JJuuddiikkaattuurraa  NNeejjvvyyššššííhhoo  ssoouudduu
Spisová zna čka: 30 Cdo 3098/2018 
Typ 
rozhodnutí:
USNESENÍ 
Kategorie 
rozhodnutí:
B   
Aplikovaná 
norma:
čl. 7 odst. 1 bod b Na řízení (EU) č. 1215/2012 
§ 243d písm. a) o. s. ř. 
Heslo: Dovolání 
Příslušnost soudu mezinárodní 
Smlouva o dílo 
Smlouva kupní  
ECLI: ECLI:CZ:NS:2019:30.CDO.3098.2018.1 
Právní v ěta: Smlouva, 
jejímž předmětem je tisk knih na základě podkladů dodaných v 
elektronické podobě, je smlouvou o dodání zboží ve smyslu čl. 7 odst. 1 nařízení 
Brusel I bis.
Datum 
rozhodnutí:
20.06.2019 
30 Cdo 3098/2018-227 
USNESENÍ 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senát ě složeném z p ředsedy JUDr . Pavla 
Simona a soudc ů Mgr. Víta Bi čáka a JUDr. Bohumila Dvo řáka v právní v ěci žalobkyn ě 
GRASPO CZ, a. s., IČO 25586092, se sídlem ve Zlín ě, Pod Šternberkem 324, zastoupené 
Mgr. Filipem Petrášem, advokátem se sídlem ve Zlín ě, 2. kv ětna 7134, proti žalované 
Ideemedia GmbH, se sídlem v Neuwied, Karbachstraße 22, Spolková rep ublika N ěmecko, 
zastoupené JUDr. Robertem Matasem, advokátem se síd lem v Praze 1, Spálená 92/21, o 
zaplacení 7 172,13 EUR s p říslušenstvím, vedené u Okresního soudu ve Zlín ě pod sp. zn. 39 
EVC 1/2016, o dovolání žalobkyn ě proti usnesení Krajského soudu v Brn ě ze dne 24. 4. 
2018, č. j. 27 Co 11/2018-185, takto:
I. Dovolání se zamítá.
II. Žalobkyn ě je povinna  zaplatit žalované na náhrad ě náklad ů dovolacího řízení 
částku 10 648 Kč do t ří dn ů od právní moci tohoto usnesení.
Od ůvodn ění:
I. Dosavadní pr ůběh řízení 
1. Žalobkyn ě se po žalované domáhá zaplacení částky 7 172,13 EUR s p říslušenstvím z 
titulu nezaplacené ceny díla, spo čívající v tisku, vazb ě a dodání 2 500 ks knih s názvem 
Leuchtendes Rheintal. Žalobkyn ě dílo provedla na základ ě e-mailové objednávky žalované ze 
dne 16. 9. 2015 a odeslala do sídla žalované dne 27 . 10. 2015, která si je p řevzala dne 29. 10. 
2015. Téhož dne žalobkyn ě vyú čtovala žalované sjednanou cenu díla ve výši 7 172,1 3 EUR. 
Žalovaná však sjednanou cenu díla ani p řes opakované urgence žalobkyn ě neuhradila.
2. Okresní soud ve Zlín ě jako soud prvního stupn ě usnesením ze dne 15. 9. 2017, č. j. 39 
EVC 1/2016-144, zamítl námitku žalované o mezinárod ní nep říslušnosti Okresního soudu ve 
Zlín ě k projednání v ěci.
3. Krajský soud v Brn ě jako soud odvolací usnesením ze dne 24. 4. 2018, č. j. 27 Co 
11/2018-185, usnesení soudu prvního stupn ě zm ěnil tak, že se řízení o vydání evropského 
platebního rozkazu pro nedostatek mezinárodní p říslušnosti českého soudu zastavuje (výrok 
I), a uložil žalobkyni nahradit žalované náklady řízení p řed soudy obou stup ňů  ve výši 21 896 
Kč (výrok II). 
4. Soud prvního stupn ě vyšel ze zjišt ění, že žalovaná (právnická osoba se sídlem ve 
Spolkové republice N ěmecko) si u žalobkyn ě (právnické osoby se sídlem v České republice) 
objednala tisk, vazbu a dodání knih. Žalobkyn ě objednané dílo provedla, odeslala žalované a 
vyú čtovala. Soud prvního stupn ě v dané v ěci aplikoval na řízení Evropského parlamentu a 
Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. 12. 2012 o p říslušnosti a uznávání a výkonu soudních 
rozhodnutí v ob čanských a obchodních v ěcech (p řepracované zn ění), dále jen „na řízení 
Brusel I bis“, a dosp ěl k záv ěru, že žalobkyn ě poskytla žalované službu spo čívající v činnosti 
pr ůmyslové povahy, nebo ť žalovaná jako objednatelka dodala podstatnou část v ěcí nutných k 
realizaci díla; nešlo tak tedy podle soudu prvního stupn ě o prodej zboží na základ ě kupní 
smlouvy. Žalobkyn ě objednané zboží poskytla v míst ě svého sídla, tj. ve Zlín ě. V souladu s 
čl. 7 odst. 1 písm. b) odrážka druhá na řízení Brusel I bis je proto dána pravomoc soudu místa, 
kde byla služba poskytnuta. Není naopak podstatné , že vytišt ěné a svázané knihy byly 
žalované dodány do jejího sídla, nebo ť podstata objednané služby byla realizována v sídle  
žalobkyn ě. Tento záv ěr by platil podle soudu prvního stupn ě také tehdy, pokud by se 
nejednalo o poskytnutí služby. 
5. Odvolací soud se v prvé 
řad ě zabýval právní kvalifikací smlouvy, která byla mez i 
účastnicemi uzav řena a jejímž p ředm ětem byl tisk a vazba knih. K tomu uvedl, že rozdíle m 
mezi „smlouvou o prodeji zboží“ a „smlouvou o posky tování služeb“ ve smyslu čl. 7 odst. 1 
písm. b) na řízení Brusel I bis se zabýval Soudní dv ůr Evropské unie (dále jen „SDEU“) v 
rozsudku ze dne 25. 2. 2010 ve v ěci C-381/08, Car Trim GmbH proti KeySafety Systems Srl , 
kde vysv ětlil, že pokud kupující dodal všechen nebo p řevážnou část materiál ů, ze kterých je 
zboží vyráb ěno, m ůže tato okolnost tvo řit indicii ve prosp ěch kvalifikace smlouvy jako 
„smlouvy o poskytování služeb“. Naproti tomu v  p řípad ě, pokud kupující materiály nedodal, 
existuje silná indicie pro to, aby smlouva byla kva lifikována jako „smlouva o prodeji zboží“. 
Odvolací soud uvedl, že v projednávané v ěci panuje shoda na obsahu smlouvy, jejímž  
předm ětem byl tisk knih a jejíž verzi v elektronické podo b ě (formát pdf) žalovaná jako 
objednatelka zaslala žalobkyni jako zhotovitelce k tisku. Žalovaná tak sice poskytla v 
elektronické podob ě knihu, která má být vytišt ěna, nicmén ě pro uvedenou smlouvu je 
charakteristické pln ění v podob ě tisku této knihy žalobkyní, nikoli prodej knihy ja ko takové. 
Jde tak o situaci, kdy žalobkyn ě jako zhotovitelka vykonala činnost ve prosp ěch žalované. 
Odvolací soud se tedy ztotožnil se soudem prvního s tupn ě, že jde o smlouvu o poskytování
služeb, neztotožnil se však s posouzením p říslušnosti soudu založené na argumentaci, že 
místem pln ění služby bylo sídlo žalobkyn ě. Odvolací soud zd ůraznil, že v projednávané v ěci 
bylo místo poskytnutí služby stanoveno na základ ě ujednání stran. V samotném návrhu na 
vydání evropského platebního rozkazu žalobkyn ě odkázala na objednávku ze dne 13. 8. 2015, 
ve které je místo dodání specifikováno jako „frei H aus Neuwied“. Místo dodání vyplývá 
rovn ěž z dodacího listu ze dne 27. 10. 2015, č. DL-15-15803, a mezinárodního nákladního 
listu č. 3845791. Ani žalobkyn ě, ani žalovaná takové místo dodání nerozporovaly, a  proto ani 
odvolací soud nem ěl pochybnosti, že místo dodání bylo v míst ě sídla žalované, což je pro 
posouzení mezinárodní p říslušnosti rozhodující. Tvrzení žalované o existenc i všeobecných 
obchodních podmínek, na základ ě kterých by byla založena pravomoc soudu podle sídl a 
žalované, nemá odvolací soud za prokázané, nebo ť žalovaná jejich závaznost v ůč i žalobkyni 
nedoložila. Z výše uvedených d ůvod ů je podle odvolacího soudu v souladu s čl. 7 odst. 1 
písm. b) na řízení Brusel I bis dána mezinárodní p říslušnost n ěmeckých soud ů, a proto 
odvolací soud napadené usnesení podle ustanovení § 220 odst. 1 písm. a) ob čanského 
soudního řádu zm ěnil tak, že řízení podle ustanovení § 104 odst. 1 ob čanského soudního řádu 
zastavil.
