62010CC0420
NIILO JÄÄSKINEN
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2011. október 27. (
1
)
C-420/10. sz. ügy
Söll GmbH
kontra
Tetra GmbH
(A Landgericht Hamburg [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„A biocid termékek forgalomba hozatala — 98/8/EK irányelv — A 2. cikk (1) bekezdése — A »biocid termékek« fogalma — Algásodás elleni szerek — A károsító szervezetek pelyhesítését azok elpusztítása, elriasztása vagy ártalmatlanná tétele nélkül előidéző termék — Alumínium-hidroxi-klorid hatóanyag — A »kémiai vagy biológiai hatás« fogalma”
I – Bevezetés
1.
A jelen ügy lehetőséget nyújt a Bíróság számára arra, hogy első alkalommal megvizsgálja a „biocid termékek” fogalmának meghatározását és ennek következtében a biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, 1998. február 16-i 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a továbbiakban: biocidirányelv) (
2
) hatályát.
2.
Az alapeljárás felei – a Söll GmbH (a továbbiakban: Söll) és a Tetra GmbH (a továbbiakban: Tetra) ellentétes álláspontot képviselnek a tekintetben, hogy a TetraPond AlgoRem elnevezésű, algásodás elleni szer, amelynek hatóanyaga az alumínium-hidroxi-klorid, biocid terméknek minősül-e a biocidirányelv értelmében. A kérdést előterjesztő bíróság, a Landgericht Hamburg (Németország) különösen azt szeretné megtudni, hogy a károsító szervezetre milyen jellegű – közvetlen vagy közvetett – hatást kell gyakorolni az említett irányelv által megkövetelt biológiai vagy kémiai folyamathoz. A kérdést előterjesztő bíróság szerint a szóban forgó termék nem pusztítja el az algákat, hanem azok agglutinációját idézi elő, ami megkönnyíti a szóban forgó termék használati útmutatójában foglaltaknak megfelelő mechanikus eltávolításukat.
3.
A biocidirányelvben felállított módszer szerint a tagállamok feladata annak eldöntése, hogy egy termék ezen irányelv hatálya alá tartozik-e, vagy sem. Ez gyakran a szóban forgó termék nagyon részletes és összetett értékelését követeli meg. (
3
) Ebből következően a Bíróság nem tudja a kérdéses fogalmat valamennyi jövőbeni esetre nézve tisztázni és pontosítani, csupán hasznos iránymutatást adhat a biocidirányelv értelmezéséhez a kérdést előterjesztő bíróság és a tagállamok ezen irányelv alkalmazásáért felelős hatóságai számára.
II – A jogi háttér
A – Az uniós szabályozás
4.
A biocidirányelv célja egy közösségi szabályrendszer felállítása a biocid termékek engedélyezésére és használat céljából történő forgalomba hozatalára.
5.
Az említett irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a), d) és f) pontja a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
a)
Biocid termékek
Hatóanyagok és egy vagy több hatóanyagot tartalmazó készítmények a felhasználóhoz jutó kiszerelésben, amelyek célja, hogy károsító szervezeteket kémiai vagy biológiai eszközökkel elpusztítson, elriasszon, ártalmatlanná tegyen, tevékenységében akadályozzon, vagy azon más módon korlátozó hatást gyakoroljon [helyesen: elpusztítsanak, elriasszanak, ártalmatlanná tegyenek, tevékenységükben akadályozzanak, vagy azokon más módon korlátozó hatást gyakoroljanak].
Az V. mellékletben található egy 23 terméktípusból álló kimerítő jegyzék, az egyes típusok jellemző leírásaival együtt.
[…]
d)
Hatóanyag
Anyag vagy mikroorganizmus, beleértve a vírusokat és gombákat is, amely károsító szervezetekre vagy azokkal szemben általános vagy meghatározott hatást gyakorol.
[…]
f)
Károsító szervezet
Minden szervezet, amelynek jelenléte nemkívánatos, vagy az emberekre, azok tevékenységére, az általuk használt vagy előállított termékekre, állatokra vagy a környezetre ártalmas hatást gyakorol”.
6.
A biocidirányelv V. melléklete, amelynek címe „Biocid terméktípusok és leírásuk az irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint”, többek között így rendelkezik:
„Ezek a terméktípusok nem foglalják magukban azokat a termékeket, amelyekre az irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében említett irányelvek hatálya kiterjed, az irányelvekben, illetve azok későbbi módosításaiban meghatározott célú alkalmazás esetén [helyesen: Ezek a terméktípusok nem foglalják magukban azokat a termékeket, amelyekre az irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében említett irányelvek, illetve azok későbbi módosításainak hatálya kiterjed, az ezen irányelvekben meghatározott célú alkalmazás esetén].
