62006TJ0118
ESIMESE ASTME KOHTU OTSUS (kolmas koda)
2. aprill 2009 (
*1
)
„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP taotlus — Absoluutsed keeldumispõhjused — Eristusvõime puudumine — Kirjeldavus — Põhjendamiskohustus — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktid b ja c ning artikkel 73”
Kohtuasjas T-118/06,
Zuffa, LLC, asukoht Las Vegas, Nevada (Ühendriigid), esindajad: barrister S. Malynicz, solicitor M. Blair ja solicitor C. Balme,
hageja,
versus
Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), esindaja: P. Bullock,
kostja,
mille ese on hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 30. jaanuari 2006. aasta otsuse (asi R 931/2005-1) peale, mis käsitleb sõnamärgi ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP registreerimist ühenduse kaubamärgina,
EUROOPA ÜHENDUSTE ESIMESE ASTME KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja esimees J. Azizi, kohtunikud E. Cremona ja S. Frimodt Nielsen (ettekandja),
kohtusekretär: vanemametnik J. Palacio González,
arvestades 12. aprillil 2006 Esimese Astme Kohtu kantseleisse saabunud hagiavaldust,
arvestades 13. juulil 2006 Esimese Astme Kohtu kantseleisse saabunud vastust,
arvestades kolmanda koja presidendi 13. novembri 2008. aasta kohtumäärust käesoleva kohtuasja ja kohtuasja T-379/05 liitmise kohta suuliseks menetlemiseks,
arvestades 16. detsembril 2008 toimunud kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
otsuse
Vaidluse taust
1
Hageja Zuffa, LLC esitas 25. juulil 2002 Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) nõukogu . aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT 1994 L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) (muudetud kujul) alusel ühenduse sõnamärgi registreerimise taotluse.
2
Kaubamärk, mille registreerimist taotleti, oli sõnamärk ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP.
3
Kaubad, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) (edaspidi „Nizza kokkulepe”) klassidesse 9, 16, 25, 28 ja 41 ning vastavad nendes klassides järgmisele kirjeldusele:
—
„salvestusega audiokassetid, heliplaadid, kompaktplaadid, salvestusega videokassetid, videolaserplaadid, DVD videoplaadid, DVD, CD-ROM, mis on seotud võistluste, ürituste ja erinevate võitluskunstide programmidega; arvutimänguprogrammid; tarkvara; kinematograafilised filmid erinevatest võitluskunstidest; prillid; päikeseprillid” klassis 9;
—
„pedagoogilised ja hariduslikud raamatud ning käsiraamatud spordi ja vabaaja valdkonnas; kirjapaberiblokid; üld-, spordi-, kehakultuuri- ja vaba aja ajakirjad; spordi, kehakultuuri ja vaba aja ajalehed; kalendrid; raamitud või raamimata fotod; reklaamkaardid; teedeatlased; raamatud ja ülevaated spordivõistluste ja -mängude kohta; spordikaupade müügikataloogid; ümbrikud; graafikatrükised paberil ja papil; fotoga või fotota postkaardid; teatekaardid; märkmeblokid (note pads); õnnitluskaardid; kokandusraamatud; värviraamatud ja temaatilised raamatud lastele ja täiskasvanutele; reljeefkleebised; liimkleebised; fotoalbumid; märkmikud (memorandum books); pastapliiatsid; pliiatsid; dokumentide taskud ja portfellid; vihikud ja kiirköitjad; paberilõikurid; märkmepaberihoidjad; vardale kinnitatud pabervimplid; kalendermärkmikud; paberipakid; raamatukaaned; järjehoidjad; teadetetahvlid; kustutatavad teadetetahvlid; pliiatsihoidjad; kirjaklambrihoidjad; paberipressid; pabersalvrätikud; plakatid; ürituste programmid; kirjapaber ja kirjatarbed; joonistuspaber; kinkepaber; helendav paber; graafiline paber; kleebised; paberlipud; siirdepildid ja siirdepiltide riba esiklaasile; kollektsioneerimiseks mõeldud siirdepildid ja kollektsioneerimiseks mõeldud siirdepildid koos esitluslehega; ribad ja kleebised poritiibadele; märkmeblokid (memo pads); kustutuskummid (ilma elektrita); elektrilised kustutuskummid; paberihoidjad; kaardid; bürootarbed; kleebiste albumid värvilistele kivitrükktaiestele; postkaartide albumid; holograafialised reklaamkaardid ja õnnitluskaardid; pliiatsikarbid; teritajad; kinkepaberivalik; dekoratiivsed kinkekarbid; koomiksiraamatud; järjehoidjad; plakatialbumid; pabersildid, vastuvõtutahvlid ja plakatid; tindipitsatid; kummipitsatid illustreeritud jäljendi jätmiseks; märkme- ja kontrollregistrid ning autogrammide albumid; kleeplindihoidjad kirjatarvetele või majapidamisse; lainepapist ladustuskarbid, lainepapist mööbel ja ladustuskarbid; hõbepaber”, klassis 16;
—
„rõivad ja riidekaubad, st soojad rõivad, dressipluusid, spordipüksid; T-särgid; tennisesärgid; golfisärgid; spordisärgid; varrukateta sviitrid; kudumid; imikupüksid; imikusussid; vööd; lipsud; rihmad; kaelarätikud; rannasandaalid; imikute ja väikelaste ööriided; hommikumantlid; öösärgid; pidžaamad ja siserõivad; ujumispüksid; rannarõivad; mähkmed; imikute lühikesed püksid; jooksurõivad; siputuspüksid; poiste lühikesed püksid; sokid; mängurõivad; kombinesoonid ja tunked; randmepaelad; kombinesoonid; Henley kostüümid; lühikesed püksid; seelikud; pluusid; põlvpüksid; pikad püksid; triiksärgid; pintsakud; kohtunikurõivad; välisspordirõivad; meeskonnarõivaste tootmine; sviitrid; tuisujakid; kõrge kraega pulloverid; labakud ja sõrmikud; aluspesu; trikotaaž; kikilipsud; peakatted ja pearätid; kõrvaklapid; peapaelad; sukad; vihmariided, st pontšod ja vihmajakid; kingad, st kingad, kummikud ja sussid; bikiinid; soojendusdressid; mütsid; nokamütsid; mütsinokad; põlled; riidest tunked ja suusakombinesoonid; purjekingad; põlvpüksid; tuulejakid; karnevali kostüümid; spordijakid; säärised; teksad; sukkpüksid; treening- ja spordirõivad, st lühikesed püksid, jakid, püksid, särgid”, klassis 25;
—
„kummipallid; rääkivad nukud ja nende lisad; osavusmängud; kaltsunukud; plüüsist mänguasjad; pallid; golfipallid; tennisepallid; vannimänguasjad; jõulupuu kaunistused; seltskonnamängud; ehitusmängud; kaardimänguks müüdavad kaubad; nukud ja nukuriided; nukumängud; mängumeigikaubad; mängud imikutele; elektroonilised mängud; arendavad mängud; golfikindad; golfipallide markerid; puzzled; tuulelohed; mobiiltelefonid; muusikaga mängutoosid; väikeste mänguasjade kujulised peokaunistused; basseini täispuhutavad mänguasjad; mitmefunktsioonilised mänguasjad; iseliikuvad mänguasjad; märklauaga mängud; viskemängud; vibud ja nooled; mängusõidukid; mängusõiduautod; mänguveoautod; mängulabidad ja -kühvlid; rulluisud; modelleerimiskomplektid; mänguraketid; mängurelvad; mängukabuurid; muusikamängud; bädmintoni mängud; mullitajad; mängukujud; mängupangad; marionetid; jojod; rulad; tõukerattad; maskid; kaasakantavad elektronmängud; mängukaardid; plastikust veega täidetud lumekuulid”, klassis 28;
