62024TJ0491_RES
Sag T-491/24
Puma SEmodDen Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret
Rettens dom (Sjette Afdeling) af 22. oktober 2025
»EU-varemærker – indsigelsessag – international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret – figurmærket CMS Italy – ældre internationale figurmærker, der gengiver et kattedyr, der springer mod venstre – relativ registreringshindring – skade på renomméet – artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 – intensiteten af renomméet – forpligtelse for EUIPO til udtrykkeligt at tage hensyn til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for den tabende part ved EUIPO – pligt til at udvise fornøden omhu«
EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et renommé – beskyttelse af det ældre varemærke med renommé udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art – betingelser – varemærkets renommé i medlemsstaten eller i Unionen – begreb – bedømmelseskriterier
(Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5)
(jf. præmis 25, 29 og 30)
EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et renommé – beskyttelse af det ældre varemærke med renommé udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser, der ikke er af lignende art – betingelser – sammenhæng mellem varemærkerne – bedømmelseskriterier – intensiteten af det ældre varemærkes renommé
(Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5)
(jf. præmis 27, 28 og 56)
EU-varemærker – sager for kontorets instanser – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der har et renommé – bedømmelse af intensiteten af det ældre varemærkes renommé – anvendelse af udtryk såsom »i det mindste« eller »allerhøjest« – forpligtelse til at tage hensyn til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for den tabende part
(Rådets forordning nr. 207/2009, art. 8, stk. 5)
(jf. præmis 31-37 og 45)
Resumé
Ved sin dom annullerede Retten den afgørelse, der var truffet af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (
1
), og anførte, at EUIPO i de vurderinger, hvor kontoret anvender udtryk såsom »i det mindste« eller »allerhøjest«, og navnlig udtrykket vedrørende renomméets intensitet, skal tage hensyn til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for den tabende part for kontoret.
Den 21. december 2012 designerede CMS Costruzione macchine speciali SpA Den Europæiske Union i forbindelse med ansøgningen om beskyttelse af den internationale registrering af figurmærket CMS Italy. Den 21. november 2013 rejste sagsøgeren, Puma SE, indsigelse mod denne registrering (
2
) på grundlag af to ældre internationale figurmærker.
Denne indsigelse blev forkastet af indsigelsesafdelingen, og den klage, som sagsøgeren efterfølgende indgav, blev forkastet af Andet Appelkammer ved EUIPO. Retten annullerede dog denne sidstnævnte afgørelse ved kendelse af 22. maj 2019 (
3
). Sagen blev derfor hjemvist til fjerde Appelkammer ved EUIPO, som ligeledes forkastede sagsøgerens klage. Denne afgørelse blev også annulleret af Retten (
4
).
Femte Appelkammer ved EUIPO, der fik forelagt sagen, forkastede på ny sagsøgerens klage, idet det bl.a. fandt, at selv om undersøgelsen af de af sagsøgeren fremlagte beviser »i det mindste« viste, at de ældre varemærker havde en middelhøj grad af renommé, var det ikke blevet godtgjort, at der forelå en forbindelse mellem de omtvistede varemærker. Sagsøgeren anlagde derfor sag ved Retten med påstand om annullation af denne afgørelse.
Rettens bemærkninger
Retten bemærkede indledningsvis, at når EUIPO, som i det foreliggende tilfælde, undersøger, om artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 finder anvendelse, er det ikke tilstrækkeligt, at kontoret konstaterer, at det ældre varemærke har en »i det mindste middelhøj« grad af renommé, men det påhviler her EUIPO enten præcist at fastlægge dette renommés grad af intensitet, som udgør en relevant faktor for helhedsvurderingen af forbindelsen mellem de omtvistede varemærker, eller udtrykkeligt at tage hensyn til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for den tabende part. Retten præciserede, at begrebet »den tabende part« i denne sammenhæng betegner den part, hvis argumenter om renomméets intensitet EUIPO har forkastet.
I denne henseende bemærkede Retten, at EUIPO ikke er forpligtet til at definere en præcis grad af renommé i alle tilfælde: I visse specifikke tilfælde står det således dette kontor frit for ved vurderingen af renomméets intensitet at benytte udtryk såsom »i det mindste« eller »allerhøjest«. Det påhviler i så fald EUIPO udtrykkeligt at tage hensyn til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for den tabende part ved dette kontor, inden det navnlig kan ræsonnere i forhold til de andre tilfælde, der er mindre fordelagtige for denne tabende part.
I de tilfælde, hvor EUIPO konkluderer, at der ikke er nogen forbindelse, eller at der ikke er sket nogen skade på det omhandlede ældre varemærkes renommé, er det således tilladt for EUIPO at kvalificere graden af renommé som »allerhøjest« høj, at tage hensyn til den maksimale grad, dvs. den høje grad, og så meget desto mere at ræsonnere i forhold til de tilfælde, der er mindre fordelagtige for den tabende part, som er indsigeren, dvs. en middelhøj (eller svag) grad. I sådanne tilfælde er det derimod ikke tilladt for EUIPO at kvalificere graden af renommé som »i det mindste« middelhøj uden udtrykkeligt at tage hensyn til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for indsigeren, såsom en høj eller endog meget høj grad af renommé. Når EUIPO konkluderer, at der foreligger en forbindelse mellem de omtvistede varemærker eller en skade på det omhandlede ældre varemærkes renommé, er det omvendt muligt for EUIPO at kvalificere graden af renommé som »i det mindste« middelhøj, at tage hensyn til minimumsgraden, dvs. den gennemsnitlige grad, og så meget desto mere at ræsonnere i forhold til de tilfælde, der er mindre fordelagtige for den tabende part, i dette tilfælde indehaveren af det omtvistede varemærke, dvs. en høj eller endog meget høj grad. I sådanne tilfælde er det dog ikke tilladt for EUIPO at kvalificere graden af renommé som »allerhøjest« høj uden udtrykkeligt at tage hensyn til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for indehaveren af det omtvistede varemærke, såsom en middelhøj (eller svag) grad af renommé.
Den manglende udtrykkelige hensyntagen til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for den tabende part, kan nemlig fejlbehæfte helhedsvurderingen af, om der foreligger en forbindelse – i forhold til hvilken vurdering intensiteten af det ældre varemærkes renommé udgør en relevant faktor – eller vurderingen af, om der er sket en skade på renomméet.
Dernæst tilføjede Retten mere generelt, at når EUIPO i forbindelse med en hvilken som helst vurdering vælger at anvende udtryk såsom »i det mindste« eller »allerhøjest«, påhviler det EUIPO udtrykkeligt at tage hensyn til det tilfælde, der er mest fordelagtigt for den tabende part i sagen, dvs. den part, hvis argumenter vedrørende den pågældende vurdering EUIPO forkaster. Denne forpligtelse er for EUIPO et særligt udtryk for pligten til at udvise omhu, hvorefter den kompetente institution er forpligtet til omhyggeligt og upartisk at undersøge alle relevante retlige og faktiske omstændigheder i den konkrete sag.
Endelig bemærkede Retten, at Femte Appelkammer ved EUIPO i den konkrete sag ikke udtrykkeligt havde taget hensyn til det tilfælde, der var mest fordelagtigt for den tabende part, i det foreliggende tilfælde sagsøgeren, nemlig tilfældet med et »meget højt« renommé, ved helhedsvurderingen af forbindelsen mellem de omtvistede varemærker. Retten konkluderede derfor, at EUIPO havde begået en retlig fejl, og annullerede kontorets afgørelse i dens helhed.
(
1
) – Afgørelse truffet den 4.7.2024 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2215/2019-5).
(
2
) – Der blev fremført den begrundelse, som er omhandlet i artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EU-varemærker (EUT 2009, L 78, s. 1).
(
3
) – Kendelse af 22.5.2019, Puma mod EUIPO – CMS (CMS Italy) (T-161/16, EU:T:2019:350).
(
4
) – Kendelse af 5.10.2022, Puma mod EUIPO – CMS (CMS Italy) (T-711/20, EU:T:2022:604).