62003CC0013_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Šīs lietas priekšmets ir apelācijas sūdzība, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza par Pirmās instances tiesas 2002. gada 25. oktobra spriedumu lietā T‑80/02 Tetra Laval /Komisija ( Recueil, II‑4519. lpp.), ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla “Komisijas 2002. gada 30. janvāra lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 8. panta 4. punktu un nosaka pasākumus efektīvas konkurences atjaunošanai (lieta COMP/M. 2416 – Tetra Laval / Sidel )”.
I – Atbilstošās tiesību normas
2. Kā zināms, lai veicinātu tādas “sistēmas, kas nodrošina to, ka iekšējā tirgū nav izkropļota konkurence,” izveidošanu [EEK līguma 3. panta f) punkts, pēc grozījumiem – EK līguma 3. panta g) punkts, jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts], ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 4064/89 (2) (turpmāk tekstā – “Regula par koncentrāciju” vai vienkārši – “Regula”) ir ieviesta Kopienas mēroga koncentrācijas kontrole (3) . Tādēļ ir noteikts, ka minētās darbības iepriekš ir jāpaziņo Komisijai un tai jānovērtē to saderība ar kopējo tirgu atbilstoši Regulas 2. panta kritērijiem.
3. Saistībā ar šo procedūru ir jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas 7. panta 1. punktu Kopienas mēroga koncentrācija nav īstenojama pirms tās paziņojuma Komisijai un tās tieši vai netieši izteiktas atļaujas. Taču minētā panta 3. punktā ir noteikts, ka tas “nekavē publiska konkursa rīkošanu, par ko Komisijai paziņots [..], ar noteikumu, ka ieguvējs neizmanto balsstiesības, kas saistītas ar attiecīgajiem vērtspapīriem, vai to dara, tikai lai saglabātu šo investīciju pilnu vērtību un pamatojoties uz Komisijas piešķirto atbrīvojumu [..]”.
4. Runājot par lēmumiem, ko var pieņemt Komisija, ir jāpiemin Regulas 8. panta 3. punkts, kurā ir noteikts, ka kritēriju izpildes gadījumā Komisija “pieņem lēmumu par koncentrācijas nesaderību ar kopējo tirgu”. Tālāk minētā panta 4. punktā ir noteikts – “[ja] koncentrācija ir jau realizēta, Komisija, pieņemot lēmumu saskaņā ar 3. punktu, vai ar atsevišķu lēmumu drīkst pieprasīt uzņēmumu vai apvienoto aktīvu sadalīšanu vai kopīgas kontroles pārtraukšanu vai kādu citu piemērotu darbību, kas atjaunotu efektīvas konkurences apstākļus”.
II – Fakti un procedūra
A – Paziņotā koncentrācija un procedūra Komisijā
5. Faktu restaurēšana pārsūdzētajā spriedumā atklāj šādus apstākļus:
“6 2001. gada 27. martā Tetra Laval SA, kas ir atbilstoši Francijas tiesībām dibināts privātuzņēmums un kontrolakciju sabiedrībai Tetra Laval BV
(turpmāk tekstā – “ Tetra ” vai “prasītāja”), kas pieder Tetra Laval grupai, pilnībā piederoša meitas sabiedrība, šīs grupas vārdā izsludināja publisko piedāvājumu visām Sidel SA, kas ir Francijas publiski kotēts uzņēmums, apgrozībā esošajām akcijām. Tajā pašā dienā Tetra Laval SA
ieguva aptuveni 9,75 % Sidel
akciju no Azeo
(5,56 %) un Sidel
vadības (4,19 %).
7 Šī piedāvājuma rezultātā Tetra
ieguva aptuveni 81,3 % Sidel
apgrozībā esošo akciju. Pēc šī piedāvājuma slēgšanas prasītāja ieguva noteiktas papildu akcijas, tādējādi iegūstot aptuveni 95,20 % akciju un 95,93 % Sidel
balsstiesību.
8 2001. gada 18. maijā Komisija saņēma paziņojumu par darbībām, ar kurām Tetra
ieguvusi Sidel
akcijas. Saskaņā ar Regulas 7. panta 3. punktu prasītāja apņēmās neizmantot ar šīm akcijām saistītās balsstiesības bez tieši izteiktas Komisijas atļaujas.
9 Starp lietas dalībniekiem nav strīda par to, ka šo darbību rezultātā izveidojusies iegūšana Regulas 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē un ka šai koncentrācijai ir Kopienas mērogs šīs regulas 1. panta 2. punkta nozīmē.
10 Komisija 2001. gada 30. oktobrī, pamatojoties uz Regulas Nr. 4064/89 8. panta 3. punktu, pieņēma lēmumu [C (2001) 3345 final
(lieta Nr. COMP/M.2416 – Tetra Laval / Sidel ), turpmāk tekstā – “lēmums par nesaderību”].
