62023TJ0202_RES
Дело T‑202/23
Ville Kivikoski и др.
срещу
Съвет на Европейския съюз
Решение на Общия съд (девети разширен състав) от 30 април 2025 година
„Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2022 г. — Решение жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 8 — Жалба за отмяна — Правен интерес — Демонстрация на перспективата за повишение — Допустимост — Член 6, параграф 2 от Правилника — Коефициенти за еквивалентност — Член 45, параграф 1 от Правилника — Съпоставяне на заслугите“
Жалби на длъжностните лица — Правен интерес — Жалба срещу отказ за повишаване — Необходимост да се докаже съществуването на перспективи за повишаване
(Правилник за длъжностните лица, член 6, параграф 2, член 35, член 45, параграф 1, член 90 и член 91)
(вж. т. 15—28)
Длъжностни лица — Повишаване — Условия — Спазване на коефициентите за еквивалентност на средната кариера — Предмет на коефициентите — Възможност за прилагане на коефициент, различен от предвидения в Правилника, при наличие на дисбаланс между броя на подлежащите на повишаване в определени степени длъжностни лица и средния период на изчакване в тези степени — Изключване
(Правилник за длъжностните лица, член 6, параграф 2, член 45 и приложение I, раздел Б)
(вж. т. 36—49)
Резюме
Сезиран с жалба, подадена от г‑н Kivikoski и две други длъжностни лица на Съвета на Европейския съюз, Общият съд, заседаващ в разширен състав, отменя решението на Съвета да не ги повиши в степен AST 8 в рамките на процедурата по повишаване за 2022 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“). Така Общият съд внася уточнения относно доказването на интереса на евентуален жалбоподател да се позове на несъвместимост на коефициентите за еквивалентност (наричани по-нататък „коефициентите за еквивалентност“), предвидени в раздел Б от приложение I към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“) и приложени в рамките на процедура по повишаване, с член 6, параграф 2 от този правилник. Освен това в този контекст Общият съд тълкува член 6, параграф 2 от Правилника във връзка с раздел Б от приложение I към него (наричани по-нататък „разпоредбите на Правилника“), като се произнася по смисъла, който следва да се даде, от една страна, на израза „принцип на повишаване въз основа на заслугите“, съдържащ се в член 45 от посочения правилник, и от друга страна, на израза „активно заети длъжностни лица“, съдържащ се в член 35 от същия правилник.
През юни 2022 г. Съветът публикува списъка на подлежащите на повишаване длъжностни лица, които към 1 януари 2022 г. имат най-малко две години прослужено време в своята степен, както и броя на повишенията, които са на разположение за всяка функционална група и за всяка степен в рамките на процедурата по повишаване за 2022 г. Този списък съдържа имената на жалбоподателите наред с 81 подлежащи на повишаване в степен AST 8 длъжностни лица и обявява, че са открити 18 възможности за повишаване в тази степен.
През юли 2022 г. Съветът приема обжалваното решение, като публикува и одобрява списъка на членовете на персонала от функционална група AST, препоръчани за повишаване от консултативната комисия по повишаване — списък, в който имената на жалбоподателите не фигурират.
В жалбата си по административен ред, която е отхвърлена от Съвета, жалбоподателите изтъкват, че обжалваното решение противоречи на разпоредбите на Правилника, тъй като в процедурата по повишаване за 2022 г. трябвало да бъдат открити 37 вместо 18 възможности за повишаване в степен AST 8.
Съображения на Общия съд
На първо място, що се отнася до допустимостта на жалбата, Общият съд припомня, че когато длъжностното лице се базира на основание, в рамките на което се изтъква, че коефициентите за еквивалентност, приложими в рамките на процедура за повишаване, са несъвместими с член 6, параграф 2 от Правилника, това лице трябва да докаже интереса си да се позове на посоченото основание, като докаже, че с оглед на личното си положение то е щяло да има перспектива за повишаване, ако е бил спазен исканият брой места.
По силата на тази разпоредба от Правилника, без да се засяга принципът на повишаване въз основа на заслугите, установен в член 45 от Правилника, към 1 януари на всяка година броят на свободните длъжности във всяка степен съответства на броя на активно заетите длъжностни лица на по-ниската степен към 1 януари на предходната година, умножен по стойностите, посочени за тази степен в раздел Б от приложение I към Правилника, или 25 % за степените AST 5—AST 8.
В това отношение изразът „активно заети длъжностни лица“ препраща към един от административните статути, посочени в член 35 от Правилника. От прочита на тази разпоредба във връзка с член 6, параграф 2 от Правилника следва, че при годишното определяне на броя свободни длъжности за всяка степен, трябва да се вземе предвид само административният статут на активно заетите длъжностни лица на по-ниската степен към 1 януари на предходната година, без оглед на правото им на евентуално повишаване.
