61994CJ0160_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-160/94,
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved ledende juridisk konsulent Richard B. Wainwright og Blanca Rodríguez Galindo, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoeger,
stoettet af
Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ved Lindsey Nicoll, Treasury Solicitor's Department, som befuldmaegtiget, bistaaet af barrister David Anderson, og med valgt adresse i Luxembourg paa Det Forenede Kongeriges Ambassade, 14, boulevard Roosevelt,
intervenient,
mod
Kongeriget Spanien ved direktoer Alberto José Navarro González, Direktoratet for EF-spoergsmaal, og statens advokat, Gloria Calvo Díaz, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg paa Spaniens Ambassade, 4-6, boulevard E. Servais,
sagsoegt,
stoettet af
Den Franske Republik ved kontorchef Catherine de Salins og fuldmaegtig Jean-Marc Belorgey, begge Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg paa Frankrigs Ambassade, 8 B, boulevard Joseph II,
og
Irland ved Chief State Solicitor Michael A. Buckley, som befuldmaegtiget, bistaaet af John D. Cooke, SC, og barrister Jennifer Payne, og med valgt adresse i Luxembourg paa Irlands Ambassade, 28, route d'Arlon,
intervenienter,
angaaende en paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Spanien ved at forbeholde sig eneret til import og eksport af elektricitet har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EF-traktatens artikel 30, 34 og 37 og artikel 48 i akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne (EFT 1985 L 302, s. 23),
har
DOMSTOLEN
sammensat af praesidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformaendene C. Gulmann, H. Ragnemalm og M. Wathelet samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida, P.J.G. Kapteyn, J.L. Murray, D.A.O. Edward (refererende dommer) J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og L. Sevón,
generaladvokat: G. Cosmas
justitssekretaerer: assisterende justitssekretaer H. von Holstein ekspeditionssekretaer D. Louterman-Hubeau,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der er afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 7. maj 1996 af Kommissionen ved Richard B. Wainwright og Fernando Castillo de la Torre, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ved barrister Nicholas Green, af Kongeriget Spanien ved Gloria Calvo Díaz, af Den Franske Republik ved afdelingschef Marc Perrin de Brichambaut, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget, og Jean-Marc Belorgey, samt af Irland ved Paul Gallagher, SC, og Jennifer Payne,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 26. november 1996,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 15. juni 1994 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Spanien ved at forbeholde sig enerettigheder til import og eksport af elektricitet har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler det i henhold til EF-traktatens artikel 30, 34 og 37 og artikel 48 i akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af traktaterne (EFT 1985 L 302, s. 23, herefter »tiltraedelsesakten«).
2 Artikel 1, stk. 1, i den spanske lov nr. 49/1984 af 26. december 1984 om samordnet drift af det nationale elektricitetssystem (BOE nr. 312 af 29.12.1984, herefter »1984-loven«) bestemmer foelgende:
»Den samordnede drift af det nationale elektricitetssystem gennem hoejspaendingsledninger er en offentlig statslig tjeneste, der har til formaal at drive systemet i bedst mulig overensstemmelse med de opgaver og aktiviteter, der omhandles i lovens artikel 2. Denne offentlige tjeneste varetages af et statsligt selskab i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende lov og gennemfoerelsesbestemmelserne til denne.«
3 Artikel 2, stk. 1, i 1984-loven angiver de opgaver og aktiviteter, der henhoerer under denne offentlige tjeneste, herunder navnlig:
»...
e) varetage driften og vedligeholdelsen ... af alle internationale forbindelser ...
...
i) gennemfoere internationale samhandelstransaktioner, der anses for hensigtsmaessige for at sikre forsyningen med elektrisk energi, for at nedbringe de nationale produktionsomkostninger eller, hvor dette er begrundet i nationale hensyn, tildele den enkelte virksomhed den andel, der tilkommer den i forbindelse med denne internationale samhandel, samt kontrollere gennemfoerelsen af denne samhandel
...«
4 Ved kongeligt dekret nr. 91/1985 af 23. januar 1985 (BOE nr. 24 af 28.1.1985, herefter »det kongelige dekret af 1985«), der er udstedt i henhold til 1984-loven, blev disse opgaver og aktiviteter overfoert til et statsligt selskab ved navn Red Eléctrica de España SA (herefter »Redesa«).
