62023TJ0096_RES
T‑96/23. sz. ügy
Uniper Global Commodities SE
kontra
Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynöksége
A Törvényszék ítélete (kibővített harmadik tanács), 2025. június 25.
„Energia – A villamos energia belső piaca – (EU) 2017/2195 rendelet – Az ACER határozata a kiegyenlítő szabályozási energiára vonatkozó árképzési módszertan módosításáról – Átmeneti árkorlát előírása – Az ACER fellebbezési tanácsához benyújtott fellebbezés – A jogorvoslat különös feltételei és részletszabályai – Az (EU) 2019/942 rendelet 28. cikkének (1) bekezdése és 29. cikke – A fellebbezési tanács előtti eljárásbeli jogképesség hiánya miatti elfogadhatatlanság – Jogellenességi kifogás – A törvény előtti egyenlőség és a hatékony bírói jogvédelem – A személyében való érintettség hiánya – Jogállás és tényállások, amelyekre nem hivatkoztak – Jogorvoslati határidő – Menthető tévedés hiánya”
Bírósági eljárás – Keresetlevél – Alaki követelmények – A jogvita tárgyának megjelölése – A jogalapoknak a tartalmuk, nem pedig a formai minősítésük révén történő azonosítása
(A Bíróság alapokmánya, 21. cikk; a Törvényszék eljárási szabályzata, 76. cikk, d) pont)
(lásd: 23., 25. pont)
Jogellenességi kifogás – Járulékos jelleg – A keresetlevélben való hallgatólagos, de egyértelmű megfogalmazás – Elfogadhatóság
(EUMSZ 277. cikk)
(lásd: 24., 26. és 27. pont)
Európai uniós jog – Értelmezés – Módszerek – Egyértelműen és pontosan megszövegezett rendelkezés – A rendelkezés hatékony érvényesülésének biztosítására vonatkozó kötelezettség
(lásd: 31–34. pont)
Európai uniós jog – Értelmezés – Módszerek – A másodlagos uniós jog magasabb szintű kötelező erejű normának megfelelő értelmezésére vonatkozó kötelezettség – Korlátok – Contra legem értelmezés – Megengedhetetlenség
(lásd: 35–37., 79., 80. pont)
Megsemmisítés iránti kereset – Természetes vagy jogi személyek – Rendeleti jellegű jogi aktusok – Végrehajtási intézkedéseket maguk után nem vonó és a felperest közvetlenül érintő jogi aktusok – Az Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynökségének (ACER) határozata a kiegyenlítő szabályozási energiára vonatkozó árképzési módszertan módosításáról – Bennfoglaltság
(EUMSZ 263. cikk, negyedik bekezdés; 2019/942 európai parlamenti és tanácsi rendelet)
(lásd: 42. pont)
Megsemmisítés iránti kereset – Természetes vagy jogi személyek – Elfogadhatósági feltételek – Az Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynökségének (ACER) határozata a kiegyenlítő szabályozási energiára vonatkozó árképzési módszertan módosításáról – Az ACERt létrehozó jogi aktus, amely az ACER határozatával szemben hatékony belső jogorvoslati lehetőséget ír elő – Az ACER határozatával szemben a belső jogorvoslati lehetőségek kimerítése nélkül benyújtott megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatóság – Feltétel – A belső jogorvoslati kérelem benyújtásához szükséges elfogadhatósági feltételeket nem teljesítő felperes – Teljesült feltétel – Az egyenlőség és a hatékony bírói jogvédelem elveinek megsértése – Hiány
(EUMSZ 263. cikk, ötödik bekezdés; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 20. és 41. cikk; 2019/942 európai parlamenti és tanácsi rendelet, (34) preambulumbekezdés, 28. cikk, (1) bekezdés és 29. cikk)
(lásd: 43–45., 48., 54–75. pont)
Megsemmisítés iránti kereset – Természetes vagy jogi személyek – Őket közvetlenül és személyükben érintő jogi aktusok – Személyében való érintettség – Szempontok – Az Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynökségének (ACER) határozata a kiegyenlítő szabályozási energiára vonatkozó árképzési módszertan módosításáról – Az említett határozattal érintett piacon tevékenykedő vállalkozás keresete – A piaci helyzetének lényeges érintettségét nem bizonyító vállalkozás – Elfogadhatatlanság
