62004CJ0504_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑504/04,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Schwerin (Německo) ze dne 9. ledna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 8. prosince 2004, v řízení
Agrarproduktion Staebelow GmbH
proti
Landrat des Landkreises Bad Doberan,
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, J. Malenovský, A. La Pergola, A. Borg Barthet a A. Ó Caoimh, soudci,
generální advokát: M. Poiares Maduro,
vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 19. října 2005,
s ohledem na vyjádření předložená:
– za Agrarproduktion Staebelow GmbH Behr & Partner, Rechtsanwälte a C. Columbus, Rechtsanwältin,
– za řeckou vládu V. Kontolaimosem a též S. Papaioannou a M. Tassopoulou, jako zmocněnci,
– za nizozemskou vládu H. G. Sevenster, jako zmocněnkyní,
– za Evropský parlament G. Mazzinim a U. Rössleinem, jako zmocněnci,
– za Radu Evropské unie F. Ruggeri Laderchim a Z. Kupčovou, jako zmocněnci,
– za Komisi Evropských společenství A. Bordesem a F. Erlbacherem, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká platnosti povinnosti usmrtit kohortu, ke které náleží skot, u kterého byla potvrzena bovinní spongiformní encefalopatie (dále jen „BSE“) vzhledem k zásadě proporcionality.
2. Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Agrarproduktion Staebelow GmbH (dále jen „Staebelow)“ a Landrat des Landkreises Bad Doberan (dále jen „Landrat“) ohledně usmrcení 52 zvířat náležejících do stáda Staebelow.
Právní úprava Společenství
3. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (Úř. věst. L 147, s. 1; Zvl. vyd. 03/32, s. 289), bylo přijato na základě čl. 152 odst. 4 písm. b) ES, který odchylně od článku 37 ES stanoví postup pro přijetí opatření ve veterinární a rostlinolékařské oblasti, které mají za svůj přímý cíl ochranu veřejného zdraví.
4. Toto nařízení sjednocuje v jediném předpise velkou část opatření přijatých Evropským společenstvím od roku 1990 na základě ustanovení o ochraně obsažených ve směrnicích o veterinárních opatřeních a směřujících k ochraně zdraví zvířat a lidí před rizikem BSE.
5. Čtvrtý bod odůvodnění uvedeného nařízení je následujícího znění:
„Komise obdržela vědecká stanoviska, zejména od Vědeckého koordinačního výboru a Vědeckého výboru pro veterinární opatření v souvislosti s veřejným zdravím, k některým otázkám [přenosných spongiformních encefalopatií (TSE)]. Tato stanoviska zahrnují návrhy opatření na omezení potenciálního nebezpečí pro lidi i zvířata, které vzniká ve styku s kontaminovanými produkty živočišného původu.“
6. Povinnost usmrtit kohortu, ke které náleží nakažený skot, vyplývá z čl. 13 odst. 1 věty první písm. c) nařízení č. 999/2001 ve spojení s přílohou VII bodem 2 písm. a) uvedeného nařízení. Pokud jde o kohortu, ta je definována v příloze I písm. c) téhož nařízení.
7. Článek 13 nařízení č. 999/2001 je následujícího znění:
„1. Je-li úředně potvrzen výskyt TSE, je třeba co nejdříve přijmout tato opatření:
a) všechny části těla zvířete se zcela zlikvidují v souladu s přílohou V, kromě materiálu skladovaného pro záznamy v souladu s přílohou III kapitolou B odd. III bodem 2;
b) provede se vyšetřování, na jehož základě se identifikují veškerá ohrožená zvířata v souladu s přílohou VII bodem 1;
c) všechna zvířata a produkty živočišného původu podle přílohy VII bodu 2, které byly při vyšetřování podle písmena b) identifikovány jako ohrožené, jsou usrmcena a zcela zlikvidována v souladu s přílohou V body 3 a 4.
[...]
4. Majitelé dostávají neprodleně náhradu za usmrcená zvířata nebo produkty živočišného původu zlikvidované v souladu s čl. 12 odst. 2 a odst. 1 písm. a) a c) tohoto článku.
