62022TJ0334_RES
Sag T-334/22
Danske Fragtmænd A/S
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Fjerde Udvidede Afdeling) af 29. januar 2025
»Annullationssøgsmål – statsstøtte – postsektoren – kapitaltilførsel til Post Danmark – afgørelse, hvorved det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte – kapitaltilførsel til PostNord – afgørelse, hvorved støtten erklæres støtten uforenelig med det indre marked – ikke individuelt berørt – manglende væsentlig påvirkning af den konkurrencemæssige stilling – afvisning«
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – begrebet regelfastsættende retsakt som omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF – enhver almengyldig retsakt med undtagelse af lovgivningsmæssige retsakter – afgørelse fra Kommissionen om en individuel støtte – ikke omfattet
(Art. 263, stk. 4, TEUF)
(jf. præmis 21)
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – retsakter, som berører dem umiddelbart og individuelt – individuelt berørt – kriterier – Kommissionens afgørelse på området for statsstøtte truffet efter den formelle undersøgelsesprocedure – søgsmål anlagt af en virksomhed, der konkurrerer med den støttemodtagende virksomhed, som har deltaget aktivt i den administrative procedure – virksomhed, der ikke begrunder, at dens stilling på det pågældende marked blev væsentligt påvirket – afvisning
(Art. 263, stk. 4, TEUF)
(jf. præmis 22-51)
Resumé
Retten, sat i en udvidet afdeling, afviste søgsmålet anlagt af Danske Fragtmænd A/S med påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse om statsstøtte gennemført af Danmark og Sverige for PostNord AB og Post Danmark A/S (
1
), idet sagsøgeren savnede søgsmålskompetence. Ved undersøgelsen af kriteriet om at være individuelt berørt fastslog Retten, at sagsøgeren ikke havde godtgjort, at selskabets konkurrencemæssige stilling på det pågældende marked kunne være væsentligt påvirket af de omhandlede støtteforanstaltninger.
Danske Fragtmænd er et dansk selskab, der navnlig driver virksomhed på det danske marked for vejgodstransporttjenester af varer og omdeling af pakker.
PostNord AB er et svensk selskab, af hvis selskabskapital 40% ejes af Kongeriget Danmark og 60% af Kongeriget Sverige. PostNord Group AB er helejet af PostNord. Post Danmark er PostNord Groups helejede datterselskab og driver virksomhed på det danske og det udenlandske marked for posttjenester.
Post Danmarks indtægter faldt med 55% i perioden 2009-2019.
I denne forbindelse foretog Kongeriget Danmark og Kongeriget Sverige særskilt hver især en kapitaltilførsel til fordel for PostNord på henholdsvis 267 mio. svenske kroner (SEK) (ca. 23,1 mia. EUR) og 400 mio. SEK (ca. 34,6 mio. EUR). PostNord Group gennemførte for sin del en kapitaltilførsel til fordel for Post Danmark på 2,339 mia. danske kroner (ca. 313,6 mio. EUR).
I den anfægtede afgørelse fandt Kommissionen, at Kongeriget Danmark og Kongeriget Sveriges kapitaltilførsler til fordel for PostNord udgjorde ulovlig statsstøtte, som var uforenelig med det indre marked. Denne institution fandt derimod, at kapitaltilførslen fra PostNord Group til Post Danmark ikke indebar statsstøtte.
Danske Fragtmænd anlagde søgsmål med påstand om annullation af denne afgørelse.
Rettens bemærkninger
Kommissionen gjorde gældende, at søgsmålet skulle afvises, idet sagsøgeren savnede søgsmålskompetence, da sagsøgeren ikke havde påvist, at selskabets konkurrencemæssige stilling på markedet var blevet væsentligt påvirket af de omhandlede kapitaltilførsler.
Retten bemærkede indledningsvis, at Danske Fragtmænd ikke var adressat for den anfægtede afgørelse, og at denne afgørelse ikke kunne kvalificeres som en regelfastsættende retsakt, eftersom kapitaltilførslerne til PostNord og Post Danmark var af individuel karakter. Et annullationssøgsmål kan dermed kun antages til realitetsbehandling, hvis sagsøgeren i overensstemmelse med artikel 263, stk. 4, andet sætningsled, TEUF er umiddelbart og individuelt berørt af den anfægtede afgørelse, idet disse to betingelser er kumulative.
Ved undersøgelsen af betingelsen om at være individuelt berørt bemærkede Retten, at denne betingelse kan opfyldes, når sagsøgeren har fremlagt dokumentation for, at den pågældende foranstaltning vil kunne skade dennes stilling på det pågældende marked væsentligt. I denne henseende kan en virksomhed ikke udelukkende påberåbe sig sin status som konkurrent i forhold til den støttemodtagende virksomhed for at kunne anses for at være individuelt berørt af afgørelsen. Virksomheden kan heller ikke nøjes med at påberåbe sig, at visse forhold, der indikerer en nedgang i den kommercielle eller økonomiske formåen, er til stede, for at påvise en væsentlig skade på sin stilling på markedet.
