Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
21 päivänä toukokuuta 2026 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Sen estäminen, että rahoitusjärjestelmää käytetään rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen – Direktiivi (EU) 2015/849 – 31 artikla – Sellaisten oikeudellisten järjestelyjen, joilla on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”, käsite – Italian oikeuden mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden tekemät fidusiaariset toimeksiantosopimukset (mandato fiduciario) – Henkilöiden, joilla on oikeutettu etu, pääsy tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin – Pätevyys – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla – Yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen – Henkilötietojen suoja – Oikeusvarmuuden periaate – Oikeutetun edun käsite – Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan tuomioistuimessa – Väliaikainen oikeussuoja
Yhdistetyissä asioissa C-684/24 ja C-685/24,
joissa on kyse kahdesta SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jotka Consiglio di Stato (ylin hallintotuomioistuin, Italia) on esittänyt 15.10.2024 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet unionin tuomioistuimeen 17.10.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa
Across Fiduciaria SpA (C-684/24),
Galvani Fiduciaria Srl ja
Sfo Fiduciaria Srl
vastaan
Presidenza del Consiglio dei ministri,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
Garante per la protezione dei dati personali,
Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere) ja
Infocamere Scpa,
jossa asian käsittelyyn osallistuvat:
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi ja
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Bologna,
sekä
Unione Fiduciaria SpA (C-685/24),
Assoservizi Fiduciari,
Torino Fiduciaria – Fiditor Srl ja
Ser-Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA
vastaan
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
Presidenza del Consiglio dei ministri,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Garante per la protezione dei dati personali,
Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere),
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Torino,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma ja
Infocamere Scpa,
jossa asian käsittelyyn osallistuvat:
Aletti Fiduciaria SpA,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma ja
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Biltgen sekä tuomarit I. Ziemele ja A. Kumin (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: J. Richard de la Tour,
kirjaaja: hallintovirkamies G. Chiapponi,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 25.9.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        Across Fiduciaria SpA, Galvani Fiduciaria Srl ja Sfo Fiduciaria Srl, edustajinaan G. Battagliese, A. Pazzaglia, ja I. Valas, avvocati,
–        Unione Fiduciaria SpA, Assoservizi Fiduciari, Torino Fiduciaria – Fiditor Srl ja Aletti Fiduciaria SpA, edustajinaan C. Angelici, D. Contini, B. G. Mattarella ja F. Sciaudone, avvocati,
–        Ser-Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA, edustajinaan U. Corea ja G. Marini, avvocati,
–        Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma, edustajanaan S. Scafetta, avvocato,
–        Italian hallitus, asiamiehenään S. Fiorentino, avustajinaan G. Aiello ja F. Montanaro, avvocati dello Stato,
–        Saksan hallitus, asiamiehinään J. Möller ja P. Wagner,
–        Euroopan parlamentti, asiamiehinään M. Menegatti, M. Migliorati ja E. Paladini,
–        Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään I. Gurov, K. Pleśniak ja G. Rugge,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään A. Bouchagiar, A. Manzaneque Valverde, P. A. Messina ja G. von Rintelen,
kuultuaan julkisasiamiehen 11.12.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat
–        rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849 (EUVL 2015, L 141, s. 73), sellaisena kuin se on muutettuna 30.5.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2018/843 (EUVL 2018, L 156, s. 43) (jäljempänä direktiivi 2015/849), 31 artiklan 4 kohdan pätevyyttä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 7 ja 8 artiklan ja Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 8 artiklan valossa sekä direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 ja 7 a artiklan, perusoikeuskirjan 47 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan tulkintaa (asia C-684/24) ja
–        direktiivin 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan pätevyyttä SEUT 114 artiklan ja SEUT 288 artiklan kolmannen kohdan valossa sekä SEU 5 artiklan 4 kohdan, perusoikeuskirjan 6–8 ja 16 artiklan, direktiivin 2015/849 johdanto-osan 1, 2, 4, 5, ja 12–17 perustelukappaleen, 2 artiklan, 3 artiklan 6 alakohdan sekä 30 ja 31 artiklan ja direktiivin 2018/843 johdanto-osan 4, 5, 16, 17 ja 25–34 perustelukappaleen tulkintaa (asia C-685/24).
2        Nämä pyynnöt on esitetty kahdessa asiassa, jossa Across Fiduciaria SpA:n, Galvani Fiduciaria Srl:n ja Sfo Fiduciaria Srl:n (asia C-684/24) sekä Unione Fiduciaria SpA:n, Assoservizi Fiduciarin, Torino Fiduciaria – Fiditor Srl:n ja Ser-Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA:n (asia C-685/24) vastapuolina ovat Presidenza del Consiglio dei ministri (ministerineuvoston kanslia, Italia), Ministero dell’Economia e delle Finanze (valtiovarainministeriö, Italia), Ministero delle Imprese e del Made in Italy (elinkeino- ja Made in Italy -ministeriö, Italia), Garante per la protezione dei dati personali (tietosuojavaltuutettu, Italia), Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere) ja Infocamere Scpa (asia C-684/24) sekä Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza-Brianza, Lodi, Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Torino ja Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma (asia C-685/24) ja joka koskee Italian oikeuden
mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden tekemiin fidusiaarisiin toimeksiantosopimuksiin (mandato fiduciario) liittyviä ilmoitusvelvollisuutta ja velvollisuutta antaa pääsy eräisiin tietoihin.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivi 2015/849
3        Direktiivin 2015/849 johdanto-osan 12, 14 ja 16 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(12)      On tarpeen tunnistaa sellaiset luonnolliset henkilöt, jotka omistavat oikeushenkilön tai joiden määräysvallassa oikeushenkilö on. Tosiasiallisen avoimuuden takaamiseksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että soveltamisalaan kuuluu mahdollisimman laaja kirjo oikeushenkilöitä, jotka on muilla mekanismeilla rekisteröity tai perustettu niiden alueelle. – –
– –
(14)      Rikollisten jäljittämisessä on tärkeää, että tiedot tosiasiallisesta omistajasta ja edunsaajasta ovat tarkat ja ajantasaiset, sillä rikolliset saattavat salata henkilöllisyytensä yritysrakenteen taakse. Jäsenvaltioiden olisi siksi varmistettava, että niiden alueelle kansallisen lainsäädännön mukaisesti perustetut yhteisöt hankkivat riittävät, tarkat ja ajantasaiset tiedot tosiasiallisista omistajistaan ja edunsaajistaan perustietojen kuten yrityksen nimen ja osoitteen sekä perustamista ja laillista omistusoikeutta koskevien todisteiden lisäksi ja pitävät niitä yllä. – – Jäsenvaltioiden olisi myös varmistettava, että muut henkilöt, jotka pystyvät osoittamaan, että rahanpesu, terrorismin rahoitus ja niiden esirikokset, kuten lahjonta sekä verorikokset ja -petokset, koskevat niiden oikeutettuja etuja, saavat tietosuojasääntöjen mukaisen pääsyn tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin. Niillä henkilöillä, jotka pystyvät osoittamaan oikeutetun edun olemassaolon, olisi oltava pääsy tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan hallussa olevan omistusosuuden luonnetta ja laajuutta koskeviin tietoihin, joista ilmenee omistusosuuden likimääräinen suuruus.
– –
(16)      Pääsy tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin varhaisessa vaiheessa olisi varmistettava siten, ettei asianomaista yritystä ehditä varoittaa.”
4        Direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tällä direktiivillä pyritään estämään unionin rahoitusjärjestelmän käyttö rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen.”
5        Direktiivin soveltamisala määritellään sen 2 artiklassa.
6        Direktiivin 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan
– –
6)      ’tosiasiallisella omistajalla ja edunsaajalla’ yhtä tai useampaa luonnollista henkilöä, joka viime kädessä omistaa asiakkaan tai käyttää siinä määräysvaltaa, ja/tai yhtä tai useampaa luonnollista henkilöä, jonka lukuun liiketoimi suoritetaan tai toimintaa harjoitetaan; tosiasiallisella omistajalla ja edunsaajalla tarkoitetaan ainakin seuraavia:
– –
b)      trustien osalta kaikkia seuraavia henkilöitä:
i)      perustaja(t);
ii)      trustin omaisuudenhoitaja(t);
iii)      mahdollinen suojelija (mahdolliset suojelijat);
iv)      edunsaajat tai, jos oikeudellisen järjestelyn tai oikeushenkilön edunsaajia ei ole vielä vahvistettu, ne henkilöryhmät, joiden pääasiallista etua silmällä pitäen oikeudellinen järjestely tai oikeushenkilö on perustettu tai toimii;
v)      mikä tahansa muu luonnollinen henkilö, joka viime kädessä käyttää trustin osalta määräysvaltaa suoran tai välillisen omistuksen kautta tai muilla keinoin;
c)      oikeushenkilöiden, kuten säätiöiden, ja trustien kaltaisten oikeudellisten järjestelyjen osalta yhtä tai useampaa luonnollista henkilöä, joka on vastaavassa tai samankaltaisessa asemassa kuin b alakohdassa tarkoitetut henkilöt;
– –”
7        Direktiivin 2015/849 III luvussa, jonka otsikko on ”Tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot”, on muiden muassa kyseisen direktiivin 30 ja 31 artikla.
8        Direktiivin 30 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueelle perustetut yhtiöt ja muut oikeushenkilöt velvoitetaan hankkimaan riittävät, tarkat ja ajantasaiset tiedot tosiasiallisista omistajistaan ja edunsaajistaan, mukaan luettuina yksityiskohtaiset tiedot niiden hallussa olevista omistusosuuksista, ja pitämään ne hallussaan. – –”
9        Direktiivin 31 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä artiklaa sovelletaan trusteihin ja vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, kuten muiden muassa fiducie, tietyntyyppiset Treuhand-järjestelyt tai fideicomiso, kun niillä on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla. Jäsenvaltioiden on yksilöitävä ominaisuudet, joiden avulla voidaan määrittää, milloin oikeudellisilla järjestelyillä on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla niiden lainsäädännön alaisten tällaisten oikeudellisten järjestelyjen osalta.
Kunkin jäsenvaltion on edellytettävä, että kunkin kyseisessä jäsenvaltiossa hallinnoitavan express trust-järjestelyn omaisuudenhoitajat hankkivat riittävät, tarkat ja ajantasaiset tiedot trustin tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista ja pitävät ne hallussaan. Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä seuraavien tunnistetiedot:
a)      perustaja(t);
b)      trustin omaisuudenhoitaja(t);
c)      mahdollinen suojelija (mahdolliset suojelijat);
d)      edunsaajat tai edunsaajien ryhmä;
e)      mikä tahansa muu luonnollinen henkilö, joka käyttää trustin osalta tosiasiallista määräysvaltaa.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän artiklan rikkomisiin sovelletaan tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia toimenpiteitä tai seuraamuksia.
2.      Jäsenvaltioiden on varmistettava, että trustin omaisuudenhoitajat tai henkilöt, jotka ovat vastaavassa asemassa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa vastaavanlaisissa oikeudellisissa järjestelyissä, ilmoittavat asemastaan ja antavat tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ajallaan ilmoitusvelvollisille, kun ne trustin omaisuudenhoitajan tai henkilön, joka on vastaavassa asemassa vastaavanlaisessa oikeudellisessa järjestelyssä, ominaisuudessa solmivat liikesuhteen tai suorittavat yksittäisen liiketoimen, joka ylittää 11 artiklan b, c ja d alakohdassa säädetyt kynnysarvot.
– –
3 a.      Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot 1 kohdassa tarkoitetuista express trust -järjestelyistä ja vastaavanlaisista oikeudellisista järjestelyistä on säilytettävä sen jäsenvaltion perustamassa tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevia tietoja sisältävässä keskitetyssä rekisterissä, johon trustin omaisuudenhoitaja tai henkilö, joka on vastaavassa asemassa vastaavanlaisessa oikeudellisessa järjestelyssä, on sijoittautunut tai jossa tämä asuu.
– –
4.      Jäsenvaltioiden on varmistettava, että trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskevat tiedot ovat kaikissa tapauksissa seuraavien saatavilla:
a)      toimivaltaiset viranomaiset ja rahanpesun selvittelykeskukset rajoituksitta;
b)      ilmoitusvelvolliset asiakkaan tuntemisvelvollisuutta koskevissa puitteissa II luvun mukaisesti;
c)      luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa;
– –
Ensimmäisen alakohdan c ja d alakohdassa tarkoitettujen luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden saatavilla oleviin tietoihin on sisällyttävä tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan nimi, syntymäkuukausi ja -vuosi sekä asuinmaa ja kansalaisuus sekä hallussa olevan omistusosuuden luonne ja laajuus.
Jäsenvaltiot voivat kansallisessa oikeudessa määritettävin edellytyksin säätää pääsystä lisätietoihin, joiden avulla voidaan tunnistaa tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja. Näihin lisätietoihin on sisällyttävä vähintään tiedot syntymäajasta tai yhteystiedot tietosuojasääntöjen mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat sallia laajemman pääsyn rekisterin sisältämiin tietoihin kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
– –
4 a.      Jäsenvaltiot voivat halutessaan asettaa 3 a kohdassa tarkoitetuissa kansallisissa rekistereissä olevat tiedot saataville siten, että ehtona on sähköinen kirjautuminen ja sellaisen maksun suorittaminen, joka ei saa ylittää tietojen saataville asettamisesta aiheutuvia hallinnollisia kustannuksia, mukaan luettuina kustannukset rekisterin ylläpitämiseksi ja kehittämiseksi.
5.      Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että 3 a kohdassa tarkoitetun keskitetyn rekisterin sisältämät tiedot ovat riittävät, tarkat ja ajantasaiset, ja otettava käyttöön mekanismeja tätä varten. – –
– –
7 a.      Kansallisessa lainsäädännössä määriteltävissä poikkeustapauksissa, joissa 4 kohdan ensimmäisen alakohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettu pääsy asettaisi tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan alttiiksi kohtuuttomalle petoksen, sieppauksen, kiristyksen, häirinnän, väkivallan tai pelottelun riskille tai joissa tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja on alaikäinen tai muuten rajoitetusti oikeustoimikelpoinen, jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksesta, jonka mukaan tällainen pääsy kaikkiin tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin tai osaan niistä voidaan tapauskohtaisesti evätä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että nämä poikkeukset myönnetään tapauksen poikkeuksellisen luonteen yksityiskohtaisen arvioinnin perusteella. Oikeus hakea poikkeusta koskevaan päätökseen muutosta hallintoviranomaiselta ja oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on taattava. Poikkeuksia myöntäneen jäsenvaltion on julkaistava vuotuisia tilastotietoja myönnettyjen poikkeusten lukumäärästä ja ilmoitetuista perusteluista ja ilmoitettava tiedot [Euroopan] komissiolle.
– –
10.      Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 10 päivänä heinäkuuta 2019 1 kohdassa tarkoitettujen trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta. Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä kootun luettelon kyseisistä trusteista ja vastaavanlaisista oikeudellisista järjestelyistä viimeistään 10 päivänä syyskuuta 2019.
Komissio antaa viimeistään 26 päivänä kesäkuuta 2020 Euroopan parlamentille ja [Euroopan unionin] neuvostolle kertomuksen, jossa arvioidaan, onko kaikki jäsenvaltioiden lainsäädännön alaiset 1 kohdassa tarkoitetut trustit ja vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt tunnistettu asianmukaisesti ja sovelletaanko niihin tässä direktiivissä säädettyjä velvoitteita. Komissio toteuttaa tapauksen mukaan tarvittavat toimet kyseisessä kertomuksessa esitettyjen havaintojen perusteella.”
Direktiivi 2018/843
10      Direktiivin 2018/843 johdanto-osan 4, 27–30, 32 ja 42 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(4)      – – unionin taloudellisen ja rahoitusympäristön yleisen avoimuuden lisääminen on – – tarpeen. Rahanpesua ja terrorismin rahoitusta ei voida estää tehokkaasti, ellei ympäristö hankaloita rikollisten pyrkimyksiä suojata rahavaransa läpinäkymättömien rakenteiden avulla. Unionin rahoitusjärjestelmän eheys on riippuvainen yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden, trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen avoimuudesta. Tämän direktiivin tavoitteena on myös estää rahanpesua, ei yksinomaan paljastaa ja tutkia sitä. Avoimuuden lisääminen voisi toimia tehokkaana pelotteena.
– –
(27)      Sääntöjen, joita trusteihin ja vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin sovelletaan niiden tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin pääsyssä, olisi oltava verrattavissa yhtiöihin ja muihin oikeushenkilöihin sovellettaviin vastaaviin sääntöihin. Koska unionissa on nykyisin hyvin monentyyppisiä trusteja ja koska vastaavanlaisia oikeudellisia järjestelyjä on vielä useampia erilaisia, jäsenvaltioiden olisi tehtävä päätös siitä, onko trusti tai vastaavanlainen oikeudellinen järjestely rinnastettavissa yhtiöihin ja muihin oikeushenkilöihin vai ei. Näiden säännösten saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä annetun kansallisen lain tarkoituksena olisi oltava trustien tai vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen rahanpesuun, terrorismin rahoitukseen tai niihin liittyviin esirikoksiin käyttämisen estäminen.
(28)      Kun otetaan huomioon trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen erilaiset ominaisuudet, jäsenvaltioiden olisi voitava kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja tietosuojasääntöjä noudattaen päättää avoimuustasosta, jota sovelletaan trusteihin ja vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, jotka eivät ole rinnastettavissa yhtiöihin ja muihin oikeushenkilöihin. Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen riski voi vaihdella sen mukaan, mitä ominaisuuksia kyseisellä trustilla tai vastaavanlaisella oikeudellisella järjestelyllä on, ja käsitys näistä riskeistä voi muuttua ajan myötä esimerkiksi kansallisen ja ylikansallisten riskinarviointien tuloksena. Tästä syystä jäsenvaltioiden olisi voitava säätää laajemmasta pääsystä trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, jos tällainen pääsy muodostaa välttämättömän ja oikeutettuun päämäärään eli sen estämiseen, että rahoitusjärjestelmää käytettäisiin rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, nähden oikeasuhteisen toimenpiteen. Päättäessään avoimuustasosta, jota sovelletaan tällaisten trustien tai vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, jäsenvaltioiden olisi otettava asianmukaisesti huomioon yksilön perusoikeuksien suoja ja erityisesti oikeus yksityisyyteen ja henkilötietojen suojaan. Pääsy trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin olisi myönnettävä kaikille henkilöille, jotka voivat osoittaa, että heillä on asiassa oikeutettu etu. Pääsy olisi myönnettävä myös kaikille henkilöille, jotka esittävät sellaiseen trustiin tai vastaavanlaiseen oikeudelliseen järjestelyyn liittyvän kirjallisen pyynnön, jolla on määräysvallan tuottava omistusosuus missä tahansa unionin ulkopuolella perustetussa yhtiössä tai muussa oikeushenkilössä siten, että sillä on suoraa tai välillistä omistusta, haltijaosakkeet mukaan luettuina, tai se käyttää määräysvaltaa muilla keinoin. Kriteerien ja edellytysten, joiden mukaisesti pääsy trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin myönnetään, olisi oltava riittävän täsmälliset ja tämän direktiivin tavoitteiden mukaiset. Jäsenvaltioiden olisi voitava evätä kirjallinen pyyntö, jos on perusteltu syy epäillä, että kirjallinen pyyntö ei ole tämän direktiivin tavoitteiden mukainen.
(29)      Jotta varmistetaan oikeusvarmuus ja tasapuoliset toimintaedellytykset, on tärkeää säätää selkeästi siitä, mitä unioniin sijoittautuneita oikeudellisia järjestelyjä olisi niiden tehtävän tai rakenteen perusteella pidettävä trusteja vastaavina. Kunkin jäsenvaltion olisi sen vuoksi edellytettävä määrittelevän trustit, jos sellaiset on tunnustettu kansallisessa lainsäädännössä, ja vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt, joita sen kansallisen oikeudellisen kehyksen tai perinteen mukaisesti voidaan perustaa ja joilla on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla, kuten mahdollisuus erottaa toisistaan varojen laillinen ja tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja. Jäsenvaltioiden olisi sen jälkeen ilmoitettava komissiolle näiden trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaisemista varten, jotta muiden jäsenvaltioiden on mahdollista tunnistaa ne. Olisi otettava huomioon, että trusteilla ja vastaavanlaisilla oikeudellisilla järjestelyillä voi olla erilaisia oikeudellisia ominaisuuksia eri puolilla unionia. Jos trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn ominaisuudet ovat rakenteen ja tehtävän osalta verrattavissa yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden ominaisuuksiin, tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen julkisuus auttaisi torjumaan trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen väärinkäyttöä, samaan tapaan kuin julkisuus voi auttaa estämään yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden väärinkäyttöä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen.
(30)      Tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen julkisuuden ansiosta kansalaisyhteiskunnalla, esimerkiksi lehdistöllä tai kansalaisjärjestöillä, on paremmat mahdollisuudet tutkia tietoja, mikä parantaa osaltaan luottamusta liiketoimien ja rahoitusjärjestelmän rehellisyyteen. Tämä voi myös auttaa torjumaan yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden sekä oikeudellisten järjestelyjen väärinkäyttöä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen paitsi siksi, että se helpottaa tutkimuksia, myös maineeseen liittyvistä syistä, kun tosiasialliset omistajat ja edunsaajat olisivat kaikkien niiden tiedossa, jotka suorittavat liiketoimia. Tietojen julkisuuden ansiosta finanssilaitosten sekä tällaisten rikosten torjuntaan osallistuvien viranomaisten, myös kolmansien maiden viranomaisten, on helpompi saada tiedot ajallaan ja tehokkaasti. Näiden tietojen julkisuus auttaisi myös rahanpesun, siihen liittyvien esirikosten ja terrorismin rahoituksen tutkinnassa.
– –
(32)      Sijoittajien ja suuren yleisön luottamus rahoitusmarkkinoihin riippuu suurelta osin siitä, onko käytössä täsmällinen julkistamisjärjestelmä, joka takaa yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden sekä tietyntyyppisten trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia ja määräysvaltarakenteita koskevien tietojen avoimuuden. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi sallittava pääsy tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin riittävän yhdenmukaisella ja koordinoidulla tavalla ottamalla käyttöön yleisön tiedonsaantia koskevat selkeät säännöt, jotta kolmannet osapuolet voivat kaikkialla unionissa varmistaa, ketkä ovat yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden sekä tietyntyyppisten trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia.
– –
(42)      Jäsenvaltioiden olisi määriteltävä kansallisessa lainsäädännössään oikeutettu etu sekä yleisenä käsitteenä että tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin pääsyn kriteerinä. Erityisesti on huomattava, että näissä määritelmissä ei saisi rajata oikeutetun edun käsitettä koskemaan vain meneillään olevia hallintomenettelyjä tai oikeudellisia menettelyjä, ja niiden perusteella olisi voitava tarvittaessa ottaa huomioon valtiosta riippumattomien järjestöjen ja tutkivien journalistien tekemä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan sekä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvien esirikosten estämiseen liittyvä ennaltaehkäisevä työ. – –”
Italian oikeus
Asetus nro 231/2007
11      Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen annetun direktiivin 2005/60/EY sekä täytäntöönpanotoimenpiteistä annetun direktiivin 2006/70/EY täytäntöönpanosta 21.11.2007 annetun asetuksen nro 231 (decreto legislativo n. 231 – Attuazione della direttiva 2005/60/CE concernente la prevenzione dell’utilizzo del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo nonchè della direttiva 2006/70/CE che ne reca misure di esecuzione, GURI nro 290, 14.12.2007, supplemento ordinario nro 268), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasioissa (jäljempänä asetus nro 231/2007), 1 §:n 2 momentin ee kohdan mukaan ”huolto-omaisuus- (trust) ja yrityspalvelujen tuottajalla” tarkoitetaan ”luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka liiketoimintanaan tarjoaa kolmansille osapuolille jotakin seuraavista palveluista: – – toimiminen tai toisen henkilön järjestäminen toimimaan express trust -järjestelyn tai oikeusmuodoltaan samankaltaisen oikeudellisen järjestelyn omaisuudenhoitajana”.
12      Asetuksen nro 231/2007 20 §:ssä säädetään tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan tunnistamisesta.
13      Kyseisen asetuksen 21 §:n 3 ja 4 momentissa säädetään seuraavaa:
”3.      Trustit ja vastaavat oikeudelliset järjestelyt, jotka on perustettu tai jotka sijaitsevat Italian tasavallan alueella, on rekisteröitävä tätä tarkoitusta varten perustettuun kaupparekisterin erityisosastoon. Omaisuudenhoitaja tai omaisuudenhoitajat taikka muu henkilö, joka toimii omaisuudenhoitajan tai sen henkilön lukuun, joka käyttää vastaavia oikeuksia, toimivaltaa ja valtuuksia vastaavanlaisissa oikeudellisissa järjestelyissä, ilmoittaa edellä 22 §:n 5 momentissa tarkoitetut tiedot trustien ja vastaavien oikeudellisten järjestelyjen, jotka on perustettu tai jotka sijaitsevat Italian tasavallan alueella, tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista ainoastaan telemaattisesti kaupparekisteriin säilytettäviksi; ilmoitus on vapautettu leimaverosta. – –
4.      Pääsy 22 §:n 5 momentissa tarkoitettuihin trustien tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin sallitaan
– –
d bis)            – – yksityisille, mukaan lukien yleisten etujen puolustajille, joiden oikeudellinen etu on merkityksellinen ja yksilöitävissä, tapauksissa, joissa tosiasiallisen omistajuuden tunteminen on tarpeen
oikeudellisesti suojattuun asemaan liittyvän edun valvomiseksi tai puolustamiseksi, mikäli on konkreettista ja asiakirjoihin perustuvaa näyttöä siitä, että tosiasiallinen ja oikeudellinen omistajuus eivät vastaa toisiaan. Edun on oltava välitön, konkreettinen ja ajankohtainen, ja jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat tahot, etu ei saa olla yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien yksityishenkilöiden edun kanssa. Kun pääsy tietoihin asettaisi tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan alttiiksi suhteettomalle petoksen, sieppauksen, kiristyksen, kiskonnan, häirinnän, väkivallan tai uhkailun riskille tai jos tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja on rajoitetusti oikeustoimikelpoinen tai alaikäinen, pääsy kaikkiin tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin tai osaan niistä voidaan poikkeustapauksissa evätä tapauksen ja olosuhteiden poikkeuksellisen luonteen perusteellisen arvioinnin jälkeen. – –”
14      Asetuksen 22 §:n 5 ja 5 bis momentissa säädetään seuraavaa:
”5.      Express trust -muotoisten trustien, joita säännellään [16.10.1989 annetulla lailla nro 364 (legge n. 364, GURI nro 261, 8.11.1989, supplemento ordinario nro 84)] johtajien sekä henkilöiden, jotka käyttävät vastaavia oikeuksia, toimivaltaa ja valtuuksia samankaltaisissa oikeudellisissa järjestelyissä, siltä osin kuin ne ovat sijoittautuneet Italian tasavaltaan tai niillä on kotipaikka Italian tasavallassa, on saatava ja pidettävä yllä riittäviä, totuudenmukaisia ja ajantasaisia tietoja trusteihin tai vastaaviin oikeudellisiin järjestelyihin liittyvien oikeuksien tosiasiallisista haltijoista, kun tällaisilla tiedoilla tarkoitetaan tietoja, jotka liittyvät perustajan tai perustajien, johtajan tai johtajien, suojelijan tai suojelijoiden tai mahdollisten muiden johtajan lukuun toimivien henkilöiden, edunsaajan tai edunsaajaryhmien tai kenen tahansa muun luonnollisen henkilön, joka käyttää määräysvaltaa trustissa tai vastaavassa oikeudellisessa järjestelyssä, ja kenen tahansa muun luonnollisen henkilön, joka käyttää viime kädessä määräysvaltaa trustin tai vastaavan oikeudellisen järjestelyn omaisuuteen joko suoran tai välillisen omistuksen tai muiden keinojen kautta, henkilöllisyyteen. Express trust -muotoisten trustien omaisuudenhoitajien ja henkilöiden, joilla on vastaavat oikeudet, toimivalta ja valtuudet vastaavanlaisissa oikeudellisissa järjestelyissä, on säilytettävä näitä tietoja vähintään viiden vuoden ajan omaisuudenhoitajan asemansa lakkaamisesta ja toimitettava ne viipymättä 21 §:n 2 momentin a ja b kohdassa tarkoitetuille viranomaisille. Omaisuudenhoitajat, jotka tässä asemassaan perustavat jatkuvan tai ammatillisen suhteen tai suorittavat yksittäisen liiketoimen, ilmoittavat asemastaan ilmoitusvelvollisille.
