62023CJ0159_RES
Cauza C‑159/23
Sony Computer Entertainment Europe Ltd
împotriva
Datel Design and Development Ltd și alții
(cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof)
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 octombrie 2024
„Trimitere preliminară – Proprietate intelectuală – Drept de autor și drepturi conexe – Protecția juridică a programelor pentru calculator – Directiva 2009/24/CE – Articolul 1 – Domeniu de aplicare – Forme de exprimare a unui program pentru calculator – Noțiune – Articolul 4 alineatul (1) litera (b) – Transformarea unui program pentru calculator – Modificarea conținutului variabilelor salvate în memoria operativă a calculatorului și utilizate în timpul executării programului”
Apropierea legislațiilor – Drept de autor și drepturi conexe – Directiva 2009/24 – Protecția juridică a programelor pentru calculator – Domeniu de aplicare – Forme de exprimare a unui program pentru calculator – Noțiune – Transformarea unui program pentru calculator – Modificarea conținutului variabilelor salvate în memoria operativă a calculatorului și utilizate în timpul executării programului – Excludere – Condiții – Conținut care nu permite reproducerea sau realizarea ulterioară a programului – Apreciere de către instanța națională
[Directiva 2009/24 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 1 alin. (1), (2) și (3)]
(a se vedea punctele 31-52 și dispozitivul)
Rezumat
Sesizată cu titlu preliminar de Bundesgerichtshof (Curtea Federală de Justiție, Germania), Curtea se pronunță cu privire la problema inedită a întinderii protecției prin dreptul de autor (
1
) a programelor pentru calculator și în special a conținutului variabilelor pe care un program pentru calculator protejat le‑a salvat în memoria operativă a calculatorului și pe care acest program le utilizează în timpul executării sale.
Sony Computer Entertainment Europe Ltd (denumită în continuare „Sony”) comercializează console de jocuri PlayStation și jocuri pentru aceste console. Până în anul 2014, aceasta comercializa printre altele PlayStation Portable (denumită în continuare „PSP”) și jocul MotorStorm: Arctic Edge destinat acestei console.
Sony a solicitat Landgericht Hamburg (Tribunalul Regional din Hamburg, Germania) încetarea comercializării unor produse complementare pentru consolele sale de jocuri, și anume a software‑ului Action Replay PSP, precum și a dispozitivului și a software‑ului Tilt FX, produse și distribuite de Datel Design and Development Ltd și de Datel Direct Ltd.
Aceste produse, care funcționează exclusiv cu jocurile originale ale Sony, permit în special modificarea anumitor parametri de joc oferind utilizatorului opțiuni de joc neprevăzute în acest stadiu al jocului de către Sony și comandarea consolei PSP prin mișcări. Potrivit Sony, aceste produse permit utilizatorilor să transforme software‑urile aferente jocurilor sale într‑un mod nepermis de dreptul de autor.
Tribunalul Regional din Hamburg a admis în parte cererile formulate de Sony. Această hotărâre a fost însă modificată în apel de Oberlandesgericht Hamburg (Tribunalul Regional Superior din Hamburg, Germania), care a respins în totalitate acțiunea formulată de Sony.
Sesizată cu un recurs împotriva acestei din urmă hotărâri, Curtea Federală de Justiție a solicitat Curții să stabilească dacă conținutul variabilelor pe care un program pentru calculator protejat le‑a salvat în memoria operativă a calculatorului și pe care acest program le utilizează în timpul executării sale intră în domeniul de aplicare al protecției dreptului de autor asupra programului pentru calculator și, în caz afirmativ, dacă salvarea variabilelor modificate în această memorie operativă constituie o transformare a programului pentru calculator, în sensul Directivei 2009/24.