Hvad indledningsvis angår sagsøgerens rolle i den administrative procedure ved Kommissionen var den omstændighed alene, at Danske Fragtmænd i det foreliggende tilfælde havde spillet en aktiv rolle i denne procedure, ikke tilstrækkelig til at udlede, at dette selskab er individuelt berørt af den anfægtede afgørelse.
Hvad dernæst angår det forhold, at sagsøgerens stilling på markedet var væsentligt påvirket, fastslog Retten for det første, at argumentet om, at Danske Fragtmænd havde mistet ca. 30% af sin markedsandel som følge af, at Post Danmark dumpede priserne takket være kapitaltilførslerne, skulle forkastes, idet det ikke var underbygget af foreløbige beviser.
For det andet forkastede Retten sagsøgerens argument om, at dette selskab før indrømmelsen af de omhandlede kapitaltilførsler mistede kunder til fordel for flere konkurrenter, hvorimod det efter indrømmelsen af disse kapitaltilførsler alene mistede kunder til fordel for PostNord, og nærmere bestemt Post Danmark. Retten fastslog i denne henseende, at de lister over kunder, der angiveligt var mistet til fordel for PostNord, som Danske Fragtmænd havde fremlagt til støtte for sin argumentation, alle skulle forstås således, at de identificerede de kunder, der havde forladt sagsøgeren for alene at tilslutte sig PostNord eller dennes underleverandører, selv før indrømmelsen af kapitaltilførslerne. De fremlagte lister påviste således ikke en ændring i disse kunders adfærd efter indrømmelsen af de omhandlede kapitaltilførsler.
For det tredje forkastede Retten Danske Fragtmænds hypotese om, at dette selskab havde mistet et betydeligt antal kunder til fordel for PostNord som følge af indrømmelsen af de omhandlede kapitaltilførsler. Herom bemærkede Retten, at selv hvis det antoges, at listerne over kunder, der angiveligt var mistet til fordel for PostNord, var tilstrækkelige til at godtgøre, at det umiddelbart var sandsynligt, at der forelå en væsentlig påvirkning af sagsøgerens konkurrencemæssige stilling, godtgjorde dette ikke i tilstrækkelig grad, at der var en forbindelse mellem det angivelige tab af kunder til fordel for PostNord og nævnte kapitaltilførsler.
Indledningsvis var de kunder, som Danske Fragtmænd angiveligt havde mistet, nemlig relativt stabilt i perioden 2016-2019 på trods af indrømmelsen af de omhandlede kapitaltilførsler.
Sagsøgeren havde desuden ikke fremlagt foreløbige beviser, der underbyggede dette selskabs argument om, at det angivelige tab af kunder specifikt skyldtes de dumpingpriser eller de priser, der var lavere end det niveau, der følger af konkurrencen, som Post Danmark angiveligt anvendte takket være kapitaltilførslerne.
Eftersom andre forhold end de omhandlede kapitaltilførsler kunne forklare det angivelige tab af kunder, tilkom det endvidere sagsøgeren at fremlægge oplysninger, som gjorde det muligt navnlig at godtgøre, at den væsentlige påvirkning af dette selskabs konkurrencemæssige stilling på trods af disse andre faktorer kunne skyldes nævnte kapitaltilførsler. Sagsøgeren fremlagde ikke sådanne oplysninger.
Den omstændighed, at Danske Fragtmænd havde en relativt fast omsætning i den pågældende periode, selv om de omhandlede foranstaltninger blev indrømmet, godtgjorde, at disse foranstaltninger ikke kunne have påvirket dette selskabs stilling på det pågældende marked væsentligt.
På denne baggrund havde sagsøgeren ikke godtgjort, at selskabets konkurrencemæssige stilling på det pågældende marked kunne være væsentligt påvirket af de omhandlede kapitaltilførsler. Dette selskab havde dermed ikke godtgjort, at det var individuelt berørt af den anfægtede afgørelse, og Retten afviste søgsmålet, idet sagsøgeren savnede søgsmålskompetence, uden at tage stilling til, om sagsøgeren eventuelt var umiddelbart berørt.
(
1
) – Kommissionens afgørelse (EU) 2022/459 af 10.9.2021 vedrørende statsstøtte SA.49668 (2019/C) (ex 2017/FC) og SA.53403 (2019/C) (ex 2017/FC) gennemført af Danmark og Sverige for PostNord AB og Post Danmark A/S (EUT 2022, L 93, s. 146, herefter »den anfægtede afgørelse«).