62025CJ0058
EUROOPA KOHTU OTSUS (kaheksas koda)
26. märts 2026 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Riigiabi – Mõiste „abikava“ – Edasised rakendusmeetmed – Riigisisesed õigusnormid, milles on ette nähtud abikavade vastuvõtmine kinnisvara ostmise võimaldamiseks – Kõnealuste õigusnormide rakendamine kohaliku omavalitsuse määrustega
Kohtuasjas C‑58/25,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Grondwettelijk Hofi (Belgia konstitutsioonikohus) 16. jaanuari 2025. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 29. jaanuaril 2025, menetluses
Fremoluc NV,
Association de Promotion des Droits Humains et des Minorités ASBL
versus
Vlaamse Regering,
EUROOPA KOHUS (kaheksas koda),
koosseisus: koja president O. Spineanu‑Matei, kolmanda koja president C. Lycourgos (ettekandja) kaheksanda koja kohtuniku ülesannetes ja kohtunik S. Rodin,
kohtujurist: A. Biondi,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Fremoluc NV, esindajad: advocaten P. de Bandt, J. Dewispelaere ja R. Van Heddeghem,
–
Vlaamse Regering, esindajad: advocaten E. Cloots, T. Roes ja S. Sottiaux,
–
Madalmaade valitsus, esindajad: J. M. Hoogveld ja J. Langer,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: A. Bouquet ja L. Flynn,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuses
1
Eelotsusetaotlus puudutab ELTL artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 lõike 3 ning õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindluse põhimõtte tõlgendamist.
2
Eelotsusetaotlus on esitatud ühelt poolt Fremoluc NV ja Association de Promotion des Droits Humains et des Minorités ASBLi ning teiselt poolt Vlaamse Regeringi (Flaami valitsus, Belgia) vahelises kohtuvaidluses Vlaams Gewesti (Flaami piirkond, Belgia) sätete üle, mille alusel saavad teatavad omavalitsusüksused kohaldada maa või eluruumide võõrandamise eritingimusi ning milles on ostjatele ette nähtud nende omavalitsusüksuste rahaline toetus.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL] artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9), artikli 1 punktides c–e on sätestatud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
c)
„uus abi“ – kogu abi, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, sealhulgas olemasoleva abi muudatused;
d)
„abikava“ – mis tahes õigusakt, mille alusel võidakse ilma edasiste rakendusmeetmeteta anda individuaalset abi õigusaktis üldiselt ja abstraktselt määratletud ettevõtjatele, ja mis tahes õigusakt, mille alusel võidakse anda eriprojektiga sidumata abi ühele või mitmele ettevõtjale määramata ajaks ja/või määramata ulatuses;
e)
„individuaalne abi“ – abi, mida ei anta abikava raames, ja abikava raames antav abi, millest tuleb teatada.“
4
Määruse artikli 2 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui vastavalt [ELTL] artiklile 109 või muudele asjakohastele sätetele koostatud määrustes ei ole sätestatud teisiti, teatab kõnealune liikmesriik kõikidest uue abi andmise plaanidest komisjonile piisavalt aegsasti. Komisjon teatab viivitamata kõnealusele liikmesriigile teatise kättesaamisest.“
Belgia õigus
5
Flaami piirkonna 23. juuni 2023. aasta dekreedi piirkonnas elamise kohta (Vlaamse Overheid over wonen in eigen streek; Belgisch Staatsblad, 4.8.2023, lk 65489; edaspidi „WIESi dekreet“) artiklis 2 on sätestatud:
„Käesolevas dekreedis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
6) WIESi omavalitsusüksus: artikli 3 esimese lõigu kohaselt koostatud loetellu kantud omavalitsusüksus;
7) WIESi maatükk: artikli 4 lõike 3 kolmanda lõigu alusel määratud maatüki eriline liigitus;
8) WIESi omandaja: artiklis 5 osutatud isik;
9) WIESi eluruum: artikli 4 lõike 3 kolmanda lõigu kohaselt määratud eluruumi liigitus.“
6
Dekreedi artiklis 3 on ette nähtud:
„Flaami valitsus koostab määrusega iga kuue aasta järel ja esimest korda 2023. aastal loetelu käesoleva dekreedi kohaldamisalasse kuuluvatest omavalitsusüksustest. Flaami valitsus koostab selle nimekirja kinnisvara kõrgeima hinna alusel.
