62008CJ0170
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2009 m. birželio 11 d. (
*1
)
„Bendra žemės ūkio politika — Galvijiena — Reglamentas (EB) Nr. 795/2004 — 3a straipsnis — Integruota administravimo ir kontrolės sistema, taikoma tam tikroms Bendrijos pagalbos schemoms — Bendroji išmoka — Referencinės sumos apskaičiavimas — Sumažinimai ir neskyrimai“
Byloje C-170/08
dėl College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nyderlandai) 2008 m. balandžio 16 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2008 m. balandžio 23 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
H. J. Nijemeisland
prieš
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit,
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Ilešič, teisėjai A. Tizzano ir A. Borg Barthet (pranešėjas),
generalinė advokatė J. Kokott,
kancleris R. Grass,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
—
Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos C. M. Wissels ir Y. de Vries,
—
Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos F. Clotuche-Duvieusart ir S. Noe,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 795/2004, nustatančio išsamias bendrosios išmokos schemos, pateiktos Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles (OL L 141, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 44 t., p. 226), iš dalies pakeisto 2004 m. spalio 29 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1974/2004 (OL L 345, p. 85, toliau – Reglamentas Nr. 795/2004), 3a straipsnio aiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant bylą tarp H. J. Nijemeisland ir Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Žemės ūkio, gamtos apsaugos ir maisto kokybės ministras; toliau – ministras) dėl bendrosios išmokos pagal 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, nustatantį bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantį tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiantį Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (OL L 270, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 269), nustatymo.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
Reglamentas Nr. 1782/2003
3
Reglamente Nr. 1782/2003, be kita ko, nustatoma ūkininkų pajamų rėmimo schema. Šio reglamento 1 straipsnio antroje įtraukoje ji apibūdinama kaip „bendrosios išmokos schema“. Ši schema reglamentuojama šio reglamento III dalyje.
4
Reglamento Nr. 1782/2003 33 straipsnio 1 dalyje vardijami atvejai, kuriems esant ūkininkai gali naudotis bendrosios išmokos schema.
5
33 straipsnio 1 dalies a punkte nustatyta:
„Reikalavimų atitikimas
1.   Ūkininkai gali naudotis bendrosios išmokos schema, jei:
a)
38 straipsnyje nurodytu referenciniu laikotarpiu jiems buvo skirta išmoka pagal bent vieną VI priede nurodytą paramos schemą; <…>“
6
Bendrosios išmokos suma, vadinamoji „referencinė suma“, apskaičiuojama, remiantis minėto reglamento 37 straipsnyje nustatytu metodu.
7
Reglamento Nr. 1782/2003 37 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Referencine suma laikoma trejų metų bendros išmokų, kurios buvo paskirtos ūkininkui pagal VI priede nurodytas paramos schemas, sumos vidurkis, apskaičiuotas ir patikslintas pagal VII priedą kiekvienais 38 straipsnyje nurodyto referencinio laikotarpio kalendoriniais metais.“
8
Reglamento Nr. 1782/2003 33 straipsnio 1 dalyje ir 37 straipsnio 1 dalyje minimas referencinis laikotarpis, apibrėžtas šio reglamento 38 straipsnyje. Jame nustatyta:
„Referencinis laikotarpis
Referencinis laikotarpis apima 2000, 2001 ir 2002 kalendorinius metus.“
9
Šio reglamento 39 straipsnyje numatyta:
„Reglamento (EB) Nr. 1259/1999 3 ir 4 straipsnių taikymo atveju referenciniu laikotarpiu VII priede nurodytos sumos yra sumos, kurios būtų skiriamos prieš pradedant taikyti minėtus straipsnius.“
Reglamentas Nr. 795/2004
10
Reglamente Nr. 795/2004 išdėstytos Reglamente Nr. 1782/2003 numatytos bendrosios išmokos schemos įgyvendinimo nuostatos. Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsnyje taip patikslinamas Reglamento Nr. 1782/2003 37 straipsnyje nustatytas apskaičiavimo būdas:
„Nustatyti hektarai ir gyvūnai
Neprieštaraujant Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 VII priedo taikymui, hektarų arba gyvūnų skaičius, už kurį referenciniu laikotarpiu, į kurį turi būti atsižvelgiama nustatant Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 37 straipsnio 1 dalyje nurodytą referencinę sumą, buvo arba turėjo būti suteikta tiesioginė išmoka, yra hektarų arba gyvūnų skaičius, kiekvienai iš Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 VI priede nurodytų tiesioginių išmokų nustatytas taip, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 2 straipsnio r ir s punktuose.“
11
Reglamento Nr. 1974/2004 penktoje konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 2 straipsnio e dalyje numatyta, kad išmokos referenciniu laikotarpiu – tai išmokos, kurios mokamos arba turi būti sumokėtos tuo laikotarpiu. VII priede dar sakoma, kad reikėtų atsižvelgti į sumažinimus, kuriuos lemia bazinių plotų, viršutinių ribų ar kitų kiekybinių apribojimų taikymas. Todėl aiškumo dėlei reikia nurodyti, kad į sumažinimus ir neskyrimą, taikomus remiantis Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2419/2001, neturėtų būti atsižvelgiama visų Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 VI priede nurodytų tiesioginių išmokų atvejais, kad nebūtų visam laikui paliktas tuo laikotarpiu taikytas sumažinimas arba neskyrimas. Todėl, neprieštaraujant tolesniems Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies kontrolės veiksmams ir taikymui, reikėtų atsižvelgti į gyvūnų bei hektarų skaičių, nustatytą tuo metu, kai buvo nustatomos teisės į išmoką.“
Reglamentas (EB) Nr. 2419/2001
12
Reglamente Nr. 795/2004 minimos sąvokos: „nustatyti hektarai“ ir „nustatyti gyvūnai“ apibrėžiamos 2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2419/2001, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 327, p. 11; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 34 t., p. 308), 2 straipsnio r ir s punktuose. Aptariamos apibrėžtys pateikiamos taip:
„r)
„nustatytas plotas“ – tai plotas, atitinkantis visas pagalbos skyrimo taisyklėse nustatytas sąlygas;
s)
„nustatytas gyvūnas“ – tai gyvūnas, atitinkantis visas pagalbos skyrimo taisyklėse nustatytas sąlygas.“
Reglamentas (EB) Nr. 1254/1999
13
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo (OL L 1999, p. 21; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 25 t., p. 339) 23 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Tais atvejais, kai pagal Direktyvos 96/23/EB (OL L 125, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 19 t., p. 64) nuostatas gyvulyje, priklausančiame gamintojo galvijų bandai, aptinkami medžiagų, uždraustų pagal Tarybos direktyvą 96/22/EB (OL L 125, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 19 t., p. 71), likučiai arba medžiagų, leistinų pagal minėtą dokumentą, tačiau pavartotų neteisėtai, likučiai arba kai gamintojo ūkyje randama bet kokios formos medžiagų ar produktų, uždraustų arba pagal Tarybos direktyvą 96/22/EB arba leistinų pagal minėtą dokumentą, tačiau laikomų neteisėtai, tas gamintojas netenka teisės gauti šiame skirsnyje numatytų išmokų už tuos kalendorinius metus, kuriais šios medžiagos buvo aptiktos.
Jeigu pažeidimas nustatomas pakartotinai, teisės gauti išmokas netekimo laikotarpis, atsižvelgiant į pažeidimo rimtumą, gali būti pratęstas iki penkerių metų, skaičiuojant nuo tų metų, kuriais pakartotinas pažeidimas buvo nustatytas.“
Nacionalinės teisės aktai
14
2006 m. Reglamente dėl Bendrijos žemės ūkio politikos – Pajamų rėmimas (Regeling GLB-inkomenssteun 2006) išdėstytos, be kita ko, Reglamento Nr. 1782 įgyvendinimo taisyklės.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
15
2000 m. Algemene Inspectiedienst (Bendroji žemės ūkio ministerijos inspekcijos tarnyba) patikrino H. J. Nijemeisland. Per šią ieškovo ūkio apžiūrą trijų galvijų šlapime aptikta klenbuterolio.
16
Klenbuterolis yra 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyva 96/23/EB dėl kai kurių medžiagų ir jų likučių gyvuose gyvūnuose ir gyvūninės kilmės produktuose monitoringo priemonių, panaikinančia Direktyvas 85/358/EEB ir 86/469/EEB bei Sprendimus 89/187/EEB ir 91/664/EEB (OL L 125, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 19 t., p. 71), uždrausta medžiaga.
17
Ministras, remdamasis Reglamentu dėl EB priemokų už naminius gyvulius (Regeling dierlijke EG-premies), 2001 m. liepos 6 d. Sprendimu H. J. Nijemeisland nesuteikė teisės gauti paramą už 2000 m., nes aptariamais metais pastarasis neturėjo „nustatytų gyvūnų“. H. J. Nijemeisland neturėjo nustatytų gyvūnų todėl, kad, remiantis Reglamento Nr. 1254/1999 23 straipsnio 1 dalimi, jam nebuvo skirta priemoka už galvijus. Nustatytų galvijų skaičius 2000 m. buvo 0.
18
H. J. Nijemeisland pateikė skundą dėl 2001 m. liepos 6 d. Sprendimo. Šis skundas buvo pripažintas nepagrįstu 2002 m. kovo 27 d. Sprendimu, kurio H. J. Nijemeisland neapskundė.
19
Ministras, remdamasis Reglamentu Nr. 1782/2003, 2006 m. rugpjūčio 29 d. Sprendime nustatė H. J. Nijemeisland mokėtinos bendrosios išmokos sumą. Ją apskaičiuodamas pagal šio reglamento 37 straipsnio 1 dalį, ministras rėmėsi 2000 referenciniais metais nustatytu galvijų skaičiumi – 0.
20
H. J. Nijemeisland 2006 m. rugsėjo 26 d. apskundė 2006 m. rugpjūčio 29 d. Sprendimą. Vienas iš pagrindų, kuriais jis grindė skundą, buvo tai, kad ministras neteisingai manė, jog H. J. Nijemeisland 2000 m. neturėjo nustatytų galvijų. H. J. Nijemeisland taip pat rėmėsi force majeure Reglamento Nr. 1782/2003 40 straipsnio prasme.
21
Ministras 2006 m. lapkričio 21 d. Sprendimu pripažino H. J. Nijemeisland skundą nepagrįstu. Tuomet H. J. Nijemeisland pareiškė ieškinį dėl 2006 m. lapkričio 21 d. Sprendimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Šis teismas konstatavo, kad 2002 m. kovo 27 d. yra galutinis. Jis taip pat nusprendė, kad negali būti priimamas pagrindas dėl force majeure, nes praleistas terminas.
22
Šiomis sąlygomis College van Beroep voor het bedrijfsleven nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar Reglamento (EB) Nr. 795/2004 3a straipsnį, skaitomą kartu su Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 2 straipsnio r ir s punktais, reikia aiškinti taip, kad juo tik užkertamas kelias ilgalaikiam sumažinimų ir neskyrimų pagal Reglamentą (EB) Nr. 2419/2004 pobūdžiui, arba ar ši nuostata taikoma ir tuomet, kai kalbama apie kitais reglamentais numatytus sumažinimus ir neskyrimus?“
Dėl prejudicinio klausimo
23
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismo iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsnį reikia aiškinti taip, kad apskaičiuojant referencinę sumą pagal Reglamento Nr. 1782/2003 37 straipsnio 1 dalį nereikia atsižvelgti į sumažinimus ir neskyrimus pagal Reglamentą Nr. 1254/1999.
Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
24
Nyderlandų vyriausybė teigia, kad nėra pakankamai argumentų, pateisinančių platesnį Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsnio aiškinimą. Todėl į pateiktą klausimą turėtų būti atsakyta, jog šį straipsnį reikia aiškinti taip, kad apskaičiuojant referencinę sumą pagal Reglamento Nr. 1782/2003 37 straipsnio 1 dalį nereikia atsižvelgti į pagal Reglamento Nr. 2419/2001 nuostatas atliktą sumažinimą arba neskyrimą.
25
Šiuo tikslu Nyderlandų vyriausybė remiasi griežtu Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsnio aiškinimu ir Reglamento Nr. 1974/2004 penkta konstatuojamąja dalimi, kurioje aiškiai pateikiama nuoroda į Reglamentą Nr. 2419/2001.
26
Europos Bendrijų komisija mano, kad Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsnį reikia aiškinti taip, kad apskaičiuojant referencinę sumą nereikia atsižvelgti į gamintojo ūkiui pagal Reglamento Nr. 1254/1999 23 straipsnio 1 dalį taikomą neskyrimą.
27
Todėl Komisija teigia, jog Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsniu nereikalaujama, kad apskaičiuojant nustatytų gyvūnų skaičių iš tikrųjų būtų išmokėta išmoka, ir jog Reglamento Nr. 1974/2004 penktą konstatuojamąją dalį reikia suprasti taip, kad ja nesiekiama palikti nuolat galioti visus referenciniu laikotarpiu taikytus sumažinimus ir neskyrimus.
28
Komisija taip pat remiasi proporcingumo ir teisinio saugumo principais.
Teisingumo Teismo atsakymas
29
Iš tiesų Reglamento Nr. 1782/2003 37 straipsnio 1 dalies formuluotė, kur minimas „trejų metų bendros išmokų, kurios buvo paskirtos, sumos vidurkis“, leidžia manyti, kad apskaičiuojant ūkininko referencinę sumą pagal bendrosios išmokos schemą galima atsižvelgti tik į gyvūnus, už kuriuos buvo gautos išmokos.
30
Tai patvirtina Reglamento Nr. 1782/2003 VII priedo C punkto pirmosios pastraipos nuostatos, į kurias pateikiama nuoroda 37 straipsnio 1 dalyje, patikslinančios, kad suma apskaičiuojama „dauginant nustatytų gyvulių, už kuriuos kiekvienais referencinio laikotarpio metais buvo skirta išmoka, skaičių iš dydžių už gyvulius, nustatytų 2002 kalendoriniams metams“.
31
Pagrindinėje byloje, kurioje ieškovui nebuvo skirta parama už 2000 m., nacionalinės valdžios institucijos aiškino nagrinėjamą teisės aktą, pagal kurį ieškovui sumažinta referencinė suma ir todėl kartu visam laikui sumažintas pajamų rėmimas, į kurį jis turėjo teisę.
32
Tačiau toks aiškinimas pažeidžia net Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsnio, kuriame specialiai nustatomos bendrosios išmokos schemos taikymo taisyklės, formuluotę.
33
Šioje nuostatoje aiškiai numatyta, kad apskaičiuojant referencinę sumą atsižvelgiama į gyvūnų, už kuriuos „buvo arba turėjo būti suteikta“ tiesioginė išmoka, skaičių.
34
Iš to išplaukia, jog siekiant apskaičiuoti referencinę sumą pagal Reglamento Nr. 1782/2003 37 straipsnio 1 dalį nereikalaujama, kad ūkininkui būtų buvusi sumokėta nagrinėjama tiesioginė išmoka.
35
Iš Reglamento Nr. 1254/1999 23 straipsnio 1 dalies formuluotės matyti, kad taikant tokią sankciją, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, gamintojas netenka teisės į pagal šį reglamentą skiriamas išmokas, nepaisant atitinkamų gyvūnų skaičiaus. Taigi tokia sankcija neturi įtakos nustatant gyvūnų skaičių, į kurį reikia atsižvelgti apskaičiuojant minėtą referencinę sumą.
36
Be to, šis aiškinimas atitinka Bendrijos teisės aktų leidėjo valią neleisti sankcijoms visą laiką galioti žemdirbių nenaudai po pirminės sankcijos paskyrimo.
37
Šis ketinimas ypač aiškiai matyti iš Reglamento Nr. 1974/2004 penktos konstatuojamosios dalies, kurioje numatyta, kad „į sumažinimus ir neskyrimą, taikomus remiantis Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2419/2001, neturėtų būti atsižvelgiama visų Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 VI priede nurodytų tiesioginių išmokų atvejais, kad nebūtų visam laikui paliktas tuo laikotarpiu taikytas sumažinimas arba neskyrimas“.
38
Taip pat reikia pabrėžti, jog Nr. 1782/2003 39 straipsnyje patikslinama, kad sumos, į kurias būtina atsižvelgti pagal šio reglamento VII priedą, yra tos, kurios būtų skiriamos prieš pradedant taikyti Reglamento Nr. 1259/1999 3 ir 4 straipsnius, susijusius su sankcijomis arba sumažinimais dėl aplinkos apsaugos arba vadinamųjų „moduliacijos“ priemonių pagal specialius ūkio požymius netaikymo. Vadinasi, šiuo atveju teisės aktų leidėjas atsisakė nustatyti, kad apskaičiuojant bendrąją išmoką šios sankcijos ir sumažinimai turėtų įtakos referencinei sumai.
39
Tikslą nesuteikti nuolatinio pobūdžio ūkininkams per referencinį laikotarpį skirtoms sankcijoms galima pasiekti tik jį taikant visiems sumažinimams ir neskyrimams, iš principo turintiems konkretų ir ribotą poveikį laiko atžvilgiu, o ne tik aiškiai nurodytiems minėtuose reglamentuose.
40
Galiausiai toks aiškinimas atitinka proporcingumo ir teisinio saugumo principus.
41
Pirma, proporcingumo principo, kuris yra bendrasis Bendrijos teisės principas, be kita ko, bendrosios žemės ūkio politikos srityje, turi laikytis ir Bendrijos teisės aktų leidėjas, ir nacionalinės teisės aktų leidėjai bei teismai. Šis principas reikalauja, kad Bendrijos institucijų aktai neviršytų to, kas tinkama ir būtina nagrinėjamų teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti, todėl kai galima rinktis tarp kelių tinkamų priemonių, reikia taikyti mažiausia suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi būti neproporcingi nurodytiems tikslams (žr. 2008 m. birželio 5 d. Sprendimo Industria Lavorazione Carni Ovine, C-534/06, Rink. p. I-4129, 25 punktą).
42
Reglamento Nr. 1254/1999 23 straipsnio 2 dalyje, be kita ko, numatyta, kad jeigu pažeidimas nustatomas pakartotinai, teisės gauti nagrinėjamas tiesiogines išmokas netekimo laikotarpis gali būti pratęstas iki penkerių metų. Iš to išplaukia, kad po pirmojo pažeidimo šis neskyrimas turi būti riboto poveikio laiko atžvilgiu.
43
Tokie argumentai būtų teisingi tik tuomet, jei neskyrimas pirmą kartą už vienerius kalendorinius metus dėl sankcijos pagal Reglamento Nr. 1254/1999 23 straipsnio 1 dalį lemtų nuolatinį referencinės sumos ir kartu bendrosios išmokos sumažinimą, ir todėl ūkininkas būtų nubaustas kelis kartus už tą patį pažeidimą ir patirtų finansinių pasekmių, viršijančių iš pradžių skirta sankcija siekiamą tikslą.
44
Antra, teisinio saugumo principas, kuris yra bendrasis Bendrijos teisės principas, reikalauja, kad Bendrijos teisės aktai leistų suinteresuotiesiems asmenims tiksliai žinoti savo teises ir pareigas ir atitinkamai imtis veiksmų (žr., be kita ko, 1981 m. liepos 9 d. Sprendimo Gondrand ir Garancini, 169/80, Rink. p. 1931, 17 punktą).
45
Pagrindinėje byloje H. J. Nijemeisland, neginčydamas ir nepripažindamas savo kaltės, sutiko su sankcija, dėl kurios pagal tuo metu galiojusį teisės aktą jis prarado priemoką už vienus kalendorinius metus. Tuo metu jis negalėjo numatyti, kad jo sprendimas turės pasekmių būsimiems tiesioginiams mokėjimams pagal 2003 m. priimtą teisės aktą. Iš tiesų iki įsigaliojant Reglamentui Nr. 1782/2003 ieškovas negalėjo numatyti, kad teisės į priemoką netekimas turės reikšmės bendrosios išmokos sumai ir kad dėl to daugelį metų jis patirs neigiamų finansinių pasekmių.
46
Iš šios visos analizės matyti, kad apskaičiuojant bendrąją priemoką Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsniu neleidžiama neatsižvelgti į referenciniais metais nustatytus gyvūnus, kai atitinkamas gamintojas negavo priemokos už šiuos metus, jam skyrus sankciją pagal Reglamento Nr. 1254/1999 23 straipsnio 1 dalį.
47
Šiomis sąlygomis į pateiktą klausimą turi būti atsakyta, kad Reglamento Nr. 795/2004 3a straipsnį reikia aiškinti taip, kad apskaičiuojant referencinę sumą pagal Reglamento Nr. 1782/2003 37 straipsnio 1 dalį nereikia atsižvelgti į sumažinimus ir neskyrimus pagal Reglamentą Nr. 1254/1999.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
48
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 795/2004, nustatančio išsamias bendrosios išmokos schemos, pateiktos Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles, iš dalies pakeisto 2004 m. spalio 29 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1974/2004, 3a straipsnį reikia aiškinti taip, kad apskaičiuojant referencinę sumą pagal Reglamento Nr. 1782/2003 37 straipsnio 1 dalį nereikia atsižvelgti į sumažinimus ir neskyrimus pagal 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: olandų.