62024CJ0041
PRESUDA SUDA (deseto vijeće)
6. ožujka 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Direktiva 2011/92/EU – Procjena utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš – Članak 2. stavak 1. i članak 4. stavak 2. – Projekti iz Priloga II. – Projekti urbanističkog razvoja – Članak 4. stavci 4. i 5. – Obveze nositelja projekta i nadležnog tijela kada država članica o kojoj je riječ odluči zatražiti za te projekte odluku predviđenu u tim stavcima 4. i 5.– Uzimanje u obzir očitovanja koje je dostavila treća strana u kojem se upozorava na mogući utjecaj projekta o kojemu je riječ na životinjsku vrstu obuhvaćenu strogom zaštitom predviđenom u članku 12. Direktive 92/43/EEZ”
U predmetu C‑41/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a koji je uputio High Court (Visoki sud, Irska) odlukom od 1. prosinca 2023., koju je Sud zaprimio 22. siječnja 2024., u postupku
Waltham Abbey Residents Association
protiv
An Bórd Pleanála,
Irske,
Attorney General,
uz sudjelovanje:
O’Flynn Construction Co. Unlimited Company,
SUD (deseto vijeće),
u sastavu: D. Gratsias, predsjednik vijeća, J. Passer (izvjestitelj) i B. Smulders, suci,
nezavisna odvjetnica: J. Kokott,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Waltham Abbey Residents Association, J. Devlin, SC, J. Kenny, BL i D. Healy, solicitor,
–
za An Bord Pleanála, B. Foley, SC, A. Carroll, BL i P. Reilly, solicitor,
–
za Irsku, M. Browne, Chief State Solicitor, S. Finnegan, K. Hoare i A. Joyce, u svojstvu agenata, uz asistenciju D. McGratha, SC, F. Valentinea, SC, i E. O’Callaghan, BL,
–
za Europsku komisiju, M. Noll‑Ehlers i N. Ruiz García, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka [utjecaja] određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 2012., L 26, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.), kako je izmijenjena Direktivom 2014/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. (SL 2014., L 124., str. 1.) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2011/92).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između Waltham Abbey Residents Associationa, udruge stanara, s jedne strane, i An Borda Pleanála (Agencija za prostorno planiranje, Irska) (u daljnjem tekstu: Agencija), Irelanda (Irska) i Attorney Generala (Glavni državni odvjetnik, Irska), s druge strane, u vezi s odobrenjem za strateški razvojni projekt izgradnje stambenih prostora koje je izdala Agencija.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2011/92
3
Uvodne izjave 7. do 9. Direktive 2011/92 glase:
„(7)
Odobrenje za provedbu projekt za javne i privatne projekte [za javne i privatne projekte] koji bi mogli imati značajne učinke [utjecaje] na okoliš trebalo bi izdati tek nakon što se provede procjena vjerojatnih značajnih [utjecaja] tih projekata na okoliš. […]
(8)
Projekti koji pripadaju određenim vrstama imaju značajne učinke [utjecaje] na okoliš i ti projekti u pravilu moraju podlijegati sustavnoj procjeni.
(9)
Projekti koji pripadaju drugim vrstama ne moraju uvijek imati značajne učinke [utjecaje] na okoliš i te bi projekte trebalo procijeniti kada države članice smatraju da vjerojatno imaju značajne učinke [utjecaje] na okoliš”.
4
Članak 2. stavak 1. te direktive propisuje:
„Države članice usvajaju sve potrebne mjere kako bi se prije davanja odobrenja za provedbu projekta osiguralo da se projekti koji bi mogli imati značajan utjecaj na okoliš, između ostalog na temelju njihove prirode, veličine ili lokacije, podvrgnu obvezi ishođenja odobrenja za provedbu projekta i procjeni u pogledu njihovih utjecaja na okoliš. Ti su projekti definirani u članku 4.”.
5
U skladu s člankom 3. stavkom 1. navedene direktive:
„U procjeni utjecaja na okoliš utvrđuje se, opisuje i procjenjuje na odgovarajući način, u svjetlu svakog pojedinog slučaja, izravni i neizravni značajan utjecaj projekta na sljedeće čimbenike:
[…]
b) biološku raznolikost, s posebnom pozornošću usmjerenom na vrste i staništa zaštićene Direktivom [Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.), kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/17/EU od 13. svibnja 2013. (SL 2013., L 158, str. 193.) (u daljnjem tekstu: Direktiva 92/43)] i Direktivom 2009/147/EZ [Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (SL 2010., L 20, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 1.];
[…]”.
6
Člankom 4. Direktive 2011/92 određuje se:
„1.   U skladu s člankom 2. stavkom 4., projekti koji su navedeni u Prilogu I. podliježu procjeni u skladu s člancima od 5. do 10.
2.   U skladu s člankom 2. stavkom 4., za projekte koji su navedeni u Prilogu II. države članice određuju podliježu li procjeni u skladu s člancima 5. do 10. Države članice to određuju:
(a)
pojedinačnim ispitivanjem;
ili
(b)
pragovima ili kriterijima koje utvrđuje država članica.
Države članice se mogu odlučiti za primjenu oba postupka iz točaka (a) i (b).
3.   Pri provedbi pojedinačnog pregleda ili određivanju pragova ili kriterija za potrebe stavka 2. moraju se uzeti u obzir relevantni kriteriji odabira navedeni u Prilogu III. Države članice mogu odrediti pragove ili kriterije kako bi utvrdile kada projekti ne moraju podlijegati ni donošenju odluke prema stavcima 4. i 5. ni procjeni utjecaja na okoliš, i/ili pragove ili kriterije kako bi se utvrdilo kada projekti u svakom slučaju podliježu procjeni utjecaja na okoliš, a ne podliježu donošenju odluke koja je navedena u stavcima 4. i 5.
