62023CC0769
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
RIMVYDAS NORKUS
prednesené 10. júla 2025 (
1
)
Vec C‑769/23
Mara soc. coop. arl
proti
Ministero della Difesa,
Gruppo Samir Global Service Srl
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Verejné obstarávanie – Verejný obstarávateľ – Ministerstvo obrany Talianska – Zákazka na poskytnutie služby – Preprava vybavenia, okrem iného vrátane vojenských zariadení – Smernica 2009/81/ES – Článok 3 – Smernica 2014/24/EÚ – Článok 16 – Zmiešané zákazky zahŕňajúce obranno‑bezpečnostné aspekty – Určenie uplatniteľnej smernice – Štandardizované služby – Služby s vysokým podielom práce – Kritériá zadávania zákaziek – Zákaz uplatňovania kritéria najnižšej ceny stanovený vo vnútroštátnom práve“
I. Úvod
1.
Prejednávaná vec sa týka verejnej výzvy na predkladanie ponúk, ktorú vyhlásilo Ministero della Difesa (Ministerstvo obrany Talianska) (ďalej len „ministerstvo“) na účely zadania zákazky na poskytovanie pracovných služieb týkajúcich sa okrem iného nakladania, vykladania a prepravy materiálu. (
2
) Tento materiál podľa všetkého zahŕňa muníciu a výbušniny. (
3
) Predmetné služby majú vysoký podiel práce (
4
) a zároveň „štandardizované vlastnosti“. (
5
) Predmetná zákazka bola zadaná na základe kritéria najnižšej ceny. V talianskom práve sa však stanovuje, že zákazky na služby s vysokým podielom práce sa musia zadávať na základe kritéria ekonomicky najvýhodnejšej ponuky stanovenej na základe najlepšieho pomeru ceny a kvality. (
6
) Naproti tomu zákazky na služby so „štandardizovanými vlastnosťami“ (
7
) možno zadávať na základe kritéria najnižšej ceny, s výnimkou prípadov, keď majú vysoký podiel práce. (
8
)
2.
Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) sa snaží okrem iného zistiť, či zásada proporcionality a článok 67 ods. 2 smernice 2014/24/EÚ (
9
) bránia zákazu použitia kritéria najnižšej ceny pri zadávaní zákazky vo vnútroštátnom práve, ak majú príslušné služby vysoký podiel pracovnej sily a zároveň sú štandardizované. Alternatívne sa vnútroštátny súd Súdneho dvora pýta, či má verejný obstarávateľ pri výbere kritéria zadávania zákazky určitú mieru voľnej úvahy, vzhľadom na to, že v súťažných podkladoch sa stanovuje, že mzdy osôb zamestnaných na základe tejto zmluvy sa vyplácajú v súlade s príslušnou vnútroštátnou sektorovou kolektívnou zmluvou a že akákoľvek ponúknutá zľava na cene sa môže zakladať výlučne na potenciálnom zisku uchádzača, ktorý bol stanovený na päť percent hodnoty zákazky uvedenej v oznámení o vyhlásení obstarávania. (
10
)
II. Právny rámec
A.
Právo Únie
1. Smernica 2009/81
3.
V článku 1 s názvom „Vymedzenie pojmov“ sa stanovuje:
„Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
…
6.
‚vojenské zariadenia‘ sú zariadenia osobitne navrhnuté alebo prispôsobené na vojenské účely a určené na použitie ako zbrane, munícia alebo vojenský materiál;
…“
4.
V článku 2 s názvom „Rozsah pôsobnosti“ sa stanovuje:
„S výhradou článkov 30, 45, 46, 55 a 296 zmluvy sa táto smernica uplatňuje na zákazky zadané v oblasti obrany a bezpečnosti, ktorých predmetom sú:
a)
dodávky vojenských zariadení, ako aj ich častí, zložiek a/alebo montážnych celkov;
b)
dodávky citlivých zariadení vrátane akýchkoľvek častí, zložiek a/alebo montážnych celkov;
c)
práce, tovar a služby, ktoré priamo súvisia so zariadením uvedeným v písmenách a) a b) pre akékoľvek a všetky zložky jeho životného cyklu;
d)
práce a služby na osobitne vojenské účely, alebo práca a služby citlivého charakteru.“
5.
V článku 3 s názvom „Zmiešané zákazky“ sa stanovuje:
„1.   Zákazka, ktorej predmetom sú práce, dodávky alebo služby, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti tejto smernice a sčasti do rozsahu pôsobnosti smernice [2004/17] alebo smernice [2004/18], sa zadávajú v súlade s touto smernicou, pod podmienkou, že z objektívnych dôvodov je opodstatnené zadanie jednej zákazky.
…“
6.
V článku 47 s názvom „Kritériá zadávania zákaziek“ sa uvádza:
„1.   Bez toho, aby boli dotknuté vnútroštátne zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia o odmeňovaní za určité služby, sú kritériami, na základe ktorých verejní obstarávatelia alebo obstarávatelia zadávajú zákazky:
a)
pri zadávaní zákazky na základe ekonomicky najvýhodnejšej ponuky z pohľadu verejného obstarávateľa alebo obstarávateľa buď rozličné kritériá súvisiace s [predmetom] príslušnej zákazky: napríklad kvalita, cena, technické prevedenie, funkčné charakteristiky, environmentálne charakteristiky, prevádzkové náklady, náklady počas životného cyklu, efektívnosť nákladov, pozáručný servis a technická pomoc, dátum dodávka tovaru alebo termín dokončenia, bezpečnosť zásobovania, interoperabilita a prevádzkové charakteristiky; alebo
b)
len najnižšia cena.
…“
2. Smernica 2014/24
7.
V článku 2 ods. 1 bode 9 sa stanovuje, že „verejné zákazky na poskytnutie služieb“ (verejné zákazky na služby) sú verejné zákazky, ktorých predmetom je poskytnutie iných služieb, než služieb uvedených v článku 2 ods. 1 bode 6.
8.
V článku 15 s názvom „Obrana a bezpečnosť“ sa stanovuje:
„1.   Táto smernica sa uplatňuje na zadávanie verejných zákaziek v oblasti obrany a bezpečnosti a na súťaže návrhov organizované v tejto oblasti, s výnimkou týchto zákaziek:
a)
zákazky patriace do rozsahu pôsobnosti smernice [2009/81];
…“
9.
V článku 16 s názvom „Zmiešané obstarávanie zahŕňajúce aspekty obrany alebo bezpečnosti“ sa stanovuje:
„1.   V prípade zmiešaných zákaziek, ktorých [predmetom] je obstarávanie, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, ako aj obstarávanie, na ktoré sa vzťahuje článok 346 ZFEÚ alebo smernica [2009/81], sa uplatňuje tento článok.
2.   Ak sú jednotlivé časti danej verejnej zákazky objektívne oddeliteľné, verejní obstarávatelia sa môžu rozhodnúť zadať samostatné zákazky na jednotlivé časti alebo zadať jedinú zákazku.
…
Ak sa verejní obstarávatelia rozhodnú zadať jedinú zákazku, na určenie uplatniteľného právneho režimu sa použijú tieto kritériá:
…
b)
ak sa na časť danej zákazky vzťahuje smernica [2009/81], zákazku možno zadať v súlade s uvedenou smernicou, a to za predpokladu, že zadanie jedinej zákazky je opodstatnené objektívnymi dôvodmi. Týmto písmenom nie sú dotknuté finančné limity a vylúčenia stanovené v uvedenej smernici.
Rozhodnutie zadať jedinú zákazku sa však neprijíma na účely vylúčenia zákaziek z uplatňovania tejto smernice alebo smernice [2009/81].
…
4.   Ak jednotlivé časti danej zákazky nie sú objektívne oddeliteľné, zákazku možno zadať bez uplatnenia tejto smernice, ak zahŕňa prvky, na ktoré sa uplatňuje článok 346 ZFEÚ; inak ju možno zadať v súlade so smernicou [2009/81].“
10.
V článku 18 s názvom „Zásady obstarávania“ sa uvádza:
„1.   Verejní obstarávatelia zaobchádzajú s hospodárskymi subjektmi rovnako a nediskriminačne a konajú transparentným a primeraným spôsobom.
…
2.   Členské štáty prijmú vhodné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby hospodárske subjekty pri plnení verejných zákaziek plnili uplatniteľné povinnosti v oblasti environmentálneho, sociálneho a pracovného práva ustanovené v práve Únie, vnútroštátnom práve, kolektívnych zmluvách alebo ustanoveniach medzinárodného environmentálneho, sociálneho a pracovného práva uvedených v prílohe X.“
11.
V článku 67 s názvom „Kritériá na vyhodnotenie ponúk“ sa uvádza:
„1.   Bez toho, aby boli dotknuté vnútroštátne zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia týkajúce sa ceny určitého dodávaného tovaru alebo odplaty za určité poskytované služby, verejní obstarávatelia vychádzajú pri zadávaní verejných zákaziek z ekonomicky najvýhodnejšej ponuky.
2.   Ponuka, ktorá je z pohľadu verejného obstarávateľa ekonomicky najvýhodnejšia, sa určí na základe ceny alebo nákladov použitím prístupu založeného na nákladovej efektívnosti, ktorý spočíva napríklad v určení nákladov na životný cyklus v súlade s článkom 68 a môže zahŕňať najlepší pomer ceny a kvality, ktorý sa posúdi na základe kritérií, vrátane kvalitatívnych, environmentálnych a/alebo sociálnych aspektov súvisiacich s [predmetom] dotknutej verejnej zákazky. Takéto kritériá môže tvoriť napríklad:
a)
kvalita vrátane technického prínosu, estetické a funkčné vlastnosti, prístupnosť, riešenia vhodné pre všetkých používateľov, sociálne, environmentálne a inovačné charakteristické znaky a obchodovanie a jeho podmienky;
b)
organizácia, kvalifikácia a skúsenosti zamestnancov určených na plnenie danej zákazky, ak kvalita určených zamestnancov môže mať významný vplyv na úroveň plnenia zákazky, alebo
c)
záručný a pozáručný servis a technická pomoc, dodacie podmienky, ako je dátum dodania, postup dodania a lehota dodania alebo termín ukončenia.
Prvok nákladov môže mať aj formu pevnej ceny alebo nákladov, na základe čoho budú hospodárske subjekty súťažiť iba v súvislosti s kritériom kvality.