(EUMSZ 263. cikk, negyedik bekezdés)
(lásd: 92–111. pont)
Az Európai Unió ügynökségei – Az Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynöksége (ACER) – Az ACER határozata – A fellebbezési tanács előtti belső jogorvoslati eljárás – Az uniós bírósághoz benyújtott kereset – Hatáskör – A fellebbezési tanács határozatai jogszerűségének felülvizsgálata – Kizárólag a fellebbezési tanács elé terjesztett ténybeli és jogi elemek figyelembevétele
(EUMSZ 263. cikk; 2019/942 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 29. cikk)
(lásd: 115., 122. pont)
Bírósági eljárás – Keresetindítási határidők – Jogvesztés – Menthető tévedés – Fogalom – Terjedelem
(EUMSZ 263. cikk, hatodik bekezdés)
(lásd: 128–136. pont)
Összefoglalás
A Törvényszék megerősíti az Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynöksége (ACER) fellebbezési tanácsa által hozott azon határozatok érvényességét, amelyek mint elfogadhatatlanokat elutasítják két társaság által az ACER‑nek a kiegyenlítő szabályozási energia árképzési módszertanának módosításáról szóló határozatával szemben benyújtott fellebbezéseket. Ennek során a Törvényszék egyrészt a természetes vagy jogi személyeknek az ACER fellebbezési tanácsa előtti, a 2019/942 rendelet (
1
) 28. cikkének (1) bekezdése szerinti eljárásbeli jogképességéről határoz. Másrészt pontosításokkal szolgál a természetes vagy jogi személyek személyes érintettségének értékelését illetően az ACER által elfogadott határozatok esetében.
2020. január 24‑i határozatával az ACER az átvitelirendszer‑üzemeltetők javaslatára módszertant fogadott el a kiegyenlítő szabályozási energia árának meghatározására, amely többek között előírta, hogy a kiegyenlítő szabályozási energia szolgáltatásának ára nem lehet magasabb vagy alacsonyabb a megawattóránkénti (MWh) 99999 euró műszaki árkorlátnál.
2022. február 25‑i határozatával (a továbbiakban: eredeti határozat) az ACER ideiglenesen módosította az említett módszertant akképpen, hogy a kérdéses műszaki árkorlát helyett a 2022. július 1‑jétől számított 48 hónapos időtartamra körülbelül 15000 EUR/MWh összegű ideiglenes árkorlátot írt elő, amely kizárólag a PICASSO és MARI európai platformokon folytatott kiegyenlítő szabályozási energia kereskedelmére alkalmazandó.
A felperesek, az RWE Supply & Trading GmbH és a Uniper Global Commodities SE két, a német piacon működő kiegyenlítőszabályozásienergia‑szolgáltató, amelyen a PICASSO és a MARI európai platform működik.
Mivel úgy vélték, hogy az eredeti határozat sérelmes számukra, mindegyikük fellebbezést nyújtott be az ACER fellebbezési tanácsához (a továbbiakban: fellebbezési tanács). Két 2022. december 9‑i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozatok) e tanács azokat mint elfogadhatatlanokat elutasította a 2019/942 rendelet 28. cikkének (1) bekezdése szerinti eljárásbeli jogképesség hiánya miatt.
E rendelkezés értelmében bármely természetes vagy jogi személy fellebbezést nyújthat be az ACER neki címzett határozata vagy az őt közvetlenül és személyében érintő határozat ellen. Mivel a felperesek nem címzettjei az eredeti határozatnak, a fellebbezési tanács úgy ítélte meg, hogy az kétségkívül közvetlenül, de nem személyükben érinti őket.
A felperesek ebben az összefüggésben fordultak a Törvényszékhez a megtámadott határozatok, másodlagosan pedig az eredeti határozat megsemmisítése iránt.
