62020TJ0384(01)_RES
Vec T‑384/20 RENV
OC
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 1. októbra 2025
„Mimozmluvná zodpovednosť – Vyšetrovanie OLAF‑om – Tlačová správa – Spracúvanie osobných údajov – Prezumpcia neviny – Zásada riadnej správy vecí verejných – Povinnosť náležitej starostlivosti – Dôvernosť vyšetrovaní OLAF‑u – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Príčinná súvislosť – Ujma“
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Nezákonnosť – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Inštitúcia, ktorá disponuje zníženou alebo neexistujúcou mierou voľnej úvahy – Dostatočnosť jednoduchého porušenia práva Únie
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 26 – 29)
Inštitúcie Európskej únie – Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov – Nariadenie 2018/1725 – Pôsobnosť – Pojem spracúvanie osobných údajov – Uverejnenie tlačovej správy Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) – Zahrnutie
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2018/1725, článok 3 bod 3)
(pozri bod 48)
Inštitúcie Európskej únie – Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov – Nariadenie 2018/1725 – Podmienky zákonnosti spracúvania osobných údajov – Spracúvanie potrebné na splnenie úlohy realizovanej vo verejnom záujme alebo pri výkone verejnej moci – Pojem – Uverejnenie tlačovej správy Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) – Informovanie verejnosti o činnostiach OLAF‑u – Zahrnutie
[Nariadenie Parlamentu a Rady 2018/1725, článok 4 ods. 1 písm. a) a článok 5 ods. 1 písm. a)]
(pozri body 52, 56, 57)
Inštitúcie Európskej únie – Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov – Nariadenie 2018/1725 – Uverejnenie tlačovej správy Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) obsahujúce informácie o pohlaví, štátnej príslušnosti a príbuzenskom vzťahu dotknutej osoby, ktoré umožňujú jej identifikáciu – Nezákonné spracúvanie osobných údajov
[Nariadenie Parlamentu a Rady 2018/1725, článok 4 ods. 1 písm. a) a článok 5 ods. 1 písm. a)]
(pozri body 59 – 61, 79, 80)
Inštitúcie Európskej únie – Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov – Nariadenie 2018/1725 – Ďalšie spracúvanie osobných údajov – Podmienky – Zlučiteľnosť ďalšieho spracúvania údajov s účelmi ich pôvodného získavania – Uverejnenie tlačovej správy Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) – Údaje pôvodne získané počas vyšetrovania OLAF‑om – Údaje ďalej spracúvané na účely informovania verejnosti o činnostiach OLAF‑u – Porušenie
[Nariadenie Parlamentu a Rady 2018/1725, článok 4 ods. 1 písm. b) a článok 6]
(pozri body 67, 68, 70 – 76)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Nezákonnosť – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Právna norma, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Pojem – Zásada prezumpcie neviny – Zahrnutie – Informovanie verejnosti o opatreniach Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) v tlačovej správe – Prípustnosť – Osoba identifikovaná alebo identifikovateľná v tlačovej správe, v ktorej sa označuje za páchateľa pred preukázaním jej viny súdom – Dostatočne závažné porušenie zásady prezumpcie neviny
(Charta základných práv Európskej únie, článok 48 ods. 1; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 883/2013, článok 9 ods. 1 a článok 10 ods. 5)
(pozri body 86 – 93, 110, 111, 114 – 117, 119 – 122)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Nezákonnosť – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Právna norma, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Pojem – Právo na riadnu správu vecí verejných a povinnosť náležitej starostlivosti – Povinnosť neutrality a nestrannosti – Zahrnutie – Uverejnenie nepresných informácií v tlačovej správe Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) – Vyvolanie dojmu viny dotknutej osoby použitím pojmu podvod – Dostatočne závažné porušenie týchto povinností
(Charta základných práv Európskej únie, článok 41; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 883/2013, článok 10 ods. 5)
(pozri body 126, 127, 142, 156 – 159, 164 – 167, 172)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Ujma – Príčinná súvislosť – Ujma spôsobená uverejnením tlačovej správy Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) – Nemajetková ujma týkajúca sa poškodenia cti a dobrej povesti – Nemajetková ujma týkajúca sa poškodenia profesionálnej kariéry – Ujma spojená so zdravotným stavom – Zahrnutie
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2018/1725, článok 65)
(pozri body 181 – 187, 200 – 202, 216, 222, 225 – 229)
Zhrnutie
Všeobecný súd v konaní o žalobe vo veci mimozmluvnej zodpovednosti Európskej únie prispel k vývoju judikatúry v oblasti ochrany osobných údajov, pričom Európskej komisii uložil povinnosť nahradiť ujmu spôsobenú uverejnením tlačovej správy Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) (ďalej len „sporná tlačová správa“).
