62021TJ0489_RES
Lieta T‑489/21
Spānijas Karaliste
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2025. gada 2. jūlija spriedums
Valsts atbalsts – Ciparu televīzija – Atbalsts DTT ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas‑Lamančas) – Lēmums, ar kuru atbalsts ir atzīts par prettiesisku un nesaderīgu ar iekšējo tirgu – Lēmums sākt formālu izmeklēšanas procedūru – Regulas (ES) 2015/1589 6. panta 1. punkts – Jēdziens “atbalsta shēma” – Selektīvs raksturs – Pierādīšanas pienākums – Tehnoloģiskā neitralitāte – Priekšrocība – Nepamatota iedzīvošanās
Atcelšanas prasība – Atceļošs spriedums – Apjoms – Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un pieprasīta tā atmaksa – Atcelšana nepietiekama pamatojuma dēļ – Komisijas veiktās izmeklēšanas atsākšana lietā – Pienākums pieņemt jaunu lēmumu par formālās izmeklēšanas procedūras sākšanu – Neesība
(LESD 108. panta 2. punkts un 266. pants)
(skat. 28.–34. punktu)
Atcelšanas prasība – Pamati – Pamati, kas varēja tikt izvirzīti pret Komisijas lēmumu jautājumā par valsts atbalstu – Ieinteresēto personu izvirzītie pamati pret lēmumu, ar kuru atbalsts tiek atzīts par prettiesisku un nesaderīgu un pieprasīta tā atmaksa – Pamati attiecībā uz lēmumu par formālās izmeklēšanas procedūras sākšanu – Pieņemamība
(LESD 108. panta 2. punkts un 263. pants)
(skat. 40. punktu)
Valsts atbalsts – Pārbaude, ko veic Komisija – Lēmums sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto formālās izmeklēšanas procedūru – Pienākums norādīt pamatojumu – Apjoms – Lēmums, kura mērķis ir ļaut ieinteresētajām personām efektīvi piedalīties formālajā izmeklēšanas procedūrā – Attiecīgo faktisko un tiesisko apstākļu rezumēšana – Kopīga selektivitātes un ekonomiskās priekšrocības kritēriju pārbaude – Pieļaujamība
(LESD 108. panta 2. punkts; Padomes Regulas Nr. 659/1999 1. panta h) punkts un 6. panta 1. punkts)
(skat. 45.–53., 62.–64. un 74. punktu)
Valsts atbalsts – Pārbaude, ko veic Komisija – Administratīvais process – Komisijas pienākums likt ieinteresētajām personām iesniegt to apsvērumus – Komisijas pienākums paziņot attiecīgajai dalībvalstij citu ieinteresēto personu apsvērumus par lēmumu sākt formālo izmeklēšanas procedūru – Apjoms
(LESD 108. pants; Padomes Regulas 2015/1589 6. pants)
(skat. 90.–93. punktu)
Atcelšanas prasība – Atceļošs spriedums – Sekas – Tāda Komisijas lēmuma atcelšana, ar kuru konstatēts valsts atbalsta noteikumu pārkāpums – Atcelšanas atpakaļejošais spēks – Jauna lēmuma pieņemšana, ar kuru konstatēts, ka pastāv nelikumīgs un ar iekšējo tirgu nesaderīgs atbalsts, un uzdota tā atgūšanu – Pieļaujamība – Nosacījumi – Lēmums, kas pieņemts saskaņā ar atceļošā sprieduma pamatojumu un rezolutīvo daļu
(LESD 266. pants)
(skat. 99.–106. punktu)
Eiropas Savienības tiesības – Principi – Tiesiskās paļāvības aizsardzība – Nosacījumi – Iestādes sniegti konkrēti solījumi – Neesība
(skat. 107. un 108. punktu)
Valsts atbalsts – Administratīvais process – Komisijas pienākumi – Labas pārvaldības princips – Saprātīga termiņa ievērošana – Pārkāpums – Neesība
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts)
(skat. 112.–114. punktu)
Valsts atbalsts – Pārbaude, ko veic Komisija – Atbalsta shēma – Jēdziens – Vērtēšanas kritēriji – Shēma, kas balstīta uz kopīgu tiesību normu – Individuālu atbalstu piešķiršanai vajadzīgo papildu piemērošanas pasākumu neesība – Saņēmēju vispārīga un abstrakta noteikšana – Izpildāmie nosacījumi
(Padomes Regulas Nr. 659/1999 1. panta d) punkts)
(skat. 119.–129., 157.–159. un 178.–181. punktu)
Valsts atbalsts – Jēdziens – Pasākuma selektīvais raksturs – Publiskais finansējums, lai atbalstītu apraides digitalizāciju noteiktos apgabalos – Vērtēšanas kritēriji – Atsauces sistēmas noteikšana
(LESD 107. panta 1. punkts)
(skat. 186.–189. un 194.–203. punktu)
Valsts atbalsts – Jēdziens – Pasākuma selektīvais raksturs – Uzņēmumu, kas ir salīdzināmā faktiskajā un juridiskajā situācijā, nošķiršana attiecībā uz atsauces sistēmas mērķi – Novērtējums, pamatojoties uz situāciju, kas pastāvēja attiecīgā pasākuma pieņemšanas brīdī – Pierādīšanas pienākums
(LESD 107. panta 1. punkts)
(skat. 207., 227.–233. un 236.–239. punktu)
Valsts atbalsts – Nelikumīga atbalsta atgūšana – Atgūstamās summas aprēķināšana un rīkojumu par atgūšanu adresātu noteikšana – Komisijas sniegtās nepieciešamās un pietiekamās norādes
(LESD 108. pants)
(skat. 274.–287. punktu)
Valsts atbalsts – Nelikumīga atbalsta atgūšana – Agrākā stāvokļa atjaunošana – Samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums – Neesība
(LESD 108. pants)
(skat. 307.–311. punktu)
Valsts atbalsts – Jēdziens – Priekšrocības piešķiršana saņēmējiem – Valsts nospraustie mērķi – Ietekmes neesība
(LESD 107. pants)
(skat. 315. un 316. punktu)
Valsts atbalsts – Jēdziens – Priekšrocības piešķiršana saņēmējiem – Publiskais finansējums, lai atbalstītu apraides digitalizāciju noteiktos apgabalos – Saņēmēju atlase pēc konkursiem, kuros netika ievērots tehnoloģiju neitralitātes princips – Iepirkumu procedūras, kas neizslēdz priekšrocības esību
(LESD 107. panta 1. punkts; Komisijas Paziņojuma 2016/C 262/01 89., 93., 95. un 96. punkts)
(skat. 322.–328. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa paplašinātā sastāvā noraida Spānijas Karalistes celto prasību par Eiropas Komisijas 2021. gada 10. jūnija Lēmumu par valsts atbalstu, ko Spānija sniegusi zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (
1
). Šajā ziņā Vispārējai tiesai it īpaši ir jāpārbauda Spānijas tiesību uz aizstāvību ievērošana administratīvajā procesā, kurā pieņemts apstrīdētais lēmums, ņemot vērā, ka ar to tika aizstāts agrāks lēmums, kuru Tiesa bija atcēlusi.
Cenšoties veicināt pāreju no analogās apraides uz ciparu apraidi tās teritorijā, Spānija 2005. gadā pieņēma Karaļa dekrētu (
2
), ar ko valsts privātajām un sabiedriskajām raidorganizācijām pieprasa nodrošināt, lai attiecīgi 95 % un 98 % iedzīvotāju saņemtu zemes ciparu televīziju (DTT).
Lai sasniegtu šos pārklājuma mērķus, Spānijas iestādes citastarp ir piešķīrušas publisko finansējumu digitalizācijas procesa atbalstam atsevišķos mazāk urbanizētos un attālos Spānijas teritorijas apgabalos un – konkrētāk – autonomo kopienu reģionos, kas atrodas šajās zonās.
Saņēmusi sūdzību šajā ziņā, Komisija sāka formālu izmeklēšanas procedūru LESD 108. panta 2. punkta izpratnē visā Spānijas teritorijā, izņemot Comunidad Autónoma de Castilla La Mancha (Kastīlijas‑Lamančas autonomā kopiena). Šīs procedūras noslēgumā Komisija konstatēja, ka zemes televīzijas platformas operatoriem ir piešķirts valsts atbalsts DTT tīkla ieviešanai, uzturēšanai un ekspluatācijai attiecīgajās mazāk urbanizētās un attālās teritorijās. Kvalificējot šo atbalstu par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu, izņemot atbalstu, kas esot piešķirts atbilstoši tehnoloģiskās neitralitātes principam, Komisija ar Lēmumu 2014/489 uzdeva to atgūt (
3
).
