62024CJ0085
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu)
27. února 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Smlouvy o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení – Směrnice 2014/17/EU – Článek 13 odst. 1 písm. g) – Všeobecné informace o úvěrových produktech na bydlení – Povinnost uvést ‚reprezentativní příklad‘ – Směrnice 2005/29/ES – Článek 7 – Bankovní instituce nabízející různé formy úvěrů – Informační přehled obsahující pouze příklady týkající se úvěrových smluv s pohyblivou úrokovou sazbou“
Ve věci C‑85/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Nejvyšší soudní dvůr, Rakousko) ze dne 23. ledna 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 2. února 2024, v řízení
Verein für Konsumenteninformation
proti
BAWAG P. S. K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG,
SOUDNÍ DVŮR (první senát),
ve složení: F. Biltgen, předseda senátu, T. von Danwitz, místopředseda Soudního dvora vykonávající funkci soudce prvního senátu, A. Kumin, I. Ziemele a S. Gervasoni (zpravodaj), soudci,
generální advokát: D. Spielmann,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Verein für Konsumenteninformation: S. Langer, Rechtsanwalt,
–
za BAWAG P. S. K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG: M. Kellner a F. Liebel, Rechtsanwälte,
–
za Evropskou komisi: B.-R. Killmann a P. Vanden Heede, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/EU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 60, s. 34).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Verein für Konsumenteninformation, rakouským sdružením na ochranu spotřebitelů (dále jen „VKI“), a BAWAG P. S. K. Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG (dále jen „BAWAG“), rakouskou bankou, týkajícího se toho, že všeobecné informace poskytované společností BAWAG spotřebitelům neobsahovaly reprezentativní příklady smlouvy o úvěru s pevnou úrokovou sazbou a smlouvy o úvěru se střídavě pevnou a pohyblivou úrokovou sazbou.
Právní rámec
Unijní právo
Směrnice 2014/17
3
Body 15, 20, 38 a 53 odůvodnění směrnice 2014/17 uvádějí:
„(15)
Cílem této směrnice je zajistit, aby se na spotřebitele uzavírající smlouvy o úvěru na nemovitosti vztahovala vysoká úroveň ochrany. […]
[…]
(20)
Aby byl v oblasti úvěrů zajištěn konzistentní rámec pro spotřebitele a minimalizováno administrativní zatížení věřitelů a zprostředkovatelů úvěru, měl by základní rámec této směrnice pokud možno vycházet ze struktury směrnice [Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66)], zejména ze zásad, že by informace obsažené v reklamě na smlouvy o úvěru na nemovitosti určené k bydlení měly být spotřebiteli poskytovány pomocí reprezentativního příkladu, spotřebitel by měl obdržet podrobné předsmluvní informace prostřednictvím standardizovaného informačního přehledu, mělo by se mu dostat náležitého vysvětlení před uzavřením smlouvy o úvěru, měl by být stanoven společný základ pro výpočet roční procentní sazby nákladů bez zahrnutí notářských poplatků a věřitelé by měli posoudit úvěruschopnost spotřebitele, dříve než poskytnou úvěr. […]
[…]
(38)
Reklama se obvykle zaměřuje zejména na jeden nebo několik produktů, avšak spotřebitelé by měli mít možnost se rozhodnout s plnou znalostí škály nabízených úvěrových produktů. V tomto ohledu hrají důležitou roli všeobecné informace, které poučí spotřebitele o širokém spektru dostupných produktů a služeb a jejich klíčových vlastnostech. Spotřebitelům by proto vždy měly být přístupné všeobecné informace o dostupných úvěrových produktech. Jestliže se tento požadavek nevztahuje na zprostředkovatele úvěru, kteří nejsou vázanými zprostředkovateli, neměla by tím být dotčena jejich povinnost poskytovat spotřebitelům individuální předsmluvní informace.
