TEISINGUMO TEISMO NUOMONĖ 1/911991 m. gruodžio 14 d.Priimta pagal Sutarties 228 straipsnio 1 dalies antrąją pastraipą„Susitarimo
tarp Bendrijos ir Europos laisvosios prekybos asociacijos valstybių dėl
Europos ekonominės erdvės sukūrimo projektas“Teisingumo
Teismo kanceliarija 1991 m. rugpjūčio 14 d. gavo Europos
Bendrijų Komisijos prašymą pareikšti nuomonę, pateiktą pagal Europos
ekonominės bendrijos steigimo sutarties 228 straipsnio
1 dalies antrąją pastraipą, pagal kurią:„Taryba,
Komisija arba valstybė narė gali gauti Teisingumo Teismo nuomonę dėl
to, ar numatytas sudaryti susitarimas yra suderinamas su šios Sutarties
nuostatomis. Jei Teisingumo Teismo nuomonė yra neigiama, susitarimas
gali įsigalioti tik pagal 236 straipsnį.“I – Prašymo pateikti nuomonę santraukaŠiuo
prašymu Komisija paprašė Teisingumo Teismą pateikti nuomonę dėl Europos
ekonominės erdvės sukūrimo susitarimo (toliau – atitinkamai susitarimas
ir EEE) projekto suderinamumo su EEB sutartimi, ir ypač dėl teisminio
mechanizmo, kurį šis susitarimas numato įgyvendinti. Kalbama apie
Sutarties 238 straipsnio pagrindu Bendrijos sudaromą asociacijos
susitarimą.Dėl susitarimo vyksta derybos
tarp Komisijos, kuri pagal 1990 m. kovo 18 d. Tarybos
sprendimu suteiktą įgaliojimą atstovauja Bendrijai, ir Europos
laisvosios prekybos asociacijos šalių bei Lichtenšteino kunigaikštystės,
kuri 1991 m. kovo 1 d. oficialiai pateikė prašymą dėl
priėmimo į ELPA (toliau – ELPA šalys arba ELPA valstybės).Susitarimo tekstas (kuriame nenurodyti terminai) buvo pridėtas prie prašymo pateikti nuomonę.Teisingumo
Teismas pateikia nuomonę remdamasis susitarimo redakcija anglų kalba.
Šį tekstą prieš jo parafavimą Komisija perdavė 1991 m. spalio
30 d. laišku.Motyvuodama prašymą
pateikti nuomonę, Komisija nurodė, kad susitarimas numato teisminės
kontrolės sistemą, skirtą spręsti ginčams tarp Susitariančiųjų Šalių bei
vidinius ELPA nesutarimus, ir procedūras, stiprinančias teisinį
vienodumą EEE. Įsitikinusi, kad ši sistema suteikia tikras garantijas
Bendrijai, Komisija, rūpindamasi teisiniu saugumu, nusprendė, kad pagal
Sutarties 228 straipsnį reikia pasikonsultuoti su Teisingumo
Teismu, ypač dėl kai kurių ypatingų numatytos sistemos požymių.II – ProcedūraPagal
Teisingumo Teismo procedūros reglamento 107 straipsnio 1 dalį
pranešimas apie prašymą pateikti nuomonę buvo įteiktas Tarybai ir
valstybėms narėms. Komisija bei Jungtinės Karalystės, Belgijos
Karalystės ir Ispanijos Karalystės vyriausybės pateikė rašytines
pastabas.Komisijai, Tarybai ir valstybių
narių vyriausybėms Teisingumo Teismas pasiūlė atsakyti į keletą raštu
jiems pateiktų klausimų. Pastarųjų atstovai dalyvavo 1991 m.
lapkričio 26 d. posėdyje, vykusiame už uždarų durų Teisingumo
Teismo būstinėje, per kurį jie atsakė į šiuos klausimus.Teisingumo
Teismas pasitarimų kolegijoje pagal Procedūros reglamento
108 straipsnio 2 dalį 1991 m. gruodžio 3 d. išklausė
generalinius advokatus.III – Susitarimo analizėPrašymo pateikti nuomonę pateikimo aplinkybėsNuo
1973 m. prekybos santykius tarp Bendrijos ir ELPA šalių bei
Lichtenšteino reguliuoja dvišalės laisvosios prekybos sutartys.
1989 metų sausio mėnesį Komisijos pirmininkas Europos Parlamentui
pasiūlė gerinti ir spartinti santykius tarp Bendrijos ir ELPA. Kadangi
ELPA šalys palankiai priėmė šį pasiūlymą, įvyko susitikimai, po kurių
buvo priimtas sprendimas pradėti formalias derybas. Šiam tikslui Taryba
įgaliojo Komisiją, kaip vienintelę tarpininkę, pradėti derybas su ELPA
šalimis ir Lichtenšteinu, siekiant sudaryti susitarimą tarp Bendrijos ir
šių šalių dėl EEE sukūrimo. Šios derybos oficialiai buvo pradėtos
1990 m. liepos 1 dieną.Susitarimo turinysSusitarimą
sudaro devynios dalys, kurių kiekviena turi įžangą: 1) tikslai ir
principai; 2) laisvas prekių judėjimas; 3) laisvas asmenų,
paslaugų ir kapitalo judėjimas; 4) konkurencija ir kitos bendrosios
taisyklės; 5) su keturiomis pirmiau nurodytomis laisvėmis
susijusios horizontaliosios nuostatos (socialinės politikos, vartotojų
apsaugos, aplinkosaugos, statistikos ir bendrovių teisės srityje);
6) bendradarbiavimas su keturiomis laisvėmis nesusijusiose srityse;
7) institucinės nuostatos; 8) fondai ir 9) baigiamosios
nuostatos.Vienintelė susitarimo įžangos konstatuojamoji dalis išdėstyta taip:„Considering
the objective to establish a dynamic and homogeneous European Economic
Area, based on common rules and equal conditions of competition and
providing for the adequate means of enforcement including at the
judicial level, and achieved on the basis of equality and reciprocity
and of an overall balance of benefits, rights and obligations for the
Contracting Parties.“ Susitarimo 1 straipsnio 1 dalyje nustatyta:„The
aim of this Agreement of association is to promote a continuous and
balanced strengthening of trade and economic relations between the
Contracting Parties with equal conditions of competition, and the
respect of the same rules, with a view to creating a homogeneous
European Economic Area, hereinafter referred to as the EEA“. Susitarimo 6 straipsnis išdėstytas taip:„Without
prejudice to future developments of case-law, the provisions of this
Agreement, in so far as they are identical in substance to corresponding
rules of the Treaty establishing the European Economic Community and
the Treaty establishing the European Coal and Steel Community and to
acts in application of these two Treaties, shall in their implementation
and application be interpreted in conformity with the relevant rulings
of the Court of Justice of the European Communities given prior to the
date of signature of this Agreement.“Susitarimo 7 straipsnyje nustatyta:„Acts
referred to or contained in the Annexes to this Agreement or in
decisions of the EEA Joint Committee shall be binding upon the
Contracting Parties and be, or be made, part of their internal legal
order as follows:a)      an
act corresponding to an EEC regulation shall as such be made part of
the internal legal order of the Contracting Parties;b)      an
act corresponding to an EEC directive shall leave to the authorities of
the Contracting Parties the choice of form and method of
implementation.“35 protokolas,
pavadintas „Protocol 35 on the implementation of EEA rules“, kurio
1 straipsnis remiasi minėtu susitarimo 7 straipsniu,
išdėstytas taip:„Whereas this Agreement
aims at achieving a homogeneous European Economic Area, based on common
rules, without requiring any Contracting Party to transfer legislative
powers to any institution of the European Economic Area; andwhereas this consequently will have to be achieved through national procedures;1 straipsnisThe
Contracting Parties take into account that when implementing a part of
an act corresponding to an EEC directive, which is clear, precise and
unconditional, subparagraph ( a ) of Article 7 of the Agreement shall
apply.2 straipsnisFor
cases of possible conflicts between implemented EEA rules and other
statutory provisions, the Contracting Parties undertake to introduce, if
necessary, a statutory provision to the effect that EEA rules shall
prevail in these cases.“VII dalį
„Institutional provisions“ (89–120 straipsniai), sudaro keturi
skyriai. 1 skyrius „The structure of the association“ sudarytas iš
penkių skirsnių, kurių pirmame kalbama apie EEE Tarybą. EEE Taryba,
sudaryta iš Tarybos narių, Europos Bendrijų Komisijos narių ir
kiekvienos ELPA šalies vyriausybės atstovo, įpareigota nubrėžti
pagrindines gaires ir suteikti politinį impulsą įgyvendinant susitarimą.
2 skirsnyje kalbama apie Jungtinį komitetą, kuris, sudarytas iš
Susitariančiųjų Šalių atstovų, įpareigotas įgyvendinti susitarimą ir
stebėti jo veikimą. 3 skirsnyje „The EEA courts“, įtvirtintos šios
nuostatos:„95 straipsnis1.
An independent EEA Court, functionally integrated with the Court of
Justice of the European Communities, is hereby established. The EEA
Court shall exercise the functions which follow from Article 96. Each
EFTA State shall nominate one Judge to the Court.2.
