62022TJ0448_RES
Asia T-448/22
PW
vastaan
Euroopan ulkosuhdehallinto
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 2.10.2024
Henkilöstö – Sopimussuhteinen toimihenkilö – Vuosittaisten matkakulujen korvaamatta jättäminen huollettavina olevien lasten osalta – Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 8 artiklan 1 kohta – Kumoamiskanne – Asianomaiselle vastainen toimi – Hallinnon kannan lopullisesti vahvistava päätös – Tutkittavaksi ottaminen – Hyvän hallinnon periaate – Huolenpitovelvollisuus
Henkilöstökanne – Asianomaiselle vastainen toimi – Käsite – Hallinnon vastauksessa ei vahvisteta lopullisesti toimielimen kantaa, koska siitä puuttuu merkityksellisiä tietoja – Tällainen vastaus ei kuulu tämän käsitteen alaan
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
(ks. 31, 33, 34, 41 ja 42 kohta)
Virkamiehet – Kulujen korvaaminen – Vuosittaiset matkakulut – Edellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt – Unionin lainsäätäjän harkintavalta – Yleisten täytäntöönpanosäännösten hyväksyminen, joissa säädetään korvauksen suorittamisesta tietyn kuukauden aikana korvauksensaajan perhetilanteen perusteella – Kohtuullinen määräaika, jonka hallinto on asettanut korvauksensaajalle näiden tietojen toimittamista varten – Tutkittavaksi ottaminen
(Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 8 artiklan 1 kohta)
(ks. 57-62, 65 ja 66 kohta)
Toimielinten toimet – Sisäiset ohjeet – Käsite – Toimielimen intranetsivulla julkaistu sääntö – Tällainen sääntö kuuluu tämän käsitteen alaan – Oikeudelliset vaikutukset
(ks. 64, 68 ja 72 kohta)
Henkilöstökanne – Kanneperusteet – Kanneperuste, joka koskee huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä –Sen riitauttaminen, että hallinto sovelsi kantajan osalta määräaikaa – Intressivertailussa oletetusti tehtyjen virheiden selittämättä jättäminen – Covid-19-pandemian vaikutuksia koskeva yleinen viittaus – Hylkääminen
(Henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 8 artikla)
(ks. 78-80 kohta)
Tuomioistuinmenettely – Oikeudenkäyntikulut – Tarpeettomasti tai haitantekona aiheutetut kulut – Toimielimen toiminta on edistänyt riidan syntymistä
(Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 135 artiklan 2 kohta)
(ks. 85 kohta)
Tiivistelmä
Tässä tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin hylkää Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) sopimussuhteisen toimihenkilön PW:n nostaman kanteen, joka koskee EUH:n implisiittistä päätöstä, jolla hylätään hänen vaatimuksensa, joka koskee vuosittaisten matkakulujen korvaamista hänen huollettavinaan olevien lastensa osalta koko vuodelta 2020.
Unionin yleinen tuomioistuin täydentää tässä yhteydessä asianomaiselle vastaisen toimen käsitettä koskevaa oikeuskäytäntöä. Se myös täsmentää vuosittaisten matkakulujen luonnetta ja Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) liitteessä VII olevan 8 artiklan, jossa säädetään näiden kulujen korvaamisesta, tulkintaa sekä toimielinten intranetissä saatavilla olevien sääntöjen oikeudellista merkitystä.
Kantaja siirtyi helmikuussa 2020 Washington DC:ssä (Yhdysvallat) sijaitsevaan Euroopan unionin valtuuskuntaan. Kantajan puoliso oli Euroopan parlamentin palveluksessa Brysselissä (Belgia). Koska kantajan puoliso oli korkeammassa asemassa, perhelisät ja siten vuosittaiset matkakulut suoritettiin hänelle.
Kantaja otti kesäkuussa yhteyttä EUH:hon pyytääkseen vuosittaisten matkakulujen korvaamista huollettavinaan olevien neljän lapsensa osalta ja toteutti sitten lukuisia toimia EUH:n ja henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston (PMO) ohjeiden mukaisesti, jotta hänelle suoritettaisiin nämä kulut.
