A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (kilencedik tanács)
2024. október 16.(*)
„ Választottbírósági kikötés – Kutatás és technológiafejlesztés – »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram (2014 – 2020) – Támogatási megállapodás – Megsemmisítés iránti kereset – Terhelési értesítő – A nem elszámolhatónak minősített költségeket elutasító és a garanciaalapba befizetett hozzájárulás visszatérítését elrendelő levél – Keresettel nem megtámadható jogi aktusok – Tisztán szerződéses keretbe illeszkedő, e kerettől elválaszthatatlan jogi aktusok – Elfogadhatatlanság – A kereset átminősítése – Indokolási kötelezettség – Elszámolható költségek – Arányosság ”
A T‑654/20. sz. ügyben,
a Silex Ipari Automatizálási Zrt. (Silex Zrt.) (székhelye: Budapest [Magyarország], képviseli: Baratta Á. ügyvéd)
felperes
az Európai Innovációs Tanács és Kkv‑ügyi Végrehajtó Ügynökség (EISMEA) (képviselik: Somlai T., A. Galea és F. Couplan, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: A. Duron ügyvéd)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (kilencedik tanács),
tagjai: L. Truchot elnök, M. Sampol Pucurull és T. Perišin (előadó) bírák,
hivatalvezető: Juhász‑Tóth A. tanácsos,
tekintettel a 2021. szeptember 14‑i Silex kontra Bizottság és
Eismea végzésre (T‑654/20, nem tették közzé, EU:T:2021:596),
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2023. február 15‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet
1        A felperes, a Silex Ipari Automatizálási Zrt. (Silex Zrt.) az EUMSZ 263. cikken és másodlagosan az EUMSZ 272. cikken alapuló keresetében először is a Kkv‑ügyi Végrehajtó Ügynökség (EASME) által a „739280 – Electric axle for commercial vehicles – ELECTRIC_AXLE” támogatási megállapodás (a továbbiakban: támogatási megállapodás) keretében kibocsátott 55 454,44 euró összegű, 3242009492. sz. terhelési értesítő (a továbbiakban: megtámadott terhelési értesítő) megsemmisítését kéri, másodszor pedig a 2020. augusztus 18‑i Ares (2020) 4309529. sz. levél (a továbbiakban: megtámadott levél) megsemmisítését, amelyben az EASME egyrészt úgy határozott, hogy visszatérítteti a garanciaalaphoz való, 48 238,75 euró összegű hozzájárulását, és másrészt 210 423,11 euró összegű közvetlen személyi jellegű költséget és 52 605,78 euró összegű közvetett költséget nem elszámolhatónak minősített.
I.      A jogvita előzményei
2        A felperes a magyar jog szerint működő vállalkozás, amely haszongépjárművekhez fejleszt és gyárt vezérléseket.
3        Az EASME‑t, amely 2021. április 1‑jétől az Európai Innovációs Tanács és Kkv‑ügyi Végrehajtó Ügynökség (Eismea) lett, a közösségi programok igazgatásában bizonyos feladatokkal megbízott végrehajtó hivatalokra vonatkozó alapszabály megállapításáról szóló, 2002. december 19‑i 58/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 235. o.) 3. cikkének (1) bekezdése alapján 2014. január 1‑jétől a 2004/20/EK és a 2007/372/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 2013/771/EU bizottsági végrehajtási határozat (HL 2013. L 341., 73. o.) hozta létre. Az 58/2003 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése értelmében ezen ügynökség jogi személyiséggel rendelkezik.
4        A felperes a „Horizont 2020” kutatási és innovációs keretprogram (2014–2020) létrehozásáról és az 1982/2006/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11‑i 1291/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 104. o.) 22. cikkének (2) bekezdése alapján közzétett pályázati felhívásra 2016. június 15‑én pályázatot nyújtott be az EASME‑hez a kis‑ és középvállalkozások (kkv‑k) innovációs támogatási eszközének 2. szakasza alapján, amely a kutatásra és fejlesztésre, a tesztelésre és az első kereskedelmi alkalmazásra irányul.
5        E pályázat a 12–13 tonna össztömegű közúti haszonjárművekhez tervezett, olyan – elektromos futóműnek nevezett – integrált elektromos hajtáslánc kifejlesztésére vonatkozott, amely egy mechanikus futóművet tartalmaz elektromos motorokkal, hajtásokkal és futóművezérléssel.
6        2016. július 22‑én az EASME tájékoztatta a felperest, hogy elfogadták a pályázatát, és felhívta, hogy vegyen részt a támogatási megállapodást előkészítő üléseken e megállapodás aláírása érdekében.
7        2016. október 20‑án és 21‑én a felperes és az EASME megkötötte az elektromos autóbuszokhoz szükséges elektromos futómű
prototípusának kifejlesztésére vonatkozóan az Európai Unió által nyújtott finanszírozás célját szolgáló támogatási megállapodást.
8        A támogatási megállapodás 5.1. és 5.2. cikke szerint a felperesnek 964 775 euró maximális összegű támogatást ítéltek oda, amely a projekttevékenység elszámolható költségeinek 70%‑os megtérítése előírásának felelt meg. E költségek becsült összege 1 378 250 eurót tett ki.
9        A támogatási megállapodás a projekt végrehajtását hét munkacsomagra (Work packages [WP]), tizenhárom célkitűzésre (Deliverables [D]) és kilenc mérföldkőre (Milestones [MS]) tagolta.
10      A támogatási megállapodás 21.2. cikke szerint az előfinanszírozás célja annak biztosítása, hogy a kedvezményezett induló forrásban részesüljön, és e forrás összege a támogatás egyenlegének kifizetéséig az Unió tulajdonában maradjon. A támogatási szerződés 21.4. cikke ezenfelül úgy rendelkezett, hogy az egyenleg összege a felperes által a projekttevékenység végrehajtása érdekében kifizetett elszámolható költségek fennmaradó részének megtérítését biztosítja. Ha azonban a korábbi kifizetések teljes összege magasabb a támogatás végső összegénél, az egyenleg kifizetésének visszatérítés formájában kell történnie. Az egyenleget tehát az EASME‑nek úgy kellett kiszámítania, hogy a támogatás végső összegéből levonja az előfinanszírozásnak és a már folyósított esetleges időközi kifizetéseknek a teljes összegét.
11      Ezenkívül a fenti 10. pontban említett kikötésekből az következik, hogy az előfinanszírozásnak a támogatás maximális összege 5%‑ának megfelelő részét a „Horizont 2020” kutatási és innovációs keretprogram (2014–2020) részvételi és terjesztési szabályainak megállapításáról, valamint az 1906/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11‑i 1290/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 81. o.) 38. cikkének és 39. cikke (2) bekezdésének megfelelően egy garanciaalapba kellett utalni. A támogatás egyenlegének kifizetése időpontjában, amennyiben ez utóbbi pozitív, a garanciaalaphoz rendelt összeget fel kellett szabadítani és azt ki kellett fizetni a kedvezményezettnek. Ha azonban az egyenleg negatív, azt le kellett vonni a garanciaalaphoz rendelt összegből. Abban az esetben, ha az egyenleg a garanciaalapba rendelt összegből való levonást követően továbbra is negatív, az egyenleg fennmaradó összegét vissza kellett téríttetni.
12      A 24 hónap tartamú projekttevékenység megkezdésének időpontjaként 2016. november 1‑jét jelölték meg.
13      2016. november 2‑án a felperes előfinanszírozás címén 434 148,76 euróban részesült a 2016. november 1. és 2017. október 31. közötti időszakra vonatkozóan, 48 238,75 eurót pedig – amely a támogatás maximális összege 5%‑ának felelt meg – a támogatási megállapodás 21.2. cikkével összhangban a garanciaalapba utaltak.
14      A felperes a 2016. november 1. és 2017. október 31. közötti időszak tekintetében 2017. november 20‑án benyújtotta az EASME‑nek az első időszakos jelentést (a továbbiakban: első időszakos jelentés) annak érdekében, hogy a támogatás második része a 2017. november 1. és 2018. október 31. közötti időszakra vonatkozóan kifizetésre kerüljön.
15      Az EASME a 2017. december 22‑i levelében elutasította az első időszakos jelentést, és jelezte a felperesnek, hogy azt felül kell vizsgálni. Az EASME a műszaki vonatkozást érintően egy rövid távú végrehajtási terv kidolgozását kérte, olyan javasolt korrekciós intézkedések listájával, amelyek célja a projektnek az eredeti célkitűzésekkel összhangban álló megvalósítása azon eltéréseket és késedelmeket is figyelembe véve, amelyeket a végrehajtása során állapítottak meg. A pénzügyi vonatkozásokat illetően az EASME arra hívta fel a felperest, hogy adjon további magyarázatot a közvetlen személyi jellegű költségek elszámolhatóságát illetően. Végezetül az EASME a támogatási megállapodás 47.1. cikke alapján felfüggesztette a támogatásnak a projekt végrehajtásának második évére vonatkozóan esedékes részének kifizetésére vonatkozó köztes határidőt, amelynek a támogatási megállapodás 21.3. cikke értelmében 2018. február 20‑án kellett volna lejárnia.
16      A felperes 2018. január 18‑án benyújtotta az első időszakos jelentés felülvizsgált változatát, majd 2018. január 22‑én a támogatási megállapodás – többek között a köztes határidők – módosítására irányuló javaslatát, kifejtve, hogy e módosítás nincs hatással sem a 2018. október 31‑i végső határidőre, sem az elkülönített költségvetésre, és az elektromos futómű műszaki jellemzőire sem
(a továbbiakban: első módosítási javaslat).
17      Az EASME 2018. február 21‑én elfogadta az első ellenőrzési jelentést (a továbbiakban: első ellenőrzési jelentés), amelyben elutasította az első időszakos jelentés felülvizsgált változatát.
18      2018. március 12‑i levelében az EASME arról tájékoztatta a felperest, hogy a támogatási megállapodás 42. cikke alapján úgy határozott, hogy a 2016. november 1. és 2017. október 31. közötti időszakra vonatkozóan bejelentett költségeket nem elszámolható költségekként elutasítja, így nem teljesíti a támogatás azon részének időközi kifizetését, amely a projekt végrehajtásának második évére vonatkozóan jár.
19      Az EASME projektfelelőse a 2018. március 15‑i levelében közölte a felperessel, hogy 2018. március 28‑án az ezen ügynökség által megbízott szakértő (a továbbiakban: első értékelő szakértő) helyszíni vizsgálatára kerül sor a felperes helyiségeiben annak érdekében, hogy a támogatási megállapodás 22.1.2. cikke alapján a projekt végrehajtását ellenőrizzék.
20      2018. március 28‑án az első értékelő szakértő a projektfelelőssel együtt vizsgálatot végzett a felperes helyiségeiben.
21      2018. április 25‑i levelében az EASME megküldte a felperesnek az első értékelő szakértő és a projektfelelős vizsgálatát követően készült ellenőrzési jelentését, megerősítve azon álláspontját, amely szerint a projekt nem valósította meg a célkitűzéseket, nem teljesítette a megállapodás szerinti mérföldköveket, és súlyos késedelem következett be annak végrehajtása tekintetében (a továbbiakban: második ellenőrzési jelentés).
22      A felperes a 2018. május 25‑i levelében megküldte a második ellenőrzési jelentésre vonatkozó írásbeli észrevételeit, és az első értékelő szakértő megállapításai közül egyeseket vitatott.
23      2018. június 15‑i levelében az EASME értesítette a felperest arról, hogy a támogatási megállapodást annak 50.3. cikke alapján fel kívánja mondani azzal az indokkal, hogy a projekt nem valósította meg a célkitűzéseket, nem teljesítette a megállapodás szerinti mérföldköveket, és súlyosan megkésett.
24      E levelet követően a felperes megbízott egy szakértőt azzal, hogy adjon szakvéleményt a projekt állásáról és annak várható befejezéséről. E szakvéleményt 2018. július 9‑én fogadták el (a továbbiakban: 2018. július 9‑i szakvélemény), és azt 2018. július 14‑én továbbították az EASME‑nek, a felperes által a projekt aktuális állásáról készített jelentés kíséretében.
25      2018. szeptember 19‑i levelében a felperes a támogatási megállapodás módosítására vonatkozóan benyújtott egy második javaslatot, amely a projekt időtartamának 24 hónapról 29 hónapra történő meghosszabbítására, valamint a jelentések benyújtására vonatkozó egyes határidők módosítására irányult (a továbbiakban: második módosítási javaslat).
26      Az EASME a 2018. október 8‑i – magyarázó érveléssel kísért – levelében a támogatási megállapodás 50.3. cikke alapján felmondta az említett megállapodást, amelynek eredetileg 2018. október 31‑én kellett volna lejárnia.
27      2018. december 6‑án a felperes annak érdekében, hogy a támogatásnak a projekt végrehajtásának második évére vonatkozóan járó részét, valamint a támogatás egyenlegét kifizessék a számára, megküldte az EASME‑nek a támogatási megállapodás 20.4. cikkében előírt végleges beszámoló első változatát, amely többek között a teljesített szakaszok, valamint a megvalósított célkitűzések ismertetését tartalmazta (a továbbiakban: végleges beszámoló).
28      2018. december 10‑én az EASME tájékoztatta a felperest, hogy új szakértőt (a továbbiakban: második értékelő szakértő) jelölnek ki a projekt folyamatban lévő tevékenységeinek újabb vizsgálatára, amire a felperes 2018. december 13‑án kedvező választ adott.
29      2019. március 6‑án az EASME megküldte a felperesnek a harmadik ellenőrzési jelentést, amelynek értelmében a projekt nem valósította meg a célkitűzéseket, nem teljesítette a megállapodás szerinti mérföldköveket, és súlyos késedelem következett be annak végrehajtása tekintetében (a továbbiakban: harmadik ellenőrzési jelentés). Azonkívül, hogy a projekt bizonyos szakaszait késedelmesen hajtották végre, e jelentésből az is kiderült, hogy számos adat és információ hiányzik, így a projektet nem a szerződéses kötelezettségeknek megfelelően valósították meg.
30      2019. március 29‑én a felperes benyújtotta a végleges beszámoló új változatát a harmadik ellenőrzési jelentésben szereplő észrevételek megcáfolása céljából.
31      2019. április 10‑i levelében az EASME megküldte a harmadik ellenőrzési jelentés új változatát.
32      A felperes a 2019. május 10‑i levelében az EASME részére dokumentumot küldött „Az értékelésre vonatkozó észrevételek” címmel, amelyben azt kifogásolta, hogy a harmadik ellenőrzési jelentésnek a fenti 31. pontban említett új változatában az EASME nem vette figyelembe a 2019. március 29‑én megküldött információkat.
33      Az EASME a 2019. június 5‑i levelében tájékoztatta a felperest, hogy a támogatási megállapodás 47. cikke alapján felfüggeszti a támogatásnak a projekt végrehajtásának második évére vonatkozóan járó részének és a támogatás egyenlegének a kifizetését, és különböző pénzügyi dokumentumok, valamint a közvetlen személyi jellegű költségekre és bizonyos közvetett költségekre vonatkozó további információk szolgáltatását kérte.
34      2019. július 31‑i levelében az EASME megerősítette, hogy a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változatát a felperes által benyújtott észrevételek ellenére fenntartja.
35      2020. február 20‑i levelében a felperes benyújtotta a végleges beszámoló utolsó változatát azt követően, hogy az első változatot 2018. december 6‑án, a másodikat 2019. január 18‑án, a harmadikat pedig 2019. március 29‑én megküldte.
36      Az EASME a 2020. március 6‑i előzetes tájékoztató levelében megküldte a felperesnek a „Végleges pénzügyi elszámolás” című dokumentumot, és közölte vele, hogy egyrészt 55 454,44 EUR összeg vonatkozásában beszedési eljárást indít, másrészt pedig a garanciaalapból történő közvetlen levonással 48 238,75 euró összeget kíván visszatéríttetni.
37      2020. június 2‑án megküldött levelében a felperes előterjesztette a 2020. március 6‑i előzetes tájékoztató levélre vonatkozó észrevételeit.
38      A megtámadott levélben az EASME úgy határozott, hogy a garanciaalapból történő közvetlen levonás útján 48 238,75 euró összeget visszatéríttet, és a felperesnek megküldte a megtámadott terhelési értesítőt, amely a visszatérítendő 55 454,44 euró összegre vonatkozott.
II.    A felek kérelmei
39      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        semmisítse meg a megtámadott terhelési értesítőt, amelyben az EASME a felperest 55 454,44 euró visszatérítésére kötelezte;
–        semmisítse meg a megtámadott levelet annyiban, amennyiben az EASME úgy határozott, hogy a garanciaalaphoz való, 48 238,75 euró összegű hozzájárulását visszatérítteti;
–        semmisítse meg a megtámadott levelet annyiban, amennyiben az EASME a felperes közvetlen személyi jellegű költségeit 210 423,11 euró összegben, a közvetett költségeit pedig 52 605,78 euró összegben nem elszámolhatónak minősítette;
–        az Eismeát és a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
40      Válaszában a felperes másodlagosan azt kéri, hogy a Törvényszék, amennyiben a keresetet az EUMSZ 263. cikk alapján
elfogadhatatlannak találja, az EUMSZ 272. cikk alapján:
–        állapítsa meg, hogy az EASME a megtámadott terhelési értesítőben megalapozatlanul rendelte el 55 454,44 euró visszafizetését;
–        állapítsa meg, hogy az EASME a megtámadott levélben megalapozatlanul határozott úgy, hogy 48 238,75 eurót a garanciaalaphoz való hozzájárulás felszabadítása útján visszatéríttet;
–        állapítsa meg, hogy az EASME a megtámadott terhelési értesítővel együtt megküldött végleges pénzügyi elszámolásban megalapozatlanul minősítette nem elszámolhatónak a felperes 210 423,11 euró összegű közvetlen személyi költségét és 52 605,78 euró összegű közvetett költségét;
–        állapítsa meg, hogy az EASME megalapozatlanul döntött a támogatási megállapodás idő előtti felmondásáról;
–        állapítsa meg, hogy az EASME megalapozatlanul döntött a támogatás felfüggesztéséről, és ezért a felperes jogosult a támogatási megállapodás szerinti teljes támogatási összegre;
–        az Eismeát és a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére, vagy amennyiben nem ad helyt a keresetnek, az Eismea eljárásának megállapított anomáliáira tekintettel ezen ügynökséget kötelezze a saját költségein kívül a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
41      Az Eismea azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        az EUMSZ 263. cikk alapján nyilvánítsa a keresetet elfogadhatatlannak;
–        utasítsa el a felperes által az EUMSZ 272. cikk alapján benyújtott átminősítési kérelmet;
–        másodlagosan nyilvánítsa a keresetet az EUMSZ 263. cikk vagy az EUMSZ 272. cikk alapján megalapozatlannak;
–        a felperest kötelezze a költségek viselésére.
