Začasna izdaja
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
ANDREE BIONDIJA,
predstavljeni 26. marca 2026(1)
Zadeva C-505/24 P
Condor Flugdienst GmbH
proti
Ryanair DAC,
Evropska komisija
„ Pritožba – Državna pomoč – Nemški trg zračnega prometa – Pomoč, ki jo je letalski družbi priznala Zvezna republika Nemčija v okviru pandemije COVID-19 – Začasni okvir ukrepov državne pomoči – Dokapitalizacija družbe Condor Flugdienst GmbH – Sklep Evropske komisije o nenasprotovanju – Ničnostna tožba – Člen 107(3)(c) PDEU – Točka 67 Smernic o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje nefinančnih podjetij v težavah – Porazdelitev bremena “
I.      Uvod
1.        Pomoč za reševanje in prestrukturiranje spada med najbolj izkrivljajoče oblike državne pomoči v okviru prava Unije. Kot je navedeno v točki 6 Smernic o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje nefinančnih podjetij v težavah,(2) je izstop neučinkovitih podjetij s trga normalna in zaželena značilnost delujočega tržnega gospodarstva, ki omogoča rast bolj učinkovitim in tehnološko naprednim konkurentom. Poseganje v ta proces prek pomoči za reševanje in prestrukturiranje pomeni tveganje za odlaganje potrebnih prilagoditev trgu, kar lahko pomembno upočasni gospodarsko rast na zadevnih sektorjih, negativno vpliva na širše gospodarstvo in povzroči škodljive učinke na notranjem trgu. Zaradi tega potencialno hudega izkrivljanja konkurence je pomoč za reševanje in prestrukturiranje upravičena le v ozko opredeljenih okoliščinah.
2.        Smernice za reševanje in prestrukturiranje, ki opredeljujejo pogoje, na podlagi katerih se pomoč za reševanje in prestrukturiranje lahko šteje za združljivo z notranjim trgom na podlagi člena 107(3)(c) PDEU, jasno ločujejo med pomočjo za reševanje, ki pomeni začasno pomoč, in pomočjo za prestrukturiranje, katere namen je obnoviti dolgoročno sposobnost preživetja podjetja,(3) da je sposobno konkurirati na trgu na podlagi lastnih dosežkov, brez nadaljnje državne pomoči.(4)
3.        Glede pomoči za prestrukturiranje so v oddelku 3.5.2 smernic za reševanje in prestrukturiranje navedene specifične zahteve, da se zagotovi, da sta znesek in intenzivnost pomoči omejena na strogi minimum, ki je potreben za prestrukturiranje. V ta namen je treba zagotoviti zadosten „lastni prispevek“ k stroškom prestrukturiranja(5) in ustrezno „porazdelitev bremena“.
4.        Porazdelitev bremena je dokaj nova zahteva na področju prava državnih pomoči. Prvič se je pojavila v smernicah za bančni sektor iz leta 2009,(6) nato pa je bila postavljena v ospredje v sporočilu o bančništvu iz leta 2013.(7) Nato je bila vključena v revidirane smernice za reševanje in prestrukturiranje iz leta 2014, ki so bile sprejete v okviru širšega programa posodobitve državne pomoči. Ureja jo oddelek 3.5.2.2 navedenih slednjih smernic, predvsem pa določa, da delničarji in po potrebi tudi podrejeni upniki v celoti prevzamejo obstoječe izgube, preden se zagotovijo javna sredstva.(8) Porazdelitev bremena zagotavlja, da se pomoč ne uporabi za zaščito vlagateljev pred posledicami preteklih poslovnih odločitev, saj bi to lahko ustvarilo moralno tveganje in oslabilo tržno disciplino.(9) Moralno tveganje, ki nastopi, če podjetja pričakujejo, da bodo najverjetneje rešena, ko zaidejo v težave, zato sprejemajo izredno tvegane in netrajnostne poslovne strategije, je osrednji pomislek, na katerem temelji okvir smernic za reševanje in prestrukturiranje.(10)
5.        Ustrezna porazdelitev bremena na podlagi smernic za reševanje in prestrukturiranje ne pomeni le, da je treba pred kakršnim koli posegom države v celoti prevzeti pretekle izgube. Kot je navedeno v točki 67 navedenih smernic, pomeni tudi, da je treba vsako državno pomoč, ki izboljša položaj lastniškega kapitala upravičenca, „dodeliti pod pogoji, ki državi zagotavljajo razumen delež prihodnjih povečanj vrednosti upravičenca, ob upoštevanju zneska državne injekcije lastniškega kapitala v primerjavi s preostalim lastniškim kapitalom družbe po upoštevanju izgub“. Spor, ki je predmet obravnavane pritožbe, se nanaša na uporabo navedene specifične zahteve.
II.    Ozadje spora, zadevni sklep, izpodbijana sodba in predlogi strank
6.        V obdobju med letoma 2019 in 2021 je bila pritožnica, Condor Flugdienst GmbH (v nadaljevanju: Condor), upravičenka do več ukrepov državne pomoči, ki jih je mogoče razvrstiti v dve skupini, in sicer na eni strani ukrepi pomoči, katerih namen je bil rešiti njene finančne težave zaradi insolventnosti njene nekdanje matične družbe Thomas Cook Group plc (v nadaljevanju: Thomas Cook), in na drugi strani ukrepi pomoči, ki so bili namenjeni odpravljanju posledic uvedbe omejitve potovanj zaradi pandemije COVID-19 med 17. marcem in 31. decembrom 2020 (v nadaljevanju: pomoč v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2020) ter med 1. januarjem in 31. majem 2021 (v nadaljevanju: pomoč v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2021).(11)
7.        Komisija je s sklepom z dne 26. aprila 2020 odobrila pomoč zaradi pandemije COVID-19 v letu 2020 na podlagi člena 107(2), (b), PDEU, in sicer v obliki dveh posojil v skupni višini 550 milijonov EUR (v nadaljevanju: posojili v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2020) z državnim poroštvom.(12)
8.        S sodbo z dne 9. junija 2021, Ryanair/Komisija (Condor; COVID-19),(13) je Splošno sodišče navedeni sklep razglasilo za ničen zaradi kršitve obveznosti obrazložitve.
9.        Prvič, Komisija je dne 26. julija 2021 znova odobrila pomoč v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2020. Vendar pa v skladu z zgoraj navedeno sodbo v sklepu Komisije o izračunu škode, ki jo je utrpela družba Condor, niso bili več upoštevani stroški zaradi podaljšanja postopka zaradi insolventnosti. Poleg tega je Komisija na podlagi poznejših podatkov nemških organov ugotovila, da je družba Condor prejela previsoko nadomestilo, in sicer za 91,745 milijona EUR plus obresti.(14)
10.      Drugič, Komisija je pomoč v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2021 v znesku 60 milijonov EUR, in sicer v obliki delnega odpisa dolga, ki je izhajal iz posojil v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2020, odobrila kot združljivo z notranjim trgom na podlagi člena 107(2)(b) PDEU.(15)
11.      Nazadnje, Komisija je na podlagi člena 107(3)(c) PDEU in smernic za reševanje in prestrukturiranje odobrila ukrep pomoči v podporo prestrukturiranju in nadaljevanju operacij družbe Condor, ki je bil sestavljen iz dveh delov (v nadaljevanju: zadevni ukrep). Prvi del je vseboval spremembo pogojev posojil v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2020 ter delni odpis dolgov, ki izhajajo iz teh posojil, v višini 90 milijonov EUR. Drugi del je vključeval odpis dolga v višini 20,2 milijona EUR, ki je ustrezal višini obresti, ki bi jih družba Condor morala plačati na podlagi spremenjenega sklepa o pomoči v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2020(16) (v nadaljevanju: zadevni sklep). Oba sta bila del finančnega svežnja, o katerem so se dogovorili Zvezna republika Nemčija, nov zasebni delničar družbe Condor Attestor Limited (v nadaljevanju: Attestor) in nemška banka za javni razvoj Kreditanstalt für Wiederaufbau (v nadaljevanju: KfW), z namenom podpore prestrukturiranju in nadaljevanju operacij družbe Condor (v nadaljevanju: sporazum o nakupu).
