Ideiglenes változat
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. március 26.(1)
C‑531/24. és C‑895/24. sz. ügyek
An Taisce – The National Trust for Ireland és társai
(a High Court [felsőbíróság, Írország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelmek)
„ Előzetes döntéshozatal – Környezet – 91/676/EGK irányelv – A vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelme – Veszélyeztetett területekre vonatkozó cselekvési programok – Az előírt legnagyobb mennyiségnél több, istállótrágyából származó nitrogén termőföldi kijuttatásával kapcsolatos eltérés engedélyezése – 2000/60/EK irányelv – A vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározása – Intézkedési program – 92/43/EGK irányelv – A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme – A Natura 2000 területek megőrzésével kapcsolatos célkitűzések figyelembevételével történő megfelelő vizsgálat – 2001/42/EK irányelv – Bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálata – Ellenőrző intézkedések – Anyagi javak – Alternatívák ”
Tartalomjegyzék
I.
Bevezetés
II.
Jogi háttér
A.
Az uniós jog
1.
A nitrátirányelv
2.
Az eltérésnek a Bizottság általi engedélyezése
3.
Az élőhelyvédelmi irányelv
4.
A vízkeretirányelv
5.
Az SKVirányelv
B.
Az ír jog
III.
A tényállás és az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek
IV.
Jogi értékelés
A.
A vízkeretirányelv szerinti értékelés
1.
A nitrátirányelv szerinti cselekvési programnak a vízkeretirányelv szabályozási rendszerében elfoglalt helye
2.
A nitrátirányelv szerinti cselekvési programoknak a vízkeretirányelv keretében történő vizsgálata
3.
Az eltérésnek a Bizottság általi engedélyezése
4.
Közbenső következtetés
B.
A Natura 2000 területekre gyakorolt hatások vizsgálata
1.
A hatásvizsgálati kötelezettség
2.
A hatásvizsgálat tárgya
3.
Közbenső következtetés
C.
A stratégiai környezeti vizsgálat
1.
A C531/24. sz. ügyben előterjesztett első négy kérdésről
2.
A C531/24. sz. ügyben előterjesztett hetedik kérdésről – ellenőrző intézkedések a környezeti jelentésben
a)
Az SKVirányelv 10. cikke szerinti követelményeknek megfelelő ellenőrző intézkedések bemutatása
b)
Az ellenőrző intézkedésekkel kapcsolatos információk pontossága
c)
Az előre nem látható káros környezeti hatások kezelése
3.
A C531/24. sz. ügyben előterjesztett nyolcadik kérdésről és a C895/24. sz. ügyben előterjesztett első kérdésről – anyagi javak
4.
A C895/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdésről – az alternatívák vizsgálata a környezeti jelentésben
D.
A C531/24. sz. ügyben előterjesztett kilencedik kérdésről – a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának a Bizottság általi engedélyezésére gyakorolt hatások
E.
A joghatások fenntartása
V.
Végkövetkeztetések
I.      Bevezetés
1.        Milyen követelmények erednek a nitrátirányelv,(2) valamint az élőhelyvédelmi irányelv,(3) a víz‑keretirányelv(4) és az SKV‑irányelv (az SKV a stratégiai környezeti vizsgálat rövidítése)(5) közötti kölcsönhatásból, ha a Bizottság valamely tagállam kérelmére olyan eltérést engedélyez, amely lehetővé teszi a nitrátirányelvben előírtnál több trágya mezőgazdasági területeken történő kijuttatását? E kérdés képezi a High Court (felsőbíróság, Írország) jelen két előzetes döntéshozatal iránti kérelmének tárgyát.
2.        E kérelmek egy ilyen, a mezőgazdasági nitrátkibocsátások szabályozására vonatkozó ír cselekvési programban foglalt eltérés környezeti vizsgálatával szemben az élőhelyvédelmi irányelv, a víz‑keretirányelv és az SKV‑irányelv által támasztott követelmények tisztázására irányulnak. A High Court (felsőbíróság) ezenfelül arra is választ keres, hogy a környezeti vizsgálattal kapcsolatos kérdésekre adott válaszok megkérdőjelezik‑e az eltérés Bizottság általi engedélyezésének(6) érvényességét.
II.    Jogi háttér
A.      Az uniós jog
1.      A nitrátirányelv
3.        A nitrátirányelv 1. cikke meghatározza ezen irányelv céljait:
„Ezen irányelv célja:
–        a mezőgazdasági forrásokból származó nitrátok által okozott vagy indukált vízszennyezés csökkentése, és
–        a további ilyen vízszennyezés megelőzése.”
4.        A nitrátirányelv 2. cikkének j) pontja meghatározza a „szennyezés” fogalmát:
„mezőgazdasági forrásokból származó nitrogénvegyületek vízi környezetbe közvetlen vagy közvetett módon történő kibocsátása, aminek következményei kockázatot jelentenek az emberi egészségre nézve, ártanak az élő erőforrásoknak és vízi ökoszisztémáknak, rontják a víz kényelmi használatát, és gátolják más törvényes használatát”.
5.        A nitrátirányelv 3. cikke szerint a tagállamok veszélyeztetett területként jelölnek ki a területükön bizonyos olyan földterületeket, amelyek túlzott nitrogénterhelésnek vannak kitéve, amelyek esetében fennáll az ilyen terhelés kockázata, illetve amelyek vizük ilyen földterületekre bocsátása révén hozzájárulhatnak ilyen terheléshez.
6.        Az 5. cikk szerint a tagállamok cselekvési programokat alkotnak a veszélyeztetett területek vagy teljes területük tekintetében:
„(1)      A 3. cikk (2) bekezdésében meghatározott kezdeti kijelölést követő két éven belül vagy a 3. cikk (4) bekezdésében meghatározott minden egyes további kijelölést követő egy éven belül a tagállamok az 1. cikkben leírt célok megvalósításának érdekében cselekvési programokat alkotnak a kijelölt veszélyeztetett területek tekintetében.
(2)      A cselekvési program vonatkozhat a tagállam területén lévő valamennyi veszélyeztetett területre vagy, ha a tagállam szerint úgy megfelelő, különböző programok hozhatók létre a különböző veszélyeztetett területekre vagy részterületekre.
(3) A cselekvési programok számításba veszik:
a)      a hozzáférhető tudományos és műszaki adatokat, főként a mezőgazdasági és egyéb eredetű nitrogénterhelés vonatkozásában;
b)      a környezeti feltételeket az adott tagállam érintett térségeiben.
(4)      A cselekvési programokat a megalkotásuktól számított négy éven belül végrehajtják és azok a következő kötelező intézkedéseket tartalmazzák:
a)      a III. melléklet intézkedései;
b)      a tagállamok által a 4. cikknek megfelelően létrehozott helyes mezőgazdasági gyakorlatra vonatkozó szabályzat(ok)ban előírt intézkedések, kivéve amelyek helyébe a III. melléklet intézkedései léptek.
(5)      A tagállamok ezenfelül a cselekvési programok keretén belül járulékos intézkedéseket vagy megerősített cselekvéseket biztosítanak, ahol azt szükségesnek tartják, ha kezdettől, vagy a cselekvési program végrehajtása során szerzett tapasztalatok figyelembevételével nyilvánvalóvá válik, hogy a [(4)] bekezdésben meghatározott intézkedések nem lesznek elegendőek az 1. cikkben leírt célok eléréséhez. Ezeknek az intézkedéseknek vagy cselekvéseknek a megválasztásánál a tagállamok számításba veszik ezek más lehetséges megelőző intézkedésekhez viszonyított hatékonyságát és költségét.”
7.        A cselekvési programok szükséges tartalma a helyes mezőgazdasági gyakorlatnak a nitrátirányelv 4. cikke szerinti követelményeiből, valamint a III. melléklet szerinti különös követelményekből következik. Ha ezen intézkedések nem elegendőek a nitrátszennyezés megelőzéséhez, a tagállamnak az 5. cikk (5) bekezdése szerint szélesebb körű intézkedéseket kell előírnia.
8.        A nitrátirányelv III. mellékletének 2. pontja szabályozza, hogy a tagállamoknak milyen intézkedéseket kell cselekvési programjaikba foglalniuk a felhasznált szervestrágya mennyisége tekintetében:
„Ezek az intézkedések biztosítják, hogy minden gazdaságban vagy állattartó telepen az egy évben a földeken felhasznált szervestrágya mennyisége, beleértve a maguk az állatok révén odakerülő trágyát is, ne haladjon meg bizonyos hektáronkénti mennyiséget.
A megengedett legmagasabb hektáronkénti mennyiség a 170 kg N‑t tartalmazó trágya mennyisége. Azonban:
a)      […]
b)      az első négyéves program alatt és után a tagállamok a fentiektől különböző mennyiségeket rögzíthetnek. Ezeket a mennyiségeket úgy kell meghatározni, hogy az ne akadályozza az 1. cikkben felsorolt célok elérését és objektív kritériumok alapján kell őket megalapozni, például:
– hosszú növekedési idények,
– nagy nitrogénfelvételű termények,
– nagy nettó csapadékmennyiség a veszélyeztetett területen,
– különösen nagy denitrifikálási kapacitású talajok.
Ha a tagállam a második albekezdés b) pontja alapján eltérő mennyiséget engedélyez, értesíti a Bizottságot, amely vizsgálni fogja az indoklást a 9. cikk (2) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárás szerint.”
2.      Az eltérésnek a Bizottság általi engedélyezése
9.        A Bizottság az (EU) 2022/696 végrehajtási határozat (17) és (23) preambulumbekezdésében a következőképpen magyarázta az eltérés vitatott engedélyezését:
„(17)      A (11)–(13) preambulumbekezdésben említett adatok összefüggésében az e határozatban előírt feltételeket az (EU) 2018/209 végrehajtási határozatban előírtakhoz képest szigorítani kell. A megállapított feltételeknek, valamint a nyomonkövetési és ellenőrzési rendszereknek elégségesnek kell lenniük annak biztosításához, hogy ez az eltérés összhangban legyen a víz‑keretirányelv […] jogilag kötelező erejű célkitűzéseivel […].
[…]
(23)      Az e határozatban előírt eltérés nem érinti Írországnak a[z élőhelyvédelmi irányelv] alkalmazására vonatkozó kötelezettségét, beleértve [a 2018. november 7‑i Coöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítéletet (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:882)], különösen az említett irányelv 6. cikke (3) bekezdésének értelmezését illetően.”
10.      Az (EU) 2022/696 végrehajtási határozat 1. cikke a 4–12. cikkben rögzített feltételekkel engedélyezi a hektáronként évi 170 kg‑nál több nitrogén kijuttatásával járó trágyázást.
11.      Az (EU) 2022/696 végrehajtási határozat 4. cikke szerint a legelőgazdaságot irányító azon mezőgazdasági termelőknek, akik igénybe kívánják venni az eltérést, minden évben engedély iránti kérelmet kell benyújtaniuk. Az 5. cikk lehetővé teszi legfeljebb 250 kg nitrogén/ha értéknek megfelelő szerves trágya évenkénti, legelőgazdaságokban történő kijuttatására irányuló engedély megadását, és hivatkozik ennek további feltételeire.
3.      Az élőhelyvédelmi irányelv
12.      Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdése szabályozza a Natura 2000 területek védelmét:
„(2)      A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi területeken [helyesen: különleges természetmegőrzési területeken] található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására [helyesen: a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyei károsodásának, valamint olyan fajok megzavarásának megakadályozására], amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet.
(3)      Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével [helyesen: megőrzésével] kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program [helyesen: projekt] hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program [helyesen: projekt] részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra. A természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, továbbá a (4) bekezdés rendelkezéseinek értelmében [helyesen: rendelkezéseire is figyelemmel] az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyják jóvá az érintett tervet vagy programot [helyesen: projektet], ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét, és miután – adott esetben – kikérték a lakosság véleményét is.
(4)      Amennyiben a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának kedvezőtlen eredménye ellenére valamely elsődlegesen fontos, társadalmi vagy gazdasági jellegű közösségi érdekre figyelemmel [helyesen: valamely nyomós közérdeken alapuló kényszerítő okra, köztük társadalmi vagy gazdasági jellegű okokra is figyelemmel] – alternatív megoldás hiányában – mégis végre kell hajtani egy tervet vagy programot [helyesen: projektet], a tagállam minden szükséges kiegyenlítő intézkedést megtesz a Natura 2000 általános egységességének megóvása érdekében. A tagállam az elfogadott kiegyenlítő intézkedésekről értesíti a Bizottságot.
[…]”
4.      A víz‑keretirányelv
13.      A víz‑keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. és ii. alpontja rögzíti a felszíni vizek tekintetében az állapotromlási tilalmat és a javítási követelményt. A c) pont a védett területekre vonatkozó különös rendelkezést tartalmaz:
„(1)      A vízgyűjtő‑gazdálkodási tervekben előírt intézkedési programok átültetésére az alábbiak vonatkoznak:
a)      a felszíni vizek
i.      a tagállamok a (6) és (7) bekezdésre is figyelemmel, a (8) bekezdés sérelme nélkül végrehajtják a szükséges intézkedéseket, hogy megakadályozzák az összes felszíni víztest állapotának romlását;
ii.      a tagállamok védik, javítják, és helyreállítják az összes felszíni víztestet, figyelemmel a mesterséges és jelentősen módosított víztestekre vonatkozó iii. pont rendelkezéseire is, azzal a céllal, hogy legkésőbb az ezen irányelv hatálybalépését követő 15 éven belül elérjék a jó állapotot, az V. mellékletben foglalt előírásoknak megfelelően, figyelemmel a (4) bekezdés szerinti hosszabbításokra, és az (5), (6) és (7) bekezdés alkalmazására is, a (8) bekezdés sérelme nélkül;
iii.      […]
az 1. cikkben említett vonatkozó nemzetközi egyezmények sérelme nélkül az érintett tagállamok vonatkozásában;
[…]
c)      a védett területekre
a tagállamok legkésőbb ezen irányelv hatálybalépését követő 15 éven belül megfelelnek minden szabványnak és célnak, hacsak azok a közösségi jogszabályok, amelyek alapján kijelölték az egyes védett területeket, másként nem rendelkeznek.”
14.      A víz‑keretirányelv 5. cikke a vizek állapotának felmérését szabályozza:
„(1)      Minden tagállam biztosítja, hogy minden vízgyűjtő kerületre vagy egy nemzetközi vízgyűjtő kerületnek az országa területén belüli részére elvégzi:
–      a vízgyűjtő kerület jellemzőinek elemzéseit,
–      az emberi tevékenységnek a felszíni és a felszín alatti vizek állapotára gyakorolt hatásának vizsgálatát, és
–      a vízhasználatok gazdasági elemzését
a II. és III. mellékletben felsorolt műszaki előírások szerint, és, hogy azt legkésőbb ezen irányelv hatálybalépését követő négy éven belül befejezik.
(2)      Az (1) bekezdésben említett elemzéseket és vizsgálatokat legkésőbb ezen irányelv hatálybalépését követő 13 éven belül, és azt követően hatévente, felülvizsgálják, és ha szükséges korszerűsítik.”
15.      A víz‑keretirányelv 10. cikke kombinált megközelítést határoz meg a pontszerű és a diffúz szennyezőforrásokból származó szennyező anyagok bevezetése tekintetében. Ez kifejezetten magában foglalja a kibocsátások elérhető legjobb technológiákon, valamint legjobb környezeti gyakorlaton alapuló szabályozásának a nitrátirányelv szerinti kialakítását. A 10. cikk (3) bekezdése ezenfelül lehetőséget biztosít szigorúbb feltételek meghatározására:
„Ha ezen irányelvnek, vagy a IX. mellékletben felsorolt irányelveknek, vagy bármely más közösségi joganyagnak megfelelően megállapított vízminőségi célkitűzés vagy vízminőségi szint szigorúbb feltételeket követel meg, […] a szigorúbb kibocsátás szabályozást kell alkalmazni.”
16.      A víz‑keretirányelv 11. cikkének (1) bekezdése intézkedési programot ír elő az irányelv célkitűzéseinek elérése érdekében:
„(1)      Minden tagállam biztosítja intézkedési program kialakítását valamennyi vízgyűjtő kerületre, vagy a nemzetközi vízgyűjtő kerület országának területére eső részére a 4. cikkben megállapított célkitűzések elérése érdekében, figyelembe véve az 5. cikk által megkívánt elemzések eredményeit. […]
(2)      Minden intézkedési program tartalmaz a (3) bekezdésben meghatározott »alapintézkedéseket«, és ahol szükséges, »kiegészítő intézkedéseket«.
(3)      »Alapintézkedések« a minimálisan teljesítendő követelmények, amelyek tartalmazzák:
a)      a vizek védelmével kapcsolatos közösségi joganyag átültetéséhez szükséges intézkedéseket, beleértve a 10. cikkben, továbbá a VI. melléklet A. részében foglalt előírásoknak megfelelő intézkedéseket;
[…]
(5)      Ha a megfigyelések vagy egyéb adatok jelzik, hogy a víztestekre a 4. cikkben meghatározott célkitűzések valószínűleg nem érhetők el, az érintett tagállam biztosítja, hogy:
–        megvizsgálja a lehetséges sikertelenség okait,
–        megvizsgálja és, ha szükséges, felülvizsgálja a vonatkozó engedélyeket és felhatalmazásokat,
–        megvizsgálja és, ha szükséges, felülvizsgálja az ellenőrző programokat, és
–        ha szükséges, kiegészítő intézkedéseket hoznak a megállapított célkitűzések elérése érdekében, beleértve esetleges szigorúbb környezetminőségi előírások V. mellékletben foglalt eljárás szerinti megállapítását is.
Ha ezek az okok természetes körülmények vagy vis maior eredményei, amelyek kivételesek és észszerű módon előre nem láthatók, különösen a szélsőséges árvizek és az elhúzódó aszályok, a tagállam megállapíthatja, hogy a 4. cikk (6) bekezdésére is tekintettel, a kiegészítő intézkedések nem alkalmazhatóak.”
17.      A víz‑keretirányelv VI. melléklete A. részének ix. pontja szerint a nitrátirányelv által megkívánt intézkedéseket fel kell venni a víz‑keretirányelv 11. cikke (3) bekezdésének a) pontja szerinti intézkedési programokba.
