62002CC0422_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Nyt esillä olevassa valituksessa on kyse polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(2) (jäljempänä perusasetus) 9 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun syrjimättömyyden periaatteen soveltamisesta. Esille tulee kysymys edellä mainitun periaatteen soveltamisesta silloin, kun erillisiä polkumyynnin vastaisia tutkimuksia tehdään kahdesta eri maaryhmästä peräisin oleville saman tyyppisille tavaroille: alkuperäinen tutkimus koskee toista maaryhmää ja voimassaolon päättymisen tarkastelu(3) toista maaryhmää. Jos alkuperäinen tutkimus ei johda tullimaksujen määräämiseen, kuinka laajalle ulottuu yhteisön viranomaisten velvollisuus keskeyttää voimassaolon päättymistä koskevaan tarkasteluun perustuvien tullimaksujen kantaminen? Nyt esillä olevassa asiassa pohditaan erityisesti sitä, kuinka laajalle tällaista velvollisuutta on sovellettava taannehtivasti?
Asiaa koskeva polkumyynnin vastainen lainsäädäntö
2. Perusasetus annettiin osittain siksi, että käytäntö saataisiin vastaamaan Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä vuonna 1994 perustetussa polkumyyntikoodissa(4) asetettuja velvoitteita, ja sen mukaan komissio tekee polkumyyntiä koskevat tutkimukset kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa, jossa jäsenvaltiot ovat edustettuina, ja voi määrätä väliaikaisia tulleja, kun taas neuvosto määrää lopulliset tullit. Perusasetuksen 5 artiklassa säädetään, että perusasetuksen 6 artiklan mukainen tutkimusmenettely aloitetaan yhteisön tuotannonalan tekemän valituksen perusteella.
3. Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Väliaikaisia tulleja voidaan määrätä – – jos polkumyynti ja yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko on väliaikaisesti vahvistettu ja jos yhteisön etu vaatii toimia tällaisen vahingon estämiseksi.” 7 artiklan 3 kohdan mukaan väliaikaisten tullien kantaminen varmistetaan vakuudella.
4. Perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Jos tosiasioiden perusteella lopullisesti todetaan, että polkumyyntiä ja siitä aiheutunutta vahinkoa on olemassa, ja jos yhteisön etu vaatii toimintaa – – neuvosto ottaa käyttöön lopullisen polkumyyntitullin yksinkertaisella enemmistöllä komission ehdotuksesta, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan. – – ”
5. Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Sellaisen mistä tahansa tulevan tuonnin osalta, josta on todettu, että se tapahtuu polkumyynnillä ja että siitä aiheutuu vahinkoa, otetaan syrjimättömällä tavalla käyttöön polkumyyntitulli, jonka määrä on tapauskohtaisesti asianmukainen, – – .”
6. Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan sanamuoto muistuttaa paljon seuraavaa polkumyyntikoodin 9 artiklan 2 kohtaa: ”Milloin polkumyyntitullia määrätään kannettavaksi jostain tuotteesta, on sitä kannettava tuotteen maahan tuonnista oikean määräisenä ilman syrjintää riippumatta siitä, mistä lähteestä tuote on peräisin, kun tuonti tapahtuu polkumyynnillä ja aiheuttaa vahinkoa. – – ”
7. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on kyseessä viimeksi mainittu määräys, johon valittaja vetoaa ja jossa tuodaan esiin tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT 1947) I artiklassa sovittu suosituimmuuslausekkeen ilmaus, jonka mukaan ”tuonti- tai vientitullien ja kaikenlaisten muiden maksujen suhteen, jotka on määrätty suoritettaviksi maahantuonnin tai maastaviennin yhteydessä – – mikä tahansa etu, suosio, etuoikeus tai vapautus, minkä jokin sopimuspuolista suo jollekin jostakin toisesta maasta peräisin olevalle tai sinne tarkoitetulle tuotteelle, on myönnettävä heti ja ehdoitta vastaavanlaiselle tuotteelle, joka on peräisin jonkin muun sopimuspuolen alueelta tai on sinne tarkoitettu”.
8. Perusasetuksen 11 artiklassa säädetään käyttöön otettujen tullien voimassaoloajasta, uudelleentarkastelusta ja palautuksista. Tämän artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Polkumyyntitoimenpiteen voimassaolo päättyy viisi vuotta sen käyttöön ottamisen jälkeen tai viisi vuotta sen päivän jälkeen, jona viimeisimmän polkumyyntiä ja vahinkoa koskevan tarkastelun päätelmä tehtiin, ellei tarkastelussa todeta, että toimenpiteen voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti polkumyynnin ja vahingon jatkumiseen tai toistumiseen. Tarkastelu tehdään joko komission aloitteesta tai yhteisön tuottajien tekemästä tai niiden puolesta tehdystä valituksesta, ja toimenpide on voimassa tarkastelun tuloksia odotettaessa.
Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä tarkastellaan, jos pyyntöön sisältyy riittävästi todisteita polkumyynnin ja vahingon toistumisen tai jatkumisen todennäköisyydestä toimenpiteen päättyessä. – – ”
9. Komissio voi myös toteuttaa perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisen välivaiheen tarkastelun, kun on kulunut vähintään vuosi lopullisen tullin käyttöön ottamisesta, ratkaistakseen, onko tullin kantaminen edelleen aiheellista ja riittävää vai ovatko asiaan liittyvät olosuhteet muuttuneet merkittävästi.
10. Perusasetuksen 11 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Tämän asetuksen asianmukaisia säännöksiä, jotka koskevat tutkimusmenettelyjä ja tutkimuksen suorittamista, lukuun ottamatta määräaikoja koskevia säännöksiä, sovelletaan 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti suoritettavaan tarkasteluun. – – ”
Asiaan liittyvät polkumyynnin vastaiset menettelyt
11. Nyt esillä oleva asia koskee sellaisten tuotteiden maahantuontia, joista käytetään nimitystä suuret alumiinielektrolyyttikondensaattorit (jäljempänä elektrolyyttikondensaattorit), vaikka näyttää olevan yleisesti tiedossa, että termi ”suuri” ei sovi tähän yhteyteen. Kondensaattorit ovat sähköisiä komponentteja, jotka voivat varastoida ja myöhemmin vapauttaa sähköenergiaa. Kondensaattoreita käytetään virtapiireinä käytännöllisesti katsoen kaikentyyppisissä sähkölaitteissa tietokone- ja televiestintäalalla, instrumentoinnissa, teollisuudessa, puolustusteollisuudessa, autoalalla ja muilla kulutustavaratuotannon aloilla. Nyt vireillä olevissa menettelyissä tarkasteltavia kondensaattoreita eli elektrolyyttikondensaattoreita käytetään erityisesti sähköisten kestokulutushyödykkeiden kuten televisiovastaanottimien, videonauhureiden ja mikrotietokoneiden tehosyötössä.
12. Lopullinen polkumyyntitulli otettiin käyttöön tiettyjä Japanista lähtöisin olevia elektrolyyttikondensaattoreita varten ja sitä alettiin soveltaa 4.12.1992 alkaen.(5) Tämän tullin kantaminen oli lopetettava perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti 4.12.1997. Tiettyä tällaista Koreasta ja Taiwanista lähtöisin olevaa tuontia varten otettiin käyttöön lopullinen tulli, joka tuli voimaan 19.6.1994.(6) Komissio ilmoitti 27.11.1997 käynnistävänsä tutkimuksen, joka koski Yhdysvalloista ja Thaimaasta lähtöisin olevaa elektrolyyttikondensaattorien tuontia.(7)
13. Komissio ilmoitti 3.12.1997, jolloin Japanista lähtöisin olevaan tuontiin sovellettavat tullit oli viimeistään poistettava asetuksen N:o 3482/92 nojalla, kyseisen tullin voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun aloittamisesta yhteisön tuottajien pyynnöstä sekä välivaiheen tarkastelun aloittamisesta omasta aloitteestaan.(8) Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaan tulli on voimassa voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun tuloksia odotettaessa. 7.4.1998 ilmoitettiin Koreasta ja Taiwanista peräisin olevaan tuontiin sovellettavia toimenpiteitä koskevan välivaiheen tarkastelun aloittamisesta.(9)
14. Komissio päätteli Yhdysvalloista ja Thaimaasta lähtöisin olevia elektrolyyttikondensaattoreita koskevan tutkimuksensa perusteella, että polkumyynnillä maahan tuoduista tuotteista aiheutui aineellista haittaa yhteisön teollisuudelle ja että polkumyyntitullien käyttöön ottaminen oli yhteisön edun mukaista. Näin ollen komissio määräsi väliaikaisen tullin kannettavaksi kuuden kuukauden ajan 28.8.1998 alkaen.(10) Tätä tullia ei kannettu, vaan se varmistettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti vakuudella.
15. Tämän jälkeen komissio ehdotti neuvostolle kyseiseen tuontiin sovellettavia lopullisia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä. Neuvosto ei hyväksynyt ehdotusta perusasetuksen 6 artiklan 9 kohdassa säädetyssä 15 kuukauden määräajassa. Näin ollen Yhdysvalloista ja Thaimaasta lähtöisin olevalle tuonnille ei määrätty lopullisia toimenpiteitä ja väliaikaisten toimenpiteiden voimassaolo päättyi 28.2.1999. Kyseisestä tuonnista ei myöskään kannettu lopullisesti väliaikaisia tullimaksuja.
16. Komissio päätyi Japanista, Koreasta ja Taiwanista peräisin olevaan tuontiin sovellettavien toimenpiteiden uudelleentarkastelussa toteamaan myös, että siitä aiheutui pysyvää aineellista haittaa yhteisön teollisuudelle ja että oli yhteisön edun mukaista saattaa kyseiseen tuontiin sovellettavat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet uudelleen voimaan. Koska tullia ei ollut kannettu Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevalta tuonnilta, komissio ehdotti neuvostolle Japanista, Koreasta ja Taiwanista peräisin olevaan tuontiin sovellettavien toimenpiteiden päättämistä. Neuvosto hyväksyi ehdotuksen asetuksella N:o 173/2000(11) (jäljempänä riidanalainen asetus).
17. Riidanalaista asetusta oli sen 3 artiklan toisen kohdan nojalla sovellettava taannehtivasti 28.2.1999 alkaen eli siitä päivästä, jolloin Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevaan tuontiin sovellettavien väliaikaisten tullien kantaminen oli päätetty.
18. Perusteet toimenpiteiden päättämiselle ja taannehtivalle soveltamiselle annettiin kyseisen asetuksen johdanto-osan 133–139 perustelukappaleessa. Johdanto-osan 132–135 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(133)	Yhdysvaltoja ja Thaimaata koskeva uusi tutkimus ja molemmat nyt suoritettavat tarkastelut toteutettiin suurelta osin samanaikaisesti. Kuten edellä on esitetty, kyseisissä tarkasteluissa on tehty saman tarkasteltavana olevan tuotteen osalta oikeastaan samat päätelmät kuin Amerikan yhdysvaltoja ja Thaimaata koskevassa uudessa menettelyssä. Päätelmissä esitetään Japanista, Korean tasavallasta ja Taiwanista tulevassa viennissä käyttöönotettujen lopullisten toimenpiteiden muuttamista.
Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa kuitenkin säädetään, että sellaisen mistä tahansa tulevan tuonnin osalta, josta on todettu, että se tapahtuu polkumyynnillä ja että siitä aiheutuu vahinkoa, otetaan syrjimättömällä tavalla käyttöön polkumyyntitulli.
(134)	Tämän vuoksi katsotaan, että koska Amerikan yhdysvaltoihin ja Thaimaahan ei sovelleta toimenpiteitä, tähän tutkimukseen perustuvalla toimenpiteiden käyttöönotolla Japanista, Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevassa tuonnissa syrjittäisiin viimeksi mainittuja.
