Ideiglenes változat
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. október 9.(1)
C‑483/24. sz. ügy
Procureur général près la Cour d’appel de Liège
kontra
Aldi SA
(a Cour de cassation [semmítőszék, Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – A közegészség védelme – Élelmiszer‑higiénia – 852/2004/EK rendelet – 178/2002/EK rendelet – Élelmiszer‑ipari vállalkozók kötelezettségei – Kártevők nyomainak észlelése üzletekben és raktárakban – Jogsértés megállapítása ”
I.      Bevezetés
1.        Vajon az a tény, hogy egy élelmiszer‑ipari vállalkozó üzleteiben és raktáraiban kártevők nyomaira bukkantak, önmagában elegendő‑e az élelmiszer‑higiéniáról szóló 852/2004/EK rendelet higiéniai szabályai megsértésének megállapításához,(2) vagy a hatáskörrel rendelkező hatóságnak inkább azt kell bizonyítania, hogy az érintett élelmiszeripari vállalkozó nem teljesítette az e rendeletben előírt gondossági kötelezettségeket?
2.        A Cour de cassation (semmítőszék, Belgium) a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem keretében ezt a kérdést terjeszti a Bíróság elé.
II.    Jogi háttér
A.      Az élelmiszer‑alaprendelet
3.        A jelen ügyben értelmezni kért élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet többször hivatkozik az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló 178/2002/EK rendeletre.(3)
4.        Az élelmiszer‑alaprendelet (30) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„Az élelmiszeripari vállalkozó van a legjobb helyzetben ahhoz, hogy felépítse az élelmiszerszállítás biztonságos rendszerét, és gondoskodjon arról, hogy az általa szállított élelmiszer biztonságos legyen; ezért az ő elsődleges jogi felelőssége az élelmiszerbiztonság biztosítása. […]”
5.        Az élelmiszer‑alaprendelet 17. cikke („Kötelezettségek”) a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Az élelmiszer‑ és takarmányipari vállalkozók vállalkozásaik termelő, feldolgozó és forgalmazó tevékenységének minden szakaszában gondoskodnak arról, hogy az élelmiszerek vagy takarmányok megfeleljenek a tevékenységükre vonatkozó élelmiszerjog követelményeinek, és ellenőrzik e követelmények teljesülését.
(2)      A tagállamok betartatják az élelmiszerjogot, illetve felügyelik és ellenőrzik, hogy az élelmiszer‑ és takarmányipari vállalkozók a termelés, feldolgozás és forgalmazás minden szakaszában eleget tesznek‑e az élelmiszerjog követelményeinek.
Ennek érdekében a vállalkozók [helyesen: tagállamok] létrehozzák a hivatalos ellenőrzések rendszerét és más, a körülményeknek megfelelő intézkedéseket hoznak, beleértve az élelmiszerek és takarmányok biztonságára és kockázataira vonatkozó információ nyilvánosságra hozatalát, az élelmiszer‑ és takarmánybiztonsági felügyeletet és más felügyeleti intézkedést a termelés, feldolgozás és forgalmazás minden szakaszában.
A tagállamok meghatározzák az élelmiszer‑ és takarmánytörvény megszegésére vonatkozó intézkedések és büntető rendelkezések szabályait. Az intézkedések és büntető rendelkezések hatékonyak, arányosak és van visszatartó erejük.”
B.      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet
6.        Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet (1) preambulumbekezdése hivatkozik az élelmiszer‑alaprendeletre:
„Az élelmiszerjog egyik alapvető célja az emberi élet és egészség magas szintű védelme, ahogyan azt [az élelmiszer‑alap]rendelet megállapította. […]”
7.        Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet (7) preambulumbekezdése a rendelet céljára utal:
„Az új általános és különleges higiéniai szabályok elsődleges célja, hogy biztosítsa az élelmiszer‑biztonság tekintetében a fogyasztóvédelem magas szintjét.”
8.        Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet 1. cikke (1) bekezdésének a) pontja a következőképpen rendelkezik:
„[A]z élelmiszer‑biztonság elsődleges felelősségét az élelmiszer‑ipari vállalkozó viseli.”
9.        Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet 3. cikkének szövege a következő:
„Az élelmiszer‑ipari vállalkozók biztosítják, hogy az élelmiszerek termelésének, feldolgozásának és forgalmazásának az ellenőrzésük alá tartozó valamennyi szakasza megfeleljen az e rendeletben megállapított vonatkozó higiéniai követelményeknek.”
