Pagaidu versija
TIESAS SPRIEDUMS (devītā palāta)
2026. gada 23. aprīlī (*)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – De minimis atbalsts – Regula (ES) Nr. 1407/2013 – Regula (ES) Nr. 1408/2013 – Regula (ES) Nr. 717/2014 – Attiecīgās piemērošanas jomas – Regula (ES) Nr. 1379/2013 – Zvejniecības un akvakultūras nozare – Tirgu kopīgā organizācija – Uzņēmumi, kas nodarbojas ar zivsaimniecības produktu ražošanu, apstrādi un tirdzniecību – Mazumtirdzniecība – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts de minimis atbalsts uzņēmumiem, kas atrodas zemestrīču skartās teritorijās
Lietā C‑811/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija) iesniegusi ar 2024. gada 22. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 26. novembrī, tiesvedībā
Pescheria Il Granchio Blu di JC
pret
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
TIESA (devītā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Kondinanci [M. Condinanzi], tiesneši R. Frendo [R. Frendo] un A. Kornezovs [A. Kornezov] (referents),
ģenerāladvokāts: D. Špīlmans [D. Spielmann],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–        Pescheria Il Granchio Blu di JC vārdā – L. Filipponi un P. Lori, avvocati,
–        Itālijas valdības vārdā – S. Fiorentino, pārstāvis, kuram palīdz P. Passolunghi, procuratore dello Stato, un L. Vignato, avvocata dello Stato,
–        Eiropas Komisijas vārdā – V. Bottka, C. Calvo Langdon un C. Molinari, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1        Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas Regulas (ES) Nr. 717/2014 (2014. gada 27. jūnijs) par [LESD] 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam zvejniecības un akvakultūras nozarē (OV 2014, L 190, 45. lpp.) 2. panta 1. punkta c) apakšpunktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1379/2013 (2013. gada 11. decembris) par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1184/2006 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 104/2000 (OV 2013, L 354, 1. lpp.) 5. panta d) un g) punktu.
2        Šis lūgums iesniegts saistībā ar tiesvedību starp Pescheria Il Granchio Blu di JC (turpmāk tekstā – “Granchio Blu”) un Ministero delle Imprese e del Made in Italy (Uzņēmējdarbības un Made in Italy ministrija, Itālija) par to divu dekrētu
tiesiskumu, ar kuriem šī ministrija atcēla Granchio Blu iepriekš piešķirtās nodokļu priekšrocības.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula Nr. 1379/2013
3        Regulas Nr. 1379/2013 29. apsvērumā noteikts:
“Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopējās organizācijas izveidi, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs tāpēc, ka zvejas un akvakultūras produktu tirgus ir kopīgs tirgus, un tā kā tā mēroga un iedarbības dēļ un sakarā ar to, ka ir vajadzīga kopīga rīcība, šo mērķi var labāk sasniegt [Eiropas] Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar [LES] 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.”
4        Šīs regulas 1. panta “Priekšmets” 1. punktā paredzēts:
“Tiek izveidota zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgā organizācija (TKO).”
5        Minētās regulas 5. pantā “Definīcijas” noteikts:
“[..] Piemēro arī šādas definīcijas:
[..]
d)      “zvejniecības un akvakultūras nozare” ir ekonomikas nozare, kas ietver visas zvejas vai akvakultūras produktu ražošanas, apstrādes un tirdzniecības darbības;
e)      “darīt pieejamu tirgū” nozīmē, veicot komercdarbību, par samaksu vai par brīvu piegādāt zvejas vai akvakultūras produktus izplatīšanai, patēriņam vai lietošanai Savienības tirgū;
f)      “laišana tirgū” ir pirmā reize, kad zvejas vai akvakultūras produkti tiek darīti pieejami Savienības tirgū;
g)      “mazumtirdzniecība” ir manipulācijas ar pārtiku un/vai tās apstrāde, un tās uzglabāšana tirdzniecības vietā vai piegāde galapatērētājam, ietverot izplatīšanas vietas, sabiedriskās ēdināšanas darbības, rūpnīcu ēdnīcas, iestāžu sabiedrisko ēdināšanu, restorānus un citus līdzīgus ēdināšanas pakalpojumu uzņēmumus, veikalus, lielveikalu izplatīšanas centrus un vairumtirdzniecības punktus;
[..].”
