62022TJ0246_RES
Lieta T‑246/22
PGTEX Morocco
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2024. gada 4. decembra spriedums
Subsīdijas – Galīgā kompensācijas maksājuma, kas noteikts konkrētu Ķīnas izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu importam, attiecināšana uz tādu šo ražojumu importu, kuri nosūtīti no Marokas – Pretapiešanas izmeklēšana – Apiešana – Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums par asociācijas izveidi starp EK un Maroku – Regulas (ES) 2016/1037 33. panta a) punkts – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Nosacījumi apiešanas esamības konstatēšanai – Regulas 2016/1037 23. panta 3. punkts – Pārmaiņas, kuras izraisījusi kāda prakse, process vai darbs, kam nav cita pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma kā vien maksājuma noteikšana – Montāžas darbības – Nobeiguma apstrādes darbības – Jēdziens “pievienotā vērtība” – Tāds importēts līdzīgs ražojums vai tā daļas, kas joprojām gūst labumu no subsīdijas – Tiesību kļūda – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Diskriminācijas aizlieguma princips – Vienlīdzīga attieksme – Labas pārvaldības princips – Regulas 2016/1037 28. panta 1. un 3. punkts – Pieejamo datu izmantošana
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Apiešana – Kompensācijas maksājuma paplašināta attiecināšana – Galīgais kompensācijas maksājums, kas attiecināts arī uz importu, kurš nosūtīts no valsts, kas noslēgusi asociācijas nolīgumu ar Savienību – Pieļaujamība – Nosacījumi
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1037 18. apsvērums un 23. pants; Komisijas Regula 2022/301)
(skat. 37.–39. un 41.–48. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Apiešana – Jēdziens – Pārmaiņas tirdzniecības modelī starp trešām valstīm un Savienību – Pārmaiņas, kuras izriet no prakses, procesa vai darba, kam nav cita pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma – Izstrādājuma, kas ir līdzīgs tiem, uz kuriem attiecas kompensācijas maksājumi, ražotnes izveide valstī, kas nav minētā izstrādājuma izcelsmes valsts – Sakritība laikā starp antisubsidēšanas izmeklēšanas, kurā tika noteikti maksājumi, uzsākšanu un minētās ražotnes izveidi – Pieņēmums par nodomu izvairīties no spēkā esošo kompensācijas maksājumu piemērošanas – Pierādīšanas pienākums
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1037 23. panta 3. punkts; Komisijas Regulas 2022/301 67. apsvērums)
(skat. 74.–85. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Apiešana – Piemērošanas joma – Montāžas darbības – Iekļaušana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1036 13. panta 1. punkta ceturtā daļa un Regulas 2016/1037 23. panta 3. punkta otrās daļas d) punkts; Komisijas Regulas 2022/301 33. apsvērums)
(skat. 106.–116. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Apiešana – Montāžas darbība – Jēdziens – Nobeiguma apstrādes darbība – Iekļaušana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1036 13. panta 1. punkta ceturtās daļas d) apakšpunkts un 2. punkta b) apakšpunkts; Regulas 2016/1037 23. panta 3. punkta otrās daļas d) punkts; Komisijas Regulas 2022/301 76., 77. un 79. apsvērums)
(skat. 131.–138. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret dempinga praksi – Apiešana – Montāžas darbība – Jēdziens – Vērtēšanas kritēriji
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1036 13. panta 1. punkta trešā daļa un 2. punkts; Komisijas Regulas 2022/301 76., 77. un 79. apsvērums)
(skat. 141. un 142. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret dempinga praksi – Apiešana – Montāžas darbība – Detaļas, kuras veido 60 % vai vairāk no kopējās samontētā izstrādājuma detaļu vērtības un kuru izcelsme ir valsts, uz ko attiecas pasākumi – Izņēmums – Ievesto detaļu pievienotā vērtība, kas pārsniedz 25 % no izgatavošanas izmaksām – Jēdziens “pievienotā vērtība” – Apjoms – Aprēķināšana – Ražošanas izmaksas – Korekcija – Kritēriji – Faktiskā ražošanas jaudas izmantojuma līmeņa ņemšana vērā
