62023CJ0233_RES
Lieta C‑233/23
Alphabet Inc. u.c.
pret
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(Consiglio di Stato lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (virspalāta) 2025. gada 25. februāra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Konkurence – Dominējošais stāvoklis – LESD 102. pants – Digitālie tirgi – Digitālā platforma – Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma, kas izstrādājis digitālo platformu, atteikums ļaut piekļūt šai platformai trešās personas uzņēmumam, kurš izstrādājis lietotni, nodrošinot šīs platformas un lietotnes sadarbspēju – Piekļuves digitālajai platformai nepieciešamības vērtējums – Pārmestās rīcības sekas – Objektīvs pamatojums – Nepieciešamība dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam izstrādāt lietotņu kategorijas veidni, lai varētu nodrošināt piekļuvi – Konkrētā lejupējā tirgus definīcija
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums ļaut citam uzņēmumam piekļūt tā darbībai nepieciešamai precei vai pakalpojumam – Infrastruktūra, ko dominējošā stāvoklī esošais uzņēmums attīstījis, lai to varētu izmantot arī trešo personu uzņēmumi, un nevis tikai paša darbības vajadzībām – Ļaunprātīga rakstura vērtējums – Ar to, ka piekļuvei šai infrastruktūrai jābūt absolūti nepieciešamai šo piekļuvi pieprasījušā uzņēmuma darbībai saistītā nosacījuma piemērošana – Neesamība
(LESD 102. pants)
(skat. 37.–52. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Jēdziens – Objektīvs jēdziens, kas attiecas uz tāda veida rīcību, kura var ietekmēt tirgus struktūru un kuras rezultātā tiek radīts šķērslis konkurences saglabāšanai vai attīstībai – Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma pienākumi – Tikai uz sniegumu balstīta konkurēšana – Vērtējuma kritēriji – Pierādījumi par praksi, kurai var būt pretkonkurences sekas tirgū – Apstākļi, ko var ņemt vērā
(LESD 102. pants)
(skat. 54.–61. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma, kam pieder digitāla platforma, atteikums nodrošināt trešās personas uzņēmuma izstrādātas lietotnes sadarbspēju ar šo platformu – Objektīvs pamatojums – Nosacījumi – Pierādīšanas pienākums – Dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma pienākumi nepamatota atteikuma gadījumā
(LESD 102. pants)
(skat. 70.–81. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Konkrētais tirgus – Noteikšana – Nošķirti tirgi – Lejupējā tirgus noteikšana – Vērtējuma kritēriji – Potenciālā tirgus noteikšana – Pienākuma precīzi definēt konkrēto produktu tirgu un ģeogrāfisko tirgu neesamība
(LESD 102. pants)
(skat. 83.–86. punktu)
Rezumējums
Izskatot lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa virspalātas sastāvā precizē nosacījumus, ar kādiem dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums nodrošināt tam piederošas digitālās platformas un trešās personas uzņēmuma lietotnes sadarbspēju var būt ļaunprātīgs un radīt pretkonkurences sekas. Tiesa tāpat izskaidro, uz kādiem apstākļiem var atsaukties kā uz šāda atteikuma objektīvu pamatojumu, kā arī dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma pienākumus tad, ja šāds atteikums nav pamatots.
Google LLC ir Alphabet Inc. meitasuzņēmums, kas kontrolē Google Italy Srl, kurš iedibināts Itālijā. 2015. gadā Google laida tirgū Android Auto, kas ļauj mobilo ierīču ar Android OS operētājsistēmu lietotājiem caur mehāniskā transportlīdzekļa informatīvi izklaidējošās sistēmas ekrānu tieši piekļūt minētajās ierīcēs esošajām lietotnēm.
2018. gadā Enel X Italia Srl, kas ietilpst Enel grupā, kura pārvalda vairāk nekā 60 % no Itālijā pieejamajām elektrotransportlīdzekļu uzlādes stacijām, lūdza Google veikt nepieciešamās darbības, lai nodrošinātu JuicePass – tās elektrotransportlīdzekļu uzlādei paredzētās lietotnes – sadarbspēju ar Android Auto platformu.
Pēc Google atteikuma Enel X Italia vērsās Itālijas konkurences iestādē. Ar 2021. gada lēmumu tā atzina, ka Google rīcība, liekot šķēršļus un kavējot JuicePass lietotnes pieejamību Android Auto platformā, ir dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana LESD 102. panta izpratnē, un piemēroja Alphabet, Google un Google Italy vairāk nekā 100 miljonu EUR naudas sodu.