III. A jogkérdésről
A.      Az EUMSZ 263. cikk alapján előterjesztett kérelmek elfogadhatóságáról
42      Az Eismea külön beadványban elfogadhatatlansági kifogást terjesztett elő, és lényegében azt állítja, hogy a jelen kereset az EUMSZ 263. cikken alapuló részében elfogadhatatlan, mivel egyrészt a megtámadott terhelési értesítőnek, amely az alapügyben 55 454,44 euró megfizetését írja elő, és másrészt a megtámadott levélnek, amely e terhelési értesítőt közli, olyan követelés behajtása a kontextusa, amely a támogatási megállapodás rendelkezésein alapul. E tekintetben az Eismea azzal érvel, hogy az intézmények által hozott,
tisztán szerződéses keretbe illeszkedő, e kerettől elválaszthatatlan jogi aktusok a jellegükből adódóan nem tartoznak azon jogi aktusok közé, amelyek az EUMSZ 263. cikk alapján megsemmisíthetők.
43      Az Eismea álláspontja szerint az EUMSZ 263. cikken alapuló kereset csak akkor lehetséges, ha a megtámadott jogi aktus olyan kötelező joghatásokat idéz elő, amelyek kívül esnek a felek közötti szerződéses jogviszonyon, és amelyek a szerződő intézményre, mint közigazgatási hatóságra ruházott közhatalmi jogkörök gyakorlását érintik. Márpedig az Eismea rámutat arra, hogy az ügyiratok egyik eleme alapján sem lehet arra következtetni, hogy ilyen jogköreit gyakorolva járt volna el.
44      A felperes vitatja az Eismea állításait.
45      Az ítélkezési gyakorlat szerint a felperes és valamely uniós intézmény, szerv vagy hivatal közötti szerződés esetén az EUMSZ 263. cikk alapján csak akkor lehet az uniós bíróságnál keresetet előterjeszteni, ha a megtámadott jogi aktus olyan kötelező joghatások kiváltására irányul, amelyek kívül esnek a felek közötti szerződéses viszonyon, és amelyek a szerződő intézményre – mint közigazgatási hatóságra – ruházott közhatalmi jogkörök gyakorlásával járnak (2020. július 16‑i ADR Center kontra Bizottság ítélet, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 65. pont).
46      Ezenkívül a Bíróság kifejtette, hogy az olyan terhelési értesítés vagy felszólítás, amelynek tárgya valamely követelésnek az érintett támogatási szerződés alapján történő behajtása, és amely csupán az esedékesség időpontjának, valamint az abban megállapított követelés megfizetése feltételeinek a közlését tartalmazza, önmagában nem tekinthető végrehajtható okiratnak, még ha úgy is említi meg az EUMSZ 299. cikk szerinti végrehajtást, mint a Bizottságot egyebek mellett, arra az esetre megillető lehetőséget, ha az adós az előírt esedékességi időpontban nem teljesít (2020. július 16‑i ADR Center kontra Bizottság ítélet, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 66. pont).
47      Ebből következik, hogy az ilyen terhelési értesítés vagy felszólítás nem vált ki olyan joghatásokat, amelyek közhatalmi jogkörök gyakorlásából erednek, hanem éppen ellenkezőleg, azt a felperes és az érintett uniós intézmény, szerv vagy hivatal között fennálló szerződéses viszonytól elválaszthatatlannak kell tekinteni.
48      Ezen ítélkezési gyakorlat fényében kell tehát megvizsgálni, hogy a megtámadott terhelési értesítő és a megtámadott levél (a továbbiakban együttesen: megtámadott jogi aktusok) azon jogi aktusok közé tartoznak‑e, amelyeket az uniós bíróság az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján megsemmisíthet, vagy ellenkezőleg, azok szerződéses jogviszonyhoz kapcsolódnak (lásd: 2012. június 14‑i Technion és Technion Research & Development Foundation kontra Bizottság végzés, T‑546/11, nem tették közzé, EU:T:2012:303, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
49      Először is, ami a megtámadott levelet illeti, a Törvényszék megállapítja, hogy az EASME közölte a felperessel, hogy a támogatási megállapodás 5.3., 21., 42. és 44. cikke alapján, valamint az e levélhez mellékelt érvlista keretében említett okok miatt fenntartja a 2020. március 6‑i előzetes tájékoztató levélben foglalt számításokat. Ez az előzetes tájékoztató levél foglalta magában egyébiránt a végleges pénzügyi elszámolást, amelyben 210 423,11 euró összegű személyi jellegű közvetlen költséget, valamint 52 605,78 euró összegű közvetett költséget nem elszámolhatónak minősítettek. E számítások alapján az EASME a megtámadott levélben közölte, hogy a felperes az eredetileg tervezett támogatás összegét meghaladó kifizetésekben részesült, és hogy az EAMSE vissza kívánja téríttetni a különbözetet egyrészt a garanciaalapba fizetett hozzájárulásnak, azaz 48 238,75 eurónak a visszatéríttetése, másrészt pedig a megtámadott terhelési értesítőnek, azaz 55 454,44 eurónak a megfizettetése útján. E tekintetben az EASME kifejtette, hogy végrehajtható határozatot fogadhat el abban az esetben, ha a felperes nem teljesíti a megtámadott terhelési értesítőben vele szemben megállapított követelést.
50      E tényezőkre tekintettel a megtámadott levél tartalma alapján megállapítható, hogy az EASME a jelen ügyben nem közhatalmi jogköreit gyakorolta, hanem a támogatási megállapodásból eredő jogokkal élt és az abból eredő kötelezettségeket hajtotta végre. E levélből ugyanis az tűnik ki, hogy a felperest a szóban forgó megállapodás alapján fennálló szerződéses kötelezettség teljesítésére hívják fel.
51      Másodszor, ami a megtámadott terhelési értesítőt illeti, amely meghatározza a támogatási megállapodás alapján visszatéríttetendő összeget és az ahhoz kapcsolódó fizetési határidőt, a fenti 45–47. pontból az következik, hogy az ilyen terhelési értesítővel szemben az EUMSZ 263. cikk alapján nem lehet érvényesen keresetet indítani az uniós bíróság előtt, mivel ezen értesítő tisztán szerződéses keretbe illeszkedik, amelytől elválaszthatatlan, és nem vált ki olyan kötelező joghatásokat, amelyek túlmutatnak a szóban forgó támogatási megállapodásból eredő joghatásokon, és amelyek az EASME‑re mint közigazgatási hatóságra ruházott közhatalmi jogkörök gyakorlásával járnak.
52      Nem ez lenne a helyzet abban az esetben, ha az EASME az EUMSZ 299. cikk alapján határozatot hozott volna (lásd ebben az értelemben: 2017. július 20‑i ADR Center kontra Bizottság ítélet, T‑644/14, EU:T:2017:533, 207. és 208. pont). A jelen ügyben azonban az EASME nem fogadott el ilyen jogi aktust, hanem a megtámadott terhelési értesítőben tájékoztatta a felperest arról, hogy az EUMSZ 299. cikk alapján végrehajtható határozat fogadható el, ha a követelt összeget az előírt határidőn belül nem fizetik ki.
53      Következésképpen a megtámadott jogi aktusok nem minősülnek az EUMSZ 263. cikken alapuló megsemmisítés iránti keresettel megtámadható jogi aktusoknak.
54      E körülmények között az EUMSZ 263. cikk alapján előterjesztett kérelmeket mint elfogadhatatlanokat el kell utasítani.
B.      Az EUMSZ 272. cikk alapján előterjesztett kérelmek elfogadhatóságáról
1.      Az első, a második és a harmadik kereseti kérelem elfogadhatóságáról
55      A felperes az Eismea által felhozott elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeiben és lényegében a válaszban arra hivatkozik, hogy abban az esetben, ha a Törvényszék a keresetet az EUMSZ 263. cikk alapján elfogadhatatlannak nyilvánítja, az előterjesztett kérelmeknek az EUMSZ 272. cikk alapján kell helyt adni.
56      Az Eismea lényegében azzal érvel, hogy a keresetnek az EUMSZ 272. cikken alapuló átminősítése kizárt, mivel a felperes által hivatkozott öt jogalap közül egyik sem vonatkozik a közöttük fennálló szerződéses jogviszonyra vonatkozó szabályok megsértésére.
57      E tekintetben, amennyiben a Törvényszékhez megsemmisítés iránti keresettel vagy kártérítési keresettel fordulnak, noha a jogvita valójában szerződéses jellegű, a Törvényszék átminősíti a keresetet, ha ezen átminősítés feltételei fennállnak (lásd: 2021. február 24‑i Universität Koblenz‑Landau kontra EACEA ítélet, T‑108/18, EU:T:2021:104, 60. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
58      A kereset átminősítése akkor lehetséges, ha a felperes kifejezett szándékával az nem ellentétes, és ha a Törvényszék eljárási szabályzatának rendelkezéseivel összhangban legalább egy olyan jogalapot felhoztak a keresetlevélben, amely a szóban forgó szerződéses jogviszonyra vonatkozó szabályok megsértésén alapul. E két feltétel kumulatív (lásd: 2021. február 24‑i Universität Koblenz‑Landau kontra EACEA ítélet, T‑108/18, EU:T:2021:104, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
59      A jelen ügyben először is meg kell állapítani, hogy a támogatási szerződés 57.2. cikke az EUMSZ 272. cikk értelmében vett választottbírósági kikötést tartalmaz, amely kizárólagos hatáskört biztosít az uniós bíróság számára a felek között felmerülő, e megállapodás érvényességére, végrehajtására vagy értelmezésére vonatkozó valamennyi jogvita elbírálására.
60      Ezenkívül meg kell állapítani, hogy az elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételekben, valamint a válaszban az EUMSZ 272. cikk alapján másodlagosan hivatkozott első, második és harmadik kereseti kérelem az EUMSZ 263. cikk alapján előterjesztett kérelmek átfogalmazásának minősül, és annak megállapítására irányul, hogy a megállapodás teljesítése keretében felmerült költségek – 210 423,11 eurós összegű közvetlen személyi jellegű költség és 52 605,78 eurós összegű közvetett költség – elszámolhatók, következésképpen a megtámadott terhelési értesítő megalapozatlan 55 454,44 eurós összeg tekintetében, valamint megalapozatlan a 48 238,75 eurós összegnek a támogatási megállapodással létrehozott garanciaalapból való visszatéríttetése is.
61      E körülmények között meg kell állapítani, hogy a Törvényszék az EUMSZ 272. cikk és a támogatási szerződés 57.2. cikkében szereplő választottbírósági kikötés értelmében hatáskörrel rendelkezik a felperes által másodlagosan előterjesztett első, második és harmadik kereseti kérelem keretében megfogalmazott kérelmek elbírálására.
62      Másodszor meg kell állapítani, hogy a fenti 58. pontban említett két feltétel teljesül. Egyrészt ugyanis a felperes az Eismea által felhozott elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeiben, valamint a válaszban kifejezetten arra kéri a Törvényszéket, hogy az EUMSZ 272. cikk alapján adjon helyt az előterjesztett kérelmeinek abban az esetben, ha a keresetet az EUMSZ 263. cikken alapuló részében elfogadhatatlannak nyilvánítaná.
63      Másrészt emlékeztetni kell arra, hogy ha a felek a szerződésükben választottbírósági kikötés útján úgy döntenek, hogy az e szerződéssel kapcsolatos jogviták elbírálását az uniós bíróság hatáskörébe utalják, e bíróság az említett szerződésben kikötött alkalmazandó jogtól függetlenül hatáskörrel rendelkezik az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) és az uniós jog általános elvei esetleges megsértésének vizsgálatára. A Bíróság továbbá kifejtette, hogy ha valamely uniós intézmény, szerv vagy hivatal szerződést teljesít, továbbra is vonatkoznak rá a Chartából és az uniós jog általános elveiből eredő kötelezettségek. Így annak eshetősége, hogy az érintett szerződésre alkalmazandó jog nem ugyanazokat a garanciákat biztosítja, mint amelyeket a Charta és az uniós jog általános elvei nyújtanak, nem mentesíti az érintett uniós intézményt, szervet vagy hivatalt azon kötelezettsége alól, hogy szerződő feleivel szemben biztosítsa az utóbbiak tiszteletben tartását (lásd ebben az értelemben: 2022. július 14‑i SGI Studio Galli Ingegneria kontra Bizottság ítélet, C‑371/21 P, nem tették közzé, EU:C:2022:566, 79. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
64      Márpedig a jelen ügyben a felperes a keresetének alátámasztása érdekében lényegében öt jogalapra hivatkozik, amelyek közül három a Charta által biztosított alapvető jogok megsértésére vonatkozik. Az első jogalap ugyanis az indokolási kötelezettség azáltal való megsértésén alapul, hogy a megtámadott jogi aktusok nem teszik lehetővé azon indokok megértését, amelyek miatt a felperes részéről a támogatási megállapodás keretében felmerült – közvetlen és közvetett – költségeket nem elszámolhatónak minősítették. A második jogalap azon alapul, hogy az EASME a támogatási megállapodás teljesítése során megsértette a megfelelő ügyintézés elvét. Végezetül, ami a negyedik jogalapot illeti, ezen utóbbi az arányosság elvének többek között az EASME azon döntésével összefüggésben való megsértésén alapul, hogy a felperes által viselt 263 028,89 euró összegű költséget nem elszámolhatónak minősítette.
65      Így meg kell állapítani, hogy a felperes az EUMSZ 272. cikken alapuló kérelmei keretében részben az uniós jognak, és különösen e jog, valamint a Charta általános elveinek a megsértésére alapított jogalapokra hivatkozik. E jogalapok a megfelelő ügyintézésnek a Charta 41. cikkében biztosított elvének, valamint az említett cikk (2) bekezdésének c) pontjában előírt indokolási kötelezettségnek a tiszteletben tartásához kapcsolódnak. A felperes ezenkívül az arányosság elvének megsértésére hivatkozik, amely az uniós jognak az EUSZ 5. cikk (4) bekezdésében és a Charta 52. cikkének (1) bekezdésében rögzített általános elvét képezi.
66      Amint az a fenti 63. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatból kitűnik, a felperes azáltal, hogy az EUMSZ 272. cikken alapuló kérelmeinek alátámasztása érdekében a Chartában rögzített elveknek és az uniós jog általános elveinek megsértésére hivatkozik, valóban olyan szabályokra utal, amelyeket az uniós intézményeknek, szerveknek vagy hivataloknak szerződéses keretek között tiszteletben kell tartania.
67      Ezenkívül, ami a harmadik és az ötödik jogalapot illeti, amelyek az EASME‑nek a felperes által bejelentett költségek elszámolhatóságára vonatkozó megállapításait érintő „nyilvánvaló értékelési hibákon” és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás követelményeinek megsértésén alapulnak, meg kell állapítani, hogy az e jogalapok jellemzéséhez megválasztott címtől függetlenül a felperes érveit úgy kell tekinteni, mint amelyek valójában szerződéses kikötések hatálya alá tartozó jogok megsértésére hivatkoznak, mivel azok az EASME‑nek a támogatási megállapodás teljesítésére, valamint az ahhoz kapcsolódó költségek kiszámítására vonatkozó elemzésének a vitatására irányulnak.
68      A fentiekből következik, hogy az EUMSZ 272. cikk alapján előterjesztett első, második és harmadik kereseti kérelem elfogadható, és az Eismea által e tekintetben felhozott elfogadhatatlansági kifogást el kell utasítani.
2.      A negyedik és ötödik kereseti kérelem elfogadhatóságáról
69      A felperes az EUMSZ 272. cikk alapján előterjesztett negyedik és ötödik kereseti kérelme keretében azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg, hogy jogellenes volt egyrészt a támogatási megállapodás idő előtti felmondása, másrészt pedig a kifizetési határidőnek, valamint a támogatás maximális összegének a felperes javára való kifizetéséhez való jognak a felfüggesztése.
70      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az eljárási szabályzat 76. cikke értelmében a felperesnek a keresetlevélben meg kell határoznia a jogvita tárgyát és a kérelmeit. Bár ugyanezen szabályzat 84. cikkének (1) bekezdése új jogalapoknak az eljárás további részében történő felhozatalát lehetővé teszi azzal a feltétellel, hogy e jogalapoknak olyan jogi és ténybeli helyzetből kell származniuk, amely az eljárás során merült fel, e rendelkezés nem értelmezhető úgy, hogy az lehetővé teszi a felperes számára, hogy új kérelmekkel forduljon az uniós bírósághoz, és ezáltal módosítsa a jogvita tárgyát vagy a kereset jellegét. Így a jogvita tárgyát vagy a kereset jellegét módosító ilyen kérelmek elfogadhatatlanok (lásd: 2019. november 7‑i Rose Vision kontra Bizottság ítélet, C‑346/18 P, nem tették közzé, EU:C:2019:939, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
71      A jelen ügyben az EUMSZ 272. cikk alapján másodlagosan előterjesztett első, második és harmadik kereseti kérelemmel ellentétben az ugyanezen az alapon, az Eismea által felhozott elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételek szakaszában, valamint a válaszban előterjesztett negyedik és ötödik kereseti kérelem nem kapcsolható a keresetlevélben előterjesztett egyik kereseti kérelemhez sem. E kérelmek tehát módosítják a kereset tárgyát.
72      Következésképpen a negyedik és ötödik kereseti kérelmet mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
C.      Az EUMSZ 272. cikk alapján előterjesztett első, második és harmadik kereseti kérelem megalapozottságáról
73      A felperes a kérelmeinek alátámasztása érdekében öt jogalapra hivatkozik, amelyek közül az elsőt az indokolási kötelezettség megsértésére, a másodikat a megfelelő ügyintézés elvének megsértésére, a harmadikat „nyilvánvaló értékelési hibákra”, a negyediket az arányosság elvének megsértésére, az ötödiket pedig a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás követelményeinek megsértésére alapítja.
74      Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszéknek, amennyiben az EUMSZ 272. cikk alapján, választottbírósági kikötés keretében jár el, a jogvitát a szerződésre alkalmazandó anyagi jog alapján kell elbírálni (lásd ebben az értelemben: 2016. február 4‑i Isotis kontra Bizottság ítélet, T‑562/13, nem tették közzé, EU:T:2016:63, 51. pont; 2019. május 20‑i Fundación Tecnalia Research & Innovation kontra REA ítélet, T‑104/18, nem tették közzé, EU:T:2019:345, 55. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), azaz, a jelen ügyben – a támogatási megállapodás 57.1 cikkével összhangban – elsődlegesen a szóban forgó támogatási megállapodás rendelkezéseire, a „Horizont 2020” keretprogramra vonatkozó uniós jogi aktusok rendelkezéseire, az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25‑i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (HL 2012. L 298., 1. o.) a jelen ügy tényállására alkalmazandó változatában foglalt rendelkezésekre, valamint az uniós jogból eredő egyéb releváns szabályokra, és másodlagosan a belga jogra tekintettel.
75      A Törvényszék álláspontja szerint elsőként a második jogalapot célszerű megvizsgálni a harmadik, az ötödik és a negyedik jogalapról történő határozathozatal előtt, végezetül pedig az első jogalap elemzésére kerül sor.
1.      A második, a megfelelő ügyintézés elvének megsértésére alapított jogalapról
76      A jelen jogalap lényegében hét részre oszlik. Az első rész tárgya az, hogy az EASME nem reagált érdemben a felperes által benyújtott műszaki dokumentumokra, és a felperes által 2019. március 29‑én megküldött észrevételek kézhezvételét követően nem fordult a felpereshez. A második rész arra vonatkozik, hogy az EASME nem válaszolt a támogatási megállapodás módosítására vonatkozóan a felperes által tett javaslatokra. A harmadik rész keretében a felperes azt kifogásolja, hogy a projekt végrehajtása szempontjából alapvető fontosságú időszak során nem volt projektfelelős. A negyedik rész az 1290/2013 rendelet 40. cikke (2) és (3) bekezdésének megsértésén alapul. Az ötödik rész tárgya az, hogy nem került sor hozzáértő személlyel való műszaki kommunikációra. A hatodik rész az EASME által az első időszakos jelentésre vonatkozó észrevételek megtételére biztosított határidő rövidségére vonatkozik. Végezetül a hetedik rész azon alapul, hogy ezen ügynökség nem tartotta tiszteletben a Horizont 2020 program és a támogatási megállapodás célkitűzéseit.
77      Az Eismea vitatja a felperes állításait.
78      Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a Charta 41. cikkének (1) és (2) bekezdése szerint mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit az Unió intézményei, szervei és hivatalai részrehajlás nélkül, tisztességes módon és észszerű határidőn belül intézzék. E jog magában foglalja többek között bármely személy ahhoz való jogát, hogy az őt hátrányosan érintő egyedi intézkedések meghozatala előtt meghallgassák, valamint az igazgatási szervek azon kötelezettségét, hogy döntéseiket indokolják.
79      Ezenfelül a megfelelő ügyintézés elve azt is megköveteli a közigazgatási hatóságtól, hogy a hozzá benyújtott kérelmek valamennyi releváns szempontjára kiterjedő gondos és pártatlan vizsgálatot folytasson le, biztosítva, hogy a határozathozatal során ehhez a lehető legteljesebb körű és legmegbízhatóbb információk álljanak rendelkezésére. Egyebekben ez a gondossági kötelezettség, amely a minden személyt megillető azon jog szükségszerű velejárója, hogy ügyeiben a közigazgatási hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és észszerű határidőn belül járjanak el, lényegében megköveteli, hogy a közigazgatási hatóság gondosan és pártatlanul vizsgálja meg az adott ügyben felmerült valamennyi releváns körülményt (lásd ebben az értelemben: 2022. május 12‑i Klein kontra Bizottság ítélet, C‑430/20 P, EU:C:2022:377, 88. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2022. december 14‑i Green Power Technologies kontra Kulcsfontosságú Digitális Technológiák Közös Vállalkozás ítélet, T‑533/20, nem tették közzé, EU:T:2022:805, 67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
80      Ezen elv alapján kell elemezni a felperes által a második jogalap keretében előadott érvelést.
a)      Az első, arra alapított részről, hogy az EASME nem reagált érdemben a felperes által benyújtott műszaki dokumentumokra, és a felperes által 2019. március 29‑én megküldött észrevételek kézhezvételét követően nem fordult a felpereshez
81      A második jogalap első részében a felperes két kifogásra hivatkozik, amelyek közül az első azon alapul, hogy az EASME nem vizsgálta meg megfelelő módon a felperes által benyújtott műszaki dokumentációt, a második pedig azon, hogy ezen ügynökség a végleges beszámoló megküldését követően nem fordult a felpereshez.
1)      Az első, arra alapított kifogásról, hogy az EASME nem reagált érdemben a felperes által benyújtott műszaki dokumentációra
82      A felperes az első kifogásának alátámasztása érdekében arra hivatkozik, hogy az EASME a végleges beszámoló első változatának benyújtásakor az értékelése keretében nem vette kellőképpen figyelembe a felperes által neki megküldött műszaki dokumentációt, és különösen a D2.1 (a futómű teljesítette a tartóssági tesztet), a D4.1 (37.5/55 kW hajtás kész), a D5.1 (futóművezérlés kész), a D5.2 (futóművezérlés tesztelve és minősítve) és a D6.1 (tesztberendezés validálva) célkitűzés megvalósítására vonatkozó dokumentumokat.
83      E tekintetben a támogatási megállapodás 20. cikke azt írja elő, hogy a kedvezményezettnek az utolsó jelentéstételi időszakra vonatkozó időszakos jelentést, valamint végleges beszámolót kell benyújtania az említett időszak végétől számított 60 napon belül. Az időszakos jelentés magában foglalja többek között egy műszaki jelentés elkészítését, amely egyebek mellett tartalmazza az elvégzett munka magyarázatát, valamint az elért eredmények áttekintését. Ami a végleges beszámolót illeti, annak szintén részét képezi egy műszaki jelentés, amely áttekintést nyújt az eredményekről, azok hasznosításáról és terjesztéséről, valamint e beszámoló magában foglalja a projekttevékenység következtetéseit és társadalmi‑gazdasági hatásait is.
84      A támogatási megállapodás 20.4. cikke így a gondossági kötelezettség teljesítésére irányul, mivel az időszakos jelentésnek és a végleges beszámolónak, valamint az azokhoz kapcsolódó műszaki jelentéseknek az a céljuk, hogy lehetővé tegyék az EASME számára a támogatott projekt előrehaladásának gondos és pártatlan vizsgálatát, és ily módon annak meghatározását, hogy e projektet a támogatási megállapodásban előírt valamennyi feltétel és célkitűzés tiszteletben tartásával valósították‑e meg.
85      Egyébiránt az igazgatási szerveket a döntéseik indokolására vonatkozóan terhelő kötelezettség, amely a gondossági kötelezettséggel együtt szintén része a megfelelő ügyintézés elvének, amelyet a Charta 41. cikke rögzít, az a célja, hogy az érintett személyek kellő tájékoztatásban részesüljenek a számukra sérelmet okozó jogi aktusok megalapozottságának megítéléséhez, és lehetővé váljon azok bírósági felülvizsgálata, ugyanakkor nem követelmény, hogy az indokolás az e személyek által hivatkozott valamennyi ténybeli és jogi elemet tartalmazza, mivel azon kérdés értékelése során, hogy a jogi aktus indokolása megfelel‑e a Charta 41. cikke (2) bekezdésének c) pontjában foglalt követelményeknek, nemcsak e rendelkezés szövegét kell alapul venni, hanem annak kontextusát, valamint az érintett területre irányadó valamennyi jogszabályt is (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2022. november 24‑i Thunus és társai kontra EBB ítélet, C‑90/21 P, nem tették közzé, EU:C:2022:927, 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
86      Konkrétabban az uniós intézmény, szerv vagy hivatal által szerződés – például támogatási megállapodás – alapján elfogadott jogi aktus indokolásából világosan és egyértelműen ki kell tűnnie az érintett uniós intézmény, szerv vagy hivatal érvelésének oly módon, hogy a szerződő fél megismerhesse a meghozott határozat indokait, a Törvényszék pedig elvégezhesse a bírósági felülvizsgálatát, anélkül azonban, hogy ezen uniós intézmény, szerv vagy hivatal köteles lenne olyan magyarázatra, amely kimerítően és egyenként válaszol a szerződő fél által hivatkozott valamennyi ténybeli, műszaki és jogi elemre.
87      Márpedig a gondossági kötelezettség olyan értelmezése, amely szerint az azon célra irányul, vagy olyan hatással, jár, hogy az uniós intézmény, szerv vagy hivatal köteles a határozatait annak tanúsításával indokolni, hogy az általa elfogadott jogi aktus címzettje által hivatkozott valamennyi ténybeli és jogi elem alapos és pártatlan vizsgálatát elvégezte, és nem szorítkozhat csupán azon jogi és ténybeli indokok ismertetésére, amelyek elegendőek e jogi aktus megalapozottságának értékeléséhez, nyilvánvalóan ellentétes lenne a fenti 85. és 86. pontban felidézett elvekkel, vagy azokat tartalmilag kiüresítené.
88      Így a fenti 85–87. pontban felidézett elvekből következően az, hogy az ellenőrzési jelentésekben és a megtámadott jogi aktusokban nem kerültek említésre bizonyos olyan műszaki információk, amelyekre a felperes az időszakos jelentés és a végleges beszámoló alátámasztása érdekében hivatkozott, csak akkor minősülhet a gondossági kötelezettség megsértésének, ha ezen információk megcáfolhatták a megtámadott jogi aktusok indokait, és ezáltal módosíthatták az e jogi aktusokban foglalt döntést.
89      A jelen ügyben a harmadik ellenőrzési jelentésből kitűnik, hogy a fenti 82. pontban említett célkitűzéseket, és konkrétabban a D5.2 (futóművezérlés letesztelve és minősítve) és a D6.1 (tesztberendezés validálva) célkitűzést érintően az EASME által hozott elutasító döntést elsősorban az azok elérése tekintetében bekövetkezett késedelem indokolta, és a felperes ezzel kapcsolatban nem hivatkozik egyetlen olyan okra sem, amely a támogatási megállapodásnak a vis maiorra vonatkozó 51. cikkére tekintettel mentesíthetné a felelősség alól.
90      A D2.1 (a futómű teljesítette a tartóssági tesztet), a D4.1 (37_5/55 kW hajtás kész) és a D5.1 (futóművezérlés megtervezve) célkitűzésekkel kapcsolatban, amelyeknek a műszaki dokumentációban való részletes ismertetését az EASME elismerte, meg kell állapítani, hogy ezen ügynökség – röviden, de kellő pontossággal – szintén kifejtette egyrészt a D2.1 (a futómű teljesítette a tartóssági tesztet) és a D4.1 (37_5/55 kW hajtás kész) célkitűzés tekintetében elvégzett tesztek minőségére vonatkozó fenntartásait, és másrészt azon okokat, amelyek miatt úgy vélte, hogy a terméknek a D5.1 (futóművezérlés megtervezve) célkitűzéshez végzett fejlesztése keretében hibát követtek el, valamint azon következményeket, amelyek e hiba miatt a D5.2 (futóművezérlés tesztelve és minősítve) célkitűzés tekintetében felmerültek.
91      Következésképpen a fenti 85–88. pontban felidézett elvek alapján nem állapítható meg, hogy az EASME az értékelése keretében nem vette kellőképpen figyelembe a felperes által a részére megküldött műszaki dokumentációt.
92      E körülmények között a második jogalap első részének első kifogását mint megalapozatlant el kell utasítani.
2)      A második, arra alapított kifogásról, hogy a 2019. március 29‑én megküldött észrevételeket követően az EASME nem fordult a felpereshez
93      A második kifogás keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a harmadik ellenőrzési jelentésre vonatkozóan 2019. március 29‑én benyújtott észrevételeiben közölte az EASME‑vel, hogy a rendelkezésére áll konkrét kéréseinek megválaszolása vagy – többek között a projekt bizonyos műszaki szempontjai tekintetében – további tesztek elvégzése érdekében. Az említett ügynökség azonban soha nem fordult a felpereshez.
94      E tekintetben a támogatási megállapodás nem írja elő az EASME számára azt a kötelezettséget, hogy a fenti 93. pontban ismertetetthez hasonló helyzetben a felpereshez forduljon.
95      Az EASME‑t terhelő ilyen kötelezettség a gondossági kötelezettségből sem vezethető le, mivel a felperes javaslata annak megfogalmazása alapján pusztán felvetésként értelmezhető, és nem tekinthető a fenti 79. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében vett kérelemnek. Így az EASME, amelynek egyébiránt rendelkezésére álltak a saját szakvéleményei, jogosult volt arra, hogy a felperes által felkínált lehetőséggel ne éljen.
96      Következésképpen a második kifogást mint megalapozatlant, és így a második jogalap első részét teljes egészében el kell utasítani.
b)      A második, arra alapított részről, hogy az EASME nem válaszolt a támogatási megállapodás módosítására irányuló javaslatokra, és e javaslatokat nem vizsgálta meg
97      A felperes a második jogalap második részének alátámasztása érdekében két kifogásra hivatkozik, amelyek közül az első azon határozatok indokolásának hiányán alapul, amelyekkel az EASME elutasította a támogatási megállapodás módosítására irányuló javaslatait, a második pedig e javaslatok vizsgálatának hiányán.
98      Előzetesen meg kell állapítani, hogy a támogatási megállapodás 55.1. cikke lehetővé teszi e megállapodásnak a projekt végrehajtása során, bármely fél kezdeményezésére történő módosítását, azzal a feltétellel, hogy a módosítási javaslat nem tartalmazhat olyan módosításokat, amelyek ellentétesek a támogatást odaítélő határozattal, vagy sértik a pályázókkal szembeni egyenlő bánásmód elvét.
99      Ezenkívül, amint arra az Eismea az ellenkérelem 76. pontjában emlékeztet, a támogatási megállapodás 55.2. cikke értelmében a módosítási javaslatot elutasítottnak kell tekinteni, ha valamelyik fél 45 napon belül nem küld értesítést.
100    Ezen rendelkezések együttesének vizsgálatából az következik, hogy bár az 55.1. cikk lehetővé teszi valamely fél számára, hogy a támogatási megállapodás módosítására vonatkozóan az abban szereplő feltételek mellett javaslatot tegyen, e lehetőség nem kötelezheti a másik felet arra, hogy e javaslatra formális választ adjon, mivel az 55.2. cikk előírja az ilyen javaslat hallgatólagos elutasításának lehetőségét.
101    E rendelkezések alapján kell elemezni a felperes által e második rész keretében hivatkozott kifogásokat.
1)      Az első, a támogatási megállapodás módosítására irányuló javaslatokat elutasító, az EASME által elfogadott határozatok indokolásának hiányára alapított kifogásról
102    A felperes az első kifogása keretében azt rója fel az EASME‑nek, hogy nem válaszolt a támogatási megállapodás módosítására irányuló, 2018. január 22‑i és szeptember 19‑i javaslataira, és ezáltal megsértette a megfelelő ügyintézés elvét, amelyet a Charta 41. cikke rögzít, és amelynek egyik alkotóeleme az indokolási kötelezettség.
103    Márpedig egyrészt az EASME azzal a döntésével, hogy él a támogatási megállapodás 55.2. cikkében biztosított lehetőséggel, csupán az említett megállapodásban biztosított jogkört gyakorolt, amelyre a felperes kölcsönös alapon szintén hivatkozhatott.
104    Másrészt a megfelelő ügyintézés elve és különösen a Charta 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja nem értelmezhető úgy, hogy azok célja vagy hatása annak megakadályozása, hogy a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló megállapodás felei olyan rendszert hozzanak létre, amelynek alapján a kérelmeket hasonló módon, mint a fenti 97. és 102. pontban leírt kérelmek esetében, hallgatólagosan el lehet utasítani.
105    A jelen ügyben a Törvényszék megállapítja, hogy a támogatási megállapodás semmilyen módon nem akadályozta, hogy a felperes az EASME‑től tájékozódjon arra vonatkozóan, hogy milyen okok miatt utasította el hallgatólagosan az első és a második módosítási javaslatot. Márpedig az iratokból nem tűnik ki, hogy a felperes lépéseket tett volna ennek érdekében.
106    Következésképpen nem tekinthető úgy, hogy az EASME pusztán a támogatási megállapodás 55.2 cikkének alkalmazása miatt megsértette volna a megfelelő ügyintézés elvét, és különösen a Charta 41. cikke (2) bekezdésének c) pontjában előírt indokolási kötelezettséget. Következésképpen a második jogalap második részének első kifogását mint megalapozatlant el kell utasítani.
2)      A második, a támogatási megállapodás módosítására irányuló javaslatok vizsgálatának az EASME általi elmulasztására alapított kifogásról
107    A felperes a második kifogása keretében azzal érvel, hogy az EASME azáltal, hogy nem vizsgálta meg az első és a második módosítási javaslatot, megsértette a gondossági kötelezettséget.
i)      Az első módosítási javaslatról
108    Emlékeztetni kell arra, hogy az első módosítási javaslatot 2018. január 22‑én nyújtották be, az első időszakos jelentés felülvizsgált változatának megküldését követően.
109    Az EASME a 2019. szeptember 4‑i levelében kifejtette, hogy az első időszakos jelentés felülvizsgált változata a projekt végrehajtásának átütemezéséhez javasolt, azon korrekciós intézkedések listáját tartalmazza, amelyek az EASME álláspontja szerint a módosítási javaslat alapjául szolgáltak. E tekintetben a korrekciós intézkedések, valamint a módosítási javaslat többek között és lényegében a projekt végrehajtásához kapcsolódó köztes határidők módosítását, valamint az elektromos futómű jellemzőire vonatkozó módosításokat tartalmazta. Márpedig a rövid távú végrehajtási tervet, valamint az ahhoz kapcsolódó valamennyi intézkedést az első ellenőrzési jelentésben hivatkozott okok miatt utasították el.
110    Konkrétabban az első ellenőrzési jelentés „Átfogó értékelés” című 1. pontjából többek között kitűnik, hogy az EASME szempontjából nem tűnt helyénvalónak átfogó módosítások és korrekciós intézkedések végrehajtása, mivel a felperes egyrészt a projekt végrehajtásának első évére vonatkozóan nem valósított meg egyetlen célkitűzést és nem ért el egyetlen mérföldkövet sem, másrészt pedig a rövid távú végrehajtási tervet illetően nem tudott meggyőző eredményekre hivatkozni.
111    E körülmények között a felperes érvelésével ellentétben nem állítható, hogy a felperes első módosítási javaslatát, amelynek tárgya lényegében megfelelt a felperes által 2018. január 18‑án már javasolt korrekciós intézkedéseknek, nem vizsgálták meg gondosan és pártatlanul.
ii)    A második módosítási javaslatról
112    Emlékeztetni kell arra, hogy a 2018. szeptember 19‑én benyújtott második módosítási javaslat a projekt meghosszabbítására irányult, és ezzel összefüggésben a jelentéstételi határidők módosítását javasolta.
