62016CC0106
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
4 päivänä toukokuuta 2017 (
1
)
Asia C‑106/16
Polbud-Wykonawstwo sp. z o.o. (selvitystilassa)
(Ennakkoratkaisupyyntö – Sąd Najwyższy (ylin tuomioistuin, Puola))
Sijoittautumisvapaus – SEUT 49 artikla ja SEUT 54 artikla – Soveltamisala – Rajat ylittävä yritysjärjestely – Yhtiön sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen toiseen jäsenvaltioon tosiasiallista kotipaikkaa muuttamatta – Hakemus yhtiön poistamiseksi lähtöjäsenvaltion kaupparekisteristä – Vaatimus yhtiön asettamisesta selvitystilaan ja yhtiön purkamisesta – Velkojien, vähemmistöosakkaiden ja työntekijöiden suojelu – Oikeasuhteisuus
I Johdanto
1.
Onko sijoittautumisvapaus esteenä jäsenvaltion säännöksille, joiden mukaan sen oikeuden mukaan perustettu yhtiö ei voi muuttua toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi?
2.
Tämä on pohjimmiltaan se kysymys, johon unionin tuomioistuimen on vastattava käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä. Kysymyksen taustalla on puolalaisen rajavastuuyhtiön toive muuttua oikeudelliselta muodoltaan Luxemburgin oikeuden mukaan perustetuksi yhtiöksi säilyttäen oikeushenkilöllisyytensä. Tämän hankkeen toteutumiseksi välttämätön yhtiön poistaminen Puolan kaupparekisteristä kariutuu kuitenkin siihen, että kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä rekisteristä poistaminen edellyttää ensin yhtiön asettamista selvitystilaan ja purkautumista.
3.
Unionin tuomioistuimelle tarjoutuu tässä yhteydessä tilaisuus täsmentää sijoittautumisvapauden soveltamisalan laajuutta ja selvittää kysymys, jolla on periaatteellista merkitystä. Sen on nimittäin ratkaistava, taataanko tällä perusvapaudella yhden jäsenvaltion oikeuden mukaan perustetulle yhtiölle paitsi oikeus valita vapaasti, missä se harjoittaa taloudellista toimintaansa unionin sisällä, myös siitä erillinen mahdollisuus muuttaa oikeudellista muotoaan rajat ylittävästi.
4.
Käsiteltävä asia täydentää siten tunnettujen, yhtiöiden rajat ylittävästä liikkuvuudesta annettujen unionin tuomioistuimen tuomioiden joukkoa. (
2
) Tosiasiassa unionin oikeudessa lienee vain harvoja aloja, jotka herättävät samalla tavalla intohimoja asiantuntijoissa ja joita on tarkasteltu yhtä intensiivisesti. Tai asiaa koskevien tieteellisten julkaisujen perin suuren määrän huomioon ottaen (
3
) Karl Valentinia (
4
) lainatakseni: ”Kaikki on jo sanottu, ei vain vielä kaikkien suulla.”
5.
Unionin tuomioistuinta pyydetään siis jälleen lausumaan asiasta.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Unionin oikeus
6.
Asiaa koskevat unionin oikeussäännöt sisältyvät SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaan, joissa vahvistetaan sijoittautumisvapaus.
B Kansallinen oikeus
7.
Puolan yhtiöoikeuskoodeksin (Kodeks spółek handlowych, jäljempänä KSH) 270 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Yhtiö purkautuu:
– –
2.
osakkaiden yhtiön purkamisesta tai yhtiön kotipaikan siirtämisestä ulkomaille tekemällä päätöksellä, joka on vahvistettu notaarin laatimalla pöytäkirjalla;
– –”
8.
KSH:n 272 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Yhtiö purkautuu selvitysmenettelyn jälkeen, kun yhtiö poistetaan rekisteristä.”
9.
KSH:n 288 §:n 1 momentissa säädetään, että sen jälkeen, kun yhtiökokous on hyväksynyt lopputilinpäätöksen ja kun selvitysmenettely on päättynyt, selvitysmiesten on julkistettava lopputilinpäätös yhtiön kotipaikassa ja esitettävä se rekisterin pitämisestä vastaavalle tuomioistuimelle sekä tehtävä samalla yhtiön rekisteristä poistamista koskeva hakemus. Tilinpäätöspäivänä on se päivä, joka edeltää velkojien tyydyttämisen tai saatavien turvaamisen jälkeen jäljellejääneen omaisuuden jakamista osakkaiden kesken.
10.
KSH:n 551–568 §:ssä säädetään yritysjärjestelyistä. KSH:n 562 §:n 1 momentissa säädetään tältä osin, että pääomayhtiön yritysjärjestely vaatii osakkaiden kokouksen tai yhtiökokouksen tekemän päätöksen.
11.
Kansainvälisestä yksityisoikeudesta 4.2.2011 annetun lain (Ustawa z dnia 4 lutego 2011 r. – Prawo prywatne międzynarodowe) 17 §:ssä säädetään muun muassa seuraavaa:
”1.   Oikeushenkilö on sen valtion lainsäädännön alainen, jossa sen kotipaikka sijaitsee.
2.   Jos kuitenkin 1 momentin säännöksessä mainitun lainsäädännön mukaan on sovellettava oikeushenkilön perustamisvaltion lainsäädäntöä, sovelletaan tämän valtion lainsäädäntöä.
– –”
12.
Kansainvälisestä yksityisoikeudesta annetun lain 19 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Oikeushenkilö kuuluu kotipaikan toiseen valtioon siirtämistä koskevasta hetkestä lähtien tämän valtion lainsäädännön soveltamisalaan. Aiemmassa kotipaikkavaltiossa saatu oikeushenkilöllisyys säilyy, jos kunkin asianomaisen valtion lainsäädännössä näin säädetään. Kotipaikan siirto Euroopan talousalueen sisällä ei johda oikeushenkilöllisyyden menetykseen.
2.   Oikeushenkilöiden, joiden kotipaikat ovat eri valtiossa, sulautuminen edellyttää näiden valtioiden lainsäädännössä säädettyjen vaatimusten täyttämistä.”
III Pääasia ja menettely unionin tuomioistuimessa
13.
Polbud-Wykonawstwo sp. z o.o. (jäljempänä Polbud) on Puolan oikeuden mukaan perustettu rajavastuuyhtiö, jonka kotipaikka on Łącko. Sen osakkaat tekivät 30.9.2011 päätöksen siirtää ”yhtiön kotipaikka” KSH:n 270 §:n 2 kohdan nojalla Luxemburgin suurherttuakuntaan. Taloudellisen toiminnan todellinen harjoittamispaikka säilyi ennallaan.
14.
Tämän perusteella Polbud teki 19.10.2011 rekisterin pitämisestä vastaavaan tuomioistuimeen hakemuksen selvitysmenettelyn aloittamiseksi. Selvitysmenettelyn aloittaminen merkittiin kaupparekisteriin 26.10.2011, ja yhtiölle nimettiin selvitysmies.
15.
Polbudin yhtiökokous sopi 28.5.2013 Rambrouchissa (Luxemburg) notaarin läsnä ollessa, että syyskuussa 2011 tehty päätös kotipaikan siirtämisestä pannaan toimeen ja yhtiön kotipaikka siirretään kyseisestä päivästä lukien Luxemburgiin sen oikeushenkilöllisyyden lakkaamatta ja uutta oikeushenkilöä perustamatta. Lisäksi päätettiin erityisesti muuttaa yhtiön oikeudellinen muoto Luxemburgin oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi rajavastuuyhtiöksi, vaihtaa yhtiön nimeksi Consoil Geotechnik S.à.r.l. (jäljempänä Consoil) ja laatia uusi yhtiösopimus. Tämän perusteella Consoil merkittiin 14.6.2013 Luxemburgin yhtiörekisteriin. (
5
)
16.
Tämän jälkeen Polbud teki 24.6.2013 Puolan rekisterin pitämisestä vastaavaan tuomioistuimeen hakemuksen kaupparekisteristä poistamisesta. Polbud ei noudattanut tuomioistuimen määräystä esittää tätä tarkoitusta varten tarvittavat todisteet yhtiön purkautumisesta ja selvitystilaan asettamisesta. Se viittasi yhtiön kotipaikan siirtämiseen Luxemburgiin ja siihen, että yhtiö on edelleen olemassa Luxemburgin oikeuden soveltamisalaan kuuluvana yhtiönä.
17.
Rekisterin pitämisestä vastaava tuomioistuin hylkäsi hakemuksen 19.9.2013 tekemällään päätöksellä. Päätökseen haettiin tuloksetta muutosta ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa.
18.
Yhtiö teki vielä 4.6.2014 päätöksestä kassaatiovalituksen Sąd Najwyższyyn (ylin tuomioistuin, Puola). Se väittää, että päivänä, jona yhtiön kotipaikka siirrettiin Luxemburgiin, se menetti puolalaisen henkilöstatuuttinsa ja siitä tuli Luxemburgin oikeuden soveltamisalaan kuuluva yhtiö. Kyseisenä ajankohtana selvitysmenettely oli päättynyt ja yhtiö olisi pitänyt poistaa Puolan kaupparekisteristä.
19.
Sąd Najwyższy on epävarma siitä, onko unionin oikeudessa taatun sijoittautumisvapauden vastaista kieltäytyä poistamasta yhtiötä kaupparekisteristä, koska sille Puolan oikeudessa asetetut edellytykset eivät täyty. Se esitti tämän vuoksi 22.10.2015 SEUT 267 artiklan nojalla unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Ovatko SEUT 49 artikla ja SEUT 54 artikla esteenä sille, että jäsenvaltio, jossa kaupallinen yhtiö (rajavastuuyhtiö) perustettiin, soveltaa kansallisen oikeuden säännöksiä, joiden mukaan rekisteristä poistaminen edellyttää yhtiön purkamista selvitysmenettelyn jälkeen, jos yhtiö on perustettu uudelleen toisessa jäsenvaltiossa osakkaiden kyseisessä perustamisvaltiossa saadun oikeushenkilöllisyyden jatkamisesta tekemän päätöksen perusteella?
Jos vastaus on kieltävä:
2)
Voidaanko SEUT 49 artiklaa ja SEUT 54 artiklaa tulkita siten, että kansallisen oikeuden säännösten mukainen velvollisuus toteuttaa selvitysmenettely – johon kuuluu yhtiön juoksevien liiketoimien päättäminen, saatavien periminen, sitoumusten täyttäminen ja yhtiön omaisuuden realisointi, velkojien tyydyttäminen tai saatavien turvaaminen, taloudellisen selonteon esittäminen näiden toimien toteuttamisesta sekä tilikirjoja ja asiakirjoja säilyttävän edustajan ilmoittaminen – ennen yhtiön purkautumista, joka toteutuu rekisteristä poistamisen hetkellä, on tarkoitukseensa soveltuva, tarpeellinen ja oikeasuhteinen ulkomaille muuttavan yrityksen velkojien, vähemmistöosakkaiden ja työntekijöiden suojelun muodossa olevaa suojelun arvoista yleistä etua koskeva toimenpide?
3)
Onko SEUT 49 artiklaa ja SEUT 54 artiklaa tulkittava siten, että sijoittautumisvapauden rajoitukset koskevat tilannetta, jossa yhtiö – muuttuakseen yritysjärjestelyssä toisen jäsenvaltion mukaan perustetuksi yhtiöksi – siirtää toiseen jäsenvaltioon sääntömääräisen kotipaikkansa muuttamatta yhtiön päätoimipaikkaa, joka jää perustamisjäsenvaltioon?”
20.
Unionin tuomioistuimen menettelyssä kirjallisia huomautuksia esittivät Puolan tasavalta, Itävallan tasavalta, Portugalin tasavalta ja Euroopan komissio. Mainitut osapuolet Portugalin tasavaltaa lukuun ottamatta sekä Polbud ja Saksan liittotasavalta osallistuivat 6.3.2017 pidettyyn istuntoon.
IV Oikeudellinen arviointi
21.
Nyt käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö koskee Polbudin aikomusta muuttaa oikeudellinen muotonsa Luxemburgin oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi rajavastuuyhtiöksi. Koska Luxemburgissa, kuten myös kaikissa muissa jäsenvaltioissa, yhtiöiden perustaminen ja toimiminen sen oikeuden perusteella edellyttää, että yhtiöllä on sääntömääräinen kotipaikka Luxemburgissa, tällaiseen hankkeeseen liittyy väistämättä sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen. (
6
) Näin näyttää myös tapahtuneen, kun Consoil merkittiin Luxemburgin yhtiörekisteriin. (
7
)
22.
Unionin tuomioistuimen käyttämän käsitteistön mukaisesti kyseessä on rajat ylittävä yritysjärjestely. Sillä tarkoitetaan yhtiön muuttumista toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi, joka syntyy tämän yritysjärjestelyn yhteydessä. (
8
)
23.