6        Regulas Nr. 1379/2013 46. pantā “Atcelšana” paredzēts:
“Ar šo atceļ [Padomes Regulu (EK) Nr. 104/2000 (1999. gada 17. decembris) par zivsaimniecības un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV 2000, L 17, 22. lpp.)]. Tomēr tās 4. pantu piemēro līdz 2014. gada 12. decembrim.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu, un tās lasa saskaņā ar IV pielikumā iekļauto atbilstības tabulu.”
Regula (ES) Nr. 1407/2013
7        Komisijas Regulas (ES) Nr. 1407/2013 (2013. gada 18. decembris) par [LESD] 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam (OV 2013, L 352, 1. lpp.) 6. apsvērumā noteikts:
“Ņemot vērā īpašos noteikumus, ko piemēro lauksaimniecības produktu primārās ražošanas, zvejniecības un akvakultūras nozarē, un risku, ka atbalsts, kura summa nepārsniedz šajā regulā noteikto robežlielumu, tomēr varētu atbilst [LESD] 107. panta 1. punkta kritērijiem, šī regula minētajām nozarēm nebūtu piemērojama.”
8        Šīs regulas 1. panta “Darbības joma” 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzēts:
“Šo regulu piemēro visu nozaru uzņēmumiem piešķirtam atbalstam, izņemot:
a)      atbalstu, ko piešķir uzņēmumiem, kuri darbojas zvejniecības un akvakultūras nozarē, uz ko attiecas [Regula Nr. 104/2000];
b)      atbalstu, ko piešķir uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar lauksaimniecības produktu primāro ražošanu.”
Regula (ES) Nr. 1408/2013
9        Komisijas Regulas (ES) Nr. 1408/2013 (2013. gada 18. decembris) par [LESD] 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam lauksaimniecības nozarē (OV 2013, L 352, 9. lpp.) 1. panta “Darbības joma” 1. punkts formulēts šādi:
“Šo regulu piemēro atbalstam, kas piešķirts uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar lauksaimniecības produktu primāro ražošanu, izņemot:
a)      atbalstu, kura apjoms noteikts, pamatojoties uz tirgū laisto produktu cenu vai daudzumu;
b)      atbalstu darbībām, kas saistītas ar eksportu uz trešām valstīm vai dalībvalstīm, tas ir, atbalstu, kas tieši saistīts ar eksportētajiem daudzumiem, izplatīšanas tīkla izveidi un darbību vai citiem kārtējiem izdevumiem, kas saistīti ar eksporta darbībām;
c)      atbalstu, ko piešķir ar nosacījumu, ka importa preču vietā tiek izmantotas vietējās preces.”