—
„kontsertesinemised elavettekandena (elusesitlus); kontsertesinemised elavettekandena (taasesitamine); teatrietendused (lavastused); lõbustusparkide ja teemaparkidega seotud teenused; animatsiooniteenused; vabaajaparkidega seotud teenused; teemaparkides osutatavad või teemaparkidega seotud haridus- ja meelelahutusteenused; televisiooni- ja raadioprogrammide tootmine, esitamine, levitamine ja väljaüürimine; kinematograafiliste filmide tootmine, esitamine, levitamine ja väljaüürimine; heli- ja videosalvestiste tootmine, esitamine, levitamine ja väljaüürimine; informatsioon vaba aja veetmise võimaluste kohta; meelelahutusesinemiste interaktiivsete programmide tootmine, mis kuuluvad levitamisele tava-, kaabel- ja satelliittelevisioonis, heli- ja videosalvestiste, kassettide, laserplaatide, arvutiplaatide ja elektrooniliste toimingute kaudu; meelelahutuse, uudiste ja informatsiooni tootmine ja esitamine kommunikatsiooni- ja infotehnoloogiliste allikate kaudu”, klassis 41.
4
Kontrollija jättis vastavalt määruse nr 40/94 artiklile 38 oma 31. mai 2005. aasta otsusega kõigi klassidesse 9, 16, 25, 28 ja 41 kuuluvate kaupade ja teenuste suhtes taotluse rahuldamata, kuna taotletav kaubamärk oli kirjeldav ja sel puudus eristusvõime ning tulenevalt määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktidest b ja c ning lõikest 2 ei saa seda registreerida.
5
Hageja esitas 29. juulil 2005 määruse nr 40/94 artiklite 57–62 alusel kontrollija otsuse peale kaebuse.
6
Esimene apellatsioonikoda tühistas oma 30. jaanuari 2006. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) kontrollija otsuse ja jättis hageja kaebuse rahuldamata osas, mis puudutas kontrollija hinnangut, mille kohaselt on kaubamärk ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP kirjeldav ja sellel puudub eristusvõime kõigi registreerimistaotluses viidatud klassidesse 9, 16, 25, 28 ja 41 kuuluvate kaupade ja teenuste osas, ning saatis kaebuse küsimuses, kas määruse nr 40/94 artikli 7 lõikes 3 sätestatud tingimused on täidetud, kontrollijale tagasi.
7
Apellatsioonikoda leidis esiteks, et asjaomane avalikkus oli inglise keelt rääkiv keskmine tarbija, kes külastab elavettekandena esitatud kontsertesinemisi ja ostab selliseid tarbekaupu nagu riided, kirjatarbed või mänguasjad (vt vaidlustatud otsuse punkt 13).
8
Apellatsioonikoda märkis lisaks, et taotletud kaubamärk oli ingliskeelsete sõnade kombinatsioon, millel oli selge ja üheselt mõistetav tähendus: sõna „ultimate” tähendab„lõplik”; sõna „fighting” tähenduseks on „võitlus” ning sõna „championship” viitab võistlusele, milles selgub meister. Väljend „ultimate fighting championship” peaks seega kõigile isikutele, kes on võimelised inglise keeles vestlema, tähendama „meistrivõistlust ekstreemvõitluses”, sõnasid „ultimate fighting” käsitletakse seega kui ühte võitluse liiki, mis lõppeb siis, kui üks võitlejatest ei ole enam võimeline võitlema (vt vaidlustatud otsuse punktid 14 ja 15).