4.   Ako države članice odluče tražiti odluku za projekte navedene u Prilogu II., nositelj projekta osigurava informacije o značajkama projekta i njegovu izglednom značajnom utjecaju na okoliš. Detaljan popis informacija koje treba dostaviti naveden je u Prilogu II. A. Nositelj projekta, ako je to primjenjivo, uzima u obzir dostupne rezultate drugih relevantnih procjena utjecaja na okoliš koje se provode na temelju zakonodavstva Unije različitog od ove direktive. Nositelj projekta također može osigurati opis svih elemenata projekta i/ili mjera predviđenih kako bi se izbjeglo ili spriječilo ono što bi u protivnom moglo predstavljati značajan štetan utjecaj na okoliš.
5.   Nadležno tijelo donosi svoju odluku na temelju informacija koje nositelj projekta dostavi u skladu sa stavkom 4., uzimajući u obzir, ako je to primjenjivo, rezultate prethodnih provjera ili procjena utjecaja na okoliš, koje se provode na temelju zakonodavstva Unije različitog od ove direktive. Odluka se stavlja na raspolaganje javnosti i u njoj se:
(a)
ako je odlučeno da je procjena utjecaja na okoliš obavezna, navode glavni razlozi zbog koji se takva procjena zahtijeva uz upućivanje na odgovarajuća kriterije navedene u Prilogu III; ili
(b)
ako je odlučeno da procjena utjecaja na okoliš nije obavezna, navode glavni razlozi zbog kojih se takva procjena ne zahtijeva uz upućivanje na odgovarajuće kriterije navedene u Prilogu III. i ako to predloži nositelj projekta, navode svi elementi projekta i/ili mjera predviđeni kako bi se izbjeglo ili spriječilo ono što bi u protivnom moglo predstavljati značajan štetan utjecaj na okoliš.
6.   Države članice osiguravaju da nadležno tijelo odluku donese što je prije moguće i unutar razdoblja koje nije duže od 90 dana računajući od dana kada je nositelj projekta podnio sve tražene informacije na temelju stavka 4. U iznimnim slučajevima, ovisno na primjer o vrsti, složenosti, lokaciji i veličini projekta nadležno tijelo može produljiti rok za donošenje odluke; u tom slučaju nadležno tijelo pisanim putem obavješćuje nositelja projekta o razlozima zbog kojih je to produženje opravdano i o datumu kada se očekuje njegovo donošenje odluke”.
7
Prilog II.A te direktive sadržava popis „[informacija] o projektima navedenima u Prilogu II. koje treba dostaviti nositelj projekta”. On glasi kako slijedi:
„ 1.
Opis projekta, uključujući posebno:
(a)
opis fizičkih značajki cjelokupnog projekta i po potrebi radova uklanjanja;
(b)
opis lokacije projekta, posebno u pogledu osjetljivosti okoliša zemljopisnih područja na koje bi projekt mogao imati utjecaj.
2.
Opis aspekata u vezi s okolišem za koje je očito da bi projekt na njih mogao imati značajan utjeca[j].
3.
Opis svih mogućih značajnih utjecaja, u mjeri u kojoj su informacije o takvim utjecajima dostupne, projekta na okoliš, a koji su posljedica:
(a)
očekivanih ostataka i emisija te proizvodnje otpada, kada je to relevantno;
(b)
iskorištavanja prirodnih dobara, posebno tla, zemljišta, vode i biološke raznolikosti.
4.
Kriteriji iz Priloga III. se prema potrebi uzimaju u obzir pri skupljanju informacija u skladu s točkama od 1. do 3.”
8
U Prilogu III. toj direktivi navedeni su „[k]riteriji kojima se utvrđuje trebaju li projekti iz Priloga II. podlijegati procjeni utjecaja na okoliš”.
Direktiva 2014/52
9
U skladu s uvodnim izjavama 11. i 29. Direktive 2014/52:
„ (11)
Mjere poduzete za izbjegavanje, sprečavanje, smanjenje te, ako je moguće, neutralizaciju značajnog štetnog utjecaja na okoliš, posebno na vrste i staništa koja su zaštićena u okviru Direktive [92/43] i Direktive [2009/147] trebale bi doprinijeti izbjegavanju svakog pogoršanja kvalitete okoliša i svakog čistog gubitka biološke raznolikosti, u skladu s obvezama [Europske] [u]nije u kontekstu Konvencije [Ujedinjenih naroda o biološkoj raznolikosti potpisane u Rio de Janeiru 5. lipnja 1992.] te s ciljevima i aktivnostima Unijine strategije o biološkoj raznolikosti do 2020. iz Komunikacije Komisije [Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru te Odboru regija] od 3. svibnja 2011. pod naslovom ‘Naše životno osiguranje, naš prirodni kapital: strategija EU‑a o bioraznolikosti do 2020.’ [(COM(2011) 244 final)].
[…]
(29)
Kada određuju postoje li izgledi da će određeni projekt imati značajan utjecaj na okoliš, nadležna bi tijela trebala utvrditi najvažnije mjerodavne kriterije koje je potrebno uzeti u obzir te bi trebala voditi računa o informacijama koje bi mogle biti dostupne nakon drugih procjena propisanih zakonodavstvom Unije kako bi se djelotvorno i transparentno primijenio postupak provjere. U vezi s tim primjereno je utvrditi sadržaj odluke o provjeri, posebno ako se ne traži procjena utjecaja na okoliš. Nadalje, uzimanje u obzir samoinicijativnih komentara za koje postoji mogućnost da su pristigli iz drugih izvora kao što su javnost ili javna tijela, iako se u fazi provjere ne traži nikakvo formalno savjetovanje, predstavlja primjer dobre administrativne prakse.”
