62003CC0074_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Käeolevas kohtuasjas esitas Taani Østre Landsret (Ida piirkonnakohus) kaks küsimust ühenduse eeskirjade kohta, mis käsitlevad ravimite müügiloa taotlemist liikmesriigi pädevatelt asutustelt. Nimetatud eeskirjad sisaldusid asjaolude esinemise ajal nõukogu 26. jaanuari 1965. aasta direktiivis 65/65/EMÜ ravimeid käsitlevate õigus‑ ja haldusnormide ühtlustamise kohta (edaspidi „direktiiv”),(2) mida on peaasjalikult muudetud nõukogu 22. detsembri 1986. aasta direktiiviga 87/21/EMÜ.(3)
2. Direktiivi artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunkt iii sätestas nimetatud müügiloa saamise lihtsustatud korra, mille kohaselt taotleja võib oma taotluses tugineda varem müügiloa saanud ravimi kohta esitatud andmetele, kui ta suudab muu hulgas tõestada, et viimane on oma olemuselt sarnane tema ravimiga. Allpool käsitletud ühenduse kohtupraktika(4) kohaselt selleks, et kaks ravimit oleksid olemuselt sarnased, peab nende toimeainete koostis olema muu hulgas kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt sama.
3. Esimene käesolevas menetluses tõstatatud küsimus on, kas kaks ravimit, millel on sama, kuid erineva soola kujul esinev toimeaine, vastavad viimati nimetatud kriteeriumile. Teine küsimus on, kas lihtsustatud korras müügiloa taotlejal oli õigus esitada pädevale asutusele teatud farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide ja/või kliiniliste uuringute tulemuste kujul täiendavat teavet tõendamaks, et tema ravim on varem müügiloa saanud ravimiga olemuselt sarnane.
4. Asjaolude esinemise järel on ühenduse eeskirju korduvalt muudetud ja nüüd annavad need selge jaatava vastuse mõlemale küsimusele.
Õiguslik raamistik
Direktiiv
5. Asjaolude esinemise ajal olid asjaomased õigusnormid sätestatud eelkõige direktiivi II peatükis, mida on peaasjalikult muudetud direktiiviga 87/21/EMÜ.(5) Direktiivi artiklis 3 sätestati, et ühenduse müügiloa puudumisel võib ravimit liikmesriigis turustada üksnes pärast müügiloa saamist liikmesriigi pädevalt asutuselt.
6. Artiklis 4 oli üksikasjalikult kindlaks määratud liikmesriigi pädevalt asutuselt müügiloa saamise kord, selleks vajalikud andmed ja dokumendid. Siseriikliku müügiloa saamiseks oli sätestatud mitu võimalikku menetlust. Artikli 4 kolmanda lõigu punktis 8 sätestatud täismenetluse kohaselt pidi müügiloa taotleja tavapäraselt esitama järgmiste uuringute ja testide tulemused:
„– füüsikalis-keemilised, bioloogilised ja mikrobioloogilised testid,
– farmakoloogilised ja toksikoloogilised testid,
– kliinilised uuringud.”
7. Artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkt a sätestas mitu alternatiivset menetlust, mille puhul teatud eriolukordades vabastati müügiloa taotleja vastavalt artikli 4 kolmanda lõigu punktile 8 tavapäraselt nõutavate farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide või kliiniliste uuringute tulemuste esitamise kohustusest ja selle asemel võis ta toetuda mõne teise, juba müügiloa saanud „referentsravimi” kohta esitatud andmetele. See ei mõjutanud kohustust esitada kõik üksikasjad ravimi füüsikalis-keemiliste omaduste kohta. Et kasutada ühte neist menetlustest (edaspidi „lihtsustatud kord”), pidi taotleja tõendama, et:
„iii)	[…] ravim on oma olemuselt sarnane ühenduses lubatud ravimiga, mis vastavalt kehtivatele ühenduse sätetele on saanud müügiloa vähemalt kuueks aastaks ja mida turustatakse liikmesriigis, kus taotlus esitati; […] liikmesriik võib pikendada kõnealust tähtaega kümne aastani […] ühe otsusega, mis hõlmab kõiki tema territooriumil turustatavaid ravimeid, kui seda peetakse vajalikuks tervisekaitse seisukohalt […].” [mitteametlik tõlge]
8. Artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a viimane alapunkt sisaldas nimetatud sättes kehtestatud menetluste suhtes järgmist klauslit (edaspidi „klausel”):
„Kui ravimit kavatsetakse kasutada teistsugusel raviotstarbel kui muid turustatavaid ravimeid või manustada teistmoodi või teistsugustes doosides, tuleb esitada asjakohaste farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide ja/või kliiniliste uuringute tulemused.”
9. Seega kehtestati nimetatud klausliga müügiloa saamise täiendav menetlus, mida on sageli kutsutud ja ka edaspidi nimetatud hübriidseks lihtsustatud korraks. Nimetatud korra kohaselt pidi taotleja esitama ainult selliste farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide ja kliiniliste uuringute tulemused, mis olid asjakohased teistest turustatavatest ravimitest erineva raviotstarbe, manustusviisi või doosi seisukohalt. Muul juhul võis taotleja toetuda referentsravimi andmetele, mis tuli esitada vastavalt artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunktile iii. Taotlejale pandud tõendamiskohustuse seisukohalt asus hübriidne lihtsustatud kord seega lihtsustatud korra ja tavalise korra vahepeal. Värskeid andmeid, mis taotleja pidi esitama vastavalt hübriidsele lihtsustatud korrale, nimetati „vaheandmeteks”.
10. Direktiivi ja direktiivi 87/21 põhjendustes selgitati direktiivi artikli 4 eesmärke. Direktiivi esimeses põhjenduses on selgelt öeldud, et ravimite müügiloa andmist reguleerivate eeskirjade peamine eesmärk on rahvatervise kaitse. Teine põhjendus rõhutas siiski, et nimetatud eesmärk tuleb saavutada vahenditega, mis ei takista farmaatsiatööstuse arengut või ravimikaubandust ühenduses. Kolmanda ja neljanda põhjenduse kohaselt takistavad siseriiklike sätete erinevused ravimikaubandust ja seetõttu tuleks need kaotada.
11. Direktiiviga 87/21 sätestati asjaolude esinemise ajal kehtinud artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 uus sõnastus. Selle direktiivi teises põhjenduses õigustati sätet sellega, et „kogemused on näidanud, et lubatud ravimiga olemuselt samalaadse ravimi jaoks loa saamiseks on soovitatav täpsemalt määratleda need juhud, kui ei ole vaja esitada farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide ega kliiniliste uuringute tulemusi, tagades samal ajal, et uuenduslikud ettevõtjad ei satuks ebasoodsasse olukorda” [mitteametlik tõlge]. Neljandas põhjenduses juhiti tähelepanu asjaolule, et avaliku korra huvides ei tohi inimestel ega loomadel ilma tungiva põhjuseta korduvteste teha.
