null
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
MANUELA CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONY
přednesené dne 30. dubna 2026(1)
Věc C‑274/25
Alternative Payments UAB
proti
Lietuvos Bankas
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Nejvyšší správní soud Litvy)]
„ Řízení o předběžné otázce – Platební služby na vnitřním trhu – Směrnice (EU) 2015/2366 – Nařízení (EU) č. 260/2012 – Druhy platebních služeb – Inkasní služba – Zapojení poskytovatelů platebních služeb plátce a příjemce do inkasa – Služba akceptace platebních transakcí – Služba iniciování platby“
1.        V rámci této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce je Soudní dvůr žádán o výklad několika ustanovení nařízení (EU) č. 260/2012(2) a směrnice (EU) 2015/2366(3) za účelem rozhodnutí, kdy lze určitou platební službu kvalifikovat jako „inkasní službu“.
2.        Spor v původním řízení se týká toho, zda poskytovatel platebních služeb (dále jen „PPS“) poskytuje inkasní službu, pro kterou v zásadě nemá licenci orgánu dohledu, nebo zda naopak poskytuje „službu akceptace platebních transakcí“ nebo „službu iniciování platby“.
I.      Právní rámec
A.      Unijní právo
1.      SPS2
3.        Článek 4 stanoví:
„[…] [se rozumí:]
3.      ‚platební službou‘ jedna nebo více podnikatelských činností uvedených v příloze I.
4.      ‚platební institucí‘ právnická osoba, jíž bylo v souladu s článkem 11 uděleno povolení poskytovat a provádět platební služby v celé Unii;
5.      ‚platební transakcí‘ úkon uložení, převodu nebo výběru peněžních prostředků, ať už z podnětu plátce nebo jeho jménem, nebo z podnětu příjemce, bez ohledu na jakékoli související povinnosti mezi plátcem a příjemcem;
[…]
9.      ‚příjemcem‘ fyzická nebo právnická osoba, která je zamýšleným příjemcem peněžních prostředků, jež jsou předmětem platební transakce;
[…]
11.      ‚poskytovatelem platebních služeb‘ subjekt uvedený v čl. 1 odst. 1 nebo fyzická či právnická osoba požívající výjimky podle článků 32 nebo 33;
12.      ‚platebním účtem‘ účet vedený na jméno jednoho nebo více uživatelů platebních služeb, který je využíván k provádění platebních transakcí;
[…]
15.      ‚službou iniciování platby‘ služba k iniciování platebního příkazu na žádost uživatele platebních služeb ve vztahu k platebnímu účtu vedenému u jiného poskytovatele platebních služeb;
[…]
23.      ‚inkasem‘ platební služba pro odepsání částky transakce z účtu plátce, při níž podnět k platební transakci dává příjemce na základě souhlasu, který plátce udělil příjemci, poskytovateli platebních služeb příjemce nebo svému vlastnímu poskytovateli platebních služeb;
[…]
44.      ‚akceptací platebních transakcí‘ platební služba poskytovaná poskytovatelem platebních služeb, který s příjemcem uzavřel smlouvu ohledně přijetí a zpracování platebních transakcí, jež vede k převodu peněžních prostředků příjemci
[…]“
4.        Příloha I zahrnuje mimo jiné tyto činnosti v rámci platebních služeb podle čl. 4 bodu 3:
„[…]
3.      Provádění platebních transakcí, včetně převodu peněžních prostředků, na platebním účtu vedeném u poskytovatele platebních služeb uživatele nebo u jiného poskytovatele platebních služeb:
a)      provádění inkasa, včetně jednorázového inkasa;
b)      provádění platebních transakcí prostřednictvím platební karty nebo podobného prostředku;
c)      provádění úhrad, včetně trvalých příkazů.
4.      Provádění platebních transakcí, u nichž se peněžní prostředky čerpají z úvěru pro uživatele platebních služeb:
a)      provádění inkasa, včetně jednorázového inkasa;
b)      provádění platebních transakcí prostřednictvím platební karty nebo podobného prostředku;
c)      provádění úhrad, včetně trvalých příkazů.
5.      Vydávání platebních prostředků nebo akceptace platebních transakcí.
[…]
7.      Služby iniciování platby.
[…]“
5.        Článek 81 odst. 3 stanoví:
„[…] Pokud je platební transakce iniciována příjemcem nebo jeho prostřednictvím, poskytovatel platebních služeb příjemce zajistí, aby příjemce obdržel částku platební transakce v plné výši.“
6.        Článek 83 odst. 3 stanoví:
„Členské státy po poskytovateli platebních služeb příjemce požadují, aby předal platební příkaz iniciovaný příjemcem nebo jeho prostřednictvím poskytovateli platebních služeb plátce ve lhůtách dohodnutých mezi příjemcem a poskytovatelem platebních služeb tak, aby bylo možno zúčtovat inkaso v dohodnutý den splatnosti.“
2.      Nařízení č. 260/2012
7.        Podle jeho čl. 1 odst. 1 toto nařízení „stanoví pravidla pro úhrady a inkasní transakce denominované v eurech v rámci Unie, pokud se poskytovatel platebních služeb plátce a poskytovatel platebních služeb příjemce nacházejí v Unii nebo pokud se jediný poskytovatel platebních služeb v rámci platební transakce nachází v Unii“.
8.        Podle článku 2 se rozumí:
„[…]
2)      ‚inkasem‘ vnitrostátní nebo přeshraniční platební služba za účelem odepsání částky z platebního účtu plátce, při níž podnět k platební transakci dává příjemce na základě souhlasu plátce;
3)      ‚plátcem‘ fyzická nebo právnická osoba, která je majitelem platebního účtu a umožní platební příkaz z tohoto platebního účtu, nebo v případě neexistence platebního účtu plátce fyzická nebo právnická osoba, která dá platební příkaz ve prospěch platebního účtu příjemce;
4)      ‚příjemcem‘ fyzická nebo právnická osoba, která je majitelem platebního účtu a která je zamýšleným příjemcem peněžních prostředků, jež jsou předmětem platební transakce;
[…]
11)      ‚platebním příkazem‘ pokyn vydaný plátcem nebo příjemcem poskytovateli platebních služeb, jímž žádá o provedení platební transakce;
[…]
20)      ‚inkasováním‘ část inkasní transakce, která je zahájena podnětem příjemce k provedení inkasa a zakončena odepsáním příslušné částky z platebního účtu plátce;
21)      ‚zmocněním k inkasu‘ vyjádření souhlasu a autorizace, které plátce uděluje příjemci a (přímo nebo nepřímo prostřednictvím příjemce) poskytovateli platebních služeb plátce a kterým příjemci povoluje dát podnět k inkasování z určeného platebního účtu plátce a poskytovateli platebních služeb plátce povoluje tyto pokyny splnit.