The Court, when sitting in plenary session, (1) shall be composed
of five Judges of the Court of Justice of the European Communities and,
on the basis of rotation, three of the Judges nominated by the EFTA
States.3. At the request of the Court, the
EEA Council may allow it to establish Chambers, each consisting of three
or five Judges. (2).4. The Presidency of
the Court shall be held alternatively by one of the Judges of the Court
of Justice of the European Communities and by one of the Judges
nominated by the EFTA States.96 straipsnis1. The EEA Court is competent for:a)      the settlement of disputes between the Contracting Parties;b)      actions concerning the surveillance procedure regarding the EFTA States;c)      appeals
concerning decisions in the field of competition initiated by the EFTA
Surveillance Authority.2. The EEA Court may be seized by:a)      the
EEA Joint Committee or the Contracting Parties in cases for settlement
of disputes in accordance with Article 117;b)      a
natural or legal person or by the EFTA Surveillance Authority on appeal
against decisions given by the EEA Court of First Instance in the field
of competition in accordance with Article 102;c)      the
EC Commission or the EFTA Surveillance Authority in cases of conflict
of competence arising under the provisions of Chapter 1 of Part IV.3.
In addition, the EEA Court may be seized under the provisions of a
separate agreement between the EFTA States establishing an EFTA
Surveillance Authority by:a)      the
EFTA Surveillance Authority under the surveillance procedure referred
to in Article 116 regarding the fulfilment of the obligations under this
Agreement by the EFTA States;b)      an
EFTA State or a natural or legal person in actions against the EFTA
Surveillance Authority.97 straipsnisThe
Contracting Parties concerned, and the surveillance authorities, i.e.
the EC Commission and the EFTA Surveillance Authority, as the case may
be, shall take the necessary measures to comply with the judgments of
the EEA Court.98 straipsnisThe EEA Court shall have unlimited jurisdiction in regard to penalties imposed by the EFTA Surveillance Authority.99 straipsnisActions
brought before the EEA Court shall not have suspensory effect. The EEA
Court may, however, if it considers that circumstances so require, order
that application of the contested act be suspended.100 straipsnisThe EEA Court may, where seized in accordance with Article 96(2 ) ( b ) or ( 3 ), prescribe any necessary interim measures.101 straipsnis1.
An independent EEA Court of First Instance, attached to the EEA Court,
is hereby established. It shall ensure the legal control of decisions of
the EFTA Surveillance Authority relating to competition rules
applicable to undertakings. Each EFTA State shall nominate one Judge to
the Court.2. The EEA Court of First
Instance shall be composed of three of the Judges nominated by the EFTA
States, on the basis of rotation, and two Judges of the Court of First
Instance of the European Communities.3. The
Presidency of the Court shall be held alternatively by one of the
Judges nominated by the EFTA States and by one of the Judges of the
Court of First Instance of the European Communities.102 straipsnisThe
EEA Court of First Instance shall have jurisdiction at first instance
in actions brought by a natural or legal person against a decision by
the EFTA Surveillance Authority, relating to the implementation of the
competition rules applicable to undertakings, if that decision is
addressed to that person or if it is of direct and individual concern to
him.In addition, the EEA Court of First Instance shall have the competences conferred on the EEA Court in Articles 98 to 100.The
EEA Court of First Instance shall also be competent to give rulings in
actions against the EFTA Surveillance Authority in accordance with
provisions to be laid down in a separate agreement between the EFTA
States establishing the EFTA Surveillance Authority.103 straipsnis1.
The Statutes of the EEA Court and of the EEA Court of First Instance,
including, in particular, the rules on the functioning of the two
Courts, the appointment of the Judges and the Presidents and their terms
of office are laid down in Protocol 33.(3)2. The EEA Court and the EEA Court of First Instance shall adopt their rules of procedure, to be approved by the EEA Council.104 straipsnis1.
In order to ensure as uniform as possible an interpretation of this
Agreement, in full deference to the independence of courts, the EEA
Court, the EEA Court of First Instance, the Court of Justice of the
European Communities, the Court of First Instance of the European
Communities and the Courts of the EFTA States shall, when applying and
interpreting respectively the provisions of this Agreement or provisions
of the Treaty establishing the European Economic Community and the
Treaty establishing the European Coal and Steel Community, as amended or
supplemented, or of the acts adopted in pursuance thereof, which are
identical in substance to the provisions of this Agreement, pay due
account to the principles laid down by any relevant decisions delivered
by the other Courts.A system of exchange of
information concerning judgments by courts of last instance shall be
set up by the EEA Joint Committee. This system shall comprise:a)      transmission
to the Registrar of the EEA Court of judgments delivered by such courts
on the interpretation and application of, on the one hand, this
Agreement or, on the other hand, the Treaty establishing the European
Economic Community and the Treaty establishing the European Coal and
Steel Community, as amended or supplemented, as well as the acts adopted
in pursuance thereof in so far as they concern provisions which are
identical in substance to those of this Agreement;b)      classification
of these judgments by the Registrar of the EEA Court including, as far
as necessary, the drawing up and publication of translations and
abstracts;c)      communication
by the Registrar of the EEA Court of the relevant documents to the
competent national authorities, to be designated by each Contracting
Party.2. Provisions on the possibility for
an EFTA State to allow a court or tribunal to ask the Court of Justice
of the European Communities to express itself (4) on the interpretation
of an EEA rule are laid down in Protocol 34.105 straipsnisDecisions
under this Agreement by the EFTA Surveillance Authority and the EC
Commission which impose a pecuniary obligation on persons other than
States, shall be enforceable. The same shall apply to such judgments
under this Agreement by the EEA Court, the EEA Court of First Instance,
the Court of Justice of the European Communities and the Court of First
Instance of the European Communities. Enforcement
shall be governed by the rules of civil procedure in force in the State
in the territory of which it is carried out. The order for its
enforcement shall be appended to the decision, without other formality
than verification of the authenticity of the decision, by the authority
which each Contracting Party shall designate for this purpose and shall
make known to the other Contracting Parties, the EFTA Surveillance
Authority, the EC Commission, the EEA Court, the EEA Court of First
Instance, the Court of Justice of the European Communities and the Court
of First Instance of the European Communities.When
these formalities have been completed on application by the party
concerned, the latter may proceed to enforcement in accordance with the
law of the State in the territory of which enforcement is to be carried
out, by bringing the matter directly before the competent authority.Enforcement
may be suspended only by decision of the EEA Court or of the EEA Court
of First Instance. However, the courts of the States concerned shall
have jurisdiction over complaints that enforcement is being carried out
in an irregular manner.“34 protokolas,
kuriuo remiasi 104 straipsnio 2 dalis, pavadintas „Protocol
34 on the possibility for courts and tribunals of EFTA States to request
the Court of Justice of the European Communities to express itself on
the interpretation of EEA rules corresponding to EC rules“, išdėstytas
taip:„1 straipsnisWhen
a question of interpretation of provisions of the Agreement, which are
identical in substance to the provisions of the Treaties establishing
the European Communities, as amended or supplemented, or of acts adopted
in pursuance thereof, arises in a case pending before a court or
tribunal of an EFTA State, the court or tribunal may, if it considers
this necessary, ask the Court of Justice of the European Communities to
express itself on such a question.2 straipsnisAn
EFTA State which intends to make use of this Protocol shall notify the
Depositary and the Court of Justice of the European Communities to what
extent and according to what modalities the Protocol will apply to its
courts and tribunals.3 straipsnisThe Depositary shall notify the Contracting Parties of any notification under Article 2 .“Susitarimo
VII dalies 1 skyriaus 4 ir 5 skirsniuose atitinkamai
kalbama apie parlamentų bei ekonominių ir socialinių partnerių
bendradarbiavimą.2 skyrius skirtas sprendimų priėmimo procesui.3 skyriuje „Surveillance procedure and settlement of disputes“ įtvirtintos šios nuostatos:„116 straipsnis1.
The EFTA States shall establish an independent surveillance authority (
EFTA Surveillance Authority ) as well as procedures similar to those
existing in the Community including procedures for ensuring the
fulfilment of obligations under this Agreement and for control of the
legality of acts of the EFTA Surveillance Authority regarding
competition.The fulfilment of the
obligations under this Agreement shall be monitored by, on the one hand,
the EFTA Surveillance Authority and, on the other, the EC Commission
acting in conformity with the Treaty establishing the European Economic
Community, the Treaty establishing the European Coal and Steel Community
and this Agreement.2. In order to ensure a
uniform surveillance throughout the EEA, the EFTA Surveillance
Authority and the EC Commission shall cooperate, exchange information
and consult each other on surveillance policy issues and individual
cases.3. The EC Commission and the EFTA
Surveillance Authority shall receive any complaints concerning the
application (5) of this Agreement. They shall inform each other of
complaints received.4. Each of these bodies
shall examine all complaints falling within its competence and shall
pass to the other body any complaints which fall within the competence
of that body.5. In case of disagreement
between these two bodies with regard to the action to be taken in
relation to a complaint or with regard to the result of the examination,
either of the bodies may refer the matter to the EEA Joint Committee
which shall deal with it in accordance with Article 117.117 straipsnis1.
