62020CC0347
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
JULIANE KOKOTT
föredraget den 9 september 2021 (
1
)
Mål C‑347/20
SIA ”Zinātnes parks”
mot
Finanšu ministrija
(begäran om förhandsavgörande från Administratīvā rajona tiesa (Förvaltningsdomstolen i första instans, Lettland))
”Begäran om förhandsavgörande – Förordning (EU) nr 651/2014 – Begreppet ’företag i svårigheter’ – Begreppet ’tecknat aktiekapital’ – Självständig tolkning – Direktiv 2013/34/EU – Icke-relevans av respektive nationella bestämmelser om registrering – Kraven som ställs på bevisningen att sökanden inte längre är ett företag i svårigheter – Öppna och icke-diskriminerande urvalsbeslut bland flera sökande – Möjlighet att avslå för sent inkomna ansökningshandlingar”
I. Inledning
1.
Ett kapitalbolag ansöker om stöd från en EU-fond i Lettland och har lämnat in en ansökan om stöd i detta syfte. Eftersom mer än hälften av det tecknade aktiekapitalet har försvunnit på grund av ackumulerade förluster skulle företaget utgöra ett ”företag i svårigheter” och uteslutas från statligt stöd. Därför beslutade delägarna om en motsvarande kapitalökning innan ansökan om stöd gjordes. Efter genomförandet av denna kapitalökning skulle bolaget inte längre anses vara ett företag i svårigheter. Enligt nationell lagstiftning ska en kapitalökning föras in i handelsregistret för att få verkan. Registreringen skedde dock efter det att ansökningstiden hade gått ut men innan avslagsbeslutet fattades.
2.
Begäran om förhandsavgörande väcker nu frågorna om huruvida nationell lagstiftning om registrering ska ha företräde vid bedömningen av grunden för uteslutning av ett företag i svårigheter enligt artikel 2.18 i förordning (EU) nr 651/2014 (
2
) samt från vilken tidpunkt ett företag i svårigheter i den nu aktuella situationen kan undgå denna grund för uteslutning. Detta väcker även frågan om styrkandet av en under urvalsprocessen beslutad men ännu inte registrerad kapitalökning. Nationell lagstiftning i Lettland förhindrar nämligen att ytterligare preciseringar av ansökan om stöd sker genom ingivande av ytterligare handlingar.
II. Tillämpliga bestämmelser
A.
EU-rätt
1. Förordning (EU) nr 1301/2013
3.
Artikel 3.3 d i förordning (EU) nr 1301/2013 (
3
) (nedan kallad Eruf-förordningen) utesluter vissa personer från stöd:
”3.   Eruf ska inte stödja
d)
Företag i svårigheter enligt definitionen i unionens regler för statligt stöd.”
2. Förordning (EU) nr 651/2014
4.
Skäl 14 i förordning (EU) nr 651/2014 (nedan kallad gruppundantagsförordningen) har följande lydelse:
”(14)
Stöd som beviljas företag i svårigheter bör uteslutas från tillämpningsområdet för denna förordning, eftersom sådant stöd bör bedömas enligt gemenskapens riktlinjer av den 1 oktober 2004 för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter…, förlängda genom meddelandet från kommissionen om förlängd giltighet för gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter av den 1 oktober 2004…, eller riktlinjer som ersätter dessa, i syfte att undvika att de kringgås. Undantaget är stödordningar för att avhjälpa skador som orsakats av vissa naturkatastrofer. För att skapa rättslig säkerhet bör tydliga kriterier inrättas som inte kräver en bedömning av alla omständigheter kring ett företags situation för att avgöra huruvida det anses vara i svårigheter vid tillämpningen av denna förordning.”
5.
Artikel 2 (”Definitioner”) i förordningen har följande lydelse:
”I denna förordning gäller följande definitioner: …
18.
’företag i svårigheter’: företag för vilka minst en av följande omständigheter råder:
a)
I fallet med aktiebolag (…): om över hälften av det tecknade aktiekapitalet har försvunnit på grund av ackumulerade förluster. Detta är fallet om avdrag för ackumulerade förluster från reserver (och alla andra element som vanligtvis betraktas som en del av företagets egna medel) leder till ett negativt ackumulerat belopp som överstiger hälften av det tecknade aktiekapitalet. Vid tillämpningen av denna bestämmelse avses med ’aktiebolag’ särskilt de typer av företag som nämns i bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU, och ’aktiekapital’ omfattar överkurs om så är relevant. …
c)
Om företaget är föremål för ett kollektivt insolvensförfarande eller uppfyller kriterierna i nationell lagstiftning för att försättas i kollektiv insolvens på sina fordringsägares begäran. …”
3. Förordning (EU) nr 1303/2013
6.
I artikel 125 i förordning (EU) nr 1303/2013 (
4
) regleras den förvaltande myndighetens uppgifter i punkterna 1 och 3 enligt följande:
”1.   Den förvaltande myndigheten ska ansvara för att det operativa programmet förvaltas i enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning.
…
3.   När det gäller urvalet av insatser ska den förvaltande myndigheten göra följande:
a)
Utarbeta och, när de är godkända, tillämpa lämpliga urvalsförfaranden och kriterier som
i)
säkerställer att verksamheterna bidrar till att uppnå de specifika målen och resultaten inom de prioriterade områdena;
ii)
är icke-diskriminerande och öppna; …”
4. Direktiv (EU) 2017/1132
7.
Artikel 68 (”Beslut av bolagsstämman om kapitalökning”) i direktiv (EU) 2017/1132 (
5
) om vissa aspekter av bolagsrätt har följande lydelse:
”1.   Alla kapitalökningar ska beslutas av bolagsstämman. Detta beslut, liksom genomförandet av kapitalökningen, ska offentliggöras enligt varje medlemsstats lagstiftning i överensstämmelse med artikel 16. …”
8.
Artikel 14 (”Handlingar och uppgifter som ska offentliggöras av bolag”) i samma direktiv har följande lydelse:
”Medlemsstaterna ska se till att minst följande handlingar och uppgifter om ett bolag alltid offentliggörs: …
e)
Under förutsättning att stiftelseurkunden eller bolagsordningen anger ett bolagskapital, minst en gång om året det tecknade kapitalets storlek, om inte varje ökning av detta kapital kräver ändring av bolagsordningen. …”
9.
Artikel 16.6 och 16.7 (”Offentliggörande i registret”) i direktivet har följande lydelse:
”6.   Bolaget får åberopa handlingar och uppgifter mot tredje man först sedan de har offentliggjorts enligt punkt 5, om inte bolaget visar att tredje man kände till handlingen eller uppgiften. …
7.   … Dessutom får tredje man alltid åberopa sådana handlingar och uppgifter i fråga om vilka formaliteterna för offentliggörandet ännu inte har fullföljts, om inte handlingarna eller uppgifterna saknar rättsverkan på grund av det bristfälliga offentliggörandet.”
