62025CJ0043
PRESUDA SUDA (sedmo vijeće)
19. ožujka 2026. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EZ) br. 1346/2000 – Stečajni postupak – Članak 13. – Sukob zakona – Zajam koji je član društva kapitala odobrio tom društvu – Tužba za povrat uplata koje je zajmodavac primio prije pokretanja stečajnog postupka – Tužba radi osiguranja poštovanja isplatnog reda tražbina u tom postupku”
U predmetu C‑43/25,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud, Njemačka), odlukom od 16. siječnja 2025., koju je Sud zaprimio 23. siječnja 2025., u postupku
SML Maschinengesellschaft mbH
protiv
AK, kao stečajnog upravitelja u stečajnom postupku koji se odnosi na imovinu društva MAPLAN Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH,
SUD (sedmo vijeće),
u sastavu: F. Schalin, predsjednik vijeća, K. Jürimäe (izvjestiteljica), predsjednica drugog vijeća, i M. Gavalec, sudac,
nezavisni odvjetnik: R. Norkus,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za SML Maschinengesellschaft mbH, T. Winter, Rechtsanwalt,
–
za AK, kao stečajnog upravitelja u stečajnom postupku koji se odnosi na imovinu društva MAPLAN Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH, A. Druckenbrodt, Rechtsanwalt,
–
za njemačku vladu, J. Möller, M. Hellmann i A. Sahner, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, S. Noë i N. Schaeffer, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (SL 2000., L 160, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 3.) i članka 9. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) (SL 2008., L 177, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 109. i ispravci SL 2015., L 66, str. 22. i SL 2019., L 149, str. 85.) (u daljnjem tekstu: Uredba Rim I.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društva SML Maschinengesellschaft mbH (u daljnjem tekstu: SML), društva sa sjedištem u Austriji i stečajnog upravitelja društva MAPLAN Maschinenfabrik und Anlagen für Kunststofftechnik Schwerin GmbH (u daljnjem tekstu: Maplan), društva sa sjedištem u Njemačkoj, u vezi s povratom iznosa koje je društvo Maplan platilo društvu SML, osobito u obliku povrata zajmova, u mjesecima koji su prethodili pokretanju stečajnog postupka protiv društva Maplan.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba br. 1346/2000
3
U skladu s člankom 4. Uredbe br. 1346/2000, naslovljenim „Pravo koje se primjenjuje”:
„1.   Ako ova Uredba ne propisuje drugačije, pravo koje važi za stečajne postupke i njihove posljedice jest ono države članice na čijem državnom području su takvi postupci pokrenuti, a koja se u daljnjem tekstu navodi kao ‚država u kojoj je pokrenut postupak’.
2.   Pravom države u kojoj se pokreću postupci utvrđuju se uvjeti za pokretanje takvih postupaka, njihovo vođenje i njihovo okončanje. Posebno se utvrđuje sljedeće:
[…]
(g)
tražbine koje će se prijaviti u vezi s dužnikovom stečajnom masom i postupanje s tražbinama koje su proistekle nakon pokretanja stečajnog postupka;
[…]
(i)
pravila koja uređuju raspodjelu sredstava od realizacije imovine, razvrstavanje tražbina i prava vjerovnika koji su dobili djelomičnu naknadu nakon pokretanja postupka u slučaju insolventnosti na temelju stvarnih prava ili kroz kompenzaciju;
[…]
(m)
pravila koja se odnose na ništavost, pobojnost i nemogućnost izvršenja pravnih radnji štetnih za sve vjerovnike.”
4
Člankom 13. te uredbe naslovljenim „Štetne radnje” predviđeno je sljedeće:
„Članak 4. stavak 2. točka (m) ne primjenjuje se kada osoba koja je imala korist od radnje štetne za vjerovnike dokaže da:
–
je za navedenu radnju mjerodavno pravo države članice različite od one u kojoj je postupak pokrenut,
i
–
u tom se slučaju te radnje ni na koji način ne smiju osporiti sukladno tom pravu.”
Uredba Rim I
5
Člankom 9. Uredbe Rim I, naslovljenim „Prevladavajuće obvezne odredbe”, u stavku 1. određuje se:
„Prevladavajuće obvezne odredbe su odredbe čije se poštovanje smatra ključnim u državi za zaštitu njezinih javnih interesa, poput političkog, socijalnog ili gospodarskog ustroja, u mjeri u kojoj ih je moguće primijeniti na bilo koju situaciju koju obuhvaćaju, bez obzira na pravo koje je inače mjerodavno za ugovor na temelju ove Uredbe.”