The EEA Joint Committee or a Contracting Party may bring a matter under
dispute which concerns the application (6) of this Agreement before the
EEA Court in accordance with the following provisions.2.
The EEA Joint Committee shall be provided with all information which
might be of use in making possible an in-depth examination of the
situation, with a view to settling the dispute and finding a solution
acceptable to the Contracting Parties.3. A
Contracting Party may bring a matter under dispute before the EEA Court.
In doing so it shall, however, first submit the matter to the EEA Joint
Committee. If it is not resolved after two consecutive meetings of the
Committee, either the Committee shall, unless otherwise decided, or a
Contracting Party may, bring the matter before the EEA Court. For the
Community, it shall be for the EC Commission to bring the matter before
the EEA Court.“IV – Institucijų ir vyriausybių pateiktų rašytinių pastabų apibendrinimasBendrosios pastabosKomisija
pabrėžia, kad susitarimas labai skiriasi nuo kitų iki šiol sudarytų
Bendrijos asociacijos susitarimų. Jis apima ne tik jo pasirašymo momentu
egzistuojantį Bendrijos acquis, bet ir Bendrijos teisę, kuri bus
priimta susitarimo taikymo srityse. Dėl susitarimo turinio Komisija
pabrėžia, kad ryšiai tarp Bendrijos ir ELPA šalių tiesiogiai grindžiami
EEB sutartimi ir pagal ją Bendrijos institucijų priimtais aktais.
Susitarime numatyta sprendimų priėmimo tvarka rodo suinteresuotumą
Bendrijos acquis ir jo raidą išplėsti EEE, kartu išsaugant
Bendrijos sprendimų autonomiją ir pagarbą suverenių valstybių, kurios
neketina perduoti įgaliojimų ar susitarimo organams suteikti teisės aktų
leidžiamąją galią, valiai.Susitarimo
tikslas yra sukurti vientisą ekonominę erdvę, kurioje teisės, identiškos
galiojančiai EEB, taikymas turėtų būti kuo vienodesnis.Priminusi,
kad susitarimu numatyta teismine sistema siekiama trijų tikslų, tai yra
ginčų tarp Susitariančiųjų Šalių sprendimo, vidinių ELPA konfliktų
sprendimo ir teisinio vienodumo stiprinimo EEE, Komisija patikslina, kad
šiuos skirtingus įgaliojimus vykdys arba nepriklausomas Europos
ekonominės erdvės teismas (toliau – EEE teismas), kuris funkciškai bus
integruotas į Teisingumo Teismą, ir nepriklausomas EEE Pirmosios
instancijos teismas, tačiau prijungtas prie EEE teismo, arba pats
Teisingumo Teismas. EEE teismo ar EEE Pirmosios instancijos teismo
sudėtis leis Teisingumo Teismo teisėjams, einantiems pareigas šiose
dviejose instancijose, atskleisti savo didelę patirtį Bendrijos teisės
srityje ir jos pritaikymą EEE bei taip užtikrinti vienodą šios teisės
taikymą.Sprendžiant ginčus tarp
Susitariančiųjų Šalių, į EEE teismą gali kreiptis arba Jungtinis
komitetas, arba viena iš Susitariančiųjų Šalių tiesiogiai, jei Jungtinis
komitetas po dviejų vienas po kito einančių susitikimų konflikto
neišsprendė.Galima išskirti dvi vidinių
ELPA konfliktų rūšis. Pirma, ginčai tarp Priežiūros institucijos ir ELPA
valstybių narių, tai yra pažeidimo procedūros, kurias ELPA Priežiūros
institucija vykdo prieš ELPA valstybes nares dėl įsipareigojimų pagal
susitarimą neįvykdymo, bei ieškiniai dėl šios institucijos priimtų
sprendimų valstybės pagalbos srityje. Šiuos klausimus turėtų spręsti EEE
teismas. Antra, konkurencijos bylos, kurias būtų kompetentingas spręsti
EEE Pirmosios instancijos teismas pirmąja instancija, o EEE teismas
galėtų jas nagrinėti gavęs apeliacinį skundą dėl Pirmosios instancijos
teismo priimtų sprendimų.Teisinio vienodumo
stiprinimo atžvilgiu susitarimas numato tris specifines procedūras.
Pirmoji didžiąja dalimi atitinka Protokolu Nr. 2, pridėtu prie
Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir
komercinėse bylose vykdymo (Lugano konvencija), dėl šios konvencijos
vienodo aiškinimo, įtvirtintą procedūrą. Antroji procedūra ELPA šalims
numato galimybę įstoti į Teisingumo Teismo nagrinėjamas bylas dėl
prejudicinio sprendimo priėmimo. Trečioji procedūra ELPA šalių teismams
suteikia galimybę kreiptis į Teisingumo Teismą, kad šis priimtų
prejudicinį sprendimą dėl bet kokio susitarimo aiškinimo klausimo.Komisijos
manymu, numatyta teisminė sistema padeda išvengti tam tikrų sunkumų. Iš
tikrųjų ji suteikia galimybę išvengti, kad bet koks kitas teismas nei
Teisingumo Teismas turėtų kompetenciją aiškinti susitarimą priimant
prejudicinį sprendimą, kad EEE teismas susitarimo netaikytų pažeisdamas
Bendrijos teisę ir Teisingumo Teismo praktiką, kad konkurencijos
taisyklės nebūtų taikomos netvarkingai, kad ūkio subjektams negalėtų
būti taikoma teisminė kontrolė pateikiant ieškinius dėl prejudicinio
sprendimo priėmimo ir kad ELPA valstybių bylos nebūtų nagrinėjamos
užsienio teismų.Komisija norėtų gauti Teismo nuomonę šiais keturiais klausimais:1)      dėl
Teisingumo Teismo teisėjų dalyvavimo EEE teismo posėdžiuose
suderinamumo su 1977 m. balandžio 26 d. Teisingumo Teismo
nuomone (dėl Susitarimo, įsteigiančio Europos vidaus vandens kelių laivų
eksploatavimo nutraukimo fondą, projekto, Nuomonė 1/76, Rink.
p. 741);2)      dėl
teisės, kuri suteikta ir ELPA šalims narėms, įstoti į Teisingumo Teismo
nagrinėjamas Bendrijos bylas, suderinamumo su EEB sutartimi;3)      dėl
ELPA šalių narių teismų galimybės pateikti Teisingumo Teismui klausimus
dėl aiškinimo, nekeičiant EEB sutarties;4)      ar EEB sutarties 238 straipsnis leidžia susitarime numatytą teisminę sistemą.Teisingumo Teismo narių dalyvavimas kito teismo posėdžiuoseKomisija
klausia, ar remiantis minėta Nuomone 1/76 reikia manyti, kad
Teisingumo Teismo teisėjai negali dalyvauti kito teismo posėdžiuose, ar
kad šiuo atveju šioje nuomonėje pateikiamas aiškinimas nėra svarbus. Dėl
to Komisija pažymi, kad susitarimas skiriasi nuo Nuomonėje 1/76
nagrinėto susitarimo. Viena vertus, EEE teismas neturėtų įgaliojimų,
kurie buvo suteikti Europos vidaus vandens kelių laivų eksploatavimo
nutraukimo fondo teismui, tai yra priimti prejudicinį sprendimą dėl
susitarimo aiškinimo, kita vertus, EEE teismas ir EEE Pirmosios
instancijos teismas, nepaisant jų teisminio savarankiškumo, funkciškai
priklausytų Teisingumo Teismui.Ispanijos
vyriausybės teigimu, dėl daugelio priežasčių atsakymas į pateiktą
klausimą gali būti tik neigiamas. Pirmiausia, EEB sutarties
167 straipsnio ir Teisingumo Teismo statuto 2, 4, ir
16 straipsnių tikslas yra garantuoti, kad Teisingumo Teismas galėtų
vykdyti jam skirtą užduotį, tai yra visiškai nešališkai ir vengdamas
bet kokio spaudimo ar išankstinės nuomonės, laikytis teisės išaiškinant
ir taikant sutartis.Antra, Teisingumo
Teismas Nuomonėje 1/76 paskelbė, kad Susitarimas dėl Europos vidaus
vandens kelių laivų eksploatavimo nutraukimo fondo buvo nesuderinamas su
EEB sutartimi, nes šiuo susitarimu numatytas Teismas buvo sudarytas iš
šešių Teisingumo Teismo narių, ir jie, kaip šio Teismo nariai, galėjo
spręsti tuos pačius klausimus, kuriuos sprendė kaip Teisingumo Teismo
nariai, o dėl to pastarojo visiškas nešališkumas galėjo atsidurti
pavojuje. Taigi tokia situacija galėtų pasikartoti šiuo atveju. Iš
tikrųjų galima įsivaizduoti, kad Teisingumo Teismo teisėjai, kaip EEE
teismo nariai, išaiškina ir taiko Bendrijos normas, kurias paskui turės
išaiškinti ir taikyti iš naujo kaip Teisingumo Teismo nariai. Ispanijos
vyriausybė mano, kad tokiu atveju teisėjas, kuris dalyvavo EEE teismo
pasitarimuose, paskui jau nepriims būtino nešališko sprendimo. Jeigu jis
pagal Statuto 16 straipsnį susilaikytų, galbūt atsitiktų kaip
nurodyta minėtoje nuomonėje, kad Teisingumo Teismas realiai negalėtų
surinkti Statuto 15 straipsnyje numatyto kvorumo.Ispanijos
vyriausybė pateikia dar tris patikslinimus. Visų pirma ji tvirtina, kad
nors EEE teismas neturi kompetencijos priimti prejudicinio sprendimo