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1036 2. panta 5. punkts un 13. panta 2. punkta b) apakšpunkts, un Regulas 2016/1037 23. panta 3. punkts; Komisijas Regulas 2022/301 80.–82., 85., 86. un 91.–94. apsvērums)
(skat. 171.–179. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret dempinga praksi – Apiešana – Montāžas darbība – Ievesto detaļu pievienotās vērtības noteikšana – Ražošanas izmaksu korekcija – Pieļaujamība – Ražošanas izmaksu korekcijas neesamība, nosakot kaitējuma starpību antidempinga izmeklēšanā – Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1036 2. panta 5. punkts un 13. panta 2. punkta b) apakšpunkts; Komisijas Regulas 2022/301 77.–80., 82., 83., 88., 90. un 91. apsvērums)
(skat. 202. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Apiešana – Jēdziens – Tāds importēts līdzīgs izstrādājums vai tā daļas, kas joprojām gūst labumu no subsīdijas – Juridiska prezumpcija par subsīdiju nodošanu starp saistītām pusēm – Pierādīšanas pienākums
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1037 23. panta 3. punkts; Komisijas Regulas 2022/301 105. apsvērums)
(skat. 225.–229. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret subsīdiju praksi, ko īsteno trešās valstis – Apiešana – Izmeklēšanas norise – Pieejamo faktu izmantošana gadījumā, ja uzņēmums atsakās sadarboties – Nosacījumi – Atteikums piekļūt vajadzīgajai informācijai
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1037 23. panta 1. punkts un 28. panta 1. un 4. punkts; Komisijas Regulas 2022/301 38., 39. un 41.–43. apsvērums)
(skat. 244.–247. un 255.–257. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa, izskatot Ķīnas uzņēmumu grupai PGTEX piederošā marokāņu uzņēmuma prasības pieteikumu, noraida prasību atcelt Īstenošanas regulu 2022/301 (
1
), ar ko galīgo kompensācijas maksājumu, ko piemēro konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu (turpmāk tekstā – “SŠA”) importam, attiecina arī uz tādu SŠA importu, kuri nosūtīti no Marokas. Šajā ziņā Vispārējā tiesa sniedz precizējumus par iespēju Eiropas Komisijai kompensācijas maksājumus, kas noteikti pret Ķīnas Tautas Republiku, ja tiek apieti spēkā esošie pasākumi, paplašināti attiecināt arī uz līdzīgu preču importu no trešās valsts, ar kuru Eiropas Savienība ir parakstījusi asociācijas nolīgumu. Šajā kontekstā Vispārējā tiesa it īpaši apstiprina, ka montāžas darbības var būt apiešana, kas var pamatot kompensācijas maksājumu paplašinātu attiecināšanu atbilstoši Regulas 2016/1037 23. pantam (
2
).
2020. gadā pēc Eiropas Komisijas dienestu veiktās antisubsidēšanas izmeklēšanas tā pieņēma Īstenošanas regulu 2020/776 (
3
), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Ēģiptes izcelsmes SŠA importam.
Pēc Savienības SŠA ražotāju apvienības Tech‑Fab Europe eV pieprasījuma Komisija 2021. gadā sāka izmeklēšanu par iespējamu šo kompensācijas pasākumu apiešanu, kas varētu notikt, importējot to pašu izstrādājumu, kas nosūtīts no Marokas, neatkarīgi no tā, vai tam deklarēta Marokas izcelsme. Izmeklēšanas noslēgumā Komisija pieņēma apstrīdēto īstenošanas regulu.
Ar iesniegto prasību prasītājs Marokas uzņēmums PGTEX Morocco, kas ražo un eksportē SŠA uz Savienību, lūdz atcelt apstrīdēto īstenošanas regulu, ciktāl tā attiecas uz prasītāju. Tas it īpaši atsaucas uz asociācijas nolīguma starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti (
4
) pārkāpumu. Prasītājs apstrīd arī secinājumus par ekonomiskā pamatojuma neesamību prasītāja ražotnes izveidei Marokā, izņemot kompensācijas maksājumu ieviešanu, kā arī prasītāja veiktā ražošanas procesa Marokā kvalificēšanu kā “montāžas darbību” un tās iekļaušanu apiešanas praksēs antisubsidēšanas pamatregulas 23. panta izpratnē.
Vispārējās tiesas vērtējums
Par asociācijas nolīgumu un iespēju piemērot antisubsidēšanas pamatregulas 23. pantā paredzētos pretapiešanas noteikumus
Pirmām kārtām, Vispārējā tiesa izvērtē, vai Komisija varēja izmantot antisubsidēšanas pamatregulas 23. pantā paredzētos pretapiešanas noteikumus, lai kompensācijas maksājumus, kas noteikti SŠA importam no Ķīnas, paplašināti attiecinātu uz līdzīgu ražojumu importu no Marokas, neņemot vērā, ka Savienība ir parakstījusi asociācijas nolīgumu ar Maroku.
Asociācijas nolīgums un antisubsidēšanas pamatregulas 23. pants ir divi Savienības tirdzniecības politikas instrumenti, kas atbilst dažādiem mērķiem un loģikai. Proti, pirmais ir sadarbības instruments, kura mērķis ir veicināt preču brīvu apriti no Marokas Savienībā, tostarp atceļot muitas nodokļus un maksājumus ar līdzvērtīgu iedarbību. Otrais ir tirdzniecības aizsardzības instruments, kura mērķis ir sodīt par negodīgu tirdzniecības praksi, kas var ietekmēt jau spēkā esošo antisubsidēšanas pasākumu efektivitāti attiecībā uz trešajām valstīm, ļaujot iestādēm noteiktos apstākļos attiecināt šos antisubsidēšanas pasākumus arī uz līdzīgu ražojumu importu, tostarp no citas valsts, lai izvairītos no antisubsidēšanas pasākumu apiešanas.
Šajā lietā, uzskatot, ka PGTEX grupa ir izmantojusi Marokas teritoriju, lai apietu kompensācijas maksājumu, kas noteikts SŠA importam no Ķīnas, Komisija ar apstrīdēto īstenošanas regulu ir paplašināti attiecinājusi kompensācijas maksājumu arī uz SŠA, kas nosūtīts no Marokas. Šādi paplašināto maksājumu, kura vienīgais mērķis ir nodrošināt Ķīnas Tautas Republikai noteiktā kompensācijas maksājuma efektivitāti, nevar nošķirt no pēdējā minētā, kam tas ir pakārtots. Tādējādi ar apstrīdēto īstenošanas regulu Komisija vēršas pret PGTEX grupas Ķīnas uzņēmumiem, lai tiem liegtu atsaukties uz Marokas teritoriju ar mērķi izvairīties no kompensācijas maksājuma, kas noteikts SŠA importam no Ķīnas.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa norāda, ka asociācijas nolīgums, kas parakstīts starp Maroku un Savienību, neliedz Savienībai izmantot pretapiešanas pasākumus, lai vērstos pret tādu rīcību kā iepriekš aprakstītā, ja ir izpildīti visi antisubsidēšanas pamatregulas 23. panta piemērošanas nosacījumi. Atšķirīga interpretācija varētu liegt Savienībai tirdzniecības aizsardzības instrumentu, kam ir izšķiroša nozīme, lai nodrošinātu Savienības ražošanas nozares efektīvu aizsardzību un pārveidotu Maroku par “brīvo zonu”, kurā uzņēmēji varētu īstenot jebkāda veida antisubsidēšanas pasākumu apiešanas darbības, bet tas būtu pretrunā abpusējām saistībām, kuras saskaņā ar šo nolīgumu ir uzņēmušās Maroka un Savienība.
Līdz ar to Vispārējā tiesa uzskata, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu, izmantojot antisubsidēšanas pamatregulas 23. pantā paredzētos pretapiešanas noteikumus.