Členské štáty môžu ustanoviť, že verejní obstarávatelia nemôžu použiť iba cenu alebo iba náklady ako jediné kritérium na vyhodnotenie ponúk, alebo obmedziť ich použitie na určité kategórie verejných obstarávateľov alebo určité typy zákaziek.
…
4.   Z kritérií na vyhodnotenie ponúk nevyplýva udelenie neobmedzenej voľnosti výberu verejnému obstarávateľovi. Zaisťujú možnosť efektívnej hospodárskej súťaže a sprevádzajú ich špecifikácie, ktoré umožňujú efektívne overenie informácií, ktoré uchádzači poskytli, s cieľom posúdiť, do akej miery spĺňajú dané ponuky kritériá na ich vyhodnotenie…“
12.
V článku 70 s názvom „Podmienky plnenia zákaziek“ sa stanovuje:
„Verejní obstarávatelia môžu stanoviť osobitné podmienky týkajúce sa plnenia zákazky za predpokladu, že súvisia s [predmetom] zákazky v zmysle článku 67 ods. 3 a sú uvedené vo výzve na súťaž alebo v súťažných podkladoch. Tieto podmienky môžu zahŕňať ekonomické, environmentálne, sociálne aspekty, aspekty súvisiace s inováciou alebo aspekty týkajúce sa zamestnanosti.“
B.
Talianske právo
13.
V článku 50 ods. 1 Zákonníka verejného obstarávania (
11
) sa stanovuje:
„pri zadávaní koncesií a zákaziek na obstaranie prác a služieb, ktoré nemajú intelektuálnu povahu, s osobitným zreteľom na zákazky s vysokým podielom pracovnej sily, oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania, oznámenia a výzvy obsahujú v súlade so zásadami Európskej únie osobitné sociálne doložky zamerané na podporu stability zamestnanosti zamestnaných zamestnancov, ktoré stanovujú, že úspešný uchádzač uplatní odvetvové kolektívne zmluvy uvedené v článku 51 decreto legislativo n. 81 (legislatívny dekrét č. 81) z 15. júna 2015. Služby s vysokým podielom pracovnej sily sú služby, pri ktorých náklady na pracovnú silu predstavujú najmenej 50 % celkovej sumy zákazky“.
14.
V článku 95 ods. 3 Zákonníka verejného obstarávania sa stanovuje:
„Nasledujúce zákazky sa musia zadávať na základe kritéria ekonomicky najvýhodnejšej ponuky stanovenej na základe najlepšieho pomeru ceny a kvality:
(a)
zákazky týkajúce sa sociálnych služieb a nemocničného, opatrovateľského a školského stravovania, ako aj služieb s vysokým podielom pracovnej sily, ako sú vymedzené v článku 50 ods. 1 …,
…“
15.
V článku 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania sa stanovuje:
„Kritérium najnižšej ceny možno použiť:
…
b)
v prípade služieb a dodávok so štandardizovanými vlastnosťami alebo v prípade ktorých podmienky sú definované trhom, s výnimkou služieb s vysokým podielom pracovnej sily uvedených v odseku 3 písm. a).“
III. Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
16.
Dňa 14. júla 2022 ministerstvo vyhlásilo verejnú súťaž v rámci Európskej únie (
12
) na obstaranie pracovných služieb týkajúcich sa okrem iného prepravy tovaru na rok 2023. (
13
) Zákazka s možnosťou predĺženia na tri roky bola rozdelená na deväť častí. Konanie na vnútroštátnom súde sa týka časti č. 6. (
14
) Vzhľadom na to, že zákazka na túto časť sa týkala štandardizovaných služieb, použitým kritériom pre zadanie zákazky bolo kritérium najnižšej ceny podľa článku 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania. Spoločnosti Mara s.c.r.l. (ďalej len „Mara“), Gruppo SAMIR Global Service s.r.l. (ďalej len „Samir“) a ďalší uchádzač ponúkli 100 % zľavu, pokiaľ ide o zákazku na časť č. 6. (
15
) Verejné obstarávanie bolo zadané spoločnosti Mara na základe losovania.
17.
Samir podala proti tomuto zadaniu zákazky žalobu na Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio, Taliansko). (
16
) Dňa 11. apríla 2023 (
17
) uvedený súd žalobu spoločnosti Samir potvrdil a zrušil oznámenie o vyhlásení obstarávania týkajúce sa danej časti. Domnieval sa, že v súlade s článkom 95 ods. 3 písm. a) Zákonníka verejného obstarávania sa mala zákazka zadať na základe najlepšieho pomeru ceny a kvality. Keďže dané služby majú vysoký podiel pracovnej sily, článok 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania, v ktorom sa odkazuje na použitie kritéria najnižšej ceny za štandardizované služby, sa neuplatňuje.
18.
Mara sa proti tomuto rozsudku odvolala na vnútroštátny súd a Samir podala vzájomné odvolanie. V konaní na vnútroštátnom súde Mara okrem iného tvrdila, že článok 95 ods. 3 písm. a) Zákonníka verejného obstarávania je v rozpore so zásadou proporcionality, keďže ide nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľov smernice 2014/24. Kritérium najnižšej ceny môže byť akceptované v prípade vysoko štandardizovaných tovarov alebo služieb, ako je to v prejednávanej veci, keďže neexistuje skutočná potreba získavať diferencované technické ponuky „so zbytočným [sťažením] verejného obstarávania a v rozpore s ústavnou zásadou riadnej správy vecí verejných“. V článku 17 súťažných podkladov sa uvádzalo, že mzdy zamestnaných pracovníkov sa musia vyplácať podľa vnútroštátnej sektorovej kolektívnej zmluvy. Akákoľvek zľava na cene by sa tak mohla zakladať len na provízii k hodnote zákazky uvedenej v oznámení o vyhlásení obstarávania. „V dôsledku toho nie sú dotknuté ciele článku 50 [Zákonníka verejného obstarávania], ktorých cieľom je hlavne zabezpečiť úroveň zamestnanosti a ochranu pracovníkov uplatňovaním [vnútroštátnych kolektívnych zmlúv]“. (
18
)
19.
Vnútroštátny súd konštatuje, že v súlade s článkom 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania možno pri štandardizovaných službách použiť kritérium najnižšej ceny. Zákazky týkajúce sa služieb s vysokým podielom pracovnej sily sa však musia zadávať výlučne na základe ekonomicky najvýhodnejšej ponuky (
19
) v súlade s článkom 95 ods. 3 písm. a) daného zákonníka. Podľa ustálenej vnútroštátnej judikatúry sa zákazky na služby s vysokým podielom pracovnej sily v zmysle článku 50 ods. 1 a článku 95 ods. 3 písm. a) Zákonníka verejného obstarávania v každom prípade zadávajú na základe kritéria najlepšieho pomeru ceny a kvality, a to aj v prípade, ak ide o štandardizované služby v zmysle článku 95 ods. 4 písm. b) daného zákonníka. Je to v súlade s prvoradým cieľom talianskeho ústavného práva a práva EÚ chrániť pracovníkov. (
20
)
20.
Vnútroštátny súd sa domnieva, že uplatnenie vnútroštátnych právnych predpisov by viedlo k zrušeniu výzvy na predkladanie ponúk, keďže sa pri nej nepoužilo „kritérium ekonomicky najvýhodnejšej ponuky“. Vzhľadom na to, že ochrana pracovníkov, ktorá sa zvyčajne zabezpečuje použitím tohto kritéria, bola v pravidlách verejnej súťaže dosiahnutá v rovnakom rozsahu prostredníctvom iného kritéria, povinnosť použiť kritérium zadávania zákazky na základe ekonomicky najvýhodnejšej ponuky sa javí ako zjavne neprimeraná, neúmerná a neodôvodnená. (
21
)
21.
Consiglio di Stato (Štátna rada) preto rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Bránia zásady slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby uvedené v článkoch 49 a 56 [ZFEÚ], ako aj zásada proporcionality [Únie] a článok 67 ods. 2 smernice [2014/24] uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy v oblasti verejného obstarávania, akou je talianska právna úprava obsiahnutá v článku 95 ods. 3 písm. a) a článku 95 ods. 4 písm. b) [Zákonníka verejného obstarávania], ako aj v článku 50 ods. 1 [tohto zákonníka], ako vyplýva aj zo zásady práva vyhlásenej plénom Consiglio di Stato (Štátna rada) v jej rozsudku č. 8 z 21. mája 2019, podľa ktorého v prípade zákaziek, ktorých predmetom sú služby so štandardizovanými vlastnosťami a zároveň s vysokým podielom pracovnej sily, je verejnému obstarávateľovi zakázané použitie kritéria najnižšej ceny ako kritéria na vyhodnotenie ponúk, a to aj za predpokladu, že zákon o súťaži stanovuje, že zníženie sa vzťahuje len na províziu alebo na možný zisk podniku, s výnimkou nákladov na pracovnú silu?“
IV. Konanie na Súdnom dvore
22.
Písomné pripomienky predložili Mara, Samir, francúzska a talianska vláda a Európska komisia. Súdny dvor adresoval účastníkom konania a zainteresovaným stranám písomné otázky (
22
) týkajúce sa okrem iného pôsobnosti smernice 2009/81 a smernice 2014/24. Súdny dvor ich takisto požiadal, aby uviedli, ktorá smernica sa na danú zákazku uplatňuje a či by sa kritérium zadávania zákazky pre túto zákazku líšilo v závislosti od smernice, ktorá sa uplatňuje. Na tieto písomné otázky odpovedali Mara, talianska vláda a Komisia. Ústne sa vyjadrili a na otázky Súdneho dvora odpovedali na pojednávaní, ktoré sa konalo 30. apríla 2025.
V. Posúdenie
Úvodné poznámky – Právny režim uplatniteľný na zákazku v konaní vo veci samej
23.
Consiglio di Stato (Štátna rada) vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania odkazovala na články 49 a 56 ZFEÚ a na smernicu 2014/24. Výzvu na predkladanie ponúk navyše zverejnilo ministerstvo a podľa všetkého sa v nej uvádzajú služby súvisiace s muníciou a výbušninami. (
23
) Preto je potrebné preskúmať, či sa na zákazku uplatňuje smernica 2009/81, (
24
) aby sa mohlo určiť kritérium zadania zákazky. (
25
)
24.