Esimeses lõigus nimetatud nimekirja kantud omavalitsusüksused võivad kohaliku omavalitsuse määruses sätestada, et artikli 4 lõikes 1 nimetatud kinnisasja võõrandamisele kohaldatakse eritingimusi.“
7
Dekreedi artiklis 4 on sätestatud:
„(1)   Artiklis 3 nimetatud omavalitsusüksustes, kes on artikli 3 teise lõigu alusel võtnud vastu määruse, võib kohaldada eritingimusi niisugus(t)e maa ja eluruumide võõrandamisele, mis on hõlmatud ühega järgmistest projektidest:
1) projekt, mille jaoks on taotletud keskkonnaluba elamuarenduseks, mis hõlmab vähemalt viit elamute ehitamiseks mõeldud krunti;
2) projekt, mille jaoks taotletakse keskkonnaluba linnaplaneerimise toiminguteks ühismajade projektide ja vähemalt viie eluruumiga kortermajade jaoks;
3) projekt, mis iseenesest ei vasta punktides 1 või 2 nimetatud tingimustele, kuid mis koos keskkonnalubadega, mis on antud viimase viie aasta jooksul enne punktis 1 või 2 nimetatud taotluse esitamist elamuarenduste, ühismajade või korterite kohta – mis külgnevad projekti maatükiga –, on tegelikult kooskõlas punktis 1 või 2 nimetatud tingimustega. […]
[…]
(3)   Omavalitsusüksuse volikogu näeb kohaliku omavalitsuse määruses ette, et linna‑ ja vallavolikogu võib lõikes 1 nimetatud projektidele, mis ei ole lõike 2 alusel välja jäetud, kehtestada käesoleva dekreedi artiklis 5 sätestatud võõrandamistingimusi selleks, et:
1) vähemalt 40% kavandatud eluruumide või elamute ehitamiseks mõeldud kruntide arvust, millest on maha arvatud sotsiaaleluruumide või lepinguliste üürieluruumide pakkumise elluviimise protsent, kui tegemist on maaga, mis kuulub 7. detsembri 2018. aasta dekreedi artiklis I.3 osutatud üksustele;
2) vähemalt 20% ja kuni 40% kavandatud eluruumide või elamute ehitamiseks mõeldud osade arvust, millest on maha arvatud sotsiaaleluruumide või sooduskava alusel välja üüritavate korterite pakkumise elluviimise protsent, kui tegemist on maaga, mis kuulub muudele füüsilistele või juriidilistele isikutele kui need, kes on nimetatud 7. detsembri 2018. aasta dekreedi artiklis I.3.
Kohaliku omavalitsuse volikogu näeb omavalitsusüksuse määruses ette kriteeriumid, mille alusel linna‑ ja vallavolikogu võib kehtestada käesolevas artiklis nimetatud projektide võõrandamise tingimused. Need kriteeriumid on seotud käesoleva dekreedi eesmärkidega ja omavalitsusüksuse finantssuutlikkusega.
Kohaliku omavalitsuse volikogu määrab kohaliku omavalitsuse määruses kindlaks lõpliku protsendimäära seoses artiklis 5 sätestatud võõrandamistingimuste kohaldamisega. Määruses sätestatud protsendimäär kujutab endast WIESi omavalitsusüksuse kasutatavat miinimumprotsenti, mille suhtes kohaldatakse artiklis 5 sätestatud võõrandamistingimusi.
