62014TO0819
BENDROJO TEISMO NUTARTIS (šeštoji kolegija)
2016 m. balandžio 20 d. (
*1
)
„Ieškinys dėl panaikinimo — Sutartis dėl Sąjungos finansinės pagalbos projektui, kuriuo siekiama padidinti kovai su diskriminacija skirtų įstatymų veiksmingumą (projektas GendeRace) — Debeto aviza — Neskundžiamas aktas — Aktas, patenkantis tik į sutarčių sritį ir nuo jos neatsiejamas — Nepriimtinumas“
Byloje T‑819/14
Fondatsia „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia“, įsteigtas Sofijoje (Bulgarija), atstovaujamas advokato H. Hristev,
ieškovas,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą L. Di Paolo ir V. Soloveytchik,
atsakovę,
dėl pagal SESV 263 straipsnį pateikto prašymo panaikinti, pirma, 2014 m. rugpjūčio 22 d. rašte išdėstytą Komisijos aktą, kuriuo paskelbta audito procedūros pabaiga ir sustabdytas žalos atlyginimo išieškojimas pagal dotacijos sutartį dėl paramos projektui, ir, antra, prie šio rašto pridėtą debeto avizą, kurią Komisija išdavė dėl pagal šį projektą ieškovui išmokėtos 34070,16 EUR dydžio sumos grąžinimo,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas S. Frimodt Nielsen, teisėjai F. Dehousse ir A. M. Collins (pranešėjas),
posėdžio sekretorius E. Coulon,
priima šią
Nutartį
Sutartys ir ginčo aplinkybės
1
Ieškovas Fondatsia „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia“ (fondas „Tarptautinis mažumų tyrimų ir kultūrinių ryšių centras“) yra pagal Bulgarijos teisę įsteigtas pelno nesiekiantis fondas, vykdantis veiklą mokslo tyrimų srityje.
2
2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba priėmė Sprendimą Nr. 1982/2006/EB dėl Europos bendrijos moksl[o] tyrimų, technologinės plėtros ir demonstracinės veiklos septintosios bendrosios programos (2007–2013 m.) (OL L 412, 2006, p. 1). Šiuo pagrindu Europos Bendrijų Komisija ir konsorciumas, kuriam, be kita ko, priklausė ieškovas, sudarė dotacijos sutartį Nr. 217237 dėl projekto GendeRace (toliau – dotacijos sutartis). Projektas pradėtas 2008 m. vasario 1 d. ir baigtas 2010 m. liepos 31 d. Pagal šį projektą Komisija, teikdama Europos Sąjungos finansinę paramą, ieškovui pervedė iš viso 159570,78 EUR.
3
2013 m. kovo 26 d. raštu Komisija pranešė ieškovui, kad bus atliktas jo auditas dėl trijų projektų, įskaitant projektą GendeRace. Auditas buvo atliekamas 2013 m. gegužės 27–31 d.
4
2013 m. gegužės 31 d. įvyko auditorių ir ieškovo susitikimas. Auditoriai pateikė savo išvadas, dėl jų ieškovas pateikė savo pastabas.
5
2013 m. rugpjūčio 8 d. dokumente „Pastabos ir prieštaravimai Europos Komisijai [dėl] audito ataskaitos“ (jį Komisija gavo 2013 m. rugsėjo 13 d.) ieškovas išdėstė Komisijai kritiką dėl audito metodų ir audito ataskaitos projekte suformuluotų išvadų.
6
2013 m. lapkričio 28 d. Komisijai buvo pateikta galutinė audito ataskaita. Šios ataskaitos 2.1 punkte dėl projekto GendeRace auditoriai pažymėjo, kad turi būti atliktas 45426,88 EUR dydžio koregavimas Komisijos naudai.
7
2013 m. gruodžio 16 d. raštu, prie kurio buvo pridėta galutinė audito ataskaita, Komisija informavo ieškovą, kad auditas baigtas ir kad ji pritaria šioje ataskaitoje pateiktoms išvadoms.
8
2014 m. kovo 10 d. raštu ieškovas pateikė Komisijai savo pastabas dėl audito išvadų ir informavo apie atitinkamus priimtus sprendimus.
