62016CC0048
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
M. SZPUNAR
prednesené 12. januára 2017 (
1
)
Vec C‑48/16
ERGO Poisťovňa, a. s.
proti
Alžbete Barlíkovej
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Dunajská Streda (Slovensko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Samostatní obchodní zástupcovia — Smernica 86/653/EHS — Článok 11 — Nárok na províziu — Zánik — Čiastočná nerealizácia zmluvy medzi treťou osobou a zastúpeným — Význam spojenia ‚že sa tak nestalo vinou zastúpeného‘“
1.
Prejednávaný návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Dunajská Streda (Slovensko), poskytuje Súdnemu dvoru príležitosť objasniť viaceré kľúčové pojmy uvedené v článku 11 smernice 86/653/EHS (
2
), ktorý sa týka odmeny obchodného zástupcu v situácii, keď dôjde k čiastočnej nerealizácii zmluvy uzavretej medzi zastúpeným a treťou osobou.
Právny rámec
Právo EÚ
2.
Článok 11 smernice 86/653 znie:
„1.
Nárok na províziu môže zaniknúť, iba ak:
—
je ustanovené [preukázané – neoficiálny preklad], že zmluva medzi treťou stranou a zastúpeným sa nerealizuje a
—
že sa tak nestalo vinou zastúpeného.
2.
Obchodný zástupca zaplatenú províziu vráti, ak nárok na ňu zanikol.
3.
Od ustanovení odseku 1 sa nemožno odchýliť dohodou v neprospech obchodného zástupcu.“
Slovenské právo
3.
Smernica 86/853 bola prebratá do právneho poriadku Slovenskej republiky prostredníctvom § 652 a nasl. Obchodného zákonníka (zákon č. 513/1991 Zb.).
4.
Podľa § 652 ods. 1 a 5:
„(1)   Zmluvou o obchodnom zastúpení sa obchodný zástupca ako podnikateľ zaväzuje pre zastúpeného vyvíjať činnosť smerujúcu k uzatvoreniu určitého druhu zmlúv (ďalej len ‚obchody‘) alebo dojednávať a uzatvárať obchody v mene zastúpeného a na jeho účet a zastúpený sa zaväzuje zaplatiť obchodnému zástupcovi províziu.
…
(5)   Ak v tomto diele nie je ustanovené inak, na zmluvu o obchodnom zastúpení sa použijú ustanovenia zmluvy o sprostredkovaní.“
5.
Okrem toho § 801 Občianskeho zákonníka (zákon č. 40/1964 Zb.) stanovuje:
„(1)   Poistenie zanikne aj tak, že poistné za prvé poistné obdobie alebo jednorazové poistné nebolo zaplatené do troch mesiacov odo dňa jeho splatnosti.
(2)   Poistenie zanikne aj tak, že poistné za ďalšie poistné obdobie nebolo zaplatené do jedného mesiaca odo dňa doručenia výzvy poisťovateľa na jeho zaplatenie, ak nebolo poistné zaplatené pred doručením tejto výzvy. …“
Skutkový stav, konanie a položené otázky
6.
Poisťovňa ERGO, žalobkyňa v konaní vo veci samej, a pani Alžbeta Barlíková, žalovaná v konaní vo veci samej, uzavreli 13. marca 2012 zmluvu označenú ako „Zmluva o sprostredkovaní s viazaným finančným agentom“ (ďalej len „zmluva“).
7.
Zmluva stanovovala, že pani Barlíková mala vykonávať sprostredkovanie poistenia ako viazaný finančný agent pre spoločnosť ERGO. „Sprostredkovanie“ v zmysle zmluvy spočívalo v predložení ponuky na uzavretie poistnej zmluvy s treťou osobou (ďalej len „klient“), uzavieraní poistnej zmluvy s klientom a vykonávaní ďalších činností smerujúcich k uzavretiu poistnej zmluvy s klientom. Pani Barlíková bola splnomocnená uzavierať a podpisovať poistné zmluvy v mene spoločnosti ERGO.
8.
Zmluva navyše stanovovala, že sprostredkovanie je úspešné, ak klient zaplatí na účet spoločnosti ERGO poistné za dojednané poistenie. Okrem toho pani Barlíková mala vykonávať aktívne vyhľadávanie klientov, analýzu a informovanie klientov.
