NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
PEDRO CRUZ VILLALÓN
prednesené 9. júla 2015 (1)
Vec C‑326/14
Verein für Konsumenteninformation
proti
A1 Telekom Austria AG
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal
Oberster Gerichtshof (Najvyšší súd, Rakúsko)]
„Smernica 2002/22/ES – Práva užívateľov týkajúce sa elektronických komunikačných sietí a služieb – Právo užívateľov odstúpiť od zmluvy bez sankcií – Mimoriadne právo odstúpiť od zmluvy – Úprava poplatkov vyplývajúca zo zmluvných podmienok – Viazanie poplatkov na index spotrebiteľských cien – Vzájomný vzťah so smernicou 93/13/EHS“
1.        Predmetná prejudiciálna otázka položená v rámci sporu medzi združením na ochranu práv spotrebiteľov a telekomunikačnou spoločnosťou sa týka určitých zmluvných ustanovení, ktoré umožňujú úpravu poplatkov za telekomunikačné služby podľa indexu spotrebiteľských cien. Spornou je konkrétne otázka, či článok 20 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (ďalej len „smernica univerzálnej služby“)(2) zahŕňa existenciu práva odstúpiť od zmluvy bez pokuty v prospech užívateľov, keď dôjde k oznámeniu o úprave poplatkov podľa metódy indexácie stanovenej v zmluve.
2.        Napriek tomu, že prejudiciálna otázka, ktorú položil Oberster Gerichtshof (Najvyšší súd), sa týka výlučne smernice univerzálnej služby, z odôvodnenia rozhodnutia o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ako aj z ústnych a písomných pripomienok predložených v tejto veci, vyplýva nevyhnutnosť zohľadňovať tiež ustanovenia smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách(3).
3.        Táto vec poskytuje Súdnemu dvoru po prvýkrát možnosť vyjadriť sa k problematike, ktorú predstavuje doložka o úprave cien v závislosti od indexu vo vzťahu k mimoriadnemu právu spotrebiteľov odstúpiť od zmluvy. Aj keď Súdny dvor už preskúmal niektoré ustanovenia zmluvy týkajúce sa úpravy cien, už preskúmané ustanovenia zmluvy, ako aj problematika predostretá v uvedených veciach neboli porovnateľné s tými, ktoré sú predmetom tohto konania. Vec Invitel(4) sa na jednej strane týkala výkladu smernice 93/13 vo veci týkajúcej sa podmienky stanovujúcej možnosť jednostrannej zmeny nákladov spojených s poskytnutými službami, ktorá výslovne neopisovala spôsob určenia týchto nákladov, ani neuvádzala dôvody takejto zmeny. Na druhej strane vo veci RWE Vertrieb(5) išlo o súlad zmluvnej podmienky s požiadavkami dobrej viery, rovnováhy a transparentnosti, stanovenými v smerniciach 93/13 a 2003/55/ES(6), ktorá napriek ustanoveniu, že zákazníci mohli odstúpiť od zmluvy, umožňovala dodávateľskému podniku jednostranne meniť poplatky za dodávky plynu bez uvedenia dôvodu, podmienok alebo rozsahu tejto zmeny. Nakoniec vo veci Schulz a Egbringhoff,(7) v ktorej sa neuplatňovala smernica 93/13, ale iba smernice 2003/54/ES(8) a 2003/55, bolo sporné to, či konkrétne ustanovenia, hoci zaručovali informácie o zvýšení cien včas a právo odstúpiť od zmluvy a neuvádzali dôvody, podmienky a obsah zmeny cien, spĺňali požiadavky na mieru transparentnosti, ktorú požadovali tieto ustanovenia.
I –    Právny rámec
A –    Právo Únie
4.        Odôvodnenie 30 smernice univerzálnej služby stanovuje, že „zmluvy sú významným nástrojom užívateľov a zákazníkov slúžiacim na zabezpečenie minimálnej úrovne transparentnosti informácií a právnej istoty. Väčšina poskytovateľov služieb v konkurenčnom prostredí bude uzatvárať zmluvy so svojimi zákazníkmi, pretože je to hospodársky žiaduce. Okrem ustanovení tejto smernice platia pre spotrebiteľské transakcie týkajúce sa elektronických sietí a služieb požiadavky existujúcich právnych predpisov spoločenstva o ochrane spotrebiteľa týkajúcich sa zmlúv, a to najmä smernice 93/13/EHS… a smernice 97/7/ES… o ochrane spotrebiteľov pri uzatváraní zmlúv na diaľku. Predovšetkým spotrebitelia by mali požívať minimálnu úroveň právnej istoty z hľadiska ich zmluvných vzťahov s ich priamymi poskytovateľmi telefónnych služieb tak, aby boli v zmluve špecifikované zmluvné podmienky, kvalita služieb, podmienky ukončenia zmluvy a služby, kompenzačné opatrenia a riešenie sporu. Keď poskytovatelia služby, iní než sú poskytovatelia telefónnej služby, uzavrú zmluvy so zákazníkmi, do zmlúv by mali byť zahrnuté tie isté informácie. Opatrenia na zabezpečenie transparentnosti cien, taríf a podmienok zvýšia schopnosť zákazníkov optimalizovať svoj výber a takto plne využívať výhody súťaže“.
5.        Okrem toho odôvodnenie 49 smernice univerzálnej služby stanovuje, že táto smernica „by mala zabezpečiť prvky ochrany spotrebiteľa, vrátane jasných zmluvných podmienok a riešenia sporov a tarifnú transparentnosť pre spotrebiteľov…“.
6.        Článok 1 smernice univerzálnej služby zameraný na stanovenie účelu a rozsahu jej pôsobnosti znie takto:
„1.      V rámci smernice 2002/21/ES (rámcová smernica) sa táto smernica vzťahuje na poskytovanie elektronických komunikačných sietí a služieb koncovým užívateľom. Cieľom je zaručiť dostupnosť kvalitných verejne dostupných služieb v celom Spoločenstve prostredníctvom účinnej hospodárskej súťaže a výberu a zaoberať sa okolnosťami, za ktorých sa potreby koncových užívateľov na trhu dostatočne neuspokojujú. Táto smernica obsahuje aj ustanovenia, ktoré sa týkajú určitých aspektov koncových zariadení, vrátane ustanovení, ktorých účelom je uľahčiť prístup užívateľom so zdravotným postihnutím.
2.      Táto smernica zakladá práva koncových užívateľov a zodpovedajúce povinnosti podnikov poskytujúcich verejne dostupné elektronické komunikačné siete a služby. So zreteľom na zabezpečenie poskytovania univerzálnej služby v prostredí otvorených a konkurenčných trhov táto smernica vymedzuje minimálny súbor služieb špecifikovanej kvality, ku ktorým majú všetci koncoví užívatelia prístup za prijateľné ceny, na základe špecifických vnútroštátnych podmienok, bez deformácie hospodárskej súťaže. Táto smernica stanovuje aj povinnosti z hľadiska poskytovania určitých povinných služieb.