Teave müügilubade taotlejatele
12. Direktiivi artiklis 4 sätestatud erinevates menetlustes nõutavate testide ja uuringute sisulise külje kohta andis teavet nõukogu 20. mai 1975. aasta direktiivi 75/318/EMÜ patentravimite testimisel kasutatavaid analüütilisi, farmakoloogilis-toksikoloogilisi ja kliinilisi standardeid ning protokolle reguleerivate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta(6) (muudetud komisjoni 19. juuli 1991. aasta direktiiviga 91/507/EMÜ(7) ) lisa.
13. Lisas nõuti, et müügiloa taotlused tuleb esitada lähtudes komisjoni avaldatud juhendist „Euroopa Ühenduse ravimieeskirjad, II köide: teave Euroopa Ühenduse liikmesriikide inimtervishoius kasutatavate ravimite müügilubade taotlejatele” (mis on üldiselt tuntud nime all „Teave müügiloa taotlejatele”, mida kasutatakse ka edapidi).
14. „Teave müügiloa taotlejatele” 1998. aasta redaktsiooni 1. peatüki 5. osa käsitles lihtsustatud müügiloataotlusi. Osa 5.4 pealkiri oli „Muud lihtsustatud taotlused”. See sisaldas tabelit eri tüüpi lihtsustatud taotluste puhul tavaliselt nõutavate täiendavate andmete kohta. Tabeli taane a käsitles müügiloa taotlusi ravimitele, mis sisaldavad „(sama ravitoimega) teistsugust soola/estrit, kompleksi/derivaati”, mille puhul ravitoimeline osa on see ravimi osa, mis avaldab ravimi kasutajale peamist ravitoimet. Vajalikud olid järgmised täiendavad andmed:
„Tõendid selle kohta, et ei esine farmakokineetilisi, farmakodünaamilisi ja/või toksilisi muutusi, mis võivad mõjutada ravimi ohutust/tõhusust (muul juhul loetakse uueks toimeaineks)”.
15. „Teave müügiloa taotlejatele” 2001. aasta mai redaktsiooni (seega pärast menetlusaluste müügiloa taotluste esitamist) on lisatud järgmine uue toimeaine tähenduse selgitus:
„Uus toimeaine on määratletud käesoleva peatüki III lisas.
Erinevate soolade, estrite, derivaatide jne kujul esinevaid, kuid sama ravitoimega toimeaineid ei loeta (tavaliselt) uueks toimeaineks, välja arvatud juhul, kui need erinevad üksteisest märgatavalt ohutuse ja tõhususe poolest. Taotleja peab esitama tõendid selle kohta, et teistsugusel soolal, estril või muul derivaadil on ohutuse ja tõhususe osas samasugused omadused, kui ta väidab, et ravim, millele müügiluba taotletakse, on oma olemuselt sarnane müügiloa saanud ravimiga, mis sisaldab sama toimeaine teistsugust soola, estrit või muud derivaati. (Vt käesoleva peatüki IV lisa).
Otsuse, kas toimeaine teistsugune kuju tuleb liigitada uueks toimeaineks, teeb liikmesriigi pädev asutus/EMEA iga juhtumi puhul eraldi.”
16. Eelnimetatud „Teave müügiloa taotlejatele” 1998. aasta redaktsiooni osas 5.4 sisaldunud tabeli taane a on nüüd esitatud köite 2A 1. peatüki IV lisas.(8)
Otsus kohtuasjas Generics (UK) jt
17.
Kohtuasjas Generics (UK) jt tehtud otsuses(9) käsitles Euroopa Kohus olemuse sarnasust artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a tähenduses. Kohus rõhutas, et olemuse sarnasuse nõuet tuleb tõlgendada direktiivi peaeesmärki – tagada tervisekaitse – silmas pidades, et vältida kõikide ravimite puhul kehtivast ohutuse ja tõhususe nõudest kõrvalekaldumist.(10)
18. Euroopa Kohus asus seisukohale, et ravim on olemuselt sarnane teise ravimiga, „kui selle toimeainete koostis on kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt sama, selle ravimvorm on sama ja ravimid on bioekvivalentsed ning olemasoleval teaduslikul taustal ei ole ilmne, et ravim erineb oluliselt originaalravimist ohutuse ja tõhususe poolest”. Samuti märkis kohus, et otsustades, kas kaks toodet on olemuselt sarnased, ei tohi liikmesriigi pädev asutus eirata nimetatud kolme kriteeriumi.(11)
19. Euroopa Kohus leidis, et ravimi kvalitatiivset ja kvantitatiivset koostist käsitlevad kriteeriumid, st selle toimeained, ravimvorm ja bioekvivalentsus aitavad tagada, et uus ravim on sama ohutu ja tõhus kui referentsravim. Kohus pidas sellegipoolest vajalikuks lisada viimase tingimusena, et kaks toodet ei tohi teineteisest oluliselt erineda ohutuse ja tõhususe poolest. Kohus põhjendas viimase tingimuse vajalikkust, märkides, et „[…] nimetatud kolmele kriteeriumile vastava ravimi abiainete ohutus võib siiski tekitada küsimusi.”(12)
Hilisemad muudatused
20. Asjaolude esinemise järel asendati direktiiv direktiiviga 2001/83/EÜ (edaspidi „uus direktiiv”).(13) Mõneks ajaks jäi lihtsustatud kord, mis on nüüd sätestatud uue direktiivi artikli 10 lõige 1 punkti a alapunktis iii, sisuliselt samaks asjaolude esinemise ajal kehtinud redaktsioonis sätestatud korraga. Selle aja jooksul muudeti uue direktiivi I lisa komisjoni 25. juuni 2003. aasta direktiiviga 2003/63/EÜ.(14) Lisa II osa käsitles „müügiloa taotluse eritoimikuid ja nõudeid”. Sealne punkt 2 näeb ette, et kui taotleja väidab olemuse sarnasust, peaks ta „lubatud toimeaine eri soolade, estrite ja muude derivaatide ohutuse ja efektiivsuse tõendusmaterjalina vajadusel esitama täiendavaid andmeid”. Sarnaselt on punktis 3 sätestatud, et:
„Kui olemuselt sarnase ravimi toimeaine molekul sisaldab sama terapeutilise toimega osa kui algselt lubatud ravimi toimeaine, kuid see on ühendatud teistsuguse soola/estri, kompleksi/derivaadiga, esitatakse tõestusmaterjal selle kohta, et terapeutilise osa farmakokineetikas, farmakodünaamikas ja toksilisuses pole muutusi, mis võiksid mõjutada ohutuse/efektiivsuse näitajaid. Kui see pole nii, vaadeldakse seda ühendit kui uut toimeainet”.