18.      A víz‑keretirányelv II. mellékletének 1.4. pontja konkretizálja a terhelések meghatározását:
„A tagállamok összegyűjtik és megőrzik azoknak a jelentős antropogén terheléseknek a típusára és nagyságára vonatkozó információkat, amelyek a vízgyűjtő kerületek felszíni víztesteire valószínűleg hatással lehetnek, különösen a következőket.
[…]
A jelentős diffúz szennyezőforrások, különösen a VIII. mellékletben felsorolt anyagok által okozott azon szennyezések becslése és meghatározása, amelyek települési, ipari, mezőgazdasági és más létesítményekből és tevékenységekből származnak, többek között az alábbiak alapján gyűjtött információkon alapján
i.      a [nitrátirányelv] 3., 5. és 6. cikke […]”
19.      Az így megállapított információk következményei a víz‑keretirányelv II. melléklete 1.5. pontjának tárgyát képezik:
„A tagállamok elvégezik annak értékelését, hogy a felszíni víztestek állapota mennyire érzékenyen reagál a fent (1.4.) meghatározott terhelésekre.
A tagállamok felhasználják a fent összegyűjtött információkat és bármely más releváns információt, beleértve a meglévő környezeti megfigyelő rendszerekből származó adatokat is, hogy megbecsüljék annak valószínűségét, hogy a felszíni vizek a vízgyűjtő kerületen belül nem fognak megfelelni a 4. cikk szerint a víztestekre megállapított környezetminőségi célkitűzéseknek. A tagállamok modellezési eljárásokat is alkalmazhatnak az ilyen értékelések segítésére.
Azokra a víztestekre, amelyeknél fennáll annak kockázata, hogy nem felelnek meg a környezetminőségi célkitűzéseknek, ha indokolt, további jellemzést végeznek, hogy optimalizálni lehessen mind a 8. cikk szerinti megfigyelő programokat, mind pedig a 11. cikkben megkívánt intézkedési programokat.”
5.      Az SKV‑irányelv
20.      Az SKV‑irányelv céljai különösen az 1. cikkből következnek:
„Ennek az irányelvnek a célja, hogy a környezet magas szintű védelmét biztosítsa, és hogy hozzájáruljon a környezeti szempontok beillesztéséhez a tervek és programok kidolgozásába és elfogadásába a fenntartható fejlődés elősegítése érdekében, annak biztosításával, hogy ennek az irányelvnek megfelelően, környezeti vizsgálatot végezzenek egyes, a környezetre valószínűleg jelentős hatással járó tervek és programok vonatkozásában.”
21.      A „tervek és programok” fogalmát az SKV‑irányelv 2. cikkének a) pontja határozza meg:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
a)      tervek és programok: azok a tervek és programok, beleértve az Európai Közösség által közösen finanszírozottakat is, illetve ezek bármely módosítása:
–        amelyeket valamely nemzeti, regionális vagy helyi szintű hatóságnak kell kidolgoznia, illetve elfogadnia, illetve amelyeket valamely hatóság dolgoz ki parlamenti vagy kormány általi jogalkotási eljárás útján történő elfogadásra, valamint
–        amelyeket törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések írnak elő”.
22.      A stratégiai környezeti vizsgálat végzésére vonatkozó kötelezettséget az SKV‑irányelv 3. cikke szabályozza:
„(1)      A 4–9. cikknek megfelelő környezeti vizsgálatot kell végezni azokkal a 2–4. cikkben [helyesen: (2)–(4) bekezdésben] említett tervekkel és programokkal kapcsolatban, amelyeknek valószínűleg jelentős környezeti hatásuk lesz.
(2)      A (3) bekezdésre is figyelemmel környezeti vizsgálatot végeznek valamennyi olyan tervvel és programmal kapcsolatban,
a)      amely a mezőgazdaság, erdőgazdálkodás, halászat, energetika, ipar, közlekedés, hulladékgazdálkodás, vízgazdálkodás, távközlés, idegenforgalom, területrendezés, illetve földhasználat terén készül, és amely meghatározza a [KHV‑irányelv(7)] I. és II. mellékletében felsorolt projektek jövőbeli engedélyének kereteit; illetve
b)      amely esetében valószínű területi hatására tekintettel a[z élőhelyvédelmi irányelv(8)] 6. vagy 7. cikke értelmében vizsgálatra van szükség.
[…]”
23.      Az SKV‑irányelv 5. cikke a környezeti vizsgálat tartalmára és az alternatívák figyelembevételére vonatkozik:
„(1)      Abban az esetben, ha a 3. cikk (1) bekezdésének értelmében környezeti vizsgálatra van szükség, környezeti jelentést készítenek, amelyben azonosítják, leírják és értékelik a terv vagy program, valamint – a terv vagy program célkitűzéseit és földrajzi hatályát figyelembe vevő – észszerű alternatívák megvalósításának valószínűsíthető jelentős környezeti hatásait. Az e célból biztosítandó információkat az I. melléklet tartalmazza.
(2)      Az (1) bekezdés értelmében elkészített környezeti jelentés tartalmazza az észszerűen előírható valamennyi információt, figyelembe véve a jelenlegi ismereteket és vizsgálati módszereket, a terv vagy program tartalmát és részletességi fokát, a döntéshozatali folyamatban elfoglalt helyét, továbbá – a vizsgálat felesleges ismétlésének elkerülése érdekében – azt, hogy e folyamat különböző szintjein egyes kérdéseket lehet‑e ennél megfelelőbben vizsgálni.
(3)      […]”
24.      Az SKV‑irányelv 9. cikkének (1) bekezdése szabályozza a tervre vagy programra vonatkozó döntés tartalmát:
„(1)      A tagállamok gondoskodnak arról, hogy valamely terv vagy program elfogadását követően a 6. cikk (3) bekezdésében említett hatóságokat, a nyilvánosságot és bármely tagállamot, amellyel a 7. cikk értelmében konzultációt folytattak, tájékoztassák, és az ilyen módon tájékoztatott felek rendelkezésére bocsássák a következőket:
a)      az elfogadott terv vagy program;
b)      összefoglaló ismertetés arról, hogy a környezeti szempontokat hogyan illesztették be a tervbe vagy programba, és hogy az 5. cikk értelmében készített környezeti jelentést, a 6. cikk értelmében kifejtett véleményeket és a 7. cikk értelmében lefolytatott konzultációk eredményeit miképpen vették figyelembe a 8. cikknek megfelelően, továbbá hogy milyen okok miatt választották az elfogadott tervet vagy programot a szóba került egyéb észszerű alternatívák ismeretében; valamint
c)      a 10. cikknek megfelelően az ellenőrzéssel kapcsolatban meghozott intézkedések.”
25.      Az SKV‑irányelv 10. cikkének (1) bekezdése szabályozza a tervek és programok környezeti hatásainak folyamatos figyelemmel kísérését:
„A tagállamok folyamatosan figyelemmel kísérik a tervek és programok végrehajtásának jelentős környezeti hatásait, többek közt azért, hogy korai szakaszban azonosíthassák az előre nem látható kedvezőtlen hatásokat és megtehessék a megfelelő korrekciós intézkedéseket.”
26.      A környezeti jelentésben megadandó információkat az SKV‑irányelv I. melléklete szabályozza:
„Az 5. cikk (1) bekezdése értelmében az 5. cikk (2) és (3) bekezdésének megfelelően az alábbi információkat kell megadni:
a)      […]
c)      a valószínűleg jelentősen érintett területek környezeti jellemzői;
d)      bármely olyan fennálló környezeti probléma, amely a terv vagy program szempontjából lényeges, beleértve különösen azokat, amelyek a környezeti szempontból különösen fontos területekkel (pl. a[z élőhelyvédelmi irányelv] és a [madárvédelmi irányelv] alapján kijelölt területek) kapcsolatosak;
e)      a terv vagy program szempontjából lényeges nemzetközi, közösségi, illetve tagállami szinten kitűzött környezetvédelmi célok, és az, hogy a terv vagy program kidolgozása során miképpen vették figyelembe ezeket, illetve bármely egyéb környezeti szempontot;
f)      a valószínűleg jelentős környezeti hatások […], beleértve például a biológiai sokféleségre, a lakosságra, az emberi egészségre, az állat‑ és növényvilágra, a talajra, a vízre, az éghajlati tényezőkre, az anyagi javakra, a kulturális örökségre (beleértve az építészeti és régészeti örökséget), a tájra, valamint a fenti tényezők közötti kölcsönhatásokra gyakorolt hatásokat;
g)      […]
h)      azoknak az okoknak a felvázolása, amelyek miatt a vizsgált alternatívákat választották, és a vizsgálat elvégzésének leírása, beleértve a szükséges információk összeállítása során felmerült bármilyen nehézséget (pl. technikai hiányosságok, illetve ismeretek hiánya);
i)      a 10. cikk értelmében tervezett ellenőrző intézkedések leírása;
j)      […]”
B.      Az ír jog
27.      A Planning and Development Act 2000 (a területrendezésről és ‑fejlesztésről szóló 2000. évi törvény) 4. szakasza és a European Communities (Birds and Natural Habitats) Regulations 2011 (az Európai Közösségek keretében elfogadott 2011. évi [madár‑ és természetesélőhely‑védelmi] rendelet) 28. cikke szerint a mezőgazdasági tevékenységek megtilthatók, ha azok valószínűleg hatással lesznek az élőhelyvédelmi irányelv vagy a madárvédelmi irányelv szerinti természetmegőrzési, illetve védelmi területekre.
28.      A több mint 170 kg nitrogén/ha értéknek megfelelő trágya évenként történő kijuttatását mindenekelőtt az S. I. 2022. évi 393. sz. által módosított European Union (Good Agricultural Practice for Protection of Waters) Regulations 2022 (az Európai Unió keretében elfogadott 2022. évi [a vizek védelmét szolgáló helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló] rendelet, S. I. 2022. évi 113. sz., a továbbiakban: 2022. évi rendelet) 35. cikkének (1) bekezdése szabályozza:
„A 20. cikk (1) bekezdésében említett mennyiséget meghaladó mennyiségű szerves trágyának valamely gazdaság földterületeire egy tetszőleges évben történő kijuttatása a következő feltételek mindegyikének teljesülése esetén nem minősül az említett bekezdés megsértésének:
(a)      a gazdaság tulajdonosa az adott év tekintetében az említett bekezdés követelményeitől való eltérés engedélyezése iránti kérelmet nyújtott be a mezőgazdasági, élelmiszerügyi és tengerügyi miniszterhez;
(b)      az (a) pont szerinti kérelmet a miniszter által meghatározott formában és határidőig megfelelően kitöltötték;
(c)      az (a) pont szerinti kérelemhez csatolták a tulajdonos arra vonatkozó írásbeli kötelezettségvállalását, hogy az 5. mellékletben felsorolt összes feltételt teljesíti; és
(d)      a tulajdonos az 5. mellékletben felsorolt összes feltételt teljesíti a gazdaság tekintetében.”
29.      A 2022. évi rendelet 5. melléklete többek között 250 kg‑ra korlátozza a nitrogén mennyiségét.
30.      Ha a kérelem nem felel meg a követelményeknek, a miniszternek a 2022. évi rendelet 35. cikkének (2) bekezdése alapján el kell utasítania azt. A (3) bekezdés szerint a gazdaság nem kaphat engedélyt a következő évre, ha megállapítást nyer, hogy a folyó évben nem felel meg a bizottsági határozat 6–9. cikke szerinti követelményeknek.
III. A tényállás és az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek
31.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek a következőképpen ismertetik a tényállást.
32.      Írország a nitrátirányelv 5. cikke (2) bekezdésének megfelelően nitrátokkal kapcsolatos cselekvési programot alkalmaz teljes területe tekintetében.
33.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem hivatkozik a Bizottság 2007 óta hozott határozataira, amelyek lehetővé teszik Írország számára, hogy nitrátokkal kapcsolatos cselekvési programjai keretében bizonyos feltételek mellett engedélyezze a gazdaságok számára, hogy éveként legfeljebb 250 kg nitrogén/ha értéknek megfelelő trágyát juttassanak ki.(9) Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem időpontjában utolsóként elfogadott ilyen határozat, valamint a megfelelő, a 2022–2025‑ös időszakra vonatkozó nitrátokkal kapcsolatos cselekvési program képezi az alapeljárás tárgyát.
34.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem hivatkozik továbbá az ír Environmental Protection Agency (környezetvédelmi hivatal, Írország; a továbbiakban: EPA) jelentéseire, amelyek szerint Írország folyóinak és tavainak közel fele már nem megfelelő állapotban van a túlzott foszfor‑ és nitrogénterhelés miatt.(10)
35.      A Minister for Housing, Local Government and Heritage (lakásügyi, önkormányzati és örökségvédelmi miniszter, Írország) hatásvizsgálatnak vetette alá a vitatott nitrátokkal kapcsolatos cselekvési programot a Natura 2000 területek tekintetében. Nem került azonban sor a nitrogén kijuttatásával kapcsolatos eltérés alapján végzendő, nitrátkibocsátással járó mezőgazdasági tevékenységek környezeti hatásainak teljes körű vizsgálatára. A vizsgálatok kizárólag az előírt védelmi intézkedésekre összepontosítottak. Az iratokból (különösen az EPA jelentéseiből és a víz‑keretirányelv alapján az ír vizek tekintetében készült 2022–2027. évi vízgyűjtő‑gazdálkodási tervre vonatkozó „Natura Impact Statementből” [az ír jogban előírt, a Natura 2000 területekre gyakorolt hatásokkal kapcsolatos tudományos szakvélemény]) azonban egyértelműen kitűnik, hogy az alapul szolgáló mezőgazdasági tevékenységek környezeti hatásainak vizsgálata valószínűleg jelentős káros környezeti hatásokat mutatott volna ki többek között az élőhelyvédelmi irányelv értelmében vett európai természeti területek tekintetében.
36.      Az említett, az ír vizek tekintetében készült vízgyűjtő‑gazdálkodási tervre vonatkozó „Natura Impact Statement” szerint alapvető fontosságú, hogy a nitrátokkal kapcsolatos cselekvési programból eredő, az egyes gazdaságokra vonatkozó minden eltérés esetében megfelelő vizsgálatot végezzenek, és ennek során az együttes kedvezőtlen hatásokat is komolyan figyelembe vegyék. Írország több mint 130 000 gazdasága közül évente körülbelül 6500 mezőgazdasági termelő kéri az eltérés alkalmazását. E kérelmezők jelentős többsége tejtermelő. Csak az érintett gazdaságok helyére vonatkozó összesített adatokat teszik közzé helyi választási körzetek szerint, az egyes egyedi eltéréseket azonban nem. A gyakorlatban nem került sor hatásvizsgálatra e határozatok egyike esetében sem, és nem is létezik erre szolgáló gyakorlati rendszer. Az élőhelyvédelmi irányelv alkalmazását szolgáló nemzeti szabályozást a gyakorlatban nem alkalmazzák ebben az összefüggésben.
37.      A lakásügyi, önkormányzati és örökségvédelmi miniszter ezenkívül stratégiai környezeti vizsgálatot végzett a nitrátokkal kapcsolatos cselekvési program tekintetében, ennek során azonban az alternatívákat nem ugyanolyan részletességgel vizsgálta, mint magát a programot. A nitrátokkal kapcsolatos cselekvési programnak a víz‑keretirányelv 4. cikkére figyelemmel történő vizsgálatára sem került sor, és nem végezték el az alapul szolgáló mezőgazdasági tevékenységek hatásainak teljes körű vizsgálatát.
38.      Az ellenőrzésre vonatkozó részletes információk nem kerültek bele a környezeti jelentésbe a stratégiai környezeti vizsgálat során. A környezeti jelentés nem tartalmazta az SKV‑irányelv 10. cikkének való megfelelés alátámasztásához szükséges részletességgel a 10. cikk értelmében tervezett ellenőrző intézkedések leírását. A környezeti jelentés nem tartalmazta különösen az arra vonatkozó információkat, hogy miként kerül majd sor ezen ellenőrzésre, mikor fog sor kerülni arra, milyen módon használják majd fel azt, és hogyan kezelik majd az azonosított, előre nem látható káros környezeti hatásokat.
39.      A stratégiai környezeti vizsgálat során figyelembe vették az anyagi javakra gyakorolt gazdasági hatásokat, és úgy kezelték azokat, mint amelyek nagyobb súllyal esnek latba, mint az egyébként környezetbarátabb lehetőségek. Így a vizsgálat e tekintetben figyelembe vette és magában foglalta az olyan tágabb gazdasági kérdések vizsgálatát, mint az anyagi javak, a mezőgazdasági tevékenységek széles körű társadalmi hatásai, a tervnek vagy projektnek a mezőgazdasági ágazatra, a mezőgazdasági termelők termelésére és jövedelmére, Írország mezőgazdasági ágazatának fenntarthatóságára, az élelmiszer‑ellátási láncra, valamint a lakosság jelentős részének foglalkoztatására gyakorolt hatása.
40.      2022. március 9‑én a lakásügyi, önkormányzati és örökségvédelmi miniszter jóváhagyta a 2022–2025‑ös időszakra vonatkozó nitrátokkal kapcsolatos ötödik cselekvési programot, és aláírta a Good Agricultural Practice Regulationst (a helyes mezőgazdasági gyakorlatról szóló rendelet, S. I. 113. sz.). 2022. április 29‑én a Bizottság meghosszabbította a korábban Írország számára a nitrátirányelv III. mellékletének 2. pontja alapján engedélyezett eltérést. Erre tekintettel a miniszter 2022. július 28‑án megfelelő rendelkezésekkel egészített ki a cselekvési programot (S. I. 393. sz.).
41.      2022. május 31‑én az An Taisce eljárást indított a High Court (felsőbíróság) előtt a cselekvési program bírósági felülvizsgálata iránt. Ezen eljárás keretében a High Court (felsőbíróság) két előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesztett a Bíróság elé, amelyeket a Bíróság C‑531/24. és C‑895/24. sz. ügyekként vett nyilvántartásba, és amelyeket 2025. november 11‑én egyesített egymással.