Koska kantaja ei noudattanut vuosittaisten matkakulujen korvauksensaajan vaihtamiselle kuluvan vuoden osalta asetettua määräpäivää eli toukokuun 2. päivää, parlamentti korvasi heinäkuussa 2020 parin lasten osalta vuosittaiset matkakulut, jotka oli laskettu Brysselin ja Madridin (Espanja) välisen etäisyyden perusteella, kantajan puolisolle.
Kantaja vaati näiden kulujen korvauksen korjaamista. EUH ilmoitti kantajalle 18.1.2021 päivätyssä sähköpostiviestissä, että hänen helmikuun palkkansa yhteydessä suoritettaisiin ”2/12:n” korvaus hänen huollettavinaan olevien lastensa osalta.
Koska kantaja ei saanut odottamaansa korvausta helmikuun eikä maaliskuun palkkansa yhteydessä, hän toisti vaatimuksensa useaan kertaan. PMO ilmoitti 29.3.2021 päivätyssä sähköpostiviestissään kantajalle, että asiakirja-aineiston yksityiskohtaisesta analyysistä ilmeni, että hän oli jo saanut korvauksen vuosittaisista matkakuluista huollettavinaan olevien lastensa osalta elokuun 2020, joulukuun 2020 ja helmikuun 2021 palkkansa yhteydessä.
Kantaja katsoi olevansa oikeutettu saamaan kokonaisuudessaan korvauksen vuosittaisista matkakuluista huollettavinaan olevien lastensa osalta vuodelta 2020 ja kiisti 30.3.2021 päivätyssä sähköpostiviestissään PMO:n ilmoittaman määrän. EUH ei vastannut tähän sähköpostiviestiin.
Kantaja teki valituksen implisiittisestä päätöksestä, jossa kieltäydyttiin korjaamasta kyseisten kulujen korvaamista koskevaa laskelmaa. EUH katsoi, että kantajalle vastainen toimi oli 18.1.2021 päivätty sähköpostiviesti, ja jätti tämän valituksen tutkimatta liian myöhään esitettynä.
Kantaja nosti tässä yhteydessä unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen implisiittisen päätöksen kumoamiseksi.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi
Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa ensinnäkin, että asianomaiselle vastaisia toimia ovat ainoastaan sellaiset toimivaltaisen viranomaisen toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat suoraan ja välittömästi vaikuttaa asianomaisen etuihin muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi, ja joilla vahvistetaan lopullisesti toimielimen kanta. Luonnehtiminen asianomaiselle vastaiseksi toimeksi ei riipu tämän toimen muodosta tai otsikosta, vaan määräytyy sen asiasisällön mukaan.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tässä yhteydessä, että EUH:n 18.1.2021 päivätyssä sähköpostiviestissä antamat tiedot eivät olleet riittäviä, jotta kantaja saattoi niiden perusteella ymmärtää, että hänelle kieltäydyttiin suorittamasta loppuosaa tästä määrästä. Näin ollen ei voida katsoa, että tässä sähköpostiviestissä vahvistettiin lopullisesti EUH:n kanta, joka koski vuosittaisten matkakulujen korvaamista kantajan huollettavina olevien lasten osalta. Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädetyn kolmen kuukauden määräajan ei siten voida katsoa alkavan tästä sähköpostiviestistä.
Tästä seuraa, että kantaja on perustellusti tehnyt 30.3.2021 hallinnolle hakemuksen, että tämä tekisi häneen liittyvän päätöksen. Jos tähän pyyntöön ei ole vastattu neljän kuukauden kuluessa pyynnön esittämispäivästä, pyynnön katsotaan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaan tulleen hylätyksi hiljaisella päätöksellä, ja kantaja on perustellusti tehnyt 28.10.2021 valituksen, joka koskee sen kumoamista, noudattaen henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa säädettyä kolmen kuukauden määräaikaa.