9
2014 m. birželio 27 d. rašte „Audito BAEA210022 (B210-22) rezultatų įgyvendinimas ir žalos atlyginimas“ Komisija nurodė, kad, vadovaudamasi dotacijos sutarčiai taikytinų bendrųjų sąlygų II.21 straipsniu, išdavusi dvi debeto avizas ji pradės 34070,16 EUR sumos, atitinkančios ieškovui nepagrįstai sumokėtą sumą, ir 11967,81 EUR dydžio žalos atlyginimo išieškojimo procedūrą.
10
2014 m. liepos 23 d. rašte (jį Komisija gavo 2014 m. rugpjūčio 1 d.) ieškovas nurodė nesutinkantis su audito rezultatais ir, be kita ko, paprašė informacijos apie galimas teisių gynimo priemones, kuriomis reikalaujamą sumą būtų galima ginčyti, sumažinti ar sumokėti dalimis.
11
2014 m. rugpjūčio 22 d. raštu, išsiųstu 2014 m. rugsėjo 1 d. (toliau – ginčijamas sprendimas), Komisija pateikė ieškovui debeto avizą 34070,16 EUR sumai (toliau – debeto aviza). Šiame rašte Komisija atkreipė dėmesį į ieškovo pareikštus prieštaravimus ir nurodė, kad į juos jau buvo atsižvelgta galutinėje audito ataskaitoje. Tačiau ji sustabdė reikalaujamos žalos atlyginimo sumos išieškojimą, kol šiuo klausimu bus priimtas galutinis sprendimas.
12
Bulgarijos pašto tarnybai informavus, kad 2014 m. rugsėjo 1 d. išsiųstas raštas nepasiekė adresato, Komisija 2014 m. rugsėjo 30 d. išsiuntė ieškovui šį raštą su pridėta debeto aviza ir elektroniniu paštu, ir registruotu laišku (pastarąjį išsiuntė 2014 m. spalio 2 d.). Šiame rašte Komisija atkreipė ieškovo dėmesį į terminą, per kurį debeto aviza turi būti apmokėta, ir nurodė, kokių veiksmų gali imtis, jeigu iki nurodytos dienos reikalaujama suma nebus pervesta į jos sąskaitą, įskaitant galimybę taikyti priverstinį vykdymą pagal SESV 299 straipsnį. 2014 m. spalio 6 d. ieškovas gavo registruotą laišką.
13
2014 m. spalio 9 d. raštu ieškovas atsakė į šį laišką ir nurodė, kad, pirma, fondas bankrutuoja, todėl negali sumokėti reikalaujamos sumos, antra, per visą procedūrą jis ginčijo audito rezultatus ir nebuvo informuotas apie galimas teisių gynimo priemones, trečia, jis mano, kad buvo pažeistos jo teisės, ir, ketvirta, jis kreipsis į Sąjungos teismus.
14
Tą pačią dieną Komisija elektroniniu paštu informavo ieškovą, kad visus prašymus dėl mokėjimo dalimis reikia siųsti Biudžeto generalinio direktorato apskaitos pareigūnui.
15
2014 m. spalio 13 d. raštu ieškovas kreipėsi į Biudžeto generalinį direktoratą, siekdamas, kad reikalavimas sumokėti debeto avizoje nurodytą sumą būtų atšauktas arba būtų leista ją sumokėti dalimis.
16
2014 m. gruodžio 24 d. raštu Biudžeto generalinis direktoratas atsakė ieškovui, kad neįmanoma atšaukti šio skolinio reikalavimo, ir pasiūlė skolos grąžinimo dalimis planą 2012 m. spalio 29 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių taikymo taisyklių (OL L 362, 2012, p. 1) 89 straipsnyje numatytomis sąlygomis.
17
Dotacijos sutarties 9 straipsnio pirmoje pastraipoje nustatyta, kad ši sutartis „reglamentuojama pagal [jos] nuostatas <....>, Bendrijos teisės aktus dėl [septintosios bendrosios programos], Bendrijos biudžetui taikomą finansinį reglamentą, jo įgyvendinimo tvarką ir kitas Bendrijos teisės nuostatas bei papildomai <...> pagal Belgijos teisę“. Be to, pagal to paties straipsnio trečią pastraipą tik Bendrasis Teismas, o apeliacinėje instancijoje – Teisingumo Teismas turi jurisdikciją nagrinėti Sąjungos ir konsorciumo narių ginčą dėl dotacijos sutarties galiojimo, taikymo arba aiškinimo.