A Törvényszék álláspontja
A felperesek arra hivatkoznak keresetükben azt kifogásolják, hogy a fellebbezési tanács megsértette az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdését, (
2
) amikor úgy ítélte meg, hogy nem rendelkeznek az ahhoz szükséges minőséggel, hogy fellebbezést nyújtsanak be hozzá az eredeti határozat ellen. Ezzel szemben e határozat olyan rendeleti jellegű jogi aktusnak minősül, amely őket közvetlenül érinti, és amely nem von maga után végrehajtási intézkedéseket. Következésképpen az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján megtámadható az uniós bíróság előtt.
A felperesek szerint a 2019/942 rendelet 28. cikkének (1) bekezdését ahhoz, hogy megfeleljen az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésével végrehajtott 47. cikkében foglalt hatékony bírói jogvédelem elvének, valamint a Charta 20. cikkében rögzített törvény előtti egyenlőség elvének, úgy kellett volna értelmezni, hogy az lehetővé teszi számukra, hogy az eredeti határozattal szemben fellebbezést nyújtsanak be a fellebbezési tanácshoz.
A Törvényszék elöljáróban megállapítja, hogy ezen első jogalap lényegében egy kettős kifogást foglal magában, amelyek közül az első a 2019/942 rendelet 28. cikke (1) bekezdésének a Charta 20. és 47. cikkében foglalt hatékony bírói jogvédelem és törvény előtti egyenlőség elvével összeegyeztethetetlen értelmezésére, a második pedig a 2019/942 rendelet 28. cikke (1) bekezdésének a Charta ugyanezen elveivel és cikkeivel való összeegyeztethetetlensége miatti hallgatólagos jogellenességére alapított kifogásra vonatkozik.
Ami az első kifogást illeti, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az uniós jogi rendelkezés értelmezése nem akadályozhatja meg az értelmezett rendelkezés egyértelmű és pontos szövegének hatékony érvényesülését. Amennyiben tehát az ilyen rendelkezés értelme magából a rendelkezés szövegéből egyértelműen kitűnik, az uniós bíróság nem térhet el ettől az értelmezéstől.
A jelen ügyben 2019/942 rendelet 28. cikke (1) bekezdésének egyértelmű és pontos szövegéből kitűnik, hogy a felperesek mint olyan jogi személyek, amelyek nem címzettjei az eredeti határozatnak, csak akkor élhetnek jogorvoslattal az említett határozattal szemben, ha az őket nem csupán közvetlenül, hanem személyében is érinti. Igaz ugyan, hogy az e rendelkezésben ily módon előírt, személyében való érintettségre vonatkozó feltételt az uniós jog Charta által biztosított általános elveinek fényében kell értelmezni, az ilyen tág értelmezés csak akkor lehetséges, ha az összeegyeztethető a szóban forgó rendelkezés szövegével, és nem eredményez contra legem értelmezést.
Ebből következik, hogy a megtámadott határozatokban a fellebbezési tanács megalapozottan értelmezte úgy a 2019/942 rendelet 28. cikkének (1) bekezdését, hogy az nem lehetővé teszi a felperesek mint jogi személyek számára, hogy fellebbezést nyújtson be hozzá az eredeti határozattal szemben, hacsak az említett határozat őket nemcsak közvetlenül, hanem személyében is érinti.
Ami a második kifogást illeti, a Törvényszék megjegyzi, hogy az EUMSZ 263. cikk ötödik bekezdése értelmében az Unió szerveit és hivatalait létrehozó jogi aktusok meghatározhatják azokat a külön feltételeket, amelyek alapján egy természetes vagy jogi személy az e szervek és hivatalok által elfogadott, rá nézve joghatás kiváltására irányuló jogi aktusokkal szemben keresettel élhet.
Ekképpen az uniós jogalkotó a 2019/942 rendelet 28. és 29. cikkében előírta, hogy azoknak a természetes vagy jogi személyeknek, akik, illetve amelyek az ACER jogi aktusai címzettjei, vagy akiket vagy amelyeket az ilyen aktusok közvetlenül és személyükben érintenek, az eljárás egyszerűsítése érdekében fellebbezési joggal kell rendelkezniük a fellebbezési tanács előtt. Ebben az összefüggésben úgy döntött, hogy azon természetes vagy jogi személyek közül, amelyek közvetlenül a fellebbezési tanácshoz fordulhatnak, nem sorolja fel az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése szerinti harmadik esettel érintett kategóriába tartozó személyeket. Ez utóbbiak abban az esetben, ha az ACER – mint a jelen ügyben is – rendeleti jellegű jogi aktust fogad el, megsemmisítés iránti keresettel közvetlenül a Törvényszékhez fordulhatnak.