[...]“
8. Příloha VII nařízení č. 999/2001 byla pozměněna nařízením Komise (ES) č. 1326/2001 ze dne 29. června 2001, kterým se stanoví přechodná opatření pro přechod k nařízení č. 999/2001 a kterým se mění přílohy VII a XI uvedeného nařízení (Úř. věst. L 177, s. 60; Zvl. vyd. 03/33, s. 9). Tato příloha stanoví:
„1. Šetření uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. b) musí identifikovat:
a) v případě skotu:
– všechny ostatní přežvýkavce v zemědělském podniku, v němž žilo zvíře, u něhož byla choroba potvrzena,
– tam, kde byla choroba potvrzena u samice, veškeré její potomstvo, embrya a vajíčka, shromážděné nebo narozené v období dvou let před anebo po klinickém propuknutí choroby,
– všechna zvířata z kohorty zvířete, u kterého byla choroba potvrzena,
[...]
2. Opatření uvedená v čl. 13 odst. 1 písm. c) musí zahrnovat nejméně:
a) v případě potvrzení BSE u kusu skotu usmrcení a úplná likvidace kusů skotu a likvidace embryí a vajíček identifikovaných šetřením uvedeným v odst. 1 písm. a) první, druhé a třetí odrážce. Členský stát se může rozhodnout neusmrcovat a neničit všechny kusy skotu v zemědělském podniku, v němž žilo zvíře, u kterého byla choroba potvrzena, jak to uvádí odst. 1 písm. a) první odrážka, v závoslosti na epizootologické situaci a vysledovatelnosti zvířat z tohoto zemědělského podniku;
[...]“
9. „Kohorta“ je definována v příloze I písm. c) nařízení č. 999/2001 jako skupina skotu, který se buď narodil ve stejném stádu jako postižený kus v průběhu 12 měsíců před nebo po jeho narození nebo byl chován společně s postiženým zvířetem kdykoli v průběhu prvního roku svého života a mohl konzumovat stejné krmivo jako postižené zvíře v průběhu prvního roku svého života.
10. Sedmý bod odůvodnění nařízení č. 1326/2001 je následujícího znění:
„Příloha VII nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví prováděcí pravidla pro opatření, která je nutno provádět po potvrzení výskytu TSE. Tato pravidla je třeba aktualizovat tak, aby odrážela podrobná ustanovení technické eradikace používaná členskými státy s tím, že se vezme v úvahu stanovisko Vědeckého řídícího výboru (SSC) o brakování dobytka v souvislosti s BSE ze dne 15. září 2000. SSC ve svém stanovisku došel k názoru, že ‚již brakování (celého) stáda má určitý efekt, jak pokud jde o eliminaci jinak nezjištěných případů, tak pokud jde o prevenci výskytu případů v budoucnosti. Avšak […] z velké části týž účinek lze dosáhnout brakováním všech zvířat narozených nebo pěstovaných v týchž stádech, jako potvrzený případ, v období asi 12 měsíců před a po datu narození zachyceného případu (brakování kohort dle narození).‘ SSC doporučil brakovat přinejmenším kohortu dle narození vždy, když se objeví tuzemský případ, bez ohledu na panující epizootologickou situaci. Je proto vhodné v souladu s tím pozměnit podrobná eradikační ustanovení tak, že brakování celého stáda bude volitelné podle panující epizootologické situace.“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
11. Dne 29. ledna 2002 měl test uskutečněný na poraženém skotu náležejícím do stáda Staebelow pozitivní výsledek na BSE. Poté byli identifikováni dva přímí potomci nakaženého skotu a 50 zvířat náležejících do jeho kohorty.
12. Rozhodnutím ze dne 5. února 2002 Landrat nařídil okamžité usmrcení 52 kusů skotu. Staebelow podala proti tomuto příkazu námitky, ty však byly rozhodnutím ze dne 13. února 2002 prohlášeny za neopodstatněné.