dėl susitarimo išaiškinimo, kitaip yra Teisingumo Teismo atveju, kuris,
remiantis teismo praktika, visada turės kompetenciją aiškinti bet kokį
tarp Bendrijos ir ELPA šalių sudarytą susitarimą priimdamas prejudicinį
sprendimą. Todėl minėtoje Nuomonėje 1/76 pateiktas aiškinimas nebus
nei paveiktas, nei bus iškraipyta jo esmė.Be
to, Ispanijos vyriausybė pripažįsta, kad nepritaria Komisijos nuomonei,
jog šiuo atveju Nuomonė 1/76 nebūtų taikoma, nes EEE teismas ir
EEE Pirmosios instancijos teismas funkciškai yra integruoti į Teisingumo
Teismą. Susitarimo institucinių nuostatų 7 straipsnyje iš tikrųjų
nustatyta, kad EEE teismas yra nepriklausoma organizacija ir kad ji nėra
pavaldi Teisingumo Teismui.Galiausiai
Ispanijos vyriausybė konstatuoja, kad susitarimo projekto institucinių
nuostatų 104 straipsnis neatsako į klausimą, kiek EEE teismo
sprendimas įpareigoja Teisingumo Teismą, kai šis nagrinėja klausimą, dėl
kurio EEE teismas jau pateikė savo sprendimą.Belgijos
vyriausybė pritaria Komisijos analizei dėl Nuomonės 1/76 svarbumo
nagrinėjamu atveju. EEE teismas neturės kompetencijos priimti
prejudicinio sprendimo, priešingai nei Europos eksploatavimo nutraukimo
fondo teismo atveju. Be to, EEE teismas funkciškai bus integruotas į
Teisingumo Teismą, bet išsaugos visą savarankiškumą. Teisingumo Teismo
teisėjų dalyvavimas nekeičia teisinio EEE teismo statuso. Dėl
kompetencijos priimti prejudicinį sprendimą neturėjimo Belgijos
vyriausybė pastebi, kad tiek Teisingumo Teismas, tiek EEE teismas turės
priimti sprendimus dėl tų pačių Bendrijos teisės normų.Jungtinės
Karalystės vyriausybės teigimu, EEB sutarčiai ir Nuomonei 1/76
neprieštarauja tai, kad Teisingumo Teismo teisėjai posėdžiautų EEE
teisme. Teisingumo Teismo argumentus šioje nuomonėje lėmė aplinkybė, kad
Fondo teismo kompetencija priimti sprendimą dėl susitarimo išaiškinimo
egzistuotų paraleliai su Teisingumo Teismo kompetencija.Teisingumo
Teismo statuto 16 straipsnio pirmoji pastraipa, numatanti teisėjo
negalėjimą dalyvauti nagrinėjant bylą, kurioje jis anksčiau buvo
dalyvavęs kaip advokatas, patarėjas ar teisėjas, prilygsta negalėjimui
būti teisėju ir šalimi toje pačioje byloje. Tai netaikoma teisėjui,
kuris tuo pačiu metu dalyvauja nagrinėjant skirtingas bylas dėl panašių
ar vienodų klausimų, kai Teisingumo Teismas priima prejudicinius
sprendimus dėl teisės klausimų, panašių ar identiškų tiems, dėl kurių
jis jau priėmė sprendimą vykdant įsipareigojimų neįvykdymo procedūrą
pagal Sutarties 169 straipsnį. Kadangi Teisingumo Teismo ankstesni
jo sprendimai neįpareigoja, jis visada gali neatsižvelgti į teismo
praktiką išspręsdamas teisinį klausimą kitaip.Išanalizavusi
susitarimą ir susijusius dokumentus, kurie buvo nagrinėti
Nuomonėje 1/76, Jungtinės Karalystės vyriausybė padarė išvadą, kad
šioje byloje buvo įmanoma, jog ankstesni Fondo teismo sprendimai galėjo
turėti įtakos atitinkamiems Bendrijos teisėjams. Todėl Bendrijos acquis
netiesiogiai galėjo atsidurti pavojuje, pavyzdžiui, dėl tarptautinės
viešosios teisės principų, kurie Bendrijos teisės sistemoje buvo
pakeisti, poveikio. Šis pavojus privertė Teisingumo Teismą
Nuomonėje 1/76 pasipriešinti tam, kad Teisingumo Teismo teisėjai
dalyvautų Fondo teismo posėdžiuose.Be to,
Jungtinė Karalystė pastebi, kad sunkumai, dėl kurių paduotas prašymas
pateikti Nuomonę 1/91, labai skiriasi nuo tų, dėl kurių buvo
pateiktas prašymas dėl Nuomonės 1/76. Dėl Eksploatavimo nutraukimo
fondo taisyklių iškilo problema, jog Teisingumo Teismo teisėjai, kurie
būtų pakviesti teisėjauti Fondo teisme, turėtų vykdyti dvi nesuderinamas
užduotis. Viena vertus, jiems būtų tekę, kaip Teisingumo Teismo
nariams, apginti Bendrijos acquis aiškinant institucijų priimtus
aktus ir, kita vertus, kaip Fondo teismo nariams kontroliuoti teisinę
sistemą, pagrįstą tarptautinės viešosios teisės principais, kurie
skiriasi nuo sudarančiųjų Bendrijos acquis. Jungtinės Karalystės
nuomone, šiuo atžvilgiu susitarimas nesukelia jokių sunkumų, nes
Teisingumo Teismo ir EEE teismo teisėjai privalo taikyti tas pačias
taisykles bei principus ir taip apsaugoti Bendrijos acquis.Dėl
EEE teismo sudėties Jungtinės Karalystės vyriausybė pastebi, kad jame
posėdžiaus penki iš trylikos Teisingumo Teismo teisėjų. Kadangi septyni
teisėjai gali sudaryti teismo plenarinę kolegiją, turi būti įmanoma
surinkti tokią kolegiją, kurioje nė vienas iš teisėjų nebūtų dalyvavęs
priimant ankstesnį EEE teismo sprendimą. Jeigu dėl penkių Teisingumo
Teismo teisėjų dalyvavimo EEE teismo veikloje kiltų administracinių
problemų, EEB sutarties 165 straipsnis numato nuostatą, kuris
leistų įveikti situaciją, galinčią susidaryti dėl susitarimo priėmimo.Išplėsta įstojimo teisėKomisijos
teigimu, remiantis Statuto 37 straipsniu, Teisingumo Teismas jau
leido trečiosiųjų šalių įstojimą į bylą. Tačiau šiuo atveju labiau
akcentuojama sisteminė teisė, kuri reikalautų apie prejudicinius
klausimus pranešti ELPA šalims narėms taip pat, kaip ir valstybėms
narėms. Todėl Komisija klausia, ar nereikia pakeisti Statuto
20 straipsnio.Ispanijos vyriausybės
nuomone, atsakymas į antrąjį klausimą turi būti teigiamas. Statuto
20 straipsnis yra pakankamai aiškus. Jis aiškiai numato, kad tik
išvardyti pranešimų adresatai gali pateikti rašytines pastabas
prejudicinio sprendimo priėmimo procedūroje ir dalyvauti teismo
posėdyje. Nors Teisingumo Teismas niekada nepriėmė sprendimo dėl
trečiosios valstybės galimybės pateikti pastabas byloje dėl prejudicinio
sprendimo priėmimo, jis pateikė griežtą Statuto 20 straipsnyje
paminėtų suinteresuotųjų asmenų sąrašo išaiškinimą.Ispanijos
vyriausybės nuomone, nurodydama Statuto 37 straipsnį Komisija
supainiojo dvi visiškai skirtingas procedūrų rūšis. Įstojus į bylą
vienos iš šalių pusėje, yra kelios šalys, ginančios kelis teiginius, tai
yra ieškovas, atsakovas ir vėliau atsirandanti trečioji šalis. Ši
trečioji šalis vadinama „coadyuvante“ pagal Ispanijos procesinę
terminologiją. Ji gali įstoti į bylą tik vienos iš pagrindinių šalių
pusėje. Šiuo atžvilgiu reikia atsižvelgti į tai, kad 37 straipsnis
leidžia įstoti ir kitiems nei valstybės narės ir Bendrijos institucijos
asmenims, jei įvykdomos dvi sąlygos: pirma, jie turi pagrįsti
suinteresuotumą sprendimu byloje ir, antra, byla negali būti tarp
valstybių narių, Bendrijos ir valstybių narių institucijų ar tarp pačių
Bendrijos institucijų. Iš to galima daryti išvadą, kad trečiosios
valstybės įstojimas į bylą, kurį Teisingumo Teismas pripažino
1983 m. rugpjūčio 23 d. Nutartimi Chris International Foods prieš Komisiją (bylose 91/82 ir 200/82, Rink. p. 417), reikalauja laikytis šių dviejų sąlygų.Ispanijos
vyriausybė padarė išvadą, kad Statuto 20 straipsnis turėtų būti
pakeistas, jei norima, kad visos ELPA valstybės galėtų pateikti pastabas
prejudicinio sprendimo priėmimo procedūroje, ir kad 37 straipsnis
numato tik įstojimą vienos iš pagrindinių šalių pusėje tiesioginio
ieškinio atveju. Įstojimas į bylą visiškai skiriasi nuo dalyvavimo
prejudicinio sprendimo priėmimo procedūroje, todėl net platesnis
37 straipsnio išaiškinimas jokiu atveju negalėtų pakeisti aiškaus
ir tikslaus 20 straipsnio turinio.Belgijos
vyriausybė pastebi, kad būtina peržiūrėti 37 straipsnį, jei
norima, kad ELPA valstybės galėtų įstoti į trijų kategorijų bylas, į
kurias juridiniai asmenys įstoti negali. Reikia peržiūrėti
20 straipsnį, kad ELPA valstybės, kurios nėra bylos šalys, galėtų
pateikti pastabas byloje dėl prejudicinio sprendimo priėmimo.Jungtinės
Karalystės vyriausybė tvirtina, kad numatyta ELPA valstybių narių
įstojimo į Teisingumo Teismo nagrinėjamas bylas procedūra reikalauja
pataisyti 37 straipsnį. Nepakanka susitarime numatyti šių šalių
įstojimo teisės, nes šis susitarimas pats savaime Statuto nepakeičia.
