62018CC0555
GENERALINIO ADVOKATO
MACIEJ SZPUNAR IŠVADA,
pateikta 2019 m. liepos 29 d. (
1
)
Byla C‑555/18
K.H.K.
prieš
B.A.C.,
E.E.K.
(Sofiyski rayonen sad (Sofijos apylinkės teismas, Bulgarija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Reglamentas (ES) Nr. 655/2014 – Europinio sąskaitos blokavimo įsakymo procedūra – Sąvoka „autentiškas dokumentas“ – Mokėjimo įsakymas dėl reikalavimo sumos sumokėjimo“
I. Įžanga
1.
Remiantis Sprendimu Denilauler (
2
), kurį Teisingumo Teismas priėmė 1979 m., ex parte priimtai laikinajai priemonei, įskaitant apsaugos priemones, netaikoma Briuselio konvencijoje numatyta pripažinimo ir vykdymo tvarka (
3
). Vėliau ši jurisprudencija buvo kodifikuota Reglamentu (ES) Nr. 1215/2012 (
4
). Aplinkybė, kad laikinosioms priemonėms, įskaitant apsaugos priemones, nebuvo taikoma pripažinimo ir vykdymo tvarka, kuri yra suderinta Sąjungos teisėje, buvo viena iš priežasčių, dėl kurios buvo manančių, kad Sąjungos teisės aktai sprendimų, priimtų po mokėjimų procedūros, vykdymo srityje buvo laikomi Achilo kulnu Europos teisminės erdvės civilinės teisės srityje (
5
).
2.
Praėjus beveik 35 metams nuo Sprendimo Denilauler priėmimo (
6
) 2014 m. priimtas Reglamentas (ES) Nr. 655/2014 (
7
), kuriuo Sąjungos teisės aktų leidėjas nustatė europinį sąskaitos blokavimo įsakymą (ESBĮ). ESBĮ, kuriuo buvo išsaugotas netikėtumo efektas skolininkui, yra savaime pripažįstamas visose valstybėse narėse, netaikant jokios specialios procedūros (
8
).
3.
Savo prašymu priimti prejudicinį sprendimą nacionalinis teismas prašo Teisingumo Teismo pirmą kartą išaiškinti Reglamentą Nr. 655/2014.
4.
Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo prašymą, šioje išvadoje bus nagrinėjamas tik pirmasis iš trijų prejudicinių kausimų; prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia klausimą dėl Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punkte esančios sąvokos „autentiškas dokumentas“, konkrečiau kalbant, dėl to, ar autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama šiame reglamente, yra vykdytinas, ar ne.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
5.
Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 8 punkte sąvoka „teismo sprendimas“ apibrėžiama kaip „bet kuris valstybės narės teismo priimtas sprendimas, nesvarbu, kaip jis gali būti įvardytas, įskaitant teismo pareigūno sprendimą, kuriuo nustatomos sąnaudos ar išlaidos“. Šio reglamento 4 straipsnio 10 punkte taip pat apibrėžiamas „autentiškas dokumentas“ kaip „dokumentas, oficialiai parengtas arba įregistruotas valstybėje narėje kaip autentiškas dokumentas, kurio autentiškumas:
a)
siejamas su parašu bei dokumento turiniu ir
b)
buvo nustatytas viešosios valdžios institucijos arba kitos tuo tikslu įgaliotos valdžios institucijos.“
6.
Minėto reglamento 2 skyriuje „Blokavimo įsakymo išdavimo procedūra“ yra 5 straipsnis „Galimybė pasinaudoti“, jame nustatyta:
„Blokavimo įsakymu kreditorius gali pasinaudoti šiais atvejais:
a)
prieš kreditoriui valstybėje narėje pradedant teismo procesą prieš skolininką dėl bylos esmės arba bet kuriuo tokio proceso etapu, kol nėra paskelbtas teismo sprendimas arba nėra patvirtinta ar sudaryta taikos sutartis;
b)
po to, kai kreditoriui valstybėje narėje išduotas teismo sprendimas, sudaryta taikos sutartis arba išduotas autentiškas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų kreditoriaus reikalavimo sumą.“
7.
To paties reglamento 14 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Jeigu kreditoriui valstybėje narėje išduotas vykdytinas teismo sprendimas, sudaryta taikos sutartis arba išduotas autentiškas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų kreditoriaus reikalavimo sumą ir jeigu kreditorius pagrįstai mano, kad skolininkas tam tikros valstybės narės banke turi vieną ar kelias sąskaitas, bet nežino nei banko pavadinimo ir (arba) adreso, nei IBAN, BIC numerio ar kito banko numerio, pagal kurį galima identifikuoti banką, kreditorius gali prašyti, kad teismas, kuriam pateiktas prašymas dėl blokavimo įsakymo, paprašytų vykdymo valstybės narės informavimo institucijos gauti informacijos, kuri yra būtina, kad būtų galima nustatyti banką (-us) ir skolininko sąskaitą (-as).
Nepaisant pirmos pastraipos, kreditorius gali pateikti toje pastraipoje nurodytą prašymą tais atvejais, kai kreditoriui išduotas teismo sprendimas, sudaryta taikos sutartis arba išduotas autentiškas dokumentas dar nėra vykdytinas, o blokuotina suma yra reikšminga, atsižvelgiant į susijusias aplinkybes, ir kreditorius pateikė pakankamų įrodymų, kad teismas įsitikintų, jog skubiai reikia gauti tokios informacijos apie sąskaitą, kadangi esama rizikos, kad be tokios informacijos gali kilti pavojus vėlesniam kreditoriaus reikalavimo skolininko atžvilgiu įvykdymui ir kad dėl tos priežasties gali žymiai pablogėti kreditoriaus finansinė padėtis.“
B.
Bulgarijos teisė
8.
Grazhdanski protsesualen kodeks (Bulgarijos civilinio proceso kodeksas, toliau – CPK) 47 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad jei per vieną mėnesį bylos medžiagoje nurodytu atsakovo adresu nepavyksta rasti atsakovo arba asmens, kuris sutiktų priimti pranešimą, iš principo jis gali būti įteiktas pranešimą pakabinus. Pagal CPK 47 straipsnio 5 dalį gali būti taip, kad, pakabinus pranešimą, jis bus laikomas įteiktu, nepaisant to, kad atsakovas faktiškai nėra susipažinęs su bylos medžiaga.
9.
CPK 37 skyriuje, susijusiame su įsakymo sumokėti piniginį reikalavimą išdavimo procedūra, yra 410 straipsnis „Prašymas išduoti mokėjimo įsakymą“, jame numatyta:
„1.   Pareiškėjas gali pateikti prašymą išduoti mokėjimo įsakymą dėl:
1)
piniginių reikalavimų arba reikalavimų dėl pakeičiamų daiktų, kai byla teisminga apylinkės teismui;
2)
kilnojamojo daikto, kurį skolininkas gavo kartu su įpareigojimu grąžinti, kuris yra įkeistas arba kuris skolininkui perduotas kartu su įpareigojimu perduoti nuosavybės teisę, išdavimo, kai byla teisminga apylinkės teismui.
2.   (Papildyta DV, Nr. 86, 2017 m.) Prašymo formoje turi būti nurodytas prašymas išduoti vykdomąjį dokumentą ir jis turi atitikti 127 straipsnio 1 ir 3 dalyse ir 128 straipsnio 1 ir 2 punktuose nustatytas sąlygas. Prašyme turi būti nurodyti sąskaitos duomenys arba kitas mokėjimo būdas.“
10.
CPK 415 straipsnio 1 ir 5 dalyse nurodyta:
„1.   Teismas nurodo pareiškėjui galimybę pareikšti ieškinį šiais atvejais:
1)
per nustatytą terminą buvo pareikštas prieštaravimas;
2)
mokėjimo įsakymas skolininkui buvo įteiktas laikantis 47 straipsnio 5 dalies reikalavimų;
3)
teismas netenkino prašymo išduoti mokėjimo įsakymą.