13. Staebelow proti tomuto rozhodnutí podala dne 13. března 2002 stížnost před Verwaltungsgericht Schwerin.
14. Předtím podaná žádost o předběžné opatření byla zamítnuta jak tímto soudem, tak i odvolacím soudem Oberverwaltungsgericht Mecklenburg‑Vorpommern. V důsledku toho bylo rozhodnutí Landrat vykonáno. Skot byl usmrcen dne 4. dubna 2002 a byl úplně zlikvidován.
15. Staebelow pokračuje v původním řízení, aby získala rozhodnutí o protiprávnosti příkazu usmrcení. Obává se, že v obdobné situaci Landrat opětovně nařídí usmrcení skotu náležejícího do stejné kohorty, jakož i potomků nakaženého skotu. V tomto rozsahu má za to, že existuje dostatečně konkrétní nebezpečí opakování takového rozhodnutí, neboť nadále vlastní a chová skot. Toto rozhodnutí pro ni má rovněž význam za účelem její rehabilitace.
16. Staebelow před Verwaltungsgericht Schwerin tvrdila, že právní úprava Společenství je neplatná, neboť porušuje zásadu proporcionality.
17. Nejprve uplatňuje, že odstranění specifikovaného rizikového materiálu, tedy částí zvířete, ve kterém jsou koncentrovány priony, zabraňuje tomu, aby se tkáň nakažená priony dostala do potravinového řetězce.
18. Uvádí ostatně číselné údaje Bundesverbraucherministerium (federálního ministerstva ochrany spotřebitelů), které ohledně výsledků testů BSE v roce 2001, 2002 a v lednu 2003 uvádí:
– v roce 2001 bylo procento pozitivních případů BSE mezi usmrcenými zdravými zvířaty 0,0014 % (38 pozitivních případů z 2 593 260 kontrolovaných zvířat). Mezi zvířaty usmrcenými v rámci eradikace BSE bylo procento 0,0446 % (4 pozitivní případy z 8 952 zvířat);
– v roce 2002 bylo procento pozitivních případů BSE mezi usmrcenými zdravými zvířaty 0,0015 % (42 pozitivních případů z 2 759 984 kontrolovaných zvířat). Mezi zvířaty usmrcenými v rámci eradikace BSE bylo procento 0,1185 % (3 pozitivní případy z 2 530 zvířat);
– v období od ledna do října 2003 bylo usmrceno 779 zvířat v rámci porážky kohort. Mezi těmito zvířaty byl zjištěn jediný další pozitivní případ.
19. Staebelow se opírá o stanovisko profesora Staufenbiela z fakulty veterinární medicíny Freie Universität Berlin ze dne 15. prosince 2003 a z těchto údajů vyvozuje, že neexistuje významný rozdíl ve výsledcích, takže usmrcení kohorty může být považováno za nepřiměřené.
20. Staebelow konečně uplatňuje, že zrychlené testy BSE jsou považovány za jisté na 100 %, takže zasažená zvířata, která náleží do kohorty, by každopádně byla odhalena při běžném usmrcení zvířat.
21. Za těchto podmínek se Verwaltungsgericht Schwerin rozhodl přerušit řízení a předložit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Je čl. 13 odst. 1 věta první písm. c) ve spojení s přílohou VII bodem 2 písm. a) a bodem 1 písm. a) třetí odrážkou nařízení (ES) č. 999/2001[...] ve znění vyplývajícím z čl. 3 bodu 1 a přílohy II nařízení (ES) č. 1326/2001 neplatný pro porušení zásady proporcionality?“
K předběžné otázce
Vyjádření předložená Soudnímu dvoru
22. Staebelow tvrdí, přičemž vychází z různých vědeckých článků, že z důvodů uvedených v předkládacím rozhodnutí povinnost usmrtit kohortu, ke které náleží nemocné zvíře, porušuje zásadu proporcionality tam, kde toto opatření nezlepšuje ochranu spotřebitelů výrazným způsobem. I když chovatelé dostávají náhradu, tato náhrada nepokrývá dostatečně morální újmu. Zákonodárce Společenství nezohlednil strukturální rozdíly zemědělských podniků podle členských států. Je třeba vzít rovněž v úvahu zákaz usmrtit zvíře, není‑li to nezbytně nutné, jakož i ochranu zvířat uvedenou v německé ústavě.