(135)	Edellä esitetyn perusteella on johdonmukaisen lähestymistavan turvaamiseksi ja perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetyn syrjimättömyyden periaatteen noudattamiseksi tarpeen päättää Japanista, Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien elektrolyyttikondensaattoreiden tuontia koskevat menettelyt ilman polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönottoa.”
19. Eräs japanilainen viejä totesi, että syrjinnän välttämiseksi Japanista peräisin olevalta tuonnilta kannettava tulli oli päätettävä taannehtivasti 3.12.1997 alkaen eli siitä päivästä, jolloin uudelleen tarkastelu oli käynnistetty, ja että niin kauan kuin tuo tarkastelu oli kesken, Japanista peräisin olevalta tuonnilta kannettiin tullia, kun taas Pohjois-Amerikan yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevalta tuonnilta ei kannettu minkäänlaista tullia.
20. Neuvosto päätti kuitenkin, että tullin kantaminen päätettäisiin taannehtivasti vasta 28.2.1999 alkaen, ja perusteli päätöksensä edellä mainitun asetuksen johdanto-osan 137 ja 138 perustelukappaleessa:
”(137)	– – joulukuun 1997 ja 28 päivän helmikuuta 1999 välisenä aikana oli Amerikan yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevan tuonnin osalta vireillä tutkimus, kuten myös Japanista peräisin olevan tuonnin osalta. Se seikka, että tuona ajanjaksona oli voimassa toimenpiteitä ainoastaan Japanin, mutta ei Amerikan yhdysvaltojen ja Thaimaan osalta, johtui yksinkertaisesti siitä, että Amerikan yhdysvaltoja ja Thaimaata koskeva menettely oli alkuperäisenä tutkimuksena eri vaiheessa kuin tilanne Japanin osalta, mitä koskevat voimassa olleet toimenpiteet oli otettu käyttöön asetuksella (ETY) N:o 3482/92. Näin ollen syrjintää ei tapahtunut, koska menettelyt olivat eri vaiheissa.
(138)	Johdanto-osan 132–135 kappaleessa esitettyjen huomioiden perusteella hyväksytään kuitenkin se, että 28 päivästä helmikuuta 1999 alkaen Japanista peräisin olevaa tuontia olisi kohdeltava samoin kuin Amerikan yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevaa tuontia. Sama pätee Korean tasavaltaan ja Taiwaniin. Amerikan yhdysvaltoja ja Thaimaata koskeva tutkimus oli saatettava päätökseen 28 päivään helmikuuta 1999 mennessä joko toimenpiteiden käyttöönotolla tai menettelyn päättämisellä. Tässä tutkimuksessa on tehty samankaltaiset päätelmät kuin Yhdysvaltoja ja Thaimaata koskevassa tutkimuksessa ja näin ollen samaa kohtelua on sovellettava tähän menettelyyn.”
Asian käsittely yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
21. Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH on japanilaisen elektrolyyttikondensaattoreita valmistavan Nippon Chemi-Con Corporationin kokonaan omistama tytäryhtiö, ja sillä on Euroopan yhteisössä yksinoikeus kyseisten tuotteiden jälleenmyyntiin ja maahantuontiin. Nippon Chemi-Con on mainittu muiden ohella nimeltä asetuksessa N:o 3482/92, ja näyttää kiistattomalta, että juuri tämä yhtiö vaati ennen riidanalaisen asetuksen antamista, että Japanista peräisin olevaan tuontiin kohdistetut tullit oli päätettävä taannehtivasti 3.12.1997 alkaen.
22. Europe Chemi-Con nosti 14.4.2000 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen, jossa se vaati kumoamaan ”riidanalaisen asetuksen 3 artiklan toisen kohdan siltä osin kuin siinä ei todeta asetuksen taannehtivan vaikutuksen alkavan 4.12.1997(12) lukien”. Kantaja esitti kaksi kanneperustetta, jotka olivat ”tosiseikkojen ilmeinen arviointivirhe” ja ”perustelujen puutteellisuus”.
23. Kanne hylättiin 12.9.2002 annetulla tuomiolla.(13)
24. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käsitteli Europe Chemi-Conin ensimmäistä valitusperustetta valituksen kohteena olevan tuomion 48–60 kohdassa. Tuomioistuin totesi tuomion 48 kohdassa seuraavaa:
” – – kantaja vetoaa pikemminkin oikeudelliseen virheeseen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltamisessa riidanalaisessa asetuksessa kuin siihen, että neuvosto olisi tehnyt tosiseikkoja koskevan ilmeisen arviointivirheen, kun se on kantajan mielestä virheellisesti katsonut, että syrjintä alkoi vasta 28.2.1999 eikä 4.12.1997. Kantaja nimittäin katsoo, että neuvoston olisi pitänyt asettaa yhdenvertaisen kohtelun periaate, joka on yksi yhteisön oikeuden perusperiaate ja joka mainitaan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa, etusijalle syrjintään johtaneen perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan soveltamiseen nähden.”
25. Tämän jälkeen edellä mainitun tuomion 52 kohdassa todetaan, että ”jotta toimielimen voitaisiin katsoa syyllistyneen syrjintään, tuon toimielimen on täytynyt kohdella toisiinsa rinnastettavia tapauksia eri tavalla, minkä vuoksi tietyt toimijat ovat joutuneet epäedulliseen asemaan muihin verrattuna ilman, että tällainen eriarvoinen kohtelu olisi perusteltua sellaisten objektiivisten erojen vuoksi, jotka ovat merkitykseltään vähäistä suurempia”.(14)
26. Tässä yhteydessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut tuomion 53–56 kohdassa, että Japanista peräisin olevaan tuontiin kohdistuva tarkastelu ja Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevaa tuontia koskeva alkuperäinen tutkimus perustuivat perusasetuksen eri säännöksiin, jotka johtivat polkumyyntitullien kantamisen suhteen erilaisiin lopputuloksiin. Ensin mainittuun tuontiin sovellettiin perusasetuksen 11 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan polkumyyntitulli pysyi voimassa tarkastelun päättymiseen asti; viimeksi mainittuun tuontiin oli kuitenkin kohdistettu alkuperäinen tutkimus ja näin ollen jos menettely päätetään tuossa vaiheessa ilman polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönottamista, väliaikaisia tulleja ei kanneta lopullisesti.(15)
27. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tuomion 57 kohdassa, että vaikka tutkimusten soveltamisala ja päätelmät olivat samankaltaiset, Japanista tulevan tuonnin ja Yhdysvalloista ja Thaimaasta tulevan tuonnin erilaisella kohtelulla on normatiivinen perusta perusasetuksessa, eikä sillä näin ollen voida katsoa loukatun yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittasi tässä yhteydessä asiassa Sermes annettuun tuomioon.(16)
28. Lisäksi neuvostolla ei ollut velvollisuutta olla soveltamatta perusasetuksen 11 artiklan 2 kohtaa, joka koskee ainoastaan polkumyyntitullien ”käyttöön ottamista”. Nyt esillä olevassa asiassa tulleja kannettiin ajanjakson 4.12.1997–28.2.1999 aikana 11 artiklan 2 kohdan nojalla eli erityissäännöksen nojalla Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevaa tuontia koskevan alkuperäisen tutkimuksen aloittamisesta riippumatta (ks. valituksen kohteena olevan tuomion 58 kohta).
29. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi tuomion 65–69 kohdassa valittajan toisen kanneperusteen perustelujen puutteellisuuden vuoksi.
Valitus
30. Europe Chemi-Con teki 22.11.2002 valituksen ja esitti kolme valitusperustetta, jotka kaikki koskivat ensimmäisen kanneperusteen hylkäämistä ja jotka voidaan tiivistää seuraavasti:
i) valituksen kohteena olevan tuomion 48 kohdassa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin luokitteli alun perin ”tosiseikkojen ilmeiseksi arviointivirheeksi” katsotun kanneperusteen virheellisesti pikemminkin yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseksi eikä syrjimättömyyden periaatteen loukkaamiseksi;
ii) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi virheellisesti tuomion 58 kohdassa, että perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa on kyse ainoastaan polkumyyntitullien alkuperäisestä määräämisestä eikä niiden säilyttämisestä voimassa ja että ei-pakottavan säännöksen soveltaminen oli neuvoston harkinnan varassa; perusasetuksen 9 artiklan 5 kohta ei ilmaise pelkästään yhteisön lainsäädäntöön kuuluvaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, vaan se on erityissäännös, jota on tulkittava polkumyyntikoodin perusteella eli näin ollen GATT‑sopimuksen suosituimmuussäännön perusteella; tämä tulkinta edellyttää kyseisen säännön soveltamista täysimääräisesti kaikkiin tapauksiin, joissa kannetaan polkumyyntitullia, riippumatta siihen sovellettavasta erityisestä oikeusperustasta ja menettelyjen vaiheesta; perusasetuksen 11 artiklan 2 kohta ei ole 9 artiklan 5 kohdan soveltamisalaan kuulumaton erityissäännös;
iii) vaikka nyt esillä olevaa asiaa tarkasteltaisiin yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti eikä niinkään syrjimättömyyden periaatteen mukaisesti, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi tuomion 57 kohdassa virheellisesti, ettei yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ollut loukattu sillä perusteella, että kyseisillä kahdella tullilla oli eri normatiivinen perusta; tuomioistuimen perustelut olivat tältä osin ristiriitaiset; kyseiset tilanteet olivat joka tapauksessa samankaltaiset eikä oikeusperustojen välisiä eroja voitu verrata asiassa Sermes annettuun tuomioon.
31. Valittaja vaatii edellä esitetyn perusteella valituksen kohteena olevan tuomion kumoamista ja kyseisessä oikeusasteessa esitettyjen vaatimusten hyväksymistä tai asian palauttamista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen lopullisen ratkaisun antamiseksi. Molemmissa tapauksissa valittaja vaatii, että neuvosto velvoitetaan korvaamaan sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että yhteisöjen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
32. Asian käsittelyssä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa väliintulijoina olleet neuvosto ja komissio esittivät vastineensa, joissa ne vaativat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta hylkäämään valituksen ja velvoittamaan valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
33. Asian suullista käsittelyä ei ole vaadittu eikä pidetty.
Asian käsittely
34. Kuten sekä neuvosto että komissio ovat todenneet, Europe Chemi-Conin kolme valitusperustetta liittyvät toisiinsa, ovat päällekkäisiä ja niiden tärkein aineellinen kysymys on sama, vaikka toisessa on kyseessä saman asian kaksi eri puolta. Ottaakseni huomioon päällekkäisyyden käsittelen valitusperusteita hieman eri järjestyksessä kuin ne on esitetty valituksessa.
35. Ennen pääasian tärkeimmän aineellisen kysymyksen käsittelemistä, tarkastelen lyhyesti kolmea muuta seikkaa.
Onko kyseessä yhdenvertaisen kohtelun periaate vai syrjimättömyyden periaate?
36. Ensiksi on todettava ensimmäisestä valitusperusteesta, että ”yhdenvertainen kohtelu” ja ”syrjimättömyys” ovat yhteisön oikeuden yhtenäisen periaatteen kaksi eri puolta ja että tämä periaate on yleensä ilmaistu yhteisöjen tuomioistuimen runsaassa oikeuskäytännössä kielloksi käsitellä ilman objektiivisia perusteita samanlaisia tilanteita eri tavalla tai eri tilanteita samalla tavalla.
37. Europe Chemi-Con näyttää tosiasiallisesti väittävän, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei olisi pitänyt tulkita valittajan ensimmäisen valitusperusteen koskevan yhteisön yleistä oikeudellista periaatetta, riippumatta sen nimestä, vaan pikemminkin erityistä syrjinnän kieltoa polkumyynnin vastaisissa menettelyissä, joka on esitetty perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa ja jota koskevalle tulkinnalle ja jonka soveltamiselle voidaan asettaa erityisiä vaatimuksia.
38. On kuitenkin selvää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin otti arvioinnissaan huomioon sekä 9 artiklan 5 kohdan että yhdenvertaisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteet. Europe Chemi-Conin valitus on näin ollen perusteeton siltä osin, kuin se koskee sen esittämän ensimmäisen kanneperusteen luokittelua. Ratkaistavana on kysymys, erehtyikö ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin, kuten Europe Chemi-Con väittää muissa valitusperusteissaan, ratkaistessaan, ettei kumpaakaan periaatetta ollut loukattu. Näin ollen ensimmäinen kanneperuste on hylättävä.
Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan pakottava luonne
39. Seuraavaksi toisen valitusperusteen kolmannessa osassa Europe Chemi-Con väittää, että perusasetuksen 9 artiklan 5 kohta on pakottava säännös ja ettei neuvostolla ole, kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin näyttää toteavan, harkintavaltaa sen soveltamisessa.
40. Valituksen kohteena olevan tuomion 58 kohdassa ei kuitenkaan ole mitään, mikä osoittaisi, että siinä katsotaan 9 artiklan 5 kohdan olevan harkinnanvarainen säännös. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa pikemminkin, ettei sitä sovelleta silloin, kun tilanteen yhteen osaan sovelletaan 11 artiklan 2 kohtaa mutta toiseen ei. Nyt esillä olevassa asiassa on jälleen pikemminkin ratkaistava, oliko tulkinta oikea.
Perusteiden ristiriitaisuus
41. Kolmanneksi kolmannen valitusperusteen ensimmäisessä osassa Europe Chemi-Con väittää, että valituksen kohteena olevan tuomion 52–57 kohdassa yhdessä luettuina jää epäselväksi, katsooko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin, a) etteivät käsiteltävänä olevat kaksi tilannetta olleet samankaltaiset ja ettei yhdenvertaisen kohtelun periaatetta näin ollen voitu soveltaa, vai b) että ne olivat samanlaiset, mutta että eri kohtelun perustana olivat konkreettiset objektiiviset erot.
42. Kuten valittaja itse tietää, kumpikin tulkinta johtaa samaan päätelmään, nimittäin siihen, että kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei ole loukattu. Näin ollen ei voida katsoa, että perustelut ovat olleet puutteelliset.
Tärkein aineellinen kysymys
43. Europe Chemi-Conin valitus perustuu lähinnä siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että neuvosto määräsi perustellusti kyseisen asian olosuhteissa Japanista peräisin olevia elektrolyyttikondensaattoreita koskevien polkumyyntitullien voimaantulopäiväksi 28.2.1999 eikä sitä aiempaa ajankohtaa eli 4.12.1997.
44. Valittaja katsoo toisaalta, että edellä esitetty toteamus on ristiriidassa perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan asianmukaisen tulkinnan ja soveltamisen kanssa ja toisaalta että se on ristiriidassa yhteisön lainsäädännön yhdenvertaisen kohtelun (tai syrjimättömyyden) yleisen periaatteen kanssa.
45. Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa ilmaistaan kiistatta yhdenvertaisen kohtelun periaate eikä siinä mitenkään rajoiteta sen soveltamista tai poiketa siitä. Europe Chemi-Conin väitteen tärkeimpiä perusteita on kuitenkin, että 9 artiklan 5 kohta ylittää yleisen periaatteen soveltamisalan. Sillä voisi näin ollen olla merkitystä nyt esillä olevassa asiassa, jos osoittautuisi, ettei yleistä periaatetta ole loukattu vaan että kyseisellä säännöksellä asetetaan lisää erityisiä vaatimuksia, joita ei ole täytetty.
46. Edellä esitetyn perusteella käsittelen asiaa kokonaisuudessaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteen perusteella ja tarkennan sitä tarvittaessa tarkastelemalla, miten kyseinen periaate on ilmaistu perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa.
47. Asian tosiseikat on esitetty edellä 12–20 kohdassa, ja ne ovat kiistattomat.
48. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valituksen kohteena olevan tuomion 54–56 kohdassa, että alkuperäinen tutkimus (joka koski Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevaa tuontia) perustui perusasetuksen 5 artiklaan, eikä tulleja – väliaikaisia tai lopullisia – kanneta, silloin kun tällainen menettely päätetään tuossa vaiheessa, kun taas voimassaolon päättymistä koskeva (toisin sanoen Japanista peräisin olevaa tuontia koskeva) tarkastelu perustui 11 artiklan 2 kohtaan, jonka nojalla tullit on pidettävä voimassa tarkastelun päättymiseen asti.
49. Valituksen kohteena olevan tuomion 57 kohdassa, jonka Europe Chemi-Con riitauttaa kolmannen valitusperusteen toisessa osassa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että ”vaikka tutkimukset tehtiin samanaikaisesti eri maista peräisin olevien samankaltaisten tuotteiden ja saman tutkimusajanjakson osalta ja vaikka niissä tehtiin polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun osalta samankaltaiset päätelmät, – – erilaisella kohtelulla on normatiivinen perusta perusasetuksessa, eikä sillä näin ollen voida katsoa loukatun yhdenvertaisen kohtelun periaatetta”. Tämän päätelmänsä perusteeksi tuomioistuin viittasi asiassa Sermes annetun tuomion(17) 45–48 kohtaan.
50. Asiassa Sermes oli kyse siitä, että polkumyyntitullia oli kannettu tietyiltä tuotteilta, joita oli tuotu muun muassa silloisesta Saksan demokraattisesta tasavallasta. Saksan liittotasavalta oli tuolloin Saksan sisäistä kauppaa koskevan pöytäkirjan mukaisesti ja ETY-sopimukseen liittyvien ongelmien vuoksi vapautettu yhteisön lainsäädännön soveltamisesta Saksan sisäiseen kauppaan; Saksan demokraattinen tasavalta, joka ei kuulunut Euroopan yhteisöön, ei ollut Saksan liittotasavallan kannalta yhteisön ulkopuolinen valtio. Näin ollen tullia ei kannettu Saksan demokraattisesta tasavallasta Saksan liittotasavaltaan kohdistuvalta tuonnilta. Sermes, joka vei samoja tavaroita Ranskaan, jossa niistä kannettiin tullia, vetosi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi kuitenkin, että eri kohtelulla, johon Sermes vetosi, oli oikeusperustansa kyseisessä pöytäkirjassa, joka on erottamaton osa perustamissopimusta ja jota ei näin ollen voida pitää syrjivänä.
