62024CC0131
ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT]
SECINĀJUMI,
sniegti 2025. gada 18. septembrī (
1
)
Lieta C‑131/24
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales u.c.
(Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa, Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 2009/147/EK – Savvaļas putnu sugu aizsardzība – Aizliegums apzināti traucēt putnus – Projekts par valsts autoceļa izbūvi, kas var traucēt atsevišķu sugu īpatņiem – Pasākumi dzīvotņu uzlabošanai – Efektivitātes pierādījums – Eksperta atzinums
I. Ievads
1.
Putnu direktīvas (
2
) 5. panta d) punktā ir paredzēts aizliegums apzināti traucēt putnus, ja šādi traucējumi būtiski skar šīs direktīvas mērķus. No judikatūras izriet, ka šis aizliegums attiecas arī uz traucējumiem, ar kuru iespējamību ir tikai jārēķinās (
3
). Taču vai aizliegums uz traucējumiem attiecas arī tad, ja to negatīvā ietekme uz putnu dzīvotnēm tiek kompensēta, uzlabojot attiecīgo sugu dzīvotnes citās vietās? Un kā būtu jānovērtē šā uzlabošanas pasākuma efektivitāte pirms tā īstenošanas? Šādus jautājumus Tiesai uzdod Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa, Austrija).
II. Atbilstošās tiesību normas
A.
Putnu direktīva
2.
Putnu direktīvas 3., 5., 7. un 8. apsvērumā ir izklāstīti tās mērķi:
“(3)
Dalībvalstu Eiropas teritorijā pastāvīgi sarūk, dažreiz pat ļoti strauji, daudzu tur sastopamo savvaļas putnu sugu skaitliskais sastāvs. Šāds putnu skaita samazinājums rada nopietnus draudus dabas vides saglabāšanai, jo īpaši tādēļ, ka tādējādi tiek izjaukts bioloģiskais līdzsvars.
(4) [..]
(5)
Dalībvalstu Eiropas teritorijā sastopamo savvaļas putnu sugu aizsardzība jāveic, ņemot vērā Kopienas mērķus uzlabot dzīves apstākļus un panākt noturīgu attīstību.
(6) [..]
(7)
Dabas aizsardzības mērķis ir nodrošināt dabas resursu ilglaicīgu aizsardzību un apsaimniekošanu, jo tie ir Eiropas tautu dabas mantojuma sastāvdaļa. Šādi var uzraudzīt dabas resursus un regulēt to izmantošanu, balstoties uz nepieciešamiem pasākumiem, kas ļauj iespēju robežās saprātīgi uzturēt un koriģēt dabīgo līdzsvaru starp sugām.
(8)
Lai aizsargātu jebkuru putnu sugu, ir svarīgi pietiekamā mērā saglabāt, uzturēt vai atjaunot dzīvotņu daudzveidību un to teritoriju. Nodrošinot dažu putnu sugu izdzīvošanu un vairošanos savā izplatības areālā, ir jāveic īpaši dzīvotņu aizsardzības pasākumi. Šajos pasākumos jāiekļauj arī migrējošās sugas, un tie jākoordinē ar mērķi izveidot vienotu sistēmu.”
3.
Putnu direktīvas 10. apsvērumā cita starpā ir prasīts, lai noteiktas putnu sugas tiktu saglabātas “pietiekamā skaitliskā līmenī”:
“Dažas sugas drīkst medīt, un tas nepārsniedz pieļaujamos dabas izmantošanas apmērus, ņemot vērā to populāciju lielumu, ģeogrāfisko izplatību un vairošanās spēju Kopienā kopumā, ja vien ir noteikti un tiek ievēroti daži ierobežojumi, un šādas medības netraucē uzturēt šo sugu populācijas pietiekamā skaitliskā līmenī.”
4.
Putnu direktīvas 1. pantā ir definēta tās piemērošanas joma:
“Šī direktīva attiecas uz visu savvaļas putnu sugu aizsardzību, kas sastopamas to dalībvalstu Eiropas teritorijā, uz kurām attiecas Līgums. Tajā atrunāta šo sugu aizsardzība, pārzināšana un uzraudzīšana un noteiktas to izmantošanas normas.”
5.
Putnu direktīvas 2. pantā ir ietverts dalībvalstu pamatpienākums attiecībā uz putnu sugu aizsardzību:
“Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai skaitliski uzturētu 1. pantā minēto sugu populācijas tādā līmenī, kas pirmām kārtām atbilst ekoloģijas, zinātnes un kultūras prasībām, tajā pašā laikā ņemot vērā saimnieciskās un rekreatīvās prasības, vai lai tuvinātu šo sugu populācijas minētajam līmenim.”
6.
Putnu direktīvas 3. pantā ir noteikti vispārīgi pienākumi attiecībā uz 2. panta īstenošanu:
“1.   Ņemot vērā 2. pantā minētās prasības, dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai pietiekamā mērā saglabātu, uzturētu vai atjaunotu visu 1. pantā minēto putnu sugu dzīvotņu daudzveidību un teritoriju.
2.   Biotopu un dzīvotņu saglabāšana, uzturēšana un atjaunošana galvenokārt iekļauj šādus pasākumus:
a)
aizsargājamo teritoriju ierīkošana;
b)
dzīvotņu uzturēšana un pārzināšana aizsargātās zonās un ārpus tām saskaņā ar ekoloģijas prasībām;
c)
iznīcināto biotopu atjaunošana;
d)
biotopu izveidošana.”
7.
Putnu direktīvas 5. pantā ir noteikti aizliegumi, kas nav atkarīgi no kādas teritorijas:
“Neskarot 7. un 9. pantu, dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai izveidotu vispārēju aizsardzības sistēmu visām 1. pantā minētajām putnu sugām, jo īpaši aizliedzot:
[..]
d)
apzināti traucēt putnus, jo īpaši vairošanās un ligzdošanas laikā, ja šādi traucējumi būtiski skar šīs direktīvas mērķus.”
8.
Putnu direktīvas 9. panta 1. punktā ir atļautas atkāpes no 5. pantā noteiktajiem aizliegumiem:
“1.   Ja nevar rast citu pieņemamu risinājumu, dalībvalstis var atkāpties no 5. līdz 8. panta noteikumiem šādu iemeslu dēļ:
a)
–
sabiedrības veselības aizsardzības un drošības interesēs,
–
lidojumu drošības interesēs,
–
lai nepieļautu nopietnu kaitējumu kultūraugiem, lauksaimniecības dzīvniekiem, mežiem, zvejniecībai un ūdeņiem,
–
lai aizsargātu floru un faunu;
b)
pētniecības un mācību nolūkā, veicot populācijas atjaunošanu, sugu reintrodukciju un šim nolūkam nepieciešamo pavairošanu;
c)
lai stingri kontrolētos apstākļos un izlases veidā atļautu nelielā skaitā sagūstīt, turēt vai citādi saprātīgi izmantot dažus putnus.”
B.
Dzīvotņu direktīva
9.
Dzīvotņu direktīvas (
4
) 6. panta 3. punktā ir reglamentēts tā dēvētais ietekmes novērtējums:
“Visos plānos vai projektos, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, attiecīgi izvērtē ietekmi uz šo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus. Ņemot vērā novērtējuma atzinumus par ietekmi uz minēto teritoriju un saskaņā ar 4. punkta noteikumiem, kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība, un vajadzības gadījumā noskaidrojusi plašas sabiedrības viedokli.”
10.
Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punktā ir noteikti galvenie sugu aizsardzībā paredzētie aizliegumi:
“Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām dzīvnieku sugām to dabiskās izplatības areālā izveidotu stingras aizsardzības sistēmu, aizliedzot:
a)
minēto sugu īpatņu visu veidu apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu savvaļā;
b)
minēto sugu īpatņu apzinātu traucēšanu, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemas guļas un migrāciju laikā;
c)
apzinātu postīšanu vai olu vākšanu savvaļā;
d)
vairošanās vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu.”
11.
Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā ir noteiktas atkāpes no 12. pantā paredzētā:
“Ja nav apmierinošas alternatīvas un ja netiek kaitēts attiecīgo sugu populāciju saglabāšanai labvēlīgā aizsardzības statusā to dabiskās izplatības areālā, dalībvalstis drīkst atkāpties no 12., 13., 14. panta un 15. panta a) un b) punkta noteikumiem, lai:
a)
aizsargātu savvaļas faunu un floru un saglabātu dabiskās dzīvotnes;
b)
novērstu nopietnu kaitējumu, jo īpaši labībai, mājlopiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem;
c)
rūpētos par veselības aizsardzību un sabiedrības drošību vai obligāti ievērotu citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides;
d)
izpētes un izglītības nolūkā atjaunotu minēto sugu populācijas un reintroducētu minētās sugas, un veiktu šī mērķa sasniegšanai vajadzīgās vairošanas darbības, tostarp augu mākslīgo pavairošanu;
e)
stingri noteiktos apstākļos pēc izvēles principa un ierobežotā apmērā atļaut[u] IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes.”
III. Fakti un lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
12.
Niederösterreichische Landesregierung (Lejasaustrijas federālās zemes pārvalde) pēc ietekmes uz vidi novērtējuma veikšanas 2019. gada 12. novembrī piešķīra atļauju īstenot attiecīgo ceļa būvniecības projektu. Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales, kā arī citas pilsoņu un vides aizsardzības apvienības Bundesverwaltungsgericht (Austrija) cēla prasību par šo atļauju, it īpaši apgalvojot, ka ir pārkāptas Putnu direktīvas tiesību normas par sugu aizsardzību. Dažādas putnu sugas, it īpaši tādas meža putnu sugas kā vidējais dzenis (Dendrocopos medius vai Leiopicus medius), izmanto teritorijas, kuras citastarp negatīvi ietekmētu troksnis, ko radītu jaunā ceļa ekspluatācija.
13.
Tomēr atbilstoši tiesas pieaicinātā dabas aizsardzības eksperta atzinumam ir sagaidāms, ka attiecīgās putnu sugas labvēlīgi ietekmēs projektā paredzētie būvniecības perioda ierobežojumi uz noteiktiem mēnešiem un dzīvotņu uzlabošanas pasākumi teritorijās ārpus imisijas zonas, un tos varētu formulēt kā nosacījumus.
14.
Konkrēti – tiesvedībā tiek apstrīdēta projekta iesniedzējas ierosināto pasākumu efektivitāte attiecībā uz meža labiekārtošanu un veco koku aizsardzību vismaz 300 m attālumā no ceļa 6,6 ha kopējā platībā reģionālajā pasākumu teritorijā vidējā dzeņa un citu meža putnu sugu aizsardzībai.
15.
Saskaņā ar atzinumiem, ko sniedza divi pieaicinātie eksperti, šo ierosināto pasākumu īstenošana neradītu tādus traucējumus attiecīgajām sugām, kas varētu būtiski ietekmēt Putnu direktīvas mērķus. Tomēr, veicot pasākumus, neesot iespējams samazināt traucējumus uz atsevišķiem indivīdiem projekta konkrēti skartajā mežā. Taču saskaņā ar ekspertu vērtējumu ierosinātie pasākumi ļautu nodrošināt dzīvotni un apstākļus šo sugu kā ligzdojošo putnu sastopamībai.
16.
Sniedzot atbildi iesniedzējtiesai, eksperts norādīja, ka viņam nav zināmi darbi, kas liktu apšaubīt paredzēto pasākumu piemērotību vidējā dzeņa aizsardzībai. Tāpat neesot attiecīgu norāžu, kas būtu pamatotas ar sugas ekoloģiju. Līdz ar to neesot pietiekami pamatotu šaubu par šo pasākumu efektivitāti. Vienīgais, kas vēl trūkstot, esot visaptveroša un tehniski pamatota uzraudzība, kas ne tikai kliedētu jebkādas šaubas, bet arī pierādītu pasākumu efektivitāti. Uz tiesas jautājumu, vai ir kāds ticami dokumentēts gadījums, kad plānoto aizsardzības pasākumu rezultātā būtu novērsti vidējā dzeņa traucējumi projekta īstenošanas laikā vai pat uzlabojies sugas aizsardzības statuss projekta īstenošanas teritorijā, eksperts atbildēja, ka, neraugoties uz intensīvu izpēti un pieredzes apmaiņu ar kolēģiem, viņš nav atradis nevienu šādu nepārprotamu pētījumu.
17.
Tādēļ Bundesverwaltungsgericht (Austrija) uzdod Tiesai šādus jautājumus:
“1)
Vai Putnu direktīvas 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta d) apakšpunktā paredzētā apzinātas traucēšanas pārkāpuma nosacījumi nav izpildīti, ja, lai gan var notikt atsevišķu sugu īpatņu traucēšana tomēr ar laikus, atbilstoši un efektīvi veiktiem pasākumiem tiek novērsta jebkāda ietekme uz direktīvas 2. pantā noteikto mērķi?
2)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai jebkādām zinātniskām šaubām par pasākumu efektivitāti jābūt izslēgtām tādā nozīmē, ka pietiek ar tiesas pieaicināta eksperta pamatotu profesionālu vērtējumu, vai arī, gluži pretēji, ir jābūt pieejamiem objektīviem zinātniskiem dokumentiem par veiksmīgu praktisko pieredzi šo pasākumu izmantošanā?”
18.
Rakstveida apsvērumus iesniedza Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales, kurai pievienojās Bürgerinitiative “Nein zur Spange Wörth”, Lejasaustrijas federālās zemes pārvalde, Autobahnen‑ und Schnellstraßen‑Finanzierungs‑Aktiengesellschaft (turpmāk tekstā – “ASFINAG”), Sanktpeltenes pilsēta [Sankt Pölten], Austrijas Republika, Čehijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Eiropas Komisija.
19.
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 76. panta 2. punktu Tiesa nolēma nerīkot tiesas sēdi, jo tās skatījumā tā ir pietiekami informēta, lai pieņemtu nolēmumu.
20.
Tomēr 2024. gada 19. novembrī Tiesa apturēja tiesvedību, lai sagaidītu 2025. gada 1. augusta spriedumu lietā Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609).
IV. Juridiskā analīze
21.
Abu jautājumu pamatā ir apstāklis, ka gan attiecīgā ceļa būvniecība, gan ekspluatācija radīs traucējumus it īpaši vidējam dzenim, taču arī citām meža putnu sugām. Tādēļ iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētais traucēšanas aizliegums nepieļauj projekta īstenošanu.
22.
Saskaņā ar Putnu direktīvas 5. panta d) punktu dalībvalstīm ir jāaizliedz apzināti traucēt Eiropas putnu sugas, it īpaši vairošanās un ligzdošanas laikā, ja šādi traucējumi būtiski skar šīs direktīvas mērķus.
23.
Šis aizliegums papildina citus Putnu direktīvas 5. panta a)–c) punktā noteiktos aizliegumus, kas it īpaši attiecas uz šo sugu apzinātu nonāvēšanu vai sagūstīšanu un apzinātu to ligzdu un olu iznīcināšanu vai bojāšanu. Tiesa nesen ir nospriedusi, ka šie aizliegumi piemērojami ne tikai cilvēku darbībai, kuru mērķis ir kaitējuma nodarīšana putniem, bet arī darbībai, ar kuru tiek pieļauta šāda kaitējuma iespējamība, pat ja tai nav šāda acīmredzama nolūka (
5
).
24.
Lai novērstu traucēšanas aizlieguma piemērošanu, vismaz 300 m attālumā no ceļa ar kopējo platību 6,6 ha reģionālajā pasākumu teritorijā ir jāīsteno pasākumi vidējā dzeņa un citu meža putnu sugu aizsardzībai. Citastarp ir jāsaglabā daži veci koki, kas citādi, iespējams, tiktu nocirsti.
25.
Pastāv liela interese ar šādiem pasākumiem novērst Putnu direktīvas 5. pantā paredzēto aizliegumu piemērošanu. Kā es nesen izklāstīju, šo aizliegumu konsekventa piemērošana būtiski ierobežotu cilvēku darbību (
6
). Tādēļ ir apšaubāms, vai tie ir saderīgi ar īpašuma un darījumdarbības brīvības aizsardzību saskaņā ar Pamattiesību hartas 16. un 17. pantu (
7
). Tomēr, ja aizliegumu piemērošanu varētu novērst, īstenojot pasākumus dzīvotņu uzlabošanai citās vietās, kā tas tagad skaidri paredzēts attiecībā uz noteiktiem atjaunojamās enerģijas apguves projektiem (
8
), šis konflikts tiktu mazināts.