Общият съд отбелязва, че в случая всички длъжностни лица, подлежащи на повишаване в степен AST 8, включително жалбоподателите, са прослужили най-малко две години в степен AST 7 към 1 януари 2022 г. Освен това фактът, че жалбоподателите не се различават от другите подлежащи на повишаване в степен длъжностни лица по отношение на атестирането или на упражняваните от тях функции, сочи, че ако коефициентите за еквивалентност бяха приложени, жалбоподателите щяха да имат, на същото основание като другите подлежащи на повишаване длъжностни лица и при спазване на предвиденото в член 45, параграф 1 от Правилника сравнително съпоставяне на заслугите, перспектива за повишаване в рамките на процедурата по повишаване за 2022 г.
Поради това Общият съд заключава, че жалбоподателите са доказали, че ако е бил спазен претендираният от тях брой на възможностите за повишаване в степен AST 8 в рамките на процедурата по повишаване за 2022 г., а именно 37 възможности вместо обявените от Съвета 18 възможности, те са щели да имат перспектива за повишаване, и че в резултат от това жалбоподателите са доказали интерес да се позоват на несъвместимост на приложените коефициенти за еквивалентност с член 6, параграф 2 от Правилника, а следователно и правния си интерес.
На второ място, що се отнася до спазването на коефициентите за еквивалентност, Общият съд отбелязва, че от израза „без да се засяга принципът на повишаване въз основа на заслугите, установен в член 45 от Правилника“, съдържащ се в член 6, параграф 2 от Правилника и препращащ към последващ етап от процеса по повишаване, не може да се направи извод, че този принцип би могъл да се приложи — с цел да се дерогира прилагането на коефициентите за еквивалентност към броя на длъжностните лица, които са били активно заети на по-ниската степен към 1 януари на предходната година — при определянето на годишния брой свободни длъжности за всяка степен, а следователно и на възможностите за повишаване.
Освен това коефициентите за еквивалентност преследват две отделни цели. От една страна, съгласно член 6, параграф 2 от Правилника тези коефициенти имат за цел да се изчисли годишният брой на местата за повишаване във всяка степен, и за тази цел те се прилагат на петгодишна усреднена основа. От друга страна, тези коефициенти позволяват, независимо от член 6, параграф 2 от Правилника, да се определи и средната продължителност на кариерата в дадена степен. По този въпрос следва да се вземат предвид коефициентите за еквивалентност, приложими през годините, през които длъжностното лице се е намирало в съответната степен, и следователно предвиденото в член 6, параграф 2 от Правилника ограничение на петгодишна основа не се прилага. От това следва, че въпросът за определянето на средната продължителност на кариерата в дадена степен трябва да се разграничава от въпроса за определянето на броя на местата, които трябва да бъдат открити за определена степен в рамките на дадена процедура по повишаване.
Така Съветът не е можел нито да приложи коефициент за еквивалентност, различен от предвидения в раздел Б от приложение I към Правилника, нито да се отклони от броя на активно заетите длъжностни лица в степен AST 7 към 1 януари 2021 г. по смисъла на член 35 от Правилника във връзка с член 6, параграф 2 от този правилник.
Първо, дори да се приемат за доказани особените обстоятелства, характеризиращи положението на длъжностните лица със степен AST 7, описани от Съвета в писмените му изявления, те не могат да обосноват дерогиране чрез корективни мерки на ясния и точен текст на разпоредбите от Правилника, без да се застраши прилагането на разпоредби от по-висок ранг, каквито са разпоредбите на Правилника и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз или общите принципи на правото.
В това отношение е ирелевантен доводът на Съвета, че действителното кариерно развитие на длъжностните лица трябвало да се доближи до средната продължителност на изчакване във всяка степен, предвидена в раздел Б от приложение I към Правилника, в случай на дисбаланс между броя на подлежащите на повишаване в определени степени длъжностни лица и средния период на изчакване в тези степени, доколкото въпросът за определянето на броя на възможностите за повишаване в степен AST 8 в процедурата по повишаване за 2022 г. не може да се смесва с въпроса за установяването на средната продължителност на кариерата в степен AST 7, за който, за разлика от първия въпрос, не се прилага ограничението, произтичащо от предвидената в член 6, параграф 2 от Правилника петгодишна усреднена основа.
Второ, Съветът не е доказал, че прилагането на разпоредбите на Правилника по настоящото дело, по-специално с оглед на разликата между броя на подлежащите на повишаване длъжностни лица и броя на възможностите за повишаване, е било от естество да попречи на предвиденото в член 45, параграф 1 от Правилника сравнително съпоставяне на заслугите на длъжностните лица.