1. Főcsoport: Fertőtlenítőszerek és általánosan használt biocid termékek
[…]
2. terméktípus: Magán- és közegészségügyi felhasználású fertőtlenítőszerek és egyéb biocid termékek
[…] ideértve az algásodás elleni szereket is.
Felhasználási területeik közé tartoznak többek közt uszodák, akváriumok, fürdő- és egyéb vizek; légkondicionáló berendezések; falak és padlók egészségügyi és egyéb intézményekben; kémiai WC-k, szennyvíz, kórházi hulladék, talaj vagy más hordozók (pl. játszótéren).
[…]”
7.
A biocidirányelv 16. cikke (2) bekezdése alapján egy munkaprogramot hajtottak végre a biocid termékek valamennyi azon hatóanyagának vizsgálatára vonatkozóan, amelyek 2000. május 14-én már forgalomban voltak (a továbbiakban: létező hatóanyagok). A létező hatóanyagoknak az említett irányelv I., I. A. és I. B. mellékletébe történő felvétele a feltétele annak, hogy az e hatóanyagokat tartalmazó biocid termékeket engedélyezzék, és forgalomba hozzák.
8.
A biocid termékekről szóló 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 16. cikke (2) bekezdésében említett program első szakaszáról szóló, 2000. szeptember 7-i 1896/2000/EK bizottsági rendelet (
4
) meghatározta a program kezdeti szakaszát.
9.
Az 1896/2000 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése szerint a biocid termékekben történő felhasználás céljából forgalomba hozott létező hatóanyag minden egyes előállítója „azonosítja” a szóban forgó hatóanyagot az e hatóanyagra vonatkozó, az e rendelet I. mellékletében meghatározott információknak az Európai Közösségek Bizottsága részére történő benyújtásával.
10.
Az említett rendelet 4. cikke többek között előírja, hogy a gyártóknak, készítőknek és társulásoknak, melyek egy vagy több terméktípusban kérelmezni kívánják valamely létező hatóanyag felvételét a biocidirányelv I. vagy I. A. mellékletébe, be kell jelenteniük azt a hatóanyagot a Bizottságnak.
11.
Az 1896/2000 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a biocidirányelv 28. cikkében megállapított eljárással összhangban, az előző pont szerinti bejelentés alapján rendeletet kell elfogadni, amely azon létező hatóanyagok teljes körű jegyzékét tartalmazza, amelyekre nézve a Bizottság legalább egy bejelentést elfogadott.
12.
A 98/8 irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében említett tízéves munkaprogram második szakaszáról, valamint az 1896/2000 rendelet módosításáról szóló, 2003. november 4-i 2032/2003/EK bizottsági rendelet (
5
) 3. cikke három mellékletre utal, amelyek az azonosított és bejelentett létező hatóanyagokra vonatkoznak. A 2032/2003 rendelet I. melléklete tartalmazza azoknak a létező hatóanyagoknak a teljes körű jegyzékét, amelyeket azonosítottak. E rendelet II. melléklete tartalmazza azoknak a létező hatóanyagoknak a teljes körű jegyzékét, amelyek tekintetében a Bizottság legalább egy bejelentést elfogadott. Az említett rendelet III. melléklete tartalmazza azoknak a létező hatóanyagoknak a jegyzékét, amelyeket azonosítottak, de amelyek tekintetében nincs elfogadott bejelentés, illetve egyik tagállam sem jelezte érdekeltségét.
13.
A többször módosított 2032/2003 rendelet helyébe a 98/8 irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében említett 10 éves munkaprogram második szakaszáról szóló, 2007. december 4-i 1451/2007/EK bizottsági rendelet (
6
) lépett.
B – A nemzeti szabályozás
14.
A biocidirányelv rendelkezéseit a biocid termékekről szóló 2002. június 20-i törvény (
7
) (Biozidgesetz) ültette át a német jogba. E rendelkezéseket jogalkotás-technikailag a veszélyes anyagokkal szembeni védekezésről szóló törvénybe (a „Chemikaliengesetz”-nek nevezett Gesetz zum Schutz vor gefährlichen Stoffen, a továbbiakban: ChemG), és ott elsősorban a 3b. §-ba, valamint a 12a–12j. §-ba építették be.
15.
A biocid termékek fogalmának a biocid irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt meghatározását a ChemG 3b. §-a (1) bekezdésének 1. pontja ültette át a német jogba.
16.
A kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy a ChemG 3b. §-a (1) bekezdése 1. pontjának értelmezését a biocid irányelv 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának értelmezésére kell alapozni.
III – Az alapeljárás, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
17.
A Söll és a Tetra versenytársak a tavakban – különösen mesterségesen kialakított kerti tavakban, élőhelyeken és úszásra szolgáló tavakban – használatos algásodás elleni szerek forgalmazása terén, és vitatják ezen termékek egyikének biocid termékké nyilvánítását.
18.
A Söll, az alapeljárás felperese a TetraPond AlgoRem elnevezésű, algásodás elleni szert nem forgalmazható biocidnak tartja. Véleménye szerint a Tetra egy piaci magatartási szabály megsértése révén megszegte a tisztességes versenyre vonatkozó előírásokat azzal, hogy a TetraPond AlgoRem elnevezésű, algásodás elleni terméket annak ellenére forgalomba hozta, hogy az nem forgalmazható. A Söll a tisztességtelen verseny elleni harcról szóló törvény (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb) – a ChemG 12a. §-ának (1) bekezdésével és 28. §-ának (8) bekezdésével összefüggésben értelmezett – 3. §-ára és 4. §-ának 11. pontjára hivatkozik.
19.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint, ha a szóban forgó terméket a biocidirányelv értelmében „biocid termékké” kell minősíteni, akkor annak forgalmazása jogellenes. (
8
)
20.
A termék különlegessége, hogy nem gyakorol közvetlen biológiai vagy kémiai hatást az algákra. Ezzel ellentétben az algák agglutinációját idézi elő, anélkül azonban, hogy azokat elpusztítaná. Ez az agglutináció, vagy pelyhesítés megkönnyíti az algák mechanikus eltávolítását a vízből.
21.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a szóban forgó hatóanyag, az alumínium-hidroxi-klorid az 1896/2000 rendelet 3. cikke szerinti „létező hatóanyagként” került azonosításra, és az 1451/2007 rendelet I. melléklete jelenleg is tartalmazza. (
9
) Ugyanakkor, mivel az 1896/2000 rendelet 4. cikke szerint nem került bejelentésre, az 1451/2007 rendelet II. melléklete nem tartalmazza, és emiatt ez utóbbi rendelet 4. cikke (1) bekezdésének megfelelően nem hozható forgalomba mint biocid hatóanyag.
22.
A Landgericht Hamburg, mivel úgy ítélte meg, hogy az előtte folyamatban lévő jogvita keretében a közösségi jog értelmezésével és alkalmazásával kapcsolatban felmerült kérdésekre nem képes egyértelmű választ adni, felfüggesztette az eljárást, és az alábbi kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából:
„1)
Valamely terméknek a [biocid] irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett »biocid termékké« minősítéséhez a terméknek a károsító szervezetre ennek elpusztítása, elriasztása, ártalmatlanná tétele, tevékenységében történő akadályozása vagy más módon történő korlátozása érdekében gyakorolt közvetlen biológiai vagy kémiai hatására van-e szükség, vagy ehhez már a károsító szervezetre gyakorolt közvetett hatás is elegendő?
2)
Amennyiben a Bíróság valamely terméknek a [biocid] irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett »biocid termékké« minősítéséhez már a károsító szervezetre gyakorolt közvetett biológiai vagy kémiai hatást is elegendőnek tekinti: milyen követelményeket kell valamely terméknek a károsító szervezetre gyakorolt közvetett hatásával szemben támasztani ahhoz, hogy e terméket a [biocid] irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett biocid termékként lehessen besorolni, vagy bármely közvetett hatás elegendő-e a biocid jelleg megalapozásához?”
23.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 2010. augusztus 23-án érkezett a Bírósághoz. A Söll, a Tetra, a Belga Királyság, valamint a Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket. A Söll és a Bizottság képviseltette magát a 2011. június 22-i tárgyaláson.
IV – Elemzés
24.
A kérdést előterjesztő bíróság által feltett két, előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés a „biocid termékek” fogalmának meghatározására vonatkozik. A kérdést előterjesztő bíróság ugyanis azt szeretné megtudni, hogy szükséges-e, hogy a szóban forgó terméknek a károsító szervezetre ennek elpusztítása, elriasztása, ártalmatlanná tétele, tevékenységében történő akadályozása vagy más módon történő korlátozása érdekében gyakorolt biológiai vagy kémiai hatása közvetlen legyen, vagy pedig elegendő az említett károsító szervezetekre gyakorolt közvetett hatás.
25.
Más szóval tehát a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy csak olyan termék tartozik-e a biocidirányelv hatálya alá, amely magára a károsító szervezetre gyakorol közvetlen hatást, vagy pedig olyan termékre is kiterjed az irányelv hatálya, amely csak az említett szervezet környezetére hat.
26.
A biocid terméknek a biocidirányelvben meghatározott fogalma három alapvető elemből áll: kell egy hatóanyag, e hatóanyagnak a károsító szervezetre ennek elpusztítása, elriasztása, ártalmatlanná tétele, tevékenységében történő akadályozása vagy más módon történő korlátozása érdekében kell hatást gyakorolnia, és végül, az említett hatóanyag hatásának kémiai vagy biológiai jellegűnek kell lennie.
27.
Az irányelv egyszerű olvasata megerősíti, hogy azok a termékek, amelyek magára a károsító szervezetre hatnak közvetlenül, minden kétséget kizáróan az említett irányelv hatálya alá tartoznak. A biocidirányelv szerinti fogalommeghatározás első elemei ugyanis közvetlen semlegesítő hatást írnak le („elpusztít[ásra], elrias[ztásra], ártalmatlanná [tételre], tevékenység[…]ben [történő] akadályoz[ásra] vagy […] más módon [történő] korlátoz[ásra]” szánt hatóanyagok és készítmények). Ha tehát egy terméket, amely egy vagy több hatóanyagot tartalmaz, e célokból történő használatra szánnak, és e célokat biológiai vagy kémiai hatás kifejtésével érik el, akkor biocid termékről van szó.
28.
Azonban mi a helyzet azokkal a termékekkel, amelyek kizárólag a károsító szervezet környezetére hatnak, és nem magára a szervezetre?
29.
Először is meg kell állapítani, hogy a biocidirányelv megfogalmazása nem zárja ki az említett irányelv ezen termékekre való alkalmazhatóságát.
30.
A jelen ügyben véleményem szerint el kell időzni a fogalommeghatározás második elemének utolsó részénél, amely az említett hatóanyag céljára vonatkozik, és a károsító szervezet „más módon [történő] korlátoz[ása]” kifejezés jelentését kell megvizsgálni.
31.
E tekintetben a felek megemlítették a biocidirányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja egyes nyelvi változatai közötti eltéréseket. (
10
) Egyes változatok ugyanis ez utóbbi kritériumot valamivel szigorúbban fogalmazzák meg, így például a kérdést előterjesztő bíróság által idézett német változat („in anderer Weise zu bekämpfen”), valamint a francia változat („combattre de toute autre manière”). (
11
) Ezzel szemben bizonyos számú, más változatok tágabban fogalmaznak, és „kontrolláló” hatásról beszélnek, mint például az angol változat („exert a controlling effect”) hasonlóan az olasz változathoz („esercitare altro effetto di controllo”). (
12
)
32.
Az emberek, az állatok és a környezet védelme célkitűzéseinek a biocidirányelv általi követése – véleményem szerint – alátámasztja azt a nézetet, amely szerint a szóban forgó kifejezés oly módon történő értelmezése, hogy az a károsító szervezetek igen széles értelemben vett „kontrollálását” célozza, sokkal inkább megfelel az említett irányelv céljának abban az esetben, ha a termékeket a környezetben szétszórják.
33.
Ezt a megközelítést erősíti a hatóanyag fogalma is. A biocidirányelv 2. cikke (1) bekezdésének d) pontja szerint olyan anyagról vagy mikroorganizmusról van szó, beleértve a vírusokat és gombákat is, amely a károsító szervezetekre vagy azokkal szemben általános vagy meghatározott hatást gyakorol. Következésképpen a biocid termékké minősítés nem korlátozódik kizárólag az olyan hatóanyagokat tartalmazó termékekre, amelyek a károsító szervezetre gyakorolnak hatást. Ez a minősítés ugyanis kiterjed azokra a hatóanyagokra is, amelyek a károsító szervezetekkel szemben gyakorolnak általános vagy meghatározott hatást.
34.
E tekintetben a Bizottság által javasolt újrafogalmazás helytállónak tűnik. A Bizottság szerint – általánosabban megfogalmazva – a kérdés így hangzana: a biocidirányelv kiterjed-e olyan termékre, amely a környezetre nézve kockázatot jelenthet a kémiai vagy biológiai hatásmechanizmusa miatt, azonban a megcélzott szervezetekre gyakorolt közvetlen hatása nem biológiai vagy kémiai jellegű.
35.
Más szóval, fel kell tenni azt a kérdést, hogy a termék olyan okozati láncolatot idéz-e elő, amely azzal az eredménnyel jár, hogy a károsító szervezet élete nehezebbé válik, a jelenléte csökken, vagy a károsító szervezet kontrollálhatóbbá válik. Ilyen esetben a szóban forgó termék szerves részét képezi egy olyan folyamatnak, amelynek célja kifejezetten a károsító szervezet korlátozása vagy kontrollálása. Az ilyen terméket tehát biocidnak kell minősíteni, még akkor is, ha az általa kifejtett hatás nem érinti közvetlenül, kémiai vagy biológiai mechanizmus révén a károsító szervezetet.
36.
Másfelől hozzá kell tenni, hogy a károsító szervezeteknek a termék hatóanyaga által előidézett elpusztítását nem kívánja meg a biocidirányelv. A jelen esetben mind a felek, mind a kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozta, hogy az algák nem pusztulnak el a kezelés következtében, hanem változatlanul fotoszintetizálnak, és hogy a hatóanyag által előidézett pelyhesítés megszüntethető a víz megkeverésével. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a biocidirányelv V. melléklete a 19. pont szerinti terméktípusok („Riasztó- és csalogatószerek”) között megemlíti „a kártevők […] ellen riasztó vagy csalogató hatásuk alapján használt szereket”. Ha egy kártevők elleni riasztó szer a biocid termékek között kerül említésre, akkor ez azt jelenti, hogy a károsító szervezet elpusztítása nem szükségszerű követelmény a terméknek biocid termékké minősítéséhez.
37.
Ennél fogva a „biocid termékek” a biocidirányelvben szereplő fogalmát tágan kell értelmezni, következésképpen pedig el kell fogadni, hogy az említett fogalomból nem zárhatók ki azok a termékek, amelyek kémiai vagy biológiai hatása a károsító szervezet környezetére irányul, és nem magára a szervezetre.
38.
Ugyanakkor, ha a biocidirányelv célja, hogy csak a 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott biocid termékekre alkalmazzák, akkor viszont kizárja azokat a termékeket, amelyeket más – a biocidirányelv 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt – irányelvek meghatároznak, vagy amelyekre ez utóbbiak hatálya kiterjed. Figyelembe kell tehát venni azt a tényt, hogy a biocidirányelv csak egyike a mintegy húsz másik irányelvnek. Hatályát tehát úgy kell értelmezni, hogy az ne eredményezzen átfedést más, az 1. cikkének (2) bekezdésében említett irányelvekkel. (
13
)
39.
Továbbá, a biocidirányelv hatályát a konkrét esetekben objektív tényezők alapján kellene meghatározni. A jelen ügyben két konkrét tényezőt kell megemlíteni.
40.
Először is, a kérdést előterjesztő bíróság szerint a szóban forgó hatóanyagot említi a biocidirányelv I. melléklete. Ebből pedig az következik, hogy ez a hatóanyag azonosításra került mint biocid termékekben használt, létező hatóanyag.
41.
Másodszor, meg kell állapítani, hogy az algásodás elleni szereket, mint az említett irányelv hatálya alá tartozó terméktípust a biocidirányelv V. melléklete példaként említi (a 2. terméktípusba tartozó termékek között). Meg kell tehát állapítani, hogy az európai jogalkotó szándéka az volt, hogy az algásodás megakadályozására szolgáló termékek a biocidirányelv hatálya alá tartozzanak. Az irányelv hatályát meghatározó kritériumok értelmezéséhez megfelelően figyelembe kell ugyanis venni a jogalkotó által adott, az említett irányelvből világosan következő példákat.
42.
Mindazonáltal csak objektív mutatókról van szó, amelyek nem alkalmazhatók automatikusan. (
14
) Emlékeztetni kell arra, hogy a biocidirányelv alkalmazási területei nagyon különbözőek, amit jól illusztrálnak azok a példák, amelyeket a Bizottság által a tagállami hatóságok részére a biocidirányelv alkalmazása céljából kiadott kézikönyv idéz. (
15
) Az említett példák alapján egyértelmű, hogy a nemzeti hatóságoknak minden esetet aprólékosan meg kell vizsgálniuk. (
16
)
V – Végkövetkeztetések
43.