Pokiaľ ide o uplatňovanie článkov 49 a 56 ZFEÚ, podľa ustálenej judikatúry sa vnútroštátne opatrenie v oblasti, ktorá bola predmetom úplnej harmonizácie na úrovni Únie, musí posudzovať na základe ustanovení príslušného harmonizačného opatrenia, a nie na základe ustanovení primárneho práva. (
26
) Smernica 2009/81 aj smernica 2014/24 poskytujú vyčerpávajúcu harmonizáciu týkajúcu sa tovarov a služieb, ktoré patria do ich pôsobnosti. Z toho vyplýva, že ak sa jedna z týchto smerníc vzťahuje na výzvu na predkladanie ponúk týkajúcu sa časti č. 6, články 49 a 56 ZFEÚ nie sú v kontexte prejednávanej veci relevantné.
25.
Vo svojej odpovedi na písomné otázky Súdneho dvora týkajúce sa možnej uplatniteľnosti smernice 2009/81 Mara uviedla, že predmetná zákazka sa týka v podstate nakladacích a vykladacích činností. Keďže zákazka sa netýka vojenských zariadení, ako sú munícia a výbušniny, nepatrí do pôsobnosti smernice 2009/81, ako sa stanovuje v jej článku 2. Talianska vláda uvádza, že nie je potrebné určiť, ktorá smernica sa uplatňuje. Bez ohľadu na to, či sa na danú zákazku vzťahuje článok 47 smernice 2009/81, alebo článok 67 smernice 2014/24, obidve smernice povoľujú použitie kritéria ekonomicky najvýhodnejšej ponuky alebo kritéria najnižšej ceny. Komisia sa domnieva, že opis služieb, ktoré sa majú poskytovať v rámci časti č. 6, môže „priamo súvisieť“ s „vojenskými zariadeniami“ v súlade s článkom 1 ods. 6 a článkom 2 písm. c) smernice 2009/81 a že predmetná zákazka môže patriť do pôsobnosti tejto smernice. V prípade zmiešaných zákaziek týkajúcich sa obrany, na ktoré sa vzťahuje článok 3 smernice 2009/81 a článok 16 smernice 2014/24, z odôvodnenia 13 druhej uvedenej smernice jasne vyplýva, že normotvorca EÚ chcel zanechať verejnému obstarávateľovi určitú voľnosť pri výbere smernice, ktorú uplatní.
26.
Na úvod je potrebné zdôrazniť, že hodnota časti č. 6 presahuje prahové hodnoty stanovené v článku 8 písm. a) smernice 2009/81 (
27
) a v článku 4 písm. b) smernice 2014/24. (
28
)
27.
Pokiaľ ide o uplatniteľnosť smernice 2009/81, skutočnosť, že výzva na predkladanie ponúk týkajúca sa časti č. 6 bola vyhlásená ministerstvom, sama osebe nestačí na to, aby sa na ňu táto smernica vzťahovala. Vzhľadom na to, že medzi materiály, ktoré sú predmetom zákazky na služby v súvislosti s položkou č. 6, sú zjavne zahrnuté munícia a výbušniny, (
29
) a teda vojenské zariadenia v zmysle článku 1 ods. 6 smernice 2009/81, je potrebné preskúmať článok 2 uvedenej smernice, v ktorom sa stanovuje pôsobnosť tejto smernice.
28.
Predmetná zákazka sa týka skôr dodávania služieb než tovaru alebo vybavenia. Článok 2 písm. a) smernice 2009/81 o dodávkach vojenských zariadení a článok 2 písm. b) uvedenej smernice o dodávkach citlivých zariadení (
30
) sa teda neuplatňujú. Článok 2 písm. c) smernice 2009/81 sa týka dodávok služieb, ktoré „priamo súvisia“ s vojenskými zariadeniami, zatiaľ čo článok 2 písm. d) tejto smernice sa týka služieb „na osobitne vojenské účely“ (
31
). Vzhľadom na skôr okrajovú alebo sekundárnu povahu zaradenia munície a výbušnín medzi materiály, ktoré sú predmetom výzvy na predkladanie ponúk na služby v súvislosti s položkou č. 6, sa domnievam, že článok 2 písm. d) smernice 2009/81 sa na položku č. 6 nevzťahuje. (
32
) Článok 2 písm. c) smernice 2009/81 sa však môže uplatňovať, keďže plnenie zákazky sa okrem iného týka prepravy vojenských zariadení. (
33
) Okrem toho poskytovanie takýchto služieb môže umožniť fyzický prístup k vojenským zariadeniam aj prístup k citlivým informáciám (
34
) o takýchto zariadeniach. (
35
)
29.
Pokiaľ ide o uplatniteľnosť smernice 2014/24, domnievam sa, že v súlade s článkom 1 ods. 1 tejto smernice a vymedzením pojmu „verejné zákazky na poskytnutie služieb (verejné zákazky na služby)“ v článku 2 ods. 1 bode 9 tejto smernice musí byť zadanie zákazky na časť č. 6 v zásade vykonané v súlade s pravidlami stanovenými v tejto smernici. Jediné povolené výnimky z uplatnenia smernice 2014/24 sú totiž tie, ktoré sú v nej výslovne a taxatívne uvedené. (
36
)
30.
Zdá sa, že predmetom zákazky týkajúcej sa časti č. 6 sú služby, na ktoré sa čiastočne vzťahuje smernica 2009/81 a čiastočne smernica 2014/24. V smernici 2009/81 aj smernici 2014/24 sa stanovujú „kolízne normy“ na určenie právneho režimu, ktorý sa uplatňuje na zmiešané zákazky. Zmiešané zákazky, ktorých predmetom sú služby, ktoré čiastočne patria do pôsobnosti smernice 2009/81 a čiastočne do pôsobnosti smernice 2014/24, (
37
) sa okrem iného teda riadia článkom 3 ods. 1 smernice 2009/81 a článkom 16 smernice 2014/24. (
38
)
31.
V článku 3 ods. 1 smernice 2009/81 sa stanovuje, že takéto zmiešané zákazky sa zadávajú v súlade so smernicou 2009/81 za predpokladu, že z objektívnych dôvodov je opodstatnené zadanie jednej zákazky. (
39
)
32.
Kolízne normy podľa článku 16 smernice 2014/24 sú zložitejšie a týkajú sa viacerých možných prípadov.
33.
Ak sú jednotlivé časti danej zákazky objektívne oddeliteľné, verejný obstarávateľ sa môže rozhodnúť zadať samostatné zákazky na jednotlivé časti alebo zadať jedinú zákazku. (
40
) V článku 16 ods. 2 štvrtom pododseku smernice 2014/24 sa vysvetľuje, že sa nesmie prijať rozhodnutie zadať jednu zákazku na účel vyňatia zákaziek z uplatňovania smernice 2014/24 alebo smernice 2009/81. V prípade, že sa verejný obstarávateľ rozhodne zadať jedinú zákazku, zákazka sa môže zadať v súlade so smernicou 2009/81 pod podmienkou, že udelenie jedinej zákazky je odôvodnené objektívnymi dôvodmi. (
41
) To znamená, že verejný obstarávateľ môže rozhodnúť o zadaní zákazky v súlade so smernicou 2014/24, ak je zadanie jednej zákazky odôvodnené objektívnymi dôvodmi. (
42
) Takisto to znamená, že zákazka sa musí zadať v súlade so smernicou 2014/24, ak je zadanie jednej zákazky odôvodnené objektívnymi dôvodmi. (
43
)
34.
V článku 16 ods. 4 smernice 2014/24 sa okrem iného stanovuje, že ak jednotlivé časti danej zákazky nie sú objektívne oddeliteľné, zákazka sa môže zadať v súlade so smernicou 2009/81. To znamená, že verejný obstarávateľ môže rozhodnúť o zadaní zákazky v súlade so smernicou 2014/24. Toto rozhodnutie navyše nepodlieha žiadnym podmienkam. (
44
)
35.
Talianska vláda vo svojej odpovedi na písomné otázky uviedla, že hoci časti zákazky týkajúce sa položky č. 6 boli objektívne oddeliteľné, zadala sa jediná zákazka. Táto vláda tvrdí, že vzhľadom na to, že sa rôzne materiály musia vybavovať súčasne, bolo „nevyhnutné“ zadať časť č. 6 jedinému uchádzačovi. Mara a Komisia však na pojednávaní uviedli, že jednotlivé časti predmetnej zákazky nie sú objektívne oddeliteľné. V konečnom dôsledku ide o skutkovú otázku, ktorá patrí do jurisdikcie vnútroštátneho súdu.
36.
V súvislosti s časťou č. 6 bola zverejnená jediná výzva na predkladanie ponúk.
37.
V prípade, že vnútroštátny súd zistí, že jednotlivé časti zákazky týkajúcej sa časti č. 6 sú objektívne oddeliteľné, treba zdôrazniť, že v spise predloženom Súdnemu dvoru nie sú žiadne informácie, ktoré by naznačovali, že zadanie jedinej zákazky na túto časť nebolo odôvodnené objektívnymi dôvodmi (
45
) alebo že rozhodnutie o zadaní jedinej zákazky bolo prijaté s cieľom vylúčiť túto časť z pôsobnosti smernice 2009/81 alebo smernice 2014/24. (
46
) Z uvedeného vyplýva, že v súlade s článkom 16 smernice 2014/24 mohlo ministerstvo rozhodnúť o zadaní zákazky na časť č. 6 v súlade s touto smernicou alebo so smernicou 2009/81. (
47
) Ak vnútroštátny súd zistí, že jednotlivé časti zákazky na časť č. 6 nie sú objektívne oddeliteľné, zákazku možno zadať v súlade so smernicou 2014/24 alebo smernicou 2009/81. (
48
)
38.
Z uvedeného vyplýva, že v súlade s článkom 16 ods. 2 a článkom 16 ods. 4 smernice 2014/24 možno predmetnú zákazku v zásade zadať v súlade s touto smernicou.
39.
Existuje teda zjavný rozpor medzi znením článku 3 ods. 1 smernice 2009/81, v ktorom sa používa výraz „má“, a znením článku 16 ods. 2 a článku 16 ods. 4 smernice 2014/24, v ktorých sa používa výraz „môže“. Tento rozpor je obzvlášť „nešťastný“, keďže smernica 2014/24 výslovne zohľadňuje jej interakciu s predchádzajúcou smernicou 2009/81. Článok 3 ods. 1 smernice 2009/81 však nebol smernicou 2014/24 ani inými právnymi predpismi EÚ zmenený ani zrušený. Na vyriešenie otázky, ktorá smernica sa má uplatniť, preto doslovný výklad príslušných ustanovení (
49
) nestačí. Je to o to nešťastnejšie, že článok 3 ods. 1 smernice 2009/81 aj článok 16 smernice 2014/24 boli navrhnuté práve na tento účel.
40.
Napriek tomuto zjavnému rozporu sa domnievam, že uvedené ustanovenia možno zosúladiť na základe odôvodnenia 13 smernice 2014/24, v ktorom sa uvádza, že by sa „malo… spresniť, že verejným obstarávateľom by sa nemalo brániť v tom, aby si zvolili uplatňovanie [smernice 2014/24] na určité zmiešané zákazky namiesto uplatňovania smernice [2009/81]“. Zámerom normotvorcu EÚ pri prijímaní kolíznych noriem v článku 16 smernice 2014/24 bolo doplniť a zmierniť prísnejšie kolízne normy uvedené okrem iného v článku 3 ods. 1 smernice 2009/81 a umožniť verejným obstarávateľom, aby si mohli zvoliť, (
50
) ktorú smernicu budú uplatňovať. (
51
)
41.
Treba takisto poznamenať, že tento prístup je úplne v súlade s hlavným cieľom smernice 2009/81, ktorým je vytvorenie európskeho trhu s obrannými zariadeniami (
52
) a zabezpečenie účinného otvorenia verejného obstarávania v sektore obrany pre hospodársku súťaž (
53
) pri dodržiavaní, ak je to potrebné, bezpečnostných požiadaviek členských štátov (
54
) okrem iného vzhľadom na citlivú povahu (
55
) služieb v tomto sektore. Verejní obstarávatelia sú v lepšej pozícii, aby v jednotlivých prípadoch rozhodli, či konkrétna zákazka skutočne odôvodňuje uplatnenie osobitných pravidiel podľa smernice 2009/81, alebo všeobecnejších a flexibilnejších pravidiel podporujúcich hospodársku súťaž podľa smernice 2014/24. V určitých prípadoch, keď sú obranné prvky zákazky okrajové alebo nevýznamné, ako sa zdá byť v prejednávanej veci, (
56
) môže byť v záujme verejného obstarávateľa rozhodnúť sa uplatniť pravidlá, ktoré obsahuje smernica 2014/24.
42.
V dôsledku uvedeného sa domnievam, že ministerstvo malo pri výbere pravidiel, ktoré uplatní, v zásade voľnosť (
57
) a skutočne sa zdá, (
58
) že uplatnilo pravidlá podľa smernice 2014/24. Vyplýva to z použitia verejnej súťaže uvedenej v článku 27 smernice 2014/24, (
59
) keďže smernica 2009/81 takúto súťaž, ale ani súťaž, ktorá by bola s ňou rovnocenná, neobsahuje. (
60
)
Kritérium zadania predmetnej zákazky – článok 67 ods. 2 tretí pododsek smernice 2014/24
43.
Kritériá zadania predmetnej zákazky sa musia posudzovať v súlade s článkom 47 smernice 2009/81 alebo článkom 67 smernice 2014/24, v závislosti od toho, ktorá smernica sa uplatňuje. (
61
) Vzhľadom na moje úvodné poznámky k uplatniteľným pravidlám Únie preskúmam otázku vnútroštátneho súdu na základe smernice 2014/24, (
62
) najmä jej článku 67 ods. 2 tretieho pododseku, a zásady proporcionality.
44.
V článku 67 ods. 1 smernice 2014/24 sa stanovuje, že verejní obstarávatelia pri zadávaní verejných zákaziek vychádzajú z ekonomicky najvýhodnejšej ponuky. V článku 67 ods. 2 prvom pododseku tejto smernice sa tento pojem vymedzuje veľmi zoširoka. Uvádza sa v ňom, že z hľadiska verejného obstarávateľa sa za ekonomicky najvýhodnejšiu ponuku považuje ponuka, ktorá je stanovená na základe ceny alebo nákladov a môže zahŕňať najlepší pomer ceny a kvality. Najlepší pomer ceny a kvality sa posúdi na základe kritérií, vrátane kvalitatívnych, environmentálnych (
63
) a/alebo sociálnych (
64
) aspektov súvisiacich s predmetom dotknutej zákazky. (
65
) Zoznam kritérií uvedený v článku 67 ods. 2 prvom pododseku smernice 2014/24, pokiaľ ide o najlepší pomer ceny a kvality, nie je vyčerpávajúci. (
66
) V rozsudku Concordia Bus Finland (
67
) Súdny dvor potvrdil, že kritériá zadávania zákazky, ktoré verejný obstarávateľ používa na určenie ekonomicky najvýhodnejšej ponuky, (
68
) nemusia mať nevyhnutne čisto ekonomický charakter, keďže z hľadiska verejného obstarávateľa môžu hodnotu ponuky ovplyvňovať aj iné faktory.
45.
Zahrnutie ďalších kritérií, s výnimkou ceny alebo nákladov, zo strany verejných obstarávateľov je podľa článku 67 ods. 2 prvého pododseku smernice 2014/24 dobrovoľné. (
69
) Ak sa verejní obstarávatelia rozhodnú pri zadávaní zákazky uplatniť dodatočné kritériá, zvolené kritériá musia byť v súlade so zásadami transparentnosti, nediskriminácie a rovnakého zaobchádzania, aby bolo zaručené objektívne porovnanie relatívnych výhod ponúk, a tým aj účinná hospodárska súťaž. Z uvedeného vyplýva, že verejní obstarávatelia nemajú pri výbere dodatočných kritérií neobmedzenú voľnosť. (
70
)
46.
V článku 67 ods. 2 treťom pododseku smernice 2014/24 sa jednoznačne a bezpodmienečne naopak stanovuje, že každý členský štát môže zakázať všetkým svojim verejným obstarávateľom používať „iba cenu alebo iba náklady ako jediné kritérium na vyhodnotenie ponúk“ (
71
). Možnosť prijať takýto zákaz sa uplatňuje bez ohľadu na osobitné vlastnosti alebo predmet príslušnej zákazky. V tejto súvislosti sa na článok 67 ods. 2 tretí pododsek smernice 2014/24 nevzťahuje žiadna výnimka ani odchýlka, a preto poskytuje členským štátom širokú diskrečnú právomoc pri uplatňovaní možnosti, ktoré obsahuje. Okrem toho z textu tohto ustanovenia jasne vyplýva, že členské štáty môžu využiť svoju diskrečnú právomoc a obmedziť používanie ceny alebo nákladov na určité kategórie verejných obstarávateľov alebo určité typy zákaziek. (
72
) To znamená, že členské štáty môžu zakázať používanie ceny alebo nákladov ako jediného kritéria zadávania zákaziek určitými verejnými obstarávateľmi alebo pre určité typy zákaziek.
47.
Napriek širokej diskrečnej právomoci podľa článku 67 ods. 2 tretieho pododseku smernice 2014/24 členské štáty pri využívaní možnosti uvedenej v tomto ustanovení musia napriek tomu dodržiavať základné pravidlá Zmluvy FEÚ, najmä tie, ktoré sa týkajú voľného pohybu tovaru, slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby, ako aj zásady z nich vyplývajúce, ako sú zásady rovnakého zaobchádzania a proporcionality, ktoré sa okrem toho odrážajú v článku 18 smernice 2014/24. (
73
)
48.
Taliansky zákonodarca využil užšiu možnosť uvedenú v článku 67 ods. 2 treťom pododseku smernice 2014/24 prijatím článku 95 ods. 3 písm. a) a článku 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania, v ktorých sa v podstate stanovuje, že zákazky s vysokým podielom pracovnej sily, pri ktorých náklady na pracovnú silu predstavujú najmenej 50 % celkovej hodnoty zákazky, sa musia zadávať na základe najlepšieho pomeru ceny a kvality. Táto požiadavka sa uplatňuje aj vtedy, keď sú služby štandardizované. Použitie kritéria najnižšej ceny sa preto v takýchto prípadoch zakazuje. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa môže zdať, že účelom článku 95 ods. 3 písm. a) a článku 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania je ochrana pracovníkov. (
74
)
49.
Na zákazku týkajúcu sa časti č. 6 sa vzťahujú podmienky článku 95 ods. 3 písm. a) a článku 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania. V rozpore s týmito ustanoveniami však bola zákazka č. 6 zadaná na základe najnižšej ceny, a nie na základe najlepšieho pomeru ceny a kvality. (
75
)
50.
Mara sa domnieva, že v prípade štandardizovaných služieb s vysokým podielom pracovnej sily je všeobecný a abstraktný zákaz používania kritéria najnižšej ceny podľa talianskeho práva zjavne neprimeraným, neúmerným a neodôvodneným opatrením, keďže kvalitatívne aspekty takýchto služieb sú irelevantné. Navyše tento záver nemožno spochybniť s cieľom chrániť mzdy alebo bezpečnosť pracovníkov. V prejednávanej veci bola akákoľvek poskytnutá zľava založená výlučne na potenciálnom zisku uchádzača (stanovenom na päť percent hodnoty časti zákazky), čím sa vylúčila možnosť znižovania nákladov na pracovnú silu a/alebo poskytovania nadmerných zliav na úkor pracovníkov. Pravidlá výzvy na predkladanie ponúk boli preto plne v súlade s ustanoveniami článku 18 ods. 2 smernice 2014/24 a s cieľom ochrany pracovníkov, ako sa uvádza v odôvodnení 98 tejto smernice. Porušenie zásady proporcionality je zjavné aj v prejednávanej veci, keďže príslušné vnútroštátne orgány a vnútroštátny súd potvrdili, že Mara splnila požiadavky týkajúce sa odmeňovania a bezpečnosti.
51.
Samir (
76
), francúzska (
77
) a talianska (
78
) vláda a Komisia (
79
) sa domnievajú, že zákaz používania najnižšej ceny stanovený v článku 95 ods. 3 písm. a) a článku 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania je primeraný, keďže chráni práva pracovníkov a zaručuje kvalitu poskytovaných služieb.
52.
V súlade so zásadou proporcionality, (
80
) ktorá je všeobecnou zásadou práva Únie, pravidlá stanovené členskými štátmi pri vykonávaní ustanovení smernice 2014/24, ako sú pravidlá určené na stanovenie podmienok vykonávania článku 67 ods. 2 tretieho pododseku tejto smernice, nesmú ísť nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov tejto smernice. (
81
)
53.