Lõikes 1 nimetatud keskkonnaloa taotleja märgib oma taotluses maatükid või eluruumid, mis on ette nähtud selleks, et täidetud oleks kolmanda lõigu alusel WIESi omavalitsusüksuse volikogu kindlaks määratud lõplik protsendimäära nõue. Kindlaks määratud maatükid ja eluruumid on WIESi maatükid ja WIESi eluruumid.
Neljanda lõigu kohaldamiseks võib omavalitsusüksuse volikogu kehtestada kohaliku omavalitsuse määruses lisatingimusi.
[…]“.
8
Dekreedi artikkel 5 on sõnastatud järgmiselt:
„WIESi maatükke ja WIESi eluruume võib võõrandada üksnes isikutele, kes vastavad kõigile järgmistele tingimustele:
1) kümne aasta jooksul enne võõrandamist on isik vähemalt viis aastat olnud järjepidevalt kantud WIESi omavalitsusüksuse või Flaami piirkonnas asuva naaberomavalitsuse rahvastikuregistrisse […]
2) isik vastab Flaami valitsuse kehtestatud kinnisvara ja tuluga seotud tingimustele kinnisvara omamise ja sissetuleku kohta, mis tõendavad tema keerulisemat varalist seisu;
3) isik on kantud rahvastikuregistrisse […]
Abikaasad, selle isiku registreeritud või registreerimata elukaaslane, kellele WIESi maatükk või WIESi eluruum üle antakse, kes hakkavad seda maatükki või eluruumi ühiselt kasutama, vastavad samuti esimese lõigu punktides 2 ja 3 sätestatud tingimustele.
Esimese lõigu kohaldamiseks võib kohaliku omavalitsuse volikogu sätestada kohaliku omavalitsuse määruses rangemad tingimused. Näiteks võib kohaliku omavalitsuse volikogu piirata esimese lõigu punkti 1 kohaldamist isikutega, kes on kümne aasta jooksul enne võõrandamist olnud vähemalt viis aastat järjepidevalt kantud oma omavalitsusüksuse rahvastikuregistrisse.“
9
WIESi dekreedi artikli 10 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui WIESi omandaja ostab WIESi maatüki või WIESi eluruumi kehtiva omavalitsusüksuse määruse artikli 5 alusel, annab WIESi omavalitsusüksus WIESi omandajale rahalise abi, mis põhineb nende maatükkide hinnangulisel hinnal, mille WIESi omandaja omandab. Rahaline abi moodustab vähemalt 50% maatüki osade hinnangulisest hinnast.
WIESi omavalitsusüksus maksab esimeses lõigus nimetatud rahalise abi summa tehingut korraldava ametniku blokeeritud kontole, mille määrab kindlaks WIESi omandaja. Summa vabastatakse müüja kasuks pärast tehingu tegemist ja see moodustab osa ostja WIESi omandaja tasutud ostuhinnast.
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
10
Flaami piirkond võttis 23. juunil 2023 vastu WIESi dekreedi. Dekreet võimaldab omavalitsusüksustel, kus kinnisvarahinnad on eriti kõrged, reserveerida üheksaks kuuks teatavad maatükid või eluruumid omandajale, kelle sissetulek jääb allapoole kindlaksmääratud künniseid ja kes suudavad põhjendada sidet asjaomase omavalitsusüksusega. Dekreedis on ette nähtud, et omavalitsusüksused, kes otsustavad niisuguseid piiranguid kohaldada, tagavad, et müüjale tasutakse omandaja nimel osa kinnisasja hinnast.
11
Fremoluc ja Association de Promotion des Droits Humains et des Minorités esitasid 31. jaanuari ja 1. veebruari 2024. aasta taotluses WIESi dekreedi peale tühistamiskaebuse Grondwettelijk Hofile (Belgia konstitutsioonikohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
12
Oma kaebuste põhjendamiseks esitavad nad sisuliselt väited, et on rikutud mitut Belgia põhiseaduse sätet koostoimes esiteks liikumisvabadust käsitlevate liidu õigusnormidega ning teiseks ELTL artikli 107 lõikega 1 ja artikli 108 lõikega 3.
