62021TJ0189_RES
Lieta T‑189/21
Aloe Vera of Europe BV
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2024. gada 13. novembra spriedums
Patērētāju aizsardzība – Vielas, kuras ir aizliegtas, ierobežotas vai pakļautas Savienības iestāžu pārbaudei – Regulas (EK) Nr. 1925/2006 8. panta 1. un 2. punkts un III pielikums – Tādu Aloe sugu lapu preparātu aizliegums, kuri satur hidroksiantracēna atvasinājumus – Regulas (ES) 2021/468 1. panta 1. punkta trešā norāde
Tiesību aktu tuvināšana – Pārtikas produkti – Vitamīnu, minerālvielu un dažu citu vielu pievienošana – Regula Nr. 1925/2006 – Komisijas lēmums, ar ko aizliedz pievienot pārtikas produktiem vai izmantot pārtikas produktu ražošanā kādu vielu – Sarežģīti tehniski vai zinātniski vērtējumi – Plaša novērtējuma brīvība – Pārbaude tiesā – Robežas
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1925/2006 8. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkta i) punkts, III pielikuma A daļa)
(skat. 41.–43. punktu)
Tiesību aktu tuvināšana – Pārtikas produkti – Vitamīnu, minerālvielu un dažu citu vielu pievienošana – Regula Nr. 1925/2006 – Vielas, kuras ir aizliegtas, ierobežotas vai pakļautas Savienības iestāžu pārbaudei – Komisijas lēmums, ar ko pilnībā aizliedz pievienot pārtikas produktiem vai izmantot pārtikas produktu ražošanā noteiktas vielas un preparātus, kas satur hidroksiantracēna atvasinājumus (HAA) – Zinātnisku datu trūkums, lai noteiktu kaitīgās ietekmes riska slieksni – Tiesību kļūda
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1925/2006 8. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkta i) punkts un III pielikuma A daļa, Komisijas Regulas 2021/468 1. panta 1. punkta pirmā, otrā un trešā norāde)
(skat. 55., 59., 61., 62., 65. un 66. punktu)
Rezumējums
Vispārējā tiesa, izskatīdama divas atcelšanas prasības, kuras tā apmierina, atceļ Regulas 2021/468 (
1
) 1. panta 1. punkta pirmo, otro un trešo norādi un 2. punktu. Šajos spriedumos tā pirmo reizi lemj par vienu no nosacījumiem, kas ļauj Eiropas Komisijai atsaukties uz Regulas Nr. 1925/2006 (
2
) 8. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punktu, lai vielas un sastāvdaļas iekļautu III pielikuma A daļas sarakstā ar mērķi tās aizliegt vai pakļaut pārbaudei. Bez tam lietā T‑302/21 Vispārējā tiesa arī secināja, ka jēdziena “preparāti” nozīme ir plašāka nekā jēdzienu “viela” vai “sastāvdaļas” nozīme.
Prasītājas ir sabiedrības, kas specializējušās tādu produktu ražošanā un tirdzniecībā, kuru sastāvā ir hidroksiantracēna atvasinājumi (turpmāk tekstā – “HAA”), no kuriem daži satur noteiktu Aloe sugu sulu vai želeju.
