62009TJ0279_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A T-279/09. sz. ügyben,
Antonino Aiello (lakóhelye: Vico Equense [Olaszország], képviselik: M. Coccia és L. Pardo ügyvédek)
felperesnek
a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal
(védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviseli: O. Montalto, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen
a másik fél az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárásban:
a Cantoni ITC SpA (székhelye: Milánó [Olaszország]),
az OHIM első fellebbezési tanácsának a Cantoni ITC SpA és Antonino Aiello közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2009. április 2-án hozott határozata (R 1148/2008-1. sz. ügy) ellen benyújtott keresete tárgyában,
A TÖRVÉNYSZÉK (hatodik tanács),
tagjai: H. Kanninen elnök (előadó), N. Wahl és S. Soldevila Fragoso bírák,
hivatalvezető: C. Heeren tanácsos,
tekintettel a Törvényszék Hivatalához 2009. július 9-én benyújtott keresetlevélre,
tekintettel a Törvényszék Hivatalához 2009. október 23-án benyújtott válaszbeadványra,
tekintettel a Törvényszék Hivatalához 2010. január 29-én benyújtott válaszra,
tekintettel a Törvényszék Hivatalához 2010. március 10-én benyújtott viszonválaszra,
a 2012. március 15-i tárgyalást követően,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
A jogvita előzményei
1. 2004. március 5-én a felperes, Antonino Aiello a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK módosított tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) (helyébe lépett a közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet [HL L 78., 1. o.]) alapján közösségi védjegybejelentést tett a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalnál (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM).
2. A lajstromoztatni kívánt védjegy a következő ábrás megjelölés volt:
>image>3
3. A bejelentést a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15-i Nizzai Megállapodás szerinti 3., 18. és 25. osztályba tartozó áruk vonatkozásában tették, amelyek az egyes osztályok tekintetében a következő leírásnak felelnek meg:
– 3. osztály: „Fehérítőkészítmények és egyéb, mosásra szolgáló anyagok; tisztító-, fényesítő-, súroló-, és csiszolószerek; szappanok; illatszerek, illóolajok, kozmetikai cikkek, hajmosó szerek; fogkrémek”;
– 18. osztály: „Bőr és bőrutánzatok, ezen anyagokból készült olyan termékek, amelyek nem tartoznak más osztályokba; állatbőrök és irhák; utazótáskák és bőröndök; esernyők, napernyők; sétapálcák”;
– 25. osztály: „Ruházati cikkek, ideértve a magas szárú lábbeliket; lábbeliket és papucsokat”.
4. A közösségi védjegybejelentést a Közösségi Védjegyértesítő
2005. április 11-i 15/2005. számában hirdették meg.
5. 2005. június 14-én a Cantoni ITC SpA (a továbbiakban: felszólaló) a 40/94 rendelet 42. cikke (jelenleg a 207/2009 rendelet 41. cikke) alapján felszólalalt a bejelentett védjegy lajstromozásával szemben.
6. A felszólalás a következő korábbi védjegyeken fennálló jogokon alapult:
– A 2004. február 10-én a 2689891. számon lajstromozott, alábbi közösségi ábrás védjegy:
>image>4
– az 1986. január 27-én a 396526. számon lajstromozott CAPRI olasz szóvédjegy.
7. A korábbi közösségi védjegy tekintetében a felszólalás minden, az említett védjeggyel megjelölt, 3., 18. és 25. osztályba tartozó és az egyes osztályok tekintetében az alábbi leírásnak megfelelő árun alapult:
– 3. osztály: „Szappanok; illatszerek, illóolajok, kozmetikai cikkek, hajmosó szerek; fogkrémek”;
– 18. osztály: „Bőr és bőrutánzatok, ezen anyagokból készült olyan termékek, amelyek nem tartoznak más osztályokba; állatbőrök és irhák; kofferek [kis utazóládák]; kézitáskák, kistáskák; utazótáskák és bőröndök; esernyők, napernyők; sétapálcák; korbácsok, ostorok és nyergesáruk”;
– 25. osztály: „Külső ruházat és alsóneműk, lábbelik, kalapáruk”.