5. Direktiv 2013/34/EU
10.
Direktiv 2013/34/EU (
6
) gäller harmoniseringen av bestämmelserna om årsbokslut (nedan kallad balansräkningsdirektivet).
11.
I skäl 9 i direktivet redogörs för målsättningen med ett årsbokslut:
”Årsbokslut bör upprättas med iakttagande av försiktighet och bör ge en rättvisande bild av företagets tillgångar och skulder, ekonomiska ställning samt resultat. …”
12.
Artikel 4.1 i balansräkningsdirektivet redogör för innehållet i årsbokslutet:
”1.   Årsbokslutet ska utgöra en helhet och ska för alla företag som ett minimum bestå av balansräkning, resultaträkning och noter till de finansiella rapporterna.”
13.
Bilaga III i balansräkningsdirektivet avser balansräkningens horisontella uppställningsform. Följande framgår under rubriken Eget kapital, avsättningar och skulder, A. Eget kapital:
”I. Tecknat kapital (Om inte nationell lagstiftning föreskriver att endast infordrat kapital ska redovisas under denna post. I så fall ska det tecknade kapitalet och det inbetalda kapitalet redovisas särskilt).”
B.
Lettisk rätt
14.
Utbetalning av Europeiska unionens medel regleras i Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda 2014.-2020. gada plānošanas perioda vadības likums (lagen om förvaltning av strukturfonderna och Europeiska unionens sammanhållningsfond för programperioden 2014–2020). (
7
)
15.
I artikel 21 punkterna 2 och 5 i nämnda lag, med rubriken ”Urval av projekt”, föreskrivs följande:
”2.   Kontaktmyndigheten ska välja ut projekten enligt urvalsmetoderna och kravspecifikationerna i infordran. Kravspecifikationerna ska utarbetas och, i överenskommelse med den ansvariga myndigheten och den förvaltande myndigheten, godkännas av kontaktmyndigheten.
5.   Sökandena ska upprätta och lägga fram sina projekt i enlighet med kravspecifikationerna i infordran.”
16.
Artikel 25 i samma lag har rubriken ”Enkelt beviljande, villkorat beviljande eller avslag på projekt vid offentlig infordran för urval av projekt”. I punkterna 3 och 4 i den artikeln föreskrivs följande:
”3.   Beslut om avslag på projektet ska meddelas om åtminstone en av följande omständigheter föreligger: …
2)
Projektet uppfyller inte kriterierna för utvärdering och det avhjälpande av brister som avses i punkt 4 i denna artikel påverkar prövningen av projektet i sak. …
4.   Kontaktmyndigheten ska meddela ett beslut om villkorat beviljande av projektet om sökanden ska vidta vissa specifika åtgärder för att projektet ska uppfylla alla utvärderingskriterier och för att projektet ska kunna genomföras på ett lämpligt sätt. Dessa villkor ska anges i nämnda beslut och kontrollen av att villkoren har uppfyllts ska göras med beaktande av kravspecifikationerna i infordran. Projektet ska anses ha avslagits om något av villkoren i nämnda beslut inte är uppfyllt eller inte uppfylls inom den tid som har fastställts i beslutet.”
17.
Artikel 30 i samma lag, med rubriken ”Precisering av projekten”, har följande lydelse:
”Projekten får inte preciseras efter det att de har lagts fram och före ett beslut om enkelt beviljande, villkorat beviljande eller avslag.”
18.
Den stödåtgärd som det rör sig om regleras i Ministru kabineta 2018. gada 25. septembra noteikumi Nr. 612 ”Darbības programmas ’Izaugsme un nodarbinātība’ 3.1.1. specifiskā atbalsta mērķa ’Sekmēt MVK izveidi un attīstību, īpaši apstrādes rūpniecībā un RIS3 prioritārajās nozarēs’ 3.1.1.5. pasākuma ’Atbalsts ieguldījumiem ražošanas telpu un infrastruktūras izveidei vai rekonstrukcijai’ otrās projektu iesniegumu atlases kārtas īstenošanas noteikumi” (ministerrådets dekret nr 612 av den 25 september 2018 om genomförandebestämmelser för den andra fasen för urval av projekt till verksamhetsprogrammet ”Tillväxt och sysselsättning”, specifikt mål 3.1.1 (”Bidra till bildande och utveckling av små och medelstora företag, i synnerhet inom tillverkningsindustrin och de prioriterade områdena RIS3”), åtgärd 3.1.1.5 (”Investeringsstöd för uppförande eller ombyggnad av produktiva lokaler och infrastruktur för produktion”).
19.
Avsnitt 15 i samma dekret har följande lydelse:
”Anspråk på finansiering kan inte framställas om …
15.3.
Sökanden utgör ett företag i svårigheter enligt artikel 2.18 i kommissionens förordning nr 651/2014.
…”
20.
De praktiska delarna av urvalet av projekt regleras i kravspecifikationerna i infordran, som utarbetats av byrån, och deras bilagor. (
8
)
21.
I bilaga 5 till kravspecifikationerna, med rubriken ”Metoder för tillämpning av kriterier för utvärdering av projekt, beskrivs, i avsnitt II, punkt 6, på vilket sätt det ska bedömas om sökanden är ett företag (ekonomisk aktör) i svårigheter eller inte:
”Ett ’enkelt positivt’ beslut ska meddelas om sökanden inte är en ekonomisk aktör i svårigheter. Ett fastställande av att det rör sig om ett företag i svårigheter vid den tidpunkt då beslutet om beviljande av stöd meddelas ska ha en objektiv grund och baseras på kontrollerbara och trovärdiga uppgifter om sökanden och de företag som har koppling till sökanden enligt följande:
a)
Den information som framgår av den sista slutliga årsrapport som finns tillgänglig för allmänheten ska kontrolleras.
b)
Om denna information föreligger i en mellanliggande verksamhetsrapport som har godkänts av en auktoriserad revisor, för att fastställa om det rör sig om ett företag i svårigheter, ska uppgifterna i nämnda rapport användas.
c)
Om sökanden hänvisar till information som finns tillgänglig för allmänheten (som kan kontrolleras) och hänför sig till en ökning av det lagstadgade aktiekapitalet efter den sista slutliga årsrapporten, ska sådan information beaktas, när den getts in tillsammans med en mellanliggande verksamhetsrapport som har godkänts av en auktoriserad revisor. …
Utvärderingen ska vara ’villkorad och positiv’ om den information som har getts in är otillräcklig eller inte tillräckligt specifik. Sökanden ska uppmanas att precisera den information som har getts in. En sådan precisering får endast avse tekniska, aritmetiska och redaktionella aspekter. …
Utvärderingen ska vara ’negativ’ om sökanden motsvarar något av kännetecknen för ekonomiska aktörer i svårigheter, eller inte har iakttagit villkoren i ett beslut om villkorat beviljande, eller, även om nämnda villkor har iakttagits, fortfarande inte uppfyller de förutsättningar som krävs, eller inte har iakttagit nämnda villkor inom den tid som fastställts i beslutet om villkorat beviljande.”