10.      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet 4. cikkének („Általános és különleges higiéniai követelmények”) (2) bekezdése szerint „[a]z élelmiszerek termelésének, feldolgozásának és forgalmazásának bármely szakaszát […] végző élelmiszer‑ipari vállalkozók betartják a II. mellékletben megállapított általános higiéniai követelményeket”.
11.      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet 5. cikkének („Veszélyelemzés, kritikus szabályozási pontok”) (1) és (2) bekezdése hivatkozik a HACCP alapelvekre,(4) amelyek a helyes higiéniai gyakorlatot határozzák meg.
12.      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. melléklete I. fejezete 2. pontjának c) alpontja az alábbiakat írja elő:
„Az élelmiszer‑előállító és ‑forgalmazó helyek elrendezése, tervezése, elhelyezése és mérete:
[…]
c)      lehetővé teszi a helyes élelmiszer‑higiéniai gyakorlat alkalmazását, beleértve a szennyeződések elleni védelmet, és különösen a kártevők elleni védekezést.”
13.      A II. melléklet V. fejezete 1. pontjának a) alpontja a következőképpen rendelkezik:
„Minden tárgyat, felszerelést és berendezést, amely élelmiszerrel kerül kapcsolatba:
a)      hatékonyan meg kell tisztítani, és szükség szerint fertőtleníteni kell. A tisztítást és fertőtlenítést olyan gyakorisággal kell elvégezni, hogy a szennyeződés bármilyen kockázata elkerülhető legyen.”
14.      A II. melléklet IX. fejezete 2., 3. és 4. pontjának szövege a következő:
„(2)      A valamely élelmiszer‑ipari vállalkozásban tárolt nyersanyagokat és minden összetevőt megfelelő körülmények közt kell tárolni, hogy káros bomlásukat és szennyeződésüket el lehessen kerülni.
(3)      Az élelmiszert a termelés, a feldolgozás és a forgalmazás minden szakaszában óvni kell bármilyen szennyeződéstől, amely az élelmiszert emberi fogyasztásra alkalmatlanná, az egészségre ártalmassá vagy olyan módon szennyezetté teheti, hogy az előállt állapotban ésszerűtlen volna fogyasztását elvárni.
(4)      Megfelelő eljárásokat kell bevezetni a kártevők elleni védekezésre. Megfelelő eljárásokat kell bevezetni annak megakadályozására, hogy a háziállatok élelmiszerek előállítására, kezelésére vagy tárolására használt helyiségekbe bejussanak (vagy, amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóság ezt különleges esetekben engedélyezi, annak megakadályozására, hogy az ilyen bejutás szennyeződéshez vezessen).”
III. A tényállás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
15.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a belga ügyészség által az Aldi SA élelmiszer‑ipari vállalkozással szemben indított büntetőeljáráson alapul.
16.      A 2020 és 2022 között végzett ellenőrzések során az Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA) (szövetségi élelmiszer‑biztonsági hatóság, Belgium) az Aldi több üzletét és raktárát érintő szabálytalanságokat állapított meg. Több érintett helyiséget több hónapos időközönként újra megvizsgáltak, és megállapították, hogy a szabálytalanságok továbbra is fennállnak.
17.      A helyszínen mind a fogyasztók számára elérhető polcokon, mind a raktárakban többek között szennyeződéseket, kártevők által megrágott termékeket, ürülékkel, vizelettel és szőrrel szennyezett élelmiszereket, kártevők ürülékét, valamint egértetemeket találtak.
18.      Ezenkívül az AFSCA kifogásolta, hogy az áruk bizonyos helyiségekben történő átvételekor nem létezik ellenőrzési rendszer, amit már korábban is jelzett.
19.      Közvetlenül az egyik ilyen helyszíni vizsgálat előtt, amelynek alkalmával rágcsálók ürülékét és egértetemeket találtak, egy kártevőkkel szembeni védekezéssel foglalkozó vállalkozás ellenőrzést végzett.
20.      A belga ügyészség ezt követően azzal vádolta meg az Aldit, hogy megsértette az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet 4. cikkét és II. mellékletét, valamint a szövetségi élelmiszer‑biztonsági hatóság által végzett ellenőrzések megszervezéséről és különböző jogi rendelkezések módosításáról szóló, 2001. február 22‑i királyi rendelet 9. §‑ának (3) bekezdését.
21.      A tribunal correctionnel de Luxembourg, division Neufchâteau (Luxembourg tartományi büntetőbíróság, neufchâteau‑i részleg, Belgium) 2023. március 15‑i ítéletében felmentette az Aldi‑t a vele szemben felhozott valamennyi vádpont alól. A belga ügyészség fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben.
22.      A Cour d’appel de Liège (liège‑i fellebbviteli bíróság, Belgium) azonban helybenhagyta az elsőfokú ítéletet. Véleménye szerint az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet csak gondossági kötelezettségeket ír elő az élelmiszer‑ipari vállalkozók számára. A kártevők nyomainak és ürülékének puszta jelenléte önmagában nem jelenti e rendelet megsértését. A belga ügyészség felülvizsgálati kérelmet nyújtott be ezen ítélettel szemben.
23.      E körülmények között a semmítőszék úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Az [élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet] 4. cikkének (2) bekezdésében, valamint e rendelet II. mellékletében, különösen az I. fejezet 2. pontjának c) alpontjában, az V. fejezet 1. pontjának a) alpontjában és a IX. fejezet 2., 3. és 4. pontjában meghatározott kötelezettségek eredménykötelezettséget írnak‑e elő a nagy‑ és kiskereskedelmi élelmiszer‑vállalkozók számára, amely folytán a kártevők üzletekben és raktárakban található nyomainak vagy ürülékének megállapítása – vis maior, külső ok vagy elkerülhetetlen tévedés esetétől eltekintve – elegendő az említett rendelet megsértésének alátámasztásához, vagy az élelmiszer‑vállalkozókat csupán gondossági, vagyis arra vonatkozó kötelezettség terheli, hogy mindent tegyenek meg a kártevők jelenlétének megelőzése érdekében, amely folytán a kártevők üzletekben és raktárakban található nyomainak és ürülékének a nemzeti közigazgatási hatóság általi megállapítása nem elegendő az említett rendelet megsértésének alátámasztásához?”
24.      E kérdéssel kapcsolatban az Aldi, a belga, a görög, a francia, a luxemburgi, a holland, a lengyel és az ír kormány, valamint az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket terjesztett elő a Bíróság előtti eljárásban. A luxemburgi, a holland és a lengyel kormány kivételével ugyanezek a felek képviseltették magukat a 2025. június 25‑i tárgyaláson is.
IV.    Jogi elemzés
A.      Az elfogadhatóságról
25.      Az Aldi arra hivatkozik, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés részben elfogadhatatlan. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem részben az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. mellékletének azon rendelkezéseire vonatkozik, amelyek nem képezik tárgyát a vele szemben Belgiumban folyó büntetőeljárásnak. E rendelkezések tehát nem relevánsak az alapeljárás szempontjából.
26.      Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint kizárólag a nemzeti bíróság feladata, hogy az ügy sajátosságaira tekintettel megítélje mind az előzetes döntéshozatal szükségességét a határozatának meghozatala szempontjából, mind pedig az általa a Bíróság elé terjesztett kérdések relevanciáját, amelyet vélelmezni kell. Ennélfogva, amikor az előterjesztett kérdés az uniós jog valamely szabályának értelmezésére vagy érvényességére vonatkozik, a Bíróság főszabály szerint köteles a kérelmet elbírálni, kivéve ha a kért értelmezés nyilvánvalóan semmilyen összefüggésben nincs az alapeljárás tényállásával vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus jellegű, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azok a ténybeli és jogi elemek, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az említett kérdésre hasznos választ adhasson.(5)
27.      Márpedig a jelen esetben nem ez a helyzet. Amint azt az alábbiakban bemutatom, az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. mellékletében szereplő különböző higiéniai szabályok mindegyike összefügg egymással, mivel az élelmiszer‑biztonság garantálásának közös célját szolgálják. Azokat tehát szövegösszefüggésükben kell értelmezni.
28.      Az Aldi továbbá azzal érvel, hogy a kérdést előterjesztő bíróság valójában nem az uniós jog értelmezését kéri, hanem a kérdése a belga büntetőjog értelmezésére irányul a vele szemben kiszabott szankciókra tekintettel.
29.      Ez a kifogás azonban szintén megalapozatlan, mivel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés egyértelműen az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet értelmezésére vonatkozik, amely rendelet viszont az élelmiszer‑alaprendeletre hivatkozik. Ez utóbbi 17. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a tagállamok meghatározzák az élelmiszertörvény megszegésére vonatkozó intézkedések és büntető rendelkezések szabályait, amelyeknek hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. Nem kétséges tehát, hogy a jelen ügy az uniós jog hatálya alá tartozik, még akkor is, ha az alapeljárás az Aldival szemben kiszabott szankcióra vonatkozik.
30.      Az Aldi által a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságával szemben felhozott kifogásokat tehát el kell utasítani.
B.      Az ügy érdeméről
31.      Kérdésében az előterjesztő bíróság hivatkozik az eredménykötelezettség és az gondossági kötelezettség közötti különbségtételre, amely a legtöbb tagállam jogrendjében jól ismert, és amelyet a Bíróság korábban már alkalmazott.(6) E különbségtétel célja annak megállapítása, hogy a kötelezettség címzettje vajon köteles egy meghatározott eredményt elérni, vagy elegendő, ha minden rendelkezésre álló eszközt felhasznál az eredmény elérése érdekében, anélkül, hogy felelős lenne az eredmény tényleges eléréséért.
32.      Maga az élelmiszer‑higiéniai rendelet sem az eredménykötelezettség, sem a „gondossági kötelezettség” kifejezést nem használja. Ezenkívül az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésben említett rendelkezéseket nem lehet egyértelműen a kérdést előterjesztő bíróság által javasolt módon egyik vagy másik kategóriába besorolni, mivel ezek a rendelkezések a cselekvésre és az eredményre egyaránt vonatkozó követelményeket tartalmaznak.
33.      A kérdést előterjesztő bíróság ezt a különbségtételt azért alkalmazza, mert – amint azt az előzetes döntéshozatalra terjesztett kérdésében maga is jelzi – azt kívánja megtudni, hogy a kártevők nyomainak észlelése az üzletekben és a raktárakban – a vis maior, külső ok vagy elháríthatatlan hiba esetétől eltekintve – elegendő‑e az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. mellékletével összefüggésben értelmezett 4. cikkének (2) bekezdése szerinti higiéniai szabályok megsértésének bizonyításához.
34.      A korábbi eljárások során ugyanis úgy ítélték meg, hogy nem ez a helyzet. A vitatott rendelkezések csupán magatartási szabályokat állapítanak meg, amelyeket az élelmiszer‑ipari vállalkozóknak be kell tartaniuk. Ennélfogva a kártevők nyomainak puszta észlelése nem elegendő a jogsértés megalapozásához.
35.      Úgy tűnik tehát, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés lényegében arra a kérdésre vonatkozik, hogy valamely élelmiszer‑felügyeleti hatóság a kártevők nyomai alapján megállapíthatja‑e, hogy a vitatott higiéniai szabályokat nem, vagy legalábbis nem megfelelően tartották be, és így e szabályok megsértését kizárólag ezen az alapon megállapíthatja.
36.      Először azt vizsgálom meg, hogy a kártevők nyomainak észlelése milyen körülmények között teszi lehetővé az alkalmazandó higiéniai szabályok be nem tartásának megállapítását (1). Másodszor kifejtem azokat az okokat, amelyek miatt az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendeletet úgy kell értelmezni, hogy olyan körülmények esetén, mint a jelen ügy körülményei, jogsértést kell megállapítani (2).
37.      Mielőtt rátérnék ezekre a szempontokra, pontosítani kell, hogy a kérdést előterjesztő bíróság kifejezetten az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. melléklete egyes rendelkezéseinek értelmezését kéri. Mindazonáltal az előzetes döntéshozatali eljárás keretében a Bíróság feladata, hogy a nemzeti bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ adjon. Ennek során a Bíróság figyelembe vehet olyan uniós jogi szabályokat, amelyekre a nemzeti bíróság kérdésében nem hivatkozott.(7)
38.      Az a körülmény tehát, hogy az előterjesztő bíróság a kérdéseiben formálisan az uniós jog bizonyos meghatározott rendelkezéseire hivatkozott, nem képezi akadályát annak, hogy a Bíróság megadja e bíróság számára az uniós jog értelmezésének minden olyan elemét, amely hasznos lehet az alapügy elbírálásához, oly módon, hogy az e bíróság által szolgáltatott információk összessége, és különösen az előzetes döntéshozatalra utaló határozat indokolása alapján meghatározza az uniós jog azon elemeit, amelyek a jogvita tárgyára tekintettel értelmezést igényelnek.(8)
1.      A kártevők nyomainak észlelése, mint az alkalmazandó higiéniai szabályok be nem tartásának bizonyítéka
39.      Előzetes döntéshozatalra terjesztett kérdésében a kérdést előterjesztő bíróság az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. melléklete I. fejezete 2. pontjának c) alpontjában, V. fejezete 1. pontjának a) alpontjában, valamint IX. fejezetének 2., 3. és 4. pontjában foglalt higiéniai szabályokra hivatkozik, amelyeket az élelmiszer‑ipari vállalkozóknak az említett rendelet 4. cikkének (2) bekezdése alapján tiszteletben kell tartaniuk.
40.      Ezek a rendelkezések először is előírják az élelmiszer‑ipari vállalkozások számára a helyiségek kialakítására, az élelmiszerekkel kapcsolatba kerülő tárgyak tisztítására és fertőtlenítésére, a megfelelő tárolásra és az élelmiszerek szennyeződésektől való védelmére, valamint a kártevők elleni védekezésre vonatkozó kötelezettségeket. Ugyanakkor meghatározzák az elérendő célt. E cél annak biztosítása, hogy az élelmiszert minden szakaszban megóvják az olyan kártevők általi szennyeződéstől, amelyek azt emberi fogyasztásra alkalmatlanná vagy egészségre ártalmassá teszik.
41.      Amint arra az eljárásban részt vevő több fél is hivatkozott, az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. mellékletében foglalt higiéniai szabályokat e rendelet 3. cikkével és az élelmiszer‑alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban kell értelmezni. E rendelkezések értelmében az élelmiszer‑ipari vállalkozóknak biztosítaniuk kell a vonatkozó higiéniai szabályok betartását az ellenőrzésük alatt álló élelmiszerek kezelésének minden szakaszában annak érdekében, hogy az élelmiszerek emberi fogyasztásra alkalmasak legyenek.(9) Kötelesek továbbá ellenőrizni ezen követelmények betartását.
42.      Az a kérdés, hogy vajon a kártevők nyomainak megléte bizonyítja‑e, hogy az élelmiszer‑ipari vállalkozók nem teljesítették e kötelezettségeiket, következésképpen közvetetten megsértették az élelmiszer‑rendelet II. melléklete vitatott rendelkezéseit, az észlelt nyomok kiterjedésétől függ. A hatáskörrel rendelkező bíróság feladata, hogy az ügy konkrét körülményeire tekintettel értékelje ezt a körülményt.
43.      Így például a fogyasztók számára nem hozzáférhető raktárban egyetlen egér vagy egyetlen kártevő elszigetelt nyomának egyszeri észlelése nem elegendő annak bizonyításához, hogy az érintett élelmiszer‑ipari vállalkozó nem teljesítette az alkalmazandó higiéniai szabályok betartásának biztosítására és ellenőrzésére vonatkozó kötelezettségét. A kártevők behatolása ugyanis szinte elkerülhetetlen kockázat az élelmiszer‑ipari vállalkozások működtetése során. A vitatott higiéniai szabályok éppen ezért írják elő, hogy biztosítani kell a kártevők által okozott szennyeződés elleni védelmet és a kártevők elleni védekezést.
44.      A kártevők nyomainak egyszeri és elszigetelt jelenléte tehát nem teszi lehetővé az előírt higiéniai követelmények megsértésének megállapítását. Ilyen esetben inkább monitoring útján végzett ellenőrzéseket kell folytatni annak megállapítása érdekében, hogy az érintett élelmiszer‑vállalkozó megtette‑e a megfelelő intézkedéseket a szabálytalanságok orvoslására.
45.      Más a helyzet a jelen ügyhöz hasonló esetben, amikor a kérdést előterjesztő bíróság által szolgáltatott információk szerint a több hónapos időközönként több fióktelepen elvégzett ismételt ellenőrzések az élelmiszerekben, azok felületén és azok közvetlen közelében a kártevők nyomai alapján jelentős szennyeződést tártak fel, és az élelmiszerek többsége már a forgalombahozatal szakaszában volt,(10) vagyis a fogyasztók számára hozzáférhető vált.
46.      Az ilyen kártevők nyomainak észlelése ugyanis arra enged következtetni, hogy az érintett élelmiszer‑ipari vállalkozásnál strukturális és állandó probléma áll fenn az alkalmazandó higiéniai szabályok betartása és a betartás ellenőrzése tekintetében. Ilyen körülmények között tehát indokolt az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet – a rendelet 3. cikkével és az élelmiszer‑alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett – II. mellékletében szereplő, jogvita tárgyát képező higiéniai szabályok (és adott esetben más szabályok) megsértésének megállapítása.
47.      A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a konkrét körülményekre tekintettel megvizsgálja, hogy ez milyen mértékben vonatkozik e II. melléklet általa hivatkozott egyes szabályaira. Így a kártevők nyomainak puszta észlelése elvileg nem elegendő ahhoz, hogy általánosságban megállapíthassuk a helyiségek higiéniai gyakorlatok alkalmazását lehetővé tevő kialakítására vonatkozó kötelezettség megsértését, beleértve a szennyeződések elleni védelmet, és különösen a kártevők elleni védekezést.(11) Jelen esetben azonban ilyen kötelezettségszegés megállapítható, különösen azért, mert az előzetes döntéshozatal iránti kérelem szerint a belga hatóságok több alkalommal is felhívták a figyelmet arra, hogy legalábbis egyes érintett fióktelepen nincs ellenőrzési rendszer az áruk átvételekor.(12)
48.      Ugyanakkor az a követelmény, amely szerint a szennyeződést az élelmiszerekkel kapcsolatba kerülő tárgyak tisztításával és – adott esetben – fertőtlenítésével kell elkerülni, mégpedig a szennyeződés bármilyen kockázatának elkerüléséhez szükséges gyakorisággal,(13) eredménykötelezettségként került megfogalmazásra. A jelen ügyben – a kérdést előterjesztő bíróság általi megerősítés függvényében – a jogsértés nyilvánvaló, mivel a szennyeződésnek nem csak a veszélye merült fel, hanem az meg is valósult.
49.      Ugyanez vonatkozik azon követelményekre, amelyek az élelmiszerek megfelelő – káros bomlásukat és szennyeződésüket megakadályozó – körülmények közötti tárolásával, az élelmiszer bármilyen szennyeződéstől való megóvásával – amely az élelmiszert emberi fogyasztásra alkalmatlanná, az egészségre ártalmassá vagy olyan módon szennyezetté teheti, hogy az előállt állapotban ésszerűtlen volna fogyasztását elvárni –, valamint a kártevők elleni védekezésre irányuló megfelelő eljárások bevezetésével kapcsolatosak.(14)
50.      Ezenkívül, amint arra az eljárásban részt vevő több fél hivatkozik, úgy tűnik, hogy a jelen ügyben az élelmiszer‑előállító és ‑forgalmazó helynek a tisztán, műszakilag és egyéb szempontból megfelelő állapotban való tartására vonatkozó kötelezettség megsértése is fennáll.(15)
51.      Az élelmiszer‑higiéniai rendelet rendelkezéseinek megsértése legfeljebb a kérdést előterjesztő bíróság által említett vis maior, külső ok vagy elháríthatatlan hiba esetén zárható ki, azaz az ezekre hivatkozón kívül álló körülmények esetén.(16) Ilyen esetekben az érintett élelmiszer‑ipari vállalkozónak kell bizonyítania az ilyen körülmények fennállását, és igazolnia, hogy a kártevők általi szennyeződés a vonatkozó higiéniai szabályok betartása ellenére sem volt elkerülhető. Az ilyen körülmények a jelen ügyben nem állapíthatók meg, fenntartva, hogy ezt a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia.
52.      Kétségtelen, hogy a Bíróság már megállapította, hogy az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. melléklete megsértésének vizsgálata során nem foszthatók meg hatékony érvényesülésüktől az e rendelet 5. cikkében említett HACCP alapelvek, amelyek meghatározzák a helyes higiéniai gyakorlatra és ellenőrzésre vonatkozó eljárásokat, és amelyekre az Aldi és a kérdést előterjesztő bíróság az alapeljárásban hivatkozott. Ezért figyelembe kell venni azokat az intézkedéseket, amelyeket egy üzemeltető e rendelkezéseknek megfelelően hozott a szennyeződés kockázata elleni védelem érdekében.(17) A hivatkozott eljárásban azonban a jogvita tárgya egy szennyeződés elvont kockázata volt. Ezzel szemben a jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy a jelentős és tartós szennyeződések már előfordultak.
53.      Ilyen körülmények között ellentétes lenne az uniós élelmiszer‑higiéniai jog hatékony alkalmazásával, ha a hatáskörrel rendelkező ellenőrző hatóságnak az élelmiszer‑higiéniai rendelet megsértésének megállapításához bizonyítania kellene, hogy az érintett élelmiszer‑ipari vállalkozó nem tartotta be az alkalmazandó higiéniai szabályokat.
2.      Az élelmiszer‑vállalkozó felelőssége
54.      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet 1. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint az élelmiszer‑biztonság elsődleges felelősségét az élelmiszer‑ipari vállalkozó viseli.
Amint azt az élelmiszer‑alaprendelet (30) preambulumbekezdése kimondja, az élelmiszer‑ipari vállalkozó van a legjobb helyzetben ahhoz, hogy gondoskodjon arról, hogy az általa szállított élelmiszer biztonságos legyen.
55.      Az élelmiszer‑higiéniai jogszabályok céljának, azaz a fogyasztók élete és egészsége magas szintű védelmének elérése érdekében(18) az élelmiszer‑alaprendelet 14. cikkének (1) bekezdése tiltja a nem biztonságos élelmiszerek forgalomba hozatalát. E rendelkezés (2) bekezdése értelmében nem biztonságosnak minősülnek különösen az olyan élelmiszerek, amelyek ártalmasak az egészségre, vagy szennyeződés miatt emberi fogyasztásra alkalmatlanok.(19)
56.      A kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat függvényében a jelen ügyben a kártevők megtalált nyomaival szennyezett élelmiszerek e szennyeződés miatt emberi fogyasztásra alkalmatlanná váltak, és többségében már a forgalombahozatal szakaszában voltak.
57.      A Bíróság korábban már megállapította, hogy az élelmiszeripari vállalkozókat eredménykötelezettség terheli azon célkitűzést illetően, hogy az ily módon szennyezett élelmiszereket ne hozzák forgalomba.(20)
58.      Amint azt a Bíróság is megállapította, ebből az következik, hogy az uniós joggal még az élelmiszer‑ipari vállalkozók objektív felelősségének rendszere sem ellentétes. A szóban forgó ügyben egy ilyen vállalkozóval szemben azért indítottak eljárást, mert olyan szennyezett élelmiszert hozott forgalomba, amelyet egy másik vállalkozás gyártott és vákuumcsomagolt.(21)
59.      Ebből következik, hogy olyan esetben, mint a jelen ügy tárgyát képező eset, amikor – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat függvényében – az alkalmazandó higiéniai szabályok megsértése miatt nem biztonságos élelmiszereket hoztak forgalomba, amit a kártevők nagy mennyiségben és hosszú időn át észlelt nyomai tanúsítanak, még inkább indokolt az élelmiszer‑ipari vállalkozóval szemben e tekintetben eljárást indítani, anélkül, hogy a hatóságnak külön bizonyítania kellene, hogy a vonatkozó higiéniai szabályokat nem tartották be.
60.      A hatáskörrel rendelkező bíróság feladata, hogy az adott ügyben konkrétan kiszabott szankció jellegére és súlyosságára tekintettel értékelje, hogy az hatékony, arányos és visszatartó erejű‑e, amint azt az élelmiszer‑alaprendelet 17. cikkének (2) bekezdése megköveteli. A bíróság ebben a szakaszban (és nem a jogsértés fennállásának megállapítása során) adott esetben figyelembe veheti a paraziták elleni védekezést célzó azon intézkedéseket, amelyeket az Aldi hozott és amelyekre a védelme érdekében hivatkozott.
V.      Végkövetkeztetés
61.      E megfontolások alapján azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Cour de cassation (semmítőszék, Belgium) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre a következő választ adja:
A legutóbb a 2021. március 3‑i (EU) 2021/382 bizottsági rendelettel módosított, az élelmiszer‑higiéniáról szóló, 2004. április 29‑i 852/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet – a rendelet 3. cikkével összefüggésben értelmezett – 4. cikkének (2) bekezdését, II. melléklete I. fejezete 2. pontjának c) alpontját, V. fejezete 1. pontjának a) alpontját és IX. fejezetének 2., 3. és 4. pontját, valamint a legutóbb a 2024. január 17‑i (EU) 2024/908 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel módosított, az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28‑i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 14. cikkének (1) bekezdését és 17. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
a már a forgalombahozatal szakaszában lévő élelmiszerekben, azok felületén és azok közvetlen közelében található, kártevők által okozott, több hónapon keresztül, több alkalommal észlelt olyan szennyeződés, amely az élelmiszereket emberi fogyasztásra alkalmatlanná teszi, bizonyíthatja, hogy az élelmiszer‑ipari vállalkozó nem teljesítette az élelmiszer‑higiéniai jogszabályokból eredő kötelezettségeit.
1      Eredeti nyelv: francia.
2      A legutóbb a 2021. március 3‑i (EU) 2021/382 bizottsági rendelettel (HL 2021. L 74., 3. o.) módosított, 2004. április 29‑i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 139., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 34. kötet, 319. o.; a továbbiakban: élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet).
3      A legutóbb a 2024. január 17‑i (EU) 2024/908 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (HL 2024. L 908., 1. o.) módosított, 2002. január 28‑i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2002. L 31., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 463. o.; helyesbítések: HL 2016. L 11., 19. o.; HL 2014. L 327., 9. o.; a továbbiakban: élelmiszer‑alaprendelet).
4      Ez a rövidítés a veszélyelemzés és a kritikus ellenőrzési pontok elvét jelenti („Hazard Analysis and Critical Control Points principles”, lásd: https://food.ec.europa.eu/food‑safety/biological‑safety/food‑hygiene/legislation_en).
5      1968. december 19‑i De Cicco ítélet (19/68, EU:C:1968:56, EBHT 1968, 689., 698. o.); 1995. december 15‑i Bosman ítélet (C‑415/93, EU:C:1995:463, 59–61. pont); 2025. június 19‑i Lubreczlik ítélet (C‑396/24, EU:C:2025:460, 47. pont).
6      Lásd például: 2019. szeptember 12‑i A és társai ítélet (C‑347/17, EU:C:2019:720, 53. és az azt követő pontok); 2023. március 16‑i Beobank ítélet (C‑351/21, EU:C:2023:215, 53. és az azt követő pontok).
7      Lásd: 2025. augusztus 1‑jei Alace és Canpelli ítélet (C‑758/24 és C‑759/24, EU:C:2025:591, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
8      Lásd: 2025. augusztus 1‑jei Alace és Canpelli ítélet (C‑758/24 és C‑759/24, EU:C:2025:591, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
9      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint az „élelmiszer‑higiénia” kifejezés az alábbiakat jelenti: „azon intézkedések és feltételek, amelyek a veszélyek ellenőrzéséhez és valamely élelmiszer emberi fogyasztásra való alkalmasságának az élelmiszer szándékolt felhasználásának figyelembevételével történő biztosításához szükségesek”.
10      Az élelmiszer‑alaprendelet 3. cikkének 8. pontja szerint a „forgalombahozatal” az alábbit jelenti: „élelmiszer vagy takarmány készentartása eladás céljára, beleértve az élelmiszer vagy takarmány eladásra való felkínálását, vagy az élelmiszerek és takarmányok ingyenes vagy ellenérték fejében történő átadásának bármely egyéb formáját, valamint az élelmiszerek és takarmányok eladását, forgalmazását vagy átadásának egyéb módját”.
11      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. melléklete I. fejezete 2. pontjának c) alpontja.
12      Lásd a jelen indítvány 18. pontját.
13      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. melléklete V. fejezete 1. pontjának a) alpontja.
14      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. melléklete IX. fejezetének 2., 3. és 4. pontja.
15      Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet II. melléklete I. fejezetének 1. pontja.
16      Lásd ebben az értelemben: 2017. január 25‑i Vilkas ítélet (C‑640/15, EU:C:2017:39, 53. pont).
17      2011. október 6‑i Albrecht és társai ítélet (C‑382/10, EU:C:2011:639, 21. és az azt követő pontok).
18      Lásd az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet (1) és (7) preambulumbekezdését.
19      Az élelmiszer‑alaprendelet 14. cikkének (5) bekezdése szerint „[e]gy élelmiszer emberi fogyasztásra való alkalmatlanságának megállapítása során figyelembe kell venni, hogy az élelmiszer az eredeti rendeltetése szerint alkalmatlan‑e emberi fogyasztásra – vagy azért, mert idegen anyagok által vagy egyéb módon szennyezett, vagy azért, mert rothadásnak vagy bomlásnak indult, illetve romlott.”
Az élelmiszer‑higiéniáról szóló rendelet 2. cikke (1) bekezdésének f) pontja szerint a „szennyeződés” „valamely veszély megléte vagy bevitele”. Az élelmiszer‑alaprendelet 3. cikkének 14. pontja szerint a „veszély” „élelmiszerben vagy takarmányban található biológiai, kémiai vagy fizikai hatóanyag, amely az egészségre károsan hathat”.
20      Lásd ebben az értelemben: 2014. november 13‑i Reindl és MPREIS Warenvertriebs ítélet (C‑443/13, EU:C:2014:2370, 28. pont); 2019. szeptember 12‑i A és társai ítélet (C‑347/17, EU:C:2019:720, 58–60. pont).
21      2014. november 13‑i Reindl és MPREIS Warenvertriebs ítélet (C‑443/13, EU:C:2014:2370, 18. és 34–43. pont). Lásd még ebben az értelemben: 2012. február 9‑i Urbán ítélet (C‑210/10, EU:C:2012:64, 47. és 48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).