<…>
5.   Jei pareiškėjas nepateikia įrodymų, kad per nustatytą terminą pareiškė ieškinį, teismas visą mokėjimo įsakymą ir pagal 418 straipsnį išduotą vykdomąjį dokumentą arba jų dalį paskelbia negaliojančiais.“
11.
CPK 416 straipsnyje nustatyta:
„Mokėjimo įsakymas įsiteisėja, jei prieštaravimas pareiškiamas ne per nustatytą terminą ar atsiimamas arba įsiteisėja sprendimas, kuriuo buvo konstatuotas reikalavimas. Remdamasis mokėjimo įsakymu teismas išduoda vykdomąjį dokumentą ir tai pažymi mokėjimo įsakyme.“
12.
CPK 56 skyriuje, kuriuo Reglamentas Nr. 655/2014 buvo perkeltas į Bulgarijos teisę, yra 618a straipsnis, jame numatyta:
„1.   Prašymas išduoti [ESBĮ] gali būti pateikiamas bylą iš esmės nagrinėti kompetentingam pirmosios instancijos teismui prieš pareiškiant ieškinį.
2.   Prašymas išduoti [ESBĮ] gali būti pateikiamas kompetentingam pirmosios instancijos teismui, parengus autentišką dokumentą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento [Nr. 655/2014] 4 straipsnio 10 punktą.
3.   Ieškovas gali bet kuriuo teismo proceso etapu iki jo pabaigos bylą nagrinėjančiam teismui pateikti prašymą išduoti [ESBĮ]. Jei prašymas išduoti [ESBĮ] pateikiamas per kasacinį procesą, kompetentingas yra apeliacinės instancijos teismas.
4.   Prašymą išduoti [ESBĮ] galima pateikti bylą iš esmės nagrinėjančiam pirmosios instancijos teismui paskelbus sprendimą arba leidus sudaryti taikos sutartį.“
III. Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės
13.
Vadovaudamasis CPK 410 straipsniu ieškovas pateikė Sofiyski rayonen sad (Sofijos apylinkės teismas, Bulgarija) prašymą išduoti mokėjimo įsakymą, skirtą dviem skolininkams.
14.
2018 m. balandžio 5 d. šis teismas, remdamasis CPK 410 straipsniu, priėmė mokėjimo įsakymą. 2018 m. balandžio 18 d. šio įsakymo kopijos buvo išsiųstos ieškovo nurodytais skolininkų adresais Sofijoje, atitinkančiais oficialiai nacionalinėje gyventojų duomenų bazėje įregistruotus adresus.
15.
Pagal Bulgarijos teisės aktus įsakymo kopijos buvo sugrąžintos kaip neįteiktos, nes nepavyko rasti skolininkų nurodytais adresais ir per dvi savaites jie neatsiliepė į prie jų durų arba ant jų pašto dėžučių pakabintus pranešimus.
16.
2018 m. rugpjūčio 2 d. nutartimi Sofiyski rayonen sad (Sofijos apylinkės teismas) informavo ieškovą, kad gali pateikti ieškinį dėl savo reikalavimo skolininkams konstatavimo pagal CPK 415 straipsnio 1 dalies 2 punktą. Pranešimas apie šią nutartį ieškovui buvo išsiųstas 2018 m. rugpjūčio 3 d.
17.
Prieš minėtą nutartį įteikiant ieškovui, 2018 m. rugpjūčio 2 d. šis pateikė prašymą išduoti europinį skolininkų sąskaitų Švedijoje blokavimo įsakymą.
18.
Tada 2018 m. rugpjūčio 2 d.Sofiyski rayonen sad (Sofijos apylinkės teismas) nurodė prašymą ir jo priedus pateikti šio teismo II civilių bylų skyriaus pirmininkui, kad būtų pradėtas atskiras procesas ir paskirtas teisėjas pranešėjas, vadovaujantis CPK 618a straipsniu. Vis dėlto II civilinių bylų skyriaus pirmininkas perdavė bylą nagrinėti šio teismo III civilinių bylų skyriaus 155 kolegijai, kuri šioje byloje yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, jai nurodydamas priimti sprendimą ir tai, kad pagal CPK 410 straipsnį išduotas mokėjimo įsakymas yra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, taip pat tai, kad nėra pagrindo pradėti atskirą procesą.
19.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepritaria II civilinių bylų skyriaus pirmininko nuomonei. Jis mano, kad atsižvelgiant į tai, jog pagal CPK 410 straipsnį išduotas mokėjimo įsakymas nėra įsiteisėjęs, jis nėra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, nes pagal CPK 415 straipsnio 5 dalį, jeigu pareiškėjas nepateikia įrodymų, kad per nustatytą terminą pareiškė ieškinį, minėtas įsakymas turi būti paskelbtas negaliojančiu. Šis teismas pažymi, kad šiuo atveju nėra įsiteisėjusio mokėjimo įsakymo, kuris būtų autentiškas dokumentas ir kurio pagrindu teismas, vykdydamas mokėjimo įsakymo išdavimo procedūrą, galėtų išduoti ESBĮ. Šiomis aplinkybėmis ESBĮ galėtų būti išduotas tik atskirame teismo procese, kai byla nagrinėjama iš esmės.
IV. Prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
20.
Šiomis aplinkybėmis Sofiyski rayonen sad (Sofijos apylinkės teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar dar neįsiteisėjęs įsakymas sumokėti piniginį reikalavimą pagal [CPK] 410 straipsnį yra autentiškas dokumentas, kaip jis suprantamas pagal [Reglamento Nr. 655/2014] 4 straipsnio 10 punktą?
2.
Ar tuo atveju, jeigu mokėjimo įsakymas pagal [CPK] 410 straipsnį nėra autentiškas dokumentas, gavus kreditoriaus prašymą turi būti pradedamas atskiras teismo procesas pagal [Reglamento Nr. 655/2014] 5 straipsnio a punktą?
3.
Ar tuo atveju, jeigu mokėjimo įsakymas pagal [CPK] 410 straipsnį yra autentiškas dokumentas, teismas privalo priimti sprendimą per [Reglamento Nr. 655/2014] 18 straipsnio 1 dalyje nustatytą terminą, nors pagal nacionalinės teisės nuostatą terminai per teismų atostogas sustabdomi?“
21.
Tik Europos Komisija pateikė rašytines pastabas Teisingumo Teismui. Teismo posėdžio nebuvo.
V. Analizė
22.
Pirmuoju savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar toks neįsiteisėjęs mokėjimo įsakymas, kaip pagrindinėje byloje, atitinka autentiško dokumento kriterijus, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, ir ar ieškovui buvo išduotas autentiškas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 5 straipsnio b punktą.
23.
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia tame pačiame teisme išspręsti problemą, panašią į negatyvią jurisdikcijos ESBĮ išdavimo srityje koliziją. Ši kolizija kyla dėl to, kad Sofiyski rayonen sad (Sofijos apylinkės teismas) II civilinių bylų skyriaus pirmininkas nusprendė, kad pagal CPK 410 straipsnį išduotas įsakymas yra autentiškas dokumentas, ir nurodė to paties teismo III civilinių bylų skyriaus 155 kolegijai priimti sprendimą dėl prašymo išduoti ESBĮ, nes nėra pagrindo pradėti atskirą teismo procesą. 155 kolegijos pirmininkas savo ruožtu mano, kad „kol kas nėra įsiteisėjusio mokėjimo įsakymo, kuris būtų autentiškas dokumentas“ ir kurio pagrindu teismas, vykdydamas Bulgarijos teisėje nustatytą mokėjimo įsakymo išdavimo procedūrą, galėtų išduoti ESBĮ.
24.
Vis dėlto nėra aiškūs keli aspektai, susiję su Bulgarijos teisės taikymu, kurie šiuo atveju daro poveikį ieškovo teisinei padėčiai. Todėl siekdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti naudingą atsakymą turėsiu išnagrinėti problemas, kurios nėra tiesiogiai nurodytos prašyme priimti prejudicinį sprendimą.
25.
Šiomis aplinkybėmis siekdamas išsklaidyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio dvejones pirmiausia pateiksiu kelias bendras pastabas dėl mokėjimo įsakymo išdavimo procedūros Bulgarijos teisėje, numatytos CPK 410 ir paskesniuose straipsniuose (šios išvados 26–31 punktai). Tada – pastabas dėl dviejų prielaidų, kuriomis, atrodo, grindžiamas pirmasis klausimas, t. y. pirma, prielaida, kad 2018 m. balandžio 5 d. mokėjimo įsakymas nebuvo pripažintas negaliojančiu (šios išvados 33 ir 34 punktai), ir, antra, prielaida, kad mokėjimo įsakymas Bulgarijos teisėje atitinka autentiško dokumento, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 655/2014, kriterijus, išskyrus jo vykdytinumą, kuris gali būti reikšmingas (šios išvados 36–46 punktai). Galiausiai remdamasis visais šiais argumentais išnagrinėsiu kreditoriaus turimo dokumento vykdytinumo reikšmę šio reglamento sukurtoje sistemoje (šios išvados 53 ir paskesni punktai).
A.
Dėl mokėjimo įsakymo išdavimo procedūros
26.
Remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo paaiškinimais, CPK 410 ir paskesniuose straipsniuose numatyta mokėjimo įsakymo išdavimo procedūra leidžia konstatuoti atitinkamų asmenų tarpusavio reikalavimą, šio reikalavimo pagrindą ir jo nenuginčijamumą. Ši procedūra neprivaloma: kreditorius neprivalo pateikti prašymą išduoti mokėjimo įsakymą ir vietoj to gali pateikti ieškinį pagal įprastą procedūrą.
27.
Jeigu kreditorius nusprendžia pateikti prašymą pagal CPK 410 straipsnį, jis turi nurodyti savo reikalavimo pagrindą ir sumą. Kita vertus, jis neprivalo pateikti jokio reikalavimą patvirtinančio dokumento.
28.
Kreditorius negali pradėti priverstinio savo reikalavimo vykdymo procedūros, kol neįsiteisėjo mokėjimo įsakymas.
29.
Iš tikrųjų mokėjimo įsakymas įsiteisėja po to, kai jis įteikiamas skolininkui ir šis nepateikia prieštaravimo pagal CPK 414 straipsnį. Šiuo atveju pagal CPK 416 straipsnį teismas, remdamasis šiuo įsakymu, išduoda vykdomąjį dokumentą.
30.
Vis dėlto skolininkui pareiškus prieštaravimą teismas, vadovaudamasis CPK 415 straipsnio 1 dalimi, nurodo kreditoriui, kad per mėnesį jis gali pareikšti ieškinį dėl reikalavimo konstatavimo, ir taip pradedamas atskiras procesas, per kurį šis teismas priima teismo sprendimą. Šiuo sprendimu, jam įsiteisėjus, patvirtinamas mokėjimo įsakymas, o šio įsakymo ir šio sprendimo pagrindu išduodamas vykdytinas dokumentas.
31.
Teismas taip pat nurodo kreditoriui, kad ir jis gali pareikšti ieškinį dėl savo reikalavimo konstatavimo, kai mokėjimo įsakymas faktiškai nebuvo įteiktas, tačiau laikoma, kad šis įsakymas įteiktas pagal CPK 47 straipsnio 5 dalį. Tokiu atveju ieškinio dėl reikalavimo konstatavimo pareiškimu taip pat pradedamas atskiras teismo procesas, kuris vykdomas, kaip aprašyta ankstesniuose šios išvados punktuose. Vis dėlto, jeigu, kaip yra nagrinėjamoje byloje, pareiškėjas nepateikia įrodymo, kad ieškinys dėl jo reikalavimo konstatavimo yra pareikštas, teismas, remdamasis CPK 415 straipsnio 5 dalimi, mokėjimo įsakymą paskelbia negaliojančiu.
32.
Taigi prieš nagrinėjant toliau reikia nustatyti, ar 2018 m. balandžio 5 d. mokėjimo įsakymas paskelbtas negaliojančiu. Jeigu šis įsakymas būtų panaikintas pagal CPK 415 straipsnio 5 dalį, manau, kad nebūtų pagrindo kelti klausimą, ar jis yra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą.
B.
Mokėjimo įsakymas, kai po jo išdavimo nepareikštas ieškinys dėl reikalavimo konstatavimo
33.
Kaip jau nurodžiau, iš nacionalinio teismo paaiškintų teisės aktų matyti, kad kai mokėjimo įsakymas įteiktas pagal CPK 47 straipsnio 5 dalį, o vėliau, kaip pagrindinėje byloje, ieškinys dėl reikalavimo konstatavimo nėra pareikštas, mokėjimo įsakymas turi būti paskelbtas negaliojančiu pagal CPK 415 straipsnio 5 dalį. Be to, remiantis doktrina, šį įsakymą reikia paskelbti negaliojančiu, nes būtina sustabdyti jo teisinį galiojimą, nepaisant to, kad jis nesukėlė teisinių pasekmių ir nėra įsiteisėjęs (
9
).
34.
Tiek, kiek pirmajame prejudiciniame klausime kalbama apie dar neįsiteisėjusį mokėjimo įsakymą, šį klausimą galima suprasti taip, kad, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo supratimu, 2018 m. balandžio 5 d. mokėjimo įsakymas nebuvo paskelbtas negaliojančiu (
10
). Todėl, nesprendžiant klausimo dėl nacionalinių teismų pasirinkto sprendimo varianto atitikties Bulgarijos teisei, reikia manyti, kad yra konstatuota, jog 2018 m. balandžio 5 d. mokėjimo įsakymas nebuvo paskelbtas negaliojančiu.
35.
Šiame etape taip pat reikia išnagrinėti, ar toks mokėjimo įsakymas, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, išskyrus tai, kad jis nėra įsiteisėjęs, atitinka autentiško dokumento, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, kriterijus, kurie aiškiai ir neginčijamai yra nustatyti šiame reglamente.
C.
Mokėjimo įsakymas kaip autentiškas dokumentas pagal Reglamentą Nr. 655/2014
36.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad konstatavimą, jog mokėjimo įsakymas pagal Bulgarijos teisę yra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 655/2014, lėmė II civilinių bylų skyriaus pirmininko sprendimas pagrindinę bylą perduoti nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Iš tikrųjų II civilinių bylų skyriaus pirmininkas, perduodamas bylą nagrinėti III civilinių bylų skyriui, nusprendė, kad pagal CPK 410 straipsnį išduotas mokėjimo įsakymas buvo autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą.
37.
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tik konstatuoja manantis, kad II civilinių bylų skyriaus pirmininko argumentai „yra nereikšmingi“. Jis konkrečiau nurodo, kad atsižvelgiant į tai, jog pagal CPK 410 straipsnį išduotas mokėjimo įsakymas neįsiteisėjo, jis nėra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, nes jis gali būti paskelbtas negaliojančiu (
11
), jeigu per nustatytą terminą nepareiškiamas ieškinys dėl konstatavimo. Remiantis šiais argumentais darytina išvada, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad mokėjimo įsakymo negalima pripažinti „autentišku aktu“ ne dėl to, kad jis nėra įsigaliojęs, bet dėl to, kad jis gali būti panaikintas. Vis dėlto reikia pažymėti, kad panaikinimo galimybė labiau būdinga sprendimams, o ne autentiškiems dokumentams.
38.
Dėl priežasčių, išskyrus tas, kurios susijusios su neįsiteisėjimu, man taip pat kyla abejonių dėl tokio mokėjimo įsakymo pripažinimo autentišku dokumentu, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 655/2014.
39.
Reikia priminti, kad dokumentas gali būti autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, tada, kai, pirma, šis dokumentas oficialiai parengtas arba įregistruotas valstybėje narėje kaip autentiškas dokumentas, antra, šio dokumento autentiškumas buvo nustatytas viešosios valdžios institucijos arba kitos tam įgaliotos valdžios institucijos ir, trečia, šis autentiškumas turi būti sietinas, be kita ko, su parašu bei dokumento turiniu.
40.
Iš doktrinoje pateikiamų paaiškinimų matyti, kad Bulgarijos teisėje autentiškus dokumentus reglamentuoja CPK 179 straipsnio 1 dalis, pagal kurią oficialus dokumentas, kurį parengė savo funkcijas vykdanti valdžios institucija, laikydamasi nustatytos formos ir procedūros, yra pateiktų pareiškimų ir atliktų veiksmų įrodymas (
12
).
41.
Be to, iš CPK 618a straipsnio 2 dalies matyti, kad, kaip nurodyta prašyme priimti prejudicinį sprendimą, Bulgarijos teismai turi teisę rengti autentiškus dokumentus. A priori manau, kad pagal CPK 410 straipsnį išduotas mokėjimo įsakymas atitinka du pirmuosius autentiško dokumento, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 dalį, kriterijus.
42.
Vis dėlto, kaip, rodos, pažymi Komisija, nėra aišku, kodėl pagal CPK 410 straipsnį išduotas mokėjimo įsakymas yra dokumentas, kurio autentiškumas siejamas su šio dokumento turiniu, nes šis autentiškumas yra Sąjungos teisės sąvoka ir turi būti aiškinama savarankiškai.
43.
Kaip jau nurodžiau šios išvados 27 punkte, pateikdamas prašymą pagal CPK 410 straipsnį pareiškėjas neprivalo pateikti jokio jo reikalavimą patvirtinančio dokumento. Pareiškėjas tik privalo pateikti savo pareiškimą, susijusį su šio reikalavimo pagrindu ir suma. Remdamasis šiuo pareiškimu teismas išduoda mokėjimo įsakymą, kuriame nurodo, be kita ko, kaip matyti iš CPK 412 straipsnio 6 ir 8 punktų, prievolę, kurią skolininkas turi įvykdyti, ir tikslų terminą, per kurį skolininkas turi patenkinti pareiškėjo reikalavimą.
44.
Iš CPK 411 straipsnio 2 dalies matyti, kad teismas neišduoda mokėjimo įsakymo, be kita ko, tais atvejais, kai kreditoriaus paraiška neatitinka CPK 410 straipsnyje nustatytų reikalavimų arba prieštarauja teisės aktams ar gerai moralei. Vis dėlto toks tikrinimas nėra – kreditoriui nepateikus atitinkamo dokumento – ir negali būti susijęs su prievolės, kurią turi įvykdyti skolininkas, pagrįstumu.
45.
Šiomis aplinkybėmis galima abejoti, ar mokėjimo įsakymo autentiškumas siejamas su jo turiniu, nes šio įsakymo turinys, neatsižvelgiant į reikalavimo pagrįstumą, yra susijęs su skolininko prievole patenkinti kreditoriaus reikalavimą. Todėl manau, kad pagal CPK 410 straipsnį išduotas mokėjimo įsakymas negali būti laikomas autentišku dokumentu, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 655/2014.
46.
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi išnagrinėti, ar mokėjimo įsakymo pagal Bulgarijos teisę autentiškumas siejamas su jo turiniu ir parašu. Jeigu taip nėra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į tai, kad Reglamente Nr. 655/2014 nurodomi trys dokumentai, kurie gali būti ESBĮ pagrindas, t. y. teismo sprendimai, taikos sutartys ir autentiški dokumentai, turės išsiaiškinti, ar šis mokėjimo įsakymas yra teismo sprendimas, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą. Nemanau, kad taip yra.
D.
Teiginio, kad Bulgarijos teisėje įtvirtintas mokėjimo įsakymas nėra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 655/2014, reikšmė
47.
Kaip ką tik nurodžiau, pagal Bulgarijos teisę mokėjimo įsakymas nėra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 dalį. Atsižvelgiant į tai, siekdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti naudingą atsakymą, toliau analizę tęsiu pristatydamas Reglamente Nr. 655/2014 sukurtą sistemą. Atlikus šią analizę bus matyti, kad reikalavimas dėl vykdytinumo trims dokumentams, kurie gali būti ESBĮ pagrindas, taikomas vienodai.
48.
Be to, vieno iš Komisijos argumentų analizė yra palanki nuomonei, pagal kurią atskaitos taškas yra šio reglamento sistema.
49.
Komisija pažymi, kad sąvokų, kurios panašios į „autentiško dokumento“ sąvoką, yra kituose Sąjungos dokumentuose dėl tarptautinės privatinės teisės, visų pirma reglamentuose (EB) Nr. 805/2004 (
13
), (EB) Nr. 4/2009 (
14
) ir Nr. 1215/2012, taip pat Briuselio ir Lugano (
15
) konvencijose. Ji mano, kad iš kiekvieno iš šių dokumentų matyti, jog autentiškas dokumentas turi būti vykdytinas kilmės valstybėje narėje. Jeigu šiuose dokumentuose nustatyta vienoda „autentiško dokumento“ sąvoka, sistemiškumo sumetimais Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punkte pateiktą apibrėžtį reikėtų aiškinti taip, jog tam, kad dokumentas galėtų būti laikomas autentišku aktu, jis turi būti įsiteisėjęs.
50.
Vis dėlto man kyla abejonių dėl tiesioginių Komisijos išvestų reglamentų Nr. 805/2004, Nr. 4/2009 ir 1215/2012 analogijų su Reglamentu Nr. 655/2014, atsižvelgiant į skirtingus visais šiais reglamentais siekiamus tikslus.
51.
Reglamente Nr. 805/2004 sukurtu Europos vykdomuoju raštu siekiama, tiesiogiai taikant vykdymo tvarką, sudaryti sąlygas patenkinti kreditoriaus reikalavimą. Išskyrus laikinąsias priemones, įskaitant apsaugos priemones, tą patį galima pasakyti apie reglamentuose Nr. 4/2009 ir Nr. 1215/2012 nurodytus autentiškus dokumentus. ESBĮ savo ruožtu siekiama laikinai apsaugoti reikalavimą, kurį gali turėti kreditorius, ir taikant vykdymo procedūrą užtikrinti, kad nebūtų trukdoma arba prireikus netaptų sunkiau šį reikalavimą įvykdyti. Taigi ESBĮ gali būti itin svarbus, kai kreditorius dar neturi įsiteisėjusio dokumento, todėl negali pradėti priverstinio šio dokumento vykdymo pagal reglamentų Nr. 805/2004, Nr. 4/2009 ir Nr. 1215/2012 nuostatas.
52.
Be to, kaip pažymi Komisija, Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punkte, kuriame pateikta sąvokos „autentiškas dokumentas“ apibrėžtis, priminta šios išvados 39 punkte, neminimas tokio dokumento vykdytinumas. Tas pats pasakytina ir apie reglamentus Nr. 805/2004, Nr. 4/2009 ir Nr. 1215/2012, kuriuos Komisija taip pat nurodė (
16
). Kita vertus, autentiško dokumento vykdytinumo vaidmuo teisinių dokumentų judėjimo sistemose, kurios sukurtos šiuose reglamentuose, yra reikšmingas (
17
). Be to, manau, kad šiuo atveju negalima apsiriboti tik sąvokų „teismo sprendimas“, „taikos sutartis“ ar „autentiškas dokumentas“ nagrinėjimu, neatsižvelgiant į Reglamente Nr. 655/2014 sukurtą sistemą. Atsakymas, pašalinantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejones, turi būti ne kituose dokumentuose, bet būtent šiame reglamente.
E.
Reglamente Nr. 655/2014 sukurta sistema ir jame numatytų procedūrinių galimybių atskyrimas
53.
Reglamente Nr. 655/2014 nustatyta teisinio reguliavimo tvarka, pagal kurią nustatomos ESBĮ gavimo, išdavimo ir iš dalies – jo vykdymo procedūros taisyklės. Remiantis šia tvarka, pakartojant šio reglamento 5 straipsnio formuluotę, kreditoriaus, kuris prašo išduoti ESBĮ po to, kai gavo dokumentą (teismo sprendimą, taikos sutartį arba autentišką dokumentą), padėtis ir kreditoriaus, kuris ESBĮ prašo išduoti prieš inicijuojant teismo procesą dėl bylos esmės arba per šį procesą, padėtis skiriasi, kol nėra paskelbtas teismo sprendimas arba nėra patvirtinta ar sudaryta taikos sutartis.
54.
Be to, procedūrinių galimybių atskyrimas, numatytas Reglamento Nr. 655/2014 5 straipsnyje, galioja ir kitur (
18
).
55.
Visų pirma iš Reglamento Nr. 655/2014 6 straipsnio 1, 3 ir 4 dalių matyti, kad jeigu kreditoriui dar nėra išduotas dokumentas, jurisdikciją išduoti ESBĮ turi valstybės narės, kuri pagal atitinkamas taikytinas jurisdikcijos taisykles turi jurisdikciją priimti sprendimą dėl bylos esmės, teismai (
19
). Taip pat, kai kreditoriui jau yra išduotas teismo sprendimas arba taikos sutartis, jurisdikciją išduoti ESBĮ, susijusį su teismo sprendime arba taikos sutartyje nurodytu reikalavimu, turi valstybės narės, kurioje priimtas teismo sprendimas ar patvirtinta arba sudaryta taikos sutartis, teismai. Galiausiai, kai kreditoriui išduotas autentiškas dokumentas, jurisdikciją išduoti ESBĮ, susijusį su tame dokumente nurodytu reikalavimu, turi teismai, paskirti tuo tikslu valstybėje narėje, kurioje buvo parengtas tas dokumentas.
56.
Taip pat pažymėtina, kad Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatytos ESBĮ išdavimo sąlygos. Iš šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies matyti, kad kreditorius vis tiek turi pateikti pakankamai įrodymų, kad įtikintų teismą, jog reikia skubiai taikyti tokią apsaugos priemonę kaip ESBĮ (rizika periculum in mora). Minėto reglamento 7 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad kai kreditoriui dar nėra išduotas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų kreditoriaus reikalavimo sumą, jis taip pat turi pateikti pakankamų įrodymų, kad įtikintų teismą, jog yra tikėtina, kad jo reikalavimas skolininko atžvilgiu nagrinėjant bylą esmės bus patenkintas (fumus boni iuris).
57.
Galiausiai Reglamento Nr. 655/2014 12 straipsnis susijęs garantija, kurią kreditorius turi pateikti už tai, kad priemonė yra blokuojamojo pobūdžio. Kaip matyti iš šio reglamento 12 straipsnio 1 dalies ir kaip nurodyta jo 18 konstatuojamojoje dalyje, tuo atveju, kai kreditoriui dar nėra išduotas dokumentas, garantijos pateikimas turėtų būti taisyklė. Kita vertus, pagal minėto reglamento 12 straipsnio 2 dalį, kai kreditoriui jau yra išduotas dokumentas, garantijos pateikimo tikslingumą turėtų vertinti teismas.
58.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ESBĮ išdavimo taisyklės yra ne tokios griežtos tuo atveju, kai kreditoriui jau yra išduotas dokumentas, tačiau minėtose Reglamento Nr. 655/2014 nuostatose nėra nurodyta, ar toks dokumentas turi būti vykdytinas, ar ne.
59.
Taigi reikia atsakyti ne į klausimą, ar toks autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, vertinamas atskirai, turi būti vykdytinas, bet į klausimą, ar dokumentas, kurį turi turėti kreditorius, tam, kad būtų galima laikyti, kad jam buvo išduotas dokumentas, kaip tai suprantama pagal minėtas nuostatas, turi būti vykdytinas, ar ne. Iš tikrųjų sąvoka „autentiškas dokumentas“, taip pat sąvokos „teismo sprendimas“ ir „taikos sutartis“ turi būti aiškinamos atsižvelgiant į šiame reglamente sukurtą sistemą. Tai matyti iš antrojo ir trečiojo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prejudicinių klausimų, susijusių su Reglamento Nr. 655/2014 nuostatomis, t. y. šio reglamento 5 ir 18 straipsniais, kurie grindžiami tuo pačiu atskyrimu. Be to, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 655/2014 14 konstatuojamąją dalį, galima teigti, kad sąlygomis, kuriomis remiantis išduodamas ESBĮ, turėtų būti nustatyta tinkama pusiausvyra tarp kreditoriaus interesų siekti, kad būtų išduotas įsakymas, ir skolininko interesų užkirsti kelią piktnaudžiavimui įsakymu. Iš tikrųjų sąvokų „teismo sprendimas“, „taikos sutartis“ ir „autentiškas dokumentas“ aiškinimas gali turėti įtakos šiai pusiausvyrai.
F.
Vykdomieji dokumentai Reglamente Nr. 655/2014 sukurtoje sistemoje
1. Išvados, remiantis tuo, kokie vykdytini dokumentai ir dar nevykdytini dokumentai yra nurodyti Reglamente Nr. 655/2014
60.
Laikydamasi logikos, pagal kurią negalima apsiriboti vien sąvokos „autentiškas dokumentas“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, nagrinėjimu neatsižvelgiant į kitas šio reglamento nuostatas, Komisija tvirtina, kad vykdytinumo būtinybė gali būti kildinama iš Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalies pirmos ir antros pastraipų. Komisija mano, kad atsižvelgiant į tai, jog šioje šio reglamento dalyje yra nustatytos konkrečios aiškios nuostatos dėl neįsiteisėjusių autentiškų dokumentų, sunku daryti prielaidą, kad kitose minėto reglamento nuostatose sąvoka „autentiškas dokumentas“ apima tiek vykdytinus, tiek nevykdytinus autentiškus dokumentus.
61.
Neprieštaraujant Komisijos išvadai, manęs neįtikina argumentas, kad vien palyginus sąvokos „autentiškas dokumentas“ vartojimą Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalyje ir jos vartojimą kituose šio reglamento straipsniuose galima daryti išvadą, jog autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 4 straipsnio 10 punktą, būtinai turi būti vykdytinas.
62.
Iš tikrųjų Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalyje aiškiai atskirti atvejai, kai kreditoriui išduotas vykdytinas dokumentas (teismo sprendimas, taikos sutartis arba autentiškas dokumentas), pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų kreditoriaus reikalavimo sumą, ir atvejai, kai kreditoriui išduotas dar nevykdytinas dokumentas. Galima būtų tvirtinti, kad dar nevykdytinas autentiškas dokumentas, nurodytas Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, vis tiek yra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 4 straipsnio 10 punktą. Minėto reglamento 4 straipsnyje „Terminų apibrėžtys“ pateikiama visoms toliau išdėstytoms nuostatoms bendra terminija. Todėl, vadovaujantis šiais terminais ir siekiant nuoseklumo, reikia laikytis nuomonės, kad dokumentas neprivalo būti vykdytinas, kad būtų autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal pastarąją nuostatą.
63.
Vis dėlto Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalyje nustatyti griežtesni reikalavimai dėl informacijos, susijusios su skolininko sąskaitomis, gavimo, kai kreditoriui dar nėra išduotas vykdytinas dokumentas, palyginti su reikalavimais, kurie taikomi, kai kreditoriui yra išduotas vykdytinas dokumentas. Iš tikrųjų kreditorius, kuriam išduotas dokumentas, kuris dar nėra vykdytinas, be kita ko, turi įtikinti teismą, kad skubiai reikia gauti informacijos apie sąskaitą, nes esama rizikos, kad be tokios informacijos gali kilti pavojus vėlesniam kreditoriaus reikalavimo skolininko atžvilgiu įvykdymui, todėl gali gerokai pablogėti kreditoriaus finansinė padėtis.
64.
Žinoma, galima teigti, kad Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalyje teisės aktų leidėjas vykdytinus dokumentus atskyrė nuo tų, kurie dar nėra vykdytini (skirtingai nei kitose šio reglamento nuostatose, kur atskiriami du atvejai: vienas, kai kreditoriui išduotas dokumentas, ir kitas, kai jam toks dokumentas dar neišduotas (
20
)), kad išskirtų tris atvejus: kai kreditoriui išduotas vykdytinas dokumentas (Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa), kai kreditoriui išduotas dokumentas, kuris dar nėra vykdytinas (šio reglamento 14 straipsnio 1 dalies antra pastraipa), ir galiausiai atvejis, kai kreditoriui dar neišduotas dokumentas (minėto reglamento 14 straipsnio 1 dalyje nenurodytas atvejis). Atsižvelgiant į tai galima manyti, kad pagal visas Reglamento Nr. 655/2014 nuostatas dokumento, kuris dar nėra vykdytinas, turėjimas neprilygsta atvejui, kai nėra išduotas joks dokumentas.
65.
Vis dėlto Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalyje reikėjo išskirti ne du, o tris atvejus, kad kreditoriui, kuriam išduotas dar nevykdytinas dokumentas, būtų suteikta galimybė pateikti prašymą dėl informacijos, susijusios su skolininko sąskaita. Iš tikrųjų pagal Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą kreditorius, kuriam išduotas dar nevykdytinas dokumentas, gali pateikti tokį prašymą, o kreditorius, kuriam jokio dokumento neišduota, to daryti neturi teisės. Be to, kaip matyti iš kitų šio reglamento nuostatų, kreditorius, kuriam išduotas vykdytinas dokumentas, vis tiek yra palankesnėje padėtyje, nes jam nekeliamas reikalavimas įtikinti teismą, kad skubu gauti informacijos apie skolininko sąskaitą.
66.
Remdamasis tuo, kas išdėstyta, darau išvadą, kad, pirma, taikant tik Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalį, atvejis, kai išduotas vykdytinas dokumentas, negali būti prilyginamas atvejui, kai nėra išduota jokio dokumento. Antra, Reglamento Nr. 655/2014 14 straipsnio 1 dalies pirmoje ir antroje pastraipose vadovaujamasi ta pačia logika kaip ir šio reglamento 7 straipsnio 1 ir 2 dalyse, kuriose atskiriamas kreditoriaus, kuriam išduotas dokumentas, atvejis nuo kreditoriaus, kuriam dar neišduotas dokumentas, atvejo, pastaruoju atveju nustatant griežtesnes ESBĮ išdavimo sąlygas.
67.
Apibendrinant šiame etape galima būtų teigti, kad norint manyti, jog kreditoriui buvo išduotas dokumentas (teismo sprendimas, taikos sutartis arba autentiškas dokumentas), pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 nuostatas, šis dokumentas turi būti vykdytinas kilmės valstybėje narėje. Kaip išdėstysiu toliau, tokį teiginį, kuriam, beje, pritariama dalyje doktrinos (
21
), patvirtina išvados, grindžiamos kitomis šio reglamento nuostatomis, t. y. jo 7, 18 ir 34 straipsniais.
2. Išvados, kurias galima daryti remiantis kitomis Reglamento Nr. 655/2014 nuostatomis
68.
Kaip jau paaiškinau šios išvados 59 punkte, dokumentus (teismo sprendimus, taikos sutartis ir autentiškus dokumentus) apibrėžiančių sąvokų aiškinimas gali turėti įtakos kreditoriaus ir skolininko interesų pusiausvyrai. Iš Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio matyti, kad kreditoriui išdavus dokumentą, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą, atitinkamas teismas, išduodamas ESBĮ dėl šiame dokumente nurodyto reikalavimo, nenagrinėja klausimo, ar bus patenkintas kreditoriaus reikalavimas išnagrinėjus bylą iš esmės.
69.
Pritarus aiškinimui, kad kreditoriui išduotas dokumentas neturi būti vykdytinas kilmės valstybėje narėje, būtų pažeista pusiausvyra, kuri turėtų būti nustatyta ESBĮ priėmimo sąlygose. Išduodamas ESBĮ pagal dokumentą, kuris dar nėra vykdytinas, atitinkamas teismas negalėtų reikalauti, kad kreditorius jį įtikintų fumus boni iuris dėl dokumente nurodyto reikalavimo. Galėtų būti, kad ESBĮ būtų išduotas remiantis dokumentu, kuris, kaip nagrinėjamu atveju, grindžiamas kreditoriaus pareiškimu, nepatikrinus reikalavimo pagrįstumo.
70.
Manau, kad tai priežastis, dėl kurios kreditoriui išduotas dokumentas turi būti vykdytinas kilmės valstybėje narėje, kad būtų galima laikyti, jog kreditoriui buvo išduotas dokumentas.
71.
Tai taip pat paaiškina, kodėl Reglamento Nr. 655/2014 18 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyti sprendimo priėmimo dėl ESBĮ terminai visada yra trumpesni tuo atveju, kai kreditoriui jau buvo išduotas teismo sprendimas, sudaryta taikos sutartis arba išduotas autentiškas dokumentas. Tokiu atveju teismui nenustatoma pareiga tikrinti nagrinėjant bylą iš esmės kreditoriaus reikalavimo fumus boni iuris.
72.
Be to, iš Reglamento Nr. 655/2014 34 straipsnio 1 dalies b punkto iii papunkčio matyti, kad skolininko prašymu ESBĮ vykdymas vykdymo valstybėje narėje nutraukiamas, kai kilmės valstybėje narėje sustabdytas teismo sprendimo, kurio vykdymą kreditorius siekė užtikrinti šiuo ESBĮ, vykdytinumas. Tai gali reikšti, kad tiek, kiek tai susiję su ESBĮ, išduotu kreditoriui nekeliant reikalavimo įrodyti fumus boni iuris, šio ESBĮ vykdytinumas šiame dokumente nurodyto reikalavimo atžvilgiu grindžiamas šio dokumento vykdytinumu kilmės valstybėje narėje (
22
).
73.
Be to, galima teigti, kad mano analizės išvados taip pat patvirtinamos, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 655/2014 istorinį aiškinimą.
3. Istorinis aiškinimas
74.
Reikia pažymėti, kad Komisijos pateiktas pasiūlymas dėl reglamento (
23
), kurio pagrindu priimtas Reglamentas Nr. 655/2014, buvo grindžiamas panašiu atskyrimu kaip ir šis reglamentas.
75.
Pirmiausia šio pasiūlymo 5 straipsnyje atskiriami, viena vertus, atvejai, kai pareiškėjas prašo išduoti ESBĮ prieš inicijuodamas teisminį bylos nagrinėjimą iš esmės arba bet kuriuo to proceso etapu, arba po to, kai pareiškėjui buvo išduotas dėl atsakovo priimtas teismo sprendimas, sudaryta taikos sutartis arba autentiškas dokumentas, kuris yra vykdytinas kilmės valstybėje narėje, tačiau dar nepaskelbtas vykdytinu vykdymo valstybėje narėje, jei toks paskelbimas būtinas, ir, antra vertus, atvejai, kai pareiškėjas prašo išduoti ESBĮ po to, kai jam išduodamas dėl atsakovo priimtas teismo sprendimas, taikos sutartis arba autentiškas dokumentas, kuris vykdymo valstybėje narėje yra vykdytinas savaime („ipso jure“) arba paskelbtas vykdytinu.
76.
Toliau pažymėtina, kad, remiantis reglamento pasiūlymu, išdavimo sąlygos yra ne tokios griežtos tais atvejais, kai kreditoriui jau išduotas dokumentas, kuris yra vykdytinas kilmės valstybėje narėje, palyginti su atveju, kai toks dokumentas jam neišduotas. Be to, šios sąlygos yra dar švelnesnės, kai kreditoriui išduotas dokumentas, kuris yra vykdytinas vykdymo valstybėje narėje (
24
). Svarbu pažymėti, kad pagal reglamento pasiūlymo 7 straipsnio 2 dalį, aiškinamą atsižvelgiant į jo 5 straipsnio 1 dalį, Reglamento Nr. 655/2014 7 straipsnio 2 dalyje nustatytas fumus boni iuris reikalavimas netaikomas, kai kreditoriui yra išduotas autentiškas dokumentas, vykdytinas kilmės valstybėje narėje.
77.
Galiausiai, remiantis reglamento pasiūlymo 23 straipsniu, egzekvatūra panaikinama, kai kreditorius prašo išduoti ESBĮ po to, kai jam išduotas dokumentas, kuris yra vykdytinas vykdymo valstybėje narėje arba joje paskelbtas vykdytinu.
78.
Dokumentų, laikomų vykdytinais tik kilmės valstybėje narėje, ir tų, kurie laikomi vykdytinais ir vykdymo valstybėje narėje, atskyrimas buvo panaikintas Europos Sąjungos Tarybai priėmus bendrą požiūrį dėl reglamento pasiūlymo (
25
). Būtent šiame etape parengtos nuostatos, pagal kurias atvejis, kai kreditoriui yra išduotas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą, atskiriamas nuo atvejo, kai kreditoriui dar nėra išduotas toks dokumentas. ESBĮ išdavimo sąlygos, kurios numatytos tiems atvejams, kai kreditoriui išduotas kilmės valstybėje narėje vykdytinas dokumentas, pradėtos taikyti tais atvejais, kai kreditoriui išduotas dokumentas („jis gavo dokumentą“), pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą. Tiek Reglamentas Nr. 655/2014, tiek Tarybos bendras požiūris buvo grindžiamas visišku egzekvatūros procedūros panaikinimu.
79.
Taigi parengiamųjų Reglamento Nr. 655/2014 darbų analizė patvirtina mano išvadą, kad dokumentas turi būti vykdytinas valstybėje narėje, kurioje buvo priimtas, patvirtintas, sudarytas arba parengtas, kad būtų galima laikyti, jog kreditoriui buvo išduotas dokumentas (teismo sprendimas, taikos sutartis arba autentiškas dokumentas), pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą.
80.
Galiausiai galima teigti, kad, rodos, Reglamento Nr. 655/2014 18 konstatuojamoji dalis, skirta garantijai, kurią kreditorius turi pateikti šio reglamento 12 straipsnyje nustatytomis sąlygomis, prieštarauja mano ką tik pateiktai išvadai. Šioje konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad kreditoriui, kuriam išduotas dokumentas, iš tikrųjų gali būti išduotas sprendimas, kuris dar nėra vykdytinas arba yra vykdytinas laikinai. Vis dėlto vadovaujantis šia konstatuojamąja dalimi, kuri nėra norminio pobūdžio, be to, nebuvo išsamiai aptarta per Reglamento Nr. 655/2014 parengiamuosius darbus, negalima paneigti nuoseklių išvadų, grindžiamų sisteminiu ir istoriniu šio reglamento aiškinimu.
81.
Galiausiai reikia pažymėti, kad negalima atmesti galimybės, jog per Reglamento Nr. 655/2014 parengiamuosius darbus Taryba, vienodai vertindama atvejus, kai kreditoriui yra išduotas vykdytinas dokumentas, ir atvejus, kai kreditoriui išduotas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų kreditoriaus reikalavimo sumą, siekė šiuos atvejus atskirti nuo tokių, kai kreditoriui išduotas dokumentas, kuris dar nėra vykdytinas. Iš tikrųjų ši frazė vartojama tik šio reglamento 5, 7 ir 14 straipsniuose.
82.
Vis dėlto atrodo, kad toks siekis nebuvo įgyvendintas Reglamente Nr. 655/2014. Taigi, pirma, šio reglamento 12 konstatuojamojoje dalyje paaiškinama, kad, skirtingai nuo atvejo, kai kreditoriui dar nėra išduotas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą, atvejis, kai jam išduotas dokumentas, gali atitikti tokį, kai jam išduotas priimtas teismo sprendimas, kuris dar nėra vykdytinas. Antra, vykstant parengiamiesiems darbams minėto reglamento 6 (jurisdikcija išduoti ESBĮ) ir 18 (ESBĮ išdavimo terminai) straipsniai buvo keičiami ir toks siekis juose nėra įgyvendintas. Taryba nepakeitė sąlygų, kurios, remiantis Komisijos pasiūlymu, buvo taikomos atvejais, kai kreditoriui buvo išduotas kilmės valstybėje narėje vykdytinas dokumentas. Be to, šiuose straipsniuose tik atskiriami tie atvejai, kai kreditoriui dar nėra išduotas dokumentas, nuo tokių, kai jam išduotas dokumentas, tačiau nenurodyta, ar pagal tokį dokumentą reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą. Trečia, būtent Tarybai priėmus bendrą požiūrį Reglamento Nr. 655/2014 13 straipsnis buvo papildytas paaiškinimu, kad sąvoka „teismo procesas dėl bylos esmės“ turėtų apimti bet kokį teismo procesą, kuriuo siekiama, kad būtų išduotas vykdytinas dokumentas dėl pagrindinio reikalavimo. Darytina išvada, kad (ir Tarybos nuomone) būtent vykdytino dokumento išdavimas yra lemiamas elementas, pagal kurį atskiriamos dvi procedūrinės galimybės, numatytos Reglamente Nr. 655/2014 sukurtoje sistemoje.
G.
Baigiamosios pastabos
83.
Nors trūksta išsamios informacijos dėl aspektų, dėl kurių šioje byloje gali kilti abejonių, remdamasis savo pristatyta Reglamento Nr. 655/2014 sistema, parengiau pastabas, kurios galėtų būti naudingos prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
84.
Iš mano analizės matyti, kad mokėjimo įsakymas pagal Bulgarijos teisę nėra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 655/2014, ir labiau atitinka teismo sprendimo, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą, kriterijus.
85.
Vis dėlto pagal šį reglamentą reikalavimas dėl vykdytinumo vienodai taikomas trims dokumentams (teismo sprendimams, taikos sutartims ir autentiškiems dokumentams), kurie gali būti ESBĮ pagrindas.
86.
Be to, atlikęs analizę taip pat priėjau prie išvados, kad reikia atsakyti ne į klausimą, ar toks autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 655/2014 4 straipsnio 10 punktą, vertinamas atskirai, turi būti vykdytinas, bet į klausimą, ar dokumentas (teismo sprendimas, taikos sutartis arba autentiškas dokumentas), kurį turi turėti kreditorius, tam, kad būtų galima laikyti, jog jam buvo išduotas dokumentas, pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų kreditoriaus reikalavimo sumą, kaip tai suprantama pagal minėtas nuostatas, turi būti vykdytinas, ar ne.
87.
Pagal šio reglamento sistemą tam, kad būtų galima laikyti, jog kreditoriui yra išduotas dokumentas (teismo sprendimas, taikos sutartis arba autentiškas dokumentas), pagal kurį reikalaujama, kad kreditorius sumokėtų kreditoriaus reikalavimo sumą, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 5 straipsnio b punktą, šiam kreditoriui turi būti išduotas dokumentas, kuris yra vykdytinas valstybėje narėje, kur dokumentas buvo priimtas, patvirtintas, sudarytas arba parengtas.
88.
Aiškinimas, kad kreditoriui išduotas dokumentas turi būti vykdytinas kilmės valstybėje narėje, nereiškia, kad kreditorius, kuriam išduotas dar neįsiteisėjęs dokumentas, negali juo niekaip pasinaudoti per ESBĮ išdavimo procedūrą. Šiam kreditoriui lengviau įtikinti kompetentingą teismą, jog yra tikėtina, kad jo reikalavimas skolininko atžvilgiu nagrinėjant bylą iš esmės bus patenkintas. Be to, negalima atmesti galimybės, kad, remiantis Reglamento Nr. 655/2014 12 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, šiam kreditoriui nebūtų taikoma pareiga pateikti garantiją. Be to, skirtingai nei priešingo aiškinimo atveju, šioje išvadoje siūlomas sprendimas netrukdo kompetentingam teismui reikalauti, kad kreditorius įrodytų dar neįsiteisėjusiame dokumente nurodyto reikalavimo fumus boni iuris, be kita ko, tada, kai šis dokumentas buvo išduotas remiantis vienašaliu kreditoriaus pareiškimu.
VI. Išvada
89.
Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Sofiyski rayonen sad (Sofijos apylinkės teismas, Bulgarija) pateiktą pirmą prejudicinį klausimą:
2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 655/2014, kuriuo nustatoma europinio sąskaitos blokavimo įsakymo procedūra, siekiant palengvinti tarpvalstybinį skolų išieškojimą civilinėse ir komercinėse bylose, 4 straipsnio 10 punktas turi būti aiškinamas taip, kad toks mokėjimo įsakymas, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, nėra autentiškas dokumentas, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą, nes šio įsakymo turinyje, neatsižvelgiant į reikalavimo pagrįstumą, tik nurodyta skolininko prievolė patenkinti kreditoriaus reikalavimą, todėl šio dokumento autentiškumas nesiejamas su jo turiniu, kaip tai suprantama pagal Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimą.