[…]
(53)
Jelikož roční procentní sazba nákladů může být v reklamách uvedena pouze pomocí příkladu, měl by být tento příklad reprezentativní. Proto by měl odpovídat například průměrné délce trvání a celkové výši úvěru poskytnutého pro uvažovaný druh smlouvy o úvěru. Při určování reprezentativního příkladu by se mělo přihlédnout k rozšířenosti určitých druhů smluv o úvěru na konkrétním trhu. Může být vhodnější, aby každý věřitel ve svém reprezentativním příkladu vycházel z výše úvěru, která je reprezentativní z hlediska jeho řady produktů a předpokládaného portfolia klientů, neboť ty mohou být u jednotlivých věřitelů značně odlišné. U roční procentní sazby nákladů uváděné v [evropském standardizovaném informačním přehledu (dále jen ‚ESIP‘)] je rovněž třeba zohlednit, je-li to možné, preference a informace udané spotřebitelem a věřitel nebo zprostředkovatel úvěru by měl jasně sdělit, zda jsou poskytnuté informace ilustrativní, nebo odrážejí preference a informace udané spotřebitelem. Reprezentativní příklady by v žádném případě neměly být v rozporu s požadavky [směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22)]. […]“
4
Článek 13 této směrnice, nadepsaný „Všeobecné informace“, v odstavci 1 stanoví:
„Členské státy zajistí, aby věřitelé nebo tam, kde je to relevantní, vázaní zprostředkovatelé úvěru nebo jejich jmenovaní zástupci trvale zpřístupnili v papírové podobě nebo na jiném trvalém nosiči nebo v elektronické podobě jasné a srozumitelné všeobecné informace o smlouvách o úvěru. Členské státy mohou navíc stanovit, aby všeobecné informace zpřístupňoval rovněž zprostředkovatel úvěru, který není vázaným zprostředkovatelem.
Tyto všeobecné informace musí obsahovat alespoň
[…]
e)
typy dostupné výpůjční úrokové sazby, přičemž se uvede, zda je pevná, pohyblivá nebo obojí, spolu se stručným popisem vlastností pevné a pohyblivé sazby, včetně souvisejících důsledků pro spotřebitele;
[…]
g)
reprezentativní příklad celkové výše úvěru, celkových nákladů úvěru pro spotřebitele, celkové částky splatné spotřebitelem a roční procentní sazby nákladů;
[…]“
5
Článek 14 odst. 1 uvedené směrnice, nadepsaný „Předsmluvní informace“, stanoví:
„Členské státy zajistí, aby věřitel a tam, kde je to relevantní, zprostředkovatel úvěru nebo jmenovaný zástupce spotřebiteli poskytl individuální informace potřebné k porovnání úvěrů, které jsou na trhu k dispozici, k posouzení jejich důsledků a k učinění informovaného rozhodnutí, zda smlouvu o úvěru uzavře,
a)
bez zbytečného odkladu poté, co spotřebitel poskytl nezbytné informace o svých potřebách, finanční situaci a preferencích v souladu s článkem 20, a
b)
v dostatečném předstihu předtím, než je spotřebitel smlouvou o úvěru nebo nabídkou vázán.“
Směrnice 2005/29
6
Článek 7 směrnice 2005/29, nadepsaný „Klamavá opomenutí“, v odstavci 1 stanoví:
„Obchodní praktika je považována za klamavou, pokud ve svých věcných souvislostech a s přihlédnutím ke všem jejím rysům, okolnostem a omezením sdělovacího prostředku opomene uvést závažné informace, které v dané souvislosti průměrný spotřebitel potřebuje pro rozhodnutí o obchodní transakci, čímž způsobí nebo může způsobit, že průměrný spotřebitel učiní rozhodnutí o obchodní transakci, které by jinak neučinil.“
Rakouské právo
7
Ustanovení § 7 bodu 7 Bundesgesetz über Hypothekar- und Immobilienkreditverträge und sonstige Kreditierungen zu Gunsten von Verbrauchern (Hypothekar- und Immobilienkreditgesetz) [spolkový zákon o smlouvách o hypotečních úvěrech, úvěrech na nemovitosti a jiných spotřebitelských úvěrech (zákon o hypotečních úvěrech a úvěrech na nemovitosti)] ze dne 26. listopadu 2015 (BGBl. I, 135/2015), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „zákon o hypotečních úvěrech a úvěrech na nemovitosti“), provádí v totožném znění čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17.