22.
I Lettland regleras affärsdrivande bolagsverksamhet i Komerclikums (handelslagen). I artikel 12 i nämnda lag, med rubriken ”Offentliggörande av registeruppgifter”, föreskrivs följande:
”1.   Uppgifter som förs in i handelsregistret ska ha verkan i förhållande till tredje man från den tidpunkt då de offentliggörs. …
2.   Om uppgifter som ska föras in i handelsregistret inte har registrerats, eller om de har registrerats men ännu inte offentliggjorts, kan den person till förmån för vilken uppgifterna skulle ha registrerats inte göra gällande dessa mot tredje man, såvida inte denna tredje man redan kände till uppgifterna. …”
23.
I artikel 196 i nämnda lag, med rubriken ”Beslut om ändring av det lagstadgade kapitalet”, föreskrivs följande:
”1.   Det lagstadgade kapitalet får endast ökas eller minskas genom beslut av bolagsstämman i vilket formerna för nämnda ökning eller minskning fastställts. …
3.   För det fall det beslutas om att det lagstadgade kapitalet ska ändras, ska motsvarande ändring av bolagsordningen göras samtidigt.”
24.
Artikel 202 i nämnda lag har rubriken ”Skrivelser till handelsregistret angående ökning av det lagstadgade kapitalet”. I punkt 3 i den artikeln föreskrivs följande:
”En ökning av det lagstadgade kapitalet anses ha skett den dag då uppgift om beloppet avseende det nya kapitalet har förts in i handelsregistret.”
III. Bakgrund till målet vid den nationella domstolen
25.
Den 15 januari 2019 kungjorde Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (Den centrala finans- och kontraktsbyrån) (nedan kallad byrån) uppgifter om den andra fasen i den offentliga infordran för urval av projekt för erhållande av stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) enligt medfinansieringsprogrammet ”Tillväxt och sysselsättning”. Med beaktande av de ändringar som införts, fastställdes den sista dagen för att lägga fram projekt till den 30 april 2019.
26.
SIA Zinātnes, ett aktiebolag (nedan kallat klaganden), lade fram ett projekt för byrån den 30 april 2019. Eftersom mer än hälften av det tecknade aktiekapitalet har försvunnit på grund av ackumulerade förluster, skulle företaget utgöra ett ”företag i svårigheter” och uteslutas från statligt stöd. Tillsammans med ansökan gav klaganden in ett beslut från sin bolagsstämma daterat den 29 april 2019. Beslutet avsåg en ökning av det lagstadgade kapitalet genom inbetalning, inom en viss frist, från en bestämd delägare av en del av det lagstadgade kapitalet, ökad med en överkurs vid emission.
27.
Under den tid då projektet utvärderades informerade klaganden byrån om att uppgift om ökningen av det lagstadgade kapitalet hade förts in i handelsregistret den 24 juli 2019, medan klaganden, i samband med överprövningsförfarandet, som en komplettering gav in en mellanliggande verksamhetsrapport som godkänts av en auktoriserad revisor.
28.
Genom finansministeriets beslut av den 4 november 2019, som avslutade det administrativa förfarandet, avslogs klagandens projekt, eftersom klaganden, den dag då ansökan gavs in, skulle anses utgöra ett ”företag i svårigheter” enligt artikel 2.18 a) i gruppundantagsförordningen.
29.
Det anges i beslutet att, trots beslutet från klagandens bolagsstämma, enligt artikel 202.3 i Komerclikums (handelslagen), det inte ska anses ha skett en ökning av det lagstadgade kapitalet efter det att uppgift de nya bolagsandelarna hade förts in i handelsregistret, och att detta införande ägde rum efter det att projektet hade lagts fram. Syftet med den offentliga infordran är att säkerställa att sökandena konkurrerar på lika villkor, varför projekten inte får preciseras efter det att de har lagts fram. Enligt punkt 7.17 i kravspecifikationerna i infordran är det, för att styrka en förbättrad finansiell ställning, dessutom nödvändigt att direkt i samband med projektet ge in inte vilken handling som helst, utan en mellanliggande verksamhetsrapport som godkänts av en auktoriserad revisor, så att byrån kan få en rättvisande bild av sökandens finansiella ställning.
30.
Klaganden gav in ett överklagande till domstolen, med åberopande av att bolaget, den dag då dess projekt lades fram, inte skulle anses vara ett företag i svårigheter, med beaktande av det beslut som hade antagits av dess bolagsstämma och som gavs in till myndigheten tillsammans med nämnda projekt. Enligt klaganden saknar de uppgifter som inte tillhandahållits i sig betydelse för bolagets finansiella ställning och de kan därmed även ges in under den tid då projektet utvärderas.
31.
Det är ostridigt mellan parterna i förvaltningsmålet att klaganden, vid beaktandet av de finansiella uppgifter som fanns i bolagets sista finansiella rapport för år 2018, hade ställning som företag i svårigheter enligt artikel 2.18 a) gruppundantagsförordningen. Det kan även konstateras, mot bakgrund av ökningen av det lagstadgade kapitalet och införandet av motsvarande ändring i handelsregistret den 24 juli 2019, att klaganden avhjälpte denna bristfällighet
IV. Begäran om förhandsavgörande och förfarandet inför domstolen
32.
Domstolen som ska pröva talan, Administratīvā rajona tiesa (Förvaltningsdomstolen i första instans, Lettland) har genom beslut den 15 juli 2020 hänskjutit följande frågor till domstolen för förhandsavgörande:
1.
Ska begreppet ”det tecknade aktiekapitalet” i artikel 2.18 a) i förordning nr 651/2014 jämförd med andra unionsbestämmelser om bolags verksamhet, tolkas på så sätt att ett fastställande av det tecknade aktiekapitalet endast ska grundas på de uppgifter som har offentliggjorts på det sätt som föreskrivs i den nationella lagstiftningen i varje medlemsstat, med beaktande av att sådana uppgifter därmed ska anses få verkan först från tidpunkten för offentliggörandet?
2.
