62016CJ0667
TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
2018. gada 6. jūnijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā lauksaimniecības politika – ELFLA finansējums – Regula (EK) Nr. 1122/2009 – Atbalsts lauku attīstībai – Savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošana – Samazinājumi un izslēgšanas – Samazinājumu summēšana
Lieta C‑667/16
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administratīvā apelācijas tiesa sociālekonomiskos jautājumos, Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2016. gada 20. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2016. gada 23. decembrī, tiesvedībā
M.N.J.P.W. Nooren,
J.M.F.D.C. Nooren,
M.N.F.M. Nooren mantinieki,
pret
Staatssecretaris van Economische Zaken.
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši K. G. Fernlunds [C. G. Fernlund], Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot], A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev] un S. Rodins [S. Rodin] (referents),
ģenerāladvokāts: H. Saugmandsgors Ēe [H. Saugmandsgaard Øe],
sekretārs: I. Illēši [I. Illéssy], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2017. gada 7. novembra tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
–
Nīderlandes valdības vārdā – M. Gijzen un M. Bulterman, pārstāves,
–
Eiropas Komisijas vārdā – A. Bouquet un A. Sauka, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2018. gada 21. februāra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas Regulas (EK) Nr. 1122/2009 (2009. gada 30. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu (OV 2009, L 316, 65. lpp.), 70.–72. pantu.
2
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp M.N.J.P.W. un J.M.F.D.C. Nooren, M.N.F.M. Nooren mantiniekiem, no vienas puses, un Staatssecretaris van Economische Zaken (valsts sekretārs ekonomikas lietās, Nīderlande), no otras puses, par lauksaimniecības atbalsta samazinājumu savstarpējās atbilstības noteikumu saistībā ar teļu aizsardzību neievērošanas dēļ.
Atbilstošās tiesību normas
3
Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (OV 2009, L 30, 16. lpp.), 23. panta “Maksājuma samazinājums vai tā nepiešķiršana, ja nav izpildīti savstarpējās atbilstības noteikumi” 1. punkta pirmo daļu:
“Ja nav ievērotas likumā noteiktās pārvaldības prasības vai labs lauksaimniecības un vides stāvoklis jebkurā laikā konkrētajā kalendārajā gadā (turpmāk “konkrētais kalendārais gads”) un ja neatbilstības pamatā ir darbība vai bezdarbība, ko var tieši attiecināt uz lauksaimnieku, kas iesniedzis atbalsta pieteikumu konkrētajā kalendārajā gadā, kopējo piešķirto vai piešķiramo tiešo maksājumu summu pēc 7., 10. un 11. panta piemērošanas minētajam lauksaimniekam samazina vai nepiešķir saskaņā ar 24. pantā ietvertajiem sīki izklāstītajiem noteikumiem.”
4
Šīs pašas regulas 24. pantā “Sīki izstrādāti noteikumi maksājumu samazināšanai un nepiešķiršanai, ja nav izpildīti savstarpējās atbilstības noteikumi” ir noteikts:
“1.   Sīki izstrādātus noteikumus maksājumu samazināšanai vai nepiešķiršanai, kā minēts 23. pantā, paredz saskaņā ar 141. panta 2. punktā minēto procedūru. Šajā kontekstā ņem vērā konstatētās neatbilstības nopietnību, apjomu, pastāvīgumu un atkārtošanos, kā arī kritērijus, kas izklāstīti šā panta 2., 3. un 4. punktā.
2.   Nolaidības gadījumā samazinājuma procentuālā daļa nepārsniedz 5 % un atkārtotas neatbilstības gadījumā – 15 %.
[..]
3.   Tīšas neatbilstības gadījumā samazinājuma procentuālā daļa principā nav mazāka par 20 %, un tās rezultāts var būt maksājuma izslēgšana no vienas vai vairākām atbalsta shēmām, un to var piemērot vienu vai vairākus kalendāros gadus.
4.   Katrā ziņā maksājumu samazinājumu un nepiešķirto maksājumu kopējā summa par vienu kalendāro gadu nepārsniedz kopējo summu, kas minēta 23. panta 1. punktā.”