[…]“
9.        Článek 5 odst. 3 stanoví:
„3.      Poskytovatelé platebních služeb musí provádět inkasa v souladu s následujícími požadavky a dodržovat povinnosti stanovené vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 95/46/ES:
a)      Poskytovatel platebních služeb příjemce musí zajistit, aby:
i)      příjemce poskytnul spolu s prvním inkasem a jednorázovým inkasem a s každou následující platební transakcí údaje podle bodu 3 písm. a) přílohy,
ii)      plátce dal souhlas jak příjemci, tak poskytovateli platebních služeb plátce (přímo nebo nepřímo prostřednictvím příjemce); zmocnění k inkasu spolu s jejich pozdějšími změnami či dokladem o jejich zrušení se uchovávají u příjemce nebo u jím pověřené třetí osoby a příjemce je o této povinnosti informován poskytovatelem platebních služeb v souladu s články 41 a 42 směrnice 2007/64/ES;
[…]“
B.      Litevské právo
10.      SPS2 byla začleněna do litevského práva mimo jiné prostřednictvím zákona o platbách(4) a zákona o platebních institucích(5).
1.      Zákon o platbách
11.      Článek 2 obsahuje definice podobné definicím ve směrnici SPS2.
12.      Článek 5 stanoví, že platební služby spočívají v platebních transakcích, jako je mimo jiné provádění inkasa, včetně jednorázového inkasa.
13.      V souladu s čl. 6 odst. 3 se platební instituce považují za PPS.
2.      Zákon o platebních institucích
14.      Podle čl. 2 odst. 5 je platební instituce právnická osoba, které byla udělena licence platební instituce nebo licence platební instituce spočívající pouze v poskytování služby informování o účtu, nebo licence platební instituce spočívající v provádění omezených činností.
15.      Článek 4 odst. 1 stanoví, že platební instituce smí poskytovat pouze platební služby uvedené v licenci, kterou jí udělil orgán dohledu.
II.    Skutkový stav, spor a předběžné otázky
16.      Alternative Payments UAB je společnost, které dne 16. září 2014 udělila správní rada Lietuvos bankas (Litevská centrální banka) licenci k poskytování dvou druhů platebních služeb: služby akceptace platebních transakcí a služby poukazování peněz.
17.      V roce 2017 se společnost Alternative Payments připojila k platebnímu systému CENTROlink jednotné oblasti pro platby v eurech (SEPA)(6) pro inkaso.
18.      Dne 26. srpna 2022 Litevská centrální banka odňala(7) společnosti Alternative Payments licenci a uvedla, že se dopustila celkem deseti protiprávních jednání. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká pouze pátého protiprávního jednání, a to poskytování inkasních služeb společností Alternative Payments bez požadovaného povolení.
19.      V bodě 5 napadeného rozhodnutí se uvádí:
–        Alternative Payments je držitelem licence k činnosti platební instituce opravňující k poskytování platebních služeb, jako je vydávání platebních prostředků nebo akceptace platebních transakcí (čl. 5 odst. 5 zákona o platbách);
–        Alternative Payments však prováděla také inkasa (čl. 5 odst. 3 zákona o platbách), protože pro všechny klienty vytvářela platební účty ve formátu IBAN(8) a každému klientovi přidělovala identifikační kód;
–        Alternative Payments odepisuje peněžní prostředky z platebního účtu plátce, jakmile je platební transakce iniciována příjemcem (obchodníkem jakožto klientem společnosti Alternative Payments), který získal pro účely takového odepsání peněžních prostředků souhlas plátce;
–        peněžní prostředky, které jsou odepsány z platebního účtu plátce, převede Alternative Payments na účet příjemce otevřený u této společnosti ve formátu IBAN v platebním systému CENTROlink. Následně jsou prostředky v různých intervalech převáděny na platební účty určené klienty společnosti Alternative Payments, které byly otevřeny u jiných PPS.
20.      Společnost Alternative Payments podala k Vilniaus apygardos administracinis teismas (Krajský správní soud ve Vilniusu, Litva) (krajský správní soud od 1. ledna 2024) žalobu znějící na zrušení napadeného rozhodnutí.
21.      Rozsudkem ze dne 14. září 2023 soud prvního stupně tuto žalobu zamítl. Zejména konstatoval, že došlo k protiprávním jednáním uvedeným v napadeném rozhodnutí a že společnost Alternative Payments, která je držitelem licence k poskytování jiných platebních služeb, poskytovala inkasní služby neoprávněně.
22.      Společnost Alternative Payments podala kasační opravný prostředek k Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Nejvyšší správní soud Litvy), kterým se domáhala zrušení prvostupňového rozsudku a napadeného rozhodnutí. Podle předkládacího rozhodnutí(9) ve svém kasačním opravném prostředku tvrdila, že
–        soud prvního stupně se dopustil nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že Alternative Payments poskytovala inkasní službu, a když konstatoval, že klíčovým kritériem pro posouzení, zda poskytnutá služba představuje inkaso, není otevření platebních účtů pro obchodní klienty společnosti Alternative Payments, ale spíše určení subjektu, který platební transakci inicioval;
–        Alternative Payments neotevírá ani nemonitoruje platební účty obchodníků, což je definičním znakem inkasní služby, ani neprovádí takové inkasní transakce, které provádí PPS plátce;
–        v roce 2017 Evropská rada pro platební styk(10) schválila žádost Alternative Payments o členství v systému inkas SEPA a úhrad SEPA. Tato skutečnost potvrzuje, že inkaso SEPA je pouze technickým řešením nezbytným k tomu, aby Alternative Payments poskytovala službu zpracování (akceptace platebních transakcí) plateb;
–        služby poskytované společností Alternative Payments jsou v souladu s její licencí, jak dokládá smlouva o adresovatelném držiteli kódu BIC, na jejímž základě Litevská centrální banka umožnila společnosti Alternative Payments podávat platební příkazy a přijímat platby ze systému malých plateb SEPA-MMS.
23.      Litevská centrální banka ve své kasační odpovědi navrhla zamítnutí kasačního opravného prostředku a potvrzení prvostupňového rozsudku.
24.      Za těchto okolností pokládá Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Nejvyšší správní soud Litvy) Soudnímu dvoru tyto předběžné otázky:
„1)      Musí být čl. 2 bod 2 nařízení [č. 260/2012], čl. 4 bod 23 a bod 3 písm. a) a bod 4 písm. a) přílohy I [SPS2] vykládány v tom smyslu, že za poskytovatele inkasní služby je nutno považovat pouze [PPS] plátce, nebo je tato služba poskytována [PPS] plátce i [PPS] příjemce?
2)      Musí být čl. 2 bod 2 nařízení [č. 260/2012] a čl. 4 bod 23 [SPS2] a bod 3 písm. a) a bod 4 písm. a) přílohy I uvedené směrnice, za takových okolností, jako jsou okolnosti dané ve věci v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že platební instituce, jakožto [PPS] příjemce, která předává příkazy k inkasu, ale sama přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů plátců udělených klientům (příjemcům) a připisuje je na účty s omezenou funkčností, poskytuje inkasní službu?