9.
Pani Barlíková mala dostať províziu za uzavretie nových poistných zmlúv, ktorú tvorila určitá percentuálna časť poistnej sumy alebo ročného poistného podľa takej zmluvy. Táto provízia sa mala vyplatiť pani Barlíkovej vopred, v deň uzavretia novej poistnej zmluvy, pod podmienkou, že príslušná poistná zmluva trvala a poistné bolo klientom platené určitý čas v trvaní troch, resp. piatich rokov. Ak poistné nebolo zaplatené ani za prvý mesiac, nárok na províziu za danú poistnú zmluvu zanikol. Ak klient z akéhokoľvek dôvodu prestal s platením poistného po uplynutí troch mesiacov trvania poistnej zmluvy, provízia sa pomerne znížila.
10.
Pani Barlíková vyhľadala pre spoločnosť ERGO viacero klientov, ktorí s touto poisťovňou uzavreli poistné zmluvy. Na základe toho jej bola predbežne (zálohovo) vyplatená provízia. Keď niektorí z klientov po troch až šiestich mesiacoch od uzavretia poistnej zmluvy prestali platiť dohodnuté poistné, po tom, čo ERGO neúspešne vyzvala klientov na zaplatenie poistného, ich poistné zmluvy zo zákona zanikli. Niektorí z nich prestali platiť poistné z dôvodu, že „k žalobkyni stratili dôveru“.
11.
Po zániku poistných zmlúv ERGO vyúčtovala pani Barlíkovej storno provízie na základe vyššie uvedených ustanovení v celkovej výške 11421,42 eura, ktoré pani Barlíková nezaplatila. ERGO preto podala žalobu.
12.
Pani Barlíková vo svojich vyjadreniach tvrdí, že zánik jednotlivých poistných zmlúv zavinila ERGO. Podľa jej názoru ERGO s klientmi neprimerane zaobchádzala. Zdôrazňuje, že, ERGO im kládla aj po uzavretí zmluvy množstvo otázok a posielala im upomienky, hoci poistné bolo zaplatené. V dôsledku toho klienti stratili dôveru v spoločnosť ERGO ako poisťovňu a prestali platiť poistné. V tomto zmysle sa klienti vyjadrovali v listoch posielaných spoločnosti ERGO.
13.
Vnútroštátny súd chce zistiť, či má obchodný zástupca v prípade, o aký ide v prejednávanej veci, na základe článku 11 smernice 86/653 právo ponechať si províziu, ktorá mu už bola vyplatená.
14.
V rámci tohto konania Okresný súd Dunajská Streda uznesením z 23. novembra 2015, ktoré bolo doručené do kancelárie Súdneho dvora 27. januára 2016, položil Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa spojenie ‚zmluva medzi zastúpeným a treťou stranou sa nerealizuje‘ v článku 11 smernice Rady z 18. decembra 1986 o koordinácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa samostatných obchodných zástupcov (86/653/EHS, ďalej len ‚smernica 86/653‘) vykladať tak, že sa ním rozumie:
a)
úplná nerealizácia zmluvy, teda že zastúpený ani tretia osoba si ani čiastočne neposkytnú plnenia predpokladané v zmluve, alebo
b)
aj čiastočná nerealizácia zmluvy, teda že sa napríklad nedosiahne predpokladaný objem obchodov, prípadne zmluva nebude trvať predpokladaný čas?
2.
Ak je správny výklad v písmene b) otázky č. 1, má sa článok 11 ods. 2 smernice 86/653 vykladať tak, že nie je odchýlením v neprospech zástupcu také ustanovenie zmluvy o obchodnom zastúpení, podľa ktorého je zástupca povinný vrátiť pomernú časť svojej provízie, ak sa zmluva medzi zastúpeným a treťou osobou nerealizuje v predpokladanom rozsahu, resp. v rozsahu, ktorý určuje zmluva o obchodnom zastúpení?
3.