23. Staebelow rovněž uplatňuje, že není prokázáno, že existuje souvislost mezi BSE a riziky pro lidské zdraví, která jsou v každém případě nízká, jak to dosvědčují upřesnění předložená některými vědci.
24. Staebelow dále uvádí, že zákonodárce Společenství má povinnost průběžně prověřovat opatření, která zavedl, a zohledňovat vývoj vědeckých poznatků.
25. Řecká a nizozemská vláda, Evropský parlament, Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství naopak tvrdí, že povinnost usmrtit kohortu, ke které náleží nakažené zvíře, neporušuje zásadu proporcionality.
26. Úvodem připomínají širokou posuzovací pravomoc zákonodárce Společenství, vysokou úroveň ochrany lidského zdraví, která musí být zajištěna při vymezování a provádění všech politik a akcí Společenství, význam zásady obezřetnosti a skutečnost, že legalita aktu musí být posuzována s ohledem na situaci existující v okamžiku jeho přijetí. V tomto ohledu uvádí, že údaje uplatněné před předkládajícím soudem se týkají pozdější situace, než za které došlo k přijetí nařízení č. 999/2001.
27. Tyto vlády a tyto orgány Společenství krom toho připomínají vývoj právní úpravy Společenství, jejímž předmětem je boj proti BSE a TSE obecně. Tytéž orgány na jednání uvedly, že oproti tomu, co tvrdí žalobkyně v původním řízení, není opatření, jako je povinnost usmrcení kohorty a zlikvidování zvířat, odůvodněno pouze ochranou spotřebitele, nýbrž rovněž cílem eradikace BSE.
28. Uvedené vlády a uvedené orgány tvrdí, že nařízení č. 1326/2001 bylo přijato s ohledem na stanovisko Vědeckého řídícího výboru (SSC) (dále jen „SSC“) ze dne 15. září 2000, jak to upřesňuje sedmý bod odůvodnění tohoto nařízení. V tomto ohledu připomínají, že ve svém původním znění nařízení č. 999/2001 stanovilo usmrcení celého stáda žijícího v zemědělském podniku, ke kterému náleželo zvíře, v jehož organismu byl potvrzen výskyt choroby. V důsledku stanoviska SSC a dokonce předtím, než nařízení č. 999/2001 bylo použitelné, byla příloha VII pozměněna, aby uložila pouze usmrcení kohorty.
29. Uvádí, že potřeba usmrtit kohortu byla opakovaně potvrzena různými vědeckými výbory. V tomto ohledu cituje stanovisko a hlavní doporučení společné technické konzultace WHO/FAO/OIE ohledně BSE: Veřejné zdraví, zdraví zvířat a obchod (OIE, Paříž, 11.‑14. červen 2001), stanovisko SSC ze dne 11. ledna 2002 ohledně další záruky, kterou poskytují různé režimy usmrcování za současných podmínek ve Spojeném království a v Německu (Opinion on the additional safeguard provided by different culling schemes under the current conditions in the UK and DE), jakož i stanovisko vydané na žádost Komise dne 21. dubna 2004 ohledně usmrcování v rámci boje proti BSE vědeckou skupinou pro biologická rizika [Opinion of the Scientific Panel on Biological Hazards on a request from the Commission on BSE‑related Culling in Cattle. (question n°EFSA‑Q‑2003‑098)].
30. Co se týče argumentů uvedených před předkládajícím soudem, uplatňují, že v době přijetí nařízení č. 999/2001 bylo šíření infekce v těle a orgánech nemocného zvířete málo známé. Odstranění specifikovaných rizikových materiálů není každopádně dostatečným ochranným opatřením, pokud nemůže být vyloučeno, že v případě nedostatečných hygienických předpisů se nakažené tkáně dostanou do potravinového řetězce.