42.      A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett kérdések a következőképpen szólnak:
„1)      Azzal a hatással jár‑e [az élőhelyvédelmi irányelv] 6. cikkének (3) bekezdése, [a víz‑keretirányelv] 4. cikkének (1) bekezdése és/vagy [SKV‑irányelv] 3. cikkének (1) bekezdése – e rendelkezéseket az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésével és/vagy az EUMSZ 11. cikkel és/vagy az EUMSZ 191. cikk (2) bekezdésével és/vagy az Alapjogi Charta 37. cikkével összefüggésben értelmezve –, hogy a [nitrátirányelv] 5. cikke szerinti cselekvési programot, amelyet az említett irányelvek alapján vagy azokra figyelemmel vizsgálnak, a terv alapján engedélyezett eltérések alapján végzett, nitrátkibocsátással járó mezőgazdasági tevékenységek környezetre gyakorolt hatásaira tekintettel kell vizsgálni – általánosságban, vagy annyiban, amennyiben e hatásokhoz közvetve hozzájárul, hogy a tervben nem szerepelnek szigorúbb védelmi intézkedések –, nem pedig a tervben kifejezetten szereplő védelmi intézkedésekre – és kizárólag azokra – tekintettel?
2)      Ha az első kérdésre általánosságban nemleges választ kell adni, akkor a hivatkozott rendelkezések ilyen hatással járnak‑e, ha az érintett tagállam nemzeti jogának a [nitrátirányelv] 5. cikke szerinti cselekvési program alapján engedélyezett egyedi eltérések vizsgálatára vonatkozó rendelkezéseit nem alkalmazzák a gyakorlatban ebben az összefüggésben, és így a gyakorlatban nem kerül sor a terv alapján engedélyezett egyedi eltéréseknek a[z élőhelyvédelmi irányelv] alapján történő vizsgálatára az ilyen eltérések alapján végzett, nitrátkibocsátással járó mezőgazdasági tevékenységeknek az európai természeti területekre gyakorolt hatása tekintetében?
3)      Azzal a hatással jár‑e [az élőhelyvédelmi irányelv] 6. cikkének (3) bekezdése és/vagy [a SKV‑irányelv] 3. cikkének (1) bekezdése és/vagy 5. cikkének (1) bekezdése és/vagy 11. cikkének (2) bekezdése – e rendelkezéseket az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésével és/vagy az EUMSZ 11. cikkel és/vagy az EUMSZ 191. cikk (2) bekezdésével és/vagy az Alapjogi Charta 37. cikkével összefüggésben értelmezve –, hogy az e cikkek hatálya alá tartozó olyan terv vagy program vizsgálatának, amely környezeti hatásokat gyakorolhat valamely víztestre, magában kell foglalnia az akár önmagában a [víz‑keretirányelv] 4. cikkére, akár az e cikkre és a tagállam által elfogadott egyéb olyan kötelező intézkedésekre figyelemmel történő vizsgálatot, amelyek kellően szigorúak annak biztosításához, hogy a terv vagy program a [víz‑keretirányelvben] előírt időpontban ne okozza valamely felszíni víztest állapotának romlását, vagy ne veszélyeztesse valamely felszíni víztest esetében a jó állapot vagy a jó ökológiai potenciál és jó kémiai állapot elérését, és ha igen, megkövetelik‑e az említett rendelkezések vagy azok bármelyike, hogy az ilyen vizsgálat keretében kifejezetten és/vagy egyértelműen megállapítható módon megállapítást nyerjen, hogy a [víz‑keretirányelv] vonatkozó környezeti célkitűzései teljesülni fognak‑e a terv vagy program elfogadását követően; akár általánosságban, akár a [víz‑keretirányelv] 11. cikkének (3) bekezdésében meghatározott alapintézkedés és különösen a ([víz‑keretirányelv] VI. melléklete – ugyanezen irányelv 11. cikke (3) bekezdésének a) pontjában hivatkozott – A. részének ix. pontjában hivatkozott) [nitrátirányelv] 5. cikke szerinti, nitrátokkal kapcsolatos cselekvési program javasolt elfogadásának különleges esetében?
4)      Ha a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a[z élőhelyvédelmi irányelv] 6. cikke (3) bekezdésének és/vagy a[z SKV‑irányelv] 3. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozó olyan terv vagy program vizsgálatának, amely környezeti hatásokat gyakorolhat valamely víztestre, magában kell foglalnia a [víz‑keretirányelv] 4. cikkére figyelemmel történő vizsgálatot, az első vagy második kérdésre pedig azt a választ kell adni, hogy a[z SKV‑irányelv] szerinti, a [víz‑keretirányelvnek] való megfelelés szempontjából történő vizsgálatnak ki kell terjednie annak vizsgálatára, hogy milyen hatást gyakorolnak a környezetre a terv alapján engedélyezett eltérések alapján végzett, nitrátkibocsátással járó mezőgazdasági tevékenységek, és különösen arra, hogy a tervben nem írtak elő szigorúbb rendelkezéseket, azzal a hatással jár‑e a 2000/60 irányelv 4. cikkének az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésével és/vagy az EUMSZ 11. cikkel és/vagy az EUMSZ 191. cikk (2) bekezdésével és/vagy az Alapjogi Charta 37. cikkével összefüggésben értelmezett (1) bekezdése (és különösen az a jogelv, amely szerint a tagállamok – eltérésre kapott engedély kivételével – kötelesek megtagadni valamely egyedi projekt engedélyezését, ha az a 2000/60 irányelvben előírt időpontban valamely felszíni víztest állapotának romlását okozhatja, vagy valamely felszíni víztest esetében veszélyezteti a jó állapot vagy a jó ökológiai potenciál és jó kémiai állapot elérését), hogy a tagállamoknak akkor is meg kell tagadniuk valamely terv elfogadását, ha az akár önmagában a terv, akár a terv és a tagállam által elfogadott egyéb kötelező intézkedések által nyújtott konkrét védelem nem kellően szigorú annak biztosításához, hogy a terv alapján engedélyezett eltérések alapján végzett, nitrátkibocsátással járó mezőgazdasági tevékenységek a 2000/60 irányelvben előírt időpontban ne okozzák valamely felszíni víztest állapotának romlását, vagy ne veszélyeztessék valamely felszíni víztest esetében a jó állapot vagy a jó ökológiai potenciál és jó kémiai állapot elérését akár általánosságban, akár a [víz‑keretirányelv] 11. cikkének (3) bekezdésében meghatározott alapintézkedés és különösen a ([víz‑keretirányelv] VI. melléklete – ugyanezen irányelv 11. cikke (3) bekezdésének a) pontjában hivatkozott – A. részének ix. pontjában hivatkozott) [nitrátirányelv] 5. cikke szerinti, nitrátokkal kapcsolatos cselekvési program javasolt elfogadásának különleges esetében?
5)      Ha a harmadik és/vagy negyedik kérdésre általánosságban nemleges választ kell adni, akkor a hivatkozott rendelkezések az említett hatással járnak‑e, ha az érintett tagállam nemzeti jogának a [nitrátirányelv] 5. cikke szerinti cselekvési program alapján engedélyezett egyedi eltérések vizsgálatára vonatkozó rendelkezéseit nem alkalmazzák a gyakorlatban ebben az összefüggésben, és így a gyakorlatban nem kerül sor a terv alapján engedélyezett egyedi eltéréseknek a[z élőhelyvédelmi irányelv] alapján történő vizsgálatára (akár a [víz‑keretirányelv] 4. cikkére figyelemmel, akár másként) az ilyen eltérések alapján végzett, nitrátkibocsátással járó mezőgazdasági tevékenységeknek a tagállamban található víztestekre gyakorolt hatása tekintetében?
6)      Azzal a hatással jár‑e a [víz‑keretirányelvnek] az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésével és/vagy az EUMSZ 11. cikkel és/vagy az EUMSZ 191. cikk (2) bekezdésével és/vagy az Alapjogi Charta 37. cikkével összefüggésben értelmezett 4. cikke, hogy valamely tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága nem fogadhat el olyan tervet vagy programot, különösen a [nitrátirányelv] szerinti, nitrátokkal kapcsolatos cselekvési programot, amely valamely tagállamban befolyásolhatja bármely érintett víztest állapotát, kivéve, ha a hatáskörrel rendelkező hatóságnak biztosítania kell egyrészt azt, hogy a terv vagy program elfogadása nem okozhatja valamely olyan felszíni víztest állapotának romlását, amelyet e tagállam felszíni víztest »típusaként« határozott meg vagy ilyenként kellett volna meghatároznia, és nem veszélyezteti a vizek jó állapota vagy a jó ökológiai potenciál és jó kémiai állapot elérését e felszíni víztest esetében, és másrészt azt, hogy a terv vagy program elfogadása összeegyeztethető a [víz‑keretirányelv] szerinti, az érintett vízgyűjtő kerület tekintetében az említett irányelv 11. cikkének megfelelően kidolgozott program címén végrehajtott intézkedésekkel?
7)      Azzal a hatással jár‑e [az SKV‑irányelv] 5. cikkének (1) bekezdése és I. mellékletének i) pontja az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésével és/vagy az EUMSZ 11. cikkel és/vagy az EUMSZ 191. cikk (2) bekezdésével és/vagy az Alapjogi Charta 37. cikkével összefüggésben értelmezve, hogy magának a környezeti jelentésnek a[z SKV‑irányelv] 10. cikk[é]nek való megfelelés alátámasztásához szükséges részletességgel tartalmaznia kell a 10. cikk értelmében tervezett ellenőrző intézkedések leírását, az arra vonatkozó információkat is ideértve, hogy miként kerül majd sor ezen ellenőrzésre; mikor fog sor kerülni arra; és/vagy milyen módon használják majd fel az ellenőrzést, és hogyan kezelik majd az azonosított, előre nem látható káros környezeti hatásokat?
8)      A[z SKV‑irányelv] I. mellékletének f) pontjában szereplő »anyagi javak« fogalmába bele nem tartozónak kell‑e tekinteni az ilyen javak értékét, és/vagy különösen a [nitrátirányelv] 5. cikke szerinti cselekvési program vizsgálata esetében e fogalomba bele nem tartozónak kell‑e tekinteni a mezőgazdasági tevékenységek széles körű társadalmi hatásait, a tervnek vagy projektnek a mezőgazdasági ágazatra, a mezőgazdasági termelők termelésére és jövedelmére, az érintett tagállam mezőgazdasági ágazatának fenntarthatóságára, az élelmiszer‑ellátási láncra, valamint a lakosság jelentős részének foglalkoztatására gyakorolt hatását, és ha igen, akkor azzal a hatással jár‑e a[z SKV‑irányelv], hogy e kérdések figyelembevétele jogellenes a terv hatásainak vizsgálata során?
9)      Ha az első–nyolcadik kérdés közül egyre vagy többre adott válaszra, illetve válaszokra tekintettel a nitrátokkal kapcsolatos cselekvési program elfogadása a[z élőhelyvédelmi irányelv], a [víz‑keretirányelv] és/vagy a[z SKV‑irányelv] megsértésével járt, többek között az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésére és/vagy az EUMSZ 11. cikkre és/vagy az EUMSZ 191. cikk (2) bekezdésére és/vagy az Alapjogi Charta 37. cikkére tekintettel érvénytelen‑e a 2022/696 bizottsági határozat?”
43.      A C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett két további kérdés a következőképpen szól:
„1)      A[z SKV‑irányelv] 5. cikkének (1) bekezdéséből és/vagy 9. cikke (1) bekezdésének b) pontjából, valamint I. mellékletének f) pontjából az következik‑e, hogy az ezen irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerinti vizsgálat keretében az anyagi javak nem tekinthetők olyan tényezőnek, amely ténylegesen nagyobb súlyt képvisel egyéb tényezőkhöz képest, ideértve a környezetre gyakorolt egyéb hatásokat is, és/vagy hogy ezen vizsgálat előnyben részesített eredményének azon lehetőséget kell kiválasztani, amely a legkevésbé károsítja a környezetet?
2)      A[z SKV‑irányelv] 5. cikkének (1) bekezdéséből és/vagy 9. cikke (1) bekezdésének b) pontjából, valamint I. mellékletének h) pontjából az következik‑e, hogy az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerinti vizsgálat keretében az alternatívákat összehasonlítható módon kell azonosítani, leírni és értékelni?”
44.      Az An Taisce – The National Trust for Ireland, az Irish Creamery Milk Suppliers Association (ICMSA), Írország és az Európai Bizottság mindkét ügyben, ezenkívül a Feirmeoirí Aontuithe na hÉireann Iontaobaithe Teoranta mint a Trustee for the Irish Farmers’ Association (IFA) a C‑531/24. sz. ügyben, Németország pedig a C‑895/24. sz. ügyben írásbeli észrevételeket nyújtott be.
45.      2025. december 11‑én a Bíróság mindkét ügyben tárgyalást tartott, amelyen az An Taisce, az IFA, az ICMSA, Írország és a Bizottság vett részt.
IV.    Jogi értékelés
46.      A nitrátirányelv célja, hogy megteremtse a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelmének biztosításához szükséges eszközöket.(11) A tagállamok e célok megvalósításának érdekében, amint az a nitrátirányelv 5. cikkének (1) bekezdéséből kitűnik, cselekvési programokat alkotnak és hajtanak végre a kijelölt, e tekintetben veszélyeztetett területek tekintetében.(12) Ilyen programokat azonban a 3. cikk (5) bekezdése alapján – akárcsak Írország – a teljes területükre is alkalmazhatnak.
47.      Az 5. cikk (4) bekezdésének a) és b) pontja értelmében az említett cselekvési programoknak tartalmazniuk kell bizonyos, az irányelv II. és III. mellékletében említett kötelező intézkedéseket.(13) A jelen esetben ezen intézkedések többségét 2022. március 9‑én fogadták el. Azok nem képezik az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek és – amennyire megállapítható – az alapul szolgáló nemzeti jogvita tárgyát. E tekintetben nem foglalkozom tovább e követelmények végrehajtásával és az ezzel összefüggésben esetlegesen szükséges környezeti vizsgálatokkal.
48.      A nitrátirányelv III. mellékletének 2. pontja szerint mindazonáltal a cselekvési programnak biztosítania kell különösen, hogy a gazdák által egy évben hektáronként felhasznált szerves trágya legfeljebb 170 kg nitrogént tartalmazzon. A tagállamok azonban a III. melléklet 2. pontjának b) alpontja szerint nagyobb mennyiségeket rögzíthetnek, ha ez nem sérti az irányelv céljait. Írország ezért a nitrátokkal kapcsolatos ötödik cselekvési programmal – akárcsak a korábbi cselekvési programokban – minden gazdaság számára lehetővé teszi bizonyos feltételek mellett hektáronként legfeljebb évi 250 kg nitrogén kijuttatását. Kizárólag ez a csak 2022. július 28‑án elfogadott szabályozás képezi a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmek tárgyát.
49.      A nitrátirányelv III. melléklete 2. pontjának b) alpontja szerint a tagállamoknak meg kell indokolniuk a Bizottság felé, hogy az ilyen eltérés miért egyeztethető össze az irányelv céljaival. A Bizottság megvizsgálja ezt az indokolást, és dönt a nagyobb nitrogénmennyiség engedélyezéséről.
50.      A nitrátirányelv nem írja elő ezen túlmenően a fokozott nitrogénkijuttatás környezeti hatásainak további értékelését. A két előzetes döntéshozatal iránti kérelem mindazonáltal annak tisztázására irányul, hogy szükséges‑e, és ha igen, milyen mértékben, az ilyen értékelés az élőhelyvédelmi irányelv, a víz‑keretirányelv és az SKV‑irányelv alapján.
51.      A víz‑keretirányelv ténylegesen arra kötelezi a tagállamokat, hogy vizsgálják meg a fokozott nitrogénkijuttatás vizekre gyakorolt hatásait (erről lásd az A. pontot). Bár ennek során a felszín alatti vizekre gyakorolt hatásokat is értékelni kell,(14) fejtegetéseimet a felszíni vizekre korlátozom, mivel a High Court (felsőbíróság) kérdései csak ezekre vonatkoznak.
52.      A víz‑keretirányelv szerinti vizsgálati kötelezettség a Natura 2000 területekre gyakorolt káros hatásokra is kiterjed, a vizsgálat feltételei azonban az élőhelyvédelmi irányelvből következnek (erről lásd a B. pontot). A környezeti hatások vizsgálatára és a nyilvánosság részvételére vonatkozó további követelmények az SKV‑irányelvből következnek (erről lásd a C. pontot). Végül meg kell vizsgálni, hogy az uniós jognak a többi kérdés vizsgálata során adott esetben megállapítható, a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának engedélyezésével kapcsolatos megsértése megkérdőjelezi‑e az ezen engedélyezésre vonatkozó bizottsági határozat érvényességét (erről lásd a D. pontot). Ezenkívül néhány megjegyzést kell tenni azzal kapcsolatban, hogy a kérdést előterjesztő bíróság fenntarthatja‑e a cselekvési terv joghatásait, amennyiben megállapítja, hogy Írország teljes egészében vagy legalábbis részben az említett szabályozások megsértésével fogadta el azt (erről lásd az E. pontot).
A.      A víz‑keretirányelv szerinti értékelés
53.      Bár a C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett első hat kérdés mindegyike említi a víz‑keretirányelvet, elsősorban a harmadik, a negyedik, az ötödik és a hatodik kérdés irányul annak tisztázására, hogy Írország elfogadhatta‑e a cselekvési programot, és különösen engedélyezhette‑e a víz‑keretirányelvre tekintettel nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatását.
54.      Negyedik kérdésével a High Court (felsőbíróság) azt kívánja megtudni, hogy ellentétes‑e a víz‑keretirányelv 4. cikkének (1) bekezdésével egy cselekvési program elfogadása, ha az előírt védelmi intézkedések nem elegendőek a felszíni vizek jó állapotának a 4. cikk (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja szerinti elérésének biztosításához.
55.      E kérdés azonban hipotetikus és ezért elfogadhatatlan. Vannak ugyan arra utaló jelek, hogy az előírt védelmi intézkedések vizsgálata arra a következtetésre vezetne, hogy a cselekvési program sértené a víz‑keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja szerinti javítási követelményt.(15) Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem és különösen a High Courtnak (felsőbíróság) a harmadik kérdéssel kapcsolatos megfontolásai szerint azonban nem került sor a cselekvési program által a 4. cikk szerinti célkitűzésekre gyakorolt hatások komoly vizsgálatára, és minden bizonnyal nem került sor kifejezett értékelésre e tekintetben.(16) Ez azzal a következménnyel jár, hogy részben az ötödik kérdés is hipotetikus, amennyiben az a negyedik kérdéshez kapcsolódik.