II. Dovolání a vyjád ření k n ěmu 
6. Usnesení odvolacího soudu napadla žalobkyn ě v celém rozsahu dovoláním, ve kterém 
uplatnila následující dovolací d ůvody.
7. Žalobkyn ě má za to, že odvolacím soudem byla nesprávn ě právn ě posouzena otázka 
místa pln ění závazku, čímž se odvolací soud odchýlil od ustálené rozhodova cí praxe 
dovolacího soudu. Odvolací soud podle žalobkyn ě zam ěnil pojmy „místo pln ění závazku“ a 
„místo dodání“. Žalobkyn ě p řipomíná, že p ředm ětem dané smlouvy bylo poskytnutí služby 
pro žalovanou, p řičemž se podle ní jedná o smlouvu o dílo podle ustano vení § 2586 zákona č. 
89/2012 Sb., ob čanský zákoník. Žalobkyn ě v dovolání poukazuje na to, že p ředm ětem jejího 
závazku bylo ur čité množství kus ů knih pro žalovanou zhotovit, nikoli žalobkyní samo u na 
ur čenou adresu dodat. Podle názoru žalobkyn ě tak odvolací soud nesprávn ě posoudil místo 
poskytnutí služby, které zam ěnil za místo dodání již vytišt ěných knih, kdy argumentace 
místem dodání by se uplatnila v p řípad ě smlouvy kupní, nikoli však v p řípad ě smlouvy o dílo, 
tedy o poskytnutí služby (srov. usnesení Nejvyššího  soudu ze dne 7. 9. 2017, sp. zn. 32 Cdo 
4053/2015). 
8. Žalovaná ve vyjád 
ření k dovolání namítá, že žalobkyn ě v dovolání neprokázala, v čem 
spat řuje p řípustnost dovolání, když pouze uvedla, že se odvola cí soud odchýlil od dosavadní 
rozhodovací praxe dovolacího soudu, avšak dále již nespecifikovala, od kterého rozhodnutí a 
jakým zp ůsobem se m ěl odchýlit . Podle žalované žalobkyn ě uvedla pouze judikaturu 
Nejvyššího soudu , která není z pohledu její celkové argumentace, uv edené v dovolání, 
nikterak p řípadná. Dovolání by tak m ělo být podle žalované odmítnuto jako nep řípustné. Pro 
případ, že by dovolací soud dosp ěl k záv ěru, že je dovolání p řípustné, žalovaná uvádí, že 
mezinárodní a místní p říslušnost je dána sídlem žalované, což vyplývá z je jích všeobecných 
obchodních podmínek, se kterými byla žalobkyn ě seznámena. Dále žalovaná uvádí, že sice 
souhlasí se všemi výroky uvedenými v napadeném usne sení odvolacího soudu, avšak 
nesouhlasí s jeho od ůvodn ěním do té míry, kdy je p řesv ědčena, že v daném p řípad ě došlo k 
dodání zboží a nikoli k poskytnutí služby. Záv ěrem pak žalovaná uvádí, že i kdyby došlo k 
poskytnutí služby, tato byla poskytnuta v míst ě sídla žalované v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. 
b) na řízení Brusel I bis, čímž by byla op ět dána místní p říslušnost soudu žalované.
III. Zastoupení, včasnost a náležitosti dovolání 
9. Nejvyšší soud v dovolacím řízení postupoval a o dovolání rozhodl podle zákona č. 
99/1963 Sb., ob čanský soudní řád, ve zn ění ú činném od 1. 1. 2014 do 29. 9. 2017 (viz čl. II 
bod 2 zákona č. 293/2013 Sb. a  čl. II bod 2 zákona č. 296/2017 Sb.), dále jen „o. s. ř.“.