18
Pagal vienintelę dotacijos sutarties konstatuojamąją dalį šios sutarties bendrosios sąlygos yra jos neatsiejama dalis. Šių sąlygų II.21 straipsnio pavadinimas – „Grąžinimas ir išieškojimas“. Jo 1 dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad „[j]eigu reikia susigrąžinti sumą, gavėjo [Europos] Sąjungai mokėtiną nutraukus dotacijos sutartį pagal [septintąją programą] arba šiai sutarčiai pasibaigus, Komisija pareikalauja grąžinti mokėtiną sumą, atitinkamo gavėjo adresu pateikdama vykdomuosius grąžinimo raštus“, ir kad „[j]eigu per nurodytą terminą mokėjimas neįvykdomas, [Europos] Sąjungai mokėtinas sumas galima susigrąžinti, atskaitant jas iš [Europos] Sąjungos atitinkamam gavėjui mokėtinų sumų“. Tos pačios nuostatos 5 dalyje numatyta, kad „[j]eigu iki Komisijos nustatytos dienos mokėjimo įsipareigojimas neįvykdomas, nuo mokėtinos sumos skaičiuojamos II.5 [straipsnyje] nurodyto dydžio palūkanos“.
19
Bendrųjų sąlygų 2 dalies 3 skyrius „Kontrolė ir sankcijos“, kurį sudaro II.22–II.25 straipsniai, skirtas finansinėms nuostatoms, kontrolei, auditui, grąžinimui ir sankcijoms. II.22 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „[b]et kuriuo metu vykdant projektą ir penkerius metus projektui pasibaigus Komisija gali atlikti finansinį auditą, pasitelkdama arba išorės auditorius, arba savo pačios tarnybas, įskaitant OLAF <...>. Šis auditas gali būti atliekamas dėl finansinių, sisteminių ir kitų aspektų (pvz., apskaitos ir valdymo principų), susijusių su tinkamu dotacijos sutarties vykdymu“.
20
Pagal šios nuostatos 6 dalį „[r]emdamasi audito išvadomis Komisija imasi atitinkamų, jos nuomone, reikalingų priemonių, įskaitant vykdomųjų raštų visai sumokėtai sumai ar jos daliai susigrąžinti išdavimą ir bet kurios taikytinos sankcijos paskyrimą“.
Procesas ir šalių reikalavimai
21
Ieškovas pareiškė šį ieškinį; jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2014 m. gruodžio 16 d.
22
2015 m. balandžio 14 d. Komisija pateikė Bendrojo Teismo kanceliarijai savo atsiliepimą į ieškinį.
23
Dublikas ir triplikas buvo pateikti Bendrojo Teismo kanceliarijai atitinkamai 2015 m. gegužės 28 d. ir liepos 17 d.
24
Taikydamas Bendrojo Teismo procedūros reglamento 89 straipsnio 3 dalyje numatytas proceso organizavimo priemones Bendrasis Teismas (šeštoji kolegija) paprašė šalių raštu atsakyti į tam tikrus klausimus, ir jos tai padarė per nustatytą terminą.
25
Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą ir debeto avizą,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, o jeigu ieškinys būtų atmestas – nurodyti jai padengti savo bylinėjimosi išlaidas, vadovaujantis 1991 m. gegužės 2 d. Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalies antra pastraipa.
26
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį kaip nepriimtiną ir bet kuriuo atveju kaip nepagrįstą,
—
atmesti ieškovo reikalavimą, grindžiamą 1991 m. gegužės 2 d. Procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalies antra pastraipa,
—
priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
27
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką ieškinių priimtinumo sąlygos lemia imperatyvius nepriimtinumo pagrindus, kuriuos Sąjungos teismas prireikus turi nurodyti savo iniciatyva (žr. 1990 m. liepos 10 d. Sprendimo Automec / Komisija, T‑64/89, EU:T:1990:42, 41 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką ir 2011 m. vasario 8 d. Sprendimo Paroc / VRDT (INSULATE FOR LIFE), T‑157/08, EU:T:2011:33, 28 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
28
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 129 straipsnį, išklausęs pagrindines šalis, Bendrasis Teismas savo iniciatyva bet kada gali motyvuota nutartimi priimti sprendimą dėl imperatyvių nepriimtinumo pagrindų. Šiuo atveju, susipažinus su bylos medžiaga ir ypač su šalių atsakymais į Bendrojo Teismo raštu pateiktus klausimus dėl šio ieškinio priimtinumo, remiantis šiuo straipsniu reikia nuspręsti motyvuota nutartimi priimti sprendimą ir netęsti proceso, net jeigu kuri nors šalis prašė surengti teismo posėdį.
29
Remdamasis SESV 263 straipsniu ieškovas prašo panaikinti ginčijamą sprendimą ir debeto avizą. Iš tiesų ieškinio 1 punkte jis nedviprasmiškai nurodo, kad ieškinys grindžiamas minėta nuostata. Konkrečiau kalbant, ieškinio 23–27 punktuose išdėstytuose argumentuose dėl ieškinio priimtinumo ieškovas prašo Bendrojo Teismo nukrypti nuo „dabartinės teismo praktikos“ dėl ieškinių, grindžiamų šia nuostata, skirta su sutartiniais santykiais susijusiems aktams, priimtinumo.
30
Pirmiausia reikia priminti, kad sutartinio pobūdžio ginčo atveju ieškinys pagal SESV 263 straipsnį gali būti perkvalifikuotas kaip pareikštas pagal SESV 272 straipsnį, atsižvelgiant į atitinkamoje sutartyje numatytą arbitražinę išlygą – šiuo atveju tokia išlyga numatyta dotacijos sutarties 9 straipsnyje (šiuo klausimu žr. 2011 m. spalio 12 d. Nutarties Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, T‑353/10, EU:T:2011:589, 33 ir 34 punktus). Tačiau Bendrasis Teismas mano neturintis teisės perkvalifikuoti tokio ieškinio, be kito ko, kai ieškovas aiškiai prieštarauja, kad ieškinys būtų perkvalifikuotas kaip pareikštas pagal SESV 272 straipsnį (žr. 2010 m. birželio 17 d. Sprendimo CEVA / Komisija, T‑428/07 ir T‑455/07, EU:T:2010:240, 59 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką; taip pat 2014 m. spalio 24 d. Sprendimo Technische Universität Dresden / Komisija, T‑29/11, EU:T:2014:912, 44 punktą). Nagrinėjamoje byloje ieškovas aiškiai nurodo savo ieškinį grindžiantis SESV 263 straipsniu ir prieštarauja galimybei, kad Bendrasis Teismas jį perkvalifikuotų į sutartinio pobūdžio ginčą. Kadangi perkvalifikavimo sąlygos neįvykdytos, ieškinį reikia nagrinėti kaip ieškinį dėl panaikinimo.
31
Taigi reikia patikrinti, ar dėl aktų, dėl kurių pareikštas šis ieškinys, gali būti pareiškiamas ieškinys dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnį.
32
Primintina, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką ieškinį dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnį galima pareikšti dėl visų institucijų priimtų aktų, nepaisant jų pobūdžio ar formos, sukeliančių privalomų teisinių padarinių, dėl kurių daromas poveikis ieškovo interesams ir akivaizdžiai pakeičiama jo teisinė padėtis (2008 m. spalio 6 d. Nutarties Austrian Relief Program / Komisija, T‑235/06, neskelbiamos Rinkinyje, EU:T:2008:411, 34 punktas ir 2013 m. balandžio 10 d. Sprendimo GRP Security / Audito Rūmai, T‑87/11, neskelbiamo Rinkinyje, EU:T:2013:161, 29 punktas).
33
Ieškiniu dėl panaikinimo siekiama užtikrinti teisės laikymąsi aiškinant ir taikant ESV sutartį, todėl šiam tikslui būtų prieštaraujama, jei ieškinio priimtinumo sąlygos būtų aiškinamos siaurai ir jo reikšmė apribota SESV 288 straipsnyje nurodytų aktų kategorijomis (žr. 2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, 17 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
34
Vis dėlto ši Sąjungos teismo jurisdikcija, susijusi su Sutarties nuostatų aiškinimu ir taikymu, netaikoma, kai ieškovo teisinė padėtis patenka į sutartinių santykių, kurių teisinį režimą reglamentuoja sutarties šalių pasirinkta nacionalinė teisė, rėmus (2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, 18 punktas; taip pat šiuo klausimu žr. 2010 m. birželio 17 d. Sprendimo CEVA / Komisija, T‑428/07 ir T‑455/07, EU:T:2010:240, 52 punktą ir 2013 m. balandžio 10 d. Sprendimo GRP Security / Audito Rūmai, T‑87/11, neskelbiamo Rinkinyje, EU:T:2013:161, 29 punktą).
35
Iš tiesų, jeigu Sąjungos teismas pripažintų savo jurisdikciją nagrinėti ieškinį dėl aktų, kurie patenka vien į sutarčių sritį, panaikinimo, jis rizikuotų ne tik paneigti SESV 272 straipsnio, pagal kurį Sąjungos teismui leidžiama priskirti jurisdikciją remiantis arbitražine sąlyga, prasmę, bet ir tuo atveju, kai sutartyje nėra tokios sąlygos, išplėsti savo jurisdikciją ir peržengti SESV 274 straipsnyje, kuriuo nacionalinių teismų jurisdikcijai priskiriama kompetencija spręsti ginčus, kurių viena iš šalių yra Sąjunga, nustatytas ribas (žr. 2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, 19 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
36
Iš to matyti, kad esant sutarčiai, kuria ieškovas yra įsipareigojęs vienai iš institucijų, į Sąjungos teismus su ieškiniu pagal SESV 263 straipsnį galima kreiptis tik tuomet, jei skundžiamu aktu siekiama privalomų teisinių padarinių, kurie peržengia šalis saistančių sutartinių santykių ribas ir lemia susitariančiajai institucijai, kaip administracinei institucijai, suteiktų viešosios valdžios prerogatyvų įgyvendinimą (2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, 20 punktas).
37
Šiuo klausimu pažymėtina, kad jeigu institucija, o konkrečiau kalbant –Komisija, siekdama skirti finansinę paramą, nusprendžia sudaryti sutartį pagal SESV 272 straipsnį, ji turi laikytis minėtoje sutartyje apibrėžtų ribų. Taigi santykiuose su sutarties šalimis ji turi vengti vartoti dviprasmiškas formuluotes, kurias sutarties šalys gali suvokti taip, kad jos buvo nustatytos remiantis teise priimti vienašalius sprendimus, viršijančius sutarties nuostatų taikymo sritį (2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, 21 punktas).
38
Atsižvelgiant būtent į šiuos principus reikia vertinti šio ieškinio priimtinumą.
39
Konstatuotina, kad šalys neginčija nagrinėjamo ieškinio sutartinio konteksto ir pobūdžio. Iš tiesų ieškovas mano, kad ieškinys dėl panaikinimo yra galima teisių gynimo priemonė, nepaisant ginčo sutartinio pobūdžio, ir kad skundžiama debeto aviza yra administracinio pobūdžio.
40
Iš bylos medžiagos matyti, kad debeto aviza susijusi su Komisijos ir ieškovo sutartimi, nes ja siekiama išieškoti, Komisijos teigimu, jai priklausančią skolą, kurią sudaro ieškovui pervesta suma ir kuri atitinka išlaidas, Komisijos laikomas netinkamomis finansuoti pagal dotacijos sutartį ir dėl to jos nepatvirtintas. Konkrečiau kalbant, reikia pažymėti, kad:
—
pirma, Komisija ieškovui pagal dotacijos sutartį pervedė 159570,78 EUR,
—
antra, audito ataskaita buvo įgyvendinta laikantis šios sutarties bendrųjų sąlygų II.22 straipsnio,
—
trečia, pagal minėtų sąlygų II.21 straipsnį Komisija išsaugo teisę reikalauti konsorciumo nario grąžinti visą sumą, kuri buvo gauta neteisėtai arba kurios susigrąžinimas grindžiamas dotacijos sutartimi, ir ji šia teise pasinaudojo, kai 2014 m. birželio 27 d. išankstinio pranešimo raštu paprašė ieškovo grąžinti 34070,16 EUR (žr. šios nutarties 9 punktą). Šiame rašte Komisija konkrečiai rėmėsi nagrinėjamu straipsniu ir paaiškino, kaip buvo apskaičiuota ginčijama suma,
—
ketvirta, debeto avizoje „Audito BAEA210022 (B210‑22) [dėl] projekto [Nr.] 217237 GendeRace, rezultatų įgyvendinimas“ daroma nuoroda į 2014 m. birželio 27 d. išankstinio pranešimo raštą ir 2013 m. gruodžio 16 d. raštą dėl audito užbaigimo (žr. šios nutarties 7 punktą). Taigi debeto avizos tekste buvo priminta, kad ja siekiama išieškoti skolą pagal dotacijos sutartį.
41
Remiantis šiais duomenimis, reikia konstatuoti, kad Komisija veikė vadovaudamasi sutartimi ir, be kita ko, rėmėsi dotacijos sutarties bendrųjų sąlygų II.22 straipsnio 1 ir 6 dalimis.
42
Be to, nėra duomenų, kuriais remiantis būtų galima daryti išvadą, kad Komisija veikė naudodamasi viešosios valdžios prerogatyvomis. Kaip matyti iš šios nutarties 40 ir 41 punktų, debeto aviza susijusi su Komisijos ir ieškovo sutartimi, nes ja siekiama išieškoti skolą, grindžiamą dotacijos sutarties nuostatomis, ir įgyvendinti teises, kurias Komisija turi pagal minėtos sutarties nuostatas. Tačiau ja nesiekiama sukurti ieškovui teisinių padarinių dėl Komisijos naudojimosi viešosios valdžios prerogatyvomis, kurios jai suteiktos pagal Sąjungos teisę. Todėl šią debeto avizą reikia vertinti kaip neatsiejamą nuo Komisijos ir ieškovo sutartinių santykių.
43
Taigi nei dėl dotacijos sutarties 9 straipsnio pirmoje pastraipoje daromos nuorodos į Sąjungos teisę, nei dėl ieškovo nurodytos galimos analogijos tarp dotacijos sutarties ir tam tikrų reglamentuojamojo pobūdžio aktų nuostatų negalima kvalifikuoti byloje ginčijamų aktų kaip aktų, kuriuos Komisija priėmė kaip viešoji institucija. Bet kuriuo atveju reikia priminti, kad sutarties sąlygos kartu su taikoma teise ir jos laikantis yra sutartinius santykius reglamentuojančių normų dalis ir kad sutarties aiškinimas pagal taikytinas teisės nuostatas pateisinamas tik tuo atveju, kai kyla abejonių dėl sutarties turinio ar tam tikrų jos sąlygų reikšmės (pagal analogiją žr. 2008 m. lapkričio 19 d. Sprendimo Komisija / Premium, T‑316/06, neskelbiamo Rinkinyje, EU:T:2008:514, 53 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
44
Grįsdamas savo argumentą, kad debeto aviza sukelia jam privalomų teisinių padarinių, ieškovas, be kita ko, remiasi jos dalies „Mokėjimo sąlygos“ nuorodomis, kurios suformuluotos taip:
„1.
Visus mokesčius už bankų paslaugas apmokate jūs <...>
2.
Komisija pasilieka teisę iš anksto informavusi kitos šalies atžvilgiu tarpusavyje įskaityti realias, fiksuoto dydžio mokėtinas skolas.
3.
Iki nustatytos dienos nepervedus nurodytos sumos į Komisijos sąskaitą, nuo Sąjungos nustatyto skolinio įsipareigojimo sumos skaičiuojamos palūkanos pagal Europos Centrinio Banko savo pagrindinėms refinansavimo operacijoms taikomą normą, kuri skelbiama Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje ir kuri galioja mėnesio, kurį sueina mokėjimo terminas, t. y. 2014 m. spalio mėn., pirmą kalendorinę dieną, padidinus ją 3,5 procentinio punkto.
4.
Jeigu iki nustatytos dienos nurodyta suma nepervedama į Komisijos sąskaitą, Komisija pasilieka teisę:
—
pasinaudoti bet kuria anksčiau suteikta finansine garantija;
—
pradėti priverstinį vykdymą – priimti vykdomąjį dokumentą pagal [SESV] 299 straipsnį arba pareikšti ieškinį teisme;
—
informuoti apie lėšų nesumokėjimą visiems leidimus dėl mokėjimų iš Sąjungos biudžeto duodantiems subjektams prieinamoje duomenų bazėje, kol nebus gautas visas mokėjimas;
—
paviešinti bet kurio skolininko, kuris atitinkamą sumą privalo sumokėti pagal teismo sprendimą, pavardę (pavadinimą).“
45
Reikia konstatuoti, kad šios nuorodos yra beveik tapačios Teisingumo Teismo nagrinėtosioms 2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendime Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija (C‑506/13 P, EU:C:2015:562), kuris buvo priimtas nagrinėjant šią bylą ir dėl kurio Bendrasis Teismas pateikė šalims klausimų taikydamas proceso organizavimo priemones. Iš tiesų, kai Teisingumo Teismo buvo paprašyta priimti sprendimą dėl iš esmės tų pačių argumentų kaip pateiktieji šioje byloje, jis konstatavo, kad dėl tokių nuorodų negalima kvalifikuoti debeto avizos kaip galutinio akto (2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, 25 ir 26 punktai).
46
Žinoma, kaip ieškovas teigia savo atsakyme į Bendrojo Teismo raštu pateiktus klausimus, 2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendime Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija (C‑506/13 P, EU:C:2015:562) Teisingumo Teismas priekaištavo Komisijai, kad ši debeto avizoje vartojusi dviprasmišką formuluotę. Vis dėlto, kaip pažymėjo Bendrasis Teismas, tokios nuorodos, susijusios su palūkanomis, mokėtinomis nuo nustatyto skolinio įsipareigojimo tuo atveju, jeigu skola nesumokama iki nustatytos dienos, galimu išieškojimu kaip kompensacijos arba pasinaudojant galimai anksčiau suteikta garantija, taip pat priverstinio vykdymo galimybėmis ir įrašymu į leidimus dėl mokėjimų iš Sąjungos biudžeto duodantiems subjektams prieinamą duomenų bazę, net jeigu jos suformuluotos taip, kad gali sukelti įspūdį, jog tai yra Komisijos galutinis aktas, bet kuriuo atveju dėl savo pobūdžio gali būti tik Komisijos akto, susijusio su nustatyto skolinio įsipareigojimo vykdymu, parengiamosios priemonės, nes debeto avizoje Komisija nepateikia savo pozicijos dėl to, kokių priemonių ketina imtis norėdama išieškoti minėtą skolą kartu su delspinigiais, skaičiuojamais nuo debeto avizoje nustatyto mokėjimo termino pabaigos (šiuo klausimu žr. 2008 m. balandžio 17 d. Sprendimo Cestas / Komisija, T‑260/04, EU:T:2008:115, 74–76 punktus ir 2011 m. spalio 12 d. Nutarties Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, T‑353/10, EU:T:2011:589, 30 punktą).
47
Tas pats taikytina nuorodoms, susijusioms su numatytomis išieškojimo priemonėmis, pvz., nurodytoms 2014 m. birželio 27 d. Komisijos rašto paskutinėje pastraipoje (žr. šios nutarties 9 punktą). Atsakyme į Bendrojo Teismo raštu pateiktus klausimus ieškovas teigia, kad šių minėtame rašte išsamiai apibūdintų priemonių galima imtis esant vienintelei sąlygai – jeigu per nustatytą terminą nesumokama ginčijama suma. Konstatuotina, kad Komisija rašte nepateikė galutinės pozicijos, o tik nurodė galimus skolos išieškojimo būdus – kaip kompensacijos arba pasinaudojant priverstinio vykdymo priemonėmis. Tas pats taikytina 2014 m. rugsėjo 30 d. raštui (žr. šios nutarties 12 punktą), kurį ieškovas taip pat nurodė atsakyme į Bendrojo Teismo raštu pateiktus klausimus.
48
Atsižvelgiant į debeto avizos parengiamąjį pobūdį, reikia atmesti ieškovo argumentą, kad iš keturių galimybių, nurodytų minėtos debeto avizos punkto „Mokėjimo sąlygos“ 4 dalyje, šios bylos aplinkybėmis praktiškai buvo įmanomos tik dvi galimybės, įskaitant priverstinį vykdymą (žr. šios nutarties 44 punktą).