12.      Ryanair DAC (v nadaljevanju: Ryanair) je vložila tožbo za razglasitev ničnosti zadevnega sklepa, pri čemer je med drugim trdila, da so bile kršene njene procesne pravice, ki jih ima kot zainteresirana stranka, saj Komisija ni začela postopka iz člena 108(2) PDEU, čeprav je imela velike težave pri oceni združljivosti pomoči. (17) V izpodbijani sodbi je Splošno sodišče zavrnilo večino tožbenih razlogov družbe Ryanair, razen dveh trditev, navedenih v okviru šestega tožbenega razloga, in sicer da Komisija ni dokazala sorazmernosti pomoči. Splošno sodišče je ugotovilo, da je družba Ryanair uspela pravno zadostno dokazati, da bi Komisija morala zaradi dvomov začeti postopek na podlagi člena 108(2) PDEU, glede vprašanja, prvič, ali zadevni ukrep izpolnjuje zahteve glede ustrezne porazdelitev bremena iz točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, in, drugič, ali je obseg ukrepov za omejevanje izkrivljanja konkurence skladen z zahtevami, zlasti iz oddelka 3.6.2.2 navedenih smernic.
13.      Splošno sodišče je zato razglasilo zadevni sklep za ničen, pri tem pa ni obravnavalo preostalih dveh tožbenih razlogov v zvezi s kršitvijo načel prepovedi diskriminacije, svobode opravljanja storitev in svobode ustanavljanja ter v zvezi s kršitvijo obveznosti obrazložitve. (18)
14.      Na podlagi sodbe Splošnega sodišča je družba Condor 18. julija 2024 vložila pritožbo pri Sodišču. Družbi Condor, Ryanair, Zvezna republika Nemčija in Komisija so svoja stališča ustno predstavile na obravnavi dne 20. novembra 2025.
15.      Družba Condor v svoji pritožbi predlaga, naj Sodišče razveljavi izpodbijano sodbo, zavrne tožbo družbe Ryanair v celoti in družbi Ryanair naloži plačilo stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka.
16.      Komisija in Zvezna republika Nemčija predlagata, naj Sodišče potrdi pritožbo, razveljavi izpodbijano sodbo in družbi Ryanair naloži plačilo stroškov.
17.      Družba Ryanair Sodišču predlaga, naj zavrne pritožbo in družbi Condor naloži plačilo vseh stroškov družbe Ryanair v tem postopku.
III. Pritožba
18.      Družba Condor v utemeljitev pritožbe
navaja tri pritožbene razloge. V okviru prvega izpodbija razlago Splošnega sodišča glede področja uporabe točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. V okviru drugega pritožbenega razloga trdi, da je zadevni sklep v vsakem primeru skladen s točko 67 in da Splošno sodišče v bistvu ni presojalo vsebine tega
sklepa. V okviru tretjega pritožbenega razloga družba Condor trdi, da domnevna napaka v presoji Komisije ni vplivala na rezultat zadevnega sklepa.
19.      Na podlagi zahteve Sodišča se bom v teh sklepnih predlogih osredotočil le na drugi pritožbeni razlog.
A.      Drugi pritožbeni razlog
20.      V okviru drugega pritožbenega razloga družba Condor ob podpori Komisije in Zvezne republike Nemčije izpodbija točke 207, 232 in 233 izpodbijane sodbe.
21.      V navedenih točkah je Splošno sodišče ugotovilo, da Komisija ni preverila, ali so zadevni ukrepi skladni z zahtevami iz točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Splošno sodišče je ugotovilo, da na podlagi ničesar v izpodbijanem sklepu namreč ni mogoče sklepati, da je Komisija obravnavala vprašanje, ali je bil zadevni ukrep dodeljen pod pogoji, ki bi Zvezni republiki Nemčiji zagotovili razumen delež prihodnjih povečanj vrednosti družbe Condor.(19) V točki 232 navedene sodbe je Splošno sodišče zavrnilo trditev družbe Condor, da je mogoče za prihodnje vračilo preostalega dela dolgov, ki izhajajo iz posojil v okviru pandemije covida‑19 iz leta 2020, šteti, da državi zagotavlja „razumni delež prihodnjih povečanj vrednosti“ družbe Condor v smislu točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Prvič, v skladu z ugotovitvami Splošnega sodišča je navedena trditev pomenila dopolnitev obrazložitve zadevnega sklepa. Drugič, Splošno sodišče je ugotovilo, da če bi sprejelo trditve družbe Condor, bi lahko bil točki 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje odvzet ves učinek. Pojasnilo je, da v svojem bistvu delni odpis dolga pomeni, da bo neodpisani del dolga odplačan. Trditev družbe Condor torej de facto izključuje delno razveljavitev dolgov s področja uporabe točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje.
22.      Družba Condor trdi, da je Splošno sodišče storilo napako, ko je ugotovilo, da bi Komisija morala podvomiti v to, ali zadevni ukrep izpolnjuje zahtevo iz točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. V skladu s trditvami družbe Condor zadevni sklep vsebuje dovolj elementov za ugotovitev, da je bila navedena zahteva izpolnjena, četudi ne vsebuje izrecnega sklica na točko 67.
23.      Naj takoj na začetku opozorim, da v skladu z ustaljeno sodno prakso sodišča Unije pri preverjanju zakonitosti aktov na podlagi člena 263 PDEU nikakor ne smejo nadomestiti obrazložitve avtorja izpodbijanega akta s svojo obrazložitvijo.(20) Na podlagi ugotovitve, da Komisija ni preverila, ali je zadevni ukrep skladen s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, ni bila naloga Splošnega sodišča opraviti tako presojo z ugotovitvijo, ali je bil glede na informacije v zadevnem sklepu zadevni ukrep odobren v skladu s pogoji, ki Zvezni republiki Nemčiji zagotavljajo razumni delež prihodnjih povečanj vrednosti družbe Condor.
24.      Drži, kot trdi družba Condor, da je Sodišče v sodbi z dne 28. septembra 2023, Ryanair/Komisija,(21) ugotovilo, da lahko Splošno sodišče opozori na vsebino spornega sklepa in izpelje ugotovitve iz navedb, vsebovanih v njem. Vendar pa to ne pomeni, da je Splošno sodišče pristojno za preučitev oziroma da mora na svojo pobudo opraviti preučitev, ki je Komisija ni opravila, zlasti če taka preučitev pomeni odločanje na podlagi proste presoje. V skladu s sodno prakso ugotovitev nezadostne ali nepopolne preučitve kaže na obstoj resnih težav pri presoji zadevnega ukrepa, kar samo po sebi pomeni dvom o zakonitosti sklepa o nenasprotovanju, kot je zadevni sklep.(22)
25.      Čeprav je torej družba Condor upravičena izpodbijati ugotovitev Splošnega sodišča, da zadevni sklep ni vseboval presoje skladnosti s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, pa ne more grajati Splošnega sodišča, ker ni presodilo, ali je zadevni ukrep glede na elemente iz zadevnega sklepa skladen z navedeno točko.
26.      Na podlagi navedenega razmisleka se bom v nadaljevanju lotil obravnave obeh trditev družbe Condor. Nato bom obravnaval posamezne argumente Komisije in Zvezne republike Nemčije v podporo drugemu pritožbenemu razlogu.
1.      Prvo stališče v okviru drugega pritožbenega razloga
27.      V skladu s prvim stališčem v okviru drugega pritožbenega razloga družba Condor trdi, da je Splošno sodišče z zavrnitvijo argumenta, da se lahko šteje, da je država na podlagi prihodnjega odplačila preostalega dela dolga iz posojil v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2020 pridobila „razumni delež prihodnjih povečanj vrednosti“ družbe Condor v smislu točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, očitno izkrivilo stališča družbe Condor in Komisije. Splošno sodišče je storilo napako z ugotovitvijo, da je družba Condor obrazložitev zadevnega sklepa „dopolnila med postopkom“.(23) Dejansko sta Komisija in družba Condor v svojih stališčih trdili, da iz točke obrazložitve 126 navedenega sklepa jasno izhaja, da je ponudba družbe Attestor zagotavljala najboljše pogoje za odplačilo javnih posojil in da je finančni sveženj, ki ga je ponudila družba Attestor, odražal tudi potencialne prihodnje dobičke, ki bi jih družba Condor lahko ustvarila.(24)
28.      V zgoraj navedeni točki obrazložitve 126 navedenega sklepa je Komisija, po kratkem orisu različnih sestavnih delov zadevnega ukrepa, navedla, da so bili pogoji sporazuma o nakupu in prestrukturiranja posojil v okviru pandemije COVID-19 iz leta 2020 del svežnja, katerega namen je bil doseči čim večje koristi za družbo Attestor ter optimizirati vračilo posojila, hkrati pa so bili soodvisni. Čeprav je bil skupni znesek obresti za prestrukturirano posojilo nižji od prvotnega posojila, pa je „[bil] del dogovorjenega svežnja, s katerim naj bi se čim bolj povečal donos za delničarja Attestor in nemško vlado, zato se lahko šteje kot ustrezno nadomestilo za pomoč“.
29.      Ne vidim, kako se lahko šteje, da navedena točka obrazložitve obravnava vprašanje, ali je bil sestavni del zadevnega ukrepa, za katerega je Splošno sodišče ugotovilo, da spada na področje uporabe točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, torej delni odpis dolga, skladen z zahtevo iz navedene točke. Presoja iz točke obrazložitve 126 se nanaša na pogoje, pod katerimi bo za del dolga, ki ni bil odpisan, zagotovljeno nadomestilo. Nanaša se bolj na zahtevo iz točke 54 smernic, da se mora v zameno za pomoč podjetjem v težavah zahtevati ustrezno nadomestilo. Nič v navedeni točki obrazložitve ne kaže na to, da je Komisija presojala, ali se z delnim odpisom dolga iz zadevnega ukrepa Zvezni republiki Nemčiji zagotavlja razumni delež prihodnjih povečanj vrednosti upravičenca.
30.      Splošno sodišče ni izkrivilo argumenta družbe Condor na podlagi točke obrazložitve 126 zadevnega sklepa. Preprosto je zavrnilo navedeni argument, ker je ugotovilo, da nič v zadevnem sklepu, vključno torej s točko obrazložitve 126, ne kaže na to, da je Komisija presojala, ali zadevni ukrep – za katerega se je štelo, da krepi položaj lastniškega kapitala družbe Condor – državi zagotavlja razumni delež prihodnjih povečanj vrednosti družbe Condor, kot zahteva točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Zato menim, da bi bilo treba prvo stališče v okviru drugega pritožbenega razloga zavrniti.
2.      Drugo stališče v okviru drugega pritožbenega razloga
31.      V skladu z drugim stališčem v okviru drugega pritožbenega razloga družba Condor trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je ugotovilo, da na podlagi zagotovitve najboljših pogojev za odplačilo javnih posojil prek svežnja, ki ga je ponudila družba Attestor, ni mogoče šteti, da je bil državi zagotovljen razumni delež prihodnjih povečanj vrednosti v smislu točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Navedeni sveženj je vseboval delni odpis ter mehanizem sukcesivnega izplačila za dele prestrukturiranih posojil, pri čemer velja, da če bi bila družba uspešna, bi bil odplačan večji del zneska posojila. Argument Splošnega sodišča, da „[d]elni odpis dolgov [...] že po svoji naravi pomeni vračilo neodpisanega dela teh dolgov“,(25) ni ustrezen odziv na trditve družbe Condor in Komisije na podlagi točke obrazložitve 126 zadevnega sklepa.
32.      Kot sem navedel že v točki 29 teh sklepnih predlogov, točka obrazložitve 126 zadevnega sklepa nikakor ne obravnava vprašanja skladnosti odpisa dolga s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Zgolj na podlagi ugotovitve, da se finančni sveženj, dogovorjen z družbo Attestor, šteje za ustrezno nadomestilo za pomoč, Splošno sodišče ni moglo ugotoviti, da je Komisija ustrezno preverila navedeno zahtevo in pravilno ugotovila, brez nadaljnje presoje, da Zvezni republiki Nemčiji zagotavlja razumni delež prihodnjih povečanj vrednosti družbe Condor v zameno za delni odpis dolga iz zadevnega ukrepa.
33.      Glede mehanizma sukcesivnega izplačila iz zgoraj navedenega svežnja ni sporno, da navedeni mehanizem pomeni pogoj v zvezi z odplačilom preostalega dela prestrukturiranega dolga, zato ni upošteven za presojo, ali je bil delni odpis dolga, dogovorjen z Zvezno republiko Nemčijo, skladen s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Nasprotna ugotovitev bi pomenila, kot je ugotovilo Splošno sodišče v točki 232 izpodbijane sodbe, dejansko izključitev delnega odpisa dolga s področja uporabe točke 67 navedenih smernic.
34.      Splošno sodišče je torej pravilno uporabilo pravo, prav tako je odgovorilo na argumente družbe Condor in Komisije na podlagi točke obrazložitve 126 zadevnega sklepa. Sprejetje navedenega argumenta bi pomenilo zapolnitev vrzeli v obrazložitvi zadevnega sklepa oziroma v presoji skladnosti z zahtevami iz smernic za reševanje in prestrukturiranje, ki jo je opravila Komisija. Oboje je prepovedano v okviru preverjanja zakonitosti sklepov Komisije na podlagi člena 263 PDEU.
35.      Zato menim, da je treba drugo stališče v okviru drugega pritožbenega razloga prav tako zavrniti.
3.      Argumenti Komisije in Zvezne republike Nemčije v podporo drugemu pritožbenemu razlogu
36.      Komisija v podporo drugemu pritožbenemu razlogu družbe Condor trdi, da je presoja, iz katere izhaja skladnost pomoči s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, vsebovana v točkah obrazložitve 135 in 136 zadevnega sklepa, kjer je Komisija ugotovila, da zadevni ukrep vključuje ustrezno porazdelitev(26) bremena, saj gre za popolno izgubo pravic obstoječega delničarja(27) in skoraj popolno izgubo zahtevkov upnikov družbe Condor(28). Komisija trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo navedene presoje in njenih glavnih trditev v zvezi s tem, ki jih je navedla v svojem odgovoru na tožbo in nasprotnem odgovoru, s čimer je napačno razlagalo zadevni sklep(29) in ni zagotovilo obrazložitve.
37.      Komisija tudi trdi, da je Splošno sodišče napačno razlagalo točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Trdi, da je namen točk 66 in 67 navedenih smernic zmanjšati moralno tveganje obstoječih vlagateljev tako, da preprečujeta, da bi jih pomoč za prestrukturiranje ščitila pred posledicami njihove odločitve vložiti v upravičenca. „Obstoječi vlagatelji“ so obstoječi delničarji in v določeni meri tudi podrejeni upniki. Družba Attestor, katere vstop v družbo Condor je omogočila odobritev zadevnega ukrepa, se ne bi smela šteti za delničarja v smislu točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Porazdelitev bremena, ki se zahteva na podlagi točke 67, je sorazmerna s „preostalim lastniškim kapitalom družbe po upoštevanju izgub“. Posledično torej velja, da če gre za popolno izgubo pravic obstoječega delničarja in skoraj popolno izgubo terjatev upnikov, kot velja v obravnavani zadevi, je kakršen koli delež države v prihodnjih koristih prestrukturiranja razumen, tudi delež 0 %. Zvezna republika Nemčija v svojih navedbah trdi podobno.
38.      Navedene trditve je podprla družba Condor v svojem odgovoru in na obravnavi.
39.      Komisija in Zvezna republika Nemčija tudi trdita, da Splošno sodišče ni upoštevalo proste presoje Komisije v primeru kompleksne ekonomske in/ali socialne presoje. Podrobneje, Zvezna republika Nemčija graja Splošno sodišče, ker je razširilo meje svoje sodne presoje sklepov o nenasprotovanju na podlagi člena 4 Uredbe Sveta (EU) 2015/1589.(30) Zvezna republika Nemčija dodaja, da za odgovor na vprašanje, ali bi Komisija morala podvomiti v skladnost zadevne pomoči s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, ni upoštevno, ali oziroma v kolikšni meri se zadevni sklep izrecno nanaša na točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. To bi bilo kvečjemu upoštevno pri vprašanju, ali zadevni sklep vsebuje ustrezno obrazložitev. Splošno sodišče je navedena vidika pomešalo med seboj, kar pomeni, da je napačno uporabilo pravo. Komisija pa trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo proste presoje, ki jo ima Komisija pri razlagi smernic za reševanje in prestrukturiranje.
40.      Družba Ryanair se je na obravnavi pred Sodiščem sklicevala na nedopustnost in trdila, da bi morala Komisija argument glede točk obrazložitve 135 in 136 predstaviti v okviru nasprotne pritožbe, saj gre za pritožbeni razlog, ki ga družba Condor v svoji pritožbi ni uveljavljala.
41.      Opozoriti je treba, da lahko v skladu s členoma 172 in 174 Poslovnika Sodišča stranke v zadevi pred Splošnim sodiščem, ki imajo interes za ugoditev pritožbi ali njeno zavrnitev, vložijo odgovor na pritožbo, v katerem predlagajo, naj se pritožbi v celoti ali deloma ugodi ali naj se pritožba v celoti ali deloma zavrne. Poleg tega lahko navedene stranke na podlagi člena 176 in člena 178(1) in (3), drugi stavek, Poslovnika vložijo nasprotno pritožbo, ki mora biti vložena kot dokument, ločen od odgovora na pritožbo, in v katerem se zahteva razveljavitev, v celoti ali delno, odločbe Splošnega sodišča na podlagi pravnih razlogov in argumentov, ki ne smejo biti enaki tistim iz odgovora na pritožbo. V skladu s sodno prakso Sodišča iz navedenih določb izhaja, da se z odgovorom na pritožbo iz člena 172 Poslovnika ne more predlagati razveljavitev odločbe Splošnega sodišča iz razlogov, ki so drugačni in neodvisni od tistih, navedenih v pritožbi, saj se taki razlogi lahko uveljavljajo le v okviru nasprotne pritožbe.(31)
42.      V obravnavani zadevi se pravni razlogi, na katere se sklicuje Komisija in v okviru katerih trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo presoje v točki obrazložitve 135 zadevnega sklepa, ne nanašajo na noben pritožbeni razlog družbe Condor. Čeprav je formalno vložen v podporo drugemu pritožbenemu razlogu, pa pomeni povsem novo izpodbijanje obrazložitve Splošnega sodišča. Komisija trdi, da je presoja skladnosti s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje vključena v točko obrazložitve 135 navedenega sklepa, v kateri je Komisija ugotovila, da ni obstajal več noben lastniški kapital, ki bi Zvezni republiki Nemčiji omogočal pridobiti razumni delež prihodnjega povečanja vrednosti družbe Condor. Nasprotno pa družba Condor v svoji pritožbi trdi, da je Komisija točko 67 obravnavala v točki obrazložitve 126 zadevnega sklepa in da je finančni sveženj, dogovorjen z družbo Attestor, Zvezni republiki Nemčiji zagotavljal tak delež.
43.      Poleg tega pravni razlog Komisije temelji na razlagi točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, ki se razlikuje od razlage, ki jo podpira družba Condor, in ji celo nasprotuje. Družba Condor je v okviru prvega pritožbenega razloga izrecno zavrnila predpostavko, da je namen točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje zmanjšanje moralnega tveganja, in trdila, da je Splošno sodišče nezakonito preneslo navedeni namen, ki je dejansko podlaga za točki 65 in 66, na točko 67, Komisija pa nasprotno trdi, da je zmanjšanje navedenega tveganja glavni cilj slednje točke. Nadalje, Komisija trdi, da se točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje ne nanaša na nove vlagatelje, družba Condor pa v svoji pritožbi trdi, da je finančni sveženj, ki ga je ponudila družba Attestor, pomenil ustrezno nadomestilo za pomoč in državi zagotovil razumen delež prihodnjih dobičkov, ki bi jih družba Condor ustvarila, s čimer je posredno potrdila, da bi zgoraj navedena točka 67 lahko vplivala na nove vlagatelje.
44.      Nazadnje – in kar je najpomembnejše – družba Condor v svoji pritožbi in Komisija v svojem odgovoru se sklicujeta na različna primera napačne uporabe prava, ko izpodbijata ugotovitev Splošnega sodišča, da zadevni sklep ni vseboval presoje skladnosti s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Komisija se sklicuje na napačno razlago zgoraj navedene točke 67 in točke obrazložitve 135 zadevnega sklepa, družba Condor pa trdi, da je bilo njeno stališče glede upoštevnosti točke obrazložitve 126 izkrivljeno in da je bila obrazložitev Splošnega sodišča glede zavrnitve navedenega stališča na podlagi točke obrazložitve 126 sklepa napačna in neustrezna oziroma drugače nezadostna.
45.      Zato menim, da je Komisija v svojem odgovoru navedla ločen in neodvisni pravni razlog, kar je treba šteti za nedopustno. Enako je treba ugotoviti glede podobnega pravnega razloga Zvezne republike Nemčije ter glede pravnih razlogov Komisije in Zvezne republike Nemčije iz točke 39 teh sklepnih predlogov. V zvezi s tem opozarjam, da je družba Condor trdila, da Splošno sodišče ni upoštevalo proste presoje Komisije, in sicer v okviru prvega pritožbenega razloga glede vprašanja, ali se točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje uporablja za odpis dolga, v okviru tretjega pritožbenega razloga pa glede ustreznosti ukrepa za omejevanje izkrivljanja konkurence, vendar ne tudi v okviru drugega pritožbenega razloga.
46.      Nasprotno pa je dopustna trditev Komisije, da Splošno sodišče ni upoštevalo njenega glavnega argumenta iz odgovora in iz nasprotnega odgovora na prvi stopnji glede točk obrazložitve 135 in 136 zadevnega sklepa.
47.      Dejansko je Sodišče pojasnilo, da je v okviru pritožbe namen nadzora Sodišča zlasti to, da se preveri, ali je Splošno sodišče pravno zadostno odgovorilo na vse trditve, ki jih je navedla tožeča stranka, in na drugi, da pritožbeni razlog, ki se nanaša na neobstoj odgovora Splošnega sodišča na trditve, navedene na prvi stopnji, v bistvu pomeni sklicevanje na kršitev obveznosti obrazložitve.(32) Neobstoj ali nezadostnost obrazložitve je razlog javnega reda, na katerega lahko pazi in mora paziti Sodišče po uradni dolžnosti.(33)
48.      Vendar menim, da je navedeni pravni razlog neutemeljen.
49.      Komisija se v njegovo podporo sklicuje na točki 122 in 123 svojega odgovora na tožbo ter na točki 94 in 95 svojega nasprotnega odgovora na prvi stopnji.
