Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
DEAN
SPIELMANN
prednesené
25. septembra
2025(1)
Vec C‑474/24
AR,
YT,
DI,
RN
za účasti:
Österreichische Datenschutzbehörde,
Nationale Anti‑Doping Agentur Austria GmbH (NADA Austria),
Österreichische Anti‑Doping Rechtskommission (ÖADR)
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd,
Rakúsko)]
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Ochrana
osobných
údajov – Nariadenie
(EÚ)
2016/679 – Články 2,
5,
6,
9 a 10 – Pôsobnosť – Pojem
‚údaje
týkajúce
sa
zdravia‘ – Pojem
‚osobné
údaje
týkajúce
sa
uznania
za
vinného z trestných
činov a priestupkov‘ – Boj
proti
dopingu v športe – Zverejnenie
mena
osoby,
ktorá
porušila
antidopingové
pravidlá,
dĺžky
trvania
jej
vylúčenia
zo
športových
podujatí,
ako
aj
dôvodov
tohto
vylúčenia
online – Vyvažovanie
záujmov – Proporcionalita – Články 77
až
79 – Prostriedky
nápravy – Účinná
súdna
ochrana “
Obsah
Úvod
Právny rámec
Právo Únie
Rakúske právo
Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie na Súdnom dvore
Analýza
O prvej otázke
O reštriktívnom výklade článku 2 ods. 2 písm. a) GDPR
„Antidopingová“ činnosť nie je vyňatá z pôsobnosti GDPR
–
…aj keď je záležitosťou členských štátov
–
a napriek tomu, že „nemá“ hospodársku povahu
Záver k prvej otázke
O druhej otázke
O širokom výklade pojmu „údaje týkajúce sa zdravia“
Uplatnenie na tento prípad
Záver o druhej otázke
O piatej otázke
Význam „trestnej“ povahy uznaní za vinného a porušení v zmysle článku 10 GDPR
Analýza „trestnej“ alebo netrestnej povahy v zmysle článku 10 GDPR, pokiaľ ide o uznania za vinného a porušenia v oblasti antidopingových pravidiel
–
Právna kvalifikácia porušenia antidopingových pravidiel vo vnútroštátnom práve
–
Povaha porušenia
–
Stupeň prísnosti sankcie
Záver k piatej otázke
O šiestej otázke
O tretej a štvrtej otázke
O primeranosti spornej právnej úpravy
–
Úvodné pripomienky a pripomenutie zásad
–
O vhodnosti uverejňovania na dosiahnutie sledovaných cieľov
–
O nevyhnutnosti uverejnenia vzhľadom na sledované ciele
–
O primeranosti „stricto sensu“, teda vyvážení dotknutých záujmov
O okamihu vyvažovania
Záver k tretej a štvrtej otázke
O siedmej otázke
Je sťažnosť podaná dozornému orgánu pred spracúvaním údajov prípustná?
Je sťažnosť podaná dozornému orgánu prípustná „a posteriori“?
Záver k siedmej otázke
Návrh
Úvod
1.        Právna
úprava v oblasti
športu
sa
nachádza
na
pomedzí
viacerých
normatívnych
prameňov
práva.
Svedčí o tom
antidopingová
úprava,
ktorá
je
výsledkom
spoločnej
tvorby
súkromnej a verejnej
sféry.
Predovšetkým
Svetový
antidopingový
kódex
(WADC),
prijatý
na
základe
štatútu
Svetovej
antidopingovej
agentúry
(WADA),
je
nástrojom
súkromného
práva,
ktorý
sa
signatárske
štáty
zaviazali
dodržiavať
prostredníctvom
Medzinárodného
dohovoru
OSN
proti
dopingu v športe(2).
Táto
právna
úprava,
ktorej
cieľom
je
harmonizovať
antidopingové
politiky,
pravidlá a predpisy
športových
organizácií a verejných
orgánov
na
celom
svete,
tak
vytvára
skutočne
osobitný
nadnárodný
odvetvový
právny
systém.(3)
2.        Súdny
dvor
už
rozhodoval o zlučiteľnosti
športových
predpisov s právom
Únie,
najmä z hľadiska
slobodného
poskytovania
služieb
alebo
hospodárskej
súťaže.(4)
3.        Prejednávaná
vec
dáva
Súdnemu
dvoru
príležitosť
po
prvýkrát(5) posúdiť
niektoré
aspekty
antidopingovej
úpravy z hľadiska
požiadaviek
spojených s ochranou
osobných
údajov.
Ide
totiž o zosúladenie
na
jednej
strane
požiadaviek
etického
športu,
ktoré
sa v prejednávanej
veci
prejavujú
menovitým
zverejnením
sankcií
uložených
športovcom v prípade
porušenia
antidopingových
pravidiel
online, a na
druhej
strane
ochrany
osobných
údajov
uvedených
športovcov
vyplývajúcej z nariadenia
(EÚ)
2016/679(6) (ďalej
len
„GDPR“).
4.        V čase,
keď
prebieha
revízia
WADC(7),
by
pôsobnosť
rozsudku,
ktorý
sa
má
prijať,
mohla
presahovať
európske
hranice.
Právny rámec
Právo Únie
5.        Článok 16 ZFEÚ
ods. 1
stanovuje,
že
každý
má
právo
na
ochranu
osobných
údajov,
ktoré
sa
ho
týkajú.
Článok 16
ods. 2
stanovuje,
že
„Európsky
parlament a Rada v súlade s riadnym
legislatívnym
postupom
ustanovia
pravidlá,
ktoré
sa
vzťahujú
na
ochranu
fyzických
osôb,
pokiaľ
ide o spracúvanie
osobných
údajov
inštitúciami,
orgánmi,
úradmi a agentúrami
Únie,
ako
aj
členskými
štátmi
pri
výkone
činností,
ktoré
patria
do
rozsahu
pôsobnosti
práva
Únie, a pravidlá,
ktoré
sa
vzťahujú
na
voľný
pohyb
takýchto
údajov.
Dodržiavanie
týchto
pravidiel
podlieha
kontrole
nezávislých
orgánov“.
6.        Článok 165 ZFEÚ ods. 2
stanovuje,
že
činnosť
Únie
sa
zameriava
na
„rozvoj
európskeho
rozmeru v športe
podporovaním
spravodlivosti a otvorenosti
pri
športových
súťažiach a spolupráce
medzi
subjektmi
zodpovednými
za
šport,
ako
aj
ochranou
fyzickej a morálnej
integrity
športovcov,
najmä
mladých
športovcov“.
Na
tento
účel
odsek
4
tohto
článku
stanovuje,
že
„Rada
na
návrh
Komisie
prijíma
odporúčania“.
7.        Odôvodnenie
35
GDPR
stanovuje,
že
„osobné
údaje
týkajúce
sa
zdravia
by
mali
zahŕňať
všetky
údaje
týkajúce
sa
zdravotného
stavu
dotknutej
osoby,
ktoré
poskytujú
informácie o minulom,
súčasnom
alebo
budúcom
fyzickom
alebo
duševnom
zdravotnom
stave
dotknutej
osoby.
Zahŕňajú
aj
informácie o fyzickej
osobe
získané
pri
registrácii
na
účely
poskytovania
služieb
zdravotnej
starostlivosti
danej
fyzickej
osobe;
číslo,
symbol
alebo
osobitný
údaj,
ktorý
bol
fyzickej
osobe
pridelený
na
individuálnu
identifikáciu
tejto
fyzickej
osoby
na
zdravotné
účely;
informácie
získané
na
základe
vykonania
testov
alebo
prehliadok
častí
organizmu
alebo
telesných
látok
vrátane
genetických
údajov a biologických
vzoriek; a akékoľvek
informácie,
napríklad o chorobe,
zdravotnom
postihnutí,
riziku
ochorenia,
anamnéze,
klinickej
liečbe,
alebo o fyziologickom
alebo
biomedicínskom
stave
dotknutej
osoby
bez
ohľadu
na
zdroj
týchto
informácií,
či
už
pochádzajú
napríklad
od
lekára
alebo
iného
zdravotníckeho
pracovníka, z nemocnice,
zo
zdravotníckej
pomôcky
alebo z vykonania
diagnostického
testu
in
vitro“.
8.        Článok 2
GDPR s názvom
„Vecná
pôsobnosť“ v odseku
1
stanovuje,
že
„toto
nariadenie
sa
vzťahuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané
úplne
alebo
čiastočne
automatizovanými
prostriedkami a na
spracúvanie
inými
než
automatizovanými
prostriedkami v prípade
osobných
údajov,
ktoré
tvoria
súčasť
informačného
systému
alebo
sú
určené
na
to,
aby
tvorili
súčasť
informačného
systému“. Z článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR
vyplýva,
že
toto
nariadenie
sa
nevzťahuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
„v rámci
činnosti,
ktorá
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie“.
9.        Článok 4
GDPR s názvom
„Vymedzenie
pojmov“ v bode 15
stanovuje,
že
na
účely
tohto
nariadenia
„‚údaje
týkajúce
sa
zdravia‘
sú
osobné
údaje
týkajúce
sa
fyzického
alebo
duševného
zdravia
fyzickej
osoby,
vrátane
údajov o poskytovaní
služieb
zdravotnej
starostlivosti,
ktorými
sa
odhaľujú
informácie o jej
zdravotnom
stave“.
10.      Článok 5
uvedeného
nariadenia,
nazvaný
„Zásady
spracúvania
osobných
údajov“,
stanovuje:
„1.      Osobné
údaje
musia
byť:
a)      spracúvané
zákonným
spôsobom,
spravodlivo a transparentne
vo
vzťahu k dotknutej
osobe
(‚zákonnosť,
spravodlivosť a transparentnosť‘);
…
c)      primerané,
relevantné a obmedzené
na
rozsah,
ktorý
je
nevyhnutný
vzhľadom
na
účely,
na
ktoré
sa
spracúvajú
(‚minimalizácia
údajov‘);
…“
11.      Článok 6
toho
istého
nariadenia,
nazvaný
„Zákonnosť
spracúvania“,
uvádza:
„1.      Spracúvanie
je
zákonné
iba
vtedy a iba v tom
rozsahu,
keď
je
splnená
aspoň
jedna z týchto
podmienok:
…
c)      spracúvanie
je
nevyhnutné
na
splnenie
zákonnej
povinnosti
prevádzkovateľa;
…
e)      spracúvanie
je
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci
zverenej
prevádzkovateľovi;
…
3.      Základ
pre
spracúvanie
uvedené v odseku
1 písm. c) a e)
musí
byť
stanovený:
a)      v práve
Únie
alebo
b)      v práve
členského
štátu
vzťahujúcom
sa
na
prevádzkovateľa.
Účel
spracúvania
sa
stanoví v tomto
právnom
základe,
alebo
pokiaľ
ide o spracúvanie
uvedené v odseku
1 písm. e),
spracúvanie
je
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci
zverenej
prevádzkovateľovi.
Uvedený
právny
základ
môže
obsahovať
osobitné
ustanovenia
na
prispôsobenie
uplatňovania
pravidiel
tohto
nariadenia,
vrátane:
všeobecných
podmienok
vzťahujúcich
sa
na
zákonnosť
spracúvania
prevádzkovateľom;
typov
spracúvaných
údajov;
dotknutých
osôb;
subjektov,
ktorým
sa
môžu
osobné
údaje
poskytnúť, a účely,
na
ktoré
ich
možno
poskytnúť;
obmedzenia
účelu;
doby
uchovávania; a spracovateľských
operácií a postupov
vrátane
opatrení
na
zabezpečenie
zákonného a spravodlivého
spracúvania,
ako
napríklad
tie
na
iné
osobitné
situácie
spracúvania,
ako
sú
stanovené v kapitole IX.
Právo
Únie
alebo
právo
členského
štátu
musí
spĺňať
cieľ
verejného
záujmu a byť
primerané
sledovanému
oprávnenému
cieľu.
…“
12.      Článok 9
ods. 1
GDPR,
nazvaný
„Spracúvanie
osobitných
kategórií
osobných
údajov“,
zakazuje
okrem
iného
spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
zdravia.
Článok 9
ods. 2 písm. g)
tohto
nariadenia stanovuje,
že
zákaz
sa
neuplatňuje,
ak
je
„spracúvanie…
nevyhnutné z dôvodov
významného
verejného
záujmu
na
základe
práva
Únie
alebo
práva
členského
štátu,
ktoré
sú
primerané
vzhľadom
na
sledovaný
cieľ,
rešpektujú
podstatu
práva
na
ochranu
údajov a stanovujú
vhodné a konkrétne
opatrenia
na
zabezpečenie
základných
práv a záujmov
dotknutej
osoby“.
13.      Článok 10
GDPR s názvom
„Spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
viny
za
trestné
činy a priestupky
[uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov – neofciálny
preklad]“
stanovuje,
že
„spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
viny
za
trestné
činy a priestupky
[uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov – neofciálny
preklad]…
sa
vykonáva
len
pod
kontrolou
orgánu
verejnej
moci,
alebo
ak
je
spracúvanie
povolené
právom
Únie
alebo
právom
členského
štátu
poskytujúcim
primerané
záruky
ochrany
práv a slobôd
dotknutých
osôb.
Každý
komplexný
register
uznania
viny
za
trestné
činy
[uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov – neofciálny
preklad]
sa
vedie
iba
pod
kontrolou
orgánu
verejnej
moci“.
14.      Článok 77
GDPR,
nazvaný
„Právo
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu“, v odseku
1
stanovuje:
„Bez
toho,
aby
boli
dotknuté
akékoľvek
iné
správne
alebo
súdne
prostriedky
nápravy,
má
každá
dotknutá
osoba
právo
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu,
najmä v členskom
štáte
svojho
obvyklého
pobytu,
mieste
výkonu
práce
alebo v mieste
údajného
porušenia,
ak
sa
domnieva,
že
spracúvanie
osobných
údajov,
ktoré
sa
jej
týka,
je v rozpore s týmto
nariadením.“
15.      Článok 78
GDPR,
nazvaný
„Právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
voči
rozhodnutiu
dozorného
orgánu“, v odseku
1
stanovuje:
„Bez
toho,
aby
boli
dotknuté
iné
správne
alebo
mimosúdne
prostriedky
nápravy,
každá
fyzická
alebo
právnická
osoba
má
právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
voči
právne
záväznému
rozhodnutiu
dozorného
orgánu,
ktoré
sa
jej
týka.“
Rakúske právo
16.      Ustanovenie § 5
ods. 5
Anti‑Doping‑Bundesgesetz
2021
(spolkový
antidopingový
zákon z roku
2021) z 23. decembra
2020
(BGBl.
I,
152/2020)
(ďalej
len
„ADBG“)
stanovuje,
že
Nationale
Anti‑Doping
Agentur
Austria
GmbH
(Nezávislá
antidopingová
agentúra,
Rakúsko,
ďalej
len
„NADA“)
je
verejnoprospešná
spoločnosť s ručením
obmedzeným,
ktorá
vykonáva
funkciu
nezávislého
orgánu
dopingovej
kontroly a je
zodpovedná
za
spracúvanie
osobných
údajov.
17.      Podľa § 5
ods. 6
bodu 4
ADBG
NADA
informuje
Bundes‑Sportorganisation
(Spolková
organizácia
športu,
Rakúsko),
športové
organizácie,
športovcov,
iné
osoby,
ako
aj
organizátorov
pretekov a bezplatne
sprístupňuje
širokej
verejnosti
určité
informácie,
konkrétne
„zabezpečovacie
opatrenia
(napr.
zákazy
činnosti) a zákazy
týkajúce
sa
športovcov a iných
osôb, o ktorých
bola
upovedomená, a informácie o ich
zrušení, s uvedením
mien
dotknutých
osôb,
dĺžky
trvania
zákazu a jeho
dôvodov
bez
toho,
aby z nich
bolo
možné
vyvodiť
určité
kategórie
osobných
údajov
dotknutých
osôb,
najmä
údaje
týkajúce
sa
zdravia.
Tieto
informácie
môžu
byť
vynechané v prípade
obzvlášť
zraniteľných
osôb a amatérskych
športovcov…“.
18.      Ustanovenie § 6
ods. 2
ADBG
okrem
iného
stanovuje,
že
NADA
zabezpečuje
bezpečnosť
osobných
údajov a osobitných
kategórií
osobných
údajov v súlade s článkami 32
až
34
GDPR.
Toto
ustanovenie
spresňuje,
že
„potreba
spracovávať
údaje
vyplýva z účinného
vykonávania
antidopingových
pravidiel
[WADC] a ustanovení
tohto
spolkového
zákona v rozsahu, v akom
sa
dotknuté
osoby
zmluvne
zaviazali
dodržiavať
WADC“.
Navyše
„osobitné
kategórie
osobných
údajov,
najmä
údaje
týkajúce
sa
zdravia,
sa
môžu
spracúvať
len v rozsahu, v akom
je
to
absolútne
nevyhnutné
na
základe
antidopingových
ustanovení
tohto
spolkového
zákona
alebo
WADC“.
19.      Österreichische
Anti‑Doping
Rechtskommission
(Rakúska
antidopingová
právna
komisia,
ďalej
len
„ÖADR“)
je
verejná a nezávislá
komisia
vládnych
orgánov,
súkromných
osôb a NADA,
ktorá
podľa § 7
ods. 1
ADBG
má
„viesť
disciplinárne
konania
pre
príslušný
spolkový
športový
zväz v súlade s platnými
antidopingovými
pravidlami
príslušného
medzinárodného
športového
zväzu
(antidopingové
konanie)“.
20.      Podľa § 21
ods. 3
ADBG
má
ÖADR
„do
20
dní
od
nadobudnutia
právoplatnosti
rozhodnutia
informovať
Bundes‑Sportorganisation
[Spolková
organizácia
športu],
športové
organizácie,
športovkyne a športovcov,
iné
osoby a usporiadateľov
súťaží,
ako
aj
verejnosť o uložených
zabezpečovacích
opatreniach
(napr.
zákazoch
činnosti) a rozhodnutiach v antidopingových
konaniach s uvedením
mena
dotknutej
osoby,
doby
trvania
zákazu
činnosti a jeho
dôvodov
bez
toho,
aby
bolo
možné z toho
vyvodiť
údaje
týkajúce
sa
zdravia
dotknutej
osoby.
Od
tohto
informovania
možno
upustiť v prípade
osobitne
zraniteľných
osôb,
amatérskych
športovcov a osôb,
ktoré
poskytnutím
informácií
alebo
inými
upozorneniami
podstatne
prispeli k odhaleniu
potenciálnych
porušení
antidopingových
pravidiel.
Zverejnenie
týkajúce
sa
amatérskych
športovcov
sa
uskutočňuje z dôvodov
verejného
zdravia,
ak
sa
zistilo
porušenie
antidopingových
pravidiel
podľa § 1
ods. 2
bodu 3,
ako
aj
bodov 9
až
11“.
21.      Z § 23
ods. 14
ADBG v podstate
vyplýva,
že
rovnaké
povinnosti
má
Unabhängige
Schiedskommission
(Nezávislá
rozhodcovská
komisia,
Rakúsko,
ďalej
len
„USK“).
Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie na Súdnom dvore
22.      V antidopingových
konaniach
boli
vo
veciach
športovcov
AR,
YT,
DI a RN
(ďalej
len
„žalobcovia“)
vydané
rozhodnutia o zákaze
činnosti
(v závislosti
od
konkrétneho
prípadu
na
určité
obdobie
alebo
doživotne),
ktoré
prijali
buď
ÖADR,
ktorá
je
príslušná
viesť
antidopingové
konania,
alebo
USK,
ktorá
je
príslušná
preskúmať
rozhodnutia
ÖADR.
23.      Podľa
rakúskej
antidopingovej
právnej
úpravy
zákazy
činnosti, o ktorých
rozhodli
ÖADR
alebo
USK,
NADA
uverejňuje
na
svojom
internetovom
sídle.
Počas
trvania
zákazu
činnosti
tento
zoznam
obsahuje
meno a priezvisko
dotknutého
športovca,
vykonávaný
šport,
porušenie
antidopingových
pravidiel,
uloženú
sankciu,
ako
aj
začiatok a koniec
obdobia,
počas
ktorého
sa
táto
sankcia
uplatňuje.
ÖADR
uverejňuje
tie
isté
údaje,
ako
aj
prípadnú
zakázanú
látku, a to
prostredníctvom
oznámenia
na
svojom
vlastnom
internetovom
sídle.
24.      Žalobcovia
14. a 15. októbra
2021
požiadali
ÖADR a NADA,
aby
ďalej
neuvádzali
ich
mená a športové
disciplíny.
ÖADR a NADA
týmto
žiadostiam
nevyhoveli.
25.      Dňa
22. októbra
2021
žalobcovia
podali
na
Österreichische
Datenschutzbehörde
(Rakúsky
úrad
na
ochranu
osobných
údajov,
Rakúsko,
ďalej
len
„rakúsky
orgán
na
ochranu
údajov“)
sťažnosť
podľa
článku 77
ods. 1
GDPR,
ktorou
sa
domáhali
toho,
aby
bolo
konštatované
porušenie
práva
na
vymazanie a obmedzenie
údajov a aby
bola
ÖADR a NADA
uložená
povinnosť
odstrániť
ich
mená a športy z uvedených
internetových
sídel.
Tvrdili
tiež,
že
ide o osobitnú
kategóriu
osobných
údajov,
ako
aj o spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupky v zmysle
článkov 9 a 10
GDPR.
Nediferencovaný
režim
zverejňovania
stanovený v rakúskom
práve
je
podľa
nich
nezlučiteľný s článkom 6
ods. 3
GDPR a nie
je
ani
nevyhnutný,
ani
primeraný.
26.      Dňa
26. novembra
2021
rakúsky
orgán
na
ochranu
údajov
túto
sťažnosť
zamietol
ako
nedôvodnú.
Pokiaľ
ide
konkrétne o YT,
jeho
sťažnosť
bola
zamietnutá z dôvodu
nedostatku
záujmu
na
konaní z dôvodu,
že
jeho
údaje
ešte
neboli
zverejnené.
27.      Žalobcovia
teda
podali
na
Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd,
Rakúsko),
vnútroštátny
súd,
ktorý
podal
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
žalobu
založenú
na
článku 78
ods. 1
GDPR. V tejto
súvislosti
NADA,
žalovaná v prvom
rade
vo
veci
samej,
uviedla,
že
zverejnenie
osobných
údajov
na
jej
internetovom
sídle
je
nevyhnutné
na
splnenie
zákonnej
povinnosti,
ktorej
podlieha, a na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
podľa
článku 6
ods. 1 písm. c) a e)
GDPR.
28.      Vnútroštátny
súd
prerušil
konanie
vo
veci
samej z toho
dôvodu,
že
USK
podala
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vo
veci
NADA a i.(8).
Po
zamietnutí
tohto
návrhu z dôvodu
neprípustnosti
rozsudkom
zo
7. mája
2024(9) vnútroštátne
konanie
na
vnútroštátnom
súde
pokračovalo.
29.      Za
týchto
podmienok
Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
tieto
prejudiciálne
otázky:
„1.      Patrí
spracúvanie
údajov o osobách,
pri
ktorých
sa
ich
meno,
vykonávaný
šport,
spáchané
porušenie
antidopingových
pravidiel,
[uložená]
sankcia a začiatok a koniec
sankcie
zverejňujú
vo
všeobecne
prístupnej
časti
internetových
stránok
[NADA]
https://www.nada.at/de/recht/suspendierungen‑sperren
vo
forme
záznamu v tabuľke a vo
všeobecne
prístupných
tlačových
správach
[ÖADR]
na
https://www.oeadr.at,
do
pôsobnosti
práva
Únie v zmysle
článku 16
ods. 2
prvej
vety
ZFEÚ, v dôsledku
čoho
sa
na
takéto
spracúvanie
osobných
údajov
uplatní
[GDPR]?
V prípade
kladnej
odpovede
na
prvú
otázku:
2.      Predstavuje
informácia o tom,
že
sa
určitá
osoba
dopustila
určitého
porušenia
antidopingových
pravidiel a má z dôvodu
tohto
porušenia
zákaz
účasti
na
(vnútroštátnych a medzinárodných)
súťažiach,
‚údaj
týkajúci
sa
zdravia‘ v zmysle
článku 9
GDPR?
3.      Bráni
GDPR – najmä
so
zreteľom
na
článok 6
ods. 3
druhý pododsek
GDPR – vnútroštátnej
právnej
úprave,
ktorá
stanovuje
že
sa
má
zverejniť
meno
osôb,
ktorých
sa
týka
rozhodnutie
Rakúskej
antidopingovej
právnej
komisie
alebo
Nezávislej
rozhodcovskej
komisie,
doba
platnosti
zákazu
činnosti a jeho
dôvody,
bez
toho,
aby
bolo
možné
zistiť
údaje
týkajúce
sa
zdravia
dotknutej
osoby?
Je v tejto
súvislosti
relevantné,
že
od
zverejnenia
týchto
informácií
možno
podľa
vnútroštátnej
právnej
úpravy
upustiť
len v prípade,
ak
je
dotknutá
osoba
amatérskym
športovcom,
maloletou
osobou
alebo
osobou,
ktorá
poskytnutím
informácií
alebo
inými
upozorneniami
podstatne
prispela k odhaleniu
potenciálnych
porušení
antidopingových
pravidiel?