Par šo lēmumu celtās atcelšanas prasības tika noraidītas ar sešiem Vispārējās tiesas spriedumiem (
4
). Par tiem tika iesniegtas apelācijas sūdzības, kuras arī Tiesa (
5
) neapmierināja, izņemot apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas spriedumu lietā Comunidad Autónoma de Galicia un Retegal/Komisija (
6
). Lemjot par šo apelācijas sūdzību, Tiesa atcēla gan pārsūdzēto spriedumu, gan Komisijas Lēmumu 2014/489 nepietiekama pamatojuma dēļ attiecībā uz attiecīgā pasākuma selektivitāti (
7
).
Pēc šī sprieduma Komisija pieņēma jaunu lēmumu, kurā tā tostarp konstatēja, ka Spānijas iestāžu veiktie pasākumi, lai nodrošinātu ciparu televīzijas ieviešanu attālās un mazāk urbanizētās Spānijas teritorijas teritorijās, izņemot Kastīlijas‑Lamančas autonomo kopienu (turpmāk tekstā – “attiecīgais pasākums”), ir atbalsta shēma, kas tiek tieši finansēta no Spānijas budžeta vai no atsevišķu autonomo kopienu un vietējo organizāciju budžetiem un piešķir selektīvu priekšrocību operatoriem, kuri izmanto zemes tīklu. Turklāt, uzskatot, ka šis pasākums nav saderīgs ar iekšējo tirgu un ka nav ievērota LESD 108. panta 3. punktā paredzētā iepriekšējas paziņošanas procedūra, Komisija uzdeva atgūt piešķirto atbalstu.
Spānija vērsās Vispārējā tiesā ar prasību atcelt šo lēmumu, kas tika noraidīta pilnībā.
Vispārējās tiesas vērtējums
Celtās prasības pamatojumā Spānija pārmeta Komisijai, ka tā ir pārkāpusi savas tiesības uz aizstāvību administratīvajā procesā, kurā pieņemts apstrīdētais lēmums.
Vispirms Spānija apgalvoja, ka pēc Lēmuma 2014/489 atcelšanas Komisijai bija jāpieņem jauns lēmums par formālas izmeklēšanas procedūras sākšanu.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa atgādina, ka tad, ja tiek atcelts akts, ar kuru tiek izbeigts administratīvais process, kas ietver dažādus posmus, procedūra, kuras mērķis ir aizstāt šo aktu, var tikt atsākta tieši tajā brīdī, kad ir noticis prettiesiskums. Tomēr, tā kā Tiesa Lēmumu 2014/489 atcēla nepietiekama pamatojuma dēļ, prettiesiskums, kas ietekmēja šo lēmumu, notika tā pieņemšanas brīdī un neattiecas uz iepriekšējo procedūru, par kuru Tiesa nav lēmusi. No tā izriet, ka atceļošā sprieduma izpilde nelika Komisijai atsākt visu LESD 108. pantā paredzēto procedūru.
Turpinājumā Vispārējā tiesa noraida Spānijas izteikto kritiku par selektivitātes analīzi, kas ietverta lēmumā par formālas izmeklēšanas procedūras sākšanu. Norādījusi, ka šis iebildums jāizvērtē, ņemot vērā Regulas Nr. 659/1999 (
8
), noteikumus, Vispārējā tiesa atgādina, ka saskaņā ar šīs regulas 6. pantu lēmumā par procedūras sākšanu ir ietverts gan pasākuma kvalificēšanas par valsts atbalstu, gan tā saderības ar iekšējo tirgu pagaidu novērtējums. Turklāt, lai gan jēdzieni “priekšrocība” un “selektivitāte” ir divi atšķirīgi kritēriji, tie var tikt izvērtēti kopā kā LESD 107. panta 1. punktā paredzēto “trešo nosacījumu”, kas attiecas uz “selektīvas priekšrocības” esību.
