62018TJ0138_RES
Vec T‑138/18
Fernando De Esteban Alonso
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (piata komora) z 11. júna 2019
„Verejná služba – Bývalí úradníci – Vyšetrovanie OLAF‑om – Vec ‚Eurostat‘ – Postúpenie informácií o skutkoch, ktoré môžu viesť k trestnému stíhaniu, vnútroštátnym súdnym orgánom – Absencia predchádzajúceho informovania potenciálne dotknutých úradníkov – Ujmy, ktoré údajne vznikli z dôvodu správania OLAF‑u a Komisie v priebehu konania – Nemajetková ujma, ujma na zdraví a majetková ujma – Príčinná súvislosť“
Úradníci – Mimozmluvná zodpovednosť inštitúcií – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Dôkazné bremeno
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri bod 45)
Žaloby úradníkov – Žaloba o náhradu škody – Pôvod – Pracovný pomer – Právny základ
(Články 268, 270 a 340 ZFEÚ; Služobný poriadok, články 90 a 91)
(pozri bod 46)
Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) – Vyšetrovania – Interné vyšetrovania – Pojem – Postúpenie OLAF‑om informácií týkajúcich sa úradníkov vnútroštátnym súdnym orgánom – Zahrnutie
(Rozhodnutie Komisie 1999/396, článok 4 prvý odsek)
(pozri bod 55)
Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) – Vyšetrovania – Interné vyšetrovania – Povinnosť informovať dotknutú osobu o jej možnej osobnej účasti – Rozsah – Porušenie – Dôsledky
[Charta základných práv Európskej únie, článok 41 ods. 2 písm. a); nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1073/1999, článok 10; rozhodnutie Komisie 1999/396, článok 4 prvý odsek]
(pozri body 56 – 63)
Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) – Vyšetrovania – Interné vyšetrovania – Povinnosť informovať dotknutú osobu o jej možnej osobnej účasti – Možnosť výnimky – Podmienky
(Rozhodnutie Komisie 1999/396, článok 4 druhý odsek)
(pozri body 78 – 80)
Žaloby úradníkov – Predchádzajúca administratívna sťažnosť – Zhoda medzi sťažnosťou a žalobou – Zhoda predmetu a dôvodu – Dôvody a tvrdenia neobsiahnuté v sťažnosti, ale úzko s ňou súvisiace – Prípustnosť
(Služobný poriadok, články 90 a 91)
(pozri body 90 – 92, 94)
Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) – Vyšetrovania – Interné vyšetrovania – Možnosť Komisie vzniesť občianskoprávny nárok a podať trestné oznámenie pred vnútroštátnym súdnym orgánom v súvislosti so skutkami, ktoré sú predmetom vyšetrovania, pred jeho ukončením – Neexistencia
(Služobný poriadok, príloha IX, článok 25; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1073/1999, článok. 9 ods. 2 a 4)
(pozri body 98 – 109)
Komisia – Právomoci – Právo na prístup k súdu – Podanie odvolania a kasačného opravného prostriedku proti rozhodnutiu vydanému vnútroštátnym súdom voči úradníkovi Únie – Porušenie práva na riadnu správu vecí verejných a povinnosti starostlivosti – Neexistencia okrem výnimočných okolností
(Charta základných práv Európskej únie, článok 47)
(pozri body 111 – 115)
Úradníci – Mimozmluvná zodpovednosť inštitúcií – Nemajetková ujma – Príčinná súvislosť – Dôkazné bremeno
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri bod 122)
Úradníci – Mimozmluvná zodpovednosť inštitúcií – Ujma – Nahraditeľná škoda – Náklady vynaložené na vnútroštátne súdne konanie – Podmienky
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 126, 127)
Zhrnutie
Všeobecný súd v rozsudku De Esteban Alonso/Komisia (T‑138/18), vyhlásenom 11. júna 2019, uložil Komisii povinnosť nahradiť bývalému úradníkovi nemajetkovú ujmu, ktorú utrpel v dôsledku protiprávneho konania tejto inštitúcie a Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) v rámci postúpenia informácií vnútroštátnym súdnym orgánom a v rámci vnútroštátneho trestného konania začatého proti nemu.
Eurostat zabezpečoval od roku 1996 uverejňovanie zozbieraných štatistických údajov, opierajúc sa o Úrad pre vydávanie publikácií Európskej únie a sieť predajní („datashops“) na základe trojstranných zmlúv. V roku 1999 sa vnútorný audit skončil potvrdením existencie nezrovnalostí vo finančnej správe niektorých z týchto zmlúv. V nadväznosti na viaceré vyšetrovania vedené OLAF‑om v tejto súvislosti OLAF postúpil francúzskym súdnym orgánom prostredníctvom oznámenia informácie týkajúce sa interného vyšetrovania v zmysle rozhodnutia 1999/36 (
1
). Komisia následne podala trestné oznámenie proti X na procureur de la République du tribunal de grande instance de Paris (štátny prokurátor pri Okresnom súde v Paríži, Francúzsko). Vzniesla tiež občianskoprávny nárok.
V roku 2008 bol žalobca, bývalý riaditeľ Eurostatu, na pokyn uvedeného prokurátora vypočutý ako svedok francúzskou súdnou políciou, potom zadržaný a obvinený zo sprenevery z dôvodu, že spreneveril finančné prostriedky patriace do rozpočtu Spoločenstva. V roku 2013 vyšetrujúci sudca na Tribunal de grande instance de Paris (Okresný súd Paríž, Francúzsko) prijal uznesenie o zastavení konania voči všetkým obvineným osobám v rámci veci „Eurostat“, vrátane žalobcu. Komisia ako účastník konania požadujúci náhradu škody v trestnom konaní podala odvolanie na cour d’appel de Paris (Odvolací súd Paríž, Francúzsko), neúspešne, a potom kasačný opravný prostriedok na francúzsky Cour de cassation (Kasačný súd). V roku 2018 podal žalobca na Všeobecný súd žalobu na náhradu škody spôsobenej konaním OLAF‑u a Komisie. Všeobecný súd mal v tomto kontexte na jednej strane rozhodnúť o tom, či OLAF porušil práva žalobcu na obhajobu, ako aj rozhodnutie 1999/396, z dôvodu, že žalobca nebol vypočutý predtým, než OLAF postúpil francúzskym orgánom informácie, a na druhej strane o tom, či Komisia porušila nariadenie č. 1073/1999 (
2
), právo na riadnu správu vecí verejných a povinnosť konať s náležitou starostlivosťou, z dôvodu, že vzniesla občianskoprávny nárok pred francúzskymi súdmi pred ukončením vyšetrovania vedeného OLAF‑om a z dôvodu predĺženia súdneho stíhania až na kasačný súd.
Pokiaľ ide o správanie vytýkané OLAF‑u, Všeobecný súd rozhodol, že článok 4 rozhodnutia 1999/396 treba vykladať v súlade s článkom 41 ods. 2 písm. a) Charty základných práv Európskej únie takým spôsobom, že stanovuje v prvom rade všeobecnú informačnú povinnosť voči dotknutej osobe hneď, ako vznikne možnosť jej osobnej „účasti“, v priebehu celého vyšetrovania, okrem prípadu, keď toto jej informovanie môže ohroziť vyšetrovanie. Po druhé táto informačná povinnosť sa stáva ešte významnejšou, keď ide o závery uvádzajúce meno úradníka. Podľa Všeobecného súdu mal byť žalobca, vzhľadom na hierarchické postavenie, ktoré v čase skutkových okolností zastával medzi osobami menovite uvedenými v informáciách postúpených OLAF‑om francúzskym úradom, posudzovaný rovnako ako osoba menovite uvedená v zmysle článku 4 prvého odseku rozhodnutia 1999/396. Účasť žalobcu z dôvodu jeho funkcií a úloh bola okrem toho potvrdená v uznesení o zastavení konania vyšetrovacieho sudcu na Tribunal de grande instance de Paris (Okresný súd Paríž). Všeobecný súd preto uzavrel, že v prípade neexistencie dôvodu, ktorý by mohol odôvodniť opomenutie OLAF‑u informovať žalobcu o postúpení týchto informácií, OLAF porušil svoju povinnosť, ktorá mu vyplýva podľa prvej vety prvého odseku uvedeného článku 4.
Pokiaľ ide o správanie vytýkané Komisii, Všeobecný súd rozhodol, že Komisia porušila článok 9 ods. 4 nariadenia č. 1073/1999 tým, že vzniesla občianskoprávny nárok a podala trestné oznámenia na francúzske súdne orgány predtým, než bola vydaná záverečná správa OLAF‑u, bez toho, aby disponovala dôkazmi, ktoré boli dostatočné a v prospech úradníka. Všeobecný súd uviedol, že hoci neexistuje žiadne pravidlo výslovne zakazujúce toto správanie, platí však, že cieľ pravidiel upravujúcich disciplinárne konanie, ktorým je ochrana dotknutého úradníka tým, že zaručujú, že príslušná inštitúcia disponuje pred začatím konania vedeného proti nemu presnými a relevantnými zisteniami v jeho prospech, možno analogicky uplatniť na vnútroštátne súdne konania, v súlade so zmyslom a znením nariadenia č. 1073/1999.
Okrem toho Všeobecný súd zamietol výhradu založenú na porušení práva na riadnu správu vecí verejných a povinnosti Komisie konať s náležitou starostlivosťou z dôvodu predĺženia súdneho stíhania voči žalobcovi až na kasačný súd, domnievajúc sa, že tieto zásady nemôžu v žiadnom prípade viesť k tomu, že jej bude uložená povinnosť nebrániť ekonomické záujmy inštitúcie a nenapadnúť rozhodnutia francúzskych súdov. V prípade neexistencie výnimočných okolností toto predĺženie nepredstavuje nesprávny služobný postup.
Pokiaľ ide o škodu uvádzanú žalobcom, Všeobecný súd konštatoval, že žalobca utrpel nemajetkovú ujmu vyplývajúcu priamo zo správania Komisie a OLAF‑u, poškodením jeho cti, ako aj odbornej povesti, z dôvodu, že Komisia vyvolala dojem o jeho vine pri výkone jeho funkcií a v rámci jeho osobného a profesionálneho prostredia o tom, že bol zapletený do protiprávneho konania. Táto ujma u neho tiež vyvolala pocit nespravodlivosti, bezmocnosti a frustrácie z dôvodu, že pri postúpení informácií zo strany OLAF‑u francúzskym orgánom sa nemohol vyjadriť ani obhajovať, pokiaľ ide o skutočnosti, ktoré odôvodnili stíhanie voči nemu. Všeobecný súd preto rozhodol ex æquo et bono, že suma vo výške 62000 eur predstavuje primeranú náhradu tejto ujmy.
(
1
)	Rozhodnutie Komisie 1999/396/ES, ESUO, Euratom z 2. júna 1999 o podmienkach vnútorných vyšetrovaní pri boji proti podvodu, korupcii a ostatným protiprávnym konaniam poškodzujúcim záujmy spoločenstva (Ú. v. ES L 149, 1999, s. 57; Mim. vyd. 01/003, s. 118).
(
2
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 z 25. mája 1999 o vyšetrovaniach vykonávaných Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) (Ú. v. ES L 136, 1999, s. 1; Mim. vyd. 01/003, s. 91).