5 bis.      Tässä asetuksessa trusteja vastaavina oikeudellisina järjestelyinä pidetään yksiköitä ja järjestelyjä, jotka rakenteensa ja tehtäviensä vuoksi tuottavat express trust -muotoisia trusteja vastaavia oikeusvaikutuksia, kun otetaan huomioon myös varojen käyttötarkoitus ja se, että muu toimija kuin omistaja käyttää määräysvaltaa yhden tai useamman edunsaajan hyväksi tai määrättyä tarkoitusta varten.”
Ministeriön asetus nro 55/2022
15      Oikeushenkilön muodossa perustettujen yritysten, yksityisten oikeushenkilöiden, trustien, joilla on oikeudellisesti merkityksellisiä verovaikutuksia, ja trusteja vastaavien oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallista omistajuutta koskevien tietojen toimittamista, saatavuutta ja niihin tutustumista koskevista säännöksistä 11.3.2022 annetun valtiovarainministeriön asetuksen nro 55 (decreto del Ministero dell’Economia e delle Finanze n. 55 – Regolamento recante disposizioni in materia di comunicazione, accesso e consultazione dei dati e delle informazioni relativi alla titolarità effettiva di imprese dotate di personalità giuridica, di persone giuridiche private, di trust produttivi di effetti giuridici rilevanti ai fini fiscali e di istituti giuridici affini al trust, GURI nro 121, 25.5.2022, s. 1, jäljempänä ministeriön asetus nro 55/2022) 1 §:n g kohdassa vastaavat oikeudelliset järjestelyt määritellään siten, että niillä tarkoitetaan yksiköitä tai järjestelyjä, ”jotka [asetuksen nro 231/2007] 22 §:n 5 bis momentin mukaisesti rakenteensa ja tehtäviensä vuoksi tuottavat express trust -muotoisia trusteja vastaavia oikeusvaikutuksia, kun otetaan huomioon myös varojen käyttötarkoitus ja se, että muu toimija kuin omistaja käyttää määräysvaltaa yhden tai useamman edunsaajan hyväksi tai määrättyä tarkoitusta varten”.
16      Ministeriön asetuksen nro 55/2022 7 §:n 2 ja 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”2.      Trusteja ja vastaavanlaisia oikeudellisia järjestelyjä, jotka ovat velvollisia rekisteröitymään erityisosastoon, tosiasiallista omistajuutta koskevat tiedot, jotka ilmoitetaan 3 §:n mukaisesti ja säilytetään kaupparekisterin erityisosastossa, annetaan kaikkien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden saataville, mukaan lukien yleisten etujen puolustajat, joilla on [asetuksen nro 231/2007] 21 §:n 4 momentin d bis kohdan ensimmäisen ja toisen virkkeen nojalla laillinen oikeus tutustua tietoihin, kun he ovat esittäneet alueellisesti toimivaltaiselle kauppakamarille perustellun tutustumispyynnön, josta ilmenee, että saman 21 §:n 4 momentin d bis kohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä tarkoitetut edellytykset täyttyvät. Alueellisesti toimivaltaisen kauppakamarin on 20 päivän kuluessa pyynnön esittämisestä joko myönnettävä oikeus tutustua tietoihin tai ilmoitettava hakijalle perusteltu kieltävä vastaus varmennetulla sähköpostilla. Jos ilmoitusta ei toimiteta mainitussa määräajassa, tutustumisoikeus katsotaan evätyksi.
3.      – – alueellisesti toimivaltainen kauppakamari esittää 1 ja 2 momentissa tarkoitetun tutustumispyynnön asianomaiselle osapuolelle lähettämällä tälle ilmoituksen varmennettuun sähköpostiosoitteeseen, josta on ilmoitettu 4 §:n 1 momentin e kohdan mukaisesti. Kymmenen päivän kuluessa tämän ilmoituksen vastaanottamisesta asianomainen osapuoli voi toimittaa perustellun vastaväitteen varmennetulla sähköpostilla. Kauppakamari arvioi tapauskohtaisesti [asetuksen nro 231/2007] 21 §:n 2 momentin f kohdassa ja 4 momentin d bis kohdassa tarkoitetut asianomaisen osapuolen esittämät poikkeukselliset olosuhteet, jotka oikeuttavat tutustumisoikeuden epäämisen kokonaan tai osittain, ottaen huomioon myös väitetyn riskin ja tiedonsaantia koskevan intressin välisen oikeasuhteisuuden periaatteen. Alueellisesti toimivaltainen kauppakamari voi evätä kokonaan tai osittain pääsyn 1 ja 2 momentissa tarkoitettuihin tietoihin arvioituaan ne poikkeukselliset olosuhteet, joihin asianomainen osapuoli vetoaa. Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epäämisestä on ilmoitettava hakijalle 20 päivän kuluessa tutustumispyynnön esittämisestä. Jos ilmoitusta ei toimiteta mainitussa määräajassa, tutustumisoikeus katsotaan evätyksi.”
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
17      Pääasioiden valittajat Assoservizi Fiduciaria lukuun ottamatta ovat Italian oikeuden mukaan perustettuja omaisuudenhoitoyhtiöitä. Kun direktiivin 2015/849 31 artikla saatettiin osaksi Italian oikeutta, tällaisten yhtiöiden tekemiä fidusiaarisia toimeksiantosopimuksia (mandato fiduciario) pidettiin mainitun 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina oikeudellisina järjestelyinä, joilla on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”, mistä seurasi velvollisuus toimittaa tietoja asianomaisista tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista.
18      Pääasioiden valittajat vetosivat muun muassa direktiivin 2015/849 31 artiklan kansallista täytäntöönpanoa koskevien kansallisten sääntöjen yhteensopimattomuuteen unionin oikeuden kanssa sekä itse 31 artiklan lainvastaisuuteen kanteessa, jonka ne nostivat Tribunale amministrativo regionale per il Laziossa (Lazion alueellinen hallintotuomioistuin, Italia), joka hylkäsi kanteet. Pääasioiden valittajat valittivat tämän jälkeen Consiglio di Statoon (ylin hallintotuomioistuin, Italia), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
19      Ottaen huomioon pääasioiden valittajien valitusperusteet ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että sen käsiteltäväksi saatettujen asioiden ratkaiseminen edellyttää ratkaisua direktiivin 2015/849 31 artiklan pätevyydestä ja tulkinnasta.
20      Kyseinen tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että eräät pääasioiden valittajat kyseenalaistavat direktiivin 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan säännösten pätevyyden sillä perusteella, että ne ovat SEUT 114 artiklan ja SEUT 288 artiklan kolmannen kohdan sekä unionin oikeuden tehokkaan vaikutuksen periaatteen vastaisia. Näiden valittajien mukaan kyseiset säännökset eivät ole selviä ja täsmällisiä, niiden vaikutukset eivät ole ennakoitavissa eivätkä ne mahdollista oikeusvarmuuden tavoitteen saavuttamista muun muassa siksi, että direktiivissä viitataan vastaavanlaisuuden käsitteen kaltaisiin määrittämättömiin oikeudellisiin käsitteisiin vahvistamatta tarvittavia yhteisiä objektiivisia kriteerejä.
21      Toiseksi sen kysymyksen osalta, kuuluvatko fidusiaariset toimeksiantosopimukset oikeudellisina järjestelyinä, joilla on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”, direktiivin 2015/849 31 artiklan soveltamisalaan, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii ensinnäkin 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan italiankielisessä versiossa olevan käsitteen ”istituti giuridici” (oikeudelliset järjestelyt) merkitystä.
22      Kun otetaan huomioon merkitys, joka ilmaisulle ”istituto” annetaan italialaisessa oikeuskirjallisuudessa kansallisessa oikeusjärjestyksessä, tämä käsite voitaisiin kyseisen tuomioistuimen mukaan ymmärtää niin, että sillä viitataan yhteiskunnallista ilmiötä koskevien sääntöjen ja periaatteiden yhtenäiseen kokonaisuuteen, mutta tällainen lähestymistapa ei kuitenkaan vaikuta yhteensopivalta 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan muiden kieliversioiden kanssa. On myös mahdollista, että kyseisellä käsitteellä viitataan määrättyyn konkreettiseen taloudellis-oikeudelliseen toimeen, mikä kuitenkin edellyttäisi tapauskohtaista arviointia ja siten herättäisi epäilyksiä oikeusvarmuuden kannalta. Kyseinen tuomioistuin kannattaa siten kolmatta lähestymistapaa, jonka mukaan mainittua käsitettä on tulkittava suhteessa taloudellis-oikeudellisten toimien tyyppeihin, joita arvioidaan niiden olennaisten ominaispiirteiden perusteella ja joilla joka tapauksessa on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”.
23      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin muistuttaa toiseksi, että jäsenvaltioiden on direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 ja 10 kohdan mukaan määritettävä oikeudelliset järjestelyt, joilla on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”, ja ilmoitettava komissiolle ”trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta”, joista komissio julkaisee kootun luettelon Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Koska Italian tasavalta on antanut vaaditun ilmoituksen ja sisällyttänyt näihin vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin Italian oikeuden mukaisen fidusiaarisen toimeksiantosopimuksen (mandato fiduciario), kyseinen tuomioistuin pohtii sitä, ovatko mainittu ilmoitus ja komission 31 artiklan 10 kohdan perusteella julkaisema koottu luettelo muotoavia vai toteavia.
24      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toivoo kolmanneksi selvennystä siihen, voidaanko Italian oikeuden mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden tekemiä fidusiaaristen toimeksiantosopimusten rakennetta tai tehtäviä pitää vastaavanlaisina kuin trusteilla 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Tältä osin se täsmentää, että tällaisen fidusiaarisen toimeksiantosopimuksen mukaan asianomainen omaisuudenhoitoyhtiö saa oikeuden käyttää sille uskottuun omaisuuteen tai pääomaan liittyviä oikeuksia tulematta kuitenkaan omaisuuden omistajaksi, sillä omistusoikeus jää toimeksiantajalle. Herää siten kysymys, voidaanko katsoa, että fidusiaarisella toimeksiantosopimuksella on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”, vaikka siihen ei liity toimeksiantosopimuksen kohteena olevan omaisuuden tai pääoman omistusoikeuden siirtoa.
25      Kyseinen tuomioistuin täsmentää neljänneksi, että pääasioiden valittajien mukaan päätös asettaa Italian oikeuden mukaan perustetut omaisuudenhoitoyhtiöt niiden tekemien fidusiaaristen toimeksiantosopimusten osalta direktiivin 2015/849 31 artiklassa säädettyjen velvollisuuksien alaisiksi loukkaa erityisesti suhteellisuusperiaatetta. Kyseisten yhtiöiden toimintaan jo sovellettavien sääntöjen mukaiset velvollisuudet riittävät mainitun direktiivin tavoitteiden saavuttamiseen.
26      Sikäli kuin trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskevien tietojen on direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan mukaan oltava sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, saatavilla, pääasioiden valittajat riitauttavat kolmanneksi niiden henkilöiden piirin, joille pääsy tietoihin myönnetään, liiallisen laajuuden ja väittävät, että jos pääsyn saamista koskevan oikeuden käyttäminen edellyttää vain oikeutettua etua, jota ei ole määritelty, mahdollisuus käyttää tuota oikeutta herättää huolta sen täytäntöönpanon osalta.
Näin ollen se, ettei yksityisten pääsylle tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin ole asetettu tiukempia edellytyksiä, ei ole sovitettavissa yhteen muun muassa perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa turvattujen yksityiselämän kunnioittamista ja henkilötietojen suojaa koskevien perusoikeuksien kanssa.
27      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää neljänneksi epäilyksensä direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan täytäntöönpanosta annetusta kansallisesta säännöstöstä. Pääasioiden valittajat näet viittaavat erityisesti 22.11.2022 annettuun tuomion Luxembourg Business Registers (C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912) ja väittävät, ettei mainittu kansallinen säännöstö ole unionin oikeuden mukaista, koska se mahdollistaa liian laajan pääsyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin.
28      Viidenneksi ja viimeiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tarkastelee direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdan tulkintaa. Kyseisen säännöksen ensimmäisen virkkeen mukaan jäsenvaltiot voivat siinä mainituissa tapauksissa säätää poikkeuksesta, jonka mukaan pääsy kaikkiin tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin tai osaan niistä voidaan tapauskohtaisesti evätä.