5 Da Kommissionen fandt, at de ovennaevnte bestemmelser i spansk lovgivning tilsammen indebaerer, at spansk lovgivning tildeler staten enerettigheder til at importere og eksportere elektricitet, at staten udoever denne ret gennem Redesa, og at saadanne rettigheder er i strid med traktatens artikel 30, 34 og 37 saavel som med tiltraedelsesaktens artikel 48, har den ivaerksat den i traktatens artikel 169 omhandlede procedure mod Kongeriget Spanien.
6 Artikel 48 i tiltraedelsesakten bestemmer:
»1. Med forbehold af stk. 2 og 3 i denne artikel tilpasser Kongeriget Spanien fra den 1. januar 1986 gradvis de statslige handelsmonopoler, som er omfattet af EOEF-traktatens artikel 37, stk. 1, i givet fald under hensyntagen til EOEF-traktatens artikel 90, stk. 2, saaledes at det senest den 31. december 1991 sikres, at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings- og afsaetningsvilkaar er udelukket.
...
2. Fra den 1. januar 1986 ophaever Kongeriget Spanien al eneret til udfoersel.
...«
7 Artikel 48, stk. 3, i tiltraedelsesakten finder ikke anvendelse paa elektricitet.
8 Ved to kendelser af 14. december 1994 har Domstolens praesident givet Den Franske Republik og Irland tilladelse til at intervenere til stoette for Kongeriget Spaniens paastande; ved kendelse af samme dato har praesidenten givet Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilladelse til at intervenere til stoette for Kommissionens paastande.
9 Kommissionen har til stoette for soegsmaalet gjort gaeldende, at 1984-loven sammen med det kongelige dekret af 1985 indfoerer et system, hvorefter kun staten - gennem Redesa, som den ejer - er berettiget til at importere og eksportere elektricitet. Kommissionen goer gaeldende, at disse enerettigheder er i strid med henholdsvis traktatens artikel 30 og artikel 34 samt med artikel 37, saaledes som denne er gjort anvendelig i forhold til Kongeriget Spanien ved tiltraedelsesaktens artikel 48, og at de hverken kan begrundes efter traktatens artikel 36 eller efter artikel 90, stk. 2.
10 Den spanske regering har indledningsvis bestridt, at Redesa i medfoer af 1984-loven og det kongelige dekret af 1985 er tillagt enerettigheder med hensyn til import og eksport af elektricitet.
11 Den har herved for det foerste anfoert, at elektricitetsforsyningen blev erklaeret for en offentlig tjeneste ved et kongeligt dekret af 1924, selv om de forskellige forsyningsaktiviteter, der bestaar i produktion, transport og distribution, ikke dermed henhoerer under statens enekompetence.
12 Den har endvidere forklaret, at 1984-loven netop blev vedtaget for at afhjaelpe de problemer, som det store antal virksomheder inden for produktion og distribution af elektricitet havde givet anledning til, navnlig med hensyn til forsyningssikkerheden og med hensyn til forekomsten af en stor og bekostelig overproduktion. Det fremgaar imidlertid af den naevnte lovs begrundelse, af dens titel og af dens bestemmelser, isaer af artikel 1, stk. 1, at der ikke ved loven skulle indfoeres en faelles drift for samtlige forsyningsaktiviteter, men at driften af de forskellige elektricitetsvirksomheder skulle underkastes en vedvarende samordning paa grundlag af hensyn til oekonomisk effektivitet og under overholdelse af virksomhedernes ejendomsrettigheder og frihed til at udnytte deres anlaeg. Redesa varetager saaledes alene den samordnede drift af det nationale elektriske system gennem transportnettet.
13 Den spanske regering har endelig anfoert, at artikel 2, stk. 1, litra i), i 1984-loven ikke i sig selv hjemler nogen eneret med hensyn til internationale samhandelstransaktioner, men blot tildeler Redesa en almindelig mulighed for at foretage saadanne transaktioner i tilfaelde, hvor betingelserne vedroerende almene interesser, der udtrykkeligt naevnes i bestemmelsen, er opfyldt og alene i disse tilfaelde.