Majú sa v prípadoch, o aké ide vo veci samej, pri posudzovaní ‚viny zastúpeného‘ v zmysle druhej zarážky článku 11 ods. 1 smernice 86/653:
a)
skúmať len právne dôvody bezprostredne vedúce k ukončeniu zmluvy (napr. že zmluva zanikla v dôsledku neplnenia povinností z nej treťou osobou), alebo
b)
sa má skúmať aj to, či tieto právne dôvody neboli dôsledkom správania zastúpeného v právnom vzťahu s touto treťou osobou, ktoré túto tretiu osobu viedli k strate dôvery v zastúpeného a následne k porušeniu povinnosti zo zmluvy so zastúpeným?“
15.
Písomné pripomienky predložila slovenská a nemecká vláda, ako aj Európska komisia.
Analýza
O právomoci Súdneho dvora
16.
Podľa článku 1 smernice 86/653 je cieľom tejto smernice harmonizovať vnútroštátne predpisy, ktoré sa týkajú vzťahov medzi obchodnými zástupcami a zastúpenými, pokiaľ ide o dojednávanie „preda[ja] alebo náku[pu] tovaru“ (
3
). Prípad, o ktorý ide v spore vo veci samej, sa však netýka predaja tovaru, ale predaja (poistných) služieb. Ustanovenia smernice 86/653 sa teda v prejednávanom prípade neuplatnia.
17.
Možno si preto položiť otázku, či má Súdny dvor vôbec právomoc vydať v takom prípade prejudiciálne rozhodnutie, keďže tento prípad zjavne nepatrí do oblasti upravenej normotvorcom Únie. Medzi (hmotným) tovarom a (nehmotnými) službami je totiž dosť veľký rozdiel.
18.
Súdny dvor sa však už zaoberal touto otázkou v súvislosti so smernicou 86/653. Opakovane rozhodol, že ak vnútroštátna právna úprava prispôsobí riešenia, ktoré prináša pre čisto vnútorné situácie, riešeniam upraveným v práve EÚ, aby sa tak vyhlo najmä výskytu diskriminácie alebo prípadným narušeniam hospodárskej súťaže, existuje určitý záujem Európskej únie na tom, aby dostali ustanovenia alebo pojmy prevzaté z práva EÚ jednotný výklad bez ohľadu na podmienky, za ktorých sa majú uplatniť, a to preto, aby sa vyhlo v budúcnosti ich rôznym výkladom. (
4
)
19.
V tomto smere Súdny dvor v súvislosti s belgickým zákonom o zmluvách o obchodnom zastúpení výslovne spresnil, že „hoci sa otázka položená vnútroštátnym súdom netýka zmluvy o predaji alebo kúpe tovaru, ale zmluvy o obchodnom zastúpení týkajúcej sa prevádzky služby…, nič to nemení na tom, že pri preberaní ustanovení tejto smernice do vnútroštátneho práva sa belgický normotvorca rozhodol uplatniť rovnaké zaobchádzanie s týmito dvoma typmi situácií“ (
5
).
20.
Ako zdôrazňuje slovenská vláda, predmetné vnútroštátne predpisy boli prijaté s cieľom prebrať smernicu 86/653. Slovenský zákonodarca tým chcel uplatniť rovnaké zaobchádzanie tak na obchodných zástupcov, ktorí predávajú tovar, ako aj na obchodných zástupcov, ktorí predávajú služby.
21.
V dôsledku toho sa domnievam, že Súdny dvor má právomoc odpovedať na otázky položené vnútroštátnym súdom.
Prvá otázka
22.
Svojou prvou otázkou chce vnútroštátny súd zistiť, či sa má článok 11 ods. 1 smernice 86/653 vykladať v tom zmysle, že nárok obchodného zástupcu na províziu môže zaniknúť aj v prípade čiastočnej nerealizácie zmluvy.
Znenie článku 11 ods. 1 smernice 86/653
23.
Článok 11 ods. 1 smernice 86/653 stanovuje, že nárok na províziu môže zaniknúť, iba ak je preukázané, že zmluva medzi treťou stranou a zastúpeným sa nerealizuje a že sa tak nestalo vinou zastúpeného.
24.
V tejto súvislosti Súdny dvor už rozhodol, že „tento jediný dôvod zániku práva na províziu, ktorý vyžaduje splnenie dvoch okolností, v ktorých sa výslovne odkazuje na zastúpeného, zdôrazňuje dôležitosť úlohy zastúpeného pre existenciu nároku na províziu“ (
6
).
25.
Slovné spojenie „to the extent that [do takej miery, do akej]“ svedčí o tom, že treba rozlišovať úplnú a čiastočnú nerealizáciu zmluvy, lebo inak by toto slovné spojenie bolo nadbytočné.
26.
Článok 11 ods. 1 smernice 86/653 je vo väčšine jazykových verzií sformulovaný podobne. (
7
) Niekoľko jazykových verzií, vrátane slovenskej, však neobsahuje slovné spojenie „do takej miery, do akej“ (
8
).
27.
Rôzne jazykové verzie právnych predpisov EÚ sú rovnako autentické. (
9
) Pri výklade ustanovenia práva EÚ je teda potrebné porovnať jednotlivé jazykové verzie. (
10
) Okrem toho jednotlivé jazykové verzie právneho predpisu EÚ sa majú vykladať jednotne. (
11
)
28.
Vzhľadom na to, že veľká väčšina jazykových verzií článku 11 ods. 1 smernice zahŕňa slovné spojenie „do takej miery, do akej“, považujem za celkom jasné, že normotvorca EÚ mal v úmysle, aby predmetné ustanovenie bolo aj takto pochopené. Platí to tým skôr, že všetky jazykové verzie, ktoré existovali v čase prijatia smernice 86/653, s výnimkou gréckej obsahujú toto doplňujúce slovné spojenie.
29.
Vzhľadom na rozdiely medzi jazykovými verziami sa však dotknuté ustanovenie má vykladať v kontexte účelu a celkovej systematiky právnej úpravy, ktorej jej súčasťou. (
12
)
Účel a celková systematika smernice 86/653
30.
Ako už bolo uvedené, článok 11 ods. 1 smernice 86/653 upravuje zánik nároku na províziu. Naopak článok 7 ods. 1 smernice 86/653 upravuje vznik nároku na províziu a článok 10 ods. 1 tejto smernice upravuje splatnosť provízie. Tieto ustanovenia predstavujú takpovediac druhú stranu mince, pokiaľ ide o zánik nároku na províziu.
31.
Článok 10 ods. 1 smernice v tejto súvislosti spresňuje, že provízia je splatná, ak nastane aspoň jedna z viacerých stanovených okolností. (
13
) Keďže toto ustanovenie „odzrkadľuje“ článok 11 ods. 1 smernice 86/653, obe ustanovenia by sa mali vykladať súbežne.
32.
Okrem toho článok 17 ods. 2 písm. a) smernice 86/653 stanovuje, že obchodný zástupca má nárok na náhradu do takej miery, do akej sú splnené viaceré stanovené podmienky.
33.
Tento nárok na náhradu úzko súvisí s nárokom na províziu, keďže slúži ako odmena pre obchodného zástupcu za klientelu, ktorú získal pre zastúpeného, a pretrvávajúci finančný prospech z činností obchodného zástupcu.
34.
Vo všeobecnejšej rovine je cieľom smernice 86/653 harmonizovať právo členských štátov, pokiaľ ide o právne vzťahy medzi stranami zmluvy o obchodnom zastúpení. (
14
) Z druhého odôvodnenia tejto smernice vyplýva, že táto smernica okrem iného sleduje cieľ zjednotenia podmienok hospodárskej súťaže vnútri EÚ, zrušenia obmedzení výkonu profesie obchodného zástupcu a zvýšenia bezpečnosti obchodných transakcií. (
15
)
35.
Súdny dvor navyše viackrát spresnil, že cieľom smernice je najmä ochrana obchodných zástupcov v ich vzťahoch s tými, ktorých zastupujú, a na tento účel stanovuje najmä pravidlá upravujúce uzavieranie a zánik zmluvy o obchodnom zastúpení (články 13 až 20 tejto smernice). (
16
) V súvislosti s článkami 17 až 19 smernice 86/653 Súdny dvor rozhodol, že táto smernica stanovuje kogentné (
17
) pravidlá, ktoré upravujú podmienky minimálnej ochrany obchodného zástupcu. (
18
)
36.