31. Vlády a orgány Společenství krom toho připomínají, že zrychlené testy BSE neumožňují chorobu identifikovat během období inkubace, ale pouze tehdy, když se nachází ve vysoce pokročilém stadiu.
32. Zpochybňují závěry učiněné Staebelow na základě statistických údajů. Tyto údaje podle nich naopak prokazují vyšší pravděpodobnost nalézt pozitivní případy BSE mezi usmrcenými zdravými zvířaty náležejícími ke kohortě, ze které pocházelo nemocné zvíře. Při uvedení číselných údajů poskytnutých předkládajícím soudem bylo takto v roce 2001 31_85krát (0,0446 % děleno 0,0014 %) více pozitivních případů v rámci usmrcení kohort než v rámci uvedených testů. V roce 2002 jich bylo 79krát více (0,1185 % děleno 0,0015 %).
33. S ohledem na tyto různé skutečnosti mají uvedené vlády a uvedené orgány za to, že povinnost usmrtit dotčenou kohortu je nezbytná pro ochranu zdraví zvířat a lidí a že ostatní opatření neumožňují dosáhnout stejného výsledku. S ohledem na odškodnění majitelů stanovené v čl. 13 odst. 4 nařízení č. 999/2001 není toto opatření nepřiměřené sledovanému cíli.
34. Dále upřesňují, že právní úprava Společenství je postupně přizpůsobována vývoji vědeckých poznatků. Příloha VII nařízení č. 999/2001 byla takto v roce 2002, 2003 a 2004 pozměněna, aby konkrétně zmírnila opatření týkající se usmrcení.
Odpověď Soudního dvora
35. Zásada proporcionality, jež je jednou z obecných právních zásad Společenství, vyžaduje, aby akty orgánů Společenství nepřekročily meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení legitimních cílů sledovaných dotčenou právní úpravou, přičemž se rozumí, že pokud se nabízí volba mezi vícero přiměřenými opatřeními, je třeba zvolit nejméně omezující opatření a způsobené nevýhody nesmějí být nepřiměřené vzhledem ke sledovaným cílům (rozsudky ze dne 13. listopadu 1990, Fedesa a další, C‑331/88, Recueil, s. I‑4023, bod 13; ze dne 5. října 1994, Crispoltoni a další, C‑133/93, C‑300/93 a C‑362/93, Recueil, s. I‑4863, bod 41; ze dne 5. května 1998, National Farmer’s Union a další, C‑157/96, Recueil, s. I‑2211, bod 60, a ze dne 12. července 2001, Jippes a další, C‑189/01, Recueil, s. I‑5689, bod 81).
36. Co se týče soudní kontroly podmínek uplatňování takové zásady s ohledem na širokou posuzovací pravomoc, kterou má zákonodárce Společenství v takové oblasti, jaká je předmětem projednávaného případu, jež s sebou z jeho strany nese volby politické, ekonomické a sociální povahy a v jejímž rámci má zákonodárce provést komplexní posouzení, může být legalita takového opatření dotčena pouze zjevně nepřiměřenou povahou opatření přijatého v této oblasti ve vztahu k cíli, který příslušné orgány hodlají sledovat (rozsudek ze dne 6. prosince 2005, ABNA a další, C‑453/03, C‑11/04 a C‑12/04 a C‑194/04, Sb. rozh. s. I-10423, bod 69).
37. V rámci tohoto posouzení nevýhod spojených s různými možnými opatřeními je třeba ověřit, že kromě hlavního cíle ochrany veřejného zdraví zákonodárce Společenství plně zohlednil veškeré chráněné zájmy, o něž v daném případě jde, a zejména vlastnické právo, jakož i požadavky pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat (rozsudek ze dne 10. března 2005, Tempelman a van Schaijk, C‑96/03 a C‑97/03, Sb. rozh. s. I‑1895, bod 48).