Tällaisen yritysjärjestelyn onnistuminen riippuu lähtökohtaisesti yhtä lailla lähtöjäsenvaltion kuin myös vastaanottavan jäsenvaltion oikeusjärjestyksistä. Tuomiossa VALE (
9
) oli kyse siitä, että vastaanottavassa jäsenvaltiossa säädettiin kotimaisten yhtiöiden mahdollisuudesta yritysjärjestelyyn, mutta siinä ei sallittu rajat ylittäviä yritysjärjestelyjä. Nyt tarkasteltava tapaus koskee sitä vastoin lähtöjäsenvaltion asettamia esteitä. Puolan lainsäädännön mukaan Polbudia, jonka oikeushenkilöllisyyden oli tarkoitus siirtyä Consoilille, ei nimittäin voida poistaa kaupparekisteristä, ellei sitä ole ensin asetettu selvitystilaan ja purettu.
24.
Jäljempänä on lähinnä selvitettävä, onko sijoittautumisvapaus esteenä tälle menettelytavalle. Tapauksen erityispiirteenä on se, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toteamusten mukaan rajat ylittävä yritysjärjestely ei johda yhtiön liiketoimien harjoittamisen painopisteen muuttumiseen. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, voidaanko sijoittautumisvapautta tätä taustaa vasten soveltaa (kolmas kysymys), onko kyseessä sijoittautumisvapauden rajoitus (ensimmäinen kysymys) ja voidaanko tällainen rajoitus mahdollisesti oikeuttaa (toinen kysymys).
A Kolmas ennakkoratkaisukysymys
25.
Kolmas ennakkoratkaisukysymys – jonka muotoilu on helppo ymmärtää väärin – koskee SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaan kirjatun sijoittautumisvapauden soveltamisalaa. Sitä on tarkasteltava ensin. Jos käsiteltävässä asiassa suunniteltu rajat ylittävä yritysjärjestely ei näet edes kuulu sijoittautumisvapauden soveltamisalaan, kysymykset rajoituksen olemassaolosta ja oikeuttamisesta ovat siinä tapauksessa turhia.
26.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään, kuuluuko sijoittautumisvapauden soveltamisalaan menettely, jossa yhden jäsenvaltion oikeuden mukaan perustettu yhtiö muuttuakseen yritysjärjestelyssä toisen jäsenvaltion soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi siirtää sääntömääräisen kotipaikkansa tähän toiseen jäsenvaltioon, ilman että yhtiön ”päätoimipaikka” – toisin sanoen tuomiossa Cartesio (
10
) käytettyä ilmaisua lainatakseni tosiasiallinen kotipaikka – muuttuu, vaan se jää lähtöjäsenvaltioon.
27.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yritysjärjestelytoimet ovat periaatteessa osa taloudellista toimintaa, jonka osalta jäsenvaltioiden on noudatettava sijoittautumisvapautta. (
11
) Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että tällaiset toimet kuuluvat yleisesti kyseisen perusvapauden soveltamisalaan. SEUT 49 artiklan mukaisten edellytysten on päinvastoin aina täytyttävä. Kyseisessä määräyksessä kielletään rajoitukset, jotka koskevat jäsenvaltion kansalaisen vapautta sijoittautua toisen jäsenvaltion alueelle, ja SEUT 54 artiklan mukaan jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti perustetut yhtiöt rinnastetaan luonnollisiin henkilöihin, jotka ovat jäsenvaltion kansalaisia.
28.
Näin ollen on tutkittava, onko Polbudia pidettävä SEUT 54 artiklassa tarkoitettuna yhtiönä ja voiko se siten vedota sijoittautumisvapauteen (jäljempänä 1 kohta) sekä liittyykö aiottuun yritysjärjestelyyn sijoittautuminen toisen jäsenvaltion alueelle (jäljempänä 2 kohta).
1. SEUT 54 artiklassa tarkoitettu yhtiö
29.
Oikeuskäytännön mukaan kysymys siitä, sovelletaanko SEUT 49 artiklaa yhtiöön, joka vetoaa sijoittautumisvapauteen, on SEUT 54 artiklan mukaan ennakkokysymys, johon voidaan löytää vastaus vain asiassa sovellettavasta kansallisesta oikeudesta. Jäsenvaltioilla on nimittäin mahdollisuus määritellä sekä se liityntä, jota yhtiöltä vaaditaan, jotta sitä voidaan pitää jäsenvaltion kansallisen oikeuden mukaan perustettuna yhtiönä, jolla näin ollen voi olla sijoittautumisoikeus, että se liityntä, jota vaaditaan tämän aseman ylläpitämiseksi myöhemmin. (
12
)
30.
Kun otetaan huomioon kansainvälisestä yksityisoikeudesta annetun lain 17 §:n 1 momentti, voisi vaikuttaa kyseenalaiselta, onko Polbud sääntömääräisen kotipaikkansa Luxemburgiin siirtämisen seurauksena vielä puolalainen yhtiö ja voiko se vedota tässä ominaisuudessa sijoittautumisvapauteen. Kyseisen säännöksen mukaan oikeushenkilö on nimittäin sen valtion lainsäädännön alainen, jossa sen kotipaikka sijaitsee. Puolan istunnossa esittämän väitteen mukaan Puolan lainsäätäjä ei ole täsmentänyt kotipaikan käsitettä. Jos sillä kuitenkin tarkoitetaan sääntömääräistä kotipaikkaa, tästä seuraisi, ettei Polbudia enää voida pitää Puolan oikeuden alaisena yhtiönä.
31.
Tämän selvittäminen on kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asia, eikä sitä ole tarpeen tehdä tässä yhteydessä, koska kansallinen tuomioistuin ei itse kyseenalaista sitä, että Polbud voi vedota sijoittautumisvapauteen.
2. Sijoittautuminen toiseen jäsenvaltioon
32.
Seuraavaksi on tarkasteltava, onko kyseessä SEUT 49 artiklassa tarkoitettu sijoittautuminen toiseen jäsenvaltioon.
33.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sijoittautumisen käsite on hyvin laaja, ja se merkitsee mahdollisuutta osallistua pysyvästi ja jatkuvasti muun kuin sen jäsenvaltion taloudelliseen elämään, josta on peräisin, sekä hyötyä tästä osallistumisesta. (
13
) Tämä edellyttää pysyvää läsnäoloa vastaanottavassa jäsenvaltiossa, ja sen toteamisessa on voitava nojautua objektiivisiin ja tarkastettavissa oleviin tekijöihin. (
14
)
34.
