62001CC0411_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Tribunal d'instance de Metz (Ranska) pyytää yhteisöjen tuomioistuinta tulkitsemaan yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (jäljempänä tullikoodeksi)(1) 145-151 artiklaa. Ennakkoratkaisukysymys liittyy oikeusriitaan, joka koskee kolmikantaista ulkoista jalostusmenettelyjärjestelmää sovellettaessa syntynyttä tullivelkaa.(2)
2 Ennakkoratkaisukysymyksen esittänyt tuomioistuin kysyy pääasiassa, voiko talouden toimija jalostettuja tuotteita vapaaseen liikkeeseen luovuttaessaan vähentää tuontitulleja, jotka kannettaisiin väliaikaisesti viedyistä tavaroista niiden oikean tariffinimikkeen mukaisesti, jos väliaikaisen viennin yhteydessä ilmoitettu tariffinimike ei ole sama, koska se on virheellinen.
I
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3 Kuten tullikoodeksin 4 artiklan 16 kohdasta käy ilmi, tullikoodeksissa säädetään useista tullimenettelyistä, joita sovelletaan yhteisön tullialueelle tuotaviin ja sieltä vietäviin tavaroihin.
Tulli-ilmoitus
4 Kaikista johonkin tullimenettelyyn asetettaviksi aiotuista tavaroista on tehtävä "kyseistä tullimenettelyä koskeva ilmoitus" (tullikoodeksin 59 artikla), joka on talouden toimijan toimivaltaiselle tullitoimipaikalle esittämä "tulli-ilmoitus".
5 Vastaanotettua tulli-ilmoitusta voidaan oikaista edellytyksin, joista tullikoodeksin 65 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Tavaranhaltijan pyynnöstä tämän on sallittava oikaista yhtä tai useampaa tulli-ilmoituksessa antamaansa tietoa sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat vastaanottaneet ilmoituksen. Oikaisulla ei voida muuttaa ilmoitusta koskemaan muita kuin siinä alun perin tarkoitettuja tavaroita.
Oikaisua ei kuitenkaan voida sallia, jos sitä pyydetään sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat:
a) ilmoittaneet tavaranhaltijalle aikovansa tarkastaa tavarat;
b) todenneet kyseiset tiedot epätarkoiksi; tai
c) luovuttaneet tavarat."
Ilmoitusten jälkitarkastus
6 Tullikoodeksin 78 artiklan mukaan tulliviranomaiset voivat viran puolesta tai tavaranhaltijan pyynnöstä oikaista ilmoitusta myös tavaroiden luovutuksen jälkeen (1 kohta). Erityisesti, jos "ilmoituksen tarkastus tai jälkitarkastus osoittaa, että kyseistä tullimenettelyä koskevia säännöksiä on sovellettu virheellisten tai puutteellisten tietojen perusteella, tulliviranomaisten on mahdollisesti annettujen säännösten mukaisesti toteutettava tilanteen korjaamiseksi tarvittavat toimenpiteet käytettävissään olevat uudet tiedot huomioon ottaen" (3 kohta).
Taloudellisesti vaikuttaville tullimenettelyille myönnettävä lupa
7 Tullikoodeksin 85 artiklan mukaan eräiden tullimenettelyjen (ns. taloudellisesti vaikuttavat tullimenettelyt, mm. ulkoinen jalostusmenettely) soveltaminen edellyttää tulliviranomaisten lupaa. Kyseisen menettelyn käyttämisen "edellytykset on vahvistettava sitä koskevassa luvassa" (87 artiklan 1 kohta), ja nämä edellytykset vaihtelevat kulloinkin kyseessä olevasta taloudellisesti vaikuttavasta menettelystä riippuen.
8 Edellä mainittujen edellytysten täyttymisen varmistamiseksi tullikoodeksin 87 artiklan 2 kohdassa täsmennetään, että "luvanhaltijan on ilmoitettava tulliviranomaisille kaikista luvan myöntämisen jälkeen ilmenevistä seikoista, jotka ovat omiaan vaikuttamaan luvan voimassaoloon tai sisältöön".
Tullien jälkikäteen tapahtuva tileihin kirjaaminen
9 Nyt esillä olevan asian osalta merkityksellisin osin tullikoodeksin 220 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Jos tullivelasta johtuvaa tullien määrää ei ole kirjattu tileihin - - tai jos se on kirjattu tileihin lain mukaan kannettavaa määrää pienempänä, kannettava tai kannettavaksi jäävä tullien määrä on kirjattava tileihin kahden päivän kuluessa siitä päivästä, jona tulliviranomaiset ovat todenneet tilanteen ja voivat laskea lain mukaan kannettavan tullien määrän sekä osoittaa velallisen (jälkikäteen tapahtuva tileihin kirjaaminen).
2. - - tileihin kirjaaminen ei tapahdu jälkikäteen, jos:
- -
b) lain mukaan kannettavien tullien määrät ovat jääneet kirjaamatta tileihin tulliviranomaisten erehdyksen vuoksi, jota osaltaan vilpittömässä mielessä toiminut ja kaikkia voimassa olevia tulli-ilmoitusta koskevia säännöksiä noudattanut velan maksamisesta vastuussa ollut ei ole voinut kohtuudella havaita."
Ulkoinen jalostusmenettely
10 Ulkoisesta jalostusmenettelystä, jota nyt esillä oleva asia koskee, säädetään tullikoodeksin 145-160 artiklassa.
11 Ulkoinen jalostusmenettely on "menettely, jossa yhteisötavaroita viedään väliaikaisesti yhteisön tullialueelta jalostustoimintoja varten; näissä toiminnoissa saatavat tuotteet voidaan tämän jälkeen luovuttaa vapaaseen liikkeeseen kokonaan tai osittain tuontitullitta" (145 artiklan 1 kohta).
12 On muistettava, että tullikoodeksin 145 artiklan 3 kohdan mukaan "väliaikaisesti viedyillä tavaroilla tarkoitetaan ulkoiseen jalostusmenettelyyn asetettuja tavaroita", "jalostustoiminnoilla 114 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuja toimintoja", toisin sanoen "tavaroiden käsittelyä, niiden asennus, kokoonpano ja sovittaminen muihin tavaroihin mukaan luettuina, tavaroiden valmistusta, tavaroiden korjausta, niiden entisöinti ja kunnostaminen mukaan luettuina, sekä tiettyjen sellaisten komiteamenettelyä noudattaen määritettävien tavaroiden käyttöä, jotka eivät sisälly jalostettuihin tuotteisiin mutta mahdollistavat niiden tuottamisen tai helpottavat sitä, vaikka ne kuluvat kokonaan taikka osittain loppuun niiden käytön aikana". Nyt esillä olevan asian kannalta on merkityksellistä, että jalostetuilla tuotteilla tarkoitetaan "kaikkia jalostustoiminnoissa saatavia tuotteita".
13 Tullikoodeksin 147 ja 148 artiklassa säädetään ulkoiseen jalostusmenettelyyn annettavan luvan myöntämisestä. Tullikoodeksin 147 artiklan 1 kohdan mukaan "lupa ulkoiseen jalostukseen voidaan myöntää jalostustoiminnot suorittavan tai suorituttavan henkilön hakemuksesta".
14 Tullikoodeksin 148 artiklan b alakohdassa säädetään puolestaan, että lupa voidaan myöntää ainoastaan, "jos pidetään mahdollisena todeta, että jalostetut tuotteet tuotetaan väliaikaisesti vietyjen tavaroiden käytön tuloksina".
15 Tullikoodeksin 150 artiklan 2 kohdassa todetaan seuraavaa:
"Täydellistä tai osittaista vapautusta tuontitulleista 151 artiklan mukaisesti ei voida myöntää, jos jotakin ulkoiseen jalostusmenettelyyn liittyvää edellytystä tai velvollisuutta ei täytetä, jollei todeta, ettei niiden täyttämättömyys tosiasiallisesti vaikuta mainitun menettelyn oikeaan toimintaan."
16 Tullikoodeksin 151 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään puolestaan seuraavaa:
"1. Täydellinen tai osittainen vapautus tuontitulleista 145 artiklan mukaisesti on toteutettava siten, että vapaaseen liikkeeseen luovutetuista jalostetuista tuotteista kannettavien tuontitullien määrästä vähennetään niiden tuontitullien määrä, jotka kannettaisiin samana päivänä väliaikaisesti viedyistä tavaroista, jos ne olisi tuotu yhteisön tullialueelle maasta, jossa niihin on kohdistettu jalostustoiminto tai viimeisin jalostustoiminto.
2. Määrä, joka on vähennettävä 1 kohdan mukaisesti, on laskettava sen paljouden ja lajin mukaan, joka kyseisillä tavaroilla on sinä päivänä, jona niiden asettamista ulkoiseen jalostusmenettelyyn koskeva ilmoitus vastaanotetaan, sekä muilla määräytymisperusteilla, joita tavaroihin sovelletaan sinä päivänä, jona jalostettujen tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus vastaanotetaan."
Kolmikantaliikenne
17 Nyt esillä olevan asian osalta ovat merkityksellisiä myös kolmikantaista ulkoista jalostusmenettelyä koskevat 2.7.1993 annetun komission asetuksen N:o 2454/93 (jäljempänä asetus N:o 2454/93)(3) 748-787 artiklan säännökset.
18 Erityisesti asetuksen N:o 2454/93
748 artiklan mukaan kolmikantainen ulkoinen jalostusmenettely tarkoittaa sitä, että jalostettujen tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovuttaminen tapahtuu tullitoimipaikassa, joka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa tullitoimipaikka, jossa tavaroiden väliaikainen vienti tapahtui, sijaitsee.
