62023TJ0590_RES
Sag T-590/23
Emilio De Capitani
mod
Rådet for Den Europæiske Union
Rettens dom (Niende Afdeling) af 29. oktober 2025
»Aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – arbejdsdokumenter fra Generalsekretariatet for Rådet vedrørende to lovgivningsforslag, der var under behandling på tidspunktet for indgivelsen af begæringen om aktindsigt – delvist afslag på aktindsigt – undtagelse vedrørende beskyttelsen af beslutningsprocessen – annullationssøgsmål – manglende offentliggørelse i Rådets register af de dokumenter, som der er givet aktindsigt i efter en begæring – ingen anfægtelig retsakt – afvisning«
Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – en institutions tavshed eller manglende handlen – afgørelse, der bekræfter afslag på begæring om aktindsigt – sidestillelse med en stiltiende afgørelse om afslag på at offentliggøre de dokumenter, der er givet aktindsigt i, i registret – udelukket
(Art. 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 2, stk. 1, art. 8, stk. 3 og art. 12)
(jf. præmis 46-55)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen – begreb – rækkevidde – lovgivningsdokumenter – omfattet
(Art. 15, stk. 3, TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 42; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, første afsnit)
(jf. præmis 70-74)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen – betingelser – konkret, faktisk og alvorligt indgreb i denne proces – begrebet alvorlig skade – væsentlig indvirkning på beslutningsprocessen – bedømmelseskriterier
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, første afsnit)
(jf. præmis 93-98 og 109-114)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – beskyttelse af beslutningsprocessen – betingelser – konkret, faktisk og alvorligt indgreb i denne proces – generel og abstrakt begrundelse for dette indgreb – ikke tilladt
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 3, første afsnit)
(jf. præmis 106, 115, 119 og 120)
Resumé
Retten udtalte sig forbindelse med et annullationssøgsmål, som den gav delvist medhold i, om forholdet mellem for det første retten til aktindsigt i dokumenter efter begæring (
1
) og for det andet institutionernes forpligtelser til så vidt muligt at stille dokumenterne direkte til rådighed for offentligheden, navnlig lovgivningsdokumenter.
Sagsøgeren, Emilio De Capitani, indgav en begæring om aktindsigt i 33 arbejdsdokumenter fra Rådet for Den Europæiske Union, der var blevet udvekslet i forbindelse med flere lovgivningsprocedurer, som var en del af pagten om migration og asyl (herefter »WK-dokumenterne«). Som svar på denne begæring gav Rådet ham fuld aktindsigt i 27 WK-dokumenter og delvis aktindsigt i 3 WK-dokumenter. Derimod gav Rådet fuldstændigt afslag på aktindsigt i tre WK-dokumenter med den begrundelse, at udbredelse heraf ville være til alvorlig skade for Rådets beslutningsproces (
2
).
Efter at sagsøgeren havde genfremsat begæringen om aktindsigt i to af de dokumenter, som han havde fået afslag på aktindsigt i (herefter »de omtvistede dokumenter«), vedtog Rådet den anfægtede afgørelse (
3
), hvorved det bekræftede sit afslag på aktindsigt heri.
Sagsøgeren anlagde derfor sag ved Retten, i det væsentlige med påstand om annullation af den anfægtede afgørelse, for så vidt som han herved dels fik afslag på aktindsigt i de omtvistede dokumenter, dels stiltiende fik afslag på offentliggørelse af de lovgivningsdokumenter, som han var blevet givet aktindsigt i, i registret.
Rettens bemærkninger
Retten undersøgte i forbindelse med sin bedømmelse af den anden påstand, om den anfægtede afgørelse indeholdt et stiltiende afslag fra Rådet på offentliggørelse i registret af de dokumenter, der var blevet udleveret til sagsøgeren som svar på hans begæring om aktindsigt, og som kunne udgøre en anfægtelig retsakt.
Retten bemærkede indledningsvis, at den anfægtede afgørelse ikke nævnte offentliggørelse i registret af dokumenter, der var blevet udleveret til sagsøgeren, og bemærkede, at en institutions passivitet i princippet ikke kan ligestilles med en stiltiende afgørelse, medmindre der findes udtrykkelige bestemmelser, som fastsætter en frist, efter hvis udløb der antages at være truffet en stiltiende afgørelse af en institution, som fastlægger indholdet af denne afgørelse.
Dernæst bemærkede Retten, at der på området for aktindsigt kun udtrykkeligt er taget hensyn til en institutions tavshed i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001, som kun vedrører genfremsatte begæringer indgivet af personer, der har ret til aktindsigt som sikret ved denne forordnings artikel 2, stk. 1.
Retten behandlede således spørgsmålet om, hvorvidt retten til aktindsigt som omhandlet i denne forordnings artikel 2, stk. 1, omfatter offentliggørelsen af dokumenterne i den pågældende institutions register på grundlag af artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001. I denne henseende bemærkede den, at Domstolen allerede har fastslået, at denne forordning ikke direkte forbinder retten til aktindsigt i dokumenter, der er fastsat i forordningens artikel 2, stk. 1, med institutionernes forpligtelse til at oprette et offentligt register i henhold til forordningens artikel 11, således at det ikke er muligt at pålægge en forpligtelse til at registrere dokumenter ved en begæring om aktindsigt (
4
). Ifølge Retten kan disse betragtninger overføres til forpligtelserne i artikel 12 i forordning nr. 1049/2001, der beskriver den administrative praksis, som de omhandlede institutioner skal følge med hensyn til at give offentligheden adgang til dokumenter, og som ikke har nogen forbindelse med selve retten til aktindsigt. Retten fremhævede desuden, at denne artikel ikke pålægger de pågældende institutioner en ubetinget forpligtelse, eftersom disse for det første »i videst muligt omfang« skal give offentligheden direkte adgang til dokumenterne, og for det andet, at lovgivningsdokumenterne med forbehold af artikel 4 og 9 i den ovennævnte forordning bør gøres direkte tilgængelige.
Endelig udledte Retten heraf, at det ikke er muligt at pålægge en institution at offentliggøre et dokument i sit register ved en begæring om aktindsigt, og at retten til aktindsigt i henhold til artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1049/2001 ikke omfatter offentliggørelse af dokumenter i den pågældende institutions register. Følgelig kunne Rådets tavshed i den anfægtede afgørelse vedrørende offentliggørelse i registret af de WK-dokumenter, som sagsøgeren havde fået aktindsigt i, ikke sidestilles med en stiltiende afgørelse om afslag på at foretage en sådan offentliggørelse, der var opstået på grundlag af artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001.
På baggrund af det ovenstående afviste Retten denne påstand, da der ikke forelå en anfægtelig retsakt.
(
1
) – I henhold til artikel 2, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).
(
2
) – Som omhandlet i artikel 4, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1049/2001.
(
3
) – Afgørelse SGS 23/002579 truffet af Rådet for Den Europæiske Union den 14.7.2023 (herefter »den anfægtede afgørelse«).
(
4
) – Jf. i denne retning dom af 2.10.2014, Strack mod Kommissionen (C-127/13 P, EU:C:2014:2250, præmis 44).