13
Esimesena leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et WIESi dekreet tuleb osaliselt tühistada põhjusel, et see on põhiseadusega vastuolus, sest see võimaldab omavalitsusüksustel, kes on otsustanud kasutada selles ette nähtud süsteemi, võtta arvesse ajavahemikku, mille jooksul oli kavandav omandaja kantud naaberomavalitsuse rahvastikuregistrisse, üksnes siis, kui see omavalitsusüksus asub Flaami piirkonnas, mitte siis, kui see asub teises piirkonnas.
14
Teisena leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et puudub põhjendatud kahtlus, et WIESi dekreet on kooskõlas ELTL artiklitega 21, 45, 49, 56 ja 63 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT 2004, L 158, lk 77), artiklitega 22 ja 24.
15
Kolmandana leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ta peab kindlaks tegema, kas WIESi dekreedi vastuvõtmiseni viinud projektist tuli komisjonile ELTL artikli 108 lõike 3 kohaselt teatada, sest selle eesmärk oli kehtestada riigiabi kava.
16
Sellega seoses soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus kõigepealt teada, kas dekreedi artiklis 10 ette nähtud rahalist abi tuleb pidada ettevõtjale eelise andmiseks, arvestades eelkõige 24. juuli 2003. aasta kohtuotsuses Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415) sedastatud kriteeriume avaliku teenuse osutamise kohustuste hüvitamise kohta.
17
Seejärel soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas WIESi dekreedi jõustumine on ELTL artikleid 107 ja 108 käsitlevat Euroopa Kohtu praktikat arvestades piisav, et tuua kaasa rahalise eelise andmine, või tuleb vastupidi asuda seisukohale, et eelise andmine eeldab enne uute rakendusmeetmete võtmist. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib selle kohta, et selleks, et omavalitsusüksus saaks teha dekreedis ette nähtud makse, peab omavalitsusüksuse volikogu olema selleks vastu võtnud kohaliku omavalitsuse määruse. Selles kohaliku omavalitsuse määruses tuleb kindlaks määrata WIESi omandajale reserveeritud maa või eluruumide protsendimäär, ületamata seejuures nimetatud dekreediga kehtestatud piire, ning määrata kindlaks kriteeriumid, mille alusel võib kehtestada projektidele võõrandamise tingimusi. Nimetatud kohaliku omavalitsuse määrusega võidakse samuti muuta eluruumi võõrandamise tingimused rangemaks ja näha ette, et kohaliku omavalitsuse rahaline abi katab suurema osa asjaomase kinnisasja hinnast.
18
Viimaks leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ta peab kindlaks tegema, kas riigiabist teatamisega seotud vähese tähtsusega abi künnist on käesoleval juhul ületatud.
19
Neljandana, juhul kui WIESi dekreeti tuleb käsitada nii, et selle eesmärk on kehtestada riigiabi kava, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas dekreedi tagajärjed on võimalik jätta lõplikult kehtima, et vältida asjaomaste isikute õiguspärase ootuse või õiguskindluse põhimõtte rikkumist.
20
Neil asjaoludel otsustas Grondwettelijk Hof (konstitutsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [ELTL] artikli 107 lõiget 1 ja artikli 108 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et niisugune meede, nagu on ette nähtud [WIESi dekreedi] artiklis 10, kujutab endast uut riigiabi, millest tuli [komisjoni] teavitada?
2.