113    E tekintetben meg kell állapítani, hogy e második módosítási javaslat benyújtására akkor került sor, amikor az EASME a 2018. június 15‑i levelében már bejelentette, hogy a támogatási megállapodást annak 50.3. cikke alapján fel kívánja mondani. E tekintetben a felperesnek lehetősége nyílt az e levéllel kapcsolatos észrevételeinek megtételére, mégpedig nem csupán egyeztetési eljárás keretében, hanem a fenti 24. pontban említett jelentés megküldésekor is, amelyben többek között a projekt eredeti határidejének módosítását javasolta.
114    Konkrétabban a fenti 109. pontban említett levélben az EASME kifejtette, hogy a felperes által javasolt, naprakésszé tett korrekciós intézkedéseket – a projekt időtartamának meghosszabbítását is ideértve – értékelték a támogatási megállapodás felmondására irányuló egyeztetési eljárás keretében, amely felmondást hivatalosan a 2018. október 8‑i levéllel erősítették meg.
115    Így azon érvlistának az „Általános értékelés” című 1. pontjából, amelyek tartalmát mellékelték a 2018. október 8‑i levélhez, az tűnik ki, hogy az EASME lényegében rámutatott arra, hogy a projekt állása miatt a felperes által javasolt 5 hónapos hosszabbítás nem elegendő valamennyi folyamatban lévő feladat teljesítéséhez és a kitűzött célok eléréséhez. Ezen ügynökség azt is megállapította, hogy a projekt tekintetében jelentős késedelem következett be, és annak eredményei nem kielégítők, amire a felperes csak a határidők meghosszabbítása révén kínált választ. Végezetül az EASME általánosságban megállapította, hogy a felperes által végzett projektfejlesztést az ahhoz kapcsolódó feladatok és célkitűzések ismétlődő, önkényes kiigazítása jellemzi.
116    Következésképpen nem róható fel az EASME‑nek, hogy nem végezte el a felperes második módosítási javaslatának gondos és pártatlan vizsgálatát.
117    A fentiekre tekintettel a második jogalap második részének második kifogását mint megalapozatlant, és így a második részt teljes egészében el kell utasítani.
c)      A harmadik, a projektfelelős hiányára alapított részről
118    A felperes a második jogalap harmadik része keretében azzal érvel, hogy már korán kiderült, hogy azon határidők, amelyekben eredetileg megállapodtak, nem tarthatók, és a piaci igények változása alapján indokolt volt a projektnek – és konkrétabban az elektromos futómű műszaki paramétereinek – a módosítása. Arra hivatkozik, hogy ezen alapvető fontosságú időszakban nem volt lehetősége arra, hogy az EASME projektfelelősével konzultáljon.
119    Először is meg kell állapítani mindenekelőtt azt, hogy a felperes ezen érvelés alátámasztása érdekében nem hivatkozik semmilyen szerződéses kikötésre vagy jogszabályi rendelkezésre.
120    Másodszor, a megfelelő ügyintézés elve és különösen a gondossági kötelezettség nem értelmezhető úgy, hogy azok alapján az EASME számára kötelező lenne egy projektfelelős rendelkezésre állásának az előírása abból a célból, hogy e felelős a támogatás kedvezményezettjével a támogatás nyújtásának alapjául szolgáló szerződéses jogviszony bizonyos időpontjain kívül kommunikáljon, különösen ha e kedvezményezett azt a vele kötött szerződésben előírt szabályok szerint nem is kéri.
121    Harmadszor és mindenesetre a felperes és az EASME közötti kommunikációból és levélváltásból az következik, hogy az ügynökség személyzetén belüli változások ellenére a projekt nyomon követésének folytonosságát egy projektfelelős biztosította.
122    Ezenkívül, bár a felperes azt állítja, hogy a projekt végrehajtásának első éve döntő jelentőségű volt, az iratokból nem tűnik ki, hogy 2016. október 21. – azaz, a támogatási megállapodás aláírásának időpontja – és 2017. november 8. – azaz, a támogatási megállapodás módosítása szükségességének céljából az EASME‑vel való kapcsolatba lépés időpontja – között a felperes az ügynökség segítségét kérte volna.
123    Végezetül, amint az a támogatási megállapodás 55. cikkéből kitűnik, ahhoz, hogy a felperes a módosítási javaslatot benyújtsa, nem volt szükséges, hogy e benyújtás előtt kapcsolatba lépjen a projektfelelőssel.
124    E körülményekre tekintettel a második jogalap harmadik részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
d)      A negyedik, az 1290/2013 rendelet 40. cikke (2) és (3) bekezdésének megsértésére alapított részről
125    A felperes a második jogalap negyedik részének alátámasztása érdekében két kifogásra hivatkozik, amelyek közül az elsőt az 1290/2013 rendelet 40. cikke (2) bekezdésének megsértésére, a másodikat pedig ugyanezen rendelet 40. cikke (3) bekezdésének megsértésére alapítja.
126    Elöljáróban rá kell mutatni arra, hogy az 1290/2013 rendelet 40. cikkének (1) bekezdése lényegében úgy rendelkezik, hogy azok a finanszírozó szervek, amelyekre a Bizottság az 1291/2013 rendelet 9. cikkének (2) bekezdése alapján költségvetés‑végrehajtási feladatokat ruházott, független szakértőket jelölhetnek ki a pályázatok elbírálására, illetve tanácsadásra vagy segítségnyújtásra többek között az e rendelet alapján végzett tevékenységek megvalósításának nyomon követésével, valamint az uniós kutatás‑ és innovációpolitika és az ilyen tárgyú programok – köztük a Horizont 2020 – végrehajtásával kapcsolatban. Az 1290/2013 rendelet 40. cikkének (2) bekezdése többek között úgy rendelkezik, hogy „[a] független szakértőket a nekik szánt feladatok ellátásához szükséges képességeik, tapasztalataik és ismereteik alapján kell kiválasztani”. Az 1290/2013 rendelet 40. cikkének (3) bekezdése értelmében az illetékes finanszírozó szerv gondoskodik róla, hogy amennyiben valamely szakértő részéről az általa véleményezendő üggyel kapcsolatban összeférhetetlenség áll fenn, ez a szakértő ne végezzen elbírálást, tanácsadást, illetve ne nyújtson segítséget a szóban forgó ügyben.
127    E rendelkezések alapján kell megvizsgálni a felperes által a második jogalap negyedik része keretében hivatkozott érveket.
1)      Az első, a 1290/2013 rendelet 40. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapított kifogásról
128    A felperes az első kifogása keretében arra hivatkozik, hogy az első értékelő szakértő nem rendelkezett sem a szükséges végzettséggel, sem pedig a projekt műszaki és gazdasági szempontból történő értékeléséhez szükséges szakértelemmel. Az EASME így e szakértő megbízásával megsértette a megfelelő ügyintézés elvét, és az 1290/2013 rendelet 40. cikkének (2) bekezdését.
129    A felperes konkrétan azzal érvel, hogy az első értékelő szakértővel való kommunikáció tilalma miatt nem volt lehetősége arra, hogy előzetesen meggyőződjön e szakértő szakértelméről. Ezenkívül a felperes a 2018. március 28‑i helyszíni vizsgálat során azt is megállapította, hogy e szakértőt nem tájékoztatták a projekt által felvetett műszaki kérdésekről, és nem rendelkezik az értékelésének elvégzéséhez szükséges ismeretekkel.
130    Végezetül a felperes a második értékelő szakértőnek a harmadik ellenőrzési jelentésben tett megállapításait is kifogásolja.
131    Először is emlékeztetni kell arra, hogy a támogatási megállapodás 22.1.2. cikke értelmében az EASME az erre kijelölt külső személyzet igénybevételével ellenőrzéseket végezhetett, és a felperest tájékoztatnia kellett e külső személyzet tagjainak személyazonosságáról.
132    Márpedig meg kell állapítani, hogy az első értékelő szakértő szakértelmére és végzettségére vonatkozó első kifogásokat 2018. december 2‑án küldték meg az EASME részére, azaz, megközelítőleg 9 hónappal azt követően, hogy a felperes 2018. március 19‑én megismerte az első értékelő szakértő szakmai önéletrajzát, és ezenkívül azt követően, hogy ezen ügynökség 2018. október 8‑án értesítette a felperest a támogatási megállapodás felmondásáról.
133    Így észszerűen feltételezhető, hogy ha a felperesnek komoly kétségei merültek volna fel az első értékelő szakértő műszaki szakértelmét illetően, ennek tárgyában azonnal az EASME‑hez fordult volna, amint e szakértő szakmai önéletrajzát megismerte, tehát 2018. március 19‑én, vagy legalábbis az e szakértő által 2018. március 28‑án végzett helyszíni látogatást követő rövid időn belül.
134    E körülményekre tekintettel a felperes azon állításai, amelyek szerint az első értékelő szakértő fizikusi és vegyészmérnöki végzettséggel rendelkezett, miközben a projekt értékeléséhez villamosmérnöki vagy gépészmérnöki ismeretekre lett volna szükség, nem elegendőek annak megállapításához, hogy az első értékelő szakértőnek az EASME általi kijelölése tekintetében megsértették az 1290/2013 rendelet 40. cikke (2) bekezdésének rendelkezéseit.
135    Másodszor meg kell állapítani, hogy az EASME 2018. december 13‑án a harmadik ellenőrzési jelentés elkészítéséhez az első értékelő szakértő helyett egy újabb, második értékelő szakértőt jelölt ki, és a felperes nem bizonyítja – még csak nem is állítja –, hogy e második értékelő szakértő nem rendelkezett az ezen ellenőrzés elvégzéséhez szükséges szakértelemmel, tapasztalattal és ismeretekkel.
136    Következésképpen, még ha az első értékelő szakértő nem is rendelkezett volna az első ellenőrzési jelentés elkészítéséhez szükséges szakértelemmel, tapasztalattal és ismeretekkel, ezen esetleges eljárási hibát a második értékelő szakértőnek az EASME általi kijelölésével orvosoltnak kell tekinteni, és azt mindenképpen figyelmen kívül kell hagyni.
137    E tekintetben a két fél közötti elektronikus levélváltásból kitűnik, hogy az első értékelő szakértőnek az EASME általi, a második értékelő szakértővel való felváltására a felperes jóváhagyásával és a támogatási megállapodás 22.1.2. cikkének megfelelően került sor.
138    Harmadszor meg kell állapítani, hogy a terjesztéssel és a szellemi tulajdonjogi problémák megoldásával, a határidők módosításával, a műszaki elemeknek az első ellenőrzési jelentésben fennálló hiányával vagy elégtelenségével, a projekt jelentős kereskedelmi potenciálja említésének hiányával, valamint a második értékelő szakértő megállapításaival kapcsolatban a felperes által megfogalmazott kifogások a második, illetve a harmadik ellenőrzési jelentésben foglalt megállapítások megalapozottságának vitatására irányulnak.
139    Márpedig az ilyen, a megtámadott jogi aktusok alapjául szolgáló megállapítások megalapozottságára vonatkozó érvelés nincs összefüggésben a jelen kifogással, amelyre eljárási hiba keretében hivatkoznak.
140    Mivel a Törvényszéknek nem feladata a valamely jogalap alátámasztása érdekében előadott valamennyi körülményt megvizsgálni annak eldöntése érdekében, hogy ezek a körülmények egyúttal egy másik jogalapot is alátámaszthatnak‑e (lásd ebben az értelemben: 2021. április 14‑i Al‑Tarazi kontra Tanács ítélet, T‑260/19, nem tették közzé, EU:T:2021:187, 166. pont), a fenti 130. pontban említett kifogásokat mindenképpen el kell utasítani.
141    Negyedszer, azt illetően, hogy a felperes nem volt jogosult arra, hogy az első értékelő szakértővel kommunikáljon, így nem állt módjában előzetesen ellenőrizni, hogy a szakértelme az értékelendő projekt tekintetében megfelelő‑e, meg kell állapítani, hogy a felperes nem bizonyítja ezen állítások valóságtartalmát.
142    Következésképpen a második jogalap negyedik részének első kifogását mint megalapozatlant el kell utasítani.
2)      A második, az 1290/2013 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének megsértésére alapított kifogásról
143    A felperes a második kifogása keretében azt az álláspontot képviseli, hogy az EASME megsértette az 1290/2013 rendelet 40. cikkének (3) bekezdését azzal, hogy az első ellenőrzési jelentésre vonatkozó helyszíni vizsgálathoz az első értékelő szakértőt vette igénybe, akinek szakmai képességeit, valamint lényegében egy versengő termékeket fejlesztő egyetemi kutatóintézettel fennálló kapcsolatait kifogásolták.
144    Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a fenti 79. pontban megállapításra került – az EASME köteles volt gondosan és pártatlanul megvizsgálni a jelen ügy valamennyi releváns körülményét. Ebben az összefüggésben az ezen ügynökségre vonatkozó pártatlansági követelmény a támogatási megállapodás 22.1. cikke alapján a projekt végrehajtásának, valamint a projektnek a megállapodásban előírt kötelezettségeknek való megfelelésének ellenőrzése érdekében e tekintetben megkérdezett szakértőkre is kiterjedt (lásd analógia útján: 2010. szeptember 9‑i Now Pharm kontra Bizottság ítélet, T‑74/08, EU:T:2010:376, 88. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
145    Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy az uniós intézményeknek, szerveknek vagy hivataloknak a pártatlanság követelménye mindkét alkotóelemének meg kell felelniük, amelyek nevezetesen egyrészt a szubjektív pártatlanság, amelynek értelmében az érintett intézmény egyik tagja sem mutathat elfogultságot vagy személyes előítéletet, másrészt pedig az objektív pártatlanság, amely alapján az érintett uniós intézménynek, szervnek vagy hivatalnak megfelelő biztosítékokat kell nyújtania az esetleges előítéletekkel kapcsolatos minden jogos kétely kizárásához (lásd analógia útján: 2022. május 24‑i Puigdemont i Casamajó és társai kontra Parlament és Spanyolország végzés, C‑629/21 P(R), EU:C:2022:413, 199. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
146    Ennek keretében annak bizonyítása céljából, hogy az igazgatási eljárásban eljáró szervezet nem kínál megfelelő biztosítékokat az esetleges előítéletekkel kapcsolatos minden jogos kétely kizárásához, nem követelmény a pártatlanság hiányának bizonyítása. Elegendő, hogy az e tekintetben fennálló jogos kételyt ne lehessen eloszlatni (2019. március 27‑i August Wolff és Remedia kontra Bizottság ítélet, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, 37. pont).
147    Azon érvet illetően, amely szerint összeférhetetlenségnek minősül, hogy az EASME ugyanazt a szakértőt bízta meg az első ellenőrzési jelentés elkészítésével és a 2018. március 28‑án szervezett helyszíni látogatással, meg kell állapítani, hogy a szakértő helyszíni látogatása a támogatási megállapodás 22.1.2. cikkében előírt eljárásnak minősül.
148    Az EASME a projekttevékenység során általánosságban ellenőrzéseket végezhet annak érdekében, hogy meggyőződjön annak megfelelő végrehajtásáról, a megállapodásban előírt kötelezettségek tiszteletben tartásáról és az említett tevékenység tudományos vagy műszaki megfelelőségének a fenntartásáról. Konkrétan, amint az a fenti 131. pontban megállapításra került, az ügynökség közvetlenül (a saját személyzetével) vagy közvetve (az erre kijelölt külső személyekkel vagy szervekkel együtt) végezhet ellenőrzéseket.
149    Márpedig először is, bár a támogatási megállapodás nem rendelkezik arról, hogy lehet‑e ugyanazon szakértőt alkalmazni egyrészt az EASME részére az ellenőrzési jelentés elkészítésében való segítségnyújtáshoz, és másrészt a helyszíni ellenőrzés lefolytatásához, a megállapodás szövegéből nem tűnik ki, hogy az tiltaná az ilyen gyakorlatot.
150    Másodszor, önmagában az, hogy az első értékelő szakértő az EASME által a projekt nyomon követésével megbízott projektfelelősnek segítséget nyújtott az első ellenőrzési jelentés elkészítésében, mielőtt ezen ügynökség őt kijelölte volna helyszíni ellenőrzés lefolytatására, a jelen ügy körülményei között nem adhat alapot jogos kételyre ezen értékelő szakértő esetleges előítéletét illetően.
151    Mindenekelőtt meg kell ugyanis állapítani, hogy az első ellenőrzési jelentés tárgya a projektnek a támogatási megállapodás teljesítésének első évében történt végrehajtásának a vizsgálata volt, míg a második ellenőrzési jelentés, amely az első értékelő szakértő helyszíni látogatását követően készült, a projekt végrehajtásának vizsgálatát nem csupán ezen első végrehajtási év tekintetében, hanem a 2017. november 1. és 2018. április 24. közötti időszak vonatkozásában is tartalmazta. Így a második ellenőrzési jelentés tárgya nem egyezett meg pontosan az első ellenőrzési jelentés tárgyával.
152    Hangsúlyozni kell továbbá, hogy mind az első, mind a második ellenőrzési jelentést a feladatait az EASME‑n belül ellátó projektfelelős készítette, aki részére az első értékelő szakértőnek segítséget kellett nyújtania. Következésképpen nem biztos, hogy az első értékelő szakértő meghatározó befolyást gyakorolt az EASME által e két ellenőrzési jelentésben tett megállapításokra.
153    Végezetül észszerűen feltételezhető, hogy ha a felperesnek jogos kételye merült volna fel az első értékelő szakértő pártatlanságát illetően, ezt közölte volna az EASME‑vel azt követően, hogy értesült e szakértőnek a helyszíni ellenőrzésre való kijelöléséről. Márpedig az ügy irataiból nem tűnik ki, hogy a felperes ellenezte volna az első értékelő szakértőnek az e helyszíni ellenőrzésre való kijelölését.
154    Harmadszor a felperes az összeférhetetlenség fennállására alapított kifogását arra alapítja, hogy a helyszíni vizsgálatot nem végezhette el az első értékelő szakértő, akinek szakértelme vitatott volt. Márpedig mivel a fenti 131–141. pontból kitűnik, hogy a felperes nem fejtette ki, hogy e szakértő miért nem rendelkezett a projekt előrehaladásának a támogatási megállapodás rendelkezéseire tekintettel történő ellenőrzéséhez szükséges szakértelemmel, ennek az érvnek nem lehet helyt adni.