19 Nyt esillä olevan asian osalta on merkityksellistä, että asetuksen N:o 2454/93
778 artiklassa säädetään, että kolmikantaliikennettä käytettäessä on käytettävä nimellä "INF 2 -lomake" kutsuttavaa "tiedotuslomaketta", joka on esitettävä tullin toimipaikassa, kun vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus jätetään (781 artikla).
Yhdistetty nimikkeistö
20 Lopuksi muistutan, että tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annettuun neuvoston asetukseen N:o 2658/87(4) sisältyy yhdistetty nimikkeistö (jäljempänä NC), jossa tavarat luokitellaan asianmukaisiin tariffinimikkeisiin erityisesti yhteisen tullitariffin mukaisten maksujen soveltamiseksi.
II
Tosiseikat ja asian käsittely
21 Pääasian oikeusriita liittyy kolmikantaiseen ulkoiseen jalostusmenettelyyn, ja sen osapuolina ovat olleet eri ominaisuuksissa Hewlett Packard Italiana, Hewlett Packard France ja Hewlett Packard Europe (jäljempänä HP Italia, HP France ja HP Europe), tulliasioitsija Gefco SA (jäljempänä Gefco) sekä Ranskan ja Italian tulliviranomaiset.
22 Vuonna 1995 HP Italia sai Italian tulliviranomaisilta luvan ulkoiseen jalostusmenettelyyn tariffinimikkeeseen NC 84 73 30 90 ilmoitettujen tietokoneiden osien (elektronisten muistikorttien) väliaikaista vientiä varten sekä niiden tuontiin jalostettuina tuotteina, toisin sanoen lasertulostimina.
23 Italian tulliviranomaisten HP Italian pyynnöstä laatimassa INF 2 -lomakkeessa vietyjen osien tariffinimikkeen viitenumerona oli 84 73, toisin sanoen vain ilmoitetun tariffinimikkeen neljä ensimmäistä numeroa.
24 Sekä ulkoiseen jalostusmenettelyyn annetun luvan että INF 2 -lomakkeen liitteenä oli yksityiskohtainen elektronisten muistikorttien tekninen kuvaus.
25 Elektroniset muistikortit vietiin Italiasta Kiinaan ja Japaniin. Siellä ne asennettiin tulostimiin, jotka HP Europe toi takaisin Ranskaan vuosina 1996 ja 1997 Enneryn tullitoimipaikan kautta.
26 Tavaroita yhteisön alueelle tuotaessa HP Francen tulliasioitsijana toimiva Gefco ilmoitti muistikortit tullissa tariffinimikkeellä NC 84 73 30 10, joka oli eri nimike kuin se, joka oli ilmoitettu Italiassa muistilappujen viennin yhteydessä (NC 84 73 30 90), ja tähän verrattuna edullisempi ulkoisen jalostusmenettelyjärjestelmän mukaista tuontitullista myönnettävää vapautusta määritettäessä.
27 Tariffinimikkeiden ero havaittiin Ranskan tulliviranomaisten suorittamissa tarkastuksissa. Tästä seuranneesta tutkimuksesta ilmeni, että HP Europen ohjeiden mukaisesti toiminut tulliasioitsija oli muuttanut ilmoitusta yksipuolisesti. Tutkimuksessa havaittiin lisäksi, että ilmoituksessa tapahtunut virhe oli toistunut eri toimien yhteydessä marraskuuhun 1996 saakka.
28 Tällä perusteella Ranskan tulliviranomaiset esittivät ensimmäisessä, 3.12.1998 laaditussa ja toisessa, 26.9.2000 laaditussa pöytäkirjassa, että Gefco oli muuttanut tariffiviittaukset yksipuolisesti ja ilman tulliviranomaisten antamaa lupaa ja antoivat sille 19.10.2000 päivätyllä päätöksellä tiedoksi 8 795 672 Ranskan frangin suuruisen tullimaksuista ja arvonlisäveroista koostuvan rahamäärän maksuvelvollisuutta koskevan päätöksen.
29 Gefco riitautti päätöksen Tribunal d'instance de Metzissä ja esitti muun muassa Italian tulliviranomaisten - HP Italian 29.11.2000 esittämän pyynnön johdosta - antaman 21.12.2000 päivätyn ilmoituksen, jossa vahvistettiin, että tavaroiden viennin yhteydessä virheellisesti ilmoitettu tariffinimike NC 84 73 30 90 "ei vastaa vietyjen tavaroiden kuvausta".(5)
30 Koska Tribunal d'instance de Metz ei ollut varma tullikoodeksin 145-151 artiklan tulkinnasta, se esitti yhteisöjen tuomioistuimelle EY 234 artiklan nojalla seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Onko kolmikantaisessa ulkoisessa jalostusmenettelyjärjestelmässä yhteisön tullikoodeksin 145-151 artiklaa tulkittava siten, että talouden toimija ei voi jalostettuja tuotteita vapaaseen liikkeeseen luovuttaessaan vähentää tuontitulleja, jotka kannettaisiin väliaikaisesti viedyistä tavaroista niiden oikean tariffinimikkeen perusteella, jos viennin yhteydessä ilmoitettu tariffinimike ei ollut sama, koska se oli virheellinen?"