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa toiseksi, että henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 8 artiklalla pyritään mahdollistamaan se, että virkamies ja hänen huollettavinaan olevat henkilöt voivat käydä vähintään kerran vuodessa virkamiehen lähtöpaikkakunnalla säilyttääkseen sinne perhesiteet sekä sosiaaliset ja kulttuuriset siteet. Lainsäätäjä on kuitenkin päättänyt harkintavaltansa puitteissa, että unionin virkamiehille korvataan heidän vuosilomastaan aiheutuvat vuosittaiset matkakulut, vaikka mikään unionin oikeuden ylempi oikeussääntö tai kansainvälinen säännöstö ei velvoittaisi antamaan tällaista oikeutta virkamiehille ja heidän perheenjäsenilleen. Sillä on näin ollen laaja harkintavalta tällaista korvausta koskevien edellytysten ja yksityiskohtaisten sääntöjen määrittämisessä.
Tästä seuraa, että vuosittaisten matkakulujen korvausten hoitamiseksi huollettavina olevien lasten osalta määräajassa, josta säädetään komission antamissa henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 8 artiklan täytäntöönpanoa koskevissa yleisissä säännöksissä (jäljempänä yleiset täytäntöönpanosäännökset), joita sovelletaan EUH:hon, PMO on asettanut toukokuun 2. päivän määräpäiväksi tässä artiklassa tarkoitetun hakemuksen tekemiselle, jossa määritetään, kumman vanhemman lähtöpaikkakunta otetaan huomioon korvauksen perusteena. Tällaisen määräpäivän asettaminen on nimittäin järkevää ja tarpeen lukuisten asiakirja-aineistojen käsittelyn varmistamiseksi hallinnossa ja vuosittaisten matkakulujen korvaamiseksi yleisissä täytäntöönpanosäännöksissä säädetyssä määräajassa.
Tältä osin sääntö, joka esitetään intranetsivulla ja johon sisältyy määräpäivä 2.5., kuvastaa EUH:n implisiittistä päätöstä yhdenmukaistaa kahteen henkilöstön ryhmään eli unionissa ja sen ulkopuolella työskentelevään henkilöstöön sovellettavat säännöstöt. Sitä on näin ollen pidettävä sisäisenä ohjeena, jolla pyritään varmistamaan kyseisten virkamiesten samanlainen kohtelu, kun on kyse vuosittaisten matkakulujen korvaamisesta. Toimielimen päätös, joka annetaan tiedoksi koko henkilöstölle ja jossa täsmennetään sen harkintavallan käytön yhteydessä sovellettava menettely, on nimittäin sisäinen ohje, jota on pidettävä hallintoelimen itse itselleen asettamana käytännesääntönä, josta se ei voi poiketa täsmentämättä siihen johtaneita syitä, sillä muutoin se loukkaisi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
Kun otetaan lisäksi huomioon korvauksen kiinteä määrä ja yleisissä täytäntöönpanosäännöksissä säädetty määräaika korvauksen suorittamiselle, PMO ei ylittänyt harkintavaltaansa todetessaan, ettei henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hakemus voinut olla taannehtiva. Tämän määräajan noudattaminen ei nimittäin ole edellytyksenä vuosittaisten matkakulujen korvaukselle, johon on henkilöstösääntöjen mukainen oikeus ja joka suoritetaan toiselle vanhemmista, vaan sillä pyritään ainoastaan mahdollistamaan se, että hallinto saa ajoissa maantieteellisiä etäisyyksiä koskevat tiedot, joiden perusteella korvauksen määrä lasketaan.
Kantaja ei voi myöskään pätevästi väittää, ettei hän ollut tietoinen määräajasta, joka oli asetettu henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun puolisoiden yhteisen hakemuksen tekemiselle. Tämä määräaika on EUH:n henkilöstön saatavilla tämän toimielimen intranetsivulla, mikä riittää osoittamaan, että palveluksessa olevat virkamiehet ja toimihenkilöt, joilla on pääsy tälle sivulle, ovat siitä tietoisia.
Kun otetaan huomioon, että kantaja ja hänen puolisonsa esittivät yhteisen hakemuksen myöhässä, EUH ei näin ollen rikkonut henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 8 artiklan 1 kohtaa, kun se ei korvannut kokonaisuudessaan vuosittaisia matkakuluja kantajan huollettavina olevien lasten osalta Madridin ja Washingtonin välisen etäisyyden perusteella.