62024CJ0296_RES
Zadeva C‑296/24 [Jouxy] (
i
)
SM in PX
proti
Caisse pour l’avenir des enfants
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Cour de cassation du Grand‑Duché de Luxembourg (Luxembourg))
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 18. decembra 2025
„Predhodno odločanje – Člen 45 PDEU – Prosto gibanje delavcev – Enako obravnavanje – Uredba (EU) št. 492/2011 – Člen 7(2) – Socialne ugodnosti – Družinski dodatek – Pogoj za dodelitev tega dodatka delavcu nerezidentu za otroka njegovega zakonca oziroma registriranega partnerja – Zahteva, da mora ta delavec ‚zagotavljati preživljanje‘ tega otroka – Merila presoje – Domneva, ki temelji na skupnem prebivališču – Direktiva 2004/38/ES – Člen 2, točka 2(c) – Pojem ‚družinski član‘“
Prosto gibanje oseb – Delavci – Enako obravnavanje – Socialne ugodnosti – Upravičenci do načela enakega obravnavanja – Otroci delavca migranta – Pojem – Otroci zakonca ali registriranega partnerja navedenega delavca – Vključitev
(člen 45 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 492/2011, člen 7(2))
(Glej točke 27, 29, 31 in 32.)
Prosto gibanje oseb – Delavci – Enako obravnavanje – Socialne ugodnosti – Pojem – Družinski dodatek, povezan s tem, da obmejni delavec opravlja dejavnost zaposlene osebe v državi članici – Vključitev
(člen 45 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 492/2011, člen 7(2))
(Glej točko 28.)
Prosto gibanje oseb – Delavci – Enako obravnavanje – Socialne ugodnosti – Družinski dodatek, povezan s tem, da obmejni delavec opravlja dejavnost zaposlene osebe v državi članici – Pogoj za dodelitev tega dodatka obmejnemu delavcu za otroka njegovega zakonca ali registriranega partnerja – Zahteva v zvezi s preživljanjem otroka – Dokaz – Obstoj skupnega stalnega prebivališča delavca nerezidenta in otroka – Domneva preživljanja otroka – Potreba po delitvi skupnega stalnega prebivališča ves čas – Neobstoj
(člen 45 PDEU; uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 883/2004, člena 1(i) in 67, ter št. 492/2011, člen 7(2); Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38, člen 2, točka 2)
(Glej točke od 33 do 39, 44 in 45 ter izrek.)
Prosto gibanje oseb – Delavci – Enako obravnavanje – Socialne ugodnosti – Družinski dodatek, povezan s tem, da obmejni delavec opravlja dejavnost zaposlene osebe v državi članici – Pogoj za dodelitev tega dodatka obmejnemu delavcu za otroka njegovega zakonca ali registriranega partnerja – Zahteva v zvezi s preživljanjem otroka – Dokaz – Neobstoj skupnega stalnega prebivališča obmejnega delavca in otroka – Možnost predložitve drugih objektivnih dokazov, kot je prispevanje k stroškom nastanitve, prevoza in/ali vsakdanjega življenja tega otroka
(člen 45 PDEU; uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 883/2004, člena 1(i) in 67, ter št. 492/2011, člen 7(2); Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38, člen 2, točka 2)
(Glej točko 40.)
Prosto gibanje oseb – Delavci – Enako obravnavanje – Socialne ugodnosti – Družinski dodatek, povezan s tem, da obmejni delavec opravlja dejavnost zaposlene osebe v državi članici – Pogoj za dodelitev tega dodatka obmejnemu delavcu za otroka njegovega zakonca ali registriranega partnerja – Zahteva v zvezi s preživljanjem otroka – Dokaz – Obstoj preživnine ali pravice do stikov drugega od bioloških staršev ali posvojiteljev otroka zakonca ali registriranega partnerja delavca nerezidenta – Nevplivanje
(člen 45 PDEU; uredbi Evropskega parlamenta in Sveta št. 883/2004, člena 1(i) in 67, ter št. 492/2011, člen 7(2); Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38, člen 2, točka 2)
(Glej točke od 41 do 43.)
Povzetek
Sodišče, ki mu je bil predložen predlog za sprejetje predhodne odločbe, je v okviru sporov, ki se nanašajo na to, da je Caisse pour l’avenir des enfants (sklad za prihodnost otrok, Luksemburg; v nadaljevanju: CAE) zavrnil izplačilo družinskih dodatkov obmejnim delavcem, podalo nekaj pojasnil o zahtevi, v skladu s katero mora delavec nerezident – da bi bil lahko v skladu s pravom Unije upravičen do takega dodatka za tega otroka – zagotavljati preživljanje otroka svojega zakonca ali registriranega partnerja.
Tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari so obmejni delavci, ki prebivajo v Belgiji, Nemčiji oziroma Franciji in opravljajo dejavnost zaposlene osebe v Luksemburgu.
Z odločbami CAE je bila tožečim strankam bodisi zavrnjena dodelitev družinskih dodatkov za otroke njihovih zakoncev oziroma registriranih partnerjev bodisi ukinjena pravica do dodatkov, prejetih za take otroke, z učinkom od 1. avgusta 2016. Po mnenju CAE ti otroci nimajo sorodstvene vezi z zadevnimi obmejnimi delavci in torej nimajo statusa „družinskega člana“, na podlagi katerega nastane pravica do družinskega dodatka, določenega z luksemburško zakonodajo.
Prvostopenjsko sodišče, ki je odločalo o tožbah teh delavcev zoper te odločbe, je tem tožbam ugodilo, vendar je pritožbeno sodišče potrdilo odločbe CAE.
Tožeče stranke iz postopkov v glavni stvari so nato vložile kasacijsko pritožbo pri predložitvenem sodišču.
Navedeno sodišče je navedlo, da je Sodišče v sodbi Caisse pour l’avenir des enfants (
1
) pravico obmejnega delavca do izplačila družinskega dodatka za otroka njegovega zakonca ali registriranega partnerja, s katerim ta delavec nima sorodstvenih vezi, pogojevalo z dokazom, da zagotavlja preživljanje tega otroka. (
2
)
Ker je pritožbeno sodišče v postopkih v glavni stvari menilo, da tak dokaz ni bil predložen, se predložitveno sodišče sprašuje o objektivnih elementih, s katerimi je mogoče dokazati to preživljanje.
V tem okviru Sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 45 PDEU, člen 1(i) in člen 67 Uredbe št. 883/2004 v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 492/2011 in členom 2, točka 2, Direktive 2004/38, (
3
) kakor se razlagajo v sodni praksi Sodišča, razlagati tako, da je pogoj za to, da se delavcu nerezidentu v državi članici zaposlitve dodeli družinski dodatek za otroka njegovega zakonca ali registriranega partnerja – in sicer, da mora ta delavec zagotavljati preživljanje tega otroka – izpolnjen zgolj s tem, da imata navedeni delavec in navedeni otrok isto stalno prebivališče, ali pa je treba za ugotavljanje takšnega preživljanja upoštevati druge objektivne elemente.
Presoja Sodišča
Najprej, Sodišče je v zvezi družinskim dodatkom iz postopkov v glavni stvari navedlo, da je v sodbi Caisse pour l’avenir des enfants (
4
) že razsodilo, na eni strani, da tak dodatek pomeni socialno ugodnost v smislu člena 7(2) Uredbe št. 492/2011. (
5
) Na drugi strani je razsodilo, da je v nasprotju s to določbo nacionalna ureditev, na podlagi katere lahko delavci nerezidenti prejemajo ta družinski dodatek le za svoje otroke, ne pa za otroke svojega zakonca, s katerimi nimajo sorodstvene vezi, vendar zagotavljajo njihovo preživljanje, medtem ko imajo vsi otroci, ki prebivajo v tej državi članici, pravico do prejemanja tega dodatka.
V obravnavani zadevi je pritožbeno sodišče po tej sodbi menilo, da je CAE tožečim strankam upravičeno zavrnil družinski dodatek iz postopkov v glavni stvari iz razloga, da te preživljanja otrok svojih zakoncev ali registriranih partnerjev ne zagotavljajo v celoti.
V zvezi s tem je Sodišče opozorilo, da se v skladu s sodno prakso (
6
) za otroke domneva, da so vzdrževani do starosti 21 let in da je status obmejnega delavca kot družinskega člana, ki vzdržuje otroka zakonca ali registriranega partnerja, lahko objektivno razviden iz skupnega stalnega prebivališča tega delavca in zadevnega otroka.
Sodišče je iz tega sklepalo, da obstoj skupnega stalnega prebivališča delavca nerezidenta in otroka njegovega zakonca ali registriranega partnerja načeloma sam po sebi zadostuje za dokaz, da ta delavec zagotavlja preživljanje tega otroka, saj skupno stalno prebivališče označuje stabilno povezavo med njima. Sodišče je navedlo, da bi kakršna koli drugačna razlaga bila ne samo v nasprotju z načelom, v skladu s katerim je treba določbe prava Unije, ki urejajo prosto gibanje delavcev, razlagati široko, ampak bi se z njo tudi kršila sodna praksa Sodišča, (
7
) s katero je bilo določeno, da se opredelitev „družinski član“ iz člena 2, točka 2, Direktive 2004/38, ki zajema neposredne potomce zakonca ali partnerja, upošteva pri presoji, ali je obmejni delavec lahko posredno upravičen do enakega obravnavanja na podlagi člena 7(2) Uredbe št. 492/2011.