Njemačko pravo
6
Članak 39. Insolvenzordunga (Stečajni zakon), od 5. listopada 1994. (BGBl. I, str. 2866.), u verziji koja se primjenjuje na činjenice u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: InsO), glasi kako slijedi:
„(1)   Nakon ostalih tražbina stečajnih vjerovnika, pod uvjetom da na temelju omjera svojih iznosa pripadaju istom isplatnom redu, namiruju se prema navedenom redoslijedu:
[…]
5. u skladu sa stavcima 4. i 5. tražbine za povrat zajma člana društva ili tražbine po osnovi pravnih radnji koje u financijskom pogledu odgovaraju takvom zajmu.
[…]
(4.   ) Stavak 1. točka 5. primjenjuje se na društva čiji član društva koji je neograničeno odgovoran nije ni fizička osoba ni društvo čiji je član društva koji je neograničeno odgovoran fizička osoba. […]
[…]”
7
Članak 135. InsO‑a glasi:
„(1)   Pobojna je pravna radnja kojom se za tražbinu člana društva za povrat zajma u smislu članka 39. stavka 1. točke 5. ili istovjetnu tražbinu:
1. dalo osiguranje ako je ta radnja izvršena u posljednjih 10 godina prije podnošenja prijedloga za pokretanje stečajnog postupka ili nakon podnošenja tog prijedloga, ili
2. omogućilo namirenje ako je ta radnja izvršena u posljednjih godinu dana prije podnošenja prijedloga za pokretanje stečajnog postupka ili nakon podnošenja tog prijedloga.
[…]
(4)   Članak 39. stavci 4. i 5. primjenjuju se po analogiji.”
8
U skladu s člankom 174. stavku 3. InsO‑a:
„Tražbine vjerovnika nižih isplatnih redova moraju se prijaviti samo ako stečajni sud posebno naloži prijavu tih tražbina. […]”
Glavni postupak i prethodna pitanja
9
Društva SML i Maplan dio su iste austrijske grupe društava. Član obaju društava je Franz S. Huemer GmbH, društvo osnovano u skladu s austrijskim pravom, koje je vlasnik 78 % kapitala društva SML i 33 % kapitala društva Maplan.
10
Ugovorom sklopljenim 19. svibnja 2015. društvo SML odobrilo je društvu Maplan zajam od 3 milijuna eura, a drugim ugovorom sklopljenim 16. lipnja 2015. drugi zajam od 2 milijuna eura (u daljnjem tekstu zajedno: dva zajma). Ti su zajmovi sadržavali klauzulu prema kojoj se na njih primjenjuje austrijsko pravo. Kako bi osigurao prava koja proizlaze iz prvog ugovora o zajmu, društvo Maplan je društvu SML ustupilo tražbine koje je u iznosu od 3 milijuna eura imao prema drugom poduzetniku.
11
Društvo Maplan je 10. ožujka 2016. društvu SML isplatilo 500000 eura radi povrata tog prvog zajma. Osim toga, isplatilo mu je 89397,92 eura kamata za četvrto tromjesečje 2015. te za prvo i drugo tromjesečje 2016. Što se tiče drugog zajma, društvo Maplan je društvu SML isplatio kamate za treće i četvrto tromjesečje 2015. u iznosu od 101666,68 eura.
12
Dana 1. listopada 2016. nad društvom Maplan je na njegov zahtjev pokrenut stečajni postupak te je imenovan stečajni upravitelj.
13
Nakon pokretanja tog postupka društvo SML je Landgerichtu Schwerin (Zemaljski sud u Schwerinu, Njemačka) podnijelo zahtjev da se tražbine koja je imao, a koje proizlaze iz dvaju zajmova, upišu u stečajnu masu društva Maplan. Osim toga, društvo je zahtijevalo i odvojeno namirenje iz tražbina koje su mu ustupljene radi osiguranja prvog zajma. Osporavajući te zahtjeve stečajni upravitelj je protutužbom, u okviru pobijanja pravnih radnji, zatražio povrat glavnice i kamata koje je društvo Maplan platilo društvu SML na ime dvaju zajmova, uvećanih za kamate.
14
Landgericht Schwerin (Zemaljski sud u Schwerinu) odbio je zahtjeve društva SML i prihvatio tužbu za pobijanje. Žalba koju je društvo SML podnijelo Oberlandesgerichtu Rostock (Visoki zemaljski sud u Rostocku, Njemačka) nije prihvaćena. Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud, Njemačka), sud koji je uputio zahtjev i kojem je podnesena revizija, postavlja pitanje koje se pravo primjenjuje na tu tužbu za pobijanje.
15
U skladu s člankom 4. stavkom 1. Uredbe br. 1346/2000, pravo koje važi za stečajne postupke i njihove posljedice jest ono države članice na čijem državnom području su takvi postupci pokrenuti. Budući da je u ovom slučaju stečajni postupak nad društvom Maplan pokrenut u Njemačkoj, primjenjuje se njemačko pravo.
16
Na temelju tog prava društvo SML dužno je stečajnom upravitelju vratiti iznose primljene po osnovi dvaju zajmova.
17
Naime, prema utvrđenjima žalbenog suda, koja obvezuju sud koji je uputio zahtjev, zbog udjela društva Franz S. Huemer u kapitalu društava SML i Maplan, njemačko zakonodavstvo o zajmovima članova izjednačava društvo SML s članom društva Maplan.
18
Međutim, s obzirom na to svojstvo člana, tražbine društva SML povezane s povratom dvaju zajmova u okviru stečajnog postupka su tražbine nižeg isplatnog reda, u skladu s člankom 39. stavkom 1. točkom 5. InsO‑a. Osim toga, društvo SML nema pravo sudjelovati u tom postupku jer sud nadležan u tom predmetu nije pozvao vjerovnike nižih isplatnih redova da prijave svoje tražbine, što je uvjet za njihovo sudjelovanje u takvom postupku.
19
U tim okolnostima, društvo SML bi u skladu s primjenjivim odredbama InsO‑a moralo u stečajnu masu vratiti uplate koje je društvo Maplan izvršilo na temelju dvaju zajmova. Naime, te su uplate omogućile društvu SML namirenje tražbina nižeg isplatnog reda od tražbina stečajnih vjerovnika koji su već bili pozvani da prijave svoje tražbine, tako da je navedenim uplatama potonjima nanesena šteta.
20
Suprotno tomu, društvo SML tvrdi da je na temelju primjenjivog prava kako je predviđeno u ugovorima o dvama zajmovima primjenjivo austrijsko pravo. To pravo ne dopušta osporavanje pravnih radnji o kojima je riječ.
21
U tom kontekstu, sud koji je uputio zahtjev smatra da su mu, kad je riječ o protuzahtjevu, potrebna pojašnjenja o tumačenju članka 13. Uredbe br. 1346/2000. Naime, u skladu s tom odredbom, članak 4. stavak 2. točka (m) te uredbe – na temelju kojeg pravo države u kojoj je postupak pokrenut određuje pravila koja se odnose, među ostalim, na nemogućnost izvršenja pravnih radnji štetnih za sve vjerovnike – ne primjenjuje se ako osoba koja je imala koristi od takve radnje dokaže, s jedne strane, da se na tu radnju primjenjuje pravo države članice različite od one u kojoj je postupak pokrenut i, s druge strane, da se u tom slučaju te radnje ni na koji način ne smiju osporiti sukladno tom pravu.
22
Taj se sud pita, kao prvo, primjenjuje li se članak 13. Uredbe br. 1346/2000 i na zahtjev za povrat čija je svrha da se u odnosu na vjerovnika pozove na niži isplatni red čije isticanje je moguće na temelju mjerodavnog zakonodavstva države u kojoj je pokrenut postupak.
23
U slučaju da se primjenjuje članak 13. Uredbe br. 1346/2000, navedeni sud postavlja, kao drugo, pitanje primjenjuje li se taj članak na elemente pobijanja čija je svrha, poput članka 135. InsO‑a, izjednačiti s vlasničkim kapitalom društvo kapitala koje služi kao osiguranje zajmova koje je odobrio član takvog društva tijekom razdoblja koje prethodi pokretanju postupka stečaja.
24
Pod uvjetom da je odgovor na to drugo pitanje također potvrdan, postavlja se, kao treće, pitanje je li pravo primjenjivo na zajam koji je društvu kapitala odobrio njegov član, za potrebe članka 13. Uredbe br. 1346/2000, određeno pravom primjenjivim na to društvo, barem u pogledu primjene, na određene vjerovnike, nižeg isplatnog reda i povrata uplata izvršenih u njihovu korist protivno tom nižem isplatnom redu.
25
U slučaju niječnog odgovora na to treće pitanje, sud koji je uputio zahtjev pita se, kao četvrto i posljednje, primjenjuje li se članak 9. stavak 1. Uredbe Rim I na pravo određeno na temelju članka 13. Uredbe br. 1346/2000 i treba li taj članak 9. tumačiti na način da pravila neposredne primjene mogu biti sadržana i u ugovornopravnim odredbama iz nacionalnih propisa o stečaju, kao što su to odredbe o nižem isplatnom redu zajmova članova društva u smislu članka 39. stavka 1. točke 5. InsO‑a i pravnim posljedicama nižeg isplatnog reda.