Regula Nr. 717/2014
10      Regulas Nr. 717/2014 1. panta “Darbības joma” 1. punktā paredzēts:
“Šo regulu piemēro atbalstam, ko piešķir uzņēmumiem zvejniecības un akvakultūras nozarē, izņemot:
a)      atbalstu, kura summa ir noteikta, pamatojoties uz iepirkto vai tirgū laisto produktu cenu vai daudzumu;
b)      atbalstu darbībām, kas saistītas ar eksportu uz trešām valstīm vai dalībvalstīm, tas ir, atbalstu, kas tieši saistīts ar eksportētajiem daudzumiem, izplatīšanas tīkla izveidi un darbību vai citiem kārtējiem izdevumiem, kas saistīti ar eksporta darbībām;
c)      atbalstu, ko piešķir ar nosacījumu, ka importa preču vietā tiek izmantotas vietējās preces;
d)      atbalstu zvejas kuģu iegādei;
e)      atbalstu zvejas kuģu galvenā dzinēja vai palīgdzinēja modernizācijai vai nomaiņai;
f)      atbalstu darbībām, kas palielina kuģa zvejas kapacitāti, vai aprīkojumam, kas palielina kuģa spēju atrast zivis;
g)      atbalstu jaunu zvejas kuģu būvei vai zvejas kuģu importēšanai;
h)      atbalstu zvejas darbību pagaidu vai galīgai pārtraukšanai, ja vien [Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 508/2014 (2014. gada 15. maijs) par Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un ar ko atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2328/2003, (EK) Nr. 861/2006, (EK) Nr. 1198/2006 un (EK) Nr. 791/2007 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1255/2011 (OV 2014, L 149, 1. lpp.)] nav īpaši noteikts citādi;
i)      atbalstu izpētes zvejai;
j)      atbalstu uzņēmuma īpašumtiesību nodošanai;
k)      atbalstu tiešai krājumu atjaunošanai, izņemot gadījumus, kad tas ar Savienības tiesību aktu ir skaidri noteikts kā saglabāšanas pasākums vai tiek veikta krājumu eksperimentāla atjaunošana.”
11      Regulas Nr. 717/2014 2. panta “Definīcijas” 1. punktā noteikts:
“Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)      “uzņēmumi zvejniecības un akvakultūras nozarē” ir uzņēmumi, kas nodarbojas ar zvejas un akvakultūras produktu ražošanu, apstrādi un tirdzniecību;
b)      “zvejas un akvakultūras produkti” ir produkti, kas definēti Regulas (ES) Nr. 1379/2013 5. panta a) un b) punktā;
c)      “apstrāde un tirdzniecība” ir visas darbības, tostarp manipulācijas, apstrāde, ražošana un izplatīšana, ko veic laikā starp izkraušanas vai ieguves posmu un galaprodukta posmu.”
12      Regulas Nr. 717/2014 3. panta “De minimis atbalsts” 1. punktā paredzēts:
“Atbalsta pasākumus, kas atbilst šajā regulā paredzētajiem nosacījumiem, uzskata par tādiem, kuri neatbilst visiem [LESD] 107. panta 1. punkta kritērijiem un tādējādi ir atbrīvoti no [LESD] 108. panta 3. punktā noteiktās paziņošanas prasības.”
Itālijas tiesības
13      2017. gada 24. aprīļa Decreto‑legge n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (Dekrētlikums Nr. 50, ar ko paredz
ārkārtas noteikumus finanšu jomā, iniciatīvas vietējo iestāžu labā, papildu iesaisti zemestrīču skarto teritoriju labā un attīstības pasākumus; 2017. gada 24. aprīļa GURI Nr. 95, turpmāk tekstā – “Dekrētlikums Nr. 50/2017”) 46. panta 7. punktā noteikts:
“Šajā pantā minētās nodokļu priekšrocības piešķir saskaņā ar Regulām [Nr. 1407/2013] un
[Nr. 1408/2013] un ievērojot tajās noteiktās robežas.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
14      Pēc 2016. gadā Itālijas centrālajā daļā notikušajām zemestrīcēm
Dekrētlikumā Nr. 50/2017 tika paredzētas nodokļu priekšrocības noteiktiem uzņēmumiem, kas darbojas šo zemestrīču skartajās teritorijās. Konkrētāk, šī dekrētlikuma 46. panta 7. punktā noteikts, ka minētās priekšrocības piešķir saskaņā ar Regulām Nr. 1407/2013 un Nr. 1408/2013 un ievērojot tajās noteiktās robežas.
15      Granchio Blu ir atbilstoši Itālijas tiesībām dibināta sabiedrība, kas nodarbojas ar zivju, vēžveidīgo un mīkstmiešu mazumtirdzniecību vienā no minētajām teritorijām esošā lielveikalā.
16      Saskaņā ar Dekrētlikumu Nr. 50/2017 šai sabiedrībai tika piešķirtas nodokļu priekšrocības 2017. un 2019. gadam.
17      Taču šīs priekšrocības tika atceltas ar diviem 2023. gada 11. janvāra ministrijas dekrētiem, būtībā pamatojoties uz to, ka Granchio Blu nodarbojās ar tādu saimniecisku darbību, kas neietilpst Regulu Nr. 1407/2013 un Nr. 1408/2013 attiecīgajās piemērošanas jomās, un tādējādi nebija tiesīga saņemt minētās priekšrocības.
18      Šajā ziņā Uzņēmējdarbības un Made in Italy ministrija konstatēja, ka saimnieciskās darbības zivsaimniecības produktu ražošanas, apstrādes un tirdzniecības nozare, tostarp šādu produktu mazumtirdzniecība, ietilpst Regulas Nr. 717/2014 piemērošanas jomā.
19      Granchio Blu cēla prasību Tribunale amministrativo regionale per le Marche (Markes Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) atcelt ministrijas dekrētus, ar kuriem atceltas tai piešķirtās nodokļu priekšrocības. Ar 2023. gada 6. oktobra spriedumu šī tiesa prasību noraidīja.
20      Granchio Blu šo spriedumu pārsūdzēja Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija), kas ir iesniedzējtiesa.
21      Granchio Blu norāda – Tribunale amministrativo regionale per le Marche (Markes Reģionālā administratīvā tiesa) kļūdaini uzskatīja, ka vienkārša zivsaimniecības produktu tālākpārdošana mazumtirdzniecībā kā saimnieciska darbība ietilpst zvejas un akvakultūras produktu “apstrādes un tirdzniecības” jēdzienā Regulas Nr. 717/2014 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, jo minēto produktu mazumtirdzniecība galapatērētājiem
šajā jēdzienā
neietilpstot.
22      Šajā kontekstā iesniedzējtiesa vaicā, vai zivju, vēžveidīgo un mīkstmiešu mazumtirdzniecība ietilpst zvejas un akvakultūras produktu “apstrādes un tirdzniecības” jēdzienā minētās normas izpratnē. Ja šī darbība tiktu uzskatīta par daļu no zvejniecības un akvakultūras nozares, Granchio Blu nevarētu saņemt Dekrētlikuma Nr. 50/2017 46. panta 7. punktā paredzētās nodokļu priekšrocības. Savukārt, ja tiktu uzskatīts, ka minētā darbība neietilpst šajā nozarē un tādējādi nav izslēgta no Regulu Nr. 1407/2013 un Nr. 1408/2013 piemērošanas jomām, Granchio Blu būtu tiesīga saņemt šīs priekšrocības.
23      Šādos apstākļos Consiglio di Stato (Valsts padome) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Vai Regulas Nr. 717/2014 2. panta c) punktā ietvertā “apstrādes un tirdzniecības” definīcija ietver arī zivsaimniecības produktu mazumtirdzniecības darbību un vai iespējamā [šīs darbības] izslēgšana no Regulas Nr. 717/2014 piemērošanas jomas, pamatojoties uz tiesību normas gramatisko lasījumu, ir saderīga ar Regulas Nr. 1379/2013 5. panta d) un g) punkta regulējumu, kas zivsaimniecības produktu tirgu kopīgās organizācijas ietvaros autonomi definē mazumtirdzniecību, vai arī minētā izslēgšana nav saderīga ar vispārējo zvejas nozares tiesisko regulējumu, jo Regula Nr. 1379/2013 katrā ziņā ietver mazumtirdzniecības definīciju, kurā mazumtirdzniecība ir iekļauta zvejas nozares darbību starpā (iesniedzējtiesa sliecas uzskatīt, ka izslēgšana ir saderīga)?
2)      Galu galā, vai Regula Nr. 717/2014 ir piemērojama zivsaimniecības produktu mazumtirdzniecībai [..], pamatojoties uz to, ka mazumtirdzniecība pieder zvejas nozarei vai skaidri atšķiras no tās (iesniedzējtiesu vairāk pārliecina šī pēdējā minētā tēze, kas paredz mazumtirdzniecības izslēgšanu no Regulas Nr. 717/2014 piemērošanas jomas)?
3)      Vai Savienības tiesībām ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj piešķirt de minimis atbalstu uzņēmumiem, kuri mazumtirdzniecībā tirgo zivsaimniecības produktus un var saņemt atvieglojumus, jo atšķiras no rūpnieciskās zvejas uzņēmumiem un atrodas pilsētas teritorijā ar nodokļu atvieglojumiem, kas izveidota pēc Itālijas centrālajā daļā notikušās zemestrīces?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo un otro jautājumu
24      Ar pirmo un otro jautājumu, kuri jāskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 717/2014 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar Regulas Nr. 1379/2013 5. panta d) un g) punktu, jāinterpretē tādējādi, ka zvejas un akvakultūras produktu “apstrādes un tirdzniecības” jēdziens, kas definēts minētajā 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā, aptver zivsaimniecības produktu mazumtirdzniecību un tādēļ tā ietilpst Regulas Nr. 717/2014 piemērošanas jomā.
25      Vispirms jānorāda, ka lēmums par to, vai noteiktiem uzņēmumiem vai darbības nozarēm jāpiešķir de minimis atbalsts, ir dalībvalstu ziņā, ar nosacījumu, ka tiek ievēroti Savienības noteikumi šajā jomā. Izskatāmajā gadījumā Itālijas Republika, pieņemot Dekrētlikumu Nr. 50/2017, pēc 2016. gadā notikušajām zemestrīcēm, kas skāra Itālijas centrālo daļu, nolēma piešķirt de minimis atbalstu tikai tiem uzņēmumiem, kas ietilpst Regulu Nr. 1407/2013 un Nr. 1408/2013 piemērošanas jomā.
26      Ievērojot minēto, jānorāda, ka Regulas Nr. 1407/2013 mērķis ir ļaut attiecībā uz ierobežota apmēra (de minimis) valsts atbalstu atkāpties no noteikuma, saskaņā ar kuru ikviens atbalsts pirms jebkādas īstenošanas ir jāpaziņo Komisijai (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 28. oktobris, INAIL, C‑608/19, EU:C:2020:865, 26. punkts).
27      Minētās regulas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā no tās piemērošanas jomas ir izslēgts “atbalst[s], ko piešķir uzņēmumiem, kuri darbojas zvejniecības un akvakultūras nozarē, uz ko attiecas [Regula Nr. 104/2000]”, un norādīts, ka šī regula tika atcelta ar Regulu Nr. 1379/2013, kuras 46. pantā precizēts, ka atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz Regulu Nr. 1379/2013.
28      Kā izriet no Regulas Nr. 1407/2013 6. apsvēruma, šī izslēgšana skaidrojama ar apstākli, ka zvejniecības un akvakultūras nozari reglamentē īpaši tai piemērojami noteikumi, kā arī ar risku, ka atbalsts, kura summa nepārsniedz šajā regulā noteikto robežlielumu, tomēr varētu atbilst LESD 107. panta 1. punkta kritērijiem.
29      Savukārt “zvejniecības un akvakultūras nozare” Regulas Nr. 1379/2013 5. panta d) punktā definēta kā ekonomikas nozare, kas “ietver visas zvejas vai akvakultūras produktu ražošanas, apstrādes un tirdzniecības darbības”.
30      Ciktāl iesniedzējtiesa vaicā, vai zivsaimniecības produktu mazumtirdzniecība ietilpst šādu produktu “tirdzniecības” jēdzienā – kas Regulā Nr. 1379/2013 nav definēts – šīs regulas 5. panta d) punkta
izpratnē, jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tādu jēdzienu nozīme un tvērums, kuriem Savienības tiesības nesniedz nekādu definīciju, jānoskaidro atbilstoši to ierastajai nozīmei ikdienas valodā, ņemot vērā kontekstu, kādā tie tiek lietoti, un tiesiskā regulējuma, kura daļu tie veido, mērķus (spriedums, 2024. gada 13. jūnijs, A GmbH & Co. KG, C‑104/23, EU:C:2024:504, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
31      Šajā ziņā vispirms jānorāda, ka jēdziena “tirdzniecība” ierastā nozīme ikdienas valodā, ja vien nav sniegts neviens precizējums, vispārīgi apzīmē visas darbības, kas tiek veiktas pēc produkta ražošanas un apstrādes līdz tā pārdošanai galapatērētājam, tostarp šādu produktu mazumtirdzniecību.
32      Turpinot – attiecībā uz kontekstu, kādā šis jēdziens tiek lietots, – jānorāda, kā izriet no Regulas Nr. 1379/2013 5. panta e)–g) punkta, ka šajā regulā reglamentēti arī gadījumi, kad šādi produkti tiek “darīt[i] pieejam[i] tirgū”, to “laišana tirgū” un “mazumtirdzniecība”. No tā izriet, ka “uzņēmumi, kuri darbojas zvejniecības un akvakultūras nozarē, uz ko attiecas [Regula Nr. 1379/2013]”, Regulas Nr. 1407/2013 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē nodarbojas arī ar zivsaimniecības produktu “mazumtirdzniecību”.
33      Visbeidzot, no Regulas Nr. 1379/2013 1. panta, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 29. apsvērumu, izriet, ka tās mērķis ir zvejas un akvakultūras produktu TKO izveide. Šis mērķis tiktu apdraudēts, ja noteikti zivsaimniecības produktu izplatīšanas ķēdes posmi, proti, šādu produktu mazumtirdzniecība, būtu jāizslēdz no minētās TKO.
34      Šādos apstākļos jāuzskata, ka “zvejas un akvakultūras nozarē” Regulas Nr. 1379/2013 izpratnē ietilpst zivsaimniecības produktu tirdzniecība vai nu vairumtirdzniecībā, vai mazumtirdzniecībā.
35      No tā izriet, ka uzņēmumi, kuri nodarbojas ar šādu produktu tirdzniecību, tostarp mazumtirdzniecību, neietilpst Regulas Nr. 1407/2013 piemērošanas jomā saskaņā ar šīs regulas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
36      Uz šiem uzņēmumiem neattiecas arī Regula Nr. 1408/2013, kuras 1. pantā “Darbības joma” noteikts, ka šo regulu piemēro atbalstam, kas piešķirts uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar lauksaimniecības produktu primāro ražošanu.
37      Taču jāprecizē, ka uzņēmumi, kuri darbojas zvejniecības un akvakultūras nozarē, ietilpst Regulas Nr. 717/2014, kurā paredzēti īpaši de minimis atbalsta noteikumi, kas piemērojami šajā nozarē, piemērošanas jomā.
38      Minētās regulas 1. panta 1. punktā noteikta tās piemērošanas joma un precizēts, ka šī regula ir piemērojama atbalstam, kas piešķirts “uzņēmumiem zvejniecības un akvakultūras nozarē”, izņemot šajā normā skaidri uzskaitītos uzņēmumus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 27. janvāris, Sātiņi‑S, C‑238/20, EU:C:2022:57, 55. punkts). Taču neviens no šiem izņēmumiem nav saistīts ar “mazumtirdzniecību”.
39      “Uzņēmumi zvejniecības un akvakultūras nozarē” minētās regulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā definēti kā uzņēmumi, kas nodarbojas “ar zvejas un akvakultūras produktu ražošanu, apstrādi un tirdzniecību”, taču tajā nav noteikti nekādi ierobežojumi saistībā ar attiecīgās tirdzniecības veidu.
40      Turklāt saskaņā ar šīs regulas 2. panta 1. punkta c) apakšpunktu jēdziens “apstrāde un tirdzniecība” definēts kā “visas darbības, tostarp manipulācijas, apstrāde, ražošana un izplatīšana, ko veic laikā starp izkraušanas vai ieguves posmu un galaprodukta posmu”.