31 Asian käsittelyssä yhteisöjen tuomioistuimessa huomautuksia ovat esittäneet Gefco, Ranskan ja Portugalin hallitukset sekä komissio.
III
Oikeudellinen arviointi
Osapuolten väitteet
32 Gefco ensinnäkin väittää, että ulkoisen jalostusmenettelyn eri vaiheissa ilmennyt tariffinimikkeiden erilaisuus johtuu Italian tulliviranomaisten tekemästä hallinnollisesta virheestä, jota se ei ollut havainnut vaan oli toiminut vilpittömässä mielessä.
33 Näin ollen tullikoodeksin 151 artiklan 2 kohtaa olisi tulkittava siten, että talouden toimija, joka on toiminut vilpittömässä mielessä, voi jalostettuja tuotteita vapaaseen liikkeeseen luovuttaessaan vähentää tuontitullit, jotka kannettaisiin väliaikaisesti viedyistä tavaroista niiden oikean tariffinimikkeen perusteella, vaikka nimike ei olisikaan sama kuin viennin yhteydessä ilmoitettu.
34 Väitteensä tueksi Gefco väittää myös, että nyt esillä olevassa asiassa viedyn tavaran ilmoittamisessa tapahtunut virhe ei ole tosiasiallisesti vaikuttanut ulkoisen jalostusmenettelyjärjestelmän asianmukaiseen toimintaan, ja sen vuoksi tuontitullista vapautukselle asetetut tullikoodeksin 150 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät.
35 Gefcon mukaan ulkoisella jalostusmenettelyjärjestelmällä pyritään välttämään se, että yhteisössä valmistetuista tavaroista, jotka viedään jalostettaviksi yhteisön tullialueen ulkopuolelle, kannettaisiin tulleja, kun ne tuodaan takaisin yhteisön alueelle. Pääasian kantaja jatkaa, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi on välttämätöntä ja riittävää kiistattomasti todeta, että jalostetut tuotteet on valmistettu väliaikaisesti vietyjä tavaroita jalostamalla.
36 Lopuksi Gefco väittää, että Ranskan verohallinnon esittämä vastakkainen näkemys johtaisi siihen, että sovellettava seuraamus olisi ilmeisen suhteeton tullisäännösten rikkomiseen verrattuna ja että se vaarantaisi perusteetta sen tavoitteen saavuttamisen, johon kyseessä olevalla taloudellisesti vaikuttavalla tullimenettelyllä pyritään.
37 Ranskan hallitus puolestaan katsoo, että osittaisen vapautuksen tuontitulleista on periaatteessa perustuttava väliaikaisesta viennistä tehtyyn ilmoitukseen.
38 Tämä ei merkitse sitä, ettei väliaikaisesti vietyjen tavaroiden tosiasiallista lajia voitaisi missään tapauksessa ottaa huomioon. Tavaroiden tosiasiallinen laji ja niiden oikea tariffinimike voidaan kuitenkin todistaa ainoastaan esittämällä vastaavat tulliasiakirjat. Jos nämä asiakirjat ovat virheellisiä sen vuoksi, että tulli-ilmoitus on ollut virheellinen, tulli-ilmoitusta on oikaistava, ja se on mahdollista tehdä ainoastaan yhteisön tullilainsäädännössä säädetyin tavoin ja edellytyksin.
39 Edellä mainittu hallitus katsoo, että erityisesti tullikoodeksin 65 artiklan 1 kohdasta ja 87 artiklan 2 kohdasta käy ilmi, että oikaisua hakevan talouden toimijan on esitettävä tätä koskeva pyyntö ajoissa tulliviranomaisille ja toimitettava heille todisteet oikaisun tarpeellisuudesta. Muussa tapauksessa tulliviranomaiset eivät pysty tarkastamaan niiden tavaroiden lajia, joiden osalta tiettyyn tullimenettelyyn on annettu lupa.
40 Lisäksi Ranskan hallitus esittää, ettei Gefco myöskään käyttänyt ajoissa tullikoodeksin 78 artiklassa tarkoitettua mahdollisuuttaan oikaista ilmoitusta, eikä kantaja sen mukaan voi näin ollen enää kansallisessa tuomioistuimessa vedota tämän ilmoituksen virheellisyyteen.