51. Europe Chemi-Con korostaa useita samankaltaisia seikkoja nyt esillä olevaan asiaan liittyvissä kahdessa tutkimuksessa, kuten riidanalaisessa asetuksessa ja valituksen kohteena olevassa tuomiossa on todettu, ja väittää, että asiassa Sermes – joka on ainoa asia, jossa eron oikeusperustassa oli katsottu olevan riittävä aineellinen objektiivinen peruste yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta luopumiselle – annettu tuomio perustui tosiseikkaan, jonka mukaan kyseinen pöytäkirja kuului yhteisön primaarilainsäädäntöön, joka oli asetettava silloisen perusasetuksen edelle; sitä ei voitu siirtää nyt esillä olevaan tilanteeseen, jossa on kyse arvoasteikoltaan yhdenvertaisista normeista.
52. Neuvosto ja komissio taas katsovat, että ratkaiseva tekijä asiassa Sermes oli eri oikeusperustassa ja että eri perustojen asemalla normien arvoasteikossa ei ollut merkitystä. Nyt esillä olevassa asiassa kahden eri tutkimuksen välinen olennainen ero perustuu siihen, että niillä on eri oikeusperusta, että ne olivat menettelyn eri vaiheessa ja että tulli oli jo otettu käyttöön ja kannettu toisessa tapauksessa, mutta ei toisessa.
53. On vaikea yhtyä neuvoston ja komission asiasta Sermes esittämään tulkintaan, joka näyttää olevan myös ensimmäisen oikeusasteen tulkinta.
54. Ensiksi yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Sermes omaksuma muotoilu näyttää selkeästi perustuvan oikeusperustaan, joka oli eri ja joka oli erottamaton osa perustamissopimusta.
55. Toiseksi yhteisöjen tuomioistuin ei ole koskaan maininnut kyseistä tuomiota perustaksi sille, että aina kun eri tilanteisiin sovelletaan eri säännöksiä, ne ovat välttämättä objektiivisesti erilaisia eikä niihin voida soveltaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Yhteisöjen tuomioistuin ei myöskään näytä koskaan esittäneen, että muotoseikat olisi asetettava aineellisten seikkojen edelle.
56. Jos edellä esitetty näkemys olisi yleisesti ottaen oikea, voitaisiin katsoa, että yhteisön lainsäädännössä sallittaisiin eri säännösten soveltaminen mielivaltaisesti toisistaan poikkeaviin tilanteisiin, eikä yhteisöjen tuomioistuimella olisi mahdollisuutta tutkia asiaa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen perusteella. Näin ei voi olla.
57. Pikemminkin on niin, että jos kahta tilannetta käsitellään eri tavoin yhteisön eri säännösten nojalla, yhteisöjen tuomioistuimen on voitava todentaa, perustuuko eri säännösten soveltaminen tilanteiden erilaisuuteen. Eri säännösten soveltaminen on jo osa kohtelua eikä osa objektiivista tilannetta, joka voi edellyttää yhdenvertaista kohtelua tai oikeuttaa eri kohtelun.
58. Asian Sermes aineellisena ajankohtana Saksan demokraattisen tasavallan ja Saksan liittotasavallan välinen suhde poikkesi objektiivisen selkeistä historiallisista ja poliittisista syistä Saksan demokraattisen tasavallan ja yhteisön muiden jäsenvaltioiden välisistä suhteista.
59. Ei myöskään riitä, kuten neuvosto ja komissio ovat väittäneet, että pelkästään todetaan kahden eri tilanteen vallitsevan menettelyn eri vaiheissa. Eri vaiheilla polkumyyntimenettelyssä voi kuitenkin olla riittävän merkityksellisiä yhteisiä piirteitä, joiden perusteella yhdenvertaisen kohtelun periaatetta olisi sovellettava silloin, kun ratkaistaan, onko tullia kannettava.
60. Valituksen kohteena olevassa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei tarkastellut, poikkesivatko perusasetuksen 5 artiklaan perustuva alkuperäinen tutkimus ja 11 artiklan 2 kohtaan perustuva voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu objektiivisesti toisistaan, vaan päätteli ainoastaan toisistaan poikkeavien oikeusperustojen perusteella, ettei kyseessä voinut olla yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen.
61. Tässä asiassa katson ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehneen oikeudellisen virheen. Europe Chemi-Conin valituksen kolmannen valitusperusteen toinen osa olisi edellä esitetyn perusteella hyväksyttävä ja valituksen kohteena oleva tuomio kumottava sillä perusteella, että siinä oli hylätty valittajan ensimmäinen kanneperuste.
62. Edellä esitetyn perusteella saattaa olla tarpeetonta tarkastella, oliko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tulkinta erityisen virheellinen ja sovelsiko kyseinen tuomioistuin virheellisesti myös perusasetuksen 9 artiklan 5 kohtaa, kuten Europe Chemi-Conin toisen valitusperusteen ensimmäisessä ja toisessa osassa on väitetty. Esitän kuitenkin seuraavat lyhyet huomautukset.
63. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi tuomionsa 58 kohdassa, että ”neuvostolla ei ole velvollisuutta olla soveltamatta perusasetuksen 11 artiklan 2 kohtaa samaisen asetuksen 9 artiklan 5 kohdan perusteella. Viimeksi mainittu säännös koskee ainoastaan polkumyyntitullien käyttöön ottamista. Nyt esillä olevassa tapauksessa kuitenkin ne polkumyyntitullit, jotka ka ntajan oli maksettava ajanjakson 4.12.1997–28.2.1999 aikana, määrättiin asetuksella N:o 3482/92 ja niiden kantamista jatkettiin perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan nojalla, joka on erityissäännös. Näin ollen kantajan täytyi jatkaa polkumyyntitullien maksamista perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan nojalla Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevaa tuontia koskevan alkuperäisen tutkimuksen aloittamisesta riippumatta”.
