62023CJ0313_RES
Sujungtos bylos C‑313/23, C‑316/23 ir C‑332/23
Inspektorat kam Visshia sadeben savet
(Sofiyski rayonen sad prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisinė valstybė – Teisėjų nepriklausomumas – ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa – Veiksminga teisminė gynyba Sąjungos teisei priklausančiose srityse – Teisminė institucija, kompetentinga siūlyti pradėti drausmines procedūras magistratams dėl drausminių nuobaudų skyrimo – Teisminės institucijos narių pareigų išlaikymas pasibaigus jų kadencijai – Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Reglamentas (ES) 2016/679 – Duomenų saugumas – Teisminės institucijos prieiga prie magistratų ir jų šeimos narių banko sąskaitų duomenų – Teismo leidimas panaikinti banko paslaptį – Teismas, leidžiantis panaikinti banko paslaptį – 4 straipsnio 7 punktas – Sąvoka „duomenų valdytojas“ – 51 straipsnis – Sąvoka „priežiūros institucija“
Prejudiciniai klausimai – Kreipimasis į Teisingumo Teismą – Sąvoka „Nacionalinis teismas“ pagal SESV 267 straipsnį – Sąvoka – Nustatymas remiantis struktūriniais ir funkciniais kriterijais – Teismas, į kurį kreipėsi teisminė institucija su prašymu leisti susipažinti su magistratų ir jų šeimos narių bankų sąskaitų duomenimis – Teismo leidimas panaikinti banko paslaptį – Teisminio pobūdžio funkcijas vykdantis teismas – Įtraukimas
(ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa; SESV 267 straipsnis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 ir 8 straipsniai)
(žr. 59–63 punktus)
Prejudiciniai klausimai – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Ribos – Valstybių narių pareiga nustatyti teisių gynimo priemones, būtinas veiksmingai teisminei gynybai užtikrinti – Klausimai dėl nacionalinių taisyklių, susijusių su teisminės institucijos organizavimu ir veikimu – Įtraukimas
(ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa; SESV 267 straipsnis)
(žr. 71–73 punktus)
Valstybės narės – Įsipareigojimai – Veiksmingai teisminei gynybai užtikrinti reikalingų teisių gynimo priemonių nustatymas – Teisėjų nepriklausomumo principo laikymasis – Teisminės institucijos narių, kompetentingų siūlyti pradėti drausmines bylas magistratams, pareigų išlaikymas pasibaigus jų kadencijai – Aiškaus teisinio pagrindo ar apribojimo laiko atžvilgiu tokiam pratęsimui nebuvimas – Neleistinumas
(ESS 2 straipsnis ir 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis)
(žr. 81–97 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Reglamentas 2016/679 – Taikymo sritis – Nukrypti leidžiančios nuostatos – Duomenų tvarkymas vykdant veiklą, kuriai netaikoma Sąjungos teisė – Sąvoka – Asmens duomenų, kuriems taikoma banko paslaptis ir kurie susiję su magistratais ir jų šeimos nariais, atskleidimas teisminei institucijai – Atskleidimas tikrinant turto deklaracijas – Netaikymas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2016/679 2 straipsnio 1 dalis, 2 dalies a punktas ir 3 straipsnis)
(žr. 99–106 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Reglamentas 2016/679 – Sąvoka „duomenų valdytojas“ – Teismas, turintis jurisdikciją teisminės institucijos prašymu leisti bankui atskleisti šiai institucijai duomenis, susijusius su magistratų ir jų šeimos narių banko sąskaitomis – Netaikymas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2016/679 4 straipsnio 7 dalis)
(žr. 108–117 punktus ir rezoliucinės dalies 3 punktą)
Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Reglamentas 2016/679 – Nacionalinės priežiūros institucijos – Sąvoka – Teismas, turintis jurisdikciją teisminės institucijos prašymu leisti bankui atskleisti šiai institucijai duomenis, susijusius su magistratų ir jų šeimos narių banko sąskaitomis – Netaikymas
(SESV 16 straipsnis, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 8 straipsnio 3 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2016/679 51 straipsnio 1, 2 ir 4 dalys, 57 straipsnio 1 dalies a ir g punktai ir 58 straipsnis)
(žr. 119–123 punktus ir rezoliucinės dalies 4 punktą)
Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis – Reglamentas 2016/679 – Teisių gynimo būdai – Teismas, turintis jurisdikciją leisti atskleisti asmens duomenis teisminei institucijai – Teismas, nagrinėjantis šios institucijos prašymą leisti susipažinti su šiais duomenimis, o ne duomenų valdytojui pareikštą ieškinį – Pareiga „ex officio“ užtikrinti, kad būtų laikomasi duomenų saugumo taisyklių – Nebuvimas – Minėtos institucijos praeityje padarytas šių taisyklių pažeidimas – Poveikio nebuvimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 2016/679 79 straipsnio 1 dalis)
(žr. 128–138 punktus ir rezoliucinės dalies 5 punktą)
Santrauka
Gavęs Sofiyski rayonen sad (Sofijos apylinkės teismas, Bulgarija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą, Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagal teisėjų nepriklausomumo principą draudžiama valstybės narės praktika, pagal kurią teisminės institucijos, kompetentingos siūlyti iškelti magistratams drausmės bylas, nariams leidžiama toliau eiti pareigas pasibaigus teisės aktuose nustatytam jų kadencijos laikotarpiui, nesant aiškaus teisinio pagrindo ar tokio pratęsimo apribojimo laiko atžvilgiu. Be to, Teisingumo Teismas patikslino Bendrajame duomenų apsaugos reglamente (
1
) numatytų sąvokų „duomenų valdytojas“ ir „priežiūros institucija“ apimtį, kiek tai susiję su asmens duomenų, kuriems taikoma banko paslaptis ir kurie susiję su magistratais ir jų šeimos nariais, atskleidimu, kai leidimą suteikia nacionalinis teismas, gavęs šios teisminės institucijos prašymą.
2023 m. gegužės mėn., pasibaigus 2022 m. metinių magistratų ir jų šeimų turto deklaracijų pateikimo terminui, Inspektorat kam Visshia sadeben savet (Inspekcija prie Aukščiausiosios magistratų tarybos, Bulgarija; toliau – Inspekcija) kreipėsi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą su prašymu panaikinti banko paslaptį, susijusią su kelių magistratų ir jų šeimos narių banko sąskaitomis (
2
).
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė, kad Inspekcija buvo įsteigta 2007 m. iš dalies pakeitus Bulgarijos Konstituciją ir, kaip teisminė institucija, turėjo tirti nederamos įtakos magistratams darymą, tikrinti jų turto deklaracijas, nustatyti galimus interesų konfliktus ir bandymus kėsintis į teismų nepriklausomumą. Be to, jis patikslino, kad Inspekcijos narių, kuriuos nacionalinis parlamentas išrinko ketveriems–penkeriems metams, kadencija baigėsi 2020 m., o nauji nariai nebuvo išrinkti. Vis dėlto pagal Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas, Bulgarija) jurisprudenciją Inspekcijos nariai toliau eina pareigas, kol išrenkami nauji nariai; šiai institucijai patikėtos misijos išsaugojimas yra svarbesnis už pavojų, kad jos nariai gali piktnaudžiauti.
Tokiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekė sužinoti, ar dėl Inspekcijos narių kadencijos pratęsimo gali būti pažeistos šios institucijos nepriklausomumo garantijos, ir, jei taip, kokie kriterijai leidžia įvertinti, ar toks pratęsimas yra priimtinas ir kuriam laikui.