49
Remiantis tuo, kas išdėstyta, Bendrajame Teisme šis ieškinys negali būti pagrįstai pareikštas pagal SESV 263 straipsnį, nes debeto aviza patenka tik į sutarčių sritį ir yra nuo jos neatsiejama bei nesukelia privalomų teisinių padarinių, kurie peržengtų dotacijos sutarties sukeliamų padarinių ribas ir lemtų naudojimąsi viešosios valdžios prerogatyvomis, suteiktomis Komisijai, kaip administracinei institucijai.
50
Tas pats pasakytina apie ginčijamą sprendimą, kuris patenka į tą pačią sritį ir kurio pagrindinė paskirtis yra perduoti debeto avizą. Kalbant apie lygiagrečią reikalavimo atlyginti žalą procedūrą, pasakytina, kad ginčijamame sprendime nurodyta, jog ši procedūra sustabdoma, kol bus priimtas galutinis sprendimas. Taigi, atsižvelgiant į šios nutarties 32 ir 35 punktuose nurodytoje teismo praktikoje nustatytus principus, dėl jo negali būti teikiamas prašymas panaikinti pagal SESV 263 straipsnį.
51
Darytina išvada, kad visą ieškinį dėl panaikinimo reikia atmesti kaip nepriimtiną.
52
Bet kuriuo atveju tai, kad šis ieškinys yra nepriimtinas kaip ieškinys dėl panaikinimo, nepaneigia ieškovo teisės pasinaudoti veiksminga teismine teisių gynimo priemone, nes, jeigu mano, kad tai pagrįsta, jis turi ginti savo poziciją pareikšdamas ieškinį sutartiniu pagrindu pagal SESV 272 straipsnį.
53
Šiomis aplinkybėmis nebereikia priimti sprendimo dėl Komisijos atsiliepime į ieškinį nurodyto nepriimtinumo pagrindo.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
54
Remdamasis 1991 m. gegužės 2 d. Procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalies antra pastraipa ieškovas Bendrojo Teismo prašo priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas net tuo atveju, jeigu jis atmestų ieškinį. Jis tvirtina buvęs priverstas pareikšti ieškinį, pirma, dėl Komisijos išduotos debeto avizos netikslumo ir dviprasmiškumo ir, antra, dėl to, kad negavo iš Komisijos jokios informacijos apie sprendimo išieškoti ginčijamą sumą apskundimo procedūrą. Komisija sąmoningai privertė jį patirti išlaidų, susijusių su šio ieškinio pareiškimu.
55
Komisija atsikerta, kad neprivertė ieškovo patirti išlaidų dėl nepagrįstų arba nesąžiningų veiksmų, todėl jo prašymą reikia atmesti. Ji teigia pateikusi ieškovui paaiškinimus visais procesiniais klausimais. Be to, iš ieškovo raštų matyti, kad jis pakankamai išmano teismo praktiką, susijusią su ieškinių dėl debeto avizų panaikinimo priimtinumu. Todėl jis savo valia prisiėmė riziką, kai pareiškė šį ieškinį.
56
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Tačiau pagal to paties reglamento 135 straipsnio 1 dalį, susiklosčius ypatingoms aplinkybėms, Bendrasis Teismas gali paskirstyti išlaidas šalims.
57
Nagrinėjamoje byloje ieškovo reikalavimai buvo atmesti. Be to, jis neįrodė, kad Komisija privertė jį patirti išlaidų dėl nepagrįstų arba nesąžiningų veiksmų, kaip tai suprantama pagal Procedūros reglamento 135 straipsnio 2 dalį.
58
Vis dėlto reikia atsižvelgti į Komisijos elgesį: ji į debeto avizą įtraukė nuorodas, kurių dviprasmiškumą Bendrasis Teismas jau konstatavo kitose bylose (šiuo klausimu žr. 2011 m. spalio 12 d. Nutarties Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, T‑353/10, EU:T:2011:589, 30 punktą ir2013 m. liepos 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija, T‑552/11, neskelbiamo Rinkinyje, EU:T:2013:349, 29 punktą). Taigi, atsižvelgiant į šias aplinkybes, būtų teisinga nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nutaria:
1.
Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.
2.
Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Priimta 2016 m. balandžio 20 d Liuksemburge.
Kancleris
E. Coulon
Pirmininkas
S. Frimodt Nielsen
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.