4.      Vyžaduje
GDPR – najmä
so
zreteľom
na
zásady
stanovené v článku 5
ods. 1 písm. a) a c)
GDPR
–,
aby
sa
pred
zverejnením v každom
prípade
vykonalo
vyvažovanie
osobnostných
záujmov
dotknutej
osoby,
ktorých
sa
týka
zverejnenie,
na
jednej
strane a záujmu
verejnosti
na
informovaní o porušení
antidopingových
pravidiel,
ktorého
sa
dopustil
určitý
športovec,
na
druhej
strane?
5.      Predstavuje
informácia,
že
určitá
osoba
sa
dopustila
určitého
porušenia
antidopingových
pravidiel a z dôvodu
tohto
priestupku
jej
bol
uložený
zákaz
účasti
na
(vnútroštátnych a medzinárodných)
súťažiach,
spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov v zmysle
článku 10
[GDPR]?
6.      V prípade
kladnej
odpovede
na
piatu
otázku:
Musia
činnosti,
resp.
rozhodnutia
orgánu,
na
ktorý
je
podľa
článku 10
GDPR
delegovaný
dohľad
nad
spracúvaním
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov
alebo
súvisiacich
bezpečnostných
opatrení,
podliehať
súdnemu
preskúmaniu?
7.      Je
sťažnosť
podľa
článku 77
GDPR
týkajúca
sa
uvádzaného
porušenia
podľa
článku 17
GDPR
prípustná,
ak v čase
podania
sťažnosti
dozornému
orgánu a vydania
rozhodnutia
dozorného
orgánu
ešte
nedošlo k spracúvaniu
osobných
údajov
dotknutej
osoby,
ale k spracúvaniu
došlo v priebehu
konania
na
odvolacom
súde,
resp.
bude
prípustná
dodatočne,
ak
už v čase
podania
sťažnosti
existujú
konkrétne
indície,
že k spracúvaniu
osobných
údajov
zo
strany
prevádzkovateľa
bezprostredne
dôjde,
resp.
dôjde v blízkej
budúcnosti?“
30.      Písomné
pripomienky
predložili
žalobcovia
vo
veci
samej,
NADA,
rakúsky
orgán
na
ochranu
údajov,
Komisia,
ako
aj
rakúska,
lotyšská,
holandská,
poľská a fínska
vláda.
Žalobcovia
vo
veci
samej,
NADA,
Komisia,
ako
aj
rakúska,
lotyšská a fínska
vláda
tiež
predniesli
svoje
ústne
pripomienky
na
pojednávaní,
ktoré
sa
konalo
13. mája
2025.
Analýza
31.      Po
preskúmaní
prvej
prejudiciálnej
otázky
týkajúcej
sa
uplatniteľnosti
GDPR
preskúmam
druhú,
piatu a šiestu
otázku,
ktoré
sa
týkajú
určitých
konkrétnych
údajov, a následne
sa
budem
zaoberať
otázkou
týkajúcou
sa
zásady
proporcionality
(tretia a štvrtá
prejudiciálna
otázka).
Napokon
preskúmam
siedmu
otázku,
ktorá
má
procesnú
povahu.
O prvej otázke
32.      Svojou
prvou
otázkou
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
vykonávanie
antidopingových
právnych
predpisov
predstavuje
alebo
nepredstavuje
„činnosť“,
ktorá
patrí
do
pôsobnosti
„práva
Únie“ v zmysle
článku 16
ods. 2
prvej
vety
ZFEÚ.
33.      Význam
tejto
odpovede
je
veľký,
pretože v prípade
zápornej
odpovede
sa
GDPR
na
spor
vo
veci
samej
neuplatňuje.
GDPR,
prijaté
na
základe
článku 16 ZFEÚ,
totiž
vo
svojom
článku 2
ods. 2 písm. a)
vylučuje
zo
svojej
pôsobnosti
spracúvanie
osobných
údajov v rámci
činnosti,
„ktorá
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie“.
34.      Na
úvod
by
som
chcel
pripomenúť,
hoci
to
vnútroštátny
súd
nespomína,
že
výnimka
uvedená v článku 2
ods. 2 písm. d)
GDPR
stanovuje,
že
toto
nariadenie
sa
nevzťahuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané
„príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania,
alebo
výkonu
trestných
sankcií…“.
Dôvodom
tejto
výnimky
je
skutočnosť,
že
spracúvanie
osobných
údajov
na
takéto
účely
„príslušnými
orgánmi“
sa
riadi
osobitným
aktom
Únie,
konkrétne
smernicou
(EÚ)
2016/680(10),
ktorá
bola
prijatá v ten
istý
deň
ako
GDPR. V tomto
štádiu
nie
je
vylúčené,
že
vecné
kritérium
tejto
výnimky
môže
byť v prejednávanej
veci
splnené.
Otázka,
či
sa
spracúvanie
údajov, o ktoré
ide v prejednávanej
veci,
vykonáva
na
účely
uvedené v článku 2
ods. 2 písm. d)
GDPR,
totiž
odkazuje
na
predmet
piatej
prejudiciálnej
otázky
(týkajúcej
sa
článku 10
GDPR),
ktorá
sa
týka
toho,
či
uznania
za
vinného a porušenia
predpisov,
ktoré
sú
predmetom
predmetného
spracúvania
údajov,
majú
alebo
nemajú
trestnoprávnu
povahu.
Organické
kritérium
výnimky
uvedenej v článku 2
ods. 2 písm. d) GDPR
však
nebolo
nastolené:
predstavujú
NADA a ÖADR
„príslušné
orgány“ v zmysle
článku 3
ods. 7
smernice
2016/680? V prípade
zápornej
odpovede
sa
uplatňuje
GDPR,
čo
bude
mojou
pracovnou
hypotézou
pre
ďalšiu
analýzu.
Naopak, v prípade
kladnej
odpovede a za
predpokladu,
že
by
bolo
splnené
aj
vecné
kritérium,
by
vznikla
otázka
uplatniteľnosti
smernice
2016/680
namiesto
GDPR,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
35.      Po
tejto
poznámke
uvádzam,
že v prejednávanej
veci
je
nesporné,
že
predmetné
spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané
rakúskymi
antidopingovými
orgánmi a spočívajúce v uverejnení
mien
dotknutých
športovcov,
športovej
disciplíny,
ktorej
sa
venovali,
spáchaného
porušenia
antidopingových
pravidiel,
uloženej
sankcie,
ako
aj
začiatku a konca
tejto
sankcie,
zodpovedá
spracúvaniu,
na
ktoré
sa
vzťahuje
GDPR
podľa
jeho
článku 2
ods. 1,
teda
spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané
úplne
alebo
čiastočne
automatizovanými
prostriedkami.(11)
36.      Spornejšou
otázkou
je,
či
toto
spracúvanie
patrí
do
pôsobnosti
výnimky
stanovenej v článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR.
37.      V rámci
mojej
analýzy
najprv
pripomeniem
zásadu
reštriktívneho
výkladu
výnimky
stanovenej v článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR a následne z nej
vyvodím
dôsledky
týkajúce
sa
antidopingovej
činnosti
vo
svetle
tvrdení
NADA.
O reštriktívnom výklade článku 2 ods. 2 písm. a) GDPR
38.      V súlade s ustálenou
judikatúrou
treba
výnimku
stanovenú v článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR v rozsahu, v akom
spôsobuje
neuplatniteľnosť
režimu
ochrany
osobných
údajov
stanoveného v GDPR, a teda
sa
odchyľuje
od
jeho
cieľa
ochrany,
vykladať
reštriktívne.(12)
39.      Ako
sa
totiž v podstate
uvádza v odôvodneniach
6
až
12
GDPR,
rýchly
technologický
vývoj,
globalizácia a rozsah
získavania a zdieľania
osobných
údajov
si
vyžadujú
silný a súdržný
rámec
ochrany
údajov v Únii,
ktorý
zabezpečí
vysokú
úroveň
ochrany
práv a slobôd
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
týchto
údajov,
ktorý
bude
jednotný
vo
všetkých
členských
štátoch, a bude
sa
intenzívne
presadzovať,
čím
sa
vytvorí
dôvera
umožňujúca
rozvoj
digitálnej
ekonomiky v rámci
vnútorného
trhu.
40.      Z tohto
hľadiska
je
teda
vecná
pôsobnosť
GDPR
stanovená v jeho
článku 2,
nevyhnutne
široká a výnimky,
ktoré
stanovuje,
sa
vykladajú
reštriktívne.
Súdny
dvor
tak
už
rozhodol,
že
jediným
cieľom
článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR v spojení s jeho
odôvodnením
16
je
vylúčiť z jeho
pôsobnosti
spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané v rámci
činnosti,
ktorej
cieľom
je
ochrana
národnej
bezpečnosti
alebo
činnosti,
ktorú
možno
zaradiť
do
tej
istej
kategórie.
41.      Činnosti,
ktorých
cieľom
je
chrániť
národnú
bezpečnosť,
zahŕňajú
najmä
činnosti,
ktorých
cieľom
je
chrániť
základné
funkcie
štátu a základné
záujmy
spoločnosti.(13)
42.      Na
druhej
strane z uplatňovania
GDPR
nie
sú
vyňaté
osoby
ako
také,
ale
len
niektoré
činnosti,
ktoré
vykonávajú.(14) Samotná
skutočnosť,
že
ide o činnosť
štátu
alebo
orgánu
verejnej
moci,
totiž
nestačí
na
to,
aby
sa
táto
výnimka
automaticky
vzťahovala
na
túto
činnosť.(15) Nestačí
ani
skutočnosť,
že
autor
predmetného
spracúvania
vykonáva
činnosti
týkajúce
sa
národnej
bezpečnosti,
keďže
jedine
predmetná
činnosť v rámci
dotknutého
spracúvania
je
relevantná.(16) V súvislosti s prenosom
údajov
na
obchodné
účely z členského
štátu
do
tretej
krajiny
nestačí
ani
to,
že
dotknuté
údaje
môžu v priebehu
tohto
prenosu
alebo
po
ňom
byť
spracúvané
orgánmi
dotknutej
tretej
krajiny
na
účely
verejnej
bezpečnosti,
obrany a bezpečnosti
štátu.(17)
43.      V prejednávanej
veci,
ako
zdôrazňuje
rakúska
vláda, § 1 ods. 1 ADBG
stanovuje,
že
„doping
je
vzhľadom
na
to,
že
ovplyvňuje
športové
schopnosti, v rozpore
so
zásadou
spravodlivosti v športovej
súťaži,
ako
aj
so
skutočnou
vnútornou
hodnotou
športu
(športovým
duchom), a navyše
predstavuje
riziko
pre
zdravie“.
44.      Preto
nemožno
tvrdiť,
že
zverejnenie
osobných
údajov
zo
strany
NADA a ÖADR
predstavuje
spracúvanie
údajov v rámci
činnosti, v tomto
prípade
boja
proti
dopingu,
ktorá
sa
týka
národnej
bezpečnosti
alebo
ktorá
by
mohla
byť
zaradená
do
tejto
kategórie
podľa
článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR.
45.      Z uvedeného treba vyvodiť záver, že výnimka založená na tomto ustanovení GDPR sa neuplatňuje na spracúvanie údajov, o ktoré ide v prejednávanej veci.
46.      Tvrdenia
NADA
založené
jednak
na
skutočnosti,
že
antidopingová
činnosť
patrí
do
právomoci
členských
štátov, a jednak
na
tom,
že
táto
činnosť
nemá
hospodársku
povahu,
nemôžu
vyvrátiť
toto
konštatovanie,
ako
sa
teraz
pokúsim
preukázať.
„Antidopingová“ činnosť nie je vyňatá z pôsobnosti GDPR
–       …aj keď je záležitosťou členských štátov
47.      Po
prvé
NADA
tvrdí,
že
antidopingová
politika
je
oblasťou,
ktorá
podľa
rozdelenia
právomocí
stanoveného
právom
Únie
zostáva v právomoci
členských
štátov, a to
bez
ohľadu
na
podpornú
právomoc v oblasti
športu
stanovenú v článku 165 ZFEÚ.
48.      Skutočnosť,
že k spracúvaniu
osobných
údajov
dochádza v rámci
činnosti,
ktorá
patrí
do
právomoci
členských
štátov,
však
nie
je
sama
osebe
relevantná
na
vylúčenie
tohto
spracúvania z pôsobnosti
GDPR
na
základe
jeho
článku 2
ods. 2 písm. a),
keďže
nepatrí
ani
pod
činnosť,
ktorej
cieľom
je
ochrana
národnej
bezpečnosti,
ani
pod
činnosť,
ktorú
možno
zaradiť
do
tej
istej
kategórie.(18)
49.      Vylúčenie spracúvania vykonávaného v rámci určitej činnosti z pôsobnosti GDPR len z toho dôvodu, že táto činnosť patrí do právomoci členských štátov, by bolo podľa môjho názoru v rozpore tak so znením, ako aj s kontextom a cieľmi tohto nariadenia.
50.      Keď
sa
totiž v znení
článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR
uvádza
pojem
„činnosť,
ktorá
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie“,
neodkazuje
na
logiku
právomocí,
ale
na
vecnú
logiku
vymedzenia
pôsobnosti
normotvorcom v samotnom
GDPR,
ktorá
sa
zakladá
na
článku 16
ods. 2 ZFEÚ.
Toto
ustanovenie
„zakladá a deleguje“
na
Úniu
legislatívnu
právomoc v oblasti
ochrany a voľného
pohybu
osobných
údajov a na
tento
účel
vymedzuje
osobitnú
pôsobnosť.(19) Okrem
toho v osobitnom
kontexte
ochrany
osobných
údajov,
najmä
vzhľadom
na
autonómnu
povahu
otázok
súvisiacich s ich
spracúvaním,
ktoré
si
vyžiadali
vlastný a špecifický
legislatívny
zásah,
pojem
„pôsobnosť
práva
Únie“
presahuje
prípady
„vykonávania
práva
Únie“ v zmysle
článku 51
Charty
základných
práv
Európskej
únie
(ďalej
len
„Charta“).(20) Napokon
„právo
Únie
má
určitý
vplyv v mnohých
oblastiach,
ktoré
patria
do
právomoci
členských
štátov“(21).
Platí
to
najmä
pre
GDPR,
ktorého
prierezová
pôsobnosť
je
nevyhnutne
široká
vzhľadom
na
jeho
ciele
pripomenuté v bode 39
vyššie.
51.      Aj
keď
teda
„antidopingová“
činnosť
nie
je
upravená
aktom
práva
Únie a patrí
do
právomoci
členských
štátov,
nemožno z toho
vyvodiť,
že
spracúvanie
vykonávané v rámci
tejto
antidopingovej
činnosti
nepatrí
do
„pôsobnosti
práva
Únie“ v zmysle
článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR,
ako
ho
vykladá
Súdny
dvor v osobitnom
kontexte
GDPR.
52.      Okrem
toho
má
Únie
od
Lisabonskej
zmluvy
podpornú
právomoc v oblasti
športu.(22) Článok 165
ods. 2 ZFEÚ
tak
stanovuje,
že
„činnosť
Únie
sa
zameriava
na…
rozvoj
európskeho
rozmeru v športe
podporovaním
spravodlivosti a otvorenosti
pri
športových
súťažiach a spolupráce
medzi
subjektmi
zodpovednými
za
šport,
ako
aj
ochranou
fyzickej a morálnej
integrity
športovcov,
najmä
mladých
športovcov“.
Tieto
pojmy
odkazujú
najmä
na
antidopingové
politiky.
Je
pravda,
že
takáto
podporná
právomoc
nepriznáva
Únii
žiadnu
právomoc
prijímať
právne
predpisy v oblasti
športu.
Hoci
činnosť
Únie
nie
je
normatívna,
existuje a umožňuje
Únii
prijímať
právne
akty
na
účely
podpory,
koordinácie
alebo
doplnenia
činnosti
členských
štátov v súlade s článkom 6 ZFEÚ.(23) „Športová“
povaha
antidopingových
pravidiel
preto
neumožňuje
domnievať
sa,
že
ich
vykonávanie
predstavuje
činnosť,
ktorá
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie v zmysle
článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR.
–       a napriek tomu, že „nemá“ hospodársku povahu
53.      Po
druhé
NADA
tvrdí,
že
šport
patrí
do
pôsobnosti
práva
Únie
len v rozsahu, v akom
predstavuje
hospodársku
činnosť.
Pokiaľ
ide o predmetné
antidopingové
pravidlá,
tie
sú
sa
zakladajú
na
čisto
športových
úvahách,
takže
spracúvanie
údajov, o ktoré
ide v prejednávanej
veci,
nie
je
otázkou
hospodárskej
činnosti, a teda
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie.
54.      Ani
toto
tvrdenie,
založené
na
údajnej
„oddeliteľnosti“
antidopingových
pravidiel,
nepovažujem
za
presvedčivé.
55.      Tvrdenie,
že
„výkon
športu
spadá
do
pôsobnosti
práva
Spoločenstva
iba v rozsahu, v akom
predstavuje
hospodársku
činnosť v zmysle
článku 2
Zmluvy
[o ES]“,
nás
privádza k rozsudku z 12. decembra
1974,
Walrave a Koch(24).
Odvtedy
však
Únia
začala
vykonávať
svoju
právomoc v oblasti
ochrany
údajov
na
základe
článku 16 ZFEÚ.
Členské
štáty
tak
zamýšľali
uplatniť
právo
Únie v oblasti
ochrany
osobných
údajov, a to
aj v nehospodárskych
oblastiach, o čom
svedčí
znenie,
kontext a ciele
GDPR.
56.      V prvom
rade
znenie
článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR
určuje
vecnú
pôsobnosť
tohto
nariadenia
odkazom
na
pojem
„činnosť“ – nie
„hospodárska
činnosť“–,
na
ktorú
sa
vzťahuje
alebo
nevzťahuje
právo
Únie.
57.      Kontext
GDPR, a najmä
jeho
ustanovenia
týkajúce
sa
prenosu
osobných
údajov
do
tretích
krajín
alebo
medzinárodným
organizáciám
(kapitola V GDPR),
tento
doslovný
prístup
potvrdzuje.
Ak
totiž
nie
sú
splnené
podmienky
na
uskutočnenie
takéhoto
prenosu,
výnimky v prípade
osobitných
situácií
stanovené v článku 49
GDPR
môžu
takýto
prenos
povoliť.
Odôvodnenie
112
GDPR
pritom
výslovne
uvádza,
že
výnimky
pre
tieto
osobitné
situácie
„by
sa
mali
uplatňovať
predovšetkým
na
prenosy
údajov,
ktoré
sa
požadujú a sú
potrebné
zo
závažných
dôvodov
verejného
záujmu,
napríklad v prípadoch
medzinárodnej
výmeny
údajov… s cieľom
obmedziť
a/alebo
vylúčiť
doping
zo
športu“.
Ako
zdôraznila
fínska
vláda,
toto
odôvodnenie
uvádza,
že
normotvorca
Únie
nezastával
názor,
že
spracúvanie
osobných
údajov v oblasti
antidopingovej
kontroly,
hoci
sa
týka
nehospodárskej
činnosti,
nepatrí
do
pôsobnosti
tohto
nariadenia.
58.      Napokon
kritérium
založené
na
spojitosti s právom
Únie
prostredníctvom
hospodárskej
činnosti
sa
mi
nezdá
byť
relevantné
ani z hľadiska
cieľov
sledovaných
GDPR.
Takéto
kritérium
by
totiž
viedlo k tomu,
že
by
bolo
potrebné
určiť
pôsobnosť
GDPR v každom
jednotlivom
prípade
podľa
toho,
či
spracúvanie
predmetných
údajov
má
alebo
nemá
súvislosť s osobitnými
ustanoveniami
práva
Únie
alebo
so
slobodami
upravujúcimi
vnútorný
trh.
Takýto
prístup,
ktorý
sa
líši v závislosti
od
konkrétnych
dotknutých
situácií,
by
mohol
spôsobiť,
že
hranice
pôsobnosti
tohto
nariadenia
budú
neisté a náhodné,(25) v rozpore s jeho
základnými
cieľmi,
ktorými
sú
zabezpečenie
konzistentného a jednotného
uplatňovania
pravidiel
ochrany v celej
Únii a odstrániť
prekážky
tokov
osobných
údajov v rámci
Únie.
59.      Okrem
toho
by
som
dodal,
že
prinajmenšom v prípade
profesionálnych
športovcov
nemožno
vylúčiť
súvislosť
medzi
antidopingovou
právnou
úpravou a ich
profesijnou
činnosťou, a teda
hospodársku
súvislosť
najmä
so
slobodou
pohybu a slobodným
poskytovaním
služieb.(26) Uložené
sankcie
totiž
môžu
mať
nezanedbateľné
hospodárske
dôsledky z dôvodu
zákazu
ich
činnosti,
niekedy
doživotného.
Ak
by
sa
pri
určovaní
pôsobnosti
GDPR
malo
vychádzať z existencie
takejto
hospodárskej
súvislosti,
viedlo
by
to
prinajmenšom k neuspokojivému
výsledku,
podľa
ktorého
by
sa
GDPR
mohlo
napríklad
vzťahovať
na
profesionálnych
športovcov,
ale
nie
na
amatérskych
športovcov.(27) Takéto
rozdielne
zaobchádzanie
podľa
toho,
či
sa
činnosť
považuje
za
hospodársku,
alebo
nie,
je
ťažko
zlučiteľné s GDPR a jeho
cieľmi
ochrany
osobných
údajov.
Záver k prvej otázke
60.      Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
odpovedal
na
prvú
otázku
tak,
že
článok 16
ods. 2
prvá
veta
ZFEÚ a článok 2
ods. 2 písm. a)
GDPR
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
spracúvanie
osobných
údajov
spočívajúce v uverejňovaní
mien
dotknutých
športovcov,
športovej
disciplíny,
ktorej
sa
venovali,
porušenia
antidopingových
pravidiel,
ktorého
sa
dopustili,
uloženej
sankcie,
ako
aj
začiatku a konca
doby
trvania
tejto
sankcie
na
základe
uplatnenia
vnútroštátnych
antidopingových
predpisov,
nemožno
považovať
za
vykonávané v rámci
„činnosti,
ktorá
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie“ v zmysle
článku 2
ods. 2 písm. a)
GDPR.
O druhej otázke
61.      Svojou
druhou
otázkou
sa
vnútroštátny
súd
pýta,
či
sa
zverejnenie
dotknutých
osobných
údajov
týka
„údajov
týkajúcich
sa
zdravia“ v zmysle
článku 9
GDPR.
O širokom výklade pojmu „údaje týkajúce sa zdravia“
62.      Význam
tejto
otázky
spočíva v tom,
že
článok 9
GDPR
stanovuje
právny
režim,
ktorý
osobitne
chráni
kategórie
tzv.
„citlivých“
osobných
údajov,
medzi
ktoré
patria
„údaje
týkajúce
sa
zdravia“
(alebo
„zdravotné
údaje“).
Tieto
údaje,
ktoré
sa
považujú
za
jadro
intimity
jednotlivcov,
si
ako
také
vyžadujú
vysokú
úroveň
ochrany, a to
súčasne
prostredníctvom
ochrany
súkromia,
služobného
tajomstva a právnym
predpisom o ochrane
osobných
údajov.(28) Ich
spracúvanie
je
preto
zakázané
podľa
článku 9
ods. 1
GDPR,
pokiaľ
sa
neuplatňuje
jedna z výnimiek
stanovených v odseku
2.
Odráža
to
odôvodnenie
51
GDPR
týkajúce
sa
citlivých
údajov,
podľa
ktorého
túto
osobitnú
ochranu
vysvetľuje
to,
že
„z kontextu
ich
spracúvania
by
mohli
pre
základné
práva a slobody
vyplývať
významné
riziká“.
Podľa
odôvodnenia
54 GDPR
sa
má
zabrániť
tomu,
aby
ich
spracúvanie z dôvodov
verejného
záujmu
viedlo k tomu,
že
sa
budú
spracúvať
„na
iné
účely
tretími
stranami,
napríklad
zamestnávateľmi
či
poisťovňami a bankami“(29).
Nevyhnutnosť
ochrany
údajov
sa
okrem
toho
zvýšila
informatizáciou
zdravotníckych
štruktúr a dematerializáciou
nosičov a tokov
údajov.(30)
63.      Treba
dodať,
že
zákaz
spracúvania
zdravotných
údajov
stanovený v článku 9
ods. 1
GDPR
nezávisí
od
toho,
či
informácia
odhalená
predmetným
spracúvaním
je
alebo
nie
je
správna a či
prevádzkovateľ
koná s cieľom
získať
informácie
patriace
do
jednej z osobitných
kategórií
uvedených v tomto
ustanovení.(31) Z toho
treba
vyvodiť,
že
cieľ
prevádzkovateľa, a najmä
skutočnosť,
že
spracúvanie
je
nevyhnutné
na
základe
zákonnej
povinnosti
alebo
verejného
záujmu,
hoci
predstavuje
relevantnú
skutočnosť v rámci
prípadného
uplatnenia
jednej z desiatich
výnimiek
stanovených v článku 9
ods. 2
GDPR,
nie
je
skutočnosťou,
ktorú
treba
zohľadniť
vo
fáze
kvalifikácie
údajov
ako
„zdravotných
údajov“.(32)
64.      V súlade s článkom 4
bodom 15
GDPR v spojení s odôvodnením 35
tohto
nariadenia
takéto
údaje
zahŕňajú
všetky
osobné
údaje
týkajúce
sa
fyzického
alebo
duševného
zdravia
fyzickej
osoby,
ktoré
odhaľujú(33) informácie o jej
minulom,
súčasnom
alebo
budúcom
zdravotnom
stave.