41 Edellä esitetyin perustein Ranskan hallitus esittää, että yhteisöjen tuomioistuimen olisi todettava, että talouden toimija, joka on ulkoiseen jalostukseen liittyvässä vienti-ilmoituksessa ilmoittanut virheellisen tariffinimikkeen eikä ole korjannut ilmoitusta tullikoodeksin 65 artiklassa tarkoitetuin edellytyksin ennen kuin tulliviranomaiset hyväksyivät sen, eikä ole myöskään ilmoittanut tulliviranomaisille luvan myöntämisen jälkeen ilmenneistä seikoista ja saanut näin oikaistua tulli-ilmoitusta tullikoodeksin 78 artiklassa tarkoitetulla tavalla, ei voi jalostettuja tuotteita vapaaseen liikkeeseen luovuttaessaan vähentää tuontitulleja, jotka kannettaisiin väliaikaisesti viedyistä tavaroista niiden oikean tariffinimikkeen perusteella.
42 Portugalin hallitus yhtyy periaatteessa Ranskan hallituksen esittämään arviointiin ja katsoo, että väliaikaisesti vietyjen tavaroiden tariffinimikkeen yksipuolinen muuttaminen ei ole hyväksyttävää.
43 Portugalin hallituksen mukaan kuitenkin tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen edellytysten perusteella voidaan päätyä erilaiseen ratkaisuun. Erityisesti kolmikantaisessa ulkoisessa jalostusmenettelyssä sen tullitoimipaikan, jossa jalostettujen tuotteiden tuonti tapahtuu, olisi otettava huomioon tavaroiden oikea tariffinimike, jos virheellinen luokitus johtuu sen tullitoimipaikan, jossa vienti on tapahtunut, tulliviranomaisten tekemästä virheestä, jota talouden toimija ei ole voinut kohtuudella havaita, kunhan mainittu toimija on noudattanut kaikkia tulli-ilmoituksen tekemiseen sovellettavia säännöksiä. Lopuksi Portugalin hallitus huomauttaa, että on kuitenkin kansallisen tuomioistuimen asia tutkia, täyttyvätkö nämä edellytykset nyt esillä olevassa asiassa.
44 Komissio puolestaan huomauttaa aluksi, että ulkoisen jalostusmenettelyjärjestelmän soveltaminen edellyttää tietylle taloudelliselle toimelle ja tietynlajisille tavaroille myönnettyä lupaa ja että sen vuoksi kansallisen tuomioistuimen, jonka on otettava kantaa väliaikaisesti vietyjen tavaroiden ilmoitetun tariffinimikkeen ja niiden tosiasiallisen lajin väliseen eroon, olisi ennen kaikkea tutkittava, onko myönnetty lupa sellainen, että sen voidaan katsoa kattavan myös tosiasiallisesti viedyt tavarat.
45 Komissio huomauttaa, että nyt esillä olevassa asiassa virheellisestä tariffinimikkeestä huolimatta tavaroiden lajin luokituksen osalta luvassa viitataan liitteenä olevaan yksityiskohtaiseen kuvaukseen, ja tämän kuvauksen perusteella voidaan olettaa, että lupa kattaa myös tosiasiassa viedyt tavarat.
46 Komissio esittää edelleen, että vaikka näin olisikin, olisi lisäksi tutkittava, onko ulkoista jalostusmenettelyjärjestelmää koskevien säännösten todettu täyttämättä jättäminen eli nyt esillä olevassa asiassa virheellisen tulli-ilmoituksen tekeminen vaikuttanut tullimenettelyn asianmukaiseen toimintaan, koska tullikoodeksin 150 artiklan 2 kohdan mukaan ainoastaan tällaisessa tapauksessa tullisäännösten rikkomisesta voidaan langettaa seuraamuksia.
47 Komission mukaan on ilman muuta todettava, ettei väliaikaisesti vietävien tavaroiden lajia koskeva virheellinen ilmoitus voi vaikuttaa tullimenettelyn asianmukaiseen toimintaan, jos se on myöhemmin oikaistu tullikoodeksin 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti siten, että siinä todetaan vietyjen tavaroiden tosiasiallinen laji. Tällaisessa tapauksessa ei olisi mitään syytä olla määrittämättä jalostettujen tuotteiden tuonnista johtuvaa tullivelkaa väliaikaisesti vietävien tavaroiden tosiasiallisen lajin mukaisesti, vaikka se ei olisikaan sama kuin aluksi ilmoitettu.