10. Dovolání bylo podáno v čas, osobou k tomu oprávn ěnou, za spln ění podmínky § 241 
odst. 1 o. s. ř. a obsahovalo náležitosti vyžadované ustanovením §  241a odst. 2 o. s. ř.
11. Námitka žalované , že žalobkyn ě stran vymezení podmínek p řípustnosti odkázala na 
rozhodnutí Nejvyššího soudu, které se jí vymezeného  dovolacího d ůvodu netýká, není 
důvodná. Ustanovení § 241a odst. 2 o. s. ř. totiž pro formální bezvadnost dovolání vyžaduje, 
aby dovolatel vymezil, v čem spat řuje spln ění podmínek p řípustnosti dovolání, nikoli aby jím 
vymezené podmínky dovolání skute čně jeho p řípustnost zakládaly. Nejvyšší soud se proto  
dále zabýval p řípustností dovolání.
IV. Přípustnost dovolání 
12. Podle § 236 odst. 1 o. s. ř. lze dovoláním napadnout pravomocná rozhodnutí 
odvolacího soudu, jestliže to zákon p řipouští .
13. Podle § 237 o. s. ř. není-li stanoveno jinak, je dovolání p řípustné proti každému  
rozhodnutí odvolacího soudu, kterým se odvolací řízení kon čí, jestliže napadené rozhodnutí  
závisí na vy řešení otázky hmotného nebo procesního práva, při jejímž řešení se odvolací soud 
odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího s oudu nebo která v rozhodování 
dovolacího soudu dosud nebyla vy řešena nebo je dovolacím soudem rozhodována rozdíln ě 
anebo má-li být dovolacím soudem vy řešená právní otázka posouzena jinak.
14. Dovolání je p řípustné pro stanovení hrani čního ur čovatele podle článku 7 odst. 1 
písm. a) a b) na řízení Brusel I bis ve vztahu k pojmu „místo, kde došlo k poskytnutí služby“ a 
pojmu „místo, kam bylo zboží dodáno“ ve sporu mezi objednatelem tisku knih, který poskytl 
podklady pro tisk v elektronické podob ě, a jeho dodavatelem, nebo ť tato otázka dosud nebyla 
v judikatu ře Nejvyššího soudu vy řešena.
V. Důvodnost dovolání a právní úvahy dovolacího soudu 
15. Dovolání není d ůvodné.
16. Podle článku 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis osoba, která má bydlišt ě v n ěkterém 
členském stát ě, může být v jiném členském stát ě žalována: 
a) pokud p ředm ět sporu tvo ří smlouva nebo nároky ze smlouvy, u soudu místa, kd e závazek, 
o n ějž se jedná, byl nebo m ěl být spln ěn; 
b) pro ú čely tohoto ustanovení a pokud nebylo dohodnuto jina k, je místem pln ění zmín ěného  
závazku:
- v p 
řípad ě prodeje zboží místo na území členského státu, kam zboží podle smlouvy bylo 
nebo m ělo být dodáno,
- v p řípad ě poskytování služeb místo na území členského státu, kde služby podle smlouvy
byly nebo m ěly být poskytnuty; 
c) nepoužije-li se písmeno b), použije se písmeno a ). 
17. Odvolací soud v napadeném rozhodnutí ztotožnil m ísto, kam bylo zboží žalobkyní 
dodáno, s místem, kde byla poskytnuta služba ve smy slu čl. 7 odst. 1 písm. b) druhá odrážka 
na řízení Brusel I bis. Pro posouzení správnosti dané ú vahy je t řeba na prvém míst ě posoudit 
povahu smlouvy, kterou mezi sebou strany uzav řely, a to práv ě ve smyslu jurisdik čních 
pravidel čl. 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis.
18. V rozsudku ze dne 25. 2. 2010, ve v ěci C-381/08, Car Trim GmbH proti KeySafety 
Systems Srl.,  SDEU vysv ětlil, že „smlouvy, jejichž p ředm ětem je dodání zboží , které má být 
vyrobeno nebo zhotoveno, musí být kvalifikovány jak o ‚smlouvy o prodeji zboží‘ ve smyslu 
čl. 5 bodu 1 písm. b) první odrážky na řízení, i když kupující stanovil ur čité požadavky 
ohledn ě po řízení, zpracování a dodání zboží, aniž by poskytl m ateriály pro jeho výrobu nebo 
zhotovení, a dodavatel je odpov ědný za kvalitu a soulad zboží se smlouvou.“ V od ůvodn ění 
daného rozhodnutí SDEU dále uvedl, že je nutné ur čit závazek charakteristický pro smlouvu 
a blíže rozvedl jednotlivé aspekty, které je nutné pro ur čení tohoto charakteristického závazku 
brát v úvahu.