Sijoittautumisen käsitettä täsmentäessään unionin tuomioistuin on lisäksi korostanut, että kyseinen käsite merkitsee pysyväisluonteista taloudellisen toiminnan tosiasiallista harjoittamista tässä jäsenvaltiossa sijaitsevasta kiinteästä toimipaikasta käsin. (
15
) Uudemmassa oikeuskäytännössään se on päätellyt tästä, että sijoittautuminen edellyttää todellista asettautumista vastaanottavaan jäsenvaltioon ja taloudellisen toiminnan
tosiasiallista harjoittamista siellä. (
16
) Unionin tuomioistuin on kuitenkin arvioinut todellista asettautumista koskevaa perustetta toistaiseksi ainoastaan rajoituksen olemassaolon (
17
) tai rajoittavien toimenpiteiden oikeuttamisen (
18
) yhteydessä.
35.
Jos sijoittautuminen kuitenkin yhtäältä muodostaa kiistatta sijoittautumisvapauden soveltamisedellytyksen ja toisaalta vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sijoittautumisen käsite edellyttää todellista asettautumista vastaanottavaan jäsenvaltioon ja taloudellisen toiminnan tosiasiallista harjoittamista siellä, sijoittautumisvapauden soveltamisalaan olisi johdonmukaisesti kuuluttava ainoastaan sellaiset toimet, joihin liittyy sijoittautuminen todellisen asettautumisen merkityksessä.
36.
Unionin tuomioistuimen sijoittautumisen käsitteestä esittämän laajan tulkinnan valossa sijoittautumiseen riittää jo se, että toimijalla on vastaanottavassa jäsenvaltiossa sellaiset toimintaedellytykset, joiden johdosta se voi pysyvästi ja jatkuvasti harjoittaa kyseisessä jäsenvaltiossa taloudellista toimintaa. (
19
) Tämän lisäksi oikeuskäytännön mukaan riittää myös jo aikomus asettautua todellisesti toiseen jäsenvaltioon. (
20
)
37.
Nyt tarkasteltavassa tapauksessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toteamusten mukaan Polbudin liiketoimien harjoittamisen painopiste oli edelleen Puolassa. Siten ei ole mahdotonta, että yhtiö harjoittaa tästä huolimatta Luxemburgissa toimintaa, joka muodostaa oikeuskäytännössä tarkoitetun todellisen asettautumisen, tai että sen aikomuksena on tällainen asettautuminen. Jos näin on, asia kuuluu sijoittautumisvapauden soveltamisalaan. (
21
)
38.
Jos Polbudin tapauksessa on sitä vastoin kyse yksinomaan siihen sovellettavan yhtiöoikeuden muuttamisesta, sijoittautumisvapaus ei ole merkityksellinen. Sijoittautumisvapaus nimittäin antaa kylläkin talouden toimijoille unionissa vapauden valita taloudellisen toimintansa harjoittamispaikka muttei vapautta valita niihin sovellettavaa oikeutta. Sijoittautumisvapauden soveltamisalaan ei siten kuulu itsetarkoituksena toteutettava rajat ylittävä yritysjärjestely vaan ainoastaan todellisen asettautumisen yhteydessä tehtävä yritysjärjestely.
– Tuomio Cartesio
39.
Etenkään tuomiosta Cartesio (
22
) ei voida päätellä muuta. Siinä on yhtäältä todettu, että jäsenvaltiot voivat evätä kansallisen oikeutensa soveltamisalaan kuuluvilta yhtiöiltä tämän aseman säilyttämisen, jos ne siirtävät kotipaikkansa tämän toisen jäsenvaltion alueelle katkaisten siten sen liitynnän, jota perustamisjäsenvaltion kansallisen oikeuden mukaan edellytetään. (
23
) Toisaalta tuomiossa on todettu obiter dicens, että yhtiön kotipaikan siirtäminen toiseen jäsenvaltioon muuttamatta siihen sovellettavaa oikeutta on erotettava tapauksesta, joka koskee yhtiön siirtämistä toiseen jäsenvaltioon muuttamalla siihen sovellettava kansallinen oikeus niin, että yhtiö muuttaa yhtiömuotonsa sellaiseksi, johon sovelletaan sen jäsenvaltion, johon se on siirtynyt, kansallista oikeutta. (
24
)
40.
Näitä toteamuksia ei voida ymmärtää siten, että mainitussa tuomiossa olisi katsottu rajat ylittävien yritysjärjestelyjen kuuluvan sijoittautumisvapauden soveltamisalaan kunkin tosiasiallisen sijoittautumistapahtuman tosiseikoista riippumatta. Kun kyseisiä toteamuksia tarkastellaan kokonaisuutena, on pikemminkin todennäköistä, että niissä erotettiin tosiasiallisen kotipaikan siirtäminen, jossa kyseiseen yhtiöön sovellettava kansallinen oikeus ei muutu, sellaisesta kotipaikan siirtämisestä, jossa sovellettava oikeus muuttuu. Tämä päätelmä vaikuttaa väistämättömältä jo siksi, että yhtäältä mainittua obiter dictum ‑toteamusta on luettava sitä edeltävän keskeisen lausuman valossa ja toisaalta mainitun tuomion kohteena on pohjimmiltaan yhtiön tosiasiallisen kotipaikan siirtäminen. (
25
)
– Tuomio Centros ja tuomio Inspire Art
41.
Ristiriitaa ei myöskään ole tuomion Centros (
26
) ja tuomion Inspire Art (
27
) kanssa. Sikäli kuin Polbud yhden jäsenvaltion oikeuden mukaan perustettuna yhtiönä nimittäin aikoi harjoittaa taloudellista toimintaa yksinomaan toisessa jäsenvaltiossa, tämä vastaa tilannetta, jonka katsottiin mainituissa tuomioissa olevan yhteensopiva sijoittautumisvapauden kanssa. Niiden välille on kuitenkin tehtävä ero. Mainituissa tuomioissa arvioitiin tosiseikkoja sellaisen yhdessä jäsenvaltiossa perustetun yhtiön näkökulmasta, jonka aikomuksena oli sijoittautua toiseen jäsenvaltioon – yhtiön omistajan sijoittautumisvaltioon. Ennakkoratkaisupyyntöön sisältyvä kuvaus viittaa sitä vastoin siihen, että nyt käsiteltävässä asiassa toimijana on jo olemassa oleva yhtiö, joka haluaisi pelkästään muuttaa oikeudellista muotoaan.
42.
Tähän päätelmään ei vaikuta se, että Luxemburgissa rekisteriin merkittiin yhtiö ”Consoil”, joka on ilmoittanut aikomuksekseen jatkaa Polbudin oikeushenkilöllisyyttä. Puolan näkökulmasta tämä ei voi olla merkityksellistä. Kuten unionin tuomioistuin on näet korostanut, rajat ylittävät yritysjärjestelyt edellyttävät kahden kansallisen oikeuden soveltamista peräkkäin. (
28
) Kuvaannollisesti ilmaistuna Polbudilla on siten tosin jo toinen jalka Luxemburgissa, mutta sen toinen jalka on edelleen Puolassa.