50.      V navedenih dveh točkah svojega odgovora, ki se nanaša na šesti tožbeni razlog družbe Ryanar, Komisija trdi, da je bila zahteva glede porazdelitve bremena izpolnjena. Natančneje, prvič, navaja, da so bile delnice družbe Condor prenesene v skrbništvo, pri čemer je prejšnji lastnik družbe Condor izgubil vso vrednost svojega deleža in nikakor ne bi imel koristi od morebitnega uspešnega prestrukturiranja upravičenca. Drugič, navaja, da so upniki upravičenca prav tako odpisali skoraj vse svoje terjatve v okviru postopka zaradi insolventnosti. Točka obrazložitve 135 zadevnega sklepa, ki je v odgovoru Komisije navedena le enkrat, je omenjena v sprotni opombi 164 odgovora v podporo navedeni trditvi. Točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje ni izrecno obravnavana niti v sklicevanju
na točko obrazložitve 135 zadevnega sklepa niti v okviru argumenta Komisije iz točk 122 in 123 njenega odgovora.
51.      V točkah 94 in 95 nasprotnega odgovora je Komisija trdila, da družba Ryanair ni predložila dokazov v podporo svoji trditvi, da prodajna cena družbe Condor ne bi odražala potencialnih prihodnjih dobičkov, ki bi jih ustvaril upravičenec, in opozorila, da „je namen porazdelitve bremena zagotoviti, da obstoječi lastniki (in podrejeni upniki) nimajo neupravičene koristi od lastniške podpore države, ampak da v celoti nosijo izgube, če je to mogoče“.(34)
52.      Naj spomnim, da v skladu s sodno prakso Splošno sodišče sicer ni dolžno podati razlage, ki bi izčrpno in zaporedoma sledila razlogovanju strank v sporu. Obrazložitev Splošnega sodišča je torej lahko implicitna, če zadevnim osebam omogoča, da se seznanijo z razlogi, iz katerih Splošno sodišče ni sprejelo njihovih trditev, Sodišču pa omogoča, da ima na voljo dovolj elementov za izvajanje nadzora.(35)
53.      V obravnavani zadevi se zgolj sklicevanje na točko obrazložitve 135 zadevnega sklepa v pisnih stališčih Komisije na prvi stopnji ne more razumno šteti za „glavna trditev“. V navedenih okoliščinah Splošno sodišče ni bilo dolžno storiti več kot zgolj navesti, da v zadevnem sklepu ni presoje skladnosti s točko 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje.
54.      Navesti je treba tudi, da razlaga točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, kot jo zagovarja Komisija v odgovoru na obravnavano pritožbo – v skladu s katero se navedena točka naj ne bi uporabljala za nove vlagatelje in naj bi dovoljevala tudi 0-odstotni delež države, če po upoštevanju izgub ne ostane nič lastniškega kapitala družbe – ni bila vključena v zadevni sklep ali v pisna stališča Komisije v postopku pred Splošnim sodiščem. Zdi se, da je bila oblikovala šele v obravnavanem postopku pred Sodiščem. Zdi se tudi, da Komisija s tem argumentom ne izpodbija ugotovitev Splošnega sodišča oziroma ne trdi, da Splošno sodišče ni izpolnilo obveznosti obrazložitve, ampak želi Komisija dopolniti obrazložitev v zadevnem sklepu, kar ni dovoljeno v fazi ničnostne tožbe pred Splošnim sodiščem, še manj pa v fazi pritožbe pred Sodiščem.
55.      V navedenih okoliščinah Splošnemu sodišču ni mogoče očitati, da ni navedlo specifičnih razlogov za obravnavo vprašanj, ki niso bila niti jasno opredeljena niti vsebinsko razdelana v postopku pred navedenim sodiščem. Prav tako mu ni mogoče očitati, da se je osredotočilo na trditev, da se točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje ne uporablja za odpis dolga, kot je trdila Komisija v postopku na prvi stopnji.(36)
56.      Iz vsega zgoraj navedenega sledi, da bi bilo treba po mojem mnenju trditve Komisije in Zvezne republike Nemčije v podporo drugemu pritožbenemu razlogu zavrniti kot delno nedopustne in delno neutemeljene.
57.      Naslednji razmisleki o vsebini trditev, ki bi jih bilo po mojem mnenju treba razglasiti za nedopustne, so tu obravnavani za primer, če se Sodišče ne bi strinjalo z mojim predlogom.
58.      Najprej želim obravnavati dve trditvi Zvezne republike Nemčije in Komisije, kot sta navedeni v točki 39 teh sklepnih predlogov.
59.      Zvezna republika Nemčija graja navedbo Splošnega sodišča v točki 35 izpodbijane sodbe, v skladu s katero sodna presoja „dvomov“(37), ali je zadevni ukrep, če spada na področje uporabe člena 107(1) PDEU, združljiv z notranjim trgom, po svoji naravi presega preverjanje, ali gre za očitno napako pri presoji. Zvezna republika Nemčija trdi, da tak pristop pomeni širše preverjanje odločitve Komisije, da ne bo začela formalnega postopka preiskave na podlagi člena 4 Uredbe 2015/1589, kot pa sklepa Komisije, sprejetega na koncu takega postopka.
60.      Naj spomnim, da presoja združljivosti ukrepov pomoči z notranjim trgom na podlagi člena 107(3) PDEU spada v izključno pristojnost Komisije,(38) ki ima tudi v okviru predhodnega preverjanja posameznega ukrepa široko polje proste presoje, kar vključuje kompleksno ekonomsko in socialno presojo. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča velja, da je preverjanje take presoje omejeno.(39)
61.      Ne smemo pa pozabiti, da se vprašanje, ali v predhodni fazi preverjanja obstajajo resne težave, ki upravičujejo odločitev začeti formalni postopek preiskave, razlikuje od vsebinske presoje združljivosti ukrepa. Kot je Splošno sodišče pravilno ugotovilo v točki 35 izpodbijane sodbe, je pojem „dvom“ iz člena 4(3) in (4) Uredbe 2015/1589, ki pomeni obstoj resnih težav, ki jih Komisija ugotovi pri preverjanju, ali zadevni ukrep pomeni pomoč oziroma ali je združljiv z notranjim trgom, po svoji naravi objektiven.(40) Sodišča Unije morajo imeti možnost objektivno ugotoviti, na podlagi primerjave obrazložitve odločitve o nenasprotovanju z informacijami, ki so bile Komisiji na voljo v času sprejetja odločitve, ali je navedena institucija lahko razrešila vsa upoštevna vprašanja brez uvedbe formalnega postopka preiskave. Čeprav je vsebinska presoja ekonomskih ali socialnih vprašanj v podporo ugotovitvi, da formalni postopek preiskave ni potreben, podvržena zgolj omejeni sodni presoji, pa to ne velja za vprašanje, ali navedena ugotovitev izpolnjuje pravni standard „neobstoja resnih težav“. Trditev Zvezne republike Nemčije bi bilo torej po mojem mnenju treba zavrniti.
62.      V zvezi s trditvijo Zvezne republike Nemčije, da je Splošno sodišče storilo napako, ko ni razlikovalo med neobstojem ustrezne obrazložitve v zadevnem sklepu in obstojem resnih težav, kot sem že navedel, iz sodne prakse izhaja, da če se ugotovi, da gre za nezadostno ali nepopolno preučitev, to povzroči dvom v zakonitost odločitve o nenasprotovanju, saj kaže na obstoj resnih težav pri presoji zadevnega ukrepa.(41) Posledično bi bilo tudi to trditev treba zavrniti.
63.      Komisija pa trdi, da smernice niso zavezujoči akti prava Unije(42), zato ni ustrezno, da se jih razlaga na podlagi enakih metod razlage. Če Komisija pri uporabi svojih smernic ugotovi, da je možnih več razlag besedila, bi morala ohraniti možnost proste presoje glede sprejetja razlage, ki najbolje odraža njeno politiko glede državnih pomoči. Posledično bi morala biti sodna presoja sodišča Unije omejena na ugotavljanje, ali je Komisija pri razlagi storila očitno napako. Če se ugotovi, da je razlaga navedenih smernic s strani Komisije vsaj verjetna, ni mogoče šteti, da je Komisija prekoračila polje svoje proste presoje.
64.      S to trditvijo se ne strinjam. Razlaga pravnega instrumenta, ne glede na njegovo naravo, se razlikuje od preverjanja, ali je bil uporabljen dosledno in zakonito. Postopek razlage vključuje opredelitev pomena razlaganega, tudi kadar je slednje izraz proste presoje avtorja.
65.      Če sprejmemo, da so sodišča Unije upravičena razlagati smernice Komisije o uporabi člena 107(3) PDEU, in menim, da so, je treba to nalogo opraviti v skladu z v naprej določenimi, objektivnimi merili, tudi če gre za rekonstrukcijo namer njihovega avtorja. Navedena merila vsebuje sodna praksa.
66.      Sodišče je večkrat navedlo, da pri razlagi določbe prava Unije ni dovolj upoštevati le njeno besedilo, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je.(43) Navedena sodna praksa je bila podlaga – in po mojem mnenju upravičeno – za razlago odločb(44) in smernic Komisije na področju državne pomoči, tudi s strani Sodišča.(45) Podobno bi bilo treba šteti, da se tudi druga uveljavljena načela glede razlage določb prava Unije enako uporabljajo za smernice Komisije. To vključuje načelo, da če je posamezno določbo mogoče razlagati na več načinov, je treba dati prednost razlagi, ki zagotavlja, da določba ohrani svoj učinek.(46)
67.      V nasprotju s trditvami Komisije dvoumnost poveča in ne zmanjša potrebo po sodni razlagi, tudi v primeru instrumentov, kot so smernice za reševanje in prestrukturiranje. Naloga sodišč Unije je obravnavati vse nejasnosti ali nedoslednosti v besedilu z uporabo sistematične in predvsem teleološke razlage. Slednja vključuje upoštevanje namena in splošne zgradbe instrumenta ter tudi cilje člena 107(3) PDEU in, splošneje, pravil o državni pomoči, da se zagotovi skladnost z navedenimi cilji in njihova učinkovitost. Stališče, da ima Komisija možnost polne proste presoje, če je besedilo smernic mogoče razlagati na več načinov, in izbire svoje razlage, če je ta verjetna, bi po mojem mnenju zmanjšalo učinkovitost sodne presoje in poslabšalo pravno varnost, saj bi Komisiji omogočilo, da z uporabo manjše natančnosti zaobide pravila, ki jih je sama določila.
68.      V nadaljevanju bom obravnaval vsebino trditev Komisije in Zvezne republike Nemčije, kot so navedene v točkah 36 in 37 teh sklepnih predlogov. Navedene trditve temeljijo na razlagi točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, v skladu s katero se zahteva iz navedene točke nanaša le na obstoječe delničarje oziroma podrejene upnike, ne pa na nove vlagatelje ali samega upravičenca.
69.      Točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje se uporablja za „državno pomoč, ki izboljša položaj lastniškega kapitala upravičenca,“ in določa, da „je treba“ v takih okoliščinah državi zagotoviti „razumen delež prihodnjih povečanj vrednosti upravičenca“, ki se opredeli „ob upoštevanju zneska državne injekcije lastniškega kapitala v primerjavi s preostalim lastniškim kapitalom družbe po upoštevanju izgub“ (moj poudarek). Trditi je mogoče, da se točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje uporabi po uporabi zahtev glede porazdelitve bremena iz točke 66 navedenih smernic, če ostane kaj lastniškega kapitala, ki ga je mogoče tako primerjati. Točka 67 torej pomeni dodaten korak, ki je odvisen od dejstva, da po upoštevanju točke 66 ostane še kaj lastniškega kapitala. Vendar pa sklic na „preostali lastniški kapital“ nikakor ni nedvoumen, zlasti če se upošteva, da se zahteva glede „razumnega deleža prihodnjih povečanj vrednosti“ nanaša na drug trenutek v času kot prevzem izgub in da se uporabi šele, ko se znova vzpostavi uspešno poslovanje upravičenca. Navedeni sklic sam po sebi ne omogoča ugotovitve, da se točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje nanaša le na obstoječe delničarje in podrejene upnike, ne pa tudi na vlagatelje, ki poleg države sodelujejo pri načrtu prestrukturiranja.
70.      Glede kontekstualne analize je treba opozoriti, da je točka 67 uvrščena v oddelek 3.5.2.2 smernic za reševanje in prestrukturiranje, ki se nanaša na porazdelitev bremena, in da sledi točkama 65 in 66, ki sta izrecno oblikovati tako, da se nanašata na obstoječe vlagatelje. V navedenih točkah so obstoječi delničarji in podrejeni upniki izrecno navedeni kot tisti, ki imajo primarno odgovornost za prevzem morebitnih izgub, preden se dodeli državna pomoč. Vendar pa je v točki 67 dodana tudi avtonomna in kumulativna zahteva točki 66, kot jasno izhaja iz besedila „[u]strezna porazdelitev bremena pomeni tudi“ (moj poudarek).(47) Poleg tega so točke od 65 do 67 del oddelka 3.5 smernic za reševanje in prestrukturiranje, naslovljenega „Sorazmernost pomoči / pomoč, omejena na najmanjšo potrebno“. V skladu s točko 61 navedenega oddelka velja, da je treba znesek in intenzivnost pomoči za prestrukturiranje omejiti na strogi minimum, ki bo še omogočil prestrukturiranje, ter da je treba zagotoviti zadostno stopnjo lastnega prispevka k stroškom prestrukturiranja in porazdelitve bremena. Iz tega sledi, da na podlagi konteksta točke 67 ni mogoče ugotoviti, da je očitno omejena na obstoječe delničarje in podrejene upnike, tako kot točki 65 in 66.
71.      Glede ciljev zahteve iz točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje iz točke 65 navedenih smernic jasno izhaja, da je namen porazdelitve bremena na podlagi oddelka 3.5.2.2 zmanjšati moralno tveganje s tem, da se zagotovi, da se obstoječi vlagatelji ne izognejo posledicam tveganj, ki so jih prevzeli v preteklosti, na račun javnih sredstev. Vendar pa menim, da je jasno – prav tako je to izrecno navedeno v točki 11 smernic za reševanje in prestrukturiranje(48), da točka 67 ni izključno (ali celo večinoma) omejena na obravnavo pomislekov, ki se nanašajo na moralno tveganje. Prvič, njen položaj v oddelku smernic, ki se nanaša na sorazmernost, poleg lastnega prispevka, kaže na to, da ima porazdelitev bremena dopolnilni in splošni cilj, in sicer zagotoviti, da je državna pomoč omejena na najmanjšo potrebno, s čimer se zmanjša breme davkoplačevalcev.(49) Drugič, temeljna logika točke 67 se nekoliko razlikuje od točke 66. Točka 67 ne nalaga obveznosti določenim kategorijam zasebnih delničarjev ali upnikov upravičenca, ampak ureja pogoje za odobritev državne pomoči, ki izboljša položaj lastniškega kapitala upravičenca. V tem smislu se zdi, da gre bolj za določanje zahteve glede lastnega prispevka kot zahteve glede porazdelitve bremena ter da je njen primarni namen omejiti znesek zahtevane pomoči za prestrukturiranje. (50) Zato menim, da ni mogoče povsem izključiti, da se točka 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje, tako kot točka 62 o lastnem prispevku in za razliko od točke 66, uporablja za nove vlagatelje, ki sodelujejo pri prestrukturiranju in lahko prejmejo koristi od prihodnjega povečanja vrednosti upravičenca, ki je vsaj deloma posledica dodeljene državne pomoči. Kot poudarja Zvezna republika Nemčija, vstop družbe Attestor v družbo Condor ne bi bil mogoč brez pomoči, ki je bila dodeljena na podlagi zadevnega ukrepa. Zato je razumno pričakovati, da se bodo prihodnji dobički družbe Condor pošteno delili z davkoplačevalci.
