62021TO0449
TRIBUNALENS BESLUT (åttonde avdelningen)
den 20 juni 2022 (
*1
)
”Talan om ogiltigförklaring – Rättegångsfråga – Företräde av en advokat som enbart är behörig att verka i Förenade kungarikets domstolar saknas i ett av de begränsat uppräknade fallen i artikel 91.2 i avtalet om Förenade kungarikets utträde ur unionen och Euratom – Sökanden är inte företrädd av en advokat som är behörig att uppträda inför domstol i en medlemsstat eller i en annan stat som har anslutit sig till EES-avtalet – Artikel 19 i stadgan för Europeiska unionens domstol”
I mål T‑449/21,
Natixis, Paris (Frankrike), företrätt av advokaterna J.-J. Lemonnier och L. Ghebali, av J. Stratfordoch E. Neil, barristers, och av M. García, solicitor,
sökande,
mot
Europeiska kommissionen, företrädd av M. Farley, T. Franchoo och I. Söderlund, samtliga i egenskap av ombud,
svarande,
meddelar
TRIBUNALEN (åttonde avdelningen),
sammansatt av ordföranden J. Svenningsen (referent), samt domarna R. Barents och C. Mac Eochaidh,
justitiesekreterare: E. Coulon,
med beaktande av sökandens begäran av den 14 mars 2022, med stöd av artikel 130.2 i tribunalens rättegångsregler, om att tribunalen ska godkänna R. Howell, barrister och E. Davis, solicitor, såsom sökandens ombud i förevarande mål, samt kommissionens yttrande över denna begäran,
följande
Beslut
1
Sökanden, Natixis, har väckt talan med stöd av artikel 263 FEUF och yrkar ogiltigförklaring av kommissionens beslut C(2021) 3489 final av den 20 maj 2021 om ett förfarande för tillämpning av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.40324 – Europeiska staters skyldigheter) (nedan kallat det angripna beslutet), i den del det avser sökanden.
Rättslig ram
2
Avtal om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen (EUT L 29, 2020, s. 7) (nedan kallat utträdesavtalet) trädde i kraft den 1 februari 2020, i enlighet med dess artikel 185. Efter detta datum är Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland följaktligen inte längre medlemsstater i Europeiska unionen.
3
I artikel 126 i utträdesavtalet angavs en övergångsperiod, som löpte ut den 31 december 2020, under vilken unionsrätten var tillämplig i Förenade kungariket, om inget annat föreskrevs i avtalet.
4
Förbindelserna mellan unionen och Förenade kungariket regleras numera bland annat av avtalet om handel och samarbete mellan Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, å andra sidan (EUT L 149, 2021, s. 10) (nedan kallat handels- och samarbetsavtalet).
Rättslig bedömning
5
I den ansökan som ingavs inom ramen för förevarande talan den 30 juli 2021 uppgav sökanden sig företrädas av J. Stratford och R. Howell, barristers, av advokaten J.-J. Lemonnier, samt av E. Davis och M. García, solicitors.
6
Vad gäller Howell, Davis och Garcia erhöll tribunalen, såsom legitimationshandling i enlighet med artikel 51.2 i tribunalens rättegångsregler, ett intyg från General Council of the Bar of England and Wales (advokatsamfundets styrelse i England och Wales, Förenade kungariket), om att Howell hade ställning som barrister, ett intyg från Solicitors Regulation Authority (tillsynsorganet för solicitors, Förenade kungariket), om att Davis hade ställning som solicitor, ett annat intyg från sistnämnda organ om att även Davis var solicitor, och ett intyg från advokatsamfundet i Paris om att Garcia också var registrerad vid advokatsamfundet i Paris under sin ursprungliga yrkestitel (solicitor), i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari 1998 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls (EGT L 77, 1998, s. 36).
7
Genom skrivelse av den 11 oktober 2021 begärde sökanden att tribunalen skulle förklara varför dess ordförande hade beslutat att inte låta Howell, Davis och Garcia företräda sökanden i förevarande mål på grund av att de mot bakgrund av de handlingar som hade ingetts endast var behöriga att verka i Förenade kungarikets domstolar.
8
Genom åtgärder för processledning, med stöd av artiklarna 89 och 90 i rättegångsreglerna samt artikel 24.2 i stadgan för Europeiska unionens domstol, frågade tribunalen parterna dels om situation för Garcia, som åberopat en legitimationshandling som upprättats av advokatsamfundet i Paris med stöd av direktiv 98/5, dels efter upplysningar från den franska regeringen om en advokat som är behörig att verka i Förenade kungarikets domstolar, också har möjlighet att verka i franska domstolar.