…
4.      Ustanovenia tejto smernice týkajúce sa práv koncových užívateľov sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté pravidlá Spoločenstva o ochrane spotrebiteľa, najmä smernice 93/13/EHS a 97/7/ES, a vnútroštátne pravidlá, ktoré sú v súlade s právom Spoločenstva.“
7.        Kapitola IV smernice univerzálnej služby je zameraná na ochranu práv a záujmov koncových užívateľov. V rámci tejto kapitoly článok 20 uvedenej smernice v znení smernice 2009/136 stanovuje, že:
„1.      Členské štáty zabezpečia, aby spotrebitelia a ďalší koncoví užívatelia, ktorí si objednajú služby poskytujúce pripojenie k verejnej komunikačnej sieti a/alebo verejne dostupné elektronické komunikačné služby a ktorí si tak želajú, mali právo uzatvoriť zmluvu s jedným podnikom alebo viacerými podnikmi poskytujúcimi takéto pripojenie a/alebo služby. V uvedenej zmluve sa v jasnej, úplnej a ľahko prístupnej forme uved[ú] aspoň:
…
d)      podrobnosti o cenách a tarifách vrátane prostriedkov, ktorými možno získať aktualizované informácie o všetkých platných tarifách a údržbárskych poplatkoch, ponúkané spôsoby platby a všetky rozdiely v nákladoch súvisiace so spôsobom platby;
…
2.      Členské štáty zabezpečia účastníkom právo odstúpiť od zmluvy bez sankcií v prípade oznámenia úprav [zmien – neoficiálny preklad] zmluvných podmienok, ktoré navrhol podnik poskytujúci elektronické komunikačné siete a/alebo služby. Účastníci dostanú vopred primerané oznámenie minimálne mesiac pred takými zmenami a v rovnakom čase sú informovaní o svojich právach týkajúcich sa odstúpenia od takej zmluvy bez pokuty v prípade, že neakceptujú nové podmienky. Členské štáty zabezpečia, aby národné regulačné orgány mohli stanoviť formát uvedených oznámení.“
8.        Odôvodnenie 27 smernice 2009/136, ktorou sa mení a dopĺňa smernica univerzálnej služby, uvádza, že „právo účastníkov odstúpiť od zmluvy bez sankcií sa týka zmien zmluvných podmienok, ktoré zavedú prevádzkovatelia elektronických komunikačných sietí a/alebo služieb“.
9.        Článok 3 smernice 93/13 stanovuje:
„1.      Zmluvná podmienka, ktorá nebola individuálne dohodnutá sa považuje za nekalú, ak napriek požiadavke dôvery spôsobí značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach strán vzniknutých na základe zmluvy, ku škode spotrebiteľa.
…
3.      Príloha obsahuje indikatívny a nevyčerpávajúci zoznam podmienok, ktoré sa môžu považovať za nekalé.“
10.      Prvý odsek prílohy smernice 93/13 vymenúva medzi podmienkami uvedenými v jej článku 3 ods. 3 podmienky, ktorých cieľom alebo účinkom je:
„…
j)      umožniť predajcovi alebo dodávateľovi jednostranne meniť zmluvné podmienky bez právneho dôvodu, ktorý je uvedený v zmluve;
…
l)      umožniť stanovenie ceny za tovar v momente dodania alebo umožniť predajcovi tovaru alebo dodávateľovi služieb zvýšiť ich cenu bez toho, aby sa v oboch prípadoch poskytlo spotrebiteľovi zodpovedajúce právo zrušiť zmluvu, ak je konečná cena príliš vysoká v porovnaní s cenou dohodnutou pri uzavretí zmluvy;
…“
11.      V súvislosti s predmetom úpravy pododsekov j) a l) prvého odseku prílohy smernice 93/13, druhý odsek uvedenej prílohy ustanovuje:
„…
b)      …
Pododsek j) tiež nebráni uplatneniu podmienok, podľa ktorých si predajca alebo dodávateľ vyhradzuje právo jednostranne zmeniť podmienky zmluvy na dobu neurčitú, za predpokladu, že sa od nich vyžaduje ihneď o tom informovať spotrebiteľa formou oznámenia a že spotrebiteľ má možnosť odstúpiť od zmluvy.
…
d)      Pododsek l) nebráni uplatneniu doložiek cenových indexov, ak sú v súlade s právom, za predpokladu, že spôsob, akým sa menia ceny je výslovne popísaný.“
B –    Rakúske právo
12.      Ustanovenia § 25 a § 25a v oddiele 3 zákona o telekomunikáciách 2003 (Telekommunikationsgesetz 2003)(9) znejú takto:
„§ 25
1.      Prevádzkovatelia komunikačných sietí a služieb sú povinní vypracovať všeobecné obchodné podmienky, v ktorých budú vymedzené okrem iného ponúkané služby a pravidlá určovania poplatkov za tieto služby….
2.      Zmeny všeobecných obchodných podmienok a pravidiel určovania poplatkov je potrebné pred nadobudnutím ich platnosti oznámiť regulačnému orgánu a vhodným spôsobom ich zverejniť. Pre zmeny, ktoré účastníkom neprinášajú výhradne výhody, platí dvojmesačná lehota na zverejnenie a oznámenie. Tým nie sú dotknuté ustanovenia zákona o ochrane spotrebiteľa (Konsumentenschutzgesetz)… (KSchG), ako ani rakúskeho občianskeho zákonníka (Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch).
3.      Podstatný obsah zmien, ktoré spotrebiteľom neprinášajú výhradne výhody, je potrebné oznámiť účastníkovi najneskôr mesiac pred nadobudnutím ich platnosti písomne, napríklad označením na pravidelne vystavovanej faktúre. Zároveň je potrebné upozorniť účastníka na okamih nadobudnutia platnosti týchto zmien a na to, že do tohto okamihu je oprávnený odstúpiť od zmluvy bez toho, aby mu vznikli dodatočné náklady. … Zmeny vo všeobecných obchodných podmienkach a ustanoveniach o poplatkoch prevádzkovateľov komunikačných sietí alebo komunikačných služieb, ktoré sú nevyhnutné výlučne v dôsledku nariadenia vydaného regulačným orgánom na základe tohto ustanovenia a ktorých obsahom nie je výlučné zvýhodnenie užívateľov, neoprávňujú účastníka na odstúpenie od zmluvy bez sankcií….
…
5.      Ustanovenia o poplatkoch musia obsahovať aspoň:
…
2.      údaje o spôsoboch, ktorými je možné získať aktuálne informácie o všetkých uplatňovaných tarifách a poplatkoch za prevádzku a údržbu;
…“
13.      § 6 Konsumentenschutzgesetz(10) obsahuje nasledujúce ustanovenia:
„§ 6. Neprípustné ustanovenia zmluvy
I.      Pre spotrebiteľov nie sú v žiadnom prípade záväzné také ustanovenia zmluvy v zmysle § 879 ABGB [rakúsky občiansky zákonník], podľa ktorých
…
5.      podnikateľovi patrí na jeho žiadosť za jeho plnenie vyšší poplatok než poplatok určený pri uzatvorení zmluvy, ibaže zmluva v prípade splnenia dohodnutých podmienok pre úpravu poplatkov stanovuje takisto zníženie poplatkov, v zmluve sú vymedzené a objektívne odôvodnené skutočnosti relevantné pre úpravu poplatkov, a ich výskyt nezávisí od vôle podnikateľa…“
14.      Spolkový zákon o štatistických údajoch z roku 2000 (Bundesstatistikgesetz 2000)(11) v § 22 a nasl. zriaďuje Rakúsky štatistický úrad („Statistik Österreich“), ktorý má okrem iného vydávať a zverejňovať štatistiky. Tento orgán zostavuje index spotrebiteľských cien.
II – Skutkový stav a konanie vo veci samej
15.      Verein für Konsumenteninformation (Združenie pre informovanie spotrebiteľov) podalo hromadnú žalobu proti spoločnosti A1 Telekom Austria AG, ktorou žiada, aby uvedenej spoločnosti bola uložená povinnosť zdržať sa toho, aby vo svojich zmluvách so spotrebiteľmi uvádzala určité ustanovenia obsiahnuté vo Všeobecných obchodných podmienkach, ktoré stanovujú úpravu poplatkov za telekomunikačné služby v závislosti od vývoja indexu spotrebiteľských cien.(12)
16.      Návrhom žalobcu bolo v plnom rozsahu vyhovené rozsudkom prvostupňového súdu. Proti uvedenému rozsudku podala A1 Telekom Austria neúspešne odvolanie. Odvolací súd konštatoval najmä, že v rozsahu, v akom je žalovaná oprávnená jednostranne zmeniť podmienky poplatkov, majú aj účastníci právo odstúpiť od zmluvy.
17.      Predmetná prejudiciálna otázka sa predkladá v rámci mimoriadneho opravného prostriedku „Revision“, ktorý podala A1 Telekom Austria proti rozsudku vydanému odvolacím súdom. Oberster Gerichtshof, vnútroštátny súd, vyhlásil tento opravný prostriedok za prípustný, vzhľadom na rôznorodosť kritérií, ktoré v tejto súvislosti uplatnili rôzne senáty odvolacieho súdu. Iný senát odvolacieho súdu totiž vychádzal z toho, že ochranný účel § 25 zákona o telekomunikáciách nezahŕňa úpravu poplatkov na základe už dohodnutého indexu, keďže tieto ustanovenia o úprave cien sú dostatočne určité a ani nepodliehajú úvahe telekomunikačnej spoločnosti.
III – Prejudiciálna otázka a konanie pred Súdnym dvorom
18.      Za týchto okolností položil Oberster Gerichtshof nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Je právo účastníkov ‚v prípade oznámenia [zmien] zmluvných podmienok‘ odstúpiť od zmluvy bez sankcií, ktoré je upravené v článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby, priznané aj pre prípad, že sa úprava poplatkov odvodzuje od zmluvných podmienok, ktoré už pri uzatvorení zmluvy predpokladajú, že v budúcnosti má dôjsť k úprave (zvýšeniu/zníženiu) poplatkov v závislosti od zmien objektívneho indexu spotrebiteľských cien, ktorý odzrkadľuje vývoj hodnoty peňazí?“
19.      V konaní pred Súdnym dvorom predložili písomné pripomienky Verein für Konsumenteninformation, A1 Telekom Austria, Európska komisia a belgická vláda, z ktorých sa všetci okrem belgickej vlády zúčastnili na pojednávaní konanom 30. apríla 2015.
IV – O prejudiciálnej otázke
A –    Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
20.      Verein für Konsumenteninformation po prvé popiera existenciu práva poskytovateľov telekomunikačných služieb na zmenu zmluvných podmienok vyplývajúceho z článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby, ktorá naopak zakotvuje právo spotrebiteľa odstúpiť od zmluvy. Ako združenie na pojednávaní uviedlo, neexistencia tohto práva by bola v rozpore s cieľom smernice zaručiť cenovú dostupnosť v prístupe k službám. Po druhé právo odstúpiť od zmluvy existuje práve pre prípady, v ktorých je možnosť jednostrannej zmeny zmluvne stanovená, keďže pri neexistencii takejto predchádzajúcej dohody by operátor takúto zmenu nemohol vykonať. Ak by sa mal prijať názor, ktorý vyslovila A1 Telekom Austria, potom by právo odstúpiť od zmluvy bolo možné systematicky obchádzať zavedením ustanovení o indexácii. Navrhovaná indexácia okrem toho nie je automatická, ale závisí od rozhodnutia operátora realizovať voči spotrebiteľovi svoj zámer zvyšovať poplatky. Združenie sa na podporu svojho tvrdenia tiež odvoláva na rozsudok RWE Vertrieb(13), podľa ktorého ustanovenie, ktoré umožňuje úpravu poplatkov, predstavuje zmenu zmluvných podmienok v zmysle odseku 2 písm. b) druhého pododseku prílohy smernice 93/13 a prílohy A písm. b) smernice 2003/55. Podľa tvrdení združenia prednesených na pojednávaní je rozsah pôsobnosti smerníc 93/13 a 2002/22 súbežný tak, že mimoriadne právo odstúpiť od zmluvy uvedené v smernici 2002/22 by sa v každom prípade uplatňovalo bez ohľadu na to, či ustanovenia týkajúce sa indexácie majú alebo nemajú nekalú povahu. Okrem toho použitie indexu spotrebiteľských cien nie je opodstatnené ani z vecného hľadiska, keďže uvedený index neodráža trvalý klesajúci vývoj cien v sektore telekomunikácií. Ako bolo uvedené na pojednávaní, vplyv komunikácií na súbor cien zohľadnených pri vypracovaní indexu je veľmi malý (2,2 %). Združenie sa nakoniec odvoláva na judikatúru Oberster Gerichtshof, ktorý podal výklad vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa preberá článok 44 ods. 1 smernice 2007/64/ES(14) v tom zmysle, že úpravy poplatkov vyplývajúce z ustanovení iných, ako sú ustanovenia o úprave úrokových sadzieb v súlade so zmluvou, sa musia považovať za súčasť pojmu zmena zmluvy.(15)
21.      Podľa spoločnosti A1 Telekom Austria úprava poplatkov vyplývajúca z uplatňovania ustanovení o indexácii nepredstavuje zmenu zmluvy, ale riadne plnenie zmluvy. Cieľom indexácie je v tejto súvislosti kompenzovať peňažné znehodnotenie v budúcnosti a zachovať rovnocennosť medzi vecným plnením a peňažným plnením dohodnutým medzi zmluvnými stranami. Keďže neexistuje zmena zmluvy, neuplatňuje sa článok 25 telekomunikačného zákona, ktorý obsahuje právo spotrebiteľa odstúpiť od zmluvy. Okrem toho sú uvedené úpravy poplatkov v súlade s článkom 6 ods. 1 bodom 5 zákona o ochrane spotrebiteľov. A1 Telekom Austria sa zas domnieva, že úprava poplatkov na základe ustanovenia o indexácii nepredstavuje zmenu, ktorú aktívne stanovil poskytovateľ služieb v zmysle odôvodnenia 27 smernice 2009/136, ktorou sa mení a dopĺňa smernica univerzálnej služby, ale ide o vykonanie zmluvne dohodnutého ustanovenia a sú to okolnosti, ktoré vedú k úprave cien nezávisle od vôle operátora. V dôsledku toho úprava indexu spotrebiteľských cien, ako existuje vo veci samej, nespadá do rozsahu pôsobnosti článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby. Na druhej strane sa A1 Telekom Austria odvoláva na odsek 2 písm. d) prílohy smernice 93/13, podľa ktorého zákonné podmienky, ktoré sa týkajú indexácie a ktoré výslovne opisujú spôsob úpravy cien, nie sú nekalé. Naopak odkaz na článok 44 smernice 2007/64 o platobných službách, ktorý sa uvádza v návrhu na začatie prejudiciálneho konania, by bol neopodstatnený, keďže uvedené ustanovenie upravuje rôzne zmluvné vzťahy. V prílohe I odseku 1 písm. b) smernice 2009/73 nie je v prejednávanom prípade ani možné dospieť k žiadnemu záveru týkajúceho sa pojmu „úprava“. A1 Telekom Austria na pojednávaní zároveň uviedla, že kritérium dostupnosti v zmysle článku 3 ods. 1 smernice univerzálnej služby sa prísne uplatňuje v spojení s kapitolou II uvedenej smernice zameranou na záväzky univerzálnej služby, a nemožno ho používať na výklad článku 20 tejto smernice. Nakoniec A1 Telekom Austria tiež na pojednávaní objasnila, že väčšina zmlúv, v ktorých sa uvádza sporné ustanovenie, predstavuje zmluvy na dobu neurčitú, ktoré možno vypovedať bez sankcií pri dodržaní jednomesačnej výpovednej lehoty a že zmluvy na dobu určitú, ktorých predčasné ukončenie by znamenalo uplatnenie sankcie voči spotrebiteľovi, majú minimálnu dĺžku trvania dvoch rokov.