21. Hiljem muudeti lihtsustatud korda oluliselt 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/27/EÜ.(15) Uue muudetud direktiivi artikli 10 lõikes 1 on olemuse sarnasuse mõiste asendatud (põhiliselt analoogse) taotlejale esitatava nõudega tõestada, et ravim on originaalravimi geneeriline ravim, millel on või on olnud luba vähemalt kaheksa aastat. Artikli 10 lõike 2 punktis b on geneeriline ravim määratletud järgmiselt:
„[…] ravim, millel on samad kvalitatiivsed ja kvantitatiivsed toimeained nagu originaalravimil ning mille bioekvivalentsust originaalravimiga on näidanud kohased biosaadavuse uuringud. Toimeaine erinevaid sooli, estreid, eetreid, isomeere, isomeeride segusid, komplekse või derivaate loetakse samaks toimeaineks, kui neil ei ole olulisi eriomadusi ohutuse ja/või efektiivsuse osas. Sellistel juhtudel esitab taotleja täiendavat teavet, mis tõendab loa saanud toimeaine erinevate soolade, estrite või derivaatide ohutust ja/või efektiivsust.”
Asjaolud
22. Käesolevas kohtuasjas vaidlustab farmaatsiaettevõtja SmithKline Beecham plc (edaspidi „SmithKline Beecham”) Taani pädeva asutuse Lægemiddelstyrelsen poolt kahele teisele farmaatsiaettevõtjale, Synthoni kontserni kuuluvatele Synthon BV-le ja Genthon BV-le (edaspidi „Synthon ja Genthon”), väljastatud müügilubade kehtivuse.
23. SmithKline Beecham on ravimi nimega Seroxat müügiloa praegune omanik. Seroxati toimeaine on paroksetiinvesinikkloriid 20‑ ja 30‑milligrammistes kogustes. Seroxatile anti esimest korda müügiluba 1993. aastal.
24. Synthon ja Genthon esitasid 1999. aasta juulis suures osas identsed taotlused müügiloa saamiseks paroksetiinile „Synthon” ja paroksetiinile „Genthon” (edaspidi „ravim Synthon”). Taotlused esitati lihtsustatud korras ja referentsravimina viidati neis Seroxatile. Sarnaselt Seroxatile sisaldab ravim Synthon paroksetiini, kuid erineva soola kujul, nimelt paroksetiinmesülaadina.
25. Lisaks lihtsustatud korra puhul nõutavatele dokumentidele esitasid Synthon ja Genthon valikuliselt nõukogu direktiivi 75/318/EMÜ, muudetud direktiiviga 91/507/EMÜ, lisas ettenähtud farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste loomkatsete tulemused. Hiljem nõudis Lægemiddelstyrelsen täiendava teabe esitamist.
26. Synthon ja Genthon ei esitanud patsientidel läbiviidud kliiniliste uuringute tulemusi, vaid taotlesid erandit põhjendusega, et nende ravimi toime inimorganismile oli juba kaudselt dokumenteeritud, kuna ravim oli bioekvivalentne referentsravimiga Seroxat, mida oli testitud tervetel vabatahtlikel.
27. 2000. aasta oktoobris andis Lægemiddelstyrelsen Synthoni ja Genthoni ravimile Synthon müügiloa.
Siseriiklik menetlus ja eelotsuse küsimused
28. SmithKline Beecham esitas Østre Landsret’ile (Ida piirkonnakohtule) hagi, milles vaidlustas Lægemiddelstyrelsen’i poolt ravimile Synthon müügiloa andmise.
29. SmithKline Beecham väidab, et Seroxat ja ravim Synthon ei ole olemuselt sarnased, kuna nende toimeained on sarnasusele vaatamata siiski erinevad. Seroxati toimeaine on paroksetiinvesinikkloriid, samas kui ravimi Synthon toimeaine on paroksetiinmesülaat, mis on erinev paroksetiinisool. Olemuse sarnasuse kontrollimisel peaks kohe olema ilmne, kas kaks ravimit on olemuselt sarnased või mitte. SmithKline Beecham’i sõnul on olemuse sarnasuse tõestamiseks täiendavate andmete nõudmine piisavaks kinnituseks sellele, et Seroxati ja ravimi Synthon toimeained on erinevad. Farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide ning kliiniliste uuringute kujul täiendava teabe esitamine lihtsustatud korra raames on lubatud ainult klausli alusel ehk juhul, kui ravim on ette nähtud teistsugusel raviotstarbel kasutamiseks või selle manustamine toimub teistmoodi või teistsuguste annustena.
30. Østre Landsret otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised küsimused:
„1. Kas esimese ravimidirektiivi (muudetud direktiiv 65/65/EMÜ) artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunktiga iii on kooskõlas ravimile müügiloa andmine lihtsustatud korras, kui ravimi toimeainena kasutatakse teistsugust soola võrreldes referentsravimis kasutatud soolaga?
2. Kas müügiloa taotlemise lihtsustatud korda võib kasutada, kui taotleja omal algatusel või riigi pädeva tervishoiuasutuse nõudmisel esitab täiendavat teavet teatud farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide ning kliiniliste uuringute tulemuste kujul, selleks et tõendada, et toode on referentsravimiga „olemuselt sarnane”?”
31. Kirjalikud märkused on esitanud SmithKline Beecham, Synthon ja Genthon, Taani, Madalmaade, Portugali ja Ühendkuningriigi valitsus ning komisjon, kes kõik, välja arvatud Madalmaade ja Portugali valitsus, esitasid oma seisukohad kohtuistungil.
Hindamine
32. Eelotsusetaotlusest ja Euroopa Kohtus esitatud seisukohtadest selgub, et need kaks eelotsuse küsimust on omavahel tihedalt seotud. Sellise järelduse vastu, et kaks ravimit võivad olla olemuselt sarnased, vaatamata toimeainena kasutatud teistsugusele soolale (esimeses küsimuses tõstatatud probleem), on argumendina välja toodud, et taotleja peab sel juhul tavaliselt esitama täiendavaid andmeid tõendamaks, et need ei erine ohutuse ja tõhususe poolest, mis on väidetavalt lubamatu (teises küsimuses tõstatatud probleem). Seetõttu teen ettepaneku käsitleda mõlemat küsimust koos.