Ennek keretében a Törvényszék kizárja, hogy a 2019/942 rendelet 29. cikke, amely megköveteli a belső jogorvoslati lehetőségek kimerítését ahhoz, hogy az uniós bírósághoz fordulhassanak, megakadályozza a felpereseket abban, hogy közvetlenül a Törvényszékhez nyújtsanak be megsemmisítés iránti keresetet. E rendelkezést ugyanis úgy kell értelmezni, hogy az csak az említett rendelet 28. cikke értelmében a természetes vagy jogi személyeknek a fellebbezési tanács előtti eljárásban jogképességgel rendelkező kategóriáira alkalmazandó.
Ebből következik, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében említett harmadik esettel érintett kategóriába tartozó természetes vagy jogi személyek nem tartoznak a 2019/942 rendelet 28. és 29. cikke által bevezetett kötelező előzetes jogorvoslati eljárás hatálya alá, következésképpen kereseteiket közvetlenül a Törvényszékhez kell benyújtaniuk.
A Törvényszék e megfontolások fényében elemzi először is, hogy a 2019/942 rendelet 28. cikkével bevezetett, az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében említett harmadik eset alá tartozó természetes vagy jogi személyek, valamint az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében említett első és második eset alá tartozó természetes vagy jogi személyek közötti eltérő bánásmód összeegyeztethető‑e a Charta 20. cikkében foglalt törvény előtti egyenlőség elvével.
A Törvényszék elöljáróban emlékeztet arra, hogy a fellebbezési tanács létrehozása egy olyan átfogó megközelítésbe illeszkedik, amely arra irányul, hogy az uniós ügynökségeket jogorvoslati szervekkel ruházza fel, amennyiben technikai vagy tudományos szempontból összetett kérdésekben döntéshozatali jogkört ruháztak rájuk. E jogorvoslati szervek megfelelő eszközt jelentenek az érintett felek jogainak védelmére olyan összefüggésben, amelyben az állandó ítélkezési gyakorlat szerint, mivel az uniós hatóságok – különösen a tudományos és technikai jellegű, rendkívül összetett ténybeli elemeket illetően – széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek, az uniós bíróság felülvizsgálatának annak vizsgálatára kell korlátozódnia, hogy az ilyen jogkör gyakorlása nem volt‑e nyilvánvalóan hibás, vagy nem követtek‑e el hatáskörrel való visszaélést, illetve hogy ezen intézmények nem lépték‑e nyilvánvalóan túl a mérlegelési jogkörük határait.
Így a 2019/942 rendelet 28. cikke azáltal, hogy nem teszi lehetővé az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében említett harmadik eset hatálya alá tartozó természetes vagy jogi személyek számára, hogy a fellebbezési tanácshoz forduljanak, eltérő bánásmódot valósít meg egyrészt azon természetes vagy jogi személyek között, akik vagy amelyek – a felpereshez hasonlóan – csak az ACER határozatainak a Törvényszék általi korlátozott felülvizsgálatában részesülhetnek, különösen az energiával kapcsolatos összetett tudományos, műszaki vagy gazdasági értékelések tekintetében, másrészt pedig azon személyek között, akik közvetlenül a fellebbezési tanácshoz fordulhatnak, és ily módon az ACER határozatai tekintetében széles körű felülvizsgálatban részesülhetnek az említett értékelések tekintetében.
Az ilyen eltérő bánásmódot azonban igazolja az érintett természetes vagy jogi személyek különböző kategóriái és az ACER határozatai közötti többé‑kevésbé intenzív kapcsolat. Az említett határozatok ugyanis egyénítik azokat, akik jogosultak arra, hogy közvetlenül a fellebbezési tanácshoz forduljanak, mivel e határozatok címzettjei, vagy mivel e határozatok ugyanúgy érintik őket, mint a címzettet. Ezzel szemben nem ez a helyzet az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése szerinti harmadik esettel érintett kategóriába tartozó természetes vagy jogi személyek esetében.