64. Europe Chemi-Con ei yhdy toteamuksiin, joiden mukaan 9 artiklan 5 kohdassa on kyse ainoastaan polkumyyntitullien alkuperäisestä käyttöön ottamisesta ja että 11 artiklan 2 kohta on erityissäännös – mistä seuraa, ettei siihen sovelleta 9 artiklan 5 kohdassa säädettyä syrjintäkieltoa.
65. Tässä yhteydessä asianosaiset ovat esittäneet väitteitä tullien käyttöön ottamisen ja kantamisen välisestä erosta. Näiden näkemysten väliset erot ovat enemmän näennäisiä kuin todellisia. Valittaja, neuvosto ja komissio näyttävät tosiasiallisesti olevan samaa mieltä siitä, että – olipa polkumyyntikoodin 9 artiklan 2 kohdan oikea tulkinta mikä tahansa(18) – perusasetuksen 9 artiklan 5 kohtaa sovelletaan alkuperäisen tullien käyttöön ottamista koskevan päätöksen lisäksi aina 11 artiklan 2 kohdan nojalla toteutettavaan tullien käyttöön ottamiseen (jolla vahvistetaan niiden kantamisen jatkuminen). Tämä näkemys liittyy päätökseen Japanista peräisin olevaan tuontiin sovellettavan menettelyn päättämisestä taannehtivasti 28.2.1999 alkaen, kuten on todettu erityisesti riidanalaisen asetuksen johdanto-osan 135–138 perustelukappaleessa. En myöskään havaitse perusasetuksen rakenteessa tai sanamuodossa mitään, mikä edellyttäisi edellä esitetystä poikkeavaa tulkintaa – mikä olisikin joka tapauksessa ristiriidassa sellaisen säännöksen kanssa, jonka tarkoituksena on noudattaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
66. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion 58 kohdassa perusasetuksesta esittämä tulkinta ei ole aivan selkeä, mutta jos tuomioistuin on halunnut todeta, ettei 9 artiklan 5 kohtaa sovelleta tullien kantamisen jatkamiseen 11 artiklan 2 kohdan nojalla, se on mielestäni tehnyt oikeudellisen virheen.
Kumoamisvaatimus
67. Jos valituksen kohteena oleva tuomio kumotaan, yhteisöjen tuomioistuin voi yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan mukaan ratkaista lopullisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltävänä olevan asian, jos asia on ratkaisukelpoinen. Nyt esillä oleva asia on otettu perustellusti käsiteltäväksi.
68. On kiistatonta, että riidanlaista asetusta oli sovellettava taannehtivasti. Ratkaistavaksi jää ainoastaan ajankohta, josta alkaen taannehtivaa soveltamista aletaan toteuttaa.
69. Riidanalaisessa asetuksessa ajankohdaksi asetettiin 28.2.1999, lähinnä sillä perusteella, että kyseisen ajankohdan jälkeen Yhdysvalloista tai Thaimaasta peräisin olevaa tuontia varten ei ollut otettu käyttöön polkumyyntitulleja eikä tullia Japanista peräisin olevaa tuontia varten voitu näin ollen ottaa käyttöön.
70. Edellä esitetyt päätelmät, joihin myös neuvosto ja komissio yhtyvät, eivät vakuuta minua.
71. Kyseinen ajankohta ei itse asiassa merkitse alkua Yhdysvalloista tai Thaimaasta peräisin olevalle tuonnin tullista vapauttamiselle. Koska kyseessä on pikemminkin määräaika, jota ennen neuvosto saattoi määrätä lopulliset tullit kyseisille tuotteille, sen merkitys on kaksinainen: lopullisia tulleja ei enää otettu käyttöön eikä väliaikaisia tulleja enää kannettu.
72. Näin ollen kyseisistä maista peräisin olevan tuonnin tilanne ei itse asiassa muuttunut lainkaan 28.2.1999. Tulleja ei ollut otettu käyttöön ennen kyseistä ajankohtaa eikä sen jälkeen. Japanista peräisin olevan tuonnin tilanne ei myöskään muuttunut. Tulleja otettiin käyttöön sekä ennen kyseistä ajankohtaa että sen jälkeen perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan nojalla, niin kauan kuin uudelleen tarkastelu jatkui, ja päätelmä, jonka mukaan tullit olisi otettava uudelleen käyttöön, näytetään tehdyn myöhemmin.(19)
73. Koska riidanalaisen asetuksen voimaantulon oikean ajankohdan määrittäminen riippuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltamisesta, päivämäärää, jona kumpikaan keskenään verrattava tilanne ei tosiasiallisesti muuttunut, ei voida ottaa huomioon.
74. Europe Chemi-Conin esittämä päivämäärä, 4.12.1997 on kuitenkin asianmukainen edellä esitetyn periaatteen perusteella. Tuona ajankohtana Japanista peräisin olevan tuonnin tilanne muuttui. Lopullisia tulleja ei enää kannettu polkumyynnin, vahingon ja yhteisön edun alkuperäisen vahvistamisen perusteella, vaan sen säännöksen perusteella, jossa vahvistetaan implisiittisesti, että kyseiset tekijät olivat edelleen olemassa voimassaolon päättämistä koskevan tarkastelun loppuun asti.
75. Lisäksi samanlainen päätelmä on tehtävä Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevaa tuontia varten samaan aikaan käyttöön otetuista tulleista. Molemmissa tapauksissa tutkimus oli aloitettu 4.12.1997, ja se jatkui edelleen. Komissio teki molempien tutkimusten perusteella saman päätelmän saman tyyppisistä tuotteista. Tuntuu kohtuulliselta, että molempia tilanteita kohdeltaisiin samalla tavalla tullien käyttöön ottamisen osalta ja että jollei tulleja kanneta kyseisenä aikana lainkaan Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevalta tuonnilta, niitä ei myöskään pitäisi kantaa Japanista peräisin olevalta tuonnilta.