Hneď na úvod treba zdôrazniť, že článok 67 ods. 2 tretí pododsek smernice 2014/24 neumožňuje vylúčenie ceny alebo nákladov z kritérií zadania zákazky. (
82
) Toto ustanovenie členským štátom umožňuje iba zakázať ich používanie ako jediných kritérií na udelenie zákazky. Verejní obstarávatelia si teda môžu pri zadávaní zákazky voľne vybrať z nevyčerpávajúceho zoznamu relevantných kritérií, medzi ktoré nevyhnutne patrí cena a náklady. V tejto súvislosti má zákaz uvedený v článku 95 ods. 3 písm. a) a článku 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania obmedzenú pôsobnosť a podľa vnútroštátneho súdu je zameraný na ochranu pracovníkov. (
83
) Abstraktné a všeobecné vylúčenie najnižšej ceny ako jediného kritéria zadávania zákaziek na služby s vysokým podielom pracovnej sily talianskym zákonodarcom nezbavuje verejných obstarávateľov možnosti zohľadniť cenu alebo náklady takýchto zákaziek, ale iba od nich navyše vyžaduje, aby zohľadnili povahu a špecifické vlastnosti takýchto zákaziek, čím sa zabezpečí prijatie najlepšej ponuky. (
84
)
54.
V prípade služieb s vysokým podielom pracovnej sily vrátane štandardizovaných služieb nie je zrejmé, (
85
) že sú všetky kritériá, s výnimkou ceny alebo nákladov, úplne nadbytočné alebo irelevantné v kontexte zadávania zákazky na takéto služby. Takýto záver je založený na predpoklade, že kvalitu takýchto služieb nemožno nijako rozlišovať a že práva pracovníkov a ich zdravie a bezpečnosť možno vo všetkých prípadoch plne zabezpečiť vnútroštátnym právom a/alebo článkom 17 súťažných podkladov.
55.
Relevantnosť dodatočných kritérií, s výnimkou ceny alebo nákladov, na zabezpečenie – konkrétne v prípade konkrétnej výzvy na predkladanie ponúk a abstraktne vo vzťahu k zadávaniu verejných zákaziek vo všeobecnosti – nielen úrovne miezd pracovníkov, (
86
) ale aj ich zdravia (
87
) a bezpečnosti je zrejmá pre všetky služby s vysokým podielom pracovnej sily vrátane štandardizovaných služieb, bez ohľadu na ich opakujúcu sa povahu. (
88
) Napríklad relevantnosť dodatočných kritérií zadávania zákaziek, s výnimkou najnižšej ceny, s cieľom chrániť zdravie a bezpečnosť pracovníkov je obzvlášť naliehavá v prípade položky č. 6, v rámci ktorej sa okrem iného vyžaduje manipulácia s muníciou a výbušninami. Ako navyše poznamenáva Samir, používanie kritéria najnižšej ceny namiesto najlepšieho pomeru ceny a kvality môže viesť k využívaniu nekvalifikovanej pracovnej sily na úkor nielen kvality poskytovanej služby, ale aj bezpečnosti. Môže to takisto odrádzať od investovania do odbornej prípravy pracovníkov. (
89
)
56.
Hoci sa nezdá, že by ustanovenia predmetného vnútroštátneho práva boli navrhnuté špecificky na ochranu kvality poskytovaných služieb, (
90
) nemožno vylúčiť, že organizácia, kvalifikácia a skúsenosti pracovníkov poverených vykonávaním takýchto štandardizovaných služieb môžu ovplyvniť úroveň plnenia zmlúv, a v dôsledku toho aj ekonomickú hodnotu ponúk. (
91
) V tomto smere sa v odôvodnení 93 smernice 2014/24 uvádza, že „ak vnútroštátne ustanovenia určujú odplatu za niektoré služby alebo stanovujú pevné ceny za niektoré tovary, malo by sa spresniť, že naďalej zostáva možnosť posúdiť hodnotu za peniaze na základe iných činiteľov[,] než je len cena alebo odplata“ (
92
).
57.
Vo svojich pripomienkach sa Mara (
93
) odvolávala aj na rozsudok Tedeschi a Consorzio Stabile Istant Service (
94
), ktorý sa týkal vnútroštátnej legislatívy obmedzujúcej možnosť zníženia cien uplatniteľných na subdodávateľské práce, dodávky alebo služby o maximálne 20 % v porovnaní s cenami uvedenými v rozhodnutí o zadaní zákazky. (
95
) Súdny dvor rozhodol, že takéto obmedzenie môže znížiť atraktivitu možnosti využiť subdodávateľov na plnenie zákazky, pretože obmedzuje akúkoľvek konkurenčnú výhodu z hľadiska nákladov, ktorú predstavujú pracovníci subdodávateľov pre podniky, ktoré chcú túto možnosť využiť. Takýto odrádzajúci faktor je v rozpore s cieľom sledovaným príslušnými smernicami, ktorým je otvorenie verejných zákaziek pre čo najširšiu hospodársku súťaž, a najmä umožnenie prístupu malých a stredných podnikov k postupom verejného obstarávania. Navyše obmedzenie na 20 percent okrem iného prekračuje rámec toho, čo je potrebné na zabezpečenie ochrany miezd pre subdodávateľov, pretože nenecháva verejnému obstarávateľovi priestor na individuálne posúdenie prípadov a uplatňuje sa bez ohľadu na akékoľvek zohľadnenie sociálnej ochrany zaručenej zákonmi, inými právnymi predpismi a kolektívnymi zmluvami platnými pre dotknutých pracovníkov.
58.
Odôvodnenie v uvedenej veci nemožno uplatniť na prejednávanú vec. Požiadavka podľa článku 95 ods. 3 písm. a) a článku 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania týkajúca sa použitia najlepšieho pomeru ceny a kvality pre štandardizované služby s vysokým podielom pracovnej sily automaticky nevylučuje žiadneho uchádzača a v skutočnosti si vyžaduje individuálnu analýzu predložených ponúk na základe kritérií vrátane, ale nie výlučne, ceny alebo nákladov.
59.
Zdá sa teda, že s výhradou overenia vnútroštátnym súdom je predmetná vnútroštátna právna úprava, ktorou sa transponuje článok 67 ods. 2 tretí pododsek smernice 2014/24, vhodná na zabezpečenie jej hlavného účelu, ktorým je ochrana pracovníkov, nepresahuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie tohto účelu, a teda je v súlade so zásadou proporcionality.
VI. Návrh
60.
Vzhľadom na všetky uvedené skutočnosti navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na otázku, ktorú položila Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko), takto:
Článok 67 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES a zásada proporcionality
sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava v konaní vo veci samej, ktorou sa verejným obstarávateľom zakazuje používať najnižšiu cenu ako jediné kritérium na zadanie verejnej zákazky na služby, ktoré majú vysoký podiel pracovnej sily a zároveň sú štandardizované, hoci v súťažných podkladoch sa stanovuje, že mzdy osôb zamestnaných v rámci zákazky sa vyplácajú v súlade s príslušnou vnútroštátnou sektorovou kolektívnou zmluvou a že akákoľvek ponúknutá zľava z ceny môže byť založená výlučne na potenciálnom zisku uchádzača.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	V článku 17 súťažných podkladov sa odkazuje na služby „príležitostnej práce“ spočívajúce v „nakladacích a vykladacích činnostiach, zostavovaní a rozdeľovaní balíkov, ukladaní a rozkladaní prichádzajúceho a odchádzajúceho materiálu, presúvaní materiálu a všetkého ostatného, čo sa definuje ako bežná práca pre potreby skladov, závodov, inštitúcií, vojenských plavidiel a/alebo vojenských letísk a vojenských subjektov“, s. 33. Pozri bod 8 návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
(
3
)	Vo svojej odpovedi na písomné otázky Súdneho dvora (pozri bod 22 nižšie) talianska vláda uviedla, že predmetné služby sa týkajú prepravy rôznych druhov tovaru a že na každú časť bol tak potrebný samostatný hospodársky subjekt. Uvedená vláda takisto potvrdila, že časť (hoci nie väčšiu časť) predmetných tovarov predstavuje „vojenské zariadenia“ v zmysle článku 1 ods. 6 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/81/ES z 13. júla 2009 o koordinácii postupov pre zadávanie určitých zákaziek na práce, zákaziek na dodávku tovaru a zákaziek na služby verejnými obstarávateľmi alebo obstarávateľmi v oblastiach obrany a bezpečnosti a o zmene a doplnení smerníc 2004/17/ES a 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 216, 2009, s. 76). Pozri aj Decreto di aggiudicazione prot. N. 0021670 (vyhláška o zadaní č. 0021670) zo 16. novembra 2022, ktorým sa spoločnosti Mara zadala časť č. 6 a v ktorom sa okrem iného odkazuje na muníciu a výbušniny. Mara vo svojej odpovedi na písomné otázky Súdneho dvora spochybnila skutočnosť, že predmetná zákazka sa týka vojenských zariadení. Ide napokon o skutkovú otázku, o ktorej má rozhodnúť vnútroštátny súd.
(
4
)	V súlade s článkom 50 ods. 1 decreto legislativo n. 50 (Codice dei contratti pubblici) (legislatívny dekrét č. 50, ktorým sa stanovuje Zákonník verejného obstarávania) z 18. apríla 2016 (ďalej len „Zákonník verejného obstarávania“) z toho vyplýva, že náklady na pracovnú silu predstavujú aspoň polovicu celkovej sumy zákazky. Pozri bod 13 nižšie.
(
5
)	Vnútroštátny súd však uviedol, že talianske právo neponúka definíciu pojmu „služby… so ‚štandardizovanými vlastnosťami‘, ale… sa v ňom chcelo odkazovať… na plnenia, ktoré sa vyznačujú tým, že sa často opakujú a nemajú upraviteľné prvky (napríklad technologického alebo inovačného rozmeru), v súvislosti s ktorými si možno len ťažko predstaviť taký prínos súťažiaceho, ktorý by zmenil očakávanie na jednotné plnenie; z tohto dôvodu je pre hospodárnosť a zrýchlenie konania povolené použiť kritérium najnižšej ceny, pričom neexistuje osobitý dôvod na použitie kritéria najlepšej technickej kvality založeného na porovnávacej analýze“.
(
6
)	Toto kritérium sa niekedy označuje skratkou „MEAT“. V súlade s uplatniteľným talianskym právom sa v rámci tohto kritéria zohľadňujú okrem iného kvalitatívne, environmentálne a sociálne aspekty. Pozri článok 95 ods. 6 Zákonníka verejného obstarávania.
(
7
)	V týchto návrhoch budem aj ja takého služby označovať ako „štandardizované služby“.
(
8
)	Pozri článok 95 ods. 4 písm. b) Zákonníka verejného obstarávania a bod 15 nižšie.
