62004CJ0065_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑65/04
dėl 2004 m. vasario 13 d. pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal AE 141 straipsnį,
Europos Bendrijų Komisija,
atstovaujama L. Ström van Lier ir J. Grunwald, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
ieškovė,
prieš
Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę,
atstovaujamą C. Jackson ir C. Gibbs, padedamų QC
D. Wyatt, ir barrister
S. Tromans, nurodžiusią adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
atsakovę,
palaikomą
Prancūzijos Respublikos,
atstovaujamos R. Abraham, G. de Bergues, E. Puisais ir C. Jurgensen, nurodžiusios adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
įstojusios į bylą šalies,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (pranešėjas), K. Lenaerts ir E. Levits,
generalinis advokatas L. A. Geelhoed,
posėdžio sekretorė L. Hewlett, vyriausioji administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2005 m. spalio 13 d. posėdžiui,
susipažinęs su 2005 m. gruodžio 1 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Europos Bendrijų Komisija ieškiniu prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad iš anksto neinformavusi gyventojų, kurie gali būti paveikti nepaprastosios radiologinės padėties atveju, apie Gibraltaro vietinį nepaprastosios padėties planą, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 1989 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 89/618/Euratomas dėl gyventojų informavimo apie sveikatos apsaugai taikytinas priemones ir atliktinus veiksmus radiologinio pavojaus atveju (OL L 357, p. 31, toliau – Direktyva) 5 straipsnio 3 dalį.
Teisinis pagrindas
2. AE 30 ir AE 31 straipsniuose numatyta, kad Europos bendrijoje nustatomi pagrindiniai darbuotojų ir plačiosios visuomenės sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės keliamos grėsmės standartai.
3. Remiantis EAEB sutarties 31 straipsniu priimta Direktyva, kaip nurodyta jos 1 straipsnyje, siekiama „Bendrijos lygmeniu apibrėžti bendrus plačiosios visuomenės informavimo priemonių ir tvarkos tikslus, kad būtų pagerinta nepaprastosios radiologinės padėties atveju teikiama operatyvinė sveikatos apsauga“.
4. Direktyvos 5 straipsnis išdėstytas taip:
„1. Valstybės narės užtikrina, kad nepaprastosios radiologinės padėties atveju gyventojams, kurie gali būti paveikti, būtų teikiama informacija apie jiems taikytinas sveikatos apsaugos priemones ir apie atliktinus veiksmus tokios padėties atveju.
< ... >
3. Ši informacija pranešama 1 dalyje nurodytiems gyventojams be jokio paklausimo.
< ... > “
Ikiteisminė procedūra
5. 2000 m. Komisija gavo kelis skundus dėl Gibraltaro uoste nuo 2000 m. gegužės mėnesio vykdomų Jungtinės Karalystės jūrų pajėgų branduolinio povandeninio laivo „Tireless“ remonto darbų sugedus šio laivo branduoliniam reaktoriui.
6. 2000 m. spalio 10 d. laišku Komisija paprašė Jungtinės Karalystės, kad ši jai pateiktų gyventojams suteiktą informaciją apie sveikatos apsaugos priemones ir veiksmus, kurių būtų imtasi radiologinio pavojaus atveju.
7. 2004 m. lapkričio 14 d. atsakyme Jungtinės Karalystės valdžios institucijos pareiškė, kad EAEB sutartis netaikoma branduolinės energijos naudojimui kariniams poreikiams. Vis dėlto jos pranešė, kad parengtas Gibraltaro zonos intervencijos planas „Gibraltar Public Safety Scheme“ (toliau – Gibpubsafe ), su kuriuo galima susipažinti Gibraltaro viešojoje bibliotekoje.
8. Komisija, manydama, kad Gibpubsafe
neatitinka Direktyvos, 2002 m. kovo 21 d. laišku išsiuntė Jungtinei Karalystei oficialų įspėjimą. Šiame laiške dėl išankstinio gyventojų, kurie gali būti paveikti nepaprastosios radiologinės padėties atveju, informavimo ji nurodė, kad paprastas leidimas susipažinti su Gibpubsafe
viešojoje bibliotekoje negali būti laikomas tinkamu Direktyvos įgyvendinimu.
9. Jungtinės Karalystės valdžios institucijos atsakė į šį įspėjimą 2002 m. gegužės 17 d. laišku. Šiame laiške šios institucijos tik išdėstė priežastis, dėl kurių jos mano, kad veikla, susijusi su karinės technikos branduolinių variklių sistemomis, nepatenka tarp EAEB sutartimi Bendrijai perduotų užduočių.
10. 2002 m. spalio 23 d. Jungtinei Karalystei išsiųstoje pagrįstoje nuomonėje Komisija tvirtina, kad EAEB sutarties antrosios dalies III skyriaus nuostatos neišskiria jonizuojančiosios spinduliuotės, kurią sukelia karinė veikla, ir paragino šios valstybės narės valdžios institucijas per du mėnesius nuo šios nuomonės gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta.
11. 2002 m. gruodžio 20 d. atsakyme į minėtą nuomonę Jungtinės Karalystės valdžios institucijos toliau laikėsi savo pozicijos, todėl Komisija nusprendė pareikšti šį ieškinį.
Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai
12. 2004 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Prancūzijos Respublikai leista įstoti į bylą Jungtinės Karalystės pusėje.
13. Komisija prašo Teisingumo Teismo:
– pripažinti, kad iš anksto neinformavusi gyventojų, kurie gali būti paveikti nepaprastosios radiologinės padėties atveju, apie Gibraltaro vietinį nepaprastosios padėties planą, Jungtinė Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 5 straipsnio 3 dalį, ir
– priteisti iš Jungtinės Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
14. Jungtinė Karalystė ir Prancūzijos Respublika prašo atmesti ieškinį ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Dėl ieškinio
15. Iš Teisingumo Teismui pateiktų dokumentų matyti, kad 2000 m. gegužės mėnesį Gibraltaro uoste prišvartavus remontuoti Jungtinės Karalystės jūrų pajėgų branduolinį povandeninį laivą „Tireless“, Komisija paprašė Jungtinės Karalystės vyriausybės pateikti jai pagal Direktyvos 5 straipsnio 3 dalį gyventojams suteiktą informaciją apie sveikatos apsaugos priemones ir veiksmus, kurių būtų imtasi radiologinio pavojaus atveju.
16. Klausimą, ar branduolinės energijos naudojimas kariniams tikslams patenka į EAEB sutarties taikymo sritį, Teisingumo Teismas jau išnagrinėjo 2005 m. balandžio 12 d. Sprendime Komisija prieš Jungtinę Karalystę
(C‑61/03, Rink. p. I‑2477).
17. Šiame sprendime Teisingumo Teismas pirmiausia konstatavo, kad kelios EAEB sutarties nuostatos suteikia Komisijai plačius įgaliojimus, leidžiančius aktyviai veikti priimant teisės aktus ar pateikiant nuomones, kuriose yra individualūs sprendimai, įvairiose veiklos, kuri Bendrijoje susijusi su branduolinės energijos naudojimu, srityse. Teisingumo Teismas kaip pavyzdį nurodė ne tik šios Sutarties antrosios dalies III skyriaus nuostatas, susijusias su sveikatos apsauga, ypač AE 34, 35 ir 37 straipsnius, bet ir kitas tos pačios Antrosios dalies I skyriaus nuostatas, susijusias su tyrimų skatinimu, pabrėždamas, kad šiose nuostatose visiškai nenurodoma, ar jų reglamentuojama veikla yra išimtinai civilinė (žr. minėto sprendimo Komisija prieš Jungtinę Karalystę
35 punktą).
18. Toliau Teisingumo Teismas nurodė, kad tokių nuostatų taikymas kariniams įrenginiams, tyrimų programoms ir kitai karinei veiklai galėtų pakenkti pagrindiniams valstybių narių nacionalinės gynybos interesams (žr. minėto sprendimo Komisija prieš Jungtinę Karalystę
36 punktą).
19. Remdamasis šiais samprotavimais, Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad EAEB sutartyje nesant jokios leidžiančios nukrypti nuostatos, nustatančios taisykles, kurios valstybėms narėms suteiktų teisę remtis šiais pagrindiniais interesais ir juos ginti, karinė veikla nepatenka į šios Sutarties taikymo sritį (žr. minėto sprendimo Komisija prieš Jungtinę Karalystę
36 punktą).
20. Komisija pripažino, kad šioje byloje keliamas tas pats teisės klausimas kaip ir byloje, kurioje priimtas minėtas sprendimas Komisija prieš Jungtinę Karalystę .
21. Be to, Komisija per posėdį patikslino, kad informacija apie taikytinas sveikatos apsaugos priemones nepaprastosios radiologinės padėties atveju, kurią valstybės narės turi teikti savo gyventojams pagal Direktyvos 5 straipsnį, susijusi ne su karine, o su civilinės saugos sritimi. Todėl šios direktyvos taikymas negali pakenkti šių valstybių kariniams interesams.
22. Toks argumentavimas yra nepriimtinas.
23. Iš tiesų aišku, kad šiuo atveju branduolinės energijos šaltinis yra karinės kilmės.
24. Pritarti, kad tokiomis aplinkybėmis Direktyvos 5 straipsnyje numatyta pareiga vis dėlto tenka valstybėms narėms, reikštų pripažinti, kad EAEB sutarties nuostatų, susijusių su sveikatos apsauga, būtent AE 31 straipsnio, kuriuo pagrįsta ši direktyva, taikymo sritis skiriasi nuo kitų šios sutarties nuostatų taikymo srities.
25. Taigi šios Sutarties nuostatų taikymas veiklai, susijusiai su karine sritimi, priklausytų nuo jose numatytų valstybių narių pareigų pobūdžio ir turinio. Todėl kiekvienu atveju reikėtų įvertinti, kokią žalą šių pareigų vykdymas galėtų padaryti pagrindiniams valstybių narių nacionalinės gynybos interesams.
26. Kaip generalinis advokatas teisingai pažymėjo savo išvados 31 punkte, minėtame sprendime Komisija prieš Jungtinę Karalystę
Teisingumo Teismas atmetė šį teiginį. Iš tiesų iš šio sprendimo labai aiškiai matyti, kad branduolinės energijos naudojimas kariniams tikslams nepatenka ne į tam tikrų, o į visų EAEB sutarties nuostatų taikymo sritį.
27. Kadangi antrinės teisės nuostatų taikymo sritis negali teisėtai išplėsti jų teisinio pagrindo taikymo srities, AE 31 straipsnis netaikymas karinei veiklai neišvengiamai reiškia ir Direktyvos netaikymą šiai veiklai.
28. Vis dėlto būtina priminti, kad šis teiginys visiškai nemenkina gyvybiškai svarbaus tikslo apsaugoti visuomenės sveikatą ir aplinką nuo pavojaus, susijusio su branduolinės energijos naudojimu, įskaitant ir kariniais tikslais. Kadangi EAEB sutartis nenumato Bendrijai konkrečios priemonės šiam tikslui pasiekti, negalima atmesti galimybės, kad reikiamos priemonės galėtų būti priimamos remiantis atitinkamomis EB sutarties nuostatomis (žr. minėto sprendimo Komisija prieš Jungtinę Karalystę
44 punktą).
29. Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas konstatuoja, kad karinio branduolinio povandeninio laivo remonto atveju Direktyvos 5 straipsnio 3 dalis neįpareigoja Jungtinės Karalystės informuoti gyventojus, kurie gali būti paveikti nepaprastosios radiologinės padėties atveju, apie sveikatos apsaugos priemones, kurios jiems būtų taikomos.
30. Todėl Komisijos ieškinį reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
31. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Jungtinė Karalystė prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Komisija pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti. Remiantis Procedūros reglamento 69 straipsnio 4 dalies pirmąja pastraipa, įstojusios į bylą valstybės narės pačios padengia savo išlaidas.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1. Atmesti ieškinį.
2. Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
3. Prancūzijos Respublika pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas.