61969J0001
DOMSTOLENS DOM
AF 9 JULI 1969
Regeringen for Den italienske Republik
mod Kommissionen for De europæiske Fællesskaber
Sag 1/69
Processprog: Italiensk
Angående:
Annullation af beslutningen af 31. oktober 1968 fra Kommissionen for De europæiske Fællesskaber (JO L 281 af 20. 11. 1968, s. 18) vedrørende de påtænkte ændringer af »Condizioni e tariffe per i trasporti delle cose sulle F.S.« for så vidt angår II del — kapitel VI — oversigten: »Fragtpriser efter afsnit I i særtarif nr. 201 — serie C — for de italienske statsbaner«.
Domskonklusion:
Sagsøgte frifindes.
Generaladvokatens forslag til afgørelse :
Sagsøgte bør frifindes.
Sammendrag
1.
Transport — priser og vilkår der indebœrer en form for understøttelse — undersøgelse — tilladelse — Kommissionens beføjelser og forpligtelser
(EØF-traktaten, artikel 80)
2.
En institutions retsakter — begrundelse
(EØF-traktaten, artikel 190)
1.
Ved at tillægge Kommissionen beføjelse til på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstat at undersøge priser og vilkår, der indebærer nogen form for understøttelse, og ved at pålægge den ved denne undersøgelse især at tage hensyn til de krav, behov, problemer og virkninger, der er nævnt i artikel 80, stk. 2, indrømmer traktaten den en bred skønsbeføjelse ikke kun vedrørende de tariffer, der skal tillades, men også vedrørende de nærmere retningslinjer for den tilladelse, der skal gives. Denne bestemmelse tillader hverken en fortolkning, ifølge hvilken Kommissionen er forpligtet til at give sin tilladelse, så snart visse forudsætninger er opfyldt, eller en fortolkning, ifølge hvilken den er forpligtet til at opretholde nævnte tilladelse, så længe de forudsætninger, der førte til dens meddelelse, ikke ændres.
Kommissionen skal ved anvendelsen af artikel 80, stk. 2 forlige fællesmarkedets fundamentale behov og de særlige krav vedrørende den regionale udvikling.
Kommissionen er ikke forpligtet til ved bedømmelsen af de krav, som en regional økonomisk politik stiller, at adskille transportområdet fra de andre udviklingsfaktorer, især ikke fra indflydelsen fra foranstaltningerne vedrørende landbrugspolitikken.
2.
En begrundelse må klart og utvetydigt angive de grunde, som retsakten er baseret pa.