62024TO0319_RES
Vec T‑319/24
Meta Platforms Ireland Ltd
proti
Európskemu výboru pre ochranu údajov
Uznesenie Všeobecného súdu (desiata komora) z 29. apríla 2025
„Žaloba o neplatnosť – Ochrana osobných údajov – Stanovisko Európskeho výboru pre ochranu údajov k platnému súhlasu v súvislosti s modelmi ‚súhlas alebo platba‘, ktoré zaviedli veľké online platformy – Článok 64 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2016/679 – Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou – Neprípustnosť – Zodpovednosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Žaloba zjavne bez právneho základu“
Žaloba o neplatnosť – Akty, ktoré možno napadnúť žalobou – Pojem – Akty so záväznými právnymi účinkami – Stanovisko Európskeho výboru pre ochranu údajov k platnému súhlasu používateľov v súvislosti s modelmi „súhlas alebo platba“, ktoré zaviedli veľké online platformy – Vylúčenie – Neprípustnosť
(Článok 263 ZFEÚ)
(pozri body 19 – 42)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Neexistencia jednej z podmienok – Zamietnutie žaloby o náhradu škody v celom rozsahu
(Článok 268 a článok 340 ods.2 ZFEÚ)
(pozri body 47 – 58)
Zhrnutie
Všeobecný súd svojím uznesením zamietol ako neprípustnú žalobu o neplatnosť (
1
) podanú spoločnosťou Meta Platforms Ireland Ltd (ďalej len „Meta“) proti stanovisku 8/2024 Európskeho výboru pre ochranu údajov (ďalej len „EDPB“) k platnému súhlasu v súvislosti s modelmi súhlasu alebo platby, ktoré zaviedli veľké online platformy. Konštatoval totiž, že toto stanovisko prijaté na základe všeobecného nariadenia o ochrane údajov (
2
) nie je aktom, ktorý by mohol byť predmetom takejto žaloby, keďže nemá záväzné právne účinky vo vzťahu k tretím stranám. Okrem toho Všeobecný súd zamietol ako zjavne bez právneho základu žalobu o mimozmluvnú zodpovednosť Európskej únie, (
3
) ktorou sa Meta domáhala náhrady ujmy, ktorá jej údajne vznikla v dôsledku uvedeného stanoviska.
Dňa 17. apríla 2024 prijal EDPB stanovisko 8/2024 na žiadosť troch vnútroštátnych dozorných orgánov na ochranu údajov. Tieto orgány chceli vedieť, za akých okolností a podmienok možno postupy uplatňované veľkými online platformami (
4
), ktoré spočívajú v tom, že používateľom ponúkajú možnosť vybrať si medzi súhlasom so spracúvaním osobných údajov na účely behaviorálnej reklamy na jednej strane a zaplatením poplatku za využívanie služby bez toho, aby sa ich osobné údaje na tieto účely spracúvali, na strane druhej (ďalej len „modely ‚súhlas alebo platba‘“), považovať za splnenie požiadavky platného súhlasu v zmysle GDPR.
V stanovisku 8/2024 EDPB uviedol najmä to, že aby bol súhlas požadovaný od používateľov na spracovanie ich osobných údajov na účely behaviorálnej reklamy platný, musí byť slobodný, konkrétny, informovaný a jednoznačný a musí sa týkať spracúvania údajov vykonávaného v súlade so zásadami nevyhnutnosti, primeranosti, obmedzenia účelu, minimalizácie údajov a spravodlivosti. Podľa tohto orgánu by skutočnosť, že veľká online platforma ponúka používateľom bezplatnú dodatočnú možnosť bez behaviorálnej reklamy, napríklad formou reklamy zahŕňajúcou spracúvanie menšieho množstva osobných údajov (alebo žiadnych osobných údajov), mohla mať značný vplyv na posúdenie platnosti tohto súhlasu. Pokiaľ ide o odmenu účtovanú za platenú verziu služby, EDPB uvádza, že jej výška nesmie byť taká, aby dotknutým osobám bránila slobodne sa rozhodnúť a odmietnuť súhlas udeliť.
V tejto súvislosti Meta požadovala na jednej strane zrušenie stanoviska 8/2024 a na druhej strane náhradu ujmy, ktorá jej údajne vznikla v dôsledku tohto stanoviska.
Posúdenie Všeobecným súdom
Po prvé Všeobecný súd pripomenul, že žalobu o neplatnosť stanovenú v článku 263 ZFEÚ možno podať proti všetkým aktom inštitúcií, orgánov, úradov alebo agentúr Únie, bez ohľadu na ich povahu alebo formu, ktoré majú mať záväzné právne účinky.
V tejto veci, pokiaľ ide o stanovisko 8/2024, Všeobecný súd dospel k záveru, že jeho obsah neumožňuje domnievať sa, že je samo osebe určené na vyvolanie záväzných právnych účinkov. V danom akte sa totiž poskytuje rámec pre analýzu modelov „súhlas alebo platba“ veľkých online platforiem so zreteľom na pravidlá stanovené v GDPR týkajúce sa platnosti súhlasu. V stanovisku 8/2024 sa EDPB zameriava na situáciu, keď takáto platforma neponúka používateľovi inú neplatenú možnosť než súhlas so spracúvaním osobných údajov na účely behaviorálnej reklamy. Vo väčšine prípadov hrozí, že táto situácia bude mať za následok neplatnosť takéhoto súhlasu. Toto posúdenie závisí od niekoľkých faktorov vrátane toho, či je dotknutá služba v spoločenskom alebo pracovnom živote používateľov dôležitá, alebo nie, a nákladov na platenú možnosť. Okrem toho sa zdá, že pasáže stanoviska 8/2024, ktoré obsahujú formulácie ako „mal by“ alebo „nemal by“, sú skôr výzvou na dôkladné zváženie iných riešení, ktoré by každá veľká online platforma mohla ponúknuť používateľom, než všeobecným odsúdením modelu „súhlas alebo platba“, ktorý tieto platformy navrhujú.
Všeobecný súd ďalej zdôraznil, že GDPR neobsahuje ustanovenie, podľa ktorého by dozorné orgány mali „v čo najväčšej miere zohľadniť“ stanovisko EDPB k všeobecným otázkam, ako je stanovisko 8/2024 (
5
). Takáto povinnosť (
6
) sa naopak vzťahuje na stanoviská týkajúce sa určitých typov konkrétnych návrhov rozhodnutí dozorných orgánov, (
7
) ktoré tieto orgány musia počas postupu prijímania týchto rozhodnutí oznámiť EDPB. Ak dozorný orgán nemá v úmysle úplne alebo čiastočne sa riadiť takýmto odporúčaním, musí to oznámiť predsedovi EDPB, čím sa spustí proces prijímania záväzného rozhodnutia EDPB. (
8
) Tento režim nie je stanovený pre stanoviská EDPB k všeobecným otázkam, ako je stanovisko 8/2024, v dôsledku čoho ide o stanoviská, ktoré nemajú žiadnu osobitnú právnu silu. Tieto stanoviská totiž nemajú povahu aktu, ktorý je sám osebe záväzný, pretože usmernenia, ktoré obsahujú, sa môžu vzhľadom na právomoci EDPB prípadne len následne premietnuť do záväzných pokynov pre dozorné orgány v následnom záväznom rozhodnutí EDPB. Vzhľadom na uvedené skutočnosti Všeobecný súd dospel k záveru, že stanovisko 8/2024 nemá záväzné právne účinky pre tretie strany, konkrétnejšie ani pre Meta.
Na jednej strane totiž platí, že aj keď sa Meta nachádza v situácii opísanej v stanovisku 8/2024, bez vykonania úplnej analýzy jej prípadu príslušnými dozornými orgánmi pre ňu toto stanovisko nemôže mať záväzné právne účinky. Na druhej strane možnosť následného záväzného rozhodnutia EDPB určeného príslušným dozorným orgánom, v ktorom by sa preskúmal model „súhlas alebo platba“ prijatý spoločnosťou Meta, pričom by sa v ňom prevzal celý analytický rámec uvedený v stanovisku 8/2024 alebo jeho časť, nestačí na to, aby sa toto stanovisko považovalo za záväzné od počiatku. Všeobecný súd preto dospel k záveru, že toto stanovisko nepredstavuje akt, ktorý by Meta mohla napadnúť.
Tento záver nepredstavuje porušenie práva spoločnosti Meta na účinnú súdnu ochranu, (
9
) keďže stanovisko 8/2024 pre ňu nemá záväzné právne účinky. Úvahy, ktoré obsahuje, by mohli mať priamy vplyv na Meta len vtedy, ak by boli prevzaté do rozhodnutia dozorného orgánu alebo súdu členského štátu alebo iného zmluvného štátu Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP). V takom prípade tieto rozhodnutia môžu byť alebo budú predmetom preskúmania súdom, ktorý spĺňa požiadavky účinnej súdnej ochrany.
Uvedený záver nemožno spochybniť ani prípadným rozdielom medzi posúdením daného aktu súdmi štátov, ktoré sú zmluvnými stranami Dohody o EHP, a nie sú členmi Únie, a súdmi členských štátov Únie. Takáto možnosť je totiž inherentnou súčasťou systému prijatého v Dohode o EHP, ktorý je založený na dvoch pilieroch, dohľadu a súdnej kontroly, pričom prvý sa uplatňuje na členské štáty Únie a druhý na ostatné štáty, ktoré sú zmluvnými stranami danej dohody. Pokiaľ ide o tieto štáty, v Dohode o EHP a v Dohode medzi štátmi Európskeho združenia voľného obchodu (EZVO) o zriadení Dozorného orgánu a Súdneho dvora (
10
) sa stanovuje najmä to, že súd jedného z týchto štátov môže požiadať Súdny dvor EZVO o stanovisko k výkladu týchto pravidiel vrátane výkladu GDPR. Súdny dvor EZVO by teda mohol uviesť, do akej miery sa domnieva, že úvahy uvedené v stanovisku 8/2024 sú v súlade s uvedeným nariadením. V prípade členských štátov Únie by súd z týchto štátov mohol o posúdenie platnosti tohto stanoviska požiadať Súdny dvor.
Po druhé Všeobecný súd zamietol návrh spoločnosti Meta na náhradu škody, ktorá jej údajne vznikla v dôsledku stanoviska 8/2024, na základe mimozmluvnej zodpovednosti Únie.
Po pripomenutí troch kumulatívnych podmienok na vznik takejto zodpovednosti Všeobecný súd konštatoval, že podmienka existencie skutočnej a istej škody nie je splnená. Pokiaľ ide o údajnú ujmu, ktorú Meta uvádza a ktorá spočíva v znížení príjmov z reklamy a predplatného v dôsledku „nutnosti“, údajne uvedenej v stanovisku 8/2024, ponúknuť používateľom dodatočnú neplatenú možnosť k voľbe medzi súhlasom s prijímaním behaviorálnej reklamy na jednej strane a na strane druhej platbou, aby mohli využívať príslušnú službu bez toho, aby dostávali tento druh reklamy, Všeobecný súd konštatoval, že vychádza z nesprávneho chápania tohto stanoviska. Cieľom predmetného stanoviska je totiž v podstate len poskytnúť rámec pre analýzu modelov „súhlas alebo platba“ veľkých online platforiem so zreteľom na pravidlá týkajúce sa platnosti súhlasu stanovené v GDPR a samo osebe nemá vyvolať záväzné právne účinky. Okrem toho údajná ujma, ktorú Meta uvádza, sa zakladá na budúcich a neistých udalostiach, pričom uplatnenie tohto analytického rámca írskym orgánom na ochranu údajov z vlastnej iniciatívy alebo prijatie záväzného rozhodnutia EDPB v tejto veci sú len možnosti budúceho vývoja.
Pokiaľ ide subsidiárne o požiadavku príčinnej súvislosti, Všeobecný súd konštatoval, že medzi stanoviskom 8/2024 a údajnou ujmou, ktorú uvádza Meta, nemožno preukázať dostatočne priamu príčinnú súvislosť. Keďže totiž toto stanovisko nemá žiadne záväzné účinky, nemôže byť dostatočne priamou príčinou prípadného poklesu príjmov, ktorý Meta údajne očakáva. Takáto ujma by mohla byť priamym dôsledkom jej dobrovoľného konania alebo prípadných rozhodnutí, ktoré jej boli uložené a ktoré ju viedli k tomu, aby okrem možnosti výberu medzi súhlasom používateľa s prijímaním behaviorálnej reklamy na jednej strane a na strane druhej zaplatením za možnosť využívať príslušnú službu bez toho, aby dostával tento druh reklamy, ponúkla používateľom aj neplatenú alternatívu.
(
1
)	Článok 263 ZFEÚ.
(
2
)	Článok 64 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1, ďalej len „GDPR“).
(
3
)	Založenú na článku 268 a článku 340 druhom odseku ZFEÚ.
(
4
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2022/2065 z 19. októbra 2022 o jednotnom trhu s digitálnymi službami a o zmene smernice 2000/31/ES (akt o digitálnych službách) (Ú. v. EÚ L 277, 2022, s. 1). V článku 3 písm. i) uvedeného nariadenia sa vymedzuje pojem „online platforma“ a v článku 33 ods. 1 toho istého nariadenia sa vymedzuje pojem „veľmi veľká online platforma“.
(
5
)	Stanovisko založené na článku 64 ods. 2 GDPR.
(
6
)	Stanovená v článku 64 ods. 7 GDPR.
(
7
)	Stanoviská založené na článku 64 ods. 1 GDPR.
(
8
)	Článok 64 ods. 8 GDPR.
(
9
)	Článok 47 Charty základných práv Európskej únie.
(
10
)	Článok 108 ods. 2 Dohody o EHP a článok 34 Dohody medzi štátmi EZVO o zriadení Dozorného orgánu a Súdneho dvora (Ú. v. ES L 344, 1994, s. 1).