Lisäksi 31 artiklan 7 a kohdan kolmannessa virkkeessä säädetään, että oikeus hakea poikkeusta koskevaan päätökseen muutosta hallintoviranomaiselta ja oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on taattava.
29      Viimeksi mainituilta osin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että vaikka direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdan täytäntöönpanemiseksi annetussa kansallisessa säännöstössä säädetään tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan ja toimivaltaisen kauppakamarin, jonka asiana on ratkaista pyyntö saada pääsy tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, välisestä yhteydenpidosta ennen tietojen antamista, tässä kansallisessa säännöstössä ei säädetä ennakkoon käytettävistä muutoksenhakukeinoista. Näin ollen on siis säädetty ainoastaan tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien jälkikäteisestä oikeussuojasta siten, että pääsyn kyseisiin tietoihin myöntävään ratkaisuun voidaan hakea muutosta hallintotuomioistuimelta. Tässä tilanteessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää epäilyksensä siitä, onko tämä kansallinen säännöstö yhteensopiva asianomaisten tosiasiallisten omistajien ja edunsaajien oikeuksien ja etujen kanssa.
30      Consiglio di Stato on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset asiassa C-684/24:
”1)      Onko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 4 kohta, siltä osin kuin se koskee oikeutta saada pääsy trustien tai vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia koskeviin tietoihin, yhteensopiva [perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan] sekä [Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan] kanssa siltä osin kuin pääsy tietoihin sallitaan joka tapauksessa kaikille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, jotka voivat ’osoittaa oikeutetun edun’, täsmentämättä ja rajaamatta itse ’oikeutetun edun’ käsitettä, jonka määrittely jätetään täysin jäsenvaltioiden harkintavaltaan, jolloin on mahdollista, että tiedonsaantioikeuden henkilöllinen soveltamisala rajataan liian väljästi, mikä puolestaan saattaa johtaa edellä mainittujen perustavanlaatuisten ihmisoikeuksien loukkaamiseen?
2)      Ovatko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 7 a kohdassa säädetyt takeet, jotka koskevat oikeutta hakea muutosta päätökseen, joka koskee poikkeamista (kansallisessa oikeudessa säädetyissä poikkeuksellisissa olosuhteissa) [31 artiklan] 4 kohdassa tarkoitetusta tiedonsaantioikeudesta (joka myönnetään joka tapauksessa trustien tai niitä vastaavien oikeudellisten järjestelyjen omistajuutta koskeviin tietoihin), [perusoikeuskirjan] 47 artiklassa ja [Euroopan ihmisoikeussopimuksen] 6 artiklassa vahvistetut suojakeinot huomioon ottaen esteenä [ministeriön asetuksen nro 55/2022] 6 ja 7 §:lle siltä osin kuin näillä säännöksillä annetaan alueellisen kauppakamarin kaltaiselle muuna kuin tuomioistuimena pidettävälle hallintoelimelle valta päättää tietojen ilmaisemisesta lopullisella tavalla ja niissä säädetään tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan oikeudesta hakea muutosta tuomioistuimessa vasta menettelyn myöhemmässä vaiheessa?”
31      Consiglio di Stato on tässä tilanteessa myös asiassa C-685/24 päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdassa olevaa käsitettä ’istituti giuridici’ [(oikeudelliset järjestelyt)], joka esiintyy italiankielisessä toisinnossa, tulkittava siten, että sillä viitataan, kuten muista pääkielten kieliversioista, asiayhteydestä ja [kyseisen] direktiivin tavoitteesta voidaan päätellä, yhteiskunnallista ilmiötä koskevien sääntöjen ja periaatteiden yhtenäiseen kokonaisuuteen, vai viitataanko sillä pikemminkin määrättyyn konkreettiseen taloudellis-oikeudelliseen toimeen taikka taloudellis-oikeudellisten toimien tyyppeihin, joita arvioidaan olennaisten ominaispiirteidensä perusteella ja joilla on joka tapauksessa vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla?
2)      Onko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 10 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltioiden tekemillä ilmoituksilla ja komission kertomuksella Euroopan parlamentille ja neuvostolle ei ole sitovaa normatiivista vaikutusta vaan ne ovat vain asiakirjoja, joissa yksilöidään trusteja vastaavat oikeudelliset järjestelyt eri oikeusjärjestyksissä, minkä vuoksi on joka tapauksessa kansallisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen tehtävä riitatilanteessa arvioida, onko tällaisilla järjestelyillä vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla pelkästään [kyseisen] direktiivin säännösten perusteella, koska tällaisten toimien ei voida katsoa täydentävän [unionin] sitovaa oikeutta?
3)      Onko unionin oikeutta ja erityisesti [direktiivin 2015/849] johdanto-osan 1, 2, 4, 5 ja 12–17 perustelukappaletta sekä 2 artiklaa, 3 artiklan 6 [alakohtaa] ja 31 artiklaa ja [direktiivin 2018/843] johdanto-osan 4, 5, 16, 17 ja 25–34 perustelukappaletta tulkittava siten, että ne ovat esteenä asetuksen nro 231/2017 1 §:n 2 momentin ee kohdan, 20 §:n, 21 §:n ja 22 §:n kaltaiselle kansalliselle säännöstölle siltä osin kuin siinä luetaan oikeudellisisiksi järjestelyiksi, joilla on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla, omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset?
4)      Ovatko unionin oikeus ja erityisesti suhteellisuusperiaate ja [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 1 kohdan säännökset, luettuina yhdessä SEU 5 artiklan 4 kohdan ja [direktiivin 2018/843] johdanto-osan 5 ja 27 perustelukappaleen kanssa, esteenä asetuksen nro 231/2017 1 §:n 2 momentin ee kohdan ja 20–22 §:n kaltaiselle kansalliselle säännöstölle siltä osin kuin sillä sisällytetään oikeudellisiin järjestelyihin, joilla on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla, omaisuudenhoitoyhtiöiden fidusiaariset toimeksiantosopimukset, vaikka näiden yhtiöiden toimintaan liittyy useita velvoitteita ja ne ovat monien kansallisten viranomaisten valvonnan alaisia, ja kun otetaan huomioon riskit, joita toteutettuihin toimiin saattaa liittyä?
5)      Ovatko [direktiivin 2015/849] 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan säännökset pätemättömiä, koska ne ovat ristiriidassa SEUT 114 artiklan ja SEUT 288 artiklan 3 kohdan ja unionin oikeuden tehokkaan vaikutuksen periaatteen kanssa?
6)      Onko unionin oikeutta ja erityisesti [direktiivin 2015/849] johdanto-osan 1, 2, 5 ja 12–17 perustelukappaleessa ja saman direktiivin 30 ja 31 artiklassa, [direktiivin 843/843] johdanto-osan 4, 5, 16, 17 ja 25–34 perustelukappaleessa, perusoikeuskirjan 6–8 ja 16 artiklassa ja SEU 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua suhteellisuusperiaatetta tulkittava — myös [unionin tuomioistuimen 22.11.2022 Luxembourg Business Registers (C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912)] valossa — siten, että ne ovat esteenä asetuksen nro 231/2007 21 §:n 4 momentin d bis alakohdassa ja ministeriön asetuksen nro 55/2022 7 §:n 2 momentissa tarkoitetun kaltaiselle lainsäädännölle, jolla sallitaan yksityisten, mukaan lukien yleisten etujen puolustajien, joiden oikeudellinen etu on merkityksellinen ja yksilöitävissä, tutustua tietoihin tapauksissa, joissa tosiasiallisen omistajuuden tunteminen on tarpeen oikeudellisesti suojattuun asemaan liittyvän edun valvomiseksi tai puolustamiseksi, mikäli on konkreettista ja asiakirjoihin perustuvaa näyttöä siitä, että tosiasiallinen ja oikeudellinen omistajuus eivät vastaa toisiaan, ja jossa edellytetään lisäksi, että edun on oltava välitön, konkreettinen ja ajankohtainen ja, jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat yhteisöt, etu ei saa olla yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien yksityishenkilöiden edun kanssa?”
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
32      Unionin tuomioistuimen presidentin 2.9.2025 antamalla määräyksellä Across Fiduciaria ym. (C-684/24 ja C-685/24, EU:C:2025:727) on hylätty ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pyyntö asioiden käsittelemisestä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklassa tarkoitetussa nopeutetussa menettelyssä. Unionin tuomioistuimen presidentti on kyseisessä määräyksessä kuitenkin päättänyt, että näiden asioiden käsittelylle annettaan etusija työjärjestyksen 53 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Tutkittavaksi ottaminen
33      Ser-Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione katsoo, että asiassa C-685/24 esitetyillä kysymyksillä ei ole merkitystä asiassa ja että ne on siksi jätettävä tutkimatta. Sen mukaan ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on esittäessään kysymyksensä, jotka koskevat sitä, onko Italian oikeuden mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden tekemien fidusiaaristen toimeksiantosopimusten pitäminen direktiivin 2015/849 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina oikeudellisina järjestelyinä, joilla on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”, viitannut mainitun direktiivin kansallista täytäntöönpanoa koskeviin Italian oikeuden säännöksiin, joissa ei tosiasiassa säädetä tällaisesta luonnehdinnasta.
34      Tältä osin on muistutettava yhtäältä, että työjärjestyksen 94 mukaan ennakkoratkaisupyyntöön on sisällytettävä ”yhteenveto oikeudenkäynnin kohteesta ja asiaa koskevista tosiseikoista, siten kuin ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ne todennut, tai ainakin selostus niistä tosiseikoista, joihin kysymykset perustuvat”, ”asiassa mahdollisesti sovellettaviksi tulevien kansallisten säännösten sisältö ja tarvittaessa asiaan liittyvä kansallinen oikeuskäytäntö” sekä ”selostus niistä syistä, joiden vuoksi ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ryhtynyt tarkastelemaan kysymystä unionin oikeuden tiettyjen säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, sekä ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen toteama yhteys kyseisten säännösten ja pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavien kansallisen oikeuden säännösten välillä”.
35      Toisaalta SEUT 267 artiklassa tarkoitettu menettely perustuu kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen tehtävien selkeään jakoon. Yksinomaan kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on todeta pääasian tosiseikat ja arvioida niitä sekä tulkita ja soveltaa kansallista oikeutta. Vastaavasti yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa kyseinen asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on asian erityispiirteiden perusteella harkita, ovatko sen unionin tuomioistuimelle esittämät kysymykset tarpeellisia ja onko niillä merkitystä asian kannalta (tuomio 7.11.2024, Centro di Assistenza Doganale Mellano, C-503/23, EU:C:2024:933, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36      Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on selostanut yksityiskohtaisesti oikeudellisen asiayhteyden ja tosiseikat sekä syyt, joiden vuoksi se pohtii, miten on tulkittava unionin oikeuden tiettyjä säännöksiä, jotta se voi antaa tuomionsa. Lisäksi kysymys siitä, ovatko lähtökohdat, joihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin perustaa kysymyksensä, virheellisiä vai eivät, on tosiseikkoja koskeva kysymys, jonka paikkansapitävyyden selvittäminen ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä (tuomio 27.2.2025 Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (Yhteissijoitusyrityksen hoitamistapa), C-18/23, EU:C:2025:119, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
37      Asiassa C-685/24 esitetyt kysymykset on siksi otettava tutkittaviksi.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Asiassa C-685/24 esitetty viides kysymys
38      Asiassa C-685/24 esitetty viides kysymys, joka on tutkittava ensiksi, koskee sanamuotonsa mukaan 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan pätevyyttä SEUT 114 artiklan ja SEUT 288 artiklan 3 kohdan sekä unionin oikeuden tehokkaan vaikutuksen periaatteen valossa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tämän kysymyksen tueksi esittämistä tiedoista ilmenee kuitenkin selvästi, että kysymys koskee tarkemmin arvioiden oikeusvarmuuden periaatetta, sillä kyseinen tuomioistuin viittaa pääasioiden tiettyjen valittajien asiassa C-685/24 esittämään argumentaatioon, jonka mukaan kyseisen direktiivin säännökset eivät ole selviä ja täsmällisiä eivätkä niiden vaikutukset ole ennakoitavissa. Näiden valittajien mukaan kyseisessä direktiivissä muun muassa käytetään vastaavanlaisuuden kaltaisia määrittämättömiä oikeudellisia käsitteitä eikä siinä vahvisteta tarvittavia yhteisiä objektiivisia kriteerejä.
39      Näin ollen on katsottava, että tällä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää unionin tuomioistuinta ratkaisemaan sen, ovatko direktiivin 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohta oikeusvarmuuden periaatteen vastaisia.
40      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeusvarmuuden periaate edellyttää yhtäältä, että oikeussäännöt ovat selviä ja täsmällisiä, ja toisaalta, että niiden soveltaminen on yksityisten ennakoitavissa, erityisesti, jos niistä voi aiheutua epäedullisia seurauksia. Mainittu periaate edellyttää erityisesti, että säännöstön perusteella ne, joita asia koskee, voivat saada selville tarkasti, minkä laajuisia sillä niille asetetut velvoitteet ovat, ja voivat yksiselitteisesti saada tiedon oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan ja ryhtyä niiden johdosta asianmukaisiin toimenpiteisiin (tuomio 4.10.2024, Liettua v. parlamentti ja neuvosto (Liikkuvuuspaketti), C-541/20–C-555/20, EU:C:2024:818, 158 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41      Näitä vaatimuksia ei kuitenkaan voida ymmärtää siten, että ne olisivat esteenä sille, että unionin lainsäätäjä käyttää antamansa oikeussäännön yhteydessä abstraktia oikeudellista käsitettä, eikä myöskään siten, että ne edellyttäisivät, että tällaisessa abstraktissa oikeussäännössä mainitaan ne eri konkreettiset tilanteet, joissa sitä voidaan soveltaa, koska lainsäätäjä ei voi määrittää etukäteen kaikkia tällaisia tilanteita (tuomio 4.10.2024, Liettua v. parlamentti ja neuvosto (Liikkuvuuspaketti), C-541/20–C-555/20, EU:C:2024:818, 159 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42      Näin ollen ei ole tarpeen, että lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyssä toimessa itsessään esitetään teknisluonteiset tarkennukset, sillä unionin lainsäätäjä voi turvautua yleiseen oikeudelliseen kehykseen, jota on tämän jälkeen tarvittaessa täsmennettävä (tuomio 4.10.2024, Liettua v. parlamentti ja neuvosto (Liikkuvuuspaketti), C-541/20–C-555/20, EU:C:2024:818, 160 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
43      Näin ollen se, että lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävällä toimella annetaan sen täytäntöönpanosta vastaaville viranomaisille harkintavaltaa, ei itsessään ole ristiriidassa ennakoitavuuden vaatimuksen kanssa edellyttäen, että tällaisen harkintavallan laajuus ja sen käyttämistapa määritellään riittävän täsmällisesti, kun otetaan huomioon kyseessä oleva hyväksyttävä tavoite, jotta mielivaltaisilta toimilta voidaan antaa asianmukaista suojaa (tuomio 4.10.2024, Liettua v. parlamentti ja neuvosto (Liikkuvuuspaketti), C-541/20–C-555/20, EU:C:2024:818, 161 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
44      Direktiivin 2015/849 31 artiklan osalta on todettava sen 1 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäisestä virkkeestä ilmenevän, että sitä voidaan soveltaa ”trusteihin ja vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, kuten muiden muassa fiducie, tietyntyyppiset Treuhand-järjestelyt tai fideicomiso, kun niillä on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”. Kyseisen 31 artiklan 1 kohdan ensimmäisen kohdan toisessa virkkeessä todetaan lisäksi, että ”jäsenvaltioiden on yksilöitävä ominaisuudet, joiden avulla voidaan määrittää, milloin oikeudellisilla järjestelyillä on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla niiden lainsäädännön alaisten tällaisten oikeudellisten järjestelyjen osalta”.
45      Lisäksi jäsenvaltioiden on direktiivin 2015/849 31 artiklan 2 kohdan mukaan varmistettava, että trustin omaisuudenhoitajat tai henkilöt, jotka ovat vastaavassa asemassa 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa vastaavanlaisissa oikeudellisissa järjestelyissä, antavat tiettyjä määrättyjä tietoja, kun 31 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
46      Lopuksi on todettava, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 10 kohdassa säädetään yhtäältä, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 10 päivänä heinäkuuta 2019 kyseisen 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta. Toisaalta komissio julkaisee sanotun säännöksen nojalla Euroopan unionin virallisessa lehdessä kootun luettelon kyseisistä trusteista ja vastaavanlaisista oikeudellisista järjestelyistä viimeistään 10 päivänä syyskuuta 2019.
47      Trustien – joihin direktiivin 2015/849 31 artiklaa sovelletaan – käsitteestä on todettava, että direktiivissä ei määritellä tätä käsitettä ja että direktiivin eri kieliversioissa on tiettyjä eroja. Kyseinen käsite on kuitenkin tulkittavissa riittävän selvästi, koska siinä viitataan trusteihin suurimmassa osassa sen kieliversioista ja myös italiankielisessä versiossa. Trustin käsite tarkoittaa puolestaan oikeudellista käsitettä, joka on yleinen common law -maissa ja joka on täsmällisesti määritelty kansainvälisessä oikeudessa, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 45 ja 46 kohdassa.
48      Direktiivin 2015/849 31 artiklaa sovelletaan myös muunlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, joita luonnehditaan vastaavanlaisiksi järjestelyiksi 31 artiklan 2 ja 10 kohdassa. Kuten 31 artiklan 1 kohdan toisesta virkkeestä ja direktiivin 2018/843 johdanto-osan 27 perustelukappaleesta ilmenee, jäsenvaltioiden on yksilöitävä nämä muunlaiset oikeudelliset järjestelyt, joihin sovelletaan kunkin jäsenvaltion oikeutta.
49      Kun jäsenvaltiot yksilöivät nämä muunlaiset oikeudelliset järjestelyt, jäsenvaltioita sitoo direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetty edellytys, jonka mukaan säännöksessä tarkoitetaan ainoastaan oikeudellisia järjestelyjä, joilla on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”. Jäsenvaltioiden on tässä yhteydessä otettava huomioon määrättyyn oikeudelliseen järjestelyyn liittyvä riski siitä, että sitä käytetään rahanpesuun ja terrorismin rahoittamiseen. Direktiivin 2015/849 pääasiallisena tarkoituksena on nimittäin sen estäminen, että rahoitusjärjestelmää käytetään tällaisiin tarkoituksiin (ks. vastaavasti tuomio 29.1.2026, Steiermärkische Bank und Sparkasse ym., C-291/24, EU:C:2026:52, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
50      Näin ollen unionin lainsäätäjän valitsema sääntelytekniikka on tämän tuomion 43 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukainen, sillä direktiivissä 2015/849 sen täytäntöönpanosta vastaaville viranomaisille annetun harkintavallan laajuus ja sen käyttämistä koskevat säännöt on määritelty riittävän täsmällisesti.
51      Kuten direktiivin 2018/843 johdanto-osan 29 perustelukappaleessa todetaan, jäsenvaltioiden on lisäksi juuri oikeusvarmuuden varmistamiseksi direktiivin 2015/849 31 artiklan 10 kohdan nojalla ilmoitettava komissiolle trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen luokat, ominaisuuksien kuvaus, nimet ja soveltuvin osin oikeusperusta, ja komission on samasta syystä julkaistava koottu luettelo näistä trusteista ja vastaavanlaisista oikeudellisista järjestelyistä. Näillä säännöillä pyritään siten tämän tuomion 40 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä todetun mukaisesti varmistamaan, että asianomaiset henkilöt voivat saada selville tarkasti, minkä laajuisia heille asetetut velvollisuudet ovat.
52      Lisäksi on otettava huomioon sääntelyn kohteeseen liittyvät erityispiirteet. Direktiivin 2018/843 johdanto-osan 27 perustelukappaleessa nimittäin mainitaan, että unionissa on nykyisin hyvin monentyyppisiä trusteja ja vastaavanlaisia oikeudellisia järjestelyjä on vielä useampia erilaisia. Unionin tuomioistuin on jo todennut, että unionin lainsäätäjällä on SEUT 114 artiklan mukaan yhdenmukaistettavan alan yleisen kontekstin ja erityisten olosuhteiden mukaan harkintavaltaa sen suhteen, mikä on tarkoituksenmukaisin lähentämistekniikka halutun tuloksen saavuttamiseksi erityisesti niillä aloilla, joihin liittyy monitahoisia teknisiä erityispiirteitä
(ks. vastaavasti tuomio 3.12.2019, Tšekin tasavalta v. parlamentti ja neuvosto, C-482/17, EU:C:2019:1035, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
53      Merkitystä ei myöskään ole eräiden pääasioiden valittajien asiassa C-685/24 esittämällä argumentilla, jonka mukaan monet jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle, ettei niiden oikeusjärjestyksessä ole trusteja vastaavia oikeudellisia järjestelyjä, kun taas kaikissa jäsenvaltioissa on oikeudellisia järjestelyjä, jotka ovat samanlaisia kuin toimeksiantosopimukset, joihin ei liity edustusoikeutta, tai ainakin oikeudellisia järjestelyjä, joissa fidusiaarisen suhteen perusteella erotetaan tosiasiallinen omistaja tai edunsaaja ja laillinen omistaja tai edunsaaja.
54      Tämä argumentti näet koskee kysymystä siitä, ovat jäsenvaltiot noudattaneet direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 ja 10 kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, eikä sillä voida kyseenalaistaa sitä, onko kyseinen säännös oikeusvarmuuden periaatteen mukainen.
55      Tästä seuraa, etteivät direktiivin 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohta ole oikeusvarmuuden periaatteen vastaisia.
56      Edellä sanottu huomioon ottaen asiassa C-685/24 esitettyyn viidenteen kysymykseen on vastattava, että kyseistä kysymystä tarkasteltaessa ei ole tullut esiin seikkoja, jotka vaikuttaisivat direktiivin 2015/849 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan pätevyyteen.
Asiassa C-685/24 esitetyt ensimmäinen, toinen, kolmas ja neljäs kysymys
57      Asiassa C-685/24 esittämillään ensimmäisellä, toisella, kolmannella ja neljännellä kysymyksellä, jotka on käsiteltävä yhdessä ja toiseksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan Italian oikeuden mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden tekemien fidusiaaristen toimeksiantosopimusten (mandato fiduciario) katsotaan kuuluvan mainitussa säännöksessä tarkoitetun vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen käsitteen alaan.
58      Tältä osin on aluksi todettava, ettei jäsenvaltion direktiivin 2015/849 31 artiklan 10 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tekemällä ilmoituksella ole sitovaa normatiivista vaikutusta siihen, kuuluuko asianomainen oikeudellinen järjestely kyseisen käsitteen alaa.
59      Kuten direktiivin 2018/843 johdanto-osan 29 perustelukappaleesta ilmenee, tällä ilmoituksella sekä sillä, että komission on julkaistava koottu luettelo trusteista ja vastaavanlaisista oikeudellisista järjestelyistä, pyritään nimittäin auttamaan muita jäsenvaltioita tunnistamaan kyseiset trustit ja vastaavanlaiset oikeudelliset järjestelyt oikeusvarmuuden turvaamiseksi sekä sen varmistamiseksi, että asianomaiset henkilöt voivat saada selville tarkasti, minkä laajuisia heille asetetut velvollisuudet ovat, kuten tämän tuomion 51 kohdasta ilmenee.
60      Tämä täsmennys huomioon ottaen on palautettava mieleen, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa ”trusteihin ja vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin, kuten muiden muassa fiducie, tietyntyyppiset Treuhand-järjestelyt tai fideicomiso, kun niillä on vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”.
61      Koska direktiivissä 2015/849 ei määritellä vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen käsitettä eikä trustin käsitettä, johon ensiksi mainittu käsite viittaa, näiden käsitteiden merkitys ja ulottuvuus on määriteltävä sen tavanomaisen merkityksen mukaan, joka niillä on yleiskielessä, ottaen samalla huomioon asiayhteys, jossa niitä käytetään, ja sen lainsäädännön tavoitteet, johon ne kuuluvat (ks. analogisesti tuomio 1.102020, Entoma, C-526/19, EU:C:2020:769, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
62      Tältä osin on tämän tuomion 47 kohdassa todetun mukaisesti huomautettava trustin käsitteestä, että vaikka direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdan kieliversioiden välillä on tiettyjä eroja, suurimmassa osassa näitä versioita kuitenkin viitataan nimenomaisesti trustin käsitteeseen, jolla tarkoitetaan oikeudellista käsitettä, joka on yleinen common law -maissa. Muunlaisten kyseisessä säännöksessä tarkoitettujen oikeudellisten järjestelyjen havainnollistamiseksi siinä viitataan lisäksi fiducieen sekä tietyntyyppisiin Treuhand-järjestelyihin tai fideicomisoon.
63      Direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdan kieliversioiden välillä on tiettyjä eroja myös kyseisessä säännöksessä tarkoitetun oikeudellisten järjestelyjen käsitteen osalta. Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, säännöksen italiankielisessä versiossa tämä käsite (istituti giuridici) voidaan nimittään ymmärtää siten, että sillä tarkoitetaan tiettyä oikeudellisesti merkityksellistä ilmiötä koskevaa yhtenäistä sääntelyä. Saksankielisen version (Rechtsvereinbarungen) ja englanninkielisen version (legal arrangements) sanamuodot sitä vastoin näyttävät korostavan asianomaisten osapuolten välillä tehtyä sopimusta. Muut kieliversiot, kuten espanjankielinen versio (instrumentos jurídicos) ja ranskankielinen versio (constructions juridiques) näyttävät viittaavan monenlaisiin vaihtoehtoihin.
64      Direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdan eri kieliversioiden väliset eroavaisuudet huomioon ottaen oikeudellisten järjestelyjen käsitettä ei voida käsittää suppeasti siten, että se edellyttää kyseessä olevaa toimea koskevaa nimenomaista sääntelyä, sillä tällöin kyseisen säännöksen tietyn kieliversion sanamuodolle annettaisiin etusija suhteessa säännöksen muihin kieliversioihin, mikä olisi unionin oikeuden yhtenäisen soveltamisen vaatimuksen vastaista (ks. vastaavasti tuomio 12.2.2026, Opera Laboratori Fiorentini, C-313/24, EU:C:2026:91, 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Koska suurimmassa osassa 31 artiklan 1 kohdan eri kieliversioista kuitenkin viitataan oikeudellisten järjestelyjen tyyppeihin, tällä käsitteellä tarkoitetaan oikeudellisia toimia, jotka voidaan luokitella ominaispiirteidensä perusteella. Tämä tulkinta saa tukea jäsenvaltioiden yksilöinti- ja ilmoittamistehtävästä, joka perustuu kyseisen direktiivin 31 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toiseen virkkeeseen ja 10 kohdan ensimmäiseen alakohtaan.
65      Lisäksi se, että direktiivin 2015/849 31 artiklan sovelletaan 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin ”vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin”, edellyttää, että näillä oikeudellisilla järjestelyillä on ”vastaavanlainen rakenne tai vastaavanlaiset tehtävät kuin trusteilla”.