19. K tomu Nejvyšší soud dopl 
ňuje, že a čkoliv se dané rozhodnutí SDEU týká výkladu čl. 
5 odst. 1 na řízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. 12. 2000 o p říslušnosti a uznávání a 
výkonu soudních rozhodnutí v ob čanských a obchodních v ěcech (dále jen „na řízení Brusel 
I“), jsou jeho záv ěry použitelné i pro výklad čl. 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis, které je svým 
obsahem s čl. 5 odst. 1 na řízení Brusel I shodné.
20. Podle čl. 3 odst. 1 Úmluvy OSN o smlouvách o mezinárodní koupi zboží (publ. pod č. 
160/1991 Sb.) se smlouvy o dodávce zboží, které má být vyrobeno nebo vyhotoveno, 
považují za smlouvy o koupi zboží, ledaže strana, k terá zboží objednává, se zavazuje dodat 
podstatnou část v ěcí nutných pro jejich výrobu nebo zhotovení. 
21. Pro zodpov ězení otázky, zda byla mezi stranami uzav řena smlouva o prodeji zboží 
nebo poskytnutí služby ve smyslu čl. 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis, je podle Nejvyššího  
soudu nutné posoudit, zda kupující dodal všechen ne bo p řevážnou část materiál ů, ze kterých 
bylo zboží vyrobeno, respektive zda lze text a obra zový materiál p ředaný objednatelem 
dodavateli v elektronické podob ě za ú čelem jeho tisku považovat za „podstatnou část v ěcí 
nutných pro jejich výrobu a zhotovení“.
22. Ve výše citovaném rozsudku ve v 
ěci C-381/08, Car Trim  GmbH proti KeySafety 
Systems Srl. , ve kterém se zabýval smlouvou o dodávce airbagový ch systém ů italskou 
spole čností výrobci aut, SDEU uvedl, že: „pro toto pr ůmyslové odv ětví je charakteristická 
silná spolupráce mezi výrobci. Nabídka kone čného výrobku musí být p řizp ůsobena p řesným  
požadavk ům a individuálním specifikacím kupujícího. Obecn ě kupující p řesn ě vymezuje své 
pot řeby a poskytuje pokyny pro výrobu, kterými se dodav atel musí řídit.“ Výrobce aut v 
tomto p řípad ě p řesn ě vymezil specifikaci výrobku, dokonce stanovil výro bci i povinnost 
materiály odebírat od konkrétního dodavatele, SDEU p řesto dosp ěl k záv ěru, že se jednalo o 
„smlouvu o prodeji zboží“.
23. S p 
řihlédnutím k tomu, že na ustanovení Víde ňské úmluvy o mezinárodní koupi zboží 
(dále jen „Víde ňská úmluva“) odkazuje ve svém rozhodnutí i SDEU, lz e další vodítka pro 
rozlišení uvedených smluvních typ ů dohledat i v judikatu ře vnitrostátních soud ů aplikujících 
Víde ňskou úmluvu. P řehled judikatury k Víde ňské úmluv ě v tomto sm ěru uvádí, že dle 
rozhodovací praxe soud ů (zejména rozhodnutí n ěmeckých a švýcarských soud ů)
nep ředstavuje specifikace zboží ze strany objednatele p oskytnutí podstatné části materiálu 
nezbytného k výrob ě zboží.  Ke stejnému záv ěru, tedy že se nejedná o dodání podstatné části 
věcí nutných pro výrobu nebo zhotovení zboží, pokud j e zboží vyrobeno na základ ě 
specifikace a p říkaz ů objednatele, dosp ěl i Spolkový nejvyšší soud v N ěmecku (srov. 
Bundesgerichtshof, Germany, 24. 9. 2014, Neue Juristische Wochenschrift  2015, 867 = 
CISG-online No. 2545). 
