62023TJ0435_RES
Lietas T‑435/23 un T‑224/24
YL
pret
Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju
Vispārējās tiesas (viduspalāta) 2025. gada 10. septembra spriedums
Civildienests – Pagaidu darbinieki – EUIPO valdes lēmums neiesniegt Padomei priekšlikumu pagarināt prasītāja pilnvaru termiņu – Padomes lēmums nepagarināt prasītāja pilnvaru termiņu – Tiesības tikt uzklausītam – Pienākums norādīt pamatojumu – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Atbildība
Ierēdņu celta prasība – Savienības tiesas kompetence – Strīda izcelsme darba tiesiskajās attiecībās, kas ierēdni saista ar attiecīgo iestādi – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja izpilddirektora pilnvaru termiņa nepagarināšana – Dažu viņam kā izpilddirektoram deleģēto pilnvaru apturēšana – Pieņemamība
(LESD 270. un 340. pants; Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 143. panta 1. punkts, 153. panta 1. punkta h) apakšpunkts un 2. punkts un 158. panta 1. un 3. punkts)
(skat. 52.–62., 66. un 67. punktu)
Ierēdņu celta prasība – Pieņemamības nosacījumi – Iepriekšēja administratīvā procesa ievērošana
(LESD 270. pants; Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkts un 91. panta 2. punkts)
(skat. 68.–76. punktu)
Ierēdņu celta prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja valdes lēmums nepiedāvāt biroja izpilddirektora pilnvaru atjaunošanu – Sagatavojošs akts – Izslēgšana
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 158. panta 3. un 4. punkts)
(skat. 83.–90. punktu)
Ierēdņi – Pagaidu darbinieki – Pieņemšana darbā – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja izpilddirektora pilnvaru termiņa nepagarināšana – Ieinteresētās personas tiesības tikt uzklausītai – Tvērums – Pārkāpums – Sekas
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 105.–123. punktu)
Ierēdņu celta prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Tiesību akti, kas rada saistošas tiesiskās sekas – Lēmums apturēt iecēlējinstitūcijas pilnvaru deleģēšanu Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja izpilddirektoram – Iekļaušana
(Civildienesta noteikumu 91. pants 1. punkts)
(skat. 130.–132. punktu)
Atcelšanas prasība – Interese celt prasību – Jēdziens – Prasība, kas prasītājam var dot labumu – Interese, kurai jāturpinās līdz tiesas nolēmuma pasludināšanai – Apstrīdēts tiesību akts, kas prasītājam vairs nerada tiesiskas sekas – Prasījumi par zaudējumu atlīdzību, kas daļēji pamatoti ar apstrīdētā tiesību akta prettiesiskumu – Intereses celt prasību saglabāšana
(LESD 263. pants)
(skat.135.–137. punktu)
Ierēdņi – Dienestu organizēšana – Iecēlējinstitūcijas pilnvaru deleģēšanas Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja izpilddirektoram apturēšana – Nosacījums – Izņēmuma apstākļi – Administrācijas rīcības brīvība – Pārbaude tiesā – Robežas
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 153. panta 2. punkts)
(skat. 145.–161. punktu)
Ierēdņi – Nelabvēlīgs lēmums – Iecēlējinstitūcijas pilnvaru deleģēšanas Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja izpilddirektoram apturēšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Nepietiekama pamatojuma novēršana tiesas procesa laikā – Nosacījums – Izņēmuma apstākļi
(LESD 296. panta otrā daļa)
(skat. 163.–170. punktu)
Ierēdņu celta prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību, lai atlīdzinātu zaudējumus, kas nodarīti ar rīcību, kurai nav lēmuma rakstura – Pirmstiesas procedūras atbilstoši Civildienesta noteikumiem neesamība – Nepieņemamība
(LESD 270. pants; Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
(skat. 176., 177., 179., 184.–186., 190. un 206. punktu)
Ierēdņu celta prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Apstrīdēta prettiesiska akta atcelšana – Pienācīga atlīdzība par morālo kaitējumu
(Civildienesta noteikumu 91. pants)
(skat.188., 189. un 208. punktu)
Ierēdņu celta prasība – Neierobežota kompetence – Zaudējumu, kas radušies iespējas zaudēšanas dēļ, atlīdzināšana – Novērtēšana – Kritēriji
(Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punkts)
(skat. 194.–203. punktu)
Rezumējums
Izskatot divas YL celtas prasības, Vispārējā tiesa prasītāja tiesību tikt uzklausītam pārkāpuma dēļ atceļ Eiropas Savienības Padomes lēmumu nepagarināt viņa kā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) izpilddirektora pilnvaras. Šajā gadījumā tā konstatē, ka Padome jāuzskata par EUIPO izpilddirektora līgumslēdzēju iestādi (turpmāk tekstā – “līgumslēdzēja iestāde”) saistībā ar viņa pilnvaru termiņa pagarināšanu, tāpēc prasība atcelt lēmumu nepagarināt minētās pilnvaras jābalsta uz LESD 270. pantu.
2018. gada 18. septembrī prasītājs atbilstoši Regulas (ES) 2017/1001 par Eiropas Savienības preču zīmi 158. panta 2. punktam uz pieciem gadiem no 2018. gada 1. oktobra līdz 2023. gada 30. septembrim tika iecelts par EUIPO izpilddirektoru (
1
).
Pēc tam, kad tika apstiprināta YL gatavība un vēlme atkārtoti tikt ieceltam attiecīgajā amatā EUIPO, valdes priekšsēdētājs ar 2022. gada 31. oktobra paziņojumu aicināja valdes locekļus pieņemt lēmumu par to, vai ierosināt Padomei pagarināt prasītāja pilnvaru termiņu.
Neraugoties uz minētajā paziņojumā valdes priekšsēdētāja pausto labvēlīgo atzinumu, valde 2022. gada 22. novembra sanāksmē nolēma neierosināt Padomei pagarināt minēto pilnvaru termiņu, ņemot vērā pirmajā pilnvaru termiņā konstatētā prasītāja snieguma izvērtējuma novērtējumu, kā arī turpmāko EUIPO uzdevumu un problēmjautājumu novērtējumu, un sākt atlases procedūru, lai atrastu YL pēcteci. 2023. gada martā valde nolēma arī apturēt iecēlējinstitūcijas (turpmāk tekstā – “iecēlējinstitūcija”) pilnvaru deleģējumu prasītājam.
Ar vēstuli, kas EUIPO paziņota 2023. gada 30. maijā, Padome, ņemot vērā valdes veikto novērtējumu, lūgumu pagarināt prasītāja pilnvaru termiņu noraidīja.
Tā kā prasītāja sūdzības par valdes lēmumiem, kas attiecas uz priekšlikuma pagarināt viņa pilnvaru termiņu neiesniegšanu, jauna izpilddirektora atlases procedūru un iecēlējinstitūcijas pilnvaru deleģēšanas apturēšanu, tika noraidītas, viņš cēla pirmo prasību lietā T‑435/23, lai panāktu minēto lēmumu atcelšanu, kā arī lēmuma nepagarināt viņa pilnvaru termiņu, kas atspoguļots vēstulē, kura EUIPO paziņota 2023. gada 30. maijā, atcelšanu. Pēc tam, kad tika noraidīta viņa vēlāk iesniegtā sūdzība par šo pēdējo minēto lēmumu, viņš Vispārējā tiesā cēla otro prasību lietā T‑224/24, lai to atceltu.
Abās prasībās prasītājs lūdz arī atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas viņam esot nodarīts.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms Vispārējā tiesa atzīst savu kompetenci izskatīt prasības, ko prasītājs cēlis atbilstoši LESD 270. pantam.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa atgādina, ka saskaņā ar šo tiesību normu, ievērojot ierobežojumus un nosacījumus, ko paredz Civildienesta noteikumi un Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība (turpmāk tekstā – “PDNK”), tās jurisdikcijā ir visas domstarpības starp Savienību un tās darbiniekiem, un šajā ziņā jēdziens “domstarpības starp Savienību un tās darbiniekiem” judikatūrā tiek saprasts plaši.
Pirmām kārtām, runājot par kompetenci ratione personae atbilstoši LESD 270. pantam, Civildienesta noteikumu 91. panta 1. punktā ir precizēts, ka Tiesas jurisdikcijā ir jebkurš strīds starp Savienību un “jebkuru personu, uz kuru attiecas [..] Civildienesta noteikumi”.
No Regulas 2017/1001 158. panta 1. punkta izriet, ka EUIPO izpilddirektors tiek pieņemts darbā kā pagaidu darbinieks saskaņā ar PDNK 2. panta a) punktu, un tas turklāt skaidri ir norādīts EUIPO un prasītāja parakstītajā darba līgumā. Turklāt izpilddirektors ir viens no EUIPO darbiniekiem, kam ir piemērojami Civildienesta noteikumi, PDNK un noteikumi minēto tiesību aktu īstenošanai, savukārt valde saskaņā ar PDNK 6. panta pirmo daļu tiek iecelta par iestādi, kas pilnvarota slēgt darba līgumu ar izpilddirektoru, saistībā ar izpilddirektora pilnvaru īstenošanas kārtību EUIPO darbības ietvaros.
Tādējādi prasītājs prasības cēla kā Savienības darbinieks LESD 270. panta izpratnē un kā persona, kas paredzēta Civildienesta noteikumos to 90. un 91. panta izpratnē.
Otrām kārtām, runājot par kompetenci ratione materiae, uz visiem strīdiem starp ierēdni un iestādi, no kuras viņš ir atkarīgs, attiecas LESD 270. pants, ja šis strīds radies to darba tiesiskajās attiecībās.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa norāda, ka lēmumu apturēt iecēlējinstitūcijas pilnvaru deleģējumu ir pieņēmusi valde un tā mērķis ir apturēt iecēlējinstitūcijas pilnvaras, ko minētā valde deleģējusi prasītājam kā izpilddirektoram. Tādējādi, ciktāl strīds attiecas uz minēto lēmumu, tas saistīts ar darba tiesiskajām attiecībām starp prasītāju un EUIPO.
Tas pats attiecas uz strīdu par prasītāja pilnvaru termiņa nepagarināšanu. Izpilddirektora pilnvaru termiņa pagarināšanas procedūrā valde novērtē minētā direktora sniegumu, kā arī turpmākos EUIPO uzdevumus un problēmjautājumus, bet Padome minēto pilnvaru termiņu var pagarināt, ņemot vērā šo novērtējumu. Šajā aspektā, lai gan izpilddirektoram nav formālu darba tiesisko attiecību ar Padomi, tomēr jāsecina, ka šī iestāde pieņem lēmumu, kas neatkarīgi no tā satura ietekmē darba tiesiskās attiecības starp izpilddirektoru un viņa darba devēju EUIPO un tādējādi viņa kā pagaidu darbinieka pieņemšanu darbā. Tādējādi Padome jāuzskata par iestādi, kas pilnvarota slēgt darba līgumu ar izpilddirektoru, saistībā ar viņa pilnvaru termiņa pagarināšanas procedūru.
Turklāt Vispārējā tiesa izskata to atcelšanas prasījumu pieņemamību, kas vērsti pret lēmumu neiesniegt priekšlikumu pagarināt prasītāja pilnvaru termiņu.
Šajā ziņā tā atgādina, ka akti, par kuriem var iesniegt atcelšanas prasību, ir visi akti, ko pieņēmušas Savienības iestādes un struktūras un kuru mērķis ir radīt saistošas juridiskas sekas, kas var ietekmēt prasītāja intereses. Ja akts vai lēmums tiek pieņemts tādas procedūras beigās, kam ir bijuši vairāki izstrādes posmi, par apstrīdamu tiesību aktu ir atzīstami tikai tie pasākumi, kuros tiek pausta iestādes galīgā nostāja, izņemot pirms tiem veiktos pagaidu pasākumus, kuru mērķis bija sagatavot galīgo lēmumu.