Spor v původním řízení a předběžná otázka
8
BAWAG je bankovní institucí a nabízí své služby na celém rakouském území. Tato banka poskytuje spotřebitelům v „informačním přehledu o úvěrech na nemovitosti určené k bydlení“ všeobecné informace o smlouvách o hypotečních úvěrech a úvěrech na nemovitosti, které nabízí.
9
Strany 2 až 4 informačního přehledu se týkají úvěrů na stavbu nemovitosti určené k bydlení, které nejsou zajištěny zástavním právem k nemovitosti, a jsou zakončeny „reprezentativním příkladem“. Strany 5 až 7 tohoto přehledu se týkají smluv o úvěrech na stavbu nemovitosti určené k bydlení, které jsou zajištěny zástavním právem k nemovitosti, a jsou rovněž zakončeny reprezentativním příkladem. Jako reprezentativní příklad úvěru na stavbu nemovitosti určené k bydlení bez zajištění zástavním právem je uveden úvěr ve výši 35000 eur s dobou splatnosti 180 měsíců a pohyblivou roční nominální úrokovou sazbou ve výši 4,58 %. Jako reprezentativní příklad úvěru na bydlení se zajištěním zástavním právem je uveden úvěr ve výši 200000 eur s dobou splatnosti 240 měsíců a pohyblivou roční nominální úrokovou sazbou ve výši 0,5 %. Oba příklady upřesňují výši úroků, které mají být zaplaceny, reálnou úrokovou sazbu, jakož i celkové náklady úvěru.
10
Mezi svými produkty nabízí BAWAG kromě smluv o úvěru výlučně s pohyblivou úrokovou sazbou také smlouvy o úvěru výlučně s pevnou úrokovou sazbou, jakož i smlouvy o úvěru, které střídají období s pohyblivou úrokovou sazbou a období s pevnou úrokovou sazbou.
11
VKI podalo žalobu, kterou se domáhalo, aby bylo BAWAG zakázáno uvádět v informačním přehledu zmíněném v bodě 8 tohoto rozsudku pouze příklad úvěrové smlouvy s pohyblivou úrokovou sazbou, aniž by rovněž uvedla příklad smlouvy o úvěru s pevnou úrokovou sazbou a příklad smlouvy o úvěru se smíšenou úrokovou sazbou, jelikož nabízí tyto tři druhy úrokových sazeb pro tyto úvěrové smlouvy.
12
BAWAG na svou obranu tvrdila, že cílem tohoto informačního přehledu není poskytnout spotřebitelům podrobné předsmluvní informace přizpůsobené specifickým situacím a konkrétním zákazníkům. Podle ní nelze vyžadovat, aby každá myslitelná forma úrokové sazby byla v uvedeném informačním přehledu ilustrována příkladem.
13
Soud rozhodující v prvním stupni měl za to, že v témže informačním přehledu měl být uveden příklad úvěru s pevnou úrokovou sazbou, a částečně vyhověl návrhům sdružení VKI.
14
Odvolací soud naproti tomu rozhodl, že § 7 bod 7 zákona o hypotečních úvěrech a úvěrech na nemovitosti vyžaduje pouze jediný reprezentativní příklad na podporu informací uvedených v informačním přehledu, a že BAWAG tedy nebyla povinna uvést ve svém informačním přehledu rovněž příklad úvěrové smlouvy s pevnou úrokovou sazbou.
15
VKI podalo proti rozsudku odvolacího soudu opravný prostředek Revision k Oberster Gerichtshof (Nejvyšší soudní dvůr, Rakousko), který je předkládajícím soudem.
16
Předkládající soud má za to, že požadavek poskytnout reprezentativní příklady pro každý ze tří typů nabízených smluv o úvěru jde nad rámec toho, co musí obsahovat všeobecné informace, ale připouští, že tento výklad čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17 není nezbytně nutný.