155    Negyedszer, ami az első értékelő szakértőnek a versengő termékeket fejlesztő egyetemi kutatóintézettel való feltételezett együttműködésén alapuló összeférhetetlenségre vonatkozó állítást illeti, a Törvényszék megállapítja, hogy ezen állítást, amelyre először a 2018. december 2‑i elektronikus levélben hivatkoztak, nem támasztják alá olyan bizonyítékok, amelyek alapján ellenőrizhető lenne annak valóságtartalma, és a szóban forgó projekt tekintetében felmerülő következménye. Nem kerül kifejtésre például, hogy melyik a szóban forgó egyetemi kutatóintézet, abban milyen jellegű termékeket fejlesztenek, és az első értékelő szakértő ott esetlegesen milyen feladatokat lát el. Ilyen információk hiányában az 1290/2013 rendelet 40. cikkének (3) bekezdése szerinti összeférhetetlenség fennállása nem bizonyítható.
156    Következésképpen a második jogalap negyedik részének második kifogását mint megalapozatlant, valamint e részt teljes egészében el kell utasítani.
e)      Az ötödik, a szakértelemmel rendelkező személlyel való műszaki kommunikáció hiányára alapított részről
157    A felperes a második jogalap ötödik része tekintetében azzal érvel, hogy az EASME megsértette a megfelelő ügyintézés elvét azáltal, hogy nem biztosította, hogy a támogatási megállapodás teljesítése során kellő szakértelemmel rendelkező tisztviselők vegyenek részt az eljárásban, és a felperessel a projektet érintő műszaki kérdésekről nem folytatott érdemi párbeszédet.
158    Meg kell állapítani, hogy a felperes, aki ezen ötödik rész alátámasztása érdekében nem hivatkozik sem a támogatási megállapodás kikötéseire, sem jogszabályi rendelkezésre, nem szolgáltat olyan bizonyítékot, amely alapján a Törvényszék értékelhetné az EASME személyzete műszaki szakértelmének hiányára vonatkozó ezen állítások valóságtartalmát.
159    Ezenkívül a második jogalap negyedik részének elemzéséből kitűnik, hogy az EASME‑t két különböző értékelő szakértő is segítette többek között a projekt előrehaladási ütemének és feltételeinek értékelésében, és hogy a felperes nem bizonyította, hogy ezen értékelő szakértők nem rendelkeztek a szükséges szakértelemmel.
160    Következésképpen a második jogalap ötödik részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
f)      A hatodik, az időszakos jelentésre vonatkozó észrevételek megtételére adott határidő rövidségére vonatkozó részről
161    A második jogalap hatodik része keretében a felperes lényegében azzal érvel, hogy az EASME a 2017. december 22‑i levelében csupán tizenöt napot biztosított számára az első időszakos jelentésre vonatkozó észrevételeinek megtételére, ami sérti a megfelelő ügyintézés elvét, és lényegében a védelemhez való jog megsértésének minősül. E tekintetben a felperes úgy véli, hogy ha hosszabb határidő állt volna rendelkezésére arra, hogy e jelentéshez megjegyzéseket fűzzön, a támogatás kifizetését nem függesztették volna fel.
162    A felperes által benyújtott beadványokból kitűnik, hogy a jelen rész keretében kifejtett érvelés kizárólag arra irányul, hogy a Törvényszék állapítsa meg azon 2017. december 22‑i határozat megalapozatlanságát, amelyben az EASME a támogatás kifizetését ideiglenesen felfüggesztette a támogatási megállapodás teljesítésének második éve tekintetében, és ezen érvelés nem az EUMSZ 272. cikk alapján előterjesztett első, második és harmadik kereseti kérelmet támasztja alá.
163    Márpedig a fenti 69–72. pontban kifejtett indokokból az következik, hogy az arra irányuló kérelmek, hogy a Törvényszék állapítsa meg azon 2017. december 22‑i határozat megalapozatlanságát, amelyben az EASME felfüggesztette a támogatás kifizetését, elfogadhatatlanok.
164    Következésképpen a második jogalap hatodik részét mindenképpen el kell utasítani.
g)      A hetedik, arra vonatkozó részről, hogy az EASME nem tartotta tiszteletben a Horizont 2020 program és a támogatási megállapodás célkitűzéseit
165    A második jogalap hetedik része keretében a felperes azt az álláspontot képviseli, hogy az EASME megsértette a Horizont 2020 program, valamint a támogatási megállapodás célkitűzéseit azáltal, hogy ezen utóbbi végrehajtása keretében megtagadta a projekt belső határidőinek és műszaki paramétereinek a terméknek a piachoz való hozzáigazításának biztosítása érdekében történő módosításának szükségességére vonatkozóan továbbított információk figyelembevételét.
166    E tekintetben a felperes által benyújtott beadványokból kitűnik, hogy a jelen részt a válaszban formálisan úgy fejtették ki, mint amely a megfelelő ügyintézés elvének megsértésére alapított jogalap alátámasztására szolgál.
167    Márpedig az eljárási szabályzat 84. cikkének (1) bekezdése értelmében az eljárás további részében semmilyen új jogalapot nem lehet felhozni, kivéve, ha az olyan jogi vagy ténybeli helyzetből származik, amely az eljárás során merült fel. Az ítélkezési gyakorlat szerint e rendelkezés a részekre, a kifogásokra és az érvekre is alkalmazandó (lásd ebben az értelemben: 2022. október 12‑i Paesen kontra EKSZ ítélet, T‑88/21, EU:T:2022:631, 74. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A keresetlevélben korábban közvetetten vagy hallgatólagosan megfogalmazott jogalap kiegészítéséből álló, ahhoz szorosan kapcsolódó jogalapot vagy érvet elfogadhatónak kell tekinteni (lásd: 2022. január 18‑i Magyarország kontra Bizottság végzés, C‑185/20 P, nem tették közzé, EU:C:2022:54, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
168    A jelen ügyben mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy a Horizont 2020 program és a támogatási megállapodás célkitűzéseinek megsértésére alapított jelen rész nem minősül a megfelelő ügyintézés elvének megsértésére alapított, a keresetlevélben kifejtett második jogalap kiegészítésének, és nem kapcsolódik szorosan e második jogalaphoz.
169    Rá kell mutatni továbbá arra, hogy a felperes a jelen rész alátámasztása érdekében olyan bizonyítékokra hivatkozik, amelyek a keresetlevél benyújtásakor a rendelkezésére álltak, és nem olyan ténybeli és jogi helyzetből származnak, amely a Törvényszék előtti eljárás során merült fel.
170    Ebben az összefüggésben a második jogalap hetedik részét mint elfogadhatatlant, és következésképpen a második jogalapot teljes egészében el kell utasítani.
2.      A harmadik, „nyilvánvaló értékelési hibákra” alapított jogalapról
171    Meg kell jegyezni, hogy a felperes a „nyilvánvaló értékelési hibákra” alapított jogalapra hivatkozva az EASME‑nek a projekt végrehajtása keretében bejelentett költségek elszámolhatóságát érintő megállapításainak a megalapozottságát vitatja. Amint az a fenti 67. pontból kitűnik, e tekintetben meg kell állapítani, hogy az e harmadik jogalap jellemzéséhez megválasztott címtől függetlenül a felperes érveit úgy kell tekinteni, mint amelyek valójában szerződéses kikötések hatálya alá tartozó jogok megsértésére hivatkoznak, mivel azok az EASME‑nek a támogatási megállapodás teljesítésére, valamint az ahhoz kapcsolódó költségek kiszámítására vonatkozó elemzésének a vitatására irányulnak.
172    A jelen jogalap lényegében négy részből áll, amelyek közül az első az EASME által a célkitűzések megvalósítására és a mérföldkövek elérésére vonatkozóan tett megállapítások téves jellegén, a második a felperes által a kortrijki (Belgium) szakmai kiállításon 2017 októberében nyert „fenntartható mobilitás” díjnak, valamint többek között az említett szakmai kiállításon kötött szerződésnek az említett ügynökség által az értékelése keretében való figyelmen kívül hagyásán, a harmadik a 2018. július 9‑i szakvéleménynek az EASME általi figyelmen kívül hagyásán, a negyedik pedig azon alapul, hogy az EASME túlzott jelentőséget tulajdonított annak, hogy a felperes 2017 áprilisában nem vett részt a birminghami (Egyesült Királyság) szakmai kiállításon.
173    Az Eismea vitatja a felperes állításait.
174    Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy az EASME, amely a Bizottság nevében és felelősségére jár el, az EUMSZ 317. cikk értelmében köteles tiszteletben tartani a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét. Ezenfelül az Unió költségvetésének végrehajtásakor ügyel az Unió pénzügyi érdekeinek védelmére. Ugyanez vonatkozik a szerződések területére, mivel az EASME által nyújtott támogatások az Unió költségvetéséből származnak. Az Unió által nyújtott támogatásokra irányadó egyik alapelv szerint az Unió kizárólag a ténylegesen vállalt költségeket támogathatja (lásd: 2019. február 28‑i Alfamicro kontra Bizottság ítélet, C‑14/18 P, EU:C:2019:159, 65. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
175    Következésképpen az EASME az EUM‑Szerződés által megállapított, említett elvek megsértése nélkül nem hagyhat jóvá az uniós költségvetés terhére olyan költséget, amely esetében nem áll fenn jogalap. Márpedig a támogatás kontextusában e támogatás nyújtásának és felhasználásának a feltételeit a támogatási szerződés határozza meg, pontosabban azok a kikötések, amelyek e támogatás összegének az EASME szerződéses partnere által bejelentett költségek függvényében való meghatározására vonatkoznak (2019. február 28‑i Alfamicro kontra Bizottság ítélet, C‑14/18 P, EU:C:2019:159, 66. pont).
176    Így, abban az esetben, ha a kedvezményezett által bejelentett költségek az érintett támogatási szerződés alapján támogathatatlanok, mivel azt állapították meg, hogy azok nem ellenőrizhetőek vagy nem hitelesek, az EASME‑nek nincs más választása, mint hogy a nem igazolt összegek erejéig visszatéríttesse a támogatást, mivel ezen intézmény a támogatási szerződésben konkretizálódó jogalap értelmében az uniós költségvetés terhére csupán kellőképpen igazolt összegeket jogosult rendelkezésre bocsátani (lásd ebben az értelemben: 2019. február 28‑i Alfamicro kontra Bizottság ítélet, C‑14/18 P, EU:C:2019:159, 67. pont; 2020. október 22‑i EKETA kontra Bizottság ítélet, C‑274/19 P, nem tették közzé, EU:C:2020:853, 114. pont).
177    Márpedig az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy egy meghatározott támogatás nyújtásának igazolásához nem elegendő annak a támogatás kedvezményezettje által történő bizonyítása, hogy valamely projekt megvalósult, hanem arra kell bizonyítékot szolgáltatnia, hogy a bejelentett költségeket az érintett támogatások nyújtására meghatározott feltételeknek megfelelően viselték (lásd ebben az értelemben: 2020. július 16‑i ADR Center kontra Bizottság ítélet, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 109. pont).
178    A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elve, amelynek részletes szabályait a fenti 174. és 175. pont idézi fel, a támogatási megállapodásnak a finanszírozás nyújtásának módjaira vonatkozó rendelkezéseiben szerepel. Így többek között a támogatási megállapodás 7.1. és 7.2. cikke értelmében a projekttevékenységet az e megállapodás I. mellékletében szereplő leírásnak megfelelően kellett végrehajtani, ellenkező esetben a támogatás összege a megállapodás 43. cikke alapján csökkent.
179    Végezetül a támogatási megállapodás 19.1. cikke értelmében a felperesnek az említett megállapodás I. mellékletében megjelölt célkitűzéseket az e mellékletben meghatározott ütemtervnek és feltételeknek megfelelően kellett benyújtania. A 19.2. cikk értelmében, ha a felperes nem teljesítette a 19. cikkben előírt valamely kötelezettséget, az EASME a megállapodás 6. fejezetében előírt intézkedések közül bármelyiket alkalmazhatta, és ezen utóbbiak magukban foglalták többek között a nem elszámolhatónak tekintett költségek elutasításáról, a támogatás csökkentéséről és a jogosulatlanul kifizetett összegek visszatéríttetéséről szóló határozatokat.
180    Így e rendelkezésekből az következik, hogy a támogatási megállapodás I. mellékletében szereplő különböző szakaszok tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség egyike volt azon alapvető kötelezettségvállalásoknak, amelyeket a felperesnek tiszteletben kellett tartania ahhoz, hogy a szóban forgó támogatás egészét kifizessék a számára.
181    A felperes által a harmadik jogalap keretében kifejtett érveket e rendelkezések és elvek alapján kell megvizsgálni.
a)      Az első, az EASME által a célkitűzések megvalósítására és a mérföldkövek teljesítésére vonatkozóan tett megállapítások téves jellegére alapított részről
182    A felperes a harmadik jogalap első részében két kifogásra hivatkozik, amelyeket a célkitűzések többségének megvalósítására, illetve a mérföldkövek többségének teljesítésére alapít.
1)      Az első, a célkitűzések többségének megvalósítására alapított kifogásról
183    A felperes az első kifogása keretében azzal érvel, hogy a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változatában a tizenhárom célkitűzés közül csak egyet minősítettek hivatalosan megvalósítottnak, nevezetesen a D7.2 célkitűzést (az elektromos futómű piaci elindítása az IAA kiállításon). Álláspontja szerint azonban az EASME‑nek figyelembe kellett volna vennie azt, hogy – bár késedelemmel – megvalósította a D1.1 (szabadalom beadva), a D3.2 (10/15 kW motor kész), a D5.2 (futóművezérlés tesztelve és minősítve), valamint a D6.1 (tesztberendezés validálva) célkitűzést is. Ezenkívül az EASME elismerte a D7.1 célkitűzés (új weboldal a Silex számára) megvalósítását is.
184    E tekintetben először is igaz, hogy a harmadik ellenőrzési jelentésben szereplő értékelés szerint a D7.2 célkitűzést (az elektromos futómű piaci elindítása az IAA kiállításon) az EASME megvalósítottnak minősítette.
185    Másodszor azonban az e harmadik ellenőrzési jelentésben szereplő értékelésből – amelyre vonatkozóan a felperesnek 2019. május 10‑én lehetősége nyílt észrevételek előterjesztésére – az tűnik ki, hogy a D1.1 (szabadalom beadva), a D3.2 (10/15 kW motor kész), a D5.2 (futóművezérlés tesztelve és minősítve), valamint a D6.1 (tesztberendezés validálva) célkitűzés megvalósítására a megállapított határidőkhöz képest 7 és 22 hónap közötti késéssel került sor, amit a felperes a beadványaiban egyébiránt nem is vitat.
186    Kétségtelen, hogy a támogatási megállapodás I. mellékletében megjelölt célkitűzések késedelmes teljesítése esetén e megállapodás 7.2. és 19.2. cikke nem fosztotta meg az EASME‑t mindenfajta mérlegelési jogkörtől, és nem kötelezte arra, hogy a bejelentett költségek egészét vagy egy részét nem elszámolhatóként elutasító határozatot hozzon, mivel előfordulhat, hogy a szóban forgó késedelem a felperes akaratától független körülményeknek volt betudható.
187    Meg kell azonban állapítani, hogy a felperes nem hivatkozik egyetlen olyan okra sem, amely a támogatási megállapodásnak a vis maiorra vonatkozó 51. cikkére tekintettel mentesíthetné a felelősség alól a fenti 185. pontban említett célkitűzések elérése tekintetében az EASME által megállapított késedelmet illetően.
188    Következésképpen a felperes nem bizonyította, hogy az EASME tévesen utasította el nem elszámolhatóként a felperes által bejelentett költségek egy részét a D1.1 (szabadalom beadva), a D3.2 (10/15 kW motor kész), a D5.2 (futóművezérlés tesztelve és minősítve), valamint a D6.1 (tesztberendezés validálva) célkitűzés késedelmes megvalósítása miatt.
189    Harmadszor, az egyeztetési eljárásnak a harmadik ellenőrzési jelentés megállapításait megerősítő, 2019. július 31‑i levélhez mellékelt információiból kitűnik, hogy a D7.1 (új weboldal a Silex számára) célkitűzés megvalósítása egyrészt nem felelt meg a Horizont 2020 programból származó finanszírozás láthatóságára vonatkozó, a támogatási megállapodás 38.1.2. cikkében foglalt követelménynek, másrészt pedig körülbelül 18 hónapos késedelemmel járt.
190    E körülmények között a felperes nem bizonyította, hogy az EASME tévesen állapította meg, hogy e célkitűzés megvalósítására nem a támogatási megállapodás feltételei szerint került sor, és következésképpen a megvalósítása keretében bejelentett költségek egy részét tévesen utasította el nem elszámolhatóként.
191    A fentiekre tekintettel a harmadik jogalap első részének első kifogását mint megalapozatlant el kell utasítani.
2)      A második, a mérföldkövek többségének teljesítésére alapított kifogásról
192    A felperes a második kifogása keretében arra hivatkozik, hogy az EASME megállapította az MS8 mérföldkő (a termék németországi
bemutatása a hannoveri IAA kiállításon) teljesítését, de ezenfelül az MS2 (a teszt berendezés kész) az MS4 (a futóművezérlés tesztelve), az MS5 (a 37_5/55 kW
hajtás tesztelve ), az MS6 (a futómű készen áll a laboratóriumi tesztekre) és az MS7 (a futómű bemutatása a Busworld kiállításon) mérföldkőnek a – késedelmes – teljesítését is. Ezenfelül az MS3 (a 37_5/55 kW
motor kész) és az MS9 (a 10/15 kW motor kész) mérföldkő értékelésével kapcsolatos érdemi nézeteltérések ellenére ezen utóbbiakat teljesítettnek tekintették.
193    Először is, a fenti 185–188. pontból következik, hogy a felperes nem bizonyította, hogy az EASME a D3.2 (10/15 kW motor kész) és a D6.1 (teszt berendezés validálva) célkitűzés tekintetében tévesen hozta meg azon döntését, hogy a felperes által bejelentett költségek egészét vagy egy részét el nem számolhatóként elutasítja.
194    Következésképpen mindenképpen el kell utasítani a felperes érvelését a fenti 193. pontban említett célkitűzésekkel azonos MS9 (a 10/15 kW motor kész) és MS2 (a tesztberendezés kész) mérföldkőre vonatkozóan.
195    Másodszor, a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változatából – amelyre vonatkozóan a felperesnek 2019. május 10‑én lehetősége nyílt észrevételek előterjesztésére – az tűnik ki, hogy az MS4 (a futómű vezérlés tesztelve), az MS5 (a 37_5/55 kW
hajtás tesztelve ), és az MS6 (a futómű készen áll a laboratóriumi tesztekre) mérföldkő teljesítésére a megállapított határidőkhöz képest 7 és 13 hónap közötti késéssel került sor, amit a felperes a beadványaiban egyébiránt nem is vitat.