24. V souladu s tím dosp 
ěl Nejvyšší soud k záv ěru, že i v p řípad ě tisku knih p ředstavuje 
dodání textu knihy v datovém souboru spíše individu alizaci a p řesnou specifikaci zboží než 
dodání podstatné části materiál ů nutných pro jejich výrobu a zhotovení. Tyto materiály (papír, 
barvy, vazbu či obal) naopak poskytl prodávající. Smlouvu mezi st ranami tak lze 
charakterizovat ve smyslu čl. 7 odst. 1 na řízení Brusel I bis jako smlouvu o dodání zboží, 
nikoli poskytnutí služby.
25. Podporu pro tento záv 
ěr lze nalézt i v odborné literatu ře, podle které by objednávky 
tisku m ěly být považovány za „smlouvy o prodeji zboží“ (sro v. MAGNUS, U., 
MANKOWSKI, P. a kol. Brussels I Regulation . Second Revised Edition . Mnichov: Sellier 
European Law Publishers, 2012, s. 146). 
26. Odpov 
ěď  na uvedenou otázku je p řitom jasná ve sv ětle judikatury SDEU (acte 
éclairé) a Nejvyššímu soudu proto nevznikla povinno st podle čl. 267 SFEU se ohledn ě jejího 
zodpov ězení obrátit na SDEU (srov. rozsudek SDEU ze dne 6.  10. 1982, ve v ěci C-283/81, 
Srl. CILFIT a Lanificio di Gavardo SpA proti Ministero della sanità ). 
27. Právní posouzení smlouvy uzav řené mezi stranami odvolacím soudem ve smyslu čl. 7 
odst. 1 na řízení Brusel I bis je tak nesprávné, dosp ěl-li odvolací soud k záv ěru, že šlo o 
smlouvu o poskytnutí služby. Vzhledem k argumentaci  odvolacího soudu stran hrani čního 
ur čovatele však odvolací soud p ři odpov ědi na otázku, soudy kterého státu mají podle daného 
ustanovení mezinárodní p říslušnost v ěc projednat a rozhodnout, dosp ěl k záv ěru správnému.
28. Hrani čním ur čovatelem mezinárodní p říslušnosti ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) 
na řízení Brusel I bis v p řípad ě smlouvy o dodání zboží je místo, kam zboží podle s mlouvy 
bylo nebo m ělo být dodáno. Místo dodání zboží je pak nutné ur čit s p řihlédnutím k v ůli stran 
obsažené ve smlouv ě. Pouze pokud není toto místo smluvn ě upraveno, tak se místo dodání 
ur čuje dle jiných ur čovatel ů (faktické místo dodání). Strany si ve smlouv ě místo dodání ur čily 
jako  „frei Haus Neuwied“ a bylo mezi nimi nesporné, že tam zboží také bylo dodáno. Z 
uvedeného jasn ě vyplývá, že místo dodání zboží se nacházelo na úze mí Spolkové republiky 
Německo , nikoli v České republice a záv ěr odvolacího soudu o tom, že mezinárodní 
příslušnost českých soud ů z čl. 7 odst. 1 písm. b) na řízení Brusel I bis neplyne, je tak záv ěrem  
správným. 
VI. Záv ěr
29. Nejvyšší soud z výše uvedených d ůvod ů dovolání žalobkyn ě podle ustanovení §  243d 
písm. a) o. s. ř. zamítl. 
30. S ohledem na výsledek dovolacího řízení je žalobkyn ě povinna nahradit žalované 
náklady tohoto řízení vzniklé žalované v souvislosti s podáním vyjá d ření k dovolání (srov. § 
243c odst. 3 věta první, § 224 odst. 1, § 151 odst. 1 část v ěty p řed st ředníkem a § 146 odst. 3 
o. s. ř.), jež sestávají z odm ěny advokáta v částce  8 500 Kč [§ 6 odst. 1, § 7 bod 5 a § 11 odst. 
2 písm. c) a odst. 3 vyhlášky č. 177/1996 Sb., o odm ěnách advokát ů a náhradách advokát ů za
poskytování právních služeb (advokátní tarif), ve z n ění pozd ějších p ředpis ů], náhrady 
hotových výdaj ů advokáta stanovených paušální částkou 300 K č (§ 13 odst. 3 advokátního 
tarifu) a náhrady za da ň z p řidané hodnoty z odm ěny a z náhrady v částce 1 848 K č [§ 137 
odst. 3 písm. a) o. s. ř.]. 
Pou čení: Proti tomuto rozhodnutí není p řípustný opravný prost ředek.
V Brn ě dne 20. 6. 2019 
JUDr. Pavel Simon 
předseda senátu