Aprecierea Curții
Curtea arată că din articolul 1 alineatele (2) și (3) din Directiva 2009/24 rezultă că toate „formele de exprimare” ale unui program pentru calculator, cu excepția ideilor și principiilor care se află la baza elementelor care îl compun, sunt protejate prin dreptul de autor, cu condiția ca un astfel de program să fie original, în sensul că reprezintă o creație intelectuală proprie autorului. Ea constată că, potrivit dispozițiilor menționate, codul sursă și codul obiect se încadrează în noțiunea de „formă de exprimare” a unui program pentru calculator, întrucât permit reproducerea sau realizarea acestui program într‑un stadiu ulterior, în timp ce alte elemente ale acestuia, cum ar fi printre altele funcționalitățile sale, nu sunt protejate. Astfel, protecția garantată de această directivă se limitează la exprimarea literală a programului pentru calculator în codul sursă și codul obiect.
O asemenea interpretare este confirmată printre altele de dreptul internațional aplicabil. Astfel, Acordul TRIPS (
2
) prevede că programele pentru calculator, fie că sunt exprimate în cod sursă, fie în cod obiect, sunt protejate ca opere literare în temeiul Convenției de la Berna pentru protecția operelor literare și artistice (
3
). Or, în sensul acestei convenții și al Acordului TRIPS, doar expresiile, nu și ideile, procedurile, metodele de funcționare sau conceptele matematice, ca atare, pot face obiectul unei protecții prin dreptul de autor, ceea ce se coroborează și cu preambulul Directivei 2009/24 (
4
).
În plus, interpretarea potrivit căreia codul sursă și codul obiect se încadrează în noțiunea de „formă de exprimare” a unui program pentru calculator este conformă cu obiectivele urmărite de protecția juridică a programelor pentru calculator prin Directiva 2009/24. În fapt, obiectivul urmărit de regimul de protecție a programelor pentru calculator instituit de legiuitorul Uniunii Europene constă în a proteja autorii programelor împotriva reproducerii neautorizate a acestor programe, care a devenit foarte ușoară și ieftină în mediul digital, precum și împotriva comercializării copiilor „piratate” ale acestora. În schimb, reiese din geneza sa că regimul juridic al protecției programelor pentru calculator nu conferă un monopol care să împiedice creația independentă. Concurenții autorului unui program pentru calculator, din momentul în care o analiză independentă le‑a permis să identifice ideile, regulile sau principiile utilizate, au libertatea deplină de a‑și crea propria aplicare pentru a crea produse compatibile.
În speță, rezultă că software‑ul dezvoltat de Datel Design and Development și de Datel Direct, în măsura în care modifică numai conținutul variabilelor salvate de un program pentru calculator protejat în memoria operativă a unui calculator și utilizate de acest program în cursul executării sale, nu permite, ca atare, reproducerea acestui program și a unei părți a acestuia, ci presupune, dimpotrivă, ca programul respectiv să fie executat în același timp. Conținutul variabilelor constituie, așadar, un element al programului menționat prin intermediul căruia utilizatorii exploatează funcționalitățile acestuia, care nu este protejat ca „formă de exprimare” a unui program pentru calculator în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 2009/24, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.
În concluzie, Curtea declară că articolul 1 alineatele (1)-(3) din Directiva 2009/24 trebuie interpretat în sensul că protecția conferită de această directivă nu se aplică conținutului variabilelor pe care un program pentru calculator protejat le‑a salvat în memoria operativă a calculatorului și pe care acest program le utilizează în timpul executării sale, în măsura în care conținutul respectiv nu permite reproducerea sau realizarea ulterioară a unui astfel de program.
(
1
)	Articolul 1 alineatele (1)-(3) din Directiva 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (JO 2009, L 111, p. 16).
(
2
)	Articolul 10 alineatul (1) din Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală (denumit în continuare „Acordul TRIPS”), care constituie anexa 1 C la Acordul de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), semnat la Marrakech la 15 aprilie 1994 și aprobat prin Decizia 94/800/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunității Europene, referitor la domeniile de competența sa, a acordurilor obținute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986-1994) (JO 1994, L 336, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 10, p. 3).
(
3
)	Convenția privind protecția operelor literare și artistice, semnată la Berna la 9 septembrie 1886, în versiunea rezultată din Actul de la Paris din 24 iulie 1971.
(
4
)	Considerentele (7), (11) și (15) ale Directivei 2009/24.