56.      Elfogadható viszont a harmadik és a hatodik kérdés, amelyek arra vonatkoznak, hogy meg kell‑e vizsgálni a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának engedélyezését abból a szempontból, hogy az összeegyeztethető‑e a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésekkel, valamint az ötödik kérdés, amennyiben az a harmadik kérdéshez kapcsolódik.
57.      A következőkben ezért először kifejtem, hogy a nitrátirányelv szerinti cselekvési program milyen szerepet tölt be a víz‑keretirányelv végrehajtásában, majd megvizsgálom a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának engedélyezésével kapcsolatban ebből eredő vizsgálati kötelezettségeket. Végül foglalkozni kell ezen engedélyezésnek a Bizottság általi engedélyezésének jelentőségével.
1.      A nitrátirányelv szerinti cselekvési programnak a víz‑keretirányelv szabályozási rendszerében elfoglalt helye
58.      A víz‑keretirányelv 1. cikke első bekezdésének a) pontja szerint ezen irányelvnek az a célja, hogy keretet adjon többek között a szárazföldi felszíni vizek védelmének. E keret célja, hogy megakadályozza a vízi ökoszisztémák és a vízi ökoszisztémáktól közvetlenül függő szárazföldi ökoszisztémák további romlását, valamint hogy javítsa azok állapotát.(17)
59.      A víz‑keretirányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja ezért két különálló – bár jellegüknél fogva összekapcsolódó – kötelezettséget tartalmaz. Egyrészről, a 4. cikk (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében a tagállamok végrehajtják a szükséges intézkedéseket, hogy megakadályozzák az összes felszíni víztest állapotának romlását (állapotromlási tilalom). Másrészről, a 4. cikk (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja szerint a tagállamok védik, javítják és helyreállítják az összes felszíni víztestet, azzal a céllal, hogy legkésőbb 2015 végéig elérjék a „jó állapotot” (javítási követelmény).(18) A 4. cikk (4) bekezdése mindazonáltal lehetővé teszi a tagállamok számára a 4. cikk (1) bekezdése szerinti határidők 2027‑ig történő meghosszabbítását.
60.      Az ír EPA szerint a felszíni vizeknek a víz‑keretirányelv 4. cikke értelmében vett jó ökológiai állapota azt feltételezi, hogy e vizek 8 mg/l‑nél kisebb koncentrációban tartalmaznak NO3‑at.(19) A nitrátirányelv által alapul vett 50 mg/l NO3‑as határérték ezzel szemben lényegesen magasabb. Az I. melléklet A. szakaszának az időközben hatályon kívül helyezett 75/440/EGK irányelvvel(20) összefüggésben értelmezett 1. pontja szerint e tekintetben az ivóvíz kinyerésére használt vízre vonatkozó határértékről van szó, az ivóvízre pedig az ivóvíz‑irányelv szerint azonos határérték vonatkozik.(21) Ez a különbség azt mutatja, hogy bizonyos élőhelyek és fajok lényegesen érzékenyebbek a nitrátra, mint az emberek.(22)
61.      Bár a nitrátirányelv így lényegesen magasabb határértéket ír elő a nitrát tekintetében, mint amekkorát a víz‑keretirányelv alapján – adott esetben – elő kellene írnia, a nitrátirányelv szerinti cselekvési programok jelentőséggel bírnak a víz‑keretirányelv keretében. A víz‑keretirányelv 11. cikkének (1) bekezdése szerint ugyanis minden tagállamnak intézkedési programot kell kialakítania a 4. cikkben megállapított célkitűzések elérése érdekében. A víz‑keretirányelv 11. cikkének (2) bekezdése és (3) bekezdésének a) pontja, valamint 10. cikke és VI. melléklete A. részének ix. pontja szerint a nitrátirányelv átültetése az intézkedési programokba felveendő „alapintézkedések” közé tartozik. A cselekvési programok ezért ezen intézkedési program részét képezik.
2.      A nitrátirányelv szerinti cselekvési programoknak a víz‑keretirányelv keretében történő vizsgálata
62.      Mivel a nitrátirányelv szerinti cselekvési program a víz‑keretirányelv szerinti intézkedési program részét képezi, a cselekvési program intézkedéseit és különösen az e program alapján engedélyezett mezőgazdasági nitrogénkijuttatást meg kell vizsgálni abból a szempontból, hogy azok összeegyeztethetők‑e a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésekkel. Amint azt a Bizottság helyesen hangsúlyozza, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint különösen a 4. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti állapotromlási tilalom az irányelv végrehajtásának minden egyes szakaszában kötelező marad, és a felszíni víztest valamennyi típusára és állapotára alkalmazandó.(23) A javítási követelményre sem vonatkozhat más.
63.      Amint azt az ICMSA és Írország helyesen megjegyzi, e tekintetben nem a cselekvési program vagy a nagyobb nitrogénmennyiségek engedélyezésének elszigetelt vizsgálatáról van szó. Ellenkezőleg, azokat az intézkedési program részeként összességükben kell vizsgálni. A cselekvési programnak és különösen az engedélyezésnek a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésekre gyakorolt hatásait mindazonáltal teljes mértékben figyelembe kell venni e vizsgálat keretében. Ezért megállapíthatónak kell lennie, hogy mely hatások alapulnak a nagyobb nitrogénmennyiségek engedélyezésén, és hogy a vizsgálat hogyan jutott erre a következtetésre.
64.      A mezőgazdasági nitrogénkijuttatás figyelembevételének szükségessége egyébként a tagállamok által a víz‑keretirányelv 5. és 8. cikke, valamint II., V. és VIII. melléklete alapján megállapítandó és a 11. cikk (1) és (5) bekezdése alapján az intézkedési program kialakítása során figyelembe veendő információkból is következik.
65.      A víz‑keretirányelv 11. cikkének (1) bekezdése kifejezetten úgy rendelkezik, hogy az intézkedési programot az 5. cikk által megkívánt elemzések eredményeit figyelembe véve kell kialakítani. A II. melléklet 1.4. pontja szerint ezen elemzések többek között a jelentős diffúz szennyezőforrások által okozott azon szennyezéseket is magukban foglalják, amelyek mezőgazdasági létesítményekből és tevékenységekből származnak. A II. melléklet 1.4. pontja e tekintetben kifejezetten hivatkozik a nitrátirányelv szerint gyűjtendő információkra, tehát elsősorban a nitrogénterheléssel kapcsolatos információkra, valamint a víz‑keretirányelv VIII. mellékletében felsorolt anyagokra, amely mellékletben a nitrát az eutrofizációt elősegítő anyagként még(24) szerepel a 11. pontban.
66.      Ha ennek során olyan víztestek azonosítására kerül sor, amelyeknél fennáll annak kockázata, hogy nem felelnek meg a környezetminőségi célkitűzéseknek, a víz‑keretirányelv II. melléklete 1.5. pontjának harmadik bekezdése szerint a tagállamoknak, ha indokolt, optimalizálniuk kell a 11. cikkben megkívánt intézkedési programokat.
67.      A víz‑keretirányelv 11. cikkének (5) bekezdése megköveteli továbbá az intézkedési program felülvizsgálatát, ha a megfigyelések jelzik, hogy a 4. cikkben meghatározott célkitűzések valószínűleg nem érhetők el. Ebben az esetben a tagállamnak meg kell vizsgálnia különösen a lehetséges sikertelenség okait, meg kell vizsgálnia, és, ha szükséges, felül kell vizsgálnia a vonatkozó engedélyeket és felhatalmazásokat, és ha szükséges, kiegészítő intézkedéseket kell hoznia. E megfigyelés részleteit a 8. cikk és az V. melléklet szabályozza. Az V. melléklet 1.3.3. pontja különösen a környezeti célkitűzések el nem érése okainak megállapítására szolgáló megfigyelési módszereket határoz meg a 11. cikk szerinti intézkedési program ez alapján történő kialakítása érdekében.
68.      Valamely tagállam csak azt követően engedélyezheti tehát nagyobb mennyiségű nitrogén kijuttatását a nitrátirányelv szerinti cselekvési program keretében, hogy – különösen a víz‑keretirányelv 5. és 8. cikke alapján – megvizsgálta és megállapította, hogy ennek révén nem sérülnek az utóbbi irányelv 4 cikke szerinti célkitűzések.
69.      Elképzelhető a nagyobb nitrogénmennyiségek engedélyezése vizsgálatának oly módon történő minimalizálása, hogy hatékony rendszert hoznak létre a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzések biztosítására az engedélyezés egyes gazdaságok általi igénybevételével összefüggésben. E rendszernek főszabály szerint biztosítania kell, hogy e gazdaságok együttesen csak annyi nitrogént juttassanak ki, hogy az összes többi nitrogénkijuttatást figyelembe véve ne romoljon a felszíni vizek állapota, és ne legyen akadályozott a jó állapot elérése. A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett ötödik kérdés azonban azon a megállapításon alapul, hogy nem létezik ilyen rendszer. Az engedélyezés tehát teljes körű vizsgálatot feltételezett.
70.      Ha egy tagállam megállapítja, hogy a fokozott nitrogénkijuttatás nem egyeztethető össze a víz‑keretirányelv 4. cikkének (1) bekezdése szerinti állapotromlási tilalommal vagy javítási követelménnyel, ez még nem feltétlenül jelenti azt, hogy e kijuttatás ne lenne megengedett. Ellenkezőleg, az engedélyezhető lehet, ha alkalmazható a 4. cikkben szintén előírt eltérések valamelyike.(25)
71.      Írország azon állítása, hogy a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzések nem érhetők el kizárólag a cselekvési programmal, nem ellentétes e következtetéssel. Nyilvánvaló, hogy a 4. cikk szerinti célkitűzések eléréséhez az intézkedési program más részeire is szükség van. Az is elképzelhető, hogy túl nagy nitrátterhelés esetén az intézkedési program keretében elsősorban a más forrásokból történő kijuttatások csökkentésére kerüljön sor. A tagállamnak mindazonáltal az intézkedési programot a maga összességében nézve biztosítania kell, hogy az összes előírt intézkedés eredményeként csak annyi nitrát kijuttatására kerüljön sor, hogy a 4. cikk szerinti célkitűzések tiszteletben tartása biztosított legyen. Ez viszont különösen azt feltételezi, hogy a nitrátirányelv szerinti cselekvési program keretében azonosítják és figyelembe veszik a fokozott nitrogénkijuttatás engedélyezésének hatásait.
3.      Az eltérésnek a Bizottság általi engedélyezése
72.      Igaz, hogy az (EU) 2022/696 végrehajtási határozattal a Bizottság engedélyezte a nagyobb nitrogénmennyiség kijuttatásának engedélyezését, és a (17) preambulumbekezdésben feltételek alapján úgy tekintette, hogy az eltérés ezen engedélyezése összeegyeztethető a víz‑keretirányelv célkitűzéseivel. Ez azonban mit sem változtat a tagállam vizsgálati kötelezettségén, és nem vezet feltétlenül az engedélyezett intézkedéseknek a víz‑keretirányelvvel való összeegyeztethetőségéhez sem.
73.      A víz‑keretirányelv nem tartalmaz semmiféle arra utaló elemet, hogy a Bizottság eltérést engedélyezhetne annak célkitűzéseitől. Ellenkezőleg, az eltérési lehetőségeket a 4. cikk kimerítően szabályozza, és azok a tagállamok felelősségi körébe tartoznak. A Bizottság csupán ellenőrizheti e szabályok tiszteletben tartását, és adott esetben kötelezettségszegési eljárást indíthat.
74.      A nitrátirányelv és különösen a nagyobb nitrogénmennyiségek engedélyezésének abban biztosított lehetősége szintén nem értelmezhető a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésektől való eltérésként. Módszertanilag elképzelhető lenne ugyan a nitrátirányelvnek a víz‑keretirányelvhez képest lex specialisként való értelmezése, az utóbbi irányelv 1. cikkének c) pontja szerint azonban az a vízi környezet fokozott védelmére és javítására irányul. A 4. cikk (2) bekezdése szerint ezenkívül minden esetben a legszigorúbb célkitűzést kell alkalmazni. Ez abban is megnyilvánul, hogy az ír EPA szerint a felszíni vizek jó állapota a nitrátirányelvben előírtnál lényegesen alacsonyabb nitráthatárértéket feltételez.(26) A víz‑keretirányelv ezen ambiciózus célkitűzése nem lenne elérhető, ha a vízpolitika bizonyos területein továbbra is régebbi, kevésbé ambiciózus célkitűzések lennének érvényben.
75.      A víz‑keretirányelv mint lex posterior ezért szigorúbb követelményeket tartalmaz, amelyeknek a régebbi nitrátirányelv alapján elfogadott intézkedéseknek is meg kell felelniük.
76.      E tekintetben nyitva maradhat a kérdés, hogy a Bizottságnak a nitrátirányelv III. melléklete 2. pontjának b) alpontja szerinti ellenőrzési hatásköre a víz‑keretirányelv szigorúbb követelményeire is kiterjed‑e, vagy a nitrátirányelv előírásaira korlátozódik. Ez az ellenőrzés ugyanis csupán a tagállam indokolásának vizsgálatát foglalja magában. A tagállam területén viszont a Bizottság nem rendelkezik saját helyszíni vizsgálati hatáskörrel vagy eszközökkel a víz‑keretirányelvvel való összeegyeztethetőség értékeléséhez. Amennyiben tehát a Bizottság a víz‑keretirányelv célkitűzéseinek tiszteletben tartását vizsgálja ebben az eljárásban, a tagállamnak alá kell támasztania e tiszteletben tartást az indokolásban, ami azt jelenti, hogy először magának kellett megvizsgálnia azt.
77.      Az (EU) 2022/696 végrehajtási határozat (17) preambulumbekezdése ezért tartalmazza csupán a nagyobb mennyiségű nitrogén kijuttatása engedélyezésének a Bizottság általi értékelését. A végrehajtási határozat azonban nem állapíthatja meg kötelező jelleggel, hogy ez az engedélyezés összeegyeztethető a víz‑keretirányelvvel.
4.      Közbenső következtetés
78.      Így megállapítható, hogy valamely tagállam csak azt követően engedélyezheti nagyobb mennyiségű nitrogén kijuttatását a nitrátirányelv 5. cikke szerinti cselekvési program keretében, hogy – különösen a víz‑keretirányelv 5. és 8. cikke alapján – megvizsgálta és megállapította, hogy ennek révén nem sérülnek az utóbbi irányelv 4 cikke szerinti célkitűzések. E vizsgálatot mellőzheti azonban, ha biztosított, hogy e lehetőségnek az egyes gazdaságok általi igénybevétele vizsgálat tárgyát képezi. Ha a vizsgálat azt mutatja, hogy a fokozott kijuttatás nem egyeztethető össze a 4. cikk (1) bekezdése szerinti állapotromlási tilalommal vagy javítási követelménnyel, a 4. cikk szerinti célkitűzések csak akkor biztosítottak, ha alkalmazható a 4. cikkben szintén előírt eltérések valamelyike.
B.      A Natura 2000 területekre gyakorolt hatások vizsgálata
79.      A víz‑keretirányelv 4 cikkének (1) bekezdése szerinti célkitűzések mindazonáltal nem merülnek ki az a) pont szerinti állapotromlási tilalomban és javítási követelményben. Ellenkezőleg, amint azt a Bizottság hangsúlyozza, a tagállamoknak a 4. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerint azonos határidőn belül, tehát legkésőbb 2027‑ig(27) a védett területek esetében is meg kell felelniük minden szabványnak és célnak. A 6. cikk és a IV. melléklet 1. pontjának v. alpontja szerint ez többek között a Natura 2000 területekre vonatkozik, amennyiben a vizek állapotának megőrzése vagy javítása fontos tényező a területvédelem szempontjából.(28)
80.      Ez egy további olyan célkitűzés, amelyet a víz‑keretirányelv 11. cikke szerinti intézkedési programoknak és következésképpen a nitrátirányelv szerinti cselekvési programoknak is el kell érniük.(29) A tagállamoknak tehát a cselekvési program megalkotása előtt annak a Natura 2000 területekre gyakorolt hatásait is meg kell vizsgálniuk.
81.      E vizsgálat kritériumai az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdéséből következnek. Először is meg kell tehát vizsgálni, hogy az említett rendelkezés alapján vizsgálatot kell‑e folytatni a fokozott nitrogénkijuttatásnak a nitrátirányelv szerinti cselekvési programban történő engedélyezését illetően. Ezt követően pontosítani kell e vizsgálat tárgyát. A C‑531/24. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett első két kérdés ezért az engedélyezés hatásainak az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti vizsgálatára vonatkozik. A bíróság azt kívánja megtudni, hogy a vizsgálat a cselekvési programban előírt védelmi intézkedésekre korlátozható‑e, vagy annak ki kell terjednie az e program alapján engedélyezett, nitrátkibocsátással járó mezőgazdasági tevékenységek által okozott hatásokra is. Ha e vizsgálat főszabály szerint az előírt védelmi intézkedésekre korlátozható, a kérdést előterjesztő bíróság arra is választ keres, hogy változik‑e valami ezen eredmény tekintetében, ha az említett mezőgazdasági tevékenységeket a gyakorlatban nem vetik hatásvizsgálat alá az egyes gazdaságok szintjén.
82.      Mivel a felek között vita van abban, hogy egy cselekvési programot egyáltalán az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti hatásvizsgálat alá kell‑e vetni, először ezt a kérdést (erről lásd az 1. pontot), majd pedig e vizsgálat tárgyát (erről lásd a 2. pontot) vizsgálom meg.
1.      A hatásvizsgálati kötelezettség
83.      A 6. cikk (3) bekezdésének második mondata szerint a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, továbbá a 6. cikk (4) bekezdése szerinti eltérésre is figyelemmel az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagynak jóvá valamely tervet vagy projektet, ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni valamely Natura 2000 terület épségét. E célból a 6. cikk (3) bekezdésének első mondata úgy rendelkezik, hogy figyelembe véve az adott természeti terület megőrzésével kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy projekt hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen valamely természetmegőrzési terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy projekt részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra.
84.      A fokozott nitrogénkijuttatásnak a nitrátirányelv szerinti cselekvési programban történő engedélyezése nem kapcsolódik közvetlenül, és nem is nélkülözhetetlen Natura 2000 területek kezeléséhez.
85.      Az engedélyezés azonban nem minősül az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése értelmében vett projekt jóváhagyásának. Az csupán lehetőséget teremt számos gazdaságnak arra, hogy nagyobb mennyiségű nitrogént juttassanak ki. Legfeljebb e lehetőségnek az egyes gazdaságok általi kihasználása tekinthető projektnek.(30)
86.      A cselekvési programban történő engedélyezés mindazonáltal az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése értelmében vett tervnek minősülhet.
87.      Mivel az irányelv nem határozza meg a „terv” fogalmát, még ha kézenfekvő is a nemzeti jog sajátos eszközeire gondolni, a nemzeti jogra való utalás hiányában e tekintetben is az uniós jog önállóan értelmezendő fogalmáról van szó.(31)
88.      Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének különböző nyelvi változatai elméletileg lehetővé teszik a „terv” fogalmának többé‑kevésbé eltérő értelmezését. Így e fogalom a francia nyelvben egy sík felületet is jelenthet, és azt gyakran speciális rajzos ábrázolásokra használják.
89.      A kontextus alapján azonban a „terv” fogalmát elvontabb jelentése szerint úgy kell értelmezni, hogy az bizonyos célokat rögzít, és bemutatja azok elérésének módját. Ez az értelmezés főszabály szerint lehetővé teszi az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondata értelmében valamely tervnek egy Natura 2000 terület megőrzésével kapcsolatos célkitűzések figyelembevételével történő megfelelő vizsgálatát, vagy e tervnek a 6. cikk (3) bekezdésének második mondata alapján hatóságként történő jóváhagyását.
90.      Bár a „terv” fogalma ez alapján nagyon tág jelentéssel bír, éppen ezért teszi lehetővé az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdése céljának elérését. E rendelkezés célja ugyanis, hogy hatékony módon hozzájáruljon ahhoz, hogy elkerülhetők legyenek a tervek vagy projektek következtében fellépő, a Natura 2000 területek épségét veszélyeztető káros hatások.(32) Nem szolgálná e célt, ha a „terv” (vagy akár a „projekt”) fogalmát úgy értelmeznénk, hogy bizonyos – az emberi felelősség körébe tartozó – káros hatásokat nem kell vizsgálni. E célkitűzés abban is megnyilvánul, hogy a rendelkezés annak legtöbb eredeti nyelvi változatában „minden”(33) tervre és projektre vonatkozik. A „terv” és a „projekt” fogalma közötti éles elhatárolás viszont legalábbis az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének alkalmazása szempontjából nem szükséges, mivel mindkét fogalomhoz azonos jogkövetkezmények kapcsolódnak.
91.      Ennek megfelelően a nagyobb nitrogénmennyiségek gazdaságok általi kijuttatásának általános jellegű engedélyezése az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése értelmében vett tervnek minősül, mivel az célként az ilyen gyakorlat lehetővé tételét, e cél elérésének eszközeként pedig a megfelelő engedélyt tartalmazza.
92.      A „terv” fogalmának tág értelmezése azonban nem jelenti azt, hogy minden olyan intézkedést, amely célokat, valamint azok elérésének módját tartalmazza, feltétlenül hatásvizsgálat alá kell vetni. Ellenkezőleg, a vizsgálati kötelezettség tekintetében korlátokat jelent, hogy a természeti terület veszélyeztetettségének kellőképpen meghatározhatónak, a hatásvizsgálatnak pedig megfelelőnek kell lennie.
93.      Először is, az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése csak akkor követel meg hatásvizsgálatot, ha az intézkedés valószínűleg jelentős hatással lesz valamely Natura 2000 területre, amit a Bíróság ilyen hatás valószínűségeként vagy kockázataként értelmez.(34) Különös tekintettel az elővigyázatosság elvére, ilyen valószínűség vagy kockázat akkor áll fenn, ha objektív szempontok alapján nem zárható ki annak lehetősége, hogy a szóban forgó terv vagy projekt az érintett természeti terület megőrzésével kapcsolatos célkitűzésekre jelentős hatást gyakorol.(35) Ezen értékelést a cselekvési program által érintett területek egyedi környezeti jellemzőinek és feltételeinek figyelembevételével kell elvégezni.(36) Ennek megfelelően a Bíróság megkövetelte bizonyos, az Egyesült Királyság joga szerinti területhasznosítási tervek vizsgálatát, mert azok jelentős hatást gyakorolhatnak a projektek engedélyezésére és következésképpen az érintett természetmegőrzési területekre.(37)
94.      A mezőgazdasági trágyázás miatti túlzott nitrogénlerakódás jelentős hatást gyakorolhat a Natura 2000 területekre.(38) E szempontból különösen a különböző élőhelytípusok természettudományosan megalapozott terhelési határai, az úgynevezett „critical load”‑ok a relevánsak.(39) A Bizottság példaként említi a lápos és nedves élőhelyeket, valamint a folyami gyöngykagylót (Margaritifera margaritifera), amelyek már jóval a nitrátirányelv szerinti határérték (50 mg/l) alatt nagyon érzékenyen reagálnak a nitrátra. Ha tehát a Natura 2000 területeken vagy azok környékén található gazdaságok nagyobb mennyiségű nitrogént juttathatnak ki földterületeikre, akkor fennáll az ilyen területekre gyakorolt jelentős hatás valószínűsége vagy kockázata.
95.      Másodszor, a hatásvizsgálat csak akkor végezhető el hasznosan, ha a Natura 2000 területeket fenyegető hatás már kellőképpen meghatározható. Azok az intézkedések, amelyek ugyan védett területekre gyakorolt káros hatások absztrakt kockázatával járnak, de még nem teszik lehetővé az egyes területekre gyakorolt konkrét hatások azonosítását, nem vizsgálhatók a Natura 2000 területek megőrzésével kapcsolatos célkitűzések figyelembevételével. A Bíróság ezért egy Olaszországgal szemben folytatott eljárásban megállapította, hogy a terveket el kell határolni a közigazgatás puszta előzetes megfontolásaitól, a terveknek ugyanis elég konkrétnak kell lenniük ahhoz, hogy környezeti hatásvizsgálatot kelljen készíteni róluk.(40)
96.      A nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának engedélyezése még nem feltétlenül vezet ahhoz, hogy a túlzott nitrogénlerakódás hatást gyakorol bizonyos Natura 2000 területekre. Ilyen hatás kockázata csak akkor állapítható meg, ha ismert, hogy mely gazdaságok élnek az engedélyezés által teremtett lehetőséggel.
97.      Ez azonban nem jelenti azt, hogy ne lenne lehetséges az engedélyezés hatásvizsgálata. Valójában feltételezhető, hogy minden gazdaság teljes mértékben ki is használja az engedélyezés által teremtett lehetőséget, és ezen az alapon megvizsgálható, hogy érnek‑e hatások Natura 2000 területeket.
98.      Mivel az ilyen vizsgálat ugyan lehetséges, de nagyon költséges lenne, harmadszor jelentőséggel bír az a korlátozás, amely szerint a hatásvizsgálatnak „megfelelőnek” kell lennie. Bár a vizsgálat e jellemzője nem szerepel az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének valamennyi eredeti nyelvi változatában,(41) legalábbis általánosan megtalálható az irányelv tizedik preambulumbekezdésében.
99.      Így nem lenne megfelelő, ha a több szakaszból álló engedélyezési eljárásokban bizonyos kérdéseket többször is vizsgálnának, noha a jelentős hatás kockázata vagy valószínűsége szakaszról szakaszra változatlan marad.(42) Megfelelő azonban az is, ha a vizsgálatot a folyamat legkoraibb fázisában végzik el, hogy az esetleges hatásokat teljes mértékben figyelembe lehessen venni.(43) El kell különösen kerülni, hogy a tervezés korai szakaszaiban már olyan döntések szülessenek, amelyek környezeti hatásokhoz vezetnek a projektek végrehajtása során, később azonban már nem módosíthatók.(44)
100. A jelen esetben első ránézésre nem tűnik megfelelőnek azt feltételezni, hogy minden gazdaság él a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának lehetőségével, és ezen az alapon elvégezni a hatásvizsgálatot. Az ilyen vizsgálat nagyon költséges, és az engedély igénybevételével kapcsolatos eddigi tapasztalatok alapján felesleges is lenne. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem szerint ugyanis a több mint 130 000 gazdaság közül „csak” körülbelül 6500 veszi igénybe ténylegesen az eltérést.
101. A nagyobb mennyiségek kijuttatásának puszta lehetősége még nem jelent olyan döntést, amely egy későbbi hatásvizsgálat során már nem kérdőjelezhető meg. Valójában elegendő csupán azon gazdaságok esetében, amelyek több nitrogént kívánnak kijuttatni, előzetes vizsgálatot végezni a tekintetben, hogy emiatt fennáll‑e annak valószínűsége vagy kockázata, hogy jelentős hatások érnek Natura 2000 területeket. Ha ez – különösen földrajzi adottságok és az esetlegesen érintett Natura 2000 területek megőrzésével kapcsolatos célkitűzések miatt – nem zárható ki, teljes körű vizsgálatot kell végezni, amely ahhoz vezethet, hogy az illetékes hatóságok nem tehetik lehetővé az eltérés igénybevételét.
102. A nitrogénkijuttatás együttes hatása(45) miatt mindazonáltal indokolt együttesen vizsgálni azon gazdaságokat, amelyek nitrogénkibocsátása lerakódásokhoz vezethet egy adott Natura 2000 területen. Ellenkező esetben fennállna annak veszélye, hogy az előbb vizsgált gazdaságok kimerítik az elfogadható nitrogénmennyiséget, a később vizsgált gazdaságok pedig üres kézzel maradnak. Párhuzamos, de különálló vizsgálatok esetén is előfordulhat, hogy túl sok nitrogén engedélyezésére kerül sor.
103. Lehetséges, hogy Írország a nagyobb nitrogénmennyiségek első engedélyezésekor az élőhelyvédelmi irányelv általa történt átültetése miatt abból indulhatott ki, hogy sor fog kerülni az egyes gazdaságok ilyen vizsgálatára. A korábbi cselekvési programokkal kapcsolatos tapasztalatok alapján azonban tévesnek bizonyult ez a feltételezés. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben foglaltak szerint ugyanis a nagyobb nitrogénmennyiségek egyes gazdaságok általi kijuttatása még sohasem képezte a 6. cikk (3) bekezdése szerinti vizsgálat tárgyát. Az ötödik ír cselekvési program sem utal arra, hogy e rendelkezést, illetve az ír átültető rendelkezéseket tiszteletben kellene tartani a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatása során. Ennek megfelelően Írország a tárgyaláson elismerte, hogy eddig nem került sor vizsgálatra a gazdaságok szintjén, és bejelentette, hogy az illetékes hatóságok azon dolgoznak, hogy a jövőben biztosítsák a 6. cikk (3) bekezdésének tiszteletben tartását.
104. Mindaddig azonban, amíg az ír hatóságok nem hoznak megfelelő intézkedéseket, a gazdaságok nagyobb nitrogénmennyiségeket juttatnak ki a cselekvési programban megadott engedély alapján. Egyedi vagy csoportos vizsgálat hiányában pedig továbbra is észszerű tudományos kételyek állnak fenn azt illetően, hogy fokozott kijuttatás esetén kizárt a nitrogénlerakódás által a Natura 2000 területekre gyakorolt hatás.
105. Az e kijuttatást engedélyező szabályozás tehát nem fogadható el az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti hatásvizsgálat nélkül.
106. Igaz, hogy Írország helyesen hangsúlyozza, hogy már képviselte azt az álláspontot, hogy a nitrátirányelvből nem következik, hogy egy cselekvési program szükségszerűen befolyásolja olyan projektek engedélyezését, amelyek jelentősen károsíthatnak természetvédelmi területeket.(46) E megfontolás azonban nyilvánvalóan szintén még azon a – jelen esetben az előzetes döntéshozatal iránti kérelem által megcáfolt – feltételezésen alapult, hogy az illetékes nemzeti hatóságok minden egyes esetben az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének megfelelően értékelik a cselekvési programban szereplő intézkedéseket.
107. Ezen túlmenően egy olyan cselekvési program, amely csupán a nitrátirányelv követelményeit hajtja végre – például az ezen irányelvben előírt legnagyobb kijuttatható nitrogénmennyiség rögzítésével –, különbözik egy olyan eltéréstől, amely nagyobb nitrogénmennyiséget engedélyez. Az előbbi a káros környezeti hatások jogszabályi korlátozását jelenti. Az utóbbi olyan intézkedéseket tesz lehetővé, amelyek a jogszabályban előírtnál nagyobb káros hatással vannak a környezetre.
108. Csak a teljesség kedvéért kell megjegyezni, hogy a nitrátirányelvben előírt legnagyobb mennyiség keretein belüli nitrogénkijuttatás is hatásvizsgálatot tehet szükségessé egyes esetekben. E legnagyobb mennyiség meghatározására ugyanis nem a védett területeken előforduló élőhelytípusok és fajok jóval alacsonyabb terhelési határaira tekintettel került sor.(47) E határok túllépése esetén fennáll a Natura 2000 területekre gyakorolt jelentős hatás kockázata.
2.      A hatásvizsgálat tárgya
109. Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének második mondata szerint az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyhatnak jóvá valamely tervet – a jelen esetben a cselekvési programot –, ha a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni valamely Natura 2000 terület épségét. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ilyen bizonyosságot csak akkor szerezhetnek, ha tudományos szempontok alapján minden észszerű kétség kizárt a tekintetben, hogy ilyen hátrányos befolyásolás nem következik be.(48)
110. A hatásvizsgálat ezért nem lehet hiányos, továbbá annak olyan teljes, pontos és végleges megállapításokat és következtetéseket kell tartalmaznia, amelyek minden észszerű tudományos kételyt eloszlatnak az érintett védett területen tervezett munkálatok hatásait illetően.(49) Annak a legújabb tudományos ismeretekre figyelemmel meg kell határoznia a terv vagy projekt minden olyan részletét, amely önmagában, illetve más tervvel vagy projekttel együtt kihatással lehet az érintett természeti területek megőrzésével kapcsolatos célkitűzésekre.(50)
111. A cselekvési programmal kapcsolatos hatásvizsgálat szükségessége azon észszerű tudományos kételyen alapul, hogy a fokozott nitrogénkijuttatás miatt a nitrogénlerakódás nem fog hatást gyakorolni Natura 2000 területekre.(51)
112. A hatásvizsgálatnak következésképpen e kétely eloszlatására kell irányulnia. Annak meg kell tehát vizsgálnia, hogy a fokozott nitrátkijuttatás a nitrátlerakódás révén hatást gyakorol‑e a Natura 2000 területek megőrzésével kapcsolatos célkitűzésekre.
3.      Közbenső következtetés
113. Az élőhelyvédelmi irányelvre tekintettel a C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett első két kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy a nitrátirányelv 5. cikke szerinti olyan cselekvési programot, amely bizonyos feltételek mellett egy tagállam minden gazdasága számára lehetővé teszi nagyobb nitrátmennyiségek kijuttatását, a víz‑keretirányelv 11. cikke szerinti intézkedési program kialakítása keretében és az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdésével összhangban meg kell vizsgálni abból a szempontból, hogy minden észszerű tudományos kétely kizárt‑e a tekintetben, hogy e kijuttatás miatt a nitrogénlerakódás nem fogja hátrányosan befolyásolni Natura 2000 területek épségét. E vizsgálat mellőzhető azonban, ha biztosított, hogy e lehetőségnek az egyes gazdaságok általi igénybevétele a 6. cikk (3) bekezdése szerinti vizsgálat tárgyát képezi.
C.      A stratégiai környezeti vizsgálat
114. A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett első, második, harmadik, negyedik, hetedik és nyolcadik kérdés, valamint a C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett mindkét kérdés az SKV‑irányelv alkalmazására vonatkozik. A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett első négy kérdés a már tárgyalt kérdéseken túl annak tisztázására irányul, hogy a fokozott nitrogénkijuttatásnak a cselekvési program keretében történő engedélyezésének olyan stratégiai környezeti vizsgálat tárgyát kellett‑e képeznie, amely különösen a Natura 2000 területekre és a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésekre gyakorolt hatásokra is kiterjed (erről lásd az 1. pontot). A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett hetedik kérdésével a High Court (felsőbíróság) arra keres választ, hogy hogyan kell kezelni a környezeti hatások folyamatos figyelemmel kísérésére irányuló intézkedéseket (erről lásd a 2. pontot). A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett nyolcadik kérdés és a C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett első kérdés az anyagi javak kezelésére vonatkozik (erről lásd a 3. pontot). A C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés tárgyát az alternatívák vizsgálata képezi (erről lásd a 4. pontot).
1.      A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett első négy kérdésről
115. A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett első négy kérdés megválaszolásához először is be kell mutatni, hogy miért tesz szükségessé stratégiai környezeti vizsgálatot a nagyobb nitrogénmennyiség kijuttatásának engedélyezése, és hogy e vizsgálat keretében a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésekre és a Natura 2000 területekre gyakorolt hatásokat is meg kell vizsgálni.
116. Az engedély a „tervek[nek] és programok[nak]” az SKV‑irányelv 2. cikkének a) pontjában meghatározott fogalmába tartozik, mivel azt az ír kormány jogalkotási eljárás útján fogadta el, és azt a nitrátirányelv írja elő.
117. Az engedély a nitrátirányelv szerinti cselekvési program részét képezi, amelyet a maga egészében stratégiai környezeti vizsgálat alá kell vetni az SKV‑irányelv 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján, mivel az meghatározza a KHV‑irányelv szerinti projektek kereteit.(52) Konkrétan az engedélyezés tekintetében vizsgálati kötelezettség következik ezenfelül a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjából is, mert az engedélyezés – amint azt már kifejtettem(53) – legalábbis a jelen esetben(54) a Natura 2000 területekre gyakorolt esetleges hatásai miatt az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti hatásvizsgálatot igényelt.