8. A korábbi olasz védjegy tekintetében a felszólalás a 3. és 25. osztályba tartozó, főként az említett védjeggyel megjelölt és az egyes osztályok tekintetében az alábbi leírásnak megfelelő árukon alapult:
– 3. osztály: „Szappanok; illatszerek, illóolajok, kozmetikai cikkek, hajmosó szerek; fogkrémek”;
– 25. osztály: „Külső és házi ruházat, lábbelik és kalapáruk”.
9. A felszólalás a fenti 3. pontban felsorolt áruk ellen irányult.
10. A felszólalás alátámasztásául hivatkozott okok a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában és 8. cikkének (5) bekezdésében (jelenleg a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 8. cikkének (5) bekezdése) foglalt okok voltak.
11. 2008. május 30-i határozatával a felszólalási osztály a felszólalásnak helyt adott. Rámutatott mindenekelőtt, hogy a bejelentett védjeggyel megjelölt áruk és a korábbi közösségi védjeggyel megjelölt áruk „megközelítőleg azonosak”. A felszólalási osztály ezt követően megállapította, hogy az ütköző megjelölések átlagos mértékű hasonlóságot mutatnak vizuális és hangzásbeli szinten, és hasonlóak fogalmi szinten. A felszólalási osztály úgy vélte továbbá, hogy a korábbi közösségi védjegy átlagos megkülönböztető képességgel rendelkezik, és ebből azt a következtetést vonta le, hogy az ütköző védjegyek között fennáll az összetévesztés veszélye.
12. A felperes 2008. július 30-án fellebbezést nyújtott be az OHIM-hoz a felszólalási osztály határozata ellen, melyhez csatolt egy, a fellebbezése okait bemutató beadványt. A felperes fent említett beadványára a felszólaló 2008. október 23-án válaszbeadványt nyújtott be (a továbbiakban: a felszólaló beadványa).
13. 2008. november 24-én az OHIM a felszólaló beadványát távmásoló útján megküldte a felperes által a bejelentett védjegy lajstromozása iránti kérelemben megjelölt számra.
14. 2009. április 2-i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) az OHIM első fellebbezési tanácsa elutasította a fellebbezést. A megtámadott határozat értelmében a felperes tartózkodott attól, hogy a felszólaló beadványára válaszoljon. Ami az ügy érdemét illeti, a fellebbezési tanács úgy vélte többek között, hogy a korábbi közösségi védjeggyel érintett árukat a nagyközönségnek szánják, és a bejelentett védjeggyel érintett áruk megközelítőleg azonosak a korábbi közösségi védjeggyel megjelölt árukkal. Az ütköző megjelölések összehasonlítását illetően a fellebbezési tanács úgy ítélte meg, hogy köztük vizuális szinten magas fokú hasonlóság, hangzásbeli szinten közepes hasonlóság, fogalmi szinten pedig már-már azonosság áll fent. A fellebbezési tanács megállapította továbbá, hogy a korábbi közösségi védjegy rendelkezik megkülönböztető képességgel, amennyiben az átlagos fogyasztó szempontjából semmilyen kapcsolat nem áll fenn a Capri szigetét jelölő földrajzi név és az említett védjeggyel megjelölt áruk között.
A felek kérelmei
15. A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
– helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot és utasítsa el a felszólalást;
– az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.
16. Az OHIM azt kéri, hogy a Törvényszék:
– utasítsa el a keresetet;
– a felperest kötelezze a költségek viselésére.
Indokolás
Azon kereseti kérelem elfogadhatóságáról, hogy a Törvényszék utasítsa az OHIM-ot a felszólalás elutasítására
17. Első kereseti kérelmével a felperes többek között azt kéri a Törvényszéktől, hogy utasítsa az OHIM-ot a felszólalás elutasítására, és ekként tegye lehetővé a bejelentett védjegy lajstromozását. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az uniós bíróság előtt az OHIM egyik fellebbezési tanácsának határozata ellen benyújtott kereset keretében az utóbbi a 40/94 rendelet 63. cikkének (6) bekezdése (jelenleg a 207/2009 rendelet 65. cikkének (6) bekezdése) szerint köteles megtenni az említett bíróság ítéletének végrehajtásához szükséges intézkedéseket. Ennélfogva a Törvényszék nem utasíthatja az OHIM-ot. Ez utóbbinak kötelessége ugyanis a Törvényszék ítéleteinek rendelkező részéből és indokolásából levonni a következtetéseket (a Törvényszék T-33/03. sz., Osotspa kontra OHIM – Distribution & Marketing [Hai] ügyben 2005. március 9-én hozott ítéletének [EBHT 2005., II-763. o.] 15. pontja; lásd ebben az értelemben a Törvényszék T-129/01. sz., Alejandro kontra OHIM – Anheuser-Busch [BUDMEN] ügyben 2003. július 3-án hozott ítéletének [EBHT 2003., II-2251. o.] 22. pontját).