5
Regulas Nr. 1122/2009 II daļas IV sadaļas III nodaļā “Atzinumi attiecībā uz savstarpējo atbilstību” ietilpstošā 70. panta “Vispārējie principi un definīcija” 6. punktā ir noteikts:
“Ja ir konstatētas vairākas neatbilstības attiecībā uz dažādiem tiesību aktiem vai standartiem tajā pašā savstarpējas atbilstības jomā, tad, lai samazinājumu noteiktu saskaņā ar 71. panta 1. punktu un 72. panta 1. punktu, tādus gadījumus uzskata par vienu neatbilstību.”
6
Šīs regulas tajā pašā III nodaļā ietilpstošais 71. pants “Samazinājumu piemērošana nolaidības gadījumā” ir šāds:
“1.   Neskarot 77. pantu, ja konstatētā neatbilstība radusies lauksaimnieka nolaidības dēļ, tad piemēro samazinājumu. Tāds samazinājums parasti ir 3 % no 70. panta 8. punktā minētās kopējās summas.
Maksājumu aģentūra, pamatojoties uz novērtējumu, ko sniegusi kompetentā kontroles iestāde kontroles ziņojuma izvērtēšanas daļā saskaņā ar 54. panta 1. punkta c) apakšpunktu, tomēr var nolemt samazināt minēto procentuālo daļu līdz 1 % vai paaugstināt to līdz 5 % no kopsummas, vai 54. panta 1. punkta c) apakšpunkta otrajā daļā minētajos gadījumos nenoteikt nekādus samazinājumus.
[..]
6.   Ja konstatē atkārtotu neatbilstību kopā ar citu neatbilstību vai citu atkārtotu neatbilstību, tad galīgos procentuālos samazinājumus summē kopā. Neskarot 5. punkta trešo daļu, maksimālais samazinājums tomēr nedrīkst pārsniegt 15 % no 70. panta 8. punktā minētās kopsummas.”
7
Tās pašas regulas tajā pašā III nodaļā ietvertā 72. panta “Samazinājumu un nepiešķiršanas piemērošana tīšu pārkāpumu gadījumā” 1. punktā ir noteikts:
“Neskarot 77. pantu, ja lauksaimnieks konstatēto pārkāpumu ir izdarījis ar nodomu, tad samazinājums, kas jāpiemēro 70. panta 8. punktā minētajai kopsummai, parasti ir 20 % no minētās kopējās summas.
Maksājumu aģentūra, pamatojoties uz novērtējumu, ko sniegusi kompetentā kontroles iestāde kontroles ziņojuma izvērtējuma daļā saskaņā ar 54. panta 1. punkta c) apakšpunktu, tomēr var nolemt samazināt minēto procentuālo daļu līdz vismaz 15 % vai attiecīgā gadījumā palielināt to līdz 100 % no minētās kopējās summas.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
8
Lopu audzētājs M.N.F.M. Nooren attiecībā uz 2011. gadu bija pieprasījis tiešos maksājumus atbalsta formā. Šajā gadā Algemene Inspectiedienst (Vispārējais inspekciju dienests, Nīderlande) kontrolieri savos ziņojumos bija konstatējuši desmit dažādu pienākumu neizpildes saistībā ar teļu aizsardzību, kuras bija pieļāvis M.N.F.M. Nooren.
9
Ar 2014. gada 18. septembra lēmumu valsts sekretārs ekonomikas lietās, veicot vairākkārtēju attiecīgajai personai piešķirto vai piešķiramo tiešo maksājumu summu pārrēķinu, noteica samazinājumu par 55 %.
10
Minētais samazinājums ietver, pirmkārt, samazinājumu 15 % apmērā par dažādām neatbilstībām nolaidības dēļ un, otrkārt, samazinājumu 40 % apmērā par tīši pieļautu neatbilstību.
11
Prasītāji pamatlietā iesniedzējtiesā cēla prasību par šo 2014. gada 18. septembra lēmumu.
12
Šī tiesa uzskata, ka minētie samazinājumi 15 % un 40 % apmērā ir pamatoti.
13
Prasītāji pamatlietā uzskata, ka kopējais tiešo maksājumu samazinājums nedrīkst pārsniegt 15 %. Valsts sekretārs ekonomikas lietās norāda, ka šajā lietā piemērotais samazinājums 55 % apmērā ir pamatots, jo tajā ir summēti samazinājumi 15 % un 40 % apmērā.
14
Iesniedzējtiesa uzskata, ka no Regulas Nr. 1122/2009 70.–72. panta nav iespējams secināt, vai tiešo maksājumu apmēra samazinājumus, pamatojoties uz neatbilstību, kas radusies nolaidības dēļ vai tīši, var summēt, nedz arī to, vai valsts sekretārs ekonomikas lietās samazinājumu 55 % apmērā ir noteicis pamatoti.
15
Šādos apstākļos College van Beroep voor het bedrijfsleven (Administratīvā apelācijas tiesa sociālekonomiskos jautājumos) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Savienības likumdevējs Regulas Nr. 1122/2009 70., 71. un 72. pantā ir paredzējis iespēju tādā situācijā kā pamatlietā, kad ir vairāki pārkāpumi vienā savstarpējās atbilstības jomā, summēt kopā atbalsta samazinājumus par atkārtotiem un vienreizējiem savstarpējas atbilstības pārkāpumiem nolaidības dēļ, no vienas puses, un tīšiem savstarpējas atbilstības pārkāpumiem, no otras puses?
2)
Ja atbilde ir apstiprinoša, kura tiesību norma ir šādas summēšanas juridiskais pamats un ar kuru aprēķina noteikumu šo summēšanu regulē?
3)
Ja atbilde ir noliedzoša, vai Savienības tiesībās pastāv cits juridiskais pamats šādai summēšanai?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo un otro jautājumu
16
Ar pirmo un otro jautājumu, kuri ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Regulas Nr. 1122/2009 70.–72. pants ir interpretējami tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā, kad vienā jomā konstatēti vairāki neatbilstības gadījumi, ir jāsummē, pirmkārt, piešķirto vai piešķiramo maksājumu samazinājums, kas piemērojams par atkārtotām vai vienreizējām neatbilstībām nolaidības dēļ, un, otrkārt, samazinājums par tīši radītām neatbilstībām.
17
Regulas Nr. 1122/2009 70.–72. pantā arī ir noteikta Regulas Nr. 73/2009 23. un 24. panta piemērošanas kārtība. Līdz ar to, lai atbildētu uz pirmo un otro jautājumu, vispirms ir jāpārbauda Regulas Nr. 73/2009 23. un 24. pantā ietvertās prasības.
18
Regulas Nr. 73/2009 23. panta 1. punkta pirmajā daļā ir paredzēts, ka atbilstoši šīs regulas 24. pantā ietvertajiem noteikumiem kopējo piešķirto vai piešķiramo tiešo maksājumu summu samazina lauksaimniekam, kurš ir iesniedzis pieteikumu par atbalstu, ja nav ievērotas likumā noteiktās pārvaldības prasības vai prasības par labu lauksaimniecības un vides stāvokli jebkurā brīdī tā kalendārā gada laikā, kad ir iesniegts pieteikums par atbalstu, un ja attiecīgās neatbilstības pamatā ir darbība vai bezdarbība, ko var tieši attiecināt uz lauksaimnieku (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 13. decembris, Maatschap L.A. enD.A.B. Langestraaten P. Langestraat‑Troost, C‑11/12, EU:C:2012:808, 22. punkts).
19
No šīs tiesību normas formulējuma izriet, ka ikvienas darbības vai bezdarbības sekas principā ir kopējo lauksaimniekam piešķirto vai piešķiramo tiešo maksājumu summas samazinājums, ko nosaka minētās regulas 24. pantā ietvertajā kārtībā.
20
Regulas Nr. 73/2009 24. panta 2. punktā ir noteikts, ka nolaidības dēļ piemērojamais samazinājums nedrīkst pārsniegt 5 % vai, ja runa ir par atkārtotiem atbilstības noteikumu pārkāpumiem, tas nedrīkst pārsniegt 15 %. Šī panta 3. punktā ir noteikts, ka tīšas neatbilstības gadījumā samazinājuma procentuālā daļa principā nav mazāka par 20 % un tās rezultāts var būt pilnīga izslēgšana no vienas vai vairākām atbalsta shēmām. Minētā panta 4. punktā ir minēts, ka katrā ziņā maksājumu samazinājumu un nepiešķirto maksājumu kopējā summa par vienu kalendāro gadu nepārsniedz kopējo summu, kas minēta Regulas Nr. 73/2009 23. panta 1. punktā.
21
Tādējādi Regulas Nr. 73/2009 24. pantā ir noteiktas dažādas robežas maksājumu samazinājumiem un to nepiešķiršanai, kurus nolaidības vai tīšas rīcības rezultātā radušos neatbilstību dēļ piemēro piešķiramajiem vai piešķirtajiem maksājumiem, kā arī kopējā samazinājumu summa par visiem gadījumiem gada laikā.
22
Šī panta 2. un 3. punkta piemērošanas kārtība atbilstoši tā 1. punktam ir ietverta Regulas Nr. 1122/2009 71. pantā “Samazinājumu piemērošana nolaidības gadījumā” un 72. pantā “Samazinājumu un nepiešķiršanas piemērošana tīšu pārkāpumu gadījumā”.
23
Ņemot vērā, ka Regulas Nr. 1122/2009 71. pants ir piemērojams nolaidības gadījumiem un šīs regulas 72. pants attiecas uz tīšiem neatbilstības gadījumiem, neviens no šiem abiem pantiem pats par sevi neaptver tādu situāciju kā pamatlietā, kurā vienkopus aplūkojami neatbilstības gadījumi nolaidības dēļ un tīšas neatbilstības gadījumi.
24
Turklāt Regulas Nr. 1122/2009 71. panta 6. punktā ir noteikts – ja atkārtotu neatbilstību konstatē kopā ar citu neatbilstību vai citu atkārtotu neatbilstību, tad no tām izrietošos samazinājuma procentus summē, neskarot 71. panta 5. punkta trešo daļu, nepārsniedzot 15 % no šīs regulas 70. panta 8. punktā noteiktās kopsummas. Savukārt attiecībā uz tīši pieļautām neatbilstībām minētās regulas 72. panta 1. punktā ir paredzēts samazinājums 20 % apmērā, ko tomēr var samazināt līdz 15 % vai palielināt līdz 100 % no kopējās piešķiramo vai piešķirto maksājumu summas.
25
No minētā izriet – ja tādā situācijā kā pamatlietā būtu jāpiemēro tikai regulas 71. panta 6. punkts, kā to uzskata prasītāji, piešķiramo vai piešķirto maksājumu kopējās summas samazinājums nepārsniegtu 15 %, kas ir minimālais apmērs, ja tikusi konstatēta viena neatbilstība, un saglabātos zemāks par 20 %, kas atbilst šādā gadījumā vispārēji piemērojamajam apmēram.
26
Ar šādu interpretāciju vispirms, kā secinājumu 37. punktā norādījis ģenerāladvokāts, Regulas Nr. 1122/2009 72. pantam tiktu atņemta jebkāda lietderīgā iedarbība. Turklāt tā būtu pretrunā šīs regulas mērķim, kas atbilstoši 2012. gada 13. decembra sprieduma Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat‑Troost (C‑11/12, EU:C:2012:808) 35. punktam ir atbilstības noteikumu ievērošanas veicināšana. Visbeidzot tā būtu pretrunā arī Regulas Nr. 73/2009 23. panta 1. punktam, kurā ir noteikts, ka par katru darbību vai bezdarbību principā ir piemērojams piešķiramo vai piešķiro tiešo maksājumu apmēra samazinājums, un šīs regulas 24. panta 1. punktam, kurā valsts iestādēm ir noteikts pienākums ņemt vērā tostarp neatbilstības nopietnību.
