62023CJ0781
TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta)
2024. gada 12. decembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Savienības Muitas kodekss – Regula (ES) Nr. 952/2013 – 250. pants – Pagaidu ievešanas procedūra – 251. pants – Laikposms, kurā importētās preces var palikt šajā procedūrā – Nepietiekams laikposms atļautā izmantojuma mērķa sasniegšanai – Muitas parāds, kas radies šī laikposma neievērošanas dēļ – Minētā laikposma pagarināšanas nosacījumi – Sacīkšu automašīnas ievešana
Lietā C‑781/23
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Högsta förvaltningsdomstolen (Augstākā administratīvā tiesa, Zviedrija) iesniegusi ar 2023. gada 12. decembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2023. gada 18. decembrī, tiesvedībā
Malmö Motorrenovering AB
pret
Allmänna ombudet hos Tullverket,
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs S. Rodins [S. Rodin], tiesneši N. Pisarra [N. Piçarra] un O. Spinjana‑Matei [O. Spineanu‑Matei] (referente),
ģenerāladvokāte: J. Kokote [J. Kokott],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Malmö Motorrenovering AB vārdā – D. Winhagen,
–
Beļģijas valdības vārdā – S. Baeyens un P. Cottin, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – M. Björkland un B. Eggers, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (OV 2013, L 269, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 19. marta Regulu (ES) 2019/474 (OV 2019, L 83, 38. lpp.) (turpmāk tekstā – “Muitas kodekss”), 251. pantu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Malmö Motorrenovering AB, atbilstoši Zviedrijas tiesībām dibinātu akciju sabiedrību, un Allmänna ombudet hos Tullverket (Muitas pārvaldes ombuds, Zviedrija; turpmāk tekstā – “ombuds”) par muitas parādu, kas radies tāda laikposma neievērošanas dēļ, kurā sacīkstes automašīnai, kas ievesta pagaidu ievešanas procedūrā, bija jābūt reeksportētai.
Atbilstošās tiesību normas
Muitas kodekss
3
Saskaņā ar Muitas kodeksa 79. pantu “Muitas parāds, kas radies pienākumu neizpildes dēļ”:
“1.   Attiecībā uz precēm, kam uzliekams ievedmuitas nodoklis, ievedmuitas parāds rodas jebkurā no šādiem gadījumiem:
a)
nav izpildīts kāds no pienākumiem, kas ir noteikts tiesību aktos muitas jomā attiecībā uz ārpussavienības preču ievešanu Savienības muitas teritorijā, to izņemšanu no muitas uzraudzības vai šādu preču pārvietošanu, apstrādi, uzglabāšanu, pagaidu uzglabāšanu, pagaidu ievešanu vai atsavināšanu minētajā teritorijā;
[..].”
4
Šī kodeksa 124. pantā “Dzēšana” paredzēts:
“1.   Neskarot spēkā esošos noteikumus muitas parādam atbilstīgās ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa summas neatgūšanai tiesā konstatētas parādnieka maksātnespējas gadījumā, ievedmuitas vai izvedmuitas parāds tiek dzēsts jebkurā no šādiem veidiem:
[..]
h)
ja muitas parāds bija radies atbilstīgi 79. vai 82. pantam un ir izpildīti šādi nosacījumi:
i)
pienākumu neizpilde, kuras dēļ radies muitas parāds, nav nozīmīgi ietekmējusi pagaidu uzglabāšanas vai attiecīgās muitas procedūras pareizu darbību un nav bijis mēģinājuma krāpt;
ii)
turpmāk tiek veiktas visas vajadzīgās formalitātes, lai noregulētu šādu preču stāvokli;
[..].”
5
Minētā kodeksa VII sadaļas nosaukums ir “Īpašas procedūras”. VII sadaļas 4. nodaļā “Īpaša izmantošana” ir ietverta 1. iedaļa “Pagaidu ievešana”, kurā ietilpst šī kodeksa 250. pants “Darbības joma”. Šī panta 1. punktā noteikts:
“Saskaņā ar pagaidu ievešanas procedūru uz ārpussavienības precēm, ko paredzēts izvest atpakaļ, var attiekties īpaša izmantošana Savienības muitas teritorijā ar pilnīgu vai daļēju atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa [..].”
6
Muitas kodeksa 251. pantā “Laikposms, kurā preces var palikt pagaidu ievešanas procedūrā” paredzēts:
“1.   Muitas dienesti nosaka laikposmu, kādā precēm, kam piemērota pagaidu ievešanas procedūra, jābūt izvestām atpakaļ vai kādā tām jābūt piemērotai nākamai muitas procedūrai. Šāds laikposms ir pietiekami ilgs, lai varētu sasniegt atļautā izmantojuma mērķi.
