62022CJ0115_RES
C‑115/22. sz. ügy
SO
(az Unabhängige Schiedskommission Wien [Ausztria] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2024. május 7.
„Előzetes döntéshozatal – Elfogadhatóság – EUMSZ 267. cikk – A bíróság fogalma – A sport területén a dopping elleni küzdelemért felelős nemzeti döntőbizottság – Szempontok – A kérdést előterjesztő szerv függetlensége – A hatékony bírói jogvédelem elve – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága”
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – A Bírósághoz fordulás – Az EUMSZ 267. cikk értelmében vett nemzeti bíróság fogalma – Fogalom – Unabhängige Schiedskommission Wien (bécsi független döntőbizottság, Ausztria) – Kizártság
(EUMSZ 267. cikk)
(lásd: 34–38., 48–50., 52., 54., 56., 57. pont és a rendelkező rész)
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – A Bírósághoz fordulás – Az EUMSZ 267. cikk értelmében vett nemzeti bíróság fogalma – Fogalom – Függetlenségre vonatkozó feltétel – Az érintett nemzeti szerv tagjainak jogállása – Az elmozdíthatatlanság követelménye – Terjedelem
(EUMSZ 267. cikk)
(lásd: 41–44. pont)
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – A Bírósághoz fordulás – Az EUMSZ 267. cikk értelmében vett nemzeti bíróság fogalma – Fogalom – Függetlenségi feltétel – Pártatlanság – Fogalom
(EUMSZ 267. cikk)
(lásd: 45–47. pont)
Uniós jog – Elsőbbség – Ellentétes nemzeti jog – A sport területén a dopping elleni küzdelemért felelős nemzeti döntőbizottság – A közvetlen hatályú uniós jogi rendelkezésekkel nem összeegyeztethető nemzeti rendelkezések alkalmazásának mellőzésére vonatkozó kötelezettség
(lásd: 55. pont)
Összefoglalás
A nagytanácsban eljáró Bíróság mint elfogadhatatlant elutasítja az Unabhängige Schiedskommission Wien (bécsi független döntőbizottság, Ausztria; a továbbiakban: USK) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmet azzal az indokkal, hogy e szerv nem felel meg az ahhoz szükséges függetlenségi feltételnek, hogy az EUMSZ 267. cikk értelmében vett „bíróságnak” minősüljön.
Az alapeljárás felperese versenyszerűen sportoló atléta volt 1998‑tól 2015‑ig. 2021‑ben a Nationale Anti‑Doping Agentur Austria GmbH (NADA), egy független doppingellenes ügynökség a felperes ügyének vizsgálata iránti kérelmet nyújtott be az Österreichische Anti‑Doping Rechtskommissionhoz (osztrák doppingellenes bizottság, a továbbiakban: ÖADR), mivel úgy vélte, hogy a felperes megsértette a doppingellenes szabályokat. (
1
)
2021. május 31‑i határozatával az ÖADR megállapította a fellebbező felelősségét e jogsértésért. Érvénytelennek nyilvánította az általa elért összes eredményt, és megfosztotta az összes nevezési díjtól és/vagy általa megkapott pénznyereménytől. Emellett az ÖADR 2021. május 31‑i hatállyal négy évre eltiltotta a kérelmezőt minden sportversenyen való részvételtől. Az eljárás során a felperes azt kérte, hogy ezt a határozatot ne hozzák nyilvánosságra, különösen nevének és egyéb egyedi jellemzőinek közlése és közzététele révén. Az ÖADR elutasította ezt a kérelmet.
A felperes felülvizsgálat iránti kérelmet nyújtott be az USK‑hoz, amely a jelen ügyben a kérdést előterjesztő szerv, és kérte az említett határozat módosítását annak érdekében, hogy a nyilvánosságot az általa elkövetett doppingvétségekről és a vele szemben kiszabott szankciókról teljes nevének egy szabadon hozzáférhető internetes oldalon való közzététele révén ne tájékoztassák. 2021. december 21‑i határozatával az USK megerősítette ezeket a szankciókat. Úgy határozott azonban, hogy külön határozatban dönt a felperes által elkövetett doppingsértések, valamint az ezekből eredő szankciók közzétételének megtagadására irányuló kérelemről, és e tekintetben fenntartja határozatát.
Mivel az USK kétségeit fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy ez a közzététel összeegyeztethető‑e az általános adatvédelmi rendelettel, (
2
) előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesztett a Bíróság elé.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság mindenekelőtt ellenőrzi, hogy a kérdést előterjesztő szerv a legutóbbi ítélkezési gyakorlata (
3
) fényében az EUMSZ 267. cikk értelmében vett „bíróságnak” minősül‑e.