41      Tā kā mazumtirdzniecība ir pēdējais zivsaimniecības produktu izplatīšanas posms, kas notiek piegādes ķēdes “galaprodukta posmā”, jāuzskata, ka šāds tirdzniecības veids ietilpst Regulas Nr. 717/2014 piemērošanas jomā.
42      Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo un otro jautājumu jāatbild, ka Regulas Nr. 717/2014 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar Regulas Nr. 1379/2013 5. panta d) un g) punktu, jāinterpretē tādējādi, ka zvejas un akvakultūras produktu “apstrādes un tirdzniecības” jēdziens, kas definēts minētajā 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā, aptver zivju produktu mazumtirdzniecību, un tādēļ tā ietilpst Regulas Nr. 717/2014 piemērošanas jomā.
Par trešo jautājumu
43      Ar trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Savienības tiesības jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kas de minimis atbalstu ļauj piešķirt tiem zivju produktu mazumtirdzniecības uzņēmumiem, kuri šādu atbalstu ir tiesīgi saņemt, pamatojoties uz to, ka tie atšķiras no rūpnieciskās zvejas uzņēmumiem un atrodas pilsētas teritorijā ar nodokļu atvieglojumiem, kas izveidota, lai reaģētu uz zemestrīces ekonomiskajām sekām.
44      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pamatojums nav konsultatīvu atzinumu sniegšana par vispārīgiem vai hipotētiskiem jautājumiem, bet gan nepieciešamība faktiski atrisināt strīdu
(spriedums, 2026. gada 22. janvāris, Herchoski, C‑902/24, EU:C:2026:42, 48. punkts un tajā minētā judikatūra).
45      Šajā ziņā jāatgādina, kā izriet no šī sprieduma 14. un 22. punkta, ka atbilstoši Dekrētlikuma Nr. 50/2017 46. panta 7. punktam nodokļu priekšrocības noteiktiem uzņēmumiem, kuri darbojas zemestrīces skartajās teritorijās, piešķir saskaņā ar Regulām Nr. 1407/2013 un Nr. 1408/2013 un ievērojot tajās noteiktās robežas.
46      Kā izriet no atbildes uz pirmo un otro jautājumu, zivju produktu mazumtirdzniecība ietilpst Regulas Nr. 717/2014, nevis Regulu Nr. 1407/2013 un Nr. 1408/2013 attiecīgajās
piemērošanas jomās.
47      Tā kā iesniedzējtiesa nav atsaukusies ne uz kādu citu valsts tiesisko regulējumu, kas ļautu uzskatīt, ka Itālijas Republika pamatlietā aplūkoto de minimis atbalstu nolēma piešķirt saskaņā ar Regulu Nr. 717/2014 un ievērojot tajā noteiktās robežas, jākonstatē, ka šādos apstākļos atbildēt uz trešo jautājumu acīmredzami nozīmētu sniegt konsultatīvu viedokli par hipotētisku jautājumu, neievērojot Tiesai uzticēto uzdevumu saistībā ar LESD 267. pantā paredzēto tiesu sadarbību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 22. februāris, Stichting Rookpreventie Jeugd u.c., C‑160/20, EU:C:2022:101, 84. punkts).
48      Tādēļ trešais jautājums ir nepieņemams.
Par tiesāšanās izdevumiem
49      Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (devītā palāta) nospriež:
Komisijas Regulas (ES) Nr. 717/2014 (2014. gada 27. jūnijs) par [LESD] 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam zvejniecības un akvakultūras nozarē 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1379/2013 (2013. gada 11. decembris) par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1184/2006 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 104/2000 5. panta d) un g) punktu, jāinterpretē tādējādi, ka zvejas un akvakultūras produktu “apstrādes un tirdzniecības” jēdziens, kas definēts minētajā 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā, aptver zivju produktu mazumtirdzniecību, un tādēļ tā ietilpst Regulas Nr. 717/2014 piemērošanas jomā.
[Paraksti]
*      Tiesvedības valoda – itāļu.