu, Vispārējā tiesa nav no juridiskā viedokļa pietiekami atbildējusi uz apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentāciju par piemaisījumu genotoksisko potenciālu.
No visiem šiem apsvērumiem Tiesa secina, ka Vispārējas tiesas vērtējumā par Komisijas veikto riska mazināšanas pasākumu samērīgumu nav sniegts pamatojums.
Otrkārt, attiecībā uz kritisko jomu saistībā ar augsto risku mērķa grupai nepiederošiem posmkājiem Tiesa norāda, ka darbīgo vielu var apstiprināt vai tās apstiprinājumu atjaunot tikai tad, ja ir pierādīts, ka vismaz vienam augu aizsardzības līdzekļa (AAL), kura sastāvā ir šī viela, raksturīgam lietojumam nav kaitīgas ietekmes uz cilvēku vai dzīvnieku veselību un nav nevēlamas iedarbības uz vidi reālos lietošanas apstākļos. Tas pats attiecas uz gadījumiem, kad darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošana ir atkarīga no nosacījumiem vai ierobežojumiem, vai arī uz gadījumiem, kad darbīgo vielu apstiprina kā aizstājamu vielu, kā tas ir šajā gadījumā.
Tomēr no pārsūdzētā sprieduma neizriet, ka Vispārējā tiesa būtu pārbaudījusi, vai saistībā ar cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanu Komisija patiešām bija pārliecinājusies, ka šāds drošs lietošanas veids reālos lietošanas apstākļos bija pierādīts un ka tādējādi bija sasniegts nepieciešamais riska mazināšanas līmenis attiecībā uz mērķa grupai nepiederošiem posmkājiem.
Turklāt Vispārējā tiesa ir piekritusi Komisijas viedoklim par to, ka galīgā atbildība vērtēt, vai riska mazināšanas pasākumi ir reāli un praktiski īstenojami, ir dalībvalstīm cipermetrīnu saturošu AAL atļaujas piešķiršanas procedūrā. Tomēr gadījumā, ja saistībā ar riska pārvaldību tiek apgalvots, ka ir identificēts “drošs” attiecīgo darbīgo vielu saturoša AAL lietošanas veids, kas ļauj sasniegt paredzēto riska samazināšanas līmeni, Komisijai ir jāpārbauda, vai šis lietošanas veids reāli atbilst Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 1.–3. punktā izklāstītajiem kritērijiem.
Tādējādi Tiesa uzskata, ka Vispārējā tiesa savā spriedumā ir pieļāvusi tiesību kļūdu, kļūdaini noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentāciju, kura bija vērsta uz to, lai apstrīdētu Komisijas konstatējumu, ka pastāvīgajā komitejā bija identificēts “drošs” lietošanas veids.
Otrām kārtām, Tiesa nospriež, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka otrais pieprasījums sniegt apstiprinošu informāciju par izomēru toksiskumu nebija negodīgs.
Atzīstot par nepieņemamu apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu par to, ka ar otro pieprasījumu bija pārkāpta prasība, kas izklāstīta Regulas Nr. 283/2013 (
4
) pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturtajā daļā, ar pamatojumu, ka tas tika izvirzīts tikai replikas stadijā, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzēja to bija skaidri norādījusi pieprasījumā veikt iekšēju pārskatīšanu un atcelšanas prasībā, Vispārējā tiesa ir sagrozījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentāciju.
Tiesa norāda, ka šāda sagrozīšana pati par sevi nav pietiekama, lai izraisītu pārsūdzētā sprieduma atcelšanu, jo Vispārējā tiesa katrā ziņā ir vērtējusi šo argumentu pēc būtības un to noraidījusi ar pamatojumu, ka izomēri bija ņemti vērā, bet EFSA bija uzskatījusi, ka ir nepieciešama precīzāka informācija, un bija konstatējusi datu trūkumu.
Tomēr Vispārējās tiesas sniegtais pamatojums neļauj saprast, kā tā faktiski atbildēja uz apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu.
Tā kā cipermetrīns ir astoņu izomēru maisījums, apstiprinājuma atjaunošanas pieteikuma iesniedzēju iesniegtajos dokumentos bija jābūt ietvertai informācijai, kas paredzēta Regulas Nr. 283/2013 pielikuma A daļas 1.9. punkta ceturtajā daļā, proti, izomēru satura attiecībai vai attiecības diapazonam, kā arī katra izomēra relatīvajai bioloģiskajai aktivitātei.
Šajā gadījumā nebija pierādīts, ka šie dati būtu iekļauti cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanas pieteikuma iesniedzēju iesniegtajā dokumentācijā. Tāpēc Vispārējā tiesa ir kļūdaini nospriedusi, ka Komisija bija pamatoti uzskatījusi šo informāciju tikai par “turpmāku apliecinošu informāciju” Regulas Nr. 1107/2009 6. panta f) punkta izpratnē.
Trešām kārtām, Tiesa atzīst, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini uzskatījusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nebija radījusi “ticamas šaubas” par strīdīgā lēmuma likumību tāpēc, ka nebija veikts ilgtermiņa toksiskuma novērtējums attiecībā uz raksturīgo lietojumu, kuru bija iesniedzis cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs.
Vispirms Tiesa norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriežot, ka ar Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 5. punktu uz AAL vienā vai vairākos raksturīgos lietojumos neattiecina prasības, kas noteiktas minētās regulas 4. panta 1.–3. punktā. Tā tomēr uzskata, ka šāds pārkāpums nevar izraisīt minētā sprieduma atcelšanu. Šajā gadījumā Vispārējā tiesa pamatoti nosprieda, ka Komisija nevar apstiprināt darbīgo vielu vai atjaunot darbīgās vielas apstiprinājumu, ja vienīgajam pārbaudītajam AAL, kura sastāvā ir šī darbīgā viela, piemīt ilgtermiņa toksiskums.
