62020CJ0415_RES
Apvienotās lietas C‑415/20, C‑419/20 un C‑427/20
Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH
un
F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH
pret
Hauptzollamt Hamburg
un
Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG
pret
Hauptzollamt Kiel
(
Finanzgericht Hamburg lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (otrā palāta) 2022. gada 28. aprīļa spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība – Tiesības uz tādu naudas summu atmaksu vai samaksu, kuras dalībvalsts ir saņēmusi vai atteikusi, pārkāpjot Savienības tiesības – Antidempinga maksājumi, ievedmuitas nodokļi, eksporta kompensācijas un naudas sodi – Jēdziens “Savienības tiesību pārkāpums” – Šo tiesību kļūdaina interpretācija vai piemērošana – Minēto tiesību pārkāpuma konstatējums, ko veic Savienības tiesa vai valsts tiesa – Tiesības uz procentu samaksu – Laikposms, uz kuru attiecas šī procentu samaksa
Eiropas Savienības tiesības – Privātpersonām piešķirtās tiesības – Tiesības uz tādu naudas summu atmaksu vai samaksu, kuras dalībvalsts ir saņēmusi vai atteikusi, pārkāpjot Savienības tiesības – Tiesības uz procentu par šīm naudas summām samaksu – Apjoms – Eksporta kompensācijas, kas ir atteiktas, pārkāpjot Savienības tiesības, un ir piešķirtas ar nokavējumu – Šī pārkāpuma dēļ uzlikts naudas sods – Iekļaušana
(skat. 51., 52., 54., 56.–59. un 85. punktu un rezolutīvo daļu)
Eiropas Savienības tiesības – Privātpersonām piešķirtās tiesības – Tiesības uz tādu naudas summu atmaksu vai samaksu, kuras dalībvalsts ir saņēmusi vai atteikusi, pārkāpjot Savienības tiesības – Tiesības uz procentu par šīm naudas summām samaksu – Jēdziens “Savienības tiesību pārkāpums” – Šo tiesību kļūdaina interpretācija vai piemērošana, ko ir veikusi valsts iestāde – Minēto tiesību pārkāpuma konstatējums, ko veic Savienības tiesa vai valsts tiesa – Iekļaušana
(skat. 60.–64., 66., 69. un 85. punktu un rezolutīvo daļu)
Eiropas Savienības tiesības – Privātpersonām piešķirtās tiesības – Tiesības uz tādu naudas summu atmaksu vai samaksu, kuras dalībvalsts ir saņēmusi vai atteikusi, pārkāpjot Savienības tiesības – Tiesības uz procentu par šīm naudas summām samaksu – Noteikumi – Valsts tiesību piemērošana – Nosacījumi – Līdzvērtības un efektivitātes principu ievērošana – Procentu izslēgšana par laikposmu pirms prasības celšanas, ar kuru tiek prasīta attiecīgās naudas summas samaksa vai atmaksa – Nepieļaujamība – Pienākums celt prasību – Pieļaujamība – Ierobežojumi
(skat. 73.–77., 79.–81., 84. un 85. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Trim Vācijā reģistrētām sabiedrībām Vācijas muitas iestādes uzlika pienākumu samaksāt dažādas naudas summas saistībā ar – attiecīgi – mājputnu liemeņu eksportu uz trešām valstīm, metāla savienotājelementu importu un karabīņu importu Savienībā. Saistībā ar dažādām celtajām prasībām Vācijas tiesas vēlāk konstatēja, ka tiesību akti, kurus muitas iestādes ir pieņēmušas attiecībā uz šīm trim sabiedrībām, bija pamatoti ar tādu Savienības tiesību normu interpretāciju, kas neatbilst Tiesas judikatūrai, vai šo normu kļūdainu piemērošanu.
Pamatojoties uz šiem nolēmumiem, kompetentā muitas iestāde izmaksāja pirmajai sabiedrībai – Gräfendorfer (lieta C‑415/20) – sākotnēji tai atteiktās eksporta kompensācijas un atmaksāja naudas sodu, kas tai bija uzlikts saistībā ar šo atteikumu, tomēr nemaksājot par šīm summām procentus. Abas pārējās sabiedrības – Reyher (lieta C‑419/20) un Flexi Montagetechnik (lieta C‑427/20) – attiecīgi saņēma to samaksāto antidempinga maksājumu un ievedmuitas nodokļa summu atmaksu. Tomēr muitas iestādes samaksāja tikai daļu no procentiem par šīm summām, atsakot procentu samaksu – ciktāl runa ir par otro sabiedrību – par laikposmu pirms atmaksāšanas un – ciktāl runa ir par trešo sabiedrību – par laikposmu pirms datuma, kad tā uzsāka tiesvedību.
Tādējādi, nesaņēmusi pieprasīto procentu pilnīgu maksājumu, katra no trim sabiedrībām cēla prasību Finanzgericht Hamburg (Hamburgas Finanšu tiesa, Vācija). Šajā kontekstā šī tiesa uzdod vairākus jautājumus par to, kāds tvērums šajā lietā ir principiem, kurus Tiesa ir izstrādājusi savā judikatūrā par tādu naudas summu atmaksu, kuras dalībvalstis ir saņēmušas, pārkāpjot Savienības tiesības, kā arī par atbilstošo procentu samaksu.
Izskatot lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa nosprieda, ka minētie principi ir piemērojami it īpaši, pirmkārt, attiecībā uz eksporta kompensācijām, kas ir atteiktas, pārkāpjot Savienības tiesības, un ir piešķirtas ar nokavējumu, un, otrkārt, attiecībā uz naudas sodu, kas ir uzlikts par šādu pārkāpumu. Turklāt šie principi ir piemērojami, ja no Tiesas vai valsts tiesas nolēmuma izriet, ka šādu eksporta kompensāciju, naudas soda, antidempinga maksājumu vai ievedmuitas nodokļa samaksa ir tikusi atteikta vai uzlikta Savienības tiesību pārkāpuma dēļ, kas tiek saprasts kā šo tiesību kļūdaina interpretācija vai piemērošana. Šādos gadījumos ar valsts tiesībām no procentu maksājuma nevar tikt izslēgts laikposms pirms prasības celšanas tiesā, lai saņemtu attiecīgās naudas summas samaksu vai atmaksu. Tomēr ar zināmiem nosacījumiem procentu samaksa eventuāli varētu tikt pakārtota šādas prasības celšanai.
Tiesas vērtējums
Vispirms Tiesas atgādina, ka saskaņā ar nepamatotu maksājumu atgūšanas vispārējo principu ikviena administrācijai pakļautā persona, kurai valsts iestāde ir uzlikusi pienākumu samaksāt nodevu, muitas nodevu, nodokli vai citu maksājumu, pārkāpjot Savienības tiesības, saskaņā ar pēdējām minētajām ir tiesīga saņemt no attiecīgās dalībvalsts nepamatoti iekasētās naudas summas atmaksu, kā arī procentu samaksu, lai kompensētu šīs naudas summas nepieejamību.
Šīs tiesības tādējādi ir piemērojamas tostarp attiecībā uz naudas sodu, ko valsts iestāde ir kļūdaini uzlikusi, piemērojot Savienības tiesību aktu vai valsts tiesību normas, kas ir pieņemtas, lai izpildītu šādu tiesību aktu, transponētu to vai nodrošinātu tā ievērošanu. Tātad ieinteresētajai personai ir tiesības uz šāda naudas soda atmaksu, kā arī procentu samaksu. Šie procenti pēc analoģijas ir maksājami arī tad, ja eksporta kompensācijas administrācijai pakļautajai personai ir samaksātas ar nokavējumu pretēji Savienības tiesībām.
Turpinājumā Tiesa sniedz precizējumus par apstākli, kas pamato tiesības uz atmaksu un procentu samaksu un ko veido fakts, ka valsts iestāde ir uzlikusi pienākumu veikt vai atteikusi naudas summas samaksu, “pārkāpjot Savienības tiesības”. Šāds pārkāpums tātad var attiekties tostarp uz gadījumu, kad valsts iestāde ir uzlikusi pienākumu veikt vai atteikusi šo maksājumu, kļūdaini piemērojot Savienības tiesību aktu vai valsts tiesisko regulējumu, ar kuru tiek nodrošināta šāda akta izpilde vai transponēšana. Turklāt Savienības tiesību pārkāpuma esamību var konstatēt ne tikai Savienības tiesa, bet arī valsts tiesa neatkarīgi no tā, vai tai ir jāizdara secinājumi no prettiesiskuma vai spēkā neesamības konstatējuma, ko iepriekš ir veikusi Savienības tiesa, vai arī jākonstatē, ka valsts iestādes pieņemts tiesību akts ir prettiesisks Savienības tiesību kļūdainas īstenošanas dēļ.
Ja nav Savienības tiesiskā regulējuma, dalībvalsts likumdevējam ir jāparedz kārtība, saskaņā ar kuru tiek maksāti procenti gadījumā, ja tiek atmaksātas naudas summas, kas ir saņemtas vai atteiktas, pārkāpjot Savienības tiesības, katrā ziņā ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus. It īpaši administrācijai pakļautajai personai ir jāspēj pieprasīt un saņemt šādus procentus arī par laikposmu no dienas, kad attiecīgā naudas summa ir tikusi samaksāta attiecīgajai dalībvalstij vai šai summai bijis jābūt piešķirtai šai personai, līdz dienai, kad tiek celta prasība par šo naudas summu atmaksu vai piešķiršanu.
Tomēr nav noteikti izslēgts, ka valsts tiesību aktos ir paredzēts, ka procentu samaksa ir veicama tikai tad, ja ir celta prasība tiesā. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šis nosacījums pārmērīgi neapgrūtina vai pat nepadara par neiespējamu to tiesību īstenošanu, kas administrācijai pakļautajām personām izriet no Savienības tiesībām.