Ņemot vērā šos precizējumus, Tiesa secina, ka, ievērojot lēmuma par formālās izmeklēšanas procedūras sākšanu raksturu un saturu, kā arī tā pieņemšanas kontekstu, jāuzskata, ka Spānijas Karaliste, neraugoties uz lakonisko pamatojumu par šajā lēmumā aplūkotā pasākuma selektīvo raksturu, varēja saprast iemeslus, kuru dēļ Komisija sākotnēji uzskatīja, ka ar to tika piešķirta selektīva priekšrocība it īpaši zemes tīkla operatoriem salīdzinājumā ar tīkla operatoriem, kas izmanto citas tehnoloģijas, it īpaši satelīta operatoriem, kuri konkurē ar pirmajiem, lai pārraidītu ciparu televīzijas signālu, uz ko attiecas pāreju uz ciparu televīziju Spānijā reglamentējošais tiesiskais režīms. Turklāt jākonstatē, ka lēmumā par procedūras sākšanu ietvertais pamatojums saistībā ar attiecīgā pasākuma selektīvo raksturu Spānijas Karalistei ir ļāvis paust viedokli par šo jautājumu, it īpaši attiecībā uz zemes un satelītu tehnoloģiju situāciju salīdzināmību.
Vispārējā tiesa noraida arī Spānijas iebildumus par tās tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā ietvertā selektivitātes analīze esot jauna un balstīta uz jauniem faktiem, kas tai nebija paziņoti. Šajā ziņā Vispārējā tiesa uzsver, ka attiecībā uz minētā pasākuma selektivitāti lēmums par procedūras sākšanu un apstrīdētajā lēmumā izklāstītā pakārtotā argumentācija būtībā ir balstīti uz to pašu pieņēmumu un lēmumā par procedūras sākšanu šajā ziņā bija ietverts pietiekams pamatojums. Turklāt iespējamie jaunie apstākļi, uz kuriem atsaucas Spānija, tai nebija nezināmi un katrā ziņā nevar tikt uzskatīti par būtisku pamatu Komisijas secinājumam par attiecīgā pasākuma selektivitāti.
Visbeidzot Vispārējā tiesa konstatē, ka pretēji tam, ko apgalvo Spānija, Komisijai saskaņā ar Regulas 2015/1589 (
9
) 6. panta 2. punktu nebija pienākuma tai paziņot apsvērumus, kas saņemti no citām ieinteresētajām personām, atbildot uz informācijas pieprasījumiem, kuri nosūtīti pēc Lēmuma 2014/489 atcelšanas, jo šajā tiesību normā Komisijai ir vienīgi noteikts pienākums paziņot ieinteresēto personu iesniegtos apsvērumus par lēmumu par formālas izmeklēšanas procedūras sākšanu.
Tādējādi noraidījusi visus iebildumus par Spānijas tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, Vispārējā tiesa turklāt noraida iebildumus, kas būtībā attiecas uz LESD 107. panta 1. punkta pārkāpumu selektivitātes nosacījuma kļūdainas analīzes dēļ. Šajā ziņā Spānija tostarp pārmet Komisijai, ka tā nav veikusi konkrētu un izsmeļošu attiecīgo situāciju salīdzināmības pārbaudi un ir secinājusi par zemes un satelītu tehnoloģiju salīdzināmību, pamatojoties vienīgi uz to potenciālajām konkurences attiecībām.
Attiecībā uz šo pēdējo punktu Vispārējā tiesa atgādina, ka pasākums ir selektīvs, ja ar to tiek nošķirti uzņēmumi, kuri ir salīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā, ņemot vērā atsauces sistēmas mērķi.
Tomēr, tā kā atsauces sistēmas mērķis šajā gadījumā ir digitālo apraižu pārraide, Komisija apstrīdētajā lēmumā pamatoti uzskatīja, ka gan zemes platformas operatori, gan satelīta platformas operatori abi spēja nodrošināt šo pārraidi. Pretēji tam, ko apgalvoja Spānija, šie apstākļi liecina, ka tiek atzītas faktiskas, nevis potenciālas konkurences attiecības starp zemes un satelītu platformām.
Turklāt Komisija nebija secinājusi, ka attiecīgās situācijas ir salīdzināmas tikai tādēļ, ka starp zemes un satelītu platformām pastāv faktiskas vai potenciālas konkurences attiecības. Proti, no apstrīdētā lēmuma izriet, ka tā bija ņēmusi vērā virkni apstākļu, kas abas attiecīgās tehnoloģijas padara līdzīgas attiecībā uz digitālās apraides signāla pārraidīšanas mērķi.