2016. gada 29. jūnijā Komisija lūdza Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi (EFSA) izvērtēt pieejamo informāciju par to, cik droši ir izmantot jebkādas izcelsmes HAA pārtikas produktos. Tā arī aicināja EFSA ieteikt HAA dienas devu, kas nerada bažas par iespējamu kaitīgu ietekmi uz cilvēka veselību vispār un, attiecīgā gadījumā, uz riska apakšgrupām. 2017. gada 22. novembrīESFA sniedza zinātnisku atzinumu, kurā tā būtībā atzina aplūkoto vielu genotoksisko un kancerogēno raksturu. Taču ekspertu grupa nesniedza atzinumu par HAA lietošanu pārtikā, kas nerada bažas par kaitīgu ietekmi uz cilvēku veselību vispār vai uz riska apakšgrupām. 2021. gada 18. martā Komisija pieņēma apstrīdēto regulu, ar kuras 1. panta 1. punkta pirmo, otro un ceturto norādi Regulas Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā iekļāva alvejas emodīnu, emodīnu un dantronu, kā arī visus preparātus, kuros ir šīs vielas, un ar trešo norādi arī – Aloe sugu lapu preparātus, kas satur HAA, tādējādi aizliegdama jebkādu to lietošanu. Ar tā paša panta 2. punktu tā minētā pielikuma C daļā iekļāva arī dažus preparātus, kas satur HAA, tādējādi pakļaudama tos pārbaudei.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, attiecībā uz strīdīgā jēdziena “preparāti” lietojumu apstrīdētajā regulā (lietā T‑302/21 izvirzītais pamats) Vispārējā tiesa iesākumā konstatē, ka šī regula, pirmkārt, attiecas uz specifiskiem HAA, kas ir alvejas emodīns un emodīns, un, otrkārt, uz preparātiem, kuros ir šīs vielas, uz Aloe sugu lapu preparātiem, kas satur HAA, kā arī būtībā uz noteiktu Rheum, Cassia un Rhamnus sugu augu daļu preparātiem, kas satur HAA. Taču tā norāda, ka alvejas emodīns un emodīns jāuzskata par “vielām” Regulas Nr. 1925/2006 (
3
) izpratnē un apstrīdētajā regulā tie ir aprakstīti kā vielas un ir lietots formulējums “visi preparāti, kuros ir šī viela”. Tāpēc Vispārējā tiesa uzskata, ka Komisija, pamatodamās uz Regulu Nr. 1925/2006, lai iekļautu šos HAA to vielu sarakstā, kuru pievienošana pārtikas produktiem vai izmantošana pārtikas produktu ražošanā ir aizliegta, nav pieļāvusi tiesību kļūdu.
Pēc tam Vispārējā tiesa pārbauda, vai Regula Nr. 1925/2006 ļāva pieņemt apstrīdētās regulas tiesību normas, ciktāl tās attiecas uz dažādiem “preparātiem”, kas satur HAA. Šajā ziņā tā konstatē, ka apstrīdētajā regulā ietvertie jēdzieni “viela” vai “sastāvdaļa, kuras sastāvā ir viela”, “viela un/vai sastāvdaļa, kuras sastāvā ir šī viela”, kā arī jēdziens “preparāti” nedz Regulā Nr. 1925/2006, nedz apstrīdētajā regulā nav skaidri definēti. Tomēr Vispārējā tiesa katrā ziņā uzskata – pirmkārt, ņemot vērā apstrīdētās regulas tiesību normu formulējumu, kas attiecas uz noteiktiem HAA kā vielām, kā arī uz preparātiem, kuros ir šīs vielas, jēdziens “preparāti” ir plašāks nekā jēdziens “viela”, kas definēts Regulā Nr. 1925/2006, un tādējādi šos jēdzienus nevar ar to aizstāt. Otrkārt, tiesas sēdē Komisija atzina, ka jēdziena “preparāti” nozīme atšķiras no jēdziena “sastāvdaļa” nozīmes. Tā arī uzsver, ka nekas neliedz uzskatīt, ka apstrīdētās regulas tiesību normās ietvertais jēdziens “preparāti” tostarp nevar attiekties uz galaproduktiem, kas rodas ražošanas procesā.
