EUR-Lex - 61998B0106 - DA
Avis juridique important
|
61998B0106
Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 4. august 1999.
-
Fratelli Murri SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
-
Erstatningssøgsmål - Ansvar uden for kontrakt - Forældelsesfrist.
-
Sag T-106/98.
Samling af Afgørelser 1999 side II-02553
Sammendrag
Nøgleord
1 Erstatningssoegsmaal - foraeldelsesfrist - begyndelsestidspunkt - dagligt rentetab af det paaberaabte tab - uden betydning (EF-traktaten, art. 215, stk. 2 (nu art. 288, stk. 2, EF); EF-statutten for Domstolen, art. 43) 2 Erstatningssoegsmaal - foraeldelsesfrist - afbrydelse - betingelser (EF-traktaten, art. 173 (efter aendring nu art. 230 EF) og art. 175 (nu art. 232 EF); EF-statutten for Domstolen, art. 43)
Sammendrag
1 Det fremgaar af traktatens artikel 215, stk. 2 (nu artikel 288, stk. 2, EF), at en raekke betingelser skal vaere opfyldt for, at Faellesskabet kan ifalde ansvar uden for kontraktforhold, og for, at der kan rejses krav om erstatning for et tab, som er lidt, nemlig, at institutionernes adfaerd er retsstridig, at der er indtraadt et tab, og at der er en aarsagssammenhaeng mellem institutionens adfaerd og det paaberaabte tab. Foraeldelsesfristen for erstatningssoegsmaal mod Faellesskabet kan ikke begynde at loebe, foer alle de betingelser, som er en forudsaetning for erstatningspligten, er opfyldt, navnlig ikke foer det tab, der skal erstattes, er kendt. Derimod er det daglige rentetab af det paaberaabte tab, som paastaas erstattet for Retten, ikke til hinder for, at naevnte frist udloeber. Da renterne beregnes paa grundlag af stoerrelsen af tabet paa det tidspunkt, hvor dette er kendt, tilsigtes der med rentekravet alene at opnaa en aktualiseret erstatning, og de har saaledes intet at goere med den omstaendighed, der ligger til grund for kravet i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 43 i statutten for Domstolen, og fra hvis indtraeden foraeldelsesfristen loeber. 2 Foraeldelsesfristen for erstatningssoegsmaal mod Faellesskabet afbrydes enten ved indgivelse af staevning til Faellesskabets retsinstanser, eller ved at kravet forud goeres gaeldende over for vedkommende institution, idet det dog bestemmes i dette sidste tilfaelde, at afbrydelsen ikke indtraeder, saafremt kravet ikke foelges af et sagsanlaeg inden de frister, der efter tilfaeldets art omhandles i traktatens artikel 173 (efter aendring nu artikel 230 EF) og artikel 175 (nu artikel 232 EF).