9
Peale selle leidis apellatsioonikoda, et kaubamärgitaotluses viidatud teenused, mis kuuluvad klassi 41, on otseselt seotud spordiürituste korraldamisega. Sellest tulenevalt on kaubamärk ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP kirjeldav, kuna see viitab nimetatud ürituste sisule. Teistes klassides taotletud kaupade osas ei pruugi taotletud kaubamärk kirjeldav olla, kuid sellel puudub siiski eristusvõime. Kaubamärki ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP ei tajuta kui viidet taotluses viidatud kaupade kaubanduslikule päritolule, vaid kui viidet spordiüritusele üldiselt. Sportlike meistrivõistluste puhul on tarbijad üldjuhul harjunud, et näiteks nimetuste „Euroopa meistrivõistlused jalgpallis” või „Mastersi golfiturniir” alusel on kõnealune üritus tuvastatav ning et teatud kaubad, näiteks rõivad, kannavad nii selle ürituse kui ka tootja nime (vt vaidlustatud otsuse punktid 16–25).
10
Lõpuks, pärast seda, kui apellatsioonikoda oli vaidlustatud otsuse punktis 20 märkinud, et ei ole võimalik välistada, et asjakohane avalikkus harjub aja jooksul ühe sportliku tegevuse nimetust seostama ühe kindla ettevõtja omaga, saatis ta kohtuasja tagasi kontrollijale küsimuses, kas kaubamärk ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP on tulenevalt oma kasutusest omandanud eristusvõime (vt vaidlustatud otsuse punktid 26–28).
Poolte nõuded
11
Hageja palub Esimese Astme Kohtul:
—
tühistada vaidlustatud otsus osas, millega jäeti tema kaebus määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktide b ja c alusel rahuldamata;
—
mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.
12
Ühtlustamisamet palub Esimese Astme Kohtul:
—
jätta hagi rahuldamata;
—
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
Hagi ese
13
Kohtuistungil märkis ühtlustamisamet vastuseks Esimese Astme Kohtu küsimustele, et kontrollija ei ole veel otsustanud, kas kaubamärgil ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP on tema kasutusest tulenevalt tekkinud eristusvõime määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 3 tähenduses, oodates Esimese Astme Kohtu otsust, mis lõpetab käesoleva menetluse. Hageja säilitab seega huvi vaidlustatud otsuse tühistamiseks, kuna tema nõuded ei ole esemetuks muutunud.
14
Lisaks kinnitasid pooled kohtuistungil, kui neile sellekohaseid küsimusi esitati, et küsimus, kas kaubamärgil ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP on tema kasutusest tulenevalt tekkinud eristusvõime määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 3 tähenduses, ei ole seotud käesoleva menetlusega.
Vaidlustatud otsuse õiguspärasus
Poolte argumendid
15
Hageja väidab sisuliselt, et võttes vastu vaidlustatud otsuse, ei arvestanud apellatsioonikoda määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktidega b ja c. Hageja väidab, et sellega seoses hindas apellatsioonikoda vääralt tähise ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP tähendust ning tähise ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP ja kaubamärgitaotluses viidatud kaupade ja teenuste vahelist seost. Lisaks sellele väidab hageja, et teatud spordivõistluste nimetusi võib kasutada kaubamärgina ja neil ei puudu eristusvõime.
16
Ühtlustamisamet vaidleb kõigile hageja väidetele vastu.
Esimese Astme Kohtu hinnang
17
Vaatamata sellele, et käesoleval juhul ei ole hageja tuginenud põhjendamiskohustuse rikkumisele, on põhjendamiskohustus, mis kehtib õigusaktide suhtes, mille üle tagavad õiguspärasuse kontrolli ühenduste kohtud, avaliku korra küsimus, mille peab vajaduse korral tõstatama omal algatusel (vt selle kohta Euroopa Kohtu 20. märtsi 1959. aasta otsus kohtuasjas: 18/57: Nold vs. ülemamet, EKL 1959, lk 89, 115; . aasta otsus kohtuasjas C-166/95 P: komisjon vs. Daffix, EKL 1997, lk I-983, punkt 24, ja Esimese Astme Kohtu . aasta otsus kohtuasjas T-388/00: Institut für Lernsysteme vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Educational Services (ELS), EKL 2002, lk II-4301, punkt 59). Esimese Astme Kohus leiab, et on vajalik omal algatusel kontrollida, kas vaidlustatud otsus on piisavalt põhjendatud. Kohtuistungil esitati pooltele vaidlustatud otsuse põhjenduste piisavuse kohta küsimusi.