Par antisubsidēšanas pamatregulas 23. panta piemērošanas nosacījumu vērtējumu šajā lietā
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa atgādina, ka saskaņā ar antisubsidēšanas pamatregulas 23. panta 3. punktu, lai konstatētu apiešanas esamību, ir nepieciešami četri nosacījumi. Pirmkārt, jābūt pārmaiņām tirdzniecības modelī starp trešo valsti un Savienību vai arī starp uzņēmumiem valstī, uz kuru attiecas pasākumi, un Savienību. Otrkārt, šīm pārmaiņām jāizriet no prakses, procesa vai darbiem, kuriem bez antisubsidēšanas maksājuma uzlikšanas nav cita pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma. Treškārt, jābūt pierādījumiem, ka Savienības rūpniecībai tiek nodarīts kaitējums vai ka maksājuma koriģējošā ietekme neitralizēs līdzīgo ražojumu cenu un/vai daudzumu. Ceturtkārt, importētais līdzīgais izstrādājums un/vai tā detaļas joprojām gūst labumu no subsīdijas.
Šajā gadījumā, konstatējusi, ka no Marokas uz Savienību veiktā SŠA eksporta pieaugums ir izmaiņas tirdzniecības modelī starp pēdējām minētajām, Komisija analizēja otro nosacījumu, kas nepieciešams, lai konstatētu apiešanas esamību attiecībā uz prasītājas ražotnes izveidi Marokā.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa norāda, pirmkārt, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu, secinot, ka nav cita pietiekama cēloņa vai ekonomiskā pamatojuma SŠA ražotnes izveidei Marokā, kā vien vēlme apiet spēkā esošos kompensācijas maksājumus.
Tā, šīs ražotnes izveide tika pabeigta 2019. gada oktobrī, proti, piecus mēnešus pēc antisubsidēšanas izmeklēšanas sākšanas, kuras noslēgumā tika noteikti kompensācijas maksājumi Ķīnas SŠA importam.
Tomēr saskaņā ar judikatūru šāda sakritība laikā starp antisubsidēšanas izmeklēšanas sākšanu un prasītāja ražotnes izveidi Marokā var pamatot pieņēmumu, atbilstoši kuram ražotnes izveidošanas valstī, no kuras preces tiek eksportētas, mērķis ir izvairīties no tirdzniecības politikas pasākumu piemērošanas.
Ja pastāv šāda sakritība laikā, attiecīgajam saimnieciskās darbības subjektam jāiesniedz pierādījumi par citu saprātīgu iemeslu, nevis izvairīšanos no attiecīgo pasākumu sekām, kas pamato ražotnes izveidošanu valstī, no kuras preces tiek eksportētas. Tādējādi prasītājam bija jāsniedz pierādījumi, ka tā ražotnes izveide Marokā bija motivēta un ekonomiski pamatota ar citiem iemesliem, nevis izvairīšanos no attiecīgajiem antisubsidēšanas pasākumiem, bet to tas šajā lietā nav izdarījis.
Turklāt prasītājs kļūdaini atsaucas uz to, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu rūpīgi un objektīvi pārbaudīt visus atbilstošos lietas apstākļus, jo tā ir pareizi analizējusi prasītāja iesniegtos pierādījumus un pamatoti secinājusi, ka ar tiem nav izdevies atspēkot tās secinājumu.
Otrkārt, Komisija nav nedz pieļāvusi kļūdu, nedz pārkāpusi antisubsidēšanas pamatregulas 23. pantu, iekļaujot Regulas 2016/1036 (
5
) 13. panta 1. punkta ceturtajā daļā minētās montāžas darbības tādā praksē, procesos vai darbā, kas var veidot apiešanu antisubsidēšanas pamatregulas 23. panta 3. punkta otrās daļas izpratnē, lai novērtētu, vai šajā lietā ir notikusi spēkā esošo antisubsidēšanas pasākumu apiešana.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa norāda, ka montāžas darbības nav skaidri minētas antisubsidēšanas pamatregulas 23. panta 3. punkta otrajā daļā, kurā tāpat kā antidempinga pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtajā daļā ir definēta iespējamā apiešanas prakse. Tomēr šī nenorādīšana nenozīmē, ka Savienības likumdevējam bija nodoms izslēgt montāžas darbības no šī panta piemērošanas jomas.
Proti, šajā tiesību normā ir sniegts neizsmeļošs iespējamo apiešanas prakšu saraksts. Rezultātā tā aptver arī citu veidu apiešanas praksi, kura pantā nav tieši norādīta, piemēram, montāžas darbības.