Tāpēc, nepastāvot nepieciešamībai precīzi definēt šos dažādos jēdzienus, Vispārējā tiesa uzskata, ka apstrīdētajās tiesību normās ietvertajam jēdzienam “preparāti” ir plašāks tvērums un nozīme nekā jēdzieniem “viela” un “sastāvdaļas” Regulas Nr. 1925/2006 8. panta izpratnē, un šos jēdzienus nevar ar to aizstāt. Tomēr Regulas Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā ir atļauts iekļaut tikai “vielu” vai “sastāvdaļu, kuras sastāvā ir šī viela”. Tas pats attiecas uz iekļaušanu minētā pielikuma C daļā, kurā ir atļauts iekļaut tikai “vielas”. Tāpēc Vispārējā tiesa uzskata, ka Komisija nevarēja pamatoties uz Regulu Nr. 1925/2006, lai pieņemtu apstrīdētās regulas 1. panta 1. un 2. punktu, jo šīs tiesību normas neļauj iekļaut preparātus III pielikuma A vai C daļas sarakstos. Tāpēc tā secina, ka šīs apstrīdētās regulas tiesību normas ir pieņemtas, pārkāpjot Regulu Nr. 1925/2006, un tās atceļ.
Otrām kārtām, attiecībā uz riska sliekšņa neesamību aplūkoto produktu lietošanai Vispārējā tiesa atgādina, ka saskaņā ar judikatūru, ja Komisijai jāveic sarežģīti tehniski vai zinātniski vērtējumi, tai ir plaša novērtējuma brīvība. Šādā gadījumā Savienības tiesa pārbauda tikai, vai ir ievēroti procesuālie noteikumi, vai Komisijas izmantotie fakti ir patiesi, vai šo faktu vērtējumā nav pieļauta acīmredzama kļūda un vai nav nepareizi izmantotas pilnvaras. Tomēr attiecībā uz Komisijas secinājumiem, kuros nav veikti sarežģīti tehniski vai zinātniski vērtējumi, Vispārējās tiesas pārbaude ir pilnīga.
Vispirms Vispārējā tiesa norāda, ka ar Regulu Nr. 1925/2006 (
4
) ieviestās procedūras iezīme ir EFSA zinātniskajam vērtējumam par kādas vielas vai sastāvdaļas, kas satur šo vielu, ietekmi, pievienojot to pārtikas produktiem vai izmantojot pārtikas produktu ražošanā, piešķirtā būtiskā loma, lai Komisija, pilnībā pārzinot lietas apstākļus, varētu noteikt piemērotus pasākumus augsta sabiedrības veselības aizsardzības līmeņa nodrošināšanai. Tādējādi Komisija var pieņemt lēmumu, ar ko noteiktos apstākļos aizliedz vai atļauj pievienot pārtikas produktiem vai izmantot pārtikas produktu ražošanā vielu, kas nav vitamīns vai minerālviela, vai to saturošu sastāvdaļu, vai pat pakļaut vielu Eiropas Savienības iestāžu pārbaudei (
5
). Konkrētāk – Vispārējā tiesa norāda, ka Regulā Nr. 1925/2006 ir divi nosacījumi, lai varētu pieņemt lēmumu par šādu aizliegšanu, proti, pirmkārt, ja rezultātā “patēriņa daudzums ievērojami pārsniegtu patēriņu, kuru uzņemtu normālos apstākļos ar līdzsvarotu un daudzveidīgu uzturu [vai] kas citādi radītu iespējamas briesmas patērētājiem”, un, otrkārt, ja “[ticis] konstatēts kaitējums veselībai”.
Šajā gadījumā Komisija balstījās uz 2017. gada zinātnisko atzinumu, lai Regulas Nr. 1925/2006 III pielikuma A daļā iekļautu arī alvejas emodīnu, emodīnu, kā arī “visus preparātus, kuros ir šī[s] viela[s]”, un arī “Aloe sugu lapu preparātus, kas satur [HAA]”, tādējādi aizliedzot to pievienošanu pārtikas produktiem vai izmantošanu pārtikas produktu ražošanā.