Taigi reikės vadovautis EEB sutarties 188 straipsnio antrosios
pastraipos procedūra. Ši nuostata numato, kad Teisingumo Teismo prašymu
Taryba gali pakeisti Statuto III antraštinę dalį, pasikonsultavusi su
Komisija ir Europos Parlamentu. Jungtinės Karalystės vyriausybė taip pat
mano, kad reikia pakeisti 20 straipsnį, norint ELPA šalims narėms
leisti pateikti pastabas byloje dėl prejudicinio sprendimo priėmimo. Be
to, reikia keisti Statuto 17, 18 ir 39 straipsnius.ELPA šalių teismų pateikti prejudiciniai klausimaiIspanijos
vyriausybės teigimu, atsakymas į trečiąjį klausimą turi būti neigiamas.
Ieškinys dėl prejudicinio sprendimo priėmimo yra Teisingumo Teismo ir
nacionalinių teismų bendradarbiavimo instrumentas. Tokio
bendradarbiavimo tarp teismų tiesioginė pasekmė yra ta, kad tik
valstybių narių teismo organai turi teisę kreiptis į Teisingumo Teismą
pagal EEB sutarties 177 straipsnį. Kad ELPA valstybių narių teismo
organai taip pat galėtų kreiptis į Teisingumo Teismą dėl prejudicinio
sprendimo priėmimo, reikėtų pakeisti EEB sutarties 177 straipsnį,
prie žodžių „vienos iš valstybių narių teismas“ pridedant nuorodą į
trečiosios valstybės, su kuria Bendrija pasirašė tarptautinį susitarimą,
teismo organus.Belgijos vyriausybė mano,
kad 177 straipsnis turi būti peržiūrėtas, jog ELPA šalių narių
teismai galėtų kreiptis į Teisingumo Teismą.Jungtinės
Karalystės vyriausybė visų pirma pastebi, kad 177 straipsnis
susijęs su valstybės narės teismu, turinčiu savo būstinę užjūrio
teritorijose, kurias reglamentuoja EEB sutarties ketvirtoji dalis
(žr. 1990 m. gruodžio 12 d. Sprendimą Kaefer ir Procacci, C‑100/89 ir C‑101/89, Rink. p. I‑4647). Nors ši nuostata stricto sensu
taikoma tik valstybių narių teismams, Teisingumo Teismas nusprendė, kad
antroji šios nuostatos pastraipa buvo taikoma teismui, kuris
nepriklauso valstybės narės teismų sistemai, jeigu jis yra valstybei
narei priklausančioje teritorijoje, jeigu šioje teritorijoje Bendrijos
teisė taikoma ribotai ir jeigu Bendrijos teisė šiuo klausimu numato
atitinkamą nuostatą (1991 m. liepos 3 d. Sprendimas Barr ir Montrose, C‑355/89, Rink. p. I‑3479).Be
to, Jungtinės Karalystės vyriausybė pažymi, kad pagal
177 straipsnį Teisingumo Teismas gali priimti prejudicinį sprendimą
dėl tarptautinių susitarimų, kurių šalis yra Bendrija, išaiškinimo.
Teisingumo Teismas taip pat gali priimti prejudicinį sprendimą dėl
susitarimų, sudaromų pagal Sutarties 220 straipsnį, išaiškinimo.
Susitarimas bus tarptautinis, sudarytas pagal Sutarties
238 straipsnį. Taigi vienu metu kalbama apie tarptautinį
susitarimą, sudarytą taikant Sutartį, ir apie institucijų priimtą aktą.
Tad niekas neprieštarauja, kad Teisingumo Teismas priimtų prejudicinį
sprendimą dėl susitarimo išaiškinimo. Minėti Teisingumo Teismo
sprendimai rodo numatomų priimti nuostatų suderinamumą su EEB sutartimi.Sutarties 238 straipsnisKomisija
klausia, ar 238 straipsnis leidžia tokios rūšies teisminę sistemą,
kurią įtvirtintų susitarimas. Jei taip nėra, reiktų pakeisti šią
Sutarties nuostatą taip, kad į joje nurodytas procedūras būtų įtrauktas
teisminės sistemos, funkciškai integruotos į Teisingumo Teismą ir
užtikrinančios Bendrijos teisės specifiką ir vientisumą, įsteigimas.Ispanijos
vyriausybės manymu, 238 straipsnis yra pakankamas pagrindas, kad
Bendrija galėtų su valstybių sąjunga ar tarptautine organizacija
sudaryti tokį asociacijos susitarimą, kurį numatoma sudaryti su ELPA.
Tačiau yra kitaip, jei tokio susitarimo turinys nesuderinamas su
Sutartimi. Nagrinėjamu atveju nesuderinamumas kyla dėl numatomo
teisminio mechanizmo. Prieš pasirašant susitarimą reikėtų pataisyti
Sutartį.Belgijos vyriausybė pastebi, kad
238 straipsnis neleidžia įgyvendinti EEB sutartyje numatomo
teisminio mechanizmo prieš tai nepakeitus EEB sutarties. Iš esmės niekas
neprieštarauja Sutarties 238 straipsnio pakeitimui. Tačiau
nagrinėjamu atveju būtų protingiau pakeisti ir kitus susijusius
Sutarties bei Teisingumo Teismo statuto straipsnius, kad būtų
maksimaliai garantuotas darnumas ir teisinis saugumas.Jungtinės
Karalystės vyriausybės manymu, Sutarties 238 straipsnyje nurodytos
sąvokos „bendrieji veiksmai ir specialioji tvarka“ leidžia, kad
teisminės procedūros būtų įtrauktos į šioje nuostatoje nurodytus
susitarimus. Tokios procedūros gali net prisidėti prie gero šių
susitarimų veikimo. Tai taip pat taikytina nuostatoms, kurios numato
teisminį galimų bylų nagrinėjimą, nes jos skatina šalis nuolat vykdyti
susitarimą. Teisingumo Teismo nuomonėI1.        Šioje
nuomonėje Teisingumo Teismas Komisijos prašymu nagrinės tik teisminės
kontrolės sistemos, kurią siūloma nustatyti minėtu susitarimu,
suderinamumą su EEB sutartimi. Kitos susitarimo nuostatos, būtent
reglamentuojančios sprendimų priėmimo procesą ir įgaliojimų
konkurencijos srityje paskirstymą, šioje nuomonėje nenagrinėjamos.2.        Susitarimas
bus sudarytas tarp valstybių, kurios yra Europos laisvosios prekybos
asociacijos narės, ir Europos Bendrijos bei jos valstybių narių.