Ska det vid bedömningen av begreppet ”företag i svårigheter” i artikel 2.18 i förordning nr 651/2014 fästas vikt vid villkoren – som fastställts inom ramen för förfarandet för urval av projekt avseende de europeiska fonderna – för vilka handlingar som ska ges in för att styrka den finansiella ställningen hos det företag som det rör sig om?
3.
För det fall den andra tolkningsfrågan besvaras jakande, är då en nationell bestämmelse om urval av projekt i vilken det fastställs att projekten inte får preciseras efter det att de har lagts fram förenlig med principerna om öppenhet och icke-diskriminering, vilka slås fast i artikel 125.3 a ii i förordning nr 1303/2013?
33.
I förfarandet vid EU-domstolen har Lettland, Irland och Europeiska kommissionen ingett skriftliga yttranden och samtliga har, precis som klaganden, deltagit i den muntliga förhandlingen den 14 juli 2021.
V. Rättslig bedömning
A.
Angående tolkningsfrågorna
34.
Begäran om förhandsavgörande handlar om en ansökan om stöd från Eruf enligt medfinansieringsprogrammet ”Tillväxt och sysselsättning” som klaganden gjort och som fått avslag.
35.
Genom sina tre frågor vill den nationella domstolen få klarhet i hur begreppet ”företag i svårigheter” i artikel 2.18 a) i gruppundantagsförordningen i samband med begreppet ”det tecknade aktiekapitalet” ska förstås (se nedan under B). Bakgrunden är det faktum att artikel 3.3 d) i Eruf-förordningen utesluter dessa företag från stöd. Den andra frågan syftar till att klargöra hur en sökande kan bevisa att det inte utgör ett företag i svårigheter. I synnerhet ställer sig den hänskjutande domstolen frågan om kravet på specifika rapporter som ställs i nationell rätt är förenlig med unionsrätten (se nedan under C). Den tredje frågan tar sikte på det efterföljande urvalsförfarandet hos den förvaltande myndigheten. Den hänskjutande domstolen söker klarhet i om myndigheten kan avstå från att beakta preciseringar som görs i efterhand (registrering i handelsregistret och mellanliggande verksamhetsrapporter från en auktoriserad revisor) efter det att ansökningstiden gått ut men innan det slutliga beslutet fattats (se nedan under D).
36.
Även om samtliga tre frågor har ett samband så tar de sikte på olika aspekter av urvalsförfarandet (tolkningen av begreppet ”företag i svårigheter”, styrkandet av detta begrepp, uteslutning av efterkommande bevis att företaget inte är ett företag i svårigheter) och besvaras därför separat.
B.
Tolkning av artikel 2.18 a i gruppundantagsförordningen
37.
Huvudanledningen till att ansökan om stöd avslogs var att klagandens byrå vid tidpunkten för ansökan klassificerades som ett ”företag i svårigheter” i enlighet med artikel 2.18 a i gruppundantagsförordningen. Genom den första frågan söker den hänskjutande domstolen svar på hur begreppet ska tolkas, särskilt eftersom det hänvisar till ”det tecknade aktiekapitalet”. Är det tecknade aktiekapitalet endast det aktiekapital som registrerats enligt den nationella bolags- och registreringslagstiftningen? Eller handlar det om ett självständigt unionsrättsligt begrepp som måste betraktas separat från respektive medlemsstats nationella särdrag?
38.
Denna fråga är särskilt viktig, eftersom medlemsstaterna valt olika lösningar i sin respektive bolagsrätt. Lettisk rätt innehåller en lösning enligt vilken delägarnas beslut om en ökning av det lagstadgade kapitalet anses ha skett den dag då uppgift om beloppet avseende det nya kapitalet har förts in i handelsregistret. Irland har i sitt yttrande konstaterat att det i irländsk rätt inte finns någon motsvarande bestämmelse om registrering för att ändra aktiekapitalet. I Tyskland krävs att delägarnas beslut vidimeras av en notarius publicus för att ändra ett aktiebolags stadgar. Ändringen har ingen rättslig verkan innan den förts in i handelsregistret på den ort där bolaget har sitt säte.
39.
I det aktuella fallet handlar det om ett lettiskt bolag som inte uppfyllde kraven i den lettiska lagstiftningen om registrering vid tidpunkten för ansökan om stöd. Ett irländskt bolag hade kunnat uppfylla kraven enligt irländsk rätt utan något bevis på registrering. Ett tyskt bolag hade åtminstone behövt lägga fram ett intyg på ett införande i det (tyska) handelsregistret, men hade i övrigt behövt uppfylla strängare krav (ett delägarbeslut som vidimerats av en notarius publicus) än vad den lettiska konkurrenten hade behövt göra.
40.
Dessa exempel visar att frågan om tolkningen av begreppen i en EU-förordning är nära kopplad till frågan om begreppen ska tolkas självständigt i syfte att samma måttstockar ska användas för alla bolag i alla medlemsstater, eller om en tolkning med beaktande av respektive nationell rätt (antingen subventionslandets eller landet där det sökande bolaget har sitt säte) är avgörande.
1. Angående den självständiga tolkningen av gruppundantagsförordningen
41.
Avgörande för svaret på denna fråga är ordalydelsen samt innebörden och syftet med begreppet ”företag i svårigheter”.
42.
Utgångspunkten är EU-domstolens praxis. Av kraven, den enhetliga tillämpningen av unionsrätten och principen om likabehandling följer att begrepp i en unionsbestämmelse som inte uttryckligen hänvisar till medlemsstaternas lagstiftning för att avgöra dess innebörd och räckvidd som huvudregel ska ges en självständig och enhetlig tolkning i hela unionen, oberoende av de begrepp som används i medlemsstaterna. Tolkningen måste göras med hänsyn till ordalydelsen och sammanhanget i den aktuella bestämmelsen och syftet med den förordning i vilken bestämmelsen ingår. (
9
)
43.
Något annat kan gälla om unionsrätten hänvisar till nationell rätt. En sådan hänvisning saknas i artikel 2.18 a i gruppundantagsförordningen. Gruppundantagsförordningen hänvisar varken till nationell bolagsrätt eller till lagstiftning om registrering. I stället hänvisar bestämmelsen uttryckligen till unionsrätten, nämligen till balansräkningsdirektivet.
44.
Enligt ordalydelsen är det avgörande därmed inte aktiekapitalet, som presumeras vara rättsligt giltigt i enlighet med den nationella bolagsrätten respektive lagstiftningen om registrering (i subventionslandet eller i staten där det sökande företaget har sitt säte) vid en viss tidpunkt. Generaladvokat Campos Sánchez-Bordona anför till och med att begreppet ”företag i svårigheter” är ett ”självständigt begrepp som är förbehållet unionsrätten”. (
10
)
45.
Jämförelsen med ordalydelsen av artikel 2.18 c i gruppundantagsförordningen talar också för en självständig tolkning. Bestämmelsen tar uttryckligen sikte på om ett företag uppfyllt de krav som ställs i nationell lagstiftning på inledandet av ett insolvensförfarande på begäran av fordringsägarna. (
11
) Det kan – tvärtemot Irlands uppfattning – antas att unionslagstiftaren avsiktligen valt att hänvisa till nationell rätt i punkt c och att unionslagstiftaren samtidigt avsiktligen valt att underlåta att hänvisa till nationell rätt i punkt a gällande tecknat aktiekapital.
46.
Skäl 14 i gruppundantagsförordningen utgör ytterligare ett argument för en självständig tolkning. Av skälet framgår att förordningen ska fastställa tydliga kriterier som är möjliga att kontrollera utan en bedömning av alla omständigheter kring ett företags situation. Det bör vara omöjligt för en förvaltande myndighet att kontrollera effekten av en kapitalökning i enlighet med respektive nationell lagstiftning i det rättssystem som styr företagets bolagsordning (det vill säga inte nödvändigtvis enbart lettisk lag) utan en detaljerad utredning. Som Irland och Lettland enhälligt framförde vid den muntliga förhandlingen är det inte lagstiftningen i den stat som den offentliga finansiären (här Lettland) lyder under som är avgörande, utan den lagstiftning som styr bolagsordningen.
47.
Även sett till innehållet är avsaknaden av hänvisning till respektive nationell rätt övertygande. I de stater som tillämpar offentlighetsprincipen genom ett officiellt register har införandet en annan funktion än att besvara frågan om klaganden är ett ”företag i svårigheter” i den mening som avses i bestämmelserna om statligt stöd. Vanligtvis utgörs behovet av införande i ett statligt register av registerkontroll och av offentlighet. Det senare har till följd att ändrade registringar har verkan i förhållande till tredje man från den tidpunkt då de offentliggörs. Det första syftar till att säkerställa att endast korrekta aktieägarbeslut registreras.
48.
Den uppfattning av begreppet ”företag i svårigheter” som Irland, Lettland och kommissionen förordade vid den muntliga förhandlingen, innebärande att en förutsättning (begreppet tecknat aktiekapital) ska fastställas med hänvisning till de olika nationella lagstiftningarna, är dock inte övertygande. Om unionsrätten medvetet utesluter vissa rättssubjekt (här företag i svårigheter) från finansiering med EU-medel så kan medlemsstaterna inte genom begreppet tecknat aktiekapital fritt i sin nationella lagstiftning definiera vilka rättssubjekt som är att betrakta som företag i svårigheter. Detta skulle annars innebära att det unionsrättsliga syftet (inget stöd till företag i svårigheter) skulle bli verkningslöst.
49.
Jag delar inte de betänkligheter som Irland framförde vid den muntliga förhandlingen, innebärande att en självständig tolkning av begreppet ”företag i svårigheter” skulle kunna leda till en harmonisering av bolagsrätt bakvägen. I förevarande fall handlar det inte om huruvida förfarandet för en effektiv kapitalökning ska genomföras enhetligt i samtliga medlemsstater. Som samtliga inblandade har framfört unisont finns det inga bestämmelser om detta i unionsrätten. Det handlar här ”endast” om frågan om tilldelningen av unionsmedel (Eruf-finansiering till företag som är berättigade till stöd) baseras på unionsrätt eller på nationell lagstiftning.
2. Syftet med begreppet ”företag i svårigheter”
50.
Som framgår av skäl 14 i gruppundantagsförordningen bör stöd till företag i svårigheter bedömas utifrån andra riktlinjer än de som gäller för företag utan svårigheter. Bakgrunden är att företag genom stödet ska uppmuntras att utföra en specifik handling, nämligen det finansierade projektet. (
12
) För företag som inte är lika solventa (det vill säga företag i svårigheter) finns det dock en risk för att stödet snarare användas för att rädda själva företaget än att genomföra det finansierade projektet. (
13
) I vart fall finns det för företag som inte är lika solventa en större risk att finansieringssyftet inte uppnås. Därför ska företag som inte är lika solventa i vart fall räddas eller omstruktureras genom stöd, vilket dock måste bedömas enligt andra kriterier och riktlinjer.
51.
Därför hänvisar artikel 3.3 d Eruf-förordningen till artikel 2.18 a i gruppundantagsförordningen. Denna tar i sin tur främst sikte på den faktiska ekonomiska situationen. Bestämmelsen definierar ett företag i svårigheter som ett företag i vilket över hälften av det tecknade aktiekapitalet har försvunnit på grund av ackumulerade förluster. Följaktligen ska det inte betraktas som särskilt solvent. Begreppet tecknat aktiekapital bör därför läsas i relation till den faktiska ekonomiska situationen i ett företag.
52.
Ett införande i ett statligt register kan dock för det första ta viss tid. För det andra innebär införandet endast att det offentligt konstateras att aktiekapitalet har ökats. Det har ingenting med företagets faktiska ekonomiska situation att göra. Snarare kan företaget ha förbrukat kapitalökningen genom nya förluster. Införandet i registret, eller om man så vill fiktionen om rättslig effektivitet genom införandet i registret, har därför inget värde i sig.
53.
En tillämpning av direktiv 2017/1132 är inte heller behjälplig. Artikel 68 i direktivet (”Beslut av bolagsstämman om kapitalökning”) föreskriver att varje kapitalökning ska beslutas av bolagsstämman. Detta beslut samt genomförandet av ökningen av det tecknade aktiekapitalet ska offentliggöras i enlighet med de förfaranden som föreskrivs i medlemsstaternas nationella lagstiftning och kan endast åberopas mot tredje part efter offentliggörandet. Som kommissionen har påpekat är detta avsett att skydda tredje part. Offentlighetsskyldigheten innefattar dock ingen utsaga om den faktiska ekonomiska situationen.
54.
Dessutom kan sökanden inte påverka tidpunkten för införandet i registret. För sökanden sker det på ett sätt av en slump. Artikel 125 i direktiv 1303/2013 förutsätter dock icke-diskriminerande och transparenta urvalskriterier. Detta är knappast förenligt med den slumpmässiga omständigheten att den domstol som ansvarar för registreringen är snabb eller långsam i handläggningen av införandet i registret inom en och samma medlemsstat och, än mindre, när flera medlemsstater jämförs. Att lägga tyngdpunkten vid slumpmässiga händelser innebär snarare godtycklighet än rättvisa.
3. Användningen av balansräkningsdirektivet
55.
Det faktum att begreppet tecknat aktiekapital ska läsas med avseende på ett företags faktiska ekonomiska situation bekräftas även genom hänvisningen i artikel 2.18 a i gruppundantagsförordningen till balansräkningsdirektivet.