Kui konstitutsioonikohus peaks oma esimesele eelotsuse küsimusele antud vastuse alusel jõudma järeldusele, et [WIESi dekreediga] eiratakse eelotsuse küsimuses nimetatud õigusnormidest tulenevaid kohustusi, siis kas ta võib jätta eelnimetatud dekreedi tagajärjed lõplikult kehtima, et kaitsta nende eraisikute, kes on dekreedi alusel omandanud maatüki või eluruumi, õiguspärast ootust ning vältida õiguslikku ebakindlust, mis võib tuleneda dekreedi tühistamise tagasiulatuvast mõjust nende isikute suhtes ning mis võib eelkõige ohustada nende eluasemeolukorda?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
21
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artikli 107 lõiget 1 ja artikli 108 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et riigisisesed õigusnormid, milles on omavalitsusüksustel, kelle territooriumil on kinnisvara hind eriti kõrge, lubatud kehtestada kord, milles nähakse ette, et teatavate maatükkide või eluruumide müüjatele makstakse osa asjaomaste maatükkide ostuhinnast omandaja nimel – kes vastab tingimustele, mis puudutavad tema sotsiaalset olukorda ja tema seotust kõnealuse omavalitsusüksusega –, tuleb asuda seisukohale, et selles kehtestatakse riigiabi kava, millest tuleb komisjonile teatada, kui need õigusnormid jätavad esiteks igale omavalitsusüksusele võimaluse valida, kas niisugune süsteem kehtestada või mitte, ning teiseks annavad talle kaalutlusruumi projekti abi saamise sobivuse küsimuses, ja selle kava alusel asjaomase maa hinna osa kindlaksmääramisel.
22
ELTL artikli 108 lõike 3 kohaselt teavitatakse komisjoni kõikidest plaanidest riigiabi määramise või muutmise kohta piisavalt aegsasti, et ta võiks avaldada oma arvamuse.
23
Määruse 2015/1589 artikli 2 lõikes 1 on sätestatud, et kui ELTL artikli 109 või muude asjakohaste sätete alusel koostatud määrustes ei ole sätestatud teisiti, teatab kõnealune liikmesriik kõikidest uue abi andmise plaanidest komisjonile piisavalt aegsasti.
24
Sama määruse artikli 1 punktis c on mõiste „uus abi“ määratletud kui „kogu abi, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, sealhulgas olemasoleva abi muudatused“.
25
Selle kohta tuleb esimesena märkida, et selle määruse artikli 1 punkti d tähenduses on „abikava“„mis tahes õigusakt, mille alusel võidakse ilma edasiste rakendusmeetmeteta anda individuaalset abi õigusaktis üldiselt ja abstraktselt määratletud ettevõtjatele, ja mis tahes õigusakt, mille alusel võidakse anda eriprojektiga sidumata abi ühele või mitmele ettevõtjale määramata ajaks ja/või määramata ulatuses“.
26
Arvestades, et niisugune meede nagu on kõne all põhikohtuasjas, puudutab kohaliku omavalitsuse rahalist abi konkreetsete projektide puhul, tuleb käesolevas asjas välja selgitada, kuidas tuleb niisugust meedet liigitada selle määratluse ainsa ja esimese osa alusel, see tähendab neist sätetest lähtuva määratluse põhjal, millega võidakse ilma edasiste rakendusmeetmeteta anda individuaalset abi õigusaktis üldiselt ja abstraktselt määratletud ettevõtjatele.
27
Määratluse esimese osa alusel eeldab riikliku meetme abikavaks liigitamine, et täidetud on kolm kumulatiivset tingimust. Esiteks võib ettevõtjatele anda individuaalset abi õigusakti alusel. Teiseks ei ole selle abi andmiseks vaja mingeid edasisi rakendusmeetmeid. Kolmandaks peavad ettevõtjad, kellele võib individuaalset abi anda, olema määratletud „üldiselt ja abstraktselt“ (16. septembri 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Belgia ja Magnetrol International, C‑337/19 P, EU:C:2021:741, punkt 60, ning 6. juuni 2024. aasta kohtuotsus Ryanair vs. komisjon, C‑441/21 P, EU:C:2024:477, punkt 106).
