62005CJ0191_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑191/05
par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam,
ko 2005. gada 28. aprīlī cēla
Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv M. van Beks [ M. van Beek ] un A. Kaeiross [ A. Caeiros ], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā,
prasītāja,
pret
Portugāles Republiku, ko pārstāv L. Fernandišs [ L. Fernandes ], pārstāvis,
atbildētāja.
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [ C. W. A. Timmermans ], tiesneši R. Silva de Lapuerta [ R. Silva de Lapuerta ], P. Kūris [ P. Kūris ] (referents), J. Klučka [ J. Klučka ] un L. Bejs Larsens [ L. Bay Larsen ],
ģenerāladvokāte J. Kokote [ J. Kokott ],
sekretārs R. Grass [ R. Grass ],
ņemot vērā rakstveida procesu,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus tiesas sēdē 2006. gada 23. februārī,
pasludina šo spriedumu:
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Ar šo prasību Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, izmainot īpašās aizsargājamās teritorijas (turpmāk tekstā – “ĪAT”) “Moura, Mourão, Barrancos” (turpmāk tekstā – “attiecīgā ĪAT”) demarkāciju un šī fakta dēļ izslēdzot teritorijas, kas dod patvērumu savvaļas putnu sugām, kuru aizsardzībai minētā ĪAT tika noteikta, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “direktīva”) 4. panta 1. punkta.
2. Direktīvas 4. panta 1. punktā paredzēts:
“Sugām, kuras minētas I pielikumā, jāpiemēro īpaši dzīvotņu aizsardzības pasākumi, lai nodrošinātu to izdzīvošanu un vairošanos savā izplatības areālā. Šim nolūkam jāapzina:
a) sugas, kurām draud izzušana;
b) sugas, kuras ir jūtīgas pret dažām izmaiņām savās dzīvotnēs;
c) sugas, kuras savas skaitliski mazās populācijas vai ierobežotās vietējās izplatības dēļ uzskatāmas par retām sugām;
d) citas sugas, kuras īpaši jāsaudzē to dzīvotņu īpatnību dēļ.
Veicot novērtēšanu, par pamatu ņem populācijas attīstības tendences un svārstības.
Kā īpašas aizsargājamās teritorijas šo sugu aizsardzībai dalībvalstis pirmām kārtām nosaka skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas, ņemot vērā aizsardzības prasības ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva.”
3. Saņemot sūdzību, kurā ir norādīts, ka attiecīgā ĪAT tika izmainīta bez jebkāda zinātniskā pamatojuma, Komisija 2003. gada 17. oktobrī nosūtīja Portugāles valdībai brīdinājuma vēstuli, uz kuru Portugāles iestādes atbildēja ar 2003. gada 19. decembra vēstuli.
4. 2004. gada 9. jūlijā Komisija nosūtīja Portugāles valdībai argumentētu atzinumu, norādot, ka, izmainot attiecīgās ĪAT demarkāciju un tādēļ izslēdzot teritorijas, kas dod patvērumu savvaļas putnu sugām, kuru aizsardzībai minētā ĪAT tika noteikta, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no direktīvas 4. panta 1. punkta, aicinot šo dalībvalsti veikt nepieciešamos pasākumus, lai tā divu mēnešu laikā no atzinuma saņemšanas dienas nodrošinātu atbilstību atzinuma prasībām. Iepazinusies ar Portugāles iestāžu 2005. gada 24. februārī nosūtīto atbildi, Komisija, uzskatot, ka situācija joprojām nav apmierinoša, cēla šo prasību.
5. Prasības pieteikumā Komisija norāda, ka, ar 2002. gada 20. maija dekrētu–likumu Nr. 141/2002 (2002. gada 20. maija Diário da República I, série A, Nr. 116) samazinot attiecīgo ĪAT, kāda tā tās izveidošanas laikā tika demarķēta ar 1999. gada 23. septembra dekrētu–likumu Nr. 384‑B/99 (1999. gada 29. septembra Diário da República I, série A, Nr. 223), Portugāles valdība no aizsardzības izslēgusi vairākas savvaļas putnu sugas, kas saskaņā ar direktīvu bija jāaizsargā un kas tika norādītas datu standarta veidlapā “Natura 2000”, kura bija šīs ĪAT izveidošanas pamats.
6. Turklāt Komisija uzsver, ka attiecīgās ĪAT robežu izmaiņām nav nekāda zinātniskā pamatojuma, kas ir pretrunā Tiesas judikatūrā noteiktajām prasībām.
7. Portugāles valdība no savas puses atzīst – kā uzsvērts Tiesas judikatūrā, ka, lai arī kāda būtu dalībvalstu rīcības brīvība, ĪAT demarkācijā ir jāievēro direktīvas normās noteiktie kritēriji.
8. Minētā valdība apstiprina, ka jauna adekvāta attiecīgās ĪAT demarkācija pašlaik ir izstrādes procesā. Šajā demarkācijā tiks ievērota, no vienas puses, vajadzība adekvāti aizsargāt sugas, kuras ir pamats minētās ĪAT klasifikācijai, tādas kā pelēkā dzērve ( Grus grus ), ūpis ( Bubo bubo ), maitu lija ( Aegypius monachus ), pundurērglis ( Hieraaetus pennatus ) un kalnu lija ( Gyps fulvus ), un, no otras puses, nepieciešamā stepes putnu aizsardzība piemērotajās platībās.
Tiesas vērtējums
9. Ir jāatgādina, ka direktīvas 4. pants paredz aizsardzības režīmu, kas ir īpaši paredzēts un nostiprināts gan attiecībā uz I pielikumā minētajām sugām, gan arī migrējošām sugām un kas pamatojas uz apstākli, ka tas attiecas uz visvairāk apdraudētajām sugām un sugām, kas ir kopējais Kopienu mantojums (skat. 1990. gada 23. maija spriedumu lietā C‑169/89 kriminālprocess pret van den Burg, Recueil, I‑2143. lpp., 11. punkts, un 1996. gada 11. jūlija spriedumu lietā C‑44/95 Regina /Dabas aizsardzības valsts sekretārs, ex parte Karaliskā putnu aizsardzības biedrība, Recueil, I‑3805. lpp., 23. un 26. punkts).
10. Tāpat ir jāuzsver, ka, veicot ĪAT izvēli un demarkāciju, dalībvalstīm ir jāievēro minētā 4. panta 1. un 2. punktā noteiktie ornitoloģijas kritēriji (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Karaliskā putnu aizsardzības biedrība, 26. punkts).
11. No dekrēta–likuma Nr. 141/2002 noteikumiem izriet, ka attiecīgās ĪAT demarkācija tika mainīta, pamatojoties uz to, ka šī ĪAT ietvēra teritorijas, kas neveido tādas dzīvotnes, kas ir nozīmīgas stepes putniem.
12. Tomēr, kā pamatoti norāda Komisija, ir jāuzsver, ka, lai gan no attiecīgās ĪAT izslēgtās teritorijas nedod patvērumu stepes putniem, tajās mitinās citas savvaļas putnu sugas, kuras ir norādītas direktīvas I pielikumā un kuras bija minētās ĪAT demarkācijas pamats, t.i. – pelēkā dzērve ( Grus grus ), ūpis ( Bubo bubo ), maitu lija ( Aegypius monachus ), pundurērglis ( Hieraaetus pennatus ) un kalnu lija ( Gyps fulvus ).
13. Šādos apstākļos dalībvalsts var samazināt ĪAT platību vai mainīt tās demarkāciju tikai tad, ja no ĪAT izslēgtās teritorijas vairs neatbilst savvaļas putnu sugu aizsardzībai vispiemērotākajām teritorijām direktīvas 4. panta 1. punkta izpratnē.
14. Portugāļu valdība pati nav norādījusi, ka šajā lietā pastāv šāda situācija.
15. Tādējādi Komisijas celtā prasība ir atzīstama par pamatotu.
16. Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ir jāatzīst, ka, izmainot ĪAT demarkāciju un tādēļ izslēdzot teritorijas, kas dod patvērumu savvaļas putnu sugām, kuru aizsardzībai minētā ĪAT tika noteikta, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 4. panta 1. punkts.
Par tiesāšanās izdevumiem
17. Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums ir nelabvēlīgs, jāpiespriež Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1) izmainot īpašās aizsargājamās teritorijas “Moura, Mourão, Barrancos” demarkāciju un tādēļ izslēdzot teritorijas, kas dod patvērumu savvaļas putnu sugām, kuru aizsardzībai minētā ĪAT tika noteikta, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 1. punkts;
2) Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.