62024CJ0206_RES
Lieta C‑206/24
YX un Logistica i Gestió Caves Andorranes i Vidal SA
pret
Directeur général des douanes et droits indirects un Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance
(Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (piektā palāta) 2025. gada 1. augusta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atbrīvojums – Regula (EEK) Nr. 1430/79 – Muitas nodokļi, kas iekasēti, pārkāpjot Savienības tiesības – 2. panta 2. punkta trešā daļa – Atmaksas pēc savas ierosmes nosacījumi – Šo nodokļu nepamatotas iekasēšanas konstatējums, kas veikts pirms trīs gadu termiņa beigām, skaitot no to iegrāmatošanas dienas – Konstatējums, kas netieši nozīme, ka valsts muitas iestādēm ir zināma attiecīgo tirgus dalībnieku identitāte, kā arī katram no tiem atmaksājamā summa – Šo iestāžu pienākums veikt nepieciešamus un piemērotus pasākumus, lai iegūtu šādas atmaksas īstenošanai vajadzīgo informāciju
Eiropas Savienības pašu resursi – Ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļu atmaksa vai atbrīvojums – Muitas nodokļi, kas iekasēti, pārkāpjot Savienības tiesības – Atmaksa pēc savas ierosmes – Nosacījumi – Šo nodokļu nepamatotas iekasēšanas konstatējums, ko valsts muitas iestādes veikušas pirms trīs gadu termiņa beigām, skaitot no to iegrāmatošanas dienas – Konstatējums, kas netieši nozīme, ka valsts muitas iestādei ir zināma attiecīgo tirgus dalībnieku identitāte, kā arī atmaksājamā summa – Šīs iestādes pienākums veikt nepieciešamus un piemērotus pasākumus, lai iegūtu šādas atmaksas īstenošanai vajadzīgo informāciju
(Padomes Regulas Nr. 1430/79 1. panta 2. punkta e) apakšpunkts, 2. un 15. pants)
(skat. 25.–38., 42., 43. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Izskatot Cour de cassation (Kasācijas tiesa, Francija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa precizē valsts muitas iestādei uzliktā pienākuma pēc savas ierosmes atmaksāt nepamatoti iekasētos muitas nodokļus apjomu, kā arī ar to saistītos nosacījumus, ņemot vērā Regulas Nr. 1430/79 (
1
) 2. panta 2. punkta trešo daļu.
Laikā no 1988. līdz 1991. gadam saskaņā ar Andoras tiesībām dibinātas sabiedrības ar Francijā reģistrēta muitas aģenta – sabiedrības Ysal – starpniecību ieveda Andorā preces, kuru izcelsme tostarp bija trešās valstīs. Par šo preču ievešanu Francijā bija jāmaksā muitas nodokļi. Proti, tajā laikā Francijas muitas dienesti pieprasīja, lai preces no trešām valstīm, kas paredzētas Andorai, tiktu laistas brīvā apgrozībā, kad tās šķērso Francijas teritoriju.
1991. gada janvārī Eiropas Komisija ar argumentētu atzinumu (
2
) konstatēja, ka Francijas Republika, paredzot šādu prasību par laišanu brīvā apgrozībā, nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar noteiktām Savienības tiesību normām. Tādēļ Komisija to aicināja veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu likumam atbilstošu situāciju.
Ar ministrijas atzinumu (
3
) Francijas iestādes izbeidza minēto praksi attiecībā uz visām trešo valstu izcelsmes precēm, kas paredzētas Andorai.
2015. gadā minētie Andoras importētāji, kuru tiesību pārņēmēji ir Caves Andorranes un YX, cēla prasību pret Francijas muitas administrāciju, lai panāktu, ka tiek samaksāta summa, kas atbilst šīs administrācijas nepamatoti iekasētajiem muitas nodokļiem par preču importu no trešām valstīm uz Andoru laikposmā no 1988. līdz 1991. gadam. Tā kā šī prasība pirmajā instancē un apelācijas instancē tika noraidīta, Caves Andorranes un YX iesniedza kasācijas sūdzību Cour de cassation (Kasācijas tiesa), kas ir iesniedzējtiesa.
Tā vērsās Tiesā ar diviem prejudiciālajiem jautājumiem, proti, par to, vai Regulas Nr. 1430/79 2. panta 2. punkta trešā daļa jāinterpretē tādējādi, ka valsts muitas iestādes pienākuma veikt muitas nodokļu atmaksu pēc savas ierosmes esamība ir pakārtota, pirmkārt, tam, ka šī iestāde pirms trīs gadu termiņa, skaitot no šo nodokļu iegrāmatošanas brīža, beigām pati ir konstatējusi, ka tie iekasēti nepamatoti, un, otrkārt, tam, ka šai iestādei ir zināma attiecīgo tirgus dalībnieku identitāte, kā arī katram no tiem atmaksājamā summa. Šajā ziņā šī tiesa uzod jautājumu par pasākumiem, kas minētajai iestādei attiecīgajā gadījumā jāveic, lai iegūtu šādu informāciju.
Tiesas vērtējums
Tiesa vispirms konstatē, ka Regulas Nr. 1430/79 2. panta 2. punkta trešajā daļā, ciktāl tajā ar kategorisku formulējumu ir paredzēts, ka valsts muitas iestādes “atlīdzina [..] nodokli pēc savas ierosmes”, šīm iestādēm ir noteikts atmaksas pienākums un attiecīgajam importētājam tas nav jāpieprasa. Atmaksas pēc savas ierosmes pienākums ir pakārtots tam, ka attiecīgā valsts muitas iestāde pirms trīs gadu termiņa beigām, skaitot no attiecīgo muitas nodokļu iegrāmatošanas dienas (
4
), pati ir konstatējusi, ka šie nodokļi ir iekasēti nepamatoti. Turpretim atmaksai pašai par sevi nav obligāti jānotiek minētajā termiņā, līdz ar to tā var tikt veikta pēc šī termiņa beigām.
Turklāt, tā kā muitas nodokļi tiek uzlikti par precīzām summām, kuras valsts muitas iestāde nosaka, pamatojoties uz muitas deklarācijām, kas tiek iesniegtas konkrētas personas vārdā, šīs iestādes konstatējums, ka šādi nodokļi ir iekasēti nepamatoti, noteikti netieši nozīmē konstatējumu, ka kāda minētajai iestādei zināma persona ir nepamatoti samaksājusi noteiktu summu, kura šai iestādei arī ir zināma. Līdz ar to, ja valsts muitas iestāde konstatē, ka muitas nodokļi ir iekasēti nepamatoti un tie ir jāatmaksā, tai principā ir zināma gan tās personas identitāte, kurai tai ir jāveic atmaksa, gan precīza atmaksājamā summa.
Proti, šī iestāde nevar atsaukties uz faktu, ka tās rīcībā vairs nav ieinteresēto personu iesniegto muitas deklarāciju vai attiecībā uz tām pieņemto individuālo lēmumu, lai attaisnotu to, ka šīm ieinteresētajām personām, iespējams, nav tikuši atmaksāti muitas nodokļi, attiecībā uz kuriem tā Regulas Nr. 1430/79 2. panta 2. punkta trešajā daļā paredzētajā trīs gadu termiņā ir konstatējusi, ka tie iekasēti nepamatoti, jo, kamēr šis termiņš vēl nav beidzies, šādai muitas iestādei ir jāuzglabā dokumenti un informācija, kam var būt nozīme, lai veiktu iespējamo atmaksu.
Tomēr, ja minētās muitas iestādes rīcībā, nepastāvot tās vainai, nav nepamatoti iekasēto muitas nodokļu atmaksai nepieciešamās informācijas, tai, lai izpildītu savu no minētās tiesību normas izrietošo atmaksas pienākumu, ir jāveic vajadzīgi un piemēroti pasākumi, lai iegūtu šo informāciju. Protams, šādi pasākumi neietver nesamērīgu izpēti, proti, tādu izpēti, kurai būtu vajadzīga tāda cilvēkresursu un materiālo resursu izmantošana, kura nekādi nebūtu samērīga ar to, ko saprātīgi var sagaidīt no rūpīgas iestādes. Tomēr muitas iestādes pasīva attieksme, aizbildinoties ar to, ka tās rīcībā nav minētās informācijas, nav saderīga nedz ar iepriekš minēto atmaksas pienākumu, nedz ar prasībām, kas izriet no tiesībām uz labu pārvaldību, kuras ir vispārējs Savienības tiesību princips, kas piemērojams dalībvalstīm, kad tās īsteno šīs tiesības.
Tiesa secina, ka Regulas Nr. 1430/79 2. panta 2. punkta trešā daļa jāinterpretē tādējādi, ka valsts muitas iestādes pienākuma veikt muitas nodokļu atmaksu pēc savas ierosmes esība ir pakārtota tam, ka šī iestāde pirms trīs gadu termiņa, skaitot no šo nodokļu iegrāmatošanas brīža, beigām pati ir konstatējusi, ka tie iekasēti nepamatoti. Šis konstatējums netieši nozīmē to, ka šai iestādei ir zināma minētos nodokļus samaksājušo personu identitāte, kā arī katrai no tām atmaksājamā summa. Ja minētās iestādes rīcībā nav un nevarēja būt visa nepieciešamā informācija, lai veiktu šādu atmaksu personai, kas samaksājusi nepamatoti iekasētos muitas nodokļus, vai personām, kuras ir pārņēmušas tās tiesības un pienākumus, šai pašai iestādei, lai izpildītu savu atmaksas pienākumu, jāveic pasākumi, kas, nebūdami nesamērīgi, ir nepieciešami un piemēroti, lai iegūtu šo informāciju un veiktu atmaksu.
(
1
)	Padomes Regula (EEK) Nr. 1430/79 (1979. gada 2. jūlijs) par ievedmuitas vai izvedmuitas nodokļa atmaksu vai atbrīvojumu (OV 1979, L 175, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3069/86 (1986. gada 7. oktobris; OV 1986, L 286, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1430/79”).
(
2
)	Argumentēts atzinums COM(90) 2042, galīgā redakcija.
(
3
)	Ministère de l’Économie, des Finances et du Budget (Ekonomikas, finanšu un budžeta ministrija, Francija) paziņojums importētājiem un eksportētājiem, kas 1991. gada 6. jūnijā tika publicēts Journal officiel de la République française (Francijas Republikas Oficiālais Vēstnesis).
(
4
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 1430/79 1. panta 2. punkta e) apakšpunktu šis datums atbilst administratīvā akta, ar kuru kompetentās iestādes sākotnēji noteica šo maksājumu apmēru, pieņemšanas datumam.