Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
DEAN
SPIELMANN
prednesené
5. marca 2026(1)
Vec C‑5/25 [Pilev](i)
Trestné konanie
proti
WE
za účasti:
Sofijska gradska prokuratura
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Sofijski gradski săd (Krajský
súd
Sofia‑mesto,
Bulharsko)]
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Justičná
spolupráca v trestných
veciach – Ochrana
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov v trestných
veciach – Spracovateľské
operácie
vykonávané
súdmi
pri
výkone
ich
súdnej
právomoci – Uplatniteľnosť
smernice
(EÚ) 2016/680 – Overenie
totožnosti
obvineného
na
verejnom
pojednávaní – Údaje
týkajúce
sa
miesta
narodenia,
štátnej
príslušnosti,
bydliska,
vzdelania,
rodinného
stavu,
záznamov
registra
trestov a ‚národnosti‘ “
Úvod
1.        Táto
vec
sa
týka
rozsahu
zhromažďovania
osobných
údajov
obžalovanej
osoby
vnútroštátnym
trestným
súdom
výlučne
na
účely
overenia,
či
táto
osoba
je
skutočne
osobou
uvedenou v obžalobe.
Netýka
sa
však
otázky
nezávislosti
sudcu v rámci
jeho
funkcie
sudcu
rozhodujúceho
vo
veci
samej a jeho
voľnej
úvahy
pri
vypočúvaní
stíhanej
osoby v súvislosti s rozhodovaním o veci
samej.
2.        Táto
vec
tak
poskytuje
Súdnemu
dvoru
príležitosť
objasniť
rozsah
pôsobnosti
smernice
(EÚ)
2016/680(2) vo
vzťahu k nariadeniu
(EÚ)
2016/679(3) a upevniť
svoju
judikatúru v oblasti
proporcionality
vo
vzťahu k sledovanému
cieľu
spracúvania
osobných
údajov
trestným
súdom.
Právny rámec
Smernica 2016/680
3.        Článok 1 tejto
smernice s názvom
„Predmet
úpravy a ciele“ v odseku
1
stanovuje:
„Touto
smernicou
sa
stanovujú
pravidlá
ochrany
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií,
vrátane
ochrany
pred
ohrozením
verejnej
bezpečnosti a predchádzania
takémuto
ohrozeniu.“
4.        Článok 2 tejto
smernice s názvom
„Rozsah
pôsobnosti“ v odseku
1
stanovuje:
„Táto
smernica
sa
vzťahuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
na
účely
stanovené v článku 1 ods. 1.“
5.        Článok 3 smernice
2016/680,
nazvaný
„Vymedzenie
pojmov“,
stanovuje:
„Na
účely
tejto
smernice:
…
7.      ‚príslušný orgán‘ je:
a)      akýkoľvek
orgán
verejnej
moci
príslušný v oblasti
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania,
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií
vrátane
ochrany
pred
ohrozením
verejnej
bezpečnosti a predchádzania
takémuto
ohrozeniu,
alebo
b)      akýkoľvek
iný
orgán
alebo
subjekt,
ktorý
bol
právom
členského
štátu
poverený
vykonávať
verejnú
moc a verejné
právomoci
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií
vrátane
ochrany
pred
ohrozením
verejnej
bezpečnosti a predchádzania
takémuto
ohrozeniu;
…“
6.        Podľa článku 4 tejto
smernice s názvom:
„Zásady
týkajúce
sa
spracúvania
osobných
údajov“:
„1.      Členské
štáty
stanovia,
že
osobné
údaje
sú:
…
c)      primerané,
relevantné a nie
neúmerné
vo
vzťahu k účelom,
na
ktoré
sa
spracúvajú;
…“
7.        Článok 8 uvedenej
smernice s názvom
„Zákonnosť
spracúvania“ v odseku
1
stanovuje:
„Členské
štáty
stanovia,
že
spracúvanie
je
zákonné
iba
vtedy a do
takej
miery,
pokiaľ
je
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
príslušným
orgánom
na
účely
stanovené v článku 1 ods. 1, a ak
je
založené
na
práve
Únie
alebo
na
práve
členského
štátu.“
8.        Článok 10
smernice
2016/680,
nazvaný
„Spracúvanie
osobitných
kategórií
osobných
údajov“,
znie:
„Spracúvanie
osobných
údajov,
ktoré
odhaľujú
rasový
alebo
etnický
pôvod,
politické
názory,
náboženské
alebo
filozofické
presvedčenie
alebo
členstvo v odborových
organizáciách, a spracúvanie
genetických
údajov,
biometrických
údajov
na
účely
individuálnej
identifikácie
fyzickej
osoby,
údajov
týkajúcich
sa
zdravia
alebo
údajov
týkajúcich
sa
sexuálneho
života
alebo
sexuálnej
orientácie
fyzickej
osoby
je
možné
len
vtedy,
ak
je
úplne
nevyhnutné,
podlieha
primeraným
zárukám
ochrany
práv a slobôd
dotknutej
osoby, a len:
a)      ak
je
prípustné
podľa
práva
Únie
alebo
práva
členského
štátu;
b)      ochraňuje
životne
dôležité
záujmy
dotknutej
osoby
alebo
inej
fyzickej
osoby,
alebo
c)      ak
sa
takéto
spracúvanie
týka
údajov,
ktoré
preukázateľne
sprístupnila
dotknutá
osoba.“
Bulharské právo
Trestný poriadok (NPK)
9.        Článok 138 ods. 2 a 3
Nakazatelno‑procesualen kodex (Trestný
poriadok)(4) z 29. apríla
2006
(ďalej
len
„NPK“)
znie
takto:
„…
2.      Pred
výsluchom
príslušný
orgán
overí
totožnosť
obvineného.
3.      Výsluch
obžalovaného
sa
začína
otázkou,
či
rozumie
obvineniu;
potom
je vyzvaný,
aby,
ak
si
to
želá,
vlastnými
slovami
uviedol
všetko,
čo
vie o trestnej
veci.“
10.      Článok 272 ods. 1
NPK
znie:
„Predseda
senátu
overí
totožnosť
obžalovaného
tak,
že
sa
opýta
na
jeho
celé
meno,
dátum a miesto
narodenia,
národnosť,
štátnu
príslušnosť,
bydlisko,
vzdelanie,
rodinný
stav a osobné
identifikačné
číslo,
ako
aj
na
jeho
prípadné
záznamy
registra
trestov.“
11.      Článok 311 ods. 1 bod 2 NPK
stanovuje:
„V zápise z pojednávania…
sú
uvedené…
údaje
týkajúce
sa
totožnosti
stíhanej
osoby.“
Zákon o registri obyvateľov (ZGR)
12.      Zakon za
graždanskata registracija (zákon o registri
obyvateľov)(5) z 27. júla
1999
(ďalej
len
„ZGR“) v článku 8 ods. 1
uvádza,
že
hlavnými
údajmi o osobnom
stave
osôb
sú
ich
mená,
dátum
narodenia
(deň,
mesiac,
rok) a miesto
narodenia,
pohlavie,
štátna
príslušnosť a osobné
identifikačné
číslo.
Zákon o bulharských dokladoch totožnosti (ZBLD)
13.      Zakon za
bălgarskite lični dokumenti (zákon o bulharských
dokladoch
totožnosti)(6) z 1. apríla
1999
(ďalej
len
„ZBLD“) v článku 3 ods. 1
uvádza:
„Doklady
totožnosti
potvrdzujú
totožnosť a v prípade
potreby
aj
štátnu
príslušnosť
prostredníctvom
údajov,
ktoré
obsahujú.“
14.      Článok 6 ZBLD
uvádza:
„Občania
sú
povinní
preukázať
svoju
totožnosť
na
požiadanie
príslušných
úradníkov
určených
zákonom.“
15.      Článok 16 ods. 1
ZBLD
znie
takto:
„Bulharské
doklady
totožnosti
obsahujú
tieto
povinné
osobné
údaje:
(1)      mená;
(2)      dátum
narodenia;
(3)      osobné
identifikačné
číslo
(identifikačné
číslo
alebo
zahraničné
identifikačné
číslo);
(4)      pohlavie;
(5)      štátnu
príslušnosť.“
Zákon o súdoch (ZSV)
16.      Zakon za
sadebnata vlast (zákon o súdoch)(7) (ďalej
len
„ZSV“) v článku 8 ods. 2
uvádza:
„Pri
výkone
súdnych
funkcií…
nemožno
obmedziť
žiadne
práva
alebo
poskytnúť
výhody,
ktoré
sú
založené
na…
národnosti…“
Spor vo veci samej, prejudiciálna otázka a konanie na Súdnom dvore
17.      Sofijski gradski săd (Krajský
súd
Sofia‑mesto,
Bulharsko),
ktorý
je
vnútroštátnym súdom predkladajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania, prejednáva
obžalobu,
ktorú
podala
Sofijska gradska prokuratura (Prokuratúra
mesta
Sofia,
Bulharsko), v ktorej
obvinila
fyzickú
osobu z toho,
že
6. septembra
2023 v Sofii
podplatila
policajtov s cieľom
vyhnúť
sa
odhaleniu
správneho
deliktu, a to
vedenia
motorového
vozidla
bez
vodičského
preukazu,
pričom
zároveň v tom
istom
čase a na
rovnakom
mieste
vykonávala
povolanie
vodiča
taxislužby
bez
toho,
aby
bola
držiteľom
požadovaného
povolenia.
Tieto
skutočnosti
údajne
predstavujú
trestné
činy.
18.      Na
prvé
súdne
pojednávanie,
ktoré
sa
konalo
5. júla
2024,
sa
dostavil
zástupca
Prokuratúry mesta Sofia,
obžalovaný a jeho
obhajca.
Predkladajúci
vnútroštátny
súd
konal a v súlade s článkom 272 ods. 1
NPK
mal
predseda
senátu
overiť
totožnosť
obžalovaného a vypočuť
ho o okolnostiach
uvedených v tomto
ustanovení.
19.      Na
základe
preukazu
totožnosti
predloženého
obžalovaným
sa
predseda
senátu
uistil,
že
osoba,
ktorá
sa
pred
neho
dostavila,
je
skutočne
osobou
označenou
ako
obžalovaná v obžalobe.
Nepoložil
však
obžalovanému
otázky
uvedené v článku 272 ods. 1
NPK
týkajúce
sa
jeho
totožnosti,
keďže
pojednávanie
vo
veci
bolo
prerušené.
20.      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
požiadal
Konstitucionen săd (Ústavný
súd,
Bulharsko),
aby
určil
nezlučiteľnosť článku 272 ods. 1
NPK s určitými
ustanoveniami
Konstitucija na
Republika
Bălgarija (Ústava
Bulharskej
republiky).(8) Vzhľadom
na
to,
že
Konstitucionen săd (Ústavný
súd,
Bulharsko)
odmietol
rozhodnúť
vo
veci
samej,
predkladajúci
vnútroštátny
súd
sa
rozhodol
predložiť
tento
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania.
21.      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
zdôrazňuje,
že
hoci,
ako
to
urobil
na
prvom
pojednávaní,
môže
totožnosť
obžalovaného s dostatočnou
istotou
overiť
na
základe
jeho
dokladu
totožnosti,
ktorý
obsahuje
všetky
potrebné
identifikačné
údaje,
žiadosť o informácie
týkajúce
sa
identifikačných
údajov
predpokladaná článkom 272 ods. 1
NPK
je
užitočná
na
to,
aby
osoba,
ktorá
sa
dostaví
na
pojednávanie,
svojimi
odpoveďami
preukázala s väčšou
istotou,
že
je
obžalovanou
osobou,
teda
že
použitý
doklad
totožnosti
nepatrí
niekomu
druhému a nie
je
sfalšovaný.
Konštatuje
však,
že
na
overenie
totožnosti
osoby,
ktorá
sa
dostavila
na
pojednávanie,
stačí
výsluchom
zistiť
jej
tri
mená,
dátum
narodenia a osobné
identifikačné
číslo.
22.      V dôsledku
toho
má
predkladajúci
vnútroštátny
súd
pochybnosti o tom,
či
tým,
že
sa
osoby,
ktorá
sa
pred
ním
dostaví
na
verejné
pojednávanie,
pýta
na
ďalšie
skutočnosti
uvedené v článku 272 ods. 1
NPK – konkrétne
na
miesto
narodenia,
národnosť,
štátnu
príslušnosť,
bydlisko,
vzdelanie,
rodinný
stav,
ako
aj
na
záznamy
registra
trestov – a zaznamenaním
ústnych
odpovedí
do
zápisnice,
porušuje
požiadavku
nevyhnutnosti
spracúvania
osobných
údajov
stanovenú v smernici
2016/680.
Keďže
tieto
ďalšie
skutočnosti
nie
sú
nevyhnutné
na
určité a úplné
overenie
totožnosti
obžalovanej
osoby,
bolo
by
neprimerané
ich
zhromaždiť z hľadiska
účelu článku 272 ods. 1
NPK,
ktorým
je
overenie
totožnosti
obžalovanej
osoby.
23.      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
uvádza,
že
časť
osobných
údajov
uvedených v článku 272 ods. 1
NPK
môže
slúžiť
na
iné
účely.
Bydlisko
tak
môže
slúžiť
na
určenie
adresy,
na
ktorú
sa
má
zasielať
predvolanie, a záznamy
registra
trestov
môžu
byť
dôležité
pre
individuálne
vymeranie
trestu.
24.      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
však v podstate
zdôrazňuje,
že
tieto
údaje
získané
už
pred
začatím
súdneho
vyšetrovania
nemajú za cieľ overenie
totožnosti
obžalovanej
osoby.
Okrem
toho
na
spoľahlivé
preukázanie
týchto
okolností
nestačí
vypočuť
obžalovanú
osobu a zaznamenať
jej
odpovede.
Napokon
podľa
vnútroštátneho
práva
informácie
zistené
pri
overovaní
totožnosti
osoby,
ktorá
sa
dostavila
pred
súd,
nemožno
použiť
pri
rozhodovaní
vo
veci
samej.
Súd
najprv
určí
totožnosť
osoby,
ktorá
sa
dostavila
na
pojednávanie, a potom
ju
poučí o jej
právach. V dôsledku
toho
tieto
informácie
(národnosť,
záznamy
registra
trestov,
rodinný
stav,
úroveň
vzdelania)
nemajú
dôkaznú
hodnotu.
25.      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
má
preto
pochybnosti o tom,
či článok 272 ods. 1
NPK
spĺňa
požiadavky článku 4 ods. 1 písm. c) a článku 8 ods. 1
smernice
2016/680.
Podľa
vnútroštátneho
súdu
je
získavanie,
zápis
do
zápisnice
zo
súdneho
pojednávania a potom
uchovávanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
miesta
narodenia,
národnosti,
štátnej
príslušnosti,
bydliska,
vzdelania,
rodinného
stavu a záznamov
registra
trestov v súdnom
spise z hľadiska
účelu
trestného
konania
neprimerané.
Pochybuje
tiež o súlade článku 272 ods. 1
NPK s článkom 10
smernice
2016/680 v rozsahu, v akom
sa
týka
informácií o národnosti
obžalovanej
osoby,
keďže
tieto
informácie
odhaľujú
etnický
pôvod
tejto
osoby.
26.      Za
týchto
okolností
Sofijski gradski săd (Krajský
súd
Sofia‑mesto)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
túto
prejudiciálnu
otázku:
„Je v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. [c)], článkom 8 ods. 1 a článkom 10… smernice
2016/680
vnútroštátne
právne
ustanovenie
– článok 272 ods. 1
[NPK]
–
podľa
ktorého
sa
na
účely
overenia
totožnosti
obžalovaného
spracúvajú
(získavajú,
zaznamenávajú a uchovávajú)
osobné
údaje
týkajúce
sa
jeho
miesta
narodenia,
národnosti,
štátnej
príslušnosti,
bydliska,
vzdelania,
rodinného
stavu a záznamov
registra
trestov,
ak
týmto
spôsobom
získané
osobné
údaje
nie
sú
nijako
potrebné
na
účely
trestného
konania?“
27.      Písomné
pripomienky
predložila
Európska
komisia,
ktorá
tiež
predniesla
svoje
ústne
pripomienky
na
pojednávaní,
ktoré
sa
konalo
3. decembra
2025.
Analýza
28.      Hoci z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
predkladajúci
vnútroštátny
súd
považuje
za
samozrejmé,
že
sporná
vnútroštátna
právna
úprava
patrí
do
pôsobnosti
smernice
2016/680,
predtým
ako
pristúpime k meritórnemu
posúdeniu
otázky
položenej
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom,
treba
analyzovať
otázku
uplatniteľnosti
smernice
2016/680,
čo
je
otázka,
ktorej
sa
napokon z veľkej
časti
venovalo
pojednávanie.
O uplatniteľnosti smernice 2016/680
29.      V prvom
rade, v spore
vo
veci
samej
sa
nevynorila
otázka,
či
ide o „spracovanie
osobných
údajov“. Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
totiž
vyplýva,
že
predmetné
osobné
identifikačné
údaje
sú
zhromažďované,
zaznamenané v zápisnici o pojednávaní a uchovávané v súdnom
spise.
Okrem
toho,
ak by sme sa domnievali,
že
údaje
boli
predtým
zhromaždené
príslušným
orgánom
podľa
vnútroštátneho
práva(9),
pojem
„spracúvanie“
je
široký a zahŕňa
nahliadnutie
do
osobných
údajov a ich
uchovávanie
vnútroštátnym
súdom.
Podmienka
týkajúca
sa
existencie
„spracúvania
osobných
údajov“
je
teda
splnená.
30.      Zo
znenia článku 2 ods. 1
smernice
2016/680 v spojení s článkom 1 ods. 1
tejto
smernice
ďalej
vyplýva,
že
na
to,
aby
spracúvanie
osobných
údajov
patrilo
do
pôsobnosti
uvedenej
smernice,
sa
vyžadujú
dve
podmienky.
Na
jednej
strane
toto
spracúvanie
musí
vykonávať
príslušný
orgán v zmysle článku 3 ods. 7
tej
istej
smernice a na
druhej
strane
sa
uvedené
spracúvanie
musí
vykonávať
na
jeden z účelov
vymenovaných v článku 1 ods. 1
smernice
2016/680, a to
na
účely
„predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií,
vrátane
ochrany
pred
ohrozením
verejnej
bezpečnosti a predchádzania
takémuto
ohrozeniu“.
Naopak
GDPR,
ktoré
predstavuje
lex
generalis v oblasti
spracúvania
osobných
údajov,
vylučuje
zo
svojej
pôsobnosti
spracúvanie
vykonávané
„príslušnými
orgánmi“
na
takéto
účely(10),
pričom
smernica
2016/680
je v tejto
oblasti
uplatniteľným
lex
specialis.(11)
31.      Na
jednej
strane,
pokiaľ
ide o otázku,
či
súd
môže
patriť
do
pôsobnosti
ratione personae smernice
2016/680,
odpoveď
je
podľa
môjho
názoru
kladná. Článok 3 ods. 7 písm. a)
tejto
smernice
sa
totiž
môže
vzťahovať
vzhľadom
na
výraz
„príslušný
orgán“
nielen
na
policajné
orgány,
ale
tiež
na
vnútroštátne
trestné
súdy.(12) Také
konštatovanie,
hoci
výslovne
nevyplýva z definície
pojmu
„príslušný
orgán“,
možno
logicky
vyvodiť z kontextu, v ktorom
sa
toto
ustanovenie
nachádza, a najmä z viacerých
ustanovení
smernice
2016/680.
32.      Podľa článku 32 ods. 1
tejto
smernice
totiž
členské
štáty
stanovia,
že
prevádzkovateľ
určí
zodpovednú
osobu a že
môžu
oslobodiť
súdy a iné
nezávislé
justičné
orgány
od
tejto
povinnosti,
ak
konajú
„pri
výkone
ich
justičných
oprávnení“.
Rovnako článok 45 ods. 2
tejto
smernice v spojení s jej
odôvodnením
80(13) výslovne
zahŕňa
vnútroštátne
súdy,
pričom
vylučuje
akúkoľvek
právomoc
dozorného
orgánu,
pokiaľ
ide o spracovateľské
operácie
vykonávané
„na
súdoch,
ak
ide o výkon
ich
súdnej
právomoci“(14),
aby
sa
nezasahovalo
do
osobitných
pravidiel
trestného
konania a nezávislosti
súdnictva.
33.      Tieto
ustanovenia
potvrdzujú,
že
súdy
pri
výkone
svojej
súdnej
právomoci
podliehajú
povinnostiam
uloženým
smernicou
2016/680,
pričom
ich
nezávislosť a nestrannosť
je v tomto
rámci
zachovaná.(15)
34.      Okrem
toho
sú
justičné
orgány
výslovne
uvedené v odôvodnení
11
smernice
2016/680,
podľa
ktorého
„medzi
takéto
príslušné
orgány
môžu
patriť… orgány
verejnej
moci,
ako
napríklad
justičné
orgány“.
Odôvodnenia
20,
49,
107 a článok 18
tejto
smernice(16) sa
takisto
odvolávajú
na
spracúvanie
osobných
údajov
„súdmi a inými
justičnými
orgánmi
[aby
členské
štáty]
upravili
spracovateľské
operácie a postupy,
najmä
pokiaľ
ide o osobné
údaje
uvedené v justičných
rozhodnutiach
alebo
záznamoch v súvislosti s trestným
konaním“(17).
35.      Vnútroštátne
súdy
sa
preto
musia
považovať
za
„príslušné
orgány
verejnej
moci“ v zmysle
smernice
2016/680 a za
subjekty
podliehajúce
ustanoveniam
smernice
vtedy,
keď
spracúvajú
osobné
údaje v súdnych
rozhodnutiach
alebo
dokumentoch
týkajúcich
sa
trestného
konania.(18)
36.      Na
druhej
strane
vzniká
citlivejšia
otázka,
či
spracúvanie
vykonané
súdom v rámci
trestného
súdneho
konania
možno
považovať
za
spracovanie,
ktoré
patrí
do
ratione materiae pôsobnosti
smernice
2016/680.
Táto
otázka,
ktorá
podľa
mojich
vedomostí
nie je doposiaľ
zodpovedaná(19),
sa
týka
toho,
či
toto
spracúvanie
slúži
niektorému z účelov
uvedených v článku 1 ods. 1 a článku 3 ods. 7 písm. a)
tejto
smernice, a to
konkrétne
účelu
trestného
„stíhania“.
37.      Pripomeňme,
že
Súdny
dvor
už
rozhodol, v rozsudku
Inspektor v Inspektorata kăm Visšia sădeben săvet (Účel
spracúvania
osobných
údajov – Trestné
vyšetrovanie)(20),
že
účely
uvedené v článku 1 smernice
2016/680
predstavujú
samostatné
účely
„predchádzania“,
„odhaľovania“,
„vyšetrovania“,
„stíhania“ a „výkonu
trestných
sankcií“.
Tento
rozsudok
tak
umožnil
objasniť,
že
normotvorca
Únie
mal v úmysle
prijať
pravidlá
zodpovedajúce
osobitostiam
činností
vykonávaných
príslušnými
orgánmi v oblasti
upravenej
touto
smernicou,
pričom
zohľadnil
skutočnosť,
že
ide o odlišné
činnosti,
ktoré
sledujú
svoje
vlastné
ciele.(21)
38.      Je
pravda,
že,
ako
uviedol
generálny
advokát
Campos Sánchez‑Bordona vo
svojich
návrhoch,
pojem
„stíhanie“
odkazuje
na
činnosť,
ktorá,
okrem
španielskej
jazykovej
verzie
uvedenej
smernice,
predchádza
súdnemu
konaniu.(22) Okrem
toho s výhradou
rozdielov
medzi
súdnymi
systémami
členských
štátov
tento
pojem
vo
všeobecnosti
označuje
všetky
akty a konania
vedené
štátnym
žalobcom
(štátnym
zastupiteľstvom
alebo
prokuratúrou)
proti
osobe,
ktorá
je
podozrivá
zo
spáchania
trestného
činu, s cieľom
postaviť
ju
pred
súd a určiť
jej
vinu
alebo
nevinu.(23)
39.      Domnievam
sa
však,
že
na
určenie
pôsobnosti
ratione materiae smernice
2016/680
je
vhodnejšie
chápať
pojem
„stíhanie“ z hľadiska
účelu
trestného
stíhania,
skôr
ako
sa
snažiť
odlíšiť
úlohu
„orgánu
vykonávajúceho
trestné
stíhanie“
od
úlohy
súdu v rámci
trestného
súdneho
konania.
Ustanovenia
tejto
smernice
sa
totiž
uplatňujú
na
činnosť
spracúvania
osobných
údajov
„na
účely“
trestného
stíhania.
40.      Takýto
účelový
výklad
však
podľa
môjho
názoru
vyžaduje
široký
výklad
pojmu
„stíhanie“,
ktorý
môže
zahŕňať
niektoré
činnosti
trestných
súdov
vykonávané v rámci
súdneho
konania.
Spracúvanie
osobných
údajov
súdom v rámci
trestného
súdneho
konania
totiž
možno
za
určitých
okolností,
ktoré
závisia
najmä
od
vnútroštátnych
procesných
systémov(24),
považovať
za
také,
ktoré
umožňuje
preukázať
dostatočne
presvedčivú
povahu
skutočností
pripisovaných
stíhaným
osobám,
ako
aj
správnosť
trestnoprávnej
kvalifikácie
týchto
skutočností
takým
spôsobom,
ktorý v konečnom
dôsledku
povedie k vyhláseniu
rozsudku.(25) V tomto
zmysle
možno
toto
spracúvanie
údajov
súdom,
ktorý
je
prevádzkovateľom,
považovať
za
vykonané
„na
účely
trestného
stíhania“ v zmysle
príslušných
ustanovení
smernice
2016/680.
41.      V tomto
kontexte
činnosť
„stíhania“
môže
zahŕňať
nielen
vyšetrovanie
vedené
políciou a rozhodnutie
prokurátora o tom,
či
prebehne
alebo
neprebehne
trestné
stíhanie,
ale
aj
súdne
vyšetrovanie,
postúpenie
veci
súdu a prípadne
trestné
súdne
konanie, o aké
ide v spore
vo
veci
samej.
42.      Okrem
toho
uvádzam,
že v prejednávanej
veci,
ako
vyplýva z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
po
policajnom
vyšetrovaní
predkladajúci
vnútroštátny
súd,
na
ktorý
bola
podaná
obžaloba
prokuratúry,
pokračuje v konaní a sám
vykonáva
súdne
vyšetrovanie(26),
ktoré
sa
začína
overením
totožnosti
trestne
stíhanej
osoby
podľa článku 272
NPK a pokračuje
rozsudkom
vo
veci
samej
vydaným
tým
istým
súdom.
Jeho
úlohou
tak
je
„viesť
súdne
konanie v rámci
trestného
stíhania
na
základe
obžaloby
podanej
prokuratúrou“.
Podľa
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
ide o súdnu
fázu
trestného
konania
začatého
na
účely
trestného
stíhania. V tejto
súvislosti
nadobúda
svoj
zmysel
pojem
„stíhanie“
vedené v rámci
trestného
súdneho
konania.
43.      Dodávam,
že
tento
široký
prístup k výkladu
pojmu
„stíhanie“,
okrem
tej
výhody,
že
neznevýhodňuje
rozličné
vnútroštátne
trestné
systémy,
nie
je v rozpore
so
zásadou,
podľa
ktorej
výnimky z uplatňovania
GDPR,
lex
generalis,
treba
vykladať
zužujúco.(27) Tento
prístup
totiž
nevedie k tomu,
aby
trestné
súdne
konanie
uniklo
spod
právnej
úpravy v oblasti
ochrany
osobných
údajov,
ale
vedie k tomu,
že
podlieha
lex
specialis v danej
oblasti,
osobitne
predpokladanému v článku 2 ods. 2 písm. d)
GDPR.
44.      Napokon
sa
mi
zdá,
že
účelový
prístup k pojmu
„stíhanie“
vyplýva z genézy
smernice
2016/680 a zodpovedá
jej
cieľom.
45.      Po
prvé
totiž,
pokiaľ
ide o genézu
smernice
2016/680,
uvádzam,
že
nadobudnutím
účinnosti
Lisabonskej
zmluvy
sa článok 16 ZFEÚ objavil
ako
relevantný
právny
základ
na
revidovanie
rámcového
rozhodnutia
2008/977/SVV.(28) Ako
uvádza
odôvodnenie
10
smernice
2016/680,
vo
vyhlásení č. 21 o ochrane
osobných
údajov v oblastiach
justičnej
spolupráce v trestných
veciach a policajnej
spolupráce,
pripojenom k záverečnému
aktu
medzivládnej
konferencie,
na
ktorej
bola
prijatá
Lisabonská
zmluva(29),
konferencia
uznala,
že
vzhľadom
na
osobitný
charakter
uvedených
oblastí
sa
možno
budú
musieť
prijať
osobitné
pravidlá o ochrane
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
osobných
údajov v oblastiach
justičnej
spolupráce v trestných
veciach a policajnej
spolupráce, a to
na
základe článku 16 ZFEÚ.
Komisia
preto
navrhla
dva
texty,
jeden
všeobecný
vo
forme
nariadenia, z ktorého
sa
stane
GDPR, a druhý
špecifický
pre
ochranu
údajov v oblasti
trestného
práva(30),
ktorá
sa
považuje
za
citlivejšiu, a preto
je
predmetom
smernice,
ktorá
vyžaduje
prebratie
členskými
štátmi a stane
sa
smernicou
2016/680,
ktorá
sa
bude
vzťahovať
na
všetky
akty,
ktoré
môžu
vykonať
orgány
trestného
súdnictva,
bez
ohľadu
na
to,
či
tieto
akty
majú
alebo
nemajú
cezhraničný
rozmer.(31)
46.      Prístup
Únie
tak
spočíval v odlíšení
spracúvania
údajov v policajnom a trestnom
kontexte
od
iného
spracúvania
osobných
údajov,
aby
sa
zohľadnila
osobitná
povaha
oblasti,
na
ktorú
sa
vzťahuje
smernica
2016/680, a to
ochrana
osobných
údajov v oblasti
justičnej
spolupráce v trestných
veciach a policajnej
spolupráce,
ako
to
vyplýva z odôvodnení
10 a 11
tejto
smernice.
47.      Po
druhé,
pokiaľ
ide o ciele
smernice
2016/680,
jeden z nich najmä spočíva,
ako
to
vyplýva z jej
odôvodnení
4,
7 a 15,
v zaistení, v záujme
zabezpečenia
účinnej
justičnej
spolupráce v trestných
veciach a policajnej
spolupráce,
konzistentnej
ochrany
osobných
údajov
fyzických
osôb
na
vysokej
úrovni a uľahčení
výmeny
takých
údajov
medzi
príslušnými
orgánmi
členských
štátov.
48.      Treba
poznamenať,
že,
ako
sa
zdôrazňuje v právnej vede,
dvojitý
režim
ochrany
údajov
môže
byť
zdrojom
značných
ťažkostí
pri
určovaní,
či
je
relevantným
nástrojom
GDPR
alebo
smernica
2016/680.(32)
49.      Je o to
dôležitejšie,
aby v rámci
toho
istého
trestného
konania
nebolo
spracúvanie
osobných
údajov
podriadené
dvom
rôznym
právnym
predpisom
len z toho
dôvodu,
že
toto
spracúvanie
vykonávali
rôzne
orgány
presadzovania
práva v rôznych
fázach
toho
istého
konania.
Ak
by
totiž
trestné
súdy
rozhodujúce v rámci
trestného
konania
boli
vylúčené z pôsobnosti
smernice
2016/680,
viedlo
by
to,
ako
zdôraznila
Komisia
na
pojednávaní, k roztrieštenému
režimu, v ktorom
by
sa
mohli
uplatniť
dva
predpisy
pre
to
isté
trestné
konanie, v závislosti
od
predmetnej
procesnej
fázy.
50.      Takýto
prístup
by
bol
podľa
môjho
názoru v rozpore
nielen
so
zásadou
právnej
istoty(33),
ale
aj s jednotnou a koherentnou
ochranou
osobných
údajov.
51.      Okrem
toho
majú v určitých
prípadoch
represívne
orgány
viac
pružnosti
pri
výkone
svojich
funkcií v rámci
smernice
2016/680
ako
by
jej
mali v rámci
GDPR.(34) Konkrétne
spracúvanie
„osobitných
kategórií
osobných
údajov“,
ktoré
zahŕňajú
údaje
nazývané
„citlivé“,
je
povolené
výlučne v prípade
absolútnej
nevyhnutnosti článkom 10
uvedenej
smernice,
zatiaľ
čo
je
zakázané článkom 9 ods. 1
GDPR,
okrem
výnimiek
upravených v článku 9 ods. 2.
Rovnako článok 4 ods. 1 písm. c)
smernice
2016/680
týkajúci
sa
zásady
minimalizácie
údajov
stanovuje,
že
osobné
údaje
musia
byť
primerané,
relevantné a nie
neúmerné,
zatiaľ
čo článok 5 ods. 1 písm. c)
GDPR
stanovuje,
že
musia
byť
primerané,
relevantné a obmedzené
na
rozsah,
ktorý
je
nevyhnutný
vzhľadom
na
účely,
na
ktoré
sa
spracúvajú.
52.      Uplatňovanie
smernice
2016/680
počas
celého
trestného
konania
je
teda
odôvodnené o to
viac,
že
pravidlá
ochrany
osobných
údajov
sa
môžu v určitých
ohľadoch
líšiť
od
pravidiel
GDPR.
53.      Napokon
roztrieštený
prístup k trestnému
konaniu
je
ťažko
zlučiteľný s cieľom
uvedeným v odôvodnení
7
smernice
2016/680,
ktorým
je
uľahčiť
výmenu
osobných
údajov
medzi
príslušnými
orgánmi
členských
štátov,
aby
sa
zabezpečila
účinná
justičná
spolupráca v trestných
veciach a policajná
spolupráca.
54.      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
spracúvanie
osobných
údajov
vnútroštátnym
súdom v rámci
prejednávania
trestnej
veci
patrí
do
pôsobnosti
smernice
2016/680
ako
spracúvanie
vykonávané
príslušným
orgánom
na
účely
stíhania
trestných
činov.
O veci samej
55.      Vnútroštátny
súd
sa v podstate
pýta,
či článok 4 ods. 1 písm. c), článok 8 ods. 1 a článok 10
smernice
2016/680
bránia
vnútroštátnej
právnej
úprave,
ktorá
upravuje
systematické
overovanie
všetkých
informácií
uvedených v článku 272 ods. 1
NPK
trestným
súdom, a to
výlučne
na
účely
overenia
totožnosti
osoby
stíhanej v trestnom
súdnom
konaní.(35)
56.      Pripomínam,
že
základné
práva
na
rešpektovanie
súkromného
života a na
ochranu
osobných
údajov
zaručené v článkoch 7 a 8
Charty
základných
práv
Európskej
únie
(ďalej
len
„Charta“)
nie
sú
absolútnymi
právami.
Obmedzenia
tak
možno
zaviesť,
pokiaľ
sú v súlade s článkom 52 ods. 1
Charty
ustanovené
zákonom a rešpektujú
podstatu
základných
práv,
ako
aj
zásadu
proporcionality.(36)
57.      Zásada
minimalizácie
údajov
upravená v článku 4 ods. 1 písm. c)
smernice
2016/680 a zásada
zákonnosti
spracúvania
upravená v článku 8 ods. 1
tejto
smernice
tak
ukladajú
členským
štátom
povinnosť
stanoviť,
aby
boli
predmetné
osobné
údaje
primerané,
relevantné a nie
neúmerné
vo
vzťahu k účelom,
na
ktoré
sa
spracúvajú, a aby
bolo
spracúvanie
nevyhnutné
vzhľadom
na
sledované
účely, v súlade
so
zásadou
proporcionality.
58.      Okrem
toho
účelom článku 10
smernice
2016/680,
ktorý
predstavuje
osobitné
ustanovenie
upravujúce
spracúvanie
osobitných
kategórií
osobných
údajov a najmä
údajov,
ktoré
odhaľujú
rasový
alebo
etnický
pôvod,
je
zabezpečiť
zvýšenú
ochranu
dotknutej
osoby,
keďže
predmetné
údaje
môžu z dôvodu
svojej
osobitnej
citlivosti a kontextu, v ktorom
sa
spracúvajú,
predstavovať,
ako
vyplýva z odôvodnenia
37
uvedenej
smernice,
významné
riziká
pre
základné
práva a slobody,
akými
sú
právo
na
rešpektovanie
súkromného
života a právo
na
ochranu
osobných
údajov,
zaručené článkami 7 a 8
Charty.(37)
59.      V prejednávanej
veci
je
úlohou
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
viesť
súdne
konanie v rámci
trestného
stíhania
na
základe
obžaloby
prokurátora.
Na
splnenie
tejto
úlohy
musí
úradne
overiť
totožnosť
osoby,
ktorá
sa
dostavila, a najmä
to,
či
ide o obžalovaného,
proti
ktorému
bola
vznesená
obžaloba.(38) Na
účely
overenia
totožnosti
obžalovanej
osoby článok 272 ods. 1
NPK
ukladá
vnútroštátnemu
súdu
povinnosť
systematicky
žiadať
osobu,
ktorá
sa
dostavila
na
súd v rámci
každej
konkrétnej
veci, o určitý
počet
osobných
údajov, a to
jej
tri
mená,
dátum a miesto
jej
narodenia,
jej
národnosť,
jej
štátnu
príslušnosť,
bydlisko,
vzdelanie,
rodinný
stav a osobné
identifikačné
číslo,
ako
aj
jej
záznamy
registra
trestov.
60.      Cieľ
overenia
totožnosti
obžalovaného
je
ako
taký
legitímny a môže
byť
súčasťou
cieľa
všeobecného
záujmu
uznaného
Úniou v zmysle článku 52 ods. 1
Charty,
najmä
cieľa
zabrániť
akémukoľvek
pochybeniu,
pokiaľ
ide o osobu,
ktorá
sa
dostaví
na
súd.
61.      Je
teda
potrebné,
aby
vnútroštátny
súd
preskúmal,
či
je
požiadavka
zhromažďovania
predmetných
údajov
po
prvé
spôsobilá
prispieť k dosiahnutiu
sledovaného
cieľa
overenia
totožnosti,
po
druhé
nevyhnutná,
čo
znamená,
že
neexistujú
alternatívne
opatrenia,
ktoré
by
menej
zasahovali
do
práv
na
dodržiavanie
ochrany
osobných
údajov,
ale
boli
by
rovnako
účinné
na
dosiahnutie
uvádzaného
cieľa(39),
a po
tretie
primeraná
tomuto
cieľu,
čo
si
vyžaduje
posúdenie
vyváženosti,
na
jednej
strane
sledovaného
cieľa
všeobecného
záujmu
a na
druhej
strane
práv
osoby,
ktorej
osobné
údaje
sa
zhromažďujú(40),
pričom
Súdny
dvor
má
právomoc
poskytnúť
vnútroštátnemu
súdu
užitočné
prvky
výkladu.
62.      Chcem
poukázať
na
to,
že
položená
otázka
sa
netýka
zhromažďovania
určitých
údajov o osobnom
stave a identifikačných
údajov,
ako
sú
mená,
dátum
narodenia,
ako
aj
osobné
identifikačné
číslo.
Tieto
údaje
totiž
tradične
predstavujú
identifikačné
údaje, a to
aj
podľa
bulharských
právnych
predpisov
týkajúcich
sa
osobného
stavu a dokladov
totožnosti.(41)
63.      Vnútroštátny
súd
si
naopak
kladie
otázku
proporcionality
systematického
zhromažďovania
určitých
informácií,
akými
sú,
po
prvé
miesto
narodenia a štátna
príslušnosť,
po
druhé
bydlisko,
vzdelanie,
rodinný
stav a záznamy
registra
trestov
a po
tretie
národnosť,
pričom
treba
tieto
informácie
postupne
zmieniť.
64.      Po
prvé
určité z týchto
údajov,
ako
je
miesto
narodenia a štátna
príslušnosť,
predstavujú
„hlavné
údaje o osobnom
stave“.(42) Zo
svojej
povahy
tak
umožňujú
overiť
totožnosť
osoby,
proti
ktorej
smeruje
obžaloba, a vyhnúť
sa
akémukoľvek
nedorozumeniu.
Okrem
toho
zásah
do
práva
na
súkromný
život a ochranu
osobných
údajov,
ktorý
so
sebou
prináša
zhromažďovanie
takýchto
informácií,
nie
je
taký,
aby
sa
po
zvážení
dotknutých
záujmov
javil
ako
neprimeraný
vzhľadom
na
sledovaný
cieľ
overenia
totožnosti
trestne
stíhanej
osoby.
65.      Po
druhé,
pokiaľ
ide o zhromažďovanie
dodatočných
údajov
týkajúcich
sa
vzdelania,
rodinného
stavu,
bydliska a záznamov
registra
trestov,
ako
to
pripomenul
vnútroštátny
súd a Komisia
vo
svojich
písomných
pripomienkach,
môže
byť
relevantné
na
iné
účely
ako
overenie
totožnosti.
Vzdelanie a rodinný
stav
totiž
môžu
byť
dôležité
na
účely
individualizácie
trestu.
Bydlisko
môže
zohrávať
úlohu
pri
odovzdaní
na
výkon
trestu
do
iného
štátu.
Rovnako
záznamy
registra
trestov
môžu
umožniť
konštatovať,
či
došlo
alebo
nedošlo k recidíve.
Na
jednej
strane
však,
ako
vyplýva z bulharských
procesných
pravidiel,
tieto
informácie
zhromaždené
predsedom
senátu v tomto
štádiu
overovania
totožnosti
osoby,
ktorá
sa
dostavila
na
súd,
nemôžu
byť
použité
na
vydanie
rozhodnutia
vo
veci
samej a nemajú
dôkaznú
hodnotu.
Na
druhej
strane a v každom
prípade,
na
preukázanie
spoľahlivosti
týchto
údajov
nestačí
vypočuť
obžalovaného a zaznamenať
jeho
odpovede.
Na
tento
účel
je
potrebné
nahliadnuť
do
úradných
dokumentov,
ako
sú
výpis z registra
trestov,
rodný
list
alebo
diplom o vzdelaní
alebo
tieto
dokumenty
predložiť.
66.      Za
týchto
podmienok
sa
domnievam,
že
právna
úprava,
ktorá
bez
rozdielu a všeobecne
ukladá
povinnosť
systematicky
vypočúvať
každú
trestne
stíhanú
osobu a zisťovať
tieto
dodatočné
údaje a následne
zaznamenať
tieto
odpovede
do
zápisnice,
môže
ísť
nad
rámec
toho,
čo
je
nevyhnutné
len
na
účely
overenia
jej
totožnosti.
Požiadavka
overenia
totožnosti
podľa
môjho
názoru
nevyžaduje
systematicky
spracúvať
všetky
uvedené
kategórie
údajov,
ale
len
tie,
ktoré
sú
vzhľadom
na
konkrétne
okolnosti
potrebné
na
rozptýlenie
dôvodnej
pochybnosti o totožnosti
osoby,
ktorá
sa
dostaví
na
súd,
čo
prináleží
posúdiť
vnútroštátnemu
súdu.
67.      Okrem
toho,
ak
by
sme
aj
pripustili,
že
určité
údaje
týkajúce
sa
vzdelania,
rodinného
stavu,
bydliska
alebo
záznamov
registra
trestov
môžu v určitých
prípadoch
byť
nevyhnutné
na
overenie
totožnosti
trestne
stíhanej
osoby,
zásada
proporcionality
vyžaduje
tiež
posúdiť
vzájomnú
rovnováhu
všetkých
relevantných
okolností a zvážiť
vzájomnú
dôležitosť
sledovaného
všeobecného
záujmu a závažnosti
zásahu
do
základných
práv a do
ochrany
osobných
údajov
dotknutej
osoby.(43) Pritom
okolnosť,
že
tieto
údaje
sa
vyžadujú
systematicky
spolu
so
skutočnosťou,
že k tomuto
zhromažďovaniu
dochádza v rámci
verejného
pojednávania,
že
tieto
údaje
sú
zaznamenané
do
zápisnice a potom
uchovávané v spise,
ktorý
je
prístupný
účastníkom
konania,
môže
predstavovať
zásah,
ktorý
ide
nad
rámec
toho,
čo
vyžaduje
overenie
totožnosti v tejto
predbežnej
fáze
trestného
konania.
68.      Po
tretie,
pokiaľ
ide o údaj
týkajúci
sa
„národnosti“,
treba
pripomenúť,
že článok 10
smernice
2016/680
stanovuje
požiadavku,
podľa
ktorej
je
spracúvanie
citlivých
údajov
povolené
„len
vtedy,
ak
je
úplne
nevyhnutné“ a ktorá
predstavuje
sprísnenú
podmienku
zákonnosti
spracúvania
takýchto
údajov a zahŕňa
najmä
osobitne
prísnu
kontrolu
dodržiavania
zásady
„minimalizácie
údajov“,
ako
vyplýva z článku 4 ods. 1 písm. c)
tejto
smernice;
táto
požiadavka
pritom
predstavuje
osobitné
uplatnenie
tejto
zásady
na
uvedené
citlivé
údaje.(44) Použitie
slov
„len
vtedy“
pred
výrazom
„ak
je
úplne
nevyhnutné“
zvýrazňuje,
že
spracúvanie
týchto
osobitných
kategórií
možno
považovať
za
prípustné
len
pri
obmedzenom
počte
predpokladov,
pričom
povaha
„úplnej“
nevyhnutnosti
vyžaduje
osobitne
prísne
posudzovanie.(45)
69.      Systematická
otázka
kladená
na
verejnom
pojednávaní
každému
obžalovanému,
ktorá
sa
týka
jeho
„národnosti“, a teda
etnického
pôvodu
tejto
osoby,
vôbec
nevyhovuje
požiadavkám
kladeným v článku 10
smernice
2016/680.(46) Overenie
totožnosti
obžalovaného
totiž
možno
vo
všeobecnosti
zaistiť
údajmi o osobnom
stave a už
dostupnými
identifikačnému
údajmi,
najmä
prostredníctvom
dokladov
totožnosti,
bez
využitia
indikátora
týkajúceho
sa
jeho
etnického
pôvodu.
Okrem
toho
požiadavka
absolútnej
nevyhnutnosti
vyžaduje
na
základe
konkrétnych
skutočností
preukázať,
že v prípade
neexistencie
tohto
konkrétneho
údaja
sledovaný
cieľ
nemožno
dosiahnuť
rovnocenným
spôsobom.
Všeobecná a nerozlišujúca
povinnosť
zhromažďovať
takéto
osobné
údaje
uložená v tejto
fáze
konania
na
účely
overenia
totožnosti
stíhanej
osoby,
ktorá
nezávisí
od
nejakej
osobitnej
ťažkosti
spojenej s týmto
overením
totožnosti,
sa
mi
však v zásade
javí
byť
rozpore s požiadavkou
„absolútnej
nevyhnutnosti“
formulovanou v článku 10
uvedenej
smernice.(47)
70.      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
sa
domnievam,
že
vnútroštátnemu
súdu
treba
odpovedať
tak,
že článok 4 ods. 1 písm. c), článok 8 ods. 1 a článok 10
smernice
2016/680
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
bránia
vnútroštátnej
právnej
úprave,
akou
je článok 272 ods. 1
NPK, v rozsahu, v akom
vyžaduje,
aby
sa
osobné
údaje
obžalovaného
týkajúce
sa
bydliska,
úrovne
vzdelania,
rodinného
stavu,
záznamov
registra
trestov a národnosti
systematicky
spracúvali
(získavali,
zaznamenávali a uchovávali)
pri
overovaní
totožnosti
tejto
osoby v rámci
trestnej
veci,
hoci
tieto
údaje
nie
sú
na
tento
účel
potrebné,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
Návrh
71.      Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
úvahy
navrhujem
Súdnemu
dvoru,
aby
na
prejudiciálnu
otázku,
ktorú
položil
Sofijski gradski săd (Krajský
súd
Sofia‑mesto,
Bulharsko),
odpovedal
takto:
Článok 4 ods. 1 písm. c), článok 8 ods. 1 a článok 10
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/680 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov a o zrušení
rámcového
rozhodnutia
Rady
2008/977/SVV
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že:
bránia
vnútroštátnej
právnej
úprave,
akou
je článok 272 ods. 1
Nakazatelno‑procesualen kodex (bulharský
Trestný
poriadok), v rozsahu, v akom
vyžaduje,
aby
sa
osobné
údaje
obžalovaného
týkajúce
sa
bydliska,
úrovne
vzdelania,
rodinného
stavu,
záznamov
registra
trestov a národnosti
systematicky
spracúvali
(získavali,
zaznamenávali a uchovávali)
pri
overovaní
totožnosti
tejto
osoby v rámci
trestnej
veci,
hoci
tieto
údaje
nie
sú
na
tento
účel
potrebné,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
1      Jazyk
prednesu:
francúzština.
i      Názov
tejto
veci
je
fiktívny.
Nezodpovedá
skutočnému
menu
ani
názvu
žiadneho z účastníkov
konania.
2      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov a o zrušení
rámcového
rozhodnutia
Rady
2008/977/SVV
(Ú. v. EÚ L 119,
2016, s. 89).
3      Nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES
(všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov)
(Ú. v. EÚ L 119,
2016, s. 1,
ďalej
len
„GDPR“).
4      DV č. 86 z 28. októbra
2005,
zmenený a doplnený
DV č. 39 z 1. mája
2024.
5      DV č. 67 z 27. júla
1999,
zmenený a doplnený
DV č. 85 z 8. októbra
2024.
6      DV č. 93 z 11. augusta
1998,
zmenený a doplnený
DV č. 67
zo
4. augusta
2023.
7      DV č. 64 zo 7. augusta
2007,
zmenený a doplnený
DV č. 67 z 9. augusta
2024.
8      DV č. 56 z 13. júla 1991.
9      Možno
tak
diskutovať o otázke,
či
vnútroštátny
súd
zhromažďuje
údaje
sám
alebo
či
už
boli
zhromaždené
predtým
príslušným
orgánom
(pozri v tejto
súvislosti článok 138 ods. 2
NPK).
10      Pozri článok 2 ods. 2 písm. d)
GDPR.
11      Nič
to
nemení
na
tom,
že
GDPR
sa
uplatňuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané
„príslušným
orgánom“ v zmysle článku 3 ods. 7
smernice
2016/680,
ak
sa
vykonáva
na
iné
účely,
ako
je
napríklad
zamestnanie,
odborná
príprava
zamestnancov,
archivácia,
vyhľadávanie
alebo
štatistika.
Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 21. júna
2022,
Ligue des
droits humains (C‑817/19,
EU:C:2022:491, bod 72 a citovaná
judikatúra).
Potri
tiež
LEISER, M. a CUSTERS,
B.: The Law Enforcement Directive:
Conceptual Challenges of
EU
Directive 2016/680.
In:
European Data Protection Law Review,
zv.
5, č. 3,
2019, s. 367
–
378,
najmä
s. 371.
12      Naproti
tomu
zastávam
názor,
že článok 3 ods. 7 písm. b)
smernice
2016/680
sa
netýka
súdov,
ale
pod
výrazom
„akýkoľvek
iný
orgán
alebo
subjekt,
ktorý
bol
právom
členského
štátu
poverený
vykonávať
verejnú
moc a verejné
právomoci
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií“
má
za
cieľ
zahrnúť
súkromné
subjekty. V tomto
prípade
možno
uvažovať o súkromných
bezpečnostných
službách
alebo
väzniciach
prevádzkovaných
súkromným
subjektom.
Pozri v tejto
súvislosti
PURTOVA,
N.: Between the GDPR
and
the Police
Directive:
navigating through the maze
of
information sharing in
public–private partnerships.
In:
International
Data Privacy Law,
zv.
8, č. 1,
február
2018, s. 52
–
68.
Pozri
tiež
DE
HERT, P. a SAJFERT,
J.:
Chapter 10:
Variety,
velocity and
volume of
personal data in
criminal investigations and
proceedings:
the limits drawn by
the purpose limitation and
data minimization principles in
Directive (EU)
2016/680.
In:
MITSILEGAS, V., BERGSTRÖM, M., QUINTEL, T., (éds.):
Research Handbook on
EU
Criminal Law,
Edward
Elgar Publishing,
2024,
2e
éd., s. 212
–
228.
13      Podľa
tohto
odôvodnenia
„hoci
sa
táto
smernica
vzťahuje
aj
na
činnosti
vnútroštátnych
súdov a iných
justičných
orgánov,
právomoc
dozorných
orgánov
by
sa
nemala
vzťahovať
na
spracúvanie
osobných
údajov
súdmi
pri
výkone
ich
súdnej
právomoci,
aby
sa
zaručila
nezávislosť
sudcov
pri
výkone
ich
justičných
úloh“.
14      Pozri
analogicky,
pokiaľ
ide o obdobné
ustanovenie
GDPR,
rozsudok z 24. marca 2022,
Autoriteit Persoonsgegevens (C‑245/20,
EU:C:2022:216, bod 26).
Tento
rozsudok
sa
týkal
sporu v správnom
súdnictve
vo
vzťahu k spracúvaniu
súdom v rámci
dočasného
sprístupnenia
dokumentov,
ktoré
pochádzali
zo
súdneho
konania,
obsahujúcich
osobné
údaje
novinárom,
pričom
toto
spracúvanie
sa
považovalo
za
spracúvanie,
ktoré
patrí
do
výkonu
jeho
súdnej
právomoci v zmysle
GDPR.
15      Pozri v tejto
súvislosti,
TOSCONI, L. a BYGRAVE, L. A.: Article 3 – Definitions. In:
KOSTA, E. a BOEHM, F. (éds.): TheEU
Law Enforcement Directive (LED):
A
Commentary,
Oxford University Press,
2024, s. 79 –
132,
najmä
s. 104, č. 7.2.4,
ktorý
tiež
cituje
zápisnicu z 12. stretnutia
skupiny
expertov
Komisie k GDPR a smernici
2016/680 z 2. októbra
2017,
ktoré
zmienilo
dohodu
členských
štátov v tom
zmysle,
aby
sa
táto
smernica
uplatňovala
na
trestné
súdy
(dokument
dostupný
na
tejto
adrese:
https://ec.europa.eu/transparency/expert‑groups‑register/screen/expert‑groups/consult?lang=fr&groupID=3461).
16      Konkrétne článok 18
uvedenej
smernice s názvom
„Práva
dotknutej
osoby v rámci
vyšetrovania
trestných
činov a trestného
konania“
sa
týka
výkonu
práva
na
informácie,
práva
na
prístup,
práva
na
opravu a práva
na
vymazanie a stanovuje,
že
tieto
práva
sa
vykonávajú v súlade s právom
členského
štátu
vtedy,
ak
sa
osobné
údaje
nachádzajú
„v súdnom
rozhodnutí
či
záznamoch
alebo
spise
spracúvaných v rámci
vyšetrovania
trestných
činov a trestného
konania“.
17      Pozri
odôvodnenie
20
smernice
2016/680.
18      Dodávam,
že
ako
sa
uvádza v odôvodnení
20
uvedenej
smernice,
to
členským
štátom
nebráni v tom,
aby
vo
svojich
vnútroštátnych
pravidlách
trestného
konania
upravili
tieto
spracovateľské
operácie a postupy.
19      Hoci
rozsah
pôsobnosti
smernice
2016/680
bol
predmetom
rozsudkov
Súdneho
dvora,
netýkajú
sa
tejto
otázky.
Napríklad
leteckých
dopravcov,
aj
keď
majú
zákonnú
povinnosť
prenosu
údajov z osobného
záznamu o cestujúcom
(PNR),
nemožno
považovať
za
príslušné
orgány v zmysle článku 3 ods. 7
smernice
2016/680
[pozri
rozsudok z 21. júna
2022,
Ligue des
droits humains (C‑817/19,
EU:C:2022:491, bod 81)].
Pozri
tiež
návrhy
generálneho
advokáta
Pikamäe prednesené
vo
veci
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20,
EU:C:2021:991, bod 28),
týkajúce
sa
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (Hlavná
komisia
na
predchádzanie
konfliktu
záujmov
vo
verejnej
službe,
Litva),
na
ktorú
bolo
GDPR
uplatnené
(pozri
rozsudok z 1. augusta
2022,
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija, C‑184/20,
ďalej
len
„rozsudok
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija“,
EU:C:2022:601).
Rovnako
Ceļu satiksmes drošības direkcija (Riaditeľstvo
pre
bezpečnosť
cestnej
premávky,
Lotyšsko)
nie
je
„príslušným
orgánom“ v zmysle
smernice
2016/680
pri
výkone
činností
dotknutých
vo
veci
samej,
ktoré
spočívajú v oznamovaní
osobných
údajov
týkajúcich
sa
pokutových
bodov
verejnosti
na
účely
bezpečnosti
cestnej
premávky
[pozri
rozsudok z 22. júna
2021,
Latvijas Republikas Saeima (Pokutové
body)
(C‑439/19,
EU:C:2021:504, bod 71)].
20      Rozsudok z 8. decembra
2022
(C‑180/21,
ďalej
len
„rozsudok
Inspektor“,
EU:C:2022:967). V tomto
rozsudku
sa
riešila
otázka,
či
osobné
údaje
získané v čase,
keď
sa
dotknutá
osoba
javila
ako
obeť
trestného
činu,
ktorý
je
predmetom
vyšetrovania,
mohli
byť
následne
spracované
proti
nej
ako
obvinenej
alebo
obžalovanej
osobe,
hoci
boli
pôvodne
získané a spracované
na
iné
účely, a to
na
účely
odhaľovania a vyšetrovania
trestnej
činnosti.
Práve v tomto
kontexte
Súdny
dvor
rozhodol,
že
ak
boli
osobné
údaje
získané
na
účely
„odhaľovania“
trestnej
činnosti a jej
„vyšetrovania“ a ďalej
spracúvané
na
účely
„trestného
stíhania“,
uvedené
získavanie a uvedené
spracúvanie
slúžia
na
odlišné
účely
(bod 44) a že
posúdenie
dodržania
proporcionality
spracúvania
prevádzkovateľom
sa
musí
vykonať s prihliadnutím
na
každý z týchto
účelov,
ktoré
sú
osobitné a odlišné
(bod 56).
21      Rozsudok
Inspektor (bod 59).
22      Pozri
návrhy
generálneho
advokáta
Campos Sánchez‑Bordona prednesené
vo
veci
Inspektor v Inspektorata kăm Visšia sădeben săvet (Účel
spracúvania
osobných
údajov – Trestné
vyšetrovanie)
(C‑180/21,
EU:C:2022:406,
poznámka
pod
čiarou
15). To
je
prípad
najmä
nemeckej,
francúzskej,
anglickej,
talianskej a holandskej
jazykovej
verzie
smernice
2016/680, s výnimkou
španielskej
verzie,
ktorá
odkazuje
na
enjuiciamiento (súdne
konanie) v pravom
zmysle
slova,
ktoré
je
vyhradené
výlučne
súdnym
orgánom.
23      K rozmanitosti
vnútroštátnych
systémov a komplementárnosti
príslušných
funkcií
sudcu a štátneho
žalobcu
pozri
spoločné
stanovisko
Poradnej
rady
európskych
sudcov
(CCJE) a Poradnej
rady
európskych
prokurátorov
(CCPE) o vzťahoch
medzi
sudcami a prokurátormi
[1075.
zasadnutie]
[CM(2009)
192]. Z komparatívneho
hľadiska
pozri
tiež
PRADEL,
J.:
Droit pénal comparé. Paris:
Dalloz,
2016,
4e
éd.,  najmä
č. 145 a nasl.  Pozri  tiež k prebratiu  smernice  2016/680 v rôznych  členských  štátoch  FRANSSES, V. a CORHAY, M.:  Article 18 – Rights of  the data subject in  criminal investigations and  proceedings. In:
The EU
Law Enforcement Directive (LED):
A
Commentary, c. d.,  s. 321
–
330,
najmä
podnadpis
B.3. s názvom
National
legislation, s. 325
–
328.
24      Európsky
výbor
pre
ochranu
údajov
(EDPB)
vo
svojom
stanovisku č. 6/2015 s názvom
Nový
krok
smerom k úplnej
európskej
ochrane
údajov z 28. októbra
2015 v bode
VI,
ktorý
sa
týka
právomocí
dozorných
orgánov,
zdôraznil
význam
rozdielov
vo
vnútroštátnych
systémoch
členských
štátov a skutočnosť,
že
nie
je
vždy
jasné,
či a kedy
sú
prokurátori
„nezávislými
justičnými
orgánmi“ a do
akej
miery
ich
činnosti
predstavujú
justičné
činnosti.
Pozri
tiež
zápisnicu z 15.
zasadnutia
expertnej
skupiny
Komisie
pre
všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov a smernicu
2016/680 z 20. februára
2018, v ktorých
sa v bode 5 spomínajú
ťažkosti s transpozíciou
smernice v tejto
oblasti,
pričom
niektoré
členské
štáty
zdôrazňujú,
že
ich
prokurátori
majú
rovnakú
úroveň
nezávislosti
ako
sudcovia
(k dispozícii
na
adrese:
https://ec.europa.eu/transparency/expert‑groups‑register/screen/meetings/consult?lang=en&meetingId=3656&fromExpertGroups=true)
25      Pozri
rozsudok
Inspektor (bod 53), v ktorom
Súdny
dvor
zdôraznil,
že
„v súvislosti
so
spracúvaním
osobných
údajov
na
účely
‚stíhania‘
sú
tieto
údaje
určené
na
zistenie
dostatočne
presvedčivej
povahy
skutočností
pripisovaných
stíhaným
osobám,
ako
aj
správnosti
trestnoprávnej
kvalifikácie
týchto
skutočností s cieľom
umožniť
príslušnému
súdu
rozhodnúť“.
26      Ako
bolo
uvedené
na
pojednávaní, v bulharskom
trestnom
práve
neexistuje
vyšetrovací
sudca,
ale
len
„súdne
vyšetrovanie“,
ktoré
nasleduje
po
policajnom
vyšetrovaní.
27      Pokiaľ
ide o zužujúci
výklad
výnimiek z uplatňovania
GDPR,
pozri
rozsudok
Inspektor (bod 78), z ktorého
vyplýva,
že
keď
prokuratúra
koná
na
účely
obrany
štátu v rámci
žaloby o určenie
zodpovednosti
štátu
za
škodu,
nemá
za
cieľ
zabezpečovať
úlohy
tejto
prokuratúry
na
účely
stanovené v článku 1 ods. 1
smernice
2016/680, a teda
sa
uplatňuje
GDPR.
Rovnako
získavanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
inzerátov o predaji
vozidiel
uverejnených
na
internetovej
stránke
hospodárskeho
subjektu
daňovou
správou
členského
štátu
patrí
do
vecnej
pôsobnosti
GDPR,
keďže
tieto
údaje
nie
sú
zhromažďované s osobitným
cieľom
vedenia
trestných
stíhaní
alebo v rámci
činností
štátu
týkajúcich
sa
oblastí
trestného
práva
[pozri
rozsudok z 24. februára
2022,
Valsts ieņēmumu dienests (Spracovanie
osobných
údajov
na
daňové
účely)
(C‑175/20,
EU:C:2022:124, body 44
–
46)].
28      Rámcové
rozhodnutie
Rady z 27. novembra
2008 o ochrane
osobných
údajov
spracúvaných v rámci
policajnej a justičnej
spolupráce v trestných
veciach
(Ú. v. EÚ L 350,
2008, s. 60).
Jeho
rozsah
pôsobnosti
bol
obmedzený
na
cezhraničné
spracúvanie
osobných
údajov.
29      Konferencia
zástupcov
vlád
členských
štátov,
Záverečný
akt
prijatý v Bruseli
3. decembra
2007
(ICC
15/07), k dispozícii
na
adrese:
https://data.consilium.europa.eu/doc/document/CG‑15‑2007‑INIT/fr/pdf.
30      Návrh
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov z 25. januára
2012
[COM(2012)
0010].
31      Pozri
DE
HERT, P. a PAPAKONSTANTINOU,
V.: The New
Police
and
Criminal Justice Data Protection Directive.
A
First Analysis.
In:
New
Journal of
European Criminal Law,
zv.
7, č. 1,
2016, s. 7
–
19, a BRIÈRE,
C.: Défaut de
transposition de
la
directive sur la
protection des
données dans le domaine pénal:
vers une application ordinaire de
l’article 260,
paragraphe 3,
TFUE.
CJUE
(8e
ch.),
25
février 2021,
Commission européenne/Royaume d’Espagne (Directive données à caractère personnel – Domaine pénal),
aff. C‑658/19,
EU:C:2021:138. In:
Revue
des
affaires européennes,
zv.
1,
2021, s. 223
–
233.
32      Pozri v tejto
súvislosti
SAJFERT, J. a QUINTEL,
T.: Data Protection Directive (EU)
2016/680
for Police
and
Criminal Justice Authorities. In:
SSRN
Electronic Journal,
2017,
najmä
podnadpis
I.1 s názvom
„Meandering between the Directive and
the GDPR“,
podľa
ktorých
nie
je
rozdiel
medzi
rozsahom
pôsobnosti
GDPR a smernice
2016/680
úplne
zrejmý.
Uvádzajú
príklad
policajta,
ktorý
spracúva
osobné
údaje
na
účely
archivácie,
na
čo
sa
vzťahuje
GDPR,
ale
uvádzajú,
že
uplatniteľný
nástroj
je
menej
jasný,
ak
tento
policajt
koná
na
účely
zisťovania
totožnosti v oblasti
migrácie a kontroly
hraníc:
nelegálne
prekročenie
schengenskej
hranice
sa
môže v niektorých
prípadoch
považovať
za
trestný
čin,
ale
ak
migrant v nelegálnom
postavení
požiada o azyl,
spracúvanie
môže
podliehať
GDPR
alebo
inému
príslušnému
sektorovému
rámcu,
bez
ohľadu
na
začaté
trestné
konanie.
To
dokazuje,
že
pre
príslušné
orgány
je
zložité
uplatňovať
dva
rôzne
právne
režimy v závislosti
od
účelu
spracúvania.
Pozri
tiež
VOGIATZOGLOU,
P.: Article 2 – Scope. In:
The EU
Law Enforcement Directive (LED):
A Commentary, c. d., s. 67
–
78,
najmä
podnadpis
C.2. s názvom
„Between the LED
and
the GDPR“, s. 74
–
75.
Pozri
tiež
PURTOVA,
N.: Between the GDPR
and
the Police
Directive:
navigating through the maze
of
information sharing in
public–private partnerships, c. d.
33      Zásada
právnej
istoty
vyžaduje,
aby
bolo
uplatňovanie
právnych
pravidiel
pre
osoby
podliehajúce
súdnej
právomoci
predvídateľné
[pozri
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
Bezirkshauptmannschaft Landeck (Pokus o prístup k osobným údajom uloženým v mobilnom telefóne) (C‑548/21, EU:C:2024:830, bod 76)].
34      Pozri v tejto
súvislosti
SAJFERT, J. a QUINTEL,
T.: Data Protection Directive (EU)
2016/680
for Police
and
Criminal Justice Authorities, c. d.,
najmä
podnadpis
I.4 s názvom
„Croquis of
the Directive“, s. 7,
podľa
ktorého
má
napríklad
prevádzkovateľ
viac
možností
obmedziť
právo
na
prístup a právo
získať
informácie o prípadnom
odmietnutí
opravy,
vymazania
alebo
obmedzenia
spracúvania
podľa článku 13 ods. 3, článku 15 ods. 3 a článku 16 ods. 4
smernice
2016/680
ako v rámci článku 23
GDPR.
Ide
totiž o to,
„zabrániť
mareniu
úradného
alebo
súdneho
zisťovania,
vyšetrovania
alebo
konania“ a zabrániť
ohrozeniu
konkrétne
trestného
stíhania v uvedenej
oblasti
[pozri článok 13 ods. 3 písm. a) a b)
smernice
2016/680]
Pozri
tiež
PURTOVA,
N.: Between the GDPR
and
the Police
Directive:
navigating through the maze
of
information sharing in
public–private partnerships, c. d.,
najmä
s. 60;
ako
aj
DE
HERT, P. a SAJFERT,
J.:
Chapter 10:
Variety,
velocity and
volume of
personal data in
criminal investigations and
proceedings:
the limits drawn by
the purpose limitation and
data minimization principles in
Directive (EU)
2016/680, c. d., s. 222.
35      Pre
informáciu
poznamenávam,
že
vnútroštátny
súd
uvádza,
že
sa
obrátil
na
Konstitucionen săd (Ústavný
súd),
aby
konštatoval
nezlučiteľnosť
vnútroštátneho
ustanovenia, o ktoré
ide
vo
veci
samej, s Konstitucia na
Republika
Bălgarija (Ústava
Bulharskej
republiky).
Tento
návrh
však
bol
odmietnutý
ako
neprípustný z dôvodu,
že
vnútroštátny
súd
nezohľadnil
ôsmu
kapitolu
Zakon za
zaštita na
ličnite danni (zákon o ochrane
osobných
údajov) z 1. januára
2002
(DV č. 1
zo
4. januára
2002,
zmenený a doplnený
DV č. 70 z 20. augusta
2024)
(ďalej
len
„ZZLD“),
ktorým
sa
preberá
smernica
2016/680.
Vnútroštátny
súd
sa
však
domnieva,
že
právna
úprava
ZZLD
je
všeobecná a že
vzhľadom
na
to,
že článok 272 ods. 1
NPK
je
osobitným
zákonom,
zostáva
uplatniteľný.
Pripomínam,
že
vnútroštátny
súd
má
právomoc
vykladať
svoje
vnútroštátne
právo
[pozri
rozsudok z 30. apríla
2024, M. N. (EncroChat)
(C‑670/22,
EU:C:2024:372, bod 76)], a preto
sa
domnievam,
že
na
otázku
treba
odpovedať
tak
ako
bola
položená,
pričom
treba
predpokladať,
že
je
relevantná
[pozri
rozsudok z 26. januára
2023,
Ministerstvo
na
vatrešnite raboti (Registrácia
biometrických a genetických
údajov
políciou)
(C‑205/21,
ďalej
len
„rozsudok
Ministerstvo
na
vatrešnite raboti“,
EU:C:2023:49, bod 54)].
36      Pozri
rozsudok z 30. januára
2024,
Direktor
na
Glavna direkcija „Nacionalna policija“
pri
MVR – Sofija (C‑118/22,
ďalej
len
„rozsudok
Direktor
na
Glavna direkcija“,
EU:C:2024:97, bod 39).
37      Pozri
rozsudok
Ministerstvo
na
vatrešnite raboti (bod 116 a citovaná
judikatúra).
Pokiaľ
ide o pojem
„etnický
pôvod“ v inom
kontexte,
pozri
rozsudok z 18. decembra
2025,
Slagelse Almennyttige Boligselskab,
Afdeling Schackenborgvænge (C‑417/23,
EU:C:2025:1017, bod 71 a nasl.),
ktorý
sa
týka
smernice
Rady
2000/43/ES z 29. júna
2000,
ktorou
sa
zavádza
zásada
rovnakého
zaobchádzania s osobami
bez
ohľadu
na
rasový
alebo
etnický
pôvod
(Ú. v. ES L 180,
2000, s. 22;
Mim.
vyd.
20/001, s. 23).
38      V tomto
prípade
nejde o získavanie
údajov
políciou
pri
vyšetrovaní
na
účely
budúcej
identifikácie
alebo
porovnania
trestne
stíhanej
osoby,
ako
to
bolo
napríklad
vo
veci, v ktorej
bol
vydaný
rozsudok z 20. novembra
2025,
Policejní prezidium (Uchovávanie
biometrických a genetických
údajov)
(C‑57/23,
EU:C:2025:905, bod 84).
39      Pozri
analogicky
rozsudok z 22. júna
2021,
Latvijas Republikas Saeima (Pokutové
body)
(C‑439/19,
EU:C:2021:504, body 109 a 110).
40      Pozri
analogicky
rozsudok
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (bod 98 a citovaná
judikatúra).
Pozri
tiež
rozsudok
Direktor
na
Glavna direkcija (bod 62).
41      Pozri body 12
až
15
vyššie.
42      Pozri článok 8 ods. 1
ZGR,
ktorého
obsah
sa
nachádza v bode 12
vyššie.
43      Analogicky
pozri
rozsudok
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (bod 98 a citovaná
judikatúra).
Pozri
tiež
rozsudok
Direktor
na
Glavna direkcija (bod 62).
44      Pozri
rozsudok
Direktor
na
Glavna direkcija (bod 48 a citovaná
judikatúra).
45      Pozri
rozsudky
Ministerstvo
na
vatrešnite raboti (bod 118 a nasl.), a z 20. novembra
2025,
Policejní prezidium (Uchovávanie
biometrických a genetických
údajov)
(C‑57/23,
EU:C:2025:905, bod 78).
Pozri
tiež
návrhy
generálneho
advokáta
Szpunara prednesené
vo
veci
Comdribus (C‑371/24,
EU:C:2025:631, bod 43 a nasl.).
46      Okrem
toho
sa
zamýšľam
nad
zmyslom
tejto
otázky
týkajúcej
sa
„národnosti“,
ktorá
môže
predstavovať
problém z hľadiska
hodnôt
Únie v zmysle článku 2 ZEÚ.
47      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok
Ministerstvo
na
vatrešnite raboti (body 128 a 129);
SIMON,
D.:
Données personnelles – Traitement des
données sensibles dans les
procédures pénales. In:
Revue
Europe,
LexisNexis, č. 3,
2023,
komentár č. 112.