48 Komissio esittää myös, että vaikka tällaista oikaisua ei tehtäisikään, asianomainen osapuoli voisi silti esittää tuomioistuimelle näyttöä väliaikaisesti vietyjen tuotteiden tosiasiallisesta lajista ja siitä, että jalostetut tuotteet on tosiasiallisesti valmistettu näitä tavaroita jalostamalla. Tällaisessa tapauksessa on kuitenkin oletettavasti pystyttävä esittämään näyttöä - kuten tulliviranomaisten jälkitarkastus tai asiantuntijalausunto - joka voi ehdottoman varmasti osoittaa, että tulliasiakirja on virheellinen, toisin sanoen todistaa kiistattomasti, että väliaikaisesti vietyjen tavaroiden lajia koskeva virhe ei ole vaikuttanut kyseessä olevan tullimenettelyn asianmukaiseen toimintaan.
49 Kuten komissio suullisessa käsittelyssä täsmensi, nyt esillä olevassa asiassa nämä edellytykset täyttyvät, koska vietyjen tavaroiden laji ja tuotteiden ominaisuudet ennen ja jälkeen jalostuksen voidaan vaivatta todeta alkuperäisten tulliasiakirjojen liitteenä olevasta yksityiskohtaisesta kuvauksesta; lisäksi Italian tulliviranomaiset ovat jälkitarkastuksen perusteella asiallisesti ottaen vahvistaneet Gefcon esittämien tosiseikkojen paikkansapitävyyden.
50 Komissio esittää päätelmänään, että silloin kun tavaroiden väliaikaisen viennin yhteydessä on ilmoitettu virheellinen tariffinimike, tullivelan maksamisesta vastuussa olevan on osoitettava, ettei virheellinen ilmoitus ole vaikuttanut ulkoisen jalostusmenettelyjärjestelmän asianmukaiseen toimintaan. Jos tämä voidaan näyttää toteen ja erityisesti jos tullin jälkitarkastuksessa todetaan kiistattomasti väliaikaisesti vietyjen tuotteiden oikea tariffinimike, tullivelan maksamisesta vastuussa oleva voi jalostettuja tuotteita vapaaseen liikkeeseen luovuttaessaan vähentää tuontitullit, jotka kannettaisiin väliaikaisesti viedyistä tavaroista niiden oikean tariffinimikkeen perusteella.
Arviointi
51 Aloittaessani nyt esitettyjen näkökantojen arvioinnin minun on aluksi huomautettava, ettei Portugalin hallituksen esittämä viittaus tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohtaan ole mielestäni nyt esillä olevan kysymyksen ratkaisun kannalta merkityksellinen.
52 Muistutan, että kyseessä olevan säännöksen mukaan "lain mukaan kannettavien tullien määrät ovat jääneet kirjaamatta tileihin tulliviranomaisten erehdyksen vuoksi, jota osaltaan vilpittömässä mielessä toiminut ja kaikkia voimassa olevia tulli-ilmoitusta koskevia säännöksiä noudattanut velan maksamisesta vastuussa ollut ei ole voinut kohtuudella havaita".
53 Vaikka tätä tulkintaa lähtökohtaisesti voidaankin noudattaa, se ei mielestäni ole hyödyllistä nyt esillä olevassa asiassa. On näet totta, että sen jälkeen kun Ranskan tulliviranomaiset olivat määrittäneet jalostettujen tuotteiden tullien määrän Gefcon tuonnin yhteydessä ilmoittaman tariffinimikkeen perusteella, ne määrittivät tullimaksun myöhemmin uudelleen korkeammaksi tullikoodeksin 220 artiklan 1 kohdan mukaisesti tavaroita vietäessä ilmoitetun eri tariffinimikkeen perusteella. Kuitenkaan virhe, jonka johdosta tullit kirjattiin tileihin jälkikäteen, ei johtunut Ranskan tai Italian tulliviranomaisista vaan pääasiassa viejän, HP Italian, asiantuntemattomuudesta, sillä se käytti virheellistä tariffinimikettä omissa vienti-ilmoituksissaan.(6) Näin ollen mielestäni ei täyty ensimmäinen tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista edellytyksistä, joiden nojalla tullia ei kirjata tileihin jälkikäteen.
54 Ei myöskään voida väittää, että virhe olisi ollut sellainen, jota "velan maksamisesta vastuussa ollut ei ole voinut kohtuudella havaita" (kuten 220 artiklassa edellytetään), koska tosiseikat päinvastoin osoittavat, että Gefco havaitsi virheen ja sen vuoksi yksipuolisesti muutti jalostettujen tuotteiden tuonnin yhteydessä tehtävää tulli-ilmoitusta.
55 Näin ollen ei voida katsoa, että myöskään tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toinen edellytys olisi nyt esillä olevassa asiassa täyttynyt.
56 Osapuolten lausumista ilmenevän pääongelman käsittelyn aluksi huomautan, ettei yksikään osapuoli ole kiistänyt sitä, että nyt esillä olevassa asiassa ulkoisen jalostusmenettelyn edellytyksiä on rikottu, koska on kiistatonta, että tavaroita vietäessä on tehty virheellinen ilmoitus ja ettei tulliviranomaisille ilmoitettu virheestä.