18. Ennélfogva a felperes azon kereseti kérelme, hogy a Törvényszék utasítsa az OHIM-ot a felszólalás elutasítására, elfogadhatatlan.
Az ügy érdeméről
19. Keresete alátámasztásául a felperes két törlési okra hivatkozik. Az elsőt a 40/94 rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 2868/95/EK bizottsági rendelet (HL L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.). 50. szabálya (1) bekezdésének és 20. szabálya (2) bekezdésének megsértésére alapítja. A második jogalap lényegében a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésén alapul.
20. Első jogalapjával a felperes lényegében azt állítja, hogy a felszólaló által a fellebbezési tanács előtti eljárás keretében előterjesztett beadványról nem tájékoztatták, megsértve ezzel a 2868/95 rendelet 50. szabályának (1) bekezdését és 20. szabályának (2) bekezdését. Ez a mulasztás a védelemhez való jogának „súlyos” megsértését valósítja meg, mivel a felperes akadályoztatva volt abban, hogy előterjessze észrevételeit a felszólaló beadványára vonatkozóan.
21. Az OHIM erre lényegében azt válaszolja, hogy a felperes közvetlenül tudomást szerzett a felszólaló beadványáról, így nem hivatkozhat a védelemhez való jogának a megsértésére.
22. A 2868/95 rendeletnek a fellebbezési tanács előtti fellebbezés vizsgálatáról szóló 50. szabályának (1) bekezdése értelmében „[e]ltérő rendelkezés hiányában a fellebbezési eljárásban megfelelően alkalmazni kell annak a szervezeti egységnek az eljárására vonatkozó előírásokat, amely a fellebbezéssel megtámadott határozatot hozta”.
23. Ami a felszólalási osztály előtti eljárásra vonatkozó rendelkezéseket illeti, a 2868/95 rendelet 20. szabályának (2) bekezdése akként rendelkezik, hogy az OHIM „tájékoztatja a bejelentőt a felszólaló beadványáról, és felkéri, hogy nyújtsa be észrevételeit a Hivatal [OHIM] által megállapított határidőn belül”.
24. A 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének a 20. szabálya (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett olvasatából az következik, hogy a közösségi védjegy bejelentőjét, aki a fellebbezési tanács előtt fellebbezést nyújtott be, az OHIM a fellebbezési tanács előtti eljárás keretében tájékoztatja a felszólaló beadványáról, és felkéri, hogy nyújtsa be észrevételeit.
25. Az OHIM egyébként nem cáfolja, hogy az ő feladata volt a felszólaló beadványának a felperes részére történő kézbesítése, hogy ez utóbbi észrevételeket tehessen azt megelőzően, hogy a fellebbezési tanács meghozná a megtámadott határozatot. Az OHIM kijelenti, hogy a felszólaló beadványát távmásoló útján meg is küldte a felperes által a bejelentett védjegy lajstromozása iránti kérelemben megjelölt számra.
26. A tárgyaláson az OHIM egy, a Törvényszék által, eljárási szabályzatának 64. cikke szerinti pervezető intézkedés keretében előterjesztett írásbeli kérdésre válaszul elismerte, hogy hibát követett el azzal, hogy a felszólaló beadványát távmásoló útján a bejelentett védjegy lajstromozása iránti kérelemben megjelölt számra, nem pedig a felperes felszólalási osztály és a fellebbezési tanács előtti eljárásban eljáró képviselőjének faxszámára küldte meg. Ezen utóbbi faxszám volt feltüntetve többek között a fellebbezési tanács előtti fellebbezésre vonatkozó űrlapon is.
