PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)
2007. gada 4. jūlijā
Lieta T‑502/04
Stéphane Lopparelli
pret
Eiropas Kopienu Komisiju
Civildienests – Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – 2003. gada paaugstināšana amatā – Prioritātes punktu piešķiršana
Priekšmets      Prasība atcelt 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros pieņemto lēmumu par prioritātes punktu piešķiršanu prasītājam, kā
arī lēmumu neiekļaut viņa uzvārdu to ierēdņu sarakstā, kas paaugstināmi amatā A5 pakāpē šajā pašā gadā
Nolēmums      Prasību noraidīt. Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.
Kopsavilkums
1.      Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Noteikumi
(Civildienesta noteikumu 43. un 45. pants)
2.      Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums – Noteikumi
(Civildienesta noteikumu 45. pants)
1.      Ar Komisijas iekšējo tiesisko regulējumu izveidotajā paaugstināšanas amatā sistēmā, kas balstīta uz nopelnu saskaitīšanu un
kam ir raksturīga ikgadēja dažādu punktu piešķiršana ierēdņiem un nepieciešamība kopš 2003. gada paaugstināšanas amatā sasniegt
zināmu slieksni, kurš atbilst uzkrātajiem punktiem, lai varētu notikt paaugstināšana amatā, pārejas pasākums, ar kuru atkarībā
no darba stāža pakāpē 2003. gada paaugstināšanas amatā ietvaros tiek automātiski piešķirts zināms ļoti mazs prioritātes punktu
skaits, pirmkārt, ir pamatots ar imperatīvu vajadzību saistībā ar pāreju uz jauno sistēmu un, otrkārt, tas nav nesamērīgs,
jo tas vien nepiešķir darba stāžam konkrētā pakāpē izšķirošo nozīmi. Tāpēc šo pasākumu nevar uzskatīt par tādu, ar kuru tiek
pārkāptas iecēlējinstitūcijas pilnvaras pārejas periodā izdarīt izmaiņas ierēdņu paaugstināšanas noteikumos, un attiecīgi
tas nav pretrunā Civildienesta noteikumu 43. un 45. pantam.
(skat. 51.–54. punktu)
2.      Ar Komisijas iekšējo tiesisko regulējumu izveidotajā paaugstināšanas amatā sistēmā, kas balstīta uz nopelnu saskaitīšanu un
kam ir raksturīga, pirmkārt, ikgadēja dažādu punktu piešķiršana ierēdņiem, no kuriem dažus – “nopelnu punktus” – iegūst, pārveidojot
atzīmi, ko ierēdnis saņem saskaņā ar Civildienesta noteikumu 43. pantu veiktajā periodiskajā novērtējumā, bet citi – “prioritātes
punkti” – ir domāti, lai starp ierēdņiem izceltu tos, kam ir visvairāk nopelnu, lai palielinātu viņu izredzes tikt paaugstinātiem,
un, otrkārt, nepieciešamība sasniegt zināmu slieksni, kurš atbilst uzkrātajiem punktiem, lai varētu notikt paaugstināšana
amatā, ne paaugstināšanas amatā sliekšņa esamība, ne kvota prioritātes punktu piešķiršanai katrā ģenerāldirektorātā, ne vidējā
mērķlieluma norādīšana nopelnu punktu piešķiršanai nav nekas tāds, kas var traucēt salīdzinošu nopelnu izvērtējumu, kas būtu
pretrunā Civildienesta noteikumu 45. pantam, vienlīdzīgas attieksmes principam un karjeras veidošanas principam. Gluži pretēji,
šķiet, ka šie mehānismi veicina efektīvu ierēdņu nopelnu tipisku novērtējumu, vienlaikus pilnībā nodrošinot vislielāko novērtējumu
salīdzināšanas iespēju visos Komisijas ģenerāldirektorātos un tādējādi – vienlīdzīgu attieksmi pret minētajiem ierēdņiem.
Šajā sakarā ir jāatgādina, ka salīdzinošam nopelnu izvērtējumam ir jānotiek uz vienlīdzīgiem pamatiem un izmantojot līdzīgus
informācijas avotus un ziņas.