Šie uzņēmumi cēla prasību par šo lēmumu Itālijas administratīvajā tiesā. Tā kā šī prasība tika noraidīta, tie iesniedza apelācijas sūdzību Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija), kas nolēma vērsties Tiesā ar jautājumu par jēdziena “dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana” LESD 102. panta izpratnē interpretāciju, pastāvot tādam piekļuves atteikumam kā šajā lietā.
Tiesas vērtējums
Vispirms atzīstot lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par pieņemamu, Tiesa, pirmkārt, pievērsās jautājumam, vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma, kas izstrādājis digitālu platformu, atteikums pēc trešās personas uzņēmuma pieprasījuma nodrošināt šīs platformas sadarbspēju ar šī trešās personas uzņēmuma izstrādātu lietotni, var būt dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana, pat ja minētā platforma nav absolūti nepieciešama attiecīgās lietotnes komerciālai izmantošanai lejupējā tirgū no sprieduma Bronner (
1
) izrietošās judikatūras izpratnē.
Tiesa sāk ar atgādinājumu, ka saskaņā ar LESD 102. pantu tiek sodīta tādu dominējošā stāvoklī esošu uzņēmumu rīcība kā rīcība, kas tirgū, kurā tieši viena vai vairāku dominējošā stāvoklī esošu uzņēmumu esamības dēļ konkurences līmenis jau ir vājš, rada šķēršļus tirgū esošās konkurences līmeņa saglabāšanai vai šīs konkurences attīstībai, jo tiek izmantoti līdzekļi, kuri atšķiras no tiem, kas pastāv uz sniegumu balstītas konkurences starp uzņēmumiem apstākļos.
Šajā kontekstā Tiesa spriedumā Bronner ir nospriedusi, ka atteikums sniegt piekļuvi infrastruktūrai, kuru dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums ir attīstījis savas darbības vajadzībām un kura tam pieder, var būt dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana ne tikai tad, ja šis atteikums ir tāds, kas var izslēgt jebkādu piekļuves pieprasītāja konkurenci attiecīgajā tirgū, un šim atteikumam nav objektīva pamatojuma, bet arī tad, ja infrastruktūra pati ir absolūti nepieciešama, lai veiktu tā darbību tādā nozīmē, ka šai infrastruktūrai nav nekāda reāla vai potenciāla aizstājēja.
Šajā ziņā Tiesa uzsver, ka šo nosacījumu noteikšana bija pamatota ar apstākļiem, kas bija raksturīgi lietai Bronner un kuros dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums atteicās piešķirt konkurentam piekļuvi infrastruktūrai, ko tas bija attīstījis savas darbības vajadzībām, izslēdzot jebkādu citu rīcību.
Tas, ka dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam tā atteikuma ļaunprātīgā rakstura dēļ tiek uzlikts pienākums slēgt līgumu ar konkurentu, lai ļautu tam piekļūt šai infrastruktūrai, īpaši aizskar tā līgumu slēgšanas brīvību un tiesības uz īpašumu. Turklāt, ja šāda piekļuve tiktu piešķirta pārāk viegli, dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums būtu mazāk ieinteresēts ieguldīt efektīvā infrastruktūrā un kvalitatīvu ražojumu un pakalpojumu izstrādē patērētāju interesēs un citi uzņēmumi netiktu mudināti radīt konkurējošas iekārtas.
Savukārt, ja dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums ir attīstījis infrastruktūru, lai ļautu trešo personu uzņēmumiem izmantot šo infrastruktūru, spriedumā Bronner Tiesas paredzētais nosacījums par minētās infrastruktūras absolūto nepieciešamību piekļuves pieprasītāja darbības veikšanai nav piemērojams, jo tas nav pamatots ne ar dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma līgumu slēgšanas brīvības un tiesību uz īpašumu saglabāšanu, ne nepieciešamību pamudināt šo uzņēmumu veikt ieguldījumus. Tas, ka dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam tiek prasīts nodrošināt piekļuvi infrastruktūrai, kas izstrādāta, lai ļautu to izmantot trešo personu uzņēmumiem, būtiski nemaina ekonomisko modeli, kas bija minētās infrastruktūras attīstības pamatā.
Šajā gadījumā, neskarot pārbaudi, kas jāveic iesniedzējtiesai, jākonstatē, ka uzņēmums, kas ir attiecīgās digitālās platformas īpašnieks, nav to izstrādājis tikai paša darbības vajadzībām, jo piekļuve šai digitālajai platformai ir pieejama arī trešo personu uzņēmumiem. Tādēļ atteikums atļaut piekļūt minētajai digitālajai platformai var būt dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana pat tad, ja minētā platforma nav absolūti nepieciešama attiecīgās lietotnes komerciālai izmantošanai lejupējā tirgū, bet var padarīt to pievilcīgāku patērētājiem.
Otrkārt, Tiesa nospriež – pat ja uzņēmums, kas bija pieprasījis dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam nodrošināt tā digitālās platformas sadarbspēju, kā arī tā konkurenti turpināja darboties attiecīgajā tirgū un attīstīja savu pozīciju tajā, lai gan tiem nebija pieejama šāda sadarbspēja ar minēto platformu, tas pats par sevi vien neliecina, ka dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma atteikums apmierināt minēto pieprasījumu nevarēja radīt pretkonkurences sekas.
Tiesa atgādina, ka dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma rīcību var kvalificēt kā ļaunprātīgu, ja tiek pierādīts, ka, izmantojot līdzekļus, kas neatbilst uz sniegumu balstītai konkurencei starp uzņēmumiem, šīs rīcības faktiskās vai potenciālās sekas ir konkurences ierobežošana, izstumjot vienlīdz efektīvos konkurējošos uzņēmumus no attiecīgā tirgus vai attiecīgajiem tirgiem vai traucējot šo uzņēmumu attīstību šajos tirgos.
Tādas uzņēmuma rīcības gadījumā, kuras mērķis ir izstumt konkurentus no attiecīgā tirgus, šādas kvalificēšanas nolūkā tomēr nav jāpierāda, ka rezultāts ir sasniegts. Tāpēc konkurences iestāde var konstatēt LESD 102. panta pārkāpumu, ar taustāmiem pierādījumiem apstiprinot, ka attiecīgajai rīcībai bija faktiska spēja radīt pretkonkurences sekas.
Proti, tāda paša konkurences līmeņa saglabāšanās attiecīgajā tirgū vai pat konkurences attīstība šajā tirgū nebūt nenozīmē, ka attiecīgā rīcība nevar radīt pretkonkurences sekas. It īpaši Tiesa norāda, ka šādas rīcības ļaunprātīgais raksturs nav atkarīgs no konkurentu spējas mazināt šādas sekas.
Treškārt, Tiesa izvērtē objektīvo pamatojumu, uz kuru var norādīt, lai attaisnotu tādu piekļuves atteikumu kā šajā lietā, un iespējamos pienākumus, kas dominējošā stāvoklī esošajam uzņēmumam ir gadījumā, ja šāds atteikums nav pamatots. Šajā ziņā tā norāda, ka atteikums nodrošināt trešās personas uzņēmuma lietotnes sadarbspēju ar dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam piederošu digitālo platformu var būt objektīvi pamatots, ja šādas sadarbspējas nodrošināšana apdraudētu attiecīgās platformas integritāti vai tās izmantošanas drošību, vai arī ja šādu sadarbspēju nebūtu iespējams nodrošināt citu tehnisku iemeslu dēļ.
Ja tas tā nav, dominējošā stāvoklī esošajam uzņēmumam ir jānodrošina sadarbspēja saprātīgā termiņā, ņemot vērā gan grūtības, ar kādām šis uzņēmums var saskarties saistībā ar šādu izstrādi, gan trešās personas uzņēmuma vajadzības, un attiecīgā gadījumā saņemot atbilstošu finansiālu atlīdzību, kurai jābūt taisnīgai un samērīgai, ņemot vērā šādas izstrādes faktiskās izmaksas un dominējošā stāvoklī esošā uzņēmuma tiesības gūt no tās atbilstošu peļņu.
Ceturtkārt un visbeidzot, Tiesa konstatē, ka, izvērtējot, vai pastāv ļaunprātīga izmantošana, kas izpaudusies kā dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums nodrošināt trešās personas uzņēmuma izstrādātas lietotnes sadarbspēju ar dominējošā stāvoklī esošajam uzņēmumam piederošu digitālo platformu, konkurences iestāde var identificēt tikai to tirgu, kurā šis atteikums var radīt pretkonkurences sekas, proti, lejupējo tirgu, pat ja šis tirgus ir tikai potenciāls. Šādai lejupējā tirgus identificēšanai nav noteikti nepieciešama precīza konkrētā produktu tirgus un ģeogrāfiskā tirgus definīcija, citstarp tad, ja attiecīgais lejupējais tirgus vēl attīstās vai strauji attīstās un tādēļ tā apmērs vēl nebija pilnībā noteikts dienā, kad tika īstenota iespējami ļaunprātīgā rīcība.
(
1
)	Spriedums, 1998. gada 26. novembris, Bronner (C‑7/97, EU:C:1998:569).