196    Harmadszor, ami az MS7 mérföldkövet (a futómű bemutatása a Busworld kiállításon) illeti, az e mérföldkőhöz kapcsolódó költségek elutasítását az EASME azzal indokolta, hogy a kortrijki kiállításon 2017 októberében bemutatott futóműnek magában kellett volna foglalnia a futómű prototípusának a birminghami kiállításon 2017 áprilisában történt bemutatása során kapott visszajelzéseken alapuló fejlesztéseket, de a felperes nem vett részt a birminghami kiállításon, pedig ez képezte az MS1 mérföldkő (a futómű prototípusának bemutatása a 2017. áprilisi birminghami kiállításon) fő elemét.
197    Ebben az összefüggésben meg kell állapítani, hogy a felperes az MS8 mérföldkő (a termék németországi bemutatása a hannoveri IAA kiállításon) teljesítése ellenére nem tett eleget a támogatási megállapodás I. mellékletében szereplő határidőknek.
198    Konkrétabban a felperes nem hivatkozik egyetlen olyan okra sem, amely a támogatási megállapodásnak a vis maiorra vonatkozó 51. cikkére tekintettel mentesíthetné a felelősség alól a fenti 195. pontban említett mérföldkövek teljesítését illetően.
199    Következésképpen a felperes nem bizonyította, hogy az EASME tévesen minősítette nem elszámolhatónak azon költségek egészét vagy egy részét, amelyeket az MS4 és az MS6 mérföldkövek késedelmes megsértése miatt jelentett be. Azt sem bizonyította, hogy az EASME tévesen minősítette nem elszámolhatónak azon költségeket, amelyeket a felperes az MS7 mérföldkő (a futómű bemutatása a Busworld kiállításon) címén jelentett be, amelynek teljesítése szorosan összefüggött az MS1 mérföldkő (a futómű prototípusának bemutatása a 2017. áprilisi birminghami kiállításon) teljesítésével, amely utóbbi esetében pedig nem vitatott, hogy az nem teljesült.
200    Negyedszer, ami azt az érvet illeti, amely szerint az EASME az MS3 (a 37_5/55 kW
motor kész) értékelése során „nyilvánvaló értékelési hibát” követett el, meg kell állapítani, hogy a felperes érvelése nem tartalmaz olyan magyarázatot, amelynek alapján az érvelés megalapozottsága értékelhető lenne, így ezen érvet az eljárási szabályzat 76. cikkének d) pontja értelmében elfogadhatatlanság miatt el kell utasítani.
201    A fenti okokból a harmadik jogalap első részének második kifogását, következésképpen pedig a harmadik jogalap első részét teljes egészében el kell utasítani.
b)      A harmadik jogalapnak a kortrijki szakmai kiállításon 2017 októberében nyert „fenntartható mobilitás” díjnak, valamint többek között az e kiállítást követően kötött szerződésnek a figyelmen kívül hagyására alapított második részéről
202    A felperes a harmadik jogalap második részének alátámasztása érdekében azzal érvel, hogy az EASME „nyilvánvaló értékelési hibát” követett el, amikor a projekt értékelése során nem vette figyelembe, hogy az elektromos futómű a kortrijki szakmai kiállításon 2017 októberében elnyerte a „fenntartható mobilitás” díjat.
203    Az EASME továbbá „nyilvánvaló értékelési hibát” követett el azáltal, hogy az elemzése keretében megtagadta azon információk figyelembevételét, amelyeket a felperes 2018. december 18‑án szolgáltatott arra vonatkozóan, hogy vállalkozásokkal tárgyalásokat folytat, és az egyikükkel szerződést kötött. A felperes álláspontja szerint ezen információk bizonyítják a tényleges piaci igény fennállását, valamint azt, hogy az elektromos futómű megfelel a projekt céljának, azaz egy piacképes termék kifejlesztésének.
204    E tekintetben elegendő megállapítani, hogy a „fenntartható mobilitás” díj, és azok a kereskedelmi lehetőségek – többek között egy szerződéskötés –, amelyeket a felperes a 2017 októberében tartott kortrijki szakmai kiállítást követően szerzett, nem képeztek a támogatási megállapodásban előírt célkitűzést vagy mérföldkövet.
205    A fentiekből következik, hogy a harmadik jogalap második részét mint hatástalant el kell utasítani.
c)      A harmadik jogalapnak a 2018. július 9‑i szakvélemény figyelmen kívül hagyására vonatkozó harmadik részéről
206    A harmadik jogalap harmadik része keretében a felperes azzal érvel, hogy az EASME „nyilvánvaló értékelési hibát” követett el az értékelése során, mivel nem vette át a 2018. július 9‑i szakvéleményben szereplő azon megállapításokat, amelyek szerint a WP6 munkacsomag (tesztberendezés kifejlesztése) elkészült, a WP5 munkacsomag (futóművezérlés tervezése) két‑három hét további munkát igényelt, és komoly esély volt a WP2 (elektromosfutómű-tervezés), a WP3 (motortervezés) és a WP4 (hajtástervezés) munkacsomagnak a határidőn belüli, azaz
2018. október 31‑ét megelőző befejezésére.
207    E tekintetben az iratokból az tűnik ki, hogy az EASME tudomást szerzett a 2018. július 9‑i szakvéleményről, és arra kifejezetten hivatkozott a fenti 26. pontban említett 2018. október 8‑i levélhez mellékelt érvlista keretében. Márpedig e szakvélemény tartalmából az következik, hogy az megerősítette többek között a felperes által a projekt bizonyos részei tekintetében felhalmozódott késedelmet, amely részek végrehajtására 2018. július 9‑ig még mindig nem került sor, amit egyébiránt a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változata véglegesen megállapított.
208    Konkrétabban emlékeztetni kell arra, hogy a támogatási megállapodás I. melléklete a WP2–WP6 munkacsomagok teljesítését a D2.1–D6.1. sz. célkitűzések megvalósításához kötötte.
209    Márpedig a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változata megerősítette, hogy a D2.1 (a futómű teljesítette a tartóssági tesztet), a D3.1 (37.5/45 motor kész), a D3.2 (10/15 kW motor kész), a D4.1 (37_5/55 kW hajtás kész), a D5.1 (futóművezérlés megtervezve) a D5.2 (futóművezérlés tesztelve és minősítve) és a D6.1 (tesztberendezés validálva) célkitűzés megvalósítására 7 és 18 hónap közötti késedelemmel került sor.
210    Ezenkívül, bár a D2.2 (a futómű minősítve van és beépítésre került járműbe) és a D4.2 (10/15 kW hajtás kész) célkitűzéseket határidőn belül valósították meg, a harmadik ellenőrzési jelentésből kitűnik, hogy ezeket a célkitűzéseket az elvégzett munka jellegére vonatkozó indokok alapján utasították el.
211    E körülmények között meg kell állapítani, hogy a 2018. július 9‑i szakvélemény megküldésének időpontjában – a D2.2 (a futómű minősítve van és beépítésre került járműbe) és a D4.2 (10/15 kW hajtás kész) célkitűzés kivételével, amelyek megvalósításának időpontját 2018. október 31‑re, azaz a támogatási megállapodás 24. hónapjára tervezték – a felperes nem valósította meg a fenti 208. pontban említett célkitűzések egyikét sem, holott azok megvalósítását a támogatási megállapodás teljesítésének kezdetétől számított 8. és 20. hónap között kellett volna befejezni.
212    Így a fentiekből az következik, hogy a 2018. július 9‑i szakvélemény megállapításai, amennyiben megerősítik a WP3 (motortervezés), a WP5 (futóművezérlés tervezése), és a WP6 (tesztberendezés kifejlesztése) munkacsomagnak, valamint a WP2 (elektromosfutómű-tervezés), és a WP4 (hajtástervezés) munkacsomag egy részének a késedelmét, nem bizonyíthatják, hogy az EASME tévesen fogadta el a megtámadott határozatokat.
213    Ezen indokok miatt a harmadik jogalap harmadik részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
d)      A harmadik jogalap negyedik részéről, amely lényegében az ahhoz kapcsolódó következmények vitatására vonatkozik, hogy a felperes nem vett részt a 2017. áprilisi birminghami szakmai kiállításon
214    Ami a harmadik jogalap negyedik részét illeti, a felperes vitatja az EASME azon érvelését, amelyet az utóbbi a megtámadott levélhez mellékelt érvlista keretében fejtett ki, és amely szerint lényegében a projekt elején hozott hibás kereskedelmi döntések, amelyek többek között hozzájárultak ahhoz, hogy a teljes futómű‑prototípusnak a 2017. áprilisi birminghami szakmai kiállításon való bemutatására vonatkozó célkitűzés (MS1 [a futómű prototípusának bemutatása a 2017. áprilisi birminghami kiállításon]) meghiúsult, 12 hónapos késedelmet eredményeztek.
215    E tekintetben a felperes kifejtette az EASME‑nek azokat az okokat, amelyek miatt a futómű a 2017. áprilisi birminghami szakmai kiállításra nem volt befejezhető. Ezenkívül a felperes több alkalommal hangsúlyozta, hogy az elektromos futóművet érintő új műszaki igények csak 2017 nyarán, vagyis e szakmai kiállítás megrendezését követően merültek fel.
216    A felperes ezáltal arra hivatkozik, hogy az EASME „nyilvánvaló értékelési hibát” követett el annak megállapításával, hogy az, hogy a felperes nem vett részt a 2017. áprilisi birminghami szakmai kiállításon, olyan döntő hiba, amely kizárja a projekt véghezvitelének lehetőségét. Végeredményben e megállapítás lényegében azt mutatja, hogy az EASME nem rendelkezett a szükséges ismeretekkel a járművek, és különösen az elektromos buszok piacát érintő szakmai kiállítások szerepét illetően.
217    A felperes továbbá azt állítja, hogy kifejtette az EASME‑nek a megállapított késedelem fő okát, amely abban állt, hogy bár a 2017. áprilisi birminghami szakmai kiállításon való részvétel a pályázat beadásának időpontjában még megvalósítható volt, a projekt megvalósításához szükséges új alkalmazottak felvételére 2 hónapos késedelemmel került sor.
218    Először is emlékeztetni kell arra, hogy 2016. június 15‑én a felperes pályázatot nyújtott be a kkv‑k innovációs támogatási eszközének 2. szakasza alapján, amely a kutatásra és fejlesztésre, a tesztelésre és az első kereskedelmi alkalmazásra irányul. E javaslatot az EASME 2016. július 22‑én elfogadta, majd felhívta a felperest, hogy vegyen részt a támogatási megállapodás előkészítésében e megállapodásnak a 2016. október 20‑án és 21‑én történő aláírása céljából.
219    Ebben az összefüggésben a 2017. áprilisi birminghami szakmai kiállításon való részvétel a támogatási megállapodás I. mellékletében előírt nyolc mérföldkő közül az első volt, és a megállapodásban előírt szakaszok a felperessel egyetértésben kerültek kidolgozásra. Márpedig ezen utóbbi e szakmai kiállításon nem tudott részt venni, és a futómű prototípusát nem tudta ott bemutatni.
220    A felperes arra vonatkozó állításai ellenére, hogy az MS1 mérföldkő (a futómű prototípusának bemutatása a 2017. áprilisi birminghami kiállításon) teljesítése nem volt alapvető fontosságú, meg kell állapítani, hogy a támogatási szerződés nem ír elő fontossági sorrendet az I. mellékletében említett mérföldkövek teljesítése tekintetében, és e mérföldkövek így a felperes által vállalt kötelezettség szerves részét képezik. Amint az a fenti 197. pontból kitűnik, az MS8 mérföldkő (a termék németországi bemutatása a hannoveri IAA kiállításon) teljesítése nem orvosolhatja a többi mérföldkő – és többek között az MS1 mérföldkő (a futómű prototípusának bemutatása a 2017. áprilisi birminghami kiállításon) – elérése tekintetében megállapított hiányosságokat.
221    Ebből az következik, hogy az MS1 mérföldkő (a futómű prototípusának bemutatása a 2017. áprilisi birminghami kiállításon) teljesítésének elmulasztása, és az ahhoz kapcsolódó, a projekt alapvető fontosságú részének új meghatározására irányuló kísérlet – amely projektrész pedig a felperes által benyújtott pályázatból eredt – kihatott a többi mérföldkő teljesítésére, valamint a célkitűzések megvalósítására és a munkacsomagok befejezésére, ami nem az EASME‑nek tudható be.
222    Az, hogy 2017 nyarán, azaz a 2017. áprilisi birminghami kiállítást követően a futóművel kapcsolatban állítólagosan új műszaki igények merültek fel, nem mentesítette a felperest a támogatási megállapodás alapján fennálló felelőssége, valamint azon közvetlen vagy közvetett következmények alól, amelyek az MS1 mérföldkő (a futómű prototípusának bemutatása a 2017. áprilisi birminghami kiállításon) teljesítésének elmulasztásából eredhettek.
223    Azon állításokat illetően, amelyek szerint az EASME nem rendelkezett a szükséges ismeretekkel a járműpiacot érintő szakmai kiállítások szerepét illetően, emlékeztetni kell arra, hogy a felperes dolgozta ki a támogatási megállapodás alapjául szolgáló pályázatot, abba belefoglalva az e megállapodás I. mellékletében említett különböző szakmai kiállításokon való részvételét, valamint egy ütemtervet. Mivel az említett megállapodásban nem szerepelnek további, olyan információk, amelyek az említett szakmai kiállítások közötti fontossági sorrend fennállásához kapcsolódnak, az EASME‑nek így nem róható fel az MS1 mérföldkő (a futómű prototípusának bemutatása a 2017. áprilisi birminghami kiállításon) teljesítésének elmulasztására és az abból esetlegesen eredő következményekre vonatkozó megállapítás, valamint a járműpiacot érintő szakmai kiállítások szerepére vonatkozó ismeretek állítólagos hiánya sem.
224    Másodszor, ami a projekt végrehajtásában bekövetkezett késedelem okaként a felperes által hivatkozott indokokat illeti, a felperes nem szolgáltatott olyan bizonyítékot vagy dokumentumot, amely arra utalhat, hogy a szakosodott mérnökök felvétele nehézségekbe ütközött, és mindenesetre nem tájékoztatta kellő időben az EASME‑t az említett nehézségekről, amint azt a támogatási megállapodás 17.2. cikkének a) pontja megköveteli.
225    A fenti megfontolások alapján a harmadik jogalap negyedik részét mint megalapozatlant, következésképpen pedig a harmadik jogalapot teljes egészében el kell utasítani.
3.      Az ötödik, a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás követelményeinek megsértésére alapított jogalapról
226    A jelen jogalap lényegében négy részre oszlik. Az első rész azon alapul, hogy az EASME nem vizsgálta meg érdemben az első módosítási javaslatot. A második rész keretében a felperes azt rója fel az EASME‑nek, hogy nem fogadta el azon javaslatát, amely a projekt sikerének biztosítása érdekében a megállapított határidőktől és a megállapodás feltételeitől való eltérésre irányult. Végül a harmadik és a negyedik rész lényegében azon alapul, hogy az EASME megsértette a 2013/771 végrehajtási határozat 6. cikkét, a közösségi programok igazgatásában bizonyos feladatokkal megbízott végrehajtó hivatalokra vonatkozó alapszabály megállapításáról szóló 58/2003/EK tanácsi rendelet alkalmazásában a végrehajtó hivatalok pénzügyi szabályzásáról szóló, 2004. szeptember 21‑i 1653/2004/EK bizottsági rendelet (HL 2004. L 297., 6. o.) 19. cikkét, valamint az 1290/2013 rendelet (28) preambulumbekezdését.
227    Az Eismea vitatja a felperes állításait.
228    Előzetesen meg kell állapítani, hogy a felperes a jelen jogalap alátámasztása érdekében kifejtett érvelésében járulékosan vitatja azt a határozatot, amellyel az EASME elutasította az első módosítási javaslatát.
229    Amint az a fenti 174–177. pontból kitűnik, az EASME‑nek, amely a Bizottság nevében és felelősségére jár el, az EUMSZ 317. cikk értelmében tiszteletben kell tartania a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét, és az Unió költségvetésének végrehajtása során ügyelnie kell az Unió pénzügyi érdekeinek védelmére. Ugyanez vonatkozik a szerződések területére, mivel az EASME által odaítélt támogatások az Unió költségvetéséből származnak.
230    A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét a 966/2012 rendelet 30. cikkének (1) és (2) bekezdése, valamint az 1653/2004 rendelet 19. cikkének (1) és (2) bekezdése határozza meg, amely utóbbi rendelkezés a 2013/771 végrehajtási határozat 6. cikke alapján szabályozza az EASME működési költségvetését.
231    A 966/2012 rendelet 30. cikkének (1) bekezdése és az 1653/2004 rendelet 19. cikkének (1) bekezdése értelmében a költségvetési előirányzatokat a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvével összhangban kell felhasználni, nevezetesen a gazdaságosság, a hatékonyság és az eredményesség elveivel összhangban. Ezen elveket a 966/2012 rendelet 30. cikkének (2) bekezdése és az 1653/2004 rendelet 19. cikkének (2) bekezdése határozza meg. A gazdaságosság elve lényegében azt követeli meg, hogy a Bizottság nevében és felelősségére eljáró EASME által a tevékenységeinek elvégzéséhez igénybe vett forrásokat időben, megfelelő mennyiségben és minőségben, a legjobb áron kell rendelkezésre bocsátani. A hatékonyság elve az igénybe vett források és az elért eredmények közötti legjobb kapcsolatra vonatkozik. Az eredményesség elve szerint a kitűzött konkrét célokat és a tervezett eredményeket el kell érni.
232    Végezetül az 1290/2013 rendelet (28) preambulumbekezdése szerint az Unió pénzügyi érdekeit arányos intézkedések útján a teljes finanszírozási ciklusra kiterjedően védeni kell, biztosítva a bizalom és az ellenőrzés közötti megfelelő egyensúlyt.
233    E rendelkezések alapján kell megvizsgálni a felperes által az ötödik jogalap alátámasztása érdekében hivatkozott érvelést.
a)      Az első, arra alapított részről, hogy az első módosítási javaslatot nem vizsgálták meg érdemben
234    A felperes az ötödik jogalap első része keretében azt rója fel az EASME‑nek, hogy nem vizsgálta meg az egyrészt az elvégzendő feladatok sorrendjének, és másrészt a projektre vonatkozó belső határidőknek a módosítására irányuló első módosítási javaslatot, jóllehet az ilyen módosítások lehetővé tették volna 150 000 euró megtakarítását.