Šajā gadījumā izpilddirektora pilnvaru termiņa pagarināšanas procedūra norisinās divos posmos, no kuriem pirmajā valde veic novērtējumu un otrajā Padome pieņem lēmumu par iespējamu pilnvaru termiņa pagarināšanu, kurā ir ņemts vērā minētais novērtējums, lai gan Padomei novērtējums nav saistošs. Tā kā galīgo lēmumu pieņem Padome, lēmums neiesniegt priekšlikumu pagarināt prasītāja pilnvaru termiņu ir sagatavojošs akts, jo tas nerada nekādas saistošas tiesiskas sekas, kas varētu ietekmēt prasītāja intereses, un nevar ietekmēt Padomes izvēles brīvību attiecībā uz šo pagarināšanu. Tāpēc prasība atcelt šo pēdējo minēto lēmumu ir nepieņemama.
Vispārējā tiesa savukārt par pieņemamiem atzīst prasījumus atcelt Padomes lēmumu nepagarināt prasītāja pilnvaru termiņu. Izskatot šos prasījumus pēc būtības, tā aplūko prasītāja iebildumu par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.
Vispirms tā atgādina, ka šīs tiesības ir piemērojamas ikvienā procedūrā, kas sākta pret kādu personu un var nelabvēlīgi ietekmēt tās intereses, pat ja piemērojamajā tiesiskajā regulējumā tas nav paredzēts. Šajā gadījumā prasītājs pirms lēmuma nepagarināt viņa pilnvaru termiņu pieņemšanas bija skaidri apliecinājis savu gatavību un vēlmi palikt amatā EUIPO. Tādējādi pēdējais minētais lēmums jāuzskata par tādu, kas pieņemts pēc viņa pausta lūguma pagarināt viņa pilnvaru termiņu. Tā kā lēmums par nepagarināšanu nenovēršami izraisa prasītāja kā EUIPO pagaidu darbinieka līguma nepagarināšanu, tas viņu ietekmē nelabvēlīgi un, to pieņemot, ir piemērojamas tiesības tikt uzklausītam. Šajā ziņā nav nozīmes noskaidrot, vai uz izpilddirektora iecelšanas amatā un viņa pilnvaru termiņa pagarināšanas procedūru attiecas Civildienesta noteikumi un PDNK.
Pēc tam Vispārējā tiesa konstatē, ka prasītāja interese tikt uzklausītam galvenokārt tika pausta vienreiz, kad viņš valdes 2022. gada 22. novembra sanāksmes beigās saprata, ka minētajā valdē nav balsu vairākuma par labu viņa pilnvaru termiņa pagarināšanai. Pirms tam prasītājam bija zināms tikai 2022. gada 31. oktobra paziņojums, kura saturs bija viņam pozitīvs un kurā bija ietverts valdes priekšsēdētāja ieteikums pagarināt viņa pilnvaru termiņu. Tādējādi Padomei bija jādod iespēja prasītājam pienācīgi īstenot tiesības tikt uzklausītam piemērotā brīdī starp valdes 2022. gada 22. novembra sanāksmi un lēmuma nepagarināt viņa pilnvaru termiņu pieņemšanu.
Tā kā Padome nedeva prasītājam iespēju to darīt, lai gan procedūras iznākums varētu būt bijis citāds, Vispārējā tiesa atceļ lēmumu nepagarināt viņa pilnvaru termiņu, jo ir pārkāptas tiesības tikt uzklausītam. Turklāt tā piešķir fiksētu summu 25000 EUR apmērā kā atlīdzību par mantisko kaitējumu, kas izriet no prasītāja zaudētās iespējas panākt pilnvaru termiņa pagarināšanu.
Vispārējā tiesa atceļ arī lēmumu apturēt iecēlējinstitūcijas pilnvaru deleģējumu prasītājam, jo valde nav pierādījusi, ka pastāv izņēmuma apstākļi, kas var pamatot šo lēmumu.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).