26
U tim je uvjetima Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud) odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 13. Uredbe [br. 1346/2000] tumačiti na način da se osoba koja je imala korist od radnje štetne za vjerovnike može pozvati na učinke te odredbe u odnosu na zahtjev za povrat stečajnog upravitelja čak i ako zahtjev za povrat služi za namirenje tražbina nižeg isplatnog reda (članak 4. stavak 2. druga rečenica točka (i) te uredbe) koji se primjenjuje u skladu s mjerodavnim pravom države u kojoj je pokrenut postupak?
2.
U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
treba li članak 13. Uredbe br. 1346/2000 tumačiti na način da se ta odredba primjenjuje i na elemente pobijanja čija je svrha prije stečaja radi osiguranja raspoloživog kapitala društva zajmove koje je odobrio član društva kapitala pretežito izjednačiti s vlasničkim kapitalom?
3.
U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:
treba li članak 13. Uredbe br. 1346/2000 tumačiti na način da se pravo primjenjivo na zajam koji je društvu odobrio član društva kapitala temelji na mjerodavnom pravu za društvo (lex societatis)?
4.
U slučaju niječnog odgovora na treće pitanje:
je li članak 9. stavak 1. Uredbe [Rim I] primjenjiv na mjerodavno pravo koje se određuje u skladu s člankom 13. Uredbe br. 1346/2000 te treba li ga tumačiti na način da pravila neposredne primjene mogu biti sadržana i u ugovornopravnim odredbama nacionalnih propisa o stečaju, kao što su to odredbe o nižem isplatnom redu zajmova članova društva i pravnim posljedicama nižeg isplatnog reda?”
Prvo pitanje
27
Uvodno valja podsjetiti na to da, u skladu s ustaljenom sudskom praksom Sud u okviru prethodnog postupka nije nadležan odlučivati o tumačenju nacionalnih odredbi niti ocjenjivati je li ih sud koji je uputio zahtjev pravilno protumačio (vidjeti presude od 3. listopada 2000., Corsten, C‑58/98, EU:C:2000:527, t. 24.; od 16. veljače 2017., IOS Finance EFC, C‑555/14, EU:C:2017:121, t. 21. i od 19. prosinca 2024., Loredas, C‑531/23, EU:C:2024:1050, t. 45.). Stoga, Sud u okviru podjele nadležnosti između sudova Unije i nacionalnih sudova mora uzeti u obzir činjenični i pravni kontekst prethodnih pitanja, kako je određen odlukom kojom se upućuje prethodno pitanje (vidjeti presude od 25. listopada 2001., Ambulanz Glöckner, C‑475/99, EU:C:2001:577, t. 10. i od 19. prosinca 2024., Loredas, C‑531/23, EU:C:2024:1050, t. 45.). Stoga ispitivanje prethodnih pitanja valja provesti na osnovi tumačenja nacionalnog prava koje je dao sud koji je uputio zahtjev i nije na Sudu da provjerava njegovu točnost (presuda od 29. srpnja 2024., CU i ND (Socijalna pomoć – Neizravna diskriminacija), C‑112/22 i C‑223/22, EU:C:2024:636, t. 40.)
28
U ovom slučaju iz elemenata koje je dostavio sud koji je uputio zahtjev proizlazi da je relevantni regulatorni kontekst definiran u člancima 39. i 135. InsO‑a, koji su, prema mišljenju tog suda, usko povezani.
29
U skladu s objašnjenjima navedenog suda, s jedne strane, iz članka 39. stavka 1. točke 5. InsO‑a proizlazi da su tražbine povezane s povratom zajma člana društva tražbine nižeg isplatnog reda kada je dužnik tog zajma društvo koje nema, kao osobno odgovornog člana, fizičku osobu ili društvo u kojem je jedan od osobno odgovornih članova fizička osoba. S druge strane, člankom 135. InsO‑a uvodi se postupovno sredstvo čiji je cilj poštovanje prvenstva trećih vjerovnika u odnosu na vjerovnika koji je član društva iz članka 39. stavka 1. točke 5. InsO‑a, u skladu s pravom o pokretanju stečajnog postupka, koje je mjerodavno pravo na temelju članka 4. stavka 2. točke (i) Uredbe br. 1346/2000.
30
Stoga iz opisa primjenjivog nacionalnog regulatornog okvira proizlazi da se zahtjev podnesen u potporu tužbi za pobijanje o kojoj je riječ u glavnom postupku odnosi na redoslijed prvenstva vjerovnika i redoslijed raspodjele njihovih tražbina, a ne na situaciju konkurentnosti između vjerovnika istog isplatnog reda.
31
U tom regulatornom okviru prvo pitanje treba shvatiti na način da sud koji je uputio zahtjev u biti želi saznati treba li članak 13. Uredbe br. 1346/2000 tumačiti na način da se na njega može pozvati osoba koja je primila povrate zajma člana društva, za koje se smatra da su štetni za sve vjerovnike, kao odgovor na zahtjev za povrat koji je podnio stečajni upravitelj društva koje je dužno vratiti zajam, ako se tim zahtjevom nastoji osigurati poštovanje isplatnog reda tražbina predviđenog zakonodavstvom države u kojoj je pokrenut stečajni postupak.
32
Točno je da, prilikom tumačenja odredbe prava Unije treba uzeti u obzir njezin tekst, kontekst i ciljeve propisa kojega je ona dio. Međutim, ako smisao odredbe prava Unije nedvosmisleno proizlazi iz samog njezina teksta, Sud ne može odstupiti od tog tumačenja (vidjeti, u tom smislu, presude od 28. veljače 2008., Carboni e derivati, C‑263/06, EU:C:2008:128, t. 48. i od 25. siječnja 2022., VYSOČINA WIND, C‑181/20, EU:C:2022:51, t. 39.).
33
Nadalje, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da se iznimka predviđena člankom 13. Uredbe br. 1346/2000 mora usko tumačiti (vidjeti, u tom smislu, presude od 16. travnja 2015., Lutz, C‑557/13, EU:C:2015:227, t. 34; od 15. listopada 2015., Nike European Operations Netherlands, C‑310/14, EU:C:2015:690, t. 18. i od 22. travnja 2021., Oeltrans Befrachtungsgesellschaft, C‑73/20, EU:C:2021:315, t. 24).
34
Iz teksta tog članka 13. proizlazi da se „[č]lanak 4. stavak 2. točka (m) [Uredbe br. 1346/2000] ne primjenjuje kada osoba koja je imala korist od radnje štetne za vjerovnike dokaže da je za navedenu radnju mjerodavno pravo države članice različite od one u kojoj je postupak pokrenut, i da [se] u tom […] slučaju te radnje ni na koji način ne smiju osporiti sukladno tom pravu”.
35
Iz toga slijedi da je, s obzirom na to da se člankom 13. te uredbe odstupa od članka 4. stavka 2. točke (m) navedene uredbe, njegovo područje primjene ograničeno je na slučaj predviđen potonjom odredbom, odnosno kada je riječ o pravilima koja se odnose na ništavost, pobojnost i nemogućnost izvršenja pravnih radnji štetnih za sve vjerovnike, a ne o onima koja se odnose na tražbine koje treba prijaviti u dužnikovu stečajnu masu ni na njihov isplatni red.
36
Osim toga, valja utvrditi da članak 13. Uredbe br. 1346/2000 ne proširuje odstupanje koje se njime uvodi na pravo primjenjivo na tražbine koje treba prijaviti ni na ono primjenjivo na određivanje isplatnog reda tražbina, iako su ti slučajevi izričito predviđeni u članku 4. stavku 2. točkama (g) i (i) te uredbe. Stoga se na članak 13. navedene uredbe ne može pozivati u okviru tužbe poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja se, kao što je to navedeno u točki 30. ove presude, odnosi na redoslijed prvenstva i raspodjelu tih tražbina.
37
S obzirom na prethodno navedene razloge, na prvo pitanje valja odgovoriti tako da članak 13. Uredbe br. 1346/2000 treba tumačiti na način da se na njega ne može pozvati osoba koja je primila povrate zajma člana društva, za koje se smatra da su štetni za sve vjerovnike, kao odgovor na zahtjev za povrat koji je podnio stečajni upravitelj društva dužnika zajma ako se tim zahtjevom nastoji osigurati poštovanje isplatnog reda tražbina predviđenog zakonodavstvom države u kojoj je pokrenut stečajni postupak.
Drugo, treće i četvrto pitanje
38
Uzimajući u obzir odgovor na prvo pitanje, nije potrebno odgovoriti na drugo, treće i četvrto pitanje.
Troškovi
39
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (sedmo vijeće) odlučuje:
Članak 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku treba tumačiti na način da se na njega ne može pozvati osoba koja je primila povrate zajma člana društva, za koje se smatra da su štetni za sve vjerovnike, kao odgovor na zahtjev za povrat koji je podnio stečajni upravitelj društva dužnika zajma ako se tim zahtjevom nastoji osigurati poštovanje isplatnog reda tražbina predviđenog zakonodavstvom države u kojoj je pokrenut stečajni postupak.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački