TARNAUTOJŲ TEISMO (trečioji kolegija) NUTARTIS
2007 m. gegužės 24 d.
Sujungtos bylos F‑27/06 ir F‑75/06
Alessandro Lofaro
prieš
Europos Bendrijų Komisiją
„Pareigūnai − Laikinasis tarnautojas − Bandomojo laikotarpio pratęsimas − Atleidimas iš darbo pasibaigus bandomajam laikotarpiui
− Asmens nenaudai priimti aktai − Terminas skundui paduoti − Nepriimtinumas“
Dalykas: Pagal EB 236 ir AE 152 straipsnius pareikšti ieškiniai, kuriais A. Lofaro prašo, pirma, panaikinti 2005 m. birželio 6 d. sprendimą
sudaryti tarnybos sutartis įgaliotos tarnybos sprendimą, kuriuo pratęsiamas jo, kaip laikinojo tarnautojo, bandomasis laikotarpis,
antra, panaikinti 2005 m. rugsėjo 28 d. tos pačios tarnybos sprendimą atleisti jį iš darbo, trečia, panaikinti baigiantis
bandomajam laikotarpiui parengtas ataskaitas ir, ketvirta, priteisti iš Komisijos nuostolių atlyginimą.
Sprendimas: Atmesti ieškinius kaip nepriimtinus. Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Santrauka
1.      Pareigūnai – Ieškinys – Išankstinis administracinis skundas – Pateikimo data
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalis)
2.      Pareigūnai – Ieškinys – Išankstinis administracinis skundas – Terminai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalis)
3.      Pareigūnai – Ieškinys – Asmens nenaudai priimtas aktas – Sąvoka – Sprendimas pratęsti laikinojo tarnautojo bandomąjį laikotarpį
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
1.      Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad skundas yra „paduotas“, ne kai jis išsiųstas institucijai,
bet kai ši jį gavo. Teisinio saugumo principas reikalauja laikytis tokio aiškinimo, nes tik taip administracija gali sužinoti,
nuo kada pradedamas skaičiuoti terminas, per kurį ji turi atsakyti į skundą, įteikdama savo motyvuotą sprendimą. Iš tiesų
aplinkybė, kad administracija uždėjo spaudą ant dokumento, kuris jai išsiųstas, neleidžia nustatyti tikslios šio dokumento
gavimo datos. Vis dėlto tai yra aplinkybė, kurią susiejus su gero administravimo principu galima daryti prielaidą, kol neįrodyta
kitaip, kad atitinkamą dokumentą jį gavo nurodytą datą.
(žr. 36–39 punktus)
Nuoroda:
1981 m. lapkričio 26 d. Teisingumo Teismo sprendimo Michel prieš Parlamentą, 195/80, Rink. p. 2861, 8 ir 13 punktai.
1991 m. rugsėjo 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Lacroix prieš Komisiją, T‑54/90, Rink. p. II‑749, 28 ir 29 punktai.
2006 m. gegužės 15 d. Tarnautojų teismo sprendimo Schmit prieš Komisiją, F‑3/05, Rink. VT p. I‑A‑1‑9 ir II‑A‑1‑33, 28 ir 29 punktai.
2.       Dėl to, kad administracija savo atsakyme į ankstesnį skundą nurodė, jog šio skundo padavimo diena buvo pareigūno nurodyta
data, o ne data, kada administracija jį gavo, pareigūnas negali pagrįstai remtis atleistina klaida, kad pateisintų vėlyvą
jo skundo pateikimą. Iš tiesų vien datos, nurodytos ant kito dokumento, dėl kurio pateiktas naujas skundas, netikslumas negali
lemti su data, kurią skundas turi būti laikomas paduotu Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalies prasme, susijusio
neaiškumo sąžiningam teisės subjektui, kuris parodė tokį rūpestingumą, kokio reikalaujama iš įprastai informuoto asmens.
Aplinkybės, jei tokios būtų nustatytos, pirma, kad pagal daugumos valstybių narių nacionalinę teisę reikšminga data nustatant,
ar administracinis skundas buvo pateiktas laiku, yra jo išsiuntimo data, o ne data, kurią jį gavo administracijos tarnyba,
ir, antra, kad Komisija atsižvelgia į išsiuntimo datą kitose nei Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalyje numatytos
skundų procedūrose, arba galiausiai, kad Komisija aiškiai informuoja suinteresuotuosius asmenis tais atvejais, kai data, į
kurią reikia atsižvelgti pateikiant skundus ar ieškinius, yra gavimo data, taip pat negali lemti tokio neaiškumo, dėl kurio
būtų galima remtis atleistina klaida.
(žr. 47–49 punktus)
3.      Reikalavimai panaikinti, pirma, sprendimą, kuriuo pratęsiamas laikinojo tarnautojo bandomasis laikotarpis, ir, antra, baigiantis
bandomajam laikotarpiui parengtas ataskaitas, kuriomis sudaryti tarnybos sutartis įgaliota tarnyba rėmėsi priimdama sprendimą
atleisti jį iš darbo, yra nepriimtini. Nors sprendimas atleisti iš darbo yra tarnautojo nenaudai priimtas aktas, nes jame
galutinai nustatyta administracijos pozicija, ir taip tiesiogiai ir nedelsiant paveikiami jo interesai, taip nėra baigiantis
bandomajam laikotarpiui parengtų ataskaitų ir sprendimo pratęsti bandomąjį laikotarpį atveju, kurie yra tik sprendimo atleisti
iš darbo parengiamosios priemonės.
Tokia išvada neatimama iš ieškovo galimybės pasinaudoti veiksminga teismine gynyba. Tuo atveju, kai tarnautojas atleidžiamas
iš darbo baigiantis bandomajam laikotarpiui, jis turi galimybę pateikti ieškinį dėl šio sprendimo ir remtis ankstesnių aktų,
kurie glaudžiai su juo susiję, neteisėtumu.
(žr. 59–61, 68 ir 70 punktus)
Nuoroda:
2005 m. kovo 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo D prieš EIB, T‑275/02, Rink. VT p. I‑A‑51 ir II‑211, 45 punktas.