V septembri 2008 Komisia a grécka univerzita podpísali grantovú dohodu týkajúcu sa výskumného projektu žalobkyne, ktorá je univerzitnou výskumnou pracovníčkou.
Po ukončení projektu dotknutá univerzita požiadala na základe grantovej dohody Výkonnú agentúru Európskej rady pre výskum (ERCEA), ktorá nahradila Komisiu ako zmluvný partner, o vyplatenie sumy zodpovedajúcej vynaloženým výdavkom vrátane výdavkov na zamestnancov. Po finančnom audite ex post ERCEA dospela k záveru, že určitá suma týchto výdavkov je neoprávnená, a preto požiadala grécku univerzitu o jej vrátenie, pričom na tento účel vydala oznámenie o dlhu.
Zároveň generálny riaditeľ OLAF‑u, ktorého ERCEA informovala o výsledkoch svojho auditu, v máji 2015 rozhodol o začatí vyšetrovania týkajúceho sa možných nezrovnalostí alebo prípadného podvodu pri realizácii výskumného projektu. (
1
)
OLAF vo svojej záverečnej správe z tohto vyšetrovania odporučil na jednej strane agentúre ERCEA, aby prijala vhodné opatrenia na vymáhanie súm považovaných za sumy, ktoré grécka univerzita nadobudla neoprávnene, a na druhej strane vnútroštátnym súdnym orgánom, ktorým bola daná záverečná správa oznámená, aby najmä proti žalobkyni začali konanie vo veci podvodu, ako aj vo veci falšovania dokumentov a používania falšovaných dokumentov. Následne OLAF v máji 2020 uverejnil na svojom webovom sídle spornú tlačovú správu.
Nasledujúci mesiac žalobkyňa podala Všeobecnému súdu žalobu podľa článku 268 ZFEÚ, ktorou sa domáhala, aby bola Komisii uložená povinnosť nahradiť nemajetkovú ujmu, ktorá jej bola údajne spôsobená touto tlačovou správou. Rozsudkom zo 4. mája 2022, OC/Komisia (
2
), Všeobecný súd zamietol žalobu žalobkyne v celom rozsahu, pričom konštatoval, že žalobkyňa nebola schopná preukázať existenciu protiprávneho konania OLAF‑u.
Žalobkyňa preto podala na Súdnom dvore odvolanie, ktorým sa domáhala zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu. Súdny dvor rozsudkom zo 7. marca 2024, OC/Komisia (
3
), najmä rozhodol, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že žalobkyňa nebola v spornej tlačovej správe identifikovaná alebo identifikovateľná a že informácie v nej uvedené nespadajú pod pojem „osobné údaje“. Súdny dvor tak rozsudok Všeobecného súdu zrušil a vec mu vrátil.
Posúdenie Všeobecným súdom
V prvom rade Všeobecný súd po tom, čo pripomenul tri kumulatívne podmienky vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Únie, preskúmal zákonnosť spracúvania osobných údajov vykonaného v súvislosti s uverejnením spornej tlačovej správy.
Po prvé uviedol, že informovanie verejnosti o činnostiach OLAF‑u najmä uverejňovaním tlačových správ je nevyhnutné na vykonávanie úlohy realizovanej vo verejnom záujme alebo pri výkone verejnej moci zverenej tomuto orgánu Únie. (
4
) Podľa Všeobecného súdu teda OLAF bez toho, aby bolo dotknuté dodržiavanie povinností, ktoré mu prislúchajú, uverejnením spornej tlačovej správy neprekročil svoje právomoci.
Všeobecný súd však konštatoval, že informácie týkajúce sa žalobkyne obsiahnuté v danej tlačovej správe, a to jej vek, štátna príslušnosť a pohlavie, ako aj skutočnosť, že jej otec pracoval na gréckej univerzite, a výška grantu, nielenže umožňujú jej identifikáciu, ale navyše nie sú nevyhnutné, s výnimkou výšky prideleného grantu, na informovanie verejnosti o opatreniach OLAF‑u v boji proti podvodom. Všeobecný súd tak rozhodol, že uverejnenie týchto údajov predstavuje nezákonné spracúvanie osobných údajov žalobkyne.
Po druhé Všeobecný súd overil zlučiteľnosť ďalšieho spracúvania údajov, ako bolo vykonané, s účelmi, na ktoré boli tieto údaje pôvodne získané. V predmetnej veci boli osobné údaje žalobkyne pôvodne získané v rámci vyšetrovania vedeného OLAF‑om na konkrétny účel, ktorý zodpovedá úlohe v oblasti boja proti podvodom, ktorá mu bola zverená. Neboli získané na účely uverejnenia tlačovej správy, čo síce zodpovedá účelu, ktorý je spojený, ale odlišný, a ktorým je informovanie verejnosti o činnostiach OLAF‑u.
Navyše okrem súvislosti existujúcej medzi účelmi pôvodného získania údajov a ich ďalšieho spracúvania Všeobecný súd uviedol, že sa nemožno domnievať, že by OLAF zohľadnil povahu spracúvaných údajov najmä v rozsahu, v akom umožňujú identifikáciu žalobkyne v súvislosti s údajnými trestnými činmi. Vzhľadom na tvrdenia uvádzané vo vzťahu k žalobkyni a s ohľadom na obsah článkov v tlači v nadväznosti na uverejnenie spornej tlačovej správy teda Všeobecný súd konštatoval, že OLAF dostatočne nezohľadnil možné následky ďalšieho spracúvania jej údajov. (
5
) Vyvodil z toho záver, že OLAF uverejnením spornej tlačovej správy vykonal ďalšie spracúvanie osobných údajov žalobkyne v rozpore s nariadením 2018/1725. (
6
)
Po tretie na účely určenia, či údajné porušenie predstavuje dostatočne závažné porušenie, ktoré môže viesť k vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Únie, treba zistiť mieru voľnej úvahy, ktorou disponujú inštitúcie. V tejto súvislosti Všeobecný súd uviedol, že aj za predpokladu, že by OLAF mal určitú mieru voľnej úvahy na účely uplatnenia ustanovení nariadenia 2018/1725 (
7
), treba konštatovať, že tieto ustanovenia porušil závažným a zjavným spôsobom, keď v spornej tlačovej správe uverejnil štátnu príslušnosť, vek a príbuzenský vzťah žalobkyne. Navyše tvrdenie Komisie, podľa ktorého by bez informácií uvedených v tejto tlačovej správe bola pravdepodobnosť prevzatia jej obsahu médiami obmedzená, umožňuje nielen vylúčiť akúkoľvek ospravedlniteľnú povahu chyby zo strany OLAF‑u, ale aj identifikovať prvok úmyslu.
Všeobecný súd preto rozhodol, že OLAF uverejnením tlačovej správy vykonal nezákonné spracúvanie osobných údajov žalobkyne v rozpore s nariadením 2018/1725 (
8
), čo predstavuje dostatočne závažné porušenie, ktoré môže viesť k vzniku zodpovednosti Únie.
V druhom rade Všeobecný súd overil vecnú správnosť tvrdenia žalobkyne týkajúceho sa porušenia zásady prezumpcie neviny a povinnosti dodržiavať dôvernosť vyšetrovaní. V tomto ohľade pripomenul, že z rozsudku o odvolaní vyplýva, že žalobkyňa je prinajmenšom nepriamo identifikovateľná na základe skutočností uvedených v spornej tlačovej správe, čo predstavuje nevyhnutný predpoklad preskúmania prípadného porušenia zásady prezumpcie neviny.
Pokiaľ ide o údajné porušenie, Všeobecný súd uviedol, ako už bolo rozhodnuté, že dodržiavanie zásady prezumpcie neviny nebráni tomu, aby inštitúcia Únie v snahe informovať verejnosť o opatreniach vykonaných v kontexte možných zlyhaní alebo podvodov zhrnula hlavné závery záverečnej správy OLAF‑u týkajúce sa jedného z jej členov. Tomuto úradu však prináleží, aby tak urobil vyváženým a primeraným spôsobom a v zásade vecne. (
9
)
Všeobecný súd preto zastával názor, že OLAF‑u nemožno vytýkať, že by porušil zásadu prezumpcie neviny a dôvernosť vyšetrovaní len preto, že informoval verejnosť o záveroch formulovaných v jeho záverečnej správe.
Naproti tomu uviedol, že treba zohľadniť voľbu použitých pojmov, berúc do úvahy skutočný zmysel vyhlásení, a nie ich doslovnú formu. V predmetnej veci konštatoval, že použitie pojmu „podvod“ v spornej tlačovej správe vychádza z právnej kvalifikácie skutkových okolností a predpokladá existenciu viny žalobkyne.
Okrem toho spresnil, že skutočnosť, že k spornej tlačovej správe bol priložený opis vyšetrovacej úlohy OLAF‑u, v ktorom sa uvádza, že je na príslušných vnútroštátnych orgánoch, aby rozhodli o vine žalobkyne, nemôže stačiť na odstránenie dojmu viny vyvolaného pojmom „podvod“. Navyše skutočnosť, že ide o „všetkých výskumných pracovníkov“ alebo „desať výskumných pracovníkov“, nie je rozhodujúca pre preukázanie viny žalobkyne. Takáto skutočnosť však z hľadiska zdôraznenia počtu dotknutých osôb posilňuje dojem viny žalobkyne, ktorý vyplýva z použitia pojmu „podvod“ v tlačovej správe.
V dôsledku toho použitie pojmu „podvod“ v tomto kontexte nie je primerané v zmysle kritérií uvedených vyššie. Rovnako kvalifikácia konania žalobkyne ako „podvodu“ ide nad rámec v podstate faktickej prezentácie záverov záverečnej správy OLAF‑u.
Vzhľadom na uvedené Všeobecný súd rozhodol, že keď OLAF v tlačovej správe použil pojem „podvod“, porušil zásadu prezumpcie neviny.
Pokiaľ ide o existenciu dostatočne závažného porušenia, Všeobecný súd dospel k záveru, že hoci OLAF disponuje určitou mierou voľnej úvahy v otázke vhodnosti a obsahu tlačových správ, táto voľná úvaha je obmedzená rešpektovaním základných práv dotknutých osôb. Na jednej strane Všeobecný súd pripomenul svoje rozhodnutie, že Komisia nedisponuje žiadnou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o jej povinnosť rešpektovať prezumpciu neviny. (
10
)
Na druhej strane použitie pojmu „podvod“ v spornej tlačovej správe nemožno považovať za ospravedlniteľnú chybu. Ide totiž o kvalifikáciu skutkov vytýkaných žalobkyni, ktorá ide nad rámec jednoduchého faktického opisu záverov formulovaných v záverečnej správe OLAF‑u a ktorá je súčasťou komunikačnej stratégie OLAF‑u, pri ktorej možno konštatovať, že nesvedčí o zdržanlivosti, ktorá sa očakáva od orgánu Únie. V dôsledku toho použitie pojmu „podvod“ v spornej tlačovej správe predstavuje dostatočne závažné porušenie zásady prezumpcie neviny, ktoré môže viesť k vzniku zodpovednosti Únie.
Všeobecný súd teda po preskúmaní ostatných porušení uvádzaných žalobkyňou, existencie prípadov ujmy a príčinnej súvislosti medzi týmito prípadmi ujmy a porušeniami, ktorých sa dopustil OLAF, uložil Komisii povinnosť zaplatiť žalobkyni sumu 50000 eur z titulu ujmy, ktorá žalobkyni vznikla v dôsledku uverejnenia spornej tlačovej správy.
(
1
)	V súlade s článkom 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 883/2013 z 11. septembra 2013 o vyšetrovaniach vykonávaných úradom OLAF, ktorým sa zrušuje nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nariadenie Rady (Euratom) č. 1074/1999 (Ú. v. EÚ L 248, 2013, s. 1).
(
2
)	Rozsudok zo 4. mája 2022, OC/Komisia (T‑384/20, neuverejnený, EU:T:2022:273).
(
3
)	Rozsudok zo 7. marca 2024, OC/Komisia (C‑479/22 P, EU:C:2024:215).
(
4
)	V zmysle článku 5 ods. 1 písm. a) nariadenia 2018/1725.
(
5
)	V zmysle článku 6 písm. d) nariadenia 2018/1725.
(
6
)	Presnejšie v rozpore s článkom 4 ods. 1 písm. b) a článkom 6 písm. c) až e) nariadenia 2018/1725.
(
7
)	Presnejšie článok 4 ods. 1 písm. a) a b), článok 5 ods. 1 písm. a) a článok 6 písm. c) až e) nariadenia 2018/1725.
(
8
)	Presnejšie v rozpore s článkom 5 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia 2018/1725.
(
9
)	Rozsudok z 30. novembra 2022, KN/Parlament (T‑401/21, EU:T:2022:736, bod 67 a citovaná judikatúra).
(
10
)	Rozsudok z 8. júla 2008, Franchet a Byk/Komisia (T‑48/05, EU:T:2008:257, body 219 a 314).