62013CO0665
DOMSTOLENS KENDELSE (Sjette Afdeling)
21. oktober 2014 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse — procesreglementets artikel 53, stk. 2 — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling — national lovgivning om fastsættelse af lønnedsættelse for visse ansatte i den offentlige sektor — manglende gennemførelse af EU-retten — Domstolen åbenbart inkompetent«
I sag C‑665/13,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugal) ved afgørelse af 28. oktober 2013, indgået til Domstolen den 16. december 2013, i sagen:
Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins
mod
Via Directa – Companhia de Seguros SA,
har
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
sammensat af dommerne A. Borg Barthet, som fungerende formand for Sjette Afdeling, E. Levits (refererende dommer) og M. Berger,
generaladvokat: N. Jääskinen
justitssekretær: A. Calot Escobar,
idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet at træffe afgørelse ved begrundet kendelse i henhold til artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement,
afsagt følgende
Kendelse
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 20 og 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«).
2
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins og Via Directa – Companhia de Seguros SA (herefter »Via Directa«) vedrørende suspenderingen af udbetalingen af ferie- og juletillæg eller af enhver anden form for ydelse svarende til den 13. og/eller 14. månedsløn for 2012.
Retsforskrifter
3
I Portugal bestemmer artikel 20 i lov nr. 64-B/2011 af 30. december 2011 om godkendelse af statens generelle budget for 2012 (Diário da República, serie I, nr. 250, af 30.12.2011, herefter »finansloven for 2012«), at de lønnedsættelser for ansatte i den offentlige sektor, der følger af lov nr. 55-A/2010 af 31. december 2010 om godkendelse af statens generelle budget for 2011 (Diário da República, serie I, nr. 253, af 31.12.2010, herefter »finansloven for 2011«), fortsat er i kraft i 2012.
4
Artikel 21, stk. 1, i finansloven for 2012 med overskriften »Suspendering af udbetalingen af ferie- og juletillæg samt lignende tillæg« bestemmer:
»Mens programmet vedrørende økonomisk og finansiel støtte er gældende som en undtagelsesvis foranstaltning med henblik på at opnå stabilitet i budgettet, suspenderes udbetalingen af ferie- og juletillæg eller af enhver form for ydelse svarende til den 13. og/eller 14. månedsløn til de personer, der er omhandlet i artikel 19, stk. 9, i [finansloven for 2011], som ændret ved lov nr. 48/2011 af 26. august 2011 og nr. 60-A/2011 af 30. november 2011, og hvis månedlige grundløn er højere end 1100 EUR.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
5
Via Directa er et portugisisk forsikringsselskab, der har status af et aktieselskab, hvis kapital fuldt ud ejes af staten. Selskabet har underskrevet den kollektive overenskomst, der gælder for parterne i hovedsagen.
6
I januar 2012 besluttede Via Directa at anvende bestemmelsen i artikel 21, stk. 1, i finansloven for 2012 over for sine ansatte ved således at ophæve udbetalingen af de ydelser, der fulgte af denne kollektive overenskomst.
7
Finansloven for 2012 har suppleret bestemmelserne i finansloven for 2011, der ligeledes tilsigtede at nedsætte de offentlige udgifter.
8
Tribunal do Trabalho do Porto, der var forelagt to sager vedrørende henholdsvis artikel 19 i finansloven for 2011 og artikel 21 i finansloven for 2012, og som var i alvorlig tvivl om, hvorvidt disse bestemmelser var i overensstemmelse med EU-retten, indgav to anmodninger om præjudiciel afgørelse, der indgik til Domstolen den 8. marts 2012 og den 29. maj 2012, hvilke henholdsvis gav anledning til kendelserne Sindicato dos Bancários do Norte m.fl. (C‑128/12, EU:C:2013:149) og Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (C‑264/12, EU:C:2014:2036).
9
Uden at afvente Domstolens afgørelse i sag C‑264/12 har den forelæggende ret tilsendt Domstolen nærværende præjudicielle forelæggelse, som rejser spørgsmål, der er sammenfaldende med de spørgsmål, der blev stillet i sagerne C‑128/12 og C‑264/12.
