61996CJ0366_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-366/96,
angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från Tribunal du travail de Charleroi (Belgien), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan
Louisette Cordelle
och
Office national des pensions (ONP),
">angående tolkningen av artikel 12.2 rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen (EGT L 149, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 57), i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983 (EGT L 230, s. 6; svensk specialutgåva, område 5, volym 3, s. 13), och artikel 46 a i förordning nr 1408/71, i dess ändrade lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 1248/92 av den 30 april 1992 (EGT L 136, s. 7; svensk specialutgåva, område 5, volym 5, s. 130),
meddelar
DOMSTOLEN
(femte avdelningen)
sammansatt av ordföranden på första avdelningen M. Wathelet, tillförordnad ordförande på femte avdelningen, samt domarna J.C. Moitinho de Almeida, D.A.O. Edward (referent), P. Jann och L. Sevón,
generaladvokat: C.O. Lenz,
justitiesekreterare: avdelningsdirektören D. Louterman-Hubeau,
med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:
- Office national de pensions (ONP), genom avdelningsdirektören Gabriel Perl,
- Belgiens regering, företrädd av förste rådgivaren Anne-Marie Snyers, rättsavdelningen vid ministeriet för utrikesärenden, utrikeshandel och utvecklingsbistånd, i egenskap av ombud,
- Europeiska gemenskapernas kommission, genom Maria Patakia, rättstjänsten, i egenskap av ombud,
med hänsyn till förhandlingsrapporten,
efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 1 juli 1997 av: Office national des pensions, företrätt av biträdande rådgivaren Jean-Paul Lheureux, och kommissionen, företrädd av Maria Patakia,
och efter att den 16 september 1997 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Tribunal du travail de Charleroi har genom dom av den 7 november 1996, som inkom till domstolen den 21 november samma år, begärt att domstolen enligt artikel 177 i EG-fördraget skall meddela ett förhandsavgörande avseende en fråga om tolkningen av artikel 12.2 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen (EGT L 149, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 57), i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983 (EGT L 230, s. 6; svensk specialutgåva, område 5, volym 3, s. 13, nedan kallad förordning nr 1408/71), och av artikel 46 a i förordning nr 1408/71, i dess ändrade lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 1248/92 av den 30 april 1992 (EGT L 136, s. 7; svensk specialutgåva, område 5, volym 5, s. 130).
2 Frågan har uppkommit i en tvist mellan Louisette Cordelle och Office national des pensions (nedan kallat ONP) angående tillämpningen av de belgiska bestämmelserna för att förhindra sammanträffande av förmåner.
3 Louisette Cordelle erhåller sedan år 1989 dels en efterlevandepension, beräknad på grundval av hennes avlidne makes hela försäkringstid som anställd, vilken utbetalas av det belgiska systemet för anställdas pensioner (nedan kallad den belgiska efterlevandepensionen), dels tre personliga pensioner, av vilka en "ålderspension för anställda" och en "ålderspension för övriga" utbetalas av det belgiska systemet, och den tredje, en ålderspension, utbetalas av det franska systemet (nedan kallad den franska ålderspensionen).
4 Den franska ålderspensionen har beräknats på grundval av 27 försäkringsperioder som anställd samt 48 försäkringsperioder vilka har tillgodoräknats henne på grund av att hon har uppfostrat sex barn. Denna pension har dessutom ökats med 10 procent med anledning av barnen.
5 Den 3 oktober 1994 krävde ONP 42 460 BFR tillbaka av Louisette Cordelle av det skälet att den franska ålderspensionen inte hade beaktats när den belgiska efterlevandepensionen, beräknades år 1989. Eftersom ONP hade fått kännedom om den franska ålderspensionens storlek, hade ONP korrigerat beräkningen av den belgiska efterlevandepensionen, med tillämpning av den bestämmelse för att förhindra sammanträffande av förmåner som finns i artikel 52 i den kungliga kungörelsen av den 21 december 1967 med allmänna bestämmelser om anställningspension och efterlevandepension efter anställda (nedan kallad den belgiska bestämmelsen för att förhindra sammanträffande av förmåner).
6 I denna bestämmelse fastställs ett tak för utbetalningen av efterlevandepension efter en anställd när det finns ytterligare en eller flera ålderspensioner eller andra förmåner av samma slag, vilka har beviljats i enlighet med belgisk eller utländsk lagstiftning. Detta tak fastställs till 110 procent av den efterlevandepension som har beviljats efterlevande make, multiplicerad med ett bråktal ej högre än 1.0, som utgör beräkningsgrundlaget för den ålderspension som ligger till grund för beräkningen av efterlevandepensionen.
7 Louisette Cordelle har ifrågasatt ONP:s beslut och gjort gällande att artikel 52 i den kungliga kungörelsen av den 21 december 1967 inte var tillämplig i förevarande fall, eftersom de 48 perioder som tillgodoräknats henne vid beräkningen av hennes franska ålderspension inte utgjorde en "ålderspension eller annan förmån av samma slag" i den mening som avses i de belgiska bestämmelserna för att förhindra sammanträffande av förmåner, utan en förmån som inte har någon motsvarighet i Belgien.
8 Tribunal du travail de Charleroi ställde sig därvid frågan huruvida den franska ålderspensionen, som hade beräknats på grundval av en försäkringstid som utgjordes av hela den tid då käranden hade uppfostrat barn, skulle betraktas som en ålderspension eller annan förmån av samma slag och således huruvida den belgiska bestämmelsen för att förhindra sammanträffande av förmåner, med hänsyn till de gemenskapsrättsliga förordningarna, skulle tillämpas. Tribunal du travail de Charleroi vilandeförklarade därför målet och ställde följande tolkningsfråga till domstolen:
"Är den bestämmelse för att förhindra sammanträffande av förmåner som finns i artikel 52 i den kungliga kungörelsen av den 21 december 1967, med beaktande av dels de förmåner som följer av fransk rätt och som utbetalas av Caisse régionale d'assurance maladie Nord Picardie, dels den ålderspension som utbetalas enligt belgisk rätt, tillämplig med hänsyn till gemenskapernas förordningar?"
9 Inledningsvis skall det erinras om att domstolen inte är behörig inom ramen för ett förfarande som har inletts i enlighet med artikel 177 i fördraget att tillämpa gemenskapsrättsliga bestämmelser i ett bestämt fall och att därmed bedöma nationella bestämmelser i förhållande till en sådan bestämmelse. Den får emellertid till ledning för tolkningen tillhandahålla den nationella domstolen alla relevanta omständigheter som kan vara till nytta vid bedömningen av dessa bestämmelsers verkningar (se bland annat dom av den 24 september 1987 i mål 37/86, Coenen, REG 1987, s. 3589, punkt 8).
10 Med hänsyn till omständigheterna i målet vid den nationella domstolen skall således tolkningsfrågan uppfattas på så sätt att det för det första skall klargöras huruvida bestämmelserna i förordning nr 1408/71 utgör hinder för tillämpningen av en bestämmelse i en medlemsstat för att förhindra sammanträffande av förmåner, som föreskriver att personliga förmåner som har förvärvats i en annan medlemsstat och som enligt lagen i den första medlemsstaten betecknas som ålderspension eller förmån av samma slag, skall beaktas vid beräkningen av förmåner för efterlevande vilka utbetalas enligt lagstiftningen i den staten och har beviljats på grundval av avliden makes försäkringstid som anställd. Om svaret är nekande skall, för det andra, klargöras huruvida en ålderspension, som har beviljats i den andra staten på grundval av ett kriterium som grundas på de perioder då käranden har uppfostrat barn, i sin helhet skall betraktas som en ålderspension eller förmån av samma slag i den mening som avses enligt lagstiftningen i den första staten.
11 I artikel 12.2 i förordning nr 1408/71, som gällde vid det tillfälle då den förmån för efterlevande varom är fråga i målet vid den nationella domstolen beräknades, föreskrivs: "Bestämmelserna i en medlemsstats lagstiftning om minskning, innehållande eller indragning av förmåner för den som samtidigt har andra sociala trygghetsförmåner eller annan inkomst får åberopas även om rätten till dessa förmåner har förvärvats enligt en annan medlemsstats lagstiftning eller om inkomsten härrör från en annan medlemsstats territorium. Detta gäller dock inte då en person får förmåner av samma slag på grund av invaliditet, ålderdom, dödsfall (pensioner) eller arbetssjukdom som beviljas av två eller flera medlemsstaters institutioner enligt bestämmelserna i artikel 46, 50, 51 eller 60.1 b."
12 De ändringar av denna bestämmelse som har skett genom förordning nr 1248/92 påverkar inte bestämmelsens princip, utan de består endast i att exakta gränser fastställs för tillämpningen av nationella regler för att förhindra sammanträffande av förmåner vid beräkning av pensioner.
13 I artikel 12.2 i förordning nr 1408/71 i dess lydelse enligt förordning nr 1248/92 görs således inte längre något undantag för förmåner av samma slag, och bestämmelsen består numera av endast en mening som lyder enligt följande: "Om något annat inte föreskrivs i denna förordning får bestämmelserna i en medlemsstats lagstiftning om minskning, innehållande eller indragning av förmåner vid sammanträffande av förmåner med andra sociala trygghetsförmåner eller annan inkomst åberopas även om sådana förmåner har förvärvats enligt en annan medlemsstats lagstiftning eller om sådan inkomst har förvärvats inom en annan medlemsstats territorium."
14 Genom förordning nr 1408/71 har vidare artikel 46 a tillagts, i vars punkt 3 d bland annat föreskrivs att, om bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning tillämpas enligt endast en medlemsstats lagstiftning med hänsyn till att personen uppbär förmåner av annat slag som utbetalas enligt andra medlemsstaters lagstiftningar, den förmån som utbetalas enligt lagstiftningen i den första medlemsstaten får minskas endast med ett belopp som motsvarar de förmånsbelopp som utbetalas enligt lagstiftningen inom andra medlemsstaters territorium.
15 Med tillämpning av denna bestämmelse kan den belgiska efterlevandepensionen minskas endast med beloppet för den franska ålderspensionen.
16 I detta hänseende skall det emellertid understrykas att artikel 95 a 4 i förordning nr 1408/71, som infördes genom förordning nr 1248/92, föreskriver att rättigheter för personer som har beviljats pension innan ändringsförordningen trädde i kraft, det vill säga före den 1 juni 1992, kan omprövas på ansökan av den berörde. Å andra sidan fastslås i dom av den 25 september 1997 i mål C-307/96, Baldone, REG 1997, s. I-5123, att den ovannämnda bestämmelsen utgör hinder för den behöriga institutionen i en medlemsstat att ex officio tillämpa beräkningsreglerna i förordning nr 1248/92 till den berördes nackdel, då den berörde har beviljats en pension innan denna förordning trädde i kraft den 1 juni 1992.
17 I ett fall som det vid den nationella domstolen skulle således käranden, som beviljades pension före den 1 juni 1992, kunna ansöka om att hennes rättigheter omprövas i enlighet med de nya bestämmelser som har införts i förordning nr 1408/71 genom ändringsförordningen, bland annat genom artikel 46 a 3 d. Emellertid framgår det inte av handlingarna i målet att någon sådan ansökan har gjorts.
18 Under dessa omständigheter skall det därför prövas, huruvida en efterlevandepension som har förvärvats enligt lagstiftningen i en medlemsstat och som har beräknats på grundval av avliden makes försäkringstid och en personlig ålderspension som har förvärvats enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat utgör "förmåner av samma slag" i den mening som avses i artikel 12.2 i förordning nr 1408/71.
19 Enligt fast rättspraxis skall sociala trygghetsförmåner anses vara av samma slag i den mening som avses i artikel 12.2 i förordning nr 1408/71 när deras föremål och syfte liksom deras beräkningsgrund och villkor för beviljande är desamma (dom av den 11 augusti 1995 i mål C-98/94, Schmidt, REG 1995, s. I-2559, punkt 24).
20 Domstolen ansåg i dom av den 6 oktober 1987 i mål 197/85 (Stefanutti, REG 1987, s. 3855; svensk specialutgåva, häfte 9), punkt 13, att en personlig invaliditetspension, grundad på den försäkringstid som förmånstagaren själv hade fullgjort som anställd i en medlemsstat, och en efterlevandepension, grundad på förmånstagarens avlidne makes försäkringstid som anställd i en annan medlemsstat, inte var förmåner av samma slag.
21 Förmåner som är beräknade på grundval av försäkringsperioder som har fullgjorts av olika personer kan därmed inte betraktas som förmåner av samma slag i den mening som avses i artikel 12.2 i förordning nr 1408/71. Denna förordning utgör således inte hinder mot tillämpning av en nationell bestämmelse för att förhindra sammanträffande av förmåner, såsom den som den nationella domstolen åsyftar.
22 Vid tillämpningen av lagstiftningen i en medlemsstat återstår frågan huruvida en ålderspension som har beviljats i enlighet med lagstiftningen i en annan medlemsstat på grundval av en försäkringstid som har fullgjorts genom uppfostran av barn skall betraktas som en ålderspension i sin helhet eller huruvida den skall betraktas som en annan förmån av samma slag i enlighet med lagstiftningen i den första medlemsstaten.
23 Oavsett svaret på denna fråga kvarstår det faktum att den franska ålderspensionen vid tillämpning av den belgiska lagstiftningen i vilket fall som helst skall betraktas som "förmån av annat slag" i den mening som avses i förordning nr 1408/71.
24 Det följer härav att det ankommer på den nationella domstolen att avgöra hur en förmån grundad på ålder, som har beviljats i enlighet med lagstiftningen i en annan medlemsstat på grundval av en försäkringstid som har räknats till godo för uppfostran av barn, skall betecknas när den tillämpar en bestämmelse för att förhindra sammanträffande av förmåner, som ingår i dess nationella lagstiftning avseende ålderspensioner eller förmåner av samma slag.
25 Frågan skall följaktligen besvaras på så sätt att artikel 12.2 i förordning nr 1408/71 inte utgör hinder för tillämpningen av en nationell bestämmelse för att förhindra sammanträffande av förmåner, vilken föreskriver att personliga förmåner som har förvärvats i en annan medlemsstat, och som enligt lagen i den första medlemsstaten betecknas som ålderspension eller förmån av samma slag, skall beaktas vid beräkningen av förmåner för efterlevande vilka utbetalas enligt lagstiftningen i den staten och har beviljats på grundval av avliden makes försäkringstid som anställd. Det ankommer på den nationella domstolen att avgöra hur förmånerna i fråga skall betecknas när den tillämpar sagda bestämmelse för att förhindra sammanträffande av förmåner.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
26 De kostnader som har förorsakats den belgiska regeringen och Europeiska gemenskapernas kommission, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(femte avdelningen)
- angående den fråga som genom dom av den 7 november 1996 har ställts av Tribunal du travail de Charleroi - följande dom:
Artikel 12.2 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983, utgör inte hinder för tillämpningen av en nationell bestämmelse för att förhindra sammanträffande av förmåner, vilken föreskriver att personliga förmåner som har förvärvats i en annan medlemsstat, och som enligt lagen i den första medlemsstaten betecknas som ålderspension eller förmån av samma slag, skall beaktas vid beräkningen av förmåner för efterlevande vilka utbetalas enligt lagstiftningen i den staten och har beviljats på grundval av den försäkringstid avliden make har fullgjort som anställd. Det ankommer på den nationella domstolen att avgöra hur förmånerna i fråga skall betecknas när den tillämpar sagda bestämmelse för att förhindra sammanträffande av förmåner.