27. Az OHIM úgy véli ugyanakkor, hogy a felperes ezen hiba ellenére tudomást szerzett a felszólaló beadványáról, miáltal védekezését előterjeszthette. Az OHIM kijelenti ugyanis, hogy a beadványokat közvetlenül kézbesítették a bejelentett védjegy lajstromozása iránti kérelemben megjelölt faxszámra, és mivel a felperes tudomást szerzett a megtámadott határozatról, nem hivatkozhat arra, hogy a felszólaló beadványáról nem szerzett tudomást.
28. Ugyanakkor abból, hogy a felperes tudomást szerzett a megtámadott határozatról, az OHIM nem vonhatja le azt a következtetést, hogy a felperes a felszólaló beadványáról kellő időben tudomást szerzett ahhoz, hogy arra válaszolhasson. Ugyanis, noha a megtámadott határozatot és a felszólaló beadványát is a bejelentett védjegy lajstromozása iránti kérelemben megjelölt számra küldték meg távmásoló útján, a felperes a tárgyaláson arra hivatkozott egyrészt, hogy a faxszám egy üzleti tanácsadóé, aki őt 2004-ben a lajstromozási eljárás során képviselte, másrészt csupán alkalomszerű, 2009. májusi olaszországi tartózkodása folytán szerezhetett személyesen tudomást a megtámadott határozatról. Egyáltalában nem bizonyított tehát, hogy a felperes személyesen is tudomást szerzett a felszólaló beadványáról, miáltal arra válaszolhatott volna a fellebbezési tanács előtt.
29. Mindenesetre emlékeztetni kell arra, hogy a 2868/95 rendelet 67. cikkének (1) bekezdése értelmében, „[h]a képviselőt bíztak meg, illetve a 75. szabály (1) bekezdése alapján a bejelentésben első helyen megjelölt bejelentőt kell közös képviselőnek tekinteni, a kézbesítést a képviselő, illetve a közös képviselő részére kell teljesíteni”. Ennélfogva az OHIM, annak igazolásául, hogy elmulasztotta a felperes képviselője részére történő kézbesítést, nem hivatkozhat arra, hogy a felszólaló beadványát állítólagosan magának a felperesnek kézbesítette.
30. Egyebekben ki kell emelni, hogy a tárgyaláson maga az OHIM rámutatott, hogy fellebbezési tanács hivatalának gyakorlata az, hogy minden dokumentumot a külön kijelölt képviselőnek kézbesít annak biztosítása céljából, hogy a képviselő, aki lehet, hogy az Európai Unión kívül tartózkodik, valamennyi közlést kézhez kapjon.
31. Egyébként meg kell állapítani, hogy – ellentétben az OHIM tárgyaláson elhangzott megállapításával – a 2868/95 rendelet 77. szabályából, amelynek értelmében a képviselőnek címzett értesítések vagy egyéb közlések ugyanolyan hatállyal bírnak, mintha azokat a képviselt személynek címezték volna, nem vonható le az a következtetés, hogy a képviselt személynek címzett kézbesítés a képviselőnek címzett kézbesítéssel egyenértékű. Amennyiben így lenne, az említett rendelet 67. cikke meg lenne fosztva hatályától.
32. Az OHIM azon érvével kapcsolatban, mely szerint a felperes az előbbi által elkövetett hiba ellenére előterjeszthette védekezését a Törvényszék előtti kereset benyújtása, valamint a válasz és az észrevételek tárgyaláson történő előterjesztése révén, elegendő arra emlékeztetni, amint arra a felperes is hivatkozik, hogy a megtámadott határozatot anélkül hozták meg, hogy a felperes előterjeszthette volna észrevételeit a felszólaló beadványára vonatkozóan.
33. Márpedig a 207/2009 rendelet 75. cikkének második mondata értelmében az OHIM határozatai csak olyan érveken és bizonyítékokon alapulhatnak, amelyekkel kapcsolatban az érintett feleknek módjukban állt nyilatkozatot tenni. E rendelkezésnek megfelelően az OHIM fellebbezési tanácsának határozata csakis olyan ténybeli vagy jogi elemeken alapulhat, amelyekre a felek előterjeszthették észrevételeiket (a Bíróság C-447/02. P. sz., KWS Saat kontra OHIM ügyben 2004. október 21-én hozott ítéletének [EBHT 2004., I-10107. o.] 42. pontja, a Törvényszék T-242/02. sz., Sunrider kontra OHIM [„TOP”] ügyben 2005. július 13-án hozott ítéletének [EBHT 2005., II-2793. o.] 59. pontja és a T-168/04. sz., L & D kontra OHIM – Sämann [Aire Limpio] ügyben 2006. szeptember 7-én hozott ítéletének [EBHT 2006., II-2699. o.] 115. pontja).