56.
Inom redovisningsrätten delas normalt sett det egna kapitalet som företaget har in i olika kategorier som i regel listas på skuldsidan i en balansräkning. Eftersom redovisningen av ett företags tillgångar utfördes olika i olika medlemsstater infördes balansräkningsdirektivet. Balansräkningsdirektivet innehåller anvisningar för upprättandet av årsbokslut. Enligt skäl 9 i direktivet ska ”årsbokslut… upprättas med iakttagande av försiktighet och bör ge en rättvisande bild av företagets tillgångar och skulder, ekonomiska ställning samt resultat”. Ett företags balansräkning utgör en viktig del av ett företags årsbokslut enligt artikel 4.1 i balansräkningsdirektivet.
57.
I balansräkningsdirektivets bilaga III, som innehåller strukturen i en balansräkning, används förvisso inte begreppet tecknat aktiekapital, däremot begreppet tecknat kapital som den första delposten för det egna kapitalet på skuldsidan. Bilaga III A skiljer (för både tillgångar och skulder) på den del av det tecknade kapitalet som inkrävts men ännu inte betalts in, och det tecknade kapital som redan betalts in.
58.
Bestämmelserna – vilka som sagt är avsedda att återspegla ett företags faktiska ekonomiska situation – gör inte skillnad på när det tecknade kapitalet offentliggjorts, utan i stället på om kapitalet redan betalts in eller inte. Detta är logiskt. Aktieägarbeslutet att öka aktiekapitalet är endast löftet om tillförandet av ytterligare kapital för att förbättra företagets ekonomiska situation. Först vid inbetalning finns det ökade aktiekapitalet faktiskt tillgängligt.
59.
Sammanfattningsvis kan det slås fast att de unionsrättsliga redovisningsreglerna skiljer mellan tecknat kapital som ännu inte betalts in och kapital som redan har betalts in. Därmed återspeglas en motsvarande bild av företagets tillgångar och skulder, resultat samt finansiella ställning. Offentliggörandet i ett register saknar relevans.
4. Slutsatser
60.
Termen tecknat aktiekapital ska följaktligen förstås självständigt från respektive nationell lagstiftning om registrering och respektive nationell bolagsrätt. Begreppet kan antingen omfatta det utlovade ökade aktiekapitalet (det vill säga aktieägarbeslutet är det avgörande) eller inbetalningen av det utlovade ökade aktiekapitalet (det vill säga inflödet av kapitalökningen är avgörande).
61.
Med avseende på ovan nämnda syfte med att i frågor om statligt stöd skilja på företag i svårigheter och företag som inte är i svårigheter är det senare att föredra. I situationen där endast ett löfte om en kapitalökning finns, finns risken att syftet med stödet inte infrias på grund av ett företags finansiella svårigheter. Denna risk utesluts först om löftet uppfyllts, det vill säga om företagets ökade kapital faktiskt står företaget till förfogande. Som Lettland med rätta framhåller leder aktieägarbeslutet att öka aktiekapitalet ”endast” till en civilrättslig förpliktelse och är bara en första etapp för att öka det tecknade kapitalet. Det senare förklarar också indelningen i balansräkningen (se ovan i punkten 57 ff.).
62.
Enligt min mening avser begreppet tecknat aktiekapital i artikel 2.18 a i gruppundantagsförordningen det inbetalade tecknade kapitalet i den mening som avses i bilaga III till balansräkningsdirektivet.
63.
Denna tolkning säkerställer även en balans mellan företagets intressen och den offentliga finansiärens intressen. För det första utesluts inte företag från finansiering av specifika projekt på grund av tidsutdräkten i registreringsförfarandet som företaget inte kan påverka. För det andra kan företag i svårigheter inte kvalificera sig enbart genom att lova en framtida kapitalökning; först när företagets ökade kapital också faktiskt är tillgängligt för företaget kan det kvalificera sig. Den avgörande faktorn i förevarande fall är därför om beslutet från bolagsstämman den 29 april hann verkställas innan ansökningsperioden löpte ut den 30 april.
C.
Angående bevisningen av stödberättigande (ej företag i svårigheter)
64.
En separat fråga är hur ett förtag kan bevisa sitt stödberättigande på ett sätt som de nationella förvaltande myndigheterna kan kontrollera.
65.
Lettisk rätt föreskriver i detta avseende att det i princip är det senast offentliggjorda årsbokslutet som ska kontrolleras (1), om inte en mellanliggande verksamhetsrapport som har godkänts av en auktoriserad revisor ges in (2). Om sökanden hänvisar till (kontrollerbar) allmänt tillgänglig information och till en ökning av det kapital som anges i bolagsordningen enligt slutrapporten från det föregående året, så ska denna information vid bedömningen av företagets situation beaktas i förening med en mellanliggande verksamhetsrapport som godkänts av en auktoriserad revisor (3).
66.
Den hänskjutande domstolen frågar sig om dessa handlingar är av betydelse och om de kan begäras in av de nationella förvaltande myndigheterna eftersom en motsvarande mellanliggande verksamhetsrapport saknades vid tidpunkten för ansökan. Rapporten gavs först in sedan förfarandet hade inletts.
67.
Som kommissionen anfört i sitt yttrande framgår av skäl 14 i gruppundantagsförordningen att fastställandet av berättigandet av stöd ska vara lätt att administrera. Följande anges: ”För att skapa rättslig säkerhet bör tydliga kriterier inrättas som inte kräver en bedömning av alla omständigheter kring ett företags situation för att avgöra huruvida det anses vara i svårigheter vid tillämpningen av denna förordning.”
68.
Denna målsättning måste även beaktas vid tillämpningen av artikel 125 i förordning 1303/2013. Enligt denna bestämmelse är de nationella förvaltande myndigheterna ansvariga för att förvalta det operativa finansieringsprogrammet i enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning. (
14
) Detta ansvar åtföljs av en kontroll av förutsättningarna i gruppundantagsförordningen. För detta ändamål kan den förvaltande myndigheten begära in bevis som gör det möjligt, även utan en bedömning av alla omständigheter kring ett företags situation, att fastställa om mer än hälften av det tecknade aktiekapitalet har gått förlorat till följd av ackumulerade förluster.
69.
Som redan anförts ovan är årsboksluten inklusive ett företags balansräkningar till hjälp för detta. Det finns därför inget att invända mot det första kriteriet i lettisk rätt.
70.
Dessa handlingar upprättas i slutet av ett regleringsår, men den ekonomiska situationen kan förbättras under året. Därför är även mellanliggande verksamhetsrapporter som utarbetats av en oberoende auktoriserad revisor till hjälp. Det finns således inte heller något att invända mot det andra kriteriet i lettisk rätt.
71.
Inte heller finns det något att invända mot det tredje kriteriet för en administrativ bedömning av ett företags ekonomiska situation. Om sökanden hänvisar till offentliggjord information i syfte att bevisa en kapitalökning som skett under året, så måste denna information beaktas tillsammans med en motsvarande mellanliggande verksamhetsrapport.
72.
Alla kriterier uppfyller syftet med gruppundantagsförordningen (uteslutning av icke-stödberättigade företag i svårigheter) i relation till den nationella förvaltande myndighetens fastställda skyldighet i enlighet med artikel 125 i förordning 1303/2013. Detta är förenligt med unionsrätten.
D.
Uteslutandet av handlingar som lämnas in efter tidsfristen
73.
Med den tredje frågan vill den hänskjutande domstolen få svar på om uteslutningen av handlingar och information som lämnats in efter ansökan om stöd är förenlig med artikel 125.3 a i förordning 1303/2013. Detta kräver att de förvaltande myndigheterna utarbetar och – efter godkännande – tillämpar lämpliga urvalsförfaranden och kriterier som säkerställer att projekten bidrar till att uppnå de specifika målsättningarna och resultaten av de relevanta prioriteringarna samt att de är icke-diskriminerande och transparenta.
74.
Som kommissionen med rätta har påpekat tycks den nationella lagstiftningen inte utesluta att handlingar lämnas in efter det att stödansökan har getts in. För det första tillåter artikel 25 i lagen om förvaltandet av strukturfonderna även ett villkorat godkännande av ett förslag. För det andra förutsätter de villkor för stöd som byrån utarbetat att beslutet om en sökande är ett företag i svårigheter fattas vid tidpunkten för beslutet om beviljande av stöd. Den hänskjutande domstolen ska avgöra om artikel 30 i lagen om förvaltning av strukturfonderna, som klargör att preciseringar av projektförslag som inkommer efter ansökningsperiodens slut men innan beslutet inte är tillåtna, även kan tillämpas på bedömningen av sökandens ekonomiska situation.
75.
Om det antas att artikel 30 i lagen om förvaltning av strukturfonderna utesluter inlämnande av handlingar efter det att ansökningsperioden gått ut uppkommer frågan om det strider mot unionsrätten. Om det i förevarande fall inte tas hänsyn till den mellanliggande verksamhetsrapporten, leder det till att klaganden utesluts från gruppen som är berättigade till stöd, eftersom klaganden fram till genomförandet av kapitalökningen var att betrakta som ett företag i svårigheter som därmed inte var berättigat till finansiering enligt gruppundantagsförordningen.
76.
Att viss finansiering i enlighet med gruppundantagsförordningen i princip är tillåten enligt unionsrätten innebär dock inte att medlemsstaterna också måste fördela dessa stöd. (
15
) Detsamma gäller finansiering från Eruf. Som framgår av skäl 3 och 4 kan vissa projekt finansieras, men de måste inte finansieras. Som kommissionen med rätta påpekar kan medlemsstaterna koppla utbetalningen till vissa förutsättningar, såsom tidsfrister och formalia. Detta inkluderar även möjligheten att inte beakta handlingar som lämnas in efter det att ansökningsperioden gått ut.
77.
Eftersom finansiering genom EU-medel inte är oändlig måste de förvaltande myndigheterna i slutändan fatta ett urvalsbeslut mellan flera sökande till samma medel. Som Lettland helt korrekt har anfört har likabehandlingsprincipen stor betydelse vid urvalet. Artikel 125.3 a ii i förordning 1303/2013 föreskriver därför att de förvaltande myndigheterna fastslår lämpliga urvalsförfaranden och -kriterier som är icke-diskriminerande och transparenta.
78.
Mot bakgrund av att sökande till finansiering genom EU-medel står i en mer eller mindre utpräglad konkurrens till varandra är situationen jämförbar med offentlig upphandling. Även inom detta område måste den förvaltande myndigheten göra ett urval och nödvändigtvis neka några av de sökande. Konkurrenssituationen kan inom ramen för offentlig upphandling vara ännu starkare och kräver en särskilt strikt likabehandling inom förfarandet. Detta ändrar emellertid inte det faktum att staten tilldelar en begränsad resurs (kontrakt respektive stödfinansiering) endast till några sökande på bekostnad av de andra. Därmed ska detta urvalsförfarande också vara öppet och icke-diskriminerande enligt artikel 18.1 i direktiv 2014/24. (
16
)
79.
En tidsfristprincip, innebärande att endast ansökningar som ges in före en viss tidpunkt behandlas, är – som kommissionen korrekt framhöll vid den muntliga förhandlingen – transparent och icke-diskriminerande. Detsamma gäller för en processbestämmelse som förbjuder efterföljande kompletteringar av redan ingivna ansökningar efter det att tidsfristen gått ut. Endast på så sätt kan tidsfristprincipen säkerställas och underlätta administrationen av det urvalsbeslut som ska fattas.
80.
Detta står i överensstämmelse med likabehandlingsprincipen. Det förhindrar att felaktiga eller ofullständiga ansökningar som lämnas in i tid sedan kompletteras eller korrigeras efter det att fristen gått ut, vilket de facto förlänger ansökningsfristen. Det skulle vara till nackdel för de sökande som från början skickat in korrekta och fullständiga ansökningar. Så länge det stått klart för varje sökande vilka handlingar som skulle lämnas in vid utgången av tidsfristen och att det i princip var möjligt för sökanden att lämna in dessa handlingar på sista ansökningsdagen, strider det varken mot öppenhetskravet eller mot likabehandlingskravet att inte beakta handlingar som skickats in efter det att ansökningsfristen löpt ut.
81.
I detta avseende har EU-domstolen redan i samband med uteslutandet av en sökande i ett tilldelningsförfarande konstaterat att det inte strider mot direktiv 2004/18 att utesluta en anbudsgivare när denna inte lämnat in vissa uppgifter i sitt anbud. I synnerhet om en upphandlande myndighet är av uppfattningen att denna brist inte är en rent formell oegentlighet så får anbudsgivaren inte tillåtas att avhjälpa denna brist på något vis efter det att fristen för att lämna anbud löpt ut. (
17
) Vidare kan artikel 51 i samma direktiv, enligt vilken den upphandlande myndigheten genom tillämpning av artiklarna 45–50 kan uppmana ekonomiska aktörer att komplettera eller yttra sig över de inlämnade intygen och handlingarna, inte tolkas så att anbudsgivaren tillåts avhjälpa fel som enligt bestämmelserna i anbudshandlingarna uttryckligen ska leda till en uteslutning av den berörda anbudsgivaren. (
18
)
82.
Denna tanke gäller – enligt min uppfattning i en något mildare version – även vid urvalsbeslutet av ansökningar om stöd, åtminstone om en offentlig infordran för urval av projekt är offentliggjord så som i förevarande fall. Om det framgick av de förfarandebestämmelser som var tillgängliga för klaganden att det för en sökande som enligt den gamla årsredovisningen anses vara ett företag i svårigheter är absolut nödvändigt att ge in en godkänd mellanliggande verksamhetsrapport som har godkänts av en auktoriserad revisor, så kan (
19
) denna rapport endast lämnas utan avseende och följaktligen ansökan avslås om rapporten har getts in efter det att ansökningsfristen gått ut. EU-domstolen behöver i detta fall inte avgöra om ansökan till och med ska avvisas, vilket är fallet inom ramen för offentlig upphandling. (
20
) (
21
)
83.
Ytterst måste dock den hänskjutande domstolen avgöra om detta krav var tillräckligt transparent för klaganden. Formuleringarna i bilaga 5 till finansieringsvillkoren indikerar att en motsvarande mellanliggande rapport hade varit nödvändig i klagandens situation. Eftersom samma regelverk även anger att bedömningen baseras på denna mellanliggande rapport när beslutet fattas om att bevilja stödet, kan detta också förstås som att handlingarna inte behöver finnas tillgängliga förrän vid den tidpunkten.
VI. Förslag till avgörande
84.
Jag föreslår således att domstolen ska besvara tolkningsfrågorna som Administratīvā rajona tiesa (Förvaltningsdomstolen i första instans, Lettland) ställt enligt följande:
1.
Begreppet tecknat aktiekapital i artikel 2.18 a i förordning 651/2014 ska tolkas självständigt i enlighet med unionsrätten. Begreppet omfattar det inbetalda tecknade kapitalet i den mening som avses i bilaga III till direktiv 2013/34. Det saknar betydelse om det enligt respektive nationell lagstiftning har förts in i registret och om detta är en förutsättning för att kapitalökningen ska få verkan.
2.
För att bevisa denna förutsättning och för att bedöma om ett företag är ett företag i svårigheter enligt artikel 2.18 a i förordning 651/2014 kan medlemsstaten begära in den senast offentliggjorda årsredovisningen eller en mellanliggande rapport som har godkänts av en auktoriserad revisor.
3.
Uteslutande av handlingar och information som har getts in efter det att ansökningsfristen gått ut är förenligt med artikel 125.3 a i förordning 1303/2013 om det står klart för samtliga sökande att dessa handlingar ska ges in tillsammans med ansökan och att de inte kan lämnas in i efterhand.
(
1
)	Originalspråk: tyska.
(
2
)	Kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 av den 17 juni 2014 genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget (EUT L 187, 2014, s.1).
(
3
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1301/2013 av den 17 december 2013 om Europeiska regionala utvecklingsfonden och om särskilda bestämmelser för målet Investering för tillväxt och sysselsättning samt om upphävande av förordning (EG) nr 1080/2006 (EUT L 347, 2013, s. 289).
(
4
)	Europaparlamentets och rådets förordning nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 2013, s.320).
(
5
)	Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2017/1132 av den 14 juni 2017 om vissa aspekter av bolagsrätt (EUT L 169, 2017, s. 46).
(
6
)	Europaparlamentet och rådets direktiv (EU) 2013/34 av den 26 juni 2013 om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG och om upphävande av rådets direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG (EUT L 182, 2013, s. 19).
(
7
)	Alla externa lettiska rättsakter finns tillgängliga, i deras aktuella eller tidigare lydelser, på webbplatsen https://likumi.lv/.
(
8
)	Kravspecifikationerna och deras bilagor finns tillgängliga på webbplatsen https://www.cfla.gov.lv/lv/es-fondi-2014–2020/izsludinatas-atlases/3–1-1–5-k-2 (besökt den 9 juli 2020).
(
9
)	Dom av den 24 september 2020, NMI Technologietransfer (C‑516/19, EU:C:2020:754, punkt 44), dom av den 5 februari 2020, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (sjömäns påmönstring i Rotterdams hamn) (C‑341/18, EU:C:2020:76, punkt 40 och där angiven praxis) och dom av den 15 oktober 2015, Axa Belgium (C‑494/14, EU:C:2015:692, punkt 21 och där angiven rättspraxis), samt förslag till avgörande av generaladvokat Campos Sánchez-Bordona i mål Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punkt 49 och följande punkter) angående det här aktuella begreppet.
(
10
)	Förslag till avgörande av generaladvokat Campos Sánchez-Bordona i mål Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punkt 48).
(
11
)	Se dom av den 6 juli 2017, Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521), och förslag till avgörande av generaladvokat Campos Sánchez-Bordona i mål Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271).
(
12
)	Se beträffande den så kallade incitamentseffekten dom av den 5 mars 2019, Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, punkt 55 och följande punkter).
(
13
)	Se för ett liknande resonemang generaladvokat Campos Sánchez-Bordona förslag till avgörande i mål Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punkt 67).
(
14
)	Se dom av den 5 mars 2019, Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, punkt 70).
(
15
)	Jämför beslut av den 6 maj 2020, Blumar m.fl. (C‑415/19–C‑417/19, EU:C:2020:360, punkt 23), och beslut av den 30 maj 2018, Yanchev (C‑481/17, ej publicerat, EU:C:2018:352, punkt 22), samt förslag till avgörande av generaladvokaten Campos Sánchez-Bordona i mål Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punkt 74).
(
16
)	Europaparlamentet och rådets direktiv 2014/24/EU av den 26 februari 2014 om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv 2004/18/EG (EUT L 94, 2014, s. 65).
(
17
)	Dom av den 2 juni 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punkt 49), dom av den 6 november 2014, Cartiera dell’Adda och Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punkt 45) och dom av den 2 maj 2019, Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, punkt 28).
(
18
)	Dom av den 6 november 2014, Cartiera dell’Adda och Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punkt 46), liknande i dom av den 2 juni 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punkt 50).
(
19
)	Liknande i dom av den 28 oktober 2020, INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, punkt 46), enligt vilken medlemsstaterna inte är skyldiga att tillåta en justering av ansökan om stöd så att sökanden inte överskrider vissa trösklar.
(
20
)	Dom av den 6 november 2014, Cartiera dell’Adda och Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punkterna 45 och 46), liknande i dom av den 2 juni 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punkterna 49 och 50), se dock även dom av den 2 maj 2019, Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, punkt 31).
(
21
)	Domen av den 28 oktober 2020, INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, punkt 42) talar i vart fall om det faktum att medlemsstaterna har möjligheten att godkänna att sökande företag sänker det belopp som de begärt i sin ansökan om stöd.