17
Za těchto podmínek se Oberster Gerichtshof (Nejvyšší soudní dvůr) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musí být čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice [2014/17] vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení není porušeno, pokud věřitel, který nabízí úvěry na stavbu nemovitosti určené k bydlení bez zajištění i se zajištěním zástavním právem, a to v obou případech v několika variantách [a) úvěry výlučně s obdobími s pevnou zápůjční úrokovou sazbou, b) úvěry, u nichž se střídají období s pohyblivou úrokovou sazbou a období s pevnou úrokovou sazbou, a c) úvěry s výlučně pohyblivou úrokovou sazbou], poskytne pro oba tyto případy po jednom (jediném) reprezentativním příkladu pro úvěry na stavbu nemovitosti určené k bydlení bez zajištění zástavním právem a pro úvěry na stavbu nemovitosti určené k bydlení se zajištěním zástavním právem, nebo dané ustanovení vyžaduje, aby bylo v obou případech uvedeno po jednom reprezentativním příkladu pro každý způsob úročení?“
K předběžné otázce
18
Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17 musí být vykládán v tom smyslu, že věřitel, který za účelem financování stavby nemovitosti určené k bydlení nabízí smlouvy o úvěru se zajištěním nebo bez zajištění zástavním právem k nemovitosti s pevnou úrokovou sazbou, s pohyblivou úrokovou sazbou nebo střídavě s obdobími s pevnou úrokovou sazbou a s pohyblivou úrokovou sazbou, musí poskytnout reprezentativní příklad pro každý ze tří typů nabízených úvěrových smluv.
19
Úvodem je třeba připomenout, že cílem směrnice 2014/17 je, jak vyplývá z jejího článku 1, stanovit společný rámec pro smlouvy o spotřebitelském úvěru týkající se nemovitostí určených k bydlení.
20
Článek 13 odst. 1 této směrnice, nadepsaný „Všeobecné informace“, vyjmenovává všeobecné informace týkající se smluv o úvěru na nemovitosti určené k bydlení, ohledně nichž členské státy musí zajistit, aby je věřitelé trvale zpřístupnili pro spotřebitele.
21
V rámci těchto všeobecných informací tento čl. 13 odst. 1 v písmenu g) stanoví, že věřitel musí mimo jiné poskytnout „reprezentativní příklad celkové výše úvěru, celkových nákladů úvěru pro spotřebitele, celkové částky splatné spotřebitelem a roční procentní sazby nákladů“.
22
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je třeba při výkladu ustanovení unijního práva vzít v úvahu nejen jeho znění, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí (rozsudek ze dne 14. března 2024, VR Bank Ravensburg-Weingarten, C‑536/22, EU:C:2024:234, bod 35 a citovaná judikatura).
23
Na prvním místě je třeba uvést, že znění čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17 použitím neurčitého členu v některých jazykových verzích naznačuje, že se od věřitelů pouze očekává, že ve svých všeobecných informacích poskytnou spotřebitelům pouze jeden příklad. Kromě toho upřesňuje, že tento příklad musí být „reprezentativní“ nikoli co do různých druhů úvěrových smluv nabízených věřitelem, ale co do „celkové výše úvěru, celkových nákladů úvěru pro spotřebitele, celkové částky splatné spotřebitelem a roční procentní sazby nákladů“.
24
Z toho vyplývá, že funkcí reprezentativního příkladu, který má být poskytnut, podle všeho není ilustrovat rozmanitost smluv o úvěru nabízených věřitelem, ale to, aby spotřebitelé pro svou všeobecnou informaci pochopili smysl různých pojmů týkajících se úvěru a jejich vzájemný vztah.
25
Na druhém místě je tento doslovný výklad podpořen kontextem, do něhož čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17 zapadá.
26
Zaprvé čl. 13 odst. 1 písm. e) této směrnice vyžaduje, aby „všeobecné informace“ obsahovaly údaje o „typ[ech] dostupné výpůjční úrokové sazby, přičemž se uvede, zda je pevná, pohyblivá nebo obojí“, kdežto písmeno g) tohoto čl. 13 odst. 1 neobsahuje žádnou informaci o tom, že by reprezentativní příklad měl být uveden pro každý typ navrhované smlouvy o úvěru. Je přitom třeba mít za to, že kdyby unijní normotvůrce zamýšlel uložit věřitelům povinnost poskytnout reprezentativní příklad pro všechny druhy navrhovaných úrokových sazeb, výslovně by to uvedl.
27
Zadruhé ze znění směrnice 2014/17 jako celku vyplývá, že ve prospěch spotřebitelů zavádí povinný dvoustupňový informační systém.