38. Je třeba krom toho připomenout, že platnost aktu Společenství nezávisí na zpětném posouzení týkajícím se stupně jeho účinnosti. Pokud má zákonodárce Společenství posoudit budoucí účinky právní úpravy, která má být přijata, i když její účinky nemohou být s přesností předvídány, může být jeho posouzení přezkoumáno pouze tehdy, pokud se jeví jako zjevně nesprávné vzhledem ke skutečnostem, o kterých věděl v okamžiku přijetí dotčené právní úpravy (výše uvedený rozsudek Jippes a další, bod 84).
39. Musí být tedy připuštěno, že pokud existuje nejistota ohledně existence nebo dosahu rizik pro zdraví osob, mohou orgány při uplatnění zásady obezřetnosti a preventivní akce přijmout ochranná opatření, aniž by musely čekat na úplné prokázání existence a závažnosti těchto rizik (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek National Farmers’ Union a další, bod 63).
40. Naopak pokud nové skutečnosti pozměňují vnímání rizika nebo ukazují, že se tomuto riziku lze vyhnout méně omezujícími opatřeními, než která již existují, přísluší orgánům a zejména Komisi, která má právo iniciativy, dbát na přizpůsobení právní úpravy novým údajům.
41. Pravidla zavedená nařízením č. 999/2001 byla stanovena na základě domněnky existence souvislosti mezi BSE a novou variantou Creutzfeldt‑Jakobovy choroby. Z jeho prvního bodu odůvodnění totiž vyplývá, že „[p]řibývá dokladů o podobnosti mezi původci BSE a nové varianty Creutzfeldt‑Jakobovy choroby“. I pokud žalobkyně v původním řízení v tomto ohledu uvádí, že není prokázána příčinná souvislost mezi tímto činitelem a touto chorobou, nezpochybňuje však, že existuje geografická a časová spojitost mezi výskytem BSE a výskytem varianty uvedené choroby, která je ukazatelem takové souvislosti.
42. Jak vyplývá ze čtvrtého bodu odůvodnění tohoto nařízení, jsou pravidla, která stanoví, založena na různých vědeckých stanoviscích doporučujících vyhnout se vystavení zvířat a lidí produktům pocházejícím z nakažených zvířat. Stav vědeckých poznatků v okamžiku přijetí téhož nařízení v tomto ohledu zejména vychází z výše uvedené společné technické konzultace WHO/FAO/OIE ohledně BSE z roku 2001, v níž je konstatováno, že „existuje vědecký konsensus ohledně skutečnosti, že potrava je hlavním zdrojem vystavení nákaze“ BSE (viz s. 4 uvedené konzultace).
43. S ohledem na tyto skutečnosti musí být opatření přijatá zákonodárcem Společenství, jejichž účelem je snížit vystavení zvířete a člověka BSE, jako je usmrcení a zlikvidování kohorty, ke které náleží nakažené zvíře, považována za přiměřená k dosažení cíle ochrany veřejného zdraví.
44. Nejeví se, že by v době, kdy bylo zavedeno pravidlo usmrcení kohorty, bylo takové opatření nepřiměřené vzhledem k ostatním existujícím ochranným opatřením. Je třeba v tomto ohledu připomenout, že úplný zákaz používání zvířecí moučky v potravě zvířat je použitelné až od 1. března 2001, v souladu s článkem 3 rozhodnutí Komise 2001/25/ES ze dne 27. prosince 2000, kterým se zakazuje používání některých živočišných složek v potravě pro zvířata (Úř. věst. 2001, L 6, s. 16).
45. Jak ostatně vyplývá ze stanoviska SSC ze dne 15. září 2000, které je uvedeno v sedmém bodu odůvodnění nařízení č. 1326/2001, testy uskutečněné na skotu neumožňují zjistit chorobu na začátku inkubační doby.