2.   Ja vien nav noteikts citādi, maksimālais laikposms, kādā preces var palikt pagaidu ievešanas procedūrā vienam un tam pašam mērķim un viena un tā paša atļaujas turētāja pārziņā, ir 24 mēneši, pat ja procedūra ir bijusi noslēgta, piemērojot precēm citu īpašo procedūru un pēc tam šīm precēm atkal piemērojot pagaidu ievešanas procedūru.
3.   Ja izņēmuma gadījumos atļauto izmantojumu nevar īstenot 1. un 2. punktā minētajā laikposmā, muitas dienesti var minēto laikposmu uz pieņemamu laiku pagarināt, ja atļaujas turētājs iesniedz pamatotu pieteikumu.
4.   Kopējais laikposms, kurā uz precēm var attiecināt pagaidu ievešanas procedūru, nepārsniedz 10 gadus, izņemot neparedzamus gadījumus.”
Deleģētā regula (ES) 2015/2446
7
Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2015/2446 (2015. gada 28. jūlijs), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 952/2013 attiecībā uz sīki izstrādātiem noteikumiem, kuri attiecas uz dažiem Savienības Muitas kodeksa noteikumiem (OV 2015, L 343, 1. lpp.), 103. pantā “Pienākumu neizpildes gadījumi, kam nav būtiskas ietekmes uz muitas procedūras pareizu darbību” paredzēts:
“Šādas situācijas uzskata par pienākumu neizpildes gadījumiem, kam nav būtiskas ietekmes uz attiecīgās muitas procedūras pareizu darbību:
a)
termiņš pārsniegts par laikposmu, kas nav garāks par tāda pagarinājuma termiņu, kurš tiktu piešķirts, ja būtu iesniegts pieteikums šādam pagarinājumam;
[..].”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
8
2019. gada 30. aprīlīMalmö Motorrenovering saskaņā ar pagaidu ievešanas procedūru no ASV uz Zviedriju importēja sacīkšu automašīnu, lai to izmantotu Savienībā notiekošās sacensībās, no kurām pēdējām bija jānotiek 2019. gada 8. septembrī, un pēc tam to reeksportētu.
9
Saskaņā ar atļauju, kas šim nolūkam saņemta no muitas administrācijas, automašīna bija jāreeksportē 2019. gada 30. jūlijā, proti, pirms pēdējo minēto sacensību datuma, neprecizējot iemeslu, kura dēļ reeksporta datums tika noteikts 2019. gada 30. jūlijā.
10
Automašīna tika reeksportēta 2019. gada 19. septembrī, t.i., pēc iepriekšējā punktā minētā reeksporta datuma.
11
Netika konstatēts, ka Malmö Motorrenovering būtu mēģinājusi krāpt saistībā ar šī termiņa neievērošanu. Tomēr šīs neievērošanas dēļ tika veikts muitas nodokļu uzrēķins 101959 Zviedrijas kronas (SEK) (aptuveni 8973 EUR) un pievienotās vērtības nodokļa uzrēķins 280387 SEK (aptuveni 24676 EUR) (turpmāk tekstā – “muitas parāds”).
12
Malmö Motorrenovering par muitas administrācijas lēmumu, ar kuru tika konstatēta muitas parāda esamība, cēla prasību Förvaltningsrätten i Linköping (Linšēpingas Administratīvā tiesa, Zviedrija). Konstatējusi, pirmkārt, ka Malmö Motorrenovering muitas deklarācijā nav norādījusi nevienu datumu attiecīgās automašīnas reeksportam un ka tās nodoms bija reeksportēt šo automašīnu pēc sacensību sezonas beigām, otrkārt, ka lietas materiālos nav nekādu norāžu par to, ka šī sabiedrība būtu rīkojusies ar krāpniecisku nodomu, un, treškārt, ka muitas administrācija nav uzskatījusi, ka būtu bijuši iemesli nepiešķirt minētajai sabiedrībai termiņu līdz automašīnas faktiskās reeksportēšanas datumam, ja šis datums būtu norādīts deklarācijā, šī tiesa apmierināja prasību un, pamatojoties uz Muitas kodeksa 124. panta 1. punkta h) apakšpunktu, nosprieda, ka šis muitas parāds tiek dzēsts.
13
Apelācijas sūdzību, ko Muitas administrācija iesniedza par šo spriedumu, Kammarrätten i Jönköping (Jenšēpingas Administratīvā apelācijas tiesa, Zviedrija) apmierināja. Šīs tiesas ieskatā minēto muitas parādu nevar atzīt par dzēstu, pamatojoties uz Muitas kodeksa 124. panta 1. punkta h) apakšpunktu. Proti, atbrīvojuma piešķiršana, pamatojoties uz šo tiesību normu un Deleģētās regulas 2015/2446 103. panta a) punktu, būtu prasījusi izskatīt jautājumu par to, vai Malmö Motorrenovering būtu varējusi saņemt attiecīgā transportlīdzekļa reeksportēšanai paredzētā termiņa pagarinājumu, ja tā būtu to lūgusi muitas administrācijai. Malmö Motorrenovering neesot pierādījusi, ka tas tā būtu, jo šāds pagarinājums prasītu, lai tās pieteikuma pamatojumā būtu minēti izņēmuma gadījumi.
14
Malmö Motorrenovering par Kammarrätten i Jönköping (Jenšēpingas Administratīvā apelācijas tiesa) spriedumu iesniedza pārsūdzību Högsta förvaltningsdomstolen (Augstākā administratīvā tiesa, Zviedrija), kas ir iesniedzējtiesa.
15
Iesniedzējtiesa norāda: lai gan pamatlietas puses ir Malmö Motorrenovering un ombuds, kas pārstāv sabiedrības intereses, muitas administrācijai bija iespēja iesniegt savus apsvērumus. Tie bija nonākuši pie atšķirīgas Muitas kodeksa 251. panta interpretācijas.
16
Malmö Motorrenovering un ombuds uzskata, ka Muitas kodeksa 251. panta 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka izņēmuma gadījumu esamība nepieciešama tikai tad, ja lūgums pagarināt saskaņā ar pagaidu ievešanas procedūru ievesto preču palikšanas laikposmu izraisītu to, ka šī laikposma un lūgtā pagarinājuma kopējais ilgums pārsniegtu maksimālo 24 mēnešu laikposmu, kas paredzēts minētā 251. panta 2. punktā. Saskaņā ar šo interpretāciju izņēmuma gadījumu esamība nav nepieciešama, ja, kā tas ir pamatlietā aplūkotajā situācijā, šis laikposms nepārsniedz 24 mēnešus.
17
Savukārt muitas administrācija uzskata: no 251. panta 3. punktā ietvertās atsauces uz šī panta 1. un 2. punktu izriet, ka prasība par izņēmuma gadījumiem ir piemērojama visos gadījumos, kad atļautais izmantojums nevar tikt īstenots sākotnēji noteiktajā laikposmā, tostarp tad, ja kopējais ilgums ir mazāks par 24 mēnešiem.
18
Högsta förvaltningsdomstolen (Augstākā administratīvā tiesa) uzskata, ka Muitas kodeksa 251. panta formulējums neizslēdz nevienu no šīm interpretācijām.
19
Šādos apstākļos Högsta förvaltningsdomstolen (Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [Muitas kodeksa] 251. pants jāinterpretē tādējādi, ka šī panta 3. punktā ietvertā atsauce uz [tā] 1. un 2. punktu nozīmē, ka 3. punktā paredzētā prasība par izņēmuma gadījumiem ir piemērojama tikai tad, ja jau piešķirtais laikposms kopā ar pieprasīto pagarinājumu nozīmētu, ka kopējais laikposms, kurā precēm var piemērot attiecīgo procedūru, pārsniegtu 24 mēnešus? Vai arī šis pants jāinterpretē tādējādi, ka 3. punktā paredzētā prasība par izņēmuma gadījumiem ir piemērojama visiem pagarinājuma pieteikumiem, proti, pat tad, ja jau piešķirtais laikposms kopā ar lūgto pagarinājumu nepārsniedz 2. punktā paredzēto 24 mēnešu termiņu?”
Par prejudiciālo jautājumu
20
Ar šo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Muitas kodeksa 251. pants jāinterpretē tādējādi, ka to preču palikšanas laikposma pagarināšanai, kurām piemērota pagaidu ievešanas procedūra, kas ir noteikta saskaņā ar šī panta 1. punktu, nepieciešama “izņēmuma gadījumu” esamība minētā panta 3. punkta izpratnē, ja pagarinājuma sekas nav tādas, ka kopējais preču palikšanas ilgums šajā procedūrā pārsniegtu šī panta 2. punktā paredzēto maksimālo 24 mēnešu laikposmu.
