Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 10. juulil 2025(1)
Kohtuasi C‑483/23
D,
A,
B,
C,
T
versus
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Agenzia del Demanio
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia))
Eelotsusemenetlus – Välispoliitika – Piiravad meetmed Venemaa Föderatsiooni vastu seoses tema tegevusega, mis kahjustab või ohustab Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust – Määrus (EL) nr 269/2014 – Usaldushaldusesse antud rahaliste vahendite või majandusressursside külmutamine – Usaldushalduse tunnustamine offshore-jurisdiktsioonis – Määruse nr 269/2014 I lisas nimetatud usaldushalduse looja – Usaldushaldusesse antud rahaliste vahendite või majandusressursside omamine, valdamine ja hoidmine – Kontroll usaldushalduse rahaliste vahendite ja majandusressursside üle – Usaldushaldus, millega on seotud isik, kelle suhtes kohaldatakse sanktsiooni
1.        Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Liidu poolt Venemaa Föderatsiooni vastu võetud piiravaid meetmeid, millega külmutatakse Venemaa Föderatsiooni majandusressursid ja rahalised vahendid ning mille eesmärk on vastata Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja iseseisvust kahjustavale või ohustavale tegevusele.
2.        Kokkuvõttes soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas külmutamismeetmed võivad laieneda varadele või majandusressurssidele, mille on usaldushaldusesse(2) andnud isik (usaldushalduse looja), kes on nimeliselt märgitud määruse (EL) nr 269/2014 I lisas esitatud loetelus.(3)
3.        Euroopa Kohus peab otsustama, mil määral saab usaldushaldust kasutada piiravate meetmete kohaldamisest kõrvalehoidmiseks. Vastates tuleb arvesse võtta usaldushalduse keerukust ja paindlikkust, kuna tegemist on õigusliku nähtusega, mida mõned liikmesriigid, kuid mitte kõik, aktsepteerivad oma riigisiseses õiguses.
I.      Õigusraamistik
A.      Rahvusvaheline õigus. 1. juulil 1985 Haagis vastu võetud usaldushaldust puudutava õiguse ja selle tunnustamise konventsioon(4)
4.        Artiklis 2 on sätestatud:
„Käesolevas konventsioonis tähendab „usaldushaldus“ isiku, usaldushalduse asutaja loodud õigussuhteid – kas elavate isikute vahel või surma puhuks –, mille korral vara on antud usaldusisiku valitseda soodustatud isiku huvides või kindlaksmääratud eesmärgil.
Usaldushaldusel on järgmised tunnused:
a)      usaldushaldusesse antud varad moodustavad eraldi kogumi ega kuulu usaldusisiku vara hulka;
b)      usaldushaldusesse antud vara on usaldusisiku nimel või muu isiku nimel usaldusisiku volitusel;
c)      usaldusisikul on õigus ja kohustus anda aru, hallata, juhtida või käsutada vara usaldushalduse tingimuste ja erinormide kohaselt, mis on talle seadusega kehtestatud.
Asjaolu, et usaldushalduse looja säilitab teatud eelisõigused või et usaldusisikule kui soodustatud isikule on antud teatud õigused, ei ole tingimata vastuolus usaldushalduse olemasoluga.“
5.        Artikli 6 esimeses lõigus on sätestatud:
„Usaldushalduse suhtes kohaldatakse selle asutaja valitud õigust. Valik peab olema sõnaselge või tulenema usaldushalduse loomise või selle olemasolu tõendava dokumendi sätetest, mida vajaduse korral tõlgendatakse juhtumi asjaolusid arvestades.“
6.        Artikkel 11 näeb ette:
„Iga eelmises peatükis osutatud seaduse kohaselt loodud usaldushaldust tunnistatakse sellisena.
See tunnustamine tähendab vähemalt seda, et usaldushalduse vara erineb usaldusisiku isiklikust varast ja et usaldusisik võib tegutseda hageja või kostjana ning esineda usaldusisikuna notari või mis tahes avaliku ülesande täitja ees.
Kuivõrd usaldushalduse suhtes kohaldatav õigus seda nõuab või näeb ette, hõlmab see tunnustamine eelkõige järgmist:
a)      usaldusisiku isiklikud võlausaldajad ei saa kasutada usaldushalduse varade suhtes kaitsemeetmeid;
b)      usaldushalduse vara ei kuulu usaldusisiku maksejõuetuse või pankroti korral usaldusisiku vara hulka;
c)      usaldushalduse vara ei kuulu usaldusisiku abieluvara ega pärandvara hulka;
d)      usaldushalduse varade suhtes saab esitada nõude, kui usaldusisik on usaldushaldusest tulenevaid kohustusi rikkudes segi ajanud usaldushalduse vara oma isikliku varaga või on seda võõrandanud. Selle kolmanda isiku õigusi ja kohustusi, kelle valduses on usaldushalduse vara, reguleerib siiski jätkuvalt õigus, mis määrab kindlaks kohtualluvuse kollisiooninormid.“
B.      Liidu õigus
1.      Määrus nr 269/2014
7.        Artiklis 1 on sätestatud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
d)      „majandusressursid“ – igasugune vara, nii materiaalne kui ka mittemateriaalne, nii kinnis- kui ka vallasvara, mis ei kuulu rahaliste vahendite hulka, kuid mida on võimalik kasutada rahaliste vahendite, kaupade või teenuste hankimiseks;
e)      „majandusressursside külmutamine“ – toimingud, millega tõkestatakse majandusressursside kasutamine rahaliste vahendite, kaupade või teenuste hankimiseks, sealhulgas neid müües, rentides või neile hüpoteeki seades;
f)      „rahaliste vahendite külmutamine“ – toimingud, millega tõkestatakse rahaliste vahendite liigutamine, ülekandmine, muutmine, kasutamine, juurdepääs neile ja tehingud nendega, mis võiks kaasa tuua muutusi nende mahus, väärtuses, asukohas, omandilises kuuluvuses, valduses, laadis, otstarbes või muid muutusi, mis võimaldaksid kõnealuseid rahalisi vahendeid kasutada, sealhulgas portfelli hallata;
g)      „rahalised vahendid“ – igasugused finantsvarad ja tulud, sealhulgas, aga mitte ainult:
[…]“.
8.        Artiklis 2(5) on sätestatud:
„1.      Külmutatakse kõik I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele kuuluvad, nende valduses või kontrolli all olevad rahalised vahendid ja majandusressursid.
2.      Rahalisi vahendeid ega majandusressursse ei tehta otseselt ega kaudselt kättesaadavaks I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele ega nende kasuks.“
9.        Artiklis 9 on sätestatud:
„Keelatud on teadlikult ja tahtlikult osaleda tegevuses, mille eesmärk või tagajärg on kõrvalehoidmine lõikes 2 osutatud meetmetest.“
2.      Rakendusmäärus 2022/336
10.      Selle artikli 1 kohaselt „[lisatakse] määruse (EL) nr 269/2014 I lisas esitatud loetellu […] käesoleva määruse lisas loetletud isikud ja üksus“.
3.      Direktiiv (EL) 2015/849(6)
11.      Artiklis 3 on sätestatud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
6)      „tegelikult kasu saav omanik“ – füüsiline isik (füüsilised isikud), kes on kliendi lõplik omanik (lõplikud omanikud) või kes teda lõplikult kontrollib (kontrollivad), ja/või füüsiline isik (füüsilised isikud), kelle nimel tehing või toiming tehakse, ja see hõlmab vähemalt järgmisi isikuid:
[…]
b)      usaldusfondide puhul – kõik järgmised isikud:
i)      algne omanik (algsed omanikud);
ii)      usaldusisik(ud);
iii)      kaitsja(d), kui on olemas;
iv)      kasusaajad; või juhul kui üksikisikud, kes on juriidilise isiku või õigusliku üksuse kasusaajad, tuleb alles kindlaks määrata, isikute kategooria, kelle huvides juriidiline isik või õiguslik üksus peamiselt asutati või tegutseb;
v)      kõik muud füüsilised isikud, kes usaldusfondi selle otsese või kaudse omamise kaudu või muul viisil lõplikult kontrollivad;
c)      juriidiliste isikute, nagu sihtasutused, ja usaldusfondidega sarnaste õiguslike üksuste puhul on hõlmatud füüsiline isik (füüsilised isikud), kes on punktis b osutatutega samaväärsel või sarnasel positsioonil;
[…]“.
C.      Itaalia õigus
1.      Seadusandlik dekreet 109/2007(7)
12.      Artikliga 3 loodi Comitato di Sicurezza Finanziaria (finantsjulgeoleku komitee, Itaalia), mis on Ministero dell’Economia e delle Finanze (Itaalia majandus- ja rahandusministeerium) allasutus, mis võtab vastu ÜRO, Euroopa Liidu ning majandus- ja rahandusministri kehtestatud külmutamismeetmed.
13.      Artikkel 5 sisaldab keeldu külmutatud vahendite ülekandmiseks, käsutamiseks või kasutamiseks ning keeldu teha rahalisi vahendeid või majandusressursse otseselt või kaudselt kättesaadavaks määratud isikutele või eraldada neid nende kasuks.
2.      Seadusandlik dekreet 90/2017(8)
14.      Eelotsusetaotluses esitatud sõnastuse kohaselt on selle dekreedi artikli 2 lõikes 1, millega muudeti seadusandliku dekreedi 231/2007 artikli 22 lõiget 5, sätestatud:
„16. oktoobri 1989. aasta seadusega nr 364 reguleeritud usaldushalduste usaldusisikud [(trustees)] ning isikud, kes teostavad samaväärseid õigusi, volitusi ja vabadusi sarnastes õigusinstituutides, kui nad asuvad või elavad Itaalia Vabariigi territooriumil, koguvad ja säilitavad asjakohast, täpset ja ajakohast teavet usaldushalduse või analoogse õigusinstituudi tegeliku omandi kohta, mida tuleb mõista kui andmeid looja või loojate, usaldusisiku või usaldusisikute, usaldusisiku arvel teise isiku kaitsja või kaitsjate, kui need on olemas, soodustatud isiku või soodustatud isikute ja teiste füüsiliste isikute, kes teostavad kontrolli usaldushalduse või sarnase õigusinstituudi üle, ja mis tahe muu füüsilise isiku kohta, kes teostab otsest või kaudset kontrolli usaldushalduse või analoogse õigusinstituudi otsese või kaudse omamise kaudu või muul viisil üle antud vara üle“.
3.      Seadus 364/1989(9)
15.      Selle seadusega ratifitseeris Itaalia 1985. aasta Haagi konventsiooni.
II.    Asjaolud, vaidlus ja eelotsuse küsimused
16.      Sellised usaldushaldused nagu vaidlusalune ei ole avalikud ja nende struktuuri ja muudatuste kohta ei ole avalikku registrit. Seega tuleb käesolevas kohtuasjas lähtuda faktilistest asjaoludest, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus on esitanud, mida on vajaduse korral täiendatud toimiku dokumentidest ja Itaalia ametiasutuste uurimistest tulenevate asjaoludega.
17.      Eeldusel, et kohus kontrollib seda lõplikult, peab Euroopa Kohus lähtuma sel viisil tuvastatud asjaoludest, et anda talle esitatud küsimustele tarvilik vastus.
18.      Kaebavad äriühingud B, A, C ja D tegutsevad Itaalias, kus on nende asukoht.(10) Nende kapital kuulub Bermuda saarte äriühingule,(11) mille vara andis üle usaldushaldusesse füüsiline isik (usaldushalduse looja).(12)
19.      Usaldushaldus loodi 18. juuli 2007. aasta dokumendiga. Selle suhtes kohaldatakse Briti ülemereterritooriumi Bermuda saarte õigust. Usaldushalduses nähti ette usaldusisik(13) (esmalt äriühing H ja seejärel äriühing T)(14) ja kaitsja, kes on kolmas füüsiline isik.(15) Nende ametiülesannete täitjad on aja jooksul muutunud. Äriühingu H (kuni 1. aprillini 2021 usaldusisikuna tegutsenud äriühing) tegevdirektor oli alates 2014. aastast ka usaldushalduse kaitsja. Varem oli kaitsjaks olnud usaldushalduse looja täielikus usalduses olev isik.(16)
20.      Usaldushalduse soodustatud isikud olid algul selle looja ja tema pereliikmed. Usaldusisik ja kaitsja olid samuti usaldushalduse loomisest alates kuni 2014. aastani soodustatud isikutena loetletud. Pärast seda, kui liit kehtestas Krimmi annekteerimise tõttu Venemaa suhtes sanktsioonid, muudeti usaldushalduse loomisakti 28. detsembril 2014. Usaldushalduse looja ja veel kaks tema pereliiget jäid soodustatud isikuteks. Nähti ette, et kaitsja võib oma äranägemisel usaldusisiku tagasi kutsuda ja asendada, et usaldushalduse looja võib lisada teisi kaitsjaid ja et usaldusisik võib kaitsja nõusolekul lisada soodustatud isikuid, kuid ainult tingimusel, et nad on isikud, kellele liit ei ole sanktsioone kehtestanud.
21.      Usaldusisik ja kaitsja(17) määrasid 19. detsembri 2017. aasta dokumendiga kindlaks, milliseid isikuid, kelle suhtes liit on sanktsioonid kehtestanud, tuleb pidada usaldushaldusest kõrvale jõetud isikuteks. Sellest tulenevalt jäeti usaldushalduse soodustatud isikutena kõrvale usaldushalduse looja õde ja õelaps.
22.      Šveitsis asuva usaldusühingu (äriühing T) tegevjuht nimetati 19. juunil 2019 usaldushalduse kaitsjaks ja 1. aprillil 2021 usaldusisikuks.
23.      Usaldushalduse looja jäeti 7. veebruari 2022. aasta dokumendiga soodustatud isikute seast kõrvale 21 päeva enne tema nime kandmist määruse nr 269/2014 I lisasse, mis tehti otsuse (ÜVJP) 2022/337 ja rakendusmääruse 2022/336 alusel.
24.      Algne kaitsja jäi ainsaks soodustatud isikuks pärast 7. veebruari 2022. aasta usaldushalduse muutmist, millega usaldushalduse looja jäeti soodustatud isikute ringist välja. Itaalia valitsus ei ole praegu suuteline kindlalt kindlaks tegema, kes on usaldushalduse soodustatud isikud. Kohtuistungil märkisid kaebuse esitanud äriühingute advokaadid, et tegemist on heategevusorganisatsioonidega.
25.      Äriühingutel B, A, C ja D olid kontod ühe panga Milano filiaalis. Need äriühingud teatasid ajavahemikul 17. aprillist 2013 kuni 7. juunini 2017 pangale, et nende tegelik kasusaaja on usaldushalduse looja.
26.      Majandus- ja rahandusministeeriumi juures moodustatud finantsjulgeoleku komitee teatas 14. märtsil 2022 äriühingutele B, A, C ja D, et vastavalt määruse (EL) nr 269/2014 artiklile 2 ja seadusandlikule dekreedile nr 109/2007 on ta välja kuulutanud nende äriühingute osaluste ja varade „külmutamise“, kuna need on „kaudselt seostatavad [usaldushalduse loojaga]“.
27.      Äriühingud B, A, C ja D ning äriühing T (usaldusisik) esitasid 11. mail 2022 Tribunale Amministrativo Regionale per il Laziole (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia) võetud külmutamismeetme peale kaebuse.
28.      Selles kohtus:
–        kaebuse esitanud äriühingud väidavad kokkuvõtlikult, et külmutatud vara on väljaspool määruse nr 269/2014 I lisas nimetatud isiku, s.t usaldushalduse looja mõjusfääri. Juhtiväriühingu tehtud sissemaksega usaldushaldusesse eraldati see usaldushalduse looja varast. Vastavalt usalduslepingule ja kohaldatavale õigusele ei ole (otsest või kaudset) juhtimis- ja kontrollivolitust, mis on omistatav usaldushalduse loojale, kes ei saa enam mõju avaldada;
–        Itaalia ametiasutused väidavad vastupidi, et usaldushaldusesse tehtud sissemakse, millel ei ole üleandmise mõju, ei too kaasa usaldushalduse looja ja üleantud varade vahelise suhte täielikku katkemist. Nad viitavad ka direktiivile 2015/849, mille artikli 3 punkti 6 alapunkti b taande i kohaselt kuuluvad usaldushalduse loojad „tegelike kasusaajate“ kategooriasse. Lisaks märgivad nad, et isegi kui usaldushalduse looja ei ole enam usaldushalduse soodustatud isik, võivad varad tema omandisse „naasta“ või olla tema käsutuses, kui neid ei anta lõplikult üle soodustatud isikutele (nt nende loobumise või usaldushalduse ennetähtaegse lõpetamise teel).
29.      Neil asjaoludel esitab Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus) Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas määruse [nr 269/2014] artikli 2 [lõiget] 1 tuleb tõlgendada nii, et külmutamismeetme võib võtta ka vara või ressursside suhtes, mille on usaldusfondile (usaldushaldusesse) üle andnud määruse I lisas nimetatud looja (määratud või loetelus nimetatud isik), käsitades teda isikuna, kellele need varad või ressursid kuuluvad[?]
2.      [E]itava vastuse korral: kas määruse [nr 269/2014] artikli 2 [lõiget] 1 tuleb tõlgendada nii, et külmutamismeetme võib võtta ka vara või ressursside suhtes, mille on usaldusfondile (usaldushaldusesse) üle andnud määruse I lisas nimetatud looja (määratud või loetelus nimetatud isik), käsitades teda isikuna, kes on seotud selle isikuga, kellele vara või vahendid kuuluvad[?]
3.      [E]itava vastuse korral: kas määruse [nr 269/2014] artikli 2 [lõiget] 1 tuleb tõlgendada nii, et külmutamismeetme võib võtta ka vara või vahendite suhtes, mille on usaldusfondile (usaldushaldusesse) üle andnud määruse I lisas nimetatud looja (määratud või loetelus nimetatud isik), käsitades teda vara või vahendeid valitseva isikuna[?]“
III. Menetlus Euroopa Kohtus
30.      Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtus 26. juulil 2023.
31.      Kaebuse esitanud äriühingud, Belgia, Prantsusmaa, Itaalia, Madalmaade ja Soome valitsus ning Euroopa Komisjon on esitanud kirjalikud seisukohad.
32.      8. mail 2025 toimunud kohtuistungil osalesid kaebuse esitanud äriühingud, Belgia, Saksamaa ja Itaalia valitsus ning komisjon.
IV.    Hinnang
33.      Enne eelotsuse küsimustele vastuse pakkumist(18) leian, et vaidluse paremaks mõistmiseks on minu arvates vaja lühidalt meelde tuletada usaldushalduse instituuti ja Bermuda õiguse alusel loodud usaldushalduste suhtes kehtivaid eeskirju.
A.      Üldised kaalutlused usaldushalduste kohta
34.      Usaldushaldus on üldise õiguse (common law) riikides välja töötatud õiguslik vorm, mille piirjooni ei ole alati lihtne määratleda ja mille aktsepteerimine teistes riikides on tekitanud vaidlusi.(19)
35.      Liidu õiguses usaldushalduste kohta eraldi regulatsiooni ei ole. Euroopa Kohus on siiski viidanud neile maksustamist ja siseturgu käsitlevates vaidlustes. Kohtuotsuses Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements(20) rõhutas ta neid kolme usaldushalduse tunnuseid:
–        Üldise õiguse riikides viitab mõiste usaldushaldus (trust) põhimõtteliselt kolmepoolsele tehingule, millega usaldushalduse looja kannab vara üle isikule, trustee’le, et ta seda haldaks vastavalt usaldushalduse loomise lepingule kolmanda (soodustatud) isiku kasuks.
–        Usaldushaldusesse kuuluva vara omand jaguneb juriidiliseks ja majanduslikuks omandiks („legal ownership and economic ownership“), mis kuuluvad vastavalt usaldusisikule ja soodustatud isikule.
–        Kuigi usaldushaldus on seadusega tunnustatud ja õiguslikke tagajärgi loov, ei ole tegemist iseseisva juriidilise isikuga ja see peab tegutsema oma usaldusisiku kaudu. Usaldushalduse moodustavad varad ei kuulu usaldusisiku vara hulka, kes peab seda valitsema „oma varast eraldi“. Usaldusisiku põhiline kohustus on täita usaldushalduse loomise lepingus sätestatud tingimusi ja kohustusi ning tegutseda õiguspäraselt.
36.      See usaldushalduse kirjeldus(21) vastab sisuliselt 1985. aasta Haagi konventsiooni kirjeldusele, mille artikkel 2 on eespool ära toodud.
37.      1985. aasta Haagi konventsiooni artiklist 2 tulenev usaldushalduse mõiste on lai(22) ja on seega kujundatud nii, et see hõlmaks üldise õiguse usaldushaldusi ja nendega sarnaseid vorme tsiviilõiguse süsteemiga riikidest(23), nagu usaldusfond, la fiducia või Saksa treuhand. Sel viisil tagasid üldise õiguse riigid usaldushalduste tunnustamise tsiviilõiguse süsteemiga riikides (kus usaldushalduseid ei olnud) ja viimased nendega seotud vormide tunnustamise üldise õiguse riikides.(24)
38.      1985. aasta Haagi konventsioon jõustus 1992. aasta jaanuaris ja selle osalisteks on ainult 13 riiki ja -ülemereterritooriumi.(25)
39.      Usaldushaldus hõlmab vara omanikest „eraldiseisva kogumi“(26) loomist, kasutades selle asutaja (looja) autonoomset tahet. Need eraldiseisvad fondid, mida haldavad usaldusisikud, on põhimõtteliselt puutumatud usaldushalduse loojate, usaldusisikute ja soodustatud isikute võlausaldajate jaoks, välja arvatud mõned erandid.(27)
40.      Usaldushalduse puhul on tegemist vara omandiõiguse, haldamise ja majandusliku kasu eraldamisega. Seega võimaldab usaldushaldus lahutada omandiõiguse, vara kasutamise ja varalise vastutuse.(28)
41.      Nende tunnuste tõttu (nende kontseptsiooni pragmaatilisus, nende eraldiseisva kogumi laad, puutumatus võlausaldajate jaoks, paindlikkus nende loomisel ja konfidentsiaalsus, mida nad võivad sisaldada) on usaldushalduseid kasutatud nii seaduslike eesmärkide saavutamiseks(29) kui ka maksudest kõrvalehoidmiseks, rahapesuks või rahvusvahelistest sanktsioonidest kõrvalehoidmiseks.(30)
42.      Teatavaid usaldusfonde võib pidada puhtalt näiliseks („sham trust“), kui nende isikute eesmärk, kes selle loomisel osalevad, on jätta kolmandatele isikutele vale mulje, varjates, et looja jääb tegelikult usaldushaldusesse antud vara omanikuks.
43.      Selle vormi kuritarvitamise oht on suurem, kui tegemist on usaldushaldusega, mis on loodud teatud jurisdiktsioonis vastavalt kolmanda riigi õigusele(31) ja mida tuleb 1985. aasta Haagi konventsiooni kohaselt tunnustada.(32)      Seda tüüpi usaldushalduse puhul on selle omadused „kohandatud“ vastavalt usaldushalduse looja vajadustele ja soovidele.(33)
44.      Usaldushalduste väärkasutamine selgitab, miks direktiivis 2015/849 neid on käsitletud, reguleerides meetmeid, et takistada finantssüsteemi kasutamist rahapesu või terrorismi rahastamise eesmärgil. Selle artikli 3 punkt 6 hõlmab varade „tegelike kasusaajate“ hulka kõik usaldushaldusega seotud isikuid (usaldushalduse looja, usaldusisik, kaitsja, soodustatud isik), samuti kõiki teisi füüsilisi isikud, kes teostavad lõppkokkuvõttes kontrolli usaldushalduse üle otsese või kaudse omandiõiguse või muude vahendite kaudu.
45.      Mis puudutab määruse nr 269/2014 alusel kehtestatud piiravaid meetmeid, siis nähtub mitmest analüüsist, et määruse I lisas loetletud isikud kasutavad usaldushaldust nende kohaldamisest kõrvalehoidmiseks.(34) Vähemalt üks sellistest juhtumitest tõi kaasa Üldkohtu 8. mai 2024. aasta kohtuotsuse.(35)
B.      Usaldushaldus Bermuda saarte õiguses
46.      Põhikohtuasja ei saa lahutada asjaolust, et 1985. aasta Haagi konventsiooni alusel tunnustatakse Itaalias Bermuda saarte õiguse alusel loodud usaldushaldust. Järelikult on selle usaldushalduse suhtes kohaldatavad Bermuda saarte materiaalõigusnormid.
47.      Bermuda saarte usaldushaldust käsitlevad õigusnormid põhinevad Inglise õigusel ja on sätestatud eriseadustes: 1989. aasta Trust (Special Provisions) Act ja 1975. aasta Trustee Act, mida on korduvalt muudetud, koos 2011. aasta Trust (Regulation of Trust Business) Actiga ja 2002. aasta Exemption Orderiga.(36)
48.      Vastavalt 1989. aasta „Trust (Special Provision) Acti § 2 lõikele 2 on Bermuda saarte usaldushaldusel järgmised tunnused:
–        usaldushalduse varad moodustavad eraldi fondi, mis ei ole osa usaldusisiku varadest;
–        usaldushalduse vara omandiõigus pannakse usaldusisiku või sellise muu isiku nimele, kelle usaldusisik võib määrata;
–        usaldusisikul on õigus ja kohustus hallata ja käsutada usaldushalduse vara soodustatud isikute kasuks vastavalt usalduslepingu tingimustele ja talle seadusega pandud kohustustele.
49.      Paragrahvi 2 lõige 3, mis lisati 2014. aasta muudatusega, lubab usaldushalduse loojal olla usaldushalduse kaassoodustatud isikuks ja kaasusaldusisikuks.(37) Kumbki neist kahest asjaolust ei too kaasa usaldushalduse tühisust, ei takista usaldushaldusel tekitada tagajärgi selle tingimuste kohaselt või ei too kaasa usaldushalduse vara arvamist usaldushalduse looja vara hulka (§ 2A lõige 1).
50.      Seega pakub Bermuda saarte õigus usaldushaldustele suurt paindlikkust ning soosib ja kaitseb märkimisväärselt nende loojate positsiooni.
C.      Esimene eelotsuse küsimus
1.      Sissejuhatav täpsustus
51.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas on võimalik võtta meede, millega külmutatakse varad ja majandusressursid, mille on usaldushaldusesse andnud usaldushalduse (määruse nr 269/2014 I lisas loetletud) looja, keda „tuleb käsitada vara või ressursside omanikuna“.
52.      Itaalia ametiasutused väidavad, et usaldushalduse looja on emaettevõtja tegelik kasusaaja ja et emaettevõtja on jätkuvalt tema kontrolli all. Kaebuse esitanud äriühingute advokaadid selle hinnanguga ei nõustu.(38)
53.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab vaidluse seisukohast olulise asjaoluna kindlaks tegema, kas usaldushalduse looja on andnud usaldushaldusesse (Bermuda saartel asuva) emaettevõtja vara, kellele kuuluvad äriühingud, mille vara ja majandusressursid on külmutatud.
54.      Euroopa Kohus saab eelotsuse tegemisel lähtuda ainult sellest asjaolust (emaettevõtja varade andmine usaldushaldusesse). Selleni viivad vähemalt kaks tegurit:
–        ühest küljest tunnistasid Itaalias tegutsevad äriühingud 17. aprillist 2013 kuni 7. juunini 2017, et nende tegelik kasusaaja oli usaldushalduse looja;
–        teisalt kinnitab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et määruse nr 269/2014 I lisasse kantud füüsiline isik (usaldushalduse looja) lõi usaldushalduse, millesse ta andis kaebajaks olevaid äriühinguid kontrolliva emaettevõtja. Eelotsusetaotluse esitanud kohus kinnitab seega, et usaldushalduse looja andis kõnealused varad ja majandusressursid usaldushaldusesse üle. Kui see eeldus on kindlaks tehtud, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas usaldushalduse looja on nende varade ja majandusressursside omanik (esimene eelotsuse küsimus).(39)
2.      Vastus küsimusele
55.      Keskendudes vaidlusele selliselt, tuleb käsitleda Saksamaa valitsuse poolt kohtuistungil esitatud argumenti, mille kohta esitasid oma seisukohad ka teised menetlusosalised ja menetlusse astujad.
56.      Saksamaa valitsuse sõnul võib piiravaid meetmeid kohaldada usaldushalduse looja kontrollitavate äriühingute suhtes üksnes juhul, kui need äriühingud on sõnaselgelt kantud määruse nr 269/2014 I lisas esitatud isikute, üksuste ja asutuste loetellu. Ta tugineb argumentidele, mis sarnanevad Üldkohtu otsuses Melli Bank vs. nõukogu esitatud argumentidele,(40) mida Euroopa Kohus minu arvates hiljem ei toetanud.(41)
57.      Saksamaa valitsuse väide võiks olla vastuvõetav äriühingute puhul, kus on piiravate meetmete alla kuuluvatel isikutel mittekontrolliv (osaline kontroll) osalus. Teisalt ei ole see vastuvõetav, kui piiravaid meetmeid tuleb kohaldada äriühingute suhtes, mis kuuluvad täielikult määruse nr 269/2014 I lisas loetletud isikule või on tema kontrolli all.
58.      Määruse nr 269/2014 I lisas loetletud füüsilise isiku täielikus omandis (või kontrolli all) olevate äriühingute puhul ei ole minu arusaama kohaselt vaja lisada iga sellise äriühingu nime kõnealusesse loetellu määruse nr 269/2014 artikli 2 kohaldamisel. Nende lisamine muudaks liidu seadusandja töö äärmiselt keeruliseks ning kahjustaks piiravate meetmete rakendamise kiirust ja üllatusmõju.(42)
59.      Minu arvates piisab sellest, et kogu äriühingu kapital kuulub määruse nr 269/2014 I lisas esitatud loetelus nimetatud füüsilisele isikule (või on füüsilise isiku kontrolli all), et see vara kuuluks ilma pikema jututa nende füüsilise isiku kõigi rahaliste vahendite ja majandusressursside kategooriasse, mida võib külmutada.(43)
60.      Esimesele eelotsuse küsimusele vastamiseks on määravaks sätteks määruse nr 269/2014 artikli 2 lõige 1: „[k]ülmutatakse kõik I lisas loetletud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele või nendega seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele kuuluvad, nende valduses või kontrolli all olevad rahalised vahendid ja majandusressursid“.
61.      Selle sätte kohaldamisala on väga lai, nii objektiivselt (külmutamisele kuuluvad varad ja ressursid) kui ka subjektiivselt (füüsilised või juriidilised isikud, kelle seos selliste varadega seisneb nende omandis, valduses, hoidmises või kontrollimises). Ka määruse nr 269/2014 artikli 1 punktides e ja f esitatud mõistete „majandusressursside külmutamine“ ja „rahaliste vahendite külmutamine“ määratlused on väga laiad.
62.      Liidu seadusandja eesmärk on isiku (kelle vastu piirav meede on võetud) ja vara vahelise seose nii laiaulatuslikul määratlemisel saavutada kõigi tema rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamine. Meede takistab tal saada (nendest rahalistest vahenditest ja ressurssidest) majanduslikku kasu, samuti ei saa ta kasutada vahendeid, mis võimaldaksid tal selle mõjust kõrvale hiilida.(44)
63.      Küsimus on selles, kas sellisel juhul nagu käesolevas asjas on usaldushalduse loojal, kes annab usaldushaldusesse teatud vara või majandusressursid, mis seni olid tema omandis, jätkuvalt üks õigussuhetest, mis määruse nr 269/2014 kohaselt määravad kindlaks nende kohustusliku külmutamise.
64.      Loogiliselt on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne määrata kindlaks usaldushalduse looja täpne positsioon selles vaidluses. Kuna usaldushalduste ülesehitus on väga heterogeenne, paindlik ja muutlik, on vaja hinnata iga juhtumit eraldi. Usaldushalduste läbipaistmatus ja vähene avalikustamine teeb sellise hindamise kahtlemata keeruliseks. Kuigi hinnangu andmine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne, võib Euroopa Kohus anda talle mõningaid tarvilikke juhiseid.
65.      Määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikes 1 ei ole määratletud, vaid loetletud teatavad õigusmõisted, samuti ei ole viidatud seal muudele liidu eeskirjadele või riigisisestele õigusnormidele. Seega on need liidu õiguse autonoomsed mõisted, mis nõuavad ühetaolist tõlgendust, mida kohaldatakse kõikides liikmesriikides.
66.      Selle ühetaolise tõlgendamise puhul tuleb arvesse võtta sätte sõnastust, selle konteksti ja selle õigusakti eesmärki, mille osa see säte on.(45)
3.      Grammatiline kriteerium
67.      Määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 grammatiline tõlgendamine ei ole ilmselge, sest keeleversioonid on erinevad.(46) Mõned kasutavad nelja liiki suhteid (itaaliakeelses versioonis kasutatakse mõisteid „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati“ ning prantsuskeelses versioonis kasutatakse mõisteid „appartenant aux, possèdent, détiennent, contrôlent“), teised aga vähendavad neid kolmele (hispaaniakeelses versioonis räägitakse ainult „propiedad, tenencia o control“).
68.      Minu arvates ei ole nende keeleversioonide vahel vastuolu, vaid need täiendavad teineteist. Kõigis neis on vähemalt kolme liiki suhteid isikute ja külmutatavate varade või majandusressursside vahel: kuulumine („appartenant à“; „belonging to“; „appartenenti à“); omamine või pelgalt valdamine („possèdent“, „détiennent“; „owned“, „held“; „posseduti“, „detenuti“) ja kontrollimine („contrôllent“; „controlled“; „controllati“).
69.      Omandi ja valduse mõisted on lähedased ja omavahel tihedalt seotud, kuna need eeldavad otsest õiguslikku seost isikute ja nende vara vahel, samas kui kontroll võib olla pigem kaudne. Kõik need kategooriad langevad aga kokku, laiendades seost, mis isikul võib varaga olla, ulatudes kaugemale pelgast omandiõigusest, et otsustataks vara külmutamine.(47)
4.      Kontekstil ja eesmärgil põhinevad kriteeriumid
70.      Selleks et teha kindlaks, kas usaldushaldusesse paigutatud varad või majandusressursid jäävad määruse nr 269/2014 kohaldamisel usaldushalduse looja omandisse või on tema valduses (kuuluvuses), tuleb arvesse võtta selle määruse eesmärki ja selle seost muude liidu õigusaktidega.
71.      Eesmärgi seisukohalt on minu pakutav tõlgendus kooskõlas liidu poolt vastu võetud eeskirjade eesmärgiga kehtestada piiravad meetmed isikute suhtes, kes on seotud Venemaa juhtkonnaga, Ukraina vastu suunatud agressiooni eest.(48) Seda eesmärki nurjaks see, kui lubataks kasutada õiguslikke vorme, mis võimaldaksid rohkem või vähem keerukate meetodite abil sellistel isikutel kõrvale hiilida selliste meetmete tõhusast kohaldamisest.
72.      Teleoloogiline tõlgendamiskriteerium soodustab seega määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikes 1 kajastatud kategooriate laia tõlgendamist, mis on sobiv selleks, et saavutada selle määruse I lisas loetletud isikutele vastavate varade külmutamine.
73.      Süstemaatiline analüüs peab lähtuma eeldusest, et üldiselt võimaldavad usaldushaldused varade juriidilise ja tegeliku(49) omandiõiguse eraldamist või lahtisidumist. Nende instrumentide keerulise struktuuri ja läbipaistmatuse tõttu on raske kindlaks teha usaldushaldusesse paigutatud varade tegelikke omanikke ja see nõuab täiendavaid pingutusi, et teha kindlaks selle õigusliku vormiga hõlmatud suhete tegelik olemus. Lisaks suureneb usaldushalduste kuritarvitamise oht, kui usaldushaldus on loodud välisriigi jurisdiktsioonis.(50)
74.      Seetõttu on oluline võtta arvesse liidu õiguse erieeskirju, mis käsitlevad võimalikku kõrvalehoidmist piiravatest meetmetest usaldushalduste või samalaadsete õiguslike instrumentide kaudu. Liidu poolt vastu võetud rahapesuvastased eeskirjad võivad olla tarvilikud ka süstemaatilisest seisukohast. Järgnevalt analüüsin mõlemat.
a)      Usaldushaldus kui vahend piiravatest meetmetest kõrvalehoidmiseks
75.      Määruse nr 269/2014 artikkel 9 keelab osaleda teadlikult ja tahtlikult tegevuses, mille eesmärk või tagajärg on hoida kõrvale selle määruse I lisas loetletud füüsiliste ja juriidiliste isikute vastu võetud rahaliste ressursside ja rahaliste vahendite külmutamise piiravatest meetmetest.
76.      Nagu ma juba selgitasin, saab usaldushalduste abil suhteliselt lihtsalt vältida majandusressursside ja rahaliste vahendite külmutamist. Seda märgib komisjon Venemaa sanktsioonidest kõrvalehoidmise juhendis majandustegevuses osalejatele.(51)
77.      See asjaolu selgitab liidu õiguse erieeskirjade vastuvõtmist, mille eesmärk on takistada usaldushalduste kasutamist piiravate meetmete kohaldamisest kõrvalehoidmise vahendina:
–        Otsuse 2014/512/ÜVJP(52) artikli 1j lõigete 1 ja 2 kohaselt on keelatud registreerida usaldushaldust või samalaadset õiguslikku üksust ja pakkuda sellele registrijärgset asukohta, äritegevuse või haldusaadressi ja juhtimisteenuseid, kui selle loojaks või soodustatud isikuks on mitu kategooriat isikuid (sealhulgas Venemaa kodanikud või Venemaal elavad isikud, Venemaal asutatud juriidilised isikud või üksused või Venemaa kodanike poolt otseselt või kaudselt kontrollitavad juriidilised isikud või üksused). Samuti on keelatud sellistel isikutel tegutseda usaldusisikutena või sarnastel ametikohtadel.
–        Direktiivi (EL) 2024/1226(53) artikli 3 lõikes 1 on sätestatud miinimumnõuded liidu piiravate meetmete rikkumise korral toimepandavate kuritegude ja karistuste määratlemiseks. Selle kohaselt loetakse kuriteoks liidu piiravast meetmest kõrvalehoidmist,(54) kui loetellu kantud isikud, üksused või asutused kannavad rahaliste vahendite või majandusressursside varjamiseks selle isiku, üksuse või asutuse otseses või kaudses omandis, valduses või kontrolli all olevad rahalised vahendid või majandusressursid, mis tuleb liidu piirava meetme kohaselt külmutada, kolmandale isikule üle või kasutavad või käsutavad neid muul viisil. Minu arvates nähti see kuritegu
ette eesmärgiga muu hulgas võidelda usaldushalduste ja nendega seotud õiguslike instrumentide kasutamise vastu piiravatest meetmetest kõrvalehoidmise vahendina.
b)      Rahapesu käsitlevad eeskirjad
78.      Määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 süstemaatilist ja eesmärgipärast tõlgendamist seoses usaldushaldustega hõlbustavad liidu õiguse eeskirjad, mis on küll vastu võetud väljaspool piiravate meetmete konkreetset õiguslikku kohaldamisala, kuid mille eesmärk on takistada finantssüsteemi kasutamist rahapesuks.
79.      See on nii, sest piiravatest meetmetest kõrvalehoidmine võib toimuda samade direktiivis 2015/849 viidatud õiguslike vahendite, skeemide ja tehnikate abil. Eesmärk on vältida, et ebaseaduslikud rahavood kahjustaksid liidu finantssektori terviklikkust, stabiilsust ja mainet ning ohustaksid liidu siseturgu ja rahvusvahelist arengut.(55)
80.      Direktiivi 2015/849(56) üks peamisi mõisteid on vara „tegelik kasusaaja“. Selle artikli 3 punkti 6 alapunktis b(57) on aga nõutud, et usaldushalduste puhul kvalifitseeritaks „tegelikuks kasusaajaks“ viis kategooriat isikuid, sealhulgas eelkõige usaldushalduse looja(d). Sama kohustus laieneb selle direktiivi, mida on muudetud direktiiviga 2019/2177, artikli 31 lõike 1 kohaselt ka juriidilistele isikutele, kelle struktuur või funktsioonid on analoogsed usaldushalduste omadega.
81.      On tõsi, et direktiivi 2015/849 artikkel 3 sisaldab neid mõisteid selle direktiivi kohaldamiseks ja et selle eesmärk piirdub rahapesuvastase võitlusega. Liidu õiguse süstemaatilisest vaatenurgast lähtudes võib aga usaldushalduse loojaks oleva isiku määratlemist vara „tegeliku kasusaajana“(58) kasutada sarnaste mõistete tõlgendamiseks õigusaktides, mille eesmärk on võidelda muu sama ebaseadusliku käitumise kui rahapesu vastu, nimelt Krimmi annekteerimise või Ukraina vastu suunatud agressiooni eest vastutavatele Venemaa poliitikutele aktiivse materiaalse või rahalise toetuse andmise eest.(59)
c)      Vahekokkuvõte
82.      Kokkuvõttes võimaldab määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 süstemaatiline ja eesmärgipärane tõlgendamine teiste seda liiki piiravaid meetmeid käsitlevate sätete ja üldisemate rahapesu käsitlevate eeskirjade kontekstis järeldada, et usaldushalduste loojad võivad põhimõtteliselt kuuluda selles sättes nimetatud õigusliku olukorra alla.
83.      Sellest eeldusest lähtuvalt tuleb hinnata iga usaldushalduse ja selles osalevate isikute faktilisi asjaolusid, et teha kindlaks, kas seda on kasutatud piiravatest meetmetest kõrvalehoidmiseks. See hinnang, ma kordan, on liikmesriigi kohtu ülesanne, kellele Euroopa Kohus võib anda juhiseid, mida ma allpool soovitan.
5.      Usaldushalduse looja seos usaldushaldusesse paigutatud majandusressurssidega
84.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab hindama, milline on usaldushalduse looja seos usaldushaldusesse paigutatud varaga ning kas seda instrumenti võidi kasutada määruse nr 269/2014 kohaselt kehtestatud piiravatest meetmetest kõrvalehoidmiseks.
85.      Põhikohtuasi puudutab klassikalist rahvusvahelise eraõiguse juhtumit, nimelt Bermuda saarte õiguse alusel loodud usaldushalduse tunnustamist Itaalias 1985. aasta Haagi konventsiooni alusel.
86.      Usaldushalduse suhtes kohaldatakse Bermuda saarte õigust, mida pooled ei vaidlusta. 1985. aasta Haagi konventsiooni artiklis 6 on sätestatud, et „usaldushalduse suhtes kohaldatakse selle asutaja valitud õigust“ ja artiklis 8 on sätestatud, et see õigus „reguleerib usaldushalduse kehtivust, selle tõlgendamist ja tagajärgi ning haldamist“.
87.      Seetõttu tuleb arvesse võtta 1985. aasta Haagi konventsioonis usaldushalduste tunnustamiseks sätestatud tingimusi, eelkõige neid, mis sisalduvad artiklites 2 ja 11. Viimane säte kohustab Itaaliat tunnustama mitmeid usaldusfondide tagajärgi selles ulatuses, mis on sätestatud Bermuda saarte õiguses.
88.      Minu arvates ei saa Itaalia õiguses ja selle riigi usaldushaldusi käsitlevas kohtupraktikas, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus oma taotluses viitab, jätta tähelepanuta asjaolu, et usaldushalduse suhtes kohaldatavad materiaalõiguslikud normid on käesoleval juhul Bermuda saarte normid. Järelikult tuleb usaldushalduse looja seost usaldushalduse varaga kui faktilist küsimust hinnata nende normide alusel.
89.      Vastavalt 1989. aasta Trust (Special Provision) Act 1989 § 2 lõikele 2 on Bermuda saarte usaldushaldustel sellise institutsiooni tavapärased tunnused. Bermuda õigus on siiski väga paindlik ja kaitseb usaldushalduse loojat, andes talle mitmeid eelisõigusi, mis minu arvates võimaldavad tal jääda usaldushaldusesse paigutatud varade „tegelikuks kasusaajaks“.
90.      Neist eelisõigustest, mis ei takista usaldushalduse loomist,(60) ja mis on Bermuda saarte õiguses tunnustatud,(61) võib eelotsusetaotluse esitanud kohus arvesse võtta (ja kontrollida, kas usaldushalduse looja on neid ka kasutanud) järgmist:
–        Usaldushalduse loojal on õigus usaldushaldus täielikult või osaliselt lõpetada. Sellisel juhul läheksid varad tagasi usaldushalduse looja vara hulka.(62) Nagu Itaalia valitsus väidab, näitab see säte, et usaldushalduse looja on usaldushalduse vara „tegelik kasusaaja“.
–        Usaldushalduse loojale jääb õigus anda siduvaid juhiseid seoses usaldushalduse varaga tehtavate ostu-, valdus-, müügi- või muude äri- või investeerimistehingutega või sellise vara mis tahes investeerimise või reinvesteerimisega ning teostada mis tahes volitusi või õigusi, mis tulenevad sellisest varast.
–        Usaldushalduse loojal on võimalus määrata, lisada, kutsuda tagasi või asendada usaldushalduse usaldusisikuid või kaitsjaid.
–        Usaldushalduse loojal on õigus lisada, kustutada või jätta kõrvale soodustatud isikut või soodustatud isikute kategooriat, samuti on võimalik, et usaldushalduse looja ise on usaldushalduse kaassoodustatud isik.
91.      Nende tunnuste kogumist ilmneb, et Bermuda õiguse kohaldamisalasse kuuluva usaldushalduse loojal võib säilida sellesse paigutatud vara ja majandusressurssidega selline seos, mis võib muuta selle isiku paigutatud vara „tegelikuks kasusaajaks“. Selline seos kuulub määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 kohaldamisalasse, et rakendada selliste varade ja ressursside suhtes külmutamismeedet.
92.      Eeltoodu võimaldab mul teha ettepaneku vastata esimesele eelotsuse küsimusele järgmiselt: mitte miski ei takista seda, et sõltuvalt usalduslepingu või selle muudatuste konkreetsetest tingimustest ja konkreetse usaldushalduse suhtes kohaldatavast õigusest loetakse sellesse paigutatud majandusressursid ja rahalised vahendid jätkuvalt usaldushalduse looja omandis või tema valduses olevaks määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 kohaldamisel.
D.      Teine eelotsuse küsimus
93.      Kuna vastus, mille ma eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimesele küsimusele välja pakun, on jaatav, ei ole vaja analüüsida teist eelotsuse küsimust, mis on esitatud juhuks, kui vastus esimesele küsimusele on eitav. Ma teen seda igal juhul teise võimalusena.
94.      Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas juhul, kui usaldushalduse looja ei ole isik, kellele (usaldushaldusesse antud) vara kuulub, oleks määruse nr 269/2014 artikli 2 lõige 1 kohaldatav, kuna see vara kuulub teisele (usaldushalduse loojaga) seotud isikule.
95.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul võib väljendit seotud füüsilised isikud mõista nii, et see viitab „sellistele olukordadele nagu käesolevas kohtuasjas, kus vara, kuigi see ei ole nimeliselt omistatav [määruse nr 269/2014] I lisas loetletud isikule, on jätkuvalt olulisel määral seotud selle isikuga, vähemalt kuni selle üleandmiseni soodustatud isikutele“.
96.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et „usaldushalduse puhul oleks seotud isikuks ilmselgelt usaldusisik, kes haldab paigutatud vara usaldushalduse looja huvides. Usalduslepingus sisalduva programmi jätkuv kehtivus ei muuda asjaolu, et selline programm oli usaldushalduse looja poolt ette nähtud oma huvi realiseerimiseks ja et usaldushalduse haldajad […] on valitud selle looja poolt või igal juhul usalduslepingus usaldushalduse looja poolt määratud isikute poolt“.
97.      Nendest kaalutlustest tuleneb, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu jaoks võib usaldushalduse looja ja usaldusisiku vahel olla oluline õiguslik seos, mis võimaldab mõlemat kvalifitseerida seotud isikuteks määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 tähenduses.
98.      „Seotuse“ kriteeriumi kasutatakse piiravaid meetmeid käsitlevates nõukogu õigusaktides sageli, kuid seda ei ole sellisena määratletud ja selle tähendus sõltub erinevatest kontekstidest ja asjaoludest. Seda võib mõista nii, et see viitab füüsilistele või juriidilistele isikutele, kes on üldjuhul seotud ühiste huvidega, ilma et nad peaksid tegelema ühise majandustegevusega. Tavaliselt eeldab see mõiste perekondlikust suhtest kaugemale ulatuva seose olemasolu.(63)
99.      Nagu komisjon ja mitu menetlusse astunud valitsust rõhutavad, nõuab aga määruse nr 269/2014 artikli 2 lõige 1, viidates „seotud füüsilistele või juriidilistele isikutele, üksustele või asutustele“, et need „oleksid loetletud I lisas“.
100. Määruse nr 269/2014 I lisasse kandmine on seega vajalik, et võtta meede füüsilise või juriidilise isikuga „seotud“ isiku rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamiseks.(64)
101. Siiski on küsitav, kas nõue, et ka seotud isikud peavad olema loetletud I lisas, on kooskõlas määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikes 1 sätestatud piiravate meetmete isikulise kohaldamisala laiendamise aluseks olevate eesmärkidega.
102. Sellest perspektiivist on Itaalia valitsuse esitatud tõlgendus arusaadav: isiku kandmine määruse nr 269/2014 I lisasse võimaldab kindlasti piiravate meetmete automaatset kohaldamist, kuid neid meetmeid võib rakendada ka siis, kui on tõendatud seose olemasolu, isegi kui sellist loetellu kandmist tehtud ei ole.
103. Olgu selline tõlgendus kui tahes atraktiivne, ei luba seda sätte sõnastus: seose olemasolule tuginemine nõuab seotud isiku või üksuse sõnaselget kandmist määruse nr 269/2014 I lisasse.
104. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on kõnealuses usaldushalduses olemas usaldushalduse looja ja usaldusisiku vaheline seos, kuid viimane ei ole kantud määruse nr 269/2014 I lisasse.
105. Sellise sõnaselge kande puudumisel tuleb tihe seos usaldushalduse looja ja usaldusisiku või kaitsja vahel leida kas omandiõiguse või valduse mõistete kaudu, mida käsitleti vastuses esimesele eelotsuse küsimusele, või kontrolli mõiste kaudu, mida käsitlen vastuses kolmandale küsimusele.
106. Seetõttu leian, et külmutamismeetme võib võtta usaldushaldusesse paigutatud majandusressursside või rahaliste vahendite suhtes, kui „seotud“ isik ise on loetletud määruse nr 269/2014 I lisas.
E.      Kolmas eelotsuse küsimus
107. Jällegi teise võimalusena soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus juhul, kui vastus esimesele ja teisele küsimusele on eitav, teada, kas määruse nr 269/2014 artikli 2 lõige 1 oleks kohaldatav osas, milles usaldushalduse looja kontrollib tema poolt usaldushaldusesse paigutatud vara või ressursse.
108. Olles teinud ettepaneku vastata esimesele küsimusele jaatavalt, ei ole kolmandat küsimust vaja käsitleda. Teen seda siiski juhuks, kui Euroopa Kohus on esimeses küsimuses teistsugusel seisukohal.
109. Määruse nr 269/2014 artikli 2 lõikesse 1 lisatud mõiste „kontrolli all olevad“ rahalised vahendid ja majandusressursid täiendab nende varade või ressursside omandiõiguse ja valduse kriteeriume. Selle lisamine on kooskõlas liidu seadusandja kavatsusega võimalike olukordade ring sulgeda ja seega vältida piiravatest meetmetest kõrvalehoidmist.
110. Varade kontrolli kriteerium võimaldab vältida selliste õiguslike vahendite ja suhete kasutamist, mille puhul vara või ressursside omanik annab nende omandiõiguse üle kolmandatele isikutele, kuid otsustab jätkuvalt nende kasutamise ja sihtotstarbe üle. Lisaks on see eriti asjakohane selleks, et takistada välisriigi jurisdiktsiooni all asutatud usaldushalduste kasutamist liidu piiravatest meetmetest kõrvalehoidmiseks.
111. Komisjon ja nõukogu on andnud liikmesriikide pädevatele asutustele tõlgendavaid suuniseid piiravate külmutamismeetmete rakendamiseks. Eelkõige on komisjon välja toonud rea tegureid või kriteeriume,(65) mida tuleb arvesse võtta, kui määratakse kindlaks, kas üksus on teise isiku või üksuse kontrolli all, st kas viimane saab otsustavalt mõjutada ja mõjutabki esimese käitumist.(66)
112. Keskendun mõnede nende kriteeriumide analüüsile, mida pean asjakohaseks. Nende kohaldamine usaldushalduse suhtes ei ole alati võimalik, kuid mõned neist on kasulikud, et määrata kindlaks, kas usaldushalduse loojal säilib kontroll tema poolt usaldushaldusesse paigutatud rahaliste vahendite ja majandusressursside üle. Jällegi on lõppkokkuvõttes eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne otsustada, kas see on käsitletavas asjas nii.
113. Esimene neist kriteeriumidest on „õigus ametisse määrata või ametist vabastada enamikku kontrollitava juriidilise isiku või üksuse haldus-, juht- või järelevalveorganite liikmetest“. Usaldushaldustes kontrollib usaldushalduse looja olenevalt nende ülesehitusest neid, kes selles osalevad: nimetab usaldusisiku ja võib seda muuta, samuti nimetada kaitsja ja seda vahetada. Teisisõnu, usaldushalduse looja „pikk vari“ või longa manus võimaldab tal olenevalt juhtumist kasutada oma mõju usaldushalduse haldajate üle, kes sõltuvad usaldushalduse looja tahtest, et jääda ametisse.
114. Sama kehtib ka kriteeriumi „mõjutada äristrateegiat, tegevuspoliitikat, äriplaane, investeeringuid, suutlikkust, rahastamist, inimressursse ja õigusküsimusi“ kohta. Usaldushalduse looja võib need elemendid ette määrata usalduslepingus, mis seob usaldusisikut usaldushalduse varade juhtimisel ja haldamisel. Lisaks on tavaks, et usaldushalduse looja määrab usaldusisiku, keda ta täielikult usaldab, nii et miski ei takista teda andmast talle juhiseid usaldushalduse haldamiseks, ilma et neid oleks vaja avalikustada. Usaldushalduse looja võib lisaks sellele lisada usalduslepingusse kohustuse saada perioodiliselt teavet usaldushalduse haldamise kohta.
115. Nagu ma juba märkisin, annab Bermuda saarte õigus laiad volitused usaldushalduse loojale, kes võib usaldushaldust koos usaldusisikuga hallata ja vahetada isikut või äriühingut, kelle ta määrab seda ülesannet täitma. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kindlaks tegema, kas käesoleval juhul esinevad sellised asjaolud, mis näitavad, et usaldushalduse vara haldamist kontrollib usaldushalduse looja.
116. Täiendav (ja kaudne) märk usaldushalduse looja teostatavast kontrollist on see, et usaldushalduse rahalisi vahendeid ja varasid kasutatakse tegevuseks, mille peamine või ainus adressaat või kasusaaja on de facto tema ise.(67)
117. Kontroll avaldub ka usaldushalduse looja võimalustes kehtestada täiendavaid järelevalvemehhanisme. Eelkõige võib ta määrata usaldushalduse kaitsja, et tagada ressursside ja rahaliste vahendite nõuetekohane haldamine. Võimalus usaldushaldus lõpetada, kui usalduslepingus sätestatud eesmärke ei ole saavutatud, annab usaldushalduse loojale lõpuks viimase astme kontrolli.
118. Kokkuvõttes omistab Bermuda saarte õigus, eelkõige pärast 1989. aasta Trusts (Special Provisions) Acti 2014. aasta muudatust, märkimisväärseid eelisõigusi usaldushalduse loojale, kes võib jätta endale märkimisväärseid volitusi usaldushalduse kontrollimiseks.
119. Lisan, et nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab,(68) näib, et vaidlusaluses usaldushalduses pärast selle loomist tehtud muudatused, isegi kui nende eesmärk on vähendada usaldushalduse looja volitusi, sõltuvad tema tahtest ja näitavad taas kord tema kontrollivolitusi. Sellised muudatused ei muuda, vaid pigem kinnitavad usaldushalduse looja võimet kontrollida otseselt või kaudselt tema poolt usaldushaldusesse antud vara, asendades usaldusisikud või kaitsjad teiste isikutega, keda ta usaldab.
120. Seega ei takista miski seda, et usaldushalduse looja säilitab määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 tähenduses kontrolli nende rahaliste vahendite ja majandusressursside üle, mille ta usaldushaldusesse annab, teostades nende üle otsustavat mõju.(69) Seda, kas see on ka käesolevas asjas nii, peab – ma kordan – kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
V.      Ettepanek
121. Eeltoodut arvestades teen ettepaneku vastata Tribunale Amministrativo Regionale per il Laziole (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia) järgmiselt:
Nõukogu 17. märtsi 2014. aasta määruse nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega, mida on muudetud nõukogu 12. mai 2014. aasta määrusega (EL) nr 476/2014 ja mida rakendatakse nõukogu 28. veebruari 2022. aasta rakendusmäärusega (EL) 2022/336, artikli 2 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
miski ei takista seda, et sõltuvalt usalduslepingu või selle muudatuste konkreetsetest tingimustest ja konkreetse usaldushalduse suhtes kohaldatavast õigusest loetakse sellesse paigutatud majandusressursid ja rahalised vahendid jätkuvalt usaldushalduse looja omandis või tema valduses olevaks määruse nr 269/2014 artikli 2 lõike 1 kohaldamisel.
1      Algkeel: hispaania.
2      Kohtujurist kasutab siinkohal ingliskeelset terminit „trust“, eelistades seda teistele mõistetele, mis viitavad sarnastele, kuid mitte tingimata kattuvatele mõistetele (näiteks usaldusfondid).
3      Nõukogu 17. märtsi 2014. aasta määrus, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2014, L 78, lk 6), mida on muudetud nõukogu 12. mai 2014. aasta määrusega (EL) nr 476/2014 (ELT 2014, L 137, lk 1) ja mida rakendatakse nõukogu 28. veebruari 2022. aasta rakendusmäärusega (EL) 2022/336 (ELT 2022, L 58, lk 1). Usaldushalduse looja lisati I lisa loetellu nõukogu 28. veebruari 2022. aasta otsusega (ÜVJP) 2022/337, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 59, lk 1), ja rakendusmäärusega 2022/336.
4      Edaspidi „1985. aasta Haagi konventsioon“. Hispaaniakeelne tekst on kättesaadav aadressil https://assets.hcch.net/docs/07ea0975-a3d8-43a6-be2f-4b55f8c3a996.pdf.
5      Redaktsioonis, mis tuleneb määrusega nr 476/2014 kehtestatud muudatusest.
6      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2015. aasta direktiiv, mis käsitleb finantssüsteemi rahapesu või terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise tõkestamist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 648/2012 ja tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/60/EÜ ja komisjoni direktiiv 2006/70/EÜ (ELT 2015, L 141, lk 73), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2019. aasta direktiiviga (EL) 2019/2177 (ELT 2019, L 334, lk 155).
7      22. juuni 2007. aasta seadusandlik dekreet nr 109 – „Meetmed terrorismi rahastamise ning rahvusvahelist rahu ja julgeolekut ohustavate riikide tegevuse ennetamiseks, tõkestamiseks ja mahasurumiseks, millega rakendatakse direktiivi 2005/60/EÜ“ (Decreto legislativo 22 giugno 2007, n. 109 – Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale in attuazione della direttiva 2005/60/CE) (GURI nr 172, 26.7.2007).
8      25. mai 2017. aasta seadusandlik dekreet nr 90 „Direktiivi (EL) 2015/849, mis käsitleb finantssüsteemi rahapesu või terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise tõkestamist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 648/2012 ja tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/60/EÜ ja komisjoni direktiiv 2006/70/EÜ, ja määruse (EL) 2015/847, mis käsitleb rahaülekannetes edastatavat teavet ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1781/2006, rakendamine“ (Decreto legislativo 25 maggio 2017, n. 90 – Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell’uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006) (GURI nr 140, 19.6.2017, regulaarne lisa nr 28).
9      16. oktoobri 1989. aasta seadus nr 364 „1. juulil 1985 Haagis vastu võetud usaldushaldust puudutava õiguse ja nende tunnustamise konventsiooni ratifitseerimine ja täitmine“ (Legge 16 ottobre 1989, n. 364 – Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1° luglio 1985) (GURI nr 261, 8.11.1989, regulaarne lisa nr 84).
10      Äriühingud B ja A koos Küprose äriühinguga N on Sardiinias Costa Smeraldas Cerdeñas asuvate villade omanikud. Äriühing C tegeleb autorendiga ja äriühing D turismiteenuste osutamisega. Kuni külmutamismeetme vastuvõtmiseni üüriti need villad süstemaatiliselt ainult usaldushalduse loojale.
11      Seda tunnistavad kaebavad äriühingud oma kirjalikes seisukohtades (punkt 1): Bermudal asuv emaettevõtja omab kõigi nelja äriühingu aktsiaid.
12      Nimetatud ka kui „settlor“. Seoses usaldushalduse looja ja emaettevõtjale üleantud varade vaheliste suhetega vt käesoleva ettepaneku punktid 51–54.
13      Kasutan seda mõistet, mitte mõistet „fideicomisario“ (usaldusisik). Usaldusisik, nagu ma allpool selgitan, juhib ja haldab usaldushaldusesse paigutatud vara vastavalt usaldushalduse loomislepingu sätetele ning annab usaldushalduse lõpetamisel või selle lepingu kohaselt paigutatud vara üle soodustatud isikutele.
14      Itaalia valitsuse kirjalike seisukohtade punktides 4 ja 10 esitatud teabe kohaselt tegutses äriühing T usaldusisikuna alates 1. aprillist 2021, samas kui enne seda kuupäeva tegutses usaldusisikuna äriühing H.
15      Kaitsja ülesanne on tagada usaldushalduses sätestatud programmi nõuetekohane rakendamine.
16      Kõnealune isik oli aastatel 2006–2013 tegevdirektor ühes Venemaa äriühingus, mis kuulub usaldushalduse loojale ja mis tegutseb terase- ja kaevandussektoris. Alates 2013. aastast on ta olnud tegevdirektor teises Venemaa äriühingus, mis kontrollib äriühinguid, mille peamised aktsionärid on usaldushalduse looja ja tema pereliikmed.
17      Aastatel 2014–2021 täitis kaitsja ülesandeid üks teine usaldushalduse looja usaldusisik.
18      Itaalia valitsus väitis oma kirjalikes seisukohtades, et eelotsusetaotlus on ELTL artikli 275 alusel vastuvõetamatu. Kohtuistungil loobus ta siiski sõnaselgelt oma vastuväidetest vastuvõetamatuse kohta, arvestades Euroopa Kohtu 10. septembri 2024. aasta kohtuotsuses Neves 77 Solutions (C‑351/22, EU:C:2024:723, punkt 39) välja kujundatud kohtupraktikat.
19      Hayton, David, „Trust in Private International Law“, Recueils de cours, Académie de droit international, 2013, lk 9–98; Hayton, D. jt (toim), Principles of European Trust Law, Kluwer, 1999; Noseda, F., „Unpacking the trust concept: closing the common law-civil law gap“, Trust & Trustees, 2024, lk 1–9.
20      14. septembri 2017. aasta kohtuotsus (C‑646/15, EU:C:2017:682, punktid 3–5).
21      „Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law, Draft Common Frame of Reference (DCFR)“ (Euroopa eraõiguse põhimõtted, mõisted ja standardeeskirjad. Ühtse tugiraamistiku eelnõu), artiklis X.–1:201 on esitatud järgmine määratlus: „Usaldushaldus on õigussuhe, mille raames isik, st usaldusisik, on kohustatud haldama või käsutama üht või mitut vara (usaldushalduse fond) vastavalt seda õigussuhet reguleerivatele tingimustele (usaldushalduse tingimused) teise isiku, st soodustatud isiku kasuks või avalikes huvides“ (mitteametlik tõlge).
22      1985. aasta Haagi konventsiooni artikkel 3 piirab siiski selle kohaldatavust vabatahtlikult moodustatud ja kirjalikult tõendatud usaldushalduste suhtes.
23      Von Overbeck, A. E., „Rapport explicatif sur la Convention de La Haye de 1985 relative au trust“ (seletuskiri), teoses Actes et documents de la Quinzième session (1984), II raamat, Trusts –
loi applicable et reconnaissance, Haag, Imprimerie Nationale, 1985, lk 370–415.
24      1985. aasta Haagi konventsiooni eesmärk ei olnud kehtestada usaldushaldus riikides, kes ei olnud sellest teadlikud, vaid üksnes soodustada selle tunnustamist.
25      Konventsiooni rakendavate osalisriikide hulka kuuluvad viis liidu liikmesriiki (Küpros, Itaalia, Luksemburg, Malta ja Madalmaad). Prantsusmaa on konventsioonile alla kirjutanud, kuid ei ole seda ratifitseerinud ja liit ei ole selle osaline. Ühendkuningriik ja Bermuda kui Briti ülemereterritoorium on selle osalised. Lisaks muudele üldise õiguse süsteemiga riikidele (Austraalia, Kanada ja Ameerika Ühendriigid, kes on konventsioonile alla kirjutanud, kuid ei ole seda veel ratifitseerinud) on konventsiooniga ühinenud ka riigid või mikroriigid, mis tegutsevad finantskeskustena (Liechtenstein, Monaco, Panama, San Marino ja Šveits). Konventsiooni osalisriikidega, kus konventsiooni kohaldatakse, saab tutvuda aadressil https://www.hcch.net/es/instruments/conventions/status-table/?cid=59.
26      Seda sõnastust kasutatakse 1985. aasta Haagi konventsiooni artiklis 2.
27      Vara suhtes ei saa esitada nõuet usaldushalduse looja, usaldusisiku ega ka soodustatud isiku isiklikud võlausaldajad. Viimase võlausaldajad saavad oma nõudeid maksma panna ainult usaldushalduse vastu ja seda ainult juhul, kui tegemist ei ole diskretsiooni, kaitse- või kuluhalduri usaldushaldusega (discretionary, protective või spendthrift trust). Mis puudutab nende eraldi varade valitsemist, st usaldushalduse looja, usaldusisiku ja soodustatud isiku vahelisi suhteid, siis kohaldatakse usaldushalduse suhtes enam-vähem samasuguseid eeskirju nagu käsundus-, komisjoni- ja agendilepingute suhtes.
28      Vt Hansmann, H., ja Mattei, U., „The Functions of Trust Law: A Comparative Legal and Economic Analysis“, New York University Law Review, 73. kd, 1998, lk 434.
29      Vara haldamise üleandmine kolmandale isikule eesmärgiga korraldada pärandit; alaealiste või teatud kategooria pereliikmete või haavatavate täiskasvanute vara kaitsmine; vara kollektiivne haldamine kapitaliühingute kontserni jaoks; heategevusprojekti rahastamine fondide vahendaja kaudu ja investeeringute tegemine eesmärgiga rahastada tulevast kulu (nt õppimiskulud või vanaduspension). Vt FATF ja Egmont Group, Concealment of Beneficial Ownership, juuli 2018, kättesaadav https://www.fatf-gafi.org/en/publications/Methodsandtrends/Concealment-beneficial-ownership.html.
30      Vt The Financial Action Task Force’i (FATF) tööd ja eelkõige FATF, „Guidance on beneficial ownership and transparency of legal arrangements“, Pariis, 2024, kättesaadav https://www.fatf-gafi.org/content/dam/fatf-gafi/recommendations/Guidance-Beneficial-Ownership-Transparency-Legal-Arrangements.pdf.coredownload.inline.pdf.
31      FATF ja Egmont Group, Concealment of Beneficial Ownership, juuli 2018, punkt 50.
32      Õiguskirjanduses räägitakse nähtusest „offshore-inspired trusts“ ja rõhutatakse usaldushalduste sobimatut kasutamist maksudest kõrvalehoidmiseks ja rahapesuks. Vt teiste seas Samet, I., „On trust, hypocrisy and conscience“, The Cambridge Law Journal, 83. kd, nr 1, 2024, lk 158–183; Dagan, H., ja Samet, I., „What’s Wrong with Massively Discretionary Trusts“, Law Quarterly Review, 138. kd, 2022, lk 624, ja Smith, L., „Massively Discretionary Trusts“, Trusts & Trustees, 25. kd, 2019, lk 397.
33      Isegi teatavate offshore-jurisdiktsioonide juristid reklaamivad selliseid eeliseid, nagu on näha näiteks dokumendis „Best Offshore Trust Jurisdiction – a Comparison“, mis on kättesaadav aadressil https://www.offshorecorporation.com/trust/.
34      Vastavalt Multilateral Repo Task Force’i dokumendile „Global Advisory on Russian Sanctions Evasion“, 9.3.2023, lk 3, kättesaadav aadressil https://finance.ec.europa.eu/system/files/2023-03/230309-repo-global-advisory_en.pdf: „specifically, REPO members have discovered trust arrangements that may have been designed to thwart sanctions enforcement. These arrangements may indicate that everyone involved in the trust – including law firms, grantors (also defined as protectors), trustees, settlors, and beneficiaries –
may be involved in sanctions evasion. In some instances, sanctioned Russians individuals and entities and their proxies may involve relatives and close associates in these legal structures and arrangements to further obfuscate their ownership or relation to the assets. It is not uncommon for these legal entities and arrangements to be located in jurisdictions that are tax or corporate formation havens, which may afford a degree of secrecy to Russian elites and their proxies“.
35      Kohtuasi Ismailova vs. nõukogu (T‑234/22, EU:T:2024:287, punktid 136–153). Selle kohtuotsuse peale on esitatud apellatsioonkaebus kohtuasjas C‑506/24 P, mille lahendamine on veel pooleli.
36      Nende õigusaktide ajakohastatud tekstid on kättesaadavad aadressil https://www.bermudalaws.bm/search/*/SPContentType:%C7%82%C7%82436f6e736f6c696461746564204c6177.
37      Paragrahvi 2 lõige 3, mida on muudetud 2014. aastal: 22 s. 2, mis kehtib alates 16. juulist 2014: „The reservation or grant by the settlor of certain rights and powers, and the fact that the trustee may himself have rights as a beneficiary, are not necessarily inconsistent with the existence of a trust.“
38      Kaebuse esitanud äriühingute advokaatide sõnul kuulub emaettevõtja omakorda äriühingule T, mis on Šveitsis asuv Šveitsi õiguse alusel tegutsev usaldusühing ja usaldushalduse praegune usaldusisik.
39      Vt eelkõige eelotsusetaotlus (algse itaaliakeelse anonüümseks muudetud versiooni lk 8): „käesolevas eelotsusetaotluses tõstatatud küsimus puudutab seda, kas [usaldushaldusesse] antud vara, ressursse ja suhteid võib pidada „kuuluvaks“ usaldushalduse loojale, isegi kui viimane ei ole üleantud vara kasutaja või haldaja ega selle lõplik kasusaaja, või isikule, kes on „seotud“ usaldushalduse loojaga või keda usaldushalduse looja ise lõppkokkuvõttes „kontrollib“, mis tähendab, et [määruse nr 269/2014] artikli 2 lõikes 1 sätestatud külmutamismeetmeid võib kohaldada määratud (või loetellu kantud) usaldushaldaja looja poolt usaldushaldusesse paigutatud varade suhtes“.
40      9. juuli 2009. aasta kohtuotsus Melli Bank vs. nõukogu (T‑246/08 ja T‑332/08, EU:C:2009:266, punkt 146).
41      13. märtsi 2012. aasta kohtuotsus Melli Bank vs. nõukogu (C‑380/09 P, EU:C:2012:137, punkt 76 jj).
42      Vajadus loetleda määruse nr 269/2014 I lisas füüsilisele isikule täielikult kuuluvad (või tema kontrolli all olevad) äriühingud tooks kaasa sama reegli laiendamise muudele varaliikidele, nii et iga vara, mida see isik omab või kontrollib, tuleks samuti kindlaks määrata ja loetleda. Loogiliselt tuleks määruse nr 269/2014 artikli 2 selline tõlgendus tagasi lükata.
43      Kohtuistungil möönis Saksamaa valitsus, et määruse nr 269/2014 I lisas esitatud loetelusse mittekuuluvate äriühingute varade külmutamine on võimalik, kui kõnealusesse loetellu kantud isik omakorda omab, valdab või kontrollib neid varasid.
44      11. novembri 2021. aasta kohtuotsuse Bank Sepah (C‑340/20, EU:C:2021:903) punktis 56 on märgitud, et piiravate meetmete eesmärkide saavutamiseks ei ole mitte ainult õiguspärane, vaid ka möödapääsmatu, et mõistete „rahaliste vahendite külmutamine“ ja „majandusressursside külmutamine“ määratlusi tõlgendatakse laialt, sest „eesmärk on külmutatud vara igasuguse sellise kasutamise takistamine, mis võimaldaks kõnealustest määrustest mööda hiilida ja kasutada ära süsteemi puudusi“.
45      16. jaanuari 2025. aasta kohtuotsus VB II (teave õiguse kohta uuele kohtulikule arutamisele) (C‑400/23, EU:C:2025:14, punkt 40) ja 30. novembri 2021. aasta kohtuotsus LR Ģenerālprokuratūra (C‑3/20, EU:C:2021:969, punkt 79).
46      Inglise („belonging to, owned, held, controlled“), saksa („Eigentum“, „Besitz“, „gehalten“, „kontrolliert“), prantsuse („appartenant aux, possèdent, détiennent, contrôlent“), itaalia („appartenenti a, posseduti, detenuti, controllati“), portugali („pertencentes, na posse ou que se encontram à disposição ou sob controlo“), rumeenia („aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate“) ja hollandi keeles („toebehoren aan, eigendom, bezit, zeggenschap“) kasutatakse nelja erinevat mõistet. Hispaaniakeelses versioonis on mainitud ainult kolm mõistet: „propiedad“, „tenencia“ ja „control“. Lisaks sellele ei sisalda saksa- ja hispaaniakeelsed versioonid selgelt samaväärset terminit „appartenenti a“, mis on olemas inglise, portugali ja prantsuse keele
versioonides.
47      Vt analoogia alusel 10. septembri 2019. aasta kohtuotsus HTTS vs. nõukogu (C‑123/18 P, EU:C:2019:694), punkt 69: „[s]õnade „kuuluvad“ ja „kontrolli all“ kasutamine määruses nr 961/2010 vastab vajadusele võimaldada nõukogul võtta tõhusaid meetmeid kõigi isikute, üksuste ja asutuse suhtes, kes on seotud tuumarelva levikus osalevate ettevõtjatega. Sellest järeldub, et omamine või kontroll võib olla otsene või kaudne. Kui selline seotus tuleks tuvastada üksnes nende isikute otsese omamise või kontrollimine alusel, saaks meetmetest kõrvale hoida arvukate lepinguliste või tegelike kontrollivõimaluste abil, mis annavad ettevõtjale teiste üksuste mõjutamiseks sama laialdased võimalused kui otsene omamine või kontroll“. Euroopa Kohus jätkas (punkt 70), et mõistel „teise üksuse omandis või kontrolli all olev äriühing“ ei ole piiravate meetmete valdkonnas sama ulatust kui üldiselt äriühinguõiguses, kui tuleb tuvastada sellise äriühingu majanduslikku vastutust, kes on õiguslikult mõne muu äriüksuse otsustuskontrolli all.
48      Euroopa Kohus on märkinud, et „vaidlusaluste aktidega taotletavad eesmärgid, see tähendab Ukraina territoriaalse terviklikkuse, suveräänsuse ja sõltumatuse kaitse ning selles riigis kriisi rahumeelse lahendamise toetamine, mis […] moodustavad osa suuremast eesmärgist säilitada rahu ja rahvusvaheline julgeolek kooskõlas ELL artiklis 21 ette nähtud liidu välistegevuse eesmärkidega, on sellised, mis õigustavad teatud ettevõtjatele põhjustatavaid negatiivseid tagajärgi, isegi kui need on märkimisväärsed“. 28. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, punkt 150) ja 17. septembri 2020. aasta kohtuotsus Rosneft jt vs. nõukogu (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, punkt 85).
49      Direktiivi 2015/849 artikli 3 lõike 6 punktis b kasutatakse õigustatult mõistet usaldushaldusesse paigutatud varade „tegelik kasusaaja“.
50      Dokument COM(2020) 560 (final), 16.9.2020, komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule, milles hinnatakse, kas liikmesriigid on nõuetekohaselt kindlaks teinud ja kohaldanud direktiivis (EL) 2015/849 sätestatud kohustusi kõigi nende õigusaktidega reguleeritavate usaldushalduste ja sarnaste õiguslike instrumentide suhtes, lk 4.
51      Euroopa Komisjon, „Guidance for EU operators: Implementing enhanced due diligence to shield against Russia sanctions circumvention“, 7.9.2023, lk 9. Selle kohaselt on selge märk meetmetest kõrvalehoidmisest („red flag“): „complex corporate or trust structures linked to countries friendly to Russia or whose complexity is not justified by the business profile of the customer. Use of trust arrangements or complex corporate structures involving offshore companies“. Dokument on kättesaadav aadressil https://finance.ec.europa.eu/system/files/2023-12/guidance-eu-operators-russia-sanctions-circumvention_en.pdf.
52      Nõukogu 31. juuli 2014. aasta otsus, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Venemaa tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Ukrainas (ELT 2014, L 229, lk 13), mida on muudetud nõukogu 3. juuni 2022. aasta otsusega (ÜVJP) 2022/884 (ELT 2022, L 153, lk 128).
53      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. aprilli 2024. aasta direktiiv, mis käsitleb liidu piiravate meetmete rikkumisega seotud kuritegude määratlemist ja nende eest mõistetavaid karistusi ning millega muudetakse direktiivi (EL) 2018/1673 (ELT L, 2024/1226). Selle riigisisesesse õigusesse ülevõtmise tähtaeg möödus 20. mail 2025.
54      Põhjenduses 15 on kinnitatud: „[ü]ks liidu piiravatest meetmetest kõrvalehoidmise üha levinumaid näiteid on see, et loetellu kantud isikud, üksused ja asutused kannavad rahaliste vahendite või majandusressursside varjamiseks selle isiku, üksuse või asutuse otseses või kaudses omandis, valduses või kontrolli all olevad rahalised vahendid või majandusressursid kolmandale isikule üle või kasutavad või käsutavad neid muul viisil. […] Seepärast peaks see tegu, millega hoitakse liidu piiravatest meetmetest kõrvale, olema käesoleva direktiivi alusel käsitatav kuriteona“.
55      18. aprilli 2024. aasta kohtuotsus Citadeles nekustamie īpašumi (C‑22/23, EU:C:2024:327, punkt 32) ja 17. novembri 2022. aasta kohtuotsus Rodl & Partner (C‑562/20, EU:C:2022:883, punkt 34).
56      Direktiivi 2015/849 kohaldatakse kuni 10. juulini 2027, pärast seda kuupäeva asendatakse see Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. mai 2024. aasta määrusega (EL) 2024/1624, mis käsitleb finantssüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise tõkestamist (ELT L, 2024/1624), ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. mai 2024. aasta direktiiviga (EL) 2024/1640, mis käsitleb mehhanisme, mille liikmesriigid peavad kehtestama, et tõkestada finantssüsteemi kasutamist rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil, millega muudetakse direktiivi (EL) 2019/1937 ning muudetakse direktiivi (EL) 2015/849 ja tunnistatakse see kehtetuks (ELT L, 2024/1640). Need õigusnormid säilitavad sama laiaulatusliku lähenemisviisi usaldushalduste tegelike kasusaajate kindlaksmääramisel. Eelkõige võtab määruse 2024/1624 artikli 58 lõige 1 peaaegu identselt üle direktiivi 2015/849 artikli 3 lõike 6 punkti b sisu.
57      Vt selle sõnastust, mis on toodud käesoleva ettepaneku punktis 11.
58      Meenutan, et kaebuse esitanud äriühingud teatasid pangale, kellega nad koostööd tegid, et nende tegelik kasusaaja oli usaldushalduse looja.
59      Vt selle kohta määruse nr 269/2014 I lisasse kandmise põhjendused, mis on esitatud otsuses (ÜVJP) 2022/337.
60      Trust (Special Provision) Act 1989, § 2 lõige 3, mida on muudetud 2014. aastal: 22 s. 2, mis kehtib alates 16. juulist 2014: „The reservation or grant by the settlor of certain rights and powers, and the fact that the trustee may himself have rights as a beneficiary, are not necessarily inconsistent with the existence of a trust.“
61      Usaldushalduse looja eelisõigused on Trust (Special Provision) Act 1989 § 2A lõikes 2 nimetatud kui „reserved powers“.
62      Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab välja selgitama, kas juhul, kui usaldushaldus oli kavandatud tagasivõetamatuna, on veel võimalik sellele sättele tugineda, näiteks juhul, kui usalduslepingu eesmärgid ei ole täidetud.
63      Euroopa Kohus on Birma suhtes kehtestatud piiravate meetmete korra kohta leidnud, et füüsilise isiku suhtes ei saa piiravaid meetmeid kohaldada üksnes põhjusel, et tal on perekondlik side isikutega, keda need meetmed puudutavad, ja võtmata arvesse tema isiklikku käitumist (13. märtsi 2012. aasta kohtuotsus Tay Za vs. nõukogu, C‑376/10 P, EU:C:2012:138, punkt 66). Kohtujurist Medina märgib oma ettepaneku kohtuasjas Timtšenko vs. nõukogu (C‑703/23 P, EU:C:2025:273) punktis 48, et selleks, et otsuse 2014/145 (muudetud kujul) artikli 1 lõike 1 lõpuosa tähenduses saaks füüsilisi isikuid, keda see artikkel puudutab, kvalifitseerida „seotud isikuteks“, peab nende vahel olema seos, „mis läheb lihtsalt perekondlikust suhtest kaugemale“, mistõttu juhul, kui kaks isikut on omavahel seotud sellise suhtega, peab olema tõendatud „ühiste huvide objektiivne põimumine“. Nendel juhtudel olid seotud isikud vastavates määrustes nimeliselt loetletud.
64      Euroopa Komisjon on märkinud: „Consolidated FAQs on the implementation of Council Regulation No 833/2014 and Council Regulation No 269/2014“, 14.5.2024, lk 22, „strictly speaking, only the persons and entities who/which appear under the column „Name“ in Annex I to Council Regulation (EU) 269/2014 are directly subject to an asset freeze and a prohibition to make funds and economic resources available to them or for their benefit. However, these restrictions can affect transactions with natural or legal persons, entities or bodies associated with them, some of which happen to be mentioned in the „Identifying information“ and/or „Reasons“ columns of Annex I to Council Regulation (EU) 269/2014“.
65      Euroopa Komisjoni arvamus nõukogu määruse (EL) nr 269/2014 artikli 2 lõike 2 kohta, 8. juuni 2021. aasta dokument C(2021) 4223 (final). Need tegurid on sisuliselt samad nagu Euroopa Liidu Nõukogu poolt osutatud tegurid: „Piiravad meetmed (sanktsioonid) – Ajakohastamine: Euroopa Liidu parimad tavad piiravate meetmete tõhusaks rakendamiseks“, 27.6.2022, punkt 62, kättesaadav aadressil https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑10572-2022-INIT/et/pdf.
66      Seoses piiravate meetmete kohaldamisega Iraani suhtes on 10. septembri 2019. aasta kohtuotsuse HTTS vs. nõukogu (C‑123/18 P, EU:C:2019:694) punktis 75 märgitud, et äriühingu võib kvalifitseerida „teise üksuse omandis või kontrolli all“ olevaks äriühinguks juhul, kui see teine üksus on olukorras, kus ta saab mõjutada asjaomase äriühingu valikuid, isegi kui nende kahe majandusüksuse vahel puudub igasugune õiguslik, omandi- või kapitaliosaluse suhe.
67      Kui usaldushaldusesse antakse äriühing, mille eesmärk on villa omamine, ja see villa on antud üürile ainult usaldushalduse loojale, näitab see, et ta ise teostab kontrolli äriühingu ja villa üle.
68      Eelotsusetaotluse viimases punktis.
69      Vt analoogia alusel 31. mai 2018. aasta kohtuotsus Ernst & Young (C‑633/16, EU:C:2018:371, punkt 45) ja 4. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Marine Harvest vs. komisjon (C‑10/18 P, EU:C:2020:149, punkt 49), milles on mõiste „kontroll“ määratletud kui „võimalus, mis saadakse väärtpaberite või varade ostu kaudu, lepingu alusel või mis tahes muul viisil, ettevõtjat otsustavalt mõjutada“. See võtab arvesse nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ühinemismäärus) artikli 3 lõiget 2 (ELT 2004, L 24, lk 1).