27
Gluži tāpat arī Regulas Nr. 1122/2009 72. panta 1. punkts, kā secinājumu 51. punktā norādījis ģenerāladvokāts, viens pats nav attiecināms uz tādu situāciju kā pamatlietā, ne tikai šī panta nosaukuma dēļ, bet arī šī panta teksta dēļ, kurā ir minēti tikai tie neatbilstības gadījumi, kas “izdarīti ar nodomu”.
28
Turklāt saskaņā ar Regulas Nr. 1122/2009 70. panta 6. punktu, lai samazinājumu noteiktu atbilstoši šīs regulas 71. panta 1. punktam un 72. panta 1. punktam, vairākas neatbilstības attiecībā uz dažādiem tiesību aktiem vai standartiem tajā pašā savstarpējas atbilstības jomā ir jāuzskata par vienu neatbilstības gadījumu.
29
No šīs normas, lasot kopā ar minētas regulas 71. un 72. pantu, izriet, ka, pirmkārt, vairāki neatbilstības gadījumi nolaidības dēļ vienā jomā ir viens neatbilstības gadījums nolaidības dēļ un ka, otrkārt, arī vairāki tīši radīti neatbilstības gadījumi vienā jomā ir atzīstami par vienu tīši pieļautu neatbilstību.
30
No tā izriet, ka tādā situācijā kā pamatlietā piešķiramo vai piešķirto tiešo maksājumu samazinājuma par neatbilstību nolaidības dēļ procentuālais apmērs ir jānosaka atbilstoši Regulas Nr. 1122/2009 71. pantam un līdztekus atbilstoši Regulas Nr. 1122/2009 72. pantam ir jānosaka šī samazinājuma par tīši radītu neatbilstību procentuālais apmērs.
31
Pēc tam, izņemot Regulas Nr. 73/2009 24. panta 4. punktu, kurā noteikta samazinājumu un nepiešķiršanas kopējā summa kalendārajā gadā, un tā kā Regulās Nr. 73/2009 un Nr. 1122/2009 nav nevienas citas normas, kas attiektos uz visiem neatbilstības gadījumiem, kuri radīti nolaidības dēļ vai tīši, ir jāsaskaita abi saskaņā ar Regulas Nr. 1122/2009 71. un 72. punktu iegūtie procentuālie apmēri.
32
No iepriekš izklāstītā izriet, ka uz pirmo un otro jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1122/2009 70.–72. pants, lasot kopā ar Regulas Nr. 73/2009 23. un 24. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā, kad vienā jomā konstatēti vairāki neatbilstības gadījumi, ir jāsummē, pirmkārt, piešķirto vai piešķiramo maksājumu samazinājums, kas piemērojams par atkārtotām vai vienreizējām neatbilstībām nolaidības dēļ, un, otrkārt, samazinājums par tīši radītām neatbilstībām, un kopējais samazinājumu apmērs kalendārajā gadā jānosaka, ievērojot samērīguma principu un nepārsniedzot Regulas Nr. 73/2009 23. panta 1. punktā noteikto kopējo summu.
Par trešo jautājumu
33
Tā kā trešais jautājums ir uzdots pakārtoti gadījumam, ja uz pirmo un otro jautājumu tiktu sniegta noliedzoša atbilde, uz trešo jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
34
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Komisijas Regulas (EK) Nr. 1122/2009 (2009. gada 30. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu, 70.–72. pants, lasot kopā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 23. un 24. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā, kurā ir konstatēti vairāki neatbilstības gadījumi vienā savstarpējās atbilstības jomā, ir jāsummē, pirmkārt, piešķirto vai piešķiramo maksājumu samazinājums, kas piemērojams par atkārtotām vai vienreizējām neatbilstībām nolaidības dēļ, un, otrkārt, samazinājums par tīši radītām neatbilstībām, un kopējais samazinājumu apmērs kalendārajā gadā jānosaka, ievērojot samērīguma principu un nepārsniedzot Regulas Nr. 73/2009 23. panta 1. punktā noteikto kopējo summu.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – holandiešu.