Navyše sa domnievam, že pôvodným zámerom smernice bolo vytvoriť rovnaké podmienky pre zastúpených, ktorí vykonávajú svoju činnosť na vnútornom trhu tak, že využívajú služby obchodných zástupcov: na to, aby zastúpení mohli investovať a podnikať, musia vedieť, aké pravidlá sa na nich vzťahujú, pokiaľ ide o kompenzáciu a odmeňovanie obchodných zástupcov, ktorých služby využívajú. (
19
)
37.
Na tento účel zavádza smernica 86/653 systém, ktorého cieľom je spravodlivo vyvážiť záujmy zastúpeného a obchodného zástupcu.
38.
Pozrime sa podrobnejšie na systém odmeňovania zavedený v kapitole III (
20
) smernice.
39.
Podľa článku 6 ods. 1 smernice 86/653 v prípade, že neexistuje dohoda o odplate medzi stranami a bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie kogentných ustanovení členských štátov, ktoré sa týkajú výšky odplaty, obchodný zástupca má právo na odplatu, ktorá je obvyklá pre obchodných zástupcov obstarávajúcich tovar, ktorý je predmetom zastupiteľskej zmluvy, v mieste, kde obchodný zástupca vykonáva svoju činnosť.
40.
Článok 6 ods. 2 smernice 86/653 stanovuje, že akákoľvek časť odplaty, ktorá závisí od počtu alebo finančného objemu obchodnej transakcie, sa v zmysle tejto smernice považuje za províziu.
41.
V súlade s článkom 7 ods. 1 písm. a) smernice má obchodný zástupca nárok na províziu z obchodných transakcií uzatvorených počas platnosti zmluvy o obchodnom zastúpení, ak sa transakcia uzatvorila v dôsledku jeho činnosti.
42.
Článok 10 smernice stanovuje okolnosti, na základe ktorých vzniká nárok na províziu. (
21
) V jeho prvom odseku sa uvádza, že provízia je splatná, ak zastúpený alebo tretia osoba uskutočnili alebo mali uskutočniť transakciu.
43.
Napokon treba mať na zreteli, že prejednávaný prípad sa týka dlhodobého záväzkového vzťahu medzi zastúpeným a tretími osobami. Vyplýva to zo samotnej povahy poistnej zmluvy. V takej situácii by podľa môjho názoru nebolo prakticky možné vyžadovať úplnú nerealizáciu, lebo by to znamenalo, že v prípade dlhodobého záväzkového vzťahu by zastúpený systematicky a bez výnimky znášal riziko, ak by sa zmluva nerealizovala tak, ako sa mala realizovať. Nie je to v súlade s vyvážením záujmov obchodného zástupcu a zastúpeného, ktoré stanovuje smernica 86/653.
Navrhovaná odpoveď na prvú otázku
44.
Na základe vyššie uvedeného sa má článok 11 ods. 1 smernice 86/653 vykladať v tom zmysle, že nárok obchodného zástupcu na províziu môže zaniknúť aj v prípade čiastočnej nerealizácie zmluvy.
Druhá otázka
45.
Svojou druhou otázkou vnútroštátny súd žiada o objasnenie otázky, či ustanovenie zmluvy o obchodnom zastúpení, podľa ktorého je zástupca povinný vrátiť pomernú časť svojej provízie, ak sa zmluva medzi zastúpeným a treťou osobou nerealizuje v predpokladanom rozsahu, resp. v rozsahu, ktorý určuje zmluva o obchodnom zastúpení, odporuje článku 11 ods. 2 a 3 smernice 86/653.
46.
Podľa článku 11 ods. 2 smernice obchodný zástupca zaplatenú províziu vráti, ak nárok na ňu zanikol.
47.
Samozrejme, môže to platiť len v rozsahu, v akom tento nárok zanikol.
48.
Článok 11 ods. 3 smernice zasa stanovuje, že od ustanovení článku 11 ods. 1 sa nemožno odchýliť dohodou v neprospech obchodného zástupcu.
49.
Podľa môjho názoru z toho vyplýva, že pokiaľ sa zmluvné strany neodchýlili od jednoznačných zásad stanovených v článku 11 ods. 1 smernice, podľa ktorých nárok na províziu zaniká, iba ak (1) je preukázané, že zmluva medzi treťou stranou a zastúpeným sa nerealizuje a (2) že sa tak nestalo vinou zastúpeného, nejde o porušenie článku 11 ods. 3 smernice.
50.
Na druhú otázku preto treba odpovedať tak, že ustanovenie zmluvy o obchodnom zastúpení, podľa ktorého je zástupca povinný vrátiť pomernú časť svojej provízie, ak sa zmluva medzi zastúpeným a treťou osobou nerealizuje v predpokladanom rozsahu, resp. v rozsahu, ktorý určuje zmluva o obchodnom zastúpení, neodporuje článku 11 ods. 2 a 3 smernice 86/653. Také ustanovenie nemôže mať za následok, že podmienky vyplývajúce z článku 11 ods. 1 smernice sa vyložia v neprospech obchodného zástupcu.
Tretia otázka
51.
Svojou treťou otázkou vnútroštátny súd žiada o objasnenie otázky, či sa slovné spojenie „že sa tak nestalo vinou zastúpeného“ v zmysle článku 11 ods. 1 smernice 86/653 vzťahuje len na právne dôvody bezprostredne vedúce k ukončeniu zmluvy, alebo aj na správanie zastúpeného v právnom vzťahu s touto treťou osobou.
52.
Zdá sa, že podľa slovenského práva je nezaplatenie dohodnutého poistného len jedným zo spôsobov ukončenia zmluvy. Preto musí vnútroštátny súd zistiť, do akej miery je správanie zastúpeného v tomto zmysle relevantné.
53.
Znenie článku 11 ods. 1 smernice nie je jednoznačné, keďže zo slovného spojenia „nestalo vinou“ jasne nevyplýva, čo presne zastúpený nezavinil. (
22
) Toto slovné spojenie navyše v smernici nie je podrobnejšie vymedzené.
54.
Podľa ustálenej judikatúry si znenie ustanovenia práva EÚ, ktoré neobsahuje žiadny výslovný odkaz na právo členských štátov s cieľom určiť jeho zmysel a rozsah pôsobnosti, v zásade vyžaduje samostatný a jednotný výklad. (
23
)
55.
Ak sa porovná znenie článku 11 ods. 1 smernice 86/653 so znením článku 18 smernice, dospeje sa k trochu odlišnému záveru.
56.
Článok 18 určuje, v ktorých prípadoch sa nevyplatí náhrada alebo náhrada škody, na ktorú má obchodný zástupca nárok po zániku zmluvy o obchodnom zastúpení. V tejto súvislosti v písmene a) stanovuje, že taká náhrada alebo náhrada škody sa nevyplatí, „keď zastúpený ukončil zmluvu o obchodnom zastúpení z dôvodov nedodržania záväzkov obchodného zástupcu, ktoré je dôvodom na okamžité ukončenie zmluvy o obchodnom zastúpení v zmysle právnych predpisov členského štátu“ (
24
).
57.
Hoci si možno položiť otázku, či je pojem „nedodržanie záväzkov“ širší ako pojem „vina“ (
25
), podľa môjho názoru má rozhodujúci význam uvedená súvislosť s právnymi predpismi členského štátu. V článku 11 ods. 1 smernice nie je spomenutá taká súvislosť, a preto by mal mať pojem „vina“ vo vzťahu k zastúpenému v tomto ustanovení širší význam ako pojem „nedodržanie záväzkov“ uvedený v článku 18 písm. a) smernice v súvislosti s obchodným zástupcom.
58.
Okrem toho článok 11 ods. 1 smernice treba opäť preskúmať vzhľadom na cieľ sledovaný touto smernicou a na systém, ktorý vytvára. (
26
) V tejto súvislosti by sa mal pojem „vina“ vykladať autonómne.
59.
Vnútroštátne ustanovenia zmluvného práva, na ktorých je zmluva o obchodnom zastúpení založená, sú vo všeobecnosti veľmi odlišné. V niektorých prípadoch na zánik zmluvy môže stačiť, aby zmluvná strana len prestala platiť dohodnuté poistné. Pri preukazovaní viny sa musia vziať do úvahy okolnosti, ktoré prekračujú rámec právnych dôvodov bezprostredne vedúcich k ukončeniu zmluvy, keďže tieto dôvody často neposkytujú nijakú informáciu o možnej vine.
60.