(
9
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).
(
10
)	Pozri najmä body 6, 9 a 10 návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
(
11
)	V znení platnom v príslušnom období.
(
12
)	Na základe článku 60 Zákonníka verejného obstarávania, v znení platnom v príslušnom období.
(
13
)	Oznámenie o vyhlásení obstarávania 3144713.
(
14
)	CIG 9351659124 – kód NUTS ITH41, týkajúce sa „Aeronautica Militare area nord“ (vojenské letectvo, severná oblasť) vo výške 532786,89 eura (odhadovaná celková suma výzvy na predkladanie ponúk: 5200565,31 eura bez DPH a/alebo iných daní a príspevkov podľa zákona). Podľa vnútroštátneho súdu „na účely prahovej hodnoty stanovenej právom [Únie], a teda na účely článku 35 legislatívneho dekrétu č. 50/2016, bola v súťažných podkladoch uvedená hodnota časti zákazky – vrátane sumy na prípadné predĺženie – v celkovej výške 3463114,72 eura bez DPH (a celková hodnota zákazky opäť na účely prahovej hodnoty stanovenej právom [Únie] bola uvedená vo výške 33803674,52 eura bez DPH)“.
(
15
)	Vnútroštátny súd uviedol, že „v článku 17 druhom odseku súťažných podkladov sa uvádza: ‚vzhľadom na to, že požadovaná percentuálna zľava sa uplatní iba z provízie, náklady na pracovnú silu zostanú rovnaké, keďže mzdy zamestnaných pracovníkov sa vyplácajú podľa kolektívnej zmluvy pre danú kategóriu. V dôsledku toho nie sú dotknuté ciele článku 50 [Zákonníka verejného obstarávania], ktorých cieľom je hlavne zabezpečiť úroveň zamestnanosti a ochranu pracovníkov uplatňovaním [vnútroštátnych kolektívnych zmlúv]‘“.
(
16
)	Mara bola v tomto konaní vedľajšou účastníčkou.
(
17
)	Rozhodnutie č. 6259.
(
18
)	Pozri okrem iného bod 1 návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
(
19
)	S výhradou overenia zo strany Consiglio di Stato (Štátna rada) sa môže zdať, že uvedený súd používa v konaní vo veci samej pojem „ekonomicky najvýhodnejšia ponuka“ v zmysle „najlepšieho pomeru ceny a kvality“ podľa článku 95 ods. 3 zákonníka verejného obstarávania, a nie v širšom zmysle pripisovanom pojmu „ekonomicky najvýhodnejšia ponuka“ podľa článku 67 smernice 2014/24. Pozri body 44 a 45 týchto návrhov.
(
20
)	Pozri najmä rozsudok č. 8 Adunanza Plenaria del Consiglio di Stato (pléna Štátnej rady) z 21. mája 2019. Po tejto judikatúre nasledovala judikatúra Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio).
(
21
)	Vnútroštátny súd sa domnieva, že odvolanie spoločnosti Samir je neopodstatnené a že na rozhodnutie o odvolaní spoločnosti Mara je potrebné položiť prejudiciálnu otázku Súdnemu dvoru.
(
22
)	Na základe článku 62 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
(
23
)	Ako už bolo uvedené, talianska vláda vo svojej odpovedi na písomné otázky potvrdila, že poskytovanie príslušných služieb sa týkalo munície a výbušnín a nevojenských zariadení.
(
24
)	Podľa autorov Leskovca a Škofa sa v smernici 2009/81 „stanovujú osobitné pravidlá pre verejné obstarávanie v sektore obrany a bezpečnosti s cieľom zvýšiť otvorenosť a konkurencieschopnosť trhu v oblasti obrany v EÚ a zároveň chrániť legitímne bezpečnostné záujmy jednotlivých členských štátov. Prostredníctvom osobitných pravidiel verejného obstarávania [smernica 2009/81] umožňuje ochranu dôverných informácií a zabraňuje ohrozeniu základných bezpečnostných záujmov členských štátov“. LESKOVEC, B., ŠKOF, R., Use of security exemption as a way to procure crucial infrastructure projects. In: Rechtspraxis der Industrie‑ und Infrastrukturprojekte. Vol. 1, Beck‑Online, 2025, s. 59; dostupné na https://beck‑online.beck.de/Bcid/Y‑300‑Z‑RINPRAX‑B‑2025‑S‑59‑N‑1.
(
25
)	V spise, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, sa ničím nenaznačuje, že by článok 346 ZFEÚ, ktorý sa týka základných bezpečnostných záujmov členských štátov, mal akýkoľvek vplyv na vec, o ktorej rozhoduje vnútroštátny súd. Okrem toho sa účastníci konania na pojednávaní zhodli, že toto ustanovenie nie je v kontexte prejednávanej veci relevantné. Preto sa v týchto návrhoch nebudem uvedeným ustanovením ďalej zaoberať.
(
26
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. septembra 2021, Sisal a i. (C‑721/19 a C‑722/19, EU:C:2021:672, bod 32).
(
27
)	V znení zmien.
(
28
)	V znení zmien.
(
29
)	Treba zdôrazniť, že výbušniny môžu byť použité na vojenské aj civilné účely. V odôvodnení 10 smernice 2009/81 sa však uvádza, že „na účely tejto smernice by sa ‚vojenské zariadenia‘ mali vzťahovať aj na výrobky, ktoré sa napriek pôvodnému civilnému určeniu neskôr prispôsobili vojenským účelom a používajú sa ako zbrane, munícia alebo vojenský materiál“.
(
30
)	V súlade s článkom 1 ods. 7 smernice 2009/81 „citlivé vybavenie“, „práce citlivého charakteru“ a „služby citlivého charakteru“ predstavujú „vybavenie, práce a služby na účely bezpečnosti, ktoré sú spojené s utajovanými skutočnosťami, vyžadujú si takéto skutočnosti a/alebo ich obsahujú.“
(
31
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
32
)	Ide o skutkovú otázku, ktorú musí overiť vnútroštátny súd. Na účely týchto návrhov stačí poznamenať, že Consiglio di Stato (Štátna rada) sa vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania v žiadnom bode neodvolávala na smernicu 2009/81 ani na prítomnosť munície alebo výbušnín medzi príslušnými materiálmi.
(
33
)	V odôvodnení 6 smernice 2009/81 sa odkazuje na „zákaz[ky] týkajúc[e] sa logistických služieb, dopravy a skladovania“. Pozri tiež kategóriu č. 10 prílohy I k tejto smernici, ktorá sa týka „podporn[ých] a pomocn[ých] dopravných služieb“.
(
34
)	Pozri odôvodnenie 8 smernice 2009/81, v ktorom sa stanovuje: „Obranné a bezpečnostné zariadenia majú rozhodujúci význam pre bezpečnosť a zvrchovanosť členských štátov, ako aj pre autonómnosť Únie. Z tohto dôvodu majú nákupy tovaru a služieb v sektoroch obrany a bezpečnosti často citlivý charakter.“ Okrem toho podľa odôvodnenia 9 smernice 2009/81 „z toho vyplývajú osobitné požiadavky predovšetkým v oblasti bezpečnosti dodávok a bezpečnosti informácií. Tieto požiadavky sa týkajú najmä nákupov zbraní, munície a vojenského materiálu pre ozbrojené sily, ako aj s nimi priamo spojených služieb a prác…“.
(
35
)	Ako napríklad o povahe, množstve a umiestnení takýchto zariadení. Ide o skutkovú otázku, ktorú musí overiť vnútroštátny súd.
(
36
)	Pozri článok 1 ods. 1 smernice 2014/24 a rozsudok zo 7. septembra 2023, Komisia/Poľsko (C‑601/21, EU:C:2023:629, body 69 a 70). Okrem toho sa v článku 15 ods. 1 písm. a) smernice 2014/24 stanovuje, že táto smernica sa vzťahuje na zadávanie verejných zákaziek s výnimkou zákaziek, ktoré (v plnom rozsahu) patria do pôsobnosti smernice 2009/81. Ako Komisia uviedla vo svojej odpovedi na písomné otázky Súdneho dvora, „ak by sa daná zákazka týkala výlučne vojenských zariadení, celá zákazka by patrila do pôsobnosti smernice 2009/81 a verejný obstarávateľ by ju nemohol zadávať v súlade s ustanoveniami smernice 2014/24“.
(
37
)	V článku 3 ods. 1 smernice 2009/81 sa v skutočnosti odkazuje na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132). V súlade s článkom 91 smernice 2014/24 bola smernica 2004/18 zrušená s účinnosťou od 18. apríla 2016. Odkazy na smernicu 2004/18 sa vykladajú ako odkazy na smernicu 2014/24.
(
38
)	V súlade s článkom 3 ods. 3 druhým pododsekom smernice 2014/24 sa v prípade, že sa na časť danej zákazky vzťahuje smernica 2009/81, uplatňuje článok 16 smernice 2014/24.
(
39
)	V článku 3 ods. 3 smernice 2009/81 sa uvádza, že sa „nesmie… však prijať rozhodnutie zadať jednu zákazku na účel vyňatia zákaziek z uplatňovania tejto smernice… alebo smernice [2014/24]“. V súlade s odôvodnením 24 smernice 2009/81 „verejní obstarávatelia alebo obstarávatelia musia zadať jednu zákazku na nadobúdanie čiastočne podľa tejto smernice, pričom zvyšná časť patrí… do rozsahu pôsobnosti… smernice [2014/24]. Platí to v prípade, ak príslušné obstarávania nemožno z objektívnych dôvodov oddeliť a zadať prostredníctvom samostatných zákaziek. V takýchto prípadoch by verejní obstarávatelia alebo obstarávatelia mali mať možnosť zadať jednotlivú zákazku, pod podmienkou, že toto rozhodnutie neprijímajú na účel vyňatia zákaziek z uplatňovania tejto smernice… alebo smernice [2014/24]“.