3)      Pokud bude na první otázku odpovězeno v tom smyslu, že [PPS] příjemce není považován za poskytovatele inkasní služby, a odpověď na druhou otázku bude záporná, musí být čl. 4 bod 44 [SPS2] a bod 5 přílohy I uvedené směrnice vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti dané ve věci v původním řízení, platební instituce, jakožto [PPS] příjemce, která předává příkazy k inkasu, ale sama přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů daných plátci klientům (příjemcům), přičemž uvedené peněžní prostředky následně převádí na účty klientů vedené u jiných [PPS], poskytuje službu zpracování platebních transakcí?
4)      Pokud bude odpověď na třetí předběžnou otázku záporná, musí být čl. 4 bod 15 [SPS2] a bod 7 přílohy I uvedené směrnice, za takových okolností, jako jsou okolnosti dané ve věci v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že platební instituce, jakožto [PPS] příjemce, která iniciuje inkasní službu na základě pokynu příjemce, ale sama neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů daných plátci klientům (příjemcům), musí být považována za instituci poskytující službu iniciování platby?“
III. Řízení před Soudním dvorem
25.      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla zapsána do rejstříku kanceláře Soudního dvora dne 10. dubna 2025.
26.      Písemná vyjádření předložily Alternative Payments, česká, italská a litevská vláda, jakož i Evropská komise.
27.      Soudní dvůr nepovažoval konání jednání za nezbytné.
IV.    Posouzení
A.      Předběžné úvahy
28.      Pro určení druhu platebních služeb, které poskytuje společnost Alternative Payments, jsou relevantní skutečnosti, které předkládající soud považuje za prokázané a které uvádí v bodech 13.1 až 13.6 předkládacího rozhodnutí, a to v tomto znění:
–        každý klient (obchodník) má v [Alternative Payments] účet otevřený ve formátu IBAN a je mu přidělen identifikační kód, nicméně uvedené účty mají omezenou funkčnost a klienti (obchodníci) nemají k těmto účtům přístup, nemohou iniciovat platby atd.;
–        plátce (kupující) udělil klientovi společnosti [Alternative Payments] (obchodníkovi, příjemci) souhlas s odepsáním peněžních prostředků ze svého účtu;
–        klient [Alternative Payments] (obchodník), který je konečným příjemcem těchto peněžních prostředků, dá podnět k odepsání částky z účtu plátce (kupujícího);
–        [Alternativa Payments] zadává zmocnění k inkasu svých klientů (obchodníků, příjemců) do schématu inkasa SEPA prostřednictvím služeb platebního systému CENTROlink, přičemž na základě těchto pokynů jsou peněžní prostředky inkasovány na základě předchozích souhlasů plátců peněžních prostředků daných klientům (obchodníkům, příjemcům), jimiž plátci souhlasí s periodickým odepisováním peněžních prostředků ze svých platebních účtů. Odepsání peněžních prostředků z účtu plátce provádí [PPS] plátce, který účet otevře a vede;
–        inkasované peněžní prostředky jsou převedeny na zmíněné omezené účty otevřené pro klienty (obchodníky, příjemce) v systému [Alternative Payments]. Uvedené peněžní prostředky jsou následně společností [Alternative Payments] převedeny na platební účty specifikované klienty (obchodníky, příjemci) otevřené u jiných [PPS];
–        podle všeobecných smluvních podmínek společnosti [Alternative Payments] poskytuje tato společnost svým klientům inkasní službu inkasa SEPA a podpůrnými prostředky usnadňuje příjem a zpracování platebních transakcí spotřebitelů, kteří platí za zboží a služby [...]. Klient společnosti [Alternative Payments] je povinen získat od svého uživatele (dlužníka) zmocnění k inkasu SEPA. Uživatel může požádat svého [PPS], aby vrátil peněžní prostředky inkasované prostřednictvím inkasa SEPA do osmi týdnů po inkasu peněžních prostředků, a [Alternative Payments] nemůže přijetí takového povoleného vrácení […] odmítnout.
B.      První předběžná otázka
29.      Předkládající soud se táže, zda čl. 2 bod 2 nařízení č. 260/2012 a čl. 4 bod 23 ve spojení s bodem 3 písm. a) a bodem 4 písm. a) přílohy I SPS2 „musí být vykládány v tom smyslu, že za poskytovatele inkasní služby je nutno považovat pouze PPS plátce, nebo je tato služba poskytována PPS plátce i PPS příjemce“.
30.      Příloha I SPS2 vyjmenovává platební služby uvedené v čl. 4 bodě 3 této směrnice. V bodě 3 písm. a) této přílohy je uvedeno „[p]rovádění platebních transakcí, včetně převodu peněžních prostředků, na platebním účtu vedeném u [PPS] uživatele nebo u jiného [PPS]“, a zejména „provádění inkasa, včetně jednorázového inkasa“(11).
31.      Soudní dvůr definoval široce pojem „inkaso“ uvedený ve směrnici 2007/64/ES(12), který je obdobný odpovídajícímu pojmu ve směrnici SPS2. Zejména dospěl k závěru, že
–        pojem „platební služby“ se vztahuje na provádění inkasa z podnětu příjemce z účtu, jehož není majitelem, a to i v případě neexistence jakékoli související povinnosti mezi plátcem a příjemcem, pokud plátce jakožto majitel platebního účtu, z něhož byly odepsány příslušné částky, udělil svolení k takovému inkasu(13);
–        platební službou je rovněž provedení inkasních plateb z podnětu jejich příjemce z platebního účtu, jehož není majitelem, aniž k tomu majitel účtu, z něhož byly odepsány příslušné částky, udělil svolení(14).
32.      Pro lepší pochopení této debaty je vhodné představit základní rysy této služby, aby bylo možné rozhodnout, zda je do jejího provádění zapojen pouze jeden, nebo oba dotčení PPS.
1.      Inkaso
33.      Katalog platebních služeb SPS2 zahrnuje transakce, které jsou tradičně spojeny se správou platebního účtu, jako je provádění úhrad a inkas. V obou případech se jedná o základní platební služby fungující v rámci SEPA, na které odkazuje nařízení č. 260/2012.
34.      Při inkasu z účtu příkazce platby a majitel účtu (plátce) opravňuje jinou osobu (příjemce platby, věřitele plátce) k provedení inkasa z platebního účtu plátce.
35.      Transakce prostřednictvím inkasa jsou velmi časté platební služby. Klasickým příkladem je inkaso z bankovního účtu za dodávky vody, energie, telefonní služby nebo internet, které jsou obvykle opakujícími se inkasy. Existují také jednorázová nebo příležitostná inkasa (například inkaso plateb splatných daňové správě).