A fentiekre tekintettel a Bíróságnak azt javaslom, hogy a Landgericht Hamburg két, előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésére a következőképpen válaszoljon:
„1)
Valamely terméknek a biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, 1998. február 16-i 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett »biocid termékké« minősítéséhez a terméknek nem szükséges közvetlen biológiai vagy kémiai hatást gyakorolnia a károsító szervezetre.
2)
A károsító szervezetre vagy azzal szemben gyakorolt közvetett biológiai vagy kémiai hatás is elegendő, ha az szerves részét képezi egy olyan okozati láncolatnak, amelynek célja, hogy a károsító szervezetet más módon korlátozza.”
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL L 123., 1. o. (magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 23. kötet, 3. o.). Az erre az irányelvre vonatkozó ítélkezési gyakorlat szűk körű. Lásd példaként a C-443/02. sz. Schreiber-ügyben 2004. július 15-én hozott ítéletet (EBHT 2004., I-7275. o.).
(
3
)	Lásd például a legutóbb 2011. január 6-án módosított „Manual of Decisions for Implementation of Directive 98/8/EC concerning the placing on the market of biocidal products” c. kézikönyvben leírt eseteket, amely elérhető angolul a http://ec.europa.eu/environment/biocides/index.htm oldalon.
(
4
)	HL L 228., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 30. kötet, 266. o.
(
5
)	HL L 307., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 41. kötet, 92. o.
(
6
)	HL L 325., 3. o.
(
7
)	BGBl. I, 2076. o.
(
8
)	A kérdést előterjesztő bíróság megemlíti, hogy e tekintetben nemzeti szinten eltérés van az ítélkezési gyakorlatban.
(
9
)	Az egyértelműség kedvéért megjegyzem, hogy az alumínium-hidroxi-klorid ilyen elnevezéssel nem szerepel az 1451/2007 rendelet I. mellékletében. Ugyanakkor az említett melléklet más, hasonló nevű hatóanyagokra kiterjed, nevezetesen a bázikus alumínium-kloridra (N° CE 215-477-2, N° CAS 1327-41-9) és a dialumínium-klorid-pentahidroxidra (N° CE 234-933-1, N° CAS 12042-91-0).
(
10
)	Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint, ugyanazon rendelkezés egyes nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi (lásd legutóbb a C-41/09. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2011. március 3-án hozott ítélet [EBHT 2011., I-831. o.] 44. pontját).
(
11
)	Lásd még a dán és a holland változatot.
(
12
)	Lásd még a spanyol, portugál, finn és svéd változatot.
(
13
)	A biocidirányelv 1. cikkének (2) bekezdésében említett irányelvek között szerepel többek között a kozmetikai termékekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1976. július 27-i 76/768/EGK tanácsi irányelv (HL L 262., 169. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 3. kötet, 285. o.). Ezen irányelv alapján került elfogadásra a kozmetikai termékekben alkalmazott kémiai összetevők nevezéktanának meghatározásáról szóló, 1996. május 8-i 96/335/EK bizottsági határozat (HL L 132., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 16. kötet, 3. o). Ez a határozat, a 96/335 határozat módosításáról szóló, 2006. február 9-i 2006/257/EK bizottsági határozattal (HL L 97., 1. o.) módosított változatában, szintén említi a dialumínium-klorid-pentahidroxidot (lásd a jelen indítvány 9. számú lábjegyzetét).
(
14
)	Így például, egy koffeint tartalmazó termék nem tartozik automatikusan a biocidirányelv hatálya alá, még akkor sem, ha a koffeint az 1451/2007 rendelet I. melléklete mint hatóanyagot említi, amennyiben az említett terméket nem a biocidirányelv által említett célokból használják.
(
15
)	Korábban idézve a 3. lábjegyzetben.
(
16
)	Megjegyzendő egyébként, hogy a Bizottság javasolta a biocidirányelv felülvizsgálatát, lásd különösen a COM (2008) 620 és a COM (2009) 267 dokumentumot. A Bizottság azt javasolja, hogy a biocidirányelvet rendelet váltsa fel. A jogalkotási folyamat során pontosításokat javasoltak a biocid termék fogalommeghatározása tekintetében (lásd a jelen indítvány 31. pontját). Mindazonáltal ez a folyamat még nem fejeződött be.