65.      Súdny
dvor
už
rozhodol,
že
vzhľadom
na
cieľ
GDPR
sa
pojem
„údaje
týkajúce
sa
zdravia“
uvedený v článku 9
ods. 1
tohto
nariadenia
musí
vykladať
široko.(34).
Podľa
kontextuálneho a teleologického
výkladu
článku 4
ods. 15 a článku 9
RGPD
na
to,
aby
bolo
možné
predmetné
údaje
kvalifikovať
ako
také,
stačí,
že
môžu,
hoci
aj
nepriamo, na
základe
myšlienkového
pochodu
porovnania
alebo
vyvodenia
odhaliť
informácie o zdravotnom
stave
dotknutej
osoby.(35)
66.      V tejto
súvislosti
mám
dojem,
že
by
bolo
možné
schematicky
rozlíšiť
dve
kategórie
zdravotných
údajov.
67.      Na
jednej
strane
údaje
získané v rámci
kontextu
zdravotnej
starostlivosti,
ktoré
podľa
môjho
názoru
možno
považovať
za
údaje
týkajúce
sa
zdravia
„z podstaty
veci“(36) „objektívne“(37),
ktoré
sa
vzťahujú,
ako
sa
uvádza v odôvodnení
35
GDPR,
na
informácie
týkajúcej
sa
napríklad
fyzickej
alebo
duševnej
choroby,
zdravotného
postihnutia,
rizika
ochorenia,
anamnézy a klinickej
liečby.
Zvyčajne
sa
nachádzajú v zdravotnej
dokumentácii
dotknutej
osoby.(38) Rovnako
údaje,
ktoré,
hoci
nie
sú
lekárskymi
údajmi,
sa
zhromažďujú
na
účely
ich
zahrnutia
do
zdravotnej
dokumentácie,
ako
je
to v prípade
administratívnych
údajov
určených
na
zahrnutie
do
tejto
dokumentácie,
sú z tohto
dôvodu
uvedené v odôvodnení
35
GDPR
ako
„zdravotné
údaje“.
Ide o údaje,
ktoré
sa
považujú
za
údaje
týkajúce
sa
zdravia a ktoré
odhaľujú
informácie o zdravotnom
stave
dotknutej
osoby.
68.      V tomto
rámci
má
pojem
„riziko
ochorenia“
uvedený v odôvodnení
35
GDPR
jednoznačne
určitý
význam.
Ako
vyplýva z práce
pracovnej
skupiny
zriadenej
podľa
článku 29,
ide
tu
aj o údaje
týkajúce
sa
potenciálneho
budúceho
zdravotného
stavu
dotknutej
osoby.
Budúce
„vedecky
preukázané
alebo
všeobecne
vnímané“
riziko
ochorenia
je
tak
zohľadnené a ako
príklad
sa
uvádza
nadmerná
konzumácia
alkoholu
alebo
tabaku,
ako
aj
užívanie
drog.(39)
69.      Na
druhej
strane,
mimo
kontextu
zdravotnej
starostlivosti,
sa
údaj
môže
týkať
zdravia,
najmä
ak
predmetný
údaj
môže,
hoci
aj
nepriamo,
odhaliť
informácie o fyzickom
alebo
duševnom
zdravotnom
stave
fyzickej
osoby,
či
už
minulom,
súčasnom
alebo
budúcom.(40) Práve
to
je
„šedá
zóna“(41) pojmu
„zdravotné
údaje“,
ktorá
vyvoláva
otázku,
do
akej
miery
môže
ich
nepriama
súvislosť
so
zdravím
viesť k ich
kvalifikácii
ako
zdravotných
údajov. V tomto
prípade
je
rozhodujúce,
či z predmetných
údajov
možno
vyvodiť
závery o zdravotnom
stave
dotknutej
osoby
bez
ohľadu
na
to,
či
ide o patologický
alebo
fyziologický
stav,
bez
ohľadu
na
spoľahlivosť
týchto
záverov. V tejto
súvislosti
možno
zohľadniť
prvky
kontextu,(42) rovnako
ako
súvislosť
medzi
dotknutou
informáciou a schopnosťou
vyvodiť z nich
určitý
aspekt
zdravia
osoby.(43)
70.      Napríklad
pracovná
skupina
zriadená
podľa
článku 29
považovala
za
zdravotný
údaj
informáciu o členstve
osoby v skupinách,
ktorých
cieľ
súvisí
so
zdravím,
ako
napríklad
„Weight
Watchers“
alebo
„Anonymní
alkoholici“(44).
Okrem
toho
hrubý
údaj
pochádzajúci z „merania
seba
samého“
(napríklad
váha
alebo
krvný
tlak
zaznamenaný
prostredníctvom
pripojených
hodiniek),
ktorý
sám
osebe
nie
je
údajom
týkajúcim
sa
zdravia,
by
mohol v spojení s inými
informáciami
viesť k záverom o zdraví
dotknutej
osoby.
Pracovná
skupina
zriadená
podľa
článku 29 v tejto
súvislosti
spresňuje,
že
by
sa
malo
vykonať
posúdenie
každého
jednotlivého
prípadu:
aplikácia,
ktorá
sleduje a uchováva
počet
krokov
urobených
počas
niekoľkých
dní a vymaže
tieto
údaje
po
týždni,
nemusí
spracúvať
„zdravotné
údaje“.
Aplikácia,
ktorá
kombinuje
niekoľkoročné
komplexné
kvantifikované
záznamy o jednotlivcovi
(napríklad
sleduje
spánkové a pohybové
návyky,
podrobné
záznamy o stravovaní,
hmotnosti,
indexe
telesnej
hmotnosti,
krvnom
tlaku a iných
životných
štatistických
údajoch,
ako
aj
denník
nálad),
sa
však
považuje
za
aplikáciu
spracúvajúcu
údaje o zdraví. V tomto
prípade
sa
za
zdravotné
údaje
považujú
nielen
závery a dedukcie,
ale
aj
hrubé
údaje.(45)
Uplatnenie na tento prípad
71.      V spore
vo
veci
samej
predmetná
právna
úprava
stanovuje,
že
okrem
uvedenia
mien
dotknutých
športovcov a dĺžky
trvania
zákazov
činnosti,
ktoré
im
boli
uložené,
sa
zverejnia
dôvody
tohto
zákazu
činnosti
prostredníctvom
odkazu
na
kategóriu
konštatovaného
(konštatovaných)
porušenia
(porušení).
Ak
sa
porušenie
týka
zakázanej
látky
alebo
metódy,
táto
sa
uvedie
aj v oznámení
uverejnenom
na
internetovej
stránke
ÖADR.(46)
72.      Predovšetkým
je
potrebné
pripomenúť,
že
porušenia
antidopingových
pravidiel,
ktoré
sú
sprístupnené
verejnosti,
sú
rozdelené
do
viacerých
kategórií.(47)
73.      Rovnako
ako
rakúsky
orgán
na
ochranu
údajov
zastávam
názor,
že z hľadiska
pojmu
„zdravotné
údaje“
treba
preskúmať
len
porušenia
uvedené v kategóriách
2.1 a 2.2.
Ostatné
porušenia
sa
totiž
týkajú
protiprávneho
konania,
ktoré
sa
mi
ako
také
nezdá
byť
spôsobilé
odhaliť, a to
ani
nepriamo,
informácie o zdravotnom
stave
dotknutej
osoby.
Napríklad
informácia o tom,
že
športovec
si
nesplnil
svoju
povinnosť
lokalizácie
(porušenie
antidopingových
pravidiel
kategórie
2.4)
alebo
že
obchodoval
so
zakázanými
látkami
(porušenie
kategórie
2.7),
neodhaľuje
žiadne
informácie o jeho
zdravotnom
stave.
74.      Ďalej
treba
uviesť,
že
konštatovanie
porušení
kategórií
2.1 a 2.2
zahŕňa
antidopingové
testovanie
dotknutého
športovca a analýzu
vzoriek s cieľom
zistenia
prítomnosti
zakázaných
látok a metód.
Dodávam,
že
tieto
analýzy
vykonávajú
akreditovaní
odborníci,(48) a teda
sa
vykonávajú v kvázilekárskom,
či
dokonca
lekárskom
kontexte.
Konštatovanie
takýchto
porušení
nás
teda
vracia k pojmu
„informácia
získaná
na
základe
vykonania
testov
alebo
prehliadok
častí
organizmu
alebo
telesných
látok“ v zmysle
odôvodnenia
35
GDPR.
Takéto
informácie
by
sa
preto
mohli
považovať
za
zdravotné
údaje
z podstaty
veci.
75.      V tejto
súvislosti
je
pravda,
že
test
sa
vykonáva s cieľom
zistiť
prítomnosť
dopingových
látok
užitých s cieľom
zlepšiť
športovú
výkonnosť a spracúvanie
spočívajúce v zverejnení
predmetných
informácií
zodpovedá
represívnemu
cieľu
voči
dotknutému
športovcovi a cieľu
odradenia.
Pripomínam
však,
že
sledovaný
cieľ
nie
je
relevantný z hľadiska
kvalifikácie
predmetných
údajov.(49)
76.      Rovnako
skutočnosť,
že
dopingové
látky
nie
sú
liekmi,
nepovažujem
za
presvedčivú.
Na
jednej
strane
totiž
pojem
„zdravotné
údaje“
nezahŕňa
len
lekárske
údaje s terapeutickým
účelom.
Niektoré
lieky
sú
navyše
škodlivé
pre
zdravie,
ak
sú
používané
nesprávne.
Na
druhej
strane,
cieľom
boja
proti
dopingu
je
nepochybne
podpora
spravodlivosti a rovnosti
medzi
športovcami,
ale
ide
aj o otázku
zdravia.(50) Množstvo
látok
alebo
metód
je
pritom
zakázaných z dôvodu
ich
škodlivých
účinkov
na
zdravie,
aj
keď
sa
tieto
účinky
líšia v závislosti
od
výrobku,
užitého
množstva
alebo
telesnej
konštitúcie
dotknutej
osoby.(51)
77.      Preto
na
účely
kvalifikácie
predmetného
údaja
bez
ohľadu
na
skutočnosť,
že
cieľ
sledovaný
športovcom
spočíva v zlepšení
jeho
výkonu,
nemožno
podľa
môjho
názoru
nezohľadniť
účinky
užitia
zakázanej
látky
na
zdravie
tohto
športovca
bez
ohľadu
na
to,
či
sú
tieto
účinky
súčasné
alebo
budúce.
78.      Napokon
zastávam
názor,
že
skutočnosť,
že
ÖADR
uverejňuje
názov
zakázanej
látky
zistenej v tele
na
internete,
môže
informovať
verejnosť o rizikách,
ktoré
môže
jej
užitie
znamenať
pre
zdravie
dotknutého
športovca.
79.      Určite
je
pravda,
že
samotné
uvedenie
názvu
zakázanej
látky,
ktorá
sa
nachádza v organizme,
by
sa
mohlo
samo
osebe
považovať
za
nedostatočné
na
odhalenie
informácií o – hoci
aj
budúcom – zdravotnom
stave
dotknutého
športovca.
Samotný
obsah
informácie
by
sa v tejto
súvislosti
mohol
považovať
za
príliš
stručný a súvislosť
so
zdravotným
stavom
za
príliš
nepriamu,
ba
dokonca
hypotetickú
na
to,
aby
predstavovala
„zdravotný
údaj“ v zmysle
GDPR.
Nemožno
však
vylúčiť,
že v spojení s inými
skutočnosťami
môže
byť
táto
informácia,
hoci
aj
nepriamo,
spôsobilá
na
základe
myšlienkového
pochodu
porovnania
alebo
vyvodenia
odhaliť
informácie o – dokonca
budúcom – zdravotnom
stave
dotknutej
osoby.
80.      Preto
zastávam
názor,
že
uvedenie
názvu
predmetnej
látky
(alebo
jej
kategórie)
poskytuje
údaje,
ktoré,
hoci
sú
len
málo
podrobné,
môžu,
hoci
nepriamo,
informovať o zdravotnom
stave
dotknutej
osoby. V osobitnom
kontexte
GDPR
predstavuje
takýto
údaj
za
určitých
okolností,
ktoré
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu,
„údaj
týkajúci
sa
zdravia“ v zmysle
článku 4
bodu 15 a článku 9
ods. 1
GDPR v spojení s odôvodnením
35
tohto
nariadenia.
81.      Naopak
sa
domnievam,
že
by
to
tak
nebolo,
ak
by
dotknutá
zakázaná
látka
(alebo
jej
kategória)
nebola
uvedená. V tomto
prípade
by
totiž
nebolo
možné
urobiť
súvislosť
medzi
konštatovaním
porušenia z dôvodu
prítomnosti
zakázanej
látky v tele
na
jednej
strane a informáciami o zdravotnom
stave
dotknutej
osoby
na
druhej
strane, a to
ani
„na
základe
myšlienkového
pochodu
porovnania
alebo
vyvodenia“.
Táto
súvislosť
by
teda
podľa
môjho
názoru
bola
príliš
nepriama
na
to,
aby
zverejňovaná
informácia
mohla
patriť
do
kategórie
„údajov
týkajúcich
sa
zdravia“
podľa
GDPR.
Záver o druhej otázke
82.      Navrhujem
teda,
aby
Súdny
dvor
rozhodol,
že
článok 9
ods. 1
GDPR
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
zverejnenie
mena
dotknutého
športovca,
doby
trvania
zákazu
činnosti,
ktorý
mu
bol
uložený, a dôvodov
tohto
zákazu
činnosti
nepredstavuje
spracúvanie
údajov
týkajúcich
sa
zdravia v zmysle
tohto
ustanovenia,
okrem
prípadu,
keď
tieto
dôvody
obsahujú
názov
zakázanej
látky
alebo
zakázaných
látok,
ktorých
prítomnosť
bola
zistená v tele
dotknutého
športovca,
keďže
tento
údaj
môže,
hoci
aj
nepriamo,
odhaliť
informácie o zdravotnom
stave
dotknutého
športovca,
hoci
aj
budúcom,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
O piatej otázke
83.      Vnútroštátny
súd
sa v podstate
pýta,
či
predmetné
uverejnenie
predstavuje
spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov
alebo
priestupkov v zmysle
článku 10
GDPR. V tejto
súvislosti
spresňuje,
že
sankcie v spore
vo
veci
samej
zahŕňajú
odňatie
titulov a odmien,
ako
aj
zákaz
činnosti
na
dobu
niekoľkých
rokov
alebo
doživotný
zákaz
účasti
na
všetkých
(vnútroštátnych a medzinárodných)
súťažiach.
Okrem
toho
uvádza,
že
podľa § 24
ods. 4
ADBG
športové
organizácie
nemôžu
„využívať“
osoby,
na
ktoré
sa
vzťahuje
zákaz
činnosti
podľa
antidopingových
právnych
predpisov, a preto
ich
nemôžu
za
odplatu
zamestnať.
84.      Pred
analýzou
povahy
predmetných
uznaní
za
vinného a porušení
antidopingových
pravidiel
pripomeniem
význam
trestnoprávnej
kvalifikácie v kontexte
článku 10
GDPR.
Význam „trestnej“ povahy uznaní za vinného a porušení v zmysle článku 10 GDPR
85.      Treba
pripomenúť,
že
normotvorca
Únie
nezakazuje
spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov
alebo
priestupkov,
ale
podrobuje
ho
sprísnenej
kontrole,
keďže
môže
mať
významný
vplyv
na
život
dotknutých
osôb,
najmä
pokiaľ
ide o poškodenie
dobrého
mena
alebo
diskrimináciu v iných
oblastiach.
Takéto
spracúvanie
sa
tak
môže
uskutočniť
len
„pod
kontrolou
orgánu
verejnej
moci“
alebo
ak
právne
predpisy
povoľujúce
toto
spracúvanie
údajov
stanovujú
„primerané
záruky
ochrany
práv a slobôd
dotknutých
osôb“.(52) Článok 10
GDPR
vyhradzuje
túto
zvýšenú
ochranu
len
pre
trestnoprávnu
oblasť,
pričom
pojem
„trestný“
označuje
tak
„uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov“,
ako
aj
„priestupky“.(53)
86.      Článok 10
GDPR
sa
tak
môže
vzťahovať
na
vedenie
záznamov o uznaniach
za
vinného z trestných
činov a priestupkov
súkromnými
subjektmi,(54) napríklad v rámci
boja
proti
praniu
špinavých
peňazí
alebo v rámci
činností
forenzných
laboratórií.(55) Možno
tiež
uviesť
príklad
spracúvania
osobných
údajov
organizáciami
prenajímajúcimi
vozidlá,
ktoré
identifikujú a označujú
vodiča,
ktorý
porušil
pravidlá
cestnej
premávky.
87.      V prejednávanej
veci
teda
vzniká
otázka,
či
„športový
register“,
ktorý
na
internete
prevádzkujú
NADA a ÖADR,
predstavuje
„register“
uznaní
za
vinného z trestných
činov a priestupkov,
ktoré
patria
do
pôsobnosti
článku 10
GDPR, a teda
si
vyžadujú
zvýšenú
ochranu.
Analýza „trestnej“ alebo netrestnej povahy v zmysle článku 10 GDPR, pokiaľ ide o uznania za vinného a porušenia v oblasti antidopingových pravidiel
88.      Podľa
judikatúry
Súdneho
dvora
pojem
„trestne
stíhateľný
skutok“,
ktorý
je
rozhodujúci
na
určenie
uplatniteľnosti
článku 10
GDPR
na
osobné
údaje,
vyžaduje v celej
Únii
autonómny a jednotný
výklad,
ktorý
treba
hľadať s prihliadnutím
na
cieľ
sledovaný
týmto
ustanovením, a kontext,
do
ktorého
toto
ustanovenie
patrí,
pričom v tejto
súvislosti
nie
je
rozhodujúca
kvalifikácia,
ktorú
tomuto
skutku
dáva
dotknutý
členský
štát,
keďže
táto
kvalifikácia
môže
byť
odlišná v závislosti
od
krajiny.
89.      Tri
„kritériá
rozsudku
Engel“
prijaté
Súdnym
dvorom,(56) a to
právna
kvalifikácia
porušenia
vo
vnútroštátnom
práve,
samotná
povaha
porušenia a stupeň
prísnosti
sankcie,
ktorá
hrozí
dotknutej
osobe,
sú
teda
relevantné
na
posúdenie
trestnoprávnej
povahy
porušenia.
90.      Hoci
prislúcha
vnútroštátnemu
súdu,
aby
vo
svetle
týchto
kritérií
posúdil,
či
uznania
za
vinného a porušenia,
ktorých
sa
týka
konanie
vo
veci
samej,
majú
trestnoprávnu
povahu v zmysle
článku 10
GDPR,
Súdny
dvor
rozhodujúci o návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
môže
poskytnúť
vnútroštátnemu
súdu
spresnenia
vo
svojom
výklade.(57)
91.      Predmetné
porušenia a uznanie
za
vinného
teda
preskúmam z hľadiska
týchto
troch
kritérií.
–       Právna kvalifikácia porušenia antidopingových pravidiel vo vnútroštátnom práve
92.      Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
podľa
rakúskeho
práva
ÖADR
vedie
disciplinárne
konania
pre
príslušný
športový
zväz.
Rovnako
rakúska
vláda
na
pojednávaní
zdôraznila,
že
antidopingová
právna
úprava
má
povahu
sui
generis,
keďže
porušenia
antidopingových
pravidiel
sú
porušeniami
predpisov
dotknutých
športových
zväzov,
ktoré
sa
športovci
zaväzujú
dodržiavať,(58) a nie
porušenia
zákona.
93.      Kvalifikácia
porušení
antidopingových
pravidiel
vo
vnútroštátnom
práve
teda
nepodporuje
„trestnoprávnu“
kvalifikáciu v zmysle
článku 10
GDPR.
94.      Dosah
prvého
kritéria
rozsudku
Engel
však
treba
relativizovať,
keďže
aj v prípade
porušení
práva,
ktoré
sa
vo
vnútroštátnom
práve
nekvalifikujú
ako
„trestnoprávne“,
takáto
povaha
môže
napriek
všetkému
vyplývať
zo
samotnej
povahy
predmetného
porušenia a zo
stupňa
prísnosti
sankcií,
ktoré
môžu
byť
dôsledkom
takého
porušenia.(59) To
platí
najmä v oblasti
antidopingových
pravidiel,
pretože
zavedený
nadštátny
systém
zahŕňa
rôzne
subjekty,
medzinárodné a vnútroštátne,(60) a členské
štáty
rôznymi
spôsobmi
začlenili
WADC
do
svojich
právnych
systémov.
Uplatňovanie
antidopingových
pravidiel
je
teda v jednotlivých
štátoch
nevyhnutne
rozmanité v závislosti
od
rôznych
modelov
štátnych
organizácií,
aj
keď
sa
zdá,
že
vo
väčšine
členských
štátov
NADA
nemajú v tejto
súvislosti
trestnoprávne
právomoci.(61)
95.      Je
teda
potrebné
preskúmať
ďalšie
dve
kritériá
rozsudku
Engel.
–       Povaha porušenia
96.      Toto
druhé
kritérium
vyžaduje
overiť,
či
sankcia
zodpovedajúca
predmetnému
porušeniu
sleduje
najmä
represívny
účel
bez
toho,
aby
samotná
okolnosť,
že
sleduje
tiež
preventívny
účel,
bola
takej
povahy,
že
by
ju
zbavovala
jej
kvalifikácie
ako
„trestnoprávnej
sankcie“.
Zo
samotnej
povahy
trestnoprávnych
sankcií
totiž
vyplýva,
že
smerujú
tak k represii,
ako
aj k prevencii
nezákonných
konaní.
Naopak
opatrenie,
ktoré
sa
obmedzuje
na
náhradu
škody
spôsobenej
dotknutým
porušením,
nemá
trestnoprávnu
povahu.(62)
97.      Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
porušeniam
antidopingových
pravidiel
zodpovedajú
dve
kategórie
sankcií.
98.      Na
jednej
strane
ide o odňatie
titulov a odmien,
čo
spočíva
vo
vrátení
vyhraných
odmien,
aby
tieto
mohli
byť
prerozdelené
medzi
športovcov,
ktorí
by
na
ne
mali
nárok,
ak
by
sa
sankcionovaný
športovec
nezúčastnil
súťaže.
Zdá
sa,
že
takáto
sankcia
zodpovedá
porušeniu
„pravidiel
hry“
(lex
sportiva) a možno
ju
považovať
za
sankciu,
ktorej
cieľom
je
najmä
obnoviť
poctivosť
súťaží,(63) aj
keď
to
nič
nemení
na
jeho
sankčnej
povahe
pre
dotknutého
športovca.
99.      Na
druhej
strane
ide o zákaz
účasti
na
športových
súťažiach,
ktorý
môže
trvať
niekoľko
mesiacov
alebo
niekoľko
rokov,
či
dokonca,
ako
je
to v prípade
jedného
zo
žalobcov
vo
veci
samej,
môže
ísť
až o doživotný
zákaz
účasti
na
všetkých
súťažiach.
Toto
pozastavenie
možno
určite
vnímať
ako
snahu
„vykázať“
vinného
športovca
tak,
aby
bol
odstránený
alebo
vylúčený
zo
spoločenstva
športovcov, a tým
zachovať
integritu
tohto
spoločenstva.
Je
však
určená
aj
na
sankcionovanie
športovca,
ktorý
porušil
antidopingové
pravidlá,
ktoré
sa
zaviazal
dodržiavať,
ako
aj
na
odradenie
ostatných
športovcov
od
toho,
aby
tak
urobili.
100. Hlavný
účel
týchto
antidopingových
sankcií,
prinajmenšom
zákaz
účasti
na
súťažiach,
sa
teda
nejaví
ako
náhrada
škody
spôsobenej
tretím
osobám v dôsledku
porušenia,
ale
skôr
sankcionovanie
správania
dotknutého
športovca,
čo
by
svedčilo
uznaniu
za
vinného v trestnom
konaní.(64) V tejto
súvislosti
majú
antidopingové
pravidlá,
aj
keď
nie
sú
súborom
trestného
práva,
represívnu
úlohu.(65)
101. „Trestnoprávna“
kvalifikácia v rámci
tohto
druhého
kritéria
Engel
by
však
mohla
vyvolať
dva
druhy
pochybností.
102. Prvá
pochybnosť
vyplýva
zo
zistenia,
že
disciplinárne
konania
súd v Štrasburgu
riešil
spravidla v rámci
občianskoprávnej
časti
článku 6
EDĽP,(66) s výnimkou
napríklad
prípadu,
keď
ide o pozbaveniu
osobnej
slobody a sankcia
má
dostatočne
vysoký
stupeň
prísnosti.(67)
103. Súd v Štrasburgu
predovšetkým
dospel k záveru,
že
článok 6 EDĽP
sa
vo
svojej
občianskoprávnej
časti
uplatňuje
na
„spory
týkajúce
sa
odňatia
práva
vykonávať
povolanie“(68), a to
aj v oblasti
športu.(69)
104. Trestnoprávna
povaha
zákazu
výkonu
povolania
teda
zďaleka
nie
je
samozrejmá.
105. Zdá
sa
mi
však,
že z toho
nemožno
ipso
facto a absolútne
vyvodiť,
že
je
vylúčené,
aby
disciplinárna
sankcia
vedúca k zákazu
účasti
na
športových
súťažiach
spadala
do
trestnoprávnej
oblasti.
106. Takýto
prístup
sa
totiž
zdá
byť
čisto
formalistický.