36.      Při inkasu: a) transakci iniciuje příjemce, bez přímého zásahu plátce, ačkoli posledně uvedený (plátce) musí prostřednictvím zmocnění(15) předem udělit svůj souhlas a b) služba je vázána na bankovní účet.
37.      Inkaso v rámci SEPA má dvě varianty: základní variantu (CORE) a variantu určenou výhradně pro použití mezi podniky, osobami samostatně výdělečně činnými nebo profesionály (B2B). PPS, kteří nabízejí inkasní službu, musí povinně dodržovat systém CORE, zatímco volba B2B je dobrovolná.
38.      Mezi charakteristiky inkas patří zejména následující(16):
–        majitel účtu musí předem udělit souhlas s tím, aby byly platby na tento účet zaúčtovány. Souhlas je uveden ve zmocnění, které obsahuje údaje nezbytné pro to, aby věřitel mohl provést inkaso;
–        zmocnění je prostředkem, kterým dlužník: a) umožňuje věřiteli zahájit inkaso na jeho účet; a b) opravňuje svou platební instituci k tomu, aby z jeho účtu odepsala částky k inkasu předložené ze strany PPS věřitele;
–        věřitel je povinen zmocnění uchovávat, a to společně s jeho případnými změnami nebo jeho zrušením;
–        inkaso musí být předloženo před datem inkasování, kdy je dlužník povinen splnit svou platební povinnost. Lhůta se liší podle toho, zda se jedná o jednorázovou transakci, první transakci ze série opakovaných inkas nebo o inkaso z řady opakovaných inkas;
–        jedinečný identifikátor věřitele a odkaz na zmocnění jsou povinné údaje. Oba tyto údaje identifikují věřitele a inkasa vystavená na jeho základě. U opakujících se inkas musí zůstat neměnné;
–        kód IBAN se používá jako identifikátor účtu dlužníka;
–        kód BIC označuje finanční instituci dlužníka;
–        na žádost dlužníka jsou stanoveny maximální lhůty pro vrácení, které se prodlužují v případě neautorizovaných plateb.
2.      Účastníci inkasní služby
39.      Jak SPS2 (čl. 4 bod 23), tak nařízení č. 260/2012 (čl. 2 bod 2) definují inkaso způsobem, který jsem již uvedl(17).
40.      Obě definice, které se v zásadě shodují, stanoví, že v případě inkasa a) je provedena platba z platebního účtu plátce; b) platební transakci iniciuje příjemce (věřitel); a c) plátce předem udělil souhlas příjemci, PPS příjemce nebo PPS samotného plátce.
41.      Tyto definice však výslovně neurčují, který PPS nebo kteří PPS mají být považováni za poskytovatele platební služby spočívající v inkasu(18).
42.      Alternative Payments z těchto definic vyvozuje, že platební službu spočívající v inkasu poskytuje pouze PPS plátce(19). Podle jejího názoru:
–        inkaso vyžaduje inkasování peněžních prostředků z účtu plátce, což může provést pouze jeho PPS, který vede tento platební účet. PPS příjemce nemůže provádět transakce na platebním účtu plátce a omezuje se na čistě technický zásah, kterým zajišťuje inkasování peněžních prostředků;
–        PPS příjemce poskytne platební službu spočívající v inkasu pouze v případě, že stejný subjekt je zároveň PPS příjemce i PPS plátce.
43.      Domnívám se však, že na poskytování služby inkasa se podílí jak PPS plátce (dlužníka), tak PPS příjemce (věřitele). K tomuto názoru mě vedou čtyři důvody.
44.      Zaprvé pojem „zmocnění k inkasu“ uvedený v čl. 2 bodě 21 nařízení č. 260/2012, jako projev souhlasu a povolení uděleného plátcem příjemci a (přímo nebo nepřímo prostřednictvím příjemce) PPS plátce, zahrnuje činnost dvou PPS v právním vztahu, který je předmětem inkasa.
45.      V rámci této transakce je příjemce oprávněn prostřednictvím svého PPS zaslat PPS plátce pokyn k provedení platby, aby tento PPS provedl platbu tak, že z účtu plátce odepíše peněžní prostředky. PPS plátce a příjemce poskytují v tomto ohledu společně inkasní službu.
46.      Zadruhé čl. 81 odst. 3 a čl. 83 odst. 3 SPS 2, které jsem již citoval(20), ukládají zvláštní povinnosti:
–        PPS, aby zajistil, že [...] příjemce obdrží v plné výši částku platební transakce iniciované plátcem;
–        PPS příjemce, aby „v případě, že je platební transakce iniciována příjemcem nebo jeho prostřednictvím, [...] zajistil, aby příjemce obdržel částku platební transakce v plné výši“ (čl. 81 odst. 3);
–        PPS příjemce, aby předal platební příkaz iniciovaný příjemcem PPS plátce v dohodnutých lhůtách (čl. 83 odst. 3).
47.      Opakuji, že obě tato ustanovení ukládají PPS příjemce zvláštní povinnosti, pokud jde o řádné provedení inkasa. SPS2 tedy stanoví, že kromě PPS plátce se musí do inkasní služby zapojit také PPS příjemce. Účast PPS příjemce není pouze technickým úkonem, jehož cílem je převést peněžní prostředky na platební účet příjemce.
48.      Zatřetí zásah do inkasa ze strany plátce, jeho PPS, příjemce a jeho PPS vyplývá také z kapitoly 7 Příručky týkající se základního režimu(21) inkas SEPA (dále jen „příručka“)(22), schválené Evropskou radou pro platební styk.
49.      Příručka definuje inkaso jako „postup provedení platby pomocí inkasa, od zahájení inkasa věřitelem až po jeho dokončení, což je normální provedení [peněžní prostředky jsou připsány na platební účet příjemce] nebo zamítnutí, vrácení nebo refundace inkasování [po obdržení pokynu od plátce k vrácení dlužných peněžních prostředků]“(23).
50.      Z popisu povahy inkas SEPA obsaženého v příručce(24) vyplývá, že
–        inkaso SEPA je platební nástroj upravený příručkou, který slouží k provádění inkasa v eurech v celé oblasti SEPA z účtů určených k přijímání inkasa;
–        transakce za účelem inkasa peněžních prostředků od dlužníka s účtem u jeho PPS iniciuje věřitel prostřednictvím jeho PPS v souladu s dohodou mezi dlužníkem a věřitelem. Tato dohoda je založena na povolení pro PPS věřitele a dlužníka, které věřiteli poskytl dlužník pro inkaso z jeho účtu a které se nazývá zmocnění;
–        jak dlužník, tak věřitel musí být majiteli účtu u PPS se sídlem v SEPA;
–        inkasa provedená v souladu s příručkou jsou transakcemi odlišnými od podkladové smlouvy, na které jsou založena(25).