28
Mis puudutab teist tingimust edasiste rakendusmeetmete puudumise kohta, siis tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, et see on täidetud, kui ettevõtjad võivad saada eelise, mis kujutab endast individuaalset abi ainuüksi kõnealuse sätte tõttu, või kui nad võivad saada niisugust abi üksnes selle sätte alusel (vt selle kohta 4. märtsi 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Fútbol Club Barcelona, C‑362/19 P, EU:C:2021:169, punkt 69; 16. septembri 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Belgia ja Magnetrol International, C‑337/19 P, EU:C:2021:741, punkt 106, ning 6. juuni 2024. aasta kohtuotsus Ryanair vs. komisjon, C‑441/21 P, EU:C:2024:477, punktid 108 ja 109).
29
Selle kohta olgu meenutatud, et abi andmise sätte pelk tehniline kohaldamine ei ole „edasine rakendusmeede“ määruse 2015/1589 artikli 1 punkti d tähenduses. Niisugune „edasine rakendusmeede“ eeldab nimelt, et asjaomast sätet kohaldaval asutusel on kaalutlusõigus, mis võimaldab tal mõjutada abisummat, selle omadusi või selle andmise tingimusi (vt selle kohta 16. septembri 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Belgia ja Magnetrol International, C‑337/19 P, EU:C:2021:741, punkt 105).
30
Hinnates küsimust, kas sellise rahalise abi andmine, nagu on kõne all põhikohtuasjas, nõuab edasisi rakendusmeetmeid käesoleva kohtuotsuse punktis 27 nimetatud teise tingimuse tähenduses, tuleb lähtuda asjaolust, et eelotsusetaotlus puudutab riigisiseseid õigusnorme, milles on kindlaks määratud üldine raamistik, mille alusel teatavad omavalitsusüksused võivad otsustada kehtestada rahalise abi süsteemi, ilma et nendes õigusnormides endis oleks kehtestatud otseselt niisuguseid süsteeme ning et määratletaks kõiki nende rakendamise tingimusi.
31
Täpsemalt ilmneb eelotsusetaotlusest, et esiteks võivad ainult omavalitsusüksused, kes on otsustanud võtta vastu kohaliku omavalitsuse määruse – milles on kehtestatud meetmed WIESi dekreedis ette nähtud üldise raamistiku rakendamiseks tema territooriumil –, toetada rahaliselt sellel territooriumil asuvate eluruumide või maatükkide omandamist, arvestades, et dekreedis ei ole abi saamiseks sobivaid omavalitsusüksusi vähimalgi määral kohustatud niisugust määrust vastu võtma, kuna neile on antud võimalus jätta dekreet rakendamata.
32
Teiseks ilmneb eelotsusetaotluse esitanud kohtu Belgia õiguse kohta esitatud andmetest, et WIESi dekreedi rakendamiseks mõeldud kohaliku omavalitsuse määruse vastuvõtmisel peab omavalitsusüksus täpsustama oma territooriumil sel alusel rahalise abi andmist reguleerivate eeskirjade olulisi aspekte. Eeskätt peab ta dekreedis ette nähtud piire ületamata kindlaks määrama dekreediga lubatud meetme alla kuuluvate maatükkide ja eluruumide protsendi ning asjaomase kinnisasja hinna selle osa, mille eest tasutakse. Asjaomane omavalitsusüksus võib samuti lisada dekreedis juba kehtestatud tingimustele lisatingimusi nii omandajate kui ka kinnisvara valiku kohta.
33
Käesoleva kohtuotsuse punktis 27 nimetatud teist tingimust arvestades tuleb asuda seisukohale, et niisugustes õigusnormides on antud asjaomastele omavalitsusüksustele kaalutlusõigus, mis puudutab nii nende territooriumil rahalise abi süsteemi kohaldamise põhimõtet ennast kui ka selle süsteemi olulisi osi, eelkõige kinnisvaratehingute abi saamise sobivuse tingimusi ja antava rahalise abi ulatust.