Sodišče je iz tega sklepalo, da obstoj skupnega stalnega prebivališča delavca nerezidenta in otroka njegovega zakonca ali registriranega partnerja zadostuje za dokaz, da je zahteva v zvezi s preživljanjem tega otroka spoštovana. Mogoče je namreč domnevati, da ta delavec prispeva h kritju vsaj dela stroškov gospodinjstva, in sicer zlasti stroškov, povezanih s stanovanjem in življenjem v gospodinjstvu, in torej k zadovoljevanju potreb članov tega gospodinjstva, vključno s potrebami otroka zakonca ali registriranega partnerja. Vendar je Sodišče v zvezi s tem stalnim prebivališčem pojasnilo, da ni potrebno, da skupaj prebivata nujno ves čas. Na eni strani, ob upoštevanju pomena pojava sestavljenih družin zadevni otrok lahko del časa živi tudi z drugim od svojih bioloških staršev ali s posvojiteljem. Na drugi strani, otrok lahko zaradi šolanja del časa prebiva zunaj tega stalnega prebivališča.
Glede na vprašanja predložitvenega sodišča je Sodišče dodalo, prvič, da uprava ali – odvisno od primera – nacionalna sodišča od delavca nerezidenta ne morejo zahtevati, da poleg dokaza o obstoju takega skupnega prebivališča natančneje dokaže, da prispeva k vsakodnevnim stroškom ali zadovoljevanju posebnih potreb zadevnega otroka. Vendar kadar delavec nerezident in zadevni otrok sploh nimata skupnega stalnega prebivališča, zlasti zaradi študija, ki ga opravlja ta otrok, mora obstajati možnost, da se upoštevajo drugi objektivni elementi, ki izkazujejo določeno stabilnost – kot je med drugim prispevanje k stroškom nastanitve, prevoza in/ali vsakdanjega življenja navedenega otroka – da se temu delavcu omogoči, da dokaže, da še naprej zagotavlja njegovo preživljanje.
Drugič, obstoja preživnine, ki jo plačuje drugi od bioloških staršev ali posvojiteljev otroka zakonca ali registriranega partnerja delavca nerezidenta, ali pa obstoja pravice, ki jo ima ta starš do stikov z otrokom in njegove nastanitve, nista okoliščini, na podlagi katerih je mogoče izključiti, da ta delavec zagotavlja preživljanje tega otroka, s katerim deli isto stalno prebivališče. Taka izključitev bi bila v nasprotju z načelom široke razlage določb, ki urejajo prosto gibanje delavcev. To velja še toliko bolj, ker preživnina, ki jo plačuje drugi od bioloških staršev ali posvojiteljev otroka ni pogoj, ki izključuje pravico do družinskega dodatka v korist otroka zakonca ali registriranega partnerja delavca rezidenta, s katerim zadnjenavedeni deli stalno prebivališče.
Tretjič, dodelitev družinskega dodatka se delavcu nerezidentu lahko zavrne le v izjemnih okoliščinah. Taka zavrnitev je lahko utemeljena le, če je iz spisa razvidno, da je ta delavec podal lažne izjave ali dejansko nikakor ne prispeva k stroškom, povezanim s preživljanjem otroka, saj te stroške v celoti krije tretja oseba.
Zato je na podlagi prava Unije (
8
) pogoj za to, da se delavcu nerezidentu v državi članici zaposlitve dodeli družinski dodatek za otroka njegovega zakonca ali registriranega partnerja – in sicer, da mora ta delavec zagotavljati preživljanje tega otroka – izpolnjen, kadar med tem delavcem in biološkim ali posvojenim otrokom njegovega zakonca ali registriranega partnerja obstaja družinska skupnost, za katero je značilno, da imata ta delavec in ta otrok skupno stalno prebivališče.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.
(
1
)	Sodba z dne 2. aprila 2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Otrok zakonca obmejnega delavca) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
2
)	Sodišče se je oprlo na razlago člena 1(i) in člena 67 Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 72) v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji (UL 2011, L 141, str. 1) in s členom 2, točka 2, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).
(
3
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja Direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 5, str. 46).
(
4
)	Sodba z dne 2. aprila 2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Otrok zakonca obmejnega delavca) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
5
)	Iz te določbe je razvidno, da so delavci nerezidenti v skladu z načelom prepovedi diskriminacije upravičeni do enakih davčnih in socialnih ugodnosti kot domači delavci.
(
6
)	Sodba z dne 15. decembra 2016, Depesme in drugi (od C‑401/15 do C‑403/15, EU:C:2016:955).
(
7
)	Sodbi z dne 15. decembra 2016, Depesme in drugi (od C‑401/15 do C‑403/15, EU:C:2016:95), in z dne 2. aprila 2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Otrok zakonca obmejnega delavca) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
8
)	Sodišče se je oprlo na člen 45 PDEU, člen 1(i) in člen 67 Uredbe št. 883/2004 v povezavi s členom 7(2) Uredbe št. 492/2011 in členom 2, točka 2, Direktive 2004/38.