28
První úroveň je tvořena „všeobecnými informacemi“ uvedenými v článku 13 této směrnice. Podle bodu 38 jejího odůvodnění by tyto informace měly spotřebiteli umožnit, aby se rozhodl s plnou znalostí věci, tím, že uvedené informace „poučí spotřebitele o širokém spektru dostupných produktů a služeb a jejich klíčových vlastnostech. Spotřebitelům by proto vždy měly být přístupné všeobecné informace o dostupných úvěrových produktech.“
29
Druhou úrovní informací, které musí být spotřebitelům poskytnuty, jsou „předsmluvní informace“ uvedené v článku 14 uvedené směrnice. Tento článek 14 v odstavci 1 uvádí, že se jedná o „individuální informace potřebné [pro spotřebitele] k porovnání úvěrů, které jsou na trhu k dispozici, k posouzení jejich důsledků a k učinění informovaného rozhodnutí, zda smlouvu o úvěru uzavře“.
30
Jak zdůrazňují BAWAG a Evropská komise ve svých vyjádřeních předložených Soudnímu dvoru, cílem „všeobecných informací“ tedy není poskytnout spotřebitelům podrobná vysvětlení přizpůsobená každému typu smlouvy o úvěru nabízenému věřitelem a každému jednotlivému případu, jelikož taková vysvětlení jim musí být poskytnuta v rámci „předsmluvních informací“. Jsou určeny pouze k tomu, aby spotřebiteli poskytly vodítko při hledání úvěru v rané fázi jeho úvah. Proto by nebyl namístě výklad čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17, který by vyžadoval, aby tyto informace byly vyčerpávající. Takový výklad by rovněž setřel rozdíl mezi všeobecnými a předsmluvními informacemi nastíněný unijním normotvůrcem.
31
Pokud jde na třetím místě o cíle sledované směrnicí 2014/17, je třeba připomenout, že cílem této směrnice je, jak vyplývá z bodu 15 jejího odůvodnění, zajistit, aby se na spotřebitele, kteří mají zájem o uzavření smlouvy o úvěru na nemovitost, vztahovala vysoká úroveň ochrany.
32
V tomto ohledu bod 53 odůvodnění směrnice 2014/17 mimo jiné zdůrazňuje, že reprezentativní příklady by neměly být v rozporu s požadavky směrnice 2005/29.
33
Posledně uvedená směrnice, jejímž cílem je boj proti nekalým obchodním praktikám vůči spotřebitelům, v čl. 7 odst. 1 stanoví, že „obchodní praktika je považována za klamavou, pokud ve svých věcných souvislostech a s přihlédnutím ke všem jejím rysům, okolnostem a omezením sdělovacího prostředku opomene uvést závažné informace, které v dané souvislosti průměrný spotřebitel potřebuje pro rozhodnutí o obchodní transakci, čímž způsobí nebo může způsobit, že průměrný spotřebitel učiní rozhodnutí o obchodní transakci, které by jinak neučinil.“
34
V projednávaném případě se nejeví, že by poskytnutí reprezentativního příkladu u smluv o úvěru zajištěných hypotékou, který se týká úvěru s pohyblivou úrokovou sazbou, a reprezentativního příkladu u smluv, které nejsou zajištěny zástavním právem k nemovitosti, který se rovněž týká úvěru s pohyblivou úrokovou sazbou, připravilo spotřebitele o závažné informace ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice 2005/29.
35
V tomto ohledu je třeba uvést, že všeobecné informace, které spotřebitel potřebuje k tomu, aby se mohl informovaně rozhodnout pro úvěr s pevnou úrokovou sazbou, úvěr s proměnlivou úrokovou sazbou nebo úvěr se smíšenou úrokovou sazbou, nespočívají v informacích, které musí obsahovat reprezentativní příklad, a to celková výše úvěru, celkové náklady úvěru pro spotřebitele a roční procentní sazba nákladů, ale v tom, že tyto informace jsou jisté v případě prvního typu úvěru a nejisté v případě ostatních dvou.
36
Tyto základní charakteristiky smluv o úvěru s pevnou nebo pohyblivou úrokovou sazbou musí být uvedeny ve všeobecných informacích podle čl. 13 odst. 1 písm. e), a nikoli podle čl. 13 odst. 1 písm. g) v reprezentativním příkladu.