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kilo klausimas dėl nacionalinių teismų vaidmens ir pareigų, kai šie turi leisti Inspekcijai susipažinti su magistratų asmens duomenimis. Konkrečiau kalbant, jam kilo klausimas, ar jo veikla, kurią sudaro leidimas Inspekcijai susipažinti su asmens duomenimis, kuriems taikoma banko paslaptis, patenka į BDAR taikymo sritį, ir, jei taip, kokį poveikį tai turėtų jo vykdomai kontrolei. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekė išsiaiškinti, ar kontrolė, kurią jis turi atlikti prieš suteikdamas Inspekcijai prieigą prie nagrinėjamų duomenų, turėtų būti tik formali ir apsiriboti patikrinimu, ar asmenys, dėl kurių prašoma panaikinti banko paslaptį, yra asmenys, kuriems taikoma pareiga pateikti deklaracijas, ir ar jie yra magistratai arba asmenys, turintys šeiminius ar kitokius ryšius su jais, ar veikiau jis turėtų užtikrinti nagrinėjamų duomenų saugumą pagal BDAR.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamą su teise į veiksmingą teisminę gynybą (
3
), visų pirma pagal teismų nepriklausomumo principą, draudžiama valstybės narės praktika, pagal kurią teisminės institucijos nariai, kuriuos tos valstybės parlamentas išrenka terminuotam laikotarpiui ir kurie yra kompetentingi kontroliuoti magistratų veiklą, šiems vykdant jų funkcijas, jų sąžiningumą, interesų konflikto nebuvimą ir siūlyti kitai teisminei institucijai iškelti drausminę bylą, kad jiems būtų paskirtos drausminės nuobaudos, toliau vykdo savo funkcijas pasibaigus minėtos valstybės narės Konstitucijoje nustatytam kadencijos laikui, kol tos šalies parlamentas išrenka naujus narius. Tai, kas išdėstyta pirma, taikoma tuo atveju, kai pasibaigusio mandato pratęsimas nacionalinėje teisėje nėra pagrįstas aiškiu teisiniu pagrindu, kuriame būtų įtvirtintos aiškios ir tikslios taisyklės, reglamentuojančios šių pareigų vykdymą, ir neužtikrinta, kad šis mandatų pratęsimas praktiškai būtų apribotas laiko atžvilgiu.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas priminė savo suformuotą jurisprudenciją, pagal kurią teismų nepriklausomumo reikalavimas (
4
) reiškia, kad teisėjams taikoma drausminė tvarka turi užtikrinti garantijas, būtinas siekiant išvengti bet kokio pavojaus, kad tokia tvarka bus naudojama kaip politinė teismo sprendimų turinio kontrolės sistema. Šiuo tikslu taisyklių, apibrėžiančių, be kita ko, drausminius pažeidimus sudarančias veikas ir konkrečiai taikomas sankcijas, numatančių nepriklausomos instancijos įsikišimą laikantis procedūros, visapusiškai garantuojančios teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir teisę į gynybą (
5
), ir suteikiančių galimybę ginčyti teisme drausmės priežiūros institucijų sprendimus, priėmimas yra tokios garantijos.
Iš tiesų labai svarbu, kad tokios institucijos, vykdydamos savo užduotis, veiktų objektyviai ir nešališkai ir šiuo tikslu būtų apsaugotos nuo bet kokios išorinės įtakos. Tai visų pirma pasakytina apie teisminę instituciją, kuri, kaip Inspekcija, turi plačius įgaliojimus kontroliuoti magistratų veiklą, šiems vykdant savo funkcijas, jų sąžiningumą ir interesų konflikto nebuvimą, taip pat po tokios kontrolės pasiūlyti kitai teisminei institucijai (nagrinėjamu atveju – Bulgarijos Aukščiausiajai magistratų tarybai) pradėti drausminę procedūrą, siekiant skirti drausmines nuobaudas. Todėl visos tokios institucijos organizavimą ir veikimą reglamentuojančios taisyklės, įskaitant taisykles, reglamentuojančias jos narių skyrimo procedūrą, turi būti parengtos taip, kad teisės subjektams nekiltų jokių pagrįstų abejonių dėl naudojimosi tokios institucijos prerogatyvomis ir funkcijomis kaip įrankiu daryti spaudimą teisminei veiklai arba ją politiškai kontroliuoti.
Dėl Inspekcijos narių kadencijos, kuri baigėsi nacionaliniam parlamentui neišrinkus naujų narių, Teisingumo Teismas pabrėžė, kad neatrodo, jog nacionalinės teisės aktuose būtų numatyta taisyklė dėl galimo pareigų vykdymo pratęsimo, pasibaigus jų kadencijai. Nors tiesa, kad pagal Konstitucinio Teismo jurisprudenciją Inspekcijos nariai toliau eina savo pareigas iki naujų narių išrinkimo, taip pat tiesa, kad šiuose nacionalinės teisės aktuose nėra ne tik taisyklių, kuriomis būtų reglamentuojamas taip pratęstas šių pareigų vykdymas, bet ir jokios teisinės nuostatos, pagal kurią būtų galima nutraukti galimą naujų Inspekcijos narių skyrimo procedūros blokavimą. Taigi atrodo, kad buvusių Inspekcijos narių įgaliojimų pratęsimas praktiškai gali tęstis neribotą laiką.
Šiomis aplinkybėmis tik valstybės narės gali nuspręsti, ar leisti teisminės institucijos, kompetentingos kontroliuoti magistratų veiklą ir siūlyti jiems iškelti drausmės bylas, nariams vykdyti savo funkcijas, pasibaigus teisės aktuose nustatytam jų įgaliojimų laikotarpiui, kad būtų užtikrintas šios institucijos veiklos tęstinumas. Vis dėlto pasirinkdamos tokį įgaliojimų pratęsimą jos privalo užtikrinti, kad įgaliojimų vykdymas pasibaigus mandatui būtų grindžiamas aiškiu vidaus teisėje numatytu teisiniu pagrindu, numatančiu aiškias ir tikslias tokį įgaliojimų vykdymą reglamentuojančias taisykles. Jos taip pat turi užtikrinti, kad tokio įgaliojimų vykdymo sąlygos ir tvarka būtų suformuluotos taip, kad atitinkami tokios teisminės institucijos nariai, vykdydami savo užduotis, galėtų veikti objektyviai ir nešališkai. Taigi, nors tam tikromis aplinkybėmis įgaliojimų pratęsimas gali pasirodyti būtinas atsižvelgiant į atitinkamos teisminės institucijos vykdomų funkcijų svarbą, vis dėlto toks pratęsimas gali būti galimas tik išimtiniais atvejais ir su sąlyga, kad jam taikomos aiškios ir tikslios taisyklės, pagal kurias praktiškai nėra galimybės, kad jis tęstųsi neribotą laiką.
Antra, Teisingumo Teismas konstatavo, kad asmens duomenų, kuriems taikoma banko paslapties apsauga ir kurie susiję su magistratais ir jų šeimos nariais, atskleidimas teisminei institucijai, siekiant patikrinti šių magistratų deklaracijas dėl jų ir jų šeimos narių turto, kai šios deklaracijos paskelbiamos, yra asmens duomenų tvarkymas, patenkantis į BDAR materialinę taikymo sritį.
Prieidamas prie šios išvados Teisingumo Teismas pažymėjo, kad nors magistratų statusui ir jų pareigų vykdymui taikytinų taisyklių nustatymas priklauso valstybių narių kompetencijai, vis dėlto duomenų tvarkymas, kuriuo siekiama kontroliuoti magistratų sąžiningumą ir patikrinti, ar esama galimų interesų konfliktų, nepatenka į BDAR materialinės taikymo srities išimtis (
6
), nes tai nėra nei veikla, kuria siekiama užtikrinti nacionalinį saugumą, nei veikla, kuri gali būti priskirta prie tos pačios kategorijos. Iš tiesų asmens duomenų, kuriems taikoma banko paslaptis ir kurie susiję su magistratais ir jų šeimos nariais, atskleidimas teisminei institucijai yra šių asmens duomenų pateikimas šiai institucijai.
Trečia, Teisingumo Teismas priėmė sprendimą dėl sąvokų „duomenų valdytojas“ ir „priežiūros institucija“, kaip jos suprantamos pagal BDAR (
7
), aiškinimo.
Dėl sąvokos „duomenų valdytojas“ Teisingumo Teismas nusprendė, kad į šią sąvoką nepatenka teismas, turintis jurisdikciją kitos teisminės institucijos prašymu leisti bankui atskleisti šiai institucijai magistratų ir jų šeimos narių banko sąskaitų duomenis.
Pagal nacionalinės teisės aktus Inspekcija yra kompetentinga, be kita ko, tikrinti magistratų sąžiningumą ir interesų konflikto nebuvimą, taip pat jų turto deklaracijas. Šiuo tikslu šiuose teisės aktuose Inspekcijai suteikiama galimybė, pirma, prašyti leisti susipažinti su magistratų ir jų šeimos narių banko sąskaitų duomenimis ir, antra, išankstinio teismo leidimo susipažinti su tokiais duomenimis, kai duomenų subjektai nedavė sutikimo dėl tokios prieigos. Taigi teismas, kuriam pateiktas prašymas leisti atskleisti informaciją, įsikiša tik Inspekcijos prašymu ir tik patikrina, ar įvykdytos nacionalinėje teisėje nustatytos teisėtumo sąlygos. Be to, ne tas teismas, o Inspekcija, atsižvelgdama į taikytinas nacionalines taisykles, nustato asmenis, su kurių duomenimis ji ketina susipažinti, kad galėtų vykdyti savo įgaliojimus, ir dėl kurių minėtam teismui pateikia prašymą išduoti leidimą. Taigi, nors teismas nagrinėja, ar konkrečiu atveju tenkinamos duomenų tvarkymo teisėtumo sąlygos ir kokiu mastu, jis pats nenustato nei duomenų tvarkymo tikslo, nei duomenų subjektų ar tvarkomų duomenų. Šiomis aplinkybėmis duomenų valdytojas yra ne minėtas teismas, o institucija, kompetentinga įgyvendinti siekiamus tikslus.