(
40
)	Pozri článok 16 ods. 2 smernice 2014/24. Je potrebné zdôrazniť, že v smernici 2014/24 sa nestanovujú záväzné pravidlá na určenie, či sú jednotlivé časti zákazky oddeliteľné, alebo nie. Pozri analogicky článok 3 ods. 3 smernice 2014/24. V odôvodnení 11 druhom pododseku tejto smernice sa však uvádza, že „určovanie [toho, či sú jednotlivé časti oddeliteľné, alebo nie] by sa malo vykonávať v každom jednotlivom prípade, v rámci ktorého by nemali postačovať len vyjadrené alebo predpokladané zámery verejného obstarávateľa považovať rôzne aspekty tvoriace zmiešanú zákazku za neoddeliteľné, ale tieto zámery by sa mali doložiť objektívnymi dôkazmi, na základe ktorých by ich bolo možné odôvodniť a z ktorých by vyplývala potreba uzavrieť jednu zmluvu... Malo by sa spresniť, že potreba uzavrieť jednu zmluvu môže vyplývať z dôvodov technickej aj ekonomickej povahy“. Pozri analogicky rozsudok z 1. augusta 2022, Roma Multiservizi a Rekeep (C‑332/20, EU:C:2022:610, bod 54).
(
41
)	Článok 16 ods. 2 tretí pododsek písm. b) smernice 2014/24. Pozri tiež odôvodnenie 13 smernice 2014/24, ktoré sa týka neuplatňovania tejto smernice, ak je zadanie jednej zákazky odôvodnené objektívnymi dôvodmi.
(
42
)	Pozri článok 3 ods. 4 druhý pododsek smernice 2014/24, v ktorom sa okrem iného naopak stanovuje, že v prípade zmiešaných zákaziek, ktorých predmetom je verejné obstarávanie, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, ako aj verejné obstarávanie, na ktoré sa táto smernica nevzťahuje, ak sa verejní obstarávatelia rozhodnú zadať jedinú zákazku, tak sa na zákazku má uplatniť smernica 2014/24 (pokiaľ sa v článku 16 tejto smernice nestanovuje inak).
(
43
)	Podľa môjho názoru z uvedeného vyplýva, že ak zadanie jednej zákazky nie je odôvodnené objektívnymi dôvodmi, smernica 2014/24 má prednosť pred smernicou 2009/81. Arrowsmith sa domnieva, že „ak zadanie jednej zákazky nie je odôvodnené objektívnymi dôvodmi, v [smernici 2014/24] sa nezakazuje zadanie jednej zákazky. Predpokladá sa, že [smernica 2014/24] sa bude uplatňovať, keďže [smernica 2009/81 má prednosť] len v prípadoch, keď je zadanie jednej zákazky odôvodnené objektívnymi dôvodmi“. ARROWSMITH, S.: The Law of Public and Utilities Procurement – Regulation in the EU and UK. Vol. 2, Sweet & Maxwell, 2018, s. 220.
(
44
)	Pozri článok 6 ods. 3 smernice 2014/24, v ktorom sa naopak stanovuje, že „ak sú jednotlivé časti danej zákazky objektívne neoddeliteľné, uplatniteľný právny režim sa určí na základe hlavného [predmetu] tejto zákazky“. Kurzívou zvýraznil generálny advokát. Podľa môjho názoru analýza hlavného predmetu zákazky nie je v kontexte uplatňovania článku 16 smernice 2014/24 ani článku 3 smernice 2009/81 relevantná.
(
45
)	Pozri článok 16 ods. 2 tretí pododsek písm. b) smernice 2014/24.
(
46
)	Pozri článok 16 ods. 2 štvrtý pododsek smernice 2014/24.
(
47
)	Treba pripomenúť, že možnosť verejného obstarávateľa zvoliť si, ktorú smernicu uplatní, podlieha podmienke, že zadanie jedinej zákazky v súvislosti s časťou č. 6 bolo odôvodnené objektívnymi dôvodmi a rozhodnutie o zadaní jedinej zákazky nebolo prijaté s cieľom vylúčiť túto časť z pôsobnosti smernice 2009/81 alebo smernice 2014/24.
(
48
)	Ako už bolo uvedené, výber, ktorý má verejný obstarávateľ k dispozícii, nepodlieha žiadnym dodatočným podmienkam.
(
49
)	Treba však pripomenúť, že pri výklade ustanovenia práva Únie je potrebné zohľadniť nielen znenie uvedeného ustanovenia, ale aj jeho kontext a všeobecnú systematiku právnej úpravy, ktorej je súčasťou, ako aj ciele, ktoré sleduje [rozsudok z 30. januára 2020, Tim (C‑395/18, EU:C:2020:58, bod 36 a citovaná judikatúra)].
(
50
)	Za podmienok stanovených v článku 16 ods. 2 treťom pododseku písm. b) a článku 16 ods. 2 štvrtom pododseku smernice 2014/24, ak je to vhodné.
(
51
)	Pozri analogicky rozsudok z 15. septembra 2022, Veridos (C‑669/20, EU:C:2022:684, bod 31).
(
52
)	Pozri odôvodnenie 2 smernice 2009/81. Právnym základom smernice 2009/81 sú článok 47 ods. 2 Zmluvy o ES (právo usadiť sa), článok 55 Zmluvy o ES (sloboda poskytovať služby) a článok 95 Zmluvy o ES (vnútorný trh).
(
53
)	Pozri odôvodnenie 15 smernice 2009/81. Pred prijatím smernice 2009/81 patrili zákazky v oblasti obrany v zásade do pôsobnosti smernice 2004/18. V článku 10 smernice 2004/18 sa tak stanovovalo, že sa uplatňuje na verejné zákazky zadávané verejnými obstarávateľmi v oblasti obrany, s výhradou článku 296 Zmluvy o ES (teraz článok 346 ZFEÚ). Komisia však vo svojej Zelenej knihe – Verejné obstarávanie obranných zariadení, KOM/2004/608, uviedla, že v oblasti verejného obstarávania v sektore obrany dochádzalo k takmer systematickému využívaniu výnimky uvedenej v článku 296 Zmluvy o ES (teraz článok 346 ZFEÚ) a že niektoré členské štáty sa domnievali, že môžu túto výnimku uplatňovať automaticky. Komisia sa preto domnievala, že „právny rámec [Únie] by mohol byť doplnený taktiež novým legislatívnym nástrojom, špecifickým pre verejné obstarávanie v oblasti obrany… Takáto smernica by upravila špecifický rámec pravidiel, vzťahujúci sa na zmluvy spadajúce do pôsobnosti ratione materiae článku 296 [Zmluvy o] ES, pri ktorých by nebolo opodstatnené použitie derogácie…“ Pozri s. 9. Podľa Arrowsmitha „toto zneužívanie výnimiek vždy predstavovalo významnú prekážku pre dokončenie otvoreného a integrovaného trhu v oblasti obrany, o ktorý sa Únia usilovala, a bolo jednou z hlavných obáv, ktoré viedli k prijatiu samostatnej smernice o obstarávaní v oblasti obrany a bezpečnosti“. ARROWSMITH, S., citované v poznámke pod čiarou 43, s. 152.
(
54
)	Pozri odôvodnenie 4 smernice 2009/81.
(
55
)	Pozri odôvodnenie 8 smernice 2009/81.
(
56
)	To je do určitej miery zrejmé z otázok položených vnútroštátnym súdom, ktorý sa neodvoláva na smernicu 2009/81. Okrem toho ani v samotnom návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa neodkazuje ani nepoukazuje na vojenské zariadenia, ako sú munícia alebo výbušniny. Mara takisto na pojednávaní uviedla, že vykonáva pre ministerstvo dočasné služby prepravy a vojenská technika v skutočnosti nie je súčasťou prepravovaného tovaru.
(
57
)	Pozri okrem iného HEUNINCKX, B.: Mixed procurement involving defence or security. In: CARANTA, R., SANCHEZ‑GRAELLS, A. (eds.): European Public Procurement. Edward Elgar, 2021, s. 174 až 175.
(
58
)	S výhradou overenia vnútroštátnym súdom.
(
59
)	Pozri bod 16 vyššie.
(
60
)	Pozri aj bod 3 odpovede talianskej vlády na písomné otázky.
(
61
)	V odôvodnení 89 smernice 2014/24 sa uvádza, že „pojem ‚kritériá na vyhodnotenie ponúk‘ je ústredným pojmom tejto smernice“.
(
62
)	Ak sa verejný obstarávateľ rozhodne podľa článku 16 ods. 2 alebo článku 16 ods. 4 smernice 2014/24 zadať zákazku v súlade s touto smernicou, musí v plnom rozsahu dodržiavať príslušné pravidlá uvedené v tejto smernici. Ako Komisia uviedla na pojednávaní, verejný obstarávateľ si nemôže vyberať určité ustanovenia z inej smernice, napríklad zo smernice 2009/81, aj keby sa tento orgán mohol rozhodnúť zadať zákazku v súlade s touto smernicou už na začiatku.
(
63
)	Ak sa verejný obstarávateľ rozhodne zadať zákazku uchádzačovi, ktorý predložil ekonomicky najvýhodnejšiu ponuku, môže v zásade zohľadniť kritériá týkajúce sa ochrany životného prostredia. Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. septembra 2002, Concordia Bus Finland (C‑513/99, EU:C:2002:495, bod 64) (ďalej len „rozsudok Concordia Bus Finland“). Táto vec sa týkala výkladu článku 36 ods. 1 smernice Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb (Ú. v. ES L 209, 1992, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 322). V článku 36 ods. 1 tejto smernice sa rozlišuje medzi dvoma kritériami zadávania zákaziek, a to medzi ekonomicky najvýhodnejšou ponukou, ktorá zahŕňa kvalitu a technické vlastnosti, a ponukou len s najnižšou cenou. Odkaz na kritérium ekonomicky najvýhodnejšej ponuky v prejednávanej veci je rovnocenný s odkazom na najlepší pomer ceny a kvality v zmysle článku 67 smernice 2014/24. Pozri analogicky odôvodnenie 89 smernice 2014/24.
(
64
)	Pozri analogicky rozsudok z 20. septembra 1988, Beentjes (31/87, EU:C:1988:422, body 28 až 37), v ktorom Súdny dvor uznal, že verejní obstarávatelia môžu v zásade uložiť sociálnu doložku alebo podmienku týkajúcu sa zamestnávania dlhodobo nezamestnaných osôb. Pozri tiež rozsudky z 26. septembra 2000, Komisia/Francúzsko (C‑225/98, EU:C:2000:494, bod 50); z 15. júla 2010, Komisia/Nemecko (C‑271/08, EU:C:2010:426, body 55 a 56), a z 10. mája 2012, Komisia/Holandsko (C‑368/10, EU:C:2012:284, body 84 až 88).
(
65
)	Analogicky pozri tiež článok 70 smernice 2014/24 o podmienkach plnenia zákaziek.
(
66
)	Pozri odôvodnenie 92 smernice 2014/24.
(
67
)	Pozri bod 55 nižšie.