37
Reprezentativní příklad má totiž zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele ve spojení s dalšími všeobecnými informacemi uvedenými v čl. 13 odst. 1 směrnice 2014/17 a s předsmluvními informacemi přizpůsobenými osobní situaci každého jednotlivého spotřebitele.
38
Za těchto podmínek skutečnost, že věřitel, který nabízí smlouvy o úvěru s pevnou, pohyblivou a smíšenou úrokovou sazbou, poskytne ve svých všeobecných informacích pouze reprezentativní příklad smlouvy o úvěru s pohyblivou úrokovou sazbou zajištěnou zástavním právem k nemovitosti a reprezentativní příklad smlouvy o úvěru s pohyblivou úrokovou sazbou nezajištěnou zástavním právem k nemovitosti, neupírá spotřebiteli závažné informace, a nelze ji tedy považovat za indicii klamavé obchodní praktiky věřitele ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice 2005/29. Uvedení jediného reprezentativního příkladu ve všeobecných informacích je proto v souladu s cílem směrnice 2014/17.
39
Konečně je třeba zdůraznit, že příklad uvedený v čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17 musí být, jak bylo uvedeno v bodě 23 tohoto rozsudku, „reprezentativní“.
40
V tomto ohledu bod 53 odůvodnění směrnice 2014/17 uvádí, že „[p]ři určování reprezentativního příkladu by se mělo přihlédnout k rozšířenosti určitých druhů smluv o úvěru na konkrétním trhu. Může být vhodnější, aby každý věřitel ve svém reprezentativním příkladu vycházel z výše úvěru, která je reprezentativní z hlediska jeho řady produktů a předpokládaného portfolia klientů, neboť ty mohou být u jednotlivých věřitelů značně odlišné.“
41
Z tohoto bodu odůvodnění tedy vyplývá, že v rámci posouzení reprezentativnosti příkladu, který má být poskytnut, mohou být zohledněny určité skutečnosti, například průměrná doba trvání a průměrná celková výše úvěru poskytnutého pro daný typ smlouvy o úvěru, jakož i četnost určitých druhů smlouvy o úvěru na daném trhu. Pokud jde o roční procentní sazbu nákladů uváděnou v standardizovaném informačním přehledu, je třeba zohlednit, je-li to možné, preference a informace udané spotřebitelem a věřitel nebo zprostředkovatel úvěru by měl jasně sdělit, zda jsou poskytnuté informace ilustrativní, nebo odrážejí preference a informace udané spotřebitelem. Reprezentativní příklady by, jak bylo uvedeno v bodě 23 tohoto rozsudku, v žádném případě neměly být v rozporu s požadavky směrnice 2005/29.
42
Je na předkládajícím soudu, aby zejména s ohledem na tyto skutečnosti posoudil, zda je příklad uvedený společností BAWAG v jejích všeobecných informacích podle čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17 reprezentativní.
43
S ohledem na předcházející úvahy je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že čl. 13 odst. 1 písm. g) směrnice 2014/17 musí být vykládán v tom smyslu, že věřitel, který za účelem financování stavby nemovitosti určené k bydlení nabízí smlouvy o úvěru se zajištěním nebo bez zajištění zástavním právem k nemovitosti s pevnou úrokovou sazbou, s pohyblivou úrokovou sazbou nebo střídavě s obdobími s pevnou úrokovou sazbou a s pohyblivou úrokovou sazbou, je povinen poskytnout ve všeobecných informacích pouze jediný příklad úvěrů, které nabízí, pokud je tento příklad reprezentativní.
K nákladům řízení
44
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
Článek 13 odst. 1 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/EU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010
musí být vykládán v tom smyslu, že
věřitel, který za účelem financování stavby nemovitosti určené k bydlení nabízí smlouvy o úvěru se zajištěním nebo bez zajištění zástavním právem k nemovitosti s pevnou úrokovou sazbou, s pohyblivou úrokovou sazbou nebo střídavě s obdobími s pevnou úrokovou sazbou a s pohyblivou úrokovou sazbou, je povinen poskytnout ve všeobecných informacích pouze jediný příklad úvěrů, které nabízí, pokud je tento příklad reprezentativní.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.