A Bíróság elöljáróban felidézi a tárgyra vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlatát, amely szerint annak értékeléséhez, hogy a szóban forgó, előzetes döntéshozatalt kezdeményező szervezet az EUMSZ 267. cikk értelmében vett „bíróság” jellemzőivel rendelkezik‑e – ami kizárólag az uniós jog alapján eldöntendő kérdés –, olyan tényezők összességét veszi figyelembe, amelyek közé tartozik többek között az, hogy a szóban forgó szervezet jogszabály alapján jött‑e létre, állandó jelleggel működik‑e, hatásköre kötelező jellegű‑e, az eljárása kontradiktórius jellegű‑e, jogszabályokat alkalmaz‑e, valamint hogy független‑e. Emellett a Bírósághoz kizárólag olyan nemzeti bíróság fordulhat, amely előtt eljárás van folyamatban, és amelyhez igazságszolgáltatási jellegű határozat meghozatalára irányuló eljárás keretében való határozathozatal érdekében fordultak. Ennélfogva azt a kérdést, hogy valamely szervezet jogosult‑e a Bíróság elé kérdést terjeszteni, szervezeti és működési szempontok alapján kell eldönteni
Ami e strukturális szempontokat illeti, a Bíróság rámutat, hogy az elé terjesztett iratokból és különösen a 2021. évi doppingellenes szövetségi törvény (
4
) rendelkezéseiből kitűnik, hogy az USK eleget tesz a jogszabály alapján történő létrejövetelre, az állandó jelleggel történő működésre, a hatáskör kötelező jellegére, valamint az eljárása kontradiktórius jellegére vonatkozó feltételeknek. Ezzel szemben felmerül a kérdés, hogy az USK megfelel‑e a függetlenségre vonatkozó kritériumnak.
E kritériumot illetően a Bíróság hangsúlyozza, hogy a nemzeti bíróságok függetlensége, amely elengedhetetlen a hatékony bírói jogvédelemhez, az ítélethozatali tevékenységtől elválaszthatatlan. Alapvető fontosságú tehát azon igazságügyi együttműködési rendszer megfelelő működése szempontjából, amelyet az EUMSZ 267. cikk szerinti előzetes döntéshozatali mechanizmus megtestesít, amennyiben az állandó ítélkezési gyakorlata szerint e mechanizmust csak olyan fórum hozhatja működésbe, amely többek között megfelel ezen, függetlenségre vonatkozó feltételnek. Így a Bíróság emlékeztet arra, hogy a bírói függetlenség fogalma két szempontot foglal magában.
Az első – külső – szempont azt követeli meg, hogy az érintett szerv teljesen autonóm módon gyakorolja feladatkörét anélkül, hogy bármilyen hierarchikus kapcsolatban lenne, vagy bárkinek alá lenne rendelve, és anélkül, hogy bárhonnan utasításokat kapna, így védett az olyan külső beavatkozással vagy nyomással szemben, amely veszélyeztetheti tagjai határozathozatalának függetlenségét, és határozataikat befolyásolhatja. E tekintetben az érintett fórum tagjainak elmozdíthatatlansága a bírói függetlenség szerves részét képező biztosítéknak minősül, amennyiben az az ítélethozatal feladatával megbízott személyek védelmére szolgál.
Különösen az elmozdíthatatlanság elve, amelynek döntő jelentőségét hangsúlyozni kell, megköveteli többek között, hogy a bírák hivatalban maradhassanak mindaddig, amíg nem érik el a kötelező nyugdíjkorhatárt, vagy a megbízatásuk lejártáig, ha az határozott időre szól. Ezen, nem abszolút jellegű elv alól kizárólag akkor lehet kivételt tenni, ha jogszerű és kényszerítő indokok igazolják, tiszteletben tartva az arányosság elvét. Így általánosan elfogadott, hogy a bírák megfelelő eljárások tiszteletben tartása mellett visszahívhatók, ha alkalmatlanság vagy súlyos kötelezettségszegés miatt nem képesek feladataik folytatására. A bíróság tagjainak elmozdíthatatlansága ennek megfelelően megköveteli, hogy az érintett szerv tagjainak elmozdítását külön szabályozás határozza meg, olyan garanciákat nyújtó, kifejezett jogszabályi rendelkezések útján, amelyek meghaladják a közigazgatási jog és a munkajog visszaélésszerű visszahívás esetén alkalmazandó általános szabályai szerinti garanciákat.