Turpinājumā Tiesa norāda, ka Vispārējās tiesas vērtējumi ir balstīti uz pieņēmumu, ka ilgtermiņa toksiskums tika vērtēts. Tomēr, lai nodrošinātu piesardzības principa ievērošanu, AAL kaitīgās ietekmes neesība nevar tikt prezumēta.
Šādos apstākļos Tiesa uzskata, ka Vispārējā tiesa nevarēja, nepieļaudama spriedumā tiesību kļūdu, uzskatīt, ka Komisija no tā, ka ZD un EFSA nebija veikušas pārbaudes par AAL ilgtermiņa toksiskumu vienā vai vairākos tā raksturīgos lietojumos, varēja secināt, ka šim AAL nepiemīt nekādi problemātiski elementi. Gluži pretēji, tai bija jāpārliecinās, ka cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanas procedūrā Komisija bija pārbaudījusi, ka faktiski bija “pierādīts”, ka vismaz vienam no AAL, kura sastāvā ir šī darbīgā viela, raksturīgajiem lietojumiem nepiemīt ilgtermiņa toksiskums. Šajā ziņā Tiesa precizē – fakts, ka AAL jau ir laisti tirgū, neietekmē Komisijas pienākumu, kas tai ir atbilstoši Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 5. punktam.
Turklāt ne no viena lietas materiālos esoša elementa neizriet, ka Vispārējā tiesa, vienlaikus nodrošinādama ZD sagatavotās novērtējuma dokumentācijas 4. sējuma konfidencialitāti, būtu lūgusi piekļuvi šim sējumam, lai ar nepieciešamo rūpību pārbaudītu, ka ir patiesi Komisijas apgalvojumi par to, ka vismaz viena raksturīga lietojuma ilgtermiņa toksiskums ir ticis vērtēts.
Visbeidzot – Vispārējās tiesas izmantotais pamatojums attiecībā uz to, ka atbilstoši REACH regulai (
5
) un Regulai Nr. 1272/2008 (
6
) bija sagatavotas drošības datu lapas par katras AAL, kura sastāvā ir attiecīgā darbīgā viela, raksturīgā lietojuma sastāvdaļu, neatbild uz apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu, saskaņā ar kuru katras sastāvdaļas atsevišķa novērtēšana neļauj novērtēt kopējo toksiskumu, kas rodas to mijiedarbības rezultātā. Lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti Regulas Nr. 1107/2009 4. panta 3. punktā paredzētie kritēriji, jāņem vērā ietekme, kas rodas no attiecīgās darbīgās vielas un pārējo līdzekļa sastāvdaļu mijiedarbības. Turklāt ilgtermiņa toksiskuma novērtēšana prasa veikt īpašus izmēģinājumus, kas ļauj izslēgt šāda toksiskuma risku.
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Tiesa atceļ Vispārējās tiesas spriedumu, ciktāl tajā noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentācija attiecībā uz:
–
informācijas trūkumu par izmantoto pesticīdu partiju reprezentativitāti,
–
to, ka riska mazināšanas pasākumi attiecībā uz mērķa grupai nepiederošiem posmkājiem zonās ārpus lauka nav reāli,
–
otrā pieprasījuma sniegt apstiprinošu informāciju par izomēru toksiskumu negodīgumu un
–
to, ka nebija pārbaudīts augu aizsardzības līdzekļa, kura sastāvā ir cipermetrīns, raksturīgā lietojuma, ko bija iesnieguši šīs darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošanas pieteikuma iesniedzēji, ilgtermiņa toksiskums.
Konstatējusi, ka strīds ir izskatāmā stadijā, Tiesa spriež par to un atceļ Komisijas 2022. gada 23. jūnija lēmumu, ciktāl tajā:
–
secināts, ka ir pierādīta to pesticīdu partiju reprezentativitāte, kuras izmantotas cipermetrīna novērtējumā,
–
pamatota cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošana uz tādu riska mazināšanas pasākumu attiecībā uz mērķa grupai nepiederošiem posmkājiem zonās ārpus lauka pamata, kura reālistiskums nebija pierādīts,
–
uzskatīts, ka otrais pieprasījums sniegt papildu apstiprinošu informāciju, ko Komisija nosūtīja cipermetrīna apstiprinājuma atjaunošanas pieteikuma iesniedzējiem, nav negodīgs,
–
secināts, ka augu aizsardzības līdzekļa, kura sastāvā ir cipermetrīns, raksturīgajam lietojumam, ko bija iesnieguši šīs darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošanas pieteikuma iesniedzēji, nepiemīt ilgtermiņa toksiskums.
(
1
)	Spriedums, 2024. gada 21. februāris, PAN Europe/Komisija (T‑536/22, EU:T:2024:98; turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”).
(
2
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2021/2049 (2021. gada 24. novembris), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū atjauno darbīgās vielas cipermetrīna kā aizstājamas vielas apstiprinājumu un groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu (OV 2021, L 420, 6. lpp.).
(
3
)	Pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Savienības iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 6. oktobra Regulu (ES) 2021/1767 (OV 2021, L 356, 1. lpp.).
(
4
)	Komisijas Regula (ES) Nr. 283/2013 (2013. gada 1. marts), ar ko saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū nosaka datu prasības attiecībā uz darbīgajām vielām (OV 2013, L 93, 1. lpp.).
(
5
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.).
(
6
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1272/2008 (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1967/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.).