118. Az SKV‑irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerint a stratégiai környezeti hatásvizsgálatról készítendő környezeti jelentés azonosítja, leírja és értékeli különösen a terv vagy program megvalósításának valószínűsíthető jelentős környezeti hatásait. Az I. melléklet d) pontja szerint ezek magukban foglalnak bármely olyan fennálló környezeti problémát, amely a terv vagy program szempontjából lényeges. E tekintetben különösen azokat a problémákat kell figyelembe venni, amelyek a környezeti szempontból különösen fontos területekkel (például a madárvédelmi irányelv és az élőhelyvédelmi irányelv alapján kijelölt Natura 2000 területek) kapcsolatosak. Az e) pont szerint ezen túlmenően be kell mutatni a terv vagy program szempontjából lényeges, kitűzött környezetvédelmi célokat, és azt, hogy a terv vagy program kidolgozása során miképpen vették figyelembe ezeket, illetve bármely egyéb környezeti szempontot. Az f) pont szerint a megadandó információk közé tartoznak továbbá a valószínűleg jelentős környezeti hatások, beleértve többek között a biológiai sokféleségre, az állat‑ és növényvilágra, valamint a vízre gyakorolt hatásokat.
119. Ezért a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésekkel való összeegyeztethetőség vizsgálatának(55) és az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti hatásvizsgálat(56) már vizsgált tartalmának a környezeti jelentés tárgyát kellett képeznie. E vizsgálatok hiányában a környezeti jelentés hiányos volt.
120. E környezeti jelentésnek kellett a nyilvánosságnak az SKV‑irányelv 6. cikke szerinti részvételének alapjául szolgálnia, és a 8. cikk szerint a jelentést és a véleményeket figyelembe kellett venni az eltérés elfogadásakor. E lépések is hiányosak lettek volna, ha a környezeti jelentés hiányos volt.
121. Összefoglalva, a gazdaságok általi fokozott nitrogénkijuttatásnak a nitrátirányelv szerinti cselekvési program keretében történő engedélyezése az SKV‑irányelv szerinti környezeti vizsgálatot igényel, amelynek keretében azonosítják, leírják és értékelik ezen engedélyezésnek a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti célkitűzésekre és a Natura 2000 területekre gyakorolt hatásait.
2.      A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett hetedik kérdésről – ellenőrző intézkedések a környezeti jelentésben
122. Az SKV‑irányelv 10. cikkének (1) bekezdése szerint a tagállamok folyamatosan figyelemmel kísérik a tervek és programok végrehajtásának jelentős környezeti hatásait, többek közt azért, hogy korai szakaszban azonosíthassák az előre nem látható kedvezőtlen hatásokat, és megtehessék a megfelelő korrekciós intézkedéseket. A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett hetedik kérdésével a High Court (felsőbíróság) azt kívánja megtudni, hogy a környezeti jelentésnek a 10. cikknek való megfelelés alátámasztásához szükséges részletességgel tartalmaznia kell‑e a tervezett ellenőrző intézkedések leírását (erről lásd az a) pontot), az arra vonatkozó információkat is ideértve, hogy miként kerül majd sor ezen ellenőrzésre, mikor fog sor kerülni arra, és/vagy milyen módon használják majd fel az ellenőrzést (erről lásd a b) pontot), és hogyan kezelik majd az azonosított, előre nem látható káros környezeti hatásokat (erről lásd a c) pontot).
a)      Az SKV‑irányelv 10. cikke szerinti követelményeknek megfelelő ellenőrző intézkedések bemutatása
123. Az SKV‑irányelv 5. cikke (1) bekezdésének második mondata szerint a környezeti jelentésben biztosítandó információkat az I. melléklet tartalmazza. Az I. melléklet i) pontja szerint ezen információk közé tartozik a 10. cikk értelmében tervezett ellenőrző intézkedések leírása.
124. Mivel az SKV‑irányelv I. mellékletének i) pontja csak a tervezett ellenőrző intézkedések bemutatását követeli meg, feltételezhető lehet, hogy a környezeti jelentésnek nem kell ezzel kapcsolatos információkat tartalmaznia, ha (még) nincsenek tervbe véve intézkedések.
125. Írország mindazonáltal helyesen hangsúlyozza, hogy az SKV‑irányelv I. mellékletében említett információkat az 5. cikk (2) és (3) bekezdésének megfelelően kell megadni. Az SKV‑irányelv 5. cikkének (2) bekezdése szerint a környezeti jelentés tartalmazza az észszerűen előírható valamennyi információt. Annak figyelembe kell vennie a jelenlegi ismereteket és vizsgálati módszereket, a terv vagy program tartalmát és részletességi fokát, a döntéshozatali folyamatban elfoglalt helyét, továbbá – a vizsgálat felesleges ismétlésének elkerülése érdekében – azt, hogy e folyamat különböző szintjein egyes kérdéseket lehet‑e ennél megfelelőbben vizsgálni.
126. Ezért Írországgal egyet kell ugyan érteni abban, hogy a tagállamok bizonyos mozgástérrel rendelkeznek a tekintetben, hogy milyen információkat adnak meg a környezeti jelentésben az ellenőrző intézkedésekkel kapcsolatban.
127. Az SKV‑irányelv 5. cikkének (2) bekezdése ugyanakkor e mozgástér határait is meghatározza, amelyek tiszteletben tartása felett a nemzeti bíróságok őrködnek.(57) A jelentésnek ugyanis nem kell az észszerűen előírhatónál több információt tartalmaznia, de kevesebb információt sem tartalmazhat.
128. Észszerűen előírható (és előírandó) azonban, hogy a környezeti jelentés elkészítésére csak azt követően kerüljön sor, hogy az illetékes hatóságok tervbe vették az SKV‑irányelv 10. cikkének tiszteletben tartásához szükséges intézkedéseket. A 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja ugyanis úgy rendelkezik, hogy a terv vagy program elfogadásával sor kerül a 10. cikk szerinti ellenőrző intézkedések meghozatalára. Az I. melléklet i) pontja ezért azon a feltételezésen alapul, hogy ilyen intézkedések tervbe vannak véve, és az előírja ezen információk megadását, jóllehet e tekintetben szigorúan véve nem környezeti hatások azonosításáról, leírásáról vagy értékeléséről van szó.
129. A szóban forgó cselekvési program és a nagyobb nitrogénmennyiség kijuttatásának engedélyezése esetében ehhez hozzájön, hogy Írország ezeket nem először, hanem már ötödik alkalommal fogadta el. Voltaképpen ezért már létezniük kellett volna megfelelő ellenőrző intézkedéseknek. Nem világos, hogy miért nem lehetett bemutatni a környezeti jelentésben ezen intézkedések folytatását.
130. Ezenkívül a víz‑keretirányelv 8. cikke és V. melléklete szerinti ellenőrző (megfigyelési) intézkedéseknek is létezniük kellene, amelyek az SKV‑irányelv 10. cikkének (2) bekezdése szerint felhasználhatók a szóban forgó intézkedések hatásainak folyamatos figyelemmel kísérésére. Ha ez volt a szándék, Írországnak hivatkoznia kellett volna ezen intézkedésekre.
131. A környezeti jelentésnek ezért az SKV‑irányelv 5. cikke és I. mellékletének i) pontja, valamint 10. cikke alapján be kell mutatnia a cselekvési program végrehajtása és különösen a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatása engedélyezése jelentős hatásainak folyamatos figyelemmel kísérésére irányuló intézkedéseket.
b)      Az ellenőrző intézkedésekkel kapcsolatos információk pontossága
132. A High Court (felsőbíróság) azt is meg kívánja tudni, hogy e bemutatásnak milyen mértékben kell kiterjednie az ellenőrzés módjára.
133. A tervezett ellenőrző intézkedések környezeti jelentésben szereplő bemutatásának lehetővé kell tennie ezen intézkedéseknek a nyilvánosságnak az SKV‑irányelv 6. és 7. cikke szerinti részvétele keretében történő megvitatását. A környezeti jelentésben szereplő információknak ezért olyan részletesnek kell lenniük, hogy a nyilvánosság megítélhesse, hogy a tervezett intézkedések elegendők‑e a 10. cikk szerinti követelményeknek való megfeleléshez.
134. Az SKV‑irányelv 10. cikke megköveteli a tervek és programok végrehajtása valamennyi jelentős környezeti hatásának, tehát minden olyan hatás folyamatos figyelemmel kísérését, amelynek azonosítására, leírására és értékelésére már sor került a környezeti vizsgálat keretében.
135. Az alapügyben nyilvánvalónak tűnik, hogy különösen a nagyobb nitrogénmennyiségek gazdaságok általi kijuttatásának a felszíni vizekben és a Natura 2000 területeken jelen lévő nitrát mennyiségére gyakorolt hatásait folyamatosan figyelemmel kell kísérni.
136. A Natura 2000 területek folyamatos figyelemmel kísérésének szükségessége egyébként független attól, hogy a kijuttatásnak a cselekvési programban történő általános jellegű engedélyezése esetén mellőzhető‑e az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti hatásvizsgálat, mert biztosított a kijuttatásnak az egyes gazdaságok szintjén történő vizsgálata.(58) Az a körülmény, hogy e vizsgálatot megfelelőbb a gazdaságok szintjén elvégezni, nem indokolja ugyanis az SKV‑irányelv 10. cikke alkalmazásának mellőzését. Az utóbbi rendelkezés szerint szükséges folyamatos figyelemmel kísérés valójában fontos ellenőrzést jelent arra nézve, hogy a gazdaságok szintjén elvégzett vizsgálatok a helyes eredményekre vezettek‑e.
137. Az ellenőrző intézkedéseket következésképpen annyira pontosan kell bemutatni a környezeti jelentésben, hogy értékelhető legyen az SKV‑irányelv 10. cikkének való megfelelés, ami a nagyobb nitrogénmennyiségek gazdaságok általi kijuttatásának engedélyezése esetén a felszíni vizekben és a Natura 2000 területeken jelen lévő nitrát mennyiségére gyakorolt hatásokat is magában foglalja.
c)      Az előre nem látható káros környezeti hatások kezelése
138. A High Court (felsőbíróság) végül azt kérdezi, hogy azt is be kell‑e mutatni a környezeti jelentésben, hogy hogyan kezelik majd az azonosított, előre nem látható káros környezeti hatásokat.
139. E tekintetben egyet kell érteni a Bizottsággal abban, hogy az SKV‑irányelv nem tartalmaz ezzel kapcsolatos követelményeket. A 10. cikk célja kizárólag, hogy lehetővé tegye a tagállamok számára megfelelő korrekciós intézkedések megtételét.
140. Más szabályozásokból következhet viszont, hogy a tagállamoknak kell‑e korrekciós intézkedéseket tenniük. Amint azt már kifejtettem, a víz‑keretirányelv 11. cikkének (5) bekezdése alapján a tagállamoknak felül kell vizsgálniuk az intézkedési programot, ha a megfigyelések jelzik, hogy a 4. cikkben meghatározott célkitűzések valószínűleg nem érhetők el.(59) Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése emellett arra kötelezi a tagállamokat, hogy a Natura 2000 területeken akadályozzák meg a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyeinek károsodását.
141. Mindazonáltal csak e hatásokra tekintettel dönthető el, hogy milyen intézkedéseket kell tenni előre nem látható káros környezeti hatások bekövetkezése esetén. Gyakran különböző intézkedések jöhetnek szóba, és így a tagállamok illetékes hatóságai diszkrecionális választási lehetőséggel rendelkeznek.
142. Ez akkor is lehetséges, ha a felszíni vizekben vagy a Natura 2000 területeken a vártnál nagyobb mennyiségű nitrát jelenik meg. A nitrátterhelés ugyanis adott esetben úgy is csökkenthető, hogy a tagállam a mezőgazdaságtól eltérő forrásokból származó nitrátkibocsátást csökkenti.
143. A környezeti vizsgálat keretében tehát nem kell meghatározni az előre nem látható káros környezeti hatások kezelésének módját.
3.      A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett nyolcadik kérdésről és a C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett első kérdésről – anyagi javak
144. A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett nyolcadik kérdés és a C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett első kérdés az „anyagi javaknak” a környezeti vizsgálat keretében történő figyelembevételére vonatkozik. E kérdés hátterében az a körülmény áll, hogy a környezeti vizsgálat keretében figyelembe vették a mezőgazdaság gazdasági jelentőségét annak érdekében, hogy a környezetbarátabb lehetőségekkel szemben a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának engedélyezését részesítsék előnyben. Az An Taisce szerint kétséges ennek az SKV‑irányelvvel való összeegyeztethetősége.
145. Az An Taisce álláspontjának kiindulópontja helytálló. Igaz, hogy az SKV‑irányelv 5. cikke és I. mellékletének f) pontja megköveteli, hogy a környezeti jelentés azonosítsa, leírja és értékelje az anyagi javakra gyakorolt hatásokat. Az I. melléklet f) pontjának bevezető fordulata szerint azonban ez az anyagi javakat érintő környezeti hatásokat jelenti. A KHV‑irányelvvel kapcsolatban pedig a Bíróság hangsúlyozta, hogy az anyagi javakra gyakorolt hatások közül csak azok vehetők figyelembe, amelyek jellegüknél fogva hatással lehetnek a környezetre is. Az e javak értékére gyakorolt hatások viszont nem bírnak jelentőséggel a KHV‑irányelv alkalmazása során.(60)
146. A nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának engedélyezése esetén ezért arra lehet például gondolni, hogy a halászatot hátrányosan érinti, ha e gyakorlat miatt vizek eutrofizálttá válnak. Az is elképzelhető lehet, hogy a trágyázás miatti esetleges hozamnövekedést környezeti hatásként veszik figyelembe.
147. Az a körülmény viszont, hogy a gazdaságoknak azért kell nitrogéntartalmú trágyát kijuttatniuk, mert az állattenyésztés során ilyen trágya keletkezik,(61) és így a kijuttatás szigorúbb korlátozása az állatállomány csökkentését tenné szükségessé, nem az engedélyezés környezeti hatása, hanem az esetleges korlátozás gazdasági következménye.
148. Ebből mindazonáltal csak az következik, hogy e szempontot nem kell azonosítani, leírni és értékelni a környezeti jelentésben az SKV‑irányelv 5. cikke és I. mellékletének f) pontja alapján.
149. E rendelkezések nem tiltják azonban, hogy a környezeti vizsgálat keretében figyelembe vegyenek a mezőgazdaság gazdasági jelentőségével kapcsolatos szempontokat. Ellenkezőleg, az alternatívák kiválasztása keretében egyenesen szükséges állást foglalni ezzel kapcsolatban, ha az ilyen szempontok azon okok közé tartoznak, amelyek miatt bizonyos intézkedéseket előnyben részesítettek másokkal szemben.
150. Az SKV‑irányelv 9. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerint ugyanis valamely terv vagy program elfogadását követően a nyilvánosság és az érintett hatóságok rendelkezésére kell bocsátani egy összefoglaló ismertetést különösen arról, hogy milyen okok miatt választották az elfogadott tervet vagy programot a szóba került egyéb észszerű alternatívák ismeretében.
151. Az SKV‑irányelv I. mellékletének f) pontjában szereplő „anyagi javak” fogalma tehát csak a valamely terv vagy program környezeti hatásai által befolyásolt anyagi javakat foglalja magában. A környezeti vizsgálat keretében figyelembe vehetők mindazonáltal a mezőgazdasági tevékenységek társadalmi hatásai, a tervnek vagy projektnek a mezőgazdasági ágazatra, a mezőgazdasági termelők termelésére és jövedelmére, az érintett tagállam mezőgazdasági ágazatának fenntarthatóságára, az élelmiszer‑ellátási láncra, valamint a lakosság jelentős részének foglalkoztatására gyakorolt hatása a különböző alternatívák közötti választásnak az irányelv 9. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti indokolása érdekében.
4.      A C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdésről – az alternatívák vizsgálata a környezeti jelentésben
152. A C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés annak tisztázására irányul, hogy az SKV‑irányelv 5. cikkének (1) bekezdése és/vagy 9. cikke (1) bekezdésének b) pontja, valamint I. mellékletének h) pontja azzal a hatással jár‑e, hogy az ezen irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerinti értékelés céljából az alternatívákat összehasonlítható módon kell azonosítani, leírni és értékelni.
153. E kérdés megválaszolása során jelentős mértékben a Friends of the Irish Environment (Project Ireland 2040) ügyre vonatkozó indítványomban(62) szereplő megfontolásaimra támaszkodom, amelyekkel a Bíróság nem foglalkozott az említett ügyben hozott ítéletében.(63)
154. Az SKV‑irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerint a környezeti jelentésben azonosítják, leírják és értékelik a terv vagy program, valamint – a terv vagy program célkitűzéseit és földrajzi hatályát figyelembe vevő – észszerű alternatívák megvalósításának valószínűsíthető jelentős környezeti hatásait.
155. Az észszerű alternatíváknak következésképpen a környezeti jelentés tárgyát kell képezniük. Ez a rendelkezés azonban adott esetben úgy is értelmezhető, hogy a valószínűsíthető jelentős környezeti hatásokat csak az előnyben részesített lehetőségre tekintettel kell azonosítani, leírni és értékelni. Emellett szól az is, hogy az SKV‑irányelv egyéb rendelkezései az érintett terv vagy program környezeti vizsgálatával foglalkoznak, nem pedig az észszerű alternatívák vizsgálatával.
156. Legalábbis az SKV‑irányelv 5. cikke (1) bekezdésének holland változata megköveteli azonban, hogy az alternatívák jelentős környezeti hatásait is azonosítsák, leírják és értékeljék. Mindenesetre az alternatívák valamennyi nyelvi változatban előírt értékelése azok környezeti hatásaira is kiterjedhet, ami viszont e hatások azonosítását és leírását feltételezi.
157. Az alternatívák környezeti hatásainak ilyen figyelembevétele megfelel az SKV‑irányelv céljának. A (4) preambulumbekezdés és az 1. cikk szerint ezen irányelv célja, hogy a környezeti vizsgálat révén hozzájáruljon a környezeti szempontoknak a tervek és programok kidolgozásába és elfogadásába való beillesztéséhez. Az alternatívák vizsgálata azok környezeti hatásainak figyelembevétele nélkül ellentétes lenne ezzel a célkitűzéssel.