46. Co se týče přiměřenosti sporného opatření v rozhodné době z hlediska skutečností v původním řízení, postačí konstatovat, že i když články 23 a 24 nařízení č. 999/2001 v zásadě umožňovaly eventuální úpravu uvedeného opatření, výše uvedené stanovisko ze dne 11. ledna 2002 přijaté mezitím SSC zopakovalo výše uvedené konstatování stanoviska ze dne 15. září 2000. V tomto novém stanovisku SSC mimo jiné zdůrazňuje, že opatření, jako je zákaz zvířecí moučky v potravě skotu a odstranění určených vnitřností, snižují riziko pro zdraví lidí pouze tehdy, pokud jsou prováděna účinným způsobem, a že i drobná pochybení mohou snížit úroveň bezpečnosti významným způsobem.
47. Při dotazování ohledně užitečnosti zachování povinnosti usmrcení kohorty navzdory existenci jiných opatření takto SSC v uvedeném stanovisku ze dne 11. ledna 2002 potvrdil, že usmrcení zvířat snižuje riziko pro lidi pod úroveň dosaženou použitím zrychlených testů a odstraněním specifikovaných vnitřností (viz s. 4 tohoto stanoviska).
48. Co se v tomto ohledu týče statistik předložených žalobkyní v původním řízení před předkládajícím soudcem, postačí konstatovat, jak to učinily vlády a orgány Společenství, které předložily vyjádření, že prokazují větší převahu zasažených zvířat mezi kohortami dle narození nakaženého skotu, než mezi běžnou populací skotu. Statistiky zkoumané Scientific Panel on Biological Hazards v jeho výše uvedené zprávě ze dne 21. dubna 2004 tyto závěry potvrzují (viz s. 1 uvedené zprávy).
49. Nejeví se ostatně, že by strukturální rozdíly zemědělských podniků podle členských států byly relevantní skutečností, kterou měl zákonodárce Společenství vzít v úvahu v okamžiku přijetí zpochybňovaného opatření. Pokud by totiž nutnost usmrcení kohorty byla založena na domněnce, že zvířata z kohorty dostala tutéž potravu jako nakažené zvíře, nebylo by třeba rozlišovat podle toho, zda kohorta obsahuje pouze 20 nebo více než 500 zvířat.
50. Nadto je namístě uvést, že čl. 13 odst. 4 nařízení č. 999/2001 stanoví okamžitou náhradu majitelům usmrcených zvířat v souladu s odst. 1 písm. c) téhož článku.
51. Konečně je třeba zdůraznit, že jak vyplývá ze sedmého bodu odůvodnění nařízení č. 1326/2001, opatření původně stanovené nařízením č. 999/2001 celkově zlikvidovat stádo, ke kterému náleží nakažený skot, bylo zmírněno, aby bylo zohledněno stanovisko SSC ze dne 15. září 2000 ohledně usmrcování v rámci boje proti BSE, které činí závěr, že je možné obdržet přibližně stejný výsledek usmrcením pouze kohorty dle narození nakaženého zvířete spíše než celého stáda.
52. Z těchto úvah vyplývá, že takové pravidlo ukládající usmrcení a zlikvidování kohorty, ke které náleží nakažený skot, jaké vyplývá z nařízení č. 999/2001 pozměněného nařízením č. 1326/2001, neporušuje zásadu proporcionality v rozsahu, v němž nepřekračuje meze toho, co je přiměřené a nezbytné k ochraně zdraví zvířat a lidí.
53. Na předloženou otázku je tedy třeba odpovědět, že její přezkum neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být z pohledu zásady proporcionality dotčena platnost čl. 13 odst. 1 věty první písm. c) nařízení č. 999/2001, jak bylo pozměněno nařízením č. 1326/2001, ve spojení s přílohou VII bodem 2 písm. a) a bodem 1 písm. a) třetí odrážkou téhož nařízení.
K nákladům řízení
54. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
Přezkum předložené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být z pohledu zásady proporcionality dotčena platnost čl. 13 odst. 1 věty první písm. c) nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií, jak bylo pozměněno nařízením (ES) Komise č. 1326/2001, kterým se stanoví přechodná opatření pro přechod k nařízení č. 999/2001 a kterým se mění přílohy VII a XI uvedeného nařízení, ve spojení s přílohou VII bodem 2 písm. a) a bodem 1 písm. a) třetí odrážkou téhož nařízení.