51.      Podle schématu SEPA je inkaso komplexní platební transakcí, při které spolupracují PPS jak plátce, tak příjemce.
52.      Stručně řečeno, čl. 2 bod 2 nařízení č. 260/2012 a čl. 4 bod 23 SPS2 musí být vykládány v tom smyslu, že inkasní služba je poskytována jak PPS plátce, tak PPS příjemce.
C.      Druhá předběžná otázka
53.      Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu, která je úzce spojena s první otázkou, je, zda za takových okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, poskytuje PPS příjemce inkasní službu.
54.      Za těchto okolností předkládající soud v textu otázky zdůrazňuje, že PPS příjemce „předává příkazy k inkasu, ale [sám] přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů plátců udělených klientům (příjemcům) a připisuje je na účty s omezenou funkčností“.
55.      Ustanovení unijního práva, jejichž výklad je požadován, jsou stejná jako v předchozí předběžné otázce.
56.      Odpověď na tuto otázku vyžaduje zohlednění dynamiky transakcí společnosti Alternative Payments popsané v předkládacím rozhodnutí:
–        plátce (spotřebitel, kupující) udělí svůj souhlas prostřednictvím zmocnění obchodníkovi (příjemci) k uskutečnění inkasa z jeho platebního účtu;
–        obchodník, který je klientem společnosti Alternative Payments, je konečným příjemcem peněžních prostředků a iniciuje inkaso z účtu plátce (kupujícího);
–        Alternative Payments předává pokyny svých klientů (obchodníků, příjemců) schématu inkasa SEPA, přičemž využívá služby platebního systému CENTROlink spravovaného Litevskou centrální bankou. Inkasa jsou založena na předchozím souhlasu (zmocněních) uděleném ze strany plátců obchodníkům k pravidelnému odepsání peněžních prostředků z jejich platebních účtů;
–        odepsání peněžních prostředků z účtu plátce provádí PPS plátce, který uvedený účet otevře a vede;
–        inkasované peněžní prostředky jsou převedeny na omezené platební účty otevřené pro klienty (obchodníky, příjemce) u společnosti Alternative Payments. Každý klient má účet otevřený ve formátu IBAN a je mu přidělen identifikační kód, nicméně uvedené účty mají omezenou funkčnost a klienti (obchodníci) nemají k těmto účtům přístup a nemohou iniciovat platby;
–        peněžní prostředky obdržené společností Alternative Payments jsou následně touto společností převedeny na platební účty určené klienty (obchodníky, příjemci) u jiných PPS.
57.      Na základě těchto skutečností je Soudní dvůr vyzván k poskytnutí odpovědi, která zohlední zvláštní okolnosti smluv uzavřených společností Alternative Payments a její vztahy s orgány dohledu(26). Posouzení těchto okolností a vztahů však náleží předkládajícímu soudu.
58.      Soudní dvůr může předkládajícímu soudu poskytnout určitá vodítka, aby mu usnadnil výklad unijního práva, aniž jej nahradí v jeho vlastních funkcích.
59.      Nejprve připomínám, že podle předkládacího rozhodnutí společnost Alternative Payments „poskytuje svým klientům inkasní službu inkasa SEPA“(27). Podle mého názoru je obtížné připustit, že by PPS, který se účastní schématu inkasa SEPA, mohl být zároveň považován za subjekt, který neposkytuje inkasní službu.
60.      Chápu-li to správně, společnost Alternative Payments se podílí na inkasování inkas, kterými spotřebitelé platí obchodníkům. Tato společnost poskytuje služby obchodníkům, kteří s ní uzavřeli smlouvy za účelem usnadnění inkasování jejich inkas. Centralizuje správu těchto inkas, avšak obchodníci nemají přístup k účtům v Alternative Payments, neboť obdrží peníze na platebních účtech, které mají u svých obvyklých PPS.
61.      Takový zásah je součástí správy inkasních platebních služeb, aniž by omezená funkčnost účtů jejich klientů (obchodníků) takové kvalifikaci bránila, jak vysvětlím.
62.      Zaprvé obchodníci (klienti společnosti Alternative Payments) mají u této společnosti platební účet otevřený ve formátu IBAN s identifikačním kódem a funkčním režimem v platebním systému CENTROlink, které jsou obdobné jako u jakéhokoli jiného PPS poskytujícího inkasní službu „běžným“ způsobem.
63.      Zadruhé Alternative Payments musí jako PPS příjemce (obchodníka) dodržovat čl. 81 odst. 3 směrnice SPS2. Musí zajistit, aby příjemce obdržel celkovou částku platební transakce a aby obdržel odpovídající peněžní prostředky. Jakožto PPS příjemce musí platební příkaz předat PPS plátce (spotřebiteli) „[...] ve lhůtách dohodnutých mezi příjemcem a [PPS] tak, aby bylo možno zúčtovat inkaso v dohodnutý den splatnosti“ (čl. 83 odst. 3 směrnice SPS2).
64.      Zatřetí společnost Alternative Payments musí vyhovět a nesmí bránit vrácení peněžních prostředků inkasovaných prostřednictvím inkasa SEPA, pokud o to požádá PPS plátce do osmi týdnů od inkasování peněžních prostředků.
65.      Skutečnost, že příjemci nemají přístup k účtům otevřeným u společnosti Alternative Payments, které mají omezenou funkčnost, nebrání tomu, aby činnost této společnosti umožňovala příjemcům přijímat platby prostřednictvím inkas SEPA a usnadňovala převod těchto prostředků od plátce k příjemci v rámci provedení inkasního příkazu, který může být jednorázový nebo opakovaný.
66.      Takto popsané jednání společnosti Alternative Payments ukazuje, že tato společnost působí jako poskytovatel inkasní služby, k čemuž musí mít požadované správní povolení.
67.      Společnost Alternative Payments se v obhajobě dovolává toho, že pouze „předkládá zmocnění k inkasu bankovním systémům, které je provedou“(28). Jak však jednomyslně tvrdí Komise(29) a česká, italská a litevská vláda(30), funkce vykonávané oběma PPS (příjemce a plátce) v rámci inkasních služeb se mohou lišit, aniž se z tohoto důvodu ocitnou mimo rámec dotčeného způsobu platby.
68.      Souhlasím s litevskou vládou, že když PPS vydává zmocnění k inkasu, vykonává funkce nezbytné pro zahájení celého postupu platby inkasem v rámci systému SEPA bez ohledu na to, zda tento PPS sám přímo provádí inkaso peněžních prostředků(31).
69.      Stručně řečeno, čl. 2 bod 2 nařízení č. 260/2012 a čl. 4 bod 23 směrnice SPS2 a body 3 písm. a) a 4 písm. a) přílohy I uvedené směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že inkasní službu poskytuje PPS příjemce, který předává příkazy k inkasu, ale sám přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů plátců udělených klientům (příjemcům) a připisuje je na účty s omezenou funkčností.