Turpinot – attiecībā uz pirmo nosacījumu Vispārējā tiesa konstatē, ka ar apstrīdētajām tiesību normām visas aplūkotās vielas un preparāti, neatkarīgi no HAA daudzuma tajos, ir aizliegti. Šajā ziņā Komisija norādīja, ka EFSA nespēja ieteikt HAA dienas devu, kas nerada bažas par cilvēka veselību. Tādējādi šķiet, Komisija uzskatīja, ka datu nepietiekamība par dienas devu, kas nerada bažas par veselību, ļāva tai pieņemt, ka nepastāv nekaitīgs HAA lietošanas daudzums, un tālab tā varēja tos pilnībā aizliegt. Tomēr Vispārējā tiesa uzskata, ka šāda sliekšņa neesamība ir pretrunā Regulai Nr. 1925/2006 (
6
), jo aizlieguma procedūra paredz, ka tad, ja vielas, kas nav vitamīni vai minerālvielas, vai sastāvdaļas, kas tās satur, tiek pievienotas pārtikas produktiem vai izmantotas to ražošanā, jānosaka, vai nav kaitīgas ietekmes uz veselību.
Vispārējā tiesa arī norāda, ka nedz no 2017. gada zinātniskā atzinuma, nedz no lietas materiālos ietvertajiem dokumentiem neizriet, ka apstrīdētās regulas tiesību normas būtu pieņemtas tādēļ, ka aplūkotās vielas un preparāti būtu citādi radījuši iespējamas briesmas patērētājiem.
Bez tam, lai vielu iekļautu Regulas Nr. 1925/2006 III pielikumā, Komisijai jāizpilda minētās regulas 8. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi. Tomēr vispārējs aizliegums pievienot pārtikas produktiem vai izmantot pārtikas produktu ražošanā vielas un preparātus, kuru sastāvā ir noteiktas vielas, neatkarīgi no šo vielu daudzuma tajos, neatbilst Regulas Nr. 1925/2006 nosacījumiem.
Visbeidzot – Vispārējā tiesa norāda, ka pārtikas apritē iesaistītajiem uzņēmējiem savu produktu (
7
) nekaitīguma pierādīšanas pienākums ir tikai tad, ja šīs vielas pievienošana var izraisīt tādu devu uzņemšanu, kas ir ievērojami lielākas par devām, kuras uzņem, ēdot pietiekamu un daudzveidīgu uzturu. Tomēr, tā kā nav datu par vielu daudzumu, kuru uzņem, ēdot šādu uzturu, vai “uzņemtu normālos apstākļos ar līdzsvarotu un daudzveidīgu uzturu” (
8
), pārtikas apritē iesaistītais uzņēmējs nevar pienācīgi salīdzināt vielas daudzumu, kas tiek uzņemts normālos apstākļos, un šīs pašas vielas daudzumu, kas tiek lietots vai pievienots kā koncentrāts.
Tāpēc ar apstrīdētās regulas 1. panta 1. punkta pirmo, otro un trešo norādi ir pārkāptas Regulas Nr. 1925/2006 tiesību normas, ciktāl ar tām aizliegts pievienot pārtikas produktiem vai izmantot pārtikas produktu ražošanā HAA, kas ir alvejas emodīns un emodīns, kā arī preparātus, kuros ir šīs vielas, un arī Aloe sugu lapu preparātus, kas satur HAA, neatkarīgi no HAA daudzuma tajos.
(
1
)	Komisijas Regula (ES) 2021/468 (2021. gada 18. marts), ar ko attiecībā uz hidroksiantracēna atvasinājumus saturošām botāniskajām sugām groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1925/2006 III pielikumu (OV 2021, L 96, 6. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1925/2006 (2006. gada 20. decembris) par vitamīnu un minerālvielu, un dažu citu vielu pievienošanu pārtikai (OV 2006, L 404, 26. lpp.).
(
3
)	Precīzāk – šīs regulas 8. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta i) punkta izpratnē.
(
4
)	Tās 8. pantā.
(
5
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 1925/2006 8. panta 2. punktu, lasot to kopsakarā ar šīs pašas tiesību normas 1. punktu.
(
6
)	Konkrēti – Regulas Nr. 1925/2006 8. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punktā, lasot to kopsakarā ar šīs pašas tiesību normas 1. punktu.
(
7
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 1925/2006 20. apsvērumu.
(
8
)	Regulas Nr. 1925/2006 8. panta 1. punkta izpratnē.