76. Edellä esitetyn perusteella katson, että asetusta olisi sovellettava 4.12.1997 alkaen.
77. Taannehtiva vaikutus voi kuitenkin koskea vain valittajaa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksen kohteena olevan tuomion 30 kohdassa, jota ei ole riitautettu, että Europe Chemi-Con vaati riidanalaisen asetuksen 3 artiklan toisen kohdan kumoamista siltä osin kuin tämä säännös koskee kantajaa”. Yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut asiassa Nachi Europe(20) annetussa tuomiossa, että ”kun polkumyyntiasetuksella otetaan käyttöön erisuuruisia tulleja tiettyjen yhtiöiden osalta, yhtiötä koskevat erikseen vain ne säännökset, joilla otetaan käyttöön erityinen polkumyyntitulli ja vahvistetaan sen määrä, eivätkä ne säännökset, joilla otetaan käyttöön polkumyyntitulleja muiden yritysten osalta, joten tällaisen yhtiön kanne tutkitaan vain, jos sillä pyritään asetuksen niiden säännösten kumoamiseen, jotka koskevat yksinomaan kyseistä yhtiötä”.
78. Näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisu nyt esillä olevassa asiassa voi koskea riidanalaista asetusta ainoastaan siltä osin, kuin se koskee Europe Chemi-Conin suorittamaa sen tytäryhtiön Nippon Chemi-Conin Japanissa valmistamien elektrolyyttikondensaattorien maahantuontia.
Ratkaisuehdotus
79. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
1) kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-89/00 antaman tuomion valittajan ensimmäisen kanneperusteen hylkäämisen osalta
2) kumoaa neuvoston asetuksen N:o 173/2000 3 artiklan toisen kohdan siltä osin, kuin siinä ei säädetä, että asetusta on sovellettava Europe Chemi-Conin maahan tuomia ja Nippon Chemi-Conin Japanissa valmistamia elektrolyyttikondensaattoreita koskevilta osin 4.12.1997 lähtien
3) velvoittaa neuvoston korvaamaan sekä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa että yhteisöjen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, lukuun ottamatta komissiota, jonka on väliintulijana vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan.
(1) .
(2)
–	EYVL 1996, L 56, s. 1.
(3)
–	Menettelystä käytetään englannin kielessä myös nimeä sunset review.
(4)
–	Monenvälisten kauppaneuvottelujen Uruguayn kierros (1986–1994) – Liite 1 – Liite 1A – Tullitariffeja ja kauppaa koskevan vuoden 1994 yleissopimuksen VI artiklan täytäntöönpanoa koskeva sopimus (WTO-GATT 1994), EYVL 1994, L 336, s. 103; ks. perusasetuksen johdanto-osan kolmannesta viidenteen perustelukappale.
(5)
–	Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Japanista peräisin olevien suurten alumiinielektrolyyttikondensaattorien tuonnissa yhteisöön ja väliaikaisen polkumyyntitullin lopullisesta kantamisesta 30 päivänä marraskuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3482/92 (EYVL L 353, s. 1).
(6)
–	Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien suurten alumiinielektrolyyttikondensaattorien tuonnissa 13 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1384/94 (EYVL L 152, s. 1).
(7)
–	EYVL 1997, C 363, s. 2.
(8)
–	EYVL 1997, C 365, s. 5.
(9)
–	EYVL 1998, C 107, s. 4.
(10)
–	Väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin olevien suurten alumiinielektrolyyttikondensaattorien tuonnissa 27 päivänä elokuuta 1998 annettu komission asetus (EY) N:o 1845/98 (EYVL L 240, s. 4).
(11)
–	Tiettyjen Japanista, Korean tasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien suurten alumiinielektrolyyttikondensaattoreiden tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn päättämisestä 24.1.2000 annettu asetus (EYVL L 22, s. 1).
(12)
–	Pieni ero nyt käsiteltävän olevan valituksen ja Nippon Chemi-Conin aiemman valituksen välillä on siinä, että aiemmassa valituksessa vaadittiin taannehtiva vaikutus aloitettavaksi 3.12. alkaen. Tämä ero johtuu siitä, että vaikutuksen oli tarkoitus astua voimaan ”keskiyöllä 3 päivänä joulukuuta”. Joka tapauksessa on selvää, että nyt esillä olevan valituksen kohteena on taannehtiva vaikutus, joka astui voimaan 4.12.1997, joka oli ensimmäinen päivä, jona tullia alettiin kantaa perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan eikä niinkään asetuksen N:o 3482/92 nojalla.
(13)
–	Ks. asia T-89/00, Europe Chemi-Con (Deutschland), tuomio 12.9.2002 (Kok. 2002, s. II-3651).
(14)
–	Ks. asia C-390/98, Banks, tuomio 20.9.2001 (Kok. 2001, s. I‑6117, 35 kohta).
(15)
–	Jollei lopullisia tulleja ole otettu käyttöön, yhteisön käytäntö näyttää olevan, ettei väliaikaisia tullejakaan kanneta, vaikka tälle menettelylle ei näytä olevan perustaa lainsäädännössä.
(16)
–	Ks. asia C-323/88, tuomio 11.7.1990 (Kok. 1990, s. I‑3027, 45–48 kohta).
(17)
–	Ks. edellä alaviitteessä 16 mainittu tuomio.
(18)
–	Neuvosto on julkaissut GATT:n asiantuntijaryhmän kertomuksen 4.7.1995 (ADP/137 EC – Imposition of anti-dumping duties on cotton yarn from Brazil), jossa (erityisesti sen 557 ja 558 kohdassa) ehdotetaan, että 9 artiklan 2 kohtaa (tätä kohtaa sanamuodoltaan täysin vastaava oli vuoden 1979 polkumyyntikoodin 8 artiklan 2 kohta) sovelletaan ainoastaan tullien kantamiseen eikä niiden käyttöön ottamista koskeviin päätöksiin.
(19)
–	Ks. liitteenä oleva ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeudenkäyntiasiakirjojen 21.5.1999 julkaistu liite IX.
(20)
–	Ks. asia C-239/99, tuomio 15.2.2001 (Kok. 2001, s. I‑1197, 22 kohta).