33. Synthon ja Genthon, Taani, Madalmaad ja komisjon ning tegelikult ka Portugal toetavad jaatavat vastust eelotsuse küsimustele. SmithKline Beecham’i ja Ühendkuningriigi valitsuse arvates tuleks mõlemale küsimusele vastata eitavalt.
34. Direktiivi tekst ei anna sõnaselget lahendust eelotsuse küsimustele. Olemuse sarnasuse tähendus on määratlemata. Samuti pole täiesti selge, kas on kehtestatud mingeid piiranguid lihtsustatud müügiloataotluse puhul esitatavale täiendavale teabele.
35. Euroopa Kohtu praktika on samuti avatud tõlgendustele. Otsus kohtuasjas Generics (UK) jt ei täpsusta üksikasjalikult, mida peetakse silmas fraasiga „kui nende toimeainete koostis on kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt sama”. Euroopa Kohtus esitatud seisukohtadest ilmneb, et mõistet „toimeaine” kasutatakse nii toimeainet moodustava terve molekuli kui ka soola kujul esineva toimeaine molekuli osa kohta (sageli nimetatud „ravitoimeline osa”), mis avaldab ravimi kasutajale ravivat toimet.
36. Seoses andmetega, mida taotleja võib esitada, on kohtupraktika siiani tegelenud pigem olukordadega, kus taotleja võib kõrvale hoida andmete esitamisest, toetudes varem teise ravimi kohta esitatud andmetele.
37. Seetõttu keskendub enamik Euroopa Kohtule esitatud märkusi direktiivi ülesehitusele üldiselt, direktiivi eesmärkidele ning muude ühenduse õiguse sätete ning dokumendi „Teave müügiloa taotlejatele” asjakohasusele.
Direktiivi ülesehitus
38. Ühendkuningriigi valitsus ja SmithKline Beecham rõhutavad direktiivi lõike 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunktis iii sätestatud lihtsustatud korra ja klauslis sätestatud hübriidse lihtsustatud korra vahelise erinevuse olulisust. Nad leiavad, et kõnealune vahetegemine kaotaks oma tähenduse, kui Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt sõnastatud olemuse sarnasuse määratlust laiendada ja lubada täiendavate andmete rutiinset esitamist ka muudel kui klauslis otseselt või kaudselt ettenähtud asjaoludel.
39. Nad märgivad, et Euroopa Kohtu antud määratlust olemuse sarnasusele tuleb tõlgendada nii, et kui esitatud tingimused on täidetud, võib täie kindlusega eeldada, et kahe võrreldava ravimi ohutuse ja tõhususe määr on sama. Viimast tingimust ehk siis seda, et kaks ravimit ei tohi ohutuse ja tõhususe poolest oluliselt erineda, tuleb kasutada ainult täiendava tingimusena või n-ö tagavaraküsimusena, selleks et mitte ohustada uue ravimi ohutust või tõhusust, mis võib tuleneda kasutatud abiainete muutmisest.
40. Kui kahte sama ravitoimelise osaga soola siiski peetakse samaks toimeaineks, ei ole nimetatud kriteerium enam ohutuse ja tõhususe samaväärsuse mõõtmiseks sobiv. Ühe soola asendamine teisega võib mõjutada ravi tõhusust, parandades või vähendades ravimi imendumist ja selle biosaadavust või mõjutada selle toksilisust või stabiilsust, mille tulemuseks on ravimi kahjulik mõju.
41. Seega peab taotleja üldreeglina esitama täiendavaid andmeid tõendamaks, et teistsuguse soola kasutamine ei ole põhjustanud olulist erinevust kahe vaadeldava ravimi ohutuses ja tõhususes. Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt sõnastatud testi viimast tingimust tuleb kasutada enamikus, kui mitte kõikides sellistes olukordades. See ei seisaks toimeaine kriteeriumist enam eraldi, vaid asendaks selle. Lisaks saaks taotleja esitada vaheandmeid enamatel asjaoludel, kui klauslis (otseselt või kaudselt) nimetatud.
42. Nimetatud argumendid ei veena mind.
43. Seoses teise küsimuse sõnastusega, mis esitatud argumentide põhjal selgelt tõusetub, on kohe vajalik selgitada, et minu arvates ei ole üldist reeglit, mis keelaks lihtsustatud korra puhul täiendava teabe esitamise. Seetõttu tuleks minu arvates sellele küsimusele vastata jaatavalt.
44. See tuleneb asjaomaste sätete tekstist. Lihtsustatud korda võib kasutada taotleja, kes suudab muu hulgas tõendada ravimite olemuse sarnasust. See tähendab, et taotleja võib esitada kõik tõendamiseks vajalikud tõendid.
45. Samuti ei viita miski klauslis sellele, et täiendavaid andmeid võib esitada ainult nimetatud klausli alusel. Põhimõtteliselt on klausli alusel ja artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunkti iii alusel esitatud andmetel erinevad eesmärgid. Esimesed kompenseerivad olemuse sarnasuse puudumist, samas kui teised tõendavad olemuse sarnasuse olemasolu.
46. Ka Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt sõnastatud testi puhul nähtub, et täiendavad andmed on mõnikord vajalikud olemuse sarnasuse tõendamiseks. Komisjon märgib näiteks, et lihtsustatud korras müügiloa taotlejalt võidakse nõuda dokumentide esitamist, et tõendada ravimi bioekvivalentsust referentsravimiga. Täiendavad andmed võivad olla vajalikud tõendamaks, et kaks ravimit, mis muidu vastavad Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt sätestatud kriteeriumidele, ei erine teineteisest ohutuse ja tõhususe poolest näiteks neis kasutatud abiainete tõttu või (nagu Synthoni ja Genthoni toodud näites) toimeaine tootmisel kasutatud erineva sünteesimisviisi tõttu.
47. Üldiselt leian, et oleks ülimalt kahetsusväärne ja vastuolus direktiivi ülesehitusega piirata andmete hulka, mida taotleja võib kas pädeva asutuse nõudmisel või omal algatusel lihtsustatud korra puhul esitada. Võttes arvesse kehtestatud aja jooksul andmetele laieneva ainuõiguse eriomast põhimõtet, on õige ka põhimõte, mis väljendub mitmel pool asjaomastes ühenduse eeskirjades, et pädeval asutuse käsutuses peab müügiloa andmise üle otsustamisel olema võimalikult palju teavet.
48. Seega ei ole minu arvates küsimus selles, kas lihtsustatud korras võib esitada täiendavaid andmeid, vaid pigem selles, et kui leitakse, et kaks sama ravitoimelise osaga soola sisaldavad sama toimeainet, võidakse lihtsustatud korras liiga tihti nõuda täiendavaid andmeid, mis hägustaks erinevuse lihtsustatud korra ja hübriidse korra vahel.