Ezenkívül az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy ahhoz, hogy az uniós jogalkotó terhére lehessen róni az egyenlő bánásmód elvének megsértését, az szükséges, hogy ez utóbbi az összehasonlítható helyzeteket eltérően kezelje, ami egyes személyeket másokhoz képest hátrányos helyzetbe hoz. Márpedig az ACER valamely aktusának a Törvényszék általi közvetlen felülvizsgálata nem tekinthető hátrányosnak azon természetes vagy jogi személyekre nézve, akik nem fordulhatnak közvetlenül az ACER fellebbezési tanácsához. Ezt a felülvizsgálati eszközt ugyanis megfelelőnek kell tekinteni azon természetes vagy jogi személyek jogainak védelmére, akik kevésbé szoros kapcsolatban állnak ugyanezen aktussal.
Ebből következik, hogy az uniós jogalkotó a 2019/942 rendelet 28. cikkének (1) bekezdésében igazolható eltérő bánásmódot vezetett be olyan természetes vagy jogi személyek között, akik az ACER határozataira tekintettel nincsenek azonos vagy összehasonlítható helyzetben. Az említett határozatokkal szemben benyújtott kereseteket illetően tehát e személyeknek nem kell ugyanazon feltételek vagy különös szabályok hatálya alá tartozniuk, így ez az eltérő bánásmód nem sérti a Charta 20. cikkében foglalt törvény előtti egyenlőség elvét.
Másodszor, ami a hatékony bírói jogvédelem elvének és a Charta 47. cikkének (
3
) abból eredő állítólagos megsértését illeti, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében említett harmadik esettel érintett kategóriába tartozó természetes vagy jogi személyek nem fordulhatnak a fellebbezési tanácshoz, a Törvényszék megjegyzi, hogy mivel a Törvényszék előtti megsemmisítés iránti kereset lehetősége nyitva marad, nem állapítható meg, hogy az uniós jogalkotó a 2019/942 rendelet 28. és 29. cikkének elfogadása során megsértette az említett elvet.
A Törvényszék hozzáteszi, hogy az e jogorvoslati rendszerből eredő esetleges eljárási bonyodalmak, különösen az ACER ugyanazon határozataival szembeni párhuzamos kereseteknek a fellebbezési tanácshoz és a Törvényszékhez történő esetleges benyújtása, valamint a „személyében való érintettség” fogalmának összetett jellege, amelytől a fellebbezési tanács és a Törvényszék hatásköre függ, nem elegendő annak megállapításához, hogy e rendszer önmagában ellentétes a hatékony bírói jogvédelem elvével.
A kereset elemzését folytatva a Törvényszék elutasítja a 2019/942 rendelet 28. cikke (1) bekezdésének megsértésére alapított jogalapot is, amennyiben a fellebbezési tanács a megtámadott határozatokban nem állapította meg, hogy a felpereseket az eredeti határozat személyükben érintette olyan sajátos jellemzőik miatt, amelyek őket minden más személytől megkülönböztetik.
Először is a Törvényszék pontosítja, hogy a felperesek 2019/942 rendelet 28. cikkének (1) bekezdése szerinti személyükben való érintettségének értékelése érdekében az uniós bíróságnak az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében említett második esettel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatára kell hivatkozni.
A 2019/942 rendeletben az EUMSZ 263. cikk ötödik bekezdése értelmében meghatározott különös jogorvoslati feltételeknek és részletes szabályoknak ugyanis teljes mértékben összhangban kell maradniuk az EUMSZ 263. cikkben előírt általános rendszerrel az uniós bíróságnak a számára biztosított keresetek elbírálására vonatkozó hatáskörét illetően. Ebből következik, hogy amennyiben az EUMSZ 263. cikkben előírt általános rendszerben és az e rendelkezés ötödik bekezdése alapján elfogadott különös feltételekben és részletes szabályokban ugyanazok az elfogadhatósági feltételek állnak fenn, azokat főszabály szerint egységesen kell értelmezni.
Másodszor, ami azokat a jellemzőket és ténybeli helyzeteket illeti, amelyekre a felperesek a Törvényszék előtt a személyes érintettségük bizonyítása érdekében hivatkoztak, a Törvényszék vizsgálatát a fellebbezési tanács előtt szintén hivatkozott és a fellebbezési tanács által a megtámadott határozatokban elemzettekre korlátozza. Kétségtelen, hogy a Törvényszéknek e határozatok jogszerűségét az uniós jog fellebbezési tanács általi alkalmazásának többek között az elé terjesztett tényállási elemekre tekintettel történő ellenőrzésével kell vizsgálnia. Ezzel szemben az ilyen felülvizsgálatot nem végezheti az előtte újonnan hivatkozott vagy előtte újonnan előterjesztett tények figyelembevételével.
E pontosításokat figyelembe véve a Törvényszék megállapítja, hogy azon jellemzőket és ténybeli helyzeteket illetően, amelyekre a felperesek a fellebbezési tanács előtt hivatkoztak, vagyis a kiegyenlítő szabályozási energia német piacán való aktív jelenlétüket és az e piacon a legnagyobb szolgáltatók között elfoglalt helyüket illetően, amelyeket később a jelen kereset keretében tovább részleteztek arra hivatkozva, hogy az e piacon fennálló helyzetüket az eredeti határozat lényegesen érintette, a felperesek az uniós bíróságnak az állami támogatásokra és az összefonódásokra vonatkozó ítélkezési gyakorlatára hivatkoznak.
Mindazonáltal egyrészt a felperesek nem hivatkozhatnak eredményesen erre az ítélkezési gyakorlatra annak alátámasztása érdekében, hogy az említett határozat lényegesen érintette az e piacon elfoglalt helyzetüket. Ez az ítélkezési gyakorlat ugyanis – legalábbis részben – a vitatott határozat kedvezményezettjei és a felperes közötti tényleges vagy potenciális versenyhelyzet fennállásán alapul az e határozattal érintett piacon, és a felperes e piacon vagy szomszédos – akár upstream, akár downstream – piacokon meglévő helyzetét az említett határozat konkrétan negatívan és adott esetben lényegesen érinti.
A jelen ügyben a felperesek nem állítják, és a fortiori nem is bizonyítják, hogy tényleges vagy potenciális versenyhelyzetben lennének a német kiegyenlítő szabályozási energia piacon – amelyen tevékenységüket végzik és amelyet e határozat érint – az eredeti határozat címzettjeivel és – álláspontjuk szerint – valódi kedvezményezettjeivel.
Másrészt és mindenesetre a felperesek által hivatkozott jellemzők és ténybeli helyzetek nem voltak alkalmasak arra, hogy őket minden más személyhez képest egyénítsék.
Mivel a felperesek által felhozott jogalapok elutasításra kerültek, a Törvényszék elutasítja a megtámadott határozatok megsemmisítése iránti keresetet.
Ami az eredeti határozat megsemmisítésére irányuló másodlagos kérelmeket illeti, mivel azokat az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt keresetindítási határidőn túl nyújtották be, azokat mint elfogadhatatlanokat el kell utasítani. E tekintetben a Törvényszék megjegyzi, hogy a felperesek a jelen ügy körülményei között nem hivatkoznak érvényesen semmilyen menthető tévedésre, amely lehetővé tette volna az előírt keresetindítási határidő betartására vonatkozó kötelezettségtől való eltérést.
Következésképpen a Törvényszék a keresetet teljes egészében elutasítja.
(
1
)	Az Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynökségének létrehozásáról szóló, 2019. június 5‑i (EU) 2019/942 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2019. L 158., 22. o.).
(
2
)	Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében bármely természetes vagy jogi személy eljárást indíthat a neki címzett (első eset) vagy az őt közvetlenül és személyében érintő (második eset) jogi aktusok ellen, továbbá az őt közvetlenül érintő olyan rendeleti jellegű jogi aktusok ellen, amelyek nem vonnak maguk után végrehajtási intézkedéseket (harmadik eset).
(
3
)	Amelyet a EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése hajt végre.