107. Okrem
toho
pripomínam,
že
obe
časti
článku 6
EDĽP – občianskoprávnej a trestnoprávnej
povahy
–,
sa
nevyhnutne
nevylučujú.(70)
108. Napokon
treba
mať
na
pamäti,
že
súd v Štrasburgu
skúma
trestnoprávnu
alebo
občianskoprávnu
povahu
predmetného
porušenia
práva z hľadiska
výhrad,
ktoré
mu
boli
predložené, a na
účely
posúdenia,
či
sa
záruky
spravodlivého
procesu
stanovené v článku 6 EDĽP
uplatňujú v ich
občianskoprávnej
časti
(odsek
1)
alebo v trestnoprávnej
časti
(odseky
1
až
3).
109. Naproti
tomu v kontexte
článku 10
GDPR
ide o posúdenie
toho,
či
má
uznanie
za
vinného
alebo
porušenie
antidopingových
pravidiel
trestnoprávnu
povahu
na
účely
určenia,
či
sa
predmetné
spracúvanie
(v tomto
prípade
uverejnenie)
týka
informácií,
ktoré
si
vyžadujú
zvýšenú
ochranu
zahŕňajúcu
dohľad
zo
strany
orgánu
verejnej
moci. K tomu
treba
dodať,
že
nič
nebráni
prijatiu
širšieho
výkladu
zaručujúceho
zvýšenú
ochranu
predmetných
práv a slobôd.(71) Práve v tomto
kontexte
článku 10
GDPR
teda
prináleží
vnútroštátnemu
súdu,
aby
posúdil,
či
sú
alebo
nie
sú
splnené
kritériá
rozsudku
Engel, a najmä
druhé
kritérium
týkajúce
sa
povahy
porušenia.
110. Druhá
pochybnosť
vyplýva
zo
skutočnosti,
že
uznania
za
vinného a porušenia
antidopingových
pravidiel
sa
týkajú
len
určitej
skupiny
osôb, a to
športovcov,
na
rozdiel
od
disciplinárnych
sankcií,
ktorých
všeobecným
cieľom
je
zabezpečiť,
aby
členovia
určitej
skupiny
dodržiavali
pravidlá
správania
špecifické
pre
danú
skupinu.(72) Cieľom
takýchto
ustanovení
je
chrániť
česť a povesť
povolania a zachovať
dôveru
verejnosti v toto
povolanie.(73)
111. Je
pravda,
že
takéto
konštatovanie
by
umožnilo
kvalifikovať
porušenie
ako
„disciplinárne“ v tom
zmysle,
že
sa
uplatňuje
na
určitý
počet
osôb,
na
ktoré
sa
vzťahuje
súbor
osobitných
pravidiel.
Prejednávaná
vec
sa
tým
odlišuje
od
veci, v ktorej
bol
vydaný
rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima a v ktorej
sa
prideľovanie
pokutových
bodov
za
dopravné
priestupky
zakladalo
na
všeobecne
záväznom
právnom
predpise.(74)
112. Kvalifikácia
ako
„trestne
stíhateľného
skutku“ v zmysle
článku 10
GDPR
však
nie
je
vylúčená.
Ak
by
totiž
užší
rozsah,
vlastný
disciplinárnym
predpisom,
stačil
na
to,
aby
sa
zabránilo
„trestnoprávnej“
kvalifikácii
trestného
činu,
opäť
by
sa
odkazovalo
na
čisto
formalistický
prístup k tomuto
pojmu.
Takýto
prístup
je
ťažko
zlučiteľný s judikatúrou,
ktorá v tejto
súvislosti
ukladá
povinnosť
hľadať
represívny
alebo
preventívny
účel
sankcie
na
účely
vymedzenia
povahy
porušenia,
na
rozdiel
od
čisto
nápravného
cieľa.
113. V prejednávanej
veci,
ako
už
bolo
uvedené,(75) cieľom
uznaní
za
vinného z porušenia
antidopingových
pravidiel
nie
je
náhrada
škody
spôsobenej
dotknutými
porušeniami
(alebo
nielen,
ak
vezmeme
do
úvahy
škodu
spôsobenú
spoločenstvu
športovcov),
ale
naopak
sledovanie
represívneho
cieľa,
ktorý
má
takú
povahu,
že
im
dáva
status
„trestnoprávnych“
uznaní
za
vinného v zmysle
výkladu
tohto
druhého
kritéria
judikatúrou,
bez
ohľadu
na
to,
či
uplatniteľný
text
má
alebo
nemá
všeobecnú
povahu.
Okrem
toho
poukazujem
na
to,
že
Tribunal arbitral
du
sport
(Športový
arbitrážny
súd,
Švajčiarsko),
medzinárodná
inštitúcia,
ktorá
ponúka
rozhodcovské
konanie
alebo
mediáciu v športe,
sám
uznáva v prípade
potreby
„kvázitrestnú“
povahu
antidopingových
sankcií.(76)
114. Navyše
niektoré
antidopingové
trestné
činy,
ako
je
napríklad
obchodovanie
so
zakázanými
látkami,
môžu
viesť k sankciám,
ktoré
spadajú
tak
pod
antidopingovú
úpravu,
ako
aj
pod
vnútroštátnu
trestnoprávnu
úpravu.
Je
pravda,
že
súd v Štrasburgu
dospel k záveru,
že
skutočnosť,
že
konanie,
ktoré
môže
viesť k uloženiu
disciplinárnej
sankcie,
je
tiež
trestným
činom,
nepostačuje
na
to,
aby
sa
osoba
zodpovedná
podľa
disciplinárneho
práva
považovala
za
„obvinenú“ z trestného
činu.(77) Zdá
sa
mi
však,
že
by
to
mohlo
predstavovať
prvok,
ktorý
treba
zohľadniť v rámci
druhého
kritéria
rozsudku
Engel.
115. Napriek
vyjadreným
výhradám
sa
preto v tomto
štádiu
domnievam,
že
nemožno
vylúčiť,
že v prípade
určitých
porušení
antidopingových
pravidiel
možno
vzhľadom
na
ich
represívnu
alebo
preventívnu
povahu
dospieť k záveru,
že
majú
trestnoprávnu
povahu v zmysle
článku 10
GDPR.
–       Stupeň prísnosti sankcie
116. Toto
tretie
kritérium
rozsudku
Engel
treba
posúdiť v závislosti
od
maximálneho
trestu,
stanoveného
príslušnými
ustanoveniami,
ktorý
možno
uložiť.(78)
117. Tento
stupeň
prísnosti
sa
však
líši v závislosti
od
spáchaného
porušenia
antidopingových
pravidiel.
Napríklad
dĺžka
trvania
uloženého
zákazu
činnosti
sa
líši v závislosti
od
predmetných
porušení
antidopingových
pravidiel. V tejto
súvislosti
môže
zohrávať
úlohu
aj
recidíva a úmysel
osoby,
ktorá
sa
dopustila
porušenia.(79)
118. Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že v prejednávanej
veci
môže
ísť o „zákaz
účasti
na
všetkých
(vnútroštátnych a medzinárodných)
súťažiach
na
dobu
niekoľkých
rokov
alebo
aj
doživotne“,
čo
tým
pádom
môže
viesť k definitívnemu
zákazu
výkonu
povolania
športovca.
119. Rozhodne
nejde o trest
odňatia
slobody.
To
však
nie
je
rozhodujúce,
pretože
„malá
závažnosť
trestného
činu
nemôže
zbaviť
trestný
čin
jeho
vnútornej
trestnoprávnej
povahy“(80).
Okrem
toho
kariéra
profesionálneho
športovca
dotknutej
osoby
môže v závislosti
od
dĺžky
trvania
zákazu
činnosti
skončiť,
najmä
vzhľadom
na
vek
dotknutých
osôb a konštatovanie,
že
táto
kariéra
trvá – najmä v niektorých
športoch – relatívne
krátko.
120. K tomuto
zákazu
činnosti,
prípadne
až
„doživotnému“,
sa
pridáva
praktická
nemožnosť
nájsť
si
zamestnanie v oblasti
športu
vzhľadom
na
zákaz
spolupráce s osobou,
ktorej
bol
uložený
zákaz
činnosti
počas
celého
obdobia
trvania
tohto
zákazu.
121. K hospodárskym a finančným
dôsledkom
pre
dotknutú
osobu
sa
napokon
pridáva
spoločenské
odsúdenie a stigmatizácia
tak
vo
verejnej,
ako
aj v súkromnej
sfére.
122. Z uvedeného
podľa
môjho
názoru
vyplýva,
že
takáto
sankcia
má
závažnosť,
ktorá
môže
mať
účinok
rovnocenný s uznaním
za
vinného v trestnom
konaní v zmysle
článku 10
GDPR,
čo
však
prináleží
posúdiť
vnútroštátnemu
súdu v každom
jednotlivom
prípade.
123. V dôsledku
toho
zastávam
názor,
že
porušenia
antidopingových
pravidiel a uznania
za
vinného v tejto
oblasti
by
sa
mali v zásade
považovať
za
disciplinárne,
okrem
prípadov,
keď
je
uznanie
za
vinného
natoľko
prísne,
že
spadá
do
trestnoprávnej
oblasti.
Takéto
posúdenie,
ktoré
nemôže
byť
spochybnené
samotnou
kvalifikáciou
vo
vnútroštátnom
práve,
navyše
zapadá
do
rámca
represívneho a preventívneho
cieľa
uznania
za
vinného,
ktorý
dotknutému
porušeniu
priznáva
trestnoprávnu
povahu. V tomto
kontexte
by
teda
doživotný
zákaz
účasti
na
všetkých
súťažiach
podľa
môjho
názoru
mohol
predstavovať
sankciu s účinkom
rovnocenným s trestnoprávnou
sankciou,
ktorá
môže
viesť k uplatniteľnosti
článku 10
GDPR.
124. Napokon
dodávam,
že
tvrdenie
NADA,
ktoré
varuje
pred
dôsledkami,
ktoré
by
pre
všetky
profesijné
komory
malo
uplatnenie
článku 10
GDPR
na
spracúvanie
údajov
týkajúcich
sa
disciplinárnych
priestupkov a uznaní
za
vinného,
ma
nepresvedčilo. V tomto
prípade
totiž
nejde o všeobecné a abstraktné
„strestnoprávnenie“
všetkých
disciplinárnych
priestupkov a uznaní
za
vinného. Z predchádzajúcej
analýzy
vyplýva,
že
posúdenie
sa
musí
vykonať v závislosti
od
okolností
každého
jednotlivého
prípadu a na
účely
výkladu
článku 10 GDPR,
ktorý v prípade
existencie
„registra“
uznaní
za
vinného a porušení
spadajúcich
do
jeho
pôsobnosti
vyžaduje
zvýšenú
ochranu.
Navyše
právny
základ
spracúvania
údajov
týkajúcich
sa
takýchto
porušení a uznaní
za
vinného,
kvalifikovaných
ako
„trestné“,
môže
spočívať
aj v právnych
predpisoch
Únie
alebo
členských
štátov,
ktoré
stanovujú
„primerané
záruky“.
Záver k piatej otázke
125. Domnievam
sa,
že
na
piatu
otázku
treba
odpovedať
tak,
že
článok 10
GDPR
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
sa
môže
uplatniť
na
spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznaní
za
vinného
alebo
porušení
stanovených
vnútroštátnou
antidopingovou
úpravou,
ak
bez
ohľadu
na
kvalifikáciu
týchto
porušení
podľa
vnútroštátneho
práva,
uznania
za
vinného,
ktoré z nich
vyplývajú,
sledujú
represívny
účel a vykazujú
taký
stupeň
prísnosti,
že
majú
účinok
rovnocenný s trestnoprávnou
sankciou,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
O šiestej otázke
126. V prípade
kladnej
odpovede
na
piatu
otázku
sa
vnútroštátny
súd
pýta,
či
činnosti,
resp.
rozhodnutia
orgánu,
na
ktorý
je
podľa
článku 10 GDPR
delegovaný
dohľad
nad
spracúvaním
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov
alebo
súvisiacich
bezpečnostných
opatrení,
podliehať
súdnemu
preskúmaniu.
127. Po
prvé
spresním,
že
dotknutým
orgánom
je
„orgán
verejnej
moci“ v zmysle
článku 10
GDPR,
ktorý
by
sa
nemal
zamieňať s „dozorným
orgánom“ v zmysle
článku 51
GDPR.(81) Pripomínam
tiež,
že
spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov
sa
vykonáva
len
pod
kontrolou
orgánu
verejnej
moci,
alebo
ak
je
spracúvanie
povolené
právom
Únie
alebo
právom
členského
štátu
poskytujúcim
primerané
záruky
ochrany
práv a slobôd
dotknutých
osôb.(82) Odpoveď
na
túto
otázku
je
teda
potrebné
dať
do
súvislosti s odpoveďami
na
tretiu a štvrtú
prejudiciálnu
otázku,
ktoré
sú
preskúmané
nižšie.(83)
128. Po
druhé
treba
konštatovať,
že
GDPR
neobsahuje
definíciu
pojmu
„orgán
verejnej
moci“
ani
pojmu
„kontrola
orgánu
verejnej
moci“ v zmysle
článku 10
tohto
nariadenia. V tejto
súvislosti
prináleží
členským
štátom,
aby
určili,
ktorý
subjekt
vykonáva
kontrolu
„orgánu
verejnej
moci“ v prípade
spracúvania
osobných
údajov v zmysle
článku 10
GDPR.
Ako
uvádza
Komisia,
nie
je
vylúčené,
že
za
takéto
služby
možno
považovať
viacero
služieb a nemusí
ísť
nutne o „prevádzkovateľa“.
129. Po
tretie
je
pravda,
že
doslovné
znenie
článku 10
GDPR
nestanovuje
súdne
preskúmanie
činností
alebo
rozhodnutí
tohto
„orgánu
verejnej
moci“.
Kontextuálny
výklad
tohto
ustanovenia
však
svedčí v prospech
takéhoto
preskúmania,
ak
dotknuté
osoby
chcú
uplatniť
svoje
práva.
Rovnako
ako
viaceré
zainteresované
strany
sa
totiž
domnievam,
že
preskúmanie
aktov v oblasti
spracúvania
osobných
údajov, a to
aj v prípade,
že
toto
preskúmanie
nasleduje
po
rozhodnutí
orgánu
verejnej
moci v zmysle
článku 10
GDPR,
musí
byť v súlade s článkom 79
ods. 1
GDPR,
aj
keď
naň
vnútroštátny
súd
vo
svojej
otázke
neodkazuje.
Podľa
tohto
ustanovenia,
bez
toho,
aby
bol
dotknutý
akýkoľvek
dostupný
správny
alebo
mimosúdny
prostriedok
nápravy
vrátane
práva
na
podanie
sťažnosti
dozornému
orgánu
podľa
článku 77
tohto
nariadenia,
každá
dotknutá
osoba
má
právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy,
ak
sa
domnieva,
že v dôsledku
spracúvania
jej
osobných
údajov v rozpore s uvedeným
nariadením
došlo k porušeniu
jej
práv
ustanovených v tomto
nariadení.
Navyše,
ako
zdôrazňuje
fínska
vláda,
samotná
existencia
účinného
súdneho
preskúmania
na
účely
dodržania
ustanovení
práva
Únie
je
inherentnou
súčasťou
právneho
štátu.
130. Po
štvrté
je
takýto
výklad
potvrdený
cieľom
uvedeným v článku 10
GDPR,
ktorým
je
zabezpečiť
zvýšenú
ochranu
pred
spracúvaním,
ktoré z dôvodu
osobitnej
citlivosti
predmetných
údajov
môže
predstavovať
obzvlášť
závažný
zásah
do
základných
práv
na
rešpektovanie
súkromného
života a na
ochranu
osobných
údajov.(84) Výklad
článku 10
GDPR,
ktorý
by
a priori a všeobecne
vylučoval
činnosti
alebo
rozhodnutia
orgánu
verejnej
moci v zmysle
tohto
ustanovenia
zo
súdneho
preskúmania,
by
bol v rozpore s týmito
cieľmi.
131. Za
týchto
podmienok a vzhľadom
na
to,
že
činnosti
alebo
rozhodnutia
dotknutého
orgánu
verejnej
moci
nie
sú
ďalej
spresnené,
sa
domnievam,
že
na
šiestu
prejudiciálnu
otázku
treba
odpovedať
tak,
že
článok 10
GDPR v spojení s článkom 79
ods. 1
tohto
nariadenia
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
činnosti
alebo
rozhodnutia
orgánu,
ktorému
bola
podľa
tohto
ustanovenia
zverená
kontrola
spracúvania
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznaní
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov
alebo
súvisiacich
bezpečnostných
opatrení,
musia
podliehať
súdnemu
preskúmaniu.
O tretej a štvrtej otázke
132. V rámci
týchto
dvoch
otázok,
ktoré
možno
preskúmať
spoločne,
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta
po
prvé,
či
článok 5
ods. 1 písm. a) a c) a článok 6
ods. 3
druhý
pododsek
GDPR
možno
vykladať
tak,
že
bránia
povinnosti,
ktorú
vnútroštátnym
antidopingovým
orgánom
ukladá
vnútroštátne
právo,
zverejniť
dotknuté
osobné
údaje, a to
najmä
mená
športovcov
sankcionovaných
za
porušenie
antidopingových
pravidiel,
dĺžku
trvania
uloženého
zákazu
činnosti a jeho
dôvody.
133. Po
druhé
sa
pýta,
či
GDPR
vyžaduje,
aby
prevádzkovateľ
pred
uverejnením
vykonal
ad
hoc
vyváženie
záujmov,
alebo
či
je
dostatočné
preskúmanie
primeranosti
stanovené
zákonodarcom.
O primeranosti spornej právnej úpravy
134. Vnútroštátny
zákonodarca v ADBG
stanovil,
že
určité
údaje
(meno
športovca,
dĺžka
trvania a dôvody
zákazu
činnosti)
sa
majú
bezplatne
sprístupňovať(85) Federálnej
organizácii
športu,
športovým
organizáciám,
športovcom,
iným
osobám
(členom
realizačných
tímov),
organizátorom
súťaží,
ako
aj
uverejňovať
pre
širokú
verejnosť
bez
toho,
aby z toho
bolo
možné
vyvodiť
údaje
týkajúce
sa
zdravia.
Okrem
toho
je
stanovené,
že
od
zverejnenia
týchto
informácií
možno
upustiť
len v prípade,
ak
je
dotknutá
osoba
amatérskym
športovcom,
osobitne
zraniteľnou
osobou
(maloletou
osobou)
alebo
osobou,
ktorá
poskytnutím
informácií
alebo
inými
upozorneniami
podstatne
prispela k odhaleniu
potenciálnych
porušení
antidopingových
pravidiel.
Pokiaľ
sa
nemýlim,
ADBG v tomto
prípade
výslovne
nestanovuje
ani
zmienku o dotknutej
zakázanej
látke,
ani
uverejnenie
na
internete.
135. V praxi
NADA a ÖADR
implementovali
túto
právnu
úpravu
prostredníctvom
uverejňovania
na
internete v prípade
profesionálnych
športovcov, a to s uvedením
prípadnej
dotknutej
zakázanej
látky,
pokiaľ
ide o uverejnenie
zo
strany
ÖADR.
–       Úvodné pripomienky a pripomenutie zásad
136. Pripomínam,
že
cieľ
sledovaný
GDPR,
ktorý
vyplýva z jeho
článku 1,
ako
aj z jeho
odôvodnení
1 a 10,
spočíva
najmä v zabezpečení
vysokej
úrovne
ochrany
základných
práv a slobôd
fyzických
osôb,
najmä
ich
práva
na
súkromie v súvislosti
so
spracúvaním
osobných
údajov
zakotveného v článku 8
ods. 1
Charty a v článku 16
ods. 1 ZFEÚ a úzko
súvisí s právom
na
rešpektovanie
súkromného
života
zakotveným v článku 7
Charty.
137. V tejto
súvislosti
základné
práva
na
rešpektovanie
súkromného
života a na
ochranu
osobných
údajov
zaručené v článkoch 7 a 8
Charty
nie
sú
absolútnymi
výsadami.
Obmedzenia
teda
možno
zaviesť,
pokiaľ
sú v súlade s článkom 52
ods. 1
Charty
ustanovené
zákonom a rešpektujú
podstatu
základných
práv,
ako
aj
zásadu
proporcionality.(86)
138. V prejednávanej
veci
sa
zverejnenie
osobných
údajov
dotknutých
športovcov
uskutočňuje
na
základe
zákonnej
povinnosti,
ktorú
prevádzkovateľom
ukladá
vnútroštátny
zákon.(87)
139. Toto
spracúvanie
údajov
preto
možno
považovať
za
spracúvanie,
na
ktoré
sa
vzťahuje
prípad
uvedený v článku 6
ods. 1 písm. c)
GDPR,
ktorý
stanovuje,
že
spracúvanie,
ktoré
je
nevyhnutné
na
splnenie
zákonnej
povinnosti
prevádzkovateľa,
je
zákonné.
Vzhľadom
na
to,
že
boj
proti
dopingu
možno
považovať
za
plnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme,(88) na
predmetné
spracúvanie
sa
môže
vzťahovať
aj
prípad
uvedený v článku 6
ods. 1 písm. e)
GDPR.
Nie
je
však
potrebné
rozhodnúť,
ktorá z týchto
podmienok
zákonnosti
je
uplatniteľná v prejednávanej
veci,
alebo
či
sa
obe
uplatňujú.(89)
140. Článok 6
ods. 3
nariadenia
GDPR
vo vzťahu k týmto dvom prípadom zákonnosti spracúvania uvedenými v článku 6 ods. 1 písm. c) a e) GDPR spresňuje, že spracúvanie musí mať základ v práve Únie alebo v práve členského štátu vzťahujúcom sa na prevádzkovateľa a že tento právny základ musí spĺňať cieľ
verejného
záujmu a byť primeraný
sledovanému oprávnenému cieľu.
141. Rovnako
každé
spracúvanie
osobných
údajov
musí
byť
najmä v súlade
so
zásadami
uvedenými v článku 5
ods. 1
GDPR, a najmä
so
zásadami
zákonnosti a „minimalizácie
údajov“
uvedenými v písmenách a) a c)
tohto
ustanovenia.
Podľa
zásady
minimalizácie
musia
byť
osobné
údaje
primerané,
relevantné a obmedzené
na
rozsah,
ktorý
je
nevyhnutný
vzhľadom
na
účely,
na
ktoré
sa
spracúvajú,
čo
odráža
zásadu
proporcionality.(90)
142. Otázky
položené
vnútroštátnym
súdom
si
teda
vyžadujú
overiť,
či
vnútroštátna
právna
úprava
ako
právny
základ
predmetného
spracúvania
spĺňa
požiadavky
vyplývajúce z týchto
ustanovení,
teda
či
zodpovedá
cieľu
verejného
záujmu a je
primeraná
sledovanému
oprávnenému
cieľu.
143. V prejednávanej
veci
sa v rámci
boja
proti
dopingu v športe,
ktorý
je
nepochybne
cieľom
verejného
záujmu,
prijímajú
sankcie v prípade
porušenia
antidopingových
pravidiel. K tomu
sa
pridáva
sprístupnenie
dotknutých
osobných
údajov
širokej
verejnosti,
ktoré
sleduje
dva
rovnako
oprávnene
ciele,
na
ktoré
poukázali
dotknutí
účastníci
konania a rakúska
vláda
na
pojednávaní.
Na
jednej
strane
ide o odradenie
športovcov
od
porušovania
antidopingových
pravidiel, a tým o predchádzanie
dopingu v športe.
Na
druhej
strane
ide o to,
aby
sa
zabránilo
obchádzaniu
antidopingových
pravidiel
tým,
že
sa
všetkým
osobám,
ktoré
môžu
sponzorovať
alebo
zamestnať
dotknutého
športovca,
oznámi,
že
má
zákaz
činnosti.(91)
144. Je
teda
potrebné,
aby
vnútroštátny
súd
overil,
či
vnútroštátna
právna
úprava
stanovujúca
predmetné
spracúvanie,
tak
ako
ju
vykonávajú
NADA a ÖADR,
je
spôsobilá
prispieť k dosiahnutiu
cieľov
všeobecného
záujmu,
ktoré
sleduje, a či
je
nevyhnutná a primeraná
týmto
cieľom,
pričom
Súdny
dvor
má
právomoc
poskytnúť
vnútroštátnemu
súdu
užitočné
výkladové
prvky.
–       O vhodnosti uverejňovania na dosiahnutie sledovaných cieľov
145. Zdá
sa
mi,
že
uverejňovanie
predmetných
údajov
možno
bez
väčších
ťažkostí
považovať
za
vhodné
na
dosiahnutie
oboch
sledovaných
cieľov.
146. Po
prvé
totiž
uverejnenie
mena
sankcionovaného
športovca,
ako
aj
dôvodov a dĺžky
trvania
jeho
zákazu
činnosti
informuje
širokú
verejnosť,
že
doping
nezostáva
nepotrestaný a že
je
sprevádzaný
nielen
sankciami,
ale
aj
menovitým
uverejnením
sankcie
zákazu
činnosti.
To podnecuje
verejnosť, a v jej
rámci
športovcov,
či
už
profesionálnych
alebo
amatérskych,
aby
sa
zdržali
porušovania
antidopingových
pravidiel, a teda
zodpovedá
cieľu
odradenia a prevencie.
147. Po
druhé
uverejnenie
tohto
zákazu
činnosti
tiež
umožňuje
informovať
osoby,
ktoré
by
mohli
chcieť
zamestnať
dotknutého
športovca z akéhokoľvek
dôvodu v súvislosti
so
športom,
že
má
zákaz
činnosti a nemá
vykonávať
športové
činnosti.
