62021TJ0702_RES
Kohtuasi T‑702/21
Ekobulkos EOOD
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (esimene koda) 21. detsembri 2022. aasta otsus
Riigiabi – Elektrienergia tootmine taastuvatest energiaallikatest – Kaebus – Tegevusetushagi – Üleskutse tegutsemiseks – Vastuvõetavus – Tegutsemiskohustus – Puudumine
Tegevusetushagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Vastuvõetavuse tingimused – Eelnev üleskutse tegutsemiseks – Oluline vorminõue – Ulatus
(ELTL artikli 265 teine lõik)
(vt punkt 17)
Tegevusetushagi – Vastuvõetavuse tingimused – Kohtueelse menetluse nõuetekohasus – Institutsiooni ametlik kiri – Vaidluse eseme piiritlemine – Tegutsemise üleskutse ja hagiavalduse vaheline lahknevus – Hindamine
(ELTL artikli 265 teine lõik)
(vt punktid 19–24)
Tegevusetushagi – Komisjoni tegutsemiskohustus – Väidetavalt õigusvastast riigiabi puudutava teabe uurimise kohustus – Kohustus teavitada huvitatud isikut, kui tõendid ei ole piisavad, või võtta esialgse uurimise etapi lõpus vastu otsus – Tegevusetus
(ELTL artikkel 265; nõukogu määrus 2015/1589, artikkel 4, artikli 12 lõike 1 teine lõik, artikli 15 lõige 1 ja artikli 24 lõike 2 teine lõik)
(vt punktid 27–30)
Riigiabi – Kaebuste läbivaatamine – Komisjoni kohustused – Väidetavalt ebaseaduslikku abimeedet käsitlev teave, mida vastuväidete esitamata jätmise otsuses on juba arvesse võetud – Uurimiskohustus – Puudumine – Teave, millest ei nähtu heakskiidetud meetme väär kohaldamine ega uue abi andmine – Kohustus võtta esialgse uurimise etapi lõpus vastu otsus – Puudumine
(ELTL artiklid 107 ja 108 ning artikli 265 teine lõik; nõukogu määrus 2015/1589, artikkel 4, artikli 12 lõike 1 teine lõik, artikli 15 lõige 1 ja artikli 24 lõike 2 teine lõik)
(vt punktid 34–39)
Tegevusetushagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Hagi aluseks olev tegevusetus – Väidetavalt ebaseaduslikku riigiabi käsitleva kaebuse mõistliku aja jooksul läbivaatamata jätmine – Tegevusetuse puudumine läbivaatamise tähtaja osas tulenevalt tegutsemiskohustuse puudumisest
(ELTL artikkel 265; nõukogu määrus 2015/1589, artikli 12 lõike 1 teine lõik ja artikli 24 lõige 2)
(vt punkt 40)
Kokkuvõte
Äriühing Ekobulkos EOOD on Bulgaaria elektritootja, kellele kuulub 19. mail 2012 käiku lastud päikeseelektrijaam.
Euroopa Komisjon leidis 4. augusti 2016. aasta otsusega (
1
), et Bulgaaria abikava taastuvatest energiaallikatest elektri tootmisele, millest Bulgaaria valitsus oli teavitanud (
2
), oli ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaselt siseturuga kokkusobiv ja otsustas jätta vastuväited esitamata.
Heakskiidetud abikava kehtestas eelkõige tingimused, millistel taastuvatest energiaallikatest elektri tootjad võisid saada soodsamaid ostuhindu. Neid tingimusi muudeti 2015. aastal eelkõige kumuleerimisvastaste eeskirjadega (
3
) (edaspidi „kõnealune meede“). Täpsemalt öeldes oli nende eeskirjade kohaselt – selleks, et kõrvaldada igasugune ülemäärase hüvitamise risk – toetuse taseme määramisel nõutav vastavalt vajadusele soodsamate ostuhindade vähendamine, arvates maha enne 3. maid 2011, s.o kõnealuse korra kehtestanud seaduse jõustumise kuupäev, esitatud taotluse alusel saadud investeerimisabi summa.
Ekobulkos esitas 21. veebruaril 2020 komisjonile kaebuse, milles väitis, et Bulgaaria Vabariik on andnud teatavatele taastuvatest energiaallikatest saadud elektri tootjatele ebaseaduslikku ja siseturuga kokkusobimatut riigiabi, võimaldades neile soodsaid ostuhindu, millele ei kohaldata ühtegi kõnealuse meetme kohast vähendust. Ekobulkos tõi oma väidete põhjendamiseks esile eelkõige asjaolu, et kõnealune meede tõi soodsate ostuhindade kehtestamisega kaasa erineva toetuse taseme, mis sõltus kuupäevast, millal abitaotlus esitati. Tema sõnul põhjustas selline meede neil asjaoludel asjaomaste elektritootjate vahelist ebavõrdsust, mis kaebaja väitel on diskrimineeriv.