Pagal Reglamento Nr. 655/2014 sistemą dokumentas turi būti vykdytinas valstybėje narėje, kurioje buvo priimtas, patvirtintas, sudarytas arba parengtas, kad būtų galima laikyti, jog kreditoriui buvo išduotas dokumentas (teismo sprendimas, taikos sutartis arba autentiškas dokumentas), pagal kurį reikalaujama, kad skolininkas sumokėtų reikalavimo sumą, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 5 straipsnio b punktą.
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	1980 m. gegužės 21 d. sprendimas (125/79, EU:C:1980:130).
(
3
)	1968 m. rugsėjo 27 d. Briuselio konvencija dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo (OL L 299, 1972, p. 3, toliau – Briuselio konvencija).
(
4
)	2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 351, 2012, p. 1). Iš šio reglamento 2 straipsnio a punkto matyti, kad sąvoka „teismo sprendimas“ neapima laikinosios priemonės, įskaitant apsaugos priemonę, kurią teismas, turintis jurisdikciją nagrinėti bylą iš esmės, paskiria neįteikdamas atsakovui šaukimo į teismą, išskyrus atvejus, kai sprendimas, nustatantis atitinkamą priemonę, prieš jį vykdant buvo įteiktas atsakovui. Šiuo klausimu taip pat žr. G. Cuniberti, S. Migliorini The European Account Preservation Order Regulation. A Commentary, Cambridge University Press, Cambridge–New York, 2018, p. 5.
(
5
)	Žr. Komisijos Žaliąją knygą dėl teismo sprendimų vykdymo Europos Sąjungoje veiksmingumo gerinimo: banko sąskaitų areštas COM(2006) 618 final. Tai pat žr. L. V. Monteiro „The Bank Account Preservation Procedure in the European Union Regulation (ES) No 655/2014 of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014“, ES Law Journal, 2015, vol. 1(1), p. 122.
(
6
)	1980 m. gegužės 21 d. sprendimas (125/79, EU:C:1980:130).
(
7
)	2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo nustatoma europinio sąskaitos blokavimo įsakymo procedūra, siekiant palengvinti tarpvalstybinį skolų išieškojimą civilinėse ir komercinėse bylose (OL L 189, 2014, p. 59).
(
8
)	Dėl pagrindinio skirtumo tarp Reglamento Nr. 1215/2012 ir Reglamento Nr. 655/2014 žr. J. Lagus „Freezing Europe: The European Account Preservation Order and Forum Shopping in the European Judicial Area“, Tidskrift utgiven av Juridiska Föreningen i Finland, 2018, vol. 3–4, p. 246 ir 249.
(
9
)	Žr., be kita ko, V. Popova „Order for Payment Proceedings in bulgarian Civil Procedure Law“, Civil Procedure Review, 2011, vol. 2(3), p. 34.
(
10
)	Reikia pažymėti, kad kitoje sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą dalyje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad mokėjimo įsakymas gali būti paskelbtas negaliojančiu, jeigu nėra pareikštas ieškinys dėl reikalavimo konstatavimo. Manau, kad CPK 415 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad tokiu atveju teismas ne „gali [mokėjimo įsakymą] paskelbti negaliojančiu“, bet jis jį „paskelbia negaliojančiu“.
(
11
)	Žr. 10 išnašą.
(
12
)	Žr. P. Beaumont, J. Fitchen ir J. Holliday „The evidentiary effects of authentic acts in the Member States of the European Union, in the context of successions“, p. 72 „Bulgaria“, B. Musseva, http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/556935/IPOL_STU(2016)556935_EN.pdf.
(
13
)	2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, sukuriantis neginčytinų reikalavimų Europos vykdomąjį raštą (OL L 143, 2004, p. 15; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 7 t., p. 38).
(
14
)	2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentas dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo bei bendradarbiavimo išlaikymo prievolių srityje (OL L 7, 2009, p. 1).
(
15
)	1988 m. rugsėjo 16 d. Konvencija dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo – sudaryta Lugane 1988 m. rugsėjo 16 d. (OL L 319, 1988, p. 9).
(
16
)	Žr. Reglamento Nr. 805/2004 4 straipsnio 3 punktą, Reglamento Nr. 4/2009 2 straipsnio 1 dalies 3 punktą ir Reglamento Nr. 1215/2012 2 straipsnio c punktą.
(
17
)	Žr. Reglamento Nr. 805/2004 25 straipsnio 1 dalį, Reglamento Nr. 4/2009 48 straipsnį ir Reglamento Nr. 1215/2012 58 straipsnį.
(
18
)	Žr. E. Guinchard „De la première saisie conservatoire européenne. Présentation du règlement no 655/2014 instituant une procédure d’ordonnance européenne de saisie conservatoire des comptes bancaires“, Revue trimestrielle de droit européen, no4, 2014, p. 922.
(
19
)	Priešingai nei Reglamento Nr. 655/2014 6 straipsnio 1 dalyje, CPK 618a straipsnyje tiesiogiai nenustatyta, kad kreditorius gali prašyti išduoti ESBĮ jam dar neišdavus autentiško dokumento. Vis dėlto nėra pagrindo manyti, kad Bulgarijos teisės aktai galėtų tokiu atveju užkirsti kelią kreditoriui prašyti išduoti ESBĮ. Iš tikrųjų atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laikosi nuomonės, jog taip yra nagrinėjamu atveju, ir kad dėl to reikia pradėti atskirą teismo procesą. Be to, Reglamento Nr. 655/2014 5 straipsnio a punkte taip pat neminimas atvejis, kai kreditorius, kuriam dar neišduotas autentiškas dokumentas, prašo išduoti ESBĮ prieš inicijuodamas teismo procesą dėl bylos esmės arba per šį procesą. Tai grindžiama tuo, kad teisės aktų leidėjas galbūt laikėsi nuomonės, kad neįprasta, jog autentiški dokumentai būtų „priimami“ baigus bylą nagrinėti iš esmės.
(
20
)	Žr., be kita ko, Reglamento Nr. 655/2014 7 ir 12 straipsnius.
(
21
)	Žr., be kita ko, L.V. Monteiro, op. cit., p. 129. Ši autorė nurodo, kad pagal Reglamentą Nr. 655/2014 nustatoma paprastesnė tvarka kreditoriams, kuriems išduoti vykdytini dokumentai, o kreditoriai, kuriems tokie dokumentai dar neišduoti, turi įrodyti fumus boni iuris.
(
22
)	Reikia pažymėti, kad remiantis doktrinoje pateikiamu Reglamento Nr. 655/2014 34 straipsnio 1 dalies b punkto iii papunkčio aiškinimu ši nuostata taikoma tik ESBĮ, išduotam dėl kreditoriaus gautame dokumente nurodyto reikalavimo. Žr. G. Cuniberti, S. Migliorini, op. cit., p. 291. Darytina išvada, kad doktrinoje taip pat laikomasi nuomonės, kad dokumentas turi būti vykdytinas, kad būtų galima laikyti, jog kreditoriui buvo išduotas dokumentas, kaip tai suprantama pagal tam tikras Reglamento Nr. 655/2014 nuostatas.
(
23
)	Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl Europinio sąskaitos blokavimo įsakymo sukūrimo siekiant palengvinti tarpvalstybinį skolų išieškojimą civilinėse ir komercinėse bylose [COM(2011) 445 final, toliau – pasiūlymas dėl reglamento].
(
24
)	Žr. reglamento pasiūlymą, p. 6.
(
25
)	Tarybos bendras požiūris dėl reglamento pasiūlymo dėl europinio sąskaitos blokavimo įsakymo sukūrimo siekiant palengvinti tarpvalstybinį skolų išieškojimą civilinėse ir komercinėse bylose, pateiktas 2013 m. lapkričio 28 d. (16991/13 ADD 1).