49. Nõustun, et olemuse sarnasuse kriteeriumeid võidakse liialt laiendada, toetudes Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt rakendatud testi viimasele tingimusele, minetades seejuures selge piirjoone kahe menetluse vahel, mis on vastuolus direktiivi ülesehitusega.
50. Samas ei ole ma veendunud, et olemuse sarnasuse tõlgendus, mida toetavad Synthon ja Genthon, Taani, Madalmaad, Portugal ja komisjon, laiendaks ülemäära asjaolusid, mille esinemisel võivad kaks ravimit olla teineteisega olemuselt sarnased.
51. Vastupidi, minu arvates tõlgendataks sarnast olemust liiga kitsalt, kui nõuda, et ravimite toimeainetel peab olema täpselt samasugune molekulaarstruktuur, et neid saaks liigitada olemuselt sarnasteks ravimiteks.
52. Direktiivi tekstis ei ole öeldud, et lihtsustatud korra kasutamiseks peavad kaks ravimit olema samased, vaid need peavad olema üksnes olemuselt sarnased. Seega on mõned erinevused kahe ravimi vahel arusaadavalt lubatud.
53. Samuti ei tulene toimeainete täpse molekulaarse vastavuse nõue Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt sõnastatud kriteeriumist, et olemuselt sarnaste ravimite toimeainete koostis on kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt sama. Nagu eespool sedastatud, tundub, et mõistet „toimeaine” kasutatakse mõnikord nii toimeaine ravitoimelise osa kui ka toimeaine enda kohta.
54. Pooled on valdavalt ühisel seisukohal, et küsimuse puhul, kas kaks ravimit on olemuselt sarnased, on realistlikum tugineda pigem toimeainete ravitoimele kui täpsele molekulaarstruktuurile.
55. Nii on komisjon seisukohal, et soola kujul esineva ravimi ravitoime sõltub tavaliselt soola ravitoimest, mitte molekulile lisatud osakestest.
56. Kui ravimi toimeaine esineb soola kujul, eristavad ka Madalmaad nimetatud soola positiivset osa, mida kirjeldatakse toimeainena, ja negatiivset osa, mida nimetatakse inertseks sideaineks. Lahustudes eralduvad soola kaks osa teineteisest. Positiivne osa annab ravimile toime.
57. Synthon ja Genthon on seisukohal, et mõlema põhikohtumenetluses käsitletava ravimi (nimelt Seroxat ja ravim Synthon) puhul avaldab patsiendile ravitoimet nende toimeaineks oleva soola positiivne osa. Soola negatiivne osa, mis on kahel ravimil erinev, on pelgalt inertne sideaine, mis võimaldab ravimit valmistada tablettidena. Mõlemal puhul imendub positiivne osa verre, kus ta kandub organismis laiali, muutudes ainevahetuse osaks. Mõlema ravimi inertne osa aga läbib seedekulgla imendumata ja organismile mõju avaldamata.
58. Kohtuistungil juhtis Taani valitsus tähelepanu muu hulgas sellele, mis juhtub toimeainega pärast patsiendile manustamist. Soola puhul soola kaks osa tavaliselt eralduvad teineteisest. Ravitoimega osa imendub, samal ajal kui teine osa väljutatakse organismist.
59. Nimetatud argumentide põhjal tundub, et kui toimeaine on soola kujul, võib sageli tõmmata võrdusmärgi soola ravitoimeta osa ja ravimi igasuguse muu inertse koostisosa vahele. Kui selline analüüs on õige, ei oleks mõistlik välistada olemuse sarnasus kõikidel juhtudel, kui muudetakse nimetatud osa, kuid kahe ravimi ravitoimeline osa jääb samaks. Abiainete puhul on alati oht, et soolale lisatud osa muutmise tõttu muutub ravimi ohutus ja tõhusus. Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt rakendatud testi viimase tingimuse eesmärk on vältida sellist ohtu.
60. Seetõttu leian, et kahe sama toimeainete ravitoimelise osaga ravimi käsitlemine sama kvalitatiivse ja kvantitatiivse koostisega toimeainega ravimina ei moonuta direktiivi ülesehitust.
61. Selleks et veenduda, kas selline tõlgendus on tõepoolest õige, tuleb küsida, kas see on kooskõlas müügilubade andmise korra eesmärkide ja muude ühenduse õiguse sätetega, millele kohtuvaidluses on viidatud.
Müügilubade andmise korra eesmärgid
62. Direktiivi põhjendustest ja Euroopa Kohtu otsusest tulenevalt on liikmesriikides müügilubade andmise ühenduse eeskirjade tõlgendamisel olulised neli eesmärki: rahvatervise kaitse, põhjendamatute inim- ja loomkatsete vältimine, uuenduslike farmaatsiaettevõtjate huvide kaitsmine ja ravimite siseturu edendamine, mille juures pole vähetähtis liikmesriikide pädevate asutuste ühtlustatud käsitlusviisi tagamine.
Rahvatervise kaitse
63. Seoses peamise eesmärgiga kaitsta rahvatervist, mis peab olema kõikide ravimitele müügiloa andmist reguleerivate õigusaktide aluseks, juhivad nii Ühendkuningriik kui ka SmithKline Beecham tähelepanu olukorrale, kus erineva soola kujul esinev sama toimeaine võib erineda ohutuse ja tõhususe poolest.
64. Mulle ei tundu siiski, et kui kaks sama ravitoimelise osaga soola leitakse olevat olemuselt sarnased, kujutaks see endast ohtu rahvatervisele. Erineva soola kasutamise tagajärjed, millele on viidanud Ühendkuningriik ja SmithKline Beecham, ei tõesta vastupidist.
65. Kui need tagajärjed on seotud biosaadavusega, on olemuse sarnasus igal juhul välistatud eeldusel, et biosaadavust tuleb samuti tõendada. Kui tagajärjed on seotud stabiilsuse ja toksilisusega, on ravimite ohutus ja tõhusus erinev ja tuleb kohaldada Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt kirjeldatud testi viimast tingimust.
Vältida põhjendamatuid katseid
66. Vastavalt komisjoni, Taani, Synthoni ja Genthoni märkustele soodustab põhjendamatute inim- ja loomkatsete vältimise eesmärk selgelt olemusliku sarnasuse sellist tõlgendust, mille puhul olemuse sarnasus hõlmab põhimõtteliselt sama ravitoimelise osaga eri soolasid. Mitmesuguseid katseid nõudva uue dokumentatsiooni koostamise asemel saab taotleja suures osas toetuda referentsravimi kohta esitatud andmetele.