72.      Kljub temu pa sta Komisija in družba Condor trdili, da bi razširitev točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje na nove vlagatelje lahko odvrnila zasebne vlagatelje od udeležbe pri prestrukturiranju, v katero je vključena tudi državna pomoč. Posledično bi bilo potrebne več pomoči, ne manj, da se nadomestijo navedene izgubljene naložbe, kar ne bi bilo v skladu z načelom sorazmernosti. Da se prepreči tako tveganje, mora Komisija, kadar uporabi točko 67 v okoliščinah, kot so te v obravnavani zadevi, poiskati ravnovesje med potrebo zagotoviti državi razumen delež prihodnjih povečanj vrednosti upravičenca in potrebo izogniti se nesorazmernemu bremenu novih vlagateljev.
73.      Ker točka obrazložitve 135 zadevnega sklepa ne vsebuje nobene take analize, menim, da če bi Sodišče ugotovilo, da so pravni razlogi Komisije in Zvezne republike Nemčije v zvezi s tem dopustni, bi jih moralo vsebinsko zavrniti.
B.      Predlog glede drugega pritožbenega razloga
74.      Iz vsega zgoraj navedenega izhaja, da bi bilo treba po mojem mnenju drugi pritožbeni razlog zavrniti.
IV.    Predlog
75.      Na podlagi navedenih preudarkov predlagam, naj Sodišče zavrne drugi pritožbeni razlog.
1      Jezik izvirnika: angleščina.
2      UL 2014, C 249, str. 1; v nadaljevanju: smernice za reševanje in prestrukturiranje.
3      Točki 26 in 27 smernic za reševanje in prestrukturiranje.
4      Glej točko 52 smernic za reševanje in prestrukturiranje.
5      Glej točke od 62 do 64 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Tak prispevek mora izhajati iz lastnih virov upravičenca do pomoči, njegovih delničarjev ali upnikov ali poslovne skupine, ki ji upravičenec pripada, ali novih vlagateljev ter mora biti konkreten, dejanski, brez upoštevanja pomoči in ustrezen, pri čemer mora v običajnih okoliščinah znašati najmanj 50 % stroškov prestrukturiranja.
6      Sporočilo Komisije o ponovni vzpostavitvi uspešnega poslovanja in oceni ukrepov prestrukturiranja v finančnem sektorju v sedanji krizi na podlagi pravil o državni pomoči (UL 2009, C 195, str. 9).
7      Sporočilo Komisije o uporabi pravil o državni pomoči za podporne ukrepe v korist bank v okviru finančne krize od 1. avgusta 2013 dalje (v nadaljnjem besedilu: sporočilo o bančništvu) (UL 2013, C 216, str. 1).
8      V skladu s točko 66 smernic za reševanje in prestrukturiranje, „[u]strezna porazdelitev bremena običajno pomeni, da morajo obstoječi delničarji in po potrebi tudi podrejeni upniki v celoti prevzeti izgube. Podrejeni upniki bi morali k prevzemanju izgub prispevati bodisi s pretvorbo v lastniški kapital bodisi v obliki odpisa glavnice ustreznih instrumentov. Zato bi moralo priti do državnega posredovanja šele potem, ko se izgube v celoti upoštevajo ter pripišejo obstoječim delničarjem in imetnikom podrejenih dolžniških instrumentov. [...]“
9      Glej točko 65 smernic za reševanje in prestrukturiranje.
10      Glej zlasti točki 9 in 11 smernic za reševanje in prestrukturiranje.
11      Glej sodbo z dne 8. maja 2024, Ryanair/Komisija (Condor; pomoč za prestrukturiranje) (T-28/22, EU:T:2024:301, točke od 3 do 9; v nadaljevanju: izpodbijana sodba).
12      Sklep C(2020) 2795 final z dne 26. aprila 2020 o državni pomoči SA.56867 (2020/N, ex 2020/PN) – Nemčija – Nadomestilo družbi Condor za škodo zaradi pandemije COVID-19.
13      T-665/20, EU:T:2021:344.
14      Sklep C(2021) 5731 final z dne 26. julija 2021 o državni pomoči SA.63617 (2021/N) – Nemčija – COVID-19 – Nadomestilo družbi Condor za škodo II.
15      Sklep C(2021) 5731 final z dne 26. julija 2021 o državni pomoči SA.63617 (2021/N) – Nemčija – COVID-19 – Nadomestilo družbi Condor za škodo II.
16      Sklep C(2021) 5729 final z dne 26. julija 2021 o državni pomoči SA.63203 (2021/N) – Nemčija – Pomoč za prestrukturiranje za Condor.
17      Družba Condor in Zvezna republika Nemčija sta v postopku pred Splošnim sodiščem intervenirali v podporo Komisiji.
18      Po izdaji izpodbijane sodbe je Komisija dne 29. julija 2024 obvestila Zvezno republiko Nemčijo, da bo začela formalni postopek preiskave, s ciljem sprejetja novega sklepa o pomoči za prestrukturiranje družbe Condor; glej Sklep C(2024) 5322 final z dne 29. julija 2024 o državni pomoči SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N) – Nemčija – Pomoč za prestrukturiranje za družbo Condor (UL C, C/2024/5533). Aprila 2025 je bil sprejet sklep o ponovni odobritvi; glej Sklep C(2025) 2294 final z dne 28. aprila 2025 o državni pomoči SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N), ki jo je Nemčija izvedla za [družbo Condor] (UL L, 2025/2178) (v nadaljevanju: nov sklep). Nov sklep pred Splošnim sodiščem ni bil izpodbijan.
19      Glej točki 207 in 232 izpodbijane sodbe. V točki 212 navedene sodbe je Splošno sodišče ugotovilo, da je zadevni ukrep v obliki, med drugim, delnega odpisa dolgov, tako da ga je treba opredeliti kot „državno pomoč, ki izboljša položaj lastniškega kapitala upravičenca“ v smislu točke 67 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Družba Condor navedeno ugotovitev izpodbija v okviru prvega pritožbenega razloga.
20      Glej med drugim sodbi z dne 6. oktobra 2021, World Duty Free Group in Španija/Komisija (C-51/19 P in C-64/19 P, EU:C:2021:793), in z dne 28. septembra 2023, Ryanair/Komisija (C-321/21 P, EU:C:2023:713).
21      C-321/21 P, EU:C:2023:713, točka 104 in naslednje.
22      Glej med drugim sodbo z dne 2. septembra 2021, Komisija/Tempus Energy in Tempus Energy Technology (C-57/19 P, EU:C:2021:663, točka 41; v nadaljevanju: sodba v zadevi Tempus).
23      Glej točko 232 izpodbijane sodbe.
24      Komisija je v svojem odgovoru na tožbo v zvezi s točko obrazložitve 126 trdila, da je bila zahteva glede porazdelitve bremena upoštevana, saj je družba Attestor prevzela družbo Condor na podlagi postopka oddaje ponudbe, pri čemer je bila njena ponudba sprejeta med skupno tremi ponudbami, saj je zagotavljala najboljše pogoje za odplačilo javnih posojil. V podporo stališčem, ki jih je Komisija predložila Sodišču, je družba Condor v svoji intervencijski vlogi trdila, da bi bilo odplačilo predhodnih posojil Zvezni republiki Nemčiji brez ponudbe družbe Attestor, ki je v svoji ponudbeni ceni odražala potencialne prihodnje dobičke, veliko manj verjetno – če sploh. V navedenih okoliščinah, ob upoštevanju vseh izgub in potencialnih izgub, se odplačilo predhodnih posojil lahko šteje za razumni delež prihodnjih povečanj vrednosti družbe Condor za Zvezno republiko Nemčijo. Družba Condor trdi, da so se navedeni razmisleki odražali v točki obrazložitve 126 zadevnega sklepa. Čeprav je imel navedeni argument osrednjo vlogo v intervencijski vlogi družbe Condor, pa je bila točka obrazložitve 126 zadevnega sklepa v odgovoru Komisije na tožbo omenjena le enkrat, in sicer v opombi 165.
25      Glej točko 232 izpodbijane sodbe.
26      Zadevni sklep, točka obrazložitve 19 in naslednje ter točka obrazložitve 135..
27      Zadevni sklep, točki obrazložitve 33 in 132 ter naslednje.
28      V točki obrazložitve 135 je navedeno, da je „glede porazdelitve bremena prestrukturiranja na nekdanje delničarje in podrejene upnike očitno, da je nekdanji obvladujoči delničar družbe Condor, TCG, prenehal obstajati in je v likvidaciji, delnice družbe Condor pa so bile prenesene v skrbništvo (točki obrazložitve 12 in 19). TCG zgubi vso vrednost svojega poslovnega deleža in nikakor ne bo imel koristi od morebitnega uspešnega prestrukturiranja družbe Condor. Podobno tudi upniki družbe Condor odpišejo skoraj vse svoje terjatve v okviru postopka insolventnosti, s čimer prispevajo k načrtu prestrukturiranja. Prispevek na podlagi odpisa presega znesek pomoči za prestrukturiranje v okviru delnega odpisa in nadaljnjih prestrukturiranih posojil KfW družbi Condor. Nekdanji delničarji in upniki družbe Condor dejansko prispevajo k prestrukturiranju, s čimer se zmanjšata potreba po državni pomoči in moralno tveganje.“ Posledično je Komisija v točki obrazložitve 136 ugotovila, da pomoč vključuje ustrezno porazdelitev bremena..
29      Napačna razlaga izpodbijanega akta pomeni pravno vprašanje, ki je lahko predmet nadzora Sodišča v okviru pritožbe; glej sodbi z dne 10. marca 2022, Komisija/Freistaat Bayern in drugi (C-167/19 P in C-171/19 P, EU:C:2022:176, točka 47 in navedena sodna praksa), in z dne 10. septembra 2024, Komisija/Irska in drugi (C-465/20 P, EU:C:2024:724, točka 112).
30      Uredba z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 [PDEU] (UL 2015, L 248, str. 9).
31      Glej sodbi z dne 14. septembra 2023, Land Rheinland-Pfalz/Deutsche Lufthansa (C-466/21 P, EU:C:2023:666, točki 50 in 51 ter navedena sodna praksa), in z dne 1. avgusta 2025, Francija in Komisija/CWS Powder Coatings in drugi (C-71/23 P in C-82/23 P, EU:C:2025:601, točka 57).
32      Glej v zvezi s tem sodbo z dne 14. septembra 2023, Land Rheinland-Pfalz/Deutsche Lufthansa (C-466/21 P, EU:C:2023:666, točka 93 in navedena sodna praksa).
33      Glej sodbo z dne 9. marca 2023, Les Mousquetaires in ITM Entreprises/Komisija (C-682/20 P, EU:C:2023:170, točka 39 in navedena sodna praksa).
34      Komisija se je izrecno sklicevala le na točki 65 in 66 smernic za reševanje in prestrukturiranje. Ob sklicevanju na točki 122 in 123 svojega odgovora je dodala, da družba Ryanair ni „trdila (in še manj dokazala), da bi bili obstoječi lastniki oziroma podrejeni upniki družbe Condor deležni neupravičenih koristi“.
35      Glej sodbo z dne 14. septembra 2023, Land Rheinland-Pfalz/Deutsche Lufthansa (C-466/21 P, EU:C:2023:666, točka 94 in navedena sodna praksa).
36      Ta argument, ki ni bil vključen v pisna stališča Komisije na prvi stopnji, je bil glede na odgovor Zvezne republike Nemčije predstavljen na obravnavi pred Splošnim sodiščem dne 22. septembra 2023.
37      Pojem „dvom“ je uporabljen v členu 4(3) in (4) Uredbe 2015/1589 in se nanaša na obstoj resnih težav, ki jih Komisija ugotovi pri presoji zadevnega ukrepa.
38      Glej med drugim sodbo z dne 19. julija 2016, Kotnik in drugi (C-526/14, EU:C:2016:570, točka 37).
39      Navedeno preverjanje je omejeno na preverjanje spoštovanja postopkovnih pravil in pravil obrazložitve ter na nadzor vsebinske pravilnosti ugotovljenega dejanskega stanja in pravilne uporabe prava, odsotnosti očitne napake pri presoji dejanskega stanja ali zlorabe pooblastil. Glej sodbo z dne 4. oktobra 2024, E.  Breuninger/Komisija (C-124/23 P, EU:C:2024:860, točka 30).
40      Glej med drugim sodbo z dne 2. aprila 2009, Bouygues in Bouygues Télécom/Komisija (C-431/07 P, EU:C:2009:223, točka 63).
41      Glej med drugim sodbo v zadevi Tempus, točka 41.
42      Splošno sprejeto je, da lahko Komisija pri izvrševanju svojih pristojnosti na podlagi člena 107(3) PDEU sprejme instrumente mehkega prava, da pojasni merila, katerih uporabo predlaga pri presoji združljivosti nacionalnih ukrepov z notranjim trgom na podlagi pravil o državni pomoči, pri čemer mora upoštevati višje pravne določbe (primarno in/ali sekundarno pravo Unije). Smernice pomenijo omejitev, ki jo Komisija postavi sama sebi pri izvrševanju proste presoje. Na splošno velja, da Komisija od navedenih smernic ne more odstopati, saj bi sicer lahko tvegala kršitev splošnih pravnih načel, kot sta enako obravnavanje ali varstvo legitimnih pričakovanj (glej sodbo z dne 19. julija 2016, Kotnik in drugi, C-526/14, EU:C:2016:570, točke 39, 40 in 43). Čeprav smernice ne nalagajo neodvisnih obveznosti državam članicam, pa njihove določbe lahko postanejo zavezujoče na podlagi sklepa Komisije o njihovi uporabi (glej v tem smislu sodbo z dne 12. oktobra 2023, Est Wind Power, C-11/22, EU:C:2023:765, točke od 30 do 38, in sklepne predloge generalnega pravobranilca A. Rantosa v zadevi Est Wind Power, C-11/22, EU:C:2023:241, točke od 28 do 32).
43      Glej ex multis sodbe z dne 17. novembra 1983, Merck (292/82, EU:C:1983:335, točka 12); z dne 7. marca 2018, SNCF Mobilités/Komisija (C-127/16 P, EU:C:2018:165, točka 29), in z dne 12. oktobra 2023, Est Wind Power (C-11/22, EU:C:2023:765, točka 46).
44      Glej v tem smislu sodbi z dne 7. marca 2018, SNCF Mobilités/Komisija (C-127/16 P, EU:C:2018:165, točka 29 in naslednje), in z dne 17. decembra 2015, SNCF/Komisija (T-242/12, EU:T:2015:1003, točka 88 in naslednje).
45      Glej v tem smislu sodbo z dne 12. oktobra 2023, Est Wind Power (C-11/22, EU:C:2023:765, točka 46 in naslednje).
46      Glej med drugim sodbe z dne 22. septembra 1988, Land de Sarre in drugi (187/87, EU:C:1988:439, točka 19); z dne 10. septembra 2014, Holger Forstmann Transporte (C-152/13, EU:C:2014:2184, točka 26 in navedena sodna praksa), in z dne 15. junija 2000, Komisija/Nemčija (C-348/97, EU:C:2000:317, točka 53).
47      Kot je pravilno ugotovilo Splošno sodišče v točki 223 izpodbijane sodbe.
48      V skladu s točko 11 smernic za reševanje in prestrukturiranje je bil „pojem porazdelitve bremena [med drugim uveden], da bi se bolje obravnavalo vprašanje moralnega tveganja“.
49      Glej po analogiji sodbo z dne 19. julija 2016, Kotnik in drugi (C-526/14, EU:C:2016:570, točke od 55 do 58).
50      Glej v tem smislu Soltész, U. in Maier-Rigaud, F., „Rescue and restructuring aid“, v Werner, P. in Verouden, V. (ur.), EU State Aid Control: Law and Economics, 2025, str. 553 in 554.