Byla C‑206/11
Georg Köck
prieš
Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb
(Oberster Gerichtshof prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Vartotojų apsauga – Nesąžininga įmonių komercinė veikla vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje – Valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos numatytas išankstinis išpardavimo paskelbimo leidimas“
Santrauka – 2013 m. sausio 17 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
1.        Teisės aktų derinimas – Nesąžininga įmonių komercinė veikla vartotojų atžvilgiu – Direktyva 2005/29 – Taikymo sritis – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos numatytas išankstinis išpardavimo paskelbimo leidimas – Teisės aktai, kuriais siekiama su vartotojų apsauga susijusių tikslų – Įtraukimas
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/29 8 konstatuojamoji dalis, 1 straipsnis ir 2 straipsnio d punktas)
2.        Teisės aktų derinimas – Nesąžininga įmonių komercinė veikla vartotojų atžvilgiu – Direktyva 2005/29 – Nacionalinės teisės aktai, kuriais komercinė veikla draudžiama tik dėl išankstinio leidimo neturėjimo, nevertinant jos galimo nesąžiningumo – Neleistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/29)
1.        Žr. sprendimo tekstą.
(žr. 25–33 punktus)
2.        Direktyva 2005/29 dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje turi būti aiškinama taip, kad ji draudžia nacionaliniam teismui, pačiam neatlikus atitinkamos komercinės veiklos nesąžiningumo vertinimo remiantis minėtos direktyvos 5−9 straipsniuose skelbiamais kriterijais, įpareigoti nutraukti šios direktyvos I priedui nepriskirtiną komercinę veiklą remiantis vieninteliu motyvu, kad šiai veiklai nebuvo gautas išankstinis kompetentingos administracijos leidimas.
Žinoma, nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos numatyta išankstinė ir prevencinė nesąžiningos komercinės veiklos kontrolė, suderinami su Direktyvoje 2005/29 įtvirtinta tvarka, tačiau šiais teisės aktais tokia komercinė veikla negali būti draudžiama tik dėl išankstinio kompetentingos administracijos leidimo nebuvimo. Iš tiesų, viena vertus, tokiais teisės aktais nebūtų numatyta minėtos komercinės veiklos kontrolė ir, kita vertus, dėl šių teisės aktų, pagal kuriuos numatyta kontrolė tik po draudimo vykdyti veiklą dėl pareigos gauti išankstinį leidimą nesilaikymo, ši veikla dėl jos pobūdžio ir ypač dėl jai reikalingo laiko prekybininkui netektų jokios ekonominės prasmės. Todėl tokiais nacionalinės teisės aktais būtų nustatytas bendras komercinės veiklos, vykdomos taikant specifinę tvarką, draudimas, nors galimas nesąžiningas jos pobūdis pagal direktyvos 5−9 straipsniuose skelbiamus kriterijus net nebuvo vertinamas.
(žr. 45–50 punktus ir rezoliucinę dalį)