A „függetlenség” fogalmának második – belső – szempontja a „pártatlanság” fogalmát öleli fel, és egyenlő távolságtartást jelent a jogvitában részt vevő felektől, illetve e felek azon érdekeitől, amelyek a jogvita tárgyát képezik. E szempont megköveteli az objektivitást, valamint azt, hogy a jogvita megoldása során a jogszabály szigorú alkalmazásán kívül semmilyen más érdek ne érvényesüljön. Így a „függetlenség” fogalma mindenekelőtt azt jelenti, hogy az érintett fórum ahhoz a hatósághoz képest, amely a jogorvoslattal megtámadott határozatot hozta, harmadik személynek minősül. Ezek a függetlenségi és pártatlansági garanciák olyan szabályok meglétét igénylik – különösen, ami a szerv összetételét, a kinevezést, a megbízatás időtartamát, valamint az elfogultsági okokat, a kizárási okokat és a tagok elmozdítását illeti –, amelyek a jogalanyok számára biztosítják minden, az említett szerv külső tényezők általi befolyásolhatóságára, valamint az ütköző érdekek vonatkozásában való semlegességére vonatkozó jogos kétség kizárását.
E tekintetben az USK‑t illetően a Bíróság megállapítja, hogy az ADBG‑vel kapcsolatos eljárási szabályzata kimondja, hogy tagjai feladataik ellátása során függetlenek, és a pártatlanság elve vonatkozik rájuk. Mindazonáltal az ADBG (
5
) értelmében az USK tagjait a művészetekért, a kultúráért, a közszolgálatért és a sportért felelős szövetségi miniszter nevezi ki négyéves, megújítható időtartamra, és e megbízatás idő előtt visszavonható „nyomós indokok alapján”, miközben e fogalmat a nemzeti jog nem határozza meg. Az USK tagjainak elmozdíthatatlanságát különösképpen semmilyen külön szabály nem garantálja. Ezenkívül az USK tagjainak visszahívásáról szóló döntés kizárólag – előzetesen megállapított pontos feltételek vagy biztosítékok nélkül – a fent említett szövetségi miniszter, vagyis a kormány egy tagjának hatáskörébe tartozik, anélkül hogy előzetesen pontos kritériumokat vagy biztosítékokat állapítottak volna meg.
A Bíróság ebből arra következtet, hogy az alkalmazandó nemzeti szabályozás nem biztosítja, hogy az USK tagjai mentesüljenek a függetlenségük megkérdőjelezésére alkalmas – akár közvetlen, akár közvetett – külső nyomástól, így e szervezet nem felel meg a bíróságra vonatkozó, annak belső szempontja szerint vizsgált függetlenségi követelménynek. Ennek megfelelően az USK nem minősíthető az EUMSZ 267. cikk értelmében vett „bíróságnak”.
Ugyanakkor a Bíróság pontosítja, hogy e körülmény egyáltalán nem mentesíti az USK‑t annak kötelezettsége alól, hogy a határozathozatal során az uniós jog alkalmazását biztosítsa, vagy hogy a közvetlen hatályú uniós jogi rendelkezésekkel ellentétesnek tűnő nemzeti rendelkezések alkalmazását szükség szerint mellőzze, mivel ez a kötelezettség valamennyi hatáskörrel rendelkező állami szervet terheli, nem csak a bírósági szerveket.
Egyébiránt a Bíróság rámutat, hogy a rendelkezésére álló információkból kitűnik, hogy az alapeljárás felperese az Österreichische Datenschutzbehörde (osztrák adatvédelmi hatóság) előtt az általános adatvédelmi rendelet 77. cikkének (1) bekezdése alapján panaszt nyújtott be e védelem megsértése miatt. E szerv elutasító határozatot hozott, amely ellen az általános adatvédelmi rendelet 78. cikkének (1) bekezdése alapján keresetet nyújtottak be a Bundesverwaltungsgerichthez (szövetségi közigazgatási bíróság, Ausztria). (
6
) E keresetet a Bíróságnak a jelen ügyben feltett kérdésekre adott válaszáig felfüggesztették.
(
1
)	Az International Association of Athletics Federations (atlétikai szövetségek nemzetközi szövetsége) a 2014–2015‑ös időszakra versenyszabályokat, 2017‑ben pedig doppingellenes szabályokat fogadott el.
(
2
)	Különösen a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (GDPR) (HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o.; HL 2018. L 127., 2. o.; a továbbiakban: általános adatvédelmi rendelet) 5. cikke (1) bekezdésének a) és c) pontjával és 6. cikkének (3) bekezdésével, valamint a 9. és 10. cikkével.
(
3
)	Értékelésében a Bíróság különösen a 2020. január 21‑iBanco de Santander ítéletre (C‑274/14, EU:C:2020:17) és a 2022. május 3‑iCityRail ítéletre (C‑453/20, EU:C:2022:341) hivatkozott.
(
4
)	A 2020. december 23‑i Anti‑Doping‑Bundesgesetz 2021 (2021. évi doppingellenes szövetségi törvény; BGBl. I, 152/2020., a továbbiakban: ADBG).
(
5
)	Az ADBG 8. §‑ának (3) bekezdése értelmében.
(
6
)	Lásd e tekintetben: 2023. december 7‑iSCHUFA Holding (A fennálló tartozás elengedése) ítélet, C‑26/22 és C‑64/22, EU:C:2023:958, 52. és 70. pont).