(
68
)	Ako bolo uvedené vyššie, zodpovedá to najlepšiemu pomeru ceny a kvality v zmysle článku 67 smernice 2014/24.
(
69
)	V odôvodnení 90 prvom pododseku smernice 2014/24 sa vysvetľuje, že ekonomicky najvýhodnejšia ponuka „by mal[a] vždy zahŕňať prvok ceny alebo nákladov“.
(
70
)	Pozri rozsudky z 20. septembra 2018, Montte (C‑546/16, EU:C:2018:752, bod 31 a citovaná judikatúra), a zo 17. novembra 2022, Antea Polska a i. (C‑54/21, EU:C:2022:888, body 88 až 91). Pozri tiež článok 18 ods. 1 a článok 67 ods. 4 smernice 2014/24 a odôvodnenie 90 prvý pododsek tejto smernice.
(
71
)	V odôvodnení 90 druhom pododseku smernice 2014/24 sa uvádza, že „s cieľom podporiť orientáciu verejného obstarávania viac na kvalitu by členské štáty mali mať povolené zakázať alebo obmedziť používanie výlučne ceny alebo výlučne nákladov na posúdenie ekonomicky najvýhodnejšej ponuky, ak to považujú za vhodné“.
(
72
)	Odráža to latinskú zásadu alebo úslovie qui potest plus, potest minus alebo qui potest majus potest et minus.
(
73
)	Pozri analogicky rozsudok zo 6. októbra 2021, Conacee (C‑598/19, EU:C:2021:810, bod 33 a citovaná judikatúra), ktorý sa týkal práva vyhradzovať zákazky podľa článku 20 ods. 1 smernice 2014/24 určitým kategóriám uchádzačov. Analogicky pozri tiež rozsudok z 30. januára 2020, Tim (C‑395/18, EU:C:2020:58, bod 45), ktorý sa týkal „dôvodov vylúčenia“ podľa článku 57 smernice 2014/24. Pozri odôvodnenie 1 smernice 2014/24.
(
74
)	Pozri bod 7 návrhu na začatie prejudiciálneho konania, v ktorom vnútroštátny súd uviedol, že Adunanza Plenaria del Consiglio di Stato (plénum Štátnej rady) „pripomenulo, že dôvodom zavedenia kritéria ekonomicky najvýhodnejšej ponuky pri zadávaní zákaziek na služby s vysokým podielom pracovnej sily je dosiahnutie cieľov ochrany [pracovníkov]“. O tejto otázke týkajúcej sa vnútroštátneho práva a cieľov dotknutých vnútroštátnych predpisov náleží v konečnom dôsledku rozhodnúť vnútroštátnemu súdu.
(
75
)	Viedlo to k tomu, že Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio) oznámenie o vyhlásení verejného obstarávania týkajúceho sa časti č. 6 dňa 11. apríla 2023 zrušil. Pozri bod 17 vyššie.
(
76
)	Samir tvrdí, že úspešný uchádzač dostal iba sumu rovnajúcu sa nákladom na prácu. Výsledkom bolo, že zákazka sa zadala na základe losovania, a nie na základe iných kritérií, ako je napríklad kvalita služby. Tvrdí, že kritérium najnižšej ceny negatívne ovplyvňuje kvalitu služby aj práva pracovníkov. Podľa spoločnosti Samir v prejednávanej veci dostávali pracovníci minimálnu mzdu, a nie vyššiu mzdu stanovenú vo vnútroštátnej sektorovej kolektívnej zmluve.
(
77
)	Francúzska vláda sa domnieva, že cena alebo náklady sú v podstate minimálne kritériá, ktoré by mali byť v prípade potreby doplnené ďalšími kritériami. Takisto poznamenáva, že cena alebo náklady nie sú nevyhnutne najdôležitejšími kritériami. Podľa tejto vlády z odôvodnení 2, 37, 41, 89 až 94 a 98 smernice 2014/24 jasne vyplýva, že cieľom tejto smernice je na jednej strane zvýšiť efektívnosť verejných výdavkov nákladovo efektívnejším spôsobom v postupoch verejného obstarávania, a na druhej strane umožniť obstarávateľom lepšie využívať verejné obstarávanie na podporu spoločných cieľov spoločnosti, ako je ochrana životného prostredia, podpora zamestnanosti a sociálneho začlenenia alebo zabezpečenie čo najlepších podmienok na účel poskytovania vysokokvalitných sociálnych služieb.
(
78
)	Podľa talianskej vlády môže obmedzenie zliav uvedené v článku 17 druhom odseku súťažných podkladov viesť k obchádzaniu ustanovení o ochrane práce, narúšať hospodársku súťaž na úkor menších podnikov a nabádať k predkladaniu rovnakých ponúk, ako to dokazuje vec prejednávaná vnútroštátnym súdom, v ktorej to viedlo k zadaniu zákazky spoločnosti Mara na základe losovania. Táto vláda takisto poznamenáva, že z dlhodobého hľadiska sa podniky môžu tajne snažiť získať späť svoje veľmi nízke alebo nulové ziskové marže z miezd zamestnancov. V prípade služieb s vysokým podielom pracovnej sily možno pracovnú silu účinnejšie a transparentnejšie chrániť obmedzením významu ceny a jej spojením s posúdením kvalitatívnych aspektov ponuky.
(
79
)	Podľa Komisie je ochrana miezd pracovníkov len jedným z dôvodov odôvodňujúcich uplatnenie kritéria najlepšieho pomeru ceny a kvality. Okrem toho nemožno vylúčiť, že použitie kritéria najnižšej ceny môže viesť k zhoršeniu bezpečnostných podmienok na pracovisku alebo kvality služby.
(
80
)	Nepoukázalo sa na žiadnu inú záležitosť, napríklad na zásadu nediskriminácie uvedenú v článku 18 ods. 1 smernice 2014/24.
(
81
)	Rozsudok zo 6. októbra 2021, Conacee (C‑598/19, EU:C:2021:810, bod 42).
(
82
)	Pozri odôvodnenie 90 prvý pododsek smernice 2014/24.
(
83
)	Čo je legitímny cieľ, ktorý sa osobitne uznáva v samotnom článku 67 ods. 2 smernice 2014/24.
(
84
)	Pozri naproti tomu rozsudok zo 7. októbra 2004, Sintesi (C‑247/02, EU:C:2004:593, body 38 až 42).
(
85
)	S výhradou overenia vnútroštátnym súdom.
(
86
)	Pozri analogicky rozsudok zo 17. novembra 2015, RegioPost (C‑115/14, EU:C:2015:760, body 77 a 79).
(
87
)	Pozri odôvodnenie 99 smernice 2014/24, v ktorom sa odkazuje na kritériá zamerané na ochranu zdravia zamestnancov.
(
88
)	Caranta sa domnieva, že „kritériá, v ktorých sa prikladá príliš veľká váha cene, prirodzene vedú k zhoršujúcim sa podmienkam pracovníkov, a to platí najmä pre zákazky, kde najvýznamnejšie náklady predstavuje personál. V boji proti sociálnemu dampingu sa [článkom] 95 ods. 3 talianskeho Zákonníka verejného obstarávania vykonáva posledná veta [článku] 67 ods. 2 tým, že sa v ňom stanovuje, že je neprípustné odvolávať sa len na cenu alebo náklady pri zadávaní zákaziek týkajúcich sa… akejkoľvek zákazky, pri ktorej náklady na personál predstavujú najmenej 50 % celkového rozpočtu zákazky“. CARANTA, R.: Towards socially responsible public procurement. In: ERA Forum. Vol. 23, 2022, s. 158; dostupné na https://doi.org/10.1007/s12027‑022‑00718‑5.
(
89
)	Pozri odôvodnenie 99 smernice 2014/24, v ktorom sa odkazuje na „odborn[ú] príprav[u] zameranú na získanie zručností“.
(
90
)	Ako už bolo uvedené, ciele sledované talianskym zákonodarcom sú vecou, ktorú musí určiť vnútroštátny súd.
(
91
)	Pozri článok 67 ods. 2 písm. b) a odôvodnenie 94 smernice 2014/24. Hoci sa v tomto odôvodnení odkazuje na príklad zákaziek na služby duševnej povahy, ako sú poradenské alebo architektonické služby, domnievam sa, že ho nemožno vykladať tak, že vylučuje štandardizované služby z pôsobnosti článku 67 ods. 2 písm. b) smernice 2014/24.
(
92
)	V tomto odôvodnení sa takisto uvádza, že „vzhľadom k početným možnostiam posudzovania hodnoty za peniaze na základe vecných kritérií… treba vyhýbať sa losovaniu ako jedinému prostriedku zadávania zákazky“. Zdá sa, že nutnosť losovania vyplynula z kombinácie použitia najnižšej ceny ako jediného kritéria zadania zákazky a požiadavky v článku 17 súťažných podkladov, aby akákoľvek ponúkaná zľava z ceny bola založená výlučne na potenciálnom zisku uchádzača, ktorý bol stanovený na päť percent z hodnoty zákazky uvedenej v oznámení o vyhlásení verejného obstarávania. Vzhľadom na to, že tieto prísne obmedzenia zaviedlo samotné ministerstvo, zdá sa nepravdepodobné, že by uchádzači boli povinní vysvetliť tomuto verejnému obstarávateľovi v súlade s článkom 69 smernice 2014/24 akékoľvek zdanlivo neobvykle nízke ponuky a ich súlad so sociálnym a s pracovným právom podľa článku 18 ods. 2 uvedenej smernice. Ako poznamenáva francúzska vláda, začatie postupu podľa článku 69 uvedenej smernice nie je automatické. Po prvé to znamená, že hospodársky subjekt musí predložiť ponuku, ktorej cena je zjavne podhodnotená a môže ohroziť riadne plnenie zákazky. Predpokladá sa ďalej, že verejný obstarávateľ má určité podozrenia. A napokon je na verejnom obstarávateľovi, aby vykonal potrebné kontroly v rámci svojich možností.
(
93
)	Mara sa domnieva, že vylúčenie kritéria najnižšej ceny talianskym zákonodarcom neumožňuje verejnému obstarávateľovi posudzovať každý prípad individuálne a uplatňuje sa bez ohľadu na akékoľvek zohľadnenie sociálnej ochrany zaručenej zákonmi, inými právnymi predpismi a kolektívnymi zmluvami platnými pre dotknutých pracovníkov.
(
94
)	Rozsudok z 27. novembra 2019 (C‑402/18, EU:C:2019:1023, body 59 a 65).
(
95
)	Obmedzenie na 20 percent bolo povinné.