22.      Belgická vláda sa zas domnieva, že úprava poplatkov vyplývajúca zo všeobecných obchodných podmienok, akou je úprava v konaní vo veci samej, priznáva zmluvným stranám právo odstúpiť od zmluvy. Odsek 2 písm. d) prílohy smernice 93/13 a článok 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby majú rozdielnu pôsobnosť a z tohto dôvodu sa musia uplatňovať kumulatívne. Tento výklad by podľa belgickej vlády mohli potvrdiť rozsudky Súdneho dvora vo veciach Invitel a RWE Vertrieb.(16) Na druhej strane je potrebné považovať indexáciu za úpravu stanovenú telekomunikačným operátorom v zmysle odôvodnenia 27 smernice 2009/136. Nakoniec sa belgická vláda odvoláva na viaceré prieskumy, ktoré preukazujú vývoj znižovania cien v oblasti komunikácií, v dôsledku čoho tvrdí, že indexáciu nemožno považovať za nevyhnutnú na zachovanie rovnocennosti plnení.
23.      Európska komisia tvrdí, že právo odstúpiť od zmluvy by sa nemalo uplatňovať v súvislosti s ustanoveniami týkajúcimi sa indexácie, vzhľadom na to, že z nich vyplývajúce úpravy poplatkov nepredstavujú zmenu zmluvných podmienok v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby: úprava poplatkov bola na základe dohodnutého indexu a podľa stanovených pravidiel známa v čase uzatvárania zmluvy, a teda predstavuje uplatnenie jednej zo zmluvných podmienok, ktorá nebola zmenená. Okrem toho od momentu svojho uzatvorenia stanovuje zmluva formy úpravy poplatkov podrobne a transparentne, ktoré spája s indexom stanoveným tretím orgánom (Rakúsky štatistický úrad) na základe objektívneho vývoja hodnoty meny. Komisia zároveň poznamenáva, že tento výklad je tiež v súlade s pravidlami smernice 93/13. Komisia na pojednávaní zároveň podčiarkla, že nezávisle od rozdielneho rozsahu pôsobnosti smernice 93/13 a smernice univerzálnej služby sa obe smernice môžu uplatňovať v prípade, ako je tento. Tiež zdôraznila rozdiel medzi okolnosťami prejednávanej veci a okolnosťami vecí Invitel a RWE Vertrieb,(17) ktoré sa týkali nekalých podmienok a ktoré mali priznávať právo odstúpiť od zmluvy. Napokon sa Komisia domnieva, že odkaz vnútroštátneho súdu na smernicu 2007/64 o platobných službách je irelevantný.
B –    Analýza
24.      Oberster Gerichtshof sa prostredníctvom prejudiciálnej otázky snaží v podstate zistiť, či úprava poplatkov za telekomunikačné služby v závislosti od indexu spotrebiteľských cien predstavuje zmenu zmluvných podmienok v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby, v dôsledku čoho sú užívatelia oprávnení odstúpiť od zmluvy bez sankcií. Odpoveď na túto prejudiciálnu otázku teda závisí od výkladu pojmu „zmena zmluvných podmienok“ zahrnutého do uvedeného ustanovenia.
25.      V tejto súvislosti je potrebné zohľadniť osobitnú úlohu, ktorú zohráva indexácia v zmluvách s dlhodobou platnosťou a v zmluvách na dobu neurčitú. Indexy spotrebiteľských cien predstavujú vo svojich rôznych formuláciách číselné indexy, ktoré merajú pomerné alebo percentuálne zmeny cien určitých tovarov a služieb, ktoré spotrebovávajú domácnosti, v čase.(18) Indexácia predstavuje prispôsobenie peňažných hodnôt konkrétnych platieb indexu spotrebiteľských cien (ďalej len „ISC“).(19) Aj keď prvotná úloha indexácie vo všeobecnosti súvisela s udržaním kúpnej sily alebo životnej úrovne(20) a uplatňovala sa na mzdy alebo na niektoré dávky sociálneho zabezpečenia, publikácia a periodicita indexov spotrebiteľských cien, ako aj skutočnosť, že tieto indexy sa všeobecne považujú za ukazovatele inflácie,(21) spôsobujú, že sa budú tiež používať ako kritérium, pokiaľ neexistujú iné vhodnejšie indexy na úpravu poplatkov v konkrétnych dlhodobých zmluvách alebo zmluvách na dobu neurčitú, s funkciou kompenzovať straty peňažnej hodnoty vyplývajúce zo všeobecnej inflácie.(22) V oblasti zmluvného práva sa teda doložky o cenových úpravách, ktoré obsahujú odkaz na index spotrebiteľských cien, vo všeobecnosti považujú za prostriedok nápravy – hoci nedokonalý –(23) menovej nestability, obnovením rovnováhy plnení.(24)
26.      Vzhľadom na tieto úvahy a vzhľadom na otázky nastolené v pripomienkach predložených Súdnemu dvoru považujem na úvod po prvé za nutné vyriešiť otázky vyplývajúce zo vzájomného vzťahu medzi smernicou univerzálnej služby a smernicou 93/13. Treba totiž zohľadniť, že druhá uvedená smernica obsahuje osobitné odkazy na ustanovenia o cenovej indexácii, ako aj na právo spotrebiteľa odstúpiť od zmluvy.
1.      O vzájomnom vzťahu medzi smernicou univerzálnej služby a smernicou 93/13
27.      Ako bolo podrobne uvedené tak v písomných pripomienkach, ako aj v pripomienkach prednesených na pojednávaní, normotvorca Únie stanovil v smernice 93/13 výnimku z považovania za nekalé tie doložky, ktoré vedú k úprave cien predajcom alebo dodávateľom, pokiaľ ide o doložky cenových indexov.
28.      Je tiež pravda, že príloha smernice 93/13(25) priznáva kľúčový význam právu spotrebiteľa odstúpiť od zmluvy ako jednému z faktorov, ktoré umožňujú predísť nekalému charakteru doložiek, ktoré umožňujú zmenu právnych podmienok [odsek 1 písm. j) prílohy] a doložiek umožňujúcich zvýšenie cien predajcom alebo dodávateľom [odsek 1 písm. l) prílohy].(26) Samotná príloha smernice 93/13 však v súvislosti s týmito doložkami stanovuje jasnú výnimku, pokiaľ ide o „doložky cenových indexov, ak sú v súlade s právom, za predpokladu, že spôsob, akým sa menia ceny, je výslovne popísaný“.(27)
29.      Hoci z predchádzajúceho vyplýva, že smernica 93/13 nepovažuje za nekalé doložky cenových indexov, ak sú v súlade s právom, za predpokladu, že spôsob, akým sa menia ceny, je výslovne opísaný, je potrebné zdôrazniť, že smernica univerzálnej služby, ktorá je predmetom tejto prejudiciálnej otázky, sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia smernice 93/13.(28) To predovšetkým znamená, že skutočnosť, že ustanovenie o indexácii sa nepovažuje za nekalé v zmysle smernice 93/13, v žiadnom prípade nevylučuje, aby úprava ceny vyplývajúca z uplatňovania tejto smernice mohla predstavovať zmenu zmluvných podmienok v zmysle smernice univerzálnej služby s logickými dôsledkami v súvislosti s právom odstúpiť od zmluvy podľa článku 20 ods. 2 tejto smernice.
30.      Podľa tohto scenára musím postupovať, aby sme mohli poskytnúť užitočnú odpoveď na prejudiciálnu otázku, ktorá je predmetom tejto veci, keďže, ako uviedla Komisia na pojednávaní, žiadne z pripomienok prednesených pred Súdnym dvorom neobsahovali tvrdenie o nekalom charaktere diskutovaných ustanovení. Na rozdiel od ustanovení smernice 93/13 smernica univerzálnej služby žiadnym spôsobom nepodmieňuje právo odstúpiť od zmluvy skutočnosťou, že príslušné ustanovenia boli prehlásené za nekalé. Odpoveď na našu otázku tak výlučne vyplýva z výkladu „zmeny zmluvných podmienok“ v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby, a to bez ohľadu na to, že postoj normotvorcu Únie vo vzťahu k doložkám cenových indexov, ktorého dôkazom je príloha smernice 93/13, môže svedčiť o osobitnom význame, ktorý je potrebné prisudzovať postupu indexácie.
2.      O výklade pojmu „zmena zmluvných podmienok“ v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby
31.      Smernica univerzálnej služby je kľúčovým právnym nástrojom liberalizácie sektora telekomunikácií, ktorého prvotným cieľom je zaručiť existenciu kvalitných verejne prístupných elektronických komunikačných služieb v celej Únii prostredníctvom účinnej hospodárskej súťaže a možnosti výberu. Na tento účel zároveň zavádza právny rámec hlavne prostredníctvom jej kapitoly II,(29) ktorá umožňuje riešiť situáciu, v ktorej trh nenapĺňa uspokojivo potreby koncových užívateľov.(30) Ako už Súdny dvor viackrát potvrdil vo svojej judikatúre, účelom smernice univerzálnej služby je „vytvoriť harmonizovaný regulačný rámec, ktorý v odvetví elektronických komunikácií zaručí poskytovanie univerzálnej služby, teda vymedzeného minimálneho súboru služieb všetkým koncovým užívateľom za prijateľnú cenu“.(31)
32.      V tejto súvislosti smernica univerzálnej služby tiež sleduje cieľ založiť súbor práv v prospech koncových užívateľov a zodpovedajúcich povinností podnikov, ktoré prevádzkujú elektronické komunikačné siete a služby,(32) čomu je venovaná jej kapitola IV, v ktorej sa nachádza ustanovenie, ktorého výklad je predmetom prejednávanej veci.(33) Cieľ ochrany spotrebiteľov teda tvorí základ ustanovení tejto smernice a je zároveň úzko spätý s liberalizáciou telekomunikačného trhu.(34)
33.      Ako zdôrazňuje odôvodnenie 30 smernice univerzálnej služby, v tejto oblasti ochrany práv a záujmov koncových užívateľov je zmluva základným prvkom na zabezpečenie minimálnej úrovne transparentnosti informácií a právnej istoty. To je zaistené najmä prostredníctvom špecifikácie podmienok, ktorými sa riadi uvedená zmluva, medzi ktorými má transparentnosť podmienok týkajúcich sa spôsobu stanovenia poplatkov pre užívateľov mimoriadny význam.(35) Vzhľadom na tento účel článok 20 smernice univerzálnej službe vo svojom prvom odseku uvádza náležitosti, ktoré musí zmluva spresniť jasným, zrozumiteľným a ľahko dostupným spôsobom. Medzi uvedenými prvkami sa nachádzajú „podrobnosti o cenách a tarifách vrátane prostriedkov, ktorými je možné získať aktualizované informácií o všetkých platných tarifách a údržbárskych poplatkoch…“.
34.      Z povinnosti zahrnúť do zmluvy podrobnosti o cenách a tarifách, ako aj aktualizované informácie o nich, nie je možné odvodzovať, že smernica univerzálnej služby, a najmä jej článok 20 ods. 1 ukladá, že tieto ceny a tarify sa musia stanoviť vo fixnej a nemennej peňažnej hodnote, a pritom vylučuje možnosť zaviesť ustanovenia o podmienkach ich zmeny. V tejto súvislosti z článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby, ako Súdny dvor rozhodol v rozsudku RWE Vertrieb v súvislosti s výkladom bodu 2 písm. b) druhej vety a bodu 2 písm. d) prílohy k smernici 93/13, ako aj z prílohy A písm. b) smernice 2003/55 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom(36) vyplýva, že normotvorca Únie uznal v rámci zmlúv na dobu neurčitú – v tomto prípade zmluvy o poskytovaní telekomunikačných služieb – „existenciu legitímneho záujmu dodávateľa na tom, aby mal možnosť meniť poplatky za svoju službu“.(37)
35.      V tejto súvislosti dochádzam k prvému záveru, že doslovný výklad pojmu „zmena zmluvných podmienok“, ako je vyjadrený v článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby, vedie k záveru, že úprava poplatkov, ktorá je výsledkom uplatňovania zmluvných podmienok, nepredstavuje zmenu zmluvy ako takú, ale iba uplatnenie alebo vykonávanie ustanovení jednej zo zmluvných podmienok dohodnutých ab initio.
36.      Záver, ako ten predchádzajúci, stanovený všeobecným a nediferencovaným spôsobom, však predstavuje jasné riziko ohrozenia potrebného účinku práva odstúpiť od zmluvy stanoveného v článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby. Akákoľvek doložka o úprave cien alebo taríf bez ohľadu na jej definíciu tým, že je od začiatku uvedená v zmluve, by mohla užívateľov pripraviť o možnosť jednostranného odstúpenia od zmluvy bez sankcií, a to aj keby išlo o doložku s neurčitými prvkami, podliehajúcu jednostrannej vôli poskytovateľa služieb, ktorá by narušila rovnováhu zavedenú pôvodne stanovenými zmluvnými podmienkami s neplánovanými výsledkami pre užívateľa.
37.      V dôsledku vyššie uvedených skutočností vzniká potreba uistiť sa, že protiplnenie v neprospech užívateľa v zmysle „indexovanej ceny“ bude mať črty jasnej predvídateľnosti, transparentnosti a právnej istoty, čím by sa považovalo za zmenu zmluvných podmienok v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby na základe obsahu predmetných ustanovení a osobitných charakteristík zmlúv, do ktorých sa ustanovenia vkladajú.
38.      Sporné Všeobecné obchodné podmienky určujú pravidlá, ktoré upravujú stanovenie poplatkov v prípade, že sa dohodne úprava indexu. Na základe tohto predpokladu sa nestanovuje automatická indexácia poplatkov,(38) ale konkrétne na jednej strane má dodávateľský podnik možnosť zvýšiť poplatky pre nasledujúci kalendárny rok v závislosti od ročného nárastu indexu spotrebiteľských cien, vypracovaného Rakúskym štatistickým úradom. Na druhej strane je podnik naopak povinný preniesť pokles ročného indexu spotrebiteľských cien do zníženia uvedených poplatkov v prospech zákazníkov. Táto povinnosť sa zmierni výlučne vtedy, ak operátor neuskutoční zvýšenie poplatkov, na ktoré bol v minulosti oprávnený v súlade s týmto ustanovením, čím sa zachová rovnováha medzi záujmami zmluvných strán.
39.      Ako na pojednávaní zdôraznila A1 Telekom Austria, väčšina zmlúv, do ktorých sa vkladá sporné ustanovenie, sú zmluvy na dobu neurčitú, ktoré sa v každom prípade môžu vypovedať bez sankcií za predpokladu dodržania výpovednej lehoty jedného mesiaca. Naopak zmluvy na dobu určitú, na ktoré sa vzťahuje toto ustanovenie a ktorých predčasné vypovedanie by pre účastníka znamenalo postih, majú minimálnu dĺžku trvania dvoch rokov.
40.      Na základe uvedeného prináleží vnútroštátnemu súdu posúdiť, či sú v tejto veci prítomné prvky dostatočnej právnej istoty, predvídateľnosti a transparentnosti, aby bolo možné konštatovať, že ide o zmenu zmluvných podmienok v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby. V tejto súvislosti je potrebné zohľadniť rôzne faktory, ktoré sú pre takéto posúdenie obzvlášť relevantné.
41.      Po prvé treba zdôrazniť, že pojem zmeny zmluvných podmienok v situácii, v ktorej je úprava poplatkov dôsledkom jedného z ustanovení pôvodne stanovených v zmluve, znamená existenciu zmeny v právnom postavení užívateľa.(39) Úpravu cien spôsobenú uplatnením ustanovenia o úprave viazanej na index je potrebné vnímať v súvislosti s pokračovaním trvania zmluvy,(40) pričom táto úprava zabezpečuje zachovanie pôvodnej rovnováhy prijatých záväzkov a rovnocennosti vzájomných plnení v špecifickom zmluvnom rámci. V tejto súvislosti je zároveň potrebné sa zaoberať osobitnou úlohou, ktorú zohráva indexácia v dlhodobých zmluvách alebo v zmluvách na dobu neurčitú.
42.      Po druhé je potrebné zohľadniť, či úprava uvedených poplatkov je upravená v zmluve podrobným, zrozumiteľným a transparentným spôsobom pre užívateľa, s odkazom na index, ktorý je ľahko dostupný verejnosti a stanovený orgánom tretej strany nezávisle od vôle poskytovateľa služieb v súlade s objektívnymi kritériami a takým spôsobom, aby uplatňovanie ustanovení neprinieslo nepredvídateľné alebo neprimerané výsledky pre užívateľov.
43.      Po tretie skutočnosť, že k uplatneniu doložky cenových indexov nedochádza automaticky, nevyhnutne neznamená existenciu zmeny zmluvných podmienok v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby za predpokladu, že absencia automatickosti, pri zachovaní rovnováhy záujmov zmluvných strán, pôsobí v prospech užívateľov.
44.      Nakoniec sa domnievam, že nie je potrebné zohľadniť tvrdenia, ktoré sa opierajú o výklad, ktorý samotný Oberster Gerichtshof ponúkol v súvislosti s vnútroštátnym právnym predpisom, ktorým sa preberá článok 44 smernice 2007/64 o platobných službách, v tom zmysle, že akákoľvek úprava odlišná od zmeny úrokovej sadzby sa musí chápať ako súčasť pojmu zmena zmluvy. Bez ohľadu na to, že špecifická povaha platobných služieb upravených týmto právnym predpisom môže ohroziť automatický prenos tohto výkladu na oblasť pôsobnosti smernice univerzálnej služby, Súdny dvor v každom prípade doposiaľ nepodal výklad uvedeného ustanovenia smernice 2007/64, ktoré nie je predmetom tohto konania.
45.      Napokon sa domnievam, že úprava poplatkov vyplývajúca z uplatňovania doložky úpravy cien neznamená zmenu zmluvných podmienok v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby, pokiaľ vyjadrenie protiplnenia na ťarchu užívateľa v zmysle „indexovanej ceny“ vykazuje dostatočné prvky predvídateľnosti, transparentnosti a právnej istoty, aby bolo možné usúdiť, že nedošlo k zmene v právnom postavení užívateľa. Vnútroštátnemu súdu prináleží vykonať uvedené posúdenie, a to s ohľadom na obsah sporných ustanovení a osobitnú charakteristiku zmlúv, do ktorých sa tieto ustanovenia vkladajú.
V –    Návrh
46.      Na základe vyššie uvedených skutočností sa domnievam, že na prejudiciálnu otázku, ktorú podal Oberster Gerichtshof, je potrebné odpovedať takto:
Úprava poplatkov vyplývajúca z uplatňovania doložky úpravy cien neznamená zmenu zmluvných podmienok v zmysle článku 20 ods. 2 smernice univerzálnej služby, pokiaľ vyjadrenie protiplnenia na ťarchu užívateľa v zmysle „indexovanej ceny“ vykazuje dostatočné prvky predvídateľnosti, transparentnosti a právnej istoty, aby bolo možné usúdiť, že nedošlo k zmene v právnom postavení užívateľa. Vnútroštátnemu súdu prináleží vykonať uvedené posúdenie, a to s ohľadom na obsah sporných ustanovení a osobitnú charakteristiku zmlúv, do ktorých sa tieto ustanovenia vkladajú.
1 – Jazyk prednesu: španielčina.
2 – Ú. v. ES L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/29, s. 367, smernica zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/136/ES z 25. novembra 2009, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2002/22/ES o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb, smernica 2002/58/ES týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií a nariadenie (ES) č. 2006/2004 o spolupráci medzi národnými orgánmi zodpovednými za vynucovanie právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa (Ú. v. EÚ L 337, s. 11).
3 – Ú. v. ES L 95, s. 29; Mim. vyd. 15/022, s. 288.
4 – C‑472/10, EU:C:2012:242.
5 – C‑92/11, EU:C:2013:180.
6 – Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 98/30/ES (Ú. v. EÚ L 176, s. 57; Mim. vyd. 12/002, s. 230), zrušená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES z 13. júla 2009 (Ú. v. EÚ L 211, s. 94).
7 – C‑359/11 a C‑400/11, EU:C:2014:2317.
8 – Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrickou energiou, a o zrušení smernice 96/92/ES (Ú. v. EÚ L 176, s. 37; Mim. vyd. 12/002, s. 211), zrušená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrickou energiou (Ú. v. EÚ L 211, s. 55).
9 – Bundesgesetz, mit dem ein Telekommunikationsgesetz erlassen wird (TKG 2003), BGBl. I Nr. 70/2003 idF BGBl. I Nr. 44/2014.
10 – Bundesgesetz vom 8. März 1979, mit dem Bestimmungen zum Schutz der Verbraucher getroffen werden (KSchG), BGBl. Nr. 140/1979.
11 – BGBl. I Nr. 163/1999.
12 – Všeobecné obchodné podmienky, na ktoré odkazuje Verein für Konsumenteninformation vo svojej žalobe, majú takéto znenie:
„Oddiel 4 – Zmeny zmluvy …
4.3. Ak nie sú zákazníci zmenami výhradne zvýhodnení, oznámi A1, pokiaľ by tieto zmeny nemali platiť iba pre budúcich zákazníkov, tieto zmeny dva mesiace pred nadobudnutím ich platnosti. … Oznámenie o podstatnom obsahu zmeny obsahuje poučenie o práve vypovedať zmluvu bez sankcií a o výpovednej lehote. … Úpravy poplatkov na základe dohodnutého indexu neoprávňujú k odstúpeniu od zmluvy. …
Oddiel 10 – Poplatky, platobné podmienky
10.12. Ak sa v ustanoveniach o poplatkoch alebo v individuálnej dohode bez bližšieho určenia dohodne úprava indexu, platia nasledujúce pravidlá.
10.12.1.      Pokiaľ sa mení ročný priemer indexu spotrebiteľských cien za kalendárny rok (‚ročný ISC‘) Statistik Austria [Rakúsky štatistický úrad], má to tieto dôsledky na poplatky:
–      A1 je oprávnená zvýšiť poplatok na nasledujúci kalendárny rok v súlade so zvýšením ročného ISC.
–      A1 je povinná zohľadniť zníženie ročného ISC a znížiť uvedený poplatok v súlade so znížením [ročného ISC]. A1 informuje o zmenách zákazníkov písomne (napríklad označením na faktúre).
10.12.2.      Pokiaľ nie je dohodnuté inak, rozsah úprav poplatkov vyplýva z pomeru zmeny ročného ISC za posledný kalendárny rok pred úpravou voči ročnému ISC za predposledný kalendárny rok pred úpravou (základ indexu: ročný ISC 2010 = 100). Výkyvy vo výške 2 % (miera odchýlky) voči základu indexu A1 nezohľadňuje. Ak sa však táto miera odchýlky v nasledujúcich rokoch celkovo prekročí smerom nadol alebo nahor, upraví A1 poplatok v plnej výške. Nová hodnota predstavuje nový základ indexu pre budúce úpravy. Povinnosť znížiť poplatok sa znižuje v rozsahu, v ktorom A1 v predchádzajúcom roku neuplatnila právo zvýšiť poplatok.
10.12.3.      K úpravám poplatkov dochádza v roku nasledujúcom po zmene základu indexu, najskôr však v roku nasledujúcom po uzatvorení zmluvy:
–      zvýšenie poplatkov: medzi 1. aprílom a 31. decembrom,
–      zníženie poplatkov: vždy 1. apríla.
10.12.4.      Pokiaľ sa už ročný ISC nezverejní, nahradí ho oficiálne vydanie.“
13 – C‑92/11, EU:C:2013:180.
14 – Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 13. novembra 2007 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a ktorou sa zrušuje smernica 97/5/ES (Ú. v. EÚ L 319, s. 1).
15 – Združenie odkazuje na rozsudky zo 6. júla 2011, 3 OB 107/11y, a z 1. augusta 2012, 1 OB 244/11f. Toto tvrdenie je tiež zvýraznené v návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
16 – Rozsudky RWE Vertrieb (C‑92/11, EU:C:2013:180) a Invitel (C‑472/10, EU:C:2012:242).
17 – Tamže.
18 – Manual del índice de precios al consumidor. Teoría y práctica (Manuál indexu spotrebiteľských cien. Teória a prax) (vypracovala Medzinárodná organizácia práce, Medzinárodný menový fond, Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj, Eurostat, Organizácia Spojených národov, Medzinárodná banka pre obnovu a rozvoj a Svetová banka), 2006, s. 1.
19 – Tamže, s. 41.
20 – Tamže, s. 41 a nasl. William Fleetwood, jeden z priekopníkov cenových indexov, vydal v roku 1707 písomnosť na obranu študentov, ktorých ročné príjmy prevyšovali päť libier – hranica príjmu stanovená v pravidlách college historickej britskej univerzity, ktoré pochádzajú z 15. storočia, pri prekročení ktorej študenti nemali právo na štipendium. Fleetwood navrhol nie doslovný výklad pravidla, pričom uviedol, že túto sumu by bolo potrebné upraviť na takú sumu, ktorá by umožnila pokryť tie isté potreby, ktoré bolo možné pokryť zo sumy päť libier vo chvíli, keď bola uvedená suma stanovená. FLEETWOOD, W.: Chronicon Preciosum: or an Account of English Money, the Price of Corn, and Other Commodities, for the last 600 Years. London, Charles Harper, 1707.
21 – Napríklad nariadenie Rady (ES) č. 2494/95 z 23. októbra 1995 o harmonizovaných indexoch spotrebiteľských cien (Ú. v. ES L 257, s. 1; Mim. vyd. 10/001, s. 39), ktorého odôvodnenie 4 uvádza, že indexy spotrebiteľských cien predstavujú základný prvok na pochopenie inflačných procesov.
22 – Manual del índice de precios al consumidor (Manuál indexu spotrebiteľských cien), c. d., s. 43.
23 – GHESTIN, J., BILLIAU, M.: Le prix dans les contrats de longue durée. L.G.D.J., 1990, s. 106.
24 – Tieto úvahy je v každom prípade potrebné chápať bez toho, aby to z ekonomického pohľadu malo vplyv na diskusiu o vplyvoch súvisiacich s postupom indexácie (pozri o tejto diskusii FISCHER, S.: Indexing, Inflation, and Economic Policy. MIT Press, Cambridge, Mass. 1986) a na pravidlá, ktoré v tejto súvislosti prijali členské štáty, vo všeobecnosti inšpirované úvahami o hospodárskej politike [ako príklad možno odkázať vo Francúzsku na uznesenia č. 58‑1374 z 30. decembra 1958 a č. 59‑246 zo 4. februára 1959; v Nemecku na Preisklauselgesetz zo 7. septembra 2007 (BGBl. I S. 2246, 2247) alebo v Španielsku, predovšetkým v súvislosti s verejným sektorom na zákon č. 2/2015 z 30. marca o dezindexácii španielskeho hospodársva, BOE 77, s. 27244]. Na porovnanie je možné pozrieť dokument luxemburského ministerstva hospodárstva a medzinárodného obchodu Modalités de la réglementation des clauses d’indexation de prix en France, Allemagne, Belgique et Luxembourg. In: Perspectives de politique économique č. 19, 2012, Luxembourg, k dispozícii na internetovej stránke www.competitivite.lu.
25 – V súlade s článkom 3 smernice 93/13 obsahuje uvedená príloha demonštratívny a neúplný zoznam konkrétnych podmienok, ktoré možno označiť za nekalé. Súdny dvor už opakovane rozhodol, že hoci na základe obsahu predmetnej prílohy „automaticky a bez ďalšieho nemožno určiť, že sporná zmluvná podmienka má nekalú povahu, predstavuje podstatný prvok, na ktorom zodpovedný súd môže založiť svoje posúdenie nekalej povahy takejto zmluvnej podmienky“, rozsudok Invitel (C‑472/10, EU:C:2012:242, bod 26).
26 – Na jednej strane, v súvislosti s podmienkami, ktoré umožňujú predajcovi alebo dodávateľovi jednostranne meniť zmluvu [odsek 1 písm. j) prílohy], odsek 2 písm. b) druhý odsek uvedenej prílohy spresňuje, že nebráni uplatneniu podmienok, „podľa ktorých si predajca alebo dodávateľ vyhradzuje právo jednostranne zmeniť podmienky zmluvy na dobu neurčitú, za predpokladu, že sa od nich vyžaduje ihneď o tom informovať spotrebiteľa formou oznámenia [za predpokladu, že bude povinný túto skutočnosť oznámiť spotrebiteľovi v dostatočnej lehote – neoficiálny preklad] a že spotrebiteľ má možnosť odstúpiť od zmluvy“. Na druhej strane a v súvislosti s podmienkami, ktoré umožňujú predajcovi alebo dodávateľovi zvýšiť cenu, odsek 1 písm. l) prílohy spresňuje, že tieto podmienky sa považujú za nekalé, ak sa spotrebiteľovi neposkytlo „zodpovedajúce právo zrušiť zmluvu, ak je konečná cena príliš vysoká v porovnaní s cenou dohodnutou pri uzavretí zmluvy“. Súdny dvor podal výklad týchto ustanovení a danému právu priznal osobitný význam. Pozri rozsudky Invitel (C‑472/10, EU:C:2012:242, bod 24) a RWE Vertrieb (C‑92/11, EU:C:2013:180, body 49 a 54).
27 – Odsek 2 písm. d) prílohy smernice 93/13.
28 – Článok 1 ods. 4 a odôvodnenie 30 smernice univerzálnej služby.
29 – S názvom „Záväzky univerzálnej služby vrátane sociálnych záväzkov“.
30 – Článok 1 ods. 1 smernice univerzálnej služby.
31 – Rozsudky Base a i. (C‑389/08, EU:C:2010:584, bod 32) a Komisia/Francúzsko (C‑220/07, EU:C:2008:354, bod 28).
32 – Pozri článok 1 ods. 2 smernice univerzálnej služby.
33 – Z návrhu na začatie prejudiciálneho konanie jasne nevyplýva, na aký druh služieb sa podmienky vzťahujú. V tejto súvislosti napriek tomu, že ustanovenia týkajúce sa osobitných taríf a mechanizmov financovania univerzálnej služby uvedené v smernici univerzálnej služby sa neuplatňujú na všetky druhy služieb [v súvislosti s vylúčením služieb mobilných komunikácií pozri rozsudok Base Company a Mobistar (C‑1/14, EU:C:2015:378)], takéto obmedzenie sa neuplatňuje v súvislosti s právami koncových užívateľov uvedenými v kapitole IV tejto smernice – obzvlášť článok 20 odkazuje na služby, ktoré uľahčujú pripojenie k verejnej komunikačnej sieti alebo na verejne dostupné elektronické služby.
34 – Pozri analogicky rozsudok Schulz a Egbringhoff (C‑359/11 a C‑400/11, EU:C:2014:2317, bod 40).
35 – Pozri tiež odôvodnenie 49 smernice univerzálnej služby.
36 – Toto posledné ustanovenie stanovuje opatrenia na ochranu spotrebiteľa. Obzvlášť písmeno b) uvedenej prílohy vo svojom súčasnom znení [príloha I ods. 1 písm. b) smernice 2009/73], stanovuje okrem iného, že „poskytovatelia služieb svojim odberateľom transparentným a zrozumiteľným spôsobom priamo oznamujú každé zvýšenie poplatkov v náležitom čase, a nie neskôr, než je jedno bežné zúčtovacie obdobie po tom, ako zvýšenie nadobudne účinnosť. Členské štáty zabezpečia, aby odberatelia mohli slobodne odstúpiť od zmluvy, ak nesúhlasia s novými podmienkami oznámenými ich poskytovateľom plynárenských služieb“.
37 – Rozsudok RWE Vertrieb (C‑92/11, EU:C:2013:180, bod 46). Napriek tomu „štandardná zmluvná podmienka, ktorá umožňuje takúto jednostrannú zmenu_… musí spĺňať požiadavky dobrej viery, rovnováhy a transparentnosti stanovené v predmetných smerniciach“, bod 47.
38 – Doktrína rozlišuje medzi skutočnými doložkami o indexácii, pre ktoré je charakteristický ich automatický charakter a doložkami o preskúmaní s odkazom na index. Pozri DOUCET, J. P.: L’indexation. 1965, L.G.D.J, s. 6. O rozdiele medzi automatickými doložkami o indexácii a neautomatickými cenovými a tarifnými doložkami možno pozrieť ROUHETTE, G.: La révision conventionnelle du contrat. In: Revue internationale de droit comparé, 1986, s. 369 a s. 408.
39 – K tejto otázke pozri NIHOUL, P., RODFORD, P.: EU Electronic Communications Law. 2ª ed, Oxford University Press, 2011, s. 399.
40 – V tomto kontexte kontinuity sa nachádza prístup, ktorý sa použil vo vzťahu k indexácii v judikatúre Súdneho dvora v úplne odlišnej situácii v oblasti verejného obstarávania, pri výklade pojmu základnej zmeny zmluvy v rámci smernice Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb (Ú. v. ES L 209, s. 1; Mim. vyd. 06/001, s. 322) [ktorá bola zrušená a nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132)]. Súdny dvor vyslovil názor, že nahradenie indexu cien následným indexom, ustanovené v rámcovej zmluve, sa obmedzuje na uplatnenie ustanovení tejto rámcovej zmluvy, pokiaľ ide o aktualizáciu ustanovenia o indexácii, čo nepredstavuje zmenu podstatných náležitostí pôvodnej zmluvy, ktorá by mohla predstavovať nové uzavretie zmluvy v zmysle smernice 92/50. Rozsudok pressetext Nachrichtenagentur (C‑454/06, EU:C:2008:351, body 68 a 69).