57 Osapuolet eivät myöskään kiistä sitä, että tullikoodeksin 150 artiklan 2 kohdan mukaan kyseistä tullimenettelyä koskevien edellytysten rikkomisesta ei väistämättä seuraa tullimaksun korottaminen, jos voidaan näyttää toteen, ettei rikkominen ole merkittävästi vaikuttanut menettelyn asianmukaiseen toimintaan.
58 Kuten edellä on todettu, osapuolet ovat eri mieltä siitä, voidaanko tämä näyttää toteen myös sellaisessa nyt esillä olevan asian kaltaisessa tapauksessa, jossa rikkominen on todettu, mutta vienti-ilmoitusta ja ulkoiselle jalostukselle myönnettyä lupaa ei ole myöhemmin oikaistu tullikoodeksin 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
59 Ranskan hallitus katsoo, että tulliasiakirjojen oikaiseminen on välttämätöntä, koska tulliasiakirjojen oikeellisuutta koskee eräänlainen ehdoton presumptio, eli ilman oikaisua ei ole mahdollista osoittaa, että jalostetut tuotteet on tosiasiallisesti valmistettu väliaikaisesti vietyjä tavaroita jalostamalla. Gefco ja komissio sitä vastoin väittävät, että asianomainen voisi kuitenkin näyttää tämän toteen muin keinoin myös ilman muodollista tulli-ilmoituksen oikaisua.
60 Mielestäni on ensinnäkin todettava, että periaatteessa vastakkaisista kannoista huolimatta nyt esillä olevassa asiassa esitettyyn kysymykseen voidaan kenties löytää vastaus, jossa molemmat näkemykset voidaan sovittaa yhteen siten, ettei toisen tai toisen kannan valitseminen ole välttämätöntä. Katson, että nimenomaisesti nyt esillä olevan asian osalta ratkaisu voi perustua yhteisöjen tuomioistuimen äskettäin asiassa Overland antamassaan tuomiossa(7) esittämään tullikoodeksin 78 artiklan tulkintaan.
61 Edellä mainitussa asiassa yhteisöjen tuomioistuimelta oli pyydetty ennakkoratkaisua tapauksessa, jossa toimija oli tiettyjen tavaroiden viennin yhteydessä virheellisesti ilmoittanut tavaroiden todellista arvoa korkeamman arvon. Virheen havaittuaan toimija oli pyytänyt liikaa maksetun tullin palautusta; palautus oli myönnetty, mutta myöhemmin tätä koskeva päätös oli peruutettu. Tuomiossaan yhteisöjen tuomioistuin ei pitänyt tarpeellisena vastata siihen, onko tulliviranomaisen periaatteessa tarkastettava tullikoodeksin 78 artiklan nojalla tulli-ilmoitukset ja millä edellytyksin se on tehtävä. Tuomioistuin totesi ainoastaan, että mainittu viranomainen oli ensin suostunut myöntämään palautuksen, ja "koska tähän vaatimukseen on voitu suostua vasta sen jälkeen, kun tulliviranomaiset olivat tutkineet uudelleen tulli-ilmoitukset - - uuden seikan valossa, on katsottava, että nämä viranomaiset ovat suostuneet ilmoitusten oikaisemiseen ja ovat tämän oikaisemisen jälkeen ja sen tulosten mukaisesti tehneet tullikoodeksin 78 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut 'tilanteen korjaamiseksi tarvittavat' päätökset ja ottaneet huomioon sen, että ilmoitukset olivat epätäydellisiä tavaranhaltijan tahattoman virheen takia" (23 kohta).
62 Toisin sanoen yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että tulliviranomaisten päätöksen, jonka sisältö ei ole yhteensopiva aiemman virheellisen tulli-ilmoituksen kanssa, voidaan (tai pikemminkin sen täytyy) katsoa olevan implisiittinen eli epäsuora tulli-ilmoituksen korjaamiseksi tullikoodeksin 78 artiklan mukaan tehty päätös.
63 Nyt esillä olevassa asiassa tullikoodeksin 78 artiklan mukaisesti esitetyn pyynnön johdosta Italian viranomaiset totesivat vienti-ilmoituksen virheellisyyden ja ilmoittivat, ettei vietyjen tavaroiden laji ollut sama kuin asiakirjoissa mainittu. Edellä mainittua oikeuskäytäntöä soveltaen tästä seuraa, että tällaisen toteamuksen soveltamisen on katsottava vastaavan tullikoodeksin 78 artiklassa tarkoitettua vienti-ilmoituksen oikaisua koskevaa, vaikkakin epäsuoraa päätöstä.