Dėl sąvokos „priežiūros institucija“ pažymėtina, kad teismas, turintis jurisdikciją leisti atskleisti asmens duomenis kitai teisminei institucijai, Teisingumo Teismo teigimu, nepatenka į šią sąvoką, jeigu valstybė narė šiam teismui nėra pavedusi prižiūrėti, kaip taikomas BDAR, siekiant apsaugoti visų pirma fizinių asmenų pagrindines teises ir laisves, tvarkant jų asmens duomenis.
Galiausiai Teisingumo Teismas nusprendė, kad teismas, turintis jurisdikciją leisti atskleisti asmens duomenis kitai teisminei institucijai, kai į jį nėra kreiptasi su ieškiniu dėl duomenų valdytojo (
8
), neprivalo savo iniciatyva užtikrinti asmenų, su kurių duomenimis susijęs atskleidimas, apsaugos, kiek tai susiję su šio reglamento nuostatų dėl asmens duomenų saugumo laikymusi. Tas pats pasakytina ir tuo atveju, kai ši institucija praeityje pažeidė šias nuostatas.
Iš tiesų Teisingumo Teismas patikslino, kad nacionalinis teismas, į kurį nėra kreiptasi su ieškiniu dėl priežiūros institucijos ar duomenų tvarkytojo (
9
), nesant nuostatų, kuriomis jiems aiškiai suteikiami priežiūros įgaliojimai, neprivalo užtikrinti, kad būtų laikomasi BDAR materialinių nuostatų. Siekdamos, kad tokia teisių gynimo priemonė būtų veiksminga, valstybės narės turi užtikrinti, kad konkreti BDAR numatytų teisių gynimo priemonių įgyvendinimo tvarka iš tikrųjų atitiktų reikalavimus, kylančius iš teisės į veiksmingą teisinę gynybą (
10
). Šiuo tikslu svarbu, kad duomenų valdytojas, t. y. kompetentinga teisminė institucija, kuriai suteikta prieiga prie asmens duomenų, asmenims, kurių duomenys tvarkomi, pateiktų BDAR 14 straipsnyje (
11
) nurodytą informaciją, nes ši informacija būtina tam, kad minėti asmenys prireikus galėtų pasinaudoti teise nesutikti, kad jų asmens duomenys būtų tvarkomi (
12
), ir teise į teisių gynimo priemonę patirtos žalos atveju (
13
).
(
1
)	2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1; toliau – BDAR).
(
2
)	Pagal Zakon za kreditnite institutsii (Kredito įstaigų įstatymas; DV, Nr. 59, 2006 m. liepos 21 d.) 62 straipsnio 6 dalies 12 punktą.
(
3
)	Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnis.
(
4
)	Kaip matyti iš ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos.
(
5
)	Chartijos 47 ir 48 straipsniai.
(
6
)	Visų pirma į išimtį, numatytą BDAR 2 straipsnio 2 dalies a punkte, kurioje nurodyta, kad šis reglamentas netaikomas asmens duomenų tvarkymui, kai „duomenys tvarkomi vykdant veiklą, kuriai Sąjungos teisė netaikoma“. Šia išimtimi siekiama į BDAR taikymo sritį neįtraukti asmens duomenų tvarkymo, kai jį atlieka valstybės institucijos, vykdydamos veiklą, kuria siekiama užtikrinti nacionalinį saugumą, arba veiklą, kuri gali būti priskirta prie tos pačios kategorijos.
(
7
)	Kaip jos suprantamos pagal BDAR 4 straipsnio 7 punktą ir 51 straipsnio 1 dalį.
(
8
)	Pagal BDAR 79 straipsnio 1 dalį.
(
9
)	BDAR 78 straipsnio 1 dalis ir 79 straipsnio 1 dalis.
(
10
)	Chartijos 47 straipsnis.
(
11
)	Konkrečiau kalbant, šios nuostatos 1 ir 2 dalyse.
(
12
)	BDAR 21 straipsnis.
(
13
)	BDAR 79 ir 82 straipsniai.