235    Márpedig emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a fenti 108–111. pontból következik – az EASME gondosan és pártatlanul megvizsgálta az első módosítási javaslatot.
236    Tekintve tehát, hogy a Törvényszék megalapozatlanság miatt elutasította a második jogalap második részének arra alapított második kifogását, hogy az EASME a megtámadott határozatok tekintetében megsértette a gondossági kötelezettséget azáltal, hogy nem vizsgálta meg többek között az első módosítási javaslatot, az ötödik jogalap első részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
b)      A második, lényegében a támogatási megállapodás eredeti feltételeitől való eltérés szükségességére alapított részről
237    A felperes az ötödik jogalap második része keretében azt rója fel az EASME‑nek, hogy nem fogadta el az első módosítási javaslatot, jóllehet egyrészt az eredeti határidőktől való eltérés szükséges volt ahhoz, hogy a kifejlesztett futómű megfeleljen a piac valós igényeinek, és a projekt gazdaságilag életképes legyen, és másrészt a projektnek a támogatási megállapodás feltételei szerinti végrehajtása olyan termék kifejlesztéséhez vezetett volna, amelyre a piacon nem volt kereslet.
238    E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a támogatási megállapodás 55.1. cikke lényegében úgy rendelkezik, hogy a módosítási javaslat keretében tervezett módosítások nem vezethetnek olyan változásokhoz, amelyek ellentétesek a támogatást odaítélő határozattal, vagy sértik a pályázókkal szembeni egyenlő bánásmód elvét.
239    Ezenfelül, amint az a 966/2012 rendelet 125. cikkének (1) bekezdéséből következik, a támogatások odaítélésére többek között az átláthatóság és az egyenlő bánásmód elvei vonatkoznak, ami azt előfeltételezi, hogy tekintettel az ilyen támogatás finanszírozására rendelkezésre álló korlátozott költségvetésre, a pénzügyi támogatás potenciális kérelmezőit egyenlő módon kell kezelni egyrészt a pályázati felhívásban szereplő értesítést, és a benyújtásra kerülő projektek kiválasztási szempontjaira vonatkozó tájékoztatást illetően, valamint másrészt az említett projektek kiválasztásához és a támogatás megítéléséhez vezető összehasonlító értékelést illetően. E rendelkezés tehát az egyenlő bánásmód általános elvének kifejeződése (lásd ebben az értelemben: 2011. április 15‑i IPK International kontra Bizottság ítélet, T‑297/05, EU:T:2011:185, 122. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
240    Így az eljárások átláthatósága és a pályázókkal szembeni egyenlő bánásmód biztosítása érdekében valamely támogatási megállapodásnak a hatályosságának ideje alatt végrehajtott módosításai, amennyiben azok az eredeti projekt feltételeitől lényegesen eltérőeket határoznak meg, a feleknek az e megállapodás alapvető feltételeinek újratárgyalására vonatkozó szándékára utalnak (lásd analógia útján: 2008. június 19‑i pressetext Nachrichtenagentur ítélet, C‑454/06, EU:C:2008:351, 34. pont).
241    Valamely támogatási megállapodásnak a hatályosságának ideje alatt történő módosítását akkor lehet lényegesnek tekinteni, ha olyan feltételeket határoz meg, amelyek az eredetileg részt vevő pályázókon kívüli más pályázók részvételét is lehetővé tették volna, vagy az eredetileg kiválasztott projekten kívüli másik projekt kiválasztását is lehetővé tették volna (lásd analógia útján: 2008. június 19‑i pressetext Nachrichtenagentur ítélet, C‑454/06, EU:C:2008:351, 35. pont).
242    A jelen ügyben az első módosítási javaslatot akkor küldték meg, amikor az EASME az első ellenőrzési jelentést készítette. Ez a 2018. február 21‑én megküldött jelentés a projektnek a felperes általi végrehajtását illetően jelentős kötelezettségszegéseket állapított meg, és többek között hangsúlyozta, hogy a támogatási megállapodás teljesítésének első évében megvalósítandó célkitűzések vagy az ezen évben teljesítendő mérföldkövek közül egyetlen sem került megvalósításra vagy teljesítésre.
243    Mi
több, amint arra az Eismea az ellenkérelem 140. pontjában lényegében rámutat, meg kell állapítani, hogy az első módosítási javaslatban és az ahhoz kapcsolódó műszaki leírásban javasolt módosítások jellege és terjedelme, többek között azáltal, hogy e módosítások a hatásukat tekintve újból meghatározták a támogatási kérelemben eredetileg leírt futómű alapvető tulajdonságait, lényeges változásokat eredményeztek – amit a felperes a keresetlevél 13. és 121. pontjában lényegében elismer, és amit a tárgyaláson sem vitatott a Törvényszék által erre vonatkozóan feltett kérdésre –, és nem csupán a futómű tervezésére, hanem annak azon műszaki jellemzőire is vonatkoztak, amelyek többek között a WP2 (elektromos futómű tervezés), a WP3 (motortervezés), a WP4 (hajtástervezés) és a WP5 (futóművezérlés tervezése) munkacsomagokból következnek.
244    Márpedig az ilyen módosítások az EASME általi elfogadásuk esetén – azzal összefüggésben, hogy a felperes nem valósított meg egyetlen olyan célkitűzést, és nem teljesített egyetlen olyan mérföldkövet sem, amelyet a támogatási megállapodás teljesítésének első évében meg kellett volna valósítania, illetve teljesítenie kellett volna – sértették volna az egyenlő bánásmódnak a 966/2012 rendelet 125. cikkének (1) bekezdésében és a támogatási megállapodás 55.1. cikkében védett elvét.
245    E körülmények között a felperes megalapozatlanul állítja, hogy az EASME azáltal, hogy a támogatási megállapodás 55.1. cikke alapján elutasította a támogatási megállapodás módosítására irányuló első javaslatot, megsértette a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét, holott e szerződéses kikötés nem értelmezhető az ezen elvtől való eltérésként.
246    Következésképpen az ötödik jogalap második részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
c)      A harmadik és a negyedik, lényegében a 2013/771 végrehajtási határozat 6. cikkének, az 1653/2004 rendelet 19. cikkének, valamint az 1290/2013 rendelet (28) preambulumbekezdésének megsértésére alapított részről
247    A felperes az ötödik jogalap harmadik és negyedik részének alátámasztása érdekében lényegében arra hivatkozik, hogy az EASME megsértette egyrészt a 2013/771 végrehajtási határozat 6. cikkét és az 1653/2004 rendelet 19. cikkét, másrészt pedig az 1290/2013 rendelet (28) preambulumbekezdését.
248    Először is, mivel a fenti 238–245. pontból az következik, hogy az EASME az első módosítási javaslat elutasításával nem sértette meg a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét, nem megalapozott a felperes azon állítása, hogy az EASME megsértette a 2013/771 végrehajtási határozat 6. cikkét és az 1653/2004 rendelet 19. cikkét, feltéve hogy e rendelkezések alkalmazandók a jelen ügyben.
249    Másodszor meg kell állapítani, hogy az 1290/2013 rendelet (28) preambulumbekezdésének tartalma, amelyet e rendelet rendelkező része nem ismétel meg, az uniós jogalkotó olyan kívánságának minősül, amely önmagában nem rendelkezik normatív erővel.
250    A fentiekre tekintettel az ötödik jogalap harmadik és negyedik részét, és így az ötödik jogalapot teljes egészében el kell utasítani.
4.      A negyedik, az arányosság elvének megsértésére alapított jogalapról
251    A felperes a negyedik jogalapja keretében azt rója fel az EASME‑nek, hogy megsértette az arányosság elvét azáltal, hogy az összesen 804 020,75 euró összegű bejelentett költségből 263 028,89 euró összeget elutasított, és 103 693,19 euróval csökkentette a támogatást. Ezen elutasítás a projekt megvalósításának általános szintjét figyelembe véve aránytalan. E tekintetben, bár a felperes elismeri, hogy egyes célkitűzéseket és mérföldköveket a támogatási szerződés I. mellékletében meghatározott határidőkön túl teljesítettek, úgy véli, hogy az említett megállapodás nem tartalmaz olyan rendelkezést, amelynek értelmében bizonyos költségek elszámolhatósága kétséges lehetne azok késedelmes teljesítése miatt.
252    Ezenkívül a felperes álláspontja szerint az EASME azáltal is megsértette az arányosság elvét, hogy azt, hogy a felperes nem vett részt a 2017. áprilisi birminghami szakmai kiállításon, meghatározó, a projekt véghezvitelét akadályozó hibának minősítette.
253    Az Eismea vitatja a felperes állításait.
254    Az arányosság elve az uniós jog általános elve, amelyet az EUSZ 5. cikk (4) bekezdése és a Charta 52. cikkének (1) bekezdése rögzít, és amely megköveteli, hogy az Unió intézményeinek, szerveinek és hivatalainak jogi aktusai ne haladják meg a kitűzött cél elérésére alkalmas és ahhoz szükséges mértéket. Ezen elv az Unió minden fellépési formájára vonatkozik, függetlenül attól, hogy szerződésen alapuló, vagy szerződésen kívüli fellépésről van‑e szó (lásd ebben az értelemben: 2019. október 10‑i Help – Hilfe zur Selbsthilfe kontra Bizottság ítélet, T‑335/17, nem tették közzé, EU:T:2019:736, 197. és 198. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
255    Erre az elvre emlékeztet egyébiránt a 966/2012 rendelet 135. cikkének (4) bekezdése, amelynek értelmében „amennyiben a kedvezményezett megszegi a vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodás vagy a vissza nem térítendő támogatásról szóló határozat szerinti kötelezettségeit, az illetékes engedélyezésre jogosult tisztviselő csökkentheti a vissza nem térítendő támogatás összegét vagy visszafizettetheti a vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodás vagy a vissza nem térítendő támogatásról szóló határozat szerint jogosulatlan kifizetéseket a hiba, szabálytalanság vagy csalás, illetve a kötelezettségszegés súlyosságának megfelelő arányban”.
256    Ezenkívül, amint az a fenti 174–177. pontból kitűnik, az EASME‑nek, amely a Bizottság nevében és felelősségére jár el, az EUMSZ 317. cikk értelmében tiszteletben kell tartania a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét, és az Unió költségvetésének végrehajtása során ügyelnie kell az Unió pénzügyi érdekeinek védelmére. Ugyanez vonatkozik a szerződések területére, mivel az EASME által nyújtott támogatások az Unió költségvetéséből származnak.
257    Konkrétan egy támogatási megállapodás keretében e támogatás nyújtásának feltétele, hogy a kedvezményezett bizonyos kritériumokat és kötelezettségeket – többek között az érintett projektek végrehajtása során felmerültként bejelentett költségek pénzügyi igazolására vonatkozóan – tiszteletben tartson. Következésképpen a támogatás kedvezményezettje csak akkor szerez végleges jogosultságot az uniós pénzügyi hozzájárulás kifizetésére, ha a támogatás nyújtására vonatkozó valamennyi feltétel teljesül (lásd: 2015. szeptember 8‑i Amitié kontra Bizottság ítélet, T‑234/12, nem tették közzé, EU:T:2015:601, 146. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; lásd továbbá ebben az értelemben: 2016. április 27‑i ANKO kontra Bizottság ítélet, T‑155/14, nem tették közzé, EU:T:2016:245, 122. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
258    Ebből következik, hogy egy meghatározott támogatás nyújtásának igazolásához nem elegendő annak a támogatás kedvezményezettje által történő bizonyítása, hogy valamely projekt megvalósult, hanem arra kell bizonyítékot szolgáltatnia, hogy a bejelentett költségeket az érintett támogatások nyújtására meghatározott feltételeknek megfelelően viselték (lásd ebben az értelemben: 2020. július 16‑i ADR Center kontra Bizottság ítélet, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 109. pont).
259    E következtetés az EUMSZ 317. cikkben előírt, az Unió hatékony és eredményes pénzgazdálkodására vonatkozó elvnek is megfelel. Így a támogatási szerződésben meghatározott feltételek be nem tartása esetén az Unió intézményei, szervei vagy hivatalai kötelesek a kifizetett támogatást a nem hitelesnek vagy nem ellenőrizhetőnek tekintett összegek erejéig visszafizettetni (2021. február 24‑i Universität Koblenz‑Landau kontra EACEA ítélet, T‑108/18, EU:T:2021:104, 115. pont).
260    Mindezek felidézését követően a Törvényszék megállapítja, hogy az EASME, mivel a költségeknek csupán egy részét nyilvánította nem elszámolhatónak, nem követelte a felperesnek kifizetett összegek teljes visszatérítését.
261    A harmadik jogalap első részének vizsgálatából ugyanis kitűnik, hogy az EASME helyesen állapította meg, hogy a célkitűzések és mérföldkövek többségét nem a támogatási megállapodásnak és annak I. mellékletének megfelelően valósították meg vagy teljesítették. E tekintetben az EASME a támogatási megállapodásban és annak I. mellékletében előírt tizenhárom célkitűzés és kilenc mérföldkő közül a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változatában kizárólag a D7.2 (az elektromos
futómű piaci elindítása az IAA kiállításon) célkitűzés befejezését és az MS8 mérföldkő (a termék németországi bemutatása a hannoveri IAA kiállításon) teljesítését ismerte el.
262    Így a személyzethez kapcsolódó források felhasználásával összefüggő, és többek között a 2019. április 10‑i végleges beszámoló felülvizsgált értékelésében megállapított szabálytalanságok mértékét és jellegét a támogatási szerződés 6.1. cikke a) pontjának vii. alpontja alapján egyrészt a teljes projektre vonatkozóan havonta bejelentett személyzeti költségek súlyozott átlaga alapján számították ki a források nem gazdaságos és nem hatékony felhasználásának meghatározása érdekében, másrészt pedig azon munkacsomagok befejezettségi szintje alapján, amelyeknek végrehajtása elválaszthatatlanul kapcsolódott a D1.1–D2 célkitűzések megvalósításához. Ez a számítás 210 423,11 euró közvetlen személyi jellegű költség és 52 605,78 euró közvetett költség elutasításához vezetett, amint azt egyrészt a 2020. március 6‑i előzetes tájékoztató levélhez mellékelt végleges pénzügyi elszámolás, másrészt pedig a megtámadott levélhez mellékelt érvlista jelzi.
263    Ebben az összefüggésben a Törvényszék megállapítja, hogy az EASME a projektnek a felperes általi végrehajtása keretében megállapított szabálytalanságok ellenére, és a 70%‑os szerződéses támogatási rátának a bejelentett költségek 855 990,85 eurós teljes összegére való alkalmazását figyelembe véve e költségek elszámolhatóságát 378 694,31 euró erejéig elfogadta, és azok egy részét 477 296,54 euró összegben elutasította.
264    Így azon célkitűzések, mérföldkövek és munkacsomagok számára tekintettel, amelyeket nem a támogatási megállapodásban előírt feltételeknek megfelelően valósítottak meg, teljesítettek vagy végeztek el, nem állapítható meg, hogy az EASME azáltal, hogy a felperes által a 2016. november 1. és 2018. október 31. közötti időszakra vonatkozóan bejelentett összes költségnek átlagosan 44,24%‑át fogadta el, megsértette az arányosság elvét.
265    Következésképpen az ötödik jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.
5.      Az első, az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapról
266    A felperes az első jogalap alátámasztása érdekében három részre hivatkozik, amelyek közül az első a támogatási megállapodásban foglalt, a költségek elszámolhatóságának általános és egyedi feltételeit érintő indokolás elégtelenségén alapul, a második a megtámadott jogi aktusokban foglalt, a személyi jellegű közvetlen költségek egy részének az EASME által nem elszámolhatóként való elutasítását érintő indokolás elégtelenségén, a harmadik pedig a megtámadott jogi aktusokban foglalt, a közvetett költségek egy részének az EASME által nem elszámolhatóként való elutasítását érintő indokolás elégtelenségén.
267    Az Eismea vitatja a felperes állításait.
268    Elöljáróban hangsúlyozni kell, hogy az EUMSZ 296. cikkben említett és a Charta 41. cikke (2) bekezdésének c) pontjában rögzített indokolási kötelezettség az uniós jog alapvető elve, amelynek célja egyrészt az, hogy az érdekelt elegendő tájékoztatásban részesüljön a számára sérelmet okozó jogi aktus megalapozottságának megítéléséhez, és lehetővé váljon a számára az e jogi aktus jogszerűségének vitatására irányuló bírósági kereset benyújtása, másrészt pedig az, hogy az uniós bíróság gyakorolhassa felülvizsgálati jogkörét (lásd: 2022. december 14‑i Green Power Technologies kontra Bizottság ítélet, T‑753/20, nem tették közzé, EU:T:2022:806, 199. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
269    Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az indokolási kötelezettség terjedelmét a konkrét körülményekre, így többek között a jogi aktus tartalmára, az előadott indokok jellegére, és a címzettek magyarázathoz jutás iránti érdekére figyelemmel kell értékelni, és az indokolás elégséges jellegének megítéléséhez azt a szóban forgó jogi aktus elfogadása körülményeinek ténybeli és jogi összefüggésében is szükséges vizsgálni Valamely jogi aktus indokolása tehát megfelelő, ha ezen jogi aktust az érintett előtt ismert olyan összefüggésben hozzák meg, amely lehetővé teszi számára a vele szemben hozott intézkedés hatályának megértését (lásd: 2022. december 14‑i Green Power Technologies kontra Bizottság ítélet, T‑753/20, nem tették közzé, EU:T:2022:806, 200. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
270    Továbbá emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 296. cikk által előírt indokolási kötelezettség olyan lényeges eljárási szabálynak minősül, amelyet külön kell választani az indokolás megalapozottságának kérdésétől, amely a vitatott jogi aktus érdemi jogszerűségére vonatkozik. Valamely határozat indokolása ugyanis azon indokok formális kifejezéséből áll, amelyeken e határozat alapszik. Ha ezen indokok hibában szenvednek, az a határozat érdemi jogszerűségét érinti, de annak indokolását nem, és az utóbbi megfelelő lehet annak ellenére, hogy hibás indokokat fejt ki. Ebből az következik, hogy a jogi aktus megalapozottságának a vitatását célzó kifogások és érvek az indokolás hiányára vagy elégtelenségére alapított jogalap keretében nem relevánsak és hatástalanok (2015. június 18‑i Ipatau kontra Tanács ítélet, C‑535/14 P, EU:C:2015:407, 37. pont).
271    E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy a felperes által hivatkozott kifogások többsége valójában az EASME azon érvei megalapozottságának vitatására irányul, amelyek egyrészt a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változatában, és másrészt a megtámadott levélhez csatolt érvlistában szerepelnek. Így az indokolási kötelezettség tiszteletben tartásának felülvizsgálata címén nem vizsgálható az EASME által az azon összegek kiszámításának igazolása tekintetében kifejtett indokok érdemi jogszerűsége, amelyeket a támogatási megállapodás alapján jogalap nélkül fizettek ki; e vizsgálat valójában a harmadik, negyedik és ötödik jogalap keretébe tartozik.
272    Következésképpen a Törvényszéknek a jelen jogalapot illetően mindenképpen el kell utasítania az első rész első kifogását, amely szerint a felperes a közvetlen költségek elszámolhatóságára vonatkozó valamennyi feltételt teljesítette, a második rész második kifogását, amely lényegében azon alapul, hogy az EASME a harmadik ellenőrzési jelentés tekintetében értékelési hibát követett el a célkitűzések megvalósításának, a munkacsomagok befejezésének, valamint a mérföldkövek teljesítésének a mértékét illetően, a második rész harmadik kifogását, amely a megtámadott levélhez mellékelt érvlista keretében az EASME által kifejtett válaszok téves jellegén alapul, valamint a harmadik rész első kifogását, amely szerint a felperes a közvetett költségek elszámolhatóságára vonatkozó valamennyi feltételnek megfelelt.
273    Végezetül az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az indokolási kötelezettség terjedelme a kérdéses jogi aktus természetétől, valamint elfogadásának körülményeitől függ. Az indokolásnak világosan és egyértelműen kell tartalmaznia a jogi aktust elfogadó intézmény érvelését oly módon, hogy lehetővé tegye egyrészt az uniós bíróság számára a jogszerűségi vizsgálatra vonatkozó hatásköre gyakorlását, másrészt az érdekeltek számára jogaik védelme és a döntés megalapozottságának megítélhetősége érdekében a meghozott intézkedés indokainak megismerését (lásd: 2015. október 6‑i Technion és Technion Research & Development Foundation kontra Bizottság ítélet, T‑216/12, EU:T:2015:746, 96. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
274    Nem szükséges azonban, hogy az indokolás valamennyi jelentőséggel bíró tény‑ és jogkérdésre külön kitérjen, amennyiben azt, hogy valamely jogi aktus indokolása megfelel‑e az EUMSZ 296. cikk követelményeinek, nem pusztán a szövegére figyelemmel kell megítélni, hanem az összefüggéseire, valamint az érintett tárgyra vonatkozó jogszabályok összességére való tekintettel is (lásd ebben az értelemben: 2015. október 6‑i Technion és Technion Research & Development Foundation kontra Bizottság ítélet, T‑216/12, EU:T:2015:746, 97. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
275    A felperes által előterjesztett első jogalapot a fenti 268–270., 273. és 274. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat alapján kell megvizsgálni.
a)      Az első, a támogatási megállapodásnak a költségek elszámolhatóságára vonatkozó általános feltételeiről szóló 6. cikkének pontatlanságára alapított részről
276    A felperes az első jogalap első része keretében azzal érvel, hogy a támogatási megállapodásnak a költségek elszámolhatóságának általános feltételeire vonatkozó 6.1. cikke a) pontjának vii. alpontja, amelyre ugyanezen megállapodásnak a költségek elszámolhatóságának különös feltételeire vonatkozó 6.2. cikke hivatkozik, egyrészt nem határozza meg a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét – és különösen a gazdaságosság és a hatékonyság követelményét –, másrészt pedig nem köti konkrét feltételhez ezen elv tiszteletben tartását. A felperes lényegében arra hivatkozik, hogy az EASME, mivel nem pontosította ezen – a WP1–WP7 munkacsomaghoz kapcsolódó személyi jellegű közvetlen költségek elutasításának alapjául szolgáló – rendelkezés hatályát, megsértette az indokolási kötelezettségét.
277    Bár meg kell állapítani, hogy a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét a támogatási megállapodás 6.1. cikke a) pontjának vii. alpontja nem határozza meg, a fenti 74. pontból az következik, hogy a megállapodást az alkalmazandó uniós anyagi jogi rendelkezések alapján kell értelmezni, és különösen a 966/2012 rendelet rendelkezései alapján, amely rendelet pedig pontosan meghatározza a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét a 30. cikkének (1) és (2) bekezdésében.
278    Ezenkívül az EASME eleget tett az indokolási kötelezettségének azáltal, hogy a megtámadott levélhez mellékelt érvlista keretében kifejtette azokat a konkrét okokat, amelyek miatt úgy vélte, hogy a forrásoknak a projekthez való felhasználása nem felelt meg a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének.
279    Következésképpen az első jogalap első részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
b)      A második, lényegében a megtámadott jogi aktusoknak a személyi jellegű közvetlen költségek elszámolhatóságát érintő indokolásának az elégtelenségére alapított részről
280    Ami az első jogalap második részét illeti, a felperes azzal érvel, hogy az EASME a WP1–WP7 munkacsomaghoz kapcsolódó közvetlen személyi jellegű költségeket 210 423,11 euró összegben elutasította, a végleges pénzügyi elszámolásban indokolásként jelezve, hogy azok nem felelnek meg a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás követelményeinek, és különösen a gazdaságosság és a hatékonyság követelményének.
281    Egyébiránt a felperes úgy véli, hogy a WP4 munkacsomagba (hajtástervezés) tartozó D4.1 (37_5/55 kW hajtás kész) és D4.2 (10/15 kW hajtás kész) célkitűzés tekintetében megfogalmazott „nem meggyőző” értékelés nem tette lehetővé a számára ezen elutasítás indokainak a megértését.
282    A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a vitatott jogi aktusokat kísérő érvlista, valamint a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változata megemlíti az EASME által annak megállapítása érdekében hivatkozott indokokat, hogy a személyi jellegű közvetlen költségek egy része – többek között a munkacsomagok teljesítése tekintetében – nem elszámolható.
283    E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a támogatási megállapodás I. melléklete a WP1–WP7 munkacsomagok teljesítését a D1.1–D7.2 célkitűzések megvalósításához kötötte, amelyek tekintetében az EASME röviden, de elégséges módon megjelölte azokat az indokokat, amelyek azok többsége elutasításának az alapjául szolgáltak, valamint azokat a magyarázatokat is, amelyek a harmadik ellenőrzési jelentés különböző szakaszai és konkrétabban az 1. melléklet keretében ilyen döntéshez vezettek.
284    Ami közelebbről a WP4 munkacsomaghoz (hajtás tervezés) kapcsolódó D4.1 (37_5/55 kW hajtás kész) és D4.2 (10/15 kW hajtás kész) célkitűzést érintő indokolást illeti, meg kell állapítani, hogy az e jelentésben szolgáltatott magyarázatok nem korlátozódtak a „nem meggyőző” megjegyzésre, amint azt a felperes állítja, hanem az értékelő szakértő véleményére vonatkozó szakasz is tartalmazott magyarázatokat, amelyek lehetővé tették a felperes számára az ügynökség megállapításainak megértését.
285    E tekintetben az EASME közölte, hogy bár a D4.1 célkitűzésről (37_5/55 kW hajtás kész) részletes és kielégítő jelentés készült, a felperes azt 12 hónapos késéssel valósította meg, és emiatt nem teljesítette az ahhoz kapcsolódó mérföldkövet. Ezenkívül egyes teszteket csak 20 percen át végeztek, amely e mérföldkő teljesítéséhez túl rövidnek minősül. Ami a D4.2 célkitűzést (10/15 kW hajtás kész) illeti, az EASME kifejtette, hogy az elfogadható jelentés ellenére egyes elvégzett tesztek, többek között a hőtesztek csak néhány percig tartottak, ily módon igazolják e célkitűzés elutasítását.
286    E körülmények között a célkitűzések értékelése keretében kifejtett indokolás megalapozatlanná teszi a felperesnek a munkacsomagokkal kapcsolatos indokolás hiányára vonatkozó állításait.
287    Ezenkívül a harmadik ellenőrzési jelentés 2019. április 10‑i változatából kitűnik, hogy az EASME emlékeztette a felperest arra, hogy a támogatási megállapodás első végrehajtási időszakára vonatkozó célkitűzések vagy mérföldkövek egyikét sem valósították meg, illetve teljesítették, és hogy az ugyanezen időszakra bejelentett összes költség 80%‑át a futómű tervezéséhez és a piac elemzéséhez kapcsolódó tevékenység keretében igényelték, holott a kkv‑k innovációs támogatási eszközének 1. szakasza keretében már elkészítettek egy megvalósíthatósági tanulmányt. E tekintetben az EASME úgy vélte, hogy nem indokoltak a projekt végrehajtásának első évében az olyan műszaki elemek jobb megértése érdekében tett erőfeszítések, amelyeket végül a projekt végrehajtásának második évében fejlesztettek ki.
288    E megállapítások alapján az EASME kifejtette, hogy a bejelentett költségek elszámolhatósága milyen okok alapján tükrözi a projekt, valamint a rendelkezésre bocsátott források nem megfelelő kezelését, és következésképpen a WP1–WP7 munkacsomagok mindegyikéhez az azokhoz kapcsolódó célkitűzések és mérföldkövek megvalósítási, illetve teljesítési szintjének megfelelő százalékos arányt rendelt, többek között a késedelem és a megállapított egyéb hiányosságok alapján.
289    Ezt követően az EASME a megállapított szabálytalanságok tekintetében a támogatási megállapodás 6.1. cikke a) pontjának vii. alpontja alapján számítást végzett, amelyet a megtámadott levélhez mellékelt érvlista keretében fejt ki, és amely egyrészt a projekt egészére vonatkozóan havonta bejelentett személyi jellegű költségek súlyozott átlagán, másrészt pedig a munkacsomagok befejezettségi szintjén alapult, amint az a fenti 288. pontból kitűnik.
290    E körülmények között az első jogalap első részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
c)      A harmadik, a megtámadott jogi aktusoknak a közvetett költségek elszámolhatóságát érintő indokolásának elégtelenségére alapított részről
291    A felperes az első jogalap harmadik részének alátámasztása érdekében azzal érvel, hogy az EASME csak egyetlen alkalommal említette a közvetett költségeket, és semmilyen indokolással nem szolgált azon okokat illetően, amelyek miatt e költségeket 52 605,78 euró mértékben nem elszámolhatónak nyilvánította.
292    E tekintetben a támogatási megállapodás 5.2. cikkének e) pontjából és 6.2.E. cikkéből az következik, hogy a közvetett költségeket az elszámolható közvetlen költségek 25%‑ának megfelelő átalány alapján kell kiszámítani. Másként fogalmazva, a közvetett költségek elszámolhatósága a közvetlen költségek elszámolhatóságának elismeréséből ered.
293    A fenti 292. pontban említett átalány alkalmazására vonatkozó rendelkezések tartalmának felidézése egyébiránt megtalálható a 2020. március 6‑i előzetes tájékoztató levélhez mellékelt végleges pénzügyi elszámolás egyik táblázatában, „átalánydíj, 25%” megjegyzéssel és az arra vonatkozó számítási képlet felidézésével [(i = 0,25 x (a + b + c + f + [g] + h – p)].
294    Következésképpen a közvetett költségek elszámolhatóságának a megtámadott levélben szereplő kiszámítására a felperes által ismert összefüggésben került sor, és az EASME e tekintetben nem sértette meg az indokolási kötelezettségét.
295    A fentiekből az következik, hogy az első jogalap harmadik részét mint megalapozatlant, és így az első jogalapot, valamint a keresetet teljes egészében el kell utasítani.
A költségekről
296    A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék, még ha el is utasítja a keresetet, az Eismea eljárásának megállapított anomáliáira tekintettel ezen ügynökséget kötelezze a saját költségein kívül a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére (lásd a fenti 40. pontot).
297    Az Eismea fenntartja azon kérelmeit, amelyek szerint a felperest kell kötelezni a költségek viselésére.
298    Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Az eljárási szabályzat 135. cikkének (1) bekezdése értelmében azonban, ha az a méltányosság alapján indokolt, a Törvényszék határozhat úgy, hogy a pervesztes felet a saját költségein felül a másik fél költségei csak egy részének viselésére kötelezi, vagy e címen nem kötelezi a költségek viselésére. Ezenkívül az említett szabályzat 135. cikkének (2) bekezdése szerint a Törvényszék a pernyertes felet is kötelezheti a költségek részbeni vagy teljes viselésére, ha az a pernyertes magatartása – beleértve a kereset benyújtását megelőzően tanúsított magatartását is – alapján indokoltnak tűnik.
299    A jelen ügyben, ha a felperes kérelme elfogadható, mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy ezen utóbbi nem terjesztett elő olyan bizonyítékot, amely alátámasztaná az Eismea eljárása tekintetében felmerült esetleges anomáliákat, amelyek indokolnák, hogy ezen ügynökség maga viselje a saját költségeit.
300    Ezenkívül, ami a Bizottság részéről felmerült költségeket illeti, a 2021. szeptember 14‑i Silex kontra Bizottság és Eismea végzésből (T‑654/20, nem tették közzé, EU:T:2021:596) kitűnik, hogy a Törvényszék a keresetet a Bizottság ellen irányuló részében elfogadhatatlanság miatt elutasította, és a felperest véglegesen az említett intézmény részéről az elfogadhatatlansági kifogással kapcsolatos eljárásban felmerült költségeknek a viselésére kötelezte.
301    Következésképpen a felperest, mivel pervesztes lett, az Eismea kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (kilencedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)      A Törvényszék a keresetet elutasítja.
2)      A Törvényszék a Silex Impari Automatizálási Zrt.‑t (Silex Zrt.) kötelezi a költségek viselésére.
Truchot
Sampol Pucurull
Perišin
Kihirdetve Luxembourgban, a 2024. október 16‑i nyilvános ülésen.
V. Di Bucci
S. Papasavvas
hivatalvezető
elnök
Tartalomjegyzék
I.
A jogvita előzményei
II.
A felek kérelmei
III.
A jogkérdésről
A.
Az EUMSZ 263. cikk alapján előterjesztett kérelmek elfogadhatóságáról
B.
Az EUMSZ 272. cikk alapján előterjesztett kérelmek elfogadhatóságáról
1.
Az első, a második és a harmadik kereseti kérelem elfogadhatóságáról
2.
A negyedik és ötödik kereseti kérelem elfogadhatóságáról
C.
Az EUMSZ 272. cikk alapján előterjesztett első, második és harmadik kereseti kérelem megalapozottságáról
1.
A második, a megfelelő ügyintézés elvének megsértésére alapított jogalapról
a)
Az első, arra alapított részről, hogy az EASME nem reagált érdemben a felperes által benyújtott műszaki dokumentumokra, és a felperes által 2019. március 29én megküldött észrevételek kézhezvételét követően nem fordult a felpereshez
1)
Az első, arra alapított kifogásról, hogy az EASME nem reagált érdemben a felperes által benyújtott műszaki dokumentációra
2)
A második, arra alapított kifogásról, hogy a 2019. március 29én megküldött észrevételeket követően az EASME nem fordult a felpereshez
b)
A második, arra alapított részről, hogy az EASME nem válaszolt a támogatási megállapodás módosítására irányuló javaslatokra, és e javaslatokat nem vizsgálta meg
1)
Az első, a támogatási megállapodás módosítására irányuló javaslatokat elutasító, az EASME által elfogadott határozatok indokolásának hiányára alapított kifogásról
2)
A második, a támogatási megállapodás módosítására irányuló javaslatok vizsgálatának az EASME általi elmulasztására alapított kifogásról
i)
Az első módosítási javaslatról
ii)
A második módosítási javaslatról
c)
A harmadik, a projektfelelős hiányára alapított részről
d)
A negyedik, az 1290/2013 rendelet 40. cikke (2) és (3) bekezdésének megsértésére alapított részről
1)
Az első, a 1290/2013 rendelet 40. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapított kifogásról
2)
A második, az 1290/2013 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének megsértésére alapított kifogásról
e)
Az ötödik, a szakértelemmel rendelkező személlyel való műszaki kommunikáció hiányára alapított részről
f)
A hatodik, az időszakos jelentésre vonatkozó észrevételek megtételére adott határidő rövidségére vonatkozó részről
g)
A hetedik, arra vonatkozó részről, hogy az EASME nem tartotta tiszteletben a Horizont 2020 program és a támogatási megállapodás célkitűzéseit
2.
A harmadik, „nyilvánvaló értékelési hibákra” alapított jogalapról
a)
Az első, az EASME által a célkitűzések megvalósítására és a mérföldkövek teljesítésére vonatkozóan tett megállapítások téves jellegére alapított részről
1)
Az első, a célkitűzések többségének megvalósítására alapított kifogásról
2)
A második, a mérföldkövek többségének teljesítésére alapított kifogásról
b)
A harmadik jogalapnak a kortrijki szakmai kiállításon 2017 októberében nyert „fenntartható mobilitás” díjnak, valamint többek között az e kiállítást követően kötött szerződésnek a figyelmen kívül hagyására alapított második részéről
c)
A harmadik jogalapnak a 2018. július 9i szakvélemény figyelmen kívül hagyására vonatkozó harmadik részéről
d)
A harmadik jogalap negyedik részéről, amely lényegében az ahhoz kapcsolódó következmények vitatására vonatkozik, hogy a felperes nem vett részt a 2017. áprilisi birminghami szakmai kiállításon
3.
Az ötödik, a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás követelményeinek megsértésére alapított jogalapról
a)
Az első, arra alapított részről, hogy az első módosítási javaslatot nem vizsgálták meg érdemben
b)
A második, lényegében a támogatási megállapodás eredeti feltételeitől való eltérés szükségességére alapított részről
c)
A harmadik és a negyedik, lényegében a 2013/771 végrehajtási határozat 6. cikkének, az 1653/2004 rendelet 19. cikkének, valamint az 1290/2013 rendelet (28) preambulumbekezdésének megsértésére alapított részről
4.
A negyedik, az arányosság elvének megsértésére alapított jogalapról
5.
Az első, az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapról
a)
Az első, a támogatási megállapodásnak a költségek elszámolhatóságára vonatkozó általános feltételeiről szóló 6. cikkének pontatlanságára alapított részről
b)
A második, lényegében a megtámadott jogi aktusoknak a személyi jellegű közvetlen költségek elszámolhatóságát érintő indokolásának az elégtelenségére alapított részről
c)
A harmadik, a megtámadott jogi aktusoknak a közvetett költségek elszámolhatóságát érintő indokolásának elégtelenségére alapított részről
A költségekről
*      Az eljárás nyelve: magyar.