64 Edellä esitetyn perusteella ei mielestäni ole välttämätöntä käsitellä pidempään periaatekysymystä, jonka osalta, kuten edellä on todettu (58 ja 59 kohta), osapuolten näkemykset eroavat niin huomattavasti toisistaan, senkään vuoksi, että tullikoodeksi ei mielestäni tarjoa juurikaan tukea yhdenmukaisen ja kertakaikkisen ratkaisun löytämiseen. Tämän seikan osalta totean ainoastaan, että suhtaudun varauksellisesti sellaiseen ratkaisuun, jolla ennalta kaikissa tapauksissa suljettaisiin pois mahdollisuus esittää toisenlaista näyttöä edellä käsiteltyjen tapausten kaltaisissa tilanteissa, sillä se mielestäni olisi tuskin yhteensopivaa järjestelmän tavoitteiden ja sen tasapainoisen ja johdonmukaisen tulkinnan kanssa.
65 Erityisesti katson, että ainakin poikkeuksellisissa tapauksissa, joissa tulliviranomainen on itse todennut asiaa koskevien asiakirjojen virheellisyyden tavaran luokittelun osalta ja joissa oikea luokitus voidaan helposti tehdä tutkimalla tavaroiden tosiasiallinen laji, ei asianomaisilta voida ennakolta kieltää mahdollisuutta tällaisen näytön esittämiseen, vaikka tulliasiakirjoja ei olisikaan muodollisesti oikaistu.
66 Päinvastaisessa tapauksessa tullikoodeksin 150 artiklan 2 kohdan säännös menettäisi merkityksensä ja lisäksi jätettäisiin huomiotta ulkoisen jalostuksen tullimenettelyn tavoite, sillä siten talouden toimijoille määrättäisiin maksettavaksi suurempi tulli, jota ei voida perustella yhteisen kauppapolitiikan tavoitteilla, joihin koko tullikoodeksilla ja erityisesti sen ulkoista jalostusta koskevilla säännöksillä pyritään.
67 Nyt esillä oleva asia on mielestäni tällainen poikkeuksellinen tapaus, koska Italian tulliviranomaiset ovat vahvistaneet, että tariffinimike, johon tavarat ilmoitettiin ja jonka pohjalta vientiin annettiin lupa, oli virheellinen.
68 On luonnollisesti ennakkoratkaisukysymyksen esittäneen tuomioistuimen asia selvittää tosiseikat ja tutkia, onko Gefco voinut näyttää nämä seikat toteen. Tämän osalta huomautan ainoastaan, että nyt esillä olevassa asiassa ei mielestäni ole kovin vaativaa todeta väliaikaisesti vietyjen tavaroiden tosiasiallista lajia ja tutkia, ovatko nämä tavarat ja jalostettujen tuotteiden osat samoja. Tämän selvittämistä helpottaa myös se seikka, että elektroniset muistikortit asennettiin tulostimiin käsittelemättä niitä mitenkään ja asia voidaan näin ollen todeta sekä tulliviranomaisten antamaan lupaan ja INF 2 -lomakkeisiin liitetystä yksityiskohtaisesta teknisestä kuvauksesta että Italian tulliviranomaisten oikaisupyynnön perusteella laatimasta vastaavasta ilmoituksesta, jonka komissio on vahvistanut suullisessa käsittelyssä.
69 Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Tribunal d'instance de Metzin sille esittämään ennakkoratkaisukysymykseen, että yhteisön tullikoodeksin 145-151 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että nyt esillä olevan asian kaltaisessa asiassa talouden toimija, joka on ulkoisessa jalostusmenettelyssä ilmoittanut tavaroille virheellisen tariffinimikkeen, voi jalostettuja tuotteita vapaaseen liikkeeseen luovuttaessaan vähentää tuontitullit, jotka kannettaisiin väliaikaisesti viedyistä tavaroista niiden oikean tariffinimikkeen perusteella.
IV
Ratkaisuehdotus
70 Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Yhteisön tullikoodeksin 145-151 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että nyt esillä olevan asian kaltaisessa asiassa talouden toimija, joka on ulkoisessa jalostusmenettelyssä ilmoittanut tavaroille virheellisen tariffinimikkeen, voi jalostettuja tuotteita vapaaseen liikkeeseen luovuttaessaan vähentää tuontitullit, jotka kannettaisiin väliaikaisesti viedyistä tavaroista niiden oikean tariffinimikkeen perusteella.
(1) - Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).
(2) - Ks. jäljempänä 11 ja 18 kohta.
(3) - Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s.1).
(4) - Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1) sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1734/96 (EYVL L 238, s. 1).
(5) - Ks. Circoscrizione doganale di Milano I:n 21.12.2000 päivätty huomautus (Gefcon esittämien kirjallisten huomautusten liite nro 9).
(6) - Ks. Gefcon asian käsittelyn yhteydessä esittämän asiakirja-aineiston liitteet 7 ja 8.
(7) - Asia C-379/00, Overland, tuomio 5.12.2002 (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).