26.
Tomēr, kā paskaidrošu turpmāk, attiecīgo pasākumu ņemšana vērā ir iespējama tikai tādēļ, ka Putnu direktīvas 5. panta d) punktā ir noteikts, ka traucējumi būtiski skar Putnu direktīvas mērķus (par to skat. A sadaļu). Pārējos aizliegumos šāds nosacījums nav ietverts. Pēc tam, lai atbildētu uz otro jautājumu, izklāstīšu, kā ir jānovērtē šādu pasākumu efektivitāte (par to skat. B sadaļu).
A.
Pirmais jautājums – traucēšanas aizliegums un kompensācijas pasākumi
27.
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētā traucēšanas aizlieguma piemērošanu var novērst, veicot pasākumus attiecīgo putnu sugu dzīvotņu uzlabošanai citās vietās.
28.
Iesniedzējtiesa it īpaši jautā, vai spriedums lietā People over Wind (
9
) nepieļauj šo pasākumu ņemšanu vērā (par to skat. 1. punktu). Šis spriedums attiecas uz iepriekšēju izpēti par nepieciešamību veikt formālu ietekmes uz aizsargājamām dabas teritorijām novērtējumu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu. Tomēr kompensācijas pasākumi ir jāaplūko Putnu direktīvas 5. panta d) punkta normatīvajā struktūrā (par to skat. 2. punktu).
1. Spriedums lietā “People over Wind”
29.
Lai gan spriedums lietā People over Wind attiecās uz tādu pasākumu ņemšanu vērā, kuru mērķis ir novērst vai mazināt negatīvu ietekmi dabas aizsardzības jomā, tomēr, aplūkojot to rūpīgāk, attiecībā uz traucēšanas aizlieguma interpretāciju tam nav nozīmes.
30.
Šī lieta attiecās uz iepriekšēju izpēti par to, vai ir nepieciešams veikt formālu projekta ietekmes uz attiecīgo aizsargājamo dabas teritoriju novērtējumu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta pirmo teikumu. Atbilstoši šai tiesību normai visos plānos vai projektos, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, attiecīgi ir jāizvērtē ietekme uz šo teritoriju, ievērojot šīs teritorijas aizsardzības mērķus.
31.
Saskaņā ar spriedumu lietā People over Wind, veicot iepriekšēju izpēti par to, vai šāds novērtējums vispār ir nepieciešams, nedrīkst ņemt vērā pasākumus, kas ir vērsti uz šā plāna vai šā projekta kaitīgās ietekmes uz šo teritoriju novēršanu vai samazināšanu (
10
). Proti, šādu pasākumu efektivitāte ir jāizvērtē formālajā novērtējumā, kam ir cita kvalitāte nekā iepriekšējai izpētei un kas ietver plašākas garantijas (
11
).
32.
Lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu un vairāku lietas dalībnieku paustajā nostājā ir pamatoti uzsvērts, ka šo argumentāciju nevar attiecināt uz šo lietu jau tādēļ vien, ka, atšķirībā no Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta pirmā teikuma, Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētais traucēšanas aizliegums attiecībā uz teritorijas aizsardzību neparedz nedz iepriekšēju izpēti, nedz vispār kādu formālu novērtējuma procedūru, kurā būtu jānovērtē traucējumu ietekme.
2. Aplūkošana traucēšanas aizlieguma normatīvajā struktūrā
33.
Tādu pasākumu ņemšana vērā, kas paredzēti attiecīgo sugu dzīvotņu uzlabošanai citās vietās, drīzāk ir jāaplūko Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētā traucēšanas aizlieguma normatīvajā struktūrā, kas nepieļauj traucējumus, kuri būtiski skar šīs direktīvas mērķus. Šajā ziņā vispirms jāaplūko pasākumi traucējumu samazināšanai vai novēršanai (par to skat. a) apakšpunktu), pēc tam – kompensācijas pasākumu nozīme putnu populāciju saglabāšanā pietiekamā līmenī (par to skat. b) apakšpunktu) un visbeidzot – īpašā situācija, kad kompensācijas pasākumu dēļ traucējumi nekavē sugas populācijas atjaunošanu pietiekamā līmenī (par to skat. c) apakšpunktu).
a) Pasākumi traucējumu mazināšanai vai novēršanai
34.
Ja ar pasākumiem tiek novērsts, ka projekts traucē putniem, Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētais traucēšanas aizliegums nav piemērojams, jo nav traucējumu. Un, ja, īstenojot šos pasākumus, traucējumi tiek ja ne novērsti, tad vismaz samazināti, ir iespējams, ka traucējumi būtiski neskar Putnu direktīvas mērķus. Tādēļ šādi pasākumi attiecīgi ir jāiekļauj novērtējumā par to, vai traucēšanas aizliegums nepieļauj projekta īstenošanu (
12
).
35.
Līdzīgā virzienā ir vērsta arī pasākumu, kas paredzēti kaitējuma novēršanai vai samazināšanai, ņemšana vērā jau minētajā formālajā novērtējumā saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta pirmo teikumu. Šis novērtējums ir paredzēts, lai konstatētu, vai projekta īstenošana neizjauks aizsargājamās dabas teritorijas viengabalainību. Ja projekts ietver aizsardzības pasākumus, kuru mērķis ir izvairīties vai samazināt kaitīgo ietekmi uz attiecīgo aizsargājamo dabas teritoriju, tad šie pasākumi, protams, ir jāņem vērā novērtējumā (
13
).
36.
Ir taisnība, ka būtu iedomājami pasākumi, kas pamatlietā ļautu novērst vai samazināt traucējumus, bet saskaņā ar pieejamo informāciju tiem ir tikai ierobežota nozīme. Šajā ziņā tiek ierosināti tikai būvniecības perioda ierobežojumi, lai novērstu to, ka būvdarbu rezultātā putni tiek traucēti īpaši jutīgos laikposmos.
37.
Turklāt būtu iedomājamas, piemēram, aizsargsienas, kas samazinātu ceļa lietošanas rezultātā radīto troksni vai optiskos traucējumus, kā arī putnu sadursmju ar transportlīdzekļiem risku. Iespējami ir arī izmantošanas ierobežojumi, piemēram, braukšanas aizliegums vai vismaz ātruma ierobežošana Putnu direktīvas 5. panta d) punktā minētajā vairošanās un ligzdošanas laikā. Tomēr lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu nav ietverta nekāda informācija par šādiem papildu pasākumiem traucējumu novēršanai vai mazināšanai.
b) Kompensācijas pasākumi
38.
Savukārt pasākumi, ar kuriem tiek uzlabotas attiecīgo sugu dzīvotnes citās vietās, nav pasākumi traucējumu novēršanai vai samazināšanai (
14
). Ar tiem acīmredzami nevar nedz novērst noteiktu putnu traucējumus, nedz mazināt to ietekmi uz šiem putniem – to atzīst arī iesniedzējtiesa.
39.
Šādi pasākumi drīzāk ir mēģinājums kompensēt traucējumu radītās sekas. Tiek apzināti pieņemta iespējamība, ka troksnis daļu no attiecīgo sugu dzīvotnēm padara mazāk pievilcīgu vai pat pilnībā izstumj šīs sugas no šīm teritorijām. Lai to kompensētu, tiek uzlabotas citas teritorijas, un tādējādi ideālā gadījumā kopumā tiek radīts vismaz tikpat daudz līdzvērtīgu piemērotu dzīvotņu, ko attiecīgās sugas – lai gan, iespējams, ne konkrētie īpatņi – attiecīgi izmanto.
40.
Tā kā kompensācijas pasākumi neietekmē traucējumus, ar tiem var novērst traucēšanas aizlieguma piemērošanu tikai tad, ja šo pasākumu dēļ traucējumi būtiski neskar direktīvas mērķus Putnu direktīvas 5. panta d) punkta izpratnē.
41.
Saskaņā ar Putnu direktīvas 3., 5., 7. un 8. apsvērumu, kā arī 2. pantu, skatot to kopsakarā ar 10. apsvērumu, šie mērķi ietver visu Eiropas putnu sugu populāciju saglabāšanu pietiekamā skaitliskā līmenī vai to atjaunošanu līdz šādam līmenim (
15
).
42.