Tagada, et uuenduslikud farmaatsiaettevõtjad ei satuks ebasoodsamasse seisu
67. Ühendkuningriik märgib, et olemuse sarnasuse kriteeriumi tuleb mõista kitsalt, et säiliks tasakaal uuenduslike ettevõtjate ja geneeriliste ravimite tootjate huvide vahel, mida taheti saavutada direktiivi ja Euroopa Kohtu otsusega Generics (UK) jt.
68. Ma ei ole sellega nõus.
69. Uuenduslike farmaatsiaettevõtjate huvide kaitsmine kajastub minu arvates peamiselt artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunktis iii sätestatud kuue- kuni kümneaastases ainuõiguses teabele. Olemuse sarnasuse nõude esmane ja peamine eesmärk on rahvatervise kaitse.
70. Lisaks juhib komisjon tähelepanu võimalusele, et kui sama ravitoimelise osaga erinevaid sooli ei saaks kunagi lugeda olemuselt sarnasteks, saaksid farmaatsiaettevõtjad kunstlikult pikendada andmete suhtes ainuõiguse kasutamise aega, kõrvaldades ravimi turult veidi enne ainuõiguse aegumist ja tuues turule ravimi uue versiooni sama toimeainega, kuid teistsuguse soola kujul.
71. Kui selline oht on tõepoolest olemas, vähendaks seda olemuse sarnasuse tõlgendus, mida pooldavad komisjon, Taani, Madalmaad, Synthon ja Genthon.
Farmaatsiatoodete siseturg ja vastastikuse tunnustamise menetlus
72. SmithKline Beecham’i sõnul tuleb olemuse sarnasuse mõistele anda tähendus, mida liikmesriikide pädevad asutused saaksid kasutada kõhklematult, lihtsalt ja vahetult, tagades nii ühtlustatud käsitlusviisi kogu ühenduses. Ühine käsitlusviis on eriti oluline vastastikuse tunnustamise menetluse seisukohalt, mille kohaselt ühes liikmesriigis müügiloa saanud taotleja võib selle alusel saada loa teistes liikmesriikides, vajaduseta esitada iga kord täielik taotlus. Samaväärse ohutuse ja tõhususe puudumise tõttu on omavahel seotud, kuid erinevate soolade puhul nõutav keerukam hindamine, mis tuleb läbi viia iga juhtumi puhul eraldi. Kui sell iseid sooli sisaldavaid ravimeid võidakse siiski pidada olemuselt sarnasteks, tekib oht, et erinevad pädevad asutused rakendavad erinevaid käsitlusviise, andes farmaatsiaettevõtjatele forum shopping’ u võimaluse.
73. Nõustun, et olemuse sarnasuse test peab olema võimalikult selge ja objektiivne. Direktiivi 87/21 teine põhjendus väljendab seadusandja tahet määratleda täpsemalt juhtumid, mille korral müügiloa taotleja ei pea esitama täisdokumentatsiooni. Hõlpsasti kohaldatavate normide sätestamine soodustab loomulikult vastastikuse tunnustamise menetluse sujuvat toimimist ja seega farmaatsiatoodete vaba ringlust.
74. Seda öeldes tundub mulle, et liikmesriikide pädevatele asutustele mõningase kaalutlusõiguse jätmine lihtsustatud korras esitatud taotluste läbivaatamisel on vältimatu, nagu nähtub Euroopa Kohtu otsusest Generics (UK) jt rakendatud testi viimasest tingimusest. Pädevad asutused peavad otsustama, kas uue ravimi ja referentsravimi abiainete erinevus põhjustab olulisi erinevusi nende ohutuses ja tõhususes.
75. Vastastikuse tunnustamise menetluse negatiivseid tagajärgi ei tohiks üle tähtsustada. Igasuguse müügiloa taotlemise menetlusega kaasneb mõningane oht, et liikmesriikide pädevad asutused jäävad väljastatud müügiloa põhjendatuses eri arvamusele. Just seepärast, et müügilubade andmise korras on mõningane kaalutlusõigus möödapääsmatu, on ühenduse eeskirjades sätestatud selliste eriarvamuste lahendamise kord.(16) Minu arvates sellest täiesti piisab, et lahendada erisuste ja forum shopping’ uga seotud probleeme.
76. Seetõttu on minu üldine järeldus seoses müügilubade andmise korra eesmärkidega, et põhjendamatute inim- ja loomkatsete vältimise püüd toetab seisukohta, et kaks sama ravitoimelise osaga, kuid erineva soola kujul esinevat ravimit võivad olla olemuselt sarnased. Ükski teine eesmärk ei nõua teistsugust järeldust.
Muud ühenduse õiguse sätted
77. SmithKline Beecham ja Ühendkuningriik tuginevad farmaatsiasektoris kohaldatavate ühenduse eeskirjade erinevatele aspektidele, toetamaks kaudselt väidet, et toimeaine erinevad soolad ei saa kunagi olla olemuselt sarnased.
78. Esiteks viidatakse direktiivi 75/318 lisa esimesele osale. Nende argument on, et selles sisalduv ravimi kvalitatiivse koostise määratlus tähendab, et soolade puhul tuleb lähtuda sellest, et toimeaine sisaldab nii molekuli ravitoimelist osa kui ka abiaineid ning nii tuleks seda ka kajastada.
79. Kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomer sedastas kohtuasjas Generics (UK) jt olemuse sarnasuse kriteeriumide ettepanekut tehes tõepoolest, et ravimi koostise tähendust on lisas selgelt kirjeldatud.(17) Ent lisale viitas ta sooviga selgitada, et ei abiained ega tableti kate ole seotud selle koostisega.
80. Minu arvates ei ole nimetatud lisa praegusel juhul määrav. Asjaolude esinemise ajal oli selle eesmärk sätestada üksikasjad ja dokumendid, mis tuli lisada müügiloa taotlusele. Seda arvestades on arusaadav, et toimeaine kvalitatiivset koostist tuleb kirjeldada ammendavalt. Ent Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt täpsustatud olemuse sarnasuse kriteeriumide tõlgendamisel tuleb arvesse võtta teisi asjaolusid.
81. Ühendkuningriik ja SmithKline Beecham viitavad ka komisjoni 10. märtsi 1995. aasta määrusele (EÜ) nr 541/95, mis käsitleb liikmesriigi pädeva asutuse antud müügiloa tingimuste muudatuste läbivaatamist.(18) Asjaolude esinemise ajal oli ravimite müügiloa tingimuste muutmise taotluste läbivaatamise kord kehtestatud nimetatud määrusega. Selles eristati vähemtähtsaid muudatusi, mida sai teha olemasoleva müügiloa muutmisega ja olulisi muudatusi, mille puhul tuli taotleda uut müügiluba. Esimest tüüpi muudatused on määratletud määruse I lisas ja viimased II lisas. II lisas nimetatud muudatused hõlmavad „toimeaine(te) muutmist”, mille hulka kuulub „toimeaine(te) asendamine teise soola, estri ühendi või derivaadiga (mille ravitoimeline osa on sama)”. Argumenteeritakse, et oleks imelik, kui muudatus on piisavalt oluline nõudmaks uut müügiluba, kuid ei mõjuta järeldust, et geneerilisel ravimil on referentsravimiga sama kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis.