158. A különböző alternatívák közötti választás során a környezeti szempontok figyelembevétele egyenesen különös jelentőséggel bír. Az SKV‑irányelvet ugyanis azért fogadták el, mert a projekteknek a KHV‑irányelv szerinti engedélyezése során gyakran kiderült, hogy már léteztek olyan előírások, amelyek kizártak bizonyos lehetőségeket, jóllehet azok kevésbé káros hatásokat gyakoroltak a környezetre.(64) A környezeti vizsgálatnak ezért biztosítania kell, hogy ilyen előírások elfogadására csak akkor kerüljön sor, ha a döntéshozók legalább tudatában vannak a környezetre nézve kedvezőbb alternatíváknak.
159. A környezeti jelentésben következésképpen az észszerű alternatívák környezeti hatásait is kötelező azonosítani, leírni és értékelni. Az SKV‑irányelv 5. cikkének (1) bekezdése e tekintetben a terv vagy program célkitűzéseit és földrajzi hatályát említi támpontokként. A célkitűzések megvalósítására nem alkalmas vagy a földrajzi hatályon túlterjedő alternatívák főszabály szerint nem észszerűek, és nem igényelnek további vizsgálatot.
160. A hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervek mindazonáltal nem korlátozhatják túlzottan sem a vizsgálati keretet azáltal, hogy már a célkitűzések vagy a földrajzi hatály meghatározásával kizárnak potenciálisan észszerű alternatívákat.
161. Ez az elgondolás az SKV‑irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében is megjelenik. E rendelkezés szerint figyelembe kell venni a terv vagy program döntéshozatali folyamatban elfoglalt helyét, továbbá – a vizsgálat felesleges ismétlésének elkerülése érdekében – azt, hogy e folyamat különböző szintjein egyes kérdéseket lehet‑e ennél megfelelőbben vizsgálni. Például egy elsődleges út építésére vonatkozó terv felvetheti azt a kérdést, hogy észszerű alternatívaként meg kell‑e vizsgálni a vasúti összeköttetést. Ez a vizsgálat azonban felesleges, ha az útépítési projekt melletti alapvető döntés egy átfogó tervből következik, amelyben már összehasonlították a két alternatívát.
162. Ami az észszerű alternatívák azonosítására vonatkozó információkat illeti, az SKV‑irányelv I. mellékletének h) pontja pontosítja, hogy a környezeti jelentésben megadandó információknak csupán azoknak az okoknak a felvázolását kell tartalmazniuk, amelyek miatt a vizsgált alternatívákat választották. A felvázolásból ki kell derülnie, hogy a vizsgált alternatívákat miért tekintik észszerűnek, és más alternatívákat ezzel szemben miért nem, azaz, miként került sor az észszerű alternatívák azonosítására.
163. A felvázolás e fogalma azonban nem vonatkozik az észszerű alternatívák leírására és értékelésére. Arra ezért nem lehet hivatkozni ezen információk körének korlátozása érdekében. Az SKV‑irányelv 5. cikkének (2) bekezdése valójában a jelenlegi ismeretekre és vizsgálati módszerekre, a terv vagy program tartalmára és részletességi fokára, valamint a 161. pontban említett további szempontokra figyelemmel észszerűen előírható információk biztosítását írja elő.
164. Nem nyer azonban kifejezett említést a környezeti jelentés tartalmának egyik legfontosabb kritériuma: a környezeti hatások bemutatásából ki kell különösen derülnie, hogy az elfogadott terv vagy program összeegyeztethető a környezetvédelmi jog alkalmazandó tartalmi követelményeivel.(65) A környezetvédelmi jogi rendelkezéseket sértő környezeti hatások ugyanis minden esetben jelentősek.(66)
165. Írország aggodalmával ellentétben ez nem jelenti azt, hogy minden alternatíva minden elképzelhető környezetvédelmi követelménnyel való összeegyeztethetőségét meg kellene vizsgálni. A kiindulópontot inkább a végül elfogadott alternatíva e követelményekkel való összeegyeztethetőségének megvizsgálása jelenti.
166. A jelen esetben e tekintetben különösen arra kell gondolni, hogy a nagyobb nitrogénmennyiségek engedélyezése összeegyeztethető‑e a nitrátirányelvvel, a víz‑keretirányelvvel és az élőhelyvédelmi irányelvvel. Ha azonban az engedélyezés egy, a víz‑keretirányelv 4. cikkének (7) bekezdése és/vagy az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (4) bekezdése szerinti eltérésen alapul, akkor a különböző alternatívák közötti választás ott meghatározott kritériumait kell alkalmazni. Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (4) bekezdésével kapcsolatban a Bíróság már megállapította, hogy a Natura 2000 területek épségének hátrányos befolyásolása csak akkor engedélyezhető, ha – többek között – nem létezik olyan alternatív megoldás, amely kisebb hátrányokkal jár az érintett terület épségére nézve.(67)
167. Az SKV‑irányelv maga ezzel szemben nem tartalmaz az alternatívák kiválasztására vonatkozó tartalmi kritériumokat.(68) Ezért nem kötelezi a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szerveket azon lehetőség választására, amely a legkevésbé károsítja a környezetet. Ahogyan azt már említettem,(69) a környezeti vizsgálat célja csupán az, hogy a kiválasztási döntés meghozatalára a lehetséges jelentős környezeti hatásokra figyelemmel kerüljön sor.
168. Amennyiben tehát a különböző alternatívák közötti választás nem függ más szabályozások tartalmi jogi követelményeitől, az észszerűen megkövetelhető információk meghatározása során az SKV‑irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében említett elemeken túlmenően mindenekelőtt két további szempontot kell figyelembe venni. Először is, ezen információknak a releváns érvekre tekintettel lehetővé kell tenniük az előnyben részesített lehetőség és az alternatívák közötti összehasonlítást. Másodszor pedig, az információknak lehetővé kell tenniük a vonatkozó környezetvédelmi szempontok ezen összehasonlítás során történő figyelembevételét.
169. Ha az alternatívák közötti választás például elsősorban gazdasági megfontolásokon alapul, akkor ezért az összes észszerű alternatíva gazdasági előnyét és hátrányát kötelező azonosítani és leírni legalább annyiban, hogy egyértelművé váljon, hogy hogyan aránylanak egymáshoz a különböző lehetőségek. Emellett mindazonáltal annak is egyértelművé kell válnia, hogy a gazdasági előnyökkel olyan káros környezeti hatások járnak‑e együtt, amelyek más lehetőségek esetében elkerülhetők lennének. Ellenkező esetben e környezetvédelmi szempontokat nem lehetne kellőképpen figyelembe venni a vizsgált alternatívák közötti választás során.
170. E követelmények nem zárják ki, hogy az előnyben részesített lehetőség környezeti vizsgálata – a gazdasági hatások tekintetében is – részletesebb legyen, mint a többi vizsgált alternatíva környezeti vizsgálata. Ez különösen akkor várható, ha az előnyben részesített lehetőség előnyei a környezeti hatásokra is figyelemmel viszonylag egyértelműen felülmúlják a vizsgált alternatívákat. Ebben az esetben a vizsgált alternatívákkal kapcsolatos részletes információk nem rendelkeznének önálló funkcióval, míg az előnyben részesített lehetőség környezeti hatásaira vonatkozó információk fontosak a terv vagy program későbbi végrehajtása szempontjából.
171. Ha azonban a különböző lehetőségek előnyei és hátrányai hasonló súllyal bírnak, nehezebbé válik a kiválasztási döntés megindokolása. Ebben az esetben szükségessé válhat, hogy részletesebb információkat foglaljanak a környezeti jelentésbe az észszerű alternatívákkal kapcsolatban, még ha ez jelentős teherrel jár is. Ez különösen így van akkor, ha az alternatívák vizsgálata egyúttal anyagi jogi jellegű is, mert például az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (4) bekezdéséhez vagy a víz‑keretirányelv 4. cikkének (7) bekezdéséhez hasonló eltérést engedő rendelkezés alkalmazását szolgálja.
172. A C‑895/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy az SKV‑irányelv 5. cikkének (1) és (2) bekezdése alapján a környezeti jelentésnek tartalmaznia kell az elfogadott terv vagy program vizsgált észszerű alternatíváival kapcsolatos azon információkat, amelyek szükségesek
–      a más szabályozások által az alternatívák vizsgálatával szemben támasztott követelmények tiszteletben tartásának megállapításához, valamint
–      ahhoz, hogy a vizsgált alternatívákkal összehasonlítva meg lehessen érteni a környezeti hatásoknak az elfogadott terv vagy program melletti döntés során történt figyelembevételét.
D.      A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett kilencedik kérdésről – a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának a Bizottság általi engedélyezésére gyakorolt hatások
173. A C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett kilencedik kérdésével a High Court (felsőbíróság) azt kívánja megtudni, hogy az élőhelyvédelmi irányelvnek, a víz‑keretirányelvnek és/vagy az SKV‑irányelvnek a többi kérdéssel összefüggésben megállapított esetleges megsértése az (EU) 2022/696 bizottsági végrehajtási határozat érvénytelenségét vonja‑e maga után.
174. A felek azonban a tárgyaláson egyhangúlag azt a helyes álláspontot képviselték, hogy e kérdés még korai. Jelenleg fennáll ugyan a lehetősége annak, hogy sor került az uniós jognak a kérdésben említett megsértésére, e jogsértés megállapítására azonban eddig még nem került sor. A kérdést előterjesztő bíróságnak a Bíróság által az előzetes döntéshozatalra előterjesztett többi kérdésre adott válaszok fényében és a felek további érvei alapján valójában meg kell még vizsgálnia, hogy Írország ténylegesen megsértette‑e az említett irányelveket.
175. Írország a tárgyaláson elismerte ugyan, hogy az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdését megsértve eddig nem került sor a nagyobb nitrogénmennyiségek egyes gazdaságok általi kijuttatásával kapcsolatos hatásvizsgálatra. E tagállam ugyanakkor hevesen vitatta, hogy e nagyobb mennyiségek engedélyezését vizsgálni kellene a cselekvési programmal összefüggésben.
176. Következésképpen még nem állnak rendelkezésre a C‑531/24. sz. ügyben előterjesztett kilencedik kérdés megválaszolásához szükséges megállapítások.
177. E kérdés ezért jelenleg hipotetikus és ennélfogva elfogadhatatlan.
178. Csak a teljesség kedvéért jegyzem meg, hogy az An Taisce az (EU) 2022/696 végrehajtási határozat jogszerűségével kapcsolatos esetleges kétségeinek hangot adhatott volna az Aarhusi Egyezmény rendelkezéseinek az uniós intézményekre és szervekre való alkalmazásáról szóló rendelet(70) 10. cikke szerinti belső felülvizsgálat iránti kérelem útján.
E.      A joghatások fenntartása
179. Arra az esetre, ha a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre jut, hogy Írország teljes egészében vagy részben a jelen ügyben vizsgált rendelkezések megsértésével fogadta el a cselekvési tervet, egyes felek a cselekvési terv joghatásainak fenntartását javasolják.
180. A különböző környezeti vizsgálatok hiányosságai főszabály szerint ahhoz vezethetnek, hogy az azok alapján hozott döntést fel kell függeszteni vagy meg kell semmisíteni. A lojális együttműködésnek az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében előírt elve szerint ugyanis a tagállamok kötelesek az uniós jog megsértéséből eredő következményeket megszüntetni.(71) Ezt a Bíróság kifejezetten megállapította a szükséges stratégiai környezeti vizsgálat teljes hiánya esetében,(72) valamint legalábbis hallgatólagosan feltételezte a stratégiai környezeti vizsgálat hiányosságai esetében.(73)
181. E jogkövetkezmény azon indokkal történő elkerülése is kizártnak tűnik, hogy az említett jogsértések bizonyíthatóan nem változtathatták meg a döntéshozatali eljárás eredményét.(74) A rendelkezésre álló információk alapján ugyanis nem valószínű, hogy a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának engedélyezése az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (4) bekezdésének és a víz‑keretirányelv 4. cikke szerinti eltérések legalább egyikének alkalmazása nélkül jogszerű lenne. Az ehhez szükséges nyomós érdekek azonban nem feltételezhetők minden olyan írországi gazdaság esetében, amely hivatkozhat az engedélyezésre.
182. Mivel azonban az uniós jogot sértő nemzeti rendelkezés felfüggesztése vagy megsemmisítése káros hatásokkal járhat, a Bíróság eltéréseket engedélyezett azon szabálytól, hogy az uniós jog megsértésével elfogadott nemzeti intézkedéseket meg kell semmisíteni, amire a Bizottság is emlékeztet. Miután az eltéréshez először megállapított négy feltételt,(75) a Bíróság az A és társai (Aalteri és nevelei szélerőművek) ítéletben ezeket – helyesen – alapvető elemeikre redukálta: a fenntartásnak – először is – szükségesnek kell lennie egy kényszerítő érdeknek, például a környezetvédelemre irányuló uniós jogi aktus átültetése folytonosságának(76) vagy a tagállam energiaellátása jelentős veszélyeztetése megakadályozásának(77) biztosításához. A fenntartás ezért – másodszor – nem tarthat tovább a környezeti vizsgálat hiányosságainak pótlás révén történő orvoslásához szükséges időnél.(78)
183. E kritériumok alapján jó okok szólnak a cselekvési terv joghatásainak fenntartása mellett. A cselekvési terv megsemmisítése joghézagot eredményezne, ami összeegyeztethetetlen lenne Írországnak a nitrátirányelv átültetéséhez szükséges intézkedések elfogadására vonatkozó kötelezettségével.(79) A gazdaságok általi nitrátkijuttatás cselekvési tervben szereplő összes korlátozása további intézkedésig pótlás nélkül megszűnne. Ez a víz‑keretirányelv és az élőhelyvédelmi irányelv céljait is veszélyeztetheti.
184. A jelen indítványban szereplő megfontolások mindazonáltal nem a cselekvési terv egészére, hanem kizárólag a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatásának engedélyezésére vonatkoznak. Ez az engedélyezés elkülöníthető a cselekvési terv többi részétől, ami abban is megmutatkozik, hogy az engedélyezésre csak néhány hónappal a többi szabályozást követően került sor. Az engedélyezés megsemmisítése esetén továbbra is érvényben maradna a nitrátkijuttatás többi korlátozása, és feléledne a hektáronként és évenként 170 kg nitrogén felső határ.(80)
185. Amennyire megállapítható, kizárólag az azon gazdaságok számára jelentett gazdasági hátrányok állnának ezen eredmény útjában, amelyek igénybe veszik az eltérést nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatása érdekében. E gazdaságoknak vagy csökkenteniük kellene állatállományukat, vagy más vevőket kellene találniuk arra a trágyára, amelyet nem juttathatnak ki az addig használt földterületeken. Kétségesnek tűnik ugyan, hogy ez az érdek ugyanolyan nagy súllyal bírna, mint a valamely tagállam energiaellátásához fűződő, már elismert érdek,(81) végső soron azonban a nemzeti bíróságnak kell értékelnie azt a kérdést, hogy ezen érdek elegendő‑e az engedélyezés joghatásai ideiglenes fenntartásának igazolásához.
V.      Végkövetkeztetések
186. Azt javaslom a Bíróságnak, hogy a két előzetes döntéshozatal iránti kérelemre a következőképpen válaszoljon:
1)      Valamely tagállam csak azt követően engedélyezheti nagyobb mennyiségű nitrogén mezőgazdasági célú kijuttatását a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló 91/676/EGK irányelv 5. cikke szerinti cselekvési program keretében, hogy – különösen a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló 2000/60/EK irányelv 5. és 8. cikke alapján – megvizsgálta és megállapította, hogy ennek révén nem sérülnek az utóbbi irányelv 4 cikke szerinti célkitűzések. E vizsgálatot mellőzheti azonban, ha biztosított, hogy e lehetőségnek az egyes gazdaságok általi igénybevétele vizsgálat tárgyát képezi. Ha a vizsgálat azt mutatja, hogy a fokozott kijuttatás nem egyeztethető össze a 4. cikk (1) bekezdése szerinti állapotromlási tilalommal vagy javítási követelménnyel, a 4. cikk szerinti célkitűzések csak akkor biztosítottak, ha alkalmazható a 4. cikkben szintén előírt eltérések valamelyike.
2)      A 91/676 irányelv 5. cikke szerinti olyan cselekvési programot, amely bizonyos feltételek mellett egy tagállam minden gazdasága számára lehetővé teszi nagyobb nitrátmennyiségek kijuttatását, a 2000/60 irányelv 11. cikke szerinti intézkedési program kialakítása keretében és a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről 92/43/EGK irányelv 6. cikkének (3) bekezdésével összhangban meg kell vizsgálni abból a szempontból, hogy minden észszerű tudományos kétely kizárt‑e a tekintetben, hogy e kijuttatás miatt a nitrogénlerakódás nem fogja hátrányosan befolyásolni Natura 2000 területek épségét. E vizsgálat mellőzhető azonban, ha biztosított, hogy e lehetőségnek az egyes gazdaságok általi igénybevétele a 6. cikk (3) bekezdése szerinti vizsgálat tárgyát képezi.
3)      A gazdaságok általi fokozott nitrogénkijuttatásnak a 91/676 irányelv szerinti cselekvési program keretében történő engedélyezése a bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló 2001/42/EK irányelv szerinti környezeti vizsgálatot igényel, amelynek keretében azonosítják, leírják és értékelik ezen engedélyezésnek a 2000/60 irányelv 4. cikke szerinti célkitűzésekre és a Natura 2000 területekre gyakorolt hatásait.
4)      A környezeti jelentésnek a 2001/42 irányelv 5. cikke és I. mellékletének i) pontja, valamint 10. cikke alapján be kell mutatnia a cselekvési program végrehajtása és különösen a nagyobb nitrogénmennyiségek kijuttatása engedélyezése jelentős hatásainak folyamatos figyelemmel kísérésére irányuló intézkedéseket. Az ellenőrző intézkedéseket annyira pontosan kell bemutatni a környezeti jelentésben, hogy értékelhető legyen az említett irányelv 10. cikkének való megfelelés, ami a nagyobb nitrogénmennyiségek gazdaságok általi kijuttatásának engedélyezése esetén a felszíni vizekben és a Natura 2000 területeken jelen lévő nitrát mennyiségére gyakorolt hatásokat is magában foglalja. A környezeti vizsgálat keretében nem kell meghatározni az előre nem látható káros környezeti hatások kezelésének módját.
5)      A 2001/42 irányelv I. mellékletének f) pontjában szereplő „anyagi javak” fogalma csak a valamely terv vagy program környezeti hatásai által befolyásolt anyagi javakat foglalja magában. A környezeti vizsgálat keretében figyelembe vehetők mindazonáltal a mezőgazdasági tevékenységek társadalmi hatásai, a tervnek vagy projektnek a mezőgazdasági ágazatra, a mezőgazdasági termelők termelésére és jövedelmére, az érintett tagállam mezőgazdasági ágazatának fenntarthatóságára, az élelmiszer‑ellátási láncra, valamint a lakosság jelentős részének foglalkoztatására gyakorolt hatása a különböző alternatívák közötti választásnak az irányelv 9. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti indokolása érdekében.
6)      A 2001/42 irányelv 5. cikkének (1) és (2) bekezdése alapján a környezeti jelentésnek tartalmaznia kell az elfogadott terv vagy program vizsgált észszerű alternatíváival kapcsolatos azon információkat, amelyek szükségesek
–        a más szabályozások által az alternatívák vizsgálatával szemben támasztott követelmények tiszteletben tartásának megállapításához, valamint
–        ahhoz, hogy a vizsgált alternatívákkal összehasonlítva meg lehessen érteni a környezeti hatásoknak az elfogadott terv vagy program melletti döntés során történt figyelembevételét.
1      Eredeti nyelv: német.
2      A 2008. október 22‑i 1137/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2008. L 311., 1. o.; helyesbítés: HL 2010. L 276., 80. o.) módosított, a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló, 1991. december 12‑i 91/676/EGK tanácsi irányelv (HL 1991. L 375., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 68. o.).
3      A környezetvédelem területén elfogadott egyes irányelveknek a Horvát Köztársaság csatlakozására tekintettel történő kiigazításáról szóló, 2013. május 13‑i 2013/17/EU tanácsi irányelvvel (HL 2013. L 158., 193. o.) módosított, a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.).
4      A 2014. október 30‑i 2014/101/EU bizottsági irányelvvel (HL 2014. L 311., 32. o.) módosított, a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23‑i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2000. L 327., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 275. o.).
5      Bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2001. június 27‑i 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 197., 30. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 157. o.).
6      A 91/676/EGK tanácsi irányelv alapján Írország által kért eltérés engedélyezéséről szóló, 2022. április 29‑i (EU) 2022/696 bizottsági végrehajtási határozat (HL 2022. L 129., 37. o.).
7      A legutóbb a 2014/52/EU irányelvvel (HL 2014. L 124., 1. o.) módosított, az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13‑i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 26., 1. o.).
8      A 2013. május 13‑i 2013/17/EU tanácsi irányelvvel (HL 2013. L 158., 193. o.) módosított, a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.).
9      Az Írország által kérelmezett eltérésnek a 91/676/EGK irányelv alapján való engedélyezéséről szóló, 2007. október 22‑i 2007/697/EK bizottsági határozat (HL 2007. L 284., 27. o.); az Írország által kérelmezett eltérésnek a 91/676/EGK irányelv alapján való engedélyezéséről szóló 2007/697/EK határozat módosításáról szóló, 2011. február 24‑i 2011/127/EU bizottsági határozat (HL 2011. L 51., 19. o.); az Írország által kérelmezett eltérésnek a 91/676/EGK irányelv alapján való engedélyezéséről szóló, 2014. február 27‑i 2014/112/EU bizottsági végrehajtási határozat (HL 2014. L 61., 7. o.); egy Írország által kérelmezett eltérésnek a 91/676/EGK irányelv alapján való engedélyezéséről szóló, 2018. február 8‑i (EU) 2018/209 bizottsági végrehajtási határozat (HL 2018. L 39., 5. o.); valamint a vitatott végrehajtási határozat.
E határozatok időbeli sorrendje arra utal, hogy Írország a nitrátirányelv nem megfelelő végrehajtását megállapító 2004. március 11‑i Bizottság kontra Írország ítélet (C‑396/01, EU:C:2004:136) nyomán kérte eltérés engedélyezését.
10      Water Quality Monitoring Report on Nitrogen and Phosphorus Concentrations in Irish Waters 2020  (az ír vizek nitrogén‑ és foszforkoncentrációjáról szóló 2020. évi vízminőség‑ellenőrzési jelentés) és Water Quality 2020 Indicators Report (a 2020. évi vízminőségről mutatók alapján készült jelentés).
11      2003. október 2‑i Bizottság kontra Hollandia ítélet (C‑322/00, EU:C:2003:532, 41. pont); 2014. szeptember 4‑i Bizottság kontra Franciaország ítélet (C‑237/12, EU:C:2014:2152, 25. pont).
12      2014. szeptember 4‑i Bizottság kontra Franciaország ítélet (C‑237/12, EU:C:2014:2152, 26. pont).
13      Lásd: 2014. szeptember 4‑i Bizottság kontra Franciaország ítélet (C‑237/12, EU:C:2014:2152, 28. pont).
14      Lásd: 2025. november 20‑i Bizottság kontra Írország (Víz‑keretirányelv) ítélet (C‑204/24, EU:C:2025:912).
15      Lásd például az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 46. és 47. pontját.
16      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 67. és 96. pontja.
17      2015. július 1‑jei Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland ítélet (C‑461/13, EU:C:2015:433, 36. pont); 2020. május 28‑i Land Nordrhein‑Westfalen ítélet (C‑535/18, EU:C:2020:391, 67. pont); 2021. június 24‑i Bizottság kontra Spanyolország (A Doñana természeti terület állapotromlása) ítélet (C‑559/19, EU:C:2021:512, 36. pont).
18      2015. július 1‑jei Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland ítélet (C‑461/13, EU:C:2015:433, 39. pont); 2020. május 28‑i Land Nordrhein‑Westfalen ítélet (C‑535/18, EU:C:2020:391, 68. pont).
19      Water Quality in Ireland 2019 – 2024 (2025), 22. és 33. o.
20      A tagállamokban ivóvízkivételre szánt felszíni víz minőségi követelményeiről szóló, 1975. június 16‑i tanácsi irányelv (HL 1975. L 194., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 17. o.).
21      Jelenleg az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló, 2020. december 16‑i (EU) 2020/2184 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2020. L 455., 1. o.) 4. cikkének (1) bekezdése és I. mellékletének B. része.
22      Lásd az alábbi 94. pontot is.
23      2015. július 1‑jei Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland ítélet (C‑461/13, EU:C:2015:433, 50. pont); 2024. április 25‑i Sweetman ítélet (C‑301/22, EU:C:2024:347, 54. pont).
24      A Parlament és a Tanács nemrégiben megegyezett abban, hogy törlik a víz‑keretirányelv VIII. mellékletének 11. pontját (2025. október 8‑i 13706/25. sz. tanácsi dokumentum, 121. o.).
25      Így az infrastrukturális projektek engedélyezése tekintetében: 2015. július 1‑jei Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland ítélet (C‑461/13, EU:C:2015:433, 50. pont); 2020. május 28‑i Land Nordrhein‑Westfalen ítélet (C‑535/18, EU:C:2020:391, 74. pont).
26      Lásd a fenti 60. pontot.
27      Lásd a fenti 59. pontot.
28      2021. június 24‑i Bizottság kontra Spanyolország (A Doñana természeti terület állapotromlása) ítélet (C‑559/19, EU:C:2021:512, 132. pont).
29      Ebben az értelemben: 2021. június 24‑i Bizottság kontra Spanyolország (A Doñana természeti terület állapotromlása) ítélet (C‑559/19, EU:C:2021:512, 134. pont).
30      Lásd: 2018. november 7‑i Coöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítélet (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:882, 69–72. pont).
31      Lásd: 1984. január 18‑i Ekro ítélet (327/82, EU:C:1984:11, 11. pont); 2006. július 11‑i Chacón Navas ítélet (C‑13/05, EU:C:2006:456, 40. pont); 2025. április 8‑i Európai Ügyészség (Eljárási aktusok bírósági felülvizsgálata) ítélet (C‑292/23, EU:C:2025:255, 51. pont).
32      2004. szeptember 7‑i Waddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 58. pont); 2018. április 17‑i Bizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 118. pont); 2018. november 7‑i Coöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítélet (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:882, 100. pont).
33      Spanyolul „cualquier”, dánul „alle”, görögül „κάθε”, angolul „any”, franciául „tout”, olaszul „qualsiasi”, hollandul pedig „elk”. Csak a német és a portugál változat nem tartalmaz ilyen determinánst.
34      2004. szeptember 7‑i Waddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 41. és 43. pont); 2018. április 17‑i Bizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 111. pont); 2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 119. pont).
35      2004. szeptember 7‑i Waddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 44. pont); 2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 134. pont); 2020. szeptember 9‑i Friends of the Irish Environment ítélet (C‑254/19, EU:C:2020:680, 51. pont).
36      2004. szeptember 7‑i Waddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 48. pont); 2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 134. pont); 2018. április 17‑i Bizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 112. pont).
37      2005. október 20‑i Bizottság kontra Egyesült Királyság ítélet (C‑6/04, EU:C:2005:626, 55. pont).
38      Lásd: 2018. november 7‑i Coöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítélet (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:882, 69–72. pont); a Coöperatie Mobilisation for the Environment és társai egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:622, 58–64. pont).
39      Lásd ezzel kapcsolatban: a Coöperatie Mobilisation for the Environment és társai egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:622, 62–64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40      2007. október 4‑i Bizottság kontra Olaszország (Programmegállapodások és munkálatok Altamurában) ítélet (C‑179/06, EU:C:2007:578, 41. pont). Lásd még: 2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 143. pont).
41      Spanyolul „adecuada”, görögül „δεόντως”, angolul „appropriate”, franciául „appropriée”, olaszul „opportuna”, hollandul „passende”, portugálul pedig „adequada”. E kifejezés nem szerepel a 6. cikk (3) bekezdésének dán és német változatában.
42      Lásd még: az SKV‑irányelv 4. cikkének (3) bekezdése, 5. cikkének (2) bekezdése és 11. cikkének (2) bekezdése; 2011. szeptember 22‑i Valčiukienė és társai ítélet (C‑295/10, EU:C:2011:608, 62. pont); 2015. szeptember 10‑i Dimos Kropias Attikis ítélet (C‑473/14, EU:C:2015:582, 58. pont); 2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 152. pont).
43      Lásd: az SKV‑irányelv 6. cikkének (2) bekezdése; a KHV‑irányelv 6. cikkének (2) és (4) bekezdése; a környezettel kapcsolatos egyes tervek és programok kidolgozásánál a nyilvánosság részvételéről, valamint a nyilvánosság részvétele és az igazságszolgáltatáshoz való jog tekintetében a 85/337/EGK és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. május 26‑i 2003/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 156., 17. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 466. o.) 2. cikkének (2) bekezdése; a Comune di Corridonia és társai egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑196/16 és C‑197/16, EU:C:2017:249, 26. pont). Lásd még: 2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 143. pont).
44      Lásd az SKV‑irányelvvel kapcsolatban: 2023. március 9‑i An Bord Pleanála és társai (St Teresa’s Gardens terület) ítélet (C‑9/22, EU:C:2023:176, 57. és 58. pont); a Terre wallonne és Inter‑Environnement Wallonie egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑105/09 és C‑110/09, EU:C:2010:120, 32. pont); a CFE és Terre wallonne ügyekre vonatkozó indítványom (C‑43/18 és C‑321/18, EU:C:2019:56, 84. pont).
45      Lásd: a Coöperatie Mobilisation for the Environment és társai egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:622, 41–44. pont).
46      A Terre wallonne és Inter‑Environnement Wallonie egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑105/09 és C‑110/09, EU:C:2010:120, 92. pont).
47      Lásd a fenti 94. pontot.
48      2004. szeptember 7‑i Waddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 59. pont); 2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 120. pont); 2023. június 15‑i Eco Advocacy ítélet (C‑721/21, EU:C:2023:477, 38. pont).
49      2011. november 24‑i Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑404/09, EU:C:2011:768, 100. pont); 2018. április 17‑i Bizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 139. pont); 2018. november 7‑i Coöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítélet (C‑293/17 és C‑294/17, EU:C:2018:882, 98. pont); 2023. június 15‑i Eco Advocacy ítélet (C‑721/21, EU:C:2023:477, 39. pont).
50      2004. szeptember 7‑i Waddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet (C‑127/02, EU:C:2004:482, 54. pont); 2018. április 17‑i Bizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) ítélet (C‑441/17, EU:C:2018:255, 113. pont); 2023. június 15‑i Eco Advocacy ítélet (C‑721/21, EU:C:2023:477, 38. pont).
51      Lásd a fenti 94. pontot.
52      2010. június 17‑i Terre wallonne és Inter‑Environnement Wallonie ítélet (C‑105/09 és C‑110/09, EU:C:2010:355, 54. pont).
53      Lásd a fenti 86–105. pontot.
54      Lásd a fenti 103. és 104. pontot az engedélyezés szintjén végzett vizsgálat megfelelőségével kapcsolatban.
55      Lásd a fenti 62–70. pontot.
56      Lásd a fenti 109–112. pontot.
57      Lásd: 1999. szeptember 16‑i WWF és társai ítélet (C‑435/97, EU:C:1999:418, 71. pont); 2008. február 28‑i Abraham és társai ítélet (C‑2/07, EU:C:2008:133, 38. és 39. pont).
58      Lásd a fenti 100–104. pontot.
59      Lásd a fenti 67. pontot.
60      2013. március 14‑i Leth ítélet (C‑420/11, EU:C:2013:166, 25. és 30. pont).
61      Szemléltetésképpen: 2013. október 3‑i Brady ítélet (C‑113/12, EU:C:2013:627).
62      C‑727/22, EU:C:2024:266, 43–67. pont.
63      2024. október 4‑i ítélet (C‑727/22, EU:C:2024:825).
64      2023. március 9‑i An Bord Pleanála és társai (St Teresa’s Gardens terület) ítélet (C‑9/22, EU:C:2023:176, 57. és 58. pont); a Terre wallonne és Inter‑Environnement Wallonie egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑105/09 és C‑110/09, EU:C:2010:120, 32. pont), mindkét esetben további hivatkozásokkal.
65      Lásd ebben az értelemben a KHV‑irányelvvel kapcsolatban: 2020. május 28‑i Land Nordrhein‑Westfalen ítélet (C‑535/18, EU:C:2020:391, 81. pont); 2022. február 24‑i Namur‑Est Environnement ítélet (C‑463/20, EU:C:2022:121, 52. pont).
66      Lásd: a Mellor ügyre vonatkozó indítványom (C‑75/08, EU:C:2009:32, 54. és 55. pont); a Namur‑Est Environnement ügyre vonatkozó indítványom (C‑463/20, EU:C:2021:868, 45. pont); lásd ebben az értelemben: 2023. március 9‑i Sdruzhenie „Za Zemyata – dostap do pravosadie” és társai ítélet (C‑375/21, EU:C:2023:173, 50. pont).
67      2020. július 16‑i WWF Italia Onlus és társai ítélet (C‑411/19, EU:C:2020:580, 43. pont).
68      Lásd a KHV‑irányelvvel kapcsolatban: 2013. március 14‑i Leth ítélet (C‑420/11, EU:C:2013:166, 46. pont).
69      Lásd a fenti 157. pontot.
70      A 2021. október 6‑i (EU) 2021/1767 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2021. L 356., 1. o.) módosított, a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló Aarhusi Egyezmény rendelkezéseinek az uniós intézményekre és szervekre való alkalmazásáról szóló, 2006. szeptember 6‑i 1367/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2006. L 264., 13. o.).
Az An Taisce ilyen kérelmet nyújtott be a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel szembeni védelméről szóló 91/676/EGK tanácsi irányelv alapján Írország által kért eltérés engedélyezéséről szóló (EU) 2022/696 végrehajtási határozat módosításáról szóló, 2025. december 22‑i (EU) 2026/67 bizottsági végrehajtási határozattal (C/2025/9263) szemben (IR/2026/359859).
71      2012. február 28‑i Inter‑Environnement Wallonie és Terre wallonne ítélet (C‑41/11, EU:C:2012:103, 43. pont); 2020. június 25‑i A és társai (Aalteri és nevelei szélerőművek) ítélet (C‑24/19, EU:C:2020:503, 83. pont).
72      2012. február 28‑i Inter‑Environnement Wallonie és Terre wallonne ítélet (C‑41/11, EU:C:2012:103, 43. és 44. pont).
73      2016. július 28‑i Association France Nature Environnement ítélet (C‑379/15, EU:C:2016:603, 25–27., valamint 30. és azt követő pontok).
74      Így a KHV‑irányelv szerinti környezeti hatásvizsgálattal kapcsolatban: 2013. november 7‑i Gemeinde Altrip és társai ítélet (C‑72/12, EU:C:2013:712, 53. és 54. pont).
75      2012. február 28‑i Inter‑Environnement Wallonie és Terre wallonne ítélet (C‑41/11, EU:C:2012:103, 63. pont); 2016. július 28‑i Association France Nature Environnement ítélet (C‑379/15, EU:C:2016:603, 43. pont).
76      2020. június 25‑i A és társai (Aalteri és nevelei szélerőművek) ítélet (C‑24/19, EU:C:2020:503, 90. pont).
77      2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 179. pont); 2020. június 25‑i A és társai (Aalteri és nevelei szélerőművek) ítélet (C‑24/19, EU:C:2020:503, 92. pont).
78      2020. június 25‑i A és társai (Aalteri és nevelei szélerőművek) ítélet (C‑24/19, EU:C:2020:503, 94. pont).
79      2010. június 17‑i Terre wallonne és Inter‑Environnement Wallonie ítélet (C‑105/09 és C‑110/09, EU:C:2010:355, 56. pont).
80      A 2022. évi rendelet 20. cikke.
81      2019. július 29‑i Inter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet (C‑411/17, EU:C:2019:622, 179. pont); 2020. június 25‑i A és társai (Aalteri és nevelei szélerőművek) ítélet (C‑24/19, EU:C:2020:503, 92. pont).