18
Tulenevalt määruse nr 40/94 artiklist 73 märgitakse ühtlustamisameti otsustes põhjused, millel need rajanevad ja nende otsuste aluseks võivad olla üksnes põhjused või tõendid, mille kohta pooltel on olnud võimalik esitada oma seisukoht. Lisaks sätestab komisjoni 13. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus (EÜ) nr 40/94 (EÜT L 303, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 189), eeskirja 50 lõike 2 punkt h, et apellatsioonikoja otsus peab sisaldama põhjendusi. Nimetatud sätetes ette nähtud põhjendamiskohustus on samasuguse ulatusega kui see, mis tuleneb EÜ artiklist 253 (vt Esimese Astme Kohtu . aasta otsus liidetud kohtuasjades T-124/02 ja T-156/02: Sunrider vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Vitakraft-Werke Wührmann ja Friesland Brands (VITATASTE ja METABALANCE 44), EKL 2004, lk II-1149, punkt 72, ning . aasta otsus kohtuasjas T-168/04: L & D vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Sämann (Aire Limpio), EKL 2006, lk II-2699, punkt 113 ning seal viidatud kohtupraktika).
19
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab EÜ artikli 253 kohane põhjendus näitama selgelt ja üheselt mõistetavalt õigusakti koostanud institutsiooni arutluskäiku. Seega, apellatsioonikoja kohustusel põhjendada oma otsuseid on kaks eesmärki, esiteks võimaldada huvitatud isikutel saada teada vastuvõetud meetme põhjendused, et oma õigusi kaitsta, ning teiseks võimaldada ühenduste kohtul kontrollida otsuse õiguspärasust (vt eespool viidatud kohtuotsus VITATASTE ja METABALANCE 44, punkt 73, ja eespool viidatud kohtuotsus Aire Limpio, punkt 114 ning seal viidatud kohtupraktika).
20
Otsuse põhjenduse vastavust nimetatud nõuetele tuleb hinnata mitte ainult selle sõnastust, vaid ka konteksti ja asjaomase valdkonna õiguslikku regulatsiooni silmas pidades (vt eespool viidatud kohtuotsus VITATASTE ja METABALANCE 44, punkt 73 ning seal viidatud kohtupraktika).
21
Sellega seoses tuleneb määruse nr 40/94 artiklist 4, et määrav asjaolu selleks, et tähis, mida on võimalik graafiliselt esitada, võiks moodustada ühenduse kaubamärgi, seisneb tema võimes eristada ühe ettevõtja kaupu teiste ettevõtjate omadest. Sellest tuleneb eelkõige, et määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktides b ja c sätestatud absoluutseid keeldumispõhjuseid nagu eristusvõime puudumine ja kirjeldavus saab hinnata ainult seoses kaupade ja teenustega, mille jaoks tähise registreerimist taotletakse (vt Esimese Astme Kohtu 31. jaanuari 2001. aasta otsesed kohtuasjas T-135/99: Taurus-Film vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Cine Action), EKL 2001, lk II-379, punkt 25, ja kohtuasjas T-136/99: Taurus-Film vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Cine Comedy), EKL 2001, lk II-397, punkt 25 ning seal viidatud kohtupraktika).