Pretēji tam, ko apgalvoja Spānija, Komisija bija ņēmusi vērā arī vairākus faktiskos un juridiskos apstākļus, kas nošķir zemes un satelītu platformas.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa tostarp noraida argumentu, saskaņā ar kuru, tā kā Komisija savu analīzi nav balstījusi uz pētījumu par zemes un satelīttehnoloģiju izmaksu atšķirībām, tā esot apvērsusi tai uzlikto selektivitātes pierādīšanas pienākumu.
Lai gan Komisijai ir jāsniedz pierādījumi par valsts atbalsta esību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un līdz ar to arī pierādījumi, ka ir izpildīts nosacījums par selektīvas priekšrocības piešķiršanu saņēmējiem, tai nav pienākuma pēc savas iniciatīvas un bez jebkādām norādēm šajā ziņā meklēt visu informāciju, kurai varētu būt saikne ar tajā izskatāmo lietu, pat ja šāda informācija būtu publiski pieejama.
No tā izriet, ka šajā lietā Spānijas Karalistei bija jāsniedz Komisijai visa informācija un pierādījumi, kas tai ļautu pārbaudīt, vai tās arguments par izmaksu atšķirībām starp zemes un satelītu tehnoloģijām ir pamatots – vajadzības gadījumā pēc tam, kad Komisija formālā izmeklēšanas procedūrā bija Spānijas Karalisti aicinājusi sniegt visu šim nolūkam atbilstošo informāciju.
Tā kā arī pārējie Spānijas izvirzītie pamati ir noraidīti, Vispārējā tiesa tās atcelšanas prasību noraida pilnībā.
(
1
)	Komisijas Lēmumu (ES) 2021/2034 (2021. gada 10. jūnijs) par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), ko Spānija sniegusi zemes ciparu televīzijas (DTT) ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas‑Lamančas) (OV 2021, L 417, 1. lpp.).
(
2
)	2005. gada 29. jūlijaReal Decreto 944/2005 por el que se aprueba el Plan técnico nacional de la televisión digital terrestre (Karaļa dekrēts 944/2005, ar ko apstiprina Valsts tehnisko plānu zemes digitālajai televīzijai; BOE Nr. 181, 2005. gada 30. jūlijs, 27006. lpp.).
(
3
)	Komisijas Lēmums 2014/489/ES (2013. gada 19. jūnijs) par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/09), ko Spānijas Karaliste īstenojusi zemes ciparu televīzijas (DTT) ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas‑Lamančas) (OV 2014, L 217, 52. lpp.).
(
4
)	Spriedumi, 2015. gada 26. novembris, Spānija/Komisija (T‑461/13, EU:T:2015:891), Abertis Telecom un Retevisión I/Komisija (T‑541/13, nav publicēts, EU:T:2015:898), Navarra de Servicios y Tecnologías/Komisija (T‑487/13, nav publicēts, EU:T:2015:899), Comunidad Autónoma de Cataluña un CTTI/Komisija (T‑465/13, nav publicēts, EU:T:2015:900), Comunidad Autónoma de Galicia un Retegal/Komisija (T‑463/13 un T‑464/13, nav publicēts, EU:T:2015:901), Comunidad Autónoma del País Vasco un Itelazpi/Komisija (T‑462/13, EU:T:2015:902).
(
5
)	Spriedumi, 2017. gada 20. decembris, Spānija/Komisija (C‑81/16 P, EU:C:2017:1003) un Comunidad Autónoma del País Vasco u.c./Komisija (C‑66/16 P līdz C‑69/16 P, EU:C:2017:999).
(
6
)	Spriedums, 2015. gada 26. novembris, Comunidad Autónoma de Galicia un Retegal/Komisija (T‑463/13 un T‑464/13, nav publicēts, EU:T:2015:901).
(
7
)	Spriedums, 2017. gada 20. decembris, Comunidad Autónoma de Galiciaun Retegal/Komisija (C‑70/16 P, EU:C:2017:1002).
(
8
)	Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts)_ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).
(
9
)	Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus LESD 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).