62003CJ0170_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑170/03,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) z 11. apríla 2003 a doručený Súdnemu dvoru 14. apríla 2003, ktorý súvisí s konaním:
Staatssecretaris van Financiën
proti
J. H. M. Feron,
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr (spravodajca) a K. Schiemann,
generálny advokát: M. Poiares Maduro,
tajomník: M.-F. Contet, hlavná referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 18. marca 2004,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– holandská vláda, v zastúpení: S. Terstal, splnomocnená zástupkyňa,
– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: R. Lyal a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 19. mája 2004,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 1 ods. 2 písm. c) a článku 3 prvého odseku písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 918/83 z 28. marca 1983 ustanovujúceho systém spoločenstva pre oslobodenie od cla (Ú. v. ES L 105, s. 1; Mim. vyd. 02/001, s. 419).
2. Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi J. H. M. Feron a Staatsecretaris van Financiën, ktorý zamietol priznať pánovi Feronovi oslobodenie od poplatku za motorové vozidlo, ktoré mu dal k dispozícii jeho zamestnávateľ.
Spor vo veci samej a právny rámec
3. Podľa rozhodnutia vnútroštátneho súdu pán Feron pracoval v Rakúsku ako zamestnanec v Océ Österreich GmbH (ďalej len „zamestnávateľ“). V období od 18. októbra 1996 do 14. decembra 1997 dal tento zamestnávateľ pánovi Feronovi k výlučnej dispozícii motorové vozidlo tak na osobné účely, ako aj na činnosti ním vykonávané pre spomínaného zamestnávateľa. Počas tohto obdobia bol zamestnávateľ vlastníkom motorového vozidla. V rámci svojho preloženia do Holandska však pán Feron 15. decembra 1997 využil právo prednostnej kúpy, ktoré mu bolo priznané počas uvedenia spomínaného motorového vozidla do prevádzky, a odkúpil ho od svojho zamestnávateľa. V januári roku 1998 pán Feron opustil svoje bydlisko v Rakúsku a 10. februára 1998 sa zaregistroval ako obyvateľ obce Venlo (Holandsko). Holandské orgány mu odmietli priznať oslobodenie od poplatku za súkromné motorové vozidlá a motocykle [(„belasting van personenauto’s en motorrijwielen“), ďalej len „BPM“] pre uvedené motorové vozidlo. Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch, ktorý rozhodoval o jeho odvolaní, zrušil uvedené rozhodnutie o zamietnutí a priznal pánovi Feronovi oslobodenie od BPM. Staatssecretaris van Financiën sa domáhal zrušenia rozsudku na Hoge Raad der Nederlanden.
4. Hoge Raad der Nederlanden uvádza, že podľa článku 1 ods. 2 Wet op de belasting van personenauto’s en motorrijwielen (zákon o poplatku za súkromné motorové vozidlá a motocykle) z 24. decembra 1992 sa má BPM zaplatiť pri zápise súkromného motorového vozidla alebo motocykla do evidencie vozidiel podľa Wegenverkeerswet (zákon o cestnej premávke) z roku 1994. Z ustanovenia článku 14 tohto zákona v spojení s článkom 2 ods. 2 a článkom 4 ods. 1 a 4 Uitvoeringsbesluit belasting van personenauto’s en motorrijwielen (vykonávacia vyhláška o poplatku za súkromné motorové vozidlá a motocykle) z 24. decembra 1992, v znení vyhlášky zo 14. novembra 1997, vyplýva, že oslobodenie od poplatku, ktorý sa platí pri zápise súkromných motorových vozidiel a motocyklov pochádzajúcich z cudziny a predovšetkým z iného členského štátu, do evidencie sa prizná v prípade, ak toto motorové vozidlo v čase svojho uvedenia do voľného obehu malo nárok na oslobodenie od cla na základe nariadenia č. 918/83.
5. Vnútroštátny súd poznamenáva, že podľa článku 2 spomínaného nariadenia sa oslobodenie od BPM vzťahuje na motorové vozidlo na osobné použitie v zmysle článku 1 ods. 2 písm. c) rovnakého nariadenia, dovezené z cudziny fyzickou osobou, ktorá premiestni svoje obvyklé bydlisko do Holandska, pokiaľ toto motorové vozidlo bolo v držbe dotknutej osoby a bolo ňou používané najmenej šesť mesiacov pred dňom, kedy prestala mať obvyklé bydlisko v krajine pôvodu v zmysle článku 3 prvého odseku písm. a) nariadenia č. 918/83, a pokiaľ je predmetné motorové vozidlo určené na používanie na rovnaký účel v novom obvyklom bydlisku dotknutej osoby v súlade s článkom 3 prvým odsekom písm. b) rovnakého nariadenia.
6. Podľa Hoge Raad der Nederlanden z článku 2 v spojení s článkom 3 nariadenia č. 918/83 vyplýva, že oslobodenie sa vzťahuje na majetok, ktorý bol v držbe dotknutej osoby ako osobný majetok počas najmenej šiestich mesiacov.
7. Vnútroštátny súd sa domnieva, že sa vynára prvá otázka, či sa má majetok používaný súčasne na služobné a súkromné účely považovať za osobný majetok.
8. Vnútroštátny súd uvádza, že sa takisto vynára otázka, čo znamená pojem „držba“ v zmysle článku 3 prvého odseku písm. a) nariadenia č. 918/93. Vnútroštátny súd sa predovšetkým pýta, či tento pojem zahŕňa prípad, keď je možné nakladať s majetkom na základe právneho vzťahu s inou osobou, ktorá je vlastníkom tohto majetku a ktorá poskytla tento majetok k dispozícii v rámci svojho podnikania, pričom však povolila jeho osobné použitie.
Prejudiciálne otázky
9. Uznesením z 11. apríla 2003 Hoge Raad der Nederlanden rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1. Je namieste považovať za osobný majetok v zmysle článku 1 ods. 2 písm. c) nariadenia... č. 918/83..., motorové vozidlo dané k dispozícii fyzickej osobe jej zamestnávateľom a používané uvedenou osobou tak na služobné, ako aj na súkromné účely?
2. Je namieste vykladať ustanovenie článku 3 písm. a) tohto nariadenia, podľa ktorého majetok má v držbe dotknutá osoba počas najmenej šiestich mesiacov pred dňom, kedy prestala mať obvyklé bydlisko v tretej krajine pôvodu v tom zmysle, že dotknutá osoba, ktorá mala majetok k dispozícii, či už za odplatu alebo bezodplatne, v rámci pracovných činností, ktoré vykonávala pre vlastníka tohto majetku, mala tento majetok v držbe v zmysle vyššie uvedeného ustanovenia?
3. Je odpoveď na druhú otázku ovplyvnená skutočnosťou, že dotknutá osoba mala možnosť odkúpiť motorové vozidlo v priebehu celého obdobia šiestich mesiacov?“
O prejudiciálnych otázkach
10. Nariadenie č. 918/83 spomínané v položených otázkach sa týka oslobodenia od cla Spoločenstva pri dovoze z tretích krajín a nevzťahuje sa priamo na konanie vo veci samej. Ustanovenia tohto nariadenia sa totiž použijú na toto konanie len na základe ustanovení holandského práva, ktoré odkazujú na tieto ustanovenia práva Spoločenstva.
11. V tejto súvislosti stačí pripomenúť, že Súdny dvor sa už viackrát vyhlásil za príslušný rozhodovať o prejudiciálnych otázkach týkajúcich sa ustanovení Spoločenstva v situáciách, keď skutočnosti vo veci samej nespadali do rámca pôsobnosti práva Spoločenstva, ale vzťahovali sa na uvedené ustanovenia tohto práva na základe vnútroštátneho práva (pozri najmä rozsudky zo 17. júla 1997, Leur-Bloem, C‑28/95, Zb. s. I‑4161, bod 27; Giloy, C‑130/95, Zb. s. I‑4291, bod 23, a z 3. decembra 1998, Schoonbroodt, C‑247/97, Zb. s. I‑8095, bod 14).
12. Je preto namieste odpovedať na položené otázky.
13. Hoge Raad der Nederlanden sa svojimi tromi otázkami, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, pýta, či súkromné motorové vozidlo, akým je vozidlo vo veci samej, môže byť považované za osobný majetok v súlade s článkom 1 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 918/83 a môže byť oslobodené od cla na základe článkov 2 a 3 spomínaného nariadenia.
14. V tejto súvislosti je vhodné upresniť, že zo spojeného znenia týchto ustanovení vyplýva, že na to, aby bol osobný majetok oslobodený od cla, treba spravidla, aby bol v držbe dotknutej osoby a aby ho táto osoba používala ako osobný majetok po dobu najmenej šiestich mesiacov pred dňom, kedy prestala mať obvyklé bydlisko v krajine pôvodu. Osobný majetok okrem toho musí byť určený na rovnaký účel použitia v mieste nového obvyklého bydliska dotknutej osoby.
15. V zmysle článku 1 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 918/83 sa za „osobný majetok“ považuje všetok majetok určený na osobné použitie dotknutých osôb alebo na uspokojovanie ich domácich potrieb, najmä súkromné motorové vozidlá.
16. V prejednávanej veci dal zamestnávateľ pánovi Feronovi k dispozícii motorové vozidlo od 18. októbra 1996 do 14. decembra 1997 aj na osobné použitie, aj na účely činností, ktoré vykonával pre spomínaného zamestnávateľa.
17. Otázka, či sa má majetok používaný na tieto dva účely počas obdobia šiestich mesiacov pred premiestnením bydliska pána Ferona považovať za osobný majetok, nebola výslovne vyriešená nariadením č. 918/83.
18. Takáto možnosť však nie je v rozpore so štruktúrou alebo cieľmi spomínaného nariadenia.
19. Článok 1 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 918/83 na jednej strane výslovne uvádza, že určitý majetok potrebný na výkon zamestnania dotknutej osoby možno považovať za osobný majetok.
20. Na strane druhej je podľa toho istého ustanovenia predovšetkým podstatné, aby osobný majetok svojou povahou alebo množstvom nesvedčil o tom, že je dovezený na obchodné účely.
21. Keďže chýba výslovné ustanovenie v tomto zmysle, výlučné osobné použitie by sa nemalo považovať za každých okolností za nevyhnutné na to, aby bol nejaký majetok považovaný za osobný majetok v zmysle nariadenia č. 918/83.
22. Súkromné motorové vozidlo, akým je vozidlo vo veci samej, používané tak na súkromné účely, ako aj na služobné účely má byť považované za takýto osobný majetok.
23. Súkromné motorové vozidlo, ktoré je predmetom konania vo veci samej, bolo okrem toho 15. decembra 1997 pánom Feronom odkúpené od zamestnávateľa a podľa rozhodnutia vnútroštátneho súdu bolo vo výlučne osobnom používaní pána Ferona po dovoze uvedeného vozidla do jeho nového štátu pobytu.
24. Z toho vyplýva, že súkromné motorové vozidlo, akým je vozidlo vo veci samej, sa má považovať za osobný majetok používaný dotknutou osobou po dobu najmenej šiestich mesiacov pred dňom, kedy táto osoba prestala mať obvyklé bydlisko v krajine pôvodu, určené na rovnaký účel použitia v mieste nového bydliska dotknutej osoby v zmysle nariadenia č. 918/83.
25. Je namieste preskúmať, či motorové vozidlo, akým je vozidlo vo veci samej, možno považovať za motorové vozidlo v držbe dotknutej osoby po dobu uvedených šiestich mesiacov.
26. V tejto súvislosti z požiadaviek tak jednotného uplatňovania práva Spoločenstva, ako aj zo zásady rovnosti vyplýva, že znenie ustanovenia práva Spoločenstva, ktoré neobsahuje žiadny výslovný odkaz na právo členských štátov s cieľom vymedziť zmysel a rozsah tohto ustanovenia, sa má bežne vykladať autonómne a jednotne v celom Spoločenstve (rozsudky z 18. januára 1984, Ekro, 327/82, Zb. s. 107, bod 11; z 19. septembra 2000, Linster, C‑287/98, Zb. s. I‑6917, bod 43, a z 9. novembra 2000, Yiadom, C‑357/98, Zb. s. I‑9265, bod 26).
27. Z toho vyplýva, že pojem „držba“ uvedený v článku 3 nariadenia č. 918/83 musí byť predmetom autonómneho výkladu.
28. Ako uvádza aj generálny advokát v bode 81 svojich návrhov, uvedený pojem sa charakterizuje v rôznych právnych poriadkoch predovšetkým ako ovládanie veci osobou, nezávisle od skutočnosti, či táto osoba je alebo nie je jej vlastníkom.
29. Použitie tohto výrazu v nariadení č. 918/83 naznačuje, že oslobodenie nesmie byť obmedzené na majetok, ktorý bol súčasťou vlastníctva dotknutej osoby po dobu najmenej šiestich mesiacov pred zmenou bydliska, ale vzťahuje sa aj na ostatný majetok, ktorý dotknutá osoba počas toho istého obdobia skutočne a efektívne ovládala.
30. V prejednávanej veci zamestnávateľ poskytol predmetné motorové vozidlo do úplného a výlučného používania pána Ferona a priznal mu predkupné právo na toto vozidlo.
31. Vo svetle týchto okolností sa zdá, že pán Feron skutočne a efektívne ovládal uvedené motorové vozidlo, a teda že ho mal vo svojej držbe po dobu najmenej šiestich mesiacov pred dňom, kedy prestal mať obvyklé bydlisko v krajine pôvodu.
32. S ohľadom na vyššie uvedené je na položené otázky potrebné odpovedať tak, že motorové vozidlo, akým je vozidlo vo veci samej, sa považuje za osobný majetok v zmysle článku 1 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 918/83, ktorý môže byť oslobodený od cla na základe článkov 2 a 3 tohto nariadenia.
33. S ohľadom na odpovede na položené otázky nie je potrebné preskúmať uplatniteľnosť smernice Rady 83/183/EHS z 28. marca 1983 o oslobodení od daní, ktoré sa vzťahuje na trvalý dovoz osobného majetku jednotlivcov z členského štátu (Ú. v. ES L 105, s. 64; Mim. vyd. 09/001, s. 117), na ktorú sa odvoláva Komisia.
O trovách
34. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
Súkromné motorové vozidlo, akým je vozidlo vo veci samej, sa považuje za osobný majetok v zmysle článku 1 ods. 2 písm. c) nariadenia Rady (EHS) č. 918/83 z 28. marca 1983 ustanovujúceho systém spoločenstva pre oslobodenie od cla, ktorý môže byť oslobodený od cla na základe článkov 2 a 3 tohto nariadenia.