22
Sellest nähtuvalt tuleb määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktides b ja c sätestatud absoluutseid keeldumispõhjuseid hinnates võtta arvesse kõiki asjaomaseid asjaolusid ja tingimusi, esiteks seoses kaupade ja teenustega, mille jaoks registreerimist taotletakse, ja teiseks seoses sellega, kuidas sihtrühm, mis koosneb nende kaupade või teenuste tarbijatest, kaubamärki tajub (vt Esimese Astme Kohtu 8. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas T-315/03: Wilfer vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (ROCKBASS), EKL 2005, lk II-1981, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika, ning . aasta otsus kohtuasjas: T-441/05: IVG Immobilien vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (I), EKL 2007, lk II-1937, punkt 41; vt ka analoogia alusel Euroopa Kohtu . aasta otsus kohtuasjas C-218/01: Henkel, EKL 2004, lk I-1725, punktid 50 ja 51).
23
Määruse nr 40/94 artikli 7 lõikes 1 loetletud keeldumispõhjuseid tuleb tõlgendada lähtuvalt nendest igaühe aluseks olevast üldisest huvist ning iga keeldumispõhjus on teistest sõltumatu ja nõuab eraldi uurimist (vt Euroopa Kohtu 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-456/01 P ja C-457/01 P: Henkel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2004, lk I-5089, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika). Iga keeldumispõhjuse hindamisel arvesse võetud üldine huvi võib või isegi peab väljendama erinevaid kaalutlusi vastavalt asjaomasele keeldumispõhjusele (vt Euroopa Kohtu . aasta otsus kohtuasjas C-304/06 P: Eurohypo vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2008, lk I-3297, punktid 54 ja 55 ning seal viidatud kohtupraktika, ja Esimese Astme Kohtu . aasta otsus kohtuasjas T-302/03: PTV vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (map&guide), EKL 2006, lk II-4039, punkt 33).
24
Määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti b aluseks olev üldine huvi peab silmas vajadust esiteks mitte piirata põhjendamatult tähise vaba kasutamist registreerimistaotluses esitatud kaupade ja teenustega sarnaseid kaupu ja teenuseid pakkuvate teiste ettevõtjate poolt ning teiseks tagada lõpptarbijale või -kasutajale kaubamärgitaotluses nimetatud kaupade või teenuste teatud päritolu, võimaldades tal ilma võimaliku segiajamiseta eristada kaupu või teenuseid nendest, millel on muu päritolu. Sellise tagatise andmine on kaubamärgi põhiülesanne (vt selle kohta Euroopa Kohtu 16. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-329/02: SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2004, lk I-8317, punktid 23, 26 ja 27 ning seal viidatud kohtupraktika, ja eespool viidatud kohtuotsus Eurohypo vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punktid 59 ja 62).
25
Mis puudutab määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c, siis järgib see säte üldise huvi eesmärki, mis nõuab, et registreerimistaotlusega hõlmatud kaupade või teenuste omadusi kirjeldavad märgid ja tähised peavad olema vabaks kasutamiseks kõikide jaoks. Seega takistab see säte nende märkide ja tähiste kinnistamist ühele ettevõtjale ainult sellel põhjusel, et need on kaubamärkidena registreeritud (vt eespool viidatud kohtuotsus ROCKBASS, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Eeltoodust nähtub, et määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktides b ja c sätestatud põhjuste kohaldamisalade osas esineb ilmne kattumine. Täpsemalt öeldes selgub kohtupraktikast, et sõnamärgil, mis on nimetatud määruse artikli 7 lõike 1 punkti c mõttes kaupade või teenuste omadusi kirjeldav, ei ole seetõttu a priori samade kaupade või teenuste suhtes sama määruse artikli 7 lõike 1 punkti b mõttes eristusvõimet. Seda tuleb siiski eraldi tõendada (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Eurohypo vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punktid 69 ja 70).