14 Kommissionen har heroverfor anfoert, at det klart fremgaar af artikel 2, stk. 1, litra e) og i), i 1984-loven, at Redesa har enerettigheder med hensyn til import og eksport af elektricitet, selv om saadanne rettigheder ikke udtrykkeligt naevnes i bestemmelsen. Den har i oevrigt understreget, at Kongeriget Spanien ikke har naevnt et eneste eksempel paa, at internationale samhandelstransaktioner, som omhandles i litra i), er blevet gennemfoert af andre virksomheder end Redesa.
15 Kommissionens indsigelse kan imidlertid ikke tages til foelge.
16 Det maa saaledes fastslaas, at Kommissionen med soegsmaalet kritiserer Kongeriget Spanien for ved bestemmelserne i 1984-loven, sammenholdt med det kongelige dekret af 1985, at have indfoert et lovbestemt monopol paa import og eksport af elektricitet for den spanske stat, som denne udoever gennem Redesa.
17 Kommissionen, som under en traktatbrudsprocedure i medfoer af traktatens artikel 169 har bevisbyrden for, at det paastaaede traktatbrud foreligger, har imidlertid ikke bevist, at der i Spanien findes lovbestemmelser, som tillaegger Redesa en saadan eneret.
18 Det fremgaar saaledes for det foerste af ordlyden af de bestemmelser, som er naevnt af Kommissionen, at Redesa kun varetager den samordnede drift af det nationale elektriske system gennem hoejspaendingsledningerne. Under hensyn til baggrunden og begrundelsen for 1984-loven, saaledes som den spanske regering har beskrevet dem uden at blive modsagt af Kommissionen, indebaerer det naevnte begreb vedroerende samordnet drift, at de aktiviteter, hvorved de forskellige produktions- og forsyningsvirksomheder inden for elektricitetssektoren deltager i landets forsyning med elektricitet, samordnes, og ikke, at de samles hos en enkelt erhvervsdrivende.
19 Der kan i denne forbindelse ikke fremfoeres noget modargument paa grundlag af den omstaendighed, at det i medfoer af artikel 2, stk. 1, litra e), i 1984-loven paahviler Redesa at varetage driften af ethvert led i den internationale tilslutning, eftersom driften heraf ikke udelukker, at andre virksomheder end Redesa kan faa adgang til transportnettet - herunder leddene i den internationale tilslutning - som forvaltes af Redesa, med henblik paa at importere og eksportere elektricitet.
20 Det bemaerkes for det andet, at for saa vidt som artikel 2, stk. 1, litra i), i 1984-loven bestemmer, at Redesa paa visse betingelser tildeler den enkelte virksomhed den andel af den internationale samhandel, der tilkommer den, forudsaetter denne bestemmelse noedvendigvis, at disse virksomheder kan deltage i denne samhandel, og den udelukker ikke, at de frit kan deltage heri, naar de naevnte betingelser ikke er opfyldt.
21 Endelig bemaerkes, at eftersom Kommissionen med soegsmaalet alene har anfaegtet det bestaaende lovbestemte monopol paa import og eksport af elektricitet, saaledes som det foelger af den anfaegtede lovgivning, kan Kommissionens argument om, at Kongeriget Spanien ikke har naevnt noget tilfaelde, hvor en anden virksomhed end Redesa faktisk har foretaget import og eksport af elektricitet, ikke tillaegges det tilsigtede resultat.
22 Under disse omstaendigheder maa Kongeriget Spanien frifindes for Kommissionens soegsmaal, uden at det er noedvendigt at undersoege parternes oevrige anbringender og argumenter.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Kommissionen har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger. I medfoer af procesreglementets artikel 69, stk. 4, baerer de medlemsstater og institutioner, der er indtraadt i en sag, deres egne omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Kongeriget Spanien frifindes.
2) Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber betaler sagens omkostninger.
3) Intervenienterne Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, Den Franske Republik samt Irland baerer deres egne omkostninger.