34. Ez a rendelkezés a közösségi védjegyjogban a védelemhez való jog biztosításának általános elvét fejezi ki (a Törvényszék T-320/03. sz., Citicorp kontra OHIM [LIVE RICHLY] ügyben 2005. szeptember 15-én hozott ítéletének [EBHT 2005., II-3411. o.] 21. pontja és a T-317/05. sz., Kustom Musical Amplification kontra OHIM [Egy gitár formája] ügyben 2007. február 7-én hozott ítéletének [EBHT 2007., II-427. o.] 26. pontja). Ezen általános elvnél fogva a hatósági határozatok azon címzettjeinek, akiknek az érdekeit a határozat érzékelhetően érinti, lehetőséget kell adni arra, hogy megfelelően kifejthessék álláspontjukat (a Bíróság 17/74. sz., Transocean Marine Paint Association kontra Bizottság ügyben 1974. október 23-án hozott ítéletének [EBHT 1974., 1063. o.] 15. pontja, a Törvényszék T-34/00. sz., Eurocool Logistik kontra OHIM [EUROCOOL] ügyben 2002. február 27-én hozott ítéletének [EBHT 2002., II-683. o.] 21. pontja és a fent hivatkozott LIVE RICHLY-ügyben hozott ítéletének 22. pontja).
35. Noha igaz, hogy egy eljárási szabálytalanság csak akkor vonja maga után a határozat teljes vagy részleges hatályon kívül helyezését, ha megállapítást nyer, hogy e szabálytalanság hiányában a megtámadott határozatnak más lehetett volna a tartalma (a Törvényszék T-247/03. sz., Torres kontra OHIM – Bodegas Muga [Torre Muga] ügyben 2006. július 11-én hozott ítéletének [az EBHT-ban nem tették közzé] 79. pontja és a T-137/09. sz., Nike International kontra OHIM – Muñoz Molina [R10] ügyben 2010. november 24-én hozott ítéletének [EBHT 2010., II-5433. o.] 30. pontja).
36. A jelen ügyben a felperes arra hivatkozott a tárgyaláson, hogy a felszólaló beadványának több oldala foglalkozott a korábbi védjegy megkülönböztető képességével. Márpedig, noha a felperes a fellebbezési tanács előtti fellebbezés okait bemutató beadványában terjesztett elő érveket a korábbi védjegy megkülönböztető képességével kapcsolatban, meg kell állapítani, hogy a fellebbezési tanács a korábbi védjegy megkülönböztető képességének megállapítása céljából a megtámadott határozat 17. pontjában, a felszólaló beadványában bemutatottakhoz hasonló módon, úgy ítélte meg, hogy semmilyen kapcsolat nem áll fenn a Capri szigetét jelölő földrajzi név és a korábbi védjeggyel megjelölt áruk között. Ezen aspektus vonatkozásában ugyanakkor a felperesnek nem volt lehetősége arra, hogy észrevételeket terjesszen elő a felszólaló beadványára válaszul, miáltal nem tartható fenn, hogy a megtámadott határozatnak, ellentétben az OHIM által a tárgyaláson előadottakkal, e szabálytalanság hiányában nem lehetett volna más a tartalma.
37. A fentiek összességéből az következik, hogy a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének és 20. szabálya (2) bekezdésének megsértésére alapított jogalapnak helyt kell adni, anélkül hogy a második jogalap vizsgálata szükséges volna.
38. Következésképpen a keresetnek helyt kell adni, és a megtámadott határozatot hatályon kívül kell helyezni.
A költségekről
39. Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §-a alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel az OHIM pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően őt kell kötelezni a költségek viselésére.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hatodik tanács)
a következőképpen határozott:
1) A Törvényszék hatályon kívül helyezi a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának 2009. április 2-i határozatát (R 1148/2008-1. sz. ügy).
2) A Törvényszék az OHIM-ot kötelezi a költségek viselésére.