Direktiva 92/43
10
U članku 6. stavku 3. Direktive 92/43 određuje se:
„Svaki plan ili projekt koji nije izravno povezan s upravljanjem područjem ili potreban za njegovo upravljanje, ali bi na njega mogao imati značajan utjecaj, bilo pojedinačno bilo u kombinaciji s ostalim planovima ili projektima, predmet je ocjene prihvatljivosti utjecaja koje bi mogao imati na ta područje, s obzirom na ciljeve očuvanja područja. U svjetlu zaključaka procjene utjecaja na područje i sukladno odredbama stavka 4., nadležna tijela državne vlasti odobravaju plan ili projekt tek nakon što se uvjere da on neće negativno utjecati na cjelovitost predmetnog područja te, ako je to potrebno, nakon dobivanja mišljenja šire javnosti.”
11
Članak 12. stavak 1. te direktive propisuje:
„Države članice poduzimaju sve potrebne mjere za uspostavu sustava stroge zaštite životinjskih vrsta navedenih u Prilogu IV. točki (a) u njihovom prirodnom arealu, zabranjujući:
(a)
sve oblike namjernog hvatanja ili ubijanja primjeraka tih vrsta u divljini;
(b)
namjerno uznemiravanje tih vrsta, posebno u vrijeme razmnožavanja, podizanja mladih, hibernacije i migracije;
(c)
namjerno uništavanje ili uzimanje jaja iz divljine;
(d)
oštećivanje ili uništavanje lokaliteta za razmnožavanje ili odmor.”
12
U točki (a) Priloga IV. navedenoj direktivi navode se „[s]ve vrste” šišmiša iz podreda „Microchiroptera”.
Irsko pravo
Uredba iz 2001. o prostornom planiranju i izgradnji
13
Članak 109. Planning and Development Regulationsa 2001 (Uredba iz 2001. o prostornom planiranju i izgradnji), u verziji primjenjivoj na glavni postupak, određuje:
„[…]
(2B.)
(a)
Ako zahtjevu za razvoj ispod utvrđenog praga nije priloženo izvješće o procjeni utjecaja na okoliš, ali su mu priložene informacije navedene u Prilogu 7.A i stavku 2.A, ili ako podnositelj zahtjeva te informacije dostavi Agenciji u skladu sa zahtjevom koji je postavljen na temelju stavka 2. točke (b) podtočke ii., Agencija provodi ispitivanje barem vrste, veličine odnosno lokacije projekta u svrhu prethodne ocjene.
(b)
Agencija donosi odluku u okviru prethodne provjere i
(i)
ako utvrdi da ne postoji stvarna vjerojatnost značajnog utjecaja na okoliš koji proizlazi iz predloženog projekta, odlučuje da procjena utjecaja na okoliš nije potrebna, ili
(ii)
ako utvrdi da postoji stvarna vjerojatnost značajnog utjecaja na okoliš koji proizlazi iz predloženog projekta,
(I)
utvrđuje da bi taj projekt mogao imati takav utjecaj, i
(II)
pisanom obavijesti koja se dostavlja podnositelju zahtjeva od njega traži da dostavi procjenu utjecaja na okoliš i da ispuni zahtjeve iz članka 112.
[…]
(4)
(a)
Pri donošenju odluke u okviru prethodne provjere u skladu sa stavkom (2B.) kako bi utvrdila postoji li stvarna vjerojatnost značajnog utjecaja na okoliš koji proizlazi iz predloženog razvoja, Agencija uzima u obzir:
(i)
kriterije utvrđene u Prilogu 7.,
(ii)
informacije podnesene u skladu s Prilogom 7A,
(iii)
dodatne informacije, ako postoje, navedene u stavku (2A.) točki (a) i opis, ako postoji, naveden u stavku (2A.) točki (b),
(iv)
dostupne rezultate, ako su relevantni, prethodnih provjera ili procjena utjecaja na okoliš provedenih na temelju zakonodavstva Unije osim [Direktive 2011/92], i
(v)
značajan utjecaj na područje, zonu, prostor, mjesto ili element u odgovarajućoj mjeri u vezi s projektom koji bi se nalazio na ili bi imao potencijalni utjecaj na
(I)
europsko područje
(II)
zonu koja je predmet obavijesti u skladu s člankom 16. stavkom 2. točkom (b) Wildlifea (Amendment) Acta 2000 (No 38 of 2000) [Zakon br. 38 iz 2000. o fauni i flori (izmjena)],
(III)
zonu koja je određena kao područje prirodne baštine na temelju članka 18. Zakona br. 38 iz 2000. o fauni i flori (izmjena),
(IV)
zemljište uspostavljeno ili priznato kao prirodni rezervat u smislu članka 15. ili 16. Wildlife Acta 1976 (No 39 of 1976) (Zakon br. 39 iz 1976. o fauni i flori),
(V)
zemljište određeno kao sklonište faune ili flore na temelju članka 17. Zakona br. 39 iz 1976. o fauni i flori,
(VI)
prostor, područje ili element od ekološkog interesa čije je očuvanje, održavanje ili zaštita cilj razvojnog plana ili lokalnog urbanističkog plana, projekta razvojnog plana ili projekta lokalnog urbanističkog plana ili predložene promjene razvojnog plana za zonu u kojoj je predložen razvoj, ili
(VII)
plan ili prostor koji je ministar kulture, baštine i Gaeltachta uvrstio na predloženi popis područja nacionalne baštine objavljen na internetskoj stranici Službe za nacionalne parkove te divlju faunu i floru.
(b)
Agencija u okviru prethodne provjere u skladu sa stavkom (2B.) utvrđuje postoji li, ovisno o slučaju, stvarna vjerojatnost značajnih utjecaja na okoliš koji proizlaze iz razvojnog projekta, uključujući glavne razloge i razmatranja s obzirom na relevantne kriterije navedene u Prilogu 7. na kojima se to donošenje odluke temelji te se svaka obavijest u skladu sa stavkom (2C.) točkom (c) stavlja i čuva zajedno s dokumentacijom koja se odnosi na zahtjev za razvoj.
(5)
Ako se u okviru prethodne provjere u skladu sa stavkom (2B.) utvrdi da predloženi razvoj vjerojatno neće imati značajne utjecaje na okoliš i da je podnositelj zahtjeva dostavio, u skladu sa stavkom (2A.) točkom (b), opis elemenata, ako postoje, predloženog razvoja i, ako postoje, mjera predviđenih za izbjegavanje ili sprečavanje onoga što bi inače moglo predstavljati značajne štetne utjecaje na okoliš, Agencija navodi te elemente, ako postoje, i te mjere, ako postoje, u tom nalazu.
[…]”
14
Članak 299.B. stavak 2. te uredbe predviđa:
„(b)
(i)
Ako je podnositelj zahtjeva dostavio informacije iz stavka 1. točke (b) podtočke (ii.) pod (II), Agencija ispituje barem vrstu, veličinu odnosno lokaciju razvoja u svrhu donošenja nalaza u okviru prethodne provjere.
(ii)
Agencija donosi odluku u okviru prethodne provjere i
(I)
ako utvrdi da ne postoji stvarna vjerojatnost značajnog utjecaja na okoliš koji proizlazi iz predloženog razvojnog projekta, odlučuje da procjena utjecaja na okoliš nije potrebna, ili
(II)
ako utvrdi da postoji stvarna vjerojatnost značajnog utjecaja na okoliš koji proizlazi iz predloženog razvojnog projekta, ona
(A)
utvrđuje da bi taj razvojni projekt vjerojatno imao takav utjecaj, i
(B)
odbija interakciju s podnositeljem zahtjeva u skladu s člankom 8. stavkom 3. točkom (a) Planning and Development (Housing and Residential Tenancies) Acta 2016 [Zakon o prostornom planiranju i izgradnji stambenih prostora i najmu iz 2016. (u daljnjem tekstu: Zakon iz 2016.].”
Zakon iz 2016.
15
Člankom 8. stavkom 3. Zakona iz 2016. propisuje se:
„(a)
Agencija može odlučiti odbiti razmotriti zahtjev koji joj je podnesen u skladu s člankom 4. stavkom 1. ako smatra da su zahtjev za odobrenje ili izvješće o procjeni utjecaja na okoliš ili izjava o utjecaju Natura, ako je to slučaj, nedostatani ili nepotpuni, pri čemu osobito uzima u obzir propise o odobrenju i sve propise donesene u skladu s člankom 12. ili člankom 177. (Planning and Development Acta 2000 (Zakon o prostornom planiranju i izgradnji iz 2000.), ili bilo kakvo savjetovanje održano u skladu s člankom 6.
[…]”.
16
Člankom 9. stavkom 5. Zakona iz 2016. propisuje se:
„Ako Agencija nije obavljala svoje dužnosti u skladu s člankom 8. stavkom 3. kako bi odbila udovoljiti zahtjevu, nijedna odredba tog stavka ne smije se tumačiti na način da sprečava Agenciju da odbije izdati odobrenje za projekt strateškog stambenog razvoja u pogledu zahtjeva na temelju članka 4. ako smatra da bi razvojni projekt predloženog tipa bio preuranjen zbog neprikladnosti ili nepotpunosti izvješća o procjeni utjecaja na okoliš ili izjave o utjecaju Natura podnesene uz zahtjev za odobrenje, ako je to potrebno”.
Glavni postupak i prethodna pitanja
17
Glavni postupak odnosi se na projekt strateškog razvoja izgradnje 123 stana i povezanih radova u Ballincolligu (Irska).
18
Za potrebe zahtjeva za izdavanje odobrenja za provedbu tog projekta provedena je studija o drveću te su sastavljena dva izvješća o prethodnoj ocjeni u ime nositelja projekta, prvo u svrhu procjene utjecaja navedenog projekta na okoliš u skladu s Direktivom 2011/92 (u daljnjem tekstu: PUO), a drugo u svrhu ocjene prihvatljivosti utjecaja tog projekta na područja određena kao posebna područja očuvanja ili područja posebne zaštite, predviđena u članku 6. stavku 3. Direktive 92/43.
19
Prvo izvješće ne sadržava nikakvu posebnu analizu faune i flore, ne spominje utjecaj tog projekta na šišmiše, a u tablici procjene ne upućuje se na biološku raznolikost. U drugom izvješću također se posebno ne spominje njegov stvarni utjecaj na šišmiše, nego se samo općenito navodi da „do uznemiravanja faune može doći izravno zbog gubitka staništa (primjerice gnjezdilišta šišmiša) ili neizravno zbog buke, vibracija i povećanih aktivnosti povezanih s izgradnjom i radovima”. Jedino upućivanje na biološku raznolikost nalazi se u navedenom drugom izvješću, u kojem se, međutim, osvrće samo na područja obuhvaćena mrežom Natura 2000, a ne na ekosustav samog područja razvojnog projekta.
20
Što se tiče procjene arborikulture, ona je provedena u jednom danu te je identificirala trinaest stabala koje je trebalo posjeći. U okviru te procjene nije se uzelo u obzir stvarno ili potencijalno obitavanje šišmiša na drvećima niti jesu li šišmiši predmetno područje koristili za traženje hrane ili kretanje. Međutim, iako se u izvješću o prethodnoj ocjeni u vezi s PUO‑om predlagalo očuvanje postojeće vegetacije na tom području „u mjeri u kojoj je to moguće” i potvrdilo da bi njezino poboljšanje novim mjerama uređenja i održavanja krajolika dovelo do pozitivnog utjecaja projekta o kojem je riječ u glavnom postupku na biološku raznolikost, zapravo bilo bi posječeno više stabala, uključujući neke čemprese te dva od šest hrastova koji rastu na navedenom području.
21
Tužitelj iz glavnog postupka podnio je 7. srpnja 2020. Agenciji očitovanja u kojima je naveo da se područje predloženog razvojnog projekta nalazi u neposrednoj blizini biološkog koridora na rijeci Lee, izvijestio o vizualnim opažanjima šišmiša na istom području i napomenuo, pozivajući se na studiju o fauni šišmiša provedenoj 2016., među ostalim, da „aktualna istraživanja šišmiša u neposrednoj blizini [upućuju] na to da postoji raznolikost različitih vrsta šišmiša koje se koriste obalnim koridorom i [da] odlučujući utjecaj na te životinje [proizlazi] iz mogućeg gubitka gnjezdilišta, gubitka područja hranjenja i poremećaja na rutama kretanja”.
22
Ispitivač je 11. rujna 2020. preporučio izdavanje odobrenja za provedbu projekta. Smatrao je da područje o kojemu je riječ općenito nije prikladno stanište za divlje životinje ili vrste koje su važne za očuvanje, ali je naveo da rušenje drveća treba provesti u skladu sa savjetima odgovarajuće kvalificiranog ekologa kako bi se izbjegao mogući utjecaj projekta o kojem je riječ u glavnom postupku na šišmiše. Ispitivač nije proveo prethodnu ocjenu koja se odnosi na PUO jer je nakon prethodne studije isključio potrebu za takvom ocjenom.
23
Odlukom od 16. rujna 2020. Agencija je odobrila taj projekt, a da pritom nije zahtijevala PUO i nije dobila druge informacije o prisutnosti šišmiša. Naime, na temelju vlastite prethodne ocjene o potrebi podvrgavanja projekta PUO‑u, smatrala je da je „izvješće o tom pitanju, koje je podnio nositelj projekta, [utvrdilo] i na odgovarajući način [opisalo] izravne, neizravne i kumulativne učinke predloženog razvojnog projekta na okoliš” te je zaključila da „zbog vrste, veličine i lokacije područja o kojemu je riječ, predloženi razvojni projekt vjerojatno ne bi imao značajan utjecaj na okoliš”. Nakon očitovanja tužitelja iz glavnog postupka, od nositelja projekta nije zatražena nikakva dodatna informacija. Međutim, u skladu s preporukom ispitivača, tako dodijeljeno odobrenje za provedbu projekta sadržava sljedeći uvjet:
„21.
Stabla koja treba ukloniti na području moraju se posjeći na kraju ljeta ili u jesen. Svako uznemiravanje šišmiša na području mora se odvijati, nakon savjetovanja s kvalificiranim ekologom, na način dogovoren pisanim putem s nadležnim tijelom za urbanističko planiranje.
Obrazloženje: U interesu očuvanja prirode”.
24
Nakon što je tužitelj iz glavnog postupka podnio tužbu protiv te odluke, High Court (Visoki sud, Irska), sud koji je uputio zahtjev, pita se, kao prvo, zahtijeva li Direktiva 2011/92, među ostalim, da nositelj projekta prikupi sve relevantne informacije o vrstama ili staništima na koje bi predmetni projekt mogao utjecati tako da provede ili pribavi znanstvene studije koje su prikladne za otklanjanje svake dvojbe u pogledu njegovog značajnog utjecaja na takve vrste ili staništa. Osim toga, pita se o obvezama koje se, ovisno o slučaju, nameću nositelju projekta i nadležnom tijelu u slučaju da treća strana tom tijelu dostavi dodatne informacije koje objektivno mogu stvoriti dvojbu u pogledu utjecaja tog projekta na okoliš.
25
U tom pogledu, sud koji je uputio zahtjev pita se koji prag treba primijeniti, odnosno je li Agencija dužna otkloniti svaku razumnu dvojbu u pogledu značajnog utjecaja navedenog projekta na okoliš ili samo treba donijeti „razumnu” odluku na temelju dokumenata kojima raspolaže. Prema mišljenju tog suda, ako odluka o isključenju potrebe za PUO‑om ovisi o isključenju svake razumne dvojbe, odluka o neprovođenju PUO‑a u ovom bi slučaju bila nezakonita. S druge strane, postoje čimbenici zbog kojih bi odluka Agencije bila razumna ako bi se test odnosio samo na razumnost takve odluke, a ne na isključivanje svake dvojbe.
26
Kao drugo, sud koji je uputio zahtjev pita se o utjecaju na aspekte, navedene u točkama 24. i 25. ove presude, činjenice da se dvojbe istaknute u očitovanjima tužitelja iz glavnog postupka od 7. srpnja 2020. odnose na vrste obuhvaćene strogom zaštitom predviđenom u članku 12. Direktive 92/43.
27
U tim je okolnostima High Court (Visoki sud, Irska) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Je li učinak članka 4. stavka 4. i/ili točke 3. Priloga II.A [Direktivi 2011/92, kako je izmijenjena Direktivom 2014/52], tumačenih s obzirom na načelo opreznosti, takav da, u slučaju kada treba dostaviti informacije iz tog priloga i kada nadležno tijelo raspolaže dokumentima koji potvrđuju da bi projekt mogao utjecati na vrstu ili stanište, nositelj projekta o kojem je riječ mora prikupiti sve relevantne informacije o vrstama ili staništima na koje taj projekt može utjecati, tako da provede ili pribavi znanstvene studije koje su prikladne za otklanjanje svake dvojbe u pogledu značajnog utjecaja na takve vrste ili staništa, kao i da u nedostatku rezultata takvih studija o tome treba obavijestiti nadležno tijelo koje je dužno postupiti zbog nedostatka dovoljnih informacija kako bi otklonilo dvojbu u pogledu toga hoće li projekt imati značajan utjecaj na okoliš?
2.
Je li učinak članka 4. stavka 4. i/ili točke 3. Priloga II.A [Direktivi 2011/92], tumačenih s obzirom na načelo opreznosti, takav da je, u slučaju kada treba dostaviti informacije iz tog priloga, nadležno tijelo dužno otkloniti svaku dvojbu u pogledu mogućnosti značajnog utjecaja na okoliš ako predlaže da se za projekt ne provede procjena u skladu s člancima 5. do 10. te direktive, te da bi se stoga, kada prilikom odlučivanja u skladu s člankom 4. stavkom 2. iste direktive nadležno tijelo objektivno nema dovoljno informacija kako bi otklonilo svaku dvojbu u pogledu toga hoće li projekt imati značajan utjecaj na okoliš, trebalo zahtijevati da se za taj projekt provede procjena u skladu s člancima 5. do 10. navedene direktive?
3.
Ako je odgovor na prvo pitanje općenito niječan, nastaju li takve posljedice ako se mogući značajan utjecaj na okoliš odnosi na vrste na koje bi projekt mogao utjecati kad je za takve vrste propisana stroga zaštita u skladu s člankom 12. Direktive [92/43], uzimajući u obzir inter alia važnost takvih vrsta koja je priznata u članku 3. stavku 1. točki (b) [Direktive 2011/92] i u uvodnoj izjavi 11. Direktive [2014/52]?
4.
Je li učinak članka 4. stavka 4. i/ili točke 3. Priloga II.A [Direktivi 2011/92], tumačenih s obzirom na načelo opreznosti, takav da je nositelj projekta, ako, nakon što dostavi informacije u skladu s tim prilogom, druga stranka podnese dodatne informacije nadležnom tijelu koje objektivno mogu stvoriti dvojbu u pogledu utjecaja projekta na okoliš, dužan dostaviti dodatne informacije nadležnom tijelu kojima se može otkloniti takva dvojba ili obavijestiti nadležno tijelo o nedostatku takvih informacija, ili je samo nadležno tijelo dužno prikupiti dodatne informacije kojima se može otkloniti takva dvojba ili, podredno, odrediti da je procjena u skladu s člancima 5. do 10. Direktive [2011/92] nužna u slučaju nedostatka dovoljnih informacija kako bi se otklonila dvojba u pogledu toga hoće li projekt imati značajan utjecaj na okoliš?
5.
Ako je odgovor na četvrto pitanje općenito niječan, nastaju li takve posljedice ako se mogući značajan utjecaj na okoliš projekta o kojemu je riječ odnosi na vrste na koje bi taj projekt mogao utjecati kad je za takve vrste propisana stroga zaštita u skladu s člankom 12. [Direktive 92/43], uzimajući u obzir inter alia važnost takvih vrsta koja je priznata u članku 3. stavku 1. točki (b) Direktive 2011/92 i u uvodnoj izjavi 11. Direktive [2014/52]?”
O prethodnim pitanjima
28
Svojim pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 4. stavke 4. do 6. Direktive 2011/92 tumačiti na način da, u slučaju da je u okviru postupka prethodne provjere vođenog na temelju te odredbe treća strana nadležnom tijelu dostavila informacije koje objektivno mogu izazvati dvojbu o mogućim značajnim utjecajima tog projekta na okoliš, osobito na vrstu koja je zaštićena na temelju Direktive 92/43, nositelj projekta ili, ovisno o slučaju, sâmo nadležno tijelo mora prikupiti sve relevantne informacije kako bi otklonilo svaku dvojbu u pogledu tih utjecaja i da to tijelo mora odlučiti da je PUO potreban ako se takva dvojba ne može isključiti.
29
Treba podsjetiti na to da članak 2. stavak 1. Direktive 2011/92 određuje da se projekti koji mogu imati značajne utjecaje na okoliš, u smislu njezina članka 4., u vezi s njezinim prilozima I. i II., podvrgavaju PUO‑u prije izdavanja odobrenja (presuda od 28. veljače 2018., Comune di Castelbellino, C‑117/17, EU:C:2018:129, t. 24. i navedena sudska praksa).
30
Članak 4. stavak 1. Direktive 2011/92 navodi da, u skladu s člankom 2. stavkom 4. te direktive, projekti koji su navedeni u Prilogu I. podliježu procjeni u skladu s člancima 5. do 10. navedene direktive. Stoga se smatra da ti projekti nužno predstavljaju rizik koji ima značajan utjecaj na okoliš.
31
Za projekte koji su navedeni u Prilogu II. Direktivi 2011/92, članak 4. stavak 2. te direktive predviđa da države članice određuju podliježe li projekt PUO‑u na temelju pojedinačnog ispitivanja ili na temelju pragova ili kriterija koje utvrđuje dotična država članica ili, prema potrebi, na temelju obaju postupaka. Kao što to proizlazi iz zajedničkog tumačenja te odredbe i uvodne izjave 9. te direktive, ti projekti ne moraju uvijek imati značajan utjecaj na okoliš tako da bi trebali biti predmet procjene samo ako države članice smatraju da je vjerojatno da će imati takav utjecaj.
32
U tom pogledu, članak 4. stavak 3. Direktive 2011/92 propisuje da države članice mogu odrediti pragove ili kriterije kako bi utvrdile kada projekti ne moraju podlijegati ni donošenju odluke prema stavcima 4. i 5. ni PUO‑u, i/ili pragove ili kriterije kako bi utvrdile kada projekti u svakom slučaju podliježu PUO‑u, a ne podliježu donošenju odluke koja je navedena u tim stavcima 4. i 5.