21
Vispirms jāatgādina, ka pagaidu ievešanas procedūra ir atkāpes procedūra, kas ļauj Savienības muitas teritorijā īpaši izmantot ārpussavienības preces ar pilnīgu vai daļēju atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa, kā tas paredzēts Muitas kodeksa 250. panta 1. punktā. Tiesību normas, kas paredz atbrīvojumu no muitas nodokļa, ir izņēmums no principa, saskaņā ar kuru Savienībā importētās preces parasti ir apliekamas ar muitas nodokli, un tādējādi kā atkāpes ietverošas tiesību normas tās interpretējamas šauri (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 17. februāris, Marishipping and Transport, C‑11/10, EU:C:2011:91, 16. punkts, un 2024. gada 5. septembris, BIOR, C‑344/23, EU:C:2024:696, 44. punkts).
22
Saskaņā ar Muitas kodeksa 251. panta 1. punktu muitas dienestiem jānosaka laikposms, kādā precēm, kam piemērota pagaidu ievešanas procedūra, jābūt reeksportētām vai tām jābūt piemērotai citai muitas procedūrai. Šādam laikposmam jābūt pietiekami ilgam, lai varētu sasniegt atļautā izmantojuma mērķi.
23
Saskaņā ar minētā 251. panta 2. punktu, “ja vien nav noteikts citādi, maksimālais laikposms, kādā preces var palikt pagaidu ievešanas procedūrā vienam un tam pašam mērķim un viena un tā paša atļaujas turētāja pārziņā, ir 24 mēneši”.
24
Atbilstoši 251. panta 3. punktam, ja izņēmuma gadījumos atļauto izmantojumu nevar īstenot šī panta 1. un 2. punktā minētajā laikposmā, muitas dienesti šo laikposmu uz pieņemamu laiku var pagarināt, ja atļaujas turētājs iesniedz pamatotu pieteikumu. Visbeidzot, saskaņā ar Muitas kodeksa 251. panta 4. punktu kopējais laikposms, kurā uz precēm var attiecināt šo procedūru, nepārsniedz 10 gadus, izņemot neparedzamus gadījumus.
25
No Muitas kodeksa 251. panta 1.–3. punkta, lasot tos kopsakarā, izriet, ka, lai gan šī panta 1. punktā ir paredzēts pienākums noteikt pietiekamu palikšanas laikposmu precēm, kas ievestas saskaņā ar pagaidu ievešanas procedūru, minētā panta 2. punktā, “ja vien nav noteikts citādi”, ir paredzēts palikšanas laikposms tikai maksimāli uz 24 mēnešiem. Šī panta 3. punkts ir šāds atkāpes noteikums, jo tas ļauj pagarināt minēto laikposmu ilgāk par šo maksimālo laikposmu. Tādējādi 3. punktā, izmantojot vienskaitli, ir atsauce uz vienu laikposmu, kura ilgums izriet no kopīgas 1. un 2. punkta piemērošanas.
26
Līdz ar to izņēmuma gadījumu esamība nepieciešama vienīgi tad, ja minētais maksimālais 24 mēnešu ilgums izrādās nepietiekams atļautā izmantojuma mērķa sasniegšanai. Šādā situācijā palikšanas laikposms varētu tikt pagarināts, ja pamatojums, ko muitas atļaujas turētājs sniedzis, lai pamatotu pieteikumu, var tikt kvalificēts par “izņēmuma gadījumiem” pēc pārbaudes, kas atbilst šī sprieduma 21. punktā atgādinātajām prasībām par pagaidu ievešanas režīma šauru interpretāciju. Saskaņā ar Muitas kodeksa 251. panta 4. punktu šāda pagarinājuma rezultātā šis laikposms nedrīkst pārsniegt 10 gadus, izņemot neparedzētus gadījumus.
27
Tādējādi no Muitas kodeksa 251. panta formulējuma izriet, ka “izņēmuma gadījumu” pastāvēšana 251. panta 3. punkta izpratnē ir nepieciešama, ja saskaņā ar minētā panta 1. punktu sākotnēji noteiktā palikšanas laikposma un lūgtā laikposma pagarinājuma kopējais ilgums pārsniedz šī panta 2. punktā paredzēto maksimālo 24 mēnešu laikposmu.
28
Šajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka 2019. gada 30. aprīlīMalmö Motorrenovering Savienībā saskaņā ar pagaidu ievešanas procedūru importēja sacīkšu automašīnu, lai to izmantotu sporta sacensībām, no kurām pēdējām bija jānotiek 2019. gada 8. septembrī. Tomēr datumu, kurā šai automašīnai bija jābūt reeksportētai, muitas administrācija noteica 2019. gada 30. jūlijā, proti, pirms pilnībā tika sasniegts mērķis, kuram automašīna tika ievesta, nenorādot iemeslu pēdējā minētā datuma izvēlei. Tā kā attiecīgā automašīna tika reeksportēta pēc šī laikposma beigām, proti, 2019. gada 19. septembrī, šī administrācija konstatēja, ka ir radies muitas parāds saskaņā ar Muitas kodeksa 79. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
29
No šī lūguma izriet arī, ka starp pamatlietas pusēm nav strīda par to, ka muitas administrācijas noteiktais reeksporta laikposms nebija pietiekams, lai sasniegtu atļautā izmantojuma mērķi, ka termiņš, kas īsāks par 24 mēnešiem, būtu bijis pietiekams, lai to sasniegtu, un ka pagaidu ievešanas procedūrai piemērojamo noteikumu neievērošana nav notikusi krāpnieciska nolūka dēļ. Šādos apstākļos Malmö Motorrenovering lūdza, lai šis muitas parāds tiktu uzskatīts par dzēstu.
30
Šajā ziņā jānorāda, ka saskaņā ar Muitas kodeksa 124. panta 1. punkta h) apakšpunktu muitas parāds, kas radies atbilstīgi šī kodeksa 79. pantam, tiek dzēsts, ja ir izpildīti divi nosacījumi, proti, pirmkārt, ja pienākumu neizpilde, kuras dēļ radies šis parāds, nav nozīmīgi ietekmējusi attiecīgās muitas procedūras pareizu darbību un nav bijis mēģinājuma krāpt un, otrkārt, ja attiecīgās preces stāvokļa noregulēšanai vajadzīgās formalitātes ir veiktas a posteriori.
31
Saskaņā ar Deleģētās regulas 2015/2446 103. panta a) punktu pienākumu neizpilde tiek uzskatīta par tādu, kam nav būtiskas ietekmes uz piemērojamās muitas procedūras pareizu darbību, ja termiņš pārsniegts par laikposmu, kas nav garāks par tāda pagarinājuma termiņu, kurš tiktu piešķirts, ja būtu iesniegts pieteikums šādam pagarinājumam.
32
Kā izriet no šī sprieduma 27. punktā sniegtās Muitas kodeksa 251. panta interpretācijas, muitas dienesti saskaņā ar šī panta 1. punktu sākotnēji noteiktā laikposma pagarinājumu varēja piešķirt līdz datumam, kad attiecīgā automašīna tika reeksportēta, proti, 2019. gada 19. septembrim, neprasot izņēmuma gadījumu esamību, jo sākotnējais laikposms un šis pagarinājums nebūtu pārsniedzis maksimālo 24 mēnešu laikposmu, kas paredzēts minētā panta 2. punktā. Līdz ar to, ja ir izpildīti pārējie Muitas kodeksa 124. panta 1. punkta h) apakšpunktā paredzētie nosacījumi, un tas jāpārbauda iesniedzējtiesai, būtu jābūt iespējai uzskatīt, ka muitas parāds ir dzēsts.
33
Ņemot vērā iepriekš minēto, uz iesniedzējtiesas uzdoto jautājumu jāatbild, ka Muitas kodeksa 251. pants jāinterpretē tādējādi, ka to preču palikšanas laikposma pagarināšanai, kurām piemērota pagaidu ievešanas procedūra, kas ir noteikta saskaņā ar šī panta 1. punktu, nav nepieciešama “izņēmuma gadījumu” esamība minētā panta 3. punkta izpratnē, ja pagarinājuma sekas nav tādas, ka kopējais preču palikšanas ilgums šajā procedūrā pārsniegtu šī panta 2. punktā paredzēto maksimālo 24 mēnešu laikposmu.
Par tiesāšanās izdevumiem
34
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 19. marta Regulu (ES) 2019/474, 251. pants
jāinterpretē tādējādi, ka
to preču palikšanas laikposma pagarināšanai, kurām piemērota pagaidu ievešanas procedūra, kas ir noteikta saskaņā ar šī panta 1. punktu, nav nepieciešama “izņēmuma gadījumu” esamība minētā panta 3. punkta izpratnē, ja pagarinājuma sekas nav tādas, ka kopējais preču palikšanas ilgums šajā procedūrā pārsniegtu šī panta 2. punktā paredzēto maksimālo 24 mēnešu laikposmu.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – zviedru.