66      Direktiivin 2015/849 31 artiklan asiayhteydestä ja sillä tavoitelluista päämääristä on todettava, että 31 artikla kuuluu kyseisen direktiivin III lukuun, jonka otsikko on ”Tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot”. Tältä osin mainitun direktiivin johdanto-osan 12 ja 14 perustelukappaleessa korostetaan sitä, että tosiasiallisen avoimuuden takaamiseksi on tärkeää, että sellaiset luonnolliset henkilöt, jotka omistavat oikeushenkilön tai joiden määräysvallassa oikeushenkilö on, tunnistetaan ja että tiedot tosiasiallisesta omistajasta ja edunsaajasta ovat tarkat ja ajantasaiset.
67      Trusteihin ja vastaavanlaisiin oikeudellisiin järjestelyihin sovellettavien sääntöjen osalta direktiivin 2018/843 johdanto-osan 27 perustelukappaleesta ilmenee erityisesti, että direktiivin sääntöjen saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä annetun kansallisen lain tarkoituksena on oltava trustien tai vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen rahanpesuun, terrorismin rahoitukseen tai niihin liittyviin esirikoksiin käyttämisen estäminen. Tässä yhteydessä mainitun direktiivin johdanto-osan 28 perustelukappaleessa täsmennetään, että rahanpesun ja terrorismin rahoituksen riski voi vaihdella sen mukaan, mitä ominaisuuksia kyseisellä trustilla tai vastaavanlaisella oikeudellisella järjestelyllä on.
68      Tähän liittyen komissio on todennut unionin tuomioistuimelle esittämissään kirjallisissa huomautuksissa, että vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen käsitteen sisällyttäminen direktiiviin 2015/849 mahdollistaa sen, että direktiivin 31 artiklan soveltamisalaan kuuluvat sellaisten toimien luokat, jotka siitä huolimatta, ettei niitä luonnehdita trusteiksi, merkitsevät, että varojen tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja erotetaan siitä tahosta, jolle varat uskotaan ja joka niitä hoitaessaan ryhtyy oikeussuhteisiin kolmansien osapuolten kanssa, ja että täten luodaan eräänlainen huntuvaikutus, jolla kolmansilta osapuolilta salataan tieto tosiasiallisesta omistajasta ja edunsaajasta tai tämän oikeussuhteista.
69      Kuten tämän tuomion 49 kohdassa todetaan, direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vastaavanlaisia oikeudellisia järjestelyjä yksilöidessään jäsenvaltioiden on näin ollen otettava huomioon määrättyyn oikeudelliseen järjestelyyn liittyvä riski siitä, että sitä käytetään rahanpesuun ja terrorismin rahoittamiseen.
70      Nyt käsiteltävässä tapauksessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, ettei fidusiaarista toimeksiantosopimusta ole säännelty kattavasti ja että omaisuudenhoitojärjestelyn perustamiseen liittyvät taloudellisten toimien luokat eroavat täysin toisistaan rakenteensa, tarkoitetuksensa ja vaikutustensa mukaan. Lisäksi ennakkoratkaisupyynnöstä asiassa C-685/24 ilmenee, että kyseessä olevalla fidusiaarisella toimeksiantosopimuksella näyttää olevan rakenteellisia ja toiminnallisia piirteitä, joiden takia se on trustin kaltainen. Kyse on erityisesti mekanismista, jolla toisen omaisuus laitetaan toisen henkilön nimiin omaisuuden hallinnointia ja hoitamista varten ja jonka myötä omaisuutta hallinnoiva ja hoitava henkilö ja kyseisen tehtävän toimeksi antava henkilö, jonka hyväksi toimeksianto omaisuudenhoitoa koskevan toimeksiantosuhteen perusteella suoritetaan, erotetaan toisistaan. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa lisäksi huntuvaikutukseen, joka seuraa omaisuuden antamisesta omaisuudenhoitajan nimiin siten, että tämä toimii kilpenä, jolla toimeksiantajan henkilöllisyys voidaan kätkeä, mikä on direktiivin 2015/849 pääasiallisen tavoitteen kannalta merkityksellinen seikka.
71      Tähän nähden Italian oikeuden mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden tekemät fidusiaariset toimeksiantosopimukset (mandato fiduciario) voivat kuulua direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen käsitteen alaan, minkä asian selvittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.
72      Tältä osin merkitystä ei ole sillä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemalla seikalla, että kun varat asetetaan toimeksisaajan nimiin fidusiaarisen toimeksiantosopimuksen perusteella, omistusoikeus ei siirry. Tällaista omaisuuden siirtämistä ei nimittäin voida pitää ehdottomana edellytyksenä sille, että toimia pidetään direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina vastaavanlaisina oikeudellisina järjestelyinä. Vaikka direktiivin 2018/843 johdanto-osan 29 perustelukappaleessa tältä osin viitataan esimerkinomaisesti varojen laillisen ja tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan erottamiseen toisistaan, siinä ei kuitenkaan tehdä omistusoikeuden siirrosta ehdotonta edellytystä.
73      Tämän tuomion 71 kohdassa esitettyä päätelmää ei liioin horjuta valittajien asiassa C-685/24 esittämä argumentaatio, jonka mukaan omaisuudenhoitoyhtiöiden toimintaa sääntelevät kansalliset säännöstöt riittävät jo sellaisenaan direktiivin 2015/849 tavoitteiden täyttämiseksi. Tältä osin on riittävää todeta, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on yksityiskohtaisesti selostanut asiassa C-685/24 esittämässään ennakkoratkaisupyynnössä, että näissä kansallisissa säännöstöissä asetetaan velvollisuuksia, jotka eivät täysin vastaa edellä mainitun direktiivin 31 artiklan mukaisia velvollisuuksia, ja kyseisellä artiklalla tavoitellaan laajempia ja erilaisia avoimuutta ja ennaltaehkäisyä koskevia päämääriä.
74      Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen asiassa C-685/24 esitettyihin ensimmäiseen, toiseen, kolmanteen ja neljänteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan Italian oikeuden mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden tekemien fidusiaaristen toimeksiantosopimusten (mandato fiduciario) katsotaan kuuluvan mainitussa säännöksessä tarkoitetun vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen käsitteen alaan.
Asiassa C-684/24 esitetty ensimmäinen kysymys
75      Asiassa C-684/24 esittämällään ensimmäisellä kysymyksellä, joka on tutkittava kolmanneksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohta pätevä perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan valossa.
76      Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaan, on aluksi muistutettava, että vaikka SEU 6 artiklan 3 kohdassa vahvistetuin tavoin Euroopan ihmisoikeussopimuksessa tunnustetut perusoikeudet ovat osa unionin oikeutta yleisinä periaatteina ja vaikka perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdassa määrätään, että perusoikeuskirjan oikeuksilla, jotka vastaavat Euroopan ihmisoikeussopimuksessa taattuja oikeuksia, on sama merkitys ja sama ulottuvuus kuin mainitussa sopimuksessa, sopimusta ei voida pitää – niin kauan kuin unioni ei ole siihen liittynyt – muodollisesti unionin oikeusjärjestykseen sisältyvänä oikeudellisena välineenä Niinpä unionin toimien lainmukaisuutta on arvioitava ainoastaan perusoikeuskirjassa taattujen perusoikeuksien kannalta eli nyt käsiteltävässä asiassa perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan kannalta (ks. vastaavasti tuomio 15.2.2016, N., C-601/15 PPU, EU:C:2016:84, 45 ja 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin
77      Perusoikeuskirjan 7 artiklassa taataan jokaiselle oikeus siihen, että hänen yksityis- ja perhe-elämäänsä, kotiaan sekä viestejään kunnioitetaan, ja perusoikeuskirjan 8 artiklan 1 kohdassa annetaan nimenomaisesti jokaiselle oikeus henkilötietojensa suojaan.
78      Kuten direktiivin 2015/849 31 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta sekä 2 ja 3 a kohdasta ilmenee, jäsenvaltioiden on säädettävä, että tietyt trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevat tiedot kerätään ja säilytetään. Se, mitä tosiallisen omistajan ja edunsaajan käsitteellä tarkoitetaan kyseistä säännöstä sovellettaessa, määritellään kyseisen direktiivin 3 artiklan 6 alakohdan b ja c alakohdassa.
79      Direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskevat tiedot ovat kaikissa tapauksissa sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön saatavilla, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa. Kyseisen 31 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaan saatavilla oleviin tietoihin on sisällyttävä tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan nimi, syntymäkuukausi ja -vuosi sekä asuinmaa ja kansalaisuus sekä hallussa olevan omistusosuuden luonne ja laajuus.
80      Mainitun 31 artiklan 4 kohdan kolmannessa alakohdassa säädetään lisäksi, että jäsenvaltiot voivat kansallisessa oikeudessa määritettävin edellytyksin säätää pääsystä lisätietoihin, joiden avulla voidaan tunnistaa tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja, ja että näihin lisätietoihin on sisällyttävä vähintään tiedot syntymäajasta tai yhteystiedot tietosuojasääntöjen mukaisesti. Lisäksi jäsenvaltiot voivat sallia laajemman pääsyn rekisterin sisältämiin tietoihin kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
81      Tältä osin on todettava, että koska direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin kuuluu tietoja tunnistetuista luonnollisista henkilöistä eli trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista, sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka voi osoittaa oikeutetun edun saada kyseiset tiedot, pääsy niihin vaikuttaa perusoikeuskirjan 7 artiklassa taattuun yksityiselämän kunnioitusta koskevaan perusoikeuteen, eikä tässä yhteydessä ole merkitystä sillä, että asianomaiset tiedot mahdollisesti liittyvät ammattitoimintaan. Mainittujen tietojen saataville saattamisessa on lisäksi kyse henkilötietojen käsittelystä, joka kuuluu perusoikeuskirjan 8 artiklan soveltamisalaan (ks. analogisesti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
82      On myös huomautettava, että – kuten vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee – henkilötietojen saattaminen kolmannen saataville merkitsee puuttumista perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettuihin perusoikeuksiin välitettyjen tietojen myöhemmästä käytöstä riippumatta. Tässä yhteydessä ei ole merkitystä sillä, ovatko kyseessä olevat yksityiselämään liittyvät tiedot arkaluonteisia tai onko asianomaisille aiheutunut haittaa tästä puuttumisesta (tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
83      Näin ollen direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa säädetty sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, merkitsee puuttumista perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa turvattuihin oikeuksiin.
Kyseessä olevan puuttumisen oikeutus
84      Perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistetut perusoikeudet eivät ole ehdottomia vaan ne on suhteutettava siihen tehtävään, joka niillä on yhteiskunnassa (tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
85      Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan perusoikeuskirjassa tunnustettujen oikeuksien ja vapauksien käyttämistä voidaan rajoittaa ainoastaan lailla sekä niiden keskeistä sisältöä kunnioittaen. Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä määrätään, että suhteellisuusperiaatteen mukaisesti näille oikeuksille ja vapauksille voidaan säätää rajoituksia ainoastaan, jos ne ovat välttämättömiä ja vastaavat tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia. Tältä osin perusoikeuskirjan 8 artiklan 2 kohdassa täsmennetään, että henkilötietojen käsittelyn on muun muassa ”tapahduttava tiettyä tarkoitusta varten ja asianomaisen henkilön suostumuksella tai muun laissa säädetyn oikeuttavan perusteen nojalla”.
–       Laillisuusperiaatteen noudattaminen
86      Edellytys, jonka mukaan perusoikeuksien käyttämistä voidaan rajoittaa ainoastaan lailla, tarkoittaa sitä, että itse siinä toimessa, joka mahdollistaa puuttumisen näihin oikeuksiin, on määritettävä asianomaisen oikeuden käyttämiselle asetettavien rajoitusten laajuus, ja tältä osin on täsmennettävä yhtäältä, että kyseinen edellytys ei sulje pois sitä, että rajoitus muotoillaan riittävän avoimesti niin, että se voi mukautua erilaisiin tapauksiin ja tilanteiden muutoksiin, ja toisaalta, että unionin tuomioistuin voi tarvittaessa täsmentää tulkintateitse rajoituksen konkreettisen ulottuvuuden sekä kyseessä olevan unionin säännöstön sanamuodon kannalta että sen yleisen rakenteen ja sillä tavoiteltujen päämäärien kannalta, siten kuin näitä tulkitaan perusoikeuskirjassa taattujen perusoikeuksien mukaisesti (tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
87      Tältä osin on huomautettava, että siitä perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa taattujen perusoikeuksien käytön rajoituksesta, joka aiheutuu siitä, että sellaisella luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, on pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, säädetään lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyssä unionin toimessa eli direktiivissä 2015/849. Kyseisen direktiivin 31 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, 2 kohdassa ja 4 kohdan toisessa alakohdassa täsmennetään tältä osin, mitä poissulkevasti lueteltuja tietoja on kerättävä ja missä määrin niiden on oltava sellaisten henkilöiden saatavilla, jotka voivat osoittaa oikeutetun edun asiassa.
88      Direktiivin 31 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa toki jätetään jäsenvaltioille harkintavaltaa sen osalta, antavatko ne pääsyn lisätietoihin, joiden avulla tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja voidaan tunnistaa ja joihin on sisällyttävä vähintään tiedot syntymäajasta tai yhteystiedot, vai antavatko ne laajemman pääsyn rekisterin sisältämiin tietoihin. Tätä harkintavaltaa kuitenkin rajoittaa vaatimus, jonka mukaan edellytykset tälle pääsylle lisätietoihin on ”[määritettävä] kansallisessa oikeudessa” ja tämä laajempi pääsy rekisterin sisältämiin tietoihin on sallittava ”kansallisen lainsäädän[nön] mukaisesti”.
89      Lisäksi saman direktiivin 31 artiklan 7 a kohdassa säädetään tilanteista, joiden varalta jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista 31 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa säädettyyn sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, pääsyyn trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin.
90      Näin ollen on katsottava, että laillisuusperiaatetta on noudatettu.
–       Perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa taattujen perusoikeuksien keskeisen sisällön kunnioittaminen
91      Perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettujen perusoikeuksien keskeisen sisällön kunnioittamisesta on todettava, että tiedot, joihin direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa nimenomaisesti viitataan, voidaan luokitella kahteen erilliseen tietojen ryhmään, joista ensimmäinen sisältää tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan henkilöllisyyteen liittyviä tietoja (nimi, syntymäkuukausi ja -vuosi sekä kansalaisuus) ja toinen taloudellisia tietoja (tosiasiallisten intressien luonne ja laajuus). (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 50 kohta).
92      Vaikka lisäksi on totta, että jäsenvaltioille annetaan direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan kolmannessa alakohdassa mahdollisuus sallia pääsy lisätietoihin, mainitun 31 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan kuitenkin vain ”riittävät” tiedot tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista sekä heillä olevista tosiasiallisista intresseistä voidaan hankkia, pitää hallussa ja siis mahdollisesti saattaa yleisön saataville, millä suljetaan pois muun muassa tiedot, joilla ei ole riittävää yhteyttä kyseisen direktiivin tavoitteisiin. (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 51 kohta).
93      Ei kuitenkaan ole ilmeistä, että sellaisten tietojen saattaminen saataville, joilla on riittävä yhteys näihin tavoitteisiin, loukkaisi jollain tavalla perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa taattujen perusoikeuksien keskeistä sisältöä (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 52 kohta).
94      Tässä yhteydessä on myös todettava, että kaiken direktiivin 2015/849 mukaisen tietojen keräämisen, säilyttämisen ja saataville saattamisen on täytettävä kaikilta osin vaatimukset, jotka perustuvat luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) 2016/679 (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL 2016, L 119, s. 1) (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 53 kohta).
95      Näin ollen se puuttuminen perusoikeuksiin, joka johtuu direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa säädetystä sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, pääsystä trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, ei loukkaa perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettujen perusoikeuksien keskeistä sisältöä (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 54 kohta).
–       Unionin tunnustama yleisen edun mukainen tavoite
96      Direktiivillä 2015/849 pyritään sen 1 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan estämään unionin rahoitusjärjestelmän käyttö rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen. Tältä osin direktiivin 2018/843 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa täsmennetään, että tähän tavoitteeseen pyrkiminen ei voi olla tehokasta, ellei ympäristö hankaloita rikollisten pyrkimyksiä, ja että unionin taloudellisen ympäristön ja rahoitusympäristön yleisen avoimuuden lisääminen voisi toimia tehokkaana pelotteena (tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 55 kohta).
97      Direktiivin 2018/843 johdanto-osan 29 ja 30 perustelukappaleessa todetaan erityisesti siitä tavoitteesta, johon pyritään kyseisessä direktiivissä säädetyllä sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, pääsyllä trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, että näitä tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskevien tietojen julkisuus auttaa torjumaan trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen väärinkäyttöä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen.
98      Tältä osin kyseisen direktiivin johdanto-osan 30 perustelukappaleessa todetaan, että näiden tietojen julkisuuden ansiosta kansalaisyhteiskunnalla, esimerkiksi lehdistöllä tai kansalaisjärjestöillä, on paremmat mahdollisuudet tutkia tietoja, mikä parantaa osaltaan luottamusta liiketoimien ja rahoitusjärjestelmän rehellisyyteen. Direktiivin 2018/843 johdanto-osan 32 perustelukappaleessa lisäksi täsmennetään, että sijoittajien ja suuren yleisön luottamus rahoitusmarkkinoihin riippuu suurelta osin siitä, onko käytössä täsmällinen julkistamisjärjestelmä, joka takaa yhtiöiden ja muiden oikeushenkilöiden sekä tietyntyyppisten trustien ja vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia ja määräysvaltarakenteita koskevien tietojen avoimuuden.
99      Tästä seuraa, että säätäessään siitä, että sellaisella luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, on pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, unionin lainsäätäjä pyrkii torjumaan rahanpesua ja terrorismin rahoittamista luomalla laajemman avoimuuden avulla ympäristön, jota epätodennäköisemmin käytetään näihin tarkoituksiin (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 58 kohta).
100    Tämä päämäärä on yleisen edun mukainen tavoite, joka oikeuttaa jopa vakavat puuttumiset perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettuihin perusoikeuksiin (tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
–       Kyseessä olevan puuttumisen soveltuvuus, tarpeellisuus ja oikeasuhteisuus
101    Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sellaisten toimenpiteiden oikeasuhteisuus, joista aiheutuu puuttuminen perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa taattuihin oikeuksiin, edellyttää soveltuvuuden ja tarpeellisuuden vaatimusten sekä sen vaatimuksen noudattamista, että nämä toimenpiteet ovat oikeasuhteisia asetettuun tavoitteeseen nähden (tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
102    Erityisesti on todettava, että poikkeukset henkilötietojen suojaan ja sitä koskevat rajoitukset toteutetaan täysin välttämättömän rajoissa, ja silloin, kun on mahdollista valita usean legitiimisti tavoiteltujen päämäärien toteuttamiseen soveltuvan toimenpiteen välillä, on valittava vähiten rajoittava. Yleisen edun mukaiseen tavoitteeseen ei myöskään voida pyrkiä ottamatta huomioon sitä, että se on sovitettava yhteen niiden perusoikeuksien kanssa, joita toimenpide koskee, saattamalla yhtäältä yleisen edun mukainen tavoite ja toisaalta kyseessä olevat oikeudet keskenään tasapainoon, jotta varmistetaan, että tästä toimenpiteestä aiheutuvat haitat eivät ole liian suuria tavoiteltuihin päämääriin nähden. Mahdollisuutta oikeuttaa perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa taattujen oikeuksien rajoittaminen on siis arvioitava tutkimalla tällaiseen rajoittamiseen sisältyvän puuttumisen vakavuutta ja tarkastamalla, että kyseisen rajoituksen yleisen edun mukaisen tavoitteen tärkeys on oikeassa suhteessa tähän vakavuuteen (tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
103    Oikeasuhteisuutta koskevan vaatimuksen täyttämiseksi kyseessä olevaa puuttumista merkitsevässä säännöstössä on lisäksi myös säädettävä selvistä ja täsmällisistä siinä säädettyjen toimenpiteiden ulottuvuutta ja soveltamista koskevista säännöistä, joissa asetetaan vähimmäisvaatimukset, jotta rekisteröidyillä on riittävät takeet, joiden avulla heidän henkilötietojaan voidaan tehokkaasti suojata väärinkäytön vaaroilta. Siinä on erityisesti mainittava, missä olosuhteissa ja millä edellytyksillä tällaisten tietojen käsittelyä koskeva toimenpide voidaan toteuttaa, jotta taataan, että puuttuminen rajoittuu täysin välttämättömään. Tarve tällaisista takeista on tärkeä varsinkin silloin, kun henkilötiedot saatetaan suuren yleisön ja siis mahdollisesti rajoittamattoman henkilömäärän saataville ja kun niistä voi mahdollisesti paljastua rekisteröidyistä arkaluonteisia tietoja (tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
104    Tämän oikeuskäytännön mukaisesti on tarkastettava ensinnäkin, voidaanko sillä, että sellaisella luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, on pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, toteuttaa tavoiteltu yleisen edun mukainen päämäärä, toiseksi, rajoittuuko tällaisesta pääsystä aiheutuva puuttuminen perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa taattuihin oikeuksiin täysin välttämättömään siinä mielessä, että päämäärää ei voitaisi kohtuudella saavuttaa yhtä tehokkaasti muilla rekisteröityjen näitä perusoikeuksia vähemmän rajoittavilla keinoilla, ja kolmanneksi, onko tämä puuttuminen oikeassa suhteessa kyseiseen päämäärään, mikä edellyttää erityisesti tämän päämäärän tärkeyden ja mainitun puuttumisen vakavuuden punnintaa. (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 66 kohta).
105    Ensinnäkin on katsottava, että sillä, että sellaisella luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, on pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, voidaan edistää tämän tuomion 99 kohdassa mainitun rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan yleisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamista, koska tämän pääsyn antaminen ja siitä seuraava laajempi avoimuus myötävaikuttavat sellaisen ympäristön luomiseen, jota on vaikeampi käyttää tällaisiin tarkoituksiin (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 67 kohta).
106    Toiseksi direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa säädetyn kaltaisella säännöstöllä, jonka mukaan pääsy tietoihin sallitaan sellaisille suureen yleisöön kuuluville henkilöille, jotka voivat osoittaa yleisen edun asiassa, voidaan lähtökohtaisesti rajoittaa puuttuminen perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa taattuihin oikeuksiin täysin välttämättömään.
107    Sitä vastoin se, että ainoastaan direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille ja ilmoitusvelvollisille annettaisiin pääsy tietoihin, olisi väistämättä esteenä sen tavoitteen toteutumiselle, että rahanpesua ja terrorismin rahoittamista torjutaan laajemman avoimuuden avulla.
108    Sen kysymyksen osalta, onko kyseessä oleva puuttuminen epäsuhteessa tähän tavoitteeseen, on kolmanneksi korostettava yhtäältä kyseiseen tavoitteen tärkeyttä, sillä kyseisellä tavoitteella voidaan, kuten tämän tuomion 100 kohdassa todetaan, oikeuttaa vakavatkin puuttumiset perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettuihin perusoikeuksiin
109    Puuttumisen vakavuuden osalta on toisaalta myönnettävä, että saataville asetettujen tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan henkilöllisyyttä sekä hänellä olevien tosiasiallisten intressien luonnetta ja laajuutta koskevien tietojen avulla voidaan laatia profiili tietyistä tunnistamisen mahdollistavista henkilötiedoista ja asianomaisen henkilön varallisuustilanteesta.
110    Unionin tuomioistuin totesi 22.11.2022 antamassaan tuomiossa Luxembourg Business Registers (C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 41–44 kohta), että suuren yleisön ja siis mahdollisesti rajoittamattoman henkilömäärän pääsy näihin tietoihin merkitsee vakavaa puuttumista perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa vahvistettuihin perusoikeuksiin.
111    Kyseisestä tuomiosta kuitenkin ilmenee, että tällaiseen järjestelmään verrattuna järjestelmä, jonka mukaan pääsy tietoihin on paitsi toimivaltaisilla viranomaisilla ja tietyillä tahoilla myös sellaisilla henkilöillä ja järjestöillä, jotka pystyvät osoittamaan oikeutetun edun asiassa, merkitsee huomattavasti vähemmän vakavaa puuttumista näihin perusoikeuksiin (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 85 kohta).
112    Tähän on lisättävä unionin lainsäätäjän ottaneen direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdassa nimenomaisesti huomioon erinäisiä riskejä, joille tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja voi altistua, ja on sallinut sen, että jäsenvaltiot säätävät poikkeuksen, joka koskee pääsyä kaikkiin tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin tai osaan niistä.
Lisäksi jäsenvaltiot voivat kyseisen direktiivin 31 artiklan 4 a ja 5 kohdan mukaan asettaa kyseisten tietojen saataville saamisen ehdoksi sähköisen kirjautumisen, ja niiden on varmistettava, että säilytetyt tiedot ovat riittäviä, tarkkoja ja ajantasaisia.
113    Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen epäilyksistä, jotka koskevat sitä, ettei unionin lainsäätäjä ole täsmentänyt tai rajannut oikeutetun edun käsitettä vaan on jättänyt sen määrittelemisen jäsenvaltioille, on lisäksi todettava, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 64–67 kohdassa tehnyt, että kyseisen käsitteen ulottuvuus voidaan direktiivin 2015/849
rakenteen ja tavoitteiden perusteella rajata siten, että kun henkilö haluaa saada tietoja trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista, hänen on osoitettava oikeutettu etunsa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan tavoitteen kannalta.
114    Kuten direktiivin 2015/849 johdanto-osan 14 perustelukappaleessa täsmennetään, jäsenvaltioiden olisi nimittäin myös varmistettava, että muut henkilöt, jotka pystyvät osoittamaan, että rahanpesu ja terrorismin rahoitus sekä niiden esirikokset, kuten lahjonta sekä verorikokset ja -petokset, koskevat niiden oikeutettuja etuja, saavat pääsyn tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin.
115    Kuten unionin tuomioistuin on jo todennut direktiivin 2018/843 johdanto-osan 30 perustelukappaleeseen viitaten, sekä lehdistöllä että kansalaisjärjestöillä, jotka ovat yhteydessä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen estämiseen ja torjumiseen, on myös oikeutettu etu päästä tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin. Sama koskee niitäkin samassa johdanto-osan perustelukappaleessa mainittuja henkilöitä, jotka haluavat tietää, ketkä ovat jonkun yhtiön tai muun oikeushenkilön tosiasiallisia omistajia tai edunsaajia, koska he mahdollisesti suorittavat liiketoimia heidän kanssaan, tai rahanpesua tai terrorismin rahoitusta koskevien rikosten torjuntaan osallistuvia finanssilaitoksia ja viranomaisia, sikäli kuin viimeksi mainituilla tahoilla ei jo ole pääsyä kyseisiin tietoihin direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan perusteella (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 ja C-601/20, EU:C:2022:912, 74 kohta).
116    Direktiivin 2018/843 johdanto-osan 42 perustelukappaleesta ilmenee lisäksi, että oikeutetun edun käsitettä ei saisi jäsenvaltioiden oikeudessa rajata koskemaan vain meneillään olevia hallintomenettelyjä tai oikeudellisia menettelyjä, ja sen osalta olisi voitava tarvittaessa ottaa huomioon valtiosta riippumattomien järjestöjen ja tutkivien journalistien tekemä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan sekä rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvien esirikosten estämiseen liittyvä ennaltaehkäisevä työ.
