62024CJ0238
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. balandžio 10 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra užsienio ir saugumo politika (BUSP) – Sprendimas 2010/279/BUSP – Europos Sąjungos policijos misija Afganistane – 7 straipsnio 3 dalis – Su komandiruotu personalu susijusios išlaidos – Išmokos, kurias moka tiek Europos Sąjunga, tiek valstybė narė, kuriai priklauso personalo narys – Kumuliacija – ESS 24 straipsnio 1 dalies antros pastraipos paskutinis sakinys – SESV 275 straipsnio pirma pastraipa – Teisingumo Teismo jurisdikcija aiškinti Sąjungos teisės nuostatą, susijusią su BUSP“
Byloje C‑238/24 (Tartisai) (
i
),
dėl Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija) 2024 m. balandžio 2 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. balandžio 2 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
NR
prieš
Ministero della Difesa,
Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri,
Comando Generale Carabinieri – Chieti,
Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan,
Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen (pranešėjas), pirmosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas T. von Danwitz, teisėjai A. Kumin, I. Ziemele ir S. Gervasoni,
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
NR, atstovaujamo avvocato A. Pucci,
–
Italijos vyriausybės, atstovaujamos S. Fiorentino, padedamo avvocato dello Stato E. Feola,
–
Rumunijos vyriausybės, atstovaujamos R. Antonie, E. Gane ir L. Ghiţă,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Bruti Liberati, M. Carpus-Carcea, L. Hohenecker ir I. Melo Sampaio,
–
Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai, atstovaujamo M. Almeida Veiga, F. Hoffmeister, E. Orgován ir I. Orsini,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2010 m. gegužės 18 d. Tarybos sprendimo 2010/279/BUSP dėl Europos Sąjungos policijos misijos Afganistane (EUPOL AFGHANISTAN) (OL L 123, 2010, p. 4) 7 straipsnio 3 dalies išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant NR ginčą su Ministero della Difesa (Gynybos ministerija, Italija), Comando Generale dell’Arma dei Carabinieri (Karabinierių korpuso generalinė vadovybė, Italija), Comando Generale Carabinieri – Centro Nazionale Amministrativo – Chieti (Karabinierių generalinė vadovybė – nacionalinis administracinis centras – Chieti, Italija), Centro Amministrativo d’Intendenza Interforze del Contingente delle Forze Armate Italiane in Afghanistan (Jungtinių Italijos ginkluotųjų pajėgų kontingento administracinis centras Afganistane, Italija) ir Centro Nazionale Amministrativo dell’Arma dei Carabinieri (Karabinierių korpuso nacionalinis administracinis centras, Italija) (toliau kartu – Gynybos administracija) dėl jos vykdomo užsienio misijų išmokos, kurią NR gavo pagal Italijos teisės aktus, susigrąžinimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Sprendimo 2010/279 2 straipsnyje „Tikslai“ buvo numatyta:
„Europos Sąjungos policijos misija Afganistane (toliau – EUPOL AFGHANISTAN misija) svariai prisideda kuriant tvarias ir veiksmingas Afganistano civilines viešosios tvarkos palaikymo priemones, kuriomis bus užtikrinta tinkama sąveika su platesne baudžiamojo teisingumo sistema, remiantis [Europos] Sąjungos, valstybių narių ir kitų tarptautinių subjektų vykdoma politinio konsultavimo ir institucijų stiprinimo veikla. Be to, EUPOL AFGHANISTAN [misija] rems reformų procesą siekiant sukurti policijos tarnybą, kuria būtų pasitikima, kuri būtų veiksminga ir kuri savo darbe laikytųsi tarptautinių standartų, vadovaudamasi teisinės valstybės principais bei gerbdama žmogaus teises.“
4
Šio sprendimo 7 straipsnyje „Personalas“ buvo nustatyta:
„1.   EUPOL AFGHANISTAN [misijos] personalo narių skaičius ir kompetencija turi atitikti 2 straipsnyje išdėstytus [šios] misijos tikslus, 3 straipsnyje nustatytas misijos užduotis ir 4 straipsnyje nustatytą misijos struktūrą.
2.   EUPOL AFGHANISTAN [misijos] personalą sudaro pagrindinai [iš esmės] valstybių narių ar ES institucijų komandiruoti darbuotojai.
3.   Kiekviena valstybė narė ar ES institucija padengia išlaidas, susijusias su jų komandiruotu personalu, įskaitant kelionės į dislokavimo vietą bei grįžimo iš jos išlaidas, atlyginimus, sveikatos draudimą, išmokas, išskyrus taikomus dienpinigius, išmokas dėl sunkumų ir išmokas dėl rizikos.
<…>
5.   Visi personalo nariai atlieka pareigas bei veikia vadovaudamiesi [EUPOL AFGHANISTAN] misijos interesais. Visi personalo nariai laikosi saugumo principų ir būtiniausių standartų, nustatytų 2001 m. kovo 19 d. Tarybos sprendimu 2001/264/EB dėl Tarybos saugumo nuostatų patvirtinimo [(OL L 101, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 263)].“
5
Minėto sprendimo 8 straipsnyje „EUPOL AFGHANISTAN [misijos] personalo statusas“ buvo nurodyta:
„1.   EUPOL AFGHANISTAN [misijos] personalo Afganistane statusas, įskaitant atitinkamais atvejais privilegijas, imunitetus ir kitas garantijas, būtinas EUPOL AFGHANISTAN [misijai] vykdyti ir sklandžiam jos funkcionavimui, nustatomas susitarime, kuris turi būti sudarytas pagal [ES] 37 straipsnį.
2.   Personalo narį komandiravusi valstybė ar ES institucija nagrinėja visas su komandiruote susijusias personalo nario pretenzijas arba pretenzijas dėl jo. Atitinkama valstybė ar ES institucija yra atsakinga už ieškinio komandiruotam asmeniui iškėlimą.
3.   Tarptautinio bei vietos civilio personalo įdarbinimo sąlygos ir teisės bei pareigos nustatomos [EUPOL AFGHANISTAN] misijos vadovo ir personalo narių sudarytose sutartyse.“
Italijos teisė
6
1926 m. birželio 3 d.Regio decreto n. 941 – Indennità al personale dell’Amministrazione dello Stato incaricato di missione all’estero (Karaliaus dekretas Nr. 941 – Dėl valstybės administracijos darbuotojams, paskirtiems į užsienio misijas, mokamos išmokos) (GURI, Nr. 134, 1926 m. birželio 11 d., toliau – Karaliaus dekretas Nr. 941/26) 2 straipsnyje numatyta, kad jame numatyta misijų užsienyje išmoka tarptautinėse misijose dalyvaujantiems asmenims mokėtina nuo „tos dienos, kai kertama siena, arba išsilaipinimo užsienyje dienos iki tos dienos, kai kertama siena, arba įlaipinimo grįžimui dienos“.
7
2005 m. gruodžio 30 d.Decreto legge n. 273 – Definizione e proroga di termini, nonchè conseguenti disposizioni urgenti (Dekretas įstatymas Nr. 273 dėl terminų nustatymo ir pratęsimo bei su tuo susijusių neatidėliotinų nuostatų) (GURI Nr. 303, 2005 m. gruodžio 30 d.), kuris, padarius pakeitimų, 2006 m. vasario 23 d.Legge n. 51 (Įstatymas Nr. 51) buvo pertvarkytas į įstatymą (GURI Nr. 49, 2006 m. vasario 28 d.), 39unvicies straipsnio 39 dalyje nustatyta:
„[Karaliaus dekreto Nr. 941/26] 1 straipsnio 1 dalies b punktas ir 1961 m. liepos 8 d. Įstatymo Nr. 642 3 straipsnis bei 1973 m. gruodžio 27 d. Įstatymo Nr. 838 4 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinami taip, kad jame numatytos piniginės išmokos yra papildomo pobūdžio ir mokamos kaip kompensacija už sunkumus ir riziką, susijusią su darbu, budėjimo pareigomis ir pareigą būti pasiekiamam nepatogiu laiku, taip pat kaip pakeičiančios atlygį už viršvalandžius.“
8
2009 m. rugpjūčio 3 d.Legge n. 108 – Proroga della partecipazione italiana a missioni internazionali (Įstatymas Nr. 108 dėl Italijos dalyvavimo tarptautinėse misijose pratęsimo) (GURI Nr. 181, 2009 m. rugpjūčio 6 d.; toliau – Įstatymas Nr. 108/2009) 3 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Nuo atvykimo į atitinkamų šalių teritoriją, teritorinius vandenis ir oro erdvę dienos iki išvykimo iš šių šalių, kad grįžtų į nacionalinę teritoriją pasibaigus misijai, dienos šiame įstatyme nurodytose tarptautinėse misijose dalyvaujantis personalas visą šį laikotarpį gauna, atskaičius mokesčius, kaip priedą prie darbo užmokesčio ar atlyginimo ir kitų pastovių ir nuolatinių išmokų, [Karaliaus dekrete Nr. 941/26] nurodytą misijų išmoką, neviršijančią toliau nurodytų sumų, atskaičius bet kokias išmokas ir priemokas, kurias dėl tos pačios priežasties tiesiogiai suinteresuotiesiems asmenims moka tarptautinės organizacijos <…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
9
Apeliantas pagrindinėje byloje, kaip karabinierių korpuso narys, 2011 m. birželio mėn. prisijungė prie EUPOL AFGANISTAN misijos.
10
Nacionaliniu lygmeniu jam buvo mokami Įstatymo Nr. 108/2009 3 straipsnyje numatyti dienpinigiai („per diem“). Jis taip pat gaudavo iš EUPOL AFGANISTAN misijos pinigines išmokas, atitinkamai vadinamas „per diem allowance“ (dienpinigiai), „hardship allowance“ (išmoka dėl sunkių darbo sąlygų) ir „risk allowance“ (išmoka dėl rizikos).
11
2012 m. kovo mėn. Italijos administracija, remdamasi Įstatymu Nr. 108/2009, pradėjo procedūrą, kuria iš apelianto pagrindinėje byloje siekė susigrąžinti sumas, jo gautas kaip misijų išmoka pagal Karaliaus dekretą Nr. 941/26. Įstatymo Nr. 108/2009 3 straipsnio 1 dalyje iš esmės numatyta, kad pagal Karaliaus dekretą Nr. 941/26 tarptautinėse misijose dalyvaujantiems asmenims priklausanti išmoka mokama atėmus išmokas, kurias jie galėjo tiesiogiai gauti iš tarptautinių organų. Išnagrinėjusi apelianto pagrindinėje byloje atvejį, ši administracija 2020 m. gruodžio mėn. nusprendė iš jo susigrąžinti 25131,80 EUR sumą.
12
Apeliantas apskundė šį sprendimą ir, be kita ko, nurodė, kad iš 2011 m. rugpjūčio 11 d. EUPOL AFGANISTAN misijos vadovo patarėjo teisės klausimais laiško, skirto Jungtinių Italijos ginkluotųjų pajėgų kontingento Afganistane administraciniam centrui, matyti, kad pagal Sprendimo 2010/279 7 straipsnį valstybės narės turi padengti komandiruoto personalo išlaidas, įskaitant kelionės išlaidas, sveikatos draudimą bei taikytinas išmokas. Apelianto pagrindinėje byloje teigimu, už EUPOL AFGANISTAN misiją mokamos išmokos yra papildomos greta išmokų, mokamų pagal Italijos teisę. Be to, grįsdamas savo poziciją jis rėmėsi Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies versija anglų kalba ir nurodė, kad joje vartojamas terminas „other than“ turi būti suprantamas kaip reiškiantis „papildomai“.
13
Pirmosios instancijos teismui atmetus apelianto pagrindinėje byloje ieškinį, jis dėl šio sprendimo pateikė apeliacinį skundą Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija), t. y. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
14
Šiame teisme apeliantas pagrindinėje byloje pakartojo pirmojoje instancijoje pateiktus argumentus ir teigė, kad pagal Sąjungos teisės viršenybės nacionalinės teisės atžvilgiu principą Gynybos administracija privalo mokėti Italijos misijų išmokas, o Sąjungos misijų išmokos, kaip antai dienpinigiai, išmokos dėl sunkumų ir išmokos dėl rizikos, kaip nurodė EUPOL AFGANISTAN misijos vadovo patarėjas teisės klausimais, turi būti mokamos atskirai, nes jos numatytos bendruose veiksmuose, todėl nepriklauso nacionalinės valdžios institucijų kompetencijai. Grįsdamas Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies aiškinimą apeliantas pagrindinėje byloje dar kartą remiasi šios nuostatos versija anglų kalba ir teigia, kad iš jos matyti, jog nacionalinės išmokos turi būti mokamos „papildomai“ prie Europos Sąjungos tuo pačiu pagrindu mokamų išmokų.
15
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl tikslios Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies versijoje anglų kalba esančio žodžių junginio „other than“ reikšmės. Šio teismo teigimu, nors šis žodžių junginys į italų kalbą gali būti išverstas ir kaip „papildomai“, ir kaip „išskyrus“, kitų kalbinių versijų, be kita ko, versijos prancūzų kalba, negalima aiškinti kitaip, nes jose vartojamas terminas „à l’exclusion des“ („išskyrus“), taip pat ir versijos italų kalba, kurioje vartojami žodžiai „diverse da“ („kitos nei, skirtingos nuo“).
16
Šiomis aplinkybėmis Consiglio di Stato (Valstybės Taryba) nutarė sustabdyti bylų nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Kaip reikėtų teisingai aiškinti [Sprendimo 2010/279] 7 straipsnio 3 dalį, t. y. ar šia nuostata buvo siekiama numatyti valstybės narės ir [EUPOL AFGANISTAN misijos] mokamų išmokų kumuliaciją?
2.
Jeigu aiškinimas būtų toks, kad minėtos išmokos gali būti mokamos kumuliatyviai, ar pagal [Sprendimo 2010/279] 7 straipsnio 3 dalį draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai įtvirtintos Įstatymo Nr. 108/2009 3 straipsnio 1 dalyje, tiek, kiek joje numatyta, kad „<…> šiame įstatyme nurodytas tarptautinėse misijose dalyvaujantis personalas visą šį laikotarpį gauna, atskaičius mokesčius, kaip priedą prie darbo užmokesčio ar atlyginimo ir kitų pastovių ir nuolatinių išmokų, [Karaliaus dekrete Nr. 941/26] nurodytą misijų išmoką, neviršijančią toliau nurodytų sumų, atskaičius bet kokias išmokas ir priemokas, kurias dėl tos pačios priežasties tiesiogiai suinteresuotiesiems asmenims moka tarptautiniai organai“, taip pat [Karaliaus dekreto Nr. 941/26] 1 straipsnyje, 1961 m. liepos 8 d. [Įstatymo Nr. 642] 1 straipsnio 1 dalies b punkte ir 3 straipsnyje bei 1973 m. gruodžio 27 d. [Įstatymo Nr. 838] 4 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtintos nuostatos, kuriomis, remiantis <…> jurisprudencijoje pateiktu aiškinimu, siekiama išvengti išmokų kumuliacijos?“
17
2024 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismas, remdamasis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 24 straipsnio antra pastraipa, paprašė Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pateikti informaciją apie Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalimi siekiamus tikslus.
Dėl Teisingumo Teismo jurisdikcijos
18
Rumunijos vyriausybė teigia, kad pagal ESS 24 straipsnio 1 dalies antros pastraipos paskutinį sakinį ir SESV 275 straipsnio pirmą pastraipą Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos aiškinti su bendra užsienio ir saugumo politika (BUSP) susijusios nuostatos, kaip antai Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies. Europos Komisija mano, kad Teisingumo Teismas turi jurisdikciją aiškinti tokią nuostatą.
19
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal ESS 24 straipsnio 1 dalies antros pastraipos paskutinį sakinį ir SESV 275 straipsnio pirmą pastraipą Teisingumo Teismas iš principo neturi jurisdikcijos dėl nuostatų, susijusių su BUSP, ir jomis remiantis priimtų aktų. Šiose nuostatose numatyta šiai institucijai pagal ESS 19 straipsnį suteiktos bendrosios jurisdikcijos užtikrinti, kad aiškinant ir taikant Sutartis būtų laikomasi teisės, taisyklės išimtis, todėl ji turi būti aiškinama siaurai (2016 m. liepos 19 d. Sprendimo H / Taryba ir kt., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, 39 ir 40 punktai, 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, 35 punktas ir 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo KS ir kt. /Taryba ir kt., C‑29/22 P ir C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 62 punktas).
20
Be to, ESS 24 straipsnio 1 dalies antros pastraipos paskutiniame sakinyje ir SESV 275 straipsnio antroje pastraipoje aiškiai nustatytos dvi šio principo išimtys, t. y. Teisingumo Teismo jurisdikcija, pirma, tikrinti, ar laikomasi ESS 40 straipsnio, ir, antra, priimti sprendimus dėl ieškinių, pareikštų pagal SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytas sąlygas dėl Europos Sąjungos Tarybos sprendimų, priimtų remiantis nuostatomis dėl BUSP, kuriais nustatomos fiziniams ar juridiniams asmenims skirtos ribojamosios priemonės, teisėtumo (2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Neves 77 Solutions, C‑351/22, EU:C:2024:723, 36 punktas ir 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo KS ir kt. /Taryba ir kt., C‑29/22 P ir C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 63 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
21
Nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, kad šiems prejudiciniams klausimams netaikoma nė viena iš šių išimčių.
22
Dar reikia įvertinti, ar Teisingumo Teismo jurisdikcija gali būti grindžiama tuo, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami aktai nėra tiesiogiai susiję su politiniais ar strateginiais Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų pasirinkimais BUSP srityje, turint omenyje, kad jeigu nėra tokios tiesioginės sąsajos su šiais politiniais ar strateginiais pasirinkimais, Teisingumo Teismas turi jurisdikciją, be kita ko, aiškinti šiuos aktus (šiuo atžvilgiu žr. 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo KS ir kt. / Taryba ir kt., C‑29/22 P ir C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 116 ir 117 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
23
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad išimtinis Teisingumo Teismo jurisdikcijos apribojimas, numatytas ESS 24 straipsnio 1 dalies antros pastraipos paskutiniame sakinyje ir SESV 275 straipsnio pirmoje pastraipoje, nėra toks platus, kad būtų galima teigti, jog Sąjungos teismas neturi jurisdikcijos kontroliuoti personalo valdymo aktų dėl valstybių narių komandiruotų tarnautojų, kurių siekis – patenkinti misijos, kaip antai EUPOL AFGANISTAN, poreikius operacijų vietoje, kai Sąjungos teismas, bet kuriuo atveju, turi jurisdikciją kontroliuoti tokius aktus, kai jie susiję su Sąjungos institucijų komandiruotais tarnautojais (šiuo atžvilgiu žr. šiuo klausimu žr. 2016 m. liepos 19 d.SprendimoH / Taryba ir kt., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, 55 punktą).
24
Kitoks aiškinimas, be kita ko, lemtų tai, kad tuo atveju, kai tas pats su operacijomis „vietoje“ susijęs personalo valdymo aktas taikytinas tiek valstybių narių, tiek Sąjungos institucijų komandiruotiems tarnautojams, dėl pirmųjų priimtas sprendimas būtų nesuderinamas su dėl antrųjų Sąjungos teismo priimtu sprendimu (2016 m. liepos 19 d. Sprendimo H / Taryba ir kt., C‑455/14 P, EU:C:2016:569, 57 punktas).
25
Nagrinėjamu atveju, viena vertus, Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalyje, dėl kurios išaiškinimo pateiktas šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą, yra reglamentuojamos išlaidos, susijusios su į EUPOL AFGANISTAN misiją komandiruotais darbuotojais, taigi ši nuostata nėra tiesiogiai susijusi su politiniais ar strateginiais Sąjungos institucijų, įstaigų ir organų sprendimais BUSP srityje (pagal analogiją žr. 2024 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo KS ir kt. / Taryba ir kt., C‑29/22 P ir C‑44/22 P, EU:C:2024:725, 128 punktą).
26
Kita vertus, nepaisant to, kad ši nuostata nėra personalo valdymo aktas, susijęs su operacijomis „vietoje“, vis dėlto, kiek tai susiję su šių išlaidų padengimu, ji lygiai taip pat taikoma valstybių narių ir Sąjungos institucijų komandiruotiems tarnautojams. Taigi siekiant užtikrinti vienodą šios nuostatos aiškinimą ir išvengti, kad sprendimai, susiję su valstybių narių komandiruotais tarnautojais, nebūtų nesuderinami su Teisingumo Teismo sprendimais, priimtais dėl Sąjungos institucijų komandiruotų tarnautojų, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 24 punkte nurodytą jurisprudenciją, reikia pripažinti, kad Teisingumo Teismas turi jurisdikciją ją išaiškinti.
27
Vadinasi, darytina išvada, kad Teisingumo Teismas turi jurisdikciją aiškinti Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalį.
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
28
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje numatyta dienpinigių, išmokų dėl sunkumų ir išmokų dėl rizikos, kuriuos Sąjunga moka šiuo sprendimu pratęstos policijos misijos personalo nariui, kumuliacija su tokio paties pobūdžio išmokomis, kurias dėl tų pačių pareigų vykdymo minėtoje policijos misijoje jis gauna iš valstybės narės, kuriai pats priklauso.
29
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejonės dėl teisingo Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies aiškinimo kyla dėl to, kad, apelianto pagrindinėje byloje teigimu, šios nuostatos versijoje anglų kalba žodžių junginys „other than“ turi būti suprantamas kaip reiškiantis „papildomai“, o ne „išskyrus“.
30
Šiuo klausimu pagal suformuotą jurisprudenciją būtinybė vienodai aiškinti Sąjungos teisės nuostatas neleidžia, kilus abejonių, nuostatos teksto nagrinėti atskirai, bet, priešingai, reikalauja, kad jis būtų aiškinamas ir taikomas atsižvelgiant į versijas kitomis oficialiosiomis kalbomis. Be to, esant Sąjungos teisės akto teksto įvairių kalbinių versijų neatitikimų, nagrinėjama nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į bendrą teisės akto, kurio dalis ji yra, struktūrą ir tikslą (2010 m. balandžio 15 d. Sprendimo Heinrich Heine, C‑511/08, EU:C:2010:189, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Tačiau jei pažodinis nuostatos aiškinimas atskleidžia, kad šios nuostatos formuluotė yra visiškai aiški ir vienareikšmė, nereikia ieškoti, kaip kitaip galima būtų išaiškinti minėtą nuostatą (pagal analogiją žr. 2024 m. balandžio 11 d. Sprendimo OSTP Italy, C‑770/22, EU:C:2024:299, 47 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
31
Nagrinėjamu atveju dėl Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies formuluotės reikia pažymėti, kad, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, šio sprendimo versijoje anglų kalba vartojamo žodžių junginio „other than“ sinonimai šioje kalboje gali būti tiek „except“ („išskyrus“), tiek „in addition to“ („papildomai“).
32
Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad šios nuostatos versijoje prancūzų kalba numatyta, kad chaque État membre ou institution de l’Union supporte les dépenses afférentes au personnel qu’il détache, y compris les frais de voyage à destination et au départ du lieu de déploiement, les salaires, la couverture médicale et les indemnités, „à l’exclusion des“ indemnités journalières de subsistance, des indemnités pour conditions de travail difficiles et des primes de risque („kiekviena valstybė narė ar Sąjungos institucija padengia išlaidas, susijusias su visais jų komandiruotais darbuotojais, įskaitant kelionės į dislokavimo vietą bei grįžimo iš jos išlaidas, atlyginimus, sveikatos draudimą ir išmokas, „išskyrus“ taikomus dienpinigius ir išmokas dėl sunkumų bei rizikos“).
33
Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies versijoje prancūzų kalba vartojamas žodžių junginys „à l’exclusion des“ („išskyrus“) iš esmės atitinka daugelį kitų šios nuostatos kalbinių versijų, be kita ko, italų, čekų, danų, vokiečių, estų, kroatų, latvių, lietuvių, vengrų, olandų, portugalų, slovėnų, suomių ir švedų formuluotę. Šiose kalbinėse versijose vartojami terminai „diverse da“, „s výjimkou“, „bortset fra“, „anderer <…> als“, „välja arvatud“, „osim“, „izņemot“, „išskyrus“, „kivételével“, „en andere vergoedingen dan“, „com excepção das“, „razen“, „muista <…> kuin“ ir „andra [...] än“ turi tą pačią reikšmę.
34
Atsižvelgiant į tai, kad Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies versijoje anglų kalba vartojamas žodžių junginys „other than“ gali reikšti, be kita ko, „išskyrus“ ir kad ši reikšmė visiškai atitinka kitose šios nuostatos kalbinėse versijose vartojamus terminus, darytina išvada, kad reikia pritarti tik šiai vienai reikšmei, todėl nėra neatitikimų tarp skirtingų šios nuostatos kalbinių versijų.
35
Kaip matyti iš šio sprendimo 32 ir 33 punktų, skirtingos kalbinės versijos patvirtina išvadą, kad Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalies tekste nenumatyta dienpinigių, išmokų dėl sunkumų ir išmokų dėl rizikos, kuriuos Sąjunga moka EUPOL AFGANISTAN misijos personalo nariui, kumuliacija su tokio paties pobūdžio išmokomis, kurias dėl tų pačių pareigų vykdymo minėtoje policijos misijoje jis gauna iš valstybės narės, kuriai pats priklauso. Kadangi šios nuostatos formuluotė yra pakankamai aiški ir nedviprasmiška, nereikia jos aiškinti atsižvelgiant į Sprendimo 2010/279 bendrą struktūrą ir tikslą.
36
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Sprendimo 2010/279 7 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje nenumatyta dienpinigių, išmokų dėl sunkumų ir išmokų dėl rizikos, kuriuos Sąjunga moka šiuo sprendimu pratęstos policijos misijos personalo nariui, kumuliacija su tokio paties pobūdžio išmokomis, kurias dėl tų pačių pareigų vykdymo minėtoje policijos misijoje jis gauna iš valstybės narės, kuriai pats priklauso.
Dėl antrojo klausimo
37
Kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas antrąjį klausimą pateikė tik tam atvejui, jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, į antrąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
38
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
2010 m. gegužės 18 d. Tarybos sprendimo 2010/279/BUSP dėl Europos Sąjungos policijos misijos Afganistane (EUPOL AFGHANISTAN) 7 straipsnio 3 dalis
turi būti aiškinama taip:
joje nenumatyta dienpinigių, išmokų dėl sunkumų ir išmokų dėl rizikos, kuriuos Europos Sąjunga moka šiuo sprendimu pratęstos policijos misijos personalo nariui, kumuliacija su tokio paties pobūdžio išmokomis, kurias dėl tų pačių pareigų vykdymo minėtoje policijos misijoje jis gauna iš valstybės narės, kuriai pats priklauso.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: italų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.