Komisjon vastas talle 7. oktoobri 2020. aasta kirjaga, milles ta märkis esiteks, et on kõnealust meedet juba uurinud menetluse käigus, mille tulemusel võttis ta vastu 2016. aasta positiivse otsuse, tuginedes selles osas erinevatele analüüsitavatele asjaoludele, mis on esitatud selle otsuse põhjendustes. Neil asjaoludel leidis komisjon, et ta on 2015. aastal tehtud muudatused, sealhulgas ka kõnealuse meetme juba heaks kiitnud. Teiseks märkis komisjon, et kaebuses esitatud teabe põhjal ei tuvastanud ta heaks kiidetud meetme väära kohaldamist ega uusi meetmeid, mis võiksid endast kujutada riigiabi. Kokkuvõttes kutsus ta hagejat üles saatma talle soovi korral mis tahes täiendavat teavet, millest võiks kasu olla, vastasel juhul loetakse, et tema kaebus on tagasi võetud.
Ekobulkos kordas oma analüüsi komisjonile 7. novembril 2020 saadetud kirjas, jäädes nõnda nii selles kui ka hilisemas 22. juuni 2021. aasta kirjas oma argumentide juurde. Viimati nimetatud kirjas, mille ta esitas üleskutsena tegutsemiseks ELTL artikli 265 teise lõigu tähenduses, palus Ekobulkos komisjonil kasutada pädevust, mis tal on määruse 2015/1589 (
4
) alusel, selleks et teha korraldus vaidlusaluste sätete kohaldamise peatamiseks, kuni komisjon on teinud nende siseturuga kokkusobivuse kohta lõpliku otsuse.
Neil asjaoludel esitas Ekobulkos 30. oktoobril 2021 Üldkohtusse tegevusetushagi, milles palus tuvastada, et komisjon on õigusvastaselt jätnud võtmata seisukoha tema kaebuse suhtes.
Üldkohus jättis selle hagi 21. detsembri 2022. aasta otsusega põhjendamatuse tõttu rahuldamata.
See kohtuotsus on märkimisväärne kahes aspektis. Esiteks annab see Üldkohtule võimaluse analüüsida tegevusetushagi vastuvõetavust hagi ulatuse tegutsemise üleskutsega piiritlemise vaatenurgast, kui tegemist on vähemalt formaalse lahknevusega ametliku kirja eseme ja tegevusetushagi eseme vahel. Teiseks on see ka Üldkohtu jaoks võimalus täpsustada sisulisest küljest, millistel asjaoludel ei ole komisjon kohustatud võtma seisukohta talle esitatud kaebuse osas, mis käsitleb väidetavat riigiabimeedet, eriti juhul, kui ta leiab, et varasemas otsuses on tal juba palutud kõnealust meedet uurida.
Üldkohtu hinnang
Kõigepealt analüüsis Üldkohus komisjoni väidet, et hagi on vastuvõetamatu, kuna rikutud on olulist menetlusnormi. Komisjon nimelt leidis, et 22. juuni 2021. aasta kiri ei olnud käsitatav üleskutsena tegutsemiseks ELTL artikli 265 teise lõigu tähenduses, võttes arvesse sellekohase taotluse ja tegevusetushagi vahelist lahknevust nende õigusliku aluse pinnalt.
Üldkohus märkis esmalt, et ELTL artikli 265 teises lõigus ette nähtud tegutsemise üleskutsega piiritletakse selle hagi ulatust, mille võib esitada juhul, kui asjaomane institutsioon ei võta kahe kuu jooksul asjas seisukohta. Neil asjaoludel tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et selleks nõutav ametlik kiri tuleb koostada piisavalt selgelt ja täpselt, et asjaomasel institutsioonil oleks võimalik mõista eelkõige selle sisu ja seda, et tal tuleb sellega seoses võtta seisukoht.
Käesoleval juhul Üldkohus – olgugi et ta nõustus komisjoni viidatud lahknevuse esinemisega – keeldus siiski nõustumast, võttes arvesse neid kohtupraktikast tulenevaid põhimõtteid, et see lahknevus on niisugune, mis toob kaasa hagi vastuvõetamatuse. Neil asjaoludel jätkas Üldkohus oma analüüsi, lähtudes eespool meenutatud asjakohastest kriteeriumidest, analüüsides 22. juuni 2021. aasta kirja sisuliselt, võttes arvesse kõiki kaebaja poolt haldusmenetluses esitatud tõendeid. Ent Üldkohus jõudis selle analüüsi tulemusel järeldusele, et alates kaebuse saatmisest ei olnud Ekobulkos kordagi muutnud oma põhinõuet, milleks oli käesolevas asjas otsuse tegemine viidatud meetme kokkusobivuse kohta, võttes arvesse riigiabi käsitlevaid õigusnorme, ja mis oli pealegi piisavalt selge ja täpne eespool viidatud kohtupraktika tähenduses. Sama kehtib ka 22. juuni 2021. aasta kirja kohta, hoolimata sellest, et oma nõudes oli ta esitanud formaalselt teistsuguse taotluse, mistõttu tuleb seda kirja käsitada üleskutsena tegutsemiseks. Üldkohus leidis neil asjaoludel, et hagi tuleb tunnistada vastuvõetavaks.