33
Naposljetku, ako države članice odluče tražiti takvu odluku, navedenim stavcima 4. i 5. predviđa se postupak prethodne provjere koji se odvija na sljedeći način.
34
Kao prvo, nositelj projekta osigurava informacije o značajkama projekta i značajnom utjecaju na okoliš koji bi on mogao imati. Detaljan popis informacija koje treba dostaviti naveden je u Prilogu II.A Direktive 2011/92. Te informacije moraju uključivati opis aspekata u vezi s okolišem na koje bi projekt mogao imati značajan utjecaj kao i opis svih mogućih značajnih utjecaja projekta na okoliš u mjeri u kojoj su informacije o takvim utjecajima dostupne. Nositelj projekta također može osigurati opis svih elemenata projekta i/ili mjera predviđenih kako bi se izbjeglo ili spriječilo ono što bi u protivnom moglo predstavljati značajan štetan utjecaj na okoliš.
35
Kao drugo, nadležno tijelo donosi svoju odluku na temelju informacija koje je tako dostavio nositelj projekta, uzimajući u obzir relevantne kriterije odabira utvrđene u Prilogu III. Direktivi 2011/92.
36
U tom se kontekstu u obzir uzimaju i, ako je to primjenjivo, s jedne strane – od strane nositelja projekta – dostupni rezultati drugih relevantnih procjena utjecaja dotičnog projekta na okoliš koje su provedene na temelju zakonodavstva Unije različitog od Direktive 2011/92 i, s druge strane – od strane nadležnog tijela – rezultati prethodnih provjera ili procjena utjecaja na okoliš provedenih na temelju takvog zakonodavstva.
37
Kao treće, odluka se stavlja na raspolaganje javnosti i u njoj se navode, među ostalim, glavni razlozi zbog kojih se zahtijeva ili ne zahtijeva PUO uz upućivanje na odgovarajuća kriterije navedene u Prilogu III. Direktivi 2011/92.
38
Suprotno tomu, Direktiva 2011/92 ne predviđa izričito obvezu savjetovanja s javnošću tijekom tog postupka prethodne provjere. Naime, uvodna izjava 29. Direktive 2014/52, koja objašnjava cilj kojemu se teži u članku 4. stavcima 4. do 6. Direktive 2011/92, pojašnjava da „uzimanje u obzir samoinicijativnih komentara za koje postoji mogućnost da su pristigli iz drugih izvora kao što su javnost ili javna tijela predstavlja primjer dobre administrativne prakse” pri čemu navodi da se „u fazi provjere ne traži nikakvo formalno savjetovanje”.
39
Isto tako, Direktiva 2011/92 ne definira slučajeve u kojima nadležno tijelo može ili mora zahtijevati od nositelja projekta da dostavi dodatne informacije.
40
Slijedom toga, Direktiva 2011/92 ne predviđa izričito obvezu nadležnog tijela da, nakon očitovanja koja mu je podnijela treća strana o mogućim značajnim utjecajima dotičnog projekta na okoliš, od nositelja projekta zatraži dodatne informacije ili da sâmo prikupi te informacije.
41
Međutim, prema sudskoj praksi Suda, iz članka 2. stavka 1. Direktive 2011/92 proizlazi da se PUO mora provesti čim postoji vjerojatnost ili opasnost da projekt o kojemu je riječ ima značajan utjecaj na okoliš. Uzimajući u obzir načelo opreznosti, koje je jedan od temelja politike povećane razine zaštite koju Unija vodi u području okoliša, i s obzirom na koje treba tumačiti Direktivu 2011/92, smatra se da takva opasnost postoji kada se na temelju objektivnih okolnosti ne može isključiti da taj projekt može imati značajan utjecaj na okoliš (vidjeti, u tom smislu, presudu od 31. svibnja 2018., Komisija protiv Poljske, C‑526/16, EU:C:2018:356, t. 66. i 67. i navedenu sudsku praksu).
42
Iz toga proizlazi da je u okviru postupka prethodne provjere, čiji je cilj utvrditi je li PUO potreban, na nadležnom tijelu da uzme u obzir sve relevantne informacije kojima raspolaže, uključujući informacije koje mu je dobrovoljno dostavila treća strana, ako te informacije sadržavaju objektivne elemente koji mu omogućuju da ocijeni postoji li opasnost da projekt ima značajan utjecaj na okoliš.
43
Osim toga, u slučaju da na temelju informacija koje mu je na raspolaganje stavila treća strana nadležno tijelo smatra da se ne može isključiti mogućnost da bi projekt o kojem je riječ mogao imati značajan utjecaj na okoliš, ono nositelju projekta mora omogućiti da mu dostavi dodatne informacije prije nego što odluči je li za taj projekt potreban PUO. Naime, kao što to proizlazi iz teksta članka 4. stavaka 4. i 5. Direktive 2011/92, nositelj projekta ima odlučujuću ulogu u pružanju informacija koje nadležnom tijelu omogućuju da donese svoju odluku. U tu svrhu, a osobito kako bi se obveza provedbe procjene utjecaja na okoliš ograničila samo na projekte koji mogu imati značajan utjecaj na okoliš, to tijelo mora raspolagati što potpunijim informacijama.
44
Osim toga, nadležno tijelo ne može zaključiti da postoji opasnost da bi projekt mogao imati značajan utjecaj na okoliš jer su informacije koje je dostavio nositelj projekta nepotpune, a da prethodno od njega nije zatražilo dodatne informacije.
45
Suprotno tomu, u slučaju da, unatoč dokazima koje je podnijela treća strana, nadležno tijelo može na temelju objektivnih elemenata isključiti mogućnost da bi projekt o kojemu je riječ mogao imati značajan utjecaj na okoliš, to tijelo može odlučiti da PUO nije potreban, a da pritom nije dužno od nositelja projekta zatražiti da mu dostavi dodatne informacije.
46
Valja dodati, s jedne strane, da se u skladu sa sudskom praksom Suda smatra da projekt može imati značajan utjecaj na okoliš ako zbog svoje prirode može značajno ili nepovratno preoblikovati okolišne čimbenike poput faune i flore, tla ili vode, neovisno o njegovoj veličini (presuda od 31. svibnja 2018., Komisija/Poljska, C‑526/16, EU:C:2018:356, t. 65. i navedena sudska praksa).
47
S druge strane, kao što je to Sud presudio, tekst članka 2. stavka 1. Direktive 2011/92 u biti je sličan tekstu članka 6. stavka 3. Direktive 92/43 (vidjeti u tom smislu presudu od 7. rujna 2004., Waddenvereniging i Vogelbeschermingsvereniging, C‑127/02, EU:C:2004:482, t. 42.).
48
U tom pogledu, prema sudskoj praksi Suda, uvjet iz članka 6. stavka 3. Direktive 92/43 podrazumijeva da u slučaju dvojbe u nepostojanje značajnih učinaka valja provesti takvu ocjenu (vidjeti, u tom smislu, presudu od 26. svibnja 2011., Komisija protiv Belgije, C‑538/09, EU:C:2011:349, t. 41. i navedenu sudsku praksu). Međutim, Sud je također smatrao da se taj članak 6. stavak 3. treba tumačiti na način da ako nadležno tijelo države članice odluči odobriti plan ili projekt koji bi mogao utjecati na zaštićeno područje na temelju te direktive, a da pritom ne zahtijeva ocjenu prihvatljivosti u smislu te odredbe, to tijelo mora u dovoljnoj mjeri navesti razloge koji su mu prije izdavanja takvog odobrenja omogućili, unatoč suprotnim mišljenjima i opravdanim sumnjama koje su u tom postupku eventualno izražene, uvjerenost u to da je svaka razumna znanstvena sumnja u pogledu mogućnosti da taj projekt značajno utječe na to područje bila isključena (presuda od 15. lipnja 2023., Eco Advocacy, C‑721/21, EU:C:2023:477, t. 43.).
49
Iz toga valja zaključiti da, u kontekstu postupka prethodne provjere provedenog na temelju Direktive 2011/92, dva uvjeta moraju biti ispunjena kako bi nadležno tijelo, uzimajući u obzir očitovanja koja mu je podnijela treća strana, bilo dužno od nositelja projekta zatražiti dodatne informacije. S jedne strane, ta se očitovanja moraju odnositi na moguće „značajne” utjecaje projekta o kojemu je riječ na okoliš. S druge strane, potrebno je da navedena očitovanja doista budu takve prirode da sprečavaju donošenje zaključka prema kojem je isključena svaka razumna znanstvena dvojba u pogledu mogućnosti značajnih utjecaja tog projekta na okoliš.
50
Na sudu koji je uputio zahtjev je da utvrdi je li, uzimajući u obzir elemente kojima je Agencija raspolagala u trenutku donošenja odluke od 16. rujna 2020., uključujući one koje joj je tužitelj iz glavnog postupka podnio u okviru svojih očitovanja od 7. srpnja 2020., ta Agencija mogla biti sigurna, unatoč elementima sadržanima u tim očitovanjima, da je isključena svaka razumna znanstvena dvojba u pogledu mogućnosti da projekt o kojem je riječ u glavnom postupku ima značajan utjecaj na okoliš, osobito na vrste zaštićene na temelju Direktive 92/43.
51
U svjetlu svih prethodnih razmatranja, na postavljena pitanja valja odgovoriti tako da članak 4. stavke 4. do 6. Direktive 2011/92 treba tumačiti na način da, u slučaju da je u okviru postupka prethodne provjere vođenog na temelju te odredbe treća strana nadležnom tijelu dostavila objektivne elemente o mogućem značajnom utjecaju tog projekta na okoliš, posebno na vrstu zaštićenu Direktivom 92/43, to tijelo mora zatražiti od nositelja projekta da mu dostavi dodatne informacije i uzeti ih u obzir prije nego što odluči je li PUO potreban za taj projekt. Suprotno tomu, u slučaju da, unatoč očitovanjima koje je navedenom nadležnom tijelu podnijela ta treća strana, ono može, na temelju objektivnih elemenata, isključiti mogućnost da bi taj projekt mogao imati značajan utjecaj na okoliš, to nadležno tijelo može odlučiti da PUO nije potreban, a da pritom nije dužno od nositelja projekta zatražiti da mu dostavi dodatne informacije.
Troškovi
52
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (deseto vijeće) odlučuje:
Članak 4. stavke 4. do 6. Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni [utjecaja] određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, kako je izmijenjena Direktivom 2014/52/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014.,
treba tumačiti na način da se:
u slučaju da je u okviru postupka prethodne provjere vođenog na temelju te odredbe treća strana nadležnom tijelu dostavila objektivne elemente o mogućem značajnom utjecaju tog projekta na okoliš, posebno na vrstu zaštićenu Direktivom Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992., o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/17/EU od 13. svibnja 2013., to tijelo mora zatražiti od nositelja projekta da mu dostavi dodatne informacije i uzeti ih u obzir prije nego što odluči je li procjena utjecaja na okoliš potrebna za taj projekt. Suprotno tomu, u slučaju da, unatoč očitovanjima koje je navedenom nadležnom tijelu podnijela ta treća strana, ono može, na temelju objektivnih elemenata, isključiti mogućnost da bi taj projekt mogao imati značajan utjecaj na okoliš, to nadležno tijelo može odlučiti da PUO nije potreban, a da pritom nije dužno od nositelja projekta zatražiti da mu dostavi dodatne informacije.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski