62023CC0233
LAILA MEDINA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2024. szeptember 5. (
1
)
C‑233/23. sz. ügy
Alphabet Inc.,
Google LLC,
Google Italy Srl
kontra
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato;
az Enel X Italia Srl,
az Enel X Way Srl
részvételével
(a Consiglio di Stato [államtanács, Olaszország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Verseny – EUMSZ 102. cikk – Erőfölénnyel való visszaélés – Digitális piacok – A valamely platformhoz vagy digitális infrastruktúrához való hozzáférés egy másik vállalkozás számára történő biztosításának az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadása – Bronner feltételek – Alkalmazhatóság – Objektív igazolás – Egy szoftversablon erőfölényben lévő vállalkozás általi kifejlesztésének szükségessége – Időbeli és erőforrásbeli korlátok – Feltételek – A downstream vagy szomszédos piac meghatározása”
I. Bevezetés
1.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 102. cikk értelmezésére vonatkozik.
2.
A kérelmet a Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország) terjesztette elő az egyrészt az Alphabet Inc., a Google LLC és a Google Italy Srl, (
2
) másrészt pedig az Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (
3
) között folyamatban lévő eljárásban. Ezen eljárás tárgyát azon határozat érvényessége képezi, amellyel a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság megállapította, hogy a Google visszaélt piaci erőfölényével, különösen mivel nem tette kompatibilissé Android Auto alkalmazását az elektromos gépjárművek töltéséhez kapcsolódó szolgáltatások nyújtása céljából az Enel X Italia Srl (
4
) által kifejlesztett másik alkalmazással.
3.
Az EUMSZ 102. cikkel kapcsolatos ügyek többségéhez hasonlóan a nagytanácsban eljáró Bíróságnak a jelen ügyben is meg kell húznia a finom – és gyakran vitatott – határvonalat a verseny erőfölényben lévő vállalkozások által alkalmazott jogszerű és jogellenes eszközei között. E célból, és mivel a jelen ügy a digitális piacok jelenlegi fejlődésének összefüggésében merül fel, a Bíróságnak alapos figyelmet kell szentelnie annak, hogy e piacok nyitottságát meg kell őrizni az innováció előmozdításához szükséges megfelelő ösztönzők egyidejű biztosítása mellett.
4.
Ez különösen kényes feladat, figyelembe véve azt a körülményt, hogy a jelen esetben a hozzáférés iránti kérelem egy olyan platformra vonatkozik, amelyet azzal a céllal terveztek és alakítottak ki, hogy a biztonságos és kényelmes vezetést szolgáló autós szolgáltatások nyújtása céljából harmadik felek által kifejlesztett alkalmazásokból építkezzen. A Bíróságnak ezért először azzal a kérdéssel kell foglalkoznia, hogy a jelen ügy a hozzáférés biztosításának az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadására vonatkozó hagyományos ítélkezési gyakorlat – nevezetesen a Bronner ítélet (
5
)– körébe tartozik‑e, amelynek célja a Bíróság saját bevallása szerint, hogy megfelelő egyensúlyt teremtsen a versennyel és az ösztönzőkkel kapcsolatos megfontolások között.
5.
A jelen esetben ezenfelül a harmadik felek alkalmazásai és az Android Auto közötti interoperabilitás biztosítása érdekében a Google‑nak előbb ki kell fejlesztenie egy sablonként ismert szoftvermodellt, amihez viszont e feladatra kell fordítania saját pénzügyi és emberi erőforrásait. A Bíróságnak tehát állást kell foglalnia azzal kapcsolatban, hogy a hozzáférhetővé tételi kötelezettségek az interoperabilitás szempontjából megkövetelik‑e az erőfölényben lévő vállalkozásoktól, hogy olyan aktív magatartást tanúsítsanak, mint például a szükséges szoftver kifejlesztése. Ha a Bíróság e kérdésre igenlő választ ad, akkor meg kell határoznia e kötelezettségek korlátait és az ilyen helyzetben alkalmazandó feltételeket is.
6.
Végezetül szem előtt kell tartani azt is, hogy a jelen ügyben a digitális piacokról szóló jogszabály (
6
) hatálybalépését követően születik döntés, ami elkerülhetetlenül felveti azt az e jogterületen meglehetősen gyakori kérdést, hogy az interoperabilitás kérdését jogszerűbben lehetne‑e kezelni jogalkotási eszközökkel, mint a Szerződés versenyjogi rendelkezésein alapuló szankciókkal, amint azt a Google ismétlődő jelleggel állítja.
II. A tényállás és az eljárás
7.
A Google az Android mobilkészülékekre szánt nyílt forráskódú Android OS operációs rendszer megalkotója és fejlesztője. E rendszert engedély nélkül bárki ingyenesen beszerezheti és módosíthatja.
8.
A Google 2015‑ben elindította az Android operációs rendszerrel rendelkező mobilkészülékekre létrehozott Android Auto alkalmazást. Ezen alkalmazás lehetővé teszi a felhasználók számára, hogy az okostelefonjukon lévő egyes alkalmazásokhoz valamely gépkocsi beépített képernyőjén keresztül férhessenek hozzá. Az egyes alkalmazások és az Android Auto közötti interoperabilitás biztosítása érdekében, elkerülve hosszadalmas és költséges egyedi tesztek e célból történő elvégzését, a Google az alkalmazások teljes kategóriáira megoldásokat kínál sablonok formájában. E sablonok a többi fejlesztő számára lehetővé teszik alkalmazásaik Android Autóval kompatibilis verzióinak létrehozását. 2018 végén csak a média‑ és üzenetküldő alkalmazások esetében álltak rendelkezésre sablonok. A Google kifejlesztette saját térkép‑ és navigációs alkalmazásainak – vagyis a Google Maps és Waze alkalmazások – kompatibilis verzióit is, és egyes esetekben lehetővé tette testre szabott alkalmazások előre meghatározott sablon nélküli kifejlesztését.
9.
Az Enel X az elektromos járművek töltésére irányuló szolgáltatásokat nyújt. Az Enel X az Olaszországban rendelkezésre álló töltőpontok több mint 60%‑át üzemeltető Enel csoport tagja. Az Enel X 2018 májusában elindította a JuicePass alkalmazást, amely az elektromos járművek töltéséhez egy sor funkciót kínál. Az említett alkalmazás konkrétan a következőket teszi lehetővé a felhasználók számára: i. a töltőpontok térképen történő keresése és előjegyzése; ii. a kiválasztott töltőponthoz való navigáció lehetővé tétele érdekében a keresés Google Maps alkalmazásra történő átvitele; valamint iii. a töltés és az ahhoz kapcsolódó fizetés elindítása, megszakítása és nyomon követése. A JuicePass az Android okostelefonok felhasználói részére áll rendelkezésre és a Google Play felületről tölthető le.
10.
Az Enel X 2018 szeptemberében arra kérte a Google‑t, hogy tegye a JuicePass‑t kompatibilissé az Android Autóval. A Google azonban elutasította ennek a lehetőségét, és megerősítette, hogy – specifikus sablon hiányában – más fejlesztők alkalmazásai közül kizárólag a média‑ és üzenetküldő alkalmazások kompatibilisek az Android Autóval. Az Enel X által a Google‑hoz 2018 decemberében intézett második kérést követően a Google biztonsági aggályokkal és az új sablon létrehozásához szükséges erőforrások racionális elosztásának szükségességével indokolta az elutasítást.
11.
Az Enel X 2019. február 12‑én bejelentést tett a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóságnál, amelyben azt állította, hogy a Google magatartása sérti az EUMSZ 102. cikket. A Google időközben, az eljárás verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság általi megindítását követően az Android Autóval kompatibilis béta (kísérleti) töltőalkalmazások tervezésére szolgáló sablont adott ki. A verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság azonban úgy vélte, hogy kétséges, hogy e verzió elegendő‑e ahhoz, hogy a JuicePass összes lényeges funkcióját be lehessen építeni az Android Autóba.
12.
2021. április 27‑i határozatával a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság megállapította, hogy a Google magatartása, amely az említett hatóság szerint a JuicePass Android Autón való közzétételének akadályozásában és késleltetésében áll, az EUMSZ 102. cikk szerinti erőfölénnyel való visszaélésnek minősül.
13.
Konkrétabban, a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság úgy ítélte meg, hogy az Android Auto nélkülözhetetlen termék a járművezetőknek szánt alkalmazások fejlesztői számára. Olyan felhasználói élményt tesz lehetővé az egyszerű használat és a közúti közlekedésbiztonság szempontjából, amelynek nincs megfelelője a mobilalkalmazások és a gépkocsik szórakoztató‑ és információs rendszerei közötti interoperabilitás technológiai megoldásaként. A verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság megállapította továbbá, hogy magatartásával a Google a tulajdonát képező Google Maps alkalmazást kívánta előnyben részesíteni más olyan alkalmazások rovására, amelyek versenyezhetnének azzal, például – mint a JuicePass esetében – az elektromos töltéssel összefüggő szolgáltatások területén. Végül a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság úgy vélte, hogy a Google magatartása több mint két éven keresztül káros hatást gyakorolt a piacra, amely a fogyasztók választási lehetőségeinek korlátozásában állt, és az említett hatóság véleménye szerint e korlátozást semmilyen objektív indok nem támasztotta alá.
14.
E megállapításokra tekintettel a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság arra kötelezte a Google‑t, hogy adja ki az elektromostöltő‑alkalmazások kifejlesztését szolgáló sablon végleges verzióját, és építse be az Enel X által azonosított lényeges funkciókat, hogy a JuicePass teljes mértékben kompatibilis legyen az Android Autóval. A verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság 102084433,91 euró összegű bírságot is kiszabott a Google‑lal szemben.
15.
A Google megtámadta a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság határozatát először a Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) előtt, amely a keresetet teljes egészében elutasította. Ezt követően felülvizsgálati kérelmet terjesztett a Consiglio di Stato (államtanács) elé, amely a jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság.
16.
A Consiglio di Stato (államtanács) előtt a Google azzal érvel, hogy a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság nem vizsgálta meg megfelelően az annak értékelésére vonatkozó, a Bíróság ítélkezési gyakorlatából eredő feltételeket, hogy visszaélésszerű‑e a hozzáférés biztosításának megtagadása. A Google különösen az Elsőfokú Bíróság Microsoft ítéletére (
7
) hivatkozik. A Google azt is kifogásolja, hogy a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság a megtámadott határozatban nem határozta meg az érintett downstream piacot, és az azon fennálló erőfölényét. A verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság és az Enel X cáfolja ezeket az érveket, és alapvetően az alapügyben szóban forgó határozat indokolására hivatkozik.
17.
A Consiglio di Stato (államtanács) az alapügy eldöntéséhez szükségesnek tartja, hogy iránymutatást kapjon az EUMSZ 102. cikk értelmezéséhez és főként az erőfölényben lévő vállalkozás infrastruktúrájához való hozzáférés biztosításának megtagadására vonatkozó Bronner feltételekhez. E feltételek szerint az ilyen jellegű megtagadás akkor minősül visszaélésszerű magatartásnak, ha: i. a hozzáférés iránti kérelem egy gazdasági tevékenység szomszédos piacon történő gyakorlásához nélkülözhetetlen termékre vagy szolgáltatásra vonatkozik; ii. a megtagadás a jellegénél fogva képes megszüntetni az említett piacon fennálló minden versenyt; és iii. a megtagadás objektíve nem igazolható. A Consiglio di Stato (államtanács) lényegében arra keresi a választ, hogy a digitális piacok működésének sajátosságai indokolják‑e az említett feltételektől az alapügyben szereplőhöz hasonló esetben történő eltérést vagy legalábbis azok rugalmas értelmezését. Kétségei vannak azzal kapcsolatban is, hogy a versenyhatóságoknak ilyen esetben hogyan kell meghatározniuk az érintett piacokat.
18.
E körülmények között a Consiglio di Stato (államtanács) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Az EUMSZ 102. cikk alapján úgy kell‑e értelmezni a hozzáférhetővé tétel megtagadásának tárgyát képező termék nélkülözhetetlenségének követelményét, hogy a hozzáférésnek nélkülözhetetlennek kell lennie egy adott tevékenység szomszédos piacon történő gyakorlásához, vagy elegendő, ha a hozzáférés az azt kérő vállalkozás által kínált termékek vagy szolgáltatások kényelmesebb igénybevételéhez nélkülözhetetlen, különösen akkor, ha a megtagadás tárgyát képező termék lényegi funkciója az, hogy már létező termékek vagy szolgáltatások igénybevételét könnyítse meg vagy tegye kényelmesebbé?
2)
A hozzáférhetővé tétel megtagadásának minősített magatartás körében az EUMSZ 102. cikk értelmében visszaélésszerűnek minősíthető‑e valamely magatartás olyan körülmények között, amelyekben az igényelt termékhez való hozzáférés hiánya ellenére i. a hozzáférést kérő vállalkozás már aktív a piacon, és a feltételezett visszaélés teljes időszaka alatt tovább növekedett a piacon, valamint ii. a termékhez való hozzáférést kérő vállalkozással versengő más szereplők továbbra is a piacon működtek?
3)
Az állítólagosan nélkülözhetetlen termékhez vagy szolgáltatáshoz való hozzáférés biztosításának megtagadásában megvalósuló visszaélés körében úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 102. cikket, hogy azt, hogy a termék vagy a szolgáltatás a hozzáférhetővé tétel iránti kérelem megtételének időpontjában nem létezik, a megtagadás objektív indokolásaként kell figyelembe venni, vagy valamely versenyhatóság legalábbis köteles objektív tényezők alapján megvizsgálni, hogy valamely erőfölényben lévő vállalkozásnak mennyi időre van szüksége a hozzáférés iránti kérelemmel érintett termék vagy szolgáltatás kifejlesztéséhez, vagy inkább az követelhető meg, hogy a piacon fennálló felelőssége miatt az erőfölényben lévő vállalkozás köteles legyen a kérelmezővel közölni, hogy mennyi idő szükséges a termék kifejlesztéséhez?
4)
Úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 102. cikket, hogy valamely digitális platform felett ellenőrzést gyakorló, erőfölényben lévő vállalkozás köteles lehet módosítani a saját termékeit vagy újakat kifejleszteni abból a célból, hogy az azt kérő személyek hozzáférhessenek a szóban forgó termékekhez? Ilyen esetben köteles‑e az erőfölényben lévő vállalkozás figyelembe venni a piac általános igényeit vagy az állítólagosan nélkülözhetetlen inputhoz való hozzáférést kérő egyetlen vállalkozás igényeit, vagy legalábbis a piacon vele szemben fennálló különös felelősségre tekintettel a hozzá intézett kérelmek vizsgálata és elsőbbségi sorrendjük meghatározása céljából objektív kritériumokat kell előre meghatároznia?
5)
Az állítólagosan nélkülözhetetlen termékhez vagy szolgáltatáshoz való hozzáférés biztosításának megtagadásában álló visszaélés körében úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 102. cikket, hogy a versenyhatóságnak előzetesen meg kell határoznia és azonosítania kell az érintett downstream piacot, amelyen a visszaélés megvalósul, a visszaélés pedig lehet‑e pusztán potenciális is?”
19.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a Bíróság Hivatala 2023. április 13‑án vette nyilvántartásba. Az olasz kormány, a görög kormány, az Európai Bizottság és az alapeljárás felei írásbeli észrevételt nyújtottak be. 2024. április 23‑án tárgyalást tartottak, amelyen az EFTA (Európai Szabadkereskedelmi Társulás) Felügyeleti Hatóság is részt vett.
III. Értékelés
20.
Kérdéseivel a Consiglio di Stato (államtanács) az EUMSZ 102. cikk értelmezésének, különösen pedig a Bíróság olyan esetekre vonatkozó ítélkezési gyakorlatának tisztázását kéri, amikor egy erőfölényben lévő vállalkozás megtagadja a saját infrastruktúrájához való hozzáférés biztosítását valamely másik, egy szomszédos piacon működő vállalkozás számára. A Consiglio di Stato (államtanács) e kérdéseket a digitális piacok működését szerinte jellemző sajátosságokra tekintettel teszi fel.
21.
Konkrétabban, a Consiglio di Stato (államtanács) először is arra keresi a választ, hogy az Android Auto funkciójára, valamint a digitális piacok jelenlegi fejlődésére tekintettel úgy kell‑e tekinteni, hogy teljesül a hozzáférés iránti kérelemmel érintett infrastruktúra nélkülözhetetlenségére vonatkozó feltétel, ha e hozzáférés nem feltétlenül szükséges a szomszédos piac számára, de a közúti közlekedésbiztonság és a kényelmes használat szempontjából kényelmesebbé teszi az említett piacon kínált termékek vagy szolgáltatások igénybevételét.
22.
Másodszor, a Consiglio di Stato (államtanács) arra keresi a választ, hogy a Bronner feltételek alapján visszaélésszerűnek tekinthető‑e a hozzáférés biztosításának az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadása, ha a hozzáférést kérő vállalkozás, valamint más szereplők a hozzáférés hiánya ellenére továbbra is aktívak és növekednek a szomszédos piacon.
23.
Harmadszor, a Consiglio di Stato (államtanács) lényegében azt a kérdést teszi fel, hogy a kért hozzáférés engedélyezéséhez szükséges elem – például egy szoftversablon – hiánya az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadás objektív indokát képezi‑e. Az említett bíróság másodlagosan arra keresi a választ, hogy valamely versenyhatóság köteles‑e objektív kritériumok alapján megvizsgálni, hogy mennyi időre van szükség az említett elem kifejlesztéséhez, vagy a piacon fennálló különös felelősségére tekintettel az erőfölényben lévő vállalkozás köteles a hozzáférést kérő jogalannyal közölni ezt az időt.
24.
Negyedszer, a Consiglio di Stato (államtanács) arra keresi a választ, hogy az EUMSZ 102. cikk arra kötelezi‑e a valamely digitális platform felett ellenőrzést gyakorló, erőfölényben lévő vállalkozást, hogy hozzáférés iránti kérelmek kézhezvétele esetén módosítsa saját termékét a hozzáférés biztosítása érdekében. E tekintetben az említett bíróság felteszi a kérdést, hogy piaci helyzetére tekintettel az erőfölényben lévő vállalkozás köteles‑e előnyben részesíteni az általános piaci igényeket vagy a hozzáférést kérő jogalany igényeit, és hogy az erőfölényben lévő vállalkozásnak meg kell‑e állapítania előre meghatározott objektív kritériumokat a hozzáférés iránti kérelmek értékelése és elsőbbségi sorrendjük meghatározása céljából.
25.
Ötödször, a Consiglio di Stato (államtanács) meg kívánja tudni, hogy az állítólagosan nélkülözhetetlen termékhez való hozzáférés megtagadásában álló visszaélésszerű magatartás körében úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 102. cikket, hogy a versenyhatóságnak előzetesen konkrétan meg kell határoznia az érintett downstream piacot, amelyen a visszaélés megvalósul.
26.
A jelen indítvány következő pontjaiban mindenekelőtt megvizsgálom, hogy a Bíróság által a Bronner ítéletben meghatározott feltételeket az alapügyben szereplőhöz hasonló helyzetre is alkalmazhatónak kell‑e tekinteni. Még ha e kérdés is nem tartozik az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések egyikének konkrét tárgykörébe sem, az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint a kérdést előterjesztő bíróság kétségei alapvetően e kérdéshez kapcsolódnak. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első két kérdés alapját is e kérdés képezi, és ez az oka annak, hogy a felek mélyreható vitát folytattak e tekintetben a Bíróság előtt. E vizsgálat fényében foglalkozom aztán a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdésekkel egyrészt az első és a második kérdés, másrészt a harmadik és a negyedik kérdés együttes elemzése mellett. Az ötödik kérdést külön vizsgálom meg.
A.
A Bronner feltételek alkalmazhatósága. Az első és a második kérdésről
27.
Az EUMSZ 102. cikk szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen és tilos egy vagy több vállalkozásnak a belső piacon vagy annak jelentős részén meglévő erőfölényével való visszaélése, amennyiben ez hatással lehet a tagállamok közötti kereskedelemre. (
8
) Ez bizonyos körülmények között magában foglalhatja azokat az eseteket, amikor az erőfölényben lévő vállalkozás megtagadja, hogy üzletet kössön egy másik vállalkozással, vagy konkrétabban, amikor az erőfölényben lévő vállalkozás megtagadja a saját termékéhez, szolgáltatásához vagy infrastruktúrájához való hozzáférés biztosítását valamely másik, egy szomszédos piacon működő vállalkozás számára. (
9
)
28.
Amint azt már kifejtettem, a valamely másik vállalkozással való üzletkötésnek vagy a hozzáférés biztosításának az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadásával kapcsolatos eseteket hagyományosan a Bíróság által a Bronner ítéletben lefektetett bírói doktrína fényében vizsgálják. (
10
) Az említett ítélet szerint az EUMSZ 102. cikk szerinti visszaélésszerű magatartás megállapításához három feltételnek kell teljesülnie. E feltételek megkövetelik először is, hogy a kért hozzáférés egy gazdasági tevékenység szomszédos piacon történő gyakorlásához nélkülözhetetlen termékre vagy szolgáltatásra vonatkozzon; másodszor, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadás a jellegénél fogva képes legyen megszüntetni az említett piacon fennálló minden versenyt; harmadszor pedig, hogy a megtagadás objektíve ne legyen igazolható. (
11
)
29.
A hozzáférés biztosítása megtagadásának visszaélésszerű magatartásnak minősítése mögött meghúzódó logikával először Jacobs főtanácsnok foglalkozott pontosan a Bronner ügyre vonatkozó indítványában. (
12
) Több mint két évtizeddel közzétételét követően jogi elemzését még mindig idézik a témával foglalkozó mérvadó szakirodalmi írások különösen annak illusztrálására, hogy hozzáférhetővé tételi kötelezettségeknek az EUMSZ 102. cikk alapján az erőfölényben lévő vállalkozásokra rovása szigorúan korlátozott kell, hogy maradjon. (
13
)
30.
Indítványában Jacobs főtanácsnok megállapította, hogy a szerződéses partnerek megválasztásának jogát és a tulajdonnal való rendelkezés szabadságát a tagállamok jogrendszerei egységesen, néha alkotmányos jelleggel is elismerik. E jogok megsértése ezért csak alapos indokkal igazolható. (
14
) Ezenfelül véleménye szerint hosszú távon elősegíti a versenyt, és a fogyasztók érdekében áll annak valamely erőfölényben lévő vállalkozás számára való lehetővé tétele, hogy saját maga számára tartsa fenn jelentős beruházásainak gyümölcseit. Ellenkező esetben e vállalkozás nem lenne eléggé ösztönözve arra, hogy továbbra is hatékony termékeket vagy szolgáltatásokat fejlesszen. (
15
) Ezzel szemben Jacobs főtanácsnok arra is rámutatott, hogy a hozzáférés megtagadása bizonyos esetekben mind rövid, mind hosszú távon a verseny megszűnését vagy jelentős csökkenését vonhatja maga után a fogyasztók hátrányára. (
16
)
31.
Megjegyzem, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata – legutóbb a Slovak Telekom ítéletben – kifejezetten elfogadta Jacobs főtanácsnok érvelését; a Bíróság az említett ítéletben megállapította, hogy az erőfölényben lévő vállalkozásnak a hozzáférés biztosítására való kötelezése különösen sérti e vállalkozás szerződési szabadságát és tulajdonhoz való jogát. Az erőfölényben lévő vállalkozásoknak ezért főszabály szerint továbbra is lehetőséggel kell rendelkezniük arra, hogy szabadon megtagadják az általuk saját szükségleteikre kifejlesztett, illetve kialakított termékhez, szolgáltatáshoz vagy infrastruktúrához való hozzáférés biztosítását. (
17
) Ezek az erőfölényben lévő vállalkozások ugyanis kevésbé lennének hajlandóak hatékony termékekbe vagy létesítményekbe fektetni, ha versenytársaik egyszerű kérésére arra lehetni kötelezni őket, hogy osszák meg velük a saját befektetéseikből származó hasznot. (
18
)
32.
A fentiekből következik, hogy a hozzáférés biztosításának az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadásával kapcsolatos esetek EUMSZ 102. cikk alapján történő értékelése végső soron az egyrészt a versenytársaknak és a fogyasztóknak a szomszédos piac megfelelő fejlődéséhez és az azon megvalósuló élénk versenyhez fűződő érdeke, másrészt pedig az erőfölényben lévő vállalkozás szerződéskötési szabadságának és tulajdonhoz való jogának tiszteletben tartása mint az e vállalkozás tevékenységének hatékony módon történő végzésére való megfelelő ösztönzöttség előmozdításának módja közötti kényes egyensúlyon alapul. (
19
) A Bíróság szerint a Bronner ítélet e kényes egyensúlyt kívánja megteremteni a fent már említett három feltétel előírásával. (
20
)
33.
A Bíróság olyan ügyekben kialakított közelmúltbeli ítélkezési gyakorlatának vizsgálata, amelyekben a Bíróságnak a Bronner ítéletben megállapított feltételeket kellett értelmeznie, azt mutatja azonban, hogy e feltételek alkalmazási köre meglehetősen korlátozott. Amint azt Kokott főtanácsnok a Google Shopping ügyre vonatkozó közelmúltbeli indítványában (
21
) kifejtette, e feltételek kivételes jellegűek, és nem lehet őket a visszaélés fennállásának megállapítása céljából általánosságban alkalmazni a hozzáférés kérdésével kapcsolatos minden esetben. (
22
)
34.
Meg kell ugyanis jegyezni, hogy a Bíróság egyértelművé tette, hogy a szóban forgó feltételek Bronner ítéletben történő előírását az adott ügy sajátos körülményei indokolták, amelyek abban álltak, hogy egy erőfölényben lévő vállalkozás megtagadta valamely versenytárs olyan infrastruktúrához való hozzáférését, amelyet a saját tevékenysége érdekében épített ki. Ezt különösen hangsúlyozta a Bíróság nemcsak a fent hivatkozott Slovak Telekom ügyben, (
23
) hanem a viszonylag új keletű Baltic Rail ítéletben (
24
) is. Ez utóbbiból egyértelműen következik, hogy a Bronner feltételek csak azokra az esetekre vonatkoznak, amikor a szóban forgó infrastruktúrát az erőfölényben lévő vállalkozás saját tevékenysége érdekében építették ki, és amikor ez az infrastruktúra a saját használatára szolgál minden más versenytárs kizárásával. (
25
)
35.
Ebből következik, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint annak megállapításához, hogy alkalmazhatók‑e a Bronner feltételek a hozzáférés biztosításának megtagadásával kapcsolatos esetben, meg kell vizsgálni, hogy a hozzáférés iránti kérelemmel érintett infrastruktúra kizárólag az erőfölényben lévő vállalkozás saját tevékenységére és használatára szolgál‑e az ezen infrastruktúra kiépítése érdekében megvalósított beruházások előnyeinek megőrzése érdekében. Ezzel szemben e feltételek nem alkalmazhatók, ha az érintett infrastruktúrát a piac más szereplői is igénybe vehetik, ami a Bíróság szerint – mint a Slovak Telekom ítéletben szereplő helyzetben is – jogszabályi kötelezettségekből eredhet. (
26
) Ennek kétségtelenül még inkább így kell lennie az olyan infrastruktúra esetében, amelyet kifejezetten más szereplők általi használatra építettek ki.
36.
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság által az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban adott leírásból kitűnik, hogy a jelen ügy egy olyan harmadik fél által a Google‑hoz intézett kérésre vonatkozik, amely az általa kifejlesztett alkalmazásnak az Android Autóval való kompatibilitását kívánta elérni. Az említett leírás szerint ezenfelül az Android Auto egy „okostelefon‑leképező” eszköz, amely lehetővé teszi az Android operációs rendszerrel rendelkező mobilkészülékek felhasználói számára, hogy az okostelefonjukon lévő egyes alkalmazásokhoz valamely gépkocsi beépített képernyőjén keresztül férhessenek hozzá. Ebből a szempontból az egy platform funkcióját tölti be, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megállapítania az alapügy érdemi elbírálása során, de az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések megfogalmazásából ítélve úgy tűnik, hogy e bíróság véleménye szerint ez a helyzet. (
27
)
37.
Ezenfelül meg kell jegyezni, hogy az Android Auto – sok más platformhoz vagy digitális infrastruktúrához hasonlóan – azáltal teremt értéket, hogy biztosítja felhasználói számára az interoperábilis és egymást kiegészítő termékek és szolgáltatások széles köréhez való hozzáférést. (
28
) Az valójában nem csupán annak lehetővé tételére, hanem egyenesen annak ösztönzésére szolgál, hogy a többi fejlesztő létrehozza alkalmazásaik azzal kompatibilis verzióit. (
29
) E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság határozatát felidézve kifejti, hogy az Android Auto egy „ökoszisztéma” középpontját hivatott képezni, (
30
) amely a számítástechnikában olyan működési modellre utal, amelyben a digitális platform tulajdonosa a felhasználók közösségének szolgálatában adatokat és szolgáltatásokat oszt meg külső fejlesztőkkel. (
31
)
38.
Ebből következik, hogy – amint azt az olasz kormány és a Bizottság megjegyzi – a jelen ügyben a hozzáférés iránti kérelemmel érintett, a kérdést előterjesztő bíróság által bemutatott platform nem tekinthető úgy, hogy azt a fenti 34. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében véve az erőfölényben lévő vállalkozás saját tevékenysége érdekében fejlesztették ki, illetve hogy azt kizárólag e vállalkozás használatára tartották fenn. Ellenkezőleg, az Android Auto kifejezetten nyitott, és azt úgy alakították ki, hogy szabadon megosztható legyen, és harmadik felek rendelkezésére álljon a Google azon céljával összhangban, hogy minél több „autós alkalmazást” vonzzon, hogy a gépkocsivezetők a lehető legtöbb segítséget vehessék igénybe, miközben a vezetésre összpontosítanak. (
32
)
39.
Ez mindenekelőtt azt jelenti, hogy az érdekek és ösztönzők között a Bronner ítéletben szereplőhöz hasonló ténybeli helyzet esetén elvégzendő mérlegelés nem játszik szerepet a jelen ügyet alapvetően jellemző körülmények között. Más szóval, a platform fejlesztőjét és tulajdonosát nem az tarthatja vissza tevékenységének végzésétől vagy további beruházásoktól, ha arra kötelezik őt, hogy biztosítson hozzáférést egy harmadik fél által kifejlesztett alkalmazáshoz. Amint azt az alábbiakban kifejtem, a visszatartás e veszélye csak az e vállalkozás által az említett hozzáférés biztosítása megtagadásának magyarázatául előadott objektív indokolás nem megfelelő mérlegelésének következményeként merülhet fel, amely indokolásnak véleményem szerint az alapügyben szereplőhöz hasonló esetben elvégzendő elemzés tényleges középpontját kell képeznie.
40.
Véleményem szerint tehát a Bronner ítéletben alkalmazott, az ezen ítéletben meghatározott feltételekben kifejeződő kritérium nem alkalmazható a jelen ügyben, és úgy tűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság osztja ezt az álláspontot, amelyet az olasz és a görög kormány, valamint a Bizottság is képvisel.
41.
E megközelítéssel szemben a Google az Elsőfokú Bíróság Microsoft ítéletére hivatkozik. Ezen ügy tárgyát köztudottan a korábbi EK 82. cikk (jelenleg EUMSZ 102. cikk) szellemi tulajdonjogok hatálya alá tartozó műszaki szabványok felfedésének megtagadására történő alkalmazása képezte. (
33
) Ítéletében az Elsőfokú Bíróság lényegében helybenhagyta a Bizottság által a megtámadott határozatban elvégzett elemzést, amely megállapította, hogy a Microsoft csökkentette a versenytársak termékei és az erőfölényben lévő Windows operációs rendszere közötti interoperabilitását. Ennek során az Elsőfokú Bíróság továbbfejlesztette a visszaélésszerű magatartásnak a hozzáférés biztosításának megtagadásával kapcsolatos esetekben történő megállapítása céljából a Bíróság ítélkezési gyakorlata által korábban meghatározott feltételeket. (
34
)
42.
A Microsoft ítélet tárgyát mindazonáltal egy a szellemi tulajdonjogok licencbe adására kötelezéssel kapcsolatos ügy képezte, amely kötelezés – a materiális tulajdon esetéhez hasonlóan – az érdekek és az ösztönzők szempontjából a Bronner ítélettel kapcsolatban ismertetettekkel (
35
) viszonylag azonos feszültségekkel jár. Ezért még ha feltételezzük is, hogy a Microsoft ítélet alapjául szolgáló ügy általános szempontból valamely digitális infrastruktúrához való hozzáférés biztosításának megtagadására vonatkozó példának tekinthető, ez nem változtat azon, hogy az említett ügyben szóban forgó operációs rendszer nem azt a fő célt szolgálta, hogy szabadon hozzáférhető legyen más szoftverfejlesztők számára, és ez jelenti a fő különbséget a jelen ügyben szóban forgóhoz hasonló platformhoz képest.
43.
Azon körülmény mellett, hogy a Bíróságnak – fellebbezés hiányában – nem volt lehetősége arra, hogy állást foglaljon az Elsőfokú Bíróság által a Microsoft ügyben alkalmazott megközelítéssel kapcsolatban, ezért vélem úgy, hogy a Bíróságnak a jelen ügy értékelése során nem kellene erre az ítéletre érvényes precedensként hivatkoznia.
44.
Természetesen lehetne azzal érvelni, hogy az Android Auto és az elektromos autók töltését szolgáló alkalmazások közötti interoperabilitást biztosító specifikus sablon – jelen esetben fennálló – hiánya bizonyítja, hogy a Google magának kívánja fenntartani e szolgáltatásokat. Ez az érv azonban egyszerűen nem meggyőző az Android Auto fenti 36. és 37. pontban ismertetett sajátosságai fényében. Ezenfelül csak annyit jegyzek meg, hogy a Google a jelek szerint – az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szövegéből ítélve – sem a kérdést előterjesztő bíróság előtt, sem a Bíróság előtt nem terjesztett elő ilyen érvet. A hozzáférés biztosításának megtagadását a Google ténylegesen azzal indokolja, hogy biztonsági szempontból, valamint időbeli és erőforrásbeli korlátok miatt nehézségekbe ütközik az Android Auto és a más fejlesztő alkalmazása közötti interoperabilitást biztosító szoftversablon kifejlesztése.
45.
A fentiekre tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy állapítsa meg, hogy amennyiben az erőfölényben lévő vállalkozás más szereplők rendelkezésére bocsát egy olyan platformot, amelyet az e szereplők által kifejlesztett alkalmazásokból való építkezésre terveztek és alakítottak ki, az EUMSZ 102. cikk szerinti visszaélésszerű magatartás megállapítása céljából nem kell megvizsgálni, hogy teljesül‑e a Bíróság által a Bronner ítéletben kidolgozott kritérium. Ez a helyzet különösen az egyrészt a kért hozzáférés szomszédos piac számára való nélkülözhetetlenségével, másrészt pedig az e piacon fennálló minden verseny megszüntetésével kapcsolatos feltételek esetében.
46.
Ehelyett a vizsgálatnak ugyanezen célból arra kell összpontosítania, hogy a platformot tulajdonló erőfölényben lévő vállalkozás kizárja, akadályozza vagy késlelteti‑e valamely harmadik fél által kifejlesztett alkalmazás kért hozzáférését, feltéve, hogy e magatartás versenyellenes hatásokat vált ki a fogyasztók hátrányára, és objektíve nem igazolható. (
36
) Amint azt a görög kormány és a Bizottság megjegyzi, e versenyellenes hatások például abban állhatnak, hogy késleltetik egy olyan termék vagy szolgáltatás szomszédos piacra történő bevezetését, amely legalább potenciálisan versenyben áll az erőfölényben lévő vállalkozás által kínálható termékkel vagy szolgáltatással, és ezáltal korlátozzák az innovációra és a technológiai fejlesztésre való ösztönzöttséget, valamint a fogyasztók választási lehetőségeit.
47.
Ami a jelen ügyet illeti, mivel a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelemben előterjesztett első két kérdés az első két Bronner feltétel értelmezéséhez kér iránymutatást, véleményem szerint azok egyikére sem kell válaszolnia a Bíróságnak az előterjesztett formában. Végül is az alapügy érdemi elbírálása során a kérdést előterjesztő bíróságnak nem kell foglalkoznia azzal, hogy i. úgy tekinthető‑e, hogy teljesül a kért hozzáférés nélkülözhetetlenségével kapcsolatos feltétel, ha e hozzáférés a közúti közlekedésbiztonság és a kényelmes használat szempontjából kényelmesebbé teszi a valamely szomszédos piacon kínált termékek vagy szolgáltatások igénybevételét; vagy hogy ii. lényegében az EUMSZ 102. cikk alapján visszaélésszerűnek tekinthető‑e a hozzáférés biztosításának az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadása, ha a verseny nem szűnik meg a szomszédos piacon.
48.
Ezzel szemben az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdést illetően a jelen indítvány előző pontjaiban már kifejtett indokok miatt annak megállapítására kérem a Bíróságot, hogy a Bronner ítéletben lefektetett bírói doktrína nem releváns az alapügyben szereplőhöz hasonló helyzet szempontjából. A kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő értékelésnek a fenti 46. pontban meghatározott feltételekre kell összpontosítania, ami lényegében annak meghatározásához vezet, hogy vajon az Android Autóhoz való hozzáférés biztosításának a Google általi megtagadása akadályozásnak vagy a hozzáférés késleltetésének minősül‑e egy olyan termék vagy szolgáltatás tekintetében, amely – legalább potenciális szempontból – versenyben áll a Google által az említett platformon keresztül nyújtott egyéb szolgáltatásokkal – különösen az elektromos járművek töltéséhez kapcsolódó szolgáltatásokkal –, feltéve, hogy e magatartás káros hatást gyakorolhat a fogyasztókra, és kivéve, ha az objektív okokkal igazolható.
49.
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdést illeti, azt javaslom, hogy a Bíróság más szemszögből közelítse meg azt. Továbbra is választ lehet ugyanis adni arra a kérdésre, hogy kiválthat‑e versenyellenes hatásokat a hozzáférés biztosításának megtagadása, ha ugyanabból az előfeltevésből indulunk ki, nevezetesen, hogy a hozzáférést kérő vállalkozás és más szereplők a kért hozzáférés megtagadása ellenére aktívak maradtak a szomszédos piacon, és erősítették piaci helyzetüket. (
37
)
50.
E kérdés megválaszolható a jelenlegi ítélkezési gyakorlat, elsősorban a Servizio Elettrico Nazionale ítélet (
38
) alapján.
51.
Az említett ítéletből és az abban hivatkozott állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy az EUMSZ 102. cikk által követett cél annak elkerülése, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás magatartása nem érdemi eszközökkel megakadályozza a piacon már meglévő versenyszint fenntartását vagy e verseny fejlődését. (
39
)
52.
Ezen túlmenően az erőfölényben lévő vállalkozás által tanúsított magatartás visszaélésszerűnek minősítéséhez nem szükséges annak bizonyítása, hogy – az ilyen vállalkozásnak a versenytársai érintett piacról való kiszorítását célzó magatartása esetében – a kívánt eredményt elérték, és hogy ezáltal a magatartás konkrét kiszorító hatást gyakorolt a piacon. Az EUMSZ 102. cikk ugyanis azt kívánja szankcionálni, ha egy vagy több vállalkozás visszaél az erőfölényével a belső piacon vagy annak jelentős részén, függetlenül attól, hogy az ilyen visszaélés sikeresnek bizonyul‑e, vagy sem. (
40
)
53.
Következésképpen a Google feltételezésével ellentétben az a körülmény, hogy egy adott piacon az erőfölényben lévő vállalkozás visszaélésszerű magatartása ellenére fennmarad ugyanaz a versenyszint, vagy akár fejlődik is a verseny e piacon, nem feltétlenül jelenti azt, hogy e magatartás nem válthat ki versenyellenes hatásokat. Először is, az erőfölényben lévő vállalkozás magatartásának jogellenes jellege nem függhet végső soron attól, hogy a piac más szereplői képesek‑e enyhíteni e magatartás káros hatásait. Másodszor, elegendő rámutatni arra, hogy visszaélésszerű magatartás hiányában a verseny még inkább fejlődhetett volna, és például a többi szereplő piaci részesedése szintén a bekövetkezettnél nagyobb mértékben növekedhetett volna.
54.
Ezenkívül az erőfölényben lévő vállalkozás által előterjesztett, a konkrét kiszorító hatások hiányára vonatkozó érv nem tekinthető elegendőnek az EUMSZ 102. cikk alkalmazásának kizárásához. Még ha e körülmény arra utaló valószínűsítő körülménynek minősül is, hogy a szóban forgó magatartás nem volt alkalmas az állítólagos hatások kiváltására, e bizonyítékkezdeményt ki kell egészíteni azt alátámasztó más bizonyítékokkal, hogy a konkrét hatások e hiánya valóban annak a következménye volt, hogy az említett magatartás nem volt képes ilyen hatások kiváltására. (
41
)
55.
Az előző megfontolásokból következik, hogy még ha az Android Autóhoz való hozzáférés biztosításának megtagadása ellenére más szereplők tovább működtek, vagy akár növekedtek is a szomszédos piacon, e körülmény önmagában nem jelenti azt, hogy e megtagadás nem volt alkalmas versenyellenes hatások kiváltására. A kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás magatartása alkalmas volt‑e a verseny fenntartásának vagy fejlesztésének megakadályozására, figyelembe véve az ügy valamennyi releváns körülményét, és függetlenül attól, hogy e korlátozó hatások ténylegesen bekövetkeztek‑e. (
42
)
56.
A fentiekre tekintettel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdést illetően arra a következtetésre jutottam, hogy az EUMSZ 102. cikket úgy kell értelmezni, hogy a Bronner ítéletben meghatározott feltételek nem alkalmazhatók, ha a hozzáférés iránti kérelemmel érintett platformot nem az általa történő kizárólagos használat érdekében fejlesztette ki az erőfölényben lévő vállalkozás, hanem azt azzal a céllal tervezték és alakították ki, hogy más fejlesztők alkalmazásaiból építkezzen. Ilyen helyzetben nem kell bizonyítani, hogy az említett platform nélkülözhetetlen a szomszédos piac számára. Ezzel szemben a vállalkozás visszaél erőfölényével, ha a más szereplő által kifejlesztett alkalmazás platformhoz való hozzáférésének kizárásában, akadályozásában vagy késleltetésében megnyilvánuló magatartást tanúsít, feltéve, hogy e magatartás alkalmas arra, hogy versenyellenes hatásokat váltson ki a fogyasztók hátrányára, és objektíve nem igazolható. E versenyellenes hatások abban állhatnak, hogy késleltetik egy olyan termék vagy szolgáltatás szomszédos piacra történő bevezetését, amely legalább potenciálisan versenyben áll az erőfölényben lévő vállalkozás által kínálható termékkel vagy szolgáltatással.
57.
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdést illeti, az EUMSZ 102. cikket úgy kell értelmezni, hogy az a körülmény, hogy a hozzáférést kérő vállalkozás és más szereplők a valamely digitális platformhoz kért hozzáférés megtagadása ellenére aktívak maradtak a szomszédos piacon, és erősítették piaci helyzetüket, önmagában nem jelenti azt, hogy a hozzáférés biztosításának az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadása nem volt alkalmas versenyellenes hatások kiváltására, és ezért az nem tekinthető visszaélésszerűnek. A kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás magatartása alkalmas volt‑e a verseny fenntartásának vagy fejlesztésének megakadályozására, figyelembe véve az ügy valamennyi releváns körülményét, és függetlenül attól, hogy e korlátozó hatások ténylegesen bekövetkeztek‑e.
B.
A harmadik és a negyedik kérdésről
58.
Miután kifejtettem az álláspontot, amelyet a Bíróságnak véleményem szerint el kell fogadnia az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és második kérdés tekintetében, most együttesen megvizsgálom a harmadik és a negyedik kérdést. E kérdések lényegében arra az objektív indokolásra vonatkoznak, amelyet az erőfölényben lévő vállalkozás előadhat, amikor megtagadja az általa kifejlesztett platformhoz való hozzáférést, ami a jelen indítvány 46. pontjában ismertetetthez hasonló magatartást eredményez. Mindkét kérdés arra a bizonyítási teherre is vonatkozik, amelyet ebben az esetben az erőfölényben lévő vállalkozásnak vagy az érintett versenyhatóságoknak viselniük kell.
59.
Elöljáróban meg kell jegyezni, hogy a harmadik és a negyedik kérdés a Google azon állításán alapul, hogy az Android Autóhoz kért hozzáférés biztosításához előbb ki kellett fejleszteni az elektromos járművek töltéséhez kapcsolódó szolgáltatásokkal kapcsolatos alkalmazásokhoz szolgáló sablont. Ez a sablon nem létezett a hozzáférés iránti kérelem megtételének időpontjában, és az a Google szerint nélkülözhetetlen volt az Android Auto biztonságos használatához. A Google azt is állítja, hogy e sablont nem lehetett kifejleszteni az eredetileg kért határidőn belül többek között a megfelelő erőforrások elosztásának szükségessége és a Covid19‑világjárvány kitörése miatt.
60.
Még ha az EUMSZ 102. cikk nem is tartalmaz az EUMSZ 101. cikk – az e Szerződésben a versenyellenes megállapodásokkal kapcsolatban előírt tilalmat enyhítő – (
43
) (3) bekezdésének megfelelő rendelkezést, a Bíróság ítélkezési gyakorlata lehetővé teszi az erőfölényben lévő vállalkozások számára, hogy a magatartásukat objektív módon igazolják, még ha e magatartás prima facie visszaélésnek is minősül. (
44
)
61.
Ez azt jelenti, hogy a visszaélésszerű magatartással vádolt erőfölényben lévő vállalkozások objektív indokot hozhatnak fel magatartásuk mellett. (
45
) Az indokolás elfogadása esetén nem alkalmazható az EUMSZ 102. cikkben előírt tilalom. Az erőfölényben lévő vállalkozás e célból bizonyíthatja többek között, hogy magatartása objektíve szükséges, (
46
) amely követelmény azzal a feltétellel párosul, hogy a szóban forgó magatartásnak arányosnak kell lennie. (
47
)
62.
A kérdést előterjesztő bíróság először is arra vár választ a Bíróságtól, hogy azt a körülményt, hogy valamely sablon nem létezik a hozzáférés iránti kérelem megtételének időpontjában, a hozzáférés megtagadásának objektív indokolásaként kell‑e figyelembe venni, vagy – másodlagosan – hogy a szóban forgó erőfölényben lévő vállalkozás köteles lehet‑e kifejleszteni e sablont a digitális platformjához való hozzáférés elősegítése érdekében. E kérdés lényegében az erőfölényben lévő vállalkozás által olyan esetben teljesítendő kötelezettségek terjedelmének meghatározását igényli, amikor e vállalkozástól a platformjához való hozzáférést kér egy másik fejlesztő.
63.
Amint azt a jelen indítvány bevezetésében jeleztem, (
48
) a Bíróság által a jelen ügyben eldöntendő egyik legkényesebb kérdés az, hogy a hozzáférhetővé tételi kötelezettségek az interoperabilitás szempontjából megkövetelik‑e az erőfölényben lévő vállalkozásoktól, hogy olyan aktív magatartást tanúsítsanak, mint például a szükséges szoftver, nevezetesen egy sablon kifejlesztése. Ha a Bíróság igenlő választ ad erre a kérdésre, akkor az érintett erőfölényben lévő vállalkozásnak nemcsak hozzá kell járulnia a platformjához való hozzáféréshez az EUMSZ 102. cikk szerinti kötelezettségeinek teljesítése érdekében, hanem időt és erőforrásokat is kell e hozzáférés biztosítására fordítania.
64.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az uniós jog egy adott szabálya alóli bármely kivételt megszorítóan kell értelmezni, (
49
) és ez értelemszerűen vonatkozik az EUMSZ 102. cikk hatálya alá tartozó objektív indokolás vizsgálatának esetére is. (
50
) Az alapügyben szóban forgóhoz hasonló platformhoz való hozzáférés biztosítása megtagadásának összefüggésében, és feltéve, hogy e megtagadás a jelen indítvány első részében kifejtettek szerint versenyellenes hatásokat vált ki, csak olyan körülmények fogadhatók el, amelyek veszélyeztetik e platform működését és célját.
65.
A jelen ügyben ez mindenekelőtt azt jelenti, hogy amennyiben a sablonnak az érintett erőfölényben lévő vállalkozás általi kifejlesztése műszakilag lehetetlen, e sablon hiánya önmagában objektív indokká válhat. Amint arra a Bizottság rámutat, ez lenne a helyzet akkor is, ha a hozzáférés e sablon révén történő biztosítása műszaki szempontból befolyásolhatja a platform teljesítményét, vagy ha a hozzáférés ellentétes lehet annak gazdasági modelljével vagy céljával. Ezzel szemben, ha egy ilyen sablon kifejlesztése nem lehetetlen, és nem befolyásolja a platform teljesítményét, vagy a hozzáférés nem ellentétes annak gazdasági modelljével vagy céljával, akkor az említett erőfölényben lévő vállalkozás által a sablon hiányának indokával történő szigorú és közvetlen megtagadás az EUMSZ 102. cikk szerinti visszaélésnek minősül.
66.
Ezenfelül figyelembe kell venni, hogy önmagában a sablonfejlesztés nehézsége, ahogyan azt a Google lényegében állítja, szintén nem indokolja a hozzáférés biztosításának egyszerű megtagadását. Amint azt a fenti 61. pontban jeleztem, ebben az esetben el kell végezni a szükségesség és az arányosság vizsgálatát, figyelembe véve e célból a megtagadással kapcsolatos valamennyi körülményt vagy külső tényezőt. E vizsgálat keretében és különösen a megtagadás arányosságának értékelése során kell figyelembe venni azokat a (nehézséget okozó) körülményeket, amelyekkel az erőfölényben lévő vállalkozás az említett sablon kifejlesztése tekintetében szembesül.
67.
Megjegyzem, hogy a felek között nem vitatott, hogy egy szoftversablon kifejlesztése valóban szükséges a valamely harmadik fél által kifejlesztett alkalmazás és az Android Autóhoz hasonló platform közötti interoperabilitás biztosításához. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat ténylegesen megállapítja, hogy ezeknek az alkalmazások teljes kategóriáira vonatkozó sablonoknak a kifejlesztésére azért van szükség, hogy elkerüljék azokat a hosszadalmas és költséges teszteket, amelyeket egyébként el kellene végezni az egyes alkalmazások Android Autóval való kompatibilitásának biztosítása érdekében. E feladatot ezenfelül csak a Google mint e platform tulajdonosa végezheti el. (
51
) Ez tehát – a kérdést előterjesztő bíróság konkrét értékelésére is figyelemmel – azt jelenti, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló esetben az objektív igazolás vizsgálata keretében a szükségesség kritériuma könnyen teljesíthetőnek tűnik, mivel kétségtelen, hogy a sablonfejlesztés nem kerülhető el annak érdekében, hogy biztosított legyen az Enel X‑éhez hasonló alkalmazás Android Autóhoz való biztonságos hozzáférése.
68.
Ezzel szemben a megtagadás arányossága véleményem szerint további vizsgálatot igényel. E szakaszban releváns az erőfölényben lévő vállalkozás által a szoftversablon kifejlesztésével kapcsolatos időbeli és erőforrásbeli korlátokkal kapcsolatban előadott indokolás annak biztosítása szempontjából, hogy a piacok nyitottak maradjanak az erőfölényben lévő vállalkozás megfelelő ösztönzöttségének biztosítása mellett.
69.
Ami az időbeli korlátokat illeti, a kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy a versenyhatóság feladata‑e, hogy objektív tényezők alapján megvizsgálja, hogy valamely erőfölényben lévő vállalkozásnak mennyi időre van szüksége a kért platformhoz való hozzáférés biztosításához szükséges szoftversablon kifejlesztéséhez, vagy ellenkezőleg, a piacon fennálló felelősségére tekintettel az erőfölényben lévő vállalkozás köteles a kérelmezővel közölni, hogy mennyi idő szükséges e sablon kifejlesztéséhez.
70.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint jóllehet az EUMSZ 102. cikk megsértését jelentő körülmények fennállását illetően a versenyhatóságok viselik a bizonyítási terhet, mind uniós, mind nemzeti szinten az érintett erőfölényben lévő vállalkozás feladata adott esetben az esetleges objektív igazolhatóságra hivatkozni, és azt érvekkel és bizonyítékokkal alátámasztani. (
52
) A Bíróság megállapította továbbá, hogy a bizonyítási terhet eredetileg viselő, erőfölényben lévő érintett vállalkozásnak konkrét bizonyítékokat kell szolgáltatnia, és nem szorítkozhat homályos, általános vagy elméleti érvek előterjesztésére. (
53
)
71.
Az erőfölényben lévő vállalkozás által a magatartása objektív indokoltságának alátámasztása érdekében hivatkozott tényezőknek logikusan azoknak kell lenniük, amelyeket a vállalkozás figyelembe vett e magatartás tanúsításakor. (
54
) Következésképpen a megtagadás konkrét megfogalmazásának vizsgálata fontos elemet képez annak megállapítása során, hogy valóban az erőfölényben lévő vállalkozás által előadott indok képezte‑e magatartásának alapját. E követelmény teljesülése esetén, ha erőfölénnyel való visszaélést kíván megállapítani, a versenyhatóság feladata annak bizonyítása, hogy a vállalkozás által felhozott érvek és bizonyítékok nem meggyőzőek, és ennek megfelelően a hivatkozott igazolás nem elfogadható. (
55
)
72.
Ami a jelen ügyet illeti, meg kell jegyezni, hogy amikor a versenyhatóság előtt objektív indokként időbeli korlátokra hivatkoznak, az első bizonyítási lépést az erőfölényben lévő vállalkozásnak kell megtennie, amely nem hivatkozhat egyszerűen e korlátokra a hozzáférés biztosítása megtagadásának igazolása érdekében. Ellenkezőleg, amint azt a kérdést előterjesztő bíróság a kérdésében sugallja, e vállalkozásnak bizonyítania kell, hogy a hozzáférést kérő szereplővel közölte, hogy mennyi idő szükséges a szóban forgó sablon kifejlesztéséhez. E fejlesztés annyi időt vehet igénybe, amennyi objektíve szükséges, és nem kell feltétlenül azonnalinak lennie. Ezen túlmenően egy olyan nehéz helyzet, mint a Covid19‑világjárvány, amelyre a Google hivatkozik, figyelembe veendő tényező lehet. Következő lépésként, ha az érintett versenyhatóság bizonyítja, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás által végzett értékelés nem megfelelő a sablon kifejlesztését illetően hivatkozott időkeret tekintetében, az objektív indokolással nem menthető a vizsgált magatartás. (
56
) Végül magától értetődik, hogy mindezen elemek később az érintett bíróság általi ellenőrzés tárgyát képezhetik.
73.
Hasonló megközelítés alkalmazható azon erőforrások tekintetében, amelyeket az erőfölényben lévő vállalkozásnak adott esetben a sablon kifejlesztésére kell fordítania egy harmadik fél által kifejlesztett alkalmazás és egy platform közötti interoperabilitás biztosítása érdekében. A valamely sablon kifejlesztéséhez szükséges emberi és pénzügyi erőforrásokkal kapcsolatos – a Google által hivatkozott – korlátok esetében valójában az említett fejlesztés költségeiről és arról van szó, hogy kinek kell viselnie e költségeket.
74.
Elöljáróban rámutatok arra, hogy – amint azt a jelen indítványban már kifejtettem – az a körülmény, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás köteles biztosítani a platformhoz való hozzáférést, és e célból kifejleszteni egy sablont, nem jelenti azt, hogy e vállalkozásnak feltétlenül viselnie kell e fejlesztés költségeit. Ez elengedhetetlen mindenekelőtt annak biztosításához, hogy az EUMSZ 102. cikk alkalmazása és az abból eredő interoperabilitási kötelezettségek ne hassanak visszatartó tényezőként az erőfölényben lévő vállalkozás mint az érintett platform eredeti fejlesztője és tulajdonosa tekintetében.
75.
Az előző megfontolás azt jelenti, hogy az erőfölényben lévő vállalkozásnak lehetőséggel kell rendelkeznie arra, hogy erőforrásbeli korlátokra hivatkozzon egy harmadik fél által kifejlesztett alkalmazáshoz szolgáló sablon ki nem fejlesztésének objektív indokolásaként. Ezen indokolás elfogadásához azonban a fenti 70. és 71. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat alapján biztosítani kell, hogy a hozzáférést kérő vállalkozás számára felkínálják egy megfelelő díjazás megfizetésének lehetőségét, alapvetően miután sor került a szükséges sablon kifejlesztésével járó költségek elemzésére. Önmagában az erőfölényben lévő vállalkozás által az erőforrásbeli korlátokra anélkül való hivatkozás, hogy e lehetőséget felkínálta volna, véleményem szerint nem felel meg azon követelményeknek, amelyek lehetővé teszik az objektív indokolás elfogadását. (
57
) Ha a hozzáférést kérő vállalkozás a költségeket nem megfelelőnek vagy aránytalannak ítéli, akkor az érintett versenyhatóságnak, ha erőfölénnyel való visszaélést kíván megállapítani, bizonyítania kell, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás által e költségszámítás alátámasztása érdekében előterjesztet érvek és bizonyítékok nem meggyőzőek, és ezért az előadott indokolás nem fogadható el.
76.
A fenti megfontolásokból következik, hogy annak megállapítása érdekében, hogy elfogadható‑e az erőfölényben lévő vállalkozás által az időbeli és erőforrásbeli korlátokkal kapcsolatban előadott objektív indokolás, ezen indokolást meg kell vizsgálni a szükségesség és az arányosság szempontjából a jelen indítvány előző pontjaiban ismertetett megfontolásokkal összhangban.
77.
Továbbra is fennáll a kérdés, hogy az a körülmény, hogy az erőfölényben lévő vállalkozáshoz egyidejűleg több hozzáférés iránti kérelmet intéznek, szintén objektív indoknak minősülhet‑e az EUMSZ 102. cikk keretében. Ez is a kérdést előterjesztő bíróság által kifejezett kétségek részét képezi, e bíróságnak ugyanis kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy ebben az összefüggésben a piacon fennálló különös felelőssége alapján köteles‑e az erőfölényben lévő vállalkozás a hozzá intézett kérelmek vizsgálata és elsőbbségi sorrendjük meghatározása céljából objektív kritériumokat előre meghatározni.
78.
Szeretnék rámutatni arra, hogy az erőfölényben lévő vállalkozásokat terhelő – a Bíróság ítélkezési gyakorlata által többször megállapított – (
58
) különös felelősségre való hivatkozás nem keverendő össze azon érv elemzése keretében, amelyet e vállalkozás az általa kifejlesztett platformhoz való hozzáférés biztosítása megtagadásának igazolása érdekében terjeszt elő. A Bíróság ugyanis úgy ítélheti meg – amint azt a jelen indítványban már kifejtettem –, hogy e felelősség igazolja a hozzáférhetővé tételi kötelezettséget, feltéve, hogy teljesülnek a fenti 46. pontban említett feltételek. A Google érvelése szerint azonban erre vonatkozó jogszabályi kötelezettség hiányában ez önmagában nem képezheti alapját a párhuzamos hozzáférés iránti kérelmek vizsgálatára vonatkozó objektív kritériumok előzetes kidolgozására és meghatározására vonatkozó kötelezettség megállapításának.
79.
Ez különösen releváns az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan esetben, amikor véleményem szerint az erőfölényben lévő vállalkozás által előadott indokolás elfogadása nem függhet attól, hogy sor került‑e vagy sem objektív kritériumok előzetes meghatározására. Természetesen több, egyidejűleg előadott kérelem esetén e kritériumok hiánya olyan elemet jelenthet, amelyet figyelembe kell venni azon magatartás visszaélésszerű jellegének értékelése során, amellyel az erőfölényben lévő vállalkozást vádolják, amennyiben az a hozzáférés biztosítása tekintetében túlzott késedelemhez vagy a kérelmeiket egyidejűleg előadó kérelmezők között hátrányosan megkülönböztető bánásmódhoz vezet. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból mindazonáltal nem következik, hogy a jelen esetben ez a helyzet, ami azt jelenti, hogy az említett hiány önmagában nem képezheti a szóban forgó visszaélésszerű magatartás megállapításának alapját.
80.
A fenti elemzésre tekintettel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdéssel kapcsolatban arra a következtetésre jutottam, hogy az EUMSZ 102. cikket úgy kell értelmezni, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás abban megnyilvánuló magatartása, hogy megtagadja valamely más szereplőtől az alapügyben szóban forgóhoz hasonló platformhoz való hozzáférést, objektíve igazolt lehet, ha a kért hozzáférés műszakilag lehetetlen, vagy ha műszaki szempontból befolyásolhatja a platform teljesítményét, vagy ellentétes lehet annak gazdasági modelljével vagy céljával. Önmagában az a körülmény, hogy az említett platformhoz való hozzáférés biztosítása érdekében az erőfölényben lévő vállalkozásnak – hozzájárulásának megadása mellett – ki kell fejlesztenie egy szoftversablont a hozzáférést kérő szereplő sajátos igényeit figyelembe véve, nem igazolhatja a hozzáférés megtagadását, feltéve, hogy megfelelő időkeret áll rendelkezésre e fejlesztéshez, és hogy az erőfölényben lévő vállalkozás megfelelő díjazásban részesül e fejlesztés ellenében. Az erőfölényben lévő vállalkozás a hozzáférést kérő szereplő kérésére mindkét elemet köteles közölni e szereplővel.
81.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdéssel kapcsolatban az EUMSZ 102. cikket úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés önmagában nem képezheti alapját a valamely platformhoz való hozzáférés iránti kérelmek vizsgálatára vonatkozó objektív kritériumok előzetes meghatározására vonatkozó kötelezettségnek. E kritériumok hiánya csak több, egyidejűleg előadott kérelem esetén jelenthet olyan elemet, amelyet figyelembe kell venni azon magatartás visszaélésszerű jellegének értékelése során, amellyel az erőfölényben lévő vállalkozást vádolják, amennyiben az a hozzáférés biztosítása tekintetében túlzott késedelemhez vagy a kérelmeiket egyidejűleg előadó kérelmezők között hátrányosan megkülönböztető bánásmódhoz vezet.
C.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett ötödik kérdésről
82.
Ötödik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság kényegében arra keresi a választ, hogy a valamely digitális platformhoz való hozzáférés megtagadásában álló visszaélés körében úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 102. cikket, hogy a versenyhatóságnak előzetesen meg kell határoznia a visszaéléssel érintett releváns downstream piacot, a visszaélés pedig lehet‑e akár pusztán potenciális is.
83.
Az EUMSZ 102. cikk alkalmazásának összefüggésben az erőfölény megállapításához köztudottan szükséges azon érintett termék‑ vagy földrajzi piac előzetes meghatározása, amelyen a szóban forgó vállalkozás erőfölényben van. Az infrastruktúrához való hozzáférés megtagadásában álló magatartás esetében ez általában azt az upstream piacot érinti, amelyen az infrastruktúra található. Az esetek e kategóriája azon szomszédos (downstream) piac azonosítását is megköveteli, amelyen a hozzáférést kérő vállalkozás működni kíván, és amelyen az erőfölényben lévő vállalkozás magatartásának versenyellenes hatásai bekövetkezhetnek. (
59
)
84.
Mindemellett, ami a szomszédos piacot illeti, a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint elegendő, ha azonosítható egy pusztán potenciális, sőt hipotetikus piac. (
60
) Sőt előfordulhat, hogy csak a termelés két külön szakaszát és azok tényleges összekapcsolódását szükséges azonosítani. (
61
)
85.
