62024CJ0229_RES
Sag C-229/24 [Brännelius] (
i
)
TK og OP
mod
Riksåklagaren
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta domstolen)
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 16. april 2026
»Præjudiciel forelæggelse – tilnærmelse af lovgivningerne – det indre marked for finansielle tjenester – forordning (EU) nr. 596/2014 – markedsmisbrug – insiderhandel – artikel 7, stk. 1, litra a) – begrebet »intern viden« – kriterier – oplysningernes offentlige karakter – artikel 17 – udsteders offentliggørelse af intern viden – en ordregivende myndigheds beslutning om ikke at tildele en offentlig kontrakt til en tilbudsgivende virksomhed – forventet salg af aktier i dette selskab – gennemførelsesforordning (EU) 2016/1055 – artikel 2 – metoder til offentliggørelse af intern viden«
Tilnærmelse af lovgivningerne – insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) – forbud – intern viden – begreb – kriterier – udsteder af finansielle instrumenters offentliggørelse af intern viden – ordregivende myndigheds beslutning om ikke at tildele en offentlig kontrakt til en tilbudsgivende virksomhed – forventet salg af aktier i dette selskab – metoder til offentliggørelse af intern viden – tredjeparters videregivelse af oplysninger – omfattet – betingelser – oplysninger, der er offentligt tilgængelige – ikke omfattet
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 596/2014, 2., 23., 24. og 49. betragtning samt art. 1, 7, 14 og 17; Kommissionens forordning 2016/1055, art. 2, stk. 1; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109, art. 21)
(jf. præmis 33, 34, 37, 39, 41-47, 50-55, 57, 58, 60-62 og 66-68 samt domskonkl.)
Resumé
I forbindelse med en præjudiciel forelæggelse fra Högsta domstolen (øverste domstol, Sverige) udtalte Domstolen sig om fortolkningen af begrebet »intern viden« som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 596/2014 (
1
) og om metoderne til offentliggørelse af en sådan viden som omhandlet i denne forordnings artikel 17 og i artikel 2, stk. 1, i gennemførelsesforordning 2016/1055 (
2
).
Efter et udbud iværksat af en svensk kommunal virksomhed fremsendte denne beslutningen om tildeling af kontrakten til de berørte adressater, herunder det udelukkede tilbudsgivende selskab, Hybricon Bus Systems AB (herefter »Hybricon«). TK og OP, som er to aktionærer i dette selskab, modtog oplysninger fra en af selskabets direktører og afgav salgsordrer vedrørende de aktier, som de ejede i det nævnte selskab. De begrænsede således deres tab, før aktiernes værdi faldt, efter at Hybricon offentliggjorde en pressemeddelelse om, at selskabet ikke var blevet tildelt den pågældende kontrakt.
Under disse omstændigheder ønskede den forelæggende ret oplyst, på hvilket tidspunkt de oplysninger, der er indeholdt i beslutningen om tildeling af kontrakten, skulle anses for at være blevet offentliggjort og dermed ikke længere for at udgøre »intern viden« som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 596/2014.
Domstolens bemærkninger
Domstolen bemærkede indledningsvis, at definitionen af begrebet »intern viden« som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 596/2014 omfatter fire væsentlige elementer. For det første er der tale om specifik viden. For det andet er denne viden ikke blevet offentliggjort. For det tredje vedrører den, direkte eller indirekte, et eller flere finansielle instrumenter eller deres udstedere. For det fjerde ville den, hvis den blev offentliggjort, mærkbart kunne påvirke kursen på disse finansielle instrumenter eller på de afledte finansielle instrumenter.
Hvad dernæst angår det andet element, nemlig at denne viden »ikke er blevet offentliggjort«, bemærkede Domstolen nærmere, at der er tale om et selvstændigt EU-retligt begreb. I mangel af præciseringer vedrørende metoden til offentliggørelse af oplysninger i artikel 7 i forordning nr. 596/2014 skal der tages hensyn til den sammenhæng, hvori denne bestemmelse indgår, og navnlig til denne forordnings artikel 17, hvorefter EU-lovgiver har haft til hensigt at tillægge udstederen en afgørende rolle i forbindelse med offentliggørelsen af intern viden. En sådan offentliggørelse skal således dels ske så hurtigt som muligt og uden unødig forsinkelse, dels overholde specifikke krav til pålidelighed og være tilgængelig på en let, fuldstændig og ikke-diskriminerende måde for alle investorer og for de øvrige aktører på de pågældende markeder.
Hvad angår kravet om en hurtig formidling af sådanne oplysninger er det kun under særlige omstændigheder og under overholdelse af strenge betingelser, at offentliggørelsen af intern viden kan udsættes for at bevare stabiliteten i det finansielle system. Hvis den interne videns fortrolighed ikke længere kan sikres, skal offentliggørelsen af denne viden imidlertid ske så hurtigt som muligt og uden unødig forsinkelse.
Hvad angår kravene om pålidelighed samt let og fuldstændig adgang til intern viden for investorer og for de øvrige aktører på de pågældende markeder, bemærkede Domstolen, at formålet med forordning nr. 596/2014 er at sikre de finansielle markeders integritet i Unionen og at forbedre investorernes tillid til disse markeder. Domstolen præciserede, at udstederen af et finansielt instrument på grund af selve sin stilling, som nødvendigvis indebærer et direkte kendskab til de fordele og risici, der er forbundet med det pågældende finansielle instrument, er bedst i stand til at vurdere, om en oplysning har karakter af »intern viden«, og til at sikre, at der så hurtigt som muligt formidles specifik, fuldstændig og korrekt viden om dette finansielle instrument.
Endelig påpegede Domstolen, at artikel 17 i forordning nr. 596/2014 skal fortolkes i lyset af bestemmelserne i gennemførelsesforordning 2016/1055, som præciserer gennemførelsesbestemmelserne hertil. I henhold til nævnte gennemførelsesforordnings artikel 2, stk. 1, kan den pågældende interne viden, ud over udstederens direkte kommunikation heraf til offentligheden, formidles gennem tredjemand, som er blevet pålagt denne opgave af udstederen. Det kan således ikke udelukkes, at videregivelse af intern viden foretaget af kvalificerede tredjeparter på grund af deres forhold til udstederen samt af medier kan opfylde kravene om en bred og gratis udbredelse på et ikke-diskriminerende grundlag.
Den omstændighed, at de oplysninger, der var indeholdt i beslutningen om tildeling af den pågældende kontrakt, i henhold til svensk ret var tilgængelige for offentligheden, kan i øvrigt ikke føre til, at det fastslås, at denne viden var blevet offentliggjort som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 596/2014. Der skal nemlig sondres mellem på den ene side oplysninger, der er offentligt tilgængelige, og som stilles til rådighed for en person individuelt efter anmodning herom og under overholdelse af en særlig procedure, der er fastsat med henblik herpå, og på den anden side oplysninger, der offentliggøres, og som samtidig udbredes til en ubegrænset og ubestemt personkreds på en ikke-diskriminerende måde.
Domstolen konkluderede derfor, at en oplysning kan anses for at være blevet offentliggjort og ophører med at udgøre »intern viden«, når den offentliggøres efter den metode og under overholdelse af de krav, der er fastsat i artikel 17 i forordning nr. 596/2014 og i artikel 2, stk. 1, i gennemførelsesforordning 2016/1055.
(
i
) – Den foreliggende sags navn er et vedtaget navn. Det svarer ikke til et navn på en part i sagen.
(
1
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 af 16.4.2014 om markedsmisbrug (forordningen om markedsmisbrug) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF og Kommissionens direktiv 2003/124/EF, 2003/125/EF og 2004/72/EF (EUT 2014, L. 173, s. 1).
(
2
) – Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1055 af 29.6.2016 om gennemførelsesmæssige tekniske standarder for så vidt angår de tekniske metoder til passende offentliggørelse af intern viden og til at udsætte offentliggørelsen af intern viden, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 596/2014 (EUT 2016, L 173, s. 47).