Saskaņā ar Putnu direktīvas 2. pantu minētajam līmenim it īpaši ir jāatbilst ekoloģijas, zinātnes un kultūras prasībām, tajā pašā laikā ņemot vērā saimnieciskās un rekreatīvās prasības. Tomēr dalībvalstis nevar brīvi savstarpēji izsvērt šos faktorus, lai noteiktu populācijas pietiekamo skaitlisko līmeni. Saskaņā ar direktīvas 1. pantu tās galvenais mērķis drīzāk ir visu tādu savvaļas putnu sugu aizsardzība, kas sastopamas dalībvalstu teritorijā. Līdz ar to, līdzīgi kā attiecībā uz sugu aizsardzības statusu, kas ir viens no Dzīvotņu direktīvas pamatjēdzieniem (
16
), ir būtiski, vai ilgtermiņā suga sevi atražo un ir dzīvotspējīga konkrētās dabiskās dzīvotnes sastāvdaļa. Šajā ziņā izšķirošas ir attiecīgās sugas ekoloģijas un zinātnes prasības. Konkrēti – ir jābūt pastāvīgi pieejamam pietiekami lielam biotopam un izplatības areālam ir jābūt vismaz stabilam. Savukārt kultūras, saimnieciskās un rekreatīvās prasības var ņemt vērā tikai pēc tam, kad un ciktāl ir nodrošināta sugas ilgtermiņa saglabāšana.
43.
Pamatojoties uz saikni ar šo mērķi, aizliegums tādējādi nepieļauj traucējumus, kas putnu sugas populāciju samazinātu tiktāl, ka tā vairs nebūtu pietiekamā līmenī, vai kas turpinātu samazināt jau nepietiekamā līmenī esošu populāciju.
44.
Ja šādi traucējumi ir sagaidāmi, Putnu direktīvas 5. panta d) punktā nav paredzēts ņemt vērā kompensācijas pasākumus (
17
). Pat ja ar kompensācijas pasākumu tiek palielināta sugas populācija, traucējumu rezultātā tā tomēr tiek samazināta. Tiesību normā nav norādes, ka varētu veikt abu ietekmju savstarpēju ieskaitu.
45.
Turklāt kompensācijas pasākumu efektivitāte sugu aizsardzībā ir saistīta ar ievērojamu nenoteiktību. To ilustrē otrais prejudiciālais jautājums. Šādu šaubu par kompensācijas pasākumu efektivitāti dēļ Tiesa parasti noraida to ņemšanu vērā, novērtējot negatīvo ietekmi uz aizsargājamām teritorijām (
18
).
46.
Savukārt citu argumentu, kam ir nozīme diskusijā par kompensācijas pasākumiem teritoriju aizsardzībā, pirmajā mirklī, šķiet, nevar attiecināt uz traucēšanas aizliegumu.
47.
Teritoriju aizsardzības gadījumā kompensācijas pasākumi ir reglamentēti kā nosacījums, kas jāizpilda, lai piemērotu atkāpes no teritoriju aizsardzības saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktu, kas izpaužas kā pasākumi aizsargājamo teritoriju tīkla (Natura 2000) vienotības nodrošināšanai. Tomēr šajā pantā likumdevējs tos ir saistījis ar papildu prasībām, it īpaši alternatīvu risinājumu izvērtējumu un konstatējumu par sevišķi svarīgu sabiedrības interešu esamību. Šīs papildu prasības tiktu apietas, ja kompensācijas pasākumi tiktu ņemti vērā saistībā ar 6. panta 3. punktu (
19
).
48.
Savukārt saskaņā ar Putnu direktīvas 9. pantu, lai piemērotu atkāpes no traucēšanas aizlieguma, nav nepieciešams īstenot kompensācijas pasākumus. Līdz ar to nepastāv risks, ka atkāpes regulējums varētu tikt apiets.
49.
Tomēr, aplūkojot rūpīgāk, kompensācijas pasākumu ņemšana vērā traucēšanas aizlieguma kontekstā varētu radīt pat vēl izteiktāku regulējuma apiešanu.
50.
Tas tādēļ, ka saskaņā ar Putnu direktīvas 3. pantu dalībvalstu pienākums neatkarīgi no traucējumiem nav tikai saglabāt visu putnu sugu dzīvotņu daudzveidību un teritoriju. Gluži pretēji – tām šādas dzīvotnes ir arī jāatjauno vai no jauna jāizveido, ja tās ir nepietiekamā apmērā (
20
). Ir taisnība, ka šie pienākumi ir precizēti Dabas atjaunošanas regulā (
21
) un regulā paredzēto pasākumu veikšanai noteikti dāsni termiņi. Tomēr tas neietekmē Putnu direktīvas 3. pantā noteikto pamatpienākumu, kas pastāv jau vairāk nekā četrdesmit gadus un Austrijas gadījumā – kopš pievienošanās ES (
22
).
51.
Tādējādi, ja attiecīgās sugas pietiekama populācija patiešām ir atkarīga no tās dzīvotnēm – un tikai tad dzīvotņu uzlabošanas pasākumi varētu pozitīvi ietekmēt nepietiekamā līmenī esošu populāciju – saskaņā ar Putnu direktīvas 3. pantu dalībvalstīm katrā ziņā būtu jāatjauno vai no jauna jāizveido sugai nepieciešamās dzīvotnes.
52.
Tādēļ dalībvalstis nepietiekamā līmenī esošas populācijas turpmāku pasliktināšanos nedrīkst pieļaut tikai tādēļ vien, ka šī pasliktināšanās tiek sasaistīta ar uzlabošanas pasākumiem, kuri tomēr nebūtu pietiekami, lai populācija sasniegtu pietiekamu līmeni.
53.
Novērtējot traucējumus, kompensācijas pasākumu ietekmi principā var ņemt vērā tikai tad, ja tie nodrošina, ka attiecīgo sugu populācijas, neraugoties uz traucējumiem, ir pietiekamā līmenī. Tad tam, vai šis rezultāts ir balstīts uz kompensācijas pasākumiem vai uz Putnu direktīvas 3. pantā paredzētajiem pasākumiem, vairs nav nozīmes.
c) Atjaunošanas potenciāls
54.
Tomēr, tāpat kā attiecībā uz Dzīvotņu direktīvā līdzīgi reglamentētajiem aizliegumiem sugu aizsardzības jomā, šis secinājums ir jāprecizē tādējādi, ka traucējumus izņēmuma kārtā var atļaut pat gadījumā, kad populācija ir nepietiekamā līmenī, ja tie nekavē populācijas atjaunošanu pietiekamā līmenī.
55.
Sugu aizsardzībā saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu attiecīgo dzīvnieku sugu populāciju labvēlīga aizsardzības statusa saglabāšana to dabiskajā izplatības areālā ir priekšnosacījums, lai atļautu Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā paredzētās atkāpes no šīs direktīvas 12. pantā noteiktajiem aizliegumiem (
23
). Šis nosacījums ir jāsaprot tāpat kā šajā lietā izklāstītā prasība nodrošināt traucējumu skarto putnu sugu populācijas pietiekamā līmenī.
56.
No tā varētu secināt, ka Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā paredzētās atkāpes ir pieļaujamas tikai labvēlīga aizsardzības statusa gadījumā. Tomēr izņēmuma kārtā Tiesa pieļauj atkāpju izdarīšanu arī nelabvēlīga aizsardzības statusa gadījumā, ja tās nekavē labvēlīga aizsardzības statusa atjaunošanu (
24
).
57.
Šis konstatējums attiecās uz situāciju, kad attiecīgās sugas populācija bija pārāk maza, lai to varētu uzskatīt par tādu, kurai ir labvēlīgs aizsardzības statuss, bet iepriekšējos gados tā bija ievērojami palielinājusies (
25
). Tāpēc šķita ticama prognoze, ka sugas nelabvēlīgais aizsardzības statuss, neraugoties uz atsevišķu īpatņu nonāvēšanu, turpinās uzlaboties tā, ka varētu tikt atjaunots labvēlīgs aizsardzības statuss. Tik labvēlīgas prognozes gadījumā Dzīvotņu direktīvas mērķa – proti, atjaunot labvēlīgu aizsardzības statusu – sasniegšanai nav nepieciešams, lai dalībvalsts, neraugoties uz pastāvošām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm, nogaidītu ar negatīvas ietekmes pieļaušanu, līdz ir sasniegts labvēlīgs aizsardzības statuss. Tādēļ Tiesa ir atzinusi, ka atkāpe attiecībā uz attiecīgo sugu var būt neitrāla, pat ja tās rezultātā atsevišķi īpatņi tiktu zaudēti.