D.      Třetí a čtvrtá předběžná otázka
70.      Třetí a čtvrtá předběžná otázka jsou položeny pro případ, že by odpověď na první dvě otázky byla záporná. Jelikož jsem Soudnímu dvoru navrhl, aby tato odpověď byla kladná, není nutné je zkoumat. Učiním tak však podpůrně.
71.      Těmito dvěma otázkami se předkládající soud táže, zda za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávané věci, PPS příjemce (tj. Alternative Payments):
–        poskytuje „službu akceptace platebních transakcí“ (třetí předběžná otázka);
–        pokud by tomu tak nebylo, poskytuje „službu iniciování platby“ (čtvrtá předběžná otázka).
1.      Služba akceptace platebních transakcí
72.      Článek 4 bod 44 směrnice SPS2 definuje službu „akceptace platebních transakcí“ způsobem, který jsem uvedl výše(32). Tato služba je mimoto uvedena mezi platebními službami, na které se vztahuje bod 5 přílohy I SPS2.
73.      Prostřednictvím služby akceptace platebních transakcí poskytuje PPS nástroje nezbytné k tomu, aby obchodník mohl přijímat platby kartami (kreditními a debetními) nebo jinými virtuálními platebními metodami(33).
74.      Základem služby akceptace platebních transakcí je předchozí smlouva mezi poskytovatelem služby (PPS) a jeho klientem (obchodníkem, příjemcem). Obě strany se dohodnou, že PPS přijme a zpracuje ve prospěch příjemce platební transakce, „[což] vede k převodu peněžních prostředků příjemci“. Jedná se tedy o službu poskytovanou na straně příjemce platební transakce, protože uživatel této platební služby vždy vystupuje jako příjemce(34).
75.      Je nesporné, že společnost Alternative Payments je oprávněna poskytovat služby akceptace platebních transakcí. Pokud by sporné transakce v tomto sporu mohly být zařazeny pod tuto položku, byly by pokryty licencí, kterou tato společnost disponuje.
76.      Otázka, která podle předkládacího rozhodnutí vyvstává, zní, „zda může být inkaso použito jako technické řešení pro poskytování služby akceptace platebních transakcí a zda za takových okolností, jako jsou okolnosti dané ve věci v původním řízení, kdy platební instituce předává pokyny k inkasu a inkasuje peněžní prostředky, přičemž tyto peněžní prostředky následně převádí na účty klientů vedené u jiných PPS, lze společnost (platební instituci) považovat za poskytovatele služby akceptace platebních transakcí“(35).
77.      Podle mého názoru činnost popsaná v předkládacím rozhodnutí nespadá pod pojem „služba akceptace platebních transakcí“ ve smyslu směrnice SPS2, i když by se na první pohled mohlo zdát, že tomu je naopak.
78.      Zaprvé inkaso je platební služba odlišná od akceptace platebních transakcí a není možné poskytovat tuto službu s využitím inkasa SEPA jako nástroje. Inkaso není „technickým řešením“ pro poskytování služeb akceptace platebních transakcí. Pokud by tomu tak bylo, PPS by mohli provádět skryté inkaso pod záštitou akceptace platebních transakcí. Mohli by tak obejít povinnost stanovenou v článcích 76 a 77 SPS2 pro celoevropské schéma inkas, která je srovnatelná s nepodmíněným právem na vrácení prostředků(36), a to ve lhůtě osmi týdnů ode dne, kdy byly peněžní prostředky odepsány z účtu, což zajišťuje vysokou úroveň ochrany spotřebitele v SEPA.
79.      Zadruhé inkasní služba je založena na existenci zmocnění uděleného dlužníkem ve prospěch věřitele, které se vztahuje na provádění opakovaných plateb. Naopak služba akceptace platebních transakcí vyžaduje konkrétní autorizaci k ověření každé platební transakce ze strany klienta, i když má klient uzavřenou platnou smlouvu se svým poskytovatelem služby akceptace platebních transakcí.
80.      Podle své definice je služba akceptace platebních transakcí „[uzavřena smlouvou]“ mezi obchodníkem (příjemcem) a jeho poskytovatelem služby akceptace platebních transakcí, takže pro poskytovatele není vztah s dlužníky, kteří zadávají platby, založen na zmocnění, jako je tomu v případě inkas.
81.      Zatřetí společnost Alternative Payments využila nástroj inkasa SEPA k poskytování svých služeb obchodníkům, což znamená, že musela dodržovat požadavky a technické podmínky stanovené pro tyto případy v čl. 5 odst. 1 a 3 a v bodech 1 a 3 přílohy nařízení č. 260/2012. Tyto požadavky a technické podmínky se liší od požadavků a technických podmínek platných pro služby akceptace platebních transakcí.
82.      Konečně čl. 4 bod 44 směrnice SPS2 a bod 5 přílohy I této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že službu akceptace platebních transakcí neposkytuje PPS příjemce (obchodník), který předává příkazy k inkasu, ale přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů plátců (spotřebitelů) udělených svým klientům (obchodníkům, příjemcům) a následně tyto peněžní prostředky převádí na účty svých klientů vedené u jiných PPS.
2.      Služba iniciování platby
83.      Čtvrtou předběžnou otázkou se předkládající soud zabývá možností, že společnost Alternative Payments poskytuje službu iniciování platby.
84.      Článek 4 bod 15 SPS2 definuje „službu iniciování platby“ způsobem, který jsem již uvedl(37). Iniciování platby je rovněž označeno jako platební služba v bodě 7 přílohy I směrnice SPS2.
85.      V rámci fungování služeb iniciování platby:
–        spotřebitel, který si přeje od obchodníka zakoupit zboží nebo službu, poskytne poskytovateli služby iniciování platby, který používá vlastní rozhraní, bezpečnostní údaje k platebnímu účtu, který má spotřebitel otevřený u svého obvyklého PPS (obvykle bankovní instituce)(38);
–        poskytovatel služby iniciování platby informuje PPS obchodníka, že spotřebitel je připraven provést platbu, a prakticky okamžitě potvrdí obchodu, že byla iniciována platební transakce;
–        po potvrzení transakce kupujícím obchodník dodá zboží nebo poskytne službu.
86.      Služba iniciování platby je obzvláště relevantní v oblasti elektronického obchodování, neboť poskytuje nosič, který slouží jako most mezi internetovou stránkou podniku a on-line platformou PPS uživatele, s cílem iniciovat platby po internetu a urychlit obchod se zbožím a službami.
87.      Služba iniciování platby umožňuje osobám, které nemají platební karty, nakupovat na internetu, k čemuž potřebují pouze on-line platební účet, což před zavedením této nové platební metody nebylo možné(39).
