62005CJ0004_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C‑4/05,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Verwaltungsgericht Aachen (Tyskland), genom beslut av den 29 december 2004 som inkom till domstolen den 6 januari 2005, i målet
Hasan Güzeli
mot
Oberbürgermeister der Stadt Aachen,
meddelar
DOMSTOLEN (första avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden P. Jann samt domarna K. Lenaerts och K. Schiemann (referent),
generaladvokat: L.A. Geelhoed,
justitiesekreterare: handläggaren K. Sztranc-Sawiczek,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 12 januari 2006,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
– Hasan Güzeli, genom R. Hofmann, Rechtsanwalt,
– Tysklands regering, genom M. Lumma och C. Schulze‑Bahr, båda i egenskap av ombud,
– Slovakiens regering, genom
R. Procházka, i egenskap av ombud,
– Europeiska gemenskapernas kommission, genom
V. Kreuschitz och G. Rozet, båda i egenskap av ombud,
och efter att den 23 mars 2006 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1. Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 10.1 i beslut nr 1/80 av associeringsrådet EEG–Turkiet av den 19 september 1980 om utveckling av associeringen (nedan kallat beslut nr 1/80). Associeringsrådet inrättades genom avtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet, som undertecknades den 12 september 1963 i Ankara av Republiken Turkiet å ena sidan och medlemsstaterna i EEG och gemenskapen å andra sidan och som ingicks, godkändes och bekräftades för gemenskapens räkning genom rådets beslut 64/732/EEG av den 23 december 1963 (EGT 217, 1964, s. 3685).
2. Begäran har
framställts i ett mål mellan turkiske medborgaren Hasan Güzeli och Oberbürgermeister der Stadt Aachen (nedan kallad Oberbürgermeister) och avser Oberbürgermeisters avslag på en ansökan om förlängning av Hasan Güzelis uppehållstillstånd.
Tillämpliga bestämmelser
De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
3. Artikel 6.1 och 6.2 i beslut nr 1/80 har följande lydelse:
”1.
Med undantag för bestämmelserna i artikel 7 om familjemedlemmars rätt till anställning har en turkisk arbetstagare på den reguljära arbetsmarknaden i en medlemsstat
– rätt att efter ett års reguljär anställning i denna medlemsstat få sitt arbetstillstånd förnyat hos samma arbetsgivare om han har anställning,
– rätt att efter tre års reguljär anställning, med undantag för det företräde som skall ges arbetstagare från gemenskapens medlemsstater, i denna medlemsstat inom samma yrke besvara ett erbjudande om anställning från valfri arbetsgivare som görs under normala förhållanden och som registrerats hos arbetsförmedlingen i denna medlemsstat,
– rätt att efter fyra års reguljär anställning i denna medlemsstat utöva valfri avlönad verksamhet.
2.
Semesterperioder och föräldraledighet samt frånvaro på grund av arbetsskada eller kortvarig sjukdom skall jämställas med perioder av reguljär anställning. Perioder av ofrivillig arbetslöshet, som i vederbörlig ordning bekräftats av behöriga myndigheter, samt frånvaro med anledning av långvarig sjukdom skall inte inskränka de rättigheter som erhållits med anledning av den föregående anställningsperioden utan att de därmed jämställs med perioder av reguljär anställning.”
4. I artikel 10.1 i beslut 1/80 föreskrivs följande:
”Gemenskapens medlemsstater skall gentemot turkiska arbetstagare på medlemsstaternas reguljära arbetsmarknad tillämpa regler som vad gäller avlöning och andra arbetsförhållanden inte innebär någon diskriminering på grund av nationalitet jämfört med de arbetstagare som är medborgare i någon av de andra medlemsstaterna.”
Den nationella lagstiftningen
5. Enligt artikel 284.5 i tredje avdelningen av den tyska lagen om social trygghet (Socialgesetzbuch) gällde fram till och med den 31 december 2004 att ett arbetstillstånd endast fick beviljas under förutsättning att utlänningen fått ett uppehållstillstånd enligt artikel 5 i den tyska utlänningslagen (Ausländergesetz).
6. I samband med att den tyska invandringslagen (Zuwanderungsgesetz) trädde i kraft den 1 januari 2005 avskaffades arbetstillståndet. Frågan huruvida en utländsk arbetstagare får arbeta eller inte skall hädanefter framgå direkt av uppehållstillståndet.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
7. Det framgår av hänskjutandebeslutet att den turkiske medborgaren Hasan Güzeli reste in i Tyskland den 13 september 1991.
8. Sedan han den 7 mars 1997 ingått äktenskap med en tysk medborgare beviljade Oberbürgermeister honom den 29 juli 1997 ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på ett år. Arbetsförmedlingen i Aachen beviljade för övrigt den 31 juli 1997 ett arbetstillstånd som inte var tidsbegränsat och som
gällde för all slags yrkesverksamhet.
9. Güzeli ansökte den 19 juni 1998 om att få sitt uppehållstillstånd förlängt. Han hade separerat från sin hustru den 8 juli 1998 och år 2002 upplöstes äktenskapet.
10. Den 6 januari 1999 förlängde Oberbürgermeister Hasan Güzelis uppehållstillstånd, först till den 6 december 1999 och därefter på nytt till den 9 oktober 2001, med påpekandet att Hasan Güzeli hade vissa rättigheter enligt artikel 6.1 första strecksatsen i beslut 1/80.
Uppehållstillståndet innehöll tilläggsvillkoret ”Verksamhet som egen företagare eller därmed jämförbar avlönad verksamhet får inte utövas. Arbetstillståndet gäller endast för anställning som kypare på Cafè Marmara i Aachen.”
11. Den 25 september 2001 ansökte Hasan Güzeli om förlängning av uppehållstillståndet.
12. Den 1 oktober–31 december 1997, den 1 februari 1998–31 mars 1999 samt den 1 juni 1999–31 mars 2000 arbetade Hasan Güzeli hos de olika företag som drev Café Marmara i Aachen (nedan kallat Café Marmara). Hasan Güzeli arbetade som kypare.
13. Den 10 april 2000–14 december 2000 samt den 1 mars 2001–30 november 2001 var Hasan Güzeli anställd som säsongsarbetare hos Printen und Schokoladenfabrik Henry Lambertz GmbH
& Co KG i Aachen (nedan kallat Lambertz). Mellan anställningsperioderna uppbar han ersättning från arbetsförmedlingen i Aachen. Hasan Güzeli har aldrig mottagit socialbidrag.
14. Sedan den 2 april 2002 och särskilt perioderna den 23 november 2002–5 december 2003 samt från den 2 juni 2004 fram till säsongsslutet 2004 arbetade han hos Lambertz.
15. Hasan Güzeli dömdes den 27 juni 2002 av Amtsgericht Aachen till böter för att två gånger ha överträtt bestämmelserna i Ausländergesetz. Överträdelsen bestod i att arbetet hos Lambertz stred mot tilläggsvillkoret i uppehållstillståndet.
16. Oberbürgermeister avslog den 2 januari 2003 Hasan Güzelis begäran om förlängning av uppehållstillståndet och Güzeli hotades därmed av utvisning till Turkiet. Hasan Güzelis begäran om omprövning av detta beslut avslogs av Bezirksregierung Köln (den högsta regionala myndigheten med säte i Köln) genom beslut av den 20 juli 2004. Hasan Güzeli väckte den 9 augusti 2004 talan vid Verwaltungsgericht Aachen.
17. Verwaltungsgericht Aachen beslutade därför att förklara målet vilande och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1) Hindrar diskrimineringsförbudet i artikel 10.1 i beslut nr 1/80 en medlemsstat från att neka en turkisk arbetstagare, som – i likhet med Hasan Güzeli i detta mål – vid den tidpunkt då det nationella uppehållstillstånd som ursprungligen hade beviljats honom upphörde att gälla, tillhörde medlemsstatens reguljära arbetsmarknad och hade ett icke tidsbegränsat tillstånd att inneha anställning, rätten att fortsättningsvis uppehålla sig i landet under den tid anställningen varar?
Har det i detta sammanhang någon betydelse att den turkiska migrerande arbetstagarens arbetstillstånd har beviljats
– – enligt nationell rätt och utan tidsbegränsning,
– –
enligt nationell rätt under förutsättning att det ursprungligen beviljade uppehållstillståndet fortsätter att gälla men likväl inte automatiskt upphör att gälla i och med att giltighetstiden för uppehållstillståndet löper ut, utan är giltigt till dess att utlänningen inte längre har rätt att ens tillfälligt uppehålla sig i medlemsstaten?
2) Får medlemsstaten mot bakgrund av artikel 10.1 i beslut nr 1/80 neka den turkiske arbettagaren rätt att uppehålla sig i landet när arbetstagaren, efter det att det uppehållstillstånd som senast beviljats honom upphört att gälla, är anställd som säsongsarbetare och således är arbetslös mellan anställningarna?
3) Påverkar en ändring av den tyska lagstiftningen om arbetstillstånd det förbud mot att neka någon rätt att uppehålla sig i landet som följer av artikel 10.1 i beslut nr 1/80?”
Bedömning av tolkningsfrågorna
18. Det framgår av hänskjutandebeslutet att den nationella domstolen helt avfärdar antagandet att en turkisk medborgare i Hasan Güzelis situation skulle kunna åberopa de rättigheter som föreskrivs i artikel 6.1 i beslut nr 1/80. Det är därför den hänskjutande domstolen har frågat sig om artikel 10.1 i beslut nr 1/80 eventuellt kan tillämpas.
19. För att kunna ge den hänskjutande domstolen ett användbart svar skall det först prövas huruvida påståendet att Hasan Güzelis rätt att få sitt uppehållstillstånd förlängt inte kan baseras på artikel 6.1 i beslut nr 1/80 är korrekt.
Artikel 6.1 i beslut 1/80
20. I artikel 6.1 i beslut nr 1/80 anges de grundvillkor avseende rätten att ta anställning som skall vara uppfyllda för att turkiska medborgare som tillhör den reguljära arbetsmarknaden i en medlemsstat skall kunna beviljas arbetstillstånd och få det förlängt.
21. Enligt första strecksatsen i denna bestämmelse krävs det ett års reguljär anställning för att den turkiska arbetstagaren skall
få sitt arbetstillstånd förnyat hos samma arbetsgivare.
22. Enligt andra strecksatsen i samma bestämmelse får den turkiske arbetstagaren efter tre års reguljär anställning besvara ett erbjudande om anställning inom samma yrke från valfri arbetsgivare.
23. Enligt tredje strecksatsen i denna bestämmelse får den turkiske arbetstagaren efter fyra års reguljär anställning utöva valfri avlönad verksamhet.
24. Domstolen erinrar om att den vid upprepade tillfällen slagit fast att artikel 6.1 i beslut nr 1/80 har direkt effekt i medlemsstaterna, varmed turkiska medborgare som uppfyller de föreskrivna villkoren direkt skall kunna göra gällande de rättigheter som de gradvis, beroende på hur länge den avlönade verksamheten i värdmedlemsstaten har utövats, tilldelas enligt de olika strecksatserna i denna bestämmelse (se bland annat dom av den 20 september 1990 i mål C-192/89, Sevince, REG 1990, s. I-3461, punkt 26__ svensk specialutgåva, volym 10, s. 507, och av den 19 november 2002 i mål C-188/00, Kurz, REG 2002, s. I-10691, punkt 26).
25. De rättigheter i fråga om anställning som den turkiske arbetstagaren tilldelas genom nämnda bestämmelse åtföljs av en motsvarande rätt för arbetstagaren att uppehålla sig i landet. I annat fall blir rätten till tillträde till arbetsmarknaden och rätten att inneha en anställning helt utan verkan (domen i det ovannämnda målet Kurz, punkt 27).
26. Det framgår av själva ordalydelsen av artikel 6.1 i beslut nr 1/80 att det i denna artikel förutsätts att den berörde är en turkisk arbetstagare som befinner sig i en medlemsstat, att han tillhör den reguljära arbetsmarknaden i värdmedlemsstaten och att han där innehaft en reguljär anställning under en viss tid (domen i det ovannämnda målet Kurz, punkt 28).
27. Det skall således undersökas om Hasan Güzeli, när hans uppehållstillstånd löpte ut den 9 oktober 2001, vilket är den tidpunkt när Güzeli ansökte om att uppehållstillståndet skulle förlängas (nedan kallad den relevanta tidpunkten), uppfyllde villkoren för att komma i åtnjutande av de rättigheter som fastställs i artikel 6.1.
28. Det framgår av de handlingar som har ingetts till domstolen att Hasan Güzeli vid den relevanta tidpunkten var anställd hos Lambertz. Detta arbete hade påbörjats den 10 april 2000, det vill säga efter det att Güzeli hade slutat sin anställning hos sin första arbetsgivare, Café Marmara, där han hade arbetat under perioden den 1 oktober 1997–31 mars 2000 med vissa avbrott.
29. Det skall emellertid erinras om att det angavs i Hasan Güzelis uppehållstillstånd, som förlängdes av de tyska myndigheterna till den 6 december 1999 och sedan till den 9 oktober 2001, att Hasan Güzeli kunde åberopa de rättigheter som föreskrivs i artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80. Hasan Güzelis uppehållstillstånd innehöll därför följande tilläggsvillkor: ”Verksamhet som egen företagare eller därmed jämförbar avlönad verksamhet får inte utövas. Arbetstillståndet gäller endast för arbete som kypare på Café Marmara i Aachen. ”
30. Genom att i uppehållstillståndet begränsa Hasan Güzelis arbetsmöjligheter till arbete hos Café Marmara har de tyska myndigheterna slagit fast vilka rättigheter som Hasan Güzeli vid denna tidpunkt hade enligt artikel 6.1 i beslut nr 1/80. För att ha rätt att (inom samma yrke) besvara ett erbjudande om anställning från valfri arbetsgivare skulle Hasan Güzeli ha varit anställd hos sin första arbetsgivare, Café Marmara, i tre år enligt andra strecksatsen i ovannämnda bestämmelse. Det har han inte varit.
31. Det skall emellertid prövas huruvida Hasan Güzeli, efter att ha varit anställd hos Lambertz i ett år, kan härleda en rätt att få sitt arbetstillstånd förlängt ur artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80. För att han skall ha en sådan rätt enligt denna bestämmelse skall Hasan Güzeli ha varit verksam på den reguljära arbetsmarknaden i värdmedlemsstaten vid den relevanta tidpunkten.
32. Det framgår av fast rättspraxis att begreppet ”den reguljära arbetsmarknaden”, vilket åsyftas i artikel 6.1 i beslut nr 1/80, skall anses avse samtliga arbetstagare som följer den berörda värdmedlemsstatens lagar och författningar vad avser inresa i landet och anställning och som därmed har rätt att utöva yrkesverksamhet i denna stat (domen i målet Kurz, punkt 39).
33. För att komma i åtnjutande av de rättigheter som anges i de tre strecksatserna i artikel 6.1 i beslut nr 1/80 behöver den turkiske arbetstagaren sålunda endast ha följt värdmedlemsstatens lagstiftning om inresa i landet och om utövande av en avlönad verksamhet (dom av den 10 februari 2000 i mål C-340/97, Nazli, REG 2000, s. I-957, punkt 32).
34. Vad beträffar detta villkor skall det påpekas att artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 inte skall tolkas så, att en turkisk arbetstagare kan härleda några rättigheter ur denna bestämmelse om han utövar avlönad verksamhet hos en annan arbetsgivare utan att uppfylla de villkor som föreskrivs i andra strecksatsen i samma bestämmelse.
35. Det framgår icke desto mindre av motiveringen för hänskjutandebeslutet samt av den första frågans ordalydelse att den nationella domstolen anser att Hasan Güzeli vid den relevanta tidpunkten ”tillhörde [den] reguljära arbetsmarknad[en]” i värdmedlemsstaten.
36. Eftersom domstolen enligt artikel 234 EG inte är behörig att vid begäran om förhandsavgörande tolka bestämmelser i nationell rätt (se dom av den 26 september 1996 i mål C-341/94, Allain, REG 1996, s. I- 4631, punkt 11) är det den nationella domstolen som skall göra de nödvändiga bedömningarna för att avgöra om Hasan Güzeli vid den relevanta tidpunkten uppfyllde de villkor som han hade ålagts av de tyska myndigheterna för att få utöva avlönad verksamhet, särskilt mot bakgrund av den betydelse som villkoret i uppehållstillståndet angående anställningen hos Café Marmara har enligt tysk rätt. Den nationella domstolen skall därför pröva om detta villkor har företräde framför det arbetstillstånd som Hasan Güzeli beviljades den 31 juli 1997 och som avsåg alla typer av yrkesverksamhet.
37. Om den hänskjutande domstolen vid denna prövning finner att Hasan Güzeli inte var verksam på den reguljära arbetsmarknaden i Tyskland vid den relevanta tidpunkten är det korrekt att Hasan Güzeli inte har möjlighet att få sitt uppehållstillstånd förlängt med stöd av artikel 6.1 i beslut nr 1/80.
38. Om den hänskjutande domstolen däremot finner att Hasan Güzeli vid den relevanta tidpunkten tillhörde den reguljära arbetsmarknaden kan Güzeli åberopa sina rättigheter enligt artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 mot bakgrund av de perioder som han varit anställd hos Lambertz. Det ankommer på den nationella domstolen att pröva om detta arbete har karaktär av reguljär anställning i den mening som detta uttryck nämns i artikel 6.1. Det skall i detta sammanhang påpekas att begreppet reguljär anställning är ett gemenskapsrättsligt begrepp som förutsätter en permanent och inte bara ett tillfälligt gästspel på en medlemsstats arbetsmarknad (se domen i det ovannämnda målet Sevince, punkt 30, och dom av den 30 september 1997 i mål C-98/96, Ertanir, REG 1997, s. I-5179, punkt 59).
39. Det framgår av de handlingar som ingetts till domstolen att Hasan Güzeli var anställd hos Lambertz som säsongsarbetare och att det förekom vissa perioder utan arbete (nämligen perioden den 14 december 2000–1 mars 2001) under hans yrkesverksamhet. Det skall därför prövas om denna omständighet får några konsekvenser för bedömningen av hur länge Hasan Güzeli har varit reguljärt anställd.
40. Vad beträffar beräkningen av de reguljära anställningsperioderna, som nämns i tredje strecksatsen i artikel 6.1 i beslut nr 1/80, föreskrivs det i artikel 6.2 en bestämmelse till förmån för turkiska arbetstagare som tillfälligt saknar arbete som innebär att det skall tas hänsyn till varför och hur länge vederbörande inte har varit yrkesverksam.
41. Det framgår av andra meningen i artikel 6.2 i beslut nr 1/80 att perioder
utan arbete på grund av långvarig sjukdom eller ofrivillig arbetslöshet (det vill säga när avbrottet inte kan hänföras till arbetstagaren) inte skall inskränka de rättigheter som erhållits med anledning av den föregående anställningsperioden utan att de därmed jämställs med perioder av reguljär anställning.
42. Det enda syftet med sistnämnda bestämmelse är således att en turkisk arbetstagare, som återupptar sitt arbete efter att ha tvingats göra ett tillfälligt avbrott på grund av sjukdom av längre varaktighet eller ofrivillig arbetslöshet inte i likhet med en turkisk medborgare som ännu inte har utövat avlönad verksamhet i den berörda medlemsstaten skall tvingas börja från början vad avser de perioder av reguljär anställning som avses i artikel 6.1 första–tredje strecksatserna i beslut nr 1/80 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 januari 1997 i mål C-171/95, Tetik, REG 1997, s, I-329, punkt 39, och av den 10 januari 2006 i mål C-230/03, Sedef, REG 2006, s. I-157, punkt 52).
43. Det framgår av motiveringen till hänskjutandebeslutet att den hänskjutande domstolen har grundat sitt resonemang på den omständighet att det uteslutande är tidigare anställningsperioder som uppfyller villkoret om anställningens längd i de tre strecksatserna i artikel 6.1 i beslut nr 1/80 som inte påverkas av de avbrott i yrkesverksamheten som anges i artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80. Tanken bakom den nationella domstolens bedömning är att Hasan Güzeli skulle ha varit anställd i minst ett år (den längd som anges i artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80) för att förvärva en sådan ”rättighet” som avses i artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80 och där ett tillfälligt avbrott saknar betydelse.
44. En sådan tolkning är förenlig med syftet med artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80, som är att säkerställa att de rättigheter som den turkiske arbetstagaren redan har erhållit på grund av föregående anställningsperioder bevaras och skyddas. Termen ”rättigheter” som används i bestämmelsen innebär att det inte är fråga om vilken längd som helst, inte ens den kortaste, utan om föregående anställningsperioder som har en tillräcklig längd för att skapa en rätt till anställning. Denna rättighet skall, enligt bestämmelsens inneboende logik, bestå även om yrkesverksamheten tillfälligt avbryts på grund av omständigheter som inte kan hänföras till den turkiske arbetstagaren.
45. I förevarande fall hade Hasan Güzeli när anställningen hos Lambertz avbröts ännu inte erhållit en sådan ”rättighet”, eftersom han endast varit anställd i åtta månader (den 10 april 2000–14 december 2000), vilket inte
är tillräckligt för att ge upphov till en rättighet enligt artikel 6.1 i beslut nr 1/80.
46. Tolkningsfrågorna skall således prövas mot bakgrund av de synpunkter som angetts ovan.
Artikel 10 i beslut nr 1/80
47. Den hänskjutande domstolen har ställt tre frågor rörande tolkningen av artikel 10.1 i beslut nr 1/80.
48. Det framgår av ordalydelsen av artikel 10.1 i beslut nr 1/80 att de rättigheter som anges i denna bestämmelse, liksom de rättigheter som anges i artikel 6.1 i beslut nr 1/80, är beroende av att den turkiske arbetstagaren tillhör den reguljära arbetsmarknaden i den berörda medlemsstaten.
49. Vad beträffar relevansen av att den turkiske arbetstagaren har bytt arbetsgivare innan den period på tre år som anges i artikel 6.1 andra strecksatsen i beslut nr 1/80 har löpt ut skall det, som påpekats i punkt 36 i denna dom, erinras om att det ankommer på den nationella domstolen att tolka bestämmelserna i nationell rätt och att göra de nödvändiga bedömningarna.
50. Om det vid den nationella domstolens prövning av bestämmelserna i tysk rätt skulle visa sig att Hasan Güzeli vid den relevanta tidpunkten inte uppfyllde villkoret om att tillhöra
den reguljära arbetsmarknaden är det uteslutet att tillämpa artikel 10.1 i beslut nr 1/80 för att få till stånd en förlängning av Güzelis uppehållstillstånd.
51. Om det däremot skulle visa sig att Hasan Güzeli vid den relevanta tidpunkten faktiskt tillhörde den reguljära arbetsmarknaden aktualiseras frågan huruvida han då kan åberopa artikel 10.1 i beslut nr 1/80.
52. Hasan Güzeli har i detta sammanhang i sina yttranden till domstolen hänvisat till hur en liknande bestämmelse i samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Konungariket Marocko, undertecknat i Rabat den 27 april 1976 och godkänt på gemenskapens vägnar genom rådets förordning (EEG) nr 2211/78 av den 26 september 1978 (EGT L 264, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 5, s. 18), har tolkats av domstolen i dom av den 2 mars 1999 i mål C‑416/96, Eddline El-Yassini (REG 1999, s. I-1209), punkterna 62–64), och varur det kan utläsas att även om det för närvarande inte i princip är förbjudet för en medlemsstat att neka att förlänga uppehållstillståndet för en marockansk arbetstagare som staten tidigare beviljat inresa och givit tillstånd att där utöva yrkesverksamhet, när det ursprungliga skälet för att bevilja uppehållstillstånd inte längre föreligger vid den tidpunkt då hans uppehållstillstånd upphör att gälla. Det vore emellertid annorlunda om den hänskjutande domstolen skulle fastställa att den mottagande medlemsstaten hade givit den migrerande marockanske arbetstagaren precisa rättigheter i fråga om innehav av anställning, vilka var mer omfattande än de rättigheter som medlemsstaten beviljat i fråga om uppehåll.
53. Det ankommer emellertid på den hänskjutande domstolen att bedöma huruvida en sådan situation föreligger i målet vid den nationella domstolen med särskilt beaktande av att Hasan Güzeli har dömts för att inte ha följt de villkor som angavs i uppehållstillståndet.
54. Mot bakgrund av vad som har anförts ovan skall den hänskjutande domstolens fråga besvaras så, att artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 skall tolkas på följande sätt. En turkisk arbetstagare kan endast åberopa rättigheter enligt denna bestämmelse om hans avlönade verksamhet hos en annan arbetsgivare är förenlig med värdmedlemsstatens lagar och andra författningar om inresa och anställning. Det ankommer på den nationella domstolen att göra de nödvändiga bedömningarna för att
kunna avgöra om så är fallet avseende en turkisk arbetstagare som har bytt arbetsgivare innan den period på tre år som anges i artikel 6.1 andra strecksatsen i beslut nr 1/80 har löpt ut.
55. Artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80 skall tolkas så, att bestämmelsens syfte är att säkerställa att perioder under vilka en reguljär anställning har avbrutits på grund av ofrivillig arbetslöshet eller långvarig sjukdom inte påverkar de rättigheter som den turkiske arbetstagaren redan har förvärvat genom föregående anställningsperioder vars längd
anges i de tre strecksatserna i artikel 6.1.
Rättegångskostnader
56. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Domslut
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande:
Artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 av associeringsrådet EEG–Turkiet av den 19 september 1980 om utveckling av associationen skall tolkas så, att en turkisk arbetstagare endast kan åberopa rättigheter enligt denna bestämmelse om hans avlönade verksamhet hos en annan arbetsgivare är förenlig med värdmedlemsstatens lagar och andra författningar om inresa och anställning. Det ankommer på den nationella domstolen att göra de nödvändiga bedömningarna för att avgöra om så är fallet avseende en turkisk arbetstagare som har bytt arbetsgivare innan den period på tre år som anges i artikel 6.1 andra strecksatsen har löpt ut.
Artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80 skall tolkas så, att syftet med bestämmelsen är att säkerställa att perioder under vilka en reguljär anställning har avbrutits på grund av ofrivillig arbetslöshet eller långvarig sjukdom inte påverkar de rättigheter som den turkiske arbetstagaren redan har förvärvat genom föregående anställningsperioder vars längd fastställs i de tre strecksatserna i artikel 6.1.