58.
Tomēr, ja iespēja atjaunot labvēlīgu aizsardzības statusu ir pietiekama, lai piemērotu atkāpi no Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktā nonāvēšanas aizlieguma, tad Putnu direktīvas 5. panta d) punktā noteiktā putnu traucēšanas aizlieguma gadījumā tam, ka traucējumi nekavēs populācijas atjaunošanu pietiekamā līmenī, vēl jo vairāk būtu jābūt saderīgam ar Putnu direktīvas mērķiem.
59.
Proti, traucējumiem ir ievērojami mazāka negatīva ietekme nekā nonāvēšanai. Tajā pašā laikā traucējumi dabiski notiek daudz biežāk nekā nonāvēšana. Turklāt Putnu direktīvā noteiktie aizliegumi attiecas uz visiem putniem, tātad to piemērošanas joma ir daudz plašāka nekā Dzīvotņu direktīvā noteiktajiem aizliegumiem, kas attiecas uz dažām retām sugām. Tādējādi Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētais traucēšanas aizliegums cilvēku darbību var ierobežot daudz vairāk nekā Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais nonāvēšanas aizliegums.
60.
Tādēļ, izvērtējot traucēšanas aizliegumu, kompensācijas pasākumi, kas paredzēti attiecīgo sugu dzīvotņu uzlabošanai citās vietās, var veidot pamatu prognozei, ka traucējumi nekavēs populācijas saglabāšanu vai vismaz atjaunošanu pietiekamā līmenī. Tomēr, tā kā runa ir par prognozi, šajā kontekstā var ņemt vērā gan jau īstenotos, gan vēl īstenojamos kompensācijas pasākumus. Šajā ziņā kompensācijas pasākumus to būtības dēļ nav iespējams veikt pašā traucējuma vietā, jo tieši tur jau traucējums ietekmē dzīves telpas kvalitāti. Taču tie ir jāveic ģeogrāfiskā sakarībā ar traucējumu, jo pretējā gadījumā būtu sagaidāms, ka skartās sugas populācija – vismaz lokāli – nevarēs tikt saglabāta vai atjaunota.
3. Atbilde uz pirmo jautājumu
61.
Līdz ar to uz pirmo jautājumu jāatbild, ka putnu traucēšana, kas izraisa traucējumu skartās putnu sugas populācijas samazināšanos, ir saderīga ar Putnu direktīvas 5. panta d) punktu tikai tad, ja šī populācija, neraugoties uz traucējumiem, saglabājas pietiekamā līmenī vai ja var uzskatīt, ka traucējumi nekavēs atjaunot pietiekamu līmeni. Izvērtējot šo jautājumu, dalībvalstis var ņemt vērā to pasākumu ietekmi, kuri paredzēti sugas dzīvotņu uzlabošanai citās vietās.
B.
Otrai jautājums – kompensācijas pasākumu efektivitātes novērtēšana
62.
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai par to pasākumu efektivitāti, kuru mērķis ir attiecīgo sugu dzīvotņu uzlabošana citās vietās, zinātniskām šaubām ir jābūt izslēgtām tādā nozīmē, ka šajā ziņā pietiek ar tiesas pieaicināta eksperta pamatotu profesionālu vērtējumu, vai arī, gluži pretēji, ir jābūt pieejamiem objektīviem zinātniskiem dokumentiem par veiksmīgu praktisko pieredzi šo pasākumu izmantošanā.
63.
Objektīva zinātniska dokumentācija, aplūkojot rūpīgi, prasītu divu apjomīgu pētījumu veikšanu. No vienas puses, būtu jāidentificē traucējumu negatīvā ietekme uz attiecīgo sugu populācijām. No otras puses, būtu jānosaka kompensācijas pasākumu labvēlīgā ietekme uz šīm populācijām. Abas izpētes, īpaši meža dzīvotnēs, prasītu veikt ilgtermiņa situācijas salīdzinājumu pirms un pēc attiecīgā pasākuma īstenošanas. Piemēram, it īpaši veco koku un mirušo koku saglabāšanas ietekme dabiski ir atkarīga no laika gaitas. Arī projekta rezultātā radīto traucējumu ietekme laika gaitā mainīsies. Turklāt abu pārbaudāmo jautājumu attīstība ir jānorobežo no citiem faktoriem, piemēram, no laikapstākļiem, barības pieejamības vai slimībām.
64.
Pat ja šādi pētījumi par līdzīgām situācijām pastāvētu – kā uzsver Lejasaustrijas federālās zemes pārvalde, Sanktpeltenes pilsēta un ASFINAG –, joprojām pastāvētu šaubas par to, cik lielā mērā to rezultātus varētu faktiski pārņemt.
65.
Tāpēc nav pārsteidzoši, ka eksperts nespēja atrast nevienu pētījumu, kurā būtu galīgi noskaidrota strīdīgo kompensācijas pasākumu efektivitāte. Ir tikai pētījumi, kuriem ir zināma indikatīva ietekme (
26
).
66.
Tāpēc vēl ir jāprecizē, kā ir novērtējama kompensācijas pasākumu efektivitāte. Šajā ziņā vispirms jāaplūko iesniedzējtiesas pieņēmums, ka ir jāizslēdz jebkādas zinātniskas šaubas par kompensācijas pasākumu efektivitāti (par to skat. 1. punktu), un pēc tam jāaplūko vispārējie Savienības tiesību kritēriji attiecībā uz sarežģītu zinātnisku jautājumu izvērtēšanu (par to skat. 2. punktu).
1. Zinātnisko šaubu izslēgšana?
67.
Iesniedzējtiesa no Tiesas judikatūras secina, ka ir jāizslēdz jebkādas pamatotas zinātniskas šaubas, tātad – no zinātniskā viedokļa jebkādas pamatotas šaubas par kompensācijas pasākumu efektivitāti.
68.
Ir taisnība, ka ne Putnu direktīvas 5. panta d) punktā, ne citās Putnu direktīvas tiesību normās vai judikatūrā nav skaidras norādes par šā kritērija piemērojamību traucēšanas aizliegumam. Tomēr Tiesa dažādas citas tiesību normas, atsaucoties uz īpaši stingru LESD 191. panta 2. punktā nostiprinātā piesardzības principa izpratni, interpretē atbilstoši šim kritērijam (
27
). Tāpēc ir sīkāk jāizvērtē, vai šis ierobežojošais kritērijs ir piemērojams arī kompensācijas pasākumu novērtēšanai saistībā ar traucēšanas aizliegumu.
69.
Tomēr es parādīšu, ka nedz judikatūru par Dzīvotņu direktīvas 16. pantā iekļauto izņēmuma regulējumu (par to skat. a) apakšpunktu), nedz judikatūru par projektu apstiprināšanu saskaņā ar šīs direktīvas 6. panta 3. punkta otro teikumu (par to skat. b) apakšpunktu), nedz judikatūru par šīs direktīvas 14. pantu (par to skat. c) apakšpunktu) nevar attiecināt uz Putnu direktīvas 5. panta d) punktu.
a) Judikatūra attiecībā uz Dzīvotņu direktīvas 16. pantu
70.
Sākotnēji varētu domāt par judikatūras, kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 16. pantu, pārņemšanu. Saskaņā ar šo tiesību normu attiecīgo sugu labvēlīga aizsardzības statusa saglabāšana vai atjaunošana ir priekšnoteikums, lai piemērotu atkāpi no šīs direktīvas 12. pantā paredzētajiem aizliegumiem sugu aizsardzības tiesību jomā (
28
). Ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes joprojām pastāv nenoteiktība attiecībā uz jautājumu, vai šāda atkāpe nekaitē izmiršanas riskam pakļautas sugas populācijas labvēlīga aizsardzības statusa saglabāšanai vai atjaunošanai, dalībvalstij ir jāatturas no šādas atkāpes noteikšanas un īstenošanas (
29
).
71.