11 Minētā lēmuma 1. pantā ir noteikts:
“Koncentrācija, par ko Komisijai ir paziņojusi Tetra Laval BV [..] 2000. gada 18. maijā, kas tai ļauj iegūt ekskluzīvu kontroli sabiedrībā Sidel SA, tiek atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līguma darbību”.
[..]
15 Komisija 2002. gada 30. janvārī pieņēma lēmumu par pasākumiem, kas veicami, lai atjaunotu efektīvas konkurences apstākļus saskaņā ar Regulas 8. panta 4. punktu (lieta Nr. COMP/M.2416 – Tetra Laval / Sidel ) (turpmāk tekstā – “lēmums par sadalīšanu”). Lēmums par sadalīšanu, kas prasītājai tika paziņots 2002. gada 4. februārī, uzlika Tetra
pienākumu atbrīvoties no Sidel
akcijām un izklāstīja sadalīšanas principus.
[..]”.
B – Pirmās instances tiesas spriedums un Komisijas iesniegtā apelācijas sūdzība Tiesā
6. Ar prasības pieteikumiem, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegti 2002. gada 15. janvārī un 2002. gada 19. martā, Tetra
apstrīdēja abus lēmumus.
7. Pirmās instances tiesa par minētajiem prasības pieteikumiem nosprieda divos 2002. gada 25. oktobra spriedumos: i) lietā T‑5/02 ( Recueil, II‑4381. lpp.) tā atcēla “lēmumu par nesaderību” un ii) lietā T‑80/02 tā atcēla “lēmumu par sadalīšanu”.
8. Otrajā spriedumā, kas tiek pārsūdzēts šajā lietā, Pirmās instances tiesa tostarp apstiprināja, ka “lēmuma par sadalīšanu pieņemšana pēc tam, kad pieņemts lēmums, ar kuru koncentrāciju atzīst par nesaderīgu ar kopējo tirgu, paredz šī pēdējā lēmuma spēkā esamību” (4) . Atgādinot, ka lēmums par nesaderību ir atcelts ar spriedumu lietā T‑5/02 (5), Pirmās instances tiesa atzina – tā kā “lēmuma par nesaderību nelikumība nozīmē, ka nelikumīgs ir arī lēmums par sadalīšanu, tad [..] prasība par šī pēdējā lēmuma atcelšanu ir apmierināma” (6) .
9. Ar apelācijas sūdzību, kas Tiesas kancelejā iesniegta 2003. gada 8. janvārī, Komisija apstrīdēja abus spriedumus, prasot to atcelšanu.
III – Tiesiskais vērtējums
10. Šajā tiesvedībā apelācijas sūdzības atbalstam Komisija vienīgi apgalvo – ja lietā C‑12/03 P Tiesa atceļ spriedumu par “lēmumu par nesaderību”, tad tai ir jāatceļ arī spriedums par “lēmumu par sadalīšanu”, kurš ar to ir pamatots.
11. Taču, ņemot vērā apstākli, ka esmu Tiesai ieteicis noraidīt apelācijas sūdzību lietā C‑12/03 P, uzskatu, ka noraidāma ir arī šī apelācijas sūdzība un līdz ar to nav jāizskata argumenti par nepieņemamību, ko šajā sakarā ir izvirzījusi Tetra (7) .
Par tiesāšanās izdevumiem
12. Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam un, ņemot vērā secinājumus, pie kuriem esmu nonācis par apelācijas sūdzības noraidīšanu, es uzskatu, ka jāpiespriež Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
IV – Secinājumi
13. Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, es Tiesai iesaku:
– apelācijas sūdzību noraidīt;
– piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
(1) .
(2)
–	Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp.) ar labojumiem (OV 1990, L 257, 13. lpp.). Regula Nr. 4064/89 ir grozīta ar Padomes 1997. gada 30. jūnija Regulu (EK) Nr. 1310/97 (OV L 180, 1. lpp.).
(3)
–	Regulas 3. pantā ir noteikts, ka “koncentrācija” uzskatāma par izveidojušos, ja saskaņā ar 1. panta 2. un 3. punktu koncentrācijai ir “Kopienas mērogs”.
(4)
–	37. punkts.
(5)
–	41. punkts.
(6)
–	42. punkts.
(7)
–	Šajā sakarā skat. 2002. gada 26. februāra spriedumu lietā C‑23/00 P Padome/ Boehringer
( Recueil, I‑1873. lpp., 51. un 52. punkts), no kura izriet, ka procesuālās ekonomijas apsvērumu dēļ Kopienu tiesas var noraidīt apelācijas sūdzību pēc būtības, neizskatot iebildumus par nepieņemamību, ko izvirzījis atbildētājs apelācijas tiesvedībā.