62020CJ0354_RES
Spojeni predmeti C-354/20 PPU i C-412/20 PPU
LiP
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam)
Presuda Suda (veliko vijeće) od 17. prosinca 2020.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Europski uhidbeni nalog – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Članak 1. stavak 3. – Članak 6. stavak 1. – Postupci predaje između država članica – Pretpostavke izvršenja – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 47. drugi stavak – Pravo na pristup neovisnom i nepristranom sudu – Sustavni ili opći nedostaci – Pojam ‚pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog’ – Uzimanje u obzir zbivanja koja su se dogodila nakon izdavanja predmetnog europskog uhidbenog naloga – Obveza pravosudnog tijela izvršenja da konkretno i precizno provjeri postoje li ozbiljni i utvrđeni razlozi zbog kojih se vjeruje da će zainteresirana osoba biti izložena stvarnoj opasnosti od povrede njezina temeljnog prava na pošteno suđenje u slučaju predaje”
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Načelo uzajamnog priznavanja – Doseg
(Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, uvodna izjava 6. i čl. 1. st. 2., čl. 3., 4., 4.a i 5.)
(t. 35.-37., 40.)
Policijska suradnja – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” u smislu članka 6. stavka 1. Okvirne odluke – Sud – Uključenost – Sustavni ili opći nedostaci u pogledu neovisnosti pravosuđa u državi članici izdavateljici – Nedostaci koji su postojali u trenutku izdavanja europskog uhidbenog naloga ili koji su nastali nakon tog izdavanja – Uvjeti uzimanja u obzir
(Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 6. st. 1.)
(t. 38., 41.-45., 48.-50., 69. i izreka)
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Predaja osuđenih ili osumnjičenih osoba pravosudnim tijelima izdavanja – Obveza poštovanja temeljnih prava i pravnih načela – Pravo na pristup neovisnom i nepristranom sudu – Sustavni ili opći nedostaci u pogledu neovisnosti pravosuđa u državi članici izdavateljici – Nedostaci koji su postojali u trenutku izdavanja europskog uhidbenog naloga ili koji su nastali nakon tog izdavanja – Presumpcija povrede navedenog prava – Nepostojanje – Ispitivanje od strane pravosudnog tijela izvršenja – Doseg – Posljedice
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47. drugi st. ; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 1. st. 3.)
(t. 52., 53., 56.-61., 63., 64., 66.-69. i izreka)
Kratak prikaz
Postojanje elemenata kojima se dokazuju sustavni ili opći nedostaci u pogledu neovisnosti pravosuđa u Poljskoj ili povećanje istih ne može samo po sebi opravdati da pravosudna tijela drugih država članica odbiju izvršiti svaki europski uhidbeni nalog koji je izdalo poljsko pravosudno tijelo.
Međutim, izvršenje europskog uhidbenog naloga koji je izdalo poljsko pravosudno tijelo treba odbiti ako, s obzirom na pojedinačnu situaciju dotične osobe, prirodu predmetnog kaznenog djela i činjenični kontekst izdavanja tog uhidbenog naloga, postoje ozbiljni i utvrđeni razlozi za vjerovanje da će zbog tih nedostataka ta osoba, nakon predaje tim tijelima, biti izložena stvarnoj opasnosti od povrede njezina prava na pošteno suđenje.
U kolovozu 2015. i veljači 2019. poljski sudovi izdali su europske uhidbene naloge (u daljnjem tekstu: EUN) protiv dvaju poljskih državljana, u svrhu vođenja kaznenog progona odnosno izvršenja kazne zatvora. Budući da su se predmetne osobe nalazile u Nizozemskoj, officier van justitie (zastupnik državnog odvjetništva, Nizozemska) je u skladu s nizozemskim pravom podnio rechtbanku Amsterdam (Sud u Amsterdamu, Nizozemska) zahtjeve za izvršenje tih EUN-ova.
Međutim, taj sud dvoji o tome mora li prihvatiti te zahtjeve. Konkretnije, pita se o dosegu presude Minister for Justice and Equality (Nedostaci u pravosudnom sustavu) (
1
), donesene u kontekstu reformi poljskog pravosudnog sustava. U toj je presudi Sud presudio da se iznimno izvršenje EUN-a može odbiti ako se utvrdi da dotična osoba u slučaju predaje državi članici koja je izdala EUN može biti izložena povredi njezina prava na neovisni sud, koje je bitan dio prava na pošteno suđenje (
2
). Međutim, takvo je odbijanje moguće tek nakon ispitivanja u dvije faze: pravosudno tijelo izvršenja prvo mora općenito ocijeniti postoje li objektivni elementi koji upućuju na dokaze o postojanju opasnosti od povrede tog prava zbog sustavnih ili općih nedostataka u pogledu neovisnosti pravosuđa u državi članici izdavateljici, nakon čega mora provjeriti u kojoj mjeri takvi nedostaci mogu imati konkretan utjecaj na položaj dotične osobe u slučaju njezine predaje pravosudnim tijelima te države članice.
Zbog nedavnih zbivanja (
3
), od kojih su neka nastupila nakon izdavanja predmetnih EUN-ova, rechtbank Amsterdam (Sud u Amsterdamu) smatra da su nedostaci u poljskom pravosudnom sustavu takvi da više nije zajamčena neovisnost svih poljskih sudova i, slijedom toga, pravo svih poljskih građana na neovisan sud. U tom kontekstu, pita se je li to utvrđenje samo po sebi dovoljno da opravda odbijanje izvršenja EUN-a koji je izdao poljski sud, a da nije nužno ispitati utjecaj tih nedostataka u okolnostima ovog slučaja.
U okviru hitnog prethodnog postupka Sud, zasjedajući u velikom vijeću, odgovara niječno potvrđujući svoju sudsku praksu utvrđenu u presudi Minister for Justice and Equality (Nedostaci u pravosudnom sustavu).
Ocjena Suda
Kao prvo, Sud smatra da sustavni ili općeniti nedostaci koji utječu na neovisnost pravosuđa u državi članici izdavateljici, koliko god bili ozbiljni, nisu sami po sebi dovoljni da bi pravosudno tijelo izvršenja moglo zaključiti da nijedan sud te države članice nije obuhvaćen pojmom „pravosudno tijelo koje izdaje” EUN (
4
), koji načelno podrazumijeva da predmetno tijelo djeluje neovisno.
U tom pogledu, Sud najprije ističe da takvi nedostaci nemaju nužno utjecaj na svaku odluku koju bi ti sudovi morali donijeti. Nadalje navodi da, iako se u iznimnim okolnostima mogu ograničiti načela uzajamnog povjerenja i priznavanja na kojima se temelji funkcioniranje mehanizma EUN-a, kada se nijednom sudu države članice na koju se odnose ti nedostaci ne bi priznalo svojstvo „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” to bi dovelo do općenitog izuzimanja iz primjene tih načela u okviru EUN-ova koje izdaju ti sudovi. Osim toga, takvo rješenje imalo bi druge vrlo važne posljedice jer bi, među ostalim, značilo da sudovi te države članice više ne mogu Sudu uputiti zahtjev za prethodnu odluku (
5
). Naposljetku, Sud tvrdi da se njegova nedavna sudska praksa, prema kojoj državna odvjetništva određenih država članica, s obzirom na njihov odnos podređenosti u odnosu na izvršnu vlast, ne pružaju dovoljna jamstva neovisnosti da bi ih se smatralo „pravosudnim tijelima izdavanja” (
6
), ne može primijeniti na sudove država članica. Naime, u Uniji utemeljenoj na vladavini prava zahtjev neovisnosti sudova po svojoj prirodi isključuje bilo kakav odnos te vrste u odnosu na tu ovlast.
Kao drugo, Sud tvrdi da se na temelju postojanja ili povećanja broja sustavnih ili općih nedostataka u pogledu neovisnosti pravosuđa države članice izdavateljice, kojima se dokazuje opasnost od povrede prava na pošteno suđenje, ipak ne može pretpostaviti (
7
) da će osoba protiv koje je izdan EUN doista biti izložena takvoj opasnosti u slučaju predaje. Tako Sud zadržava zahtjev ispitivanja u dvije faze iz presude Minister for Justice and Equality (Nedostaci u pravosudnom sustavu) i navodi da iako utvrđenje tih nedostataka treba potaknuti pravosudno tijelo izvršenja na pozornost, ono ga ne može osloboditi obveze provođenja konkretne i precizne ocjene predmetne opasnosti u skladu s drugom fazom tog ispitivanja. Pri toj ocjeni treba uzeti u obzir položaj tražene osobe, prirodu predmetnog kaznenog djela i činjenični kontekst na kojem se temelji EUN, poput izjava javnih tijela koje mogu utjecati na ispitivanje pojedinačnog slučaja. Sud u tom pogledu podsjeća da je opća suspenzija mehanizma EUN-a u pogledu države članice, kojom bi se odstupilo od takve ocjene i automatski odbilo izvršenje EUN-ova koje je ona izdala, moguća samo u slučaju da Europsko vijeće formalno utvrdi da ta država članica ne poštuje načela na kojima se temelji Unija (
8
).
Osim toga, Sud pojašnjava da, kada je EUN izdan u svrhu kaznenog progona, pravosudno tijelo izvršenja mora, ovisno o slučaju, uzeti u obzir sustavne ili opće nedostatke u pogledu neovisnosti pravosuđa države članice izdavateljice koji su nastali nakon izdavanja predmetnog EUN-a i ocijeniti u kojoj mjeri ti nedostaci mogu utjecati na sudove koji su u toj državi članici nadležni za vođenje postupaka kojima će biti podvrgnuta navedena osoba. U slučaju EUN-a izdanog s ciljem predaje tražene osobe radi izvršenja kazne zatvora ili mjere oduzimanja slobode, pravosudno tijelo izvršenja mora ispitati u kojoj su mjeri sustavni ili općeniti nedostaci koji su postojali u državi članici izdavanja u trenutku izdavanja EUN-a, u okolnostima ovog slučaja, utjecali na neovisnost suda te države članice koji je izrekao kaznu zatvora ili mjeru oduzimanja slobode čije se izvršenje traži tim EUN-om.
(
1
)	Presuda od 25. srpnja 2018., Minister for Justice and Equality (Nedostaci u pravosudnom sustavu) (C-216/18 PPU, EU:C:2018:586)
(
2
)	To je pravo zajamčeno člankom 47. drugim stavkom Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
(
3
)	Među ostalim elementima, sud koji je uputio zahtjev osobito navodi nedavnu sudsku praksu Suda u tom području (presude od 19. studenoga 2019., A. K. i dr. (Neovisnost disciplinskog vijeća Vrhovnog suda) (C-585/18, C-624/18 i C-625/18, EU:C:2019:982) i od 26. ožujka 2020., Miasto Łowicz i Prokurator Generalny (C-558/18 i C-563/18, EU:C:2020:234)), kao i tužba zbog povrede obveze koju je protiv Poljske podnijela Europska komisija (predmet C-791/19 koji je u tijeku).
(
4
)	U smislu članka 6. stavka 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.), kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009. (SL 2009., L 81, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 16., str. 169.).
(
5
)	Naime, to bi rješenje značilo da se više ni za jedan sud države članice izdavateljice ne bi moglo smatrati da ispunjava zahtjev neovisnosti svojstven pojmu „sud” u smislu članka 267. UFEU-a.
(
6
)	Vidjeti osobito presudu od 27. svibnja 2019., OG i PI (Državna odvjetništva u Lübecku i Zwickauu) (C-508/18 i C-82/19 PPU, EU:C:2019:456).
(
7
)	Na temelju članka 1. stavka 3. Okvirne odluke o EUN-u.
(
8
)	Taj je postupak predviđen člankom 7. stavkom 2. UEU-a.