Prioritātes punktu kvota katrā ģenerāldirektorātā atbilst vispārīgam šādu punktu mērķim izcelt ierēdņu vidū tos, kuriem ir
visvairāk nopelnu, lai palielinātu viņu izredzes tikt paaugstinātiem. Ierobežotais pieejamo punktu skaits var likt ģenerāldirektorātiem
veikt šādu izvēli. Šis mērķis ir saderīgs ar Civildienesta noteikumu 45. pantu, vienlīdzīgu attieksmi un karjeras veidošanas
principu. Tas, ka minēto punktu piešķiršana konkrētā gadījumā var nozīmēt, ka ģenerāldirektorātā tiek paaugstināts tikai viens
ierēdnis, ir loģiskas šīs atlases mērķa sekas. Turklāt loģiski un samērīgi ir arī tas, ka mazā ģenerāldirektorātā ir mazāks
skaits ierēdņu, kas saņem šīs kategorijas punktus, nekā ģenerāldirektorātos, kuros ir vairāk paaugstināmo ierēdņu. Katrā ziņā
arguments, ka šīs prioritātes punktu kvotas kaitējot maziem ģenerāldirektorātiem, jo tie varot paaugstināt tikai vienu ierēdni,
nav pamatots, jo šo ierēdnim piešķirto prioritātes punktu skaits pats par sevi nav izšķirošais, lai sasniegtu paaugstināšanas
slieksni, jo iecēlējinstitūcija var piešķirt citus prioritātes punktus, lai ierēdnis varētu sasniegt minēto slieksni.
Visbeidzot, šādi ieviesta sistēma nav pretrunā ne Civildienesta noteikumu 45. panta garam, ne mērķim tādā ziņā, ka brīdī,
kad katrā ģenerāldirektorātā tiek piešķirti prioritātes punkti, netiek salīdzināti dažādu ģenerāldirektorātu ierēdņu nopelni,
jo ģenerāldirektors nevar iepriekš veikt vienā ģenerāldirektorātā strādājošo ierēdņu snieguma pārbaudi salīdzinājumā ar citos
ģenerāldirektorātos strādājošo ierēdņu sniegumu. Pirmkārt, tādā iestādē kā Komisija dažādu ģenerāldirektorātu ierēdņu veikto
uzdevumu daudzveidība nozīmē, ka iestādē vienā pakāpē strādājošo ierēdņu atbildība ir dažāda un tāpēc ir grūti salīdzināt
viņu nopelnus. Ņemot vērā ģeneraldirektorātam pieejamo ierobežoto prioritātes punktu skaitu, ikviens ierēdnis, kas var tikt
paaugstināts, konkurē ar visiem citiem sava direktorāta vai sava dienesta ierēdņiem attiecībā uz paaugstināšanai paredzēto
ierobežoto punktu skaitu. Otrkārt, prioritātes punktu piešķiršana katrā ģenerāldirektorātā tiek veikta, izveidojot nopelnu
sarakstu, kurā nav galīgā veidā noteikta šajā sarakstā ietverto vai neietverto ierēdņu paaugstināšanas kārtība, jo iecēlējinstitūcija
nolemj, kurus ierēdņus paaugstināt katrā pakāpē, pamatojoties uz šim sarakstam pievienotajiem paaugstināšanas komiteju ieteikumiem,
kas minētajai iestādei nav saistoši. Tādējādi lēmumu par ierēdņa paaugstināšanu pieņem saskaņā ar Civildienesta noteikumu
45. pantu pēc visu iestādē strādājošo ierēdņu, kuriem ir tiesības tikt paaugstinātiem atbilstoši minētajam sarakstam, salīdzinoša
nopelnu izvērtējuma. Turklāt šādi tiek ievērots ierēdņu vienlīdzīgas attieksmes un karjeras veidošanas princips atbilstoši
viņu pakāpei.
(skat. 111., 112. un 147.–152. punktu)
Atsauces
Pirmās instances tiesa: 1993. gada 30. novembris, T‑76/92 Tsirimokos/Parlaments, Recueil, II‑1281. lpp., 21. punkts; 1999. gada 21. septembris, T‑157/98 Oliveira/Parlaments, Recueil FP, I‑A‑163. un II‑851. lpp., 35. punkts.