Šo interpretāciju ne tikai apstiprina judikatūra, saskaņā ar kuru antidempinga pamatregulas 13. panta 1. punkta ceturtajā daļā nav ietverts izsmeļošs iespējamās apiešanas prakses saraksts, bet tā atbilst arī šīs tiesību normas pamatā esošajam mērķim, proti, nodrošināt spēkā esošo antisubsidēšanas pasākumu efektivitāti.
Ņemot to vērā, Komisija nav nedz pieļāvusi kļūdu, nedz pārkāpusi antidempinga pamatregulas 13. pantu, secinot, ka Marokā veiktais SŠA ražošanas process ir nobeiguma apstrādes darbība, kas ietilpst jēdzienā “montāžas darbība” šīs tiesību normas izpratnē.
Šajā lietā Vispārējā tiesa veic attiecīgās tiesību normas tekstuālo, kontekstuālo un teleoloģisko analīzi, lai noteiktu, vai jēdziens “montāžas darbības” jāinterpretē plaši, aptverot “nobeiguma apstrādes darbības”, kā apgalvo Komisija, vai – kā to ierosina prasītājs – attiecībā uz to izmantojama šaura interpretācija, saskaņā ar kuru pēdējās minētās darbības neietilpst jēdzienā “montāžas darbība”.
Šajā ziņā jānorāda, ka antidempinga pamatregulā nav sniegta nedz jēdziena “montāžas darbības”, nedz jēdziena “nobeiguma apstrādes darbības” definīcija. Tajā arī netiek precizēts, vai pēdējās minētās darbības ietilpst jēdzienā “montāžas darbības”.
Attiecībā uz kontekstu – nobeiguma apstrādes darbības nav ietvertas tādā praksē, procesos vai darbā, kas varētu būt pasākumu apiešana antidempinga pamatregulas 13. panta 1. punkta izpratnē. Tomēr šīs tiesību normas 2. punkta b) apakšpunktā (
6
), kurā precizēti nosacījumi, saskaņā ar kuriem tiek uzskatīts, ka ar montāžas darbību tiek apieti spēkā esošie pasākumi, ir atsauce uz “nobeiguma apstrādi”. Tātad šāda atsauce liek pieņemt, ka nobeiguma apstrādes darbības var tikt interpretētas kā montāžas darbību izpausme.
Šāda interpretācija – vispirms – atbilst Savienības tiesiskā regulējuma apiešanas jomā esošajam mērķim, proti, nodrošināt Savienības noteikto antisubsidēšanas pasākumu efektivitāti un novērst to apiešanu, un – turpinot – to apstiprina apstāklis, ka likumdevējs Savienības iestādēm ir atstājis plašu rīcības brīvību attiecībā uz apiešanas darbību definīciju.
Visbeidzot – prasītāja norādītie apstākļi, piemēram, SŠA ražošanas procesa sarežģītība, neietekmē SŠA ražošanas procesa Marokā kvalifikāciju kā montāžas darbību vai nobeiguma apstrādes darbību. Lai montāžas darbību varētu uzskatīt par apiešanu, antidempinga pamatregulas 13. panta 2. punktā ir atsauce uz izmantoto detaļu proporciju no valsts, uz kuru attiecas pasākumi, un uz šo detaļu pievienoto vērtību ar attiecīgo darbību.
Treškārt, attiecībā uz montāžas darbību pievienotās vērtības noteikšanu Antidempinga pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē Komisija nav nedz pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nedz pārkāpusi šo tiesību normu, koriģējot prasītāja aprēķinātās amortizācijas izmaksas, ņemdama vērā faktiskās jaudas izmantošanas likmi atsauces periodā un noraidīdama trīs pārējās prasītājas piedāvātās pievienotās vērtības aprēķināšanas metodes.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa norāda, ka antidempinga pamatregulas 13. panta konteksts un mērķis prasa, ka, lai noteiktu pievienotu vērtību, jāņem vērā tikai izmaksas, kas saistītas ar SŠA faktisko ražošanu, vai pat tikai amortizācijas un nomas izmaksas, kas saistītas ar to iekārtu darbību, kuras faktiski tika izmantotas, lai izgatavotu pārskata periodā faktiski ievestās detaļas.
Šajā gadījumā prasītājs paziņoja Komisijai amortizācijas izmaksas, kas aprēķinātas, pamatojoties uz visu tās iekārtu maksimālo teorētisko darbību. Uzskatot, ka amortizācijas un nomas izmaksas nevarēja ticami atspoguļot ievesto detaļu pievienoto vērtību, Komisija ir veikusi korekcijas. Šim nolūkam tā izmantoja prasītāja paziņoto jaudas izmantošanas likmi, ko tas arī nav apstrīdējis.
Ņemot vērā to, ka gan amortizācijas izmaksas, ko prasītājs aprēķināja, pamatojoties uz šo iekārtu maksimālo teorētisko jaudu, gan jaudas izmantojums tika aprēķināts, balstoties uz vienu un to pašu SŠA iekārtu skaitu tā, it kā tās būtu darbojušās visā pārskata periodā, tas, ka vienas iekārtas tika izmantotas, lai koriģētu otru, nav uzskatāms par faktu kļūdu.
Attiecībā uz trim citām prasītāja piedāvātajām metodēm pievienotās vērtības aprēķināšanai Komisija pamatoti norādīja, ka tās neesot ļāvušas labāk atspoguļot ievesto detaļu pievienoto vērtību.
Ceturtkārt, Komisija nav pārkāpusi diskriminācijas aizlieguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, veicot iepriekš minētās korekcijas pievienotās vērtības noteikšanai, lai gan, aprēķinot kaitējuma starpību, tā nekoriģēja Savienības ražošanas nozares ražošanas izmaksas, neraugoties uz konstatējumu, ka ražošanas jaudas izmantojums ir zems.
Proti, ražošanas izmaksu ņemšana vērā, lai aprēķinātu Savienības ražošanas nozarei nodarītā kaitējuma starpību importa par dempinga cenām dēļ, un ražošanas izmaksu ņemšana vērā, lai aprēķinātu pievienoto vērtību detaļām, kas iestrādātas montāžas vai nobeiguma apstrādes laikā, lai noskaidrotu, vai notiek antidempinga pasākumu apiešana, notiek atšķirīgos apstākļos un nolūkos. Prasītājam bija jāpaskaidro, kā Komisija, šīs izmaksas ņemot vērā atšķirīgi, varēja pārkāpt diskriminācijas aizlieguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, bet to tas šajā gadījumā nav izdarījis.
Tā kā Komisija rūpīgi un objektīvi pārbaudīja visus atbilstošos lietas apstākļus un koriģēja izmaksas, ņemot vērā prasītāja sniegtos paskaidrojumus par iekārtu izmantošanu un nomas izmaksām, Vispārējā tiesa noraida arī iebildumu par tiesību uz labu pārvaldību pārkāpumu.
Attiecībā uz ceturto nosacījumu Komisija konstatēja, ka, tā kā stikla šķiedru grīstes, proti, SŠA izejviela, Ķīnā saņēma vairākas subsīdijas un tā kā prasītājs veica grīstes montāžu vai nobeiguma apstrādi Marokā, lai ražotu pats savu SŠA, tad SŠA, kas tika eksportētas no Marokas uz Savienību, turpināja saņemt subsīdijas, kas piešķirtas Ķīnas SŠA ražotājiem.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa vispirms konstatē, ka prasītājs nevar apgalvot, ka Komisijas veiktais vērtējums, nosakot kompensācijas maksājumus Ķīnas izcelsmes SŠA importam, ir spēkā tikai, ciktāl tas attiecas uz šiem ražojumiem, nevis uz to ražošanā izmantoto izejvielu, jo Komisija ir secinājusi, un prasītājs to neapstrīd, ka Ķīnas valsts iestāžu piešķirtās subsīdijas sniedz labumu visai PGTEX grupas ražošanai neatkarīgi no tā, vai runa ir par SŠA vai to izejvielām.
Turpinot – ar apstrīdēto īstenošanas regulu Komisija necenšas kompensēt Marokas piešķirtās subsīdijas, bet cenšas nodrošināt, lai netiktu apieti kompensācijas pasākumi, kas noteikti attiecībā uz SŠA importu no Ķīnas.
Visbeidzot – Komisija ir pamatoti balstījusies uz juridisko prezumpciju par subsīdiju nodošanu saistītu uzņēmumu gadījumā – it īpaši tad, ja lejupējais uzņēmums samontē gala izstrādājumu un to eksportē uz Savienību –, lai konstatētu, ka šajā lietā ir izpildīts ceturtais nosacījums. Tā ir pierādījusi gan to, ka SŠA ražošanā izmantotā izejviela tika subsidēta, arī to, ka pārdošanas cenas prasītājam vienmēr bija zemākas par cenām, kuras tika noteiktas “neatkarīgiem” klientiem.
Par pieejamo datu izmantošana
Noslēgumā Vispārējā tiesa izvērtē pamatu, ar kuru prasītājs pārmet Komisijai, ka tā nav ievērojusi antisubsidēšanas pamatregulas 28. pantu, jo esot izmantojusi pieejamos datus, lai gan tas esot sniedzis Komisijas pieprasīto informāciju.
Saskaņā ar šīs tiesību normas 1. punktu Komisija antisubsidēšanas izmeklēšanas laikā var izmantot pieejamos datus, kaitējot datiem, kas attiecas uz vienu vai vairākām ieinteresētajām personām, ja kāda no ieinteresētajām personām atteiktu piekļuvi vajadzīgajai informācijai, to nesniegtu, vai arī būtiski kavētu izmeklēšanu.
Šajā lietā no apstrīdētās īstenošanas regulas izriet, ka Komisija prasītāja sniegtos datus par pārdošanas apjomiem un izmaksām ir izmantojusi kā analīzes sākumpunktu. Tā arī izmantoja statistikas datus, lai novērstu prasītāja sniegtās informācijas ticamības trūkumu attiecībā uz eksporta pārdošanas apjomiem uz Savienību un lai noteiktu, vai ir mainījies tirdzniecības modelis, un prasītājs to neapstrīd. Savukārt tā neizmantoja pieejamos datus, lai pierādītu montāžas vai nobeiguma apstrādes esamību.
Līdz ar to Vispārējā tiesa noraida šo pamatu kā neiedarbīgu.
Ņemot vērā visus šos apsvērumus, Vispārējā tiesa noraida prasību pilnībā.
(
1
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2022/301 (2022. gada 24. februāris), ar ko galīgais kompensācijas maksājums, kurš ar Īstenošanas regulu (ES) 2020/776 noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas (“ĶTR”) izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu (“SŠA”) importam, tiek paplašināts, to attiecinot arī uz SŠA importu, kas nosūtīts no Marokas, neatkarīgi no tā, vai tam ir deklarēta Marokas izcelsme, un ar ko tiek izbeigta izmeklēšana par kompensācijas pasākumu, kuri ar Īstenošanas regulu (ES) 2020/776 noteikti Ēģiptes izcelsmes SŠA importam, iespējamo apiešanu, kura notiek, importējot SŠA, kas nosūtīti no Marokas, neatkarīgi no tā, vai tiem ir deklarēta Marokas izcelsme (OV 2022, L 46, 31. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētā īstenošanas regula”).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 55. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatregula”).
(
3
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2020/776 (2020. gada 12. jūnijs), ar kuru nosaka galīgos kompensācijas maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Ēģiptes izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu importam un groza Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/492, ar ko nosaka galīgos antidempinga maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Ēģiptes izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu importam (OV 2020, L 189, 1. lpp.).
(
4
)	Eiropas un Vidusjūras valstu nolīgums par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses (OV 2000, L 70, 2. lpp.; turpmāk tekstā – “Asociācijas nolīgums”).
(
5
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatregula”). Šīs regulas 13. panta 1. punkta ceturtajā daļā ir definēta prakse, process vai darbs, kas var veidot apiešanu.
(
6
)	Saskaņā ar minēto tiesību normu, uzskata, ka montāžas darbība [Savienībā] vai trešā valstī apiet spēkā esošos pasākumus, ja “b) detaļas veido 60 % vai vairāk no kopējās samontētā izstrādājuma detaļu vērtības; taču, neuzskata, ka notiek pasākumu apiešana, ja montāžas vai nobeiguma apstrādes laikā ievestajām detaļām pievienotā vērtība par 25 % pārsniedz ražošanas izmaksas”.