Ezért – amint azt az olasz kormány és a Bizottság helyesen megjegyzi – nem kötelező átfogóan meghatározni az érintett downstream piacot annak értékelése során, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás magatartása alkalmas volt‑e a verseny korlátozására, különösen a hozzáférés megtagadásában álló magatartás esetében. Igaz ugyan, hogy ezekben az esetekben a versenykorlátozó képességet főszabály szerint azon piac vonatkozásában kell értékelni, amelyen a versenyellenes hatások bekövetkezhetnek, vagyis azon upstream piac downstream vagy szomszédos piacán, amelyhez az erőfölényben lévő vállalkozás megtagadta a hozzáférést. Ehhez azonban – ellentétben azzal, amit a Google lényegében állít – véleményem szerint nem feltétlenül szükséges az érintett termék‑ és földrajzi piacnak az érintett piac meghatározásáról szóló bizottsági közlemény (
62
) értelmében vett meghatározása és e piac kiterjedésének meghatározása. Elegendő, ha a versenyhatóság bizonyítja, hogy a szóban forgó magatartás alkalmas arra, hogy versenyellenes hatásokat váltson ki egymással – akár pusztán potenciális – versenyben álló termékek vagy szolgáltatások tekintetében.
86.
Ez még inkább igaznak tűnik akkor, ha a szóban forgó piac még kialakulóban van, vagy gyorsan fejlődik, és kiterjedése ezért nem teljesen meghatározott az állítólagos visszaélésszerű magatartás megvalósulásának időpontjában. Ezekben az esetekben rendkívül nehéznek bizonyulhat az érintett piac meghatározása, és spekulatív megfontolásokra adhat alapot. Ezért elegendőnek tűnik, ha a versenyhatóság gondosan megvizsgálja az érintett piac jellemzőit és kiterjedését, és ezeket kellően figyelembe veszi a szóban forgó magatartás potenciális hatásainak elemzése során.
87.
Ami a jelen ügyet illeti, rámutatok arra, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő leírás alapján úgy tűnik, hogy a Google magatartása egy fejlődő piacot érint. Azzal a fenntartással, hogy e kérdés értékelése a kérdést előterjesztő bíróság feladata, megjegyzem, hogy a verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság a határozatában először az elektromos töltéssel összefüggő szolgáltatásokkal kapcsolatos alkalmazások ágazatát vizsgálta. Ezt követően meghatározta az „alkalmazások révén nyújtott elektromos feltöltési szolgáltatások versengéssel jellemezhető terét”, amelyben véleménye szerint versenyben állnak egymással az elektromos feltöltési szolgáltatásokkal kapcsolatos és a navigációs alkalmazások, és számos olyan – legalábbis potenciális jellegű – elemet jelölt meg, amely az alkalmazások két kategóriája közötti versenyhelyzetre utal. E megfontolásokat azután figyelembe vette a Google magatartásának a szóban forgó versenyellenes hatások kiváltására való alkalmasságának későbbi elemzése során.
88.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett ötödik kérdéssel kapcsolatban ezért arra a következtetésre jutottam, hogy az EUMSZ 102. cikket úgy kell értelmezni, hogy amennyiben az erőfölényben lévő vállalkozás megtagadja az alapügyben szóban forgóhoz hasonló platformhoz való hozzáférést, a versenyhatóságnak nem kell kimerítően meghatároznia az érintett piac meghatározásáról szóló bizottsági közlemény alapján azt a piacot, amelyen a hozzáférés megtagadása versenyellenes hatásokkal járhat. Elegendő, ha a versenyhatóság bizonyítja, hogy a szóban forgó magatartás alkalmas volt arra, hogy versenyellenes hatásokat váltson ki egymással versenyben álló termékek vagy szolgáltatások tekintetében.
IV. Végkövetkeztetések
89.
A fenti megfontolások összességére tekintettel azt javasolom a Bíróságnak, hogy a Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország) által előzetes döntéshozatalra elé terjesztett kérdéseket a következőképpen válaszolja meg:
1)
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdést illeti, az EUMSZ 102. cikket a következőképpen kell értelmezni:
az 1998. november 26‑iBronner ítéletben (C‑7/97, EU:C:1998:569) meghatározott feltételek nem alkalmazhatók, ha a hozzáférés iránti kérelemmel érintett platformot nem az általa történő kizárólagos használat érdekében fejlesztette ki az erőfölényben lévő vállalkozás, hanem azt azzal a céllal tervezték és alakították ki, hogy más fejlesztők alkalmazásaiból építkezzen. Ilyen helyzetben nem kell bizonyítani, hogy az említett platform nélkülözhetetlen a szomszédos piac számára. Ezzel szemben a vállalkozás visszaél erőfölényével, ha a más szereplő által kifejlesztett alkalmazás e platformhoz való hozzáférésének kizárásában, akadályozásában vagy késleltetésében megnyilvánuló magatartást tanúsít, feltéve, hogy e magatartás alkalmas arra, hogy versenyellenes hatásokat váltson ki a fogyasztók hátrányára, és objektíve nem igazolható.
2)
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdést illeti, az EUMSZ 102. cikket a következőképpen kell értelmezni:
az a körülmény, hogy a hozzáférést kérő vállalkozás és más szereplők a valamely digitális platformhoz kért hozzáférés megtagadása ellenére aktívak maradtak a szomszédos piacon, és erősítették piaci helyzetüket, önmagában nem jelenti azt, hogy a hozzáférés biztosításának az erőfölényben lévő vállalkozás általi megtagadása nem volt alkalmas versenyellenes hatások kiváltására, és ezért az nem tekinthető visszaélésszerűnek. A kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás magatartása alkalmas volt‑e a verseny fenntartásának vagy fejlesztésének megakadályozására, figyelembe véve az ügy valamennyi releváns körülményét, és függetlenül attól, hogy e korlátozó hatások ténylegesen bekövetkeztek‑e.
3)
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdést illeti, az EUMSZ 102. cikket a következőképpen kell értelmezni:
az erőfölényben lévő vállalkozás abban megnyilvánuló magatartása, hogy megtagadja valamely más szereplőtől az alapügyben szóban forgóhoz hasonló platformhoz való hozzáférést, objektíve igazolt lehet, ha a kért hozzáférés műszakilag lehetetlen, vagy ha műszaki szempontból befolyásolhatja a platform teljesítményét, vagy ellentétes lehet annak gazdasági modelljével vagy céljával. Önmagában az a körülmény, hogy az említett platformhoz való hozzáférés biztosítása érdekében az erőfölényben lévő vállalkozásnak – hozzájárulásának megadása mellett – ki kell fejlesztenie egy szoftversablont a hozzáférést kérő szereplő sajátos igényeit figyelembe véve, nem igazolhatja a hozzáférés megtagadását, feltéve, hogy megfelelő időkeret áll rendelkezésre e fejlesztéshez, és hogy az erőfölényben lévő vállalkozás megfelelő díjazásban részesül e fejlesztés ellenében. Az erőfölényben lévő vállalkozás a hozzáférést kérő szereplő kérésére mindkét elemet köteles közölni e szereplővel.
4)
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdést illeti, az EUMSZ 102. cikket a következőképpen kell értelmezni:
e rendelkezés önmagában nem képezheti alapját a valamely platformhoz való hozzáférés iránti kérelmek vizsgálatára vonatkozó objektív kritériumok előzetes meghatározására vonatkozó kötelezettségnek. E kritériumok hiánya csak több, egyidejűleg előadott kérelem esetén jelenthet olyan elemet, amelyet figyelembe kell venni azon magatartás visszaélésszerű jellegének értékelése során, amellyel az erőfölényben lévő vállalkozást vádolják, amennyiben az a hozzáférés biztosítása tekintetében túlzott késedelemhez vagy a kérelmeiket egyidejűleg előadó kérelmezők között hátrányosan megkülönböztető bánásmódhoz vezet.
5)
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett ötödik kérdést illeti, az EUMSZ 102. cikket a következőképpen kell értelmezni:
amennyiben az erőfölényben lévő vállalkozás megtagadja az alapügyben szóban forgóhoz hasonló platformhoz való hozzáférést, a versenyhatóságnak nem kell kimerítően meghatároznia az uniós versenyjog alkalmazásában az érintett piac meghatározásáról szóló bizottsági közlemény (C/2024/1645) alapján azt a piacot, amelyen a hozzáférés megtagadása versenyellenes hatásokkal járhat. Elegendő, ha a versenyhatóság bizonyítja, hogy a szóban forgó magatartás alkalmas volt arra, hogy versenyellenes hatásokat váltson ki egymással versenyben álló termékek vagy szolgáltatások tekintetében.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	A Google Italy Srl a Google LLC olasz leányvállalata, a Google LLC pedig az Alphabet Inc.‑hez tartozik. Az egyszerűség kedvéért e három vállalkozásra, amelyek az alapeljárás felperesei, a továbbiakban együtt „Google”‑ként hivatkozom.
(
3
)	Verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság, Olaszország (a továbbiakban: verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság).
(
4
)	A továbbiakban: Enel X.
(
5
)	1998. november 26‑iBronner ítélet (C‑7/97, a továbbiakban: Bronner ítélet vagy Bronner feltételek, EU:C:1998:569).
(
6
)	A digitális ágazat vonatkozásában a versengő és tisztességes piacokról, valamint az (EU) 2019/1937 és az (EU) 2020/1828 irányelv módosításáról szóló, 2022. szeptember 14‑i (EU) 2022/1925 európai parlamenti és tanácsi rendelet (digitális piacokról szóló jogszabály) (HL 2022. L 265., 1. o.).
(
7
)	Lásd többek között: 2007. szeptember 17‑iMicrosoft kontra Bizottság ítélet (T‑201/04, a továbbiakban: Microsoft ítélet, EU:T:2007:289).
(
8
)	2021. március 25‑iSlovak Telekom kontra Bizottság ítélet (C‑165/19 P, a továbbiakban: Slovak Telekom ítélet, EU:C:2021:239, 40. pont).
(
9
)	Az üzletkötés megtagadása jogi és gazdasági okainak átfogó magyarázata céljából lásd: O’Donoghue, R. KC, és Padilla, J., The Law and Economics of Article 102 TFEU, Bloomsbury, 2020, 509. és azt követő oldalak.
(
10
)	Bronner ítélet, 41. pont. Lásd még: 2004. április 29‑iIMS Health ítélet (C‑418/01, EU:C:2004:257); 2011. február 17‑iTeliaSonera Sverige ítélet (C‑52/09, EU:C:2011:83); 2014. július 10‑iTelefónica és Telefónica de España kontra Bizottság ítélet (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062); Slovak Telekom ítélet; 2021. március 25‑iDeutsche Telekom kontra Bizottság ítélet (C‑152/19 P, EU:C:2021:238); 2022. május 12‑iServizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379); 2023. január 12‑iLietuvos geležinkeliai kontra Bizottság ítélet (C‑42/21 P, a továbbiakban: Baltic Rail ítélet, EU:C:2023:12).
(
11
)	Az ismertetett első és második feltételt néha fordított sorrendben említik.
(
12
)	Jacobs főtanácsnok Bronner ügyre vonatkozó indítványa (C‑7/97, EU:C:1998:264).
(
13
)	Lásd többek között: Whish, R., és Bailey, D., Competition Law, 10. kiadás, Oxford University Press, 2021, 772. és 773. o.
(
14
)	Jacobs főtanácsnok Bronner ügyre vonatkozó indítványa (C‑7/97, EU:C:1998:264, 56. pont).
(
15
)	Ugyanott (57. és 62. pont).
(
16
)	Ugyanott (61. pont).
(
17
)	Slovak Telekom ítélet (46. pont).
(
18
)	Ugyanott (47. pont).
(
19
)	Lásd ebben az értelemben: Baltic Rail ítélet (86. pont). Lásd még: 2021. november 10‑iGoogle és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (T‑612/17, EU:T:2021:763, 217. pont).
(
20
)	Ugyanott.
(
21
)	Lásd: Kokott főtanácsnok Google és Alphabet kontra Bizottság ügyre vonatkozó indítványa (C‑48/22 P, EU:C:2024:14). A jelen indítvány megszövegezése idején még nem született ítélet ezen ügyben.
(
22
)	Ugyanott (83. és azt követő pontok).
(
23
)	Slovak Telekom ítélet, 45. pont.
(
24
)	Baltic Rail ítélet, 80. pont.
(
25
)	Ugyanott (80. és 82. pont).
(
26
)	E megközelítés kritikai elemzése céljából lásd többek között: O’Donoghue, R. KC, és Padilla, J., i. m., 585. o.; Muscat, A., „Testing for abusive refusals to supply in EU competition law: Past, present and future”, European Competition Law Review, 42(5), 2021, 256–268. o.
(
27
)	Lásd különösen az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdést, amely a „valamely digitális platform felett ellenőrzést gyakorló, erőfölényben lévő vállalkozás” kifejezést használja. Lásd még az „Android Auto” fogalmának a Google által a https://source.android.com/docs/automotive/start/what_automotive weboldalon adott meghatározását, amely „platformként” jellemzi azt.
(
28
)	Shier, G., és Byrne T., „Economic principles”, in: Wiggers, M., Struijlaart, R., és Dibbits, J. (szerk.), Digital Competition Law in Europe, Kluwer Law International, 2023, 17. o.
(
29
)	Lásd e tekintetben az Android Auto minőségi irányelveit, amelyeket az e termékkel dolgozó alkalmazásfejlesztőknek követniük kell; elérhető a következő internetcímen: https://transparency.google/our-policies/product-terms/android-auto/.
(
30
)	Lásd még: „Building an ecosystem” („Ökoszisztémát építünk”), elérhető a következő internetcímen: https://developer.android.com/cars.
(
31
)	Lásd: Mens, T., De Roover, C., és Cleve, A. (szerk.), Software Ecosystems: Tooling and Analytics, Springer, 2023, 6. o.
(
32
)	Lásd a Google arra irányuló célját, hogy javítsa a felhasználói élményt, és segítse a fejlesztőket abban, hogy az Android Auto révén több gépkocsivezetőt érjenek el autós alkalmazásokkal; elérhető a következő internetcímen: https://android-developers.googleblog.com/2020/08/android-for-cars.html#:~:text=We%20launched%20Android%20Auto%20for_cars%20in%20the%20coming%20months.
(
33
)	Lásd: Andreangeli, A., „Case note on T‑201/04, Microsoft v Commission, Judgment of 17 September 2007”, Common Market Law Review, 45. kötet, 3. sz., 2008, 863. o.; O’Donoghue, R. KC, és Padilla, J., i. m., 534. és 535. o.
(
34
)	Microsoft ítélet, 647. és 648. pont.
(
35
)	Lásd a jelen indítvány 30. és 31. pontját.
(
36
)	Lásd e tekintetben: Kokott főtanácsnok Google és Alphabet kontra Bizottság ügyre vonatkozó indítványa (C‑48/22 P, EU:C:2024:14, 89. pont).
(
37
)	A Google által a kérdést előterjesztő bíróság előtt felhozott – az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban ismertetett – egyik fő érv szerint az Android Auto nem áll tényleges versenyben a JuicePass‑hoz hasonló alkalmazással, ami azt jelenti, hogy a hozzáférés biztosításának megtagadása semmiképpen nem vezethet versenyellenes kiszorító hatások megállapításához. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés mindazonáltal nem erre a kérdésre vonatkozik, hanem arra, hogy kizárható‑e versenyellenes hatások bekövetkezése a kérdésben ismertetett körülmények fennállása esetén. Ezért véleményem szerint a Google érveivel nem a Bíróságnak kell foglalkoznia, hanem a kérdést előterjesztő bíróságnak kell érdemben elbírálnia azokat.
(
38
)	2022. május 12‑iServizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379).
(
39
)	Ugyanott (44. pont).
(
40
)	Ugyanott (53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2023. január 19‑iUnilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 41. pont).
(
41
)	Ugyanott (56. és 72. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
42
)	Lásd ebben az értelemben: 2011. február 17‑iTeliaSonera Sverige ítélet (C‑52/09, EU:C:2011:83, 64. pont).
(
43
)	Lásd: Jacobs főtanácsnok Syfait és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑53/03, EU:C:2004:673, 71. és 72. pont).
(
44
)	2012. március 27‑iPost Danmark ítélet (C‑209/10, EU:C:2012:172, 40. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Lásd még: „Iránymutatás az [EUMSZ 102. cikknek] az erőfölényben lévő vállalkozások versenykorlátozó visszaélő magatartására történő alkalmazásával kapcsolatos bizottsági jogérvényesítési prioritásokról” című bizottsági közlemény (HL 2009. C 45., 7. o.; a továbbiakban: bizottsági iránymutatás; 28–31. pont).
(
45
)	Kritikai elemzés céljából lásd: Castillo de la Torre, F., és Gippini‑Fournier, E., Evidence, Proof and Judicial Review in EU Competition Law, Edward Elgar Publishing, 2024, 243–247. o.
(
46
)	Lásd: 2012. március 27‑iPost Danmark ítélet (C‑209/10, EU:C:2012:172, 41. pont). Az említett ítéletet alapján objektív indok lehet az is, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás magatartása olyan jelentős hatékonyságnövekedést idéz elő, amely ellensúlyozza a fogyasztókra gyakorolt versenyellenes hatásokat. Az alapügy kérdést előterjesztő bíróság általi bemutatására tekintettel mindazonáltal ilyen indok nem merül fel a jelen esetben.
(
47
)	Lásd: Whish, R., és Bailey, D., i. m., 220. o.; van der Vijver, T., „Article 102 TFEU: How to claim the application of objective justifications in the case of prima facie dominance abuses?”Journal of European Competition Law & Practice, 4. kötet, 2. kiadás, Oxford University Press, 2013, 121–133. o. Lásd még: bizottsági iránymutatás, 28. pont.
(
48
)	Lásd a jelen indítvány 5. pontját.
(
49
)	Lásd ebben az értelemben: 2019. szeptember 5‑iRegards Photographiques ítélet (C‑145/18, EU:C:2019:668, 43. pont); 2017. november 9‑iAZ ítélet (C‑499/16, EU:C:2017:846, 24. pont).
(
50
)	Jogtudósok megjegyzik, hogy a Bizottság döntéshozatali gyakorlata és a Bíróság ítélkezési gyakorlata szigorú megközelítést alkalmaz az objektív indokolás tekintetében. Lásd: O’Donoghue, R. KC, és Padilla, J., i. m., 658. o.
(
51
)	Lásd ebben az értelemben: 1994. október 6‑iTetra Pak kontra Bizottság ítélet (T‑83/91, EU:T:1994:246, 138. pont), amelyet fellebbezés alapján helybenhagyott az 1996. november 14‑iTetra Pak kontra Bizottság ítélet (C‑333/94 P, EU:C:1996:436, 37. pont).
(
52
)	Lásd ebben az értelemben: 2012. március 27‑iPost Danmark ítélet (C‑209/10, EU:C:2012:172, 42. pont). Lásd még: Microsoft ítélet (688. pont).
(
53
)	Lásd ebben az értelemben: 2020. január 30‑iGenerics (UK) és társai ítélet (C‑307/18, EU:C:2020:52, 166. pont). Lásd még: Microsoft ítélet (698. pont); 2022. szeptember 14‑iGoogle és Alphabet kontra Bizottság (Google Android) ítélet (T‑604/18, EU:T:2022:541, 616. pont).
(
54
)	Lásd e tekintetben: Whish, R., és Bailey, D., i. m., 223. o.
(
55
)	Microsoft ítélet (688. pont).
(
56
)	Lásd e tekintetben a 2009. szeptember 9‑iClearstream kontra Bizottság ítéletet (T‑301/04, EU:T:2009:317, 106. pont), amelyben az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy önmagában az a körülmény, hogy a számítógépes rendszerekben eszközölt jelentős módosítások, alapos előkészületek és számos tesztsorozat volt szükséges az erőfölényben lévő vállalkozás számára a hozzáférés engedélyezéséhez, nem igazolja a hozzáférés biztosításával való kétéves késlekedést.
(
57
)	Bár a kérdést előterjesztő bíróság által kifejezett kétségek nem kifejezetten arra vonatkoznak, hogy miként kell kiszámítani egy sablon kifejlesztésének költségeit, fontos szem előtt tartani, hogy a költségeknek szigorúan a sablon szükségességét igazoló okokhoz és a sablon kifejlesztéséhez szükséges időhöz kell kapcsolódniuk. Egyéb tényezők, mint például egy sablon egyedi kérés alapján, nem pedig az alkalmazások valamely általános kategóriájára történő kifejlesztése, szintén hatással lehetnek a hozzáférést kérő vállalkozás által fizetendő díjazásra. Végül figyelembe kell venni azt az előnyt, amelyhez az erőfölényben lévő vállalkozás az új sablon és így az új kompatibilis alkalmazások platformjára történő bevezetése révén juthat.
(
58
)	Lásd többek között: 2017. szeptember 6‑iIntel kontra Bizottság ítélet (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 135. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
59
)	Microsoft ítélet (335. pont).
(
60
)	2004. április 29‑iIMS Health ítélet (C‑418/01, EU:C:2004:257, 44. pont).
(
61
)	Lásd ebben az értelemben: 2004. április 29‑iIMS Health ítélet (C‑418/01, EU:C:2004:257, 45. pont).
(
62
)	Lásd jelenleg: az uniós versenyjog alkalmazásában az érintett piac meghatározásáról szóló bizottsági közlemény (C/2024/1645) (a továbbiakban: az érintett piac meghatározásáról szóló bizottsági közlemény).