9
Som svar meddelade sökanden tribunalen att Garcia även var behörig att verka i irländska domstolar, och inkom med en legitimationshandling för att intyga detta.
10
Med hänsyn till denna nya omständighet tilläts Garcia företräda sökanden i förevarande mål.
11
Genom skrivelse av den 14 mars 2022 begärde sökanden på nytt att tribunalen skulle förklara varför Howell och Davis inte fick företräda sökanden i förevarande förfarande.
12
Enligt artikel 130.2, 130.5 och 130.7 i rättegångsreglerna ska tribunalen, om en rättegångsdeltagare i separat handling ansöker om att tribunalen ska avgöra en rättegångsfråga, så snart som möjligt pröva ansökan efter att ha fastställt en frist inom vilken övriga rättegångsdeltagare får inkomma med skriftligt yttrande över ansökan.
13
Eftersom kommissionen har inkommit med yttrande inom den föreskrivna fristen, ska tribunalen pröva sökandens begäran om att företrädas av Howell och Davis, beträffande vilka endast handlingar som styrker att dessa är behöriga att verka i Förenade kungarikets domstolar har lämnats in till tribunalen.
14
Tribunalen påpekar inledningsvis att sökanden, inom ramen för förevarande talan, företräds på ett lagenligt sätt av flera advokater, barristers och en solicitor.
15
Förevarande rättegångsfråga saknar således betydelse för frågan huruvida talan kan tas upp till sakprövning.
16
Vad gäller sakfrågan och med avseende på frågan hur en part som inte avses i artikel 19 andra och tredje styckena i stadgan för Europeiska unionens domstol ska företrädas vid unionsdomstolarna, föreskrivs i artikel 19 tredje och fjärde styckena i denna stadga, som är tillämplig på förfarandet vid tribunalen enligt artikel 56 i samma stadga, två separata och kumulativa villkor. Det första villkoret innebär att de parter som inte omfattas av artikel 19 andra och tredje styckena ska företrädas av en advokat. I det andra villkoret föreskrivs att endast en advokat som är behörig att uppträda inför domstol i någon av medlemsstaterna eller i en annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EGT L 1, 1994, s. 3, svensk specialutgåva, område 2, volym 11, s. 37) får företräda eller biträda en part vid domstolen (dom av den 24 mars 2022, PJ/EUIPO, C‑529/18 P och C‑531/18 P, EU:C:2022:218, punkt 58 och där angiven rättspraxis, och beslut av den 7 december 2021, Daimler/EUIPO – Volkswagen (IQ), T‑422/21, EU:T:2021:888, punkt 15 samt där angiven rättspraxis).
17
När det gäller en talan som den förevarande måste man dock redan från början ta hänsyn till eventuellt relevanta bestämmelser i de internationella avtal som förbinder Förenade kungariket och unionen, till exempel utträdesavtalet och handels- och samarbetsavtalet.
18
Inledningsvis ska det påpekas att det i artiklarna 87, 90–92 och 95 i utträdesavtalet, jämförda med varandra, föreskrivs att en advokat som är behörig att verka i Förenade kungarikets domstolar får företräda eller biträda en part vid tribunalen i ett begränsat antal fall.
19
För det första kan en sådan advokat, som företrädde en part den 31 december 2020, enligt artikel 91.1 i utträdesavtalet och med hänsyn till behörighetsfördelningen mellan domstolen och tribunalen, fortsätta att företräda eller biträda denna part i en talan vid tribunalen.
20
För det andra får en advokat som är behörig att verka vid domstolarna i Förenade kungariket, enligt artikel 91.2 första meningen i utträdesavtalet jämförd med artikel 95.1 och 95.3 i samma avtal, och mot bakgrund av behörighetsfördelningen mellan domstolen och tribunalen, företräda eller biträda en part vid tribunalen i en talan om ogiltigförklaring av beslut som antagits av unionens institutioner, organ, kontor och byråer före den 31 december 2020 och som riktar sig till Förenade kungariket eller till fysiska eller juridiska personer som är bosatta eller etablerade i Förenade kungariket.
21
Detsamma gäller beslut som fattas av unionens institutioner, organ och byråer, vilka riktar sig till Förenade kungariket eller till fysiska eller juridiska personer som är bosatta eller etablerade i Förenade kungariket, och som antas efter den 31 december 2020, antingen inom ramen för förfaranden som tillämpar artikel 107 FEUF och 108 FEUF på stöd som beviljats före den 31 december 2020 och som inletts före den 31 december 2024, eller, som i förevarande fall, inom ramen för förfaranden enligt artikel 101 FEUF eller 102 FEUF som inletts före den 31 december 2020, eller i förfaranden enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (EUT L 24, 2004, s. 1), som inletts före den 31 december 2020, eller inom ramen för utredningar som företas av Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) avseende vissa påstådda överträdelser som förtecknas uttömmande och vilka inletts före den 31 december 2020, eller inom ramen för utredningar som företas av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) vilka inletts före den 31 december 2024.