3. Välipäätelmä
43.
Kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen on näin ollen vastattava, että SEUT 49 ja SEUT 54 artiklan mukaiseen sijoittautumisvapauteen kuuluu menettely, jossa yhden jäsenvaltion oikeuden mukaan perustettu yhtiö muuttuakseen yritysjärjestelyssä toisen jäsenvaltion soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi siirtää sääntömääräisen kotipaikkansa tähän toiseen jäsenvaltioon, sikäli kuin tämä yhtiö asettautuu tai aikoo asettautua todellisesti toiseen jäsenvaltioon tarkoituksenaan harjoittaa siellä tosiasiallisesti taloudellista toimintaa. Tämä ei vaikuta kyseisen jäsenvaltion toimivaltaan määritellä sekä se liityntä, jota yhtiöltä vaaditaan, jotta sitä voidaan pitää sen kansallisen oikeuden mukaan perustettuna yhtiönä, että se liityntä, jota vaaditaan tämän aseman ylläpitämiseksi myöhemmin.
B Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
44.
Siltä varalta, että Polbud on todellisesti asettautunut Luxemburgiin, mitä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava, seuraavaksi on tarkasteltava ensimmäistä ennakkoratkaisukysymystä. Sillä pyritään selventämään, onko kyseessä sijoittautumisvapauden rajoitus, jos rajat ylittävän yritysjärjestelyn toteuttamiseksi vaadittava kyseisen yhtiön poistaminen lähtöjäsenvaltion kaupparekisteristä edellyttää yhtiön purkautumista selvitysmenettelyn jälkeen.
45.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sijoittautumisvapauden rajoituksina on pidettävä kaikkia toimia, joilla kielletään tämän vapauden käyttäminen, haitataan sitä tai tehdään se vähemmän houkuttelevaksi. (
29
)
46.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tietojen mukaan puolalaisen yhtiön kotipaikan siirtäminen unionin sisällä ei johda kansainvälisestä yksityisoikeudesta annetun lain 19 §:n 1 momentin nojalla oikeushenkilöllisyyden menettämiseen. Henkilöllisyys säilyy myös, jos yhtiöön sovellettava oikeus muuttuu. Puolan oikeudessa tunnustetaan siten lähtökohtaisesti, että Consoil voi jatkaa Polbudin oikeushenkilöllisyyttä. Päätös kotipaikan siirtämisestä ulkomaille merkitsee kuitenkin samanaikaisesti KSH:n 270 §:n 2 kohdan, luettuna yhdessä 272 §:n kanssa, nojalla yhtiön purkautumista selvitysmenettelyn toteuttamisen jälkeen.
47.
Rajat ylittävän yritysjärjestelyn toteuttamisen estää kuitenkin se, että Puolan viranomaiset kieltäytyvät poistamasta Polbudia kaupparekisteristä, ellei se ole ensin purkautunut selvitysmenettelyn jälkeen. Kyseessä on näin ollen sijoittautumisvapauden rajoitus. (
30
)
48.
Ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on siten vastattava, että siinä tapauksessa, että jäsenvaltion oikeuden mukaan perustettu yhtiö todellisesti asettautuu tai aikoo asettautua toiseen jäsenvaltioon tarkoituksenaan harjoittaa siellä tosiasiallisesti taloudellista toimintaa ja muuttuu tämän toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi, sijoittautumisvapautta rajoitetaan soveltamalla kansallisia säännöksiä, joiden mukaan kyseisen yhtiön poistaminen lähtöjäsenvaltion kaupparekisteristä edellyttää sen purkautumista selvitysmenettelyn jälkeen.
C Toinen ennakkoratkaisukysymys
49.
Näin ollen on tarkasteltava vielä toista ennakkoratkaisukysymystä. Sillä pyritään lähinnä selvittämään, onko velvollisuus toteuttaa selvitysmenettely oikeasuhteinen keino suojella rajat ylittävän yritysjärjestelyn toteuttavan yhtiön velkojia, vähemmistöosakkaita ja työntekijöitä.
50.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuvauksen mukaan selvitysmenettelyyn kuuluu yhtiön juoksevien liiketoimien päättäminen, saatavien periminen, sitoumusten täyttäminen ja yhtiön omaisuuden realisointi, velkojien tyydyttäminen tai saatavien turvaaminen, taloudellisen selonteon esittäminen näiden toimien toteuttamisesta sekä tilikirjoja ja asiakirjoja säilyttävän edustajan ilmoittaminen. Se edeltää yhtiön purkautumista, joka tapahtuu sillä hetkellä, jona yhtiö poistetaan rekisteristä.
51.
SEUT 51 ja SEUT 52 artiklassa mainittuja tapauksia lukuun ottamatta sijoittautumisvapauden rajoitus voidaan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan hyväksyä ainoastaan, jos sitä voidaan pitää oikeutettuna yleistä etua koskevista pakottavista syistä. Tällaisessa tapauksessa rajoituksella on kuitenkin kyettävä toteuttamaan kyseessä oleva tavoite, eikä rajoituksella saada ylittää sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. (
31
)
52.
Tarkastelen seuraavaksi ensin Puolan väitettä, jonka mukaan vaatimus yhtiön selvitysmenettelystä on perusteltu jo väärinkäytösten torjumiseen liittyvistä syistä (jäljempänä 1 kohta). Sen jälkeen käsittelen ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ennakkoratkaisukysymyksessään mainitsemia velkojien, vähemmistöosakkaiden ja työntekijöiden etuja (jäljempänä 2 kohta).
1. Väärinkäytösten torjuminen
53.
Puolan näkemyksen mukaan riidanalaisessa yritysjärjestelyssä on kyse keinotekoisesta järjestelystä, jolle ei ole taloudellisia perusteita. Yhtiön likvidaatio on soveltuva toimenpide, jolla yrityksiä estetään kiertämästä kansallista oikeutta.
54.
Puolan väite on tarpeeton siltä osin kuin se perustuu siihen olettamaan, että Polbudin aikomuksena on yksinomaan muuttaa siihen sovellettavaa yhtiöoikeutta. Kuten edellä todettiin, tämä ei nimittäin kuuluisi sijoittautumisvapauden soveltamisalaan. Jos nyt tarkasteltava tapaus sitä vastoin kuuluu sijoittautumisvapauden soveltamisalaan siksi, että Polbud harjoittaa tosiasiallisesti taloudellista toimintaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa, Puolan väitteeseen ei voida yhtyä.
55.
On tosin kiistatonta, että oikeussubjektit eivät saa käyttää unionin oikeusnormeja väärin. (
32
) Yleinen velvoite toteuttaa selvitysmenettely ylittää kuitenkin sen, mikä on tarpeen tällaisten väärinkäytösten estämiseksi, vastaahan se viime kädessä kiellettyä yleistä väärinkäytöksen olettamaa. (
33
) Sikäli kuin rajat ylittävä yritysjärjestely toteutetaan yksittäistapauksessa vilpillisistä syistä, jäsenvaltiot voivat ryhtyä petosten estämiseksi tai sanktioimiseksi tähän tarkoitukseen soveltuviin toimenpiteisiin. (
34
)
2. Velkojien, vähemmistöosakkaiden ja työntekijöiden etujen suojelu
56.
Velkojien, vähemmistöosakkaiden ja työntekijöiden edut ovat yleistä etua koskevia pakottavia syitä. (
35
) Ei kuitenkaan ole nähtävissä, että velvollisuus toteuttaa selvitysmenettely soveltuisi mainittujen ryhmien etujen suojelemiseen. Sillä päinvastoin estetään tai kielletään rajat ylittävät yritysjärjestelyt silloinkin, kun nämä edut eivät ole uhattuina. (
36
)
57.
Tällainen toimenpide vaikuttaa päinvastoin suorastaan haitalliselta. Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin nimittäin toteaa, selvitysmenettely on viime kädessä suunnattu yhtiön oikeudellisen olemassaolon päättämiseen. Se johtaa siten siihen, että yhtiön yksityisten velkojien kannalta niiden siihenastinen sopimuspuoli katoaa, yhtiön kaikkien työntekijöiden työsuhteet purkautuvat ja vähemmistöosakkaat, kuten myös muut osakkaat, ovat riippuvaisia selvitysmenettelyssä rahaksi muuttamisesta saaduista varoista.
58.
Käänteisesti tämä ei kuitenkaan tarkoita, ettei jäsenvaltio voisi asettaa rajat ylittäville yritysjärjestelyille ehtoja ja edellytyksiä yleisten etujen suojelemiseksi. Tällaisten toimenpiteiden on kuitenkin oltava suhteellisuusperiaatteen mukaisia. Tarkastelen jäljempänä tältä osin lähemmin velkojien (a kohta), vähemmistöosakkaiden (b kohta) ja työntekijöiden (c kohta) tilannetta.
a) Velkojien suoja
59.
Velkojien suojan osalta merkityksellisiä voivat olla ainoastaan yhtiön nykyisten velkojien edut. Kun Polbud nimittäin toimii rajat ylittävän yritysjärjestelyn toteuttamisen jälkeen luxemburgilaisen yhtiön oikeudellisessa muodossa edelleen myös Puolassa, mahdolliset velkojat ovat tietoisia siitä, etteivät yhtiön sisäiset ja ulkoiset suhteet määräydy Puolan oikeuden perusteella. (
37
)
60.
Vaarana on kuitenkin, että yritysjärjestely vaikuttaa haitallisesti nykyisten velkojien etuihin. Yhtiöön voitaisiin etenkin soveltaa sen jälkeen lievempiä pääomaturvaa ja vastuuta koskevia sääntöjä. Tästä syystä moitittavaa ei olisi siinä, jos näiden velkojien olisi mahdollista vaatia asianmukaisia vakuuksia, sikäli kuin ne pystyvät osoittamaan, että niiden saatavat ovat yritysjärjestelyn vuoksi vaarassa jäädä saamatta. (
38
)
61.
Sikäli kuin Puola väittää lisäksi, että velkojien tilanne heikentyisi yritysjärjestelyn myötä myös menettelyoikeudelliselta kannalta, ja viittaa tältä osin siihen, että velkojien olisi nostettava kanteita yhtiötä vastaan toisen jäsenvaltion tuomioistuimissa, tämä väite ei vakuuta. Kuten ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toteamuksista ilmenee, on nimittäin niin, että jos yhtiön tosiasiallinen kotipaikka säilyy Puolassa, kanne sitä vastaan voidaan oletettavasti edelleen nostaa siellä. (
39
)
b) Vähemmistöosakkaiden suoja
62.
Yhtiöön sovellettavan oikeuden muuttuminen voisi lisäksi vaikuttaa niiden osakkaiden asemaan, jotka ovat mahdollisesti vastustaneet tuloksetta yritysjärjestelyn toteuttamista. Yhtiöön sovellettava uusi oikeus tuo nimittäin mahdollisesti mukanaan muutoksia osakkaiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin. Tässä tilanteessa vaikuttaisi oikeasuhteiselta antaa kyseisille osakkaille mahdollisuus luopua osuudestaan yhtiössä asianmukaiseen hintaan. (
40
)
c) Työntekijöiden suoja
63.
Kun tarkastellaan lisäksi työntekijöiden etujen suojelua, on ensinnäkin huomautettava, ettei ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin eivätkä asianosaiset ole tarkastelleet lähemmin tätä seikkaa. Toiseksi Polbudin tapauksessa ei myöskään ole viitteitä työpaikkojen siirtämisestä tai vähentämisestä.
64.
Yritysjärjestely ja siihen liittyvä yhtiön sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen voisivat kuitenkin vaikuttaa tiettyihin työntekijöiden oikeuksiin, jotka liittyvät sääntömääräiseen kotipaikkaan. Tällä tarkoitetaan ensisijaisesti yhteistoimintaa yrityksissä, toisin sanoen työntekijöiden osallistumista yrityksen johtamiseen. (
41
) Yhtiöoikeudessa, jonka soveltamisalaan yhtiö kuuluu yritysjärjestelyn jälkeen, voidaan mahdollisesti säätää työntekijöiden suppeammista osallistumisoikeuksista.
65.
Tältä osin rajat ylittävällä yritysjärjestelyllä on mahdollisesti sama vaikutus työntekijöiden oikeuksiin kuin rajat ylittävällä sulautumisella. (
42
) Jälkimmäisestä unionin lainsäätäjä on säätänyt erikseen direktiivissä 2005/56, (
43
) jonka 16 artiklaan sisältyy työntekijöiden etujen suojaamiseksi erityinen säännös, jolla pyritään lähinnä saavuttamaan neuvotteluratkaisu. Tästä syystä on ongelmatonta, jos yhtiön, joka toteuttaa rajat ylittävän yritysjärjestelyn, lähtöjäsenvaltio vaatii vastaavien säännösten noudattamista.
3. Välipäätelmä
66.
Toiseen ennakkoratkaisukysymykseen on siten vastattava, että yleinen velvollisuus toteuttaa selvitysmenettely ei ole oikeasuhteinen keino suojella rajat ylittävän yritysjärjestelyn toteuttavan yhtiön velkojia, vähemmistöosakkaita ja työntekijöitä.
V Ratkaisuehdotus
67.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Sąd Najwyższyn ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1)
SEUT 49 ja SEUT 54 artiklan mukaiseen sijoittautumisvapauteen kuuluu menettely, jossa yhden jäsenvaltion oikeuden mukaan perustettu yhtiö muuttuakseen yritysjärjestelyssä toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi siirtää sääntömääräisen kotipaikkansa tähän toiseen jäsenvaltioon, sikäli kuin tämä yhtiö asettautuu tai aikoo asettautua todellisesti toiseen jäsenvaltioon tarkoituksenaan harjoittaa siellä tosiasiallisesti taloudellista toimintaa. Tämä ei vaikuta kyseisen jäsenvaltion toimivaltaan määritellä sekä se liityntä, jota yhtiöltä vaaditaan, jotta sitä voidaan pitää sen kansallisen oikeuden mukaan perustettuna yhtiönä, että se liityntä, jota vaaditaan tämän aseman ylläpitämiseksi myöhemmin.
2)
Siinä tapauksessa, että jäsenvaltion oikeuden mukaan perustettu yhtiö todellisesti asettautuu tai aikoo asettautua toiseen jäsenvaltioon tarkoituksenaan harjoittaa siellä tosiasiallisesti taloudellista toimintaa ja muuttuu tämän toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi, sijoittautumisvapautta rajoitetaan soveltamalla kansallisia säännöksiä, joiden mukaan kyseisen yhtiön poistaminen lähtöjäsenvaltion kaupparekisteristä edellyttää sen purkautumista selvitysmenettelyn jälkeen.
3)
Yleinen velvollisuus toteuttaa selvitysmenettely ei ole oikeasuhteinen keino suojella yhden jäsenvaltion oikeuden mukaan perustetun yhtiön, joka muuttuu toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi, velkojia, vähemmistöosakkaita ja työntekijöitä.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	Tuomio 27.9.1988, Daily Mail and General Trust (81/87, EU:C:1988:456); tuomio 9.3.1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126); tuomio 5.11.2002, Überseering (C‑208/00, EU:C:2002:632); tuomio 30.9.2003, Inspire Art (C‑167/01, EU:C:2003:512); tuomio 13.12.2005, SEVIC Systems (C‑411/03, EU:C:2005:762); tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723) ja tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440). Johdetun oikeuden tasolla tätä alaa ei toistaiseksi ole juurikaan säännelty lähemmin, ks. kuitenkin pääomayhtiöiden rajat ylittävistä sulautumisista 26.10.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/56/EY (EUVL 2005, L 310, s. 1) ja eurooppayhtiön (SE) säännöistä 8.10.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2157/2001 (EYVL 2001, L 294, s. 1).
(
3
)	Kahteen kertaan lasketut pois lukien esim. unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön tietokannassa on tällä hetkellä peräti 559 tieteellistä julkaisua, joissa käsitellään suoraan alaviitteessä 2 mainittuja perustavia tuomioita (ks. curia.europa.eu).
(
4
)	Baijerilainen koomikko, kabaree-esiintyjä, kirjailija ja lukuisien lentävien lauseiden keksijä (1882–1948).
(
5
)	Ks. Luxemburgin suurherttuakunnan virallinen lehti, Recueil des Sociétés et Associations, C - no 1841, 31.7.2013, s. 88334–88342.
(
6
)	Pyrkimykset kotipaikan rajat ylittävää siirtämistä käsittelevän johdetun oikeuden antamiseksi 14. yhtiöoikeudellisen direktiivin yhteydessä eivät ole toistaiseksi tuottaneet tulosta. Eurooppalaisen yhtiöoikeuden tulevaisuudesta 14.6.2012 antamassaan päätöslauselmassa (P7_TA(2012)0259) Euroopan parlamentti toisti kehotuksensa komissiolle esittää asiaa käsittelevä lainsäädäntöehdotus. Komissio tunnusti 12.12.2012 antamassaan tiedonannossa (Toimintasuunnitelma: eurooppalainen yhtiöoikeus sekä yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä – nykyaikainen oikeudellinen kehys aiempaa sitoutuneemmille osakkeenomistajille ja kestävää liiketoimintaa harjoittaville yrityksille, COM(2012) 740 final) lähtökohtaisesti tämän aiheen tärkeyden ja toteutti myöhemmin sitä koskevan kuulemismenettelyn (ks. http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2013/seat-transfer/docs/summary-of-responses_en.pdf). Muihin toimiin ei ilmeisestikään ole vielä ryhdytty.
(
7
)	Toiminnallisesti samankaltainen tulos voitaisiin saavuttaa ehkä edellä alaviitteessä 2 mainitun direktiivin 2005/56/EY mukaisesti rajat ylittävällä sulautumisella. Siinä sulautuva yhtiö kuitenkin purkautuu eikä säilytä oikeudellista identiteettiään (ks. direktiivin 2 artiklan 2 kohta).
(
8
)	Ks. tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 19 ja 23 kohta).
(
9
)	Ks. tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440).
(
10
)	Ks. tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, 47 kohta).
(
11
)	Tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 24 kohta) ja tuomio 13.12.2005, SEVIC Systems (C‑411/03, EU:C:2005:762, 19 kohta).
(
12
)	Ks. tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, 109 ja 110 kohta); tuomio 29.11.2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, 26 ja 27 kohta) ja tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 28 ja 29 kohta).
(
13
)	Ks. tuomio 21.6.1974, Reyners (2/74, EU:C:1974:68, 21 kohta); tuomio 30.11.1995, Gebhard (C‑55/94, EU:C:1995:411, 25 kohta); tuomio 14.9.2006, Centro di Musicologia Walter Stauffer (C‑386/04, EU:C:2006:568, 18 kohta) ja tuomio 26.10.2010, Schmelz (C‑97/09, EU:C:2010:632, 37 kohta).
(
14
)	Ks. tuomio 14.9.2006, Centro di Musicologia Walter Stauffer (C‑386/04, EU:C:2006:568, 19 kohta) ja tuomio 26.10.2010, Schmelz (C‑97/09, EU:C:2010:632, 38 kohta).
(
15
)	Tuomio 25.7.1991, Factortame ym. (C‑221/89, EU:C:1991:320, 20 kohta) ja tuomio 4.10.1991, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta (C‑246/89, EU:C:1991:375, 21 kohta).
(
16
)	Ks. tuomio 12.9.2006, Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas (C‑196/04, EU:C:2006:544, 54 kohta); tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 34 kohta) ja tuomio 21.12.2016, AGET Iraklis (C‑201/15, EU:C:2016:972, 51 kohta).