88.      Bod 31 odůvodnění SPS2 objasňuje, že poskytovatel služeb iniciování platby při poskytování výhradně služby iniciování platby nedrží v žádné fázi platebního řetězce peněžní prostředky uživatele(40). Dodává, že pokud chce poskytovatel služeb iniciování platby poskytovat jiné platební služby, u nichž je držení peněžních prostředků uživatele nezbytné, měl by pro tyto činnosti získat úplné povolení.
89.      Článek 66 odst. 3 písm. a) SPS2 uvádí, že poskytovatel této služby „se zdrží toho, aby v kterýkoli okamžik v souvislosti s poskytnutím služby iniciování platby držel peněžní prostředky plátce“.
90.      Z informací obsažených ve spise vyplývá, že Alternative Payments má peněžní prostředky v držení po celou dobu trvání transakce. Tato skutečnost není slučitelná s charakteristikami služby iniciování platby, na kterou odkazuje čl. 4 bod 15 směrnice SPS2, vykládaný ve světle jejích bodů odůvodnění, ani se zákazem obsaženým v čl. 66 odst. 3 písm. a) SPS2.
91.      Alternative Payments uznává, že její činnost nesplňuje požadavky pro to, aby byla kvalifikována jako služba iniciování platby(41).
92.      Konečně službu iniciování platby, jak je definována v čl. 4 bodě 15 SPS2 a v bodě 7 přílohy I této směrnice, neposkytuje PPS příjemce (obchodník), který předává příkazy k inkasu, ale přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů plátců (spotřebitelů) udělených svým klientům (obchodníkům, příjemcům) a následně tyto peněžní prostředky převádí na účty svých klientů vedené u jiných PPS.
V.      Závěry
93.      S ohledem na výše uvedené navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Nejvyšší správní soud Litvy) následovně:
„1)      Článek 4 bod 23, jakož i bod 3 písm. a) a bod 4 písm. a) přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES, a čl. 2 bod 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 260/2012 ze dne 14. března 2012, kterým se stanoví technické a obchodní požadavky pro úhrady a inkasa v eurech a kterým se mění nařízení (ES) č. 924/2009,
musí být vykládány v tom smyslu, že
–        na poskytování inkasní služby se podílí jak poskytovatel platebních služeb plátce, tak poskytovatel platebních služeb příjemce;
–        poskytovatel platebních služeb příjemce, který předává příkazy k inkasu, ale sám přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů daných plátci klientům (příjemcům) a připisuje je na účty s omezenou funkčností, poskytuje inkasní službu.
2)      Článek 4 bod 44 a bod 5 přílohy I směrnice 2015/2366 musí být vykládány v tom smyslu, že službu akceptace platebních transakcí neposkytuje poskytovatel platebních služeb příjemce, který předává příkazy k inkasu, ale sám přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů plátců udělených klientům (příjemcům) a připisuje je na účty s omezenou funkčností.
3)      Článek 4 bod 15 a bod 7 přílohy I směrnice 2015/2366 musí být vykládány v tom smyslu, že službu iniciování platby neposkytuje poskytovatel platebních služeb příjemce, který předává příkazy k inkasu, ale sám přímo neprovádí inkasní transakce a inkasuje peněžní prostředky na základě předchozích souhlasů plátců udělených klientům (příjemcům) a připisuje je na účty s omezenou funkčností.“
1      Původní jazyk: španělština.
2      Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 14. března 2012, kterým se stanoví technické a obchodní požadavky pro úhrady a inkasa v eurech a kterým se mění nařízení (ES) č. 924/2009 (Úř. věst. 2012, L 94, s. 22). Bylo změněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2024/886 ze dne 13. března 2024, kterým se mění nařízení (EU) č. 260/2012 a (EU) 2021/1230 a směrnice 98/26/ES a (EU) 2015/2366, pokud jde o okamžité úhrady v eurech (Úř. věst. L, 2024/886). Nařízení 2024/886 není na projednávaný spor použitelné ratione temporis.
3      Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. 2015, L 337, s. 35, a oprava Úř. věst. 2018, L 102, s. 97). Dále jen „SPS2“.
4      Lietuvos Respublikos mokėjimų įstatymas Nr. VIII‑1370 (Zákon Litevské republiky č. VIII‑1370 o platbách) ze dne 28. října 1999 (dále jen „zákon o platbách“).
5      Lietuvos Respublikos mokėjimo įstaigų įstatymas Nr. XI‑549 (Zákon Litevské republiky č. XI‑549 o platebních institucích) ze dne 10. prosince 2009 (dále jen „zákon o platebních institucích“).
6      SEPA je anglická zkratka Single Euro Payments Area
(jednotná oblast pro platby v eurech). SEPA je oblast, ve které mohou občané, podniky a další hospodářské subjekty provádět a přijímat platby v eurech v Evropě, uvnitř i vně národních hranic, za stejných podmínek a se stejnými právy a povinnostmi, bez ohledu na to, kde se nacházejí. Představuje základní prvek vnitřního trhu plateb.
7      Jedná se o rozhodnutí správní rady Litevské centrální banky č. 03–126 ze dne 26. srpna 2022 o uplatnění donucovacího opatření na společnost Alternative Payments (dále jen „napadené rozhodnutí“).
8      IBAN je identifikační číslo mezinárodního platebního účtu, které jednoznačně identifikuje individuální platební účet v členském státě.
9      Bod 11 předkládacího rozhodnutí.
10      European Payments Council (Evropská rada pro platební styk) je koordinačním a rozhodovacím orgánem evropského bankovního sektoru v oblasti plateb, jehož deklarovaným cílem je podpora a propagace vytvoření SEPA.
11      Bod 4 písm. a) přílohy I se týká provádění platebních transakcí, u nichž se peněžní prostředky čerpají z úvěru pro uživatele platebních služeb. Mezi tyto transakce patří také provádění inkasa, včetně jednorázového inkasa.
12      Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. 2007, L 319, s. 1).
13      Rozsudek ze dne 11. dubna 2019, Mediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação (C‑295/18, EU:C:2019:320, bod 38): „[…] provádění inkasa z podnětu příjemce z účtu, jehož není majitelem, spadá pod pojem ‚platební služby‘ uvedený v čl. 2 odst. 1 směrnice 2007/64, a to i v případě neexistence jakékoli související povinnosti mezi plátcem a příjemcem, pokud plátce jakožto majitel platebního účtu, z něhož byly odepsány příslušné částky, udělil svolení k takovému inkasu […]“.
14      Rozsudek ze dne 11. dubna 2019, Mediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação (C‑295/18, EU:C:2019:320, bod 48): „[...] čl. 2 odst. 1 směrnice 2007/64 musí být vykládán v tom smyslu, že pojem ‚platební služby‘ ve smyslu tohoto ustanovení se vztahuje i na provedení inkasních plateb z podnětu jejich příjemce z platebního účtu, jehož není majitelem, aniž k tomu majitel účtu, z něhož byly odepsány příslušné částky, udělil svolení“.