34
Sellest järeldub, et niisuguste õigusnormidega ei võimaldata asjaomastel omavalitsusüksustel anda rahalist abi üksnes nende sätete alusel, vaid – vastupidi – nendes on eeldatud, et need omavalitsusüksused võtavad edasisi rakendusmeetmeid määruse 2015/1589 artikli 1 punkti d tähenduses. Järelikult – ilma et oleks vaja analüüsida, kas selline toetus on kooskõlas kõigi tingimustega, mis on nõutavad riigiabiks liigitamisel ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses – tuleb tõdeda, et neid õigusnorme ei saa pidada abikavaks, millest tuleb komisjonile ELTL artikli 108 lõike 3 ja nimetatud määruse artikli 2 lõike 1 kohaselt teatada.
35
Teisena olgu märgitud, et määruse artikli 1 punktis e on „individuaalne abi“ määratletud kui „abi, mida ei anta abikava raames, ja abikava raames antav abi, millest tuleb teatada“.
36
Võttes aga arvesse, et eeltoodust ilmneb, et niisugused õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, võimaldavad rahalist toetust anda alles pärast edasiste rakendusmeetmete võtmist, ei saa neid mingil juhul käsitada nii, et nende endiga antakse individuaalset abi.
37
Kõike eeltoodut arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et ELTL artikli 107 lõiget 1 ja artikli 108 lõiget 3 koostoimes määruse 2015/1589 artikli 1 punktidega c–e ja artikli 2 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et riigisisesed õigusnormid, milles on omavalitsusüksustel, kelle territooriumil on kinnisvara hind eriti kõrge, lubatud kehtestada kord, milles nähakse ette, et teatavate maatükkide või eluruumide müüjatele makstakse osa asjaomaste maatükkide ostuhinnast omandaja nimel – kes vastab tingimustele, mis puudutavad tema sotsiaalset olukorda ja tema seotust kõnealuse omavalitsusüksusega –, tuleb asuda seisukohale, et selles ei kehtestata riigiabi kava, millest tuleb komisjonile teatada, kuna need õigusnormid jätavad esiteks igale omavalitsusüksusele võimaluse valida, kas niisugune süsteem kehtestada või mitte, ning teiseks annavad talle kaalutlusruumi projekti abi saamise sobivuse küsimuses ja selle kava alusel asjaomase maa hinna osa kindlaksmääramisel.
Teine küsimus
38
Eelotsusetaotlusest nähtub, et teine küsimus on esitatud üksnes juhuks, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav. Arvestades esimesele küsimusele antud eitavat vastust, ei ole teisele küsimusele vaja vastata.
Kohtukulud
39
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:
ELTL artikli 107 lõiget 1 ja artikli 108 lõiget 3 koostoimes nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL] artikli 108 kohaldamiseks) artikli 1 punktidega c–e ja artikli 2 lõikega 1
tuleb tõlgendada nii, et
riigisisesed õigusnormid, milles on omavalitsusüksustel, kelle territooriumil on kinnisvara hind eriti kõrge, lubatud kehtestada kord, milles nähakse ette, et teatavate maatükkide või eluruumide müüjatele makstakse osa asjaomaste maatükkide ostuhinnast omandaja nimel – kes vastab tingimustele, mis puudutavad tema sotsiaalset olukorda ja tema seotust kõnealuse omavalitsusüksusega –, tuleb asuda seisukohale, et selles ei kehtestata riigiabi kava, millest tuleb Euroopa Komisjonile teatada, kuna need õigusnormid jätavad esiteks igale omavalitsusüksusele võimaluse valida, kas niisugune süsteem kehtestada või mitte, ning teiseks annavad talle kaalutlusruumi projekti abi saamise sobivuse küsimuses ja selle kava alusel asjaomase maa hinna osa kindlaksmääramisel.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.