10
Idet Tribunal do Trabalho de Lisboa mener, at en afgørelse fra Domstolen vedrørende fortolkningen af chartrets artikel 20 og 21 er nødvendig for, at denne kan træffe afgørelse i den sag, der verserer for den, har den besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal ligebehandlingsprincippet, der er grundlaget for forbuddet mod forskelsbehandling, fortolkes således, at det finder anvendelse på ansatte i den offentlige sektor?
2)
Udgør statens ensidige gennemførelse af suspenderingen af udbetalingen af de nævnte tillæg en forskelsbehandling på grundlag af ansættelsesforholdets juridiske karakter, når suspenderingen alene gælder for en specifik kategori af ansatte – dvs. ansatte i den offentlige sektor?«
Om Domstolens kompetence
11
I henhold til procesreglementets artikel 53, stk. 2, kan Domstolen, når det er åbenbart, at den ikke har kompetence til at behandle en sag, efter at have hørt generaladvokaten, til enhver tid træffe afgørelse ved begrundet kendelse.
12
Inden for rammerne af en præjudiciel forelæggelse i henhold til artikel 267 TEUF kan Domstolen udelukkende fortolke EU-retten inden for grænserne af de kompetencer, som er blevet tildelt Den Europæiske Union (kendelser Corpul Naţional al Poliţiştilor, C‑434/11, EU:C:2011:830, præmis 13, Sindicato dos Bancários do Norte m.fl., EU:C:2013:149, præmis 9, og Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins EU:C:2014:2036, præmis 18).
13
I denne henseende bør det anføres, at Domstolen i sin kendelse Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (EU:C:2014:2036) fastslog, at det var åbenbart, at den ikke havde kompetence til at behandle de spørgsmål, som Tribunal do Trabalho do Porto havde stillet i den foreliggende sag. Ligesom den foreliggende anmodning om præjudiciel afgørelse indeholdt forelæggelsesafgørelsen i den sag, som gav anledning til denne kendelse, nemlig ikke noget konkret element, der gav belæg for at antage, at finansloven for 2012 tilsigtede at gennemføre EU-retten.
14
I denne sammenhæng skal der ligeledes mindes om, at Tribunal do Trabalho do Porto i den sag, der gav anledning til kendelse Sindicato dos Bancários do Norte m.fl. (EU:C:2013:149), havde forelagt præjudicielle spørgsmål omkring finansloven for 2011, der var sammenfaldende med de spørgsmål, der blev forelagt i den sag, der gav anledning til kendelse Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (EU:C:2014:2036), vedrørende finansloven for 2012. I den første af disse kendelser havde Domstolen allerede fastslået, at det var åbenbart, at den ikke havde kompetence til at behandle de således stillede spørgsmål, i betragtning af den omstændighed, at forelæggelsesafgørelsen ikke indeholdt noget konkret element, der gav belæg for at antage, at den pågældende lov tilsigtede at gennemføre EU-retten.
15
Det følger af det ovenstående, at det, ligesom i de to sager, der gav anledning til de nævnte kendelser, ikke kan fastslås, at Domstolen har kompetence til at behandle den foreliggende anmodning om præjudiciel afgørelse, hvis behandling i øvrigt blev udsat, indtil Domstolen havde truffet afgørelse i den sag, der har givet anledning til kendelse Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (EU:C:2014:2036).
16
Under disse omstændigheder må det på grundlag artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement konstateres, at det er åbenbart, at denne sidstnævnte ikke har kompetence til at behandle den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Tribunal do Trabalho do Lisboa har indgivet.
Sagens omkostninger
17
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Sjette Afdeling) for ret:
Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at behandle den anmodning om præjudiciel afgørelse, der er indgivet af Tribunal do Trabalho do Lisboa (Portugal) ved afgørelse af 28. oktober 2013 (sag C‑665/13).
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: portugisisk.