27
Sellest tuleneb, et kui kaubamärki soovitakse registreerida mitmesuguste kaupade või teenuste jaoks, peab apellatsioonikoda in concreto kontrollima, et kaubamärgi puhul ei esineks ühtki määruse nr 40/94 artikli 7 lõikes 1 sätestatud registreerimisest keeldumise põhjust seoses ühegagi neist kaupadest ja teenustest, ning apellatsioonikoda võib iga vaadeldud kauba või teenuse osas jõuda erinevale järeldusele (vt analoogia alusel Euroopa Kohtu 12. veebruari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-363/99: Koninklijke KPN Nederland, EKL 2004, lk I-1619, punktid 33 ja 73). Seega, kui apellatsioonikoda keeldub kaubamärki registreerimast, on ta kohustatud oma otsuses esitama iga registreerimistaotluses nimetatud kauba või teenuse kohta järelduse, millele ta jõudis, sõltumata sellest, kuidas see taotlus on sõnastatud. Kui aga sama keeldumispõhjus esitatakse kaupade või teenuste kategooria või rühma kohta, võib pädev ametiasutus piirduda üldise põhjendusega, mis hõlmab kõiki asjaomaseid kaupu või teenuseid (vt analoogia alusel Euroopa Kohtu . aasta otsus kohtuasjas C-239/05: BVBA Management, Training en Consultancy, EKL 2007, lk I-1455, punkt 38).
28
Apellatsioonikoja õigus esitada üldine põhjendus kaupade või teenuste kogumi kohta laieneb ainult neile kaupadele ja teenustele, mille vahel on piisavalt otsene ja kindel seos selleks, et nad moodustaksid piisavalt ühtse kategooria, millest tulenevalt oleks võimalik, et kõik kõnealuse otsuse põhjendustes sisalduvad faktilised ja õiguslikud kaalutlused esiteks selgitaksid piisavalt apellatsioonikoja arutluskäiku iga sellesse kategooriasse kuuluva kauba ja teenuse suhtes ja teiseks, et neid faktilisi ja õiguslikke kaalutlusi võiks kohaldada ühte moodi kõigi asjaomaste kaupade ja teenuste suhtes. Ainuüksi fakt, et kõnealused kaubad või teenused kuuluvad Nizza kokkuleppe samasse klassi, ei ole põhjenduseks piisav, kuna nendesse klassidesse kuulub suur valik kaupu ja teenuseid, mille vahel ei ole tingimata piisavalt otsest ja kindlat seost (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 21. mai 2008. aasta otsus kohtuasjas T-329/06: Enercon vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (E), kohtuahendite kogumikus ei avaldata, punktid 34 ja 35, ning . aasta otsus kohtuasjas T-297/07: TridonicAtco vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Intelligent Voltage Guard), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 22–24; vt samuti analoogia alusel Esimese Astme Kohtu . aasta otsus kohtuasjas T-392/04: Gagliardi vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Norma Lebensmittelfilialbetrieb (MANŪ MANU MANU), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 91 ja 92).
29
Käesoleval juhul on kaubamärgitaotlus esitatud rohkem kui 215 kauba suhtes, mis kuuluvad Nizza kokkuleppe kohaselt nelja erinevasse klassi, ning vähemalt 13 erineva teenuse suhtes, mille hulka kuuluvad muu hulgas nii salvestusega audiokassetid, kokandusraamatud, imikusussid, nooled ja vibud, kui ka spordialase informatsiooni tagamine infotehnoloogiliste allikate kaudu (vt eespool punkt 3). Kaubamärgitaotluses viidatud kaubad ja teenused erinevad üksteisest tulenevalt oma laadist, tunnustest, otstarbest ja turustamisviisist sedavõrd, et neid ei saa pidada ühtseks kategooriaks, millest tulenevalt saaks apellatsioonikoda nende suhtes esitada üldise põhjenduse.
30
Apellatsioonikoda aga eristas ühelt poolt teenuseid, mis kuuluvas klassi 41 ja mille kohta ta leidis, et taotletav kaubamärk on neid kirjeldav (vt vaidlustatud otsuse punkt 17), ja teiselt poolt kaubamärgitaotluses viidatud kõiki kaupu, mille puhul ta viitas, et kaubamärk ei pruugi olla küll kirjeldav, kuid igal juhul puudub sellel eristusvõime, kuna seda ei saa käsitleda päritolutähisena, vaid üldnimetusena, mis tähistab spordiüritust (vt vaidlustatud otsuse punkt 18).
31
Selline üldine põhjendus ei ole ilmselgelt piisav selleks, et Esimese Astme Kohus saaks kontrollida vaidlustatud otsuse põhjendatust.
32
Mis puutub Nizza kokkuleppe kohaselt klassi 41 kuuluvatesse teenustesse, siis märkis apellatsioonikoda, et kuna sõnad „ultimate fighting championship” viitavad pakutavatele teenustele, siis on taotletav kaubamärk neid kirjeldav. Siiski tuleneb eespool punktis 3 esitatud nimekirjast, et kaubamärgitaotluses viidatud teenuste – eelkõige kontsertesinemised elavettekandena, animatsiooniteenused, haridusteenused teemaparkides, kinematograafiliste filmide väljaüürimine, informatsioon vaba aja veetmise võimaluste kohta, arvutiplaatide kaudu levitamisele kuuluvate interaktiivsete programmide tootmine – vahel ei ole küllalt otsest ja kindlat seost selleks, et nad moodustaksid piisavalt ühtse kategooria, mis lubaks apellatsioonikojal nende suhtes kasutada üldist põhjendust. Esiteks ei piisa ainuüksi faktist, et kõnealused kaubad ja teenused kuuluvad Nizza kokkuleppe kohaselt ühte klassi (vt eespool punkt 28). Teiseks on nende teenuste heterogeensus selline, et apellatsioonikoja põhjendus nende laadi ja omaduste suhtes on ülemäära üldine ja abstraktne.
33
Mis puutub Nizza kokkuleppe kohaselt klassidesse 9, 16, 25 ja 28 kuuluvatesse kõikidesse kaupadesse, mille kohta apellatsioonikoda leidis, et tähist ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP ei saa käsitleda päritolutähisena, vaid see meenutab vaid spordiüritust ning seega puudub sellel eristusvõime, siis tuleb märkida, et nende heterogeensus on veel olulisem kui klassi 41 kuuluvate teenuste puhul ning seda niivõrd, et nende vahel ei ole küllalt otsest ja kindlat ühist seost selleks, et nad moodustaksid piisavalt ühtse kategooria, mis lubaks apellatsioonikojal nende suhtes kasutada üldist põhjendust, ning vaidlustatud otsuses nende laadi ja omaduste suhtes sisalduv põhjendus on ülemäära üldine ja abstraktne.
34
Sellest tulenevalt jätab niisugune kahte kategooriasse jagamine, mille apellatsioonikoda läbi viis, alles väga tugeva heterogeensuse selliselt grupeeritud kaupade ja teenuste vahel, mistõttu ei saa need kaubad ja teenused üksnes sellise eristamise põhjal moodustada ühtseid kategooriaid, millest nähtuvalt võiks apellatsioonikoda esitada iga sellise kategooria suhtes üldise põhjenduse.
35
Neil asjaoludel ei selgita apellatsioonikoja määratud kategooriate kohta esitatud põhjendused piisavalt, millist arutluskäiku ta järgis nende kaupade ja teenuste puhul, mille jaoks kaubamärgi ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP registreerimist taotleti.
36
Sellest tulenevalt on oluline märkida, et vaidlustatud otsus ei ole piisavalt põhjendatud ja tuleb seega tühistada.
Kohtukulud
37
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna ühtlustamisamet on kohtuvaidluse kaotanud, mõistetakse kohtukulud vastavalt hageja nõudele välja ühtlustamisametilt.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ESIMESE ASTME KOHUS (kolmas koda)
otsustab:
1.
Tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 30. jaanuari 2006. aasta otsus (asi R 931/2005-1), millega jäeti Zuffa, LLC kaebus nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punktide b ja c alusel rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 2. aprillil 2009 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.