82. Nagu märgib Ühendkuningriik, otsustas Euroopa Kohus kohtuasjas Generics (UK) jt, et määruse nr 541/95 II lisa ei ole vähimalgi määral asjakohane direktiivi artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunkti iii kohaldamisel.(19)
83. Igal juhul ei ole mul raske nõustuda sellega, et kahe ravimi vaheline erinevus võib olla piisavalt oluline, et tekiks vajadus taotleda uut müügiluba vastavalt määrusele nr 541/95, kohaldades samal ajal mõnda korda, mis asjaolude esinemise ajal olid sätestatud artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunktis a. Tuleb märkida, et mitmete II lisas nimetatud muud tüüpi muudatuste puhul kohaldub artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a klauslis sätestatud hübriidne lihtsustatud kord.
84. SmithKline Beecham toetub olemuse sarnasuse tõlgendamisel ühenduse eeskirjadele harva kasutatavate ravimite kohta, mida kasutatakse haruldaste haiguste diagnoosimiseks, vältimiseks ja ravimiseks ja mida seetõttu oleks ebamajanduslik välja töötada tavalistes turutingimustes. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 141/2000 harva kasutatavate ravimite kohta(20) artiklis 8 antakse selliste ravimite ainumüügiõigus kümneks aastaks, mille jooksul ei või müügiuba anda ühelegi sama näidustusega sarnasele ravimile.
85. Komisjoni 27. aprilli 2000. aasta määruse (EÜ) nr 847/2000(21) artiklis 3 on sarnane ravim määratletud kui „ravim, mis sisaldab juba lubatud harva kasutatavas ravimis sisalduva toimeaine sarnast toimeainet või -aineid ja on mõeldud sama näidustuse jaoks”. Sarnane toimeaine on omakorda määratletud kui „identne või samade põhiliste molekulaarstruktuuri omadustega (aga mitte tingimata kõigi samade molekulaarstruktuuri omadustega) toimeaine, mille toimemehhanism on sama”. See hõlmab „algupärase toimeaine isomeere, isomeeride segusid, komplekse, estreid, soolasid ja mittekovalentseid derivaate või toimeainet, mis erineb algupärasest toimeainest ainult molekulaarstruktuuri tähtsusetute muutuste poolest nagu struktuuranaloog”.
86. Asjaolu, et kaks erineva soola kujul esinevat ravimit on pigem sarnased kui identsed, näitab väidetavalt, et selliste ravimite toimeainete koostis ei saa olla kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt sama kohtuasjas Generics (UK) jt kirjeldatud olemuse sarnasuse testi tähenduses.
87. Minu arvates on komisoni määruse nr 847/2000 mõisted ülimalt valdkonnakesksed ja ei ole asjakohased direktiivi artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunkti iii tõlgendamisel. Keegi ei väidagi, et kaks sama ravitoimelise osaga erinevat soola on identsed. Käesolevas kohtuasjas on küsimus selles, kas nende toimeainete koostis saab olla kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt sama.
88. Igal juhul, isegi kui oletada, et nimetatud määruse artikkel 3 on asjakohane, hõlmab sarnase toimeaine määratlus identset toimeainet ja seetõttu ei saa seda kasutada sarnaste ja identsete ainete eristamiseks.
89. Seega leian, et ükski Ühendkuningriigi ja SmithKline Beecham’i nimetatud erinevatest õigusnormidest ei ole vastuolus minu järeldusega, et kaks sama ravitoimelise osaga, kuid erineva soola kujul ravimit võivad olla olemuselt sarnased direktiivi artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunkti iii tähenduses.
Teave müügiloa taotlejatele
90. Nii komisjon, Taani, Madalmaad kui ka Synthon ja Genthon viitavad juhendile „Teave müügiloa taotlejatele”, toetamaks väidet, et kaks erinevat soola, mis sisaldavad sama ravitoimelist osa, võivad olla olemuselt sarnased direktiivi artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunkti iii tähenduses.
91. Vastuseks rõhutavad Ühendkuningriik ja SmithKline Beecham esiteks, et „Teave müügiloa taotlejatele” ei ole õiguslikult siduv. SmithKline Beecham märgib samuti, et „Teave müügiloa taotlejatele” 2001. aasta redaktsioon ei ole asjakohane käesolevas kohtumenetluses, mis algas enne juhendi avaldamist. Ühendkuningriigi seisukohas leitakse, et isegi asjaolude esinemise ajal kehtinud 1998. aasta redaktsioon ei toeta sõnaselgelt väidet, et kaks sama ravitoimelise osaga erinevat soola võivad põhimõtteliselt olla olemuselt sarnased. Nimetatud redaktsioonis on sätestatud, et sellised soolad ei ole olemuselt sarnased, välja arvatud juhul, kui tõendatakse, et „puuduvad farmakokineetilised, farmakodünaamilised ja/või toksilised muutused, mis võivad mõjutada ravimi ohutust/tõhusust”. Ühendkuningriigi sõnul on alati
olemas vältimatu võimalus, et soola muutmisega võib
mõjutada ohutust ja tõhusust. „Teave müügiloa taotlejatele” 1998. aasta redaktsioon ei ole seetõttu kooskõlas seisukohaga, et kaks erineva soola kujul ravimit ei saa kunagi olla olemuselt sarnased.
92. Tuginedes oma ettepanekus kohtuasjas Approved Prescription Services(22) esitatud põhjendustele, leian, et kuigi „Teave müügiloa taotlejatele” ei ole õiguslikult siduv, tuleb seda arvesse võtta direktiivi tõlgendamisel. See on eriti vajalik, kui arutatakse keerukaid tehnilisi küsimusi nagu käesolevas kohtuasjas.
93. Vaatamata Ühendkuningriigi vastupidisele ettepanekule saab minu arvates „Teavet müügiloa taotlejatele” tõlgendada ainult nii, et see toetab seisukohta, et kaks sama ravitoimelise osaga erinevat soola võivad olla olemuselt sarnased. Kindlasti ei nimetataks „Teabes müügiloa taotlejatele” võimalust, mida peetakse pidevalt välistatuks.
94. Et jõuda sellise tulemuseni, ei ole „Teabes müügiloa taotlejatele” esitatud analüüs eelnevale vaatamata minu jaoks siiski lõpuni veenev. Selles on öeldud, et küsimus, kas kahe erineva kuju puhul on tegemist sama toimeainega, sõltub nende ohutusest ja tõhususest. Mulle tundub, et pigem oleks olnud Euroopa Kohtu otsuses Generics (UK) jt sätestatud olemuse sarnasuse testiga kooskõlas kirjeldada kõnealuseid ravimeid sellistena, millel on kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt sama koostisega toimeained, märkides samal ajal, et nende olemuse sarnasus sõltub lõpuks ikkagi sellest, kas on tõendatud, et need ei erine ohutuse ja tõhususe poolest kooskõlas nimetatud testi viimase tingimusega.
95. „Teabes müügiloa taotlejatele” liigitatakse kahe erineva soola olemuse sarnasuse alusel esitatud taotlused koos klausli alusel esitatud taotlustega kategooriasse „muud lihtsustatud taotlused”. Minu arvates tuleks sellised taotlused läbi vaadata tavapärases lihtsustatud korras. Igasuguste lihtsustatud korras esitatud täiendavate andmete eesmärk on tõendada kahe ravimi olemuse sarnasust, mitte kompenseerida selle puudumist.
96. Kuigi „Teave müügiloa taotlejatele” on seega kooskõlas siinkohal tehtud järeldusega, võis nimetatud järelduse esitamise viis põhjustada ebakindlust ja segadust, mis on tekkinud käesolevas kohtuasjas.
97. Lähtudes direktiivi ülesehitusest ja eesmärkidest, muude ülalkäsitletud ühenduse õiguse sätetest ja „Teabest müügiloa taotlejatele”, jõuan seega seisukohale, et kaks sama toimeainega erinevat soola võisid tõepoolest olla olemuselt sarnased lihtsustatud korra kohaselt nii, nagu see toimis enne viimaseid muudatusi. Nimetatud korras taotluse esitanud isikud võisid liikmesriigi pädeva asutuse nõudmisel või oma algatusel esitada täiendavat teavet, et tõendada olemuse sarnasust.
98. Märgin, et järeldus, millele olen siinkohal jõudnud, on kooskõlas olemusliku sarnasuse tõlgendusega, mida toetab direktiivi 2001/83 lisa(23) pärast selle muutmist direktiiviga 2003/63.(24) Võttes arvesse viisi, kuidas asendava lisa asjaomased sätted on sõnastatud, tundub vähemalt argumendina kohane väita, et nende eesmärk oli pigem sedastada komisjoni arusaam olemasolevast õiguslikust olukorrast, kui muuta asjade seisu.
99. Samuti märgin, et ühenduse seadusandja on otsustanud sellise käsitlusviisi ümber hinnata direktiiviga 2004/27(25) kehtestatud lihtsustatud korra uues versioonis. On selge, et direktiivi eelmisi redaktsioone tuleb tõlgendada sõltumata järgnevatest arengutest. Sellele vaatamata tähendab seadusandja valik vähemalt seda, et järeldust, millele siinkohal on jõutud, tuleb pidada toimivaks ja sobivaks müügilubade andmist käsitlevate ühenduse eeskirjade eesmärkidest lähtuvalt.
Ettepanek
100. Neil kaalutlustel leian, et Euroopa Kohus peaks Østre Landsret’i esitatud küsimustele vastama järgmiselt:
1. Kahel erineva soola kujul esineval ravimil, mille ravitoimeline osa on sama, on sama toimeainete kvalitatiivne ja kvantitatiivne koostis, ning seepärast võivad need olla olemuselt sarnased nõukogu 26. jaanuari 1965. aasta muudetud direktiivi 65/65/EMÜ ravimeid käsitlevate õigus‑ ja haldusnormide ühtlustamise kohta artikli 4 kolmanda lõigu punkti 8 alapunkti a alapunkti iii tähenduses tingimusel, et need ei erine oluliselt ohutuse ja tõhususe poolest.
2. Nimetatud sätte alusel esitatud taotluse toetuseks võib taotleja omal algatusel või liikmesriigi pädeva asutuse nõudmisel esitada teatud farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste testide ning kliiniliste uuringute tulemuste kujul täiendavat teavet, selleks et tõendada, et toode on referentsravimiga olemuselt sarnane.
(1) .
(2)
–	EÜT 1965, 22, lk 369.
(3)
–	EÜT 1987, L 15, lk 36.
(4)
–	Punktid 17–19.
(5)
–	Ravimeid käsitlevad ühenduse õigusaktid kodifitseeriti ja ühendati terviktekstiks 18. detsembril 2001. aastal jõustunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiiviga 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT 2001, L 311, lk 67; ELT eriväljaanne 13/27, lk 69). Edaspidi on viidatud nimetatud direktiivi asjaomaste sätete hilisematele muudatustele.
(6)
–	EÜT 1975, L 147, lk 1.
(7)
–	EÜT 1991, L 270, lk 32.
(8)
–	Punkt 14.
(9)
–	3. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑368/96: Generics (UK) jt (EKL 1998, lk I‑7967).
(10)
–	Punkt 22.
(11)
–	Punktid 36 ja 37 ning kohtuotsuse regulatiivosa.
(12)
–	Punkt 32.
(13)
–	Eespool 5. joonealuses märkuses viidatud.
(14)
–	ELT 2003, L 159, lk 46; ELT eriväljaanne 13/31, lk 253.
(15)
–	ELT 2004, L 136, lk 34; ELT eriväljaanne 13/34, lk 262.
(16)
–	Asjaomased sätted on nüüd direktiivi 2001/83/EÜ 4. peatükis. Asjaolude esinemise ajal sisaldusid need direktiivis ja 20. mai 1975. aasta direktiivis 75/319/EMÜ ravimeid käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT 1975, L 147, lk 13), nimetatud direktiive on muudetud eelkõige 14. juuni 1993. aasta direktiiviga 93/39/EMÜ (EÜT 1993, L 214, lk 22).
(17)
–	Ettepaneku punkt 37.
(18)
–	EÜT 1995, L 55, lk 7.
(19)
–	Kohtuotsuse punkt 58.
(20)
–	EÜT 2000, L 18, lk 1; ELT eriväljaanne 15/05, lk 21.
(21)
–	EÜT L 103, 2000, lk 5; ELT eriväljaanne 15/05, lk 71.
(22)
–	8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑36/03 (EKL 2004, lk I‑11583, punktid 70–73).
(23)
–	Eespool 5. joonealuses märkuses viidatud.
(24)
–	Eespool 14. joonealuses märkuses viidatud.
(25)
–	Eespool 15. joonealuses märkuses viidatud.