22
För det tredje kan en advokat som är behörig att uppträda inför domstolarna i Förenade kungariket, i enlighet med artikel 91.2 andra meningen i utträdesavtalet jämförd med artikel 90 i samma avtal och i enlighet med behörighetsfördelningen mellan domstolen och tribunalen, företräda eller biträda Förenade kungariket vid tribunalen i mål i vilka denna stat har beslutat att intervenera i enlighet med artikel 90 andra stycket c i utträdesavtalet.
23
I motsats till vad sökanden har gjort gällande motsvaras förevarande talan inte av något av de fall som uttömmande anges i utträdesavtalet och om vilka det erinrats i punkterna 18–22ovan.
24
Talan väcktes visserligen efter den 31 december 2020 och riktar sig mot ett beslut som antagits efter ett förfarande som pågick den 31 december 2020 och i vilket artikel 101 FEUF tillämpades.
25
Av såväl det angripna beslutet som de handlingar som sökanden ingett med tillämpning av artikel 78.4 i rättegångsreglerna framgår emellertid att sökanden är ett aktiebolag bildat enligt fransk rätt och med säte i Frankrike.
26
Det angripna beslutet kan således inte med avseende på sökanden anses vara riktat till en juridisk person med säte i Förenade kungariket, såsom krävs enligt artikel 91.2 första meningen i utträdesavtalet, jämförd med artikel 95.1 och 95.3 i detta avtal.
27
Denna slutsats påverkas inte av den omständigheten att andra mottagare av samma beslut, nämligen NatWest Group plc och Nomura International plc, å sin sida, är etablerade i Förenade kungariket, eftersom ett beslut som kommissionen har antagit med stöd av artikel 101 FEUF, trots att det är avfattat och offentliggjort i form av ett enda beslut, enligt fast rättspraxis, ska betecknas som en rad enskilda beslut, i vilka det, i förhållande till vart och ett av de företag till vilka det är riktat, fastställs den eller de överträdelser dessa bolag anses ha gjort sig skyldiga till och, i förekommande fall, de böter som de åläggs (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 oktober 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij m.fl./kommissionen, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P och C‑254/99 P, EU:C:2002:582, punkt 100 och där angiven rättspraxis).
28
Detsamma gäller sökandens påstående om att vara ”etablerad” i Förenade kungariket såsom ”overseas company”, eftersom det av de handlingar som sökanden har ingett, särskilt av det dokument som utfärdats av Companies House (handels- och bolagsregistret, Förenade kungariket), framgår att sökanden endast är registrerad och inte etablerad i denna stat.
29
I motsats till vad sökanden har gjort gällande framgår det för övrigt inte på något sätt av beslutet av den 7 december 2021, IQ (T‑422/21, EU:T:2021:888), att advokater som endast är behöriga att verka i Förenade kungarikets domstolar skulle kunna företräda sökanden i förevarande mål. Talan i det mål som gav upphov till det beslutet avvisades nämligen, då det var uppenbart att den inte kunde tas upp till sakprövning, eftersom sökanden inte företräddes av en advokat som var behörig att verka inför en domstol i en medlemsstat eller i en annan stat som är part i EES-avtalet.
30
Även för det fall att sökanden åberopar artikel 94.2 i utträdesavtalet räcker det att påpeka, såsom framgår av rubriken till den artikeln, att rätten att företrädas eller biträdas av advokater som är behöriga att verka i Förenade kungarikets domstolar, enligt denna bestämmelse, endast gäller i de administrativa förfaranden som avses i artiklarna 92 och 93 i utträdesavtalet, och inte eventuella senare domstolsförfaranden som regleras i artikel 91 i utträdesavtalet (se, analogt, beslut av den 7 december 2021, IQ, T‑422/21, EU:T:2021:888, punkt 23).
31
Som kommissionen har gjort gällande kan sökanden följaktligen inte med framgång göra gällande att Howell och Davis, vilka endast är behöriga att verka i Förenade kungarikets domstolar, enligt utträdesavtalet har rätt att företräda sökanden i tribunalen inom ramen för förevarande talan.
32
Sökanden kan inte heller åberopa någon bestämmelse i handels- och samarbetsavtalet.
33
I artikel 194.1 i handels- och samarbetsavtalet föreskrivs visserligen att en part ska tillåta en advokat från den andra parten att på sitt territorium tillhandahålla särskilda juridiska tjänster enligt den advokatens yrkestitel i hemjurisdiktionen i enlighet med artiklarna 128, 129, 135, 137 och 143 i avtalet. I artikel 193 a och g i detta avtal anges emellertid att denna ordning inte omfattar juridiska tjänster som omfattas av unionsrätten, bland vilka artikel 101 FEUF i det angripna beslutet omfattas, och inte heller juridisk representation vid bland annat domstolar och andra i vederbörlig ordning inrättade officiella domstolar i en part i avtalet, däribland tribunalen.
34
Efter att ha uteslutit möjligheten för sökanden att åberopa utträdesavtalet eller handels- och samarbetsavtalet, ska det vidare kontrolleras huruvida sökanden ändå kan tillåtas företrädas av Howell och Davis (barrister respektive solicitor) med tillämpning av artikel 19 i stadgan för Europeiska unionens domstol, till vilken det hänvisas i artikel 51.1 i tribunalens rättegångsregler.
35
I detta syfte måste de anses vara ”advokater” i den mening som avses i artikel 19 tredje stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol.
36
När det gäller behörigheten att utöva sin behörighet vid en domstol i en medlemsstat eller i en annan stat som är part i EES, ska det påpekas att förevarande talan väcktes den 30 juli 2021, det vill säga efter utgången, den 31 december 2020, av den övergångsperiod som föreskrivs i artikel 126 i utträdesavtalet och under vilken, om inte annat föreskrivs i detta avtal, unionsrätten fortsatte att tillämpas på Förenade kungariket och dess territorium oaktat dess ställning som tredjeland.
37
Av detta följer att frågan huruvida advokater som endast är behöriga att verka i Förenade kungarikets domstolar, vilka utsetts av sökanden, ska anses ha rätt att uppträda inför domstol i en medlemsstat eller i en annan stat som är part i EES, i den mening som avses i artikel 19 fjärde stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol, inte längre kan prövas mot bakgrund av unionsrättsliga bestämmelser eller unionsrättsakter, inbegripet dem som är tillämpliga på advokatyrket, såsom direktiv 98/5, eller rådets direktiv 77/249/EEG av den 22 mars 1977 om underlättande för advokater att effektivt begagna sig av friheten att tillhandahålla tjänster (EGT L 78, 1977, s. 17).
38
En sådan prövning ska därför göras mot bakgrund av en eventuell särskild reglering i en medlemsstat, som ensidigt ger dessa advokater behörighet att verka i dess domstolar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 mars 2022, PJ och PC/EUIPO, C‑529/18 P och C‑531/18 P, EU:C:2022:218, punkt 59).
39
Sökanden har emellertid inte åberopat någon sådan lagstiftning.
40
Det kan i detta avseende påpekas, mot bakgrund av den franska regeringens svar på åtgärden för processledning, att några sådana bestämmelser inte finns i Frankrike.
41
Enligt fransk rätt är det nämligen tillåtet för en sådan advokat att företräda en part vid fransk domstol, om vederbörande antingen före övergångsperiodens utgång har varit registrerad i ett franskt advokatsamfund under yrkestiteln fransk advokat, eller före övergångsperiodens utgång har ingett en ansökan om erkännande av sina yrkeskvalifikationer och denna ansökan är under behandling, eller efter övergångsperiodens utgång har avlagt prov för att kontrollera sina kunskaper i fransk rätt, vilket föreskrivs i tillämpliga bestämmelser, och på ett giltigt sätt har registrerats i ett franskt advokatsamfund med yrkestiteln fransk advokat.
42
Följaktligen kan varken Howell eller Davis tillerkännas ställning som företrädare för sökanden inom ramen för dennes talan mot det angripna beslutet, vare sig med tillämpning av utträdesavtalet, handels- och samarbetsavtalet eller artikel 51.1 i rättegångsreglerna, jämförd med artikel 19 fjärde stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol.
43
Det aktuella yrkandet ska således lämnas utan bifall.
På dessa grunder beslutar
TRIBUNALEN (åttonde avdelningen)
följande:
1)
Sökandens begäran om att tribunalen ska godkänna R. Howell och E. Davis såsom ombud för Natixis ogillas.
2)
Frågan om rättegångskostnader anstår.
Luxemburg den 20 juni 2022.
E. Coulon
Justitiesekreterare
J. Svenningsen
Ordförande
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.