117    Näin ollen direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitetun yleisen edun käsitteen ulottuvuus täten täsmennettynä kyseisen säännöstön sanamuodon, rakenteen ja tavoitteiden valossa täyttää tämän tuomion 103 kohdassa mainitut selvyyden ja täsmällisyyden vaatimukset.
118    Näin ollen perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa turvattuihin perusoikeuksiin puuttuminen, joka seuraa siitä, että sellaisella luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, on pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, ei ole suhteeton unionin lainsäätäjän tavoittelemaan päämäärään nähden.
119    Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen asiassa C-684/24 esitettyä ensimmäistä kysymystä tarkasteltaessa ei ole tullut esiin seikkoja, jotka vaikuttaisivat direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan pätevyyteen.
Asiassa C-685/24 esitetty kuudes kysymys
120    Kuudennella kysymyksellään asiassa C-685/24, jota on tarkasteltava neljänneksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa annetaan pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin yksityisille, yleisten etujen puolustajat mukaan lukien, jotka osoittavat, että niillä on merkityksellinen ja yksilöity oikeudellinen etu, jos tiedon saaminen tosiasiallisesta omistajasta ja edunsaajasta on tarpeen oikeudellisesti suojattuun asemaan liittyvän edun valvomiseksi tai puolustamiseksi ja jos kyseisillä yksityisillä on näyttöä siitä, että tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja ei ole oikeudellinen omistaja, ja jossa edellytetään lisäksi, että tämä oikeudellinen etu on välitön, konkreettinen ja ajankohtainen ja, jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat yhteisöt, etu ei ole yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien henkilöiden edun kanssa.
121    Tämä kysymys koskee olennaisesti ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen epäilyksiä, jotka koskevat sitä, onko direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan täytäntöön panemiseksi annettu Italian säännöstö unioin oikeuden mukainen, ja jotka liittyvät argumentaation, jonka mukaan kyseisessä säännöstössä sallitaan liian laaja pääsy tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin.
122    Tältä osin on palautettava mieleen, että jäsenvaltioilla on harkintavaltaa eri ajateltavissa oleviin tilanteisiin sopivia unioin oikeuden kansallista täytäntöönpanoa koskevia toimenpiteitä määritellessään (ks. vastaavasti tuomio 29.1.2008, Promusicae, C-275/06, EU:C:2008:54, 67 kohta).
123    Kun jäsenvaltioiden viranomaiset panevat täytäntöön toimenpiteitä, joilla direktiivi on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, niiden on kuitenkin paitsi tulkittava kansallista oikeuttaan kyseisen direktiivin mukaisesti myös pidättäydyttävä tukeutumasta sellaiseen kyseisen direktiivin tulkintaan, joka johtaisi ristiriitaan unionin oikeusjärjestyksessä suojattujen perusoikeuksien tai muiden unionin oikeusjärjestyksessä tunnustettujen yleisten periaatteiden kanssa (ks. vastaavasti tuomio 29.1.2008, Promusicae, C-275/06, EU:C:2008:54, 68 kohta ja tuomio 21.6.2022, Ligue des droits humains, C-817/19, EU:C:2022:491, 87 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
124    Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 70 kohdassa, toimivaltaisten viranomaisten on siis tulkittava oikeutetun edun käsitettä tavalla, jolla varmistetaan yhtäältä direktiivin 2015/849 tavoitteena olevan rahanpesun ja terrorisimin rahoituksen torjunnan ja toisaalta perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa turvattujen perusoikeuksien välinen oikeudenmukainen tasapaino. Ne eivät voi kieltäytyä järjestelmällisesti antamasta pääsyä tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin eivätkä kääntäen myöskään aina suostua tiedonsaantipyyntöihin.
125    Kuten julkisasiamies on huomauttanut ratkaisuehdotuksensa 68 kohdassa, nyt käsiteltävässä tapauksessa on todettava, että Italian lainsäätäjä on asiassa C-685/24 esitetyssä kuudennessa kysymyksessä tarkoitetulla kansallisella säännöstöllä säätänyt niistä edellytyksistä, joiden vallitessa yksityiset voivat saada tietoja tosiasiallisista omistajista ja edunsaajista, täsmentäen yleisen edun käsitettä ja jättäen samalla käsitettä yksittäistapauksissa soveltaville toimivaltaisille viranomaisille harkintavaltaa.
126    Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, joka on yksin toimivaltainen tulkitsemaan kansallista oikeutta, on tältä osin täsmentänyt yhtäältä, että kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä edellytetään paitsi merkityksellistä ja yksilöityä
oikeudellista etua myös sitä, että tiedonsaanti on tarpeen oikeudellisesti suojattuun asemaan liittyvän edun valvomiseksi tai puolustamiseksi. Kyseinen tuomioistuin on toisaalta huomauttanut, että kansallisessa säännöstössä oleva maininta siitä, että kyseisen edun tulee olla yksilöity, on ymmärrettävä siten, että se koskee direktiivin 2015/849 tavoitteita.
127    Kuten julkisasiamies on korostanut ratkaisuehdotuksensa 70 kohdassa, toimivaltaisten viranomaisten on siis lisäksi tukeuduttava oikeutetun edun käsitteen tulkintaan, jolla varmistetaan yhtäältä rahanpesun ja terrorisimin rahoituksen torjuntaa koskevan tavoitteen ja toisaalta perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa turvattujen perusoikeuksien välinen oikeudenmukainen tasapaino.
128    Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevien tietojen perusteella ja sillä varauksella, ettei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä olevista lopullisista arvioinneista muuta johdu, tässä tilanteessa ei ole ilmennyt, että Italian lainsäätäjä olisi ylittänyt harkintavaltansa pannessaan kansallisesti täytäntöön direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan.
129    Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen kuudenteen kysymykseen asiassa C-685/24 on vastattava, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa annetaan pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin yksityisille, yleisten etujen puolustajat mukaan lukien, jotka osoittavat, että niillä on merkityksellinen ja yksilöity oikeudellinen etu, jos tiedon saaminen tosiasiallisesta omistajasta ja edunsaajasta on tarpeen oikeudellisesti suojattuun asemaan liittyvän edun valvomiseksi tai puolustamiseksi ja jos kyseisillä yksityisillä on näyttöä siitä, että tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja ei ole oikeudellinen omistaja, ja jossa edellytetään lisäksi, että tämä oikeudellinen etu on välitön, konkreettinen ja ajankohtainen ja, jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat yhteisöt, etu ei ole yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien henkilöiden edun kanssa.
Asiassa C-684/24 esitetty toinen kysymys
130    Toisella kysymyksellään asiassa C-684/24, joka on tutkittava viidenneksi ja viimeiseksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa hallintoelimelle, joka ei ole tuomioistuin, annetaan toimivalta myöntää kyseisen 31 artiklan 7 a alakohdan nojalla poikkeus, joka koskee pääsyä trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin, ja jossa ei säädetä, että asianomainen tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja voi saada väliaikaista oikeussuojaa, jos tällaista poikkeusta ei myönnetä.
131    Direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdan ensimmäisestä virkkeestä ilmenee, että kansallisessa lainsäädännössä määriteltävissä poikkeustapauksissa, joissa sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka voi osoittaa oikeutetun edun asiassa, pääsy tietoihin asettaisi tosiasiallisen omistajan ja edunsaajan alttiiksi yhdelle tai useammalle kyseisessä säännöksessä tarkoitetulle riskille tai joissa tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja on alaikäinen tai muuten rajoitetusti oikeustoimikelpoinen, jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksesta, jonka mukaan tällainen pääsy kaikkiin tosiasiallista omistajaa ja edunsaajaa koskeviin tietoihin tai osaan niistä voidaan tapauskohtaisesti evätä. Kyseisen 31 artiklan 7 a kohdan toisessa ja kolmannessa virkkeessä säädetään lisäksi, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että nämä poikkeukset myönnetään tapauksen poikkeuksellisen luonteen yksityiskohtaisen arvioinnin perusteella ja että oikeus hakea poikkeusta koskevaan päätökseen muutosta hallintoviranomaiselta ja oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on taattava.
132    Kuten direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdan sanamuodosta siis selvästi ilmenee, kyseisessä säännöksessä pidetään mahdollisena, että hallintoelimelle, joka ei ole tuomioistuin, annetaan toimivalta myöntää poikkeuksia pääsystä tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin.
133    Pannessaan 31 artiklan 7 a kohtaa täytäntöön jäsenvaltioiden on kuitenkin otettava huomioon perusoikeuskirjan 47 artikla, jossa edellytetään, että hallintoviranomaisen, joka ei itse täytä kyseisessä artiklassa asetettuja riippumattomuuden ja puolueettomuuden edellytyksiä, päätöksen lainmukaisuus voidaan myöhemmin tutkia tuomioistuimessa, jolla on muun muassa toimivalta tutkia kaikki merkitykselliset kysymykset
(ks. vastaavasti tuomio 16.5.2017, Berlioz Investment Fund, C-682/15, EU:C:2017:373, 55 kohta ja tuomio 14.5.2020, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, C-924/19 PPU ja C-925/19 PPU, EU:C:2020:367, 128 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
134    Kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluva asia, on myös voitava määrätä väliaikaisista toimista sellaisen myöhemmän tuomioistuinpäätöksen täyden tehokkuuden varmistamiseksi, jolla ratkaistaan unionin oikeuteen perustuvien oikeuksien olemassaolo ja ulottuvuus (ks. vastaavasti tuomio 19.6.1990, Factortame ym., C-213/89, EU:C:1990:257, 21 kohta; tuomio 13.3.2007, Unibet, C-432/05, EU:C:2007:163, 67 kohta ja tuomio 2.6.2022, Skeyes, C-353/20, EU:C:2022:423, 53 kohta).
135    Nyt käsiteltävässä tapauksessa asiassa C-684/24 esitetystä ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohdan täytäntöön panemiseksi annetun Italian säännöstön mukaan poikkeuksia koskevat päätökset tekee alueellisesti toimivaltainen kauppakamakari eli elin, joka ei ole tuomioistuin, mutta näiden päätösten lainmukaisuus voidaan myöhemmin saattaa tuomioistuimen tukittavaksi. Toisin kuin tämän tuomion edellisessä kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä edellytetään, tämä tuomioistuin ei sitä vastoin voi määrätä väliaikaisista toimenpiteistä tämän myöhemmin tapahtuvan tutkinnan yhteydessä. Viimeksi mainituilta osin 31 artiklan 7 a kohta, luettuna perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on siten esteenä tällaiselle säännöstölle.
136    Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen toiseen kysymykseen asiassa C-684/24 on vastattava, että direktiivin 2015/849 31 artiklan 7 a kohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa hallintoelimelle, joka ei ole tuomioistuin, annetaan toimivalta myöntää kyseisen 31 artiklan 7 a alakohdan nojalla poikkeus, joka koskee pääsyä trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin. Kyseinen säännös on sitä vastoin esteenä tällaiselle kansalliselle säännöstölle siltä osin kuin siinä ei säädetä, että asianomainen tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja voi saada väliaikaista oikeussuojaa, jos tällaista poikkeusta ei myönnetä.
Oikeudenkäyntikulut
137    Pääasioiden asianosaisten osalta asioiden käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevien asioiden käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Asiassa C-685/24 esitettyä viidettä kysymystä tarkasteltaessa ei ole tullut esille seikkoja, jotka vaikuttaisivat rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna 30.5.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2018/843, 31 artiklan 1, 2 ja 10 kohdan pätevyyteen.
2)      Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 31 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan Italian oikeuden mukaan perustettujen omaisuudenhoitoyhtiöiden tekemien fidusiaaristen toimeksiantosopimusten (mandato fiduciario) katsotaan kuuluvan mainitussa säännöksessä tarkoitetun vastaavanlaisten oikeudellisten järjestelyjen käsitteen alaan.
3)      Asiassa C-684/24 esitettyä ensimmäistä kysymystä tarkasteltaessa ei ole tullut esiin seikkoja, jotka
vaikuttaisivat direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan pätevyyteen.
4)      Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 31 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohtaa
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa annetaan pääsy trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin yksityisille, yleisten etujen puolustajat mukaan lukien, jotka osoittavat, että niillä on merkityksellinen ja yksilöity oikeudellinen etu, jos tiedon saaminen tosiasiallisesta omistajasta ja edunsaajasta on tarpeen oikeudellisesti suojattuun asemaan liittyvän edun valvomiseksi tai puolustamiseksi ja jos kyseisillä yksityisillä on näyttöä siitä, että tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja ei ole oikeudellinen omistaja, ja jossa edellytetään lisäksi, että tämä oikeudellinen etu on välitön, konkreettinen ja ajankohtainen ja, jos kyseessä ovat yleistä etua edustavat yhteisöt, etu ei ole yhteneväinen edustettuun ryhmään kuuluvien henkilöiden edun kanssa.
5)      Direktiivin 2015/849, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2018/843, 31 artiklan 7 a kohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa,
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa hallintoelimelle, joka ei ole tuomioistuin, annetaan toimivalta myöntää kyseisen 31 artiklan 7 a alakohdan nojalla poikkeus, joka koskee pääsyä trustin tai vastaavanlaisen oikeudellisen järjestelyn tosiasiallisia omistajia ja edunsaajia koskeviin tietoihin. Kyseinen säännös on sitä vastoin esteenä tällaiselle kansalliselle säännöstölle siltä osin kuin siinä ei säädetä, että asianomainen tosiasiallinen omistaja ja edunsaaja voi saada väliaikaista oikeussuojaa, jos tällaista poikkeusta ei myönnetä.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: italia.