Bet vai tas attiecas arī uz Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētā traucēšanas aizlieguma piemērošanu? Vai aizliegums nepieļauj projekta īstenošanu, ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes, neraugoties uz kompensācijas pasākumiem, joprojām pastāv nenoteiktība attiecībā uz jautājumu, vai ir iespējams saglabāt vai atjaunot attiecīgo putnu sugu populācijas pietiekamā līmenī?
72.
Nosacījumam par labvēlīga aizsardzības statusa saglabāšanu vai atjaunošanu, piemērojot Dzīvotņu direktīvas 16. pantu, ir līdzīga funkcija kā Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētajam nosacījumam, ka attiecīgo putnu populācijai, neraugoties uz traucējumiem, ir jāsaglabājas pietiekamā līmenī, vai arī var pieņemt, ka traucējumi nekavēs nākotnē atjaunot pietiekamu līmeni. Kamēr šis nosacījums ir izpildīts, attiecīgā gadījumā, pateicoties kompensācijas pasākumiem, traucēšanas aizliegums saskaņā ar šajā gadījumā pārstāvēto uzskatu nav piemērojams.
73.
Tomēr Dzīvotņu direktīvas 16. pants ir atkāpe no 12. pantā noteiktajiem aizliegumiem, un tādēļ tas ir jāinterpretē šauri (
30
). Parasti Tiesa to pieprasa atkāpju gadījumā, jo tai ir bažas, ka pretējā gadījumā tiktu atņemts saturs tiesību normām, no kurām tiek pieļautas atkāpes (
31
). Šai idejai atbilst ierobežojošais pārbaudes kritērijs, kas paredz, ka pirms atkāpes piemērošanas ir jāizslēdz jebkāda nenoteiktība.
74.
Savukārt attiecīgo putnu sugu populāciju vai to atjaunošanās potenciāla negatīva ietekmēšana ir Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētā traucēšanas aizlieguma piemērošanas priekšnosacījums. Tādēļ judikatūra attiecībā uz 16. pantu nav tieši pārņemama.
b) Judikatūra par Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta otro teikumu
75.
Tomēr ne tikai atkāpes Tiesa interpretē, atsaucoties uz piesardzības principa striktu interpretāciju. Gluži pretēji – šīs striktās interpretācijas pamatā ir Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta otrā teikuma interpretācija, uz kuru atsaucas arī iesniedzējtiesa. Saskaņā ar to kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās Natura 2000 aizsargājamās teritorijas viengabalainība.
76.
Attiecībā uz šo tiesību normu Tiesa ir nospriedusi, ka plānus un projektus, kas varētu nelabvēlīgi ietekmēt aizsargājamo teritoriju, var atļaut tikai tad, ja, no zinātnes viedokļa raugoties, nepastāv pamatotas šaubas, ka tie nekaitēs šīs teritorijas viengabalainībai (
32
).
77.
Tomēr, atšķirībā no Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta otrā teikuma, Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētais traucēšanas aizliegums nav formulēts tādējādi, ka, lai pieļautu traucējumus, ir jāizslēdz būtiska ietekme uz šīs direktīvas mērķiem. Gluži pretēji, lai piemērotu traucēšanas aizliegumu, ir nepieciešams pozitīvs konstatējums par šādu ietekmi (
33
). Tādēļ arī judikatūru attiecībā uz 6. panta 3. punkta otro teikumu nevar pārņemt tieši.
c) Judikatūra attiecībā uz Dzīvotņu direktīvas 14. pantu
78.
Judikatūra, kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 14. panta 1. punktu, ir vislīdzīgākā Putnu direktīvas 5. panta d) punktam. Saskaņā ar 14. panta 1. punktu dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka konkrētu savvaļas faunas un floras sugu īpatņu ieguve savvaļā, kā arī izmantošana nav pretrunā to saglabāšanai labvēlīgā aizsardzības statusā.
79.
Tiesa šo tiesību normu ir interpretējusi tādējādi, ka attiecīgajai dalībvalstij ir jāatturas atļaut sugas [īpatņu] ieguvi vai izmantošanu, ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes joprojām pastāv nenoteiktība jautājumā par to, vai šī izmantošana ir saderīga ar šīs sugas labvēlīga aizsardzības statusa saglabāšanu (
34
).
80.
Dzīvotņu direktīvas 14. panta 1. punkts un Putnu direktīvas 5. panta d) punkts ir formulēti līdzīgi, jo abās tiesību normās ir prasīts pozitīvi konstatēt, vai ieguve vai izmantošana, no vienas puses, vai traucējumi, no otras puses, ir saderīgi ar attiecīgās sugas labvēlīgu aizsardzības statusu vai populāciju pietiekamā līmenī.
81.
Tomēr attiecīgās aizsargājamās sugas būtiski atšķiras. Ar Dzīvotņu direktīvas 14. panta 1. punktu tiek aizsargātas Kopienā nozīmīgas sugas, kurām saskaņā ar šīs direktīvas 1. panta g) punktā sniegto definīciju ir īpaši nepieciešama aizsardzība. Turpretim Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētais traucēšanas aizliegums attiecas uz visiem putniem, pilnīgi neatkarīgi no to apdraudētības un aizsardzības nepieciešamības.
82.
Turklāt aizliegums, kas attiecas tikai uz rēķināšanos ar iespējamiem traucējumiem (
35
) putniem, pēc savas būtības ir daudz plašāks nekā ierobežojumi, kuri attiecas uz īpaši aizsargājamu sugu īpatņu ieguvi vai izmantošanu. Ar iespējamiem traucējumiem putniem ir jārēķinās ļoti bieži, savukārt aizsargājamu un līdz ar to parasti reto sugu īpatņu ieguve vai izmantošana notiek daudz retāk un ir balstīta uz apzinātu lēmumu.
83.
Šīs atšķirības pamato Dzīvotņu direktīvas 14. panta, bet ne Putnu direktīvas 5. panta d) punkta plašo piemērošanas jomu.
d) Starpsecinājumi
84.
No tā es secinu, ka Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētais traucēšanas aizliegums nav piemērojams, ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes joprojām pastāv nenoteiktība vai pamatotas šaubas par to, vai ir iespējams saglabāt vai atjaunot attiecīgo putnu sugu populācijas pietiekamā līmenī. Gluži pretēji – lai aizliegums būtu piemērojams, ir nepieciešams pozitīvs konstatējums, ka traucējumi negatīvi ietekmē attiecīgo putnu sugu populāciju pietiekamo līmeni vai kavē to atjaunošanu.
2. Savienības tiesībās noteiktie kritēriji attiecībā uz sarežģītu zinātnisko novērtējumu veikšanu
85.
Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētā traucēšanas aizlieguma piemērošanai nepieciešamie sarežģītie zinātniskie novērtējumi būtu jāveic, pamatojoties uz vispārpieņemtajiem kritērijiem.
86.
Šajā ziņā, tā kā nav Savienības tiesiskā regulējuma par traucēšanas aizlieguma izvērtēšanu, vispirms – kā to apgalvo Sanktpeltenes pilsēta – ir jāpiemin dalībvalstu procesuālās autonomijas princips. Tā kā šis princips attiecas arī uz pierādīšanas jautājumiem (
36
), tas ir piemērojams arī kompensācijas pasākumu efektivitātes novērtēšanai. Tāpēc tas, kā tie ir jānovērtē, principā ir jāreglamentē dalībvalstīm.
87.
Tomēr dalībvalstu noteikumiem ir jāatbilst diviem nosacījumiem, proti, tie nedrīkst būt mazāk labvēlīgi par noteikumiem, kas reglamentē valsts tiesībām pakļautas līdzīgas situācijas (līdzvērtības princips), un tie nedrīkst padarīt praktiski neiespējamu vai pārmērīgi grūtu Savienības tiesībās piešķirto tiesību īstenošanu (efektivitātes princips) (
37
).
88.
Efektivitātes princips traucēšanas aizlieguma kontekstā vispirms nozīmē to, ka nedrīkst būt nepamatoti grūti pierādīt būtisku ietekmi uz Putnu direktīvas mērķiem.
89.
Attiecībā uz līdzvērtības principu vairāki lietas dalībnieki uzsver, ka Austrijas tiesas regulāri izmanto zinātniski pamatotus tiesas pieaicinātu ekspertu atzinumus.
90.
Turklāt jāievēro arī citi Savienības tiesību principi, piemēram, labas pārvaldības princips un jau iepriekš minētais piesardzības princips.
91.
Ir taisnība, ka, dalībvalstīm, piemērojot Savienības tiesības, labas pārvaldības princips jāievēro, nevis pamatojoties uz Hartas 41. pantu (
38
), bet gan kā Savienības tiesību vispārējs princips (
39
). Atbilstoši tam administratīvai iestādei citastarp jāveic rūpīga un objektīva visu nozīmīgo aspektu pārbaude, lai tās rīcībā, pieņemot lēmumu, šajā nolūkā būtu iespējami pilnīgākie un ticamākie pierādījumi (
40
).
92.
Turklāt saistībā ar pasākumiem, kuru pamatā ir piesardzības princips – tātad, it īpaši piemērojot Savienības tiesību aktu vides jomā noteikumus –, parasti ir jāveic visaptverošs attiecīgo risku novērtējums, pamatojoties uz uzticamākajiem pieejamiem zinātniskajiem datiem un jaunākajiem starptautisko pētījumu rezultātiem (
41
). Tiesa to pamatoti pieprasa arī dabas aizsardzības jomā (
42
), it īpaši, lai pierādītu, ka ir izpildīti nosacījumi, kādi tiek prasīti, lai varētu atkāpties no Putnu direktīvā paredzētās aizsardzības sistēmas (
43
), tomēr skaidri neatsaucoties uz šiem principiem.
93.
Visbeidzot, attiecīgie konstatējumi ir arī pienācīgi jāpamato. Tas izriet arī no tiesībām uz labu pārvaldību (
44
), turklāt attiecībā uz lēmumiem, kuri pieņemti saskaņā ar vides tiesību aktiem un kuros nepieciešama sabiedrības līdzdalība saskaņā ar Orhūsas konvencijas (
45
) 6. pantu, tas ir noteikts konvencijas 6. panta 9. punktā. Tomēr arī lēmumu efektīva pārskatīšana tiesā un efektīva tiesiskā aizsardzība nozīmē, ka tiesai, kurā celta prasība, un personām, kas prasa tiesisko aizsardzību, ir jāvar piekļūt apstrīdētā lēmuma pamatojumam vai nu kopā ar lēmumu, vai vismaz pēc pieprasījuma (
46
).
94.
Līdz ar to atbilde uz otro jautājumu ir tāda, ka Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētā traucēšanas aizlieguma piemērošanai nepieciešamie sarežģītie novērtējumi tiesvedībā var tikt balstīti uz pamatotiem ekspertu atzinumiem, kuriem savukārt jābalstās uz uzticamākajiem pieejamajiem zinātniskajiem datiem un jaunākajiem starptautisko pētījumu rezultātiem.
V. Secinājumi
95.
Tādēļ ierosinu Tiesai uz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbildēt šādi:
1)
Putnu traucēšana, kas izraisa traucējumu skartās putnu sugas populācijas samazināšanos, ir saderīga ar Direktīvas 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību 5. panta d) punktu tikai tad, ja šī populācija, neraugoties uz traucējumiem, saglabājas pietiekamā līmenī vai ja var uzskatīt, ka traucējumi nekavēs nākotnē atjaunot populāciju pietiekamā līmenī. Izvērtējot šo jautājumu, dalībvalstis var ņemt vērā to pasākumu ietekmi, kuri paredzēti sugas dzīvotņu uzlabošanai citās vietās.
2)
Direktīvas 2009/147 5. panta d) punktā paredzētā traucēšanas aizlieguma piemērošanai nepieciešamie sarežģītie novērtējumi tiesvedībā var tikt balstīti uz pamatotiem ekspertu atzinumiem, kuriem savukārt jābalstās uz uzticamākajiem pieejamajiem zinātniskajiem datiem un jaunākajiem starptautisko pētījumu rezultātiem.
(
1
)	Oriģinālvaloda – vācu.
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību (OV 2010, L 20, 7. lpp.).
(
3
)	Spriedums, 2025. gada 1. augusts, Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, 49. punkts).
(
4
)	Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.) redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2013. gada 13. maija Direktīvu 2013/17/ES (OV 2013, L 158, 193. lpp.).
(
5
)	Spriedums, 2025. gada 1. augusts, Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, 49. punkts).
(
6
)	Mani secinājumi lietā Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67, 39., 40. un 47. punkts).
(
7
)	Mani secinājumi lietā Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67, 92.–101. punkts).
(
8
)	Vispirms 6. pants Padomes Regulā (ES) 2022/2577 (2022. gada 22. decembris), ar ko nosaka satvaru atjaunīgās enerģijas apguves paātrināšanai (OV 2022, L 335, 36. lpp.), redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2023. gada 22. decembra Regulu (ES) 2024/223 (OV L, 2024/223), vēlāk 15.c panta 1. punkts, 15.e panta 2. un 4. punkts, kā arī 16.a panta 5. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (2018. gada 11. decembris) par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV 2018, L 328, 82. lpp.) redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2023/2413 (2023. gada 18. oktobris), ar ko attiecībā uz atjaunīgo energoresursu enerģijas izmantošanas veicināšanu groza Direktīvu (ES) 2018/2001, Regulu (ES) 2018/1999 un Direktīvu 98/70/EK un atceļ Padomes Direktīvu (ES) 2015/652 (OV L, 2023/2413).
(
9
)	Spriedums, 2018. gada 12. aprīlis, People Over Wind un Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244).
(
10
)	Spriedums, 2018. gada 12. aprīlis, People Over Wind un Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244, 40. punkts).
(
11
)	Spriedums, 2018. gada 12. aprīlis, People Over Wind un Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244, 37.–39. punkts).
(
12
)	Tā es saprotu 2018. gada 17. aprīļa spriedumu lietā Komisija/Polija (Belovežas gārša) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 255. un 259. punkts).
(
13
)	Spriedumi, 2014. gada 15. maijsBriels u.c. (C‑521/12, EU:C:2014:330, 28. punkts), un 2018. gada 25. jūlijs, Grace un Sweetman (C‑164/17, EU:C:2018:593, 51. punkts).
(
14
)	Par teritoriju aizsardzību skat. spriedumu, 2018. gada 7. novembris, Coöperatie Mobilisation for the Environment u.c. (C‑293/17 un C-294/17, EU:C:2018:882, 125. punkts). Iepriekš 2017. gada 26. aprīlī pasludinātais spriedums lietā Komisija/Vācija (Moorburg) (C‑142/16, EU:C:2017:301, 38. punkts) šajā ziņā ir pārprotams.
(
15
)	Spriedums, 2025. gada 1. augusts, Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, 51. punkts).
(
16
)	Skat. 1. panta i) punktu Dzīvotņu direktīvā, kā arī manus secinājumus lietā Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2024:1029, it īpaši 43.–46. punktu).
(
17
)	Līdzīgi par teritoriju aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu skat. spriedumu, 2016. gada 21. jūlijs, Orleans u.c. (C‑387/15 un C‑388/15, EU:C:2016:583, 57. punkts).
(
18
)	Spriedumi, 2014. gada 15. maijs, Briels u.c. (C‑521/12, EU:C:2014:330, 32. punkts); 2016. gada 21. jūlijs, Orleans u.c. (C‑387/15 un C‑388/15, EU:C:2016:583, 55. punkts); 2017. gada 26. aprīlis, Komisija/Vācija (Moorburg) (C‑142/16, EU:C:2017:301, 37. un 38. punkts); 2018. gada 25. jūlijs, Grace un Sweetman (C‑164/17, EU:C:2018:593, 51.–53. punkts), kā arī 2018. gada 7. novembris, Coöperatie Mobilisation for the Environment u.c. (C‑293/17 un C‑294/17, EU:C:2018:882, 126. punkts).
(
19
)	Spriedumi, 2014. gada 15. maijs, Briels u.c. (C‑521/12, EU:C:2014:330, 33.–38. punkts), un 2016. gada 21. jūlijs, Orleans u.c. (C‑387/15 un C‑388/15, EU:C:2016:583, 60.–63. punkts).
(
20
)	Skat. spriedumu, 2002. gada 13. jūnijs, Komisija/Īrija (Baltirbe) (C‑117/00, EU:C:2002:366, 15.–21. punkts).
(
21
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2024/1991 (2024. gada 24. jūnijs) par dabas atjaunošanu un ar ko groza Regulu (ES) 2022/869 (OV L, 2024/1991).
(
22
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2006. gada 23. marts, Komisija/Austrija (C‑209/04, EU:C:2006:195, 43. punkts).
(
23
)	Spriedums, 2007. gada 10. maijs, Komisija/Austrija (Dzīvotņu direktīvas īstenošana zemēs) (C‑508/04, EU:C:2007:274, 115. punkts).
(
24
)	Spriedumi, 2007. gada 14. jūnijs, Komisija/Somija (Vilku medības) (C‑342/05, EU:C:2007:341, 29. punkts), un 2019. gada 10. oktobris, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, 68. punkts).
(
25
)	Skat. spriedumu, 2007. gada 14. jūnijs, Komisija/Somija (Vilku medības) (C‑342/05, EU:C:2007:341, 26. punkts), un manus secinājumus lietā Komisija/Somija (Vilku medības) (C‑342/05, EU:C:2006:752, 44. punkts).
(
26
)	Skat., piemēram, Michalek, K. G., Auer, J. A., Großberger, H., Schmalzer, A. un Winkler, H. (2001), Die Einflüsse von Lebensraum, Witterung und Waldbewirtschaftung auf die Brutdichte von Bunt‑und Mittelspecht (Picoides major und P. medius) im Wienerwald, Abhandlungen und Berichte aus dem Museum Heineanum, 5, 31.–58. lpp., vai Mollet, P., Zbinden, N. un Schmid, H. (2009), Steigende Bestandszahlen bei Spechten und anderen Vogelarten dank Zunahme von Totholz?| An increase in the population of woodpeckers and other bird species thanks to an increase in the quantities of deadwood?, Schweizerische Zeitschrift für Forstwesen, 160(11), 334.–340. lpp.
(
27
)	Papildus turpmāk minētajiem spriedumiem par Dzīvotņu direktīvu vēl par tiesību aktiem atkritumu jomā skat. spriedumu, 2019. gada 24. oktobris, Prato Nevoso Termo Energy (C‑212/18, EU:C:2019:898, 58. punkts), un par Direktīvu 2010/75/ES (2010. gada 24. novembris) par rūpnieciskajām emisijām (OV 2010, L 334, 17. lpp.) skat. spriedumu, 2023. gada 9. marts, Sdruzhenie Za Zemyata – dostap do pravosadie u.c. (C‑375/21, EU:C:2023:173, 53. punkts). Šajā ziņā skat. arī Sobotta, C. (2020), “Recent applications of the precautionary principle in the jurisprudence of the CJEU – a new yardstick in EU environmental decision making?”, ERA Forum 21. sējums, 723. lpp.
(
28
)	Skat. šo secinājumu 55.–57. punktu.
(
29
)	Spriedums, 2019. gada 10. oktobris, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, 66., 68. un 69. punkts).
(
30
)	Spriedumi, 2005. gada 20. oktobris, Komisija/Apvienotā Karaliste (Dzīvotņu direktīvas transponēšana) (C‑6/04, EU:C:2005:626, 111. punkts), un 2019. gada 10. oktobris, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, 30. punkts). Skat. arī manus secinājumus lietā ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:83, 66. punkts).
(
31
)	Spriedumi, 1962. gada 12. jūlijs, Acciaierie Ferriere e Fonderie di Modena/Augstā iestāde (16/61, EU:C:1962:29, 610. lpp. [575. lpp. franču valodas versijā]); 1962. gada 14. decembris, Komisija/Luksemburga un Beļģija (2/62 un 3/62, EU:C:1962:45, 884. lpp. [830. lpp. franču valodas versijā]), un 2024. gada 30. aprīlis, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Bolzano (C‑178/22, EU:C:2024:371, 48. punkts).
(
32
)	Spriedumi, 2004. gada 7. septembris, Waddenvereniging un Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, 58. un 59. punkts); 2018. gada 17. aprīlis, Komisija/Polija (Belovežas gārša) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 117. punkts), un 2023. gada 15. jūnijs, Eco Advocacy (C‑721/21, EU:C:2023:477, 38. punkts).
(
33
)	Skat. manus secinājumus lietā ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:83, 67. punkts) un lietā PAN Europe/Komisija (C‑316/24 P, EU:C:2025:422, 117. un 128. punkts).
(
34
)	Spriedumi, 2024. gada 29. jūlijs, ASCEL (C‑436/22, EU:C:2024:656, 72. punkts), un 2025. gada 12. jūnijs, Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2025:429, 42. punkts).
(
35
)	Spriedums, 2025. gada 1. augusts, Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, 49. punkts).
(
36
)	Spriedumi, 2017. gada 21. jūnijs, W u.c. (C‑621/15, EU:C:2017:484, 25. punkts) un 2020. gada 6. oktobris, La Quadrature du Net u.c. (C‑511/18, C‑512/18 un C‑520/18, EU:C:2020:791, 222. un 223. punkts).
(
37
)	Spriedumi, 1976. gada 16. decembris, Rewe‑Zentralfinanz un Rewe‑Zentral (33/76, EU:C:1976:188, 5. punkts); 2008. gada 15. aprīlis, Impact (C‑268/06, EU:C:2008:223, 44. un 46. punkts), un spriedums, 2019. gada 19. decembris, Deutsche Umwelthilfe (C‑752/18, EU:C:2019:1114, 33. punkts).
(
38
)	Spriedumi, 2014. gada 17. jūlijs, YS u.c. (C‑141/12 un C‑372/12, EU:C:2014:2081, 67. punkts), un 2015. gada 17. decembris, WebMindLicenses (C‑419/14, EU:C:2015:832, 83. punkts).
(
39
)	Spriedumi, 2014. gada 8. maijs, N. (C‑604/12, EU:C:2014:302, 49. un 50. punkts); 2020. gada 14. maijs, Agrobet CZ (C‑446/18, EU:C:2020:369, 43. punkts), un 2022. gada 22. septembris, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság u.c. (C‑159/21, EU:C:2022:708, 35. punkts).
(
40
)	Spriedumi, 2020. gada 14. maijs, Agrobet CZ (C‑446/18, EU:C:2020:369, 44. punkts), un 2021. gada 21. oktobris, CHEP Equipment Pooling (C‑396/20, EU:C:2021:867, 48. punkts).
(
41
)	Šajā nozīmē skat. spriedumus, 2010. gada 28. janvāris, Komisija/Francija (C‑333/08, EU:C:2010:44, 92. punkts); 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c. (C‑616/17, EU:C:2019:800, 46. punkts, skat. arī 93. un 94. punktu), kā arī 2023. gada 9. novembris, Global Silicones Council u.c./Komisija (C‑558/21 P, EU:C:2023:839, 66. punkts).
(
42
)	Skat., piemēram, spriedumus, 2004. gada 7. septembris, Waddenvereniging un Vogelbeschermingsvereniging, (C‑127/02, EU:C:2004:482, 54. punkts), un 2025. gada 12. jūnijs, Eesti Suurkiskjad (C‑629/23, EU:C:2025:429, 42. punkts).
(
43
)	Spriedumi, 2020. gada 23. aprīlis, Komisija/Somija (Pūkpīļu tēviņu pavasara medības) (C‑217/19, EU:C:2020:291, 70. punkts), un 2021. gada 17. marts, One Voice un Ligue pour la protection des oiseaux (C‑900/19, EU:C:2021:211, 30. punkts).
(
44
)	Spriedumi, 2019. gada 8. maijs, PI (C‑230/18, EU:C:2019:383, 57. punkts); 2020. gada 24. novembris, Minister van Buitenlandse Zaken (C‑225/19 un C‑226/19, EU:C:2020:951, 34. punkts), un 2022. gada 24. februāris, SC Cridar Cons (C‑582/20, EU:C:2022:114, 54. punkts).
(
45
)	Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta 1998. gadā (OV 2005, L 124, 4. lpp.) un apstiprināta ar Padomes Lēmumu 2005/370/EK (2005. gada 17. februāris) (OV 2005, L 124, 1. lpp.).
(
46
)	Šajā ziņā skat. spriedumus, 1987. gada 15. oktobris, Heylens u.c. (222/86, EU:C:1987:442, 15. punkts), un 2009. gada 30. aprīlis, Mellor (C‑75/08, EU:C:2009:279, 59. punkts). Skat. arī manus secinājumus lietā Holohan u.c. (C‑461/17, EU:C:2018:649, 65. punkts).