Zastúpený má zodpovedať za riziká, ktoré majú pôvod v jeho dispozičnej sfére. Túto otázku je možné a potrebné vyriešiť s prihliadnutím na všetky skutkové okolnosti posudzovaného prípadu. Pri jej posudzovaní by mal vnútroštátny súd vziať do úvahy príslušné obchodné zvyklosti.
61.
Na tretiu otázku preto treba odpovedať tak, že slovné spojenie „že sa tak nestalo vinou zastúpeného“ v zmysle článku 11 ods. 1 smernice 86/653 sa vzťahuje nielen na právne dôvody bezprostredne vedúce k ukončeniu zmluvy, ale aj na správanie zastúpeného v právnom vzťahu s touto treťou osobou.
Návrh
62.
Na základe vyššie uvedených úvah navrhujem odpovedať na otázky, ktoré položil Okresný súd Dunajská Streda (Slovensko), takto:
Článok 11 ods. 1 smernice Rady 86/653/EHS z 18. decembra 1986 o koordinácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa samostatných obchodných zástupcov sa má vykladať v tom zmysle, že nárok obchodného zástupcu na províziu môže zaniknúť aj v prípade čiastočnej nerealizácie zmluvy.
Ustanovenie zmluvy o obchodnom zastúpení, podľa ktorého je zástupca povinný vrátiť pomernú časť svojej provízie, ak sa zmluva medzi zastúpeným a treťou osobou nerealizuje v predpokladanom rozsahu, resp. v rozsahu, ktorý určuje zmluva o obchodnom zastúpení, neodporuje článku 11 ods. 2 a 3 smernice 86/653. Také ustanovenie nemôže mať za následok, že podmienky vyplývajúce z článku 11 ods. 1 smernice sa vyložia v neprospech obchodného zástupcu.
Slovné spojenie „že sa tak nestalo vinou zastúpeného“ v zmysle článku 11 ods. 1 smernice 86/653 sa vzťahuje nielen na právne dôvody bezprostredne vedúce k ukončeniu zmluvy, ale aj na správanie zastúpeného v právnom vzťahu s touto treťou osobou.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Smernica Rady z 18. decembra 1986 o koordinácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa samostatných obchodných zástupcov (Ú. v. ES L 382, 1986, s. 17; Mim. vyd. 06/001, s. 177).
(
3
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
4
)	Konkrétne v súvislosti so smernicou 86/653 je to ustálená judikatúra od vydania rozsudku zo 16. marca 2006, Poseidon Chartering (C‑3/04, EU:C:2006:176, body 14 až 19). Pozri tiež rozsudok zo 17. októbra 2013, Unamar (C‑184/12, EU:C:2013:663, bod 30).
(
5
)	Pozri rozsudok zo 17. októbra 2013, Unamar (C‑184/12, EU:C:2013:663, bod 30).
(
6
)	Pozri rozsudok zo 17. januára 2008, Chevassus‑Marche (C‑19/07, EU:C:2008:23, bod 20).
(
7
)	Pozri napríklad španielsku („en la medida“), dánsku („i det omfang“), nemeckú („soweit“), estónsku („ulatuses“), francúzsku („dans la mesure où“), taliansku („nella misura in cui“), litovskú („tik tiek, kiek“), maltskú („sal‑limiti li“), holandskú („voor zover“), poľskú („o ile“), portugalskú („na medida em que“) a rumunskú („în măsura în care“) jazykovú verziu.
(
8
)	Pozri českú, grécku, lotyšskú a slovenskú verziu.
(
9
)	Pozri rozsudok zo 6. októbra 1982, Cilfit a i. (283/81, EU:C:1982:335, bod 18).
(
10
)	Tamže.
(
11
)	Pozri napríklad rozsudky z 30. mája 2013, Genil 48 a Comercial Hostelera de Grandes Vinos (C‑604/11, EU:C:2013:344, bod 38 a tam citovanú judikatúru), a zo 6. septembra 2012, Parlament/Rada (C‑490/10, EU:C:2012:525, bod 68).
(
12
)	Pozri rozsudok zo 14. júna 2007, Euro Tex (C‑56/06, EU:C:2007:347, bod 27 a tam citovanú judikatúru).
(
13
)	Zastúpený uskutočnil transakciu, mal podľa dohody s treťou stranou uskutočniť transakciu alebo tretia osoba uskutočnila transakciu.