Dodám,
že
spolupráca
so
športovcom,
ktorý
má
zákaz
činnosti,
tiež
predstavuje
porušenie
antidopingových
pravidiel.(92) Takéto
uverejnenie
tak
môže
prispieť k tomu,
že
nedôjde k spáchaniu
takýchto
porušení z dôvodu
nevedomosti.
148. Na
druhej
strane
mi
nie
je
jasné, v čom
uvedenie
prípadne
dotknutej
zakázanej
látky,
ktoré
nie
je
výslovne
stanovené
vnútroštátnym
zákonom,
ale
uverejňované
ÖADR,
umožňuje
dosiahnuť
sledované
ciele.
Ani
cieľ
odradenia,
ani
cieľ
zabránenia
obchádzaniu
antidopingových
pravidiel
si
totiž
nevyžadujú,
aby
bolo
porušenie
opísané
tak
podrobne.
–       O nevyhnutnosti uverejnenia vzhľadom na sledované ciele
149. V súlade s odôvodnením
39
GDPR
overenie
nevyhnutnosti
predmetného
spracúvania z hľadiska
sledovaných
cieľov
znamená
overiť,
či
neexistujú
alternatívne
opatrenia,
ktoré
by
menej
zasahovali
do
práv
na
rešpektovanie
súkromného
života a na
ochranu
osobných
údajov
zaručených v článkoch 7 a 8
Charty,
ale
boli
by
rovnako
účinné
na
dosiahnutie
uvádzaného
cieľa.(93)
150. Po
prvé,
pokiaľ
ide o cieľ
odradenia,
sprístupnenie
mien
dotknutých
športovcov
verejnosti
sa
mi
nezdá
byť
absolútne
nevyhnutné
vo
všetkých
prípadoch.
151. Iste,
odradenie
je o to
účinnejšie,
ak,
najmä v prípade
známeho
športovca,
sú
sankcie
spojené
so
zverejnením
jeho
mena.
Osobitná
zodpovednosť
sa v tejto
oblasti
ukladá
vrcholovým
športovcom,
ktorí
majú
určitú
všeobecnú
známosť,
takže
uverejnenie
ich
mien
sa
môže
ukázať o to
relevantnejšie
vzhľadom
na
sledovaný
cieľ.
152. Pre
profesionálnych
športovcov,
na
ktorých
sa
nevzťahujú
výnimky
stanovené v ADBG,
však
vnútroštátna
právna
úprava
stanovuje
automatické
menovité
zverejnenie,
ktorého
rozsah
je
neobmedzený,
keďže
sa
uverejňujú
na
internete,(94) a to
bez
ohľadu
na
osobitné
okolnosti
súvisiace s individuálnymi
okolnosťami
(známosť
športovca,
úroveň
súťaže,
recidíva,
úmyselná
povaha
atď.). V tomto
rozsahu
zastávam
názor,
že
tieto
vnútroštátne
ustanovenia
môžu
vzhľadom
na
svoju
všeobecnú
povahu
ísť
nad
rámec
toho,
čo
si
vyžaduje
predchádzanie
dopingu
prostredníctvom
odradzovania.
153. Po
druhé,
pokiaľ
ide o cieľ
zabrániť
obchádzaniu
zákazu
spolupráce s osobou,
ktorej
bol
uložený
zákaz
činnosti,
vyplýva z neho
otázka, o ktorého
športovca
ide.
To
spôsobuje,
že
je
potrebné
zverejniť
meno
osoby,
ktorej
bol
uložený
zákaz
činnosti. V tejto
súvislosti z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
podľa § 1
ods. 2
bodu 8
ADBG
môže
byť
porušením
antidopingových
pravidiel
skutočnosť,
že
športovec
má
kontakt s členom
realizačného
tímu,
na
ktorého
sa
vzťahuje
zákaz
alebo
sankcia.
154. Vzhľadom
na
to
sa
domnievam,
že
neobmedzený
rozsah
uverejňovania,
ktorý
súvisí
so
sprístupnením
na
internete,
ide
nad
rámec
toho,
čo
je
nevyhnutné.(95)
155. Zdá
sa
totiž,
že
tento
cieľ
zabrániť
obchádzaniu
pravidiel
sa v zásade
uplatňuje v športovom
svete(96) a je
zameraný
na
osoby
zodpovedné
za
presadzovanie
sankcií
alebo
osoby
zodpovedné
za
športové
organizácie
alebo
športové
združenia. V tejto
súvislosti
sa
zdá,
že
obmedzenejšie
šírenie
identity
dotknutého
športovca
dosiahne
cieľ
účinným
spôsobom a menej
zasahuje
do
ochrany
osobných
údajov.
Okrem
toho
NADA
na
pojednávaní
vysvetlila,
že v prípade
niektorých
kategórií
športovcov
nižšej
úrovne
je
možné
informovať o pozastavení
činnosti
prostredníctvom
zväzov.
156. Pokiaľ
ide o hospodárske
subjekty
alebo
zamestnávateľov
mimo
športového
sveta,
obmedzenejšie
uverejňovanie
by
im
určite
neumožňovalo
vedieť,
že
dotknutému
športovcovi
bol
uložený
zákaz
činnosti a že
im
bolo
zakázané
spolupracovať s ním.
Pokiaľ
by
sa
však
takejto
neinformovanej
osobe
vytýkala
spoluprácu s osobou,
ktorej
bol
uložený
zákaz
činnosti
(športovcom
alebo
inou
osobou),
domnievam
sa,
že
pravidlá v oblasti
dôkazného
bremena
by v tomto
prípade
umožnili
overiť,
či
táto
„spolupráca“
bola
alebo
nebolo
úmyselná.(97) Naopak,
uverejnenie
zákazu
činnosti,
ktoré
je
spojené s menom
dotknutej
osoby,
ktorej
bol
uložený
zákaz
činnosti
na
internete,
podľa
môjho
názoru
napokon
vedie k tomu,
že
každý
nesie
zodpovednosť
za
overenie,
či
osobe, s ktorou
uzavrie
zmluvu,
alebo s ňou
spolupracuje,
bol
alebo
nebol
uložený
zákaz
činnosti
Zdá
sa
mi,
že
toto
všeobecné
podozrenie
vyplývajúce
zo
zverejnenia
„športového
registra“
online
ide
nad
rámec
sledovaného
cieľa.
157. Dodávam,
že
voľba
uverejňovania
online
zo
strany
NADA a ÖADR
môže
ďalej
porušovať
právo
na
súkromie,
najmä
vzhľadom
na
jeho
dosah
urbi
et
orbi.(98) Takýto
názor
zastáva
aj
pracovná
skupina
zriadená
podľa
článku 29,
ktorá
zdôrazňuje
riziko
využívania
údajov
na
iné
účely
alebo
ďalšieho
spracúvania
údajov
zverejnených
online,
ktoré
by
mohli
byť
rušivejšie.(99)
158. Podľa
môjho
názoru
by
uverejnenie
mien,
avšak
obmedzené
na
príslušné
organizácie a športové
zväzy,
sprevádzané
napríklad
pseudonymizovaným
uverejnením
na
internete,
umožnilo
dosiahnuť
oba
sledované
ciele
spôsobom,
ktorý
by
menej
zasahoval
do
ochrany
osobných
údajov a bol
by
viac v súlade
so
zásadou
minimalizácie
údajov.
159. Dodávam,
že
tvrdenie
NADA
založené
na
porovnaní s uverejňovaním
sankcií v rámci
iných
povolaní,
ako
sú
advokáti
alebo
zdravotnícke
povolania,
ma
nepresvedčilo.
Ako
totiž v tejto
súvislosti
uviedla
holandská
vláda,
uverejňovanie
mien
advokátov
alebo
lekárov,
ktorým
bol
uložený
zákaz
činnosti,
sa
zdá
byť
nevyhnutné,
pretože
každý
môže
byť
osobou
podliehajúcou
súdnej
právomoci
alebo
pacientom,
zatiaľ
čo v rámci
dopingu
stačí,
aby
meno
dotknutého
športovca
bolo
dotknutým
športovým
zväzom
známe v športovom
prostredí, s výnimkou
osobitných
prípadov,
ktoré
treba
posúdiť v každom
jednotlivom
prípade.
160. V dôsledku
toho
mám
vážne
pochybnosti o nevyhnutnosti
predmetného
spracúvania
vzhľadom
na
sledované
ciele.
–       O primeranosti „stricto sensu“, teda vyvážení dotknutých záujmov
161. Na
posúdenie
primeranosti
dotknutého
spracúvania
je
potrebné
pristúpiť k vyváženiu
rôznych
dotknutých
práv,
slobôd
alebo
záujmov.
Cieľ
všeobecného
záujmu
totiž
nemožno
sledovať
bez
zohľadnenia
skutočnosti,
že
musí
byť
zosúladený s dotknutými
základnými
právami,
čo v prejednávanej
veci
predpokladá
vykonanie
náležitého
vyváženia
cieľa
všeobecného
záujmu
na
jednej
strane, a práv
osoby,
ktorej
osobné
údaje
sa
uverejňujú
na
druhej
strane.(100)
162. Dodávam,
že v rámci
tejto
analýzy
treba
zohľadniť
odpovede,
ktoré
Súdny
dvor
poskytne
na
druhú
prejudiciálnu
otázku
týkajúcu
sa
toho,
či
ide o údaje
týkajúce
sa
zdravia v zmysle
článku 9
GDPR, a piatu
prejudiciálnu
otázku
súvisiacu s údajmi
týkajúcimi
sa
uznaní
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov
alebo
priestupkov,
na
ktoré
sa
vzťahuje
článok 10
GDPR.
Dodržiavanie
zásady
„minimalizácie“
citlivých
údajov v zmysle
článku 9
nariadenia
GDPR
totiž
nebráni
tomu,
aby
boli
osobné
údaje
uverejnené,
ak
je
takéto
uverejnenie
nevyhnutné a primerané.(101) To
isté
platí
aj v prípade,
keď
sa
na
predmetné
údaje
vzťahuje
článok 10
nariadenia
GDPR,
pokiaľ
právne
predpisy
povoľujúce
toto
oznámenie
poskytujú
primerané
záruky
pre
práva a slobody
dotknutých
osôb.(102) Vzhľadom
na
to,
pokiaľ
ide o údaje,
ktoré
patria
do
pôsobnosti
týchto
dvoch
ustanovení,
sú
pri
vyvažovaní
dotknutých
záujmov
mimoriadne
dôležité
záujmy
dotknutých
osôb.(103)
163. V prejednávanej
veci
predmetné
spracúvanie,
ktoré
zahŕňa
uverejnenie
identity
dotknutého
športovca
online,
predstavuje
významný
zásah
do
základných
práv
na
rešpektovanie
súkromného
života a na
ochranu
osobných
údajov a môže
vyvolať
spoločenské
odsúdenie a spôsobiť
stigmatizáciu
dotknutej
osoby.
To
je
napokon v tomto
prípade
zamýšľaný
účinok
„elektronického
stĺpa
hanby“.
164. Závažnosť
tohto
zásahu
tak
musí
byť
vyvážená s významom
cieľov
sledovaných
uverejnením.
165. Poukazujem
na
to,
že
otázka
vnútroštátneho
súdu
sa
týka
uverejňovania
podľa
ADBG,
tak
ako
ho
vykonávajú
NADA a ÖADR, v prípade
profesionálnych
športovcov,
na
ktorých
sa
nevzťahujú
stanovené
výnimky
(ktoré
sa
týkajú
amatérskych
športovcov,
zraniteľných
osôb a „oznamovateľov“).
Uverejňovanie v ich
prípade
spočíva v menovitom
uverejnení,
ktoré
je
súčasne
neobmedzené
vo
svojom
rozsahu,
keďže
sa
prostredníctvom
internetu
sprístupňuje
verejnosti, v prípade
doživotného
zákazu
činnosti
neobmedzené,
pokiaľ
ide o jeho
trvanie
(čo
sa
týka
jedného
zo
žalobcov
vo
veci
samej),
systematické a automatické, a z ADBG
preňho
nevyplýva
žiadne
individuálne
posúdenie v závislosti
od
okolností.
166. So
všetkou
obozretnosťou,
ktorú
si
tento
rozmer
preskúmania
primeranosti
vždy
vyžaduje,(104) mám
tendenciu
dospieť k záveru,
že
kombinácia
týchto
rôznych
prvkov
(menovitosť,
neobmedzenosť,
systematickosť a automatická
povaha
uverejňovania)
môže
za
určitých
okolností
viesť k zásahu
do
práv
dotknutých
osôb
na
ochranu
osobných
údajov,
ktorý
nespĺňa
požiadavky
vyváženého
posúdenia
rôznych
dotknutých
záujmov.
167. Napríklad v prípade
sankcie
dlhodobého(105) alebo
dokonca
doživotného
zákazu
činnosti
málo
známeho
športovca,
ktorého
profesionálny
športový
život
sa
už
pred
určitým
časom
skončil,
by
bolo
možné
dospieť k záveru,
že
zákonné
uverejnenie
jeho
osobných
údajov
by
sa
mohlo
časom
považovať
za
neprimerané
vo
vzťahu k sledovaným
účelom.
168. NADA
tvrdí,
že
by
sa
nemalo
rozlišovať
podľa
závažnosti
alebo
opakovania
spáchaných
porušení z dôvodu,
že
sa
to
zohľadňuje v štádiu
udeľovania
sankcie a nemá
to
vplyv
na
uverejnenie,
ku
ktorému
musí
dôjsť
nezávisle
od
okolností.
Ani
toto
tvrdenie
ma
nepresvedčilo.
Uverejnenie
totiž
zodpovedá
cieľom,
ktoré,
ak
patria
do
rámca
boja
proti
dopingu,
sú
špecifické a vyžadujú
vyvažovanie
dotknutých
záujmov,
ktoré
umožňujú
zohľadniť
požiadavky
GDPR,
ktoré
nie
sú
zohľadnené v štádiu
ukladania
antidopingovej
sankcie.
169. Preto
zastávam
názor,
že
taká
povinnosť
uverejňovania
osobných
údajov,
aká
vyplýva z ADBG a ktorú
vykonávajú
ÖADR a NADA,
je
prípustná
len v rozsahu, v akom
je
vzhľadom
na
sledované
ciele
odradenia a zabránenia
obchádzaniu
antidopingových
pravidiel
primeraná,
najmä
pokiaľ
ide o otázku
rozsahu a doby
trvania
uverejnenia
vzhľadom
na
konkrétne
okolnosti
dotknutej
veci,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
O okamihu vyvažovania
170. Vnútroštátny
súd
sa
pýta,
či
GDPR
vyžaduje
pred
uverejnením
vyváženie
záujmov,
ktoré
má
prevádzkovateľ
vykonať v jednotlivých
prípadoch,
alebo
či
je
dostatočné
preskúmanie
proporcionality
stanovené
zákonodarcom.
171. V prejednávanej
veci
zákonodarca
predpokladal
vopred
vymedzené
situácie
nezávisle
od
okolností
každého
jednotlivého
prípadu,
pričom
sa
odvolával
na
prvky
uverejňovania a stanovil
určité
výnimky.
Tým
už
ohraničil
uverejňovanie a vykonal
určité
vyváženie
záujmov
športovcov,
ktorých
osobné
údaje
sú
uverejňované
na
jednej
strane, a záujmov
súvisiacich s bojom
proti
dopingu
na
druhej
strane.
172. Poukazujem
však
na
to,
že
dotknuté
vnútroštátne
antidopingové
orgány
(v tomto
prípade
NADA a ÖADR)
sú
ako
prevádzkovatelia
určení
vnútroštátnym
zákonodarcom
podľa
článku 5
ods. 2
GDPR
naďalej
zodpovedné
za
vykonávanie
spracúvania a zodpovedné
(accountable)
za
dodržiavanie
zásad
zákonnosti a proporcionality
uvedeného
spracúvania,
ako
aj
za
dodržiavanie
zásady
minimalizácie.
Okrem
toho
musia
byť
schopné
preukázať,
že
sa
dodržiava
odsek
1
tohto
ustanovenia.
173. Podľa
článku 24
ods. 1 a článku 25
ods. 1
GDPR
musia
tiež
prijať
primerané
technické a organizačné
opatrenia
(ako
je
pseudonymizácia)
v čase
určenia
prostriedkov
spracúvania
aj v čase
samotného
spracúvania.
Tieto
opatrenia,
ktoré
sa
musia
preskúmať a v prípade
potreby
aktualizovať,
sú
určené
na
účinné
vykonávanie
zásad
ochrany
údajov a na
zabezpečenie
toho,
aby
spracúvanie
sprevádzali
záruky
potrebné
na
splnenie
požiadaviek
GDPR a na
ochranu
práv
dotknutej
osoby.(106)
174. Okrem
toho
poukazujem
na
to,
že v prejednávanej
veci,
hoci
zákonodarca
určil
účely
spracúvania a čiastočne
aj
prostriedky
tohto
spracúvania,
sú
to
NADA a ÖADR,
ktoré
sa
ako
prevádzkovatelia
poverení
jeho
vykonávaním
rozhodli
pre
uverejnenie
na
internete,
pričom
ÖADR
si
tiež
zvolila
uverejnenie
názvu
prípadnej
dotknutej
zakázanej
látky.
175. V tomto
kontexte
sa
mi
zdá,
že
odpoveď
na
položenú
otázku
súvisí s obsahom a stupňom
presnosti
vnútroštátneho
práva,
ktoré
sa
uplatňuje,
pokiaľ
ide o prevádzkovateľa.
Zdá
sa
mi,
že
skutočnosť,
že
vnútroštátny
zákonodarca
stanovil
zásadu
uverejňovania,
nezbavuje
prevádzkovateľa
jeho
zodpovednosti
za
dodržiavanie
požiadaviek
GDPR a ochranu
práv
dotknutých
osôb.
To
môže
znamenať,
že
pri
uplatňovaní
vnútroštátnej
právnej
úpravy
zohľadní
osobitné
okolnosti
veci.(107) Okrem
toho
poznamenávam,
že
toto
vyváženie v každom
jednotlivom
prípade
mu
prináleží v prejednávanej
veci,
pokiaľ
ide o uverejňovanie
údajov
týkajúcich
sa
športovcov,
ktorým
bol
uložený
zákaz
činnosti,
na
ktorých
sa
vzťahujú
výnimky
uvedené v ADBG.
176. Preto
zastávam
názor,
že z vyššie
uvedených
ustanovení
GDPR,
hoci
to
vo
všetkých
prípadoch
nevyžadujú,
môže
vyplývať,
že
prevádzkovateľ
vykoná v každom
jednotlivom
prípade
vyváženie
dotknutých
záujmov,
najmä
pri
určovaní
prostriedkov
spracúvania,
teda
aj
pred
uverejnením. V tejto
súvislosti
možno
zohľadniť
skutočnosti
týkajúce
sa
povahy,
rozsahu,
kontextu a účelov
spracúvania,
ako
aj
rizík
pre
práva a slobody
uvedených
osôb,
ktorých
stupeň
pravdepodobnosti a závažnosti
sa
môžu
líšiť.
177. Ani
tvrdenie,
že
takáto
miera
voľnej
úvahy
prevádzkovateľa
môže
viesť k diskriminácii
medzi
športovcami
nachádzajúcimi
sa v porovnateľných
situáciách,
ani
riziko
svojvôle,
zneužitia,
či
dokonca
korupcie,
na
ktoré
poukazujú
najmä
Komisia a NADA,
nemôžu
odôvodniť
upustenie
od
takéhoto
vyvažovania v každom
jednotlivom
prípade, v ktorom
sa
majú
spracúvať
osobné
údaje v súlade
GDPR.
Takéto
vyváženie
totiž
môže
zabrániť
práve
diskriminácii,
ktorá
by
mohla
vyplynúť z uplatnenia
rovnakého
zaobchádzania
na
rôzne
situácie.
178. Z uvedeného
podľa
môjho
názoru
vyplýva,
že
články 5 a 6 GDPR v spojení
so
všetkými
povinnosťami a zodpovednosťou
prevádzkovateľa
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
nebránia
vyváženiu
záujmov,
ktoré
má
prevádzkovateľ
pred
týmto
spracúvaním v každom
jednotlivom
prípade,
alebo
dokonca
za
určitých
okolností v tom
zmysle,
že
si
vyžadujú
takéto
vyváženie,
ak
je
potrebné
na
spracúvanie
osobných
údajov v súlade s GDPR.
Záver k tretej a štvrtej otázke
179. Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
odpovedal
na
tretiu
otázku
tak,
že
článok 5
ods. 1 písm. a) a c) a článok 6
ods. 3
druhý
pododsek
GDPR
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
bránia
povinnosti
uloženej
vnútroštátnym
antidopingovým
orgánom
uverejňovať
osobné
údaje,
ako
sú
mená
športovcov
sankcionovaných
za
porušenie
antidopingových
pravidiel,
dĺžka
trvania
uloženého
zákazu
činnosti a jeho
dôvody
(najmä
názov
zakázanej
látky),
ak
vzhľadom
na
konkrétne
okolnosti
prejednávanej
veci
požiadavka
primeranosti
nie
je
splnená,
alebo
prestala
byť
splnená,
najmä
pokiaľ
ide o otázku
rozsahu a doby
uverejnenia,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
180. Pokiaľ
ide o štvrtú
otázku,
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
rozhodol,
že
články 5 a 6
GDPR v spojení
so
všetkými
povinnosťami a zodpovednosťou
prevádzkovateľa
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
vyžadujú,
aby
tento
prevádzkovateľ
pred
spracúvaním
údajov
vykonal v každom
jednotlivom
prípade
vyváženie
dotknutých
záujmov,
ak
je
to
potrebné
na
spracúvanie
osobných
údajov v súlade s GDPR.
O siedmej otázke
181. Na
pochopenie
siedmej
otázky
je
potrebné
pripomenúť
kontext, v ktorom
vznikla.
Žalobkyňa
YT
ešte
predtým,
ako
boli
jej
osobné
údaje
uverejnené
na
internetových
sídlach
NADA a ÖADR,
podala
na
rakúsky
orgán
na
ochranu
údajov
sťažnosť
na
základe
článku 17
GDPR,
ktorý
stanovuje
právo
na
vymazanie.
Tento
posledný
uvedený
orgán
zamietol
sťažnosť
YT,
keďže
predmetné
údaje
ešte
neboli
uverejnené. K uverejneniu
uvedených
údajov
následne
došlo v priebehu
konania o opravnom
prostriedku
proti
zamietnutiu
jej
sťažnosti
rakúskym
orgánom
na
ochranu
údajov.
182. Svojou
siedmou
prejudiciálnou
otázkou
sa
vnútroštátny
súd
po
prvé
pýta,
či
je
sťažnosť
podaná
podľa
článku 77
GDPR
týkajúca
sa
údajného
porušenia
práva
na
vymazanie
(článok 17
GDPR)
prípustná,
ak
sa
spracúvanie
osobných
údajov
dotknutej
osoby
ešte
neuskutočnilo v čase
podania
jej
sťažnosti
dozornému
orgánu a v čase,
keď
tento
orgán
prijal
rozhodnutie.
183. Po
druhé
sa
pýta
na
prípustnosť
takejto
sťažnosti
a posteriori,
ak v čase
podania
sťažnosti
už
existovali
konkrétne
indície,
že
spracúvanie
osobných
údajov
prevádzkovateľom
sa
blíži,
alebo
sa
uskutoční v blízkej
budúcnosti.
Je sťažnosť podaná dozornému orgánu pred spracúvaním údajov prípustná?
184. Článok 77
ods. 1
GDPR
stanovuje,
že
každá
dotknutá
osoba
má
právo
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu,
„ak
sa
domnieva,
že
spracúvanie
osobných
údajov,
ktoré
sa
jej
týka,
je v rozpore s týmto
nariadením“.
185. V súlade s ustálenou
judikatúrou
Súdneho
dvora
pri
výklade
ustanovenia
práva
Únie
zohľadním
nielen
jeho
znenie,
ale
aj
jeho
kontext a ciele
sledované
právnou
úpravou,
ktorej
je
súčasťou.(108)
186. Po
prvé
znenie
článku 77
GDPR
nestanovuje
lehotu
na
podanie
sťažnosti
týkajúcej
sa
spracúvania
osobných
údajov. V prípadoch,
keď k spracúvaniu
už
došlo, a následne
je
napadnuté,
platí,
že
čím
skôr
sa
sťažnosť
podá,
tým
skôr
ju
orgán
môže
preskúmať, a tým
skôr
je
možné
zabezpečiť
ochranu
dotknutej
osoby.(109) Znenie
článku 77
ods. 1
GDPR
však
neupravuje
prípad,
keď k spracúvaniu
ešte
nedošlo. V tejto
súvislosti
poukazujem
na
to,
že
toto
ustanovenie
používa
výraz
„je“ v prítomnom
čase,
čo – zdá
sa – znamená,
že k spracúvaniu
už
muselo
dôjsť,
ale
prípad
budúceho
spracúvania
nie
je
ako
taký
vylúčený.(110)
187. Po
druhé,
pokiaľ
ide o kontext,
je
potrebné
poukázať
na
úlohy a právomoci
dozorných
orgánov. V tejto
súvislosti
podľa
článku 57
ods. 1 písm. f)
GDPR
každý
dozorný
orgán
vybavuje
sťažnosti
podané
akoukoľvek
dotknutou
osobou, vyšetruje v primeranom
rozsahu
podstatu
sťažnosti a informuje
sťažovateľa o pokroku a výsledkoch
vyšetrovania v primeranej
lehote.
Dozorný
orgán
musí
pristúpiť k vybaveniu
takejto
sťažnosti
„so
všetkou
vyžadovanou
náležitou
starostlivosťou“(111).
188. Článok 58
ods. 1
GDPR
navyše
udeľuje
na
účely
vybavovania
podaných
sťažností
každému
dozornému
orgánu
rozsiahle
vyšetrovacie
právomoci.
Ak
takýto
orgán
po
skončení
svojho
prešetrovania
konštatuje
porušenie
ustanovení
tohto
nariadenia,
je
povinný
reagovať
primeraným
spôsobom,
aby
napravil
zistený
nedostatok.
Na
tento
účel
článok 58
ods. 2
RGPD
uvádza
rôzne
nápravné
právomoci,
ktorými
dozorný
orgán
disponuje, a v tomto
ohľade
má
priestor
na
voľnú
úvahu,
pokiaľ
ide o výber
vhodných a potrebných
prostriedkov.(112) Medzi
právomocami
dozorného
orgánu
stanovenými v článku 58
ods. 2 písm. a)
smernice
RGPD
je
aj
možnosť
„upozorniť“
prevádzkovateľa
na
skutočnosť,
že
„plánované“
spracovateľské
operácie
„pravdepodobne“
porušia
GDPR,
čo
je
súčasťou
prístupu,
ktorý
možno
označiť
za
„zabezpečovací“
vo
vzťahu k právam
dotknutej
osoby.(113)
189. Cieľom
všetkých
týchto
požiadaviek a právomocí
dozorných
orgánov
je
posilniť
postup
vybavovania
sťažností,
aby
sa z neho
stal
mechanizmus
schopný
účinne
chrániť
práva a záujmy
dotknutých
osôb,
teda
„skutočný
správny
prostriedok
nápravy“(114).
190. V súvislosti s kontextom
tiež
poukazujem
na
to,
že
ako
zdôrazňuje
Komisia,
prevádzkovateľ
musí
splniť
určité
povinnosti, a najmä
informovať
dotknutú
osobu
pred
začiatkom
spracúvania.(115)
191. Zdá
sa
mi
preto,
že v kontexte
GDPR
nemožno a priori
vylúčiť
zabezpečovací
alebo
preventívny
prístup
zo
strany
dozorných
orgánov
pri
vybavovaní
sťažností.
192. Po
tretie
tento
výklad
potvrdzujú
ciele,
ktoré
toto
nariadenie
sleduje. Z jeho
odôvodnenia
10
totiž
vyplýva,
že
jeho
cieľom
je
zabezpečiť
vysokú
úroveň
ochrany
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov v rámci
Únie.
Odôvodnenie
11
tohto
nariadenia
okrem
toho
uvádza,
že
účinná
ochrana
týchto
údajov
si
vyžaduje
posilnenie
práv
dotknutých
osôb.
193. Obmedzenie
povinnosti
dozorných
orgánov
vybavovať
sťažnosti
podľa
článku 57
ods. 1 písm. f)
GDPR
tým,
že
sa
článok 77
ods. 1
tohto
nariadenia
vykladá
tak,
že
vylučuje
akúkoľvek
možnosť
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu
„v očakávaní
spracúvania“,
by
pritom
mohlo
byť v rozpore s cieľmi
sledovanými
uvedeným
nariadením,
najmä s cieľom
zabezpečiť
vysokú
úroveň
ochrany
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov v rámci
Únie.
194. Vzhľadom
na
všetky
tieto
úvahy
teda
zastávam
názor,
že
nemožno
vylúčiť,
že
sťažnosť
podaná
podľa
článku 77
GDPR
môže
byť
prípustná
napriek
tomu,
že k spracúvaniu
osobných
údajov
dotknutej
osoby v čase
podania
jej
sťažnosti
dozornému
orgánu
ešte
nedošlo.
195. Rovnako
ako
Komisia a rakúska
vláda
sa
však
domnievam,
že
údajné
porušenie
GDPR
musí
mať
takú
povahu,
že
je v jeho
prípade
takýto
postup
vhodný a že
dotknuté
spracúvanie,
ktorým
je v prejednávanej
veci
zverejnenie
osobných
údajov,
nemôže
mať
čisto
hypotetickú
povahu.(116)
196. V prejednávanej
veci
bola
Súdnemu
dvoru
predložená
žiadosť
založená
na
článku 17
GDPR,
ktorá
sa
týka
sťažnosti s cieľom
dosiahnuť
vymazanie
dotknutých
údajov,
pričom
dotknutá
žalobkyňa
vo
veci
samej
(YT) v tejto
súvislosti
spresnila,
že k uverejneniu
jej
údajov
malo
„takmer
určite
dôjsť
bezprostredne“.
197. Sťažnosť
týkajúca
sa
vymazania
týchto
údajov
(ako
napríklad
žiadosť o opravu
údajov)
pritom
predpokladá,
že k predmetnému
spracovaniu, v tomto
prípade k uverejneniu
údajov,
už
došlo.
Zdá
sa
totiž
nemožné,
aby
prevádzkovateľ
vyhovel
takejto
sťažnosti a vymazal
údaje,
ak
ešte
neboli
uverejnené,
okrem
prípadu,
že
by
sa
táto
sťažnosť
vykladala
tak,
že v skutočnosti
smeruje k zabráneniu
uverejnenia
uvedených
údajov(117) (a nie k ich
vymazaniu),
čo
prináleží
posúdiť
vnútroštátnemu
súdu.
198. Dodávam,
že
takýto
výklad
nie
je v rozpore s cieľmi
zabezpečiť
vysokú
úroveň
ochrany
osobných
údajov,
keďže
iné
ustanovenia
GDPR
umožňujú
reagovať
na
žiadosti
týkajúce
sa
budúceho
spracúvania.
Ako
totiž
uvádza
rakúska
vláda,
článok 79
ods. 1
GDPR
týkajúci
sa
práva
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
predpokladá
vo
vnútroštátnom
práve
existenciu
procesných
prostriedkov v prípade
bezprostrednej
hrozby
nezákonného
porušenia
práv
priznaných
GDPR.
To
zahŕňa
možnosť
podľa
rakúskeho
práva
podať
preventívnu
žalobu
na
zdržanie
sa
pred
začatím
spracúvania
alebo v prípade,
že
spracúvanie
už
začalo,
dokonca
možnosť
požiadať
rakúsky
orgán o preskúmanie
obmedzenia
tohto
spracúvania
na
základe
článku 18
GDPR.
199. Preto
zastávam
názor,
že
nemožno
vylúčiť,
že
sťažnosť
podaná
na
základe
článku 77
GDPR
môže
byť
prípustná
napriek
tomu,
že k spracúvaniu
osobných
údajov
dotknutej
osoby
ešte
nedošlo v čase
podania
jej
sťažnosti
dozornému
orgánu,
ak
má
povahu,
ktorá
nie
je
čisto
hypotetická.
Za
okolností
sporu
vo
veci
samej
však
sťažnosť
založená
na
práve
na
vymazanie
stanovenom v článku 17
GDPR
nie
je
prípustná,
keďže
sa
týka
spracúvania
(v tomto
prípade
uverejnenia
osobných
údajov
dotknutej
osoby),
ktoré,
hoci
bezprostredne
hrozí,
neexistovalo
ani v čase,
keď
táto
osoba
podala
sťažnosť
dozornému
orgánu,
ani v čase
prijatia
rozhodnutia
tohto
dozorného
orgánu.
Je sťažnosť podaná dozornému orgánu prípustná „a posteriori“?
200. Poznamenávam,
že
táto
otázka
sa
týka
výkladu
článku 77
GDPR
týkajúceho
sa
práva
podať
sťažnosť
dozornému
orgánu.
Zdá
sa
teda,
že
vnútroštátny
súd
sa
pýta,
či
by
takáto
sťažnosť,
ktorá
bola
vyhlásená
za
neprípustnú,
mohla
byť
a posteriori
prípustná
pred
dozorným
orgánom,
ak
dôjde k predmetnému
spracúvaniu
(v tomto
prípade k sprístupneniu
údajov),
zatiaľ
čo
na
odvolacom
súde
prebieha
konanie o opravnom
prostriedku
podanom
proti
rozhodnutiu
tohto
dozorného
orgánu.
Zdá
sa
mi,
že v tejto
súvislosti
prináleží
vnútroštátnemu
právnemu
poriadku,
aby
upravil
otázku,
či
by
odvolací
súd
mohol
alebo
dokonca
mal v takejto
situácii
vrátiť
otázku
dozornému
orgánu
na
opätovné
preskúmanie s ohľadom na
nové
skutkové
okolnosti,
či
prináleží
dotknutej
osobe,
aby
opätovne
podala
sťažnosť,
alebo
či
odvolací
súd
môže
sám
rozhodnúť o situácii,
ktorá
mu
bola
predložená,
vzhľadom
na
nové
skutkové
okolnosti,
ktoré v prejednávanej
veci
spočívajú v uverejnení
údajov. V tejto
súvislosti
treba
zabezpečiť,
aby
bola
zabezpečená
účinnosť
ochrany
práv
zaručených
GDPR a koherentné a jednotné
uplatňovanie
jeho
ustanovení.
201. Pokiaľ
sa
má
otázka
položená
vnútroštátnym
súdom
chápať
tak – ako
ju
chápe
rakúska
vláda
–,
že
ide o otázku
týkajúcu
sa
prípustnosti
takejto
sťažnosti
pred
súdom,
ktorý
rozhoduje o odvolaní, v tomto
prípade
ide o preskúmanie
dôsledkov
účinkov
spojených
so
zmenou
skutkového
stavu,
konkrétne
so
spracúvaním
spočívajúcim v uverejnení
osobných
údajov,
ku
ktorej
došlo
po
vydaní
rozhodnutia
dozorného
orgánu a v čase,
keď
prebieha
konanie o súdnom
prostriedku
nápravy
podanom
proti
tomuto
rozhodnutiu
na
základe
článku 78
RGPD, v prípade,
keď v čase
podania
sťažnosti
existovali
konkrétne
nepriame
dôkazy o tom,
že k spracúvaniu
osobných
údajov
prevádzkovateľom
dôjde
bezprostredne,
alebo
sa
uskutoční v blízkej
budúcnosti.
202. Treba
pripomenúť,
že
normotvorca
Únie v rámci
GDPR
ponúkol
rôzne
prostriedky
nápravy
osobám,
ktoré
poukazujú
na
porušenie
tohto
nariadenia,
pričom
každý z týchto
opravných
prostriedkov
musí
byť
možné
uplatniť
„bez
toho,
aby
boli
dotknuté“
ostatné.(118)
203. Článok 78
ods. 1
GDPR
tak
stanovuje,
že
bez
toho,
aby
boli
dotknuté
akékoľvek
iné
správne
alebo
mimosúdne
prostriedky
nápravy,
každá
fyzická
alebo
právnická
osoba
má
právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy
voči
právne
záväznému
rozhodnutiu
dozorného
orgánu,
ktoré
sa
jej
týka. Z toho
vyplýva,
že
súdy,
na
ktoré
bol
podaný
prostriedok
nápravy
proti
rozhodnutiu
dozorného
orgánu,
by
mali
mať
plnú
rozhodovaciu
právomoc, a najmä
právomoc
preskúmať
všetky
skutkové a právne
otázky
týkajúce
sa
sporu, o ktorom
rozhodujú.(119) Súdne
preskúmanie,
vykonávané v prípade
rozhodnutia o sťažnosti,
prijatého
dozorným
orgánom,
je
teda
úplné,
aby
mohlo
byť
„účinné“,
ako
to
vyžaduje
toto
ustanovenie.(120) Okrem
toho
článok 79
ods. 1
tohto
nariadenia
zaručuje
každej
osobe
„bez
toho,
aby
bol
dotknutý
akýkoľvek
dostupný
správny
alebo
mimosúdny
prostriedok
nápravy
vrátane
práva
na
podanie
sťažnosti
dozornému
orgánu
podľa
článku 77“,
právo
na
účinný
súdny
prostriedok
nápravy.
204. Je
pravda,
že
už
bolo
konštatované,
že
prijatím
GDPR
normotvorca
Únie
nemal v úmysle
vykonať
úplnú
harmonizáciu
prostriedkov
nápravy,
dostupných v prípade
porušenia
ustanovení
GDPR,
stanovených v článkoch 77
až
79
tohto
nariadenia.(121) Konkrétne
pre
prípad,
keď
sa v rámci
toho
istého
členského
štátu
podá
jednak
sťažnosť
pred
dozorný
orgán a jednak
súdny
prostriedok
nápravy v súvislosti s tým
istým
spracúvaním
osobných
údajov,
GDPR
nestanovuje
osobitné
ustanovenia.
205. Hoci
však
normotvorca
Únie
nemal v úmysle
vykonať v tejto
súvislosti
úplnú
harmonizáciu,
nechcel
vylúčiť
možnosť
uvedenú v otázke
vnútroštátneho
súdu, a to
umožniť
a posteriori
prípustnosť
sťažnosti
podanej
za
okolností, o aké
ide v spore
vo
veci
samej.
206. V prípade
neexistencie
právnej
úpravy v danej
oblasti
na
úrovni
Únie
teda
každému
členskému
štátu
na
základe
zásady
procesnej
autonómie
členských
štátov
prináleží
upraviť
náležitosti
správnych
konaní a náležitosti
súdnych
konaní
na
účely
zabezpečenia
ochrany
práv,
ktoré
osobám
podliehajúcim
súdnej
právomoci
vyplývajú z práva
Únie. V tomto
kontexte
vnútroštátnemu
súdu
prináleží
dbať
na
to,
aby
bola
zabezpečená
účinnosť
ochrany
práv
zaručených
GDPR,
koherentné a jednotné
uplatňovanie
ustanovení
tohto
nariadenia,
ako
aj
právo
na
účinný
prostriedok
nápravy
pred
súdom
uvedené v článku 47
Charty.(122)
207. Preto
prináleží
vnútroštátnemu
súdu,
aby
na
základe
vnútroštátnych
procesných
ustanovení
určil,
ako
sa
majú
tieto
prostriedky
nápravy
stanovené
vnútroštátnou
právnou
úpravou
uplatniť v takom
prípade, o aký
ide
vo
veci
samej. V tejto
súvislosti
musí
tento
súd
zabezpečiť,
aby
konkrétne
podmienky
uplatnenia
opravných
prostriedkov
neprimerane
nezasahovali
do
práva
na
účinný
prostriedok
nápravy
pred
súdom.
Musí
tiež
dbať
na
to,
aby
bola
zabezpečená
účinnosť
ochrany
práv
zaručených
GDPR a aby
tieto
podmienky
boli v súlade
so
zásadami
efektivity a ekvivalencie.(123)
208. Vzhľadom
na
to,
že
vnútroštátny
súd
nespresnil
možnosti,
ktoré
ponúka
jeho
vnútroštátne
právo,
sa
teda
podľa
môjho
názoru
treba
domnievať,
že
článok 77
ods. 1
GDPR,
posudzovaný z hľadiska
článku 78
ods. 1
tohto
nariadenia,
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
nebráni
prípustnosti
sťažnosti,
ktorú
dozorný
orgán
predtým
zamietol
ako
neprípustnú,
ak k spracúvaniu
údajov
došlo v čase,
keď
súd
prejednáva
súdny
prostriedok
nápravy
týkajúci
sa
tých
istých
skutočností.
Vnútroštátnemu
právnemu
poriadku
prináleží,
aby
pri
dodržaní
zásad
ekvivalencie a efektivity
upravil
podmienky
takejto
prípustnosti
tak
pred
dozorným
orgánom,
ako
aj
pred
súdom
tak,
aby
bola
zabezpečená
účinnosť
ochrany
práv
zaručených
GDPR,
koherentné a jednotné
uplatňovanie
jeho
ustanovení,
ako
aj
právo
na
účinný
prostriedok
nápravy
pred
súdom.
Záver k siedmej otázke
209. Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
úvahy
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
odpovedal
na
siedmu
otázku
tak,
že
článok 77
GDPR
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
sťažnosť
založená
na
článku 17
tohto
nariadenia
(údajné
porušenie
práva
na
vymazanie)
je
neprípustná,
pokiaľ
sa
týka
spracúvania
spočívajúceho v uverejnení
osobných
údajov
dotknutej
osoby,
ku
ktorému
síce
má
dôjsť
bezprostredne,
ale
ešte k nemu
nedošlo
ani v čase
podania
sťažnosti
touto
osobou
dozornému
orgánu,
ani v čase
prijatia
rozhodnutia
tohto
orgánu,
avšak
bez
toho,
aby
bola
dotknutá
prípadná
prípustnosť
sťažnosti
týkajúcej
sa
spracúvania
osobných
údajov,
ktoré
nie
je
čisto
hypotetické a ktoré
má
takú
povahu,
že v jeho
prípade
je
vydanie
preventívneho
alebo
zabezpečovacieho
opatrenia
dozorného
orgánu
vhodné.
210. Okrem
toho
článok 77
GDPR,
preskúmaný z hľadiska
článku 78
ods. 1
tohto
nariadenia,
nebráni
prípustnosti
sťažnosti,
ktorú
dozorný
orgán
predtým
zamietol
ako
neprípustnú,
ak k spracúvaniu
údajov
dôjde v čase,
keď
na
súde
prebieha
konanie o súdnom
prostriedku
nápravy
týkajúcom
sa
tých
istých
skutočností.
Vnútroštátnemu
právnemu
poriadku
prináleží,
aby
pri
dodržaní
zásad
ekvivalencie a efektivity
upravil
podmienky
takejto
prípustnosti
tak
pred
dozorným
orgánom,
ako
aj
pred
súdom
tak,
aby
bola
zabezpečená
účinnosť
ochrany
práv
zaručených
GDPR,
koherentné a jednotné
uplatňovanie
jeho
ustanovení,
ako
aj
právo
na
účinný
prostriedok
nápravy
pred
súdom.
Návrh
211. Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
úvahy
navrhujem
Súdnemu
dvoru,
aby
na
prejudiciálne
otázky,
ktoré
položil
Bundesverwaltungsgericht
(Spolkový
správny
súd,
Rakúsko),
odpovedal
takto:
1.      Článok 16
ods. 2
prvá
veta
ZFEÚ a článok 2
ods. 2 písm. a)
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/679 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES,
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že:
spracúvanie
osobných
údajov
spočívajúce v uverejňovaní
mien
dotknutých
športovcov,
športovej
disciplíny,
ktorej
sa
venovali,
porušenia
antidopingových
pravidiel,
ktorého
sa
dopustili,
uloženej
sankcie,
ako
aj
začiatku a konca
doby
trvania
tejto
sankcie
na
základe
uplatnenia
vnútroštátnych
antidopingových
predpisov,
nemožno
považovať
za
vykonávané v rámci
„činnosti,
ktorá
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie“ v zmysle
článku 2
ods. 2 písm. a)
nariadenia
2016/679.
2.      Článok 9
ods. 1
nariadenia
2016/679
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že:
uverejnenie
mena
dotknutého
športovca,
doby
trvania
zákazu
činnosti,
ktorý
mu
bol
uložený, a dôvodov
tohto
zákazu
činnosti
nepredstavuje
spracúvanie
údajov
týkajúcich
sa
zdravia v zmysle
tohto
ustanovenia,
okrem
prípadu,
keď
tieto
dôvody
obsahujú
názov
zakázanej
látky
alebo
zakázaných
látok,
ktorých
prítomnosť
bola
zistená v tele
dotknutého
športovca,
keďže
tento
údaj
môže,
hoci
aj
nepriamo,
odhaliť
informácie o zdravotnom
stave
dotknutého
športovca,
hoci
aj
budúcom,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
3.      Článok 5
ods. 1 písm. a) a c) a článok 6
ods. 3
druhý
pododsek
nariadenia
2016/679
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že:
bránia
povinnosti
uloženej
vnútroštátnym
antidopingovým
orgánom
uverejňovať
osobné
údaje,
ako
sú
mená
športovcov
sankcionovaných
za
porušenie
antidopingových
pravidiel,
dĺžka
trvania
uloženého
zákazu
činnosti a jeho
dôvody
(najmä
názov
zakázanej
látky),
ak
vzhľadom
na
konkrétne
okolnosti
prejednávanej
veci
požiadavka
primeranosti
nie
je
splnená,
alebo
prestala
byť
splnená,
najmä
pokiaľ
ide o otázku
rozsahu a doby
uverejnenia,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
4.      Články 5 a 6
nariadenia
2016/679 v spojení
so
všetkými
povinnosťami a zodpovednosťou
prevádzkovateľa
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že:
vyžadujú,
aby
tento
prevádzkovateľ
pred
spracúvaním
údajov
vykonal v každom
jednotlivom
prípade
vyváženie
dotknutých
záujmov,
ak
je
to
potrebné
na
spracúvanie
osobných
údajov v súlade s nariadením
2016/679.
5.      Článok 10
nariadenia
2016/679
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že:
sa
môže
uplatniť
na
spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznaní
za
vinného
alebo
porušení
stanovených
vnútroštátnou
antidopingovou
úpravou,
ak
bez
ohľadu
na
kvalifikáciu
týchto
porušení
podľa
vnútroštátneho
práva,
uznania
za
vinného,
ktoré z nich
vyplývajú,
sledujú
represívny
účel a vykazujú
taký
stupeň
prísnosti,
že
majú
účinok
rovnocenný s trestnoprávnou
sankciou,
čo
prináleží
overiť
vnútroštátnemu
súdu.
6.      Článok 10
nariadenia
2016/679 v spojení s článkom 79
ods. 1
tohto
nariadenia
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že:
činnosti
alebo
rozhodnutia
orgánu,
ktorému
bola
podľa
tohto
ustanovenia
zverená
kontrola
spracúvania
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznaní
za
vinného
zo
spáchania
trestných
činov a priestupkov
alebo
súvisiacich
bezpečnostných
opatrení,
musia
podliehať
súdnemu
preskúmaniu.
7.      Článok 77
nariadenia
2016/679
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že:
–         sťažnosť
založená
na
článku 17
tohto
nariadenia
(údajné
porušenie
práva
na
vymazanie)
je
neprípustná,
pokiaľ
sa
týka
spracúvania
spočívajúceho v uverejnení
osobných
údajov
dotknutej
osoby,
ku
ktorému
síce
má
dôjsť
bezprostredne,
ale
ešte k nemu
nedošlo
ani v čase
podania
sťažnosti
touto
osobou
dozornému
orgánu,
ani v čase
prijatia
rozhodnutia
tohto
orgánu,
avšak
bez
toho,
aby
bola
dotknutá
prípadná
prípustnosť
sťažnosti
týkajúcej
sa
spracúvania
osobných
údajov,
ktoré
nie
je
čisto
hypotetické a ktoré
má
takú
povahu,
že v jeho
prípade
je
vydanie
preventívneho
alebo
zabezpečovacie
opatrenia
dozorného
orgánu
vhodné,
–        preskúmaný z hľadiska
článku 78
ods. 1
nariadenia 2016/679
nebráni
prípustnosti
sťažnosti,
ktorú
dozorný
orgán
predtým
zamietol
ako
neprípustnú,
ak k spracúvaniu
údajov
dôjde v čase,
keď
na
súde
prebieha
konanie o súdnom
prostriedku
nápravy
týkajúcom
sa
tých
istých
skutočností.
Vnútroštátnemu
právnemu
poriadku
prináleží,
aby
pri
dodržaní
zásad
ekvivalencie a efektivity
upravil
podmienky
takejto
prípustnosti
tak
pred
dozorným
orgánom,
ako
aj
pred
súdom
tak,
aby
bola
zabezpečená
účinnosť
ochrany
práv
zaručených
nariadením
2016/679,
koherentné a jednotné
uplatňovanie
jeho
ustanovení,
ako
aj
právo
na
účinný
prostriedok
nápravy
pred
súdom.
1      Jazyk
prednesu:
francúzština.
2      Podpísaný v Paríži
19. októbra
2025 a nadobudol
účinnosť
1. februára
2007.
3      Pozri,
pokiaľ
ide o vzájomné
pôsobenie
rôznych
normatívnych
vrstiev,
RIGAUX, F.:
Les
situations
juridiques
individuelles
dans
un
système
de
relativité
générale – Cours
général
de
droit
international
privé.  In: Recueil
des
cours
de
l’Académie
de
droit
international
de
La
Haye.
1989,
zv.
213,
najmä
s. 67
až
68.
Pozri
najmä,
pokiaľ
ide o antidopingové
pravidlá,
DIAKITÉ,
A.:
La
mise
en
œuvre
du
Code
mondial
antidopage
par
les
États.
Bruxelles:
Bruylant,
2023,
bod 127 a nasl.
4      Pozri
napríklad
rozsudky z 12. decembra
1974,
Walrave a Koch
(36/74,
EU:C:1974:140), a z 21. decembra
2023,
European
Superleague
Company
(C‑333/21,
ďalej
len
„rozsudok
European
Superleague
Company“,
EU:C:2023:1011).
5      Prvá
vec
týkajúca
sa
NADA
bola
totiž
vyhlásená
za
neprípustnú
rozsudkom
zo
7. mája
2024,
NADA a i. (C‑115/22,
EU:C:2024:384).
Pozri
však
aj
návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Ćapeta v tej
istej
veci
(C‑115/22,
EU:C:2023:676).
6      Nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES
(všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov)
(Ú. v. EÚ L 119,
2016,
s. 1).
7      K prijatiu
nového
kódexu,
ktoré
je
naplánované
na
rok
2027
(pozri
internetové
sídlo
WADA,
dostupné
na:
https://www.wada‑ama.org/fr/nos‑activites/le‑code‑mondial‑antidopage/revision‑du‑code),
pozri
odporúčanie
1/2025,
ktoré
11. februára
2025
prijal
Európsky
výbor
pre
ochranu
údajov
(EDPB),
uverejnené
na
internetovom
sídle
EDPS,
dostupné
na:
https://www.edpb.europa.eu/system/files/2025‑08/edpb_recommendations_202501_wada_2027_world_anti‑doping_code_fr.pdf.
8      Vec C‑115/22
(Ú. v. EÚ C 207,
2022,
s. 15
až
16).
9      Rozsudok
NADA a i. (C‑115/22,
EU:C:2024:384).
10      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/680 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov a o zrušení
rámcového
rozhodnutia
Rady
2008/977/SVV
(Ú. v. EÚ L 119,
2016,
s. 89).
11      Pozri
rozsudok
zo
6. novembra
2003,
Lindqvist
(C‑101/01,
EU:C:2003:596,
body 25 a 26).
12      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 22. júna
2021,
Latvijas
Republikas
Saeima
(Pokutové
body)
(C‑439/19,
ďalej
len
„rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima“,
EU:C:2021:504,
bod 62 a citovanú
judikatúru); z 20. októbra
2022,
Koalicia
„Demokratična
Bălgarija – Obedinenie“
(C‑306/21,
EU:C:2022:813,
bod 35), a zo
16. januára
2024,
Österreichische
Datenschutzbehörde
(C‑33/22,
ďalej
len
„rozsudok
Österreichische
Datenschutzbehörde“,
EU:C:2024:46,
bod 37).
13      Pozri
rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima
(body 66 a 67).
Pozri
tiež
mutatis mutandis v kontexte
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2002/58/ES z 12. júla
2002
týkajúcej
sa
spracovávania
osobných
údajov a ochrany
súkromia v sektore
elektronických
komunikácií
(smernica o súkromí a elektronických
komunikáciách)
(Ú. v. ES L 201,
2002,
s. 37;
Mim.
vyd.
13/029,
s. 514),
rozsudky
zo
6. októbra
2020,
La
Quadrature
du
Net a i. (C‑511/18, C‑512/18 a C‑520/18,
EU:C:2020:791,
bod 135), a z 5. apríla
2022,
Commissioner
of
An
Garda
Síochána a i. (C‑140/20,
EU:C:2022:258,
bod 61), v ktorých
sa
uvádzajú
„činnosti,
ktoré
môžu
vážne
destabilizovať
základné
ústavné,
politické,
hospodárske
alebo
sociálne
štruktúry
krajiny, a najmä
priamo
ohroziť
spoločnosť,
obyvateľstvo
alebo
štát
ako
také,
akými
sú
najmä
teroristické
aktivity“.
14      Pozri
rozsudok
Österreichische
Datenschutzbehörde
(bod 41), a návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Szpunar v tejto
veci
(C‑33/22,
EU:C:2023:397,
bod 84).
15      Pozri
rozsudok z 9. júla
2020,
Land
Hessen,
(C‑272/19,
EU:C:2020:535):
išlo o činnosti
petičného
výboru
Hessischer
Landtag
(Parlament
spolkovej
krajiny
Hesensko,
Nemecko),
tak
politickej,
ako
aj
správnej
povahy,
ktoré
mali
verejný
charakter a boli
vlastné
tejto
spolkovej
krajine,
pričom
tento
výbor
nepriamo
prispieval k parlamentnej
činnosti.
16      Pozri
rozsudok
Österreichische
Datenschutzbehörde
(bod 51).
17      Pozri
rozsudok
zo
16. júla
2020,
Facebook
Ireland a Schrems
(C‑311/18,
EU:C:2020:559,
bod 88).
18      Pozri
rozsudok z 30. apríla
2025,
Inspektorat
kăm
Visšia
sădeben
săvet
(C‑313/23, C‑316/23 a C‑332/23,
EU:C:2025:303,
bod 104).
19      Ako
uviedol
generálny
advokát
Szpunar
vo
svojich
návrhoch
vo
veci
Österreichische
Datenschutzbehörde
(C‑33/22,
EU:C:2023:397,
bod 68).
20      Pozri
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Szpunar
vo
veciach
Latvijas
Republikas
Saeima
(Pokutové
body)
(C‑439/19,
EU:C:2020:1054,
body 50
až
59), a Österreichische
Datenschutzbehörde
(C‑33/22,
EU:C:2023:397,
bod 78).
21      Pozri
LENAERTS,
K.:
L’encadrement
par
le
droit
européenne
des
compétences
des
États
membres.
In: Chemins
d’Europe:
mélanges
en
l’honneur
de
Jean‑Paul
Jacqué.
Paris:
Dalloz,
2010,
s. 424,
bod 7.
Pozri
tiež
CARIAT,
N., DERMINE,
P.:
La
détermination
de
l’applicabilité
du
droit
de
l’Union
européenne à une
situation
particulière.
In: Le
droit
de
l’Union
européenne
et
le
juge
belge
/
Het
recht
van
de
Europese
Unie
en
de
Belgische
rechter.
Bruxelles:
Bruylant,
2015,
s. 85
až
114, a AZOULAI,
L.:
La
formule
des
compétences
retenues
des
États
membres
devant
la
Cour
de
justice
de
l’Union
européenne.
In: Objectifs
et
compétences
dans
l’Union
européenne.
Bruxelles:
Bruylant,
2012,
s. 341
až
368,
najmä
s. 343.
22      Pozri v tejto
súvislosti
rozsudky
European
Superleague
Company
(bod 99), a z 21. decembra
2023,
Royal
Antwerp
Football
Club
(C‑680/21,
EU:C:2023:1010,
bod 67).
Pozri
tiež
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Emiliou
vo
veci
RRC
Sports
(C‑209/23,
EU:C:2025:362,
body 22
až
28).
23      Pozri
rozsudok
European
Superleague
Company
(bod 99).
Pozri
napríklad
so
zreteľom
na
uznesenie
Rady a zástupcov
vlád
členských
štátov
zasadajúcich v Rade o pracovnom
pláne
Európskej
únie
pre
šport
(1. júl 2024 – 31. december 2027)
(Ú. v. EÚ C 3527,
2024,
s. 1).
24      36/74,
EU:C:1974:140,
bod 4.
Pozri
tiež
rozsudok z 15. decembra
1995,
Bosman
(C‑415/93,
EU:C:1995:463,
bod 73).
Pozri,
pokiaľ
ide o aktualizovanú
formuláciu,
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
FIFA
(C‑650/22,
EU:C:2024:824,
bod 75 a citovaná
judikatúra).
25      Pozri
mutatis
mutandis
rozsudky z 20. mája
2003,
Österreichischer
Rundfunk a i. (C‑465/00, C‑138/01 a C‑139/01,
EU:C:2003:294,
bod 42), a Lindqvist
(body 40 a nasl.).
26      Pozri
rozsudok z 18. júla
2006,
Meca‑Medina a Majcen/Komisia
(C‑519/04 P,
ďalej
len
„rozsudok
Meca‑Medina a Majcen/Komisia“,
EU:C:2006:492,
bod 47). V prípade
amatérskych
športovcov
sa
právo
Únie
môže
uplatňovať
aj
prostredníctvom
občianstva
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 13. júna
2019,
TopFit a Biffi
(C‑22/18,
EU:C:2019:497)].
27      Navyše
tento
pojem
nemá
nevyhnutne
rovnaký
obsah
vo
všetkých
členských
štátoch,
čo
má
za
následok,
že v prípade
rozdielneho
výkladu
by
pôsobnosť
GDPR
závisela
od
vnútroštátneho
práva.
28      Pozri,
pokiaľ
ide o rozdiely v povahe,
pôsobnosti a režimoch
medzi
právom
na
rešpektovanie
súkromného
života a ochranou
osobných
údajov,
TAMBOU,
O.:
Chapitre
1.
Droit
autonome
du
droit
au
respect
de
la
vie
privée.
In: Manuel
de
droit
européen
de
la
protection
des
données à caractère
personnel.
Bruxelles:
Bruylant,
2020,
1.
vyd.,
s. 21 a nasl.
Pokiaľ
ide o článok 8
Európskeho
dohovoru o ochrane
ľudských
práv a základných
slobôd,
podpísaného v Ríme
4. novembra
1950
(ďalej
len
„EDĽP“),
pozri
najmä
rozsudky z 5. októbra
1994,
X/Komisia
(C‑404/92 P,
EU:C:1994:361,
bod 23), a rozsudok
EDĽP, 25. februára
1997, Z v. Fínsko
(CE:ECHR:1997:0225JUD002200993,
bod 95).
29      Vzťahuje
sa
to
napríklad
na
riziko
diskriminácie.
Zhoršený
zdravotný
stav
tak
môže
viesť k diskriminácii z hľadiska
prístupu k zamestnaniu,
poisteniu
alebo
úveru.
30      Hoci v prejednávanej
veci
nie
sú
priamo
dotknuté,
údaje
týkajúce
sa
zdravia v súvislosti s pripojenými
aplikáciami a zariadeniami
môžu
prispieť k vymedzeniu
obrysov
pojmu
„zdravotné
údaje“.
Napríklad
„údaje o dobrom
stave“
alebo
„merania
seba
samého“
(týkajúce
sa
srdcovej
frekvencie,
spánkových
období,
stravovacieho
režimu,
spotrebiteľských
návykov
zaznamenávaných
vo
vernostných
kartách
supermarketov
atď.)
vyvolávajú
pochybnosti o tom,
či
ide
alebo
nejde o „zdravotné
údaje“.
Napríklad
počet
denných
krokov
nie
je
sám
osebe
zdravotným
údajom,
ale
môže
sa
ním
stať,
ak
sa
tento
hrubý
údaj
kombinuje s inými
údajmi a možno z nich
vyvodiť
záver o zdravotnom
stave
alebo
riziku
pre
zdravie
osoby
(pozri v tejto
súvislosti
prílohu s názvom
„Health
data
in
apps
and
devices“ k listu
pracovnej
skupiny
Komisie
„zriadenej
na
základe
článku 29“
,
DG
Connect
sur
mHealth, z 5. februára
2015,
s. 2,
dostupnú
na:
https://ec.europa.eu/justice/article‑29/documentation/other‑document/files/2015/20150205_letter_art29wp_ec_health_data_after_plenary_annex_en.pdf).
Spomedzi
mnohých
iných o Internet
of
Things
(IoT)
pozri
CASAROSA, F., GENNARI,
F.:
Data
Sharing
in
the
Internet
of
Medical
Things – Between
the
Data
Act
and
the
EHDS.
In:
European
Journal
of
Risk
Regulation.
Cambridge
University
Press,
2025,
s. 1 – 23;
pozri
tiež
YAŞAR,
B.:
I
can
feel
your
heartbeat:
E‑health
evidence
in
criminal
investigations.
In:
Shaping
Utopia
through
law:
How
the
law
does
(not)
provide
an
answer
to
societal
challenges.
Brussel:
Intersentia,
2023,
1.
vyd.,
s. 43
až
68,
najmä
s. 57,
bod 4.2.1.
31      Pozri
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
Schrems
(Sprístupnenie
údajov
širokej
verejnosti)
(C‑446/21,
EU:C:2024:834,
bod 73 a citovaná
judikatúra),
ako
aj
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
Lindenapotheke
(C‑21/23,
ďalej
len
„rozsudok
Lindenapotheke“,
EU:C:2024:846,
bod 87).
32      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok
Lindenapotheke
(bod 92). V prejednávanej
veci
sú
osobitne
relevantné
výnimky
uvedené v článku 9
ods. 2 písm. g) a i)
GDPR,
ktoré
stanovujú,
že
spracúvanie
citlivých
údajov
je
možné,
ak
je
„nevyhnutné z dôvodov
významného
verejného
záujmu“
alebo
„z dôvodov
verejného
záujmu v oblasti
verejného
zdravia“, s výhradou
primeranosti.
33      V článku 6
„Modernizovaného
dohovoru“
Rady
Európy o ochrane
jednotlivcov
pri
automatizovanom
spracúvaní
osobných
údajov
(ďalej
len
„Dohovor
108+“) z 18. mája
2018
sa
tiež
používa
tento
pojem a v rámci
osobitných
kategórií
údajov
uvádza
„osobné
údaje
kvôli
informáciám,
ktoré
odhaľujú
o…
zdraví…“.
34      Pozri
rozsudky
Lindqvist
(bod 50) a Lindenapotheke
(bod 81).
35      Pozri
rozsudok z 1. augusta
2022,
Vyriausioji
tarnybinės
etikos
komisija
(C‑184/20,
ďalej
len
„rozsudok
Vyriausioji
tarnybinės
etikos
komisija“,
EU:C:2022:601,
body 123
až
127), a rozsudok
Lindenapotheke
(bod 83).
Tento
široký
prístup k vymedzeniu
by
mohol
byť
spôsobený
snahou
„čeliť
potenciálnym
účinkom
nových
technológií
veľkých
dátových
spoločností
(„big
data“),
ktoré
by
mohli
získať
množstvo
poznatkov o zdraví
jednotlivca
spracúvaním
údajov,
ktoré
odhalia
len
niečo o jeho
zdravotnom
stave“
(voľný
preklad)
[pozri
VERHENNEMAN,
G.:
Chapter
III. – Understanding
the
Subject
of
Protection.
In: The
patient,
Data
Protection
and
Changing
Healthcare
Models.
Brussel:
Intersentia,
2021,
1.
vyd.,
s. 97 a nasl.,
najmä
s. 109].
36      Pozri
MAISNIER‑BROCHÉ, L. Fasc.
945:
Données
de
santé à caractère
personnel – Régime
général.
In:
JurisClasseur
Communication,
2019.
37      Pozri
HERVEG,
J., van
GYSHESEMM,
J.‑M.:
Titre
16 – L’impact
du
Règlement
général
sur
la
protection
des
données
dans
le
secteur
de
la
santé.
In: Le
règlement
général
sur
la
protection
des
données
(RGPD/GDPR).
Bruxelles:
Larcier,
2018,
1. vyd.,
s. 722.
38      Pozri
analogicky
pracovný
dokument o spracúvaní
osobných
údajov
týkajúcich
sa
zdravia v elektronickej
zdravotnej
dokumentácii
(pracovná
skupina
zriadená
podľa
článku 29, z 15. februára
2007,
WP
131,
bod
II.2),
dostupný
na:
https://ec.europa.eu/justice/article‑29/documentation/opinion‑recommendation/files/2007/wp131_fr.pdf.
39      Pozri
prílohu s názvom
„Health
data
in
apps
and
devices“ k listu
pracovnej
skupiny
zriadenej
podľa
článku 29
Komisii,
DG
Connect o mHealth, z 5. februára
2015,
s. 2, k dispozícii
na:
https://ec.europa.eu/justice/article‑29/documentation/other‑document/files/2015/20150205_letter_art29wp_ec_health_data_after_plenary_annex_en.pdf.
40      Pozri
najmä
usmernenia
03/2020 k spracúvaniu
údajov
týkajúcich
sa
zdravia
na
účely
vedeckého
výskumu v súvislosti s pandémiou
COVID‑19,
ktoré
prijal
EDPS
21. apríla
2020,
bod 3.1, k dispozícii
na:
https://www.edpb.europa.eu/sites/default/files/files/file1/edpb_guidelines_202003_healthdatascientificresearchcovid19_fr.pdf.
41      SCHÄFKE‑ZELL,
W.:
Revisiting
the
definition
of
health
data
in
the
age
of
digitalized
health
care.
In:
International
Data
Privacy
Law.
Oxford:
Oxford
University
Press,
zv.
12,
č. 1,
2022,
s. 33
až
43.
42      Pozri v tomto
zmysle
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Szpunar
vo
veci
Lindenapotheke
(C‑21/23
PPU,
EU:C:2024:354,
bod 47).
43      Pozri
prílohu s názvom
„Health
data
in
apps
and
devices“ k listu
pracovnej
skupiny
zriadenej
podľa
článku 29
Komisii,
DG
Connect o mHealth, z 5. februára
2015,
s. 2, k dispozícii
na:
https://ec.europa.eu/justice/article‑29/documentation/other‑document/files/2015/20150205_letter_art29wp_ec_health_data_after_plenary_annex_en.pdf. K tejto
otázke
pozri
tiež
VERHENNEMAN,
G.:
Kapitola
III. – Understanding
the
Subject
of
Protection.
In: The
patient,
Data
Protection
and
Changing
Healthcare
Models.
Brussel:
Intersentia,
2021,
1.
vyd.,
s. 97 a nasl.
Poznamenávam,
že
možno
zohľadniť
dokonca
aj
neistú
súvislosť
(pozri
MASCRET,
C.:
Arrêt « Lindenapotheke « :
vers
une
protection
renforcée
des
données
de
santé
et
une
ouverture
des
voies
de
recours
en
matière
de
protection
des
données
(CJUE,
4 octobre
2024, C‑21/23).
In:
Journal
de
droit
européen,
2025/1,
s. 17
až
20.
44      Pozri
prílohu s názvom
„Health
data
in
apps
and
devices“ k listu
pracovnej
skupiny
zriadenej
podľa
článku 29
Komisii,
DG
Connect o mHealth, z 5. februára
2015,
s. 2, k dispozícii
na:
https://ec.europa.eu/justice/article‑29/documentation/other‑document/files/2015/20150205_letter_art29wp_ec_health_data_after_plenary_annex_en.pdf.
Pokiaľ
ide o rozdiel
medzi
konzumnými
návykmi a závislosťou,
pozri
tiež
BORGES,
G.:
Der
Mann
mit
der
Brille
und
die
DSGVO – Der
Begriff
des
Gesundheitsdatums.
In: Rechtswissenschaft.
2023,
zv.
14,
č. 2,
najmä
s. 172
až
173.
45      Pozri v tejto
súvislosti
prílohu s názvom
„Health
data
in
apps
and
devices“ k listu
pracovnej
skupiny
zriadenej
podľa
článku 29
Komisii,
DG
Connect o mHealth, z 5. februára
2015,
s. 2, a poznámku
pod
čiarou
5,
dostupnú
na:
https://ec.europa.eu/justice/article‑29/documentation/other‑document/files/2015/20150205_letter_art29wp_ec_health_data_after_plenary_annex_en.pdf.
Podobne
aj
nákupné
návyky v supermarkete
nie
sú
samy
osebe
zdravotnými
údajmi,
ale
môžu
sa
nimi
stať,
ak
sa
kombinujú a analyzujú s cieľom
sledovať
problémy,
ako
je
napríklad
obezita
alebo
cukrovka.
46      Ustanovenie,
podľa
ktorého
sa
zverejnenie
uskutočňuje
„bez
toho,
aby
bolo
možné
zistiť
údaje
týkajúce
sa
zdravia
dotknutej
osoby“,
nemôže
stačiť
na
vylúčenie
relevantnosti
položenej
otázky.
Zdá
sa
mi
totiž,
že
táto
pripomienka
odkazuje
na
prípady, v ktorých
sa
udeľuje
povolenie
na
liečebné
účely
(ktoré
za
určitých
podmienok
umožňujú
športovcovi
trpiacemu
zdravotným
problémom
používať
zakázanú
látku
alebo
zakázanú
metódu
bez
toho,
aby
táto
informácia
bola
zverejnená, a bez
toho,
aby
bola
porušením
antidopingových
pravidiel),
alebo
na
podrobnosti o výsledkoch
testov, o ktoré v tomto
prípade
nejde.
47      Zoznam
týchto
kategórií
porušení,
ktoré
sú
očíslované
od
2.1
do
2.11,
sa
nachádza
najmä
na
webovom
sídle
NADA a vo
WADC.
Stručne
povedané,
porušenia
sú
kategorizované
takto:
2.1
prítomnosť
zakázanej
látky,
alebo
jej
metabolitov,
či
indikátorov v telesnej
vzorke
športovca;
2.2
použitie,
alebo
pokus o použitie
zakázanej
látky,
alebo
zakázanej
metódy;
2.3
odmietnutie,
alebo
nepodrobenie
sa
odberu
vzorky,
alebo
iné
vyhýbanie
sa
odberu
telesných
vzoriek
športovca;
2.4
nesplnenie
povinností
lokalizácie
zo
strany
športovca;
2.5
podvádzanie,
alebo
pokus o podvádzanie v priebehu
ktorejkoľvek
časti
dopingovej
kontroly
zo
strany
športovca
alebo
inej
osoby;
2.6
držba
zakázanej
látky
alebo
použitie
zakázanej
metód
zo
strany
športovca
alebo
inej
osoby,
ktorá
je
členom
realizačného
tímu
športovca;
2.7
nezákonné
obchodovanie s akoukoľvek
zakázanou
látkou,
alebo
zakázanou
metódou
zo
strany
športovca
alebo
inej
osoby
alebo
pokus o obchodovanie s nimi;
2.8
podanie,
alebo
pokus o podanie
zakázanej
látky,
alebo
zakázanej
metódy
ktorémukoľvek
športovcovi v súťaži
alebo
mimo
súťaže
zo
strany
športovca
alebo
inej
osoby;
2.9
spoluúčasť
alebo
pokus o spoluúčasť
zo
strany
športovca
alebo
inej
osoby;
2.10
zakázaná
spolupráca
zo
strany
športovca
alebo
inej
osoby, a 2.11
konanie
športovca
alebo
inej
osoby s cieľom
odradiť
niekoho
od
nahlásenia
porušenia
orgánom
alebo
konanie,
ktoré
predstavuje
pomstu
za
takéto
nahlásenie.
48      V článku 6.1
WADC
sa
stanovuje
využívanie
akreditovaných
alebo
schválených
laboratórií.
49      Pozri
bod 63
vyššie.
50      Pozri
okrem
článku 165 ZFEÚ a mnohých
medzinárodných
dokumentov
rozsudky ESĽP,
18. januára
2018,
Fédération
Nationale
des
Associations
et Syndicats
de
Sportifs
(FNASS) a i. v. Francúzsko
(CE:ECHR:2018:0118JUD004815111,
bod 165), a rozsudok
Meca‑Medina a Majcen/Komisia
(bod 43).
51      Pozri v tejto
súvislosti
článok 4.3
WADC
týkajúci
sa
kritérií
zaradenia
látok a metód
do
zoznamu
zakázaných
látok a metód,
ktoré
odkazujú
najmä
na
lekárske
alebo
vedecké
dôkazy
preukazujúce,
že
„použitie
látky
alebo
metódy
je
skutočným
alebo
potenciálnym
rizikom
pre
zdravie
športovca“.
Pozri
tiež
napríklad
účinky
látok
zakázaných v športe
na
zdravie,
ktoré
sú
uvedené
napríklad
vo
„Vidal“,
informačnom
nástroji o zdravotníckych
výrobkoch,
ktorého
databázu
schvaľuje
francúzsky
Haute
Autorité
de
Santé
(HAS)
(Vysoký
úrad
pre
zdravie,
Francúzsko)
(„Les
substances
interdites
dans
la
pratique
sportive“,
VIDAL,
dostupné
na: https://www.vidal.fr/sante/sport/sport‑medicaments/sport‑dopage‑substances‑interdites/tous‑sports.html).
52      Pozri
rozsudky
Latvijas
Republikas
Saeima a zo
7. marca 2024,
Endemol
Shine
Finland
(C‑740/22,
EU:C:2024:216,
bod 49).
Pozri
analogicky v rámci
pôsobnosti
článku 8
ods. 5
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracovaní
osobných
údajov a voľnom
pohybe
týchto
údajov
(Ú. v. ES L 281,
1995,
s. 31;
Mim.
vyd.
13/015,
s. 355)
rozsudok z 24. septembra
2019,
GC a i. (Odstránenie
odkazu
na
citlivé
údaje)
(C‑136/17,
EU:C:2019:773).
53      Pozri
rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima
(body 77
až
79), v nadväznosti
na
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Szpunar
vo
veci
Latvijas
Republikas
Saeima
(Pokutové
body)
(C‑439/19,
EU:C:2020:1054,
body 74
až
78).
54      Pripomínam,
že
na
spracúvanie
osobných
údajov
na
tieto
účely
„príslušnými
orgánmi“ v zmysle
smernice
2016/680
sa
vzťahuje
táto
smernica
ako
lex
specialis
(pozri
bod 34
vyššie), a nie
GDPR
ako
lex
generalis.
Ak
však
spracúvanie
vykonávajú
súkromné
subjekty
(alebo
príslušné
orgány,
ale
na
iné
účely
ako
tie,
ktoré
sú
stanovené v smernici
2016/680),
môže
sa
uplatniť
GDPR, a najmä
jeho
článok 10.
55      Pozri
odôvodnenie
19
GDPR.
56      Kritériá
sú
takto
pomenované s odkazom
na
rozsudok, v ktorom
ich
Európsky
súd
pre
ľudské
práva
po
prvýkrát
stanovil:
rozsudok
ESĽP, 8. júna
1976,
Engel a i. v. Holandsko
(CE:ECHR:1976:0608JUD000510071,
bod 82).
Tieto
kritériá
Súdny
dvor
prijal
najmä v rozsudku z 5. júna
2012,
Bonda
(C‑489/10,
EU:C:2012:319,
bod 37 a nasl.).
Pozri
tiež
rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima
(body 85 a 87,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
57      Rozsudky z 20. marca 2018,
Menci
(C‑524/15,
EU:C:2018:197,
bod 27), a zo
14. septembra
2023,
Volkswagen
Group
Italia a Volkswagen
Aktiengesellschaft
(C‑27/22,
EU:C:2023:663,
bod 46).
58      Profesionálni
športovci
sa
tým,
že
sa
združujú v športových
organizáciách a zúčastňujú
sa
na
športových
podujatiach a súťažiach,
zaväzujú
(zmluvne
alebo
udelením
súhlasu)
nevyužiť
dopingové
praktiky.
59      Pozri
rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima
(bod 88 a citovaná
judikatúra).
60      Okrem
medzinárodných a národných
športových
zväzov
uvediem
najmä
príslušné
orgány
určené
na
vnútroštátnej
úrovni,
vrátane
„národných
antidopingových
organizácií“
(ďalej
len
„NADA“),
ktoré
sú
subjektmi
určenými
každou
krajinou
ako
hlavné
orgány
zodpovedné
za
vnútroštátne
antidopingové
programy,
ktoré
sú
uvedené
na
webovom
sídle
WADA
(pozri
program
NADA,
dostupný
na:
https://www.wada‑ama.org/fr/programme‑des‑onad).
61      Pozri
Generálne
riaditeľstvo
pre
vzdelávanie,
mládež,
šport a kultúru
(Európska
komisia),
van
der
SLOOT,
B.,
PAUN, M.,
LEENES, R. a kol.:
Anti‑doping & Data
Protection:
An
evaluation
of
the
anti‑doping
laws
and
practices
in
the
EU
Member
States
in
light
of
the
General
Data
Protection
Regulation.
Úrad
pre
vydávanie
publikácií
Európskej
únie,
2017,
najmä
s. 58,
dostupné
na:
https://data.europa.eu/doi/10.2766/042641.
62      Pozri
rozsudky z 20. marca 2018,
Garlsson
Real
Estate a i. (C‑537/16,
EU:C:2018:193,
bod 33);
Latvijas
Republikas
Saeima
(bod 89); z 23. marca 2023,
Dual
Prod
(C‑412/21,
EU:C:2023:234,
bod 30);
zo
4. mája
2023,
MV – 98
(C‑97/21,
EU:C:2023:371,
bod 42), a zo
14. septembra
2023,
Vinal
(C‑820/21,
EU:C:2023:667,
bod 50).
63      Pozri
DIAKITÉ,
A.:
Chapitre
2.
La
mise
en
œuvre
des
sanctions
applicables
aux
athlètes à l’épreuve
du
respect
des
droits
fondamentaux.
In: La
mise
en
œuvre
du
Code
mondial
antidopage
par
les
États.
Bruxelles:
Bruylant,
2023,
1.
vyd.,
bod 1145, a ROUILLER,
C.:
Avis
de
droit
sur
la
compatibilité
de
l’article
10.2
du
Code
mondial
antidopage
avec
les
principes
fondamentaux
du
droit
national
suisse, z 25. októbra
2005,
s. 20 a nasl.
(dostupné
na:
https://www.wada‑ama.org/sites/default/files/resources/files/Compatibilit%C3%A9_droit_suisse_Document_entier.pdf).
64      Pozri v tomto
zmysle
judikatúru
ESĽP,
ktorá
zohľadňuje
(represívny
alebo
nápravný)
cieľ
uloženej
sankcie
[rozsudok
ESĽP,
23. novembra
2006,
Jussila v. Fínsko
(CE:ECHR:2006:1123JUD007305301,
bod 38)].
65      Pozri v tomto
zmysle
DIAKITÉ,
A.:
Chapitre
2.
La
mise
en
œuvre
des
sanctions
applicables
aux
athlètes à l’épreuve
du
respect
des
droits
fondamentaux.
In: La
mise
en
œuvre
du
Code
mondial
antidopage
par
les
États.
Bruxelles:
Bruylant,
2023,
1.
vyd.,
s. 501 a nasl.,
najmä
bod 1143.
66      Pozri, pokiaľ ide o zhrnutie judikatúry v tejto oblasti, rozsudky ESĽP zo 6. novembra 2018, Ramos Nunes de Carvalho e Sá v. Portugalsko (CE:ECHR:2018:1106JUD005539113, bod 123), a z 5. marca 2020, Peleki v. Grécko (CE:ECHR:2020:0305JUD006929112, bod 35). Pozri v tejto súvislosti aj stanovisko bývalého predsedu ESĽP, Costa, J.‑P., na tému Svetový antidopingový kódex (návrh kódexu z roku 2021) z 13. októbra 2019, najmä s. 5 a nasl., dostupné na: https://www.wada‑ama.org/sites/default/files/resources/files/avis_2019_code_mondial_13_octobre.pdf.
67      Porušenia
vojenskej
disciplíny, o ktoré
išlo
vo
veci
Engel,
týkajúce
sa
pridelenia
do
trestnej
jednotky
na
obdobie
niekoľkých
mesiacov,
boli
považované
za
porušenia
patriace
do
trestnoprávnej
časti
článku 6
EDĽP
[rozsudok
ESĽP, 8. júna
1976,
Engel a i. v. Holandsko
(CE:ECHR:1976:0608JUD000510071,
bod 85)].
68      Na
účely
uplatnenia
článku 6
EDĽP v jeho
občianskoprávnej
časti
na
disciplinárne
konania
vedené
pred
orgánmi
organizácií, v ktorých
priamo
ide o právo
vykonávať
povolanie,
pozri
rozsudok
ESĽP, 22. júla
2021,
Reczkowicz
v. Poľsko
(CE:ECHR:2021:0722JUD004344719,
body 183
až
185 a citovaná
judikatúra),
pokiaľ
ide o sudcov a advokátov;
rozsudok
ESĽP,
23. júna
1981,
Le
Compte,
Van
Leuven a De
Meyere
v. Belgicko
(CE:ECHR:1981:0623JUD000687875,
body 41
až
51),
pokiaľ
ide o lekárov;
rozsudok
ESĽP,
27. júna
1997,
Philis
v. Grécko
(2)
(CE:ECHR:1997:0627JUD001977392,
bod 45),
pokiaľ
ide o inžiniera,
ako
aj
rozsudok
ESĽP,
5. marca 2020,
Peleki
v. Grécko
(CE:ECHR:2020:0305JUD006929112,
bod 39),
pokiaľ
ide o notára.
69      Pozri
rozsudok
ESĽP, 2. októbra
2018,
Mutu a Pechstein
v. Švajčiarsko
(CE:ECHR:2018:1002JUD004057510);
rozsudok
ESĽP,
3. septembra
2019,
Bakker
v. Švajčiarsko
(CE:ECHR:2019:0903DEC000719807);
rozsudok
ESĽP,
28. januára
2020,
Ali
Rıza a iní
v. Turecko
(CE:ECHR:2020:0128JUD003022610,
body 153
až
161).
rozsudok
ESĽP,
18. mája
2021,
Sedat
Doğan
v. Turecko
(CE:ECHR:2021:0518JUD004890914,
bod 20, a rozsudok
ESĽP,
18. mája
2021,
Naki a AMED
Sportif
Faaliyetler
Kulübü
Derneği
v. Turecko,
CE:ECHR:2021:0518JUD004892416,
bod 20).
Pozri
tiež
nedávny
rozsudok
ESĽP,
10. júla
2025,
Semenya
v. Švajčiarsko
(CE:ECHR:2025:0710JUD001093421,
najmä
bod 161).
70      Pozri
rozsudok
ESĽP,
10. februára
1983,
Albert
et
Le
Compte
v. Belgicko
(CE:ECHR:1983:0210JUD000729975,
bod 30 a citovaná
judikatúra);
rozsudok
ESĽP,
6. novembra
2018,
Ramos
Nunes
de
Carvalho e Sá
v. Portugalsko
(CE:ECHR:2018:1106JUD005539113,
bod 121), a rozsudok
ESĽP z 1. júna
2023,
Grosam
v. Česká
republika
(CE:ECHR:2023:0601JUD001975013,
bod 112).
71      Pozri
rozsudok
ESĽP, 22. decembra
2020,
Gestur
Jónsson a Ragnar
Halldór
Hall
v. Island
(CE:ECHR:2020:1222JUD006827314,
bod 93).
72      Naopak
skutočnosť,
že
pravidlo,
ktorým
sa
sankcionuje
určité
porušenie
je
určené
všetkým
občanom,
svedčí v prospech
trestnoprávnej
povahy
sankcie
[pozri
rozsudok
ESĽP,
21. februára
1984,
Öztürk
v. Nemecko
(CE:ECHR:1984:0221JUD000854479,
bod 53)].
73      Pozri
rozsudok
ESĽP,
6. novembra
2018,
Ramos
Nunes
de
Carvalho e Sá
v. Portugalsko
(CE:ECHR:2018:1106JUD005539113,
bod 125).
74      Odlišuje
sa
tiež
od
skutkových
okolností, o ktoré
išlo v rozsudku z 20. marca 2018,
Garlsson
Real
Estate a i. (C‑537/16,
EU:C:2018:193), v ktorom
bola
správna
peňažná
pokuta
za
protiprávne
konania
predstavujúce
manipuláciu s trhom
založená
na
legislatívnom
texte
so
všeobecnou
pôsobnosťou.
75      Pozri
bod 100
vyššie.
76      Športový
arbitrážny
súd,
9. augusta
1999,
č. 98/222,
B. c. International
Triathlon
Union
(ITU)
(bod 43),
dostupný
na:
https://jurisprudence.tas‑cas.org/Shared%20Documents/222.pdf.
Pozri v tomto
zmysle
tiež
SOEK,
J.:
The
strict
liability
principle
and
the
human
rights
of
the
athlets
in
doping
cases.
La
Haye:
T.M.C. Asser
Press,
2006,
najmä
s. 272,
podľa
ktorého
hoci
disciplinárne
antidopingové
právo
uplatňované
športovými
zväzmi a organizáciami
nie
je
samo
osebe
trestným
právom,
možno
ho v niektorých
prípadoch
kvalifikovať
ako
„sankčný
systém“, v rámci
ktorého
sa
majú
uplatniť
zásady
trestného
práva
77 Pozri
rozsudok
ESĽP,
5. marca 2020,
Peleki
v. Grécko
(CE:ECHR:2020:1007JUD0305JUD006929112,
bod 36 a citovaná
judikatúra).
78      Pozri
rozsudok
zo
4. mája
2023,
MV – 98
(C‑97/21,
EU:C:2023:371,
bod 46), a rozsudok
ESĽP,
9. októbra
2003,
Ezeh a Connors
v. Spojené
kráľovstvo
(CE:ECHR:2003:1009JUD003966598,
bod 120).
79      Pozri,
pokiaľ
ide o systém
sankcií,
článok 10
WADC.
Pozri
tiež
SOEK,
J.:
The
strict
liability
principle
and
the
human
rights
of
the
athlets
in
doping
cases.
La
Haye:
T.M.C. Asser
Press,
2006,
najmä
s. 195 a nasl.
80      Pozri
rozsudok
ESĽP, 22. decembra
2020,
Gestur
Jónsson a Ragnar
Halldór
Hall
v. Island
(CE:ECHR:2020:1222JUD006827314,
bod 78),
týkajúci
sa
pochybení,
ktorých
sa
dopustili
právnici
na
pojednávaní.
81      V tomto
prípade
je
dozorným
orgánom v zmysle
tohto
ustanovenia
rakúsky
orgán
na
ochranu
údajov.
82      Pre
prípad,
keď
vznikne
otázka,
či
vnútroštátne
právo
týkajúce
sa
podmienok
prístupu k registru
trestov
poskytuje
alebo
neposkytuje
dostatočné
záruky,
pozri
vec
Komisia/Maďarsko
(Hodnoty
Únie)
(C‑769/22,
2023/C
54/19)
(Ú. v. EÚ C 54,
2023,
s. 16),
ktorá
sa v čase
vypracovania
týchto
návrhov
prejednávala, a návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Ćapeta
5. júna
2025 v tejto
veci
(EU:C:2025:408,
najmä
body 356
až
359).
83      Pozri
body 132
až
180
vyššie.
84      Pozri
rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima
(body 74 a 75).
85      Pozri § 5
ods. 6
bod 4
ADBG.
86      Pozri
rozsudok
Vyriausioji
tarnybinės
etikos
komisija
(bod 70 a citovaná
judikatúra).
87      NADA a ÖADR
sú
povinné
zverejniť
predmetné
informácie
podľa § 5
ods. 6
bodu 4,
resp. § 21
ods. 3
ADBG.
88      Táto
otázka
nie
je
predmetom
diskusie a zdá
sa
mi,
že
vzhľadom
na
všeobecný
záujem
sledovaný
antidopingovou
právnou
úpravou
môžu
len
ťažko
vzniknúť
pochybnosti o tom,
či
ide o úlohu
realizovanú
vo
verejnom
záujme
[pozri
rozsudok
Meca‑Medina a Majcen/Komisia
(bod 43)].
89      Tá
istá
spracovateľská
operácia
môže
mať
viacero
oprávnených
dôvodov
spracúvania
[pozri
rozsudok z 3. apríla
2025,
Ministerstvo
zdravotnictví
(Údaje
týkajúce
sa
zástupcu
právnickej
osoby)
(C‑710/23,
EU:C:2025:231,
bod 42)] a postačuje
čo i len
jeden z týchto
oprávnených
dôvodov
[pozri
rozsudok
Vyriausioji
tarnybinės
etikos
komisija
(bod 71), a rozsudok z 12. septembra
2024,
HTB
Neunte
Immobilien
Portfolio a Ökorenta
Neue
Energien
Ökostabil
IV
(C‑17/22 a C‑18/22,
EU:C:2024:738,
bod 38)].
90      Pozri rozsudok Latvijas Republikas Saeima (bod 98 a citovaná judikatúra).
91      Tieto
dva
ciele
navyše
zodpovedajú
cieľom,
ktoré
uvádza
WADA v rámci
svojej
komunikácie s pracovnou
skupinou
zriadenou
podľa
článku 29 a ktoré
boli
prevzaté v rámci
druhého
stanoviska
4/2009
prijatého
6. februára 2009, o medzinárodnom
štandarde
na
ochranu
osobných
informácií
[WADA], o ustanoveniach
kódexu
WADA,
ktoré
sa
naň
vzťahujú, a o ďalších
otázkach
týkajúcich
sa
súkromného
života v rámci
boja
proti
dopingu v športe
zo
strany
WADA a o (národných)
antidopingových
organizáciách
(bod 3.6 o sankciách)
(ďalej
len
„stanovisko
4/2009“).
92      Podľa § 1
ods. 2
bodu 8
ADBG
možno
za
porušenie
antidopingových
pravidiel
považovať
skutočnosť,
že
športovec
má
kontakt s členom
realizačného
tímu,
na
ktorého
sa
vzťahuje
zákaz
činnosti
alebo
sankcia.
93      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima
(body 109 a 110).
94      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 22. novembra
2022,
Luxembourg
Business
Registers
(C‑37/20 a C‑601/20,
EU:C:2022:912,
bod 42).
95      Pozri v tejto
súvislosti
aj
výhrady
pracovnej
skupiny
zriadenej
podľa
článku 29,
uvedené v stanovisku
4/2009 v bode 3.6.1.
Je
tiež
zaujímavé
uviesť,
že
hoci
článok 14.2.4
WADC v znení z roku
2009
stanovoval,
že
uverejnenie
sa
musí
uskutočniť
aspoň
zobrazením
požadovaných
informácií
na
internetovom
sídle
antidopingovej
organizácie
počas
doby
minimálne
jedného
roka,
táto
požiadavka
uverejnenia
na
internete v neskorších
verziách
WADC
zanikla.
Dodávam,
že v Nemecku
antidopingová
organizácia
uverejňuje
svoju
činnosť v internom
tlačenom
médiu
(pozri
internetové
sídlo
NADA
Germany,
dostupné
na:
https://www.nada.de/service/news/newsdetail/veroeffentlichung‑von‑sanktionsentscheidungen).
96      Podľa
článku 2.10
WADC a komentára,
ktorý
je k nemu
pripojený v poznámke
pod
čiarou
15,
sa
zdá,
že
ide
najmä o zabezpečenie
toho,
aby
športovci
(a iné
osoby)
nepracovali s „trénermi,
ošetrovateľmi,
lekármi
alebo
inými
členmi
realizačného
tímu
športovca,
ktorým
bol
uložený
zákaz
činnosti z dôvodu
porušenia
antidopingových
pravidiel
alebo
ktorým
bola
uložená
disciplinárna
sankcia v súvislosti s dopingom.
Toto
ustanovenie
tiež
zakazuje
spoluprácu s akýmkoľvek
iným
športovcom,
ktorý
pôsobí
ako
tréner
alebo
člen
realizačného
tímu
športovca
počas
obdobia,
na
ktoré
mu
bol
uložený
zákaz
činnosti“.
97      Okrem
toho
poukazujem
na
to,
že
podľa
WADC
musí
antidopingová
organizácia
na
účely
preukázania
porušenia
zákazu
spolupráce s osobou,
ktorej
bol
uložený
zákaz
činnosti,
preukázať,
že
športovec
alebo
iná
osoba
vedeli o diskvalifikujúcom
postavení
člena
realizačného
tímu
športovca
(článok 2.10.2
WADC).
98      Pozri
rozsudok
Vyriausioji
tarnybinės
etikos
komisija
(bod 102),
ktorý
zohľadňuje
skutočnosť,
že
sprístupnenie
online
vedie k tomu,
že
dotknuté
osobné
údaje
sú
voľne
prístupné
na
internete
celej
širokej
verejnosti, a teda
potenciálne
neobmedzenému
počtu
osôb.
Súd v Štrasburgu
berie
do
úvahy
aj
druh
média
použitého
na
uverejnenie
osobných
údajov,
pričom šírenie
na
internete
bolo v tomto
ohľade
považované
za
obzvlášť
rizikové
[rozsudok
ESĽP,
9. marca 2023,
L.B. v. Maďarsko
(CE:ECHR:2023:0309JUD003634516,
bod 121)].
99      Pozri
stanovisko
4/2009
(body 3.6.1 a 3.6.2 o sankciách).
100      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok
Vyriausioji
tarnybinės
etikos
komisija
(bod 98 a citovaná
judikatúra).
101      Pozri
článok 9
ods. 2 písm. g)
nariadenia
GDPR.
102      Pozri
rozsudok z 24. septembra
2019,
GC a i. (Odstránenie
odkazu
na
citlivé
údaje)
(C‑136/17,
EU:C:2019:773,
bod 73), a rozsudok
Latvijas
Republikas
Saeima
(bod 104).
103      Pri
teste
proporcionality
sa
zohľadní
najmä
skutočnosť,
že
údaj
sa
považuje
za
citlivý
[pozri
rozsudky z 11. decembra
2019,
Autoridia
de
Proprietari
bloc
M5A‑ScaraA
(C‑708/18,
EU:C:2019:1064,
bod 57), a Vyriausioji
tarnybinės
etikos
komisija
(bod 99)].
104      Pozri
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Cruz
Villalón v spojených
veciach
Digital
Rights
Ireland a i. (C‑293/12 a C‑594/12,
EU:C:2013:845,
bod 149),
ktoré
sa v inom
právnom
kontexte
týkajú
primeranosti
doby
uchovávania
údajov.
105      Pozri v tejto
súvislosti
DELLAUX,
J.:
La
réglementation
de
la
lutte
contre
le
dopage à l’aune
de
la
jurisprudence
de
la
Cour
européenne
des
droits
de
l’homme,
ou
quand
la
pratique
sportive
justifie
des
restrictions
importantes
au
droit
au
respect
de
la
vie
privée.
In:
Revue
trimestrielle
des
droits
de
l’homme.
Anthémis,
2018,
č. 116,
najmä
s. 899 a 900.
106      Pozri
DELFORGES,
A.:
Titre
8 – Les
obligations
générales
du
responsable
du
traitement
et
la
place
du
sous‑traitant.
In: Le
règlement
général
sur
la
protection
des
données
(RGPD/GDPR).
Bruxelles:
Larcier,
2018,
1.
vyd.,
s. 371
až
406.
107      Pozri v tejto
súvislosti
stanovisko
4/2009
(bod 3.6 o sankciách),
ktoré
napríklad
odporúča
zohľadniť
závažnosť
porušenia
antidopingových
pravidiel,
počet
konštatovaných
porušení,
úroveň,
na
ktorej
športovec
súťaží, a prípadnú
medializáciu
veci.
108      Pozri
rozsudky z 12. januára
2023,
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság
(C‑132/21,
ďalej
len
„rozsudok
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság“,
EU:C:2023:2,
bod 32), a z 9. januára
2025,
Österreichische
Datenschutzbehörde
(Neprimerané
žiadosti),
EU:C:2025:3,
bod 24).
109      Pozri v tomto
zmysle
SPIECKER
gen.
DÖHMANN, I. a kol.:
General
Data
Protection
Regulation
:
Article‑by‑Article
Commentary.
Nomos – Beck – Hart,
2023,
najmä
s. 1010
až
1017.
110      Je
určite
pravda,
ako
to
zdôrazňujú
rakúska a fínska
vláda,
že
bod 47
rozsudku
Lindenapotheke
uvádza,
že
„kapitola VIII
GDPR
upravuje
najmä
prostriedky
nápravy
umožňujúce
ochranu
práv
dotknutej
osoby,
pokiaľ
sa
osobné
údaje,
ktoré
sa
jej
týkajú,
údajne
spracúvali v rozpore s ustanoveniami
uvedeného
nariadenia“
(kurzívou
zvýraznil
generálny
advokát).
Použitie
výrazu
„najmä“
ma
však
privádza k relativizácii
tohto
tvrdenia, a to
tým
skôr,
že
otázka
spracúvania,
ku
ktorému
ešte
nedošlo, v tejto
veci
vôbec
nevznikla.
111      Pozri
rozsudok
zo
7. decembra
2023,
SCHUFA
Holding
(Odpustenie
zostatku
dlhu)
(C‑26/22 a C‑64/22,
ďalej
len
„rozsudok
SCHUFA
Holding“,
EU:C:2023:958,
bod 56 a citovaná
judikatúra).
112      Pozri
rozsudok
SCHUFA
Holding
(bod 68 a citovaná
judikatúra).
113      Pozri
tiež
rozsudok
zo
4. septembra
2025,
Quirin
Privatbank,
(C655/23,
EU:C:2025:655,
body 43
až
50),
pokiaľ
ide o možnosť
zabrániť
opakovaniu
nezákonného
spracúvania
osobných
údajov.
Pozri
tiež
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Oberlandsgericht
Wien
(Vyšší
krajinský
súd
Viedeň,
Rakúsko)
vo
veci
CRIF
(C‑40/25),
ktorá
sa v čase
prípravy
týchto
návrhov
prejednávala, v súvislosti s možnosťou
požadovať
od
prevádzkovateľa,
aby
sa
zdržal
akéhokoľvek
nového
nezákonného
prenosu
osobných
údajov.
114      Pozri
rozsudk
SCHUFA
Holding
(bod 58), a z 26. septembra
2024,
Land
Hessen
(Povinnosť
orgánu
na
ochranu
osobných
údajov
konať)
(C‑768/21,
EU:C:2024:785,
bod 35).
Pozri
tiež
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Pikamäe v spojených
veciach
SCHUFA
Holding
(Odpustenie
zostatku
dlhu)
(C‑26/22 a C‑64/22,
EU:C:2023:222,
bod 40).
115      Pozri, v porovnateľnom
kontexte
smernice
2016/680,
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
Bezirkshauptmannschaft
Landeck
(Pokus o prístup k osobným
údajom
uloženým v mobilnom
telefóne)
(C‑548/21,
EU:C:2024:830,
body 69
až
77), v ktorom
Súdny
dvor
rozhodol,
že
pokus o spracúvanie
už
predstavuje
spracúvanie
údajov.
116      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 11. júla
2024,
Meta
Platforms
Ireland
(Žaloba v zastúpení)
(C‑757/22,
EU:C:2024:598,
bod 44).
Napríklad
sťažnosť
týkajúca
sa
povinnosti
poskytnúť
informácie
stanovenej v článku 12
GDPR
alebo
práva
na
prístup
stanoveného v článku 15
tohto
nariadenia
by
bola
prípustná
pred
začatím
spracúvania
údajov
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 11. júla
2024,
Meta Platforms
Ireland
(Žaloba v zastúpení)
(C‑757/22,
EU:C:2024:598,
bod 45).
117      Je
možné
si
predstaviť,
že
sťažovateľ
môže v tomto
prípade
požiadať
dozorný
orgán,
aby
upovedomil
prevádzkovateľa
alebo
aby
mu
nariadil
zákaz
uverejnenia
osobných
údajov
napríklad s odvolaním
sa
na
nezákonnosť
spracúvania. V prípade
nezákonnosti
spracúvania
by
dotknutá
osoba
mohla
namietať
proti
takémuto
spracúvaniu,
vykonávanému
bez
toho,
že
by
prevažovali
oprávnené
dôvody,
na
základe
článku 17
ods. 1 písm. c)
GDPR.
Nezdá
sa
však,
že
by v prejednávanej
veci
išlo o tieto
prípady.
118      Pozri
rozsudok
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság
(bod 34).
Pozri
tiež
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Richard
de
la
Tour
vo
veci
D a i. (Vzťah
prostriedkov
nápravy)
(C‑414/24,
EU:C:2025:656,
bod 46),
pokiaľ
ide o vzťah
medzi
správnou
sťažnosťou a súdnym
prostriedkom
nápravy.
119      Pozri
rozsudok
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság
(bod 41).
120      Pozri
rozsudok
SCHUFA
Holding
(bod 53).
121      Pozri
rozsudky
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság
(bod 37), a Lindenapotheke
(bod 60).
122      Pozri
rozsudok
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság
(body 45 a 47).
123      Pozri
rozsudok
Nemzeti
Adatvédelmi
és
Információszabadság
Hatóság
(body 46,
48 a 51).