62006CC0260
GENERALINĖS ADVOKATĖS
VERICA TRSTENJAK IŠVADA,
pateikta 2007 m. liepos 10 d. (
1
)
Sujungtos bylos C-260/06 ir C-261/06
Baudžiamosios bylos
prieš
Daniel Escalier ir Jean Bonnarel
„Augalų apsaugos produktai — Paralelinis importas — Leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūra — Priimtinumas — Sąlygos — Proporcingumo principo paisymas“
I — Įžanga
1.
Šioje byloje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nagrinėjami du prejudiciniai klausimai, kuriuos pateikė Cour d’appel de Montpellier (Prancūzija). Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia Teisingumo Teismo, ar valstybė narė turi teisę reikalauti, kad vyndarys gautų leidimą pateikti į rinką, siekdamas importuoti kilmės valstybėje narėje įregistruotą augalų apsaugos produktą, nepaisant to, kad šis produktas panašus į referencinį produktą jau įregistruotą paskirties valstybės teritorijoje.
2.
Šie klausimai kyla Cour d’appel de Montpellier nagrinėjamoje byloje tarp Direction Régionale de l’Agriculture et de la Forêt (Regioninė žemės ūkio ir miškų direkcija, toliau – DRAF) ir D. Escalier bei J. Bonnarel – vyndarių, įsikūrusių su Ispanija besiribojančiame Prancūzijos regione, kurie buvo nubausti bauda, atidedant bausmės vykdymą, už žemės ūkyje naudoti skirtų augalų apsaugos produktų (insekticidų), kuriems Prancūzijoje nebuvo išduotas leidimas pateikti į rinką, laikymą ir naudojimą. Šie Ispanijoje nupirkti produktai, nes ten yra gerokai pigesni, buvo skirti tik jų vynuogynams. Be to, Prancūzijoje jau buvo panašių produktų.
II — Teisės aktai
A — Bendrijos teisė
1. EB sutartis
3.
Pagal EB 28 straipsnį „tarp valstybių narių uždraudžiami kiekybiniai importo apribojimai ir visos lygiaverčio poveikio priemonės“.
4.
Pagal EB 30 straipsnį „(28 straipsnio) nuostatos nekliudo taikyti prekių importo, eksporto ar tranzito draudimų arba apribojimų, jei jie yra pateisinami visuomenės dorovės, viešosios tvarkos arba visuomenės saugumo, žmonių, gyvūnų ar augalų sveikatos bei gyvybės apsaugos, nacionalinių meno, istorijos ar archeologijos vertybių apsaugos bei pramoninės ir komercinės nuosavybės apsaugos sumetimais. Tačiau tokie draudimai arba apribojimai neturi tapti savavališka diskriminacijos priemone ar užslėptu valstybių narių tarpusavio prekybos apribojimu“.
2. Direktyva 91/414/EEB
5.
1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (
2
) (toliau – Direktyva 91/414) derinami valstybių narių teisės aktai dėl augalų apsaugos produktų registravimo, pateikimo į rinką, naudojimo ir kontrolės.
6.
Pagal Direktyvos 91/414 3 straipsnio 1 dalį „valstybės narės numato, kad augalų apsaugos produktai negali būti pateikti į rinką ir naudojami jų teritorijoje, kol jie neįregistruoti <…>“.
7.
Direktyvos 91/414 9 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje, be kita ko, numatyta, kad „paraišką dėl augalų apsaugos produkto įregistravimo kiekvienos valstybės narės, į kurios rinką numatoma pateikti augalų apsaugos produktą, kompetentingai institucijai pateikia už tai atsakingas asmuo arba kuris kitas jo vardu“. Registruojant pirmą kartą turi būti visais atžvilgiais įvertintos produkto savybės.
8.
Tačiau Direktyvoje 91/414 nėra jokios nuostatos, reglamentuojančios leidimo pateikti į rinką suteikimo sąlygas paralelinio importo atveju, t. y. kai ūkio subjektas produktą, kuriuo leista prekiauti vienoje valstybėje, siekia importuoti į kitą valstybę, kurioje jau yra leista prekiauti panašiu produktu.
B — Nacionalinė teisė
9.
Pagal Žemės ūkio kodekso L-253-1 straipsnį „galutiniam naudotojui draudžiama teikti į rinką, naudoti ir laikyti augalų apsaugos produktus, jeigu nesuteiktas leidimas juos pateikti į rinką“.
10.
Leidimo pateikti į rinką augalų apsaugos produktus suteikimo sąlygos Prancūzijoje įtvirtintos 1994 m. gegužės 5 d. Dekrete Nr. 94-359 (
3
), kuris buvo priimtas siekiant perkelti Direktyvą 91/414 į nacionalinę teisę.
11.
2001 m. balandžio 4 d. Dekretas Nr. 2001-317 įtvirtina supaprastintą leidimo pateikti į rinką augalų apsaugos produktus iš Europos ekonominės erdvės suteikimo procedūrą (
4
). Pagal jo 4 straipsnį „leidimas pateikti į rinką į Prancūzijos teritoriją įvežtą produktą gali būti neišduodamas arba panaikinamas <…> dėl priežasčių, susijusių su žmonių ir gyvūnų sveikatos bei aplinkos apsauga; <…> jei jis nėra tapatus referenciniam produktui 1 straipsnio prasme“.
12.
2001 m. liepos 17 d. Įsakymo dėl Dekreto Nr. 2001-317, įtvirtinančio supaprastintą leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūrą augalų apsaugos produktų paralelinio importo atveju, taikymo (
5
) priede nurodoma, kad kiekvienas asmuo, prašantis suteikti leidimą pateikti į rinką, be kita ko, turi nurodyti „prekinį pavadinimą, siūlomą Prancūzijoje produktui, dėl kurio yra pateikta paraiška“.
III — Ginčas pagrindinėje byloje ir prejudiciniai klausimai
13.
Procesas pagrindinėse bylose buvo pradėtas dėl ginčų tarp vyndarių, įsikūrusių su Ispanija besiribojančiame Langedoko-Rusijono regione, ir DRAF.
A — D. Escalier atvejis (byla C-260/01)
14.
2003 m. gegužės 6 d. DRAF darbuotojai D. Escalier ūkyje patikrino sandėliavimo patalpas, kuriose buvo saugojami Ispanijos kilmės naudoti žemės ūkyje skirti augalų apsaugos produktai, ir surašė pažeidimų protokolą dėl tokių produktų, kuriems nebuvo išduotas leidimas pateikti į rinką, naudojimo ir laikymo siekiant juos panaudoti. 2004 m. sausio 7 d. DRAF nusprendė pradėti baudžiamąją bylą prieš D. Escalier. 2005 m. birželio 15 d.Tribunal de grande instance de Carcassonne pripažino D. Escalier kaltu dėl minėtų pažeidimų ir nubaudė jį 1500 EUR bauda atidedant bausmės vykdymą. Šis teismas taip pat nurodė nubaustojo sąskaita paskelbti teismo sprendimo ištraukas regiono laikraščiuose. D. Escalier apeliacine tvarka apskundė šį sprendimą Cour d’appel de Montpellier.
B — J. Bonnarel atvejis (byla C-261/01)
15.
2003 m. balandžio 17 d. DRAF darbuotojai J. Bonnarel ūkyje patikrino sandėliavimo patalpas, kuriose buvo saugojami Ispanijos kilmės naudoti žemės ūkyje skirti augalų apsaugos produktai, ir surašė protokolą dėl produktų, kuriems nebuvo išduota leidimo pateikti į rinką, konfiskavimo. Liepos 2 d. buvo surašytas pažeidimo protokolas, konstatuojantis šių produktų laikymą siekiant juos panaudoti. Vėliau DRAF nusprendė pradėti baudžiamąją bylą prieš J. Bonnarel. 2005 m. birželio 15 d.Tribunal de grande instance de Carcassonne pripažino J. Bonnarel kaltu dėl minėto pažeidimo ir nubaudė jį 1500 EUR bauda atidedant bausmės vykdymą. Šis teismas taip pat nurodė nubaustojo sąskaita paskelbti teismo sprendimo ištraukas regiono laikraščiuose. J. Bonnarel apeliacine tvarka apskundė šį sprendimą Cour d’appel de Montpellier.
C — Prejudiciniai klausimai
16.
Cour d’appel de Montpellier nustatė: Prancūzijos įstatymų leidėjo nustatyta leidimo pateikti į rinką procedūra siekiama, kad į rinką nebūtų pateikti produktai, keliantys riziką ir pavojų žmonėms, gyvūnams ir aplinkai; supaprastintos leidimo suteikimo procedūros tikslas – suderinti laisvo prekių judėjimo Bendrijoje principą su būtinybe leisti kiekvienai valstybei narei užtikrinti visuomenės sveikatos ir aplinkos apsaugą, be kita ko, atsižvelgiant į vietos ypatumus; Direktyvoje 91/414 paralelinis importas komerciniais tikslais nėra atskirtas nuo tokio pat privačių asmenų importo asmeniniais tikslais, griežtai jų asmeniniam naudojimui; Sprendime Komisija prieš Prancūziją (
6
) Teisingumo Teismas nusprendė, kad asmeniniam vartojimui skirtų vaistų importui, kuris skiriasi nuo komercinio importo, Prancūzijos valdžios institucijos privalo nustatyti leidimo procedūrą, pritaikytą šio importo ypatybėms; Sprendimo British Agrochemicals Association (
7
) 31 punkte Teisingumo Teismas pareiškė, kad „jei augalų apsaugos produkto, turinčio kitoje valstybėje narėje pagal Direktyvos (91/414) nuostatas išduotą leidimą pateikti į rinką, importas į tam tikrą valstybę narę yra paralelinis paskirties valstybėje narėje leidimą pateikti į rinką turinčio augalų apsaugos produkto importas, direktyvos nuostatos dėl leidimo pateikti į rinką išdavimo procedūros negali būti taikomos“. Taigi Cour d’appel de Montpellier nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius klausimus:
„1.
Kai valstybė narė augalų apsaugos produkto iš kitos valstybės narės, kurioje šio produkto atžvilgiu jau suteiktas leidimas pateikti į rinką pagal Direktyvą (91/414), importui taiko supaprastintą leidimo pateikti į rinką procedūrą tam, kad patikrintų, ar importuojamas produktas atitinka Sprendimu British Agrochemicals Association (C-100/96) nustatytas tapatumo sąlygas, ar ši valstybė narė turi teisę taikyti šią supaprastintą procedūrą ūkio subjektui, jei:
—
importuotojas yra žemdirbys, kuris importuoja produktą įvairiems, tačiau ribotiems tik savo ūkio poreikiams, ir jo neteikia į rinką komercine prasme, kurią apima ši sąvoka,
—
supaprastinta leidimo pateikti į rinką procedūra, kuriai pasibaigus išduodamas leidimas importuoti, yra individuali kiekvienam ūkio subjektui arba platintojui, privalančiam importuojamą produktą pavadinti savo paties prekių ženklu ir sumokėti 800 EUR dydžio rinkliavą.
2.
Jeigu į šį pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-212/03) dėl privačių asmenų vaistų importo asmeniniam vartojimui gali būti taikomas tais atvejais, kai augalų apsaugos produktus žemdirbiai importuoja tik savo ūkių poreikiams?“
IV — Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
A — Dėl pirmojo prejudicinio klausimo
17.
D. Escalier ir J. Bonnarel mano, kad Prancūzijos teisės aktai prieštarauja Teisingumo Teismo sprendimui byloje Kohlpharma (
8
), nes jais reikalaujama, kad importuojami augalų apsaugos produktai būtų pagaminti tos pačios bendrovės, kuri gamina referencinius produktus Prancūzijoje.
18.
Reikalavimas, kad žemdirbiai, vykdantys importą asmeniniais tikslais tik savo augalų auginimo poreikiams, gautų individualų leidimą pateikti į rinką, yra neproporcingas atsižvelgiant į sąlygas, nustatytas šiam leidimui gauti, pirmiausia dėl to, kad nedaroma skirtumo tarp paralelinio importo komerciniais tikslais bei importo asmeniniais tikslais ir žemdirbiams nustatomi tokie pat įpareigojimai kaip ir platintojams – 800 EUR rinkliava ir naujo prekinio pavadinimo įregistravimas.
19.
Būdai, kuriuos Prancūzijos valdžios institucijos taiko produkto, kuriam prašoma suteikti leidimą pateikti į rinką, ir referencinio produkto tapatumui nustatyti, juo labiau neproporcingi dėl to, kad nėra nė vieno augalų apsaugos produkto, kuriuo būtų leista prekiauti kitoje valstybėje narėje, pirmiausia Ispanijoje, ir kurį Prancūzijoje būtų draudžiama naudoti dėl priežasčių, susijusių su ypatingomis žemės ūkio, augalų sveikatos ir aplinkos, įskaitant klimatą, sąlygomis, arba dėl priežasčių, susijusių su žmonių ir gyvūnų sveikatos bei aplinkos apsauga. 2006 m. liepos 12 d. Europos Bendrijų Komisija pateikė reglamento pasiūlymą (
9
), kuriame panaikinama nacionalinio leidimo pateikti į rinką sąvoka ir ji pakeičiama tam tikros zonos leidimo pateikti į rinką sąvoka, visas tos pačios zonos valstybes nares įpareigojant taikyti tarpusavio pripažinimo principą.
20.
Prancūzijos vyriausybės teigimu, EB 28 ir 30 straipsniai turi būti aiškinami kaip neprieštaraujantys tam, kad jei valstybė narė nustato supaprastintą leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūrą importuojant augalų apsaugos produktą, ji šią procedūrą taikytų žemdirbiui, importuojančiam šį produktą tik savo ūkio poreikiams ir importuojančiam ribotą kiekį.
21.
Prancūzijos vyriausybė, kaip ir Suomijos vyriausybė, teigia, jog tai, kad žemdirbiams, kurie importuoja augalų apsaugos produktus siekdami juos naudoti savo ūkiuose, taikoma tokia supaprastinta leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūrą, kuri Prancūzijoje numatyta 2001 m. balandžio 4 d. Dekrete, atrodo pateisinama atsižvelgiant į žmonių ir gyvūnų sveikatos apsaugos, taip pat augalų ir aplinkos apsaugos tikslus. Iš tikrųjų žemdirbiai, kurie importuoja augalų apsaugos produktus, siekdami juos naudoti savo ūkiuose, niekuo nesiskiria nuo importuojančių komercinių įmonių. Importuojamo produkto patikrinimai, kurie turi būti atlikti siekiant įsitikinti, kad jis yra tapatus referenciniam produktui, išlieka tokie patys. Svarbu, kad šie potencialiai pavojingi produktai nebūtų naudojami nepatikrinus, ar jie nekenksmingi, kaip jie naudojami, kokios naudojimo sąlygos ir ar jų etiketės tekstas yra parašytas prancūzų kalba, o tai leidžiama pagal Direktyvos 91/414 16 straipsnio 5 dalį. Šių produktų poveikis neapsiriboja tik vieno žemdirbio ūkio teritorija, bet plinta už jo ūkio ribų ir gali pasklisti visoje kaimynystėje. Šie produktai taip pat naudojami augaliniams produktams, kurie vėliau tiekiami žmonių maistui arba gyvūnų pašarams už ūkio ribų. Be to, jei vienoje valstybėje narėje yra suteiktas leidimas pateikti produktą į rinką, tai nebūtina toks leidimas tokiomis pačiomis sąlygomis bus suteiktas Prancūzijoje, nes, atsižvelgiant į tai, kokiame biotope tas produktas naudojamas, kiekvieno produkto keliamas pavojus yra skirtingas.
22.
Be supaprastintos leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūros neįmanoma užtikrinti, kad produktai, kuriuos žemdirbys importavo tik savo ūkio poreikiams, nedarys neigiamo poveikio visuomenės sveikatai ir aplinkai. Be to, nagrinėjamos supaprastintos procedūros reikalavimai nėra pernelyg dideli. Dėl 800 EUR rinkliavos reikėtų pasakyti, kad ji pateisinama tuo, jog kompetentingos institucijos nagrinėja kiekvieną atvejį ir atlieka dokumentais patvirtintus patikrinimus atitinkamose užsienio institucijose.
23.
Prancūzijos ir Nyderlandų vyriausybės teigia, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo pirmajame klausime klaidingai nurodo importuotojo pareigą pavadinti šį produktą savo paties prekių ženklu. 2001 m. liepos 17 d. Įsakymo priedo skyriuje „Prancūziškas importuoto produkto pavadinimas“ tik prašoma pateikti „prekinį pavadinimą, siūlomą Prancūzijoje produktui, dėl kurio yra pateikta paraiška“.
24.
Suomijos, Graikijos ir Nyderlandų vyriausybės, remdamosi Direktyvos 91/414 3 straipsnio 1 arba 4 dalimis, mano, jog valstybė narė turi teisę reikalauti, kad augalų apsaugos produktų paralelinio importo vieno ūkio poreikiams atveju būtų taikoma supaprastinta leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūra.
25.
Suomijos ir Nyderlandų vyriausybės remiasi minėto sprendimo British Agrochemicals Association 26–31 punktais, kuriame nurodyta, kad nors Direktyva 91/414 netaikoma paraleliniam importui, tie patys žmonių ir gyvūnų sveikatos bei aplinkos apsaugos tikslai, kuriais buvo vadovaujamasi priimant šią direktyvą, galioja ir paraleliniam importui.
26.
Graikijos vyriausybės teigimu, atsižvelgiant į Direktyvos 91/414 9 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą, taip pat į Teisingumo Teismo praktiką, nacionalinė nuostata, kuria žemdirbys sistemingai įpareigojamas gauti leidimą pateikti į rinką augalų apsaugos produktą, dėl kurio tokia procedūra, jau buvo sėkmingai atlikta, turint omenyje dideles tokios procedūros išlaidas, gali būti laikoma prieštaraujančia proporcingumo principui.
27.
Nyderlandų vyriausybės teigimu, nėra tinkama prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pastaba, kad žemdirbys neteikia produkto į rinką komercine prasme, kurią apima ši sąvoka. „Pateikimas į rinką“ turi būti suprantamas kaip „bet kuris pristatymas už pinigus arba nemokamai“ (Direktyvos 91/414 2 straipsnio 10 punktas), juo labiau kad dalis produktų gali būti perparduota. Skirtingai nei vaistų, kurie išduodami pagal receptą, atveju, būtų sunku kontroliuoti augalų apsaugos produktų kiekį, kurį žemdirbys iš tikrųjų naudoja savo poreikiams.
28.
Dėl galimo proporcingumo principo pažeidimo Nyderlandų vyriausybė teigia, kad paskirties valstybės narės atliekamas patikrinimas, pirma, būtinas, kad galėtų veikti registravimo sistema, įtvirtinta Direktyva 91/414, ir kad kontrolė, kurią įpareigotos vykdyti valstybės narės pagal šios direktyvos 17 straipsnį, būtų veiksminga, antra, leidžiamas pagal Teisingumo Teismo praktiką, įtvirtintą minėtoje byloje British Agrochemicals Association. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi įvertinti, ar iš tiesų išlaidų suma nėra pernelyg didelė ir ar rinkliavos ir suteiktos paslaugos santykis yra protingas. Šiuo atveju negalima tvirtai teigti, kad 800 EUR suma yra didelė našta, atsižvelgiant į naudą, gaunamą iš paralelinio importo, t. y. sutaupant 30–40 % nuo atitinkamai 30000 arba 12000 EUR per metus, tuo labiau kad leidimas galioja kelerius metus.
29.
Komisija siūlo Teisingumo Teismui atsakyti, kad EB 28 straipsnis draudžia, kad paraleliniam augalų apsaugos produkto importui būtų nustatyta išankstinio leidimo procedūra, jei kitam ūkio subjektui jau buvo suteiktas leidimas šio augalų apsaugos produkto paraleliniam importui. Produktų, kuriuos kitam asmeniui jau yra leista pateikti į rinką, saugumas, veiksmingumas ir kokybė jau yra nustatyti. Išankstinio leidimo suteikimo procedūra neturėtų būti taikoma kiekvienai augalų sveikatos produktų partijai, įvežamai vykdant paralelinį importą, bet turėtų apimti visas konkrečias importo operacijas. Kiekvienos konkrečios importo operacijos kontrolė tegali būti ribota.
30.
Komisija pripažįsta, kad augalų apsaugos produkto naudojimas gali pakenkti ne tik jo naudotojui, kaip yra vaisto atveju, bet ir kitiems asmenims, gyvūnams ir aplinkai. Šis argumentas galėtų pateisinti tai, kad tam tikrais atvejais augalų apsaugos produktų importui asmeniniais tikslais ir atitinkamai naudojimui būtų nustatyta šiek tiek griežtesnė išankstinio leidimo sistema nei ta, kuri gali būti taikoma žmonėms skirtų vaistų importui asmeniniam vartojimui, jei paskirties valstybėje narėje leidimas pateikti į rinką šį augalų apsaugos produktą nėra suteiktas. Tačiau tai netaikytina nagrinėjamų bylų atveju. Augalų apsaugos produktų atveju, kaip ir žmonėms skirtų vaistų atveju, riboto kiekio importas asmeniniais tikslais potencialiai mažiau kenksmingas nei importas komerciniais tikslais. Taigi būtų visiškai logiška augalų apsaugos produktų importo asmeniniais tikslais atveju, kaip ir žmonėms skirtų vaistų importo asmeniniam vartojimui atveju, taikyti tokį išankstinio leidimo režimą, kuris būtų akivaizdžiai lengvesnis nei importo komerciniais tikslais atveju.
31.
Paprastas reikalavimas gauti išankstinį leidimą paralelinio augalų apsaugos produktų importo asmeniniais tikslais atveju – tai lygiaverčio poveikio priemonė EB 28 straipsnio prasme, nes dėl šio reikalavimo numatomas importas negali būti vykdomas, kol nėra gautas išankstinis leidimas, ir juo nustatoma administracinė kliūtis, galinti atgrasyti potencialų importuotoją nuo šios operacijos. Tai juo labiau pasakytina tais atvejais, kai, kaip yra šioje byloje, ši procedūra ją atliekančiam asmeniui brangiai kainuoja ir dėl to net gali panaikinti ekonominį suinteresuotumą šia operacija.
B — Dėl antrojo prejudicinio klausimo
32.
Prancūzijos vyriausybė siūlo neigiamai atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo antrąjį klausimą, atsižvelgiant į augalų apsaugos produktų ypatumus ir į tai, kad importas, kurį žemdirbys vykdo tik savo ūkio poreikiams, gali būti laikomas ne importu asmeniniais tikslais, bet importu komerciniais tikslais. Prancūzijos vyriausybė pažymi, kad minėtas sprendimas Komisija prieš Prancūziją, dėl kurio yra pateiktas klausimas, susijęs su žmonėms skirtais vaistais, kuriuos paskyrė gydytojas ir kurių vartojimas yra griežtai asmeninis. Taigi šie produktai daro poveikį tik juos vartojančiam asmeniui. Tačiau augalų apsaugos produktų atveju už produkto naudojimą nėra atsakingas jį naudoti nurodęs asmuo, gydytojas arba vaistininkas, ir šis naudojimas gali sukelti pavojų ne tik atitinkamam žemdirbiui, bet ir kitiems asmenims, gyvūnams, augalams ir aplinkai. Be to, šiame sprendime komerciniais tikslais vykdomas vaistų importas buvo atskirtas nuo importo, vykdomo asmeniniais tikslais. Tačiau, skirtingai nei asmuo, kuris importuoja vaistus asmeniniais tikslais, žemdirbys, kuris importuoja augalų apsaugos produktus tik savo ūkio poreikiams, tai daro komerciniais tikslais. Be to, jei Teisingumo Teismas išplėstų šią teismų praktiką augalų sveikatos produktams, iškilus būtinybei išimti arba atšaukti iš rinkos šiuos produktus, būtų ypač sunku juos atsekti.
33.
Graikijos ir Nyderlandų vyriausybės mano, kad atsakyti į antrąjį klausimą nereikia. Jos, kaip ir Suomijos vyriausybė, bet kuriuo atveju pritaria Prancūzijos vyriausybės argumentams dėl skirtumo tarp vaistų, kuriuos yra paskyręs gydytojas ir kurių vartojimas yra griežtai asmeninis, ir augalų apsaugos produktų, pavojingų tiek aplinkai, tiek produktų, kuriems jie buvo panaudoti, vartotojui.
34.
Komisija mano, kad antrasis prejudicinis klausimas nesiskiria nuo pirmojo.
V — Įvadinės pastabos
35.
Pagal EB 28 straipsnį tarp valstybių narių uždraudžiami kiekybiniai importo apribojimai ir visos lygiaverčio poveikio priemonės. Bet kokia priemonė, galinti tiesiogiai arba netiesiogiai, iš tikrųjų arba potencialiai riboti prekybą Bendrijos viduje, laikytina lygiaverčio poveikio priemone (
10
). Tačiau EB 30 straipsniu leidžiami draudimai arba apribojimai, jei jie yra pateisinami „žmonių, gyvūnų ar augalų sveikatos bei gyvybės apsaugos“ sumetimais. Teisingumo Teismas yra nurodęs, kad aplinkos apsauga yra imperatyvus reikalavimas, galintis apriboti EB 28 straipsnio taikymą (
11
). Tačiau proporcingumo principas, kuriuo grindžiamas EB 30 straipsnio 2 sakinys, reikalauja, kad valstybių narių teisė uždrausti produktų importą iš kitų valstybių narių apsiribotų tik tuo, kas yra būtina teisėtiems sveikatos apsaugos tikslams pasiekti (
12
).
36.
Kaip buvo nurodyta šioje išvadoje (8 punktas), Direktyvoje 91/414 nėra jokios nuostatos, specialiai reglamentuojančios leidimo pateikti į rinką augalų apsaugos produktus (
13
) suteikimo sąlygas paralelinio importo atveju. Sprendime Harpegnies (
14
)Teisingumo Teismas yra aiškiai nurodęs, kad ši direktyva netaikytina paraleliniam importui, ir, kaip pažymėjo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas (žr. šios išvados 16 punktą), patvirtinęs tai savo Sprendime British Agrochemicals Association (
15
).
37.
Pagal šį sprendimą abiejų leidimų pateikti į rinką, kurie buvo suteikti pagal Direktyvą 91/414, atveju į žmonių ir gyvūnų sveikatos bei aplinkos apsaugos tikslus reikia atsižvelgti nevienodai. Tokioje situacijoje šios direktyvos nuostatų, susijusių su leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūra, taikymas viršytų tai, kas būtina šiems tikslams pasiekti, ir galėtų nepagrįstai susikirsti su EB 28 straipsnyje įtvirtintu laisvo prekių judėjimo principu (
16
).
38.
Toliau šiame sprendime Teisingumo Teismas patikslino, kokiomis sąlygomis tokia supaprastinta leidimo suteikimo procedūra būtų priimtina augalų apsaugos produktų teikimo į rinką atžvilgiu. Be bendros kilmės, ta prasme, kad produktai pagaminti tos pačios bendrovės ar įmonės, kuri yra su ja susijusi arba dirba pagal licenciją laikydamasi tos pačios formulės, abu nagrinėjami augalų apsaugos produktai, nors ir neprivalo būti tapatūs visais atžvilgiais, tačiau turi būti pagaminti pagal tą pačią formulę, naudojant tą pačią veikliąją medžiagą, ir turėti tokį pat poveikį, atsižvelgiant į galimus produkto naudojimui reikšmingus žemės ūkio, augalų sveikatos ir aplinkos, įskaitant klimatą, skirtumus (
17
).
39.
Priėmus šį sprendimą, Prancūzijos vyriausybė Dekretu 2001-317, kuriuo perimamos priimtinumo sąlygos, ir 2001 m. liepos 17 d. Įsakymu įtvirtino supaprastintą procedūrą.
VI — Vertinimas
A — Dėl pirmojo prejudicinio klausimo
1. Dėl pirmojo prejudicinio klausimo pirmosios dalies
40.
Pirmojo prejudicinio klausimo pirmąja dalimi siekiama sužinoti, ar valstybė narė gali taikyti supaprastintą leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūrą žemdirbiui, importuojančiam augalų sveikatos produktą, jei jis šio importo ėmėsi tik dėl savo ūkio poreikių.
41.
Pasak Komisijos, šis reikalavimas yra lygiaverčio poveikio priemonė EB 28 straipsnio prasme, nes juo nustatoma administracinė kliūtis, galinti atgrasyti tokį importuotoją.
42.
Tačiau, kaip buvo nurodyta, Prancūzijos teisė, įtvirtindama supaprastintos leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūros principą, tik įveda produkto, kurį prašoma leisti importuoti, ir produkto, kuriam paskirties valstybėje narėje jau yra suteiktas leidimas pateikti į rinką, bendros kilmės patikrinimą, kurio būtinybė buvo nurodyta minėtame sprendime British Agrochemicals Association.
43.
D. Escalier ir J. Bonnarel savo ruožtu pirmiausia pažymi, kad Prancūzijos teisės aktai prieštarauja Teisingumo Teismo sprendimui minėtoje byloje Kohlpharma tiek, kiek jais reikalaujama, kad importuojami augalų apsaugos produktai būtų pagaminti tos pačios bendrovės, kuri gamina referencinius produktus Prancūzijoje.
44.
Pažymėtina, kad nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neklausia Teisingumo Teismo dėl produkto, kurį prašoma leisti importuoti, ir referencinio produkto tapatumo kriterijų (
18
), šios bylos, pagal kurią vien tai, kad vaisto, kuriuo jau leista prekiauti, ir vaisto, kuriam prašoma suteikti leidimą pateikti į rinką, kilmė nėra bendra, negali būti priežastis atsisakyti suteikti leidimą pateikti į rinką šį vaistą (
19
), taikymo sritis negali būti išplėsta apsaugos produktams. Vaistą skiria gydytojas arba bent jau parduoda vaistininkas ir jį vartoja tik pacientas, o toks augalų apsaugos produktas, kaip nagrinėjamasis šioje byloje, t. y. pesticidas, tiek oro, tiek požeminiais keliais gali pasklisti gamtoje. Juo labiau, kad šie pesticidai skirti naudoti augaliniams produktams, kurie skirti parduoti ir vartoti žmonėms arba gyvūnams.
45.
Augalų sveikatos produktų pavojingumas nekelia abejonių (
20
). Norint tuo įsitikinti pakanka, pavyzdžiui, susipažinti su Šeštąja aplinkosaugos veiksmų programa, kuria pirmiausia siekiama sumažinti riziką, susijusią su pesticidų naudojimu, sustiprinti pesticidų naudojimo ir platinimo kontrolę ir skatinti pavojingiausių veikliųjų medžiagų pakeitimą saugesnėmis medžiagomis, pavyzdžiui, ne cheminėmis alternatyviosiomis medžiagomis (
21
), arba pasidomėti šios srities literatūra (
22
).
46.
Taigi valstybės reikalavimas, kad importuotojas, net jei jis yra vyndarys, naudosiantis šį produktą tik savo laukuose, pateiktų paraišką suteikti supaprastintą leidimą pateikti į rinką, yra pateisinamas. Teisinga, kad produktas nėra tiesiogiai realizuojamas, nes jis nėra perparduodamas, bet jis dalyvauja komerciniame procese, nes augaliniai produktai, kuriems naudojamas pesticidas, vėliau parduodami. Be to, minėtoje byloje British Agrochemicals Association Teisingumo Teismas nedarė jokio skirstymo pagal importo tikslą arba pareiškėjo asmenį, nes rizika, susijusi su augalų apsaugos produktų naudojimu, visais atvejais yra tokia pati.
47.
Į D. Escalier ir J. Bonnarel argumentą, kad nėra nė vieno augalų apsaugos produkto, kuriuo būtų leista prekiauti kitoje valstybėje narėje, pirmiausia Ispanijoje, ir kurį būtų draudžiama naudoti Prancūzijoje, bei kad Europos Komisija pateikė reglamento pasiūlymą (
23
), kuriuo panaikinama nacionalinio leidimo pateikti į rinką sąvoka ir ji pakeičiama tam tikros zonos leidimo pateikti į rinką sąvoka, gali būti atsakyta, jog „nacionalinio“ ir „zonos“ leidimo pateikti į rinką sąvokos bet kuriuo atveju negali būti tapatinamos. Suteikiant tam tikros zonos leidimą pateikti į rinką, apimantį gerokai didesnę teritoriją, atsižvelgiama į visų atitinkamų regionų ypatumus, o nacionalinio leidimo pateikti į rinką atveju atsižvelgiama tik į nacionalinei teritorijai būdingus požymius.
2. Dėl pirmojo prejudicinio klausimo antrosios dalies
48.
Pirmojo prejudicinio klausimo antrąja dalimi siekiama sužinoti, ar supaprastinta leidimo importuoti procedūra turi būti individuali ir ar importuotojas gali būti verčiamas paženklinti importuojamą produktą savo paties prekių ženklu ir sumokėti 800 EUR rinkliavą. Taigi šia dalimi iškeliamas proporcingumo klausimas dėl to, ko gali būti reikalaujama iš žemdirbio, importuojančio augalų apsaugos produktą savo asmeniniams poreikiams, nors paskirties valstybėje jau yra registruotas referencinis produktas.
a) Dėl individualaus leidimo būtinybės
49.
Potencialus augalų apsaugos produktų pavojingumas, apie kurį jau buvo kalbėta, pateisina reikalavimą pateikti paraišką ir gauti leidimą kiekvienai importo operacijai, net jei ji skirta vieninteliam naudotojui. Iš esmės negali būti leidžiama, kad paprastas naudotojas pats įvertintų su tokio produkto naudojimu susijusią atsakomybę, ir tokia atsakomybė turi būti nustatyta išduodant viešosios valdžios institucijų leidimą.
50.
Be to, valstybė narė turi žinoti visus augalų apsaugos produktus, esančius jos teritorijoje, pirmiausia todėl, kad pagal Direktyvos 91/414 12 straipsnio 1 dalį „ne vėliau kaip per vieną mėnesį po kiekvieno ketvirčio pabaigos valstybės narės raštu praneša viena kitai ir Komisijai apie visus įregistruotus augalų apsaugos produktus arba tuos, kurių įregistravimas buvo panaikintas, <…>, nurodydamos: registracijos savininko arba įmonės pavadinimą, augalų apsaugos produkto prekinį pavadinimą, preparato formą, kiekvienos veikliosios medžiagos, esančios jo sudėtyje, pavadinimą ir kiekį, <…>, prireikus registracijos panaikinimo priežastis“. 2 dalyje taip pat numatyta, kad „kiekviena valstybė narė kasmet parengia jos teritorijoje registruotų augalų apsaugos produktų sąrašą ir pateikia jį kitoms valstybėms narėms ir Komisijai“. Registruojama ne ilgesniam kaip 10 metų laikotarpiui (4 straipsnio 4 dalis), ir registracija bet kuriuo metu gali būti peržiūrima (4 straipsnio 5 dalis). Be to, valstybė narė produktus gali įregistruoti laikinai (8 straipsnis). Taip pat, jei valstybė narė nusprendžia išimti iš rinkos augalų apsaugos produktą, ji turi žinoti visus jos teritorijoje esančius panašius produktus, kad galėtų išimti iš rinkos juos visus.
51.
Suomijos ir Graikijos vyriausybės savo pastabose nurodė manančios, kad valstybė narė turi teisę reikalauti taikyti supaprastintą leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūrą, kai vykdomas paralelinis importas vieno ūkio poreikiams, o tai leidžia daryti prielaidą, kad jų teisinėse sistemose toks įpareigojimas yra nustatytas. Taip pat (
24
), pavyzdžiui, yra ir Jungtinėje Karalystėje (
25
) bei Slovėnijoje (
26
).
b) Dėl įpareigojimo nurodyti prekinį pavadinimą proporcingumo
52.
Nors pesticidų importas, kurį žemdirbiai vykdo, ketindami juos naudoti savo vėliau pardavimui skirtai augalinei produkcijai, neginčijamai priskirtinas komercinei veiklai, pažymėtina, kad tokiu atveju patys pesticidai nėra skirti parduoti. Taigi prekinio pavadinimo nurodymas tikrai neatrodo pagrįstas.
53.
Šiuo atžvilgiu įdomu pažymėti, kad, pavyzdžiui, Jungtinėje Karalystėje, toks nurodymas nėra privalomas ir importuotojas gali naudoti prekinį pavadinimą, kuriuo produktas įregistruotas kilmės valstybėje (
27
).
54.
Šioje byloje nei Suomijos vyriausybė, nei Graikijos vyriausybė, nei Nyderlandų vyriausybė neteigia, kad importuojant griežtai asmeniniam naudojimui būtina nurodyti prekinį pavadinimą.
55.
Tačiau Prancūzijos vyriausybė, šiuo klausimu pirmiausia palaikoma Nyderlandų vyriausybės (žr. šios išvados 23 punktą), nurodo, kad šiuo atveju Prancūzijos teisės aktai visiškai nenustato tokio įpareigojimo. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klaidingai išaiškino importuojamo produkto pavadinimo klausimą.
c) Dėl įpareigojimo sumokėti 800 EUR rinkliavą proporcingumo
56.
Įpareigojimas sumokėti pernelyg didelę rinkliavą prieš importuojant augalų apsaugos produktą gali turėti atgrasantį poveikį. Taigi jis gali tiesiogiai ar netiesiogiai, iš tikrųjų ar potencialiai riboti importą ir kartu EB 28 straipsnio veiksmingumą. Nyderlandų vyriausybės skaičiavimais, 800 EUR suma nėra pernelyg didelė našta, palyginti su tuo, ką importuojant galima sutaupyti. Tačiau šis skaičiavimas pasirodo esąs mažai naudingas, nes nagrinėjamoji rinkliava yra neproporcinga ne tam, ką galima potencialiai sutaupyti, o valstybės valdžios institucijų išlaidoms, susijusioms su patikrinimais, kuriuos jos turi atlikti tikrindamos produkto, kurį prašoma leisti importuoti, ir referencinio produkto panašumą. Paralelinio importo atveju nereikia daryti mokslinių bandymų, o tik patikrinti produkto ir referencinio produkto tapatumą. Kad būtų paisoma proporcingumo principo, tokia rinkliava neturėtų viršyti tikrųjų produkto, kurį prašoma leisti importuoti, tapatumo referenciniam produktui tikrinimo sąnaudų.
57.
Prancūzijos vyriausybė nurodo, jog 800 EUR sumą pateisina tai, kad institucijos dokumentais pagrįstus patikrinimus atlieka atitinkamose užsienio institucijose. Tačiau pats paralelinio importo principas reiškia, kad turi būti tikrinamas produkto, kurį prašoma leisti importuoti, tapatumas ne pradiniam, o „referenciniam produktui“, t. y. jau importuotam produktui (
28
).
58.
Palyginimui (
29
) įdomu pažymėti, kad Jungtinėje Karalystėje rinkliavos skiriasi atsižvelgiant į tai, ar paralelinis importas vykdomas asmeniniais, ar komerciniais tikslais (
30
). Slovėnijoje, nors rinkliavos dydis ir nepriklauso nuo importo tikslo, jos, nepaisant to, kad mokamos kasmet, tėra 17,73 EUR (
31
).
59.
Taigi į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad paralelinio importo atveju valstybė narė turi teisę taikyti supaprastintą leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūrą žemdirbiui, kuris importuoja augalų apsaugos produktą tik savo ūkio poreikiams. Tačiau šio kiekvienam importuotojui individualaus leidimo suteikimui negali būti nustatytas reikalavimas pavadinti importuojamą produktą paties importuotojo prekių ženklu ir sumokėti rinkliavą, viršijančią tikrąsias sąnaudas, susijusias su produkto, kurį prašoma leisti importuoti, ir referencinio produkto tapatumo tikrinimu.
B — Dėl antrojo prejudicinio klausimo
60.
Antruoju prejudiciniu klausimu siekiama sužinoti, ar Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-212/03) dėl privačių asmenų vaistų importo asmeniniam vartojimui gali būti taikomas tais atvejais, kai augalų apsaugos produktus žemdirbiai importuoja tik savo ūkių poreikiams.
61.
Minėtoje byloje Prancūzijos Respublika, be kita ko, buvo nubausta už tai, kad taikė išankstinio leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūrą homeopatinių vaistų, teisėtai išrašytų Prancūzijoje ir registruotų kitoje valstybėje narėje, importui asmeniniam vartojimui ne asmeniniu transportu.
62.
Kaip išdėstyta šios išvados 44 ir 45 punktuose, vienam pacientui gydytojo paskirti vaistai negali būti lyginami su augalų sveikatos produktais, naudojamais parduoti skirtiems augaliniams produktams.
63.
Taigi į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad minėtas sprendimas Komisija prieš Prancūziją dėl privačių asmenų vaistų importo asmeniniam vartojimui negali būti taikomas tais atvejais, kai augalų apsaugos produktus žemdirbiai importuoja tik savo ūkių poreikiams.
VII — Išvada
64.
Atsižvelgdama į išdėstytus argumentus, siūlau Teisingumo Teismui į Cour d’appel de Montpellier pateiktus klausimus atsakyti taip:
„1.
Paralelinio importo atveju valstybė narė turi teisę taikyti supaprastintą leidimo pateikti į rinką suteikimo procedūrą žemdirbiui, kuris importuoja augalų apsaugos produktą tik savo ūkio poreikiams. Tačiau šio kiekvienam importuotojui individualaus leidimo suteikimui negali būti nustatytas reikalavimas pavadinti importuojamą produktą paties importuotojo prekių ženklu ir sumokėti rinkliavą, viršijančią tikrąsias sąnaudas, susijusias su produkto, kurį prašoma leisti importuoti, ir referencinio produkto tapatumo tikrinimu.
2.
2005 m. gegužės 26 d. Teisingumo Teismo sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-212/03) dėl privačių asmenų vaistų importo asmeniniam vartojimui negali būti taikomas tais atvejais, kai augalų apsaugos produktus žemdirbiai importuoja tik savo ūkių poreikiams.“
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	OL L 230, p. 1.
(
3
)	Journal officiel de la République française, 1994 m. gegužės 7 d., p. 6683.
(
4
)	Journal officiel de la République française_2001 m. balandžio 14 d., p. 5811. Tekstas kodifikuotas Žemės ūkio kodekso(Code rural) R.253-52–R.253-55 straipsniuose.
(
5
)	Journal officiel de la République française, 2001 m. liepos 27 d., p. 12091.
(
6
)	2005 m. gegužės 26 d. Sprendimas (C-212/03, Rink. p. I-4213).
(
7
)	1999 m. kovo 11 d. Sprendimas (C-100/96, Rink. p. I-1499).
(
8
)	2004 m. balandžio 1 d. Sprendimas (C-112/02, Rink. p. I-3369).
(
9
)	2006/0136 (COD) – COM (2006) 388 galutinis. 1 priede, susijusiame su augalų apsaugos produktų leidimo zonų apibrėžimu, apibrėžta C zona – Pietūs, į kurią visų pirma patenka Prancūzija ir Ispanija, taip pat Portugalija, Graikija, Italija, Kipras ir Malta.
(
10
)	1974 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo sprendimas Dassonville (8/74, Rink. p. 837) ir 1979 m. vasario 20 d. Teisingumo Teismo sprendimas Rewe-Zentral, vadinamasis „Cassis de Dijon“ (120/78, Rink. p. 649).
(
11
)	1988 m. rugsėjo 20 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija prieš Daniją, 302/86, Rink. p. 4607, 9 punktas. Pavyzdžiui, galiojant tvarkai, pagal kurią prekyba alumi ir gaiviaisiais gėrimais leidžiama tik naudojant pakuotę, kurį gali būti panaudota iš naujo, nacionaliniais teisės aktais gamintojams ir importuotojams nustatyta pareiga sukurti taros grąžinimo ir priėmimo sistemą, laikytina būtina siekiant aplinkosaugos tikslų ir todėl iš jos kylantys laisvo prekių judėjimo apribojimai nėra neproporcingi (13 punktas).
(
12
)	1983 m. liepos 14 d. sprendimo Sandoz, 174/82, Rink. p. 2445, 18 punktas. Nacionalinės teisės aktams ar praktikai negali būti taikoma EB 30 straipsnyje numatyta išimtis, jei žmonių sveikata ir gyvybė gali būti taip pat veiksmingai apsaugotos mažiau valstybių narių tarpusavio prekybą ribojančiomis priemonėmis (be kita ko, 2002 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Ferring, C-172/00, Rink. p. I-6891, 34 punktas ir 2003 m. gegužės 8 d. Sprendimo Paranova Läkemedel ir kt., C-15/01, Rink. p. I-4175, 24 punktas).
(
13
)	Dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką žr. V. Kraus, „Die Zweitanmelderproblematik im Pflanzenschutzrecht“, disertacija, Frankfurtas prie Maino, 1993 m., p. 1–5; to paties autoriaus „Nationale Marktzugangsbeschränkungen für Pflanzenschutzmittelimporte“, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, 1997 m., Nr. 11, p. 331–334; J. Fluck, „Konsequenzen der europäischen Wirkstoffzulassung für bestandkräftige deutsche Pflanzenschutzmittel-Zulassungen“, Europarecht, 1999 m., Nr. 5, p. 687–696; K. Fischer „Ursprungsidentität bei Arzneimittelzulassung“_Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht, 2004 m., Nr. 17, p. 530–533 ir „Die Erteilung einer Verkehrsfähigkeitsbscheinigung beim Parallelimport von Pflanzenschutzmitteln“, Berlynas, 2006 m.; C. Köpl  ir A. Fredel, „Parallelimport von Pflanzenschutzmitteln“, Neue Zeitschrift für Verwaltungsrecht, 2004 m., Nr. 5, p. 569–572; P. E. Quart .„, EU-Parallelimporte von Pflanzenschutzmitteln“_Wettbewerb in Recht und Praxis, 2005 m., Nr. 3, p. 323–330; P. Koof,  „Welche gesetzlichen Rahmenbedingungen braucht der Pflanzenschutz- und Generikahandel in der Europäischen Union unter den Anforderungen des globalen Marktes?“, Agrar- und Umweltrecht, 2005 m., Nr. 11, p. 349–357; A. Bouveresse, „Commentaire, Autorisation de mise sur le marché“, Revue mensuelle LexisNexis JurisClasseur, 2005 m., p. 19–20; C.-J. Berr, „Retrait d’une autorisation de mise sur le marché“, Revue trimestrielle LexisNexis JurisClasseur, 2006 m., p. 678–679; F. Erlbacher, „Neueste Rechtsprechung der Europäischen Gerichte in den Bereichen Landwirtschaft, Fischerei, Tiergesundheit und Pflanzenschutz, (2. Halbjahr 2006)“, Argrar- und Umweltrecht, 2007 m., Nr. 2, p. 46.
(
14
)	1998 m. rugsėjo 17 d. Sprendimas (C-400/96, Rink. p. I-5121, 8 punktas, susijęs su produktais, kurie dar nebuvo pateikti į rinką paskirties valstybėje narėje, kuriame nurodyta, kad „tiek procedūra, įtvirtinta direktyvos 4 straipsnyje, tiek procedūra, įtvirtinta direktyvos 8 straipsnyje, skirtos tik tam atvejui, kai pateikiama pirmoji paraiška leisti pateikti į rinką augalų apsaugos produktą, kuriuo dar nėra leista prekiauti valstybėje narėje, kurioje šio leidimo prašoma“).
(
15
)	Sprendimo British Agrochemicals Association 31 punktas.
(
16
)	Sprendimo British Agrochemicals Association 32 punktas.
(
17
)	Sprendimo British Agrochemicals Association 40 punktas.
(
18
)	Pažymėtina, kad tapatumo kriterijų sąvokayra ieškinio dėl įsipareigojimo nevykdymo byloje Komisija prieš Prancūziją, C-201/06, dalykas. Šiojedabar Teisingumo Teisme nagrinėjamoje byloje Komisija mano, kad Prancūzijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 28 straipsnį, reikalaudama, kad paraleliai importuojamas augalų apsaugos produktas ir referencinis produktas būtų „bendros kilmės“ (gamybos tapatumas).
(
19
)	Sprendimo Kohlpharma 21 punktas.
(
20
)	Direktyvos 91/414 devintoje konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad „registracijos nuostatos turėtų užtikrinti aukštą apsaugos standartą, kuris pirmiausia turi užkirsti kelią registravimui tų augalų apsaugos produktų, kurie kelia pavojų sveikatai, požeminiam vandeniui ir aplinkai, o žmonių ir gyvūnų sveikata turėtų tapti prioritetu, palyginti su augalų auginimo gerinimo tikslu“.
(
21
)	2002 m. liepos 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimo Nr. 1600/2002/EB, nustatančio Šeštąją Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programą (OL L 242, p. 1), 7 straipsnio c punktas. Komisijos komunikate dėl šios programos (COM 2001, 31 galutinis, p. 47) nurodyta, kad „viena cheminių medžiagų grupė – pesticidai (t. y. augalų apsaugos produktai ir biocidai) – reikalauja ypatingo dėmesio. Jie gali paveikti žmonių sveikatą užteršdami požeminius vandenis, dirvožemį, maisto produktus ir net orą. Dėl šios srities duomenų trūkumo yra sunku patikslinti problemos mastą ir tendencijas, bet yra pakankamai įrodymų, kad problema yra didelė ir tampa vis rimtesnė. Ypač didelį nerimą kelia požeminių vandenų užteršimas. Apie 65 % geriamojo vandens Europoje šaltinis yra požeminiai vandenys ir, nepaisant korekcinių priemonių, siekiant užkirsti kelią tolimesniam teršimui, dažnai reikia daug laiko, kad požeminiai vandenys atgautų priimtiną kokybės lygį. Mūsų maisto produktų užteršimas taip pat kelia nerimą, kaip ir įrodymai, kad tam tikri pesticidai kaupiasi augaluose ir gyvūnuose, darydami poveikį jų sveikatai ir reprodukcijos galimybėms“.
(
22
)	Pavyzdžiui, dėl Prancūzijos teritorijos pažymėtina, kad viename laikraščio Le Monde straipsnyje (M. Auzanneau, 2007 m. birželio 12 d.) pateikiama tokia informacija: pasak F. Veillerette. (knygos „Pesticides“, Fayard, 2007 m., bendraautoris), „Prancūzijoje naudojama apie devyni šimtai pesticidų molekulių. Jų aptinkama visur, visi kasdien jas valgo. Dėl tokio visuotinio paplitimo mokslininkams sunku nustatyti tikslius rizikos šaltinius, skirtingai nei tokios apibrėžtos problemos kaip asbestas atveju“; pasak I. Baldi (Bordo universiteto docentas), kuris pažymi, kad nėra mokslinių išvadų dėl galimo maisto produktuose esančių pesticidų kaupimosi pavojaus, „pasaulyje yra atlikta apie trisdešimt tyrimų, kurie visi rodo, kad padidėja smegenų auglio rizika, ir dešimtys autorių teigia, kad dažniau pasitaiko kitų patologijų“. Be to, Prancūzijoje atlikto tyrimo duomenimis, statistiškai yra du kartus didesnė tikimybė smegenų augliui išsivystyti žemdirbiams, kurie dažnai susiduria su pesticidais, bei asmenims, kurie juos naudoja savo kambario augalams (Occupational and environmental medicine, http://oem.bmj.com/).
(
23
)	Pasiūlytas reglamentas turi pakeisti Direktyvą 91/414. Pirmiausia jis skirtas cheminių elementų naudojimui augalų apsaugos produktuose apriboti.
(
24
)	Tačiau Vokietijoje pagal galiojančius teisės aktus šis klausimas lieka neaiškus. Vis dėlto Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Aukščiausiasis Badeno-Viurtembergo administracinis teismas) (VGH Baden-Württemberg, 2007 m. sausio 23 d. Sprendimas byloje 4 S 1379/04, Juris) yra nusprendęs, kad, remiantislingvistiniu Augalų apsaugos įstatymo (Pflanzenschutzgesetz) aiškinimu, vykdant paralelinį importą asmeniniais tikslais, taip pat reikalingas supaprastintas leidimas pateikti į rinką, kad būtų išlaikytas Direktyvoje 91/414numatytas saugumo standartas.
(
25
)	2005 m. Plant Protection Products Regulations (Statutory Instrument 2005/1435).
(
26
)	Augalų apsaugos produktų įstatymo (Zakon o fitofarmacevtskih sredstvih, Uradni list Republike Slovenije, št. 35/2007, p. 5017) 32a straipsnis.
(
27
)	2005 m. Plant Protection Product Regulation 19 straipsnis.
(
28
)	Be to, tai yra aiškiai nurodyta Prancūzijos teisės aktuose, nes 2001 m. balandžio 4 d. Dekreto 1 straipsnyje nurodyta, kad „į nacionalinę teritoriją įvežto produkto tapatumas referenciniam produktui vertinamas <…> “.
(
29
)	Vokietijoje išlaidos, susijusios su supaprastintu leidimu pateikti į rinką, svyruoja nuo 160 EUR (paprasto dokumento tikrinimo atveju) iki 1840 EUR (Augalų apsaugos įstatymo (Pflanzenschutzgesetz) 2 straipsnio 1 dalis ir Anlage Gebührenverzeichnis Nr. 5700 zu der Verordnung über Kosten des Bundesamtes für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit und der Biologischen Bundesanstalt für Land- und Forstwirtschaft im Pflanzenschutzbereich (Pflanzenschutzmittel-Gebührenverordnung – PflSchMGebV) (Nutarimo dėl Federalinės vartotojų apsaugos ir maisto produktų saugos tarnybos bei Federalinės žemės ūkio ir miškų tarnybos išlaidų augalų apsaugos srityje Priedas Nr. 570 dėl rinkliavų sąrašo, 2005 m. kovo 9 d. paskelbta redakcija, BGBl. I p. 744, pakeista 2007 m. kovo 12 d., BGBl. I, p. 319). Tačiau nėra aiškiai išspręstasprodukto paralelinio importo griežtai asmeniniam naudojimui išlaidų klausimas.
(
30
)	Vis dėlto rinkliavos yra didelės: šiek tiek daugiau nei 700 EUR paralelinio importo asmeniniam naudojimui atveju ir dar didesnės paralelinio importo komerciniais tikslais atveju (apie 1600 EUR) su galimu komercinio prekių ženklo suteikimu (papildomai dar apie 450 EUR). Išlaidos išvardytos The Plant Protection Products (Fees) Regulations 2007, įsigaliojusiame 2007 m. kovo 1 d. (http://www.opsi.gov.uk/SI/si2007/uksi_20070295_en.pdf).
(
31
)	Nutarimo dėl rinkliavų, susijusių su augalų apsaugos produktų įregistravimu, veikliųjų medžiagų tyrimu ir leidimų suteikimu augalų apsaugos produktams, 4 straipsnis („Uredba o stroških v zvezi z registracijo fitofarmacevtskih sredstev, ocenjevanjem aktivnih snovi in izdajo dovoljenj za fitofarmacevtska sredstva“, Uradni list Republike Slovenije, št. 36/2005).