15      Zmocnění (které lze nazvat také příkaz k inkasu) obsahuje povolení udělené plátcem k tomu, aby od určitého data mohlo být zahájeno inkasování plateb z jeho účtu.
16      Požadavky na inkasa SEPA jsou stanoveny především v čl. 5 odst. 1 a 3 a v bodech 1 a 3 přílohy nařízení č. 260/2012. Jejich charakteristiky jsou podrobně popsány v dokumentu SEPA, Preguntas
Frecuentes–Adeudosdirectos SEPA [Často kladené otázky – inkaso SEPA], který je k dispozici na adrese https://www.sepaesp.es/sepa/es/faqs/sdd/. Upozorňuji, že tento dokument používá výraz „přímé inkaso“ („direct debit“) pro označení inkas.
17      Body 3 a 4 tohoto stanoviska.
18      V témže smyslu viz písemné vyjádření Komise, bod 24, a litevské vlády, bod 15.
19      Tato společnost na podporu své teze cituje, podle mého názoru však neopodstatněně, rozsudek ze dne 22. února 2024, ABC Projektai (C‑661/22, EU:C:2024:148, bod 39). Tento bod pouze uvádí, že „[č]lánek 4 bod 23 této směrnice [...] výslovně počítá s provedením inkasa z platebního účtu, které iniciuje příjemce na základě souhlasu, jenž plátce udělil tomuto příjemci. Řádné provedení takové platební transakce přitom předpokládá, že jsou peněžní prostředky nezbytné pro tuto transakci k dispozici předem na platebním účtu plátce“.
20      Body 5 a 6 tohoto stanoviska.
21      SEPA režim nebo systém je soubor pravidel, postupů a standardů zaměřených na dosažení interoperability při poskytování a fungování platebního prostředku SEPA dohodnutého na mezibankovní úrovni.
22      European Payments Council: SEPA Direct Debit Core Scheme Rulebook, EPC016-06/ 2025, verze 1.0, datum zveřejnění: 28. listopadu 2024, datum uplatnění: 5. října 2025, https://www.europeanpaymentscouncil.eu/sites/default/files/kb/file/2024-11/EPC016-06 %202025 %20SDD%20Core%20Rulebook%20version%201.0.pdf. Příručka obsahuje soubor mezibankovních pravidel, postupů a standardů pro provádění inkasních plateb v eurech v rámci SEPA účastníky systému. Cílem je zajistit přímé, komplexní a plně elektronické zpracování transakcí. Tento cíl se rovněž vztahuje na různé procesy zpracování výjimek, jako jsou odmítnutí, vrácení, zpětné převody, refundace, zamítnutí a zrušení. Účastníci mohou zpracovávat informace o příkazech k inkasu pouze elektronicky. Dlužník a věřitel si mohou vyměnit příkaz k inkasu v papírové nebo elektronické podobě.
23      Příručka, s. 115.
24      Příručka, s. 20.
25      Podkladová smlouva je dohodnuta mezi dlužníkem a věřitelem. Tato smlouva nemá vliv na PPS věřitele ani na PPS dlužníka a není pro ně závazná, neboť ti se řídí výhradně dohodou se svými příslušnými klienty ohledně podmínek poskytování služeb souvisejících s inkasem.
26      Společnost Alternative Payments v písemném vyjádření tvrdí, že jí Litevská centrální banka povolila poskytovat dotčené služby až do roku 2022, kdy jí odebrala licenci.
27      Bod 33 in fine předkládacího rozhodnutí. Podobné tvrzení je uvedeno v bodě 13.6 předkládacího rozhodnutí, který je uveden v bodě 28 tohoto stanoviska.
28      Bod 4 písemného vyjádření společnosti Alternative Payments. Totéž tvrzení je zopakováno těmito slovy nebo jinými slovy v jiných bodech jejího vyjádření.
29      Body 35 až 38 písemného vyjádření Komise.
30      Bod 13 písemného vyjádření české vlády; body 24 až 26 písemného vyjádření italské vlády; a body 22, 23 a 26 až 34 písemného vyjádření litevské vlády.
31      Bod 26 písemného vyjádření litevské vlády.
32      Bod 3 tohoto stanoviska. Výraz „akceptace“ je v tomto kontextu zavádějící: přesněji řečeno, platební transakce se neakceptuje
(tj. nezískává se, nepřijímá se vlastnictví). Přesnější se mi jeví terminologie německé verze „Annahme und Abrechnung von Zahlungsvorgängen (Acquiring)“, kterou lze přeložit jako přijímání a zúčtování platebních transakcí.
33      Typickým příkladem služby akceptace platebních transakcí jsou platby kreditní kartou, jak vyplývá z bodu 10 odůvodnění směrnice SPS2: „Touto směrnicí se zavádí neutrální definice akceptace platebních transakcí, která má zahrnout nejen tradiční modely akceptace odvíjející se od používání platebních karet, ale také různé obchodní modely, včetně modelů zahrnujících více než jednoho akceptanta. To by mělo zajistit, že obchodníci budou požívat stejné ochrany bez ohledu na použitý platební prostředek, pokud je činnost shodná s akceptací karetních transakcí […]“.
34      Na straně emitenta platební transakce (například při platbě kartou) se obvykle setkáváme s odlišnou platební službou, kterou je „vydávání platebních prostředků“, která je v čl. 4 bodě 45 směrnice SPS2 definována jako „platební služba, při níž se poskytovatel platebních služeb smluvně zavazuje poskytovat plátci platební prostředek za účelem iniciování a zpracování jeho platebních transakcí“.
35      Bod 40 předkládacího rozhodnutí. Kurzivou zvýraznil autor stanoviska.
36      Tak je to uvedeno v bodě 76 odůvodnění směrnice SPS2.
37      Bod 3 tohoto stanoviska.
38      Spotřebitel dává souhlas tomu, aby (externí) poskytovatel služby iniciování platby přistupoval k jeho bankovnímu účtu za účelem iniciování platby jeho jménem.
39      Bod 29 odůvodnění SPS2: „Služby iniciování platby umožňují poskytovateli služeb iniciování platby poskytnout příjemci ujištění, že platba byla iniciována, a mohou příjemce motivovat k tomu, aby bez zbytečného prodlení uvolnil zboží nebo poskytl službu. Tyto služby nabízejí obchodníkům i spotřebitelům levný způsob placení a umožňují spotřebitelům nakupovat on-line i v případě, že nevlastní platební kartu [...]“.
40      Právě z tohoto důvodu se na poskytovatele služeb iniciování plateb, kteří nedisponují peněžními prostředky svých klientů, nevztahují (přísnější) požadavky kladené na hospodářské subjekty, které těmito prostředky disponují.
41      Body 82 a 83 písemného vyjádření Alternative Payments.