Bendrijos vardu sutartį sudarys Taryba, pagal EEB sutarties
238 straipsnį gavusi atitinkamą Europos Parlamento pritarimą.3.        Susitarimu
siekiama sukurti Europos ekonominę erdvę, kuri apimtų Bendrijos
valstybių narių ir ELPA šalių teritorijas. Iš susitarimo preambulės
matyti, kad Susitariančiosios Šalys numato sukurti dinamišką ir vientisą
Europos ekonominę erdvę, pagrįstą bendromis taisyklėmis ir vienodomis
konkurencijos sąlygomis, užtikrinančią tinkamas vykdymo priemones,
įskaitant teisminiu lygiu taikomas priemones. Pagal susitarimo
1 straipsnį juo siekiama skatinti nuolatinį ir subalansuotą
Susitariančiųjų Šalių prekybos ir ekonominių santykių stiprinimą,
taikant vienodas konkurencijos sąlygas ir laikantis tokių pačių
taisyklių.4.        EEE
priklausančių valstybių santykiams taikomos teisės normos, susijusios
su laisvu prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimu, taip pat su
konkurencijos tvarka. Šios teisės normos iš esmės sutampa su
atitinkamomis EEB ir EAPB sutarčių ir jomis remiantis priimtų teisės
aktų nuostatomis. Kaip Komisija nurodė prašyme pateikti nuomonę,
Susitariančiosios Šalys ketina EEE taikyti Bendrijos teisę, kuri bus
priimta susitarimo reglamentuojamose srityse, kai tokia teisė atsiras,
bus kuriama ar pakeičiama.II5.        Toks
EEE teisės aiškinimo ir taikymo vienodumo tikslas, nurodytas susitarimo
1 straipsnyje, turėtų būti užtikrinamas taikant nuostatas, kurių
formuluotė tapati atitinkamų Bendrijos teisės nuostatų tekstui, ir
sukuriant teisminę sistemą.6.        Susitarimu
numatoma įkurti EEE teismą, prie kurio būtų prijungtas Pirmosios
instancijos teismas. EEE teismo kompetencija apibrėžiama šio susitarimo
96 straipsnio pirmojoje dalyje. Ši kompetencija apima
Susitariančiųjų Šalių ginčų sprendimą, veiksmus, kurių imamasi vykdant
ELPA valstybių priežiūros procedūrą ir konkurencijos srityje –
apeliacinius skundus dėl ELPA priežiūros institucijos priimtų sprendimų.7.        Teisminei sistemai taip pat priskiriami toliau nurodyti mechanizmai.8.        Susitarimo
6 straipsnyje nustatyta, kad, siekiant įgyvendinti ir taikyti
susitarimo nuostatas, jos turi būti aiškinamos remiantis iki susitarimo
pasirašymo priimtais Teisingumo Teismo sprendimais dėl atitinkamų EEB
sutarties, EAPB sutarties ir Bendrijos antrinės teisės aktų nuostatų.9.        Susitarimo
104 straipsnio 1 dalyje numatoma, kad taikant ar aiškinant
šio susitarimo ar EEB ir EAPB sutarčių pakeistas arba papildytas
nuostatas ar pagal jas priimtus teisės aktus, Teisingumo Teismas, EEE
teismas, Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismas, EEE Pirmosios
instancijos teismas ir ELPA valstybių teismai turi tinkamai laikysis
principų, apibrėžtų kitų teismų priimtuose sprendimuose, kad būtų
užtikrintas kuo vienodesnis susitarimo aiškinimas.10.      Susitarimo
95 straipsnyje teigiama, kad EEE teismą sudaro aštuoni teisėjai,
iš kurių penki yra Teisingumo Teismo teisėjai. EEE teismo prašymu EEE
Taryba gali leisti pirmajam sudaryti trijų ar penkių teisėjų kolegijas.
Atsižvelgiant į nagrinėjamų bylų pobūdį, tinkamai suderintas Teisingumo
Teismo ir ELPA teisėjų skaičius bus patikslintas EEE teismo statute.
101 straipsnyje nustatyta, kad EEE Pirmosios instancijos teismą
sudaro penki teisėjai, kurių tris skiria ELPA valstybės ir likusius du –
Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismas.11.      Protokole
Nr. 34, į kurį nuoroda pateikiama susitarimo 104 straipsnio
2 dalyje, įtvirtintos nuostatos, pagal kurias ELPA valstybės gali
leisti savo teismams prašyti Teisingumo Teismą išaiškinti tam tikrą
susitarimo nuostatą.12.      Pagaliau
Protokolo Nr. 34 pastaboje yra įtvirtinta ELPA valstybių teisė
įstoti į Teisingumo Teisme nagrinėjamas bylas.III13.      Prieš
nagrinėjant Komisijos prašyme pateikti nuomonę išdėstytus klausimus,
reikia palyginti susitarimo tikslus ir kontekstą su Bendrijos teisės
tikslais ir kontekstu.14.      Tai,
kad susitarimo nuostatos ir atitinkamos Bendrijos teisės nuostatos yra
vienodai suformuluotos, nereiškia, kad jas būtinai reikia vienodai
aiškinti. Iš tikrųjų tarptautinė sutartis turi būti aiškinama ne tik
vadovaujantis jos formuluotėmis, bet ir atsižvelgiant į jos tikslus.
1969 m. gegužės 23 d. Vienos konvencijos dėl sutarčių teisės
31 straipsnyje šiuo klausimu teigiama, kad sutartis aiškinama
laikantis geros valios principų, atsižvelgiant į joje vartojamų sąvokų
įprastinę reikšmę sutarties kontekste ir į sutarties objektą bei jos
tikslą.15.      Lyginant
susitarimo ir Bendrijos teisės nuostatų tikslus, reikia pažymėti, kad
susitarimas yra susijęs su laisvąją prekybą ir konkurenciją
reglamentuojančių nuostatų taikymu ekonominiams ir prekybos
Susitariančiųjų Šalių santykiams.16.      Kalbant
apie Bendrijos teisės nuostatų tikslus, reikia pasakyti, kad laisvosios
prekybos ir konkurencijos taisyklės, kurių taikymą susitarime siekiama
išplėsti visoje Susitariančiųjų Šalių teritorijoje, yra išplėtotos ir
sudaro Bendrijos teisinės sistemos, kurios tikslai yra platesni nei
minėto susitarimo, dalį.17.      Iš
EEB sutarties 2, 8a ir 102a straipsnių matyti, kad šios sutarties
tikslas – pasiekti ekonominę integraciją, kuri lemtų vidaus rinkos bei
ekonominės ir pinigų sąjungos sukūrimą. Be to, Suvestinio Europos akto
1 straipsnyje patikslinama, kad visų Bendrijos sutarčių tikslas yra
prisidėti prie realaus progreso siekiant Europos vienybės.18.      Iš
to, kas pasakyta, išplaukia, kad EEB sutarties nuostatos,
reglamentuojančios laisvą judėjimą ir konkurenciją, pačios tikslo
neturėdamos, yra tik šių tikslų įgyvendinimo būdai.19.      Susitarimo
tikslo kontekstas taip pat skiriasi nuo konteksto, kuriame siekiama
Bendrijos tikslų.20.      Iš
tikrųjų EEE turi būti įkurta remiantis tarptautine sutartimi, kuri iš
esmės sukuria tik Susitariančiųjų Šalių teises ir pareigas ir nenumato
jokio suverenių teisių perdavimo jos įsteigiamoms tarpvyriausybinėms
institucijoms.21.      Tačiau
EEB sutartis, nors ir sudaryta kaip tarptautinis susitarimas, yra
konstitucinė Bendrijos chartija, grindžiama teisinės valstybės principu.
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką Bendrijos sutartys
sukūrė naują teisinę sistemą, kurios labui valstybės, nors ir ne visose
srityse, apribojo savo suverenias teises, ir šios teisinės sistemos
subjektai yra ne tik valstybės narės, bet ir jų piliečiai (žr.
1963 m. vasario 5 d. Sprendimą Van Gend en Loos byloje
26/62, Rink. p. 1). Pagrindiniai taip nustatyti Bendrijos teisinės
sistemos ypatumai yra jos viršenybė prieš valstybių narių teisę, taip
pat daugelio nuostatų, kurios yra taikytinos pačioms valstybėms narėms
ir jų piliečiams, tiesioginis veikimas.22.      Iš
šių svarstymų aišku, kad teisės normų vienodumo EEE neužtikrina tai,
jog Bendrijos teisės ir atitinkamų susitarimo nuostatų turinys yra
tapatus arba tapati jų formuluotė.23.      Taigi reikia išnagrinėti, ar susitarime nustatomi kiti būdai šiam vienodumui užtikrinti.24.      Susitarimo
6 straipsniu šio tikslo siekiama nustatant, kad susitarimo normos
turi būti aiškinamos vadovaujantis Teisingumo Teismo praktika, susijusia
su atitinkamomis Bendrijos teisės nuostatomis.25.      Tačiau
šis aiškinimo mechanizmas neleidžia užtikrinti siekiamo teisinio
vienodumo dėl dviejų priežasčių.26.      Pirma,
6 straipsnyje kalbama tik apie Teisingumo Teismo sprendimus,
priimtus iki susitarimo pasirašymo dienos. Kadangi ši Teisingumo Teismo
praktika keisis, bus sunku atskirti naują teismo praktiką nuo
ankstesnės, taigi ir praeitį nuo ateities.27.      Antra,
nors susitarimo 6 straipsnyje aiškiai nepatikslinama, ar daroma
nuoroda į visą Teisingumo Teismo praktiką, ypač Teisingumo Teismo
praktiką, susijusią su Bendrijos teisės tiesioginiu veikimu ir
viršenybe, iš jo Protokolo Nr. 35 matyti, kad, nepripažindamos
šioje Teisingumo Teismo praktikoje įtvirtintų tiesioginio veikimo ir
viršenybės principų, Susitariančiosios Šalys tik įsipareigoja į savo
atitinkamas teisines sistemas įtraukti įstatymo galią turinčią nuostatą,
įtvirtinančią EEE susitarimo nuostatų viršenybę prieš joms
prieštaraujančias teisės normas.28.      Iš
to išplaukia, kad pagal susitarimo 6 straipsnį Teisingumo Teismo
praktikos laikymasis neapima pagrindinių šios praktikos elementų, kurie
yra nesuderinami su susitarimo ypatybėmis. Todėl 6 straipsnis
negali užtikrinti teisės vienodumo visoje EEE nei praeityje, nei
ateityje.29.      Iš
pirmiau išdėstytų svarstymų aišku, kad susitarimo tikslų ir konteksto
bei Bendrijos teisės tikslų ir konteksto skirtumai trukdo pasiekti
vienodumą aiškinant ir taikant teisę EEE.IV30.      Atsižvelgiant
į nustatytą prieštaravimą reikia išnagrinėti, ar numatoma teisminė
sistema gali kelti pavojų Bendrijos teisinės sistemos savarankiškumui
siekiant konkrečių jos tikslų.31.      Visų
pirma bus nagrinėjamas sąvokos „Susitariančioji Šalis“ išaiškinimas,
kurį EEE teismas turės pateikti naudodamasis savo kompetencija, paskui
bus aptariamas tokios teismo praktikos poveikis Bendrijos teisės
aiškinimui.32.      Dėl
pirmojo aspekto reikia pažymėti, kad EEE teismas pagal susitarimo
96 straipsnio 1 dalies a punktą yra kompetentingas
spręsti Susitariančiųjų Šalių ginčus ir kad pagal šio susitarimo
117 straipsnio 1 dalį EEE jungtinis komitetas ar
Susitariančioji Šalis gali kreiptis į EEE teismą dėl tokio ginčo
išsprendimo.33.      Sąvoka
„Susitariančiosios Šalys“ apibrėžiama susitarimo 2 straipsnio
c punkte. Bendrijai ir jos valstybėms narėms ši sąvoka,
atsižvelgiant į konkretų atvejį, apima Bendriją ir jos valstybes nares,
arba Bendriją, arba valstybes nares. Kurią galimybę iš trijų pasirinkti,
yra sprendžiama kiekvienu konkrečiu atveju atsižvelgiant į atitinkamas
susitarimo nuostatas ir atitinkamą Bendrijos ir valstybių narių
kompetenciją pagal EEB ir EAPB sutartis.34.      Tai
reiškia, kad kai į EEE teismą yra kreipiamasi dėl ginčo, susijusio su
viena ar daugiau susitarimo nuostatų išaiškinimu ar taikymu, šio teismo
taip pat gali būti prašoma pagal susitarimo 2 straipsnio
c punktą išaiškinti sąvoką „Susitariančioji Šalis“, kad būtų
nustatyta, ar pagal šią nuostatą sąvoka „Susitariančioji Šalis“ reiškia
Bendriją, Bendriją ir valstybes nares, ar tik valstybes nares. Taigi EEE
teismas turės priimti sprendimą dėl atitinkamos Bendrijos ir valstybių
narių kompetencijos tose srityse, kurias reglamentuoja susitarimas.35.      Iš
to išplaukia, jog EEE teismui pagal susitarimo 2 straipsnio
c punktą, 96 straipsnio 1 dalį ir 117 straipsnio
1 dalį suteikta kompetencija gali pažeisti Sutartyse įtvirtintą
įgaliojimų paskirstymą, taigi ir Bendrijos teisinės sistemos
savarankiškumą, kurį Teisingumo Teismas privalo užtikrinti pagal EEB
sutarties 164 straipsnį. Šią išimtinę Teisingumo Teismo
kompetenciją patvirtina EEB sutarties 219 straipsnis, pagal kurį
valstybės narės įsipareigoja su šios sutarties išaiškinimu ar taikymu
susijusius ginčus spręsti tik joje nustatytais būdais. EAPB sutarties
87 straipsnyje įtvirtinta tokia pati nuostata.36.      Taigi tokios kompetencijos suteikimas EEE teismui yra nesuderinamas su Bendrijos teise.37.      Dėl
antrojo aspekto pirmiausia reikia pažymėti, kad tarptautiniai
susitarimai, sudaromi laikantis Sutarties 228 straipsnio
procedūros, įpareigoja Bendrijos institucijas ir jos valstybes nares, ir
kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką šių susitarimų
nuostatos bei tokiais susitarimais įkurtų institucijų priimti aktai nuo
savo įsigaliojimo momento tampa Bendrijos teisinės sistemos sudedamąja
dalimi.38.      Šiuo
atžvilgiu reikia patikslinti, kad susitarimas pagal EEB sutarties
177 straipsnio pirmosios pastraipos b punktą yra vienos iš
Bendrijos institucijų priimtas aktas, todėl Teisingumo Teismas yra
kompetentingas priimti prejudicinį sprendimą dėl jo išaiškinimo. Jis
taip pat yra kompetentingas spręsti dėl šio susitarimo, kai Bendrijos
valstybės narės nevykdo pagal jį prisiimtų įsipareigojimų.39.      Taigi,
jeigu tarptautiniame susitarime nustatyta atskira teisminė sistema,
kuri apima teismą, kompetentingą spręsti šio susitarimo šalių ginčus ir
aiškinti jo nuostatas, tokio teismo sprendimai Bendrijos institucijoms,
įskaitant ir Teisingumo Teismą, yra privalomi. Šie sprendimai taip pat
yra privalomi, kai Teisingumo Teismo prašoma priimti prejudicinį
sprendimą arba sprendimą nagrinėjant tiesioginį ieškinį dėl tarptautinio
susitarimo išaiškinimo, dėl to, kad pastarasis yra Bendrijos teisinės
sistemos sudedamoji dalis.40.      Tokią
teisminę sistemą nustatantis tarptautinis susitarimas iš esmės yra
suderinamas su Bendrijos teise. Iš tikrųjų Bendrijos kompetencija
tarptautinių santykių srityje ir jos teisė sudaryti tarptautines
sutartis būtinai lemia įgaliojimą paklusti teismo, kuris buvo įkurtas ar
paskirtas šiais susitarimais, sprendimams dėl tokio susitarimo nuostatų
išaiškinimo ir taikymo.41.      Tačiau
aptariamas susitarimas perima daugumą normų, įskaitant antrinės teisės
normas, kurios Bendrijoje reglamentuoja ekonominius ir prekybos
santykius ir didžiąja dalimi yra pagrindinės Bendrijos teisinės sistemos
nuostatos.42.      Taigi
šiuo susitarimu į Bendrijos teisinę sistemą įtraukiamas didžiulis
teisės normų rinkinys, prijungiamas prie lygiai taip pat suformuluotų
Bendrijos teisės normų grupės.43.      Be
to, susitarimo preambulėje ir jo 1 straipsnyje Susitariančiosios
Šalys išreiškė ketinimą užtikrinti vienodą susitarimo nuostatų taikymą
visose savo teritorijose. Tačiau taip siekiamas vienodo taikymo ir
konkurencijos sąlygų lygybės siekis, įtvirtintas susitarimo
6 straipsnyje ir 104 straipsnio 1 dalyje, būtinai apima
tiek susitarimo nuostatų, tiek atitinkamų Bendrijos teisinės sistemos
nuostatų aiškinimą.44.      Nors
pagal susitarimo 6 straipsnį EEE teismas įpareigojamas aiškinti
susitarimo nuostatas pagal atitinkamą Teisingumo Teismo praktiką,
galiojusią iki susitarimo pasirašymo, EEE teismui šis įpareigojimas
vėliau priimtų Teisingumo Teismo sprendimų atžvilgiu nebus taikomas.45.      Todėl
susitarimo tikslas užtikrinti teisės vienodumą visoje EEE lemia ne tik
paties susitarimo normų, bet ir atitinkamų Bendrijos teisės normų
aiškinimą.46.      Iš
to išplaukia, kad, nustatant būsimą Bendrijos teisės normų dėl laisvo
judėjimo ir konkurencijos išaiškinimą, susitarimu nustatytas teisminis
mechanizmas prieštarauja EEB sutarties 164 straipsniui ir
apskritai patiems Bendrijos pagrindams.V47.      Pavojaus,
kurį susitarimu sukuriama teisminė sistema kelia Bendrijos teisinės
sistemos savarankiškumui, niekaip nesumažina tai, kad jo 95 ir
101 straipsniais siekiama sukurti sistemiškus EEE teismo ir
Teisingumo Teismo ryšius numatant, jog Teisingumo Teismo teisėjai
posėdžiauja EEE teisme ir jo kolegijose, taip pat jog Europos Bendrijų
Pirmosios instancijos teismo teisėjai posėdžiauja EEE Pirmosios
instancijos teisme.48.      Priešingai,
reikėtų baimintis, kad taikant tokias nuostatas bus pabrėžiamos
pagrindinės teisminės sistemos, kurią siekiama įkurti susitarimu,
problemos.49.      Šiuo
atžvilgiu reikia priminti, kad EEE teismas turi užtikrinti gerą
laisvosios prekybos ir konkurencijos normų veikimą pagal tarptautinę
sutartį, kuri nustato tik Susitariančiųjų Šalių pareigas.50.      Priešingai,
Teisingumo Teismas turi užtikrinti atitiktį konkrečiai teisinei
sistemai ir skatinti jos raidą, siekdamas pasiekti EEB sutarties 2,
8a ir 102a straipsniuose išvardytus tikslus bei sukurti tarp
valstybių narių Europos Sąjungą, kaip teigiama iškilmingoje 1983 m.
birželio 19 d. Štutgarto deklaracijoje (2.5 skyrius), į kurią
daroma nuoroda Suvestinio Europos akto pirmojoje konstatuojamojoje
dalyje. Tokiame kontekste laisvoji prekyba ir konkurencija tėra būdai
pasiekti šiuos tikslus.51.      Todėl
Teisingumo Teismo teisėjai, atsižvelgdami į tai, kuriame teisme –
Teisingumo ar EEE – jie posėdžiauja, turės taikyti ir aiškinti tas
pačias nuostatas, tik naudodami skirtingus būdus, metodus ir
koncepcijas, siekdami atsižvelgti į kiekvienos sutarties pobūdį ir
konkrečius jos tikslus.52.      Šiomis
sąlygomis šiems teisėjams teisėjaujant Teisingumo Teisme bus labai
sudėtinga ar net neįmanoma visiškai nepriklausomai spręsti klausimų,
kuriuos jie jau nagrinėjo EEE teisme.53.      Tačiau
dėl to, kad susitarimo teisminė sistema bet kuriuo atveju yra
nesuderinama su EEB sutartimi, nebūtina plačiau nagrinėti šio klausimo
ir to, ar ši sistema kelia rimtų abejonių dėl pasitikėjimo Teisingumo
Teismo gebėjimu visiškai nepriklausomai vykdyti savo funkcijas, kurį
asmenys galėtų turėti.VI54.      Reikia
išnagrinėti, ar susitarimo 104 straipsnio 2 dalyje nustatytas
jo nuostatų aiškinimo mechanizmas atitinka Bendrijos teisę.55.      Pagal
susitarimo 104 straipsnio 2 dalį nuostatos, suteikiančios
ELPA valstybėms teisę leisti savo teismams kreiptis į Teisingumo Teismą
su prašymu pareikšti nuomonę dėl susitarimo išaiškinimo, yra įtvirtintos
Protokole Nr. 34.56.      Pagal
šio protokolo 1 straipsnį, jeigu vienos iš ELPA valstybių teismo
nagrinėjamoje byloje kyla susitarimo nuostatų, kurios iš esmės sutampa
su Bendrijos sutarčių nuostatomis, išaiškinimo klausimas, šis teismas
gali, jeigu mano tai esant būtina, kreiptis į Teisingumo Teismą su
prašymu priimti prejudicinį sprendimą dėl šio klausimo.57.      Protokolo
Nr. 34 2 straipsnyje nurodoma, kad šiuo protokolu ketinanti
pasinaudoti ELPA valstybė susitarimo depozitarui ir Teisingumo Teismui
praneša, kiek ir kokiais būdais protokolas yra taikytinas jos teismams.58.      Iš
to matyti, kad ši procedūra išsiskiria tuo, kad ji palieka ELPA
valstybėms galimybę leisti arba neleisti savo teismams pateikti
klausimus Teisingumo Teismui ir kad nenustato tokio kreipimosi
privalomumo šių valstybių kasacinės instancijos teismams. Be to,
negarantuojama, kad atsakymai, kurių prašoma Teisingumo Teismo,
įpareigos teismus, kurie į jį kreipėsi. Ši procedūra iš esmės skiriasi
nuo tos, kuri nustatyta EEB sutarties 177 straipsnyje.59.      Reikia
pripažinti, kad nė viena EEB sutarties nuostata nedraudžia, jog
tarptautinis susitarimas suteiktų Teisingumo Teismui kompetenciją
aiškinti tokio susitarimo nuostatas, kad jas būtų galima taikyti
trečiosiose valstybėse.60.      Joks
esminis prieštaravimas negali būti pateikiamas dėl ELPA valstybėms
suteiktos laisvės leisti arba neleisti jų teismams pateikti klausimus
Teisingumo Teismui ar dėl to, kad kai kurie tokie teismai neįpareigojami
kreiptis į Teisingumo Teismą.61.      Priešingai,
negalima pripažinti, kad ELPA valstybių teismams pateikiami Teisingumo
Teismo atsakymai yra tik patariamojo pobūdžio ir nėra privalomi. Tokia
padėtis iškraipytų EEB sutartyje įtvirtintą Teisingumo Teismo funkciją,
tai yra teismo, kurio sprendimai turi privalomąją galią. Netgi esant
ypač specifiniam 228 straipsnio atvejui, Teisingumo Teismo pateikta
nuomonė yra šiame straipsnyje nurodyto privalomojo pobūdžio.62.      Be
to, reikia pažymėti, kad į Teisingumo Teismo pateiktą susitarimo
išaiškinimą, atsakant į ELPA valstybių teismų pateiktus klausimus,
privalo atsižvelgti ir Bendrijos valstybių narių teismai, spręsdami
susitarimo taikymo klausimą. Tačiau dėl to, kad šie atsakymai yra
neprivalomi ELPA teismams, Bendrijos valstybių narių teismams gali kilti
klausimų dėl jų teisinės vertės.63.      Be
to, nereikia atmesti galimybės, kad valstybių narių teismai bus
priversti manyti, jog Teisingumo Teismo pagal Protokolą Nr. 34
pateiktų išaiškinimų neprivalomas pobūdis taikomas ir sprendimams,
kuriuos Teisingumo Teismas priima pagal EEB sutarties
177 straipsnį.64.      Šiuo
atveju aptariamas mechanizmas kelia pavojų teisiniam saugumui, kuris
yra būtinas geram prejudicinio sprendimo priėmimo procedūros veikimui.65.      Iš
pirmiau pateiktų argumentų matyti, kad Susitarimo 104 straipsnio
2 dalis ir Protokolas Nr. 34 yra nesuderinami su Bendrijos
teise, nes jie neužtikrina atsakymų, kuriuos Teisingumo Teismas galėtų
pateikti pagal šį protokolą, privalomojo poveikio.VII66.      Toliau
reikia įvertinti ELPA valstybėms suteiktą teisę įstoti į Teisingumo
Teismo nagrinėjamas bylas. Protokolo Nr. 34 pastaboje numatyta,
kad, siekiant suteikti tokią įstojimo teisę, Protokolo dėl Teisingumo
Teismo statuto 20 ir 37 straipsniai turės būti iš dalies pakeisti.67.      Šiuo
atžvilgiu pakanka pastebėti, kad šie du straipsniai yra Protokolo dėl
Teisingumo Teismo statuto III antraštinėje dalyje ir kad pagal
EEB sutarties 188 straipsnio antrąją pastraipą Taryba
Teisingumo Teismo prašymu ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu bei
Komisija gali vieningai pakeisti šios antraštinės dalies nuostatas.68.      Iš
to išplaukia, kad, norint ELPA valstybėms suteikti teisę įstoti į
Teisingumo Teismo nagrinėjamas bylas, nėra būtina keisti EEB sutarties
pagal 236 straipsnį.VIII69.      Paskutiniu
klausimu Komisija klausia, ar EEB sutarties 238 straipsnis,
kuriame reglamentuojama Bendrijos teisė sudaryti asociacijos susitarimus
su trečiąja valstybe, valstybių sąjunga ar tarptautine organizacija,
leidžia įgyvendinti šiame susitarime numatomą teisminę sistemą. Šiuo
atžvilgiu Komisija pareiškė, kad neigiamo Teisingumo Teismo atsakymo į
šį klausimą atveju 238 straipsnis galėtų būti iš dalies pakeistas,
kad būtų galima nustatyti tokią sistemą.70.      Kaip
jau buvo pažymėta 40 punkte, tarptautinis susitarimas, numatantis
teisminę sistemą, kurioje yra teismas, kompetentingas aiškinti jo
nuostatas, iš esmės nėra nesuderinamas su Bendrijos teise, todėl
EEB sutarties 238 straipsnis gali būti tokio susitarimo
teisinis pagrindas.71.      Tačiau
EEB sutarties 238 straipsnis nesuteikia jokio pagrindo
įsteigti teisminę sistemą, kuri pažeidžia šios Sutarties
164 straipsnį ir net pačius Bendrijos pagrindus.72.      Dėl
tų pačių priežasčių Komisijos nurodytas 238 straipsnio pakeitimas
negalėtų pašalinti susitarimu numatytos teisminės sistemos
nesuderinamumo su Bendrijos teise.PirmininkasKolegijos pirmininkasKolegijos pirmininkasDueSlynn JolietKolegijos pirmininkasKolegijos pirmininkasKolegijos pirmininkasSchockweilerGrévisseKapteynTeisėjasTeisėjasTeisėjasMancini Kakouris Moitinho de AlmeidaTeisėjas  TeisėjasRodríguez Iglesias  Díez de VelascoTeisėjas TeisėjasZuleeg  MurrayPriimta 1991 m. gruodžio 14 d. Liuksemburge.KanclerisJ.-G. Giraud