Seejärel märkis Üldkohus tegevusetushagi põhjendatusega seoses, et ta saab selle üle otsustada alles siis, kui on kontrollinud, kas ajal, mil komisjoni kutsuti üles tegutsema ELTL artikli 265 tähenduses, oli tal tõepoolest tegutsemiskohustus.
Käesoleval juhul reguleerib komisjoni kohustusi riigiabi valdkonnas, eelkõige sellise meetme uurimisel, mis võib endast kujutada riigiabi, määrus 2015/1589. Konkreetsemalt näeb selle määruse artikli 15 lõige 1 ette, et võimaliku ebaseadusliku abi kontrollimise põhjal tuleb teha otsus (
5
). Seega on komisjonil tegutsemiskohustus üksnes siis, kui ta on kõnealust meedet uurinud, kusjuures tuleb täpsustada, et ta ei ole kohustatud tegutsema, kui kaebuse esitamise järel ei ole tal õnnestunud saada uurimiseks piisavalt tõendeid (
6
).
Üldkohus märkis selle kohta esiteks, et 2016. aasta otsuses riigiabi kokkusobivaks tunnistamise kohta võttis komisjon arvesse 2015. aastal tehtud seadusemuudatusi, sealhulgas kõnealust meedet, nagu nähtub selle otsuse põhjendustest. Seega teatas komisjon kaebajale õigesti, et ta on kõnealuse meetme kohta juba otsuse teinud. Nagu Üldkohus märkis, siis ükski määruse 2015/1589 säte ei kohusta komisjoni vastu võtma uut otsust niisuguse riigiabi kokkusobivuse kohta siseturuga, millega seoses ta on juba otsuse teinud, enne kui ta lisas, et kui see nii ei oleks, siis oleks igal huvitatud poolel võimalik riigiabi kokkusobivaks tunnistamise analüüsi vaidlustada, ja seda ka pärast tühistamishagi esitamise tähtaja möödumist.
Teiseks, kuivõrd komisjoni hinnangul ei olnud kaebuse alusel pealegi võimalik tuvastada kõnealuse meetme väära kohaldamist või uue meetme kehtestamist lisaks sellele, mida on juba uuritud, leidis Üldkohus, et Ekobulkos ei ole millegagi tõendanud, et see hinnang on väär.
Eelnevast tuleneb, et hetkel, mil komisjoni kutsuti üles tegutsema, ei olnud tal mingit kohustust tegutseda. Tegutsemiskohustuse puudumisel ei saa kaebaja tulemuslikult tugineda ka väitele, et tema kaebuse läbivaatamise menetlus oli ülemäära pikk.
Kokkuvõttes, kuna komisjonile ei saanud tegevusetust ette heita, otsustas Üldkohus jätta hagi rahuldamata.
(
1
)	4. augusti 2016. aasta otsus C(2016) 5205 (final) (juhtum SA.44840) (2016/NN).
(
2
)	Teatatud abikava hõlmas 3. mail 2011 jõustunud taastuvenergiaseadust (Zakon za energiata ot vazobnovyaemi iztochnitsi) (ZEVI) (DV, nr 35, 3.5.2011) ning 18. märtsi 2013. aasta elektrihindu reguleerivat määrust ja 20. veebruari 2004. aasta elektrihindu reguleerivat määrust.
(
3
)	Käesoleval juhul on tegemist 24. juuli 2015. aasta seaduse, millega muudetakse ja täiendatakse energiaseadust (Zakon za izmenenie i dopalnenie na Zakona za energetikata) (ZID-ZE) (DV nr 56, 24.7.2015), paragrahviga 18.
(
4
)	Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määrus (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL] artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9). Käesolevas asjas puudutas taotlus selle määruse artikli 13 lõiget 1.
(
5
)	Määruse 2015/1589 artikli 4 lõigete 2, 3 ja 4 kohaselt, millele viitab selle määruse artikli 15 lõige 1, on sellise otsuse eesmärk tuvastada, et kõnealune meede ei ole riigiabi, et see on siseturuga kokkusobiv, või vastupidi, et arvestades sellega seoses tekkinud kahtlusi, on vaja algatada ametlik uurimismenetlus.
(
6
)	Määruse 2015/1589 artikli 24 lõige 2, millele viitab selle määruse artikli 12 lõike 1 teine lõik.