(
17
)	Ks. tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 34 kohta) ja tuomio 21.12.2016, AGET Iraklis (C‑201/15, EU:C:2016:972, 51 kohta).
(
18
)	Tuomio 12.9.2006, Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas (C‑196/04, EU:C:2006:544, 54 kohta).
(
19
)	Ks. tuomio 11.12.2003, Schnitzer (C‑215/01, EU:C:2003:662, 32 kohta). Yksittäistapauksessa voi riittää jo tilojen vuokraaminen ammattikäyttöä varten; ks. tuomio 18.6.1985, Steinhauser (197/84, EU:C:1985:260, 16 kohta) ja tuomio 4.12.1986, komissio v. Saksa (205/84, EU:C:1986:463, 21 kohta). Pelkkä vastaanottavassa jäsenvaltiossa rekisteröityminen ei sitä vastoin ole riittävää; ks. tuomio 25.7.1991, Factortame ym. (C‑221/89, EU:C:1991:320, 21 kohta).
(
20
)	Ks. tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 35 kohta).
(
21
)	Saanen viitata tältä osin Polbudin edustajan istunnossa esittämiin toteamuksiin, joiden mukaan yhtiö on ennakkoratkaisupyynnössä esitetystä kuvauksesta poiketen siirtänyt toimintansa kokonaan Luxemburgiin eikä harjoita enää taloudellista toimintaa Puolassa. Tämän seikan tyhjentävä arviointi on kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asia.
(
22
)	Tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723).
(
23
)	Tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, 110 kohta).
(
24
)	Tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, 111 kohta).
(
25
)	Ks. tuomion 47 kohta.
(
26
)	Tuomio 9.3.1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126).
(
27
)	Tuomio 30.9.2003, Inspire Art (C‑167/01, EU:C:2003:512).
(
28
)	Ks. tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 37 kohta).
(
29
)	Ks. tuomio 30.11.1995, Gebhard (C‑55/94, EU:C:1995:411, 37 kohta); tuomio 17.10.2002, Payroll ym. (C‑79/01, EU:C:2002:592, 26 kohta); tuomio 5.10.2004, CaixaBank France (C‑442/02, EU:C:2004:586, 11 kohta); tuomio 29.11.2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, 36 kohta) ja tuomio 21.12.2016, AGET Iraklis (C‑201/15, EU:C:2016:972, 48 kohta).
(
30
)	Ks. vastaavasti tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, 112 kohta ja sitä seuraava kohta).
(
31
)	Ks. tuomio 30.11.1995, Gebhard (C‑55/94, EU:C:1995:411, 37 kohta); tuomio 15.5.1997, Futura Participations ja Singer (C‑250/95, EU:C:1997:239, 26 kohta); tuomio 12.9.2006, Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas (C‑196/04, EU:C:2006:544, 47 kohta); tuomio 29.11.2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, 42 kohta) ja tuomio 21.12.2016, AGET Iraklis (C‑201/15, EU:C:2016:972, 61 kohta). Ks. myös tuomio 16.12.2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, 113 kohta).
(
32
)	Ks. tuomio 12.5.1998, Kefalas ym. (C‑367/96, EU:C:1998:222, 20 kohta); tuomio 23.3.2000, Diamantis (C‑373/97, EU:C:2000:150, 33 kohta); tuomio 21.2.2006, Halifax ym. (C‑255/02, EU:C:2006:121, 68 kohta); tuomio 13.3.2014, SICES ym. (C‑155/13, EU:C:2014:145, 29 kohta) ja tuomio 28.7.2016, Kratzer (C‑423/15, EU:C:2016:604, 37 kohta).
(
33
)	Ks. vastaavasti tuomio 4.3.2004, komissio v. Ranska (C‑334/02, EU:C:2004:129, 27 kohta); tuomio 9.11.2006, komissio v. Belgia (C‑433/04, EU:C:2006:702, 35 kohta); tuomio 28.10.2010, Établissements Rimbaud (C‑72/09, EU:C:2010:645, 34 kohta) ja tuomio 5.7.2012, SIAT (C‑318/10, EU:C:2012:415, 38 kohta).
(
34
)	Ks. tuomio 9.3.1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126, 38 kohta).
(
35
)	Ks. tuomio 5.11.2002, Überseering (C‑208/00, EU:C:2002:632, 92 kohta); tuomio 13.12.2005, SEVIC Systems (C‑411/03, EU:C:2005:762, 28 kohta) ja tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 39 kohta).
(
36
)	Tuomio 13.12.2005, SEVIC Systems (C‑411/03, EU:C:2005:762, 30 kohta) ja tuomio 12.7.2012, VALE (C‑378/10, EU:C:2012:440, 40 kohta).
(
37
)	Ks. tuomio 9.3.1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126, 36 kohta) ja tuomio 30.9.2003, Inspire Art (C‑167/01, EU:C:2003:512, 135 kohta).
(
38
)	Ks. analogisesti osakeyhtiöiden sulautumisesta 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/35/EU (EUVL 2011, L 110, s. 1) 13 artiklan 2 kohdan toinen alakohta ja tuomio 9.3.1999, Centros (C‑212/97, EU:C:1999:126, 37 kohta).
(
39
)	Tämä pätee joka tapauksessa tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1; ns. Bryssel Ia ‑asetus) soveltamisalalla, ks. sen 4 artiklan 1 kohta, luettuna yhdessä 63 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa. Lisäksi myös maksukyvyttömyyslainsäädännön osalta puolalaisten tuomioistuinten on katsottava olevan kansainvälisesti toimivaltaisia, koska käsiteltävän asian olosuhteissa maksukyvyttömyysmenettelyistä 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/848 (EUVL 2015, L 141, s. 19) 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhtiön pääintressien keskuksen on katsottava sijaitsevan Puolassa. Ks. tässä yhteydessä myös tuomio 10.12.2015, Kornhaas (C‑594/14, EU:C:2015:806).
(
40
)	Ks. vastaavasti julkisista ostotarjouksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY (EUVL 2004, L 142, s. 12) 16 artiklan 2 kohta.
(
41
)	Yhtiön sääntömääräisellä kotipaikalla ei sitä vastoin ole yleensä merkitystä yrityksen sisällä luotujen oikeuksien eli niiden oikeuksien, joilla suojataan henkilöstön konkreettisia oikeuksia, suojan laajuuden kannalta.
(
42
)	Ks. edellä alaviitteessä 2 mainitun direktiivin 2005/56 johdanto-osan 13 perustelukappale.
(
43
)	Mainittu edellä alaviitteessä 2.