(
14
)	Pozri rozsudky z 30. apríla 1998, Bellone (C‑215/97, EU:C:1998:189, bod 10); z 13. júla 2000, Centrosteel (C‑456/98, EU:C:2000:402, bod 13); z 23. marca 2006, Honyvem Informazioni Commerciali (C‑465/04, EU:C:2006:199, bod 18); z 26. marca 2009, Semen (C‑348/07, EU:C:2009:195, bod 14), a zo 17. októbra 2013, Unamar (C‑184/12, EU:C:2013:663, bod 36). Pozri tiež napríklad FOCK, T.: Die europäische Handelsvertreter‑Richtlinie. Baden‑Baden: Nomos Verlagsgesellschaft, 2001, s. 25.
(
15
)	Pozri rozsudky z 30. apríla 1998, Bellone (C‑215/97, EU:C:1998:189, bod 17); z 9. novembra 2000, Ingmar (C‑381/98, EU:C:2000:605, bod 23); z 23. marca 2006, Honyvem Informazioni Commerciali (C‑465/04, EU:C:2006:199, bod 19), a zo 17. októbra 2013, Unamar (C‑184/12, EU:C:2013:663, bod 37).
(
16
)	Pozri rozsudky z 30. apríla 1998, Bellone (C‑215/97, EU:C:1998:189, bod 13); z 9. novembra 2000, Ingmar (C‑381/98, EU:C:2000:605, body 20 a 21); z 23. marca 2006, Honyvem Informazioni Commerciali (C‑465/04, EU:C:2006:199, body 19 a 22); zo 17. januára 2008, Chevassus‑Marche (C‑19/07, EU:C:2008:23, bod 22), a z 26. marca 2009, Semen (C‑348/07, EU:C:2009:195, bod 14).
(
17
)	Pozri rozsudky z 9. novembra 2000, Ingmar (C‑381/98, EU:C:2000:605, body 21 a 22); z 23. marca 2006, Honyvem Informazioni Commerciali (C‑465/04, EU:C:2006:199, body 22 a 34), a zo 17. októbra 2013, Unamar (C‑184/12, EU:C:2013:663, bod 40).
(
18
)	Pozri rozsudok zo 17. októbra 2013, Unamar (C‑184/12, EU:C:2013:663, bod 52). Pozri tiež ROTT‑PIETRZYK, E.: Agent Handlowy – Regulacje Polskie i Europejskie. Warszawa: C. H. Beck, 2006, s. 68.
(
19
)	Pozri návrhy, ktoré som predniesol vo veci Agro (C‑507/15, EU:C:2016:809, bod 56).
(
20
)	Články 6 až 12 smernice 86/653.
(
21
)	Pozri rozsudok zo 17. januára 2008, Chevassus‑Marche (C‑19/07, EU:C:2008:23, bod 18).
(
22
)	Odhliadnuc od toho niektoré jazykové verzie článku 11 ods. 1 smernice 86/653 nechávajú otvorenú otázku, či sa má od zastúpeného vyžadovať určitý druh zavineného konania. Domnievam sa, že je to celkom jasné, pokiaľ ide o anglickú verziu („blame“), no nemožno to povedať napríklad o francúzskej verzii, v ktorej sa hovorí skôr o tom či je zodpovednosť pripísateľná zastúpenému (l’inexécution n’est pas due à des circonstances imputables au commettant). Tiež sa zdá, že slovenská jazyková verzia je podobná anglickej, keďže obsahuje prvok „viny“.
(
23
)	Pozri rozsudok zo 16. júla 2015, Abcur (C‑544/13 a C‑545/13, EU:C:2015:481, bod 45 a tam citovanú judikatúru).
(
24
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
25
)	Jazykové verzie sa opäť líšia. Napríklad v nemeckej jazykovej verzii sa hovorí o zavinenom konaní („wegen eines schuldhaften Verhaltens“), zatiaľ čo vo francúzskej je opäť použitý pojem „pripísateľnosť zodpovednosti“ („un manquement imputable“).
(
26
)	Pokiaľ ide o článok 17 smernice 86/653, pozri rozsudok z 3. decembra 2015, Quenon K. (C‑338/14, EU:C:2015:795, bod 21 a tam citovanú judikatúru).