62021CJ0554_RES
Sujungtos bylos C‑554/21, C‑622/21 ir C‑727/21
Financijska agencija
prieš
Hann-Invest d.o.o._Mineral-Sekuline d.o.o.irUdruga KHL Medveščak Zagreb
(Visoki trgovački sud Republike Hrvatske prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2024 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa – Veiksminga teisminė gynyba Sąjungos teisei priklausančiose srityse – Teisėjų nepriklausomumas – Pagal įstatymą įsteigtas teismas – Teisingas bylos nagrinėjimas – Teismo sprendimų registro tarnyba – Nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta antrosios instancijos teismuose įsteigti sprendimus registruojančio teisėjo, praktiškai galinčio sustabdyti teismo sprendimo paskelbimą, duoti nurodymus teisėjų kolegijoms ir reikalauti sušaukti skyriaus susirinkimą, pareigybę – Nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias teismo skyriaus ar visų teismo teisėjų susirinkimas gali priimti privalomas „teisines pozicijas“ bylose, įskaitant tas, kuriose jau įvyko pasitarimai“
Prejudiciniai klausimai – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Ribos – Valstybių narių pareiga nustatyti teisių gynimo priemones, būtinas užtikrinti veiksmingą teisminę gynybą – Klausimai, susiję su nacionaliniu teismu, galinčiu priimti sprendimą dėl Sąjungos teisės aiškinimo ar taikymo klausimų – Įtraukimas
(ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa; SESV 267 straipsnis)
(žr. 35–38 punktus)
Valstybės narės – Įsipareigojimai – Veiksmingai teisminei gynybai užtikrinti reikalingų teisių gynimo priemonių nustatymas – Teisėjų nepriklausomumo principo laikymasis – Teisė į pagal įstatymą įsteigtą nepriklausomą ir nešališką teismą – Nacionalinės teisės normos dėl bylą nagrinėjančio teismo sudėties – Sąlygos
(ESS 2 straipsnis ir 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa ir 52 straipsnio 3 dalis)
(žr. 44–59 punktus)
Valstybės narės – Įsipareigojimai – Veiksmingai teisminei gynybai užtikrinti reikalingų teisių gynimo priemonių nustatymas – Nacionalinio teismo vidaus mechanizmas, pagal kurį teismo sprendimo kopija gali būti išsiųsta šalims tik jeigu jo turinį patvirtino bylą nagrinėjusiai teisėjų kolegijai nepriklausantis teisėjas – Neleistinumas
(ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa)
(žr. 61–69, 81 punktus ir rezoliucinę dalį)
Valstybės narės – Įsipareigojimai – Veiksmingai teisminei gynybai užtikrinti reikalingų teisių gynimo priemonių nustatymas – Nacionalinio teismo vidaus mechanizmas, pagal kurį teismo teisėjų susirinkimas gali įpareigoti bylą nagrinėjusią teisėjų kolegiją pakeisti jau priimto teismo sprendimo turinį – Neleistinumas
(ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa)
(žr. 70–79, 81 punktus ir rezoliucinę dalį)
Valstybės narės – Įsipareigojimai – Veiksmingai teisminei gynybai užtikrinti reikalingų teisių gynimo priemonių nustatymas – Teisėjų nepriklausomumo principo laikymasis – Teisė į pagal įstatymą įsteigtą nepriklausomą ir nešališką teismą – Nacionalinės priemonės, kuriomis siekiama išvengti teismų praktikos skirtumų arba juos pašalinti – Procesinis mechanizmas, pagal kurį bylą nagrinėjančiai teisėjų kolegijai nepriklausantis nacionalinio teismo teisėjas gali perduoti bylą nagrinėti išplėstinei šio teismo kolegijai – Leistinumas – Sąlygos
(ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa)
(žr. 80 punktą)
Santrauka
Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendė, kad nacionalinio teismo vidaus mechanizmas, pagal kurį siekdami užtikrinti teismų praktikos nuoseklumą į bylą nagrinėjusios teisėjų kolegijos sprendimo priėmimo procesą kišasi kiti atitinkamo teismo teisėjai, yra nesuderinamas su teisės į veiksmingą teisminę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą reikalavimais.
Šiuo klausimu į Teisingumo Teismą kreipėsi Visoki trgovački sud (Apeliacinis komercinis teismas, Kroatija), nagrinėjantis tris apeliacinius skundus dėl nemokumo bylose priimtų nutarčių. Trijų teisėjų sudėties prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas išnagrinėjo šiuos tris apeliacinius skundus ir vienbalsiai juos atmetė, taip patvirtindamas pirmojoje instancijoje priimtus sprendimus. Šio teismo teisėjai pasirašė sprendimus ir tada juos perdavė šio Teismo sprendimų registro tarnybai (
1
).
Vis dėlto Registro tarnybos teisėjas (toliau – sprendimus registruojantis teisėjas) atsisakė įregistruoti šiuos tris teismo sprendimus ir grąžino juos atitinkamoms teisėjų kolegijoms kartu su raštu, nurodydamas, kad nepritaria tuose sprendimuose pasirinktai pozicijai. Kiek tai susiję su dviem iš šių bylų (C‑554/21 ir C‑622/21), šis teisėjas nurodė, kad yra kitų prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimų, kuriuose pasirinkta kitokia pozicija nei pagrindinėse bylose. Kiek tai susiję su trečiąja byla (C‑727/21), jis pažymėjo, kad nesutinka su teisėjų kolegijos pateiktu teisės aiškinimu, tačiau nenurodė jokio kito teismo sprendimo.
Tada bylą nagrinėjusi teisėjų kolegija susirinko į naujus pasitarimus (byla C‑727/21). Pakartotinai išnagrinėjusi apeliacinį skundą ir sprendimus registruojančio teisėjo nuomonę, ji nusprendė nekeisti savo ankstesnio sprendimo. Taigi ji priėmė naują sprendimą ir perdavė jį Registro tarnybai.
Teikdamas pirmenybę kitokiai teisinei pozicijai sprendimus registruojantis teisėjas minėtą pagrindinę bylą perdavė prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo Komercinių bylų ir kitų ginčų skyriui. Šis skyrius priėmė „teisinę poziciją“, patvirtindamas sprendimus registruojančio teisėjo pasirinktą sprendimą. Tuomet minėta pagrindinė byla buvo grąžinta atitinkamai teisėjų kolegijai, kad ji priimtų sprendimą pagal šią „teisinę poziciją“.
Suabejojęs, ar Sąjungos teisę atitinka mechanizmas, pagal kurį į jo sprendimų priėmimo procesą kišasi sprendimus registruojantis teisėjas ir kiti „teisines pozicijas“ priimančio teismo teisėjai, nacionalinis teismas nutarė kreiptis į Teisingumo Teismą dėl prejudicinio sprendimo.
Teisingumo Teismo vertinimas
Teisingumo Teismas pirmiausia pabrėžė, kad visos nacionalinės priemonės ar praktika, kuriomis siekiama išvengti teismų praktikos skirtumų arba juos pašalinti ir taip užtikrinti nuo teisinės valstybės principo neatsiejamą teisinį saugumą, turi atitikti iš ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos kylančius reikalavimus.
Visų pirma atsižvelgdamas į šiuos reikalavimus jis išnagrinėjo praktiką, pagal kurią bylą nagrinėjusios teisėjų kolegijos priimtas sprendimas gali būti laikomas galutiniu ir jo kopija išsiųsta šalims tik jeigu jo turinį patvirtino šiai kolegijai nepriklausantis sprendimus registruojantis teisėjas.
Šiuo klausimu jis pažymėjo, kad nors sprendimus registruojantis teisėjas negali bylą nagrinėjusios teisėjų kolegijos vertinimo pakeisti savuoju, jis gali faktiškai sustabdyti priimto teismo sprendimo registravimą, taip trukdydamas užbaigti sprendimo priėmimo procesą ir įteikti šį sprendimą šalims. Tokiu atveju toks teisėjas gali grąžinti bylą šiai kolegijai, kad atsižvelgdama į jo paties teisines pastabas ji peržiūrėtų minėtą sprendimą, o jeigu toliau nesutariama su minėta teisėjų kolegija, gali prašyti atitinkamo skyriaus pirmininko sušaukti skyriaus susirinkimą, kad šis priimtų, be kita ko, tai pačiai teisėjų kolegijai privalomą „teisinę poziciją“. Tokia praktika leidžia sprendimus registruojančiam teisėjui kištis į atitinkamą bylą, todėl šis teisėjas gali daryti įtaką galutiniam sprendimui, kuris bus priimtas toje byloje.
Pirma, neatrodo, kad su pagrindinėmis bylomis susijusiose nacionalinės teisės nuostatose būtų numatytas toks sprendimus registruojančio teisėjo kišimasis. Antra, toks kišamasis vyksta po to, kai teisėjų kolegija, kuriai paskirta atitinkama byla, po pasitarimų priima sprendimą, nors minėtas teisėjas nepriklauso šiai kolegijai ir dėl to nedalyvavo ankstesniuose proceso etapuose, užbaigtuose to sprendimo priėmimu. Trečia, neatrodo, kad sprendimus registruojančio teisėjo teisė kištis būtų apribota aiškiai nurodytais objektyviais ir konkretų pagrindimą atspindinčiais kriterijais, kurie neleistų pasinaudoti diskrecija.
Atsižvelgdamas į šias aplinkybes Teisingumo Teismas konstatavo, kad šio sprendimus registruojančio teisėjo kišimasis yra nesuderinamas su teisės į veiksmingą teisminę gynybą reikalavimais.
Be to, Teisingumo Teismas išnagrinėjo nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias priimdamas „teisinę poziciją“ nacionalinio teismo skyriaus susirinkimas gali įpareigoti bylą nagrinėjusią teisėjų kolegiją pakeisti anksčiau jos priimto sprendimo turinį, kai į šio skyriaus susirinkimo sudėtį taip pat įeina kiti nei šios kolegijos teisėjai ir tam tikru atveju asmenys, nepriklausantys atitinkamam teismui, kuriems šalys neturi galimybės pateikti savo argumentų.
Šiuo klausimu jis pažymėjo, kad, sušaukus skyriaus susirinkimą, visi jame dalyvaujantys teisėjai faktiškai gali kištis formuluojant galutinę poziciją byloje, kurioje po pasitarimų kompetentinga teisėjų kolegija jau priėmė sprendimą, bet jis dar neįregistruotas ir jo kopija neišsiųsta. Iš tiesų tai, kad šios teisėjų kolegijos sprendimą tuo atveju, kai ji toliau laikosi kitokios teisinės pozicijos nei sprendimus registruojantis teisėjas, gali vertinti skyriaus susirinkimas, kaip ir tai, kad minėta kolegija privalo jau pasibaigus pasitarimams laikytis šio skyriaus susirinkimo suformuluotos „teisinės pozicijos“, turi įtakos galutiniam to sprendimo turiniui.
Pirma, nėra pagrindo teigti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama skyriaus susirinkimo teisė kištis būtų pakankamai apribota objektyviais kriterijais ir kurie būtų taikomi. Konkrečiai kalbant, iš skyriaus susirinkimo sušaukimą reglamentuojančios nuostatos (
2
) nematyti, kad šis susirinkimas gali būti sušauktas (kaip antai byloje C‑727/21) vien dėl to, kad sprendimus registruojantis teisėjas nepritarė kompetentingos teisėjų kolegijos teisinei pozicijai. Antra, šalims jokiu momentu nepranešama apie skyriaus susirinkimo sušaukimą ir jo priimtą „teisinę poziciją“, privalomą, be kita ko, šią bylą nagrinėjusiai teisėjų kolegijai. Taigi neatrodo, kad šios šalys turi galimybę pasinaudoti procesinėmis teisėmis tokiame skyriaus susirinkime.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismas konstatavo, kad nagrinėjamos nacionalinės teisės nuostatos yra nesuderinamos su teisės į veiksmingą teisminę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą reikalavimais.
Teisingumo Teismas taip pat nurodė, kad, siekiant išvengti teismų praktikos skirtumų arba juos pašalinti ir taip užtikrinti nuo teisinės valstybės principo neatsiejamą teisinį saugumą, procesinis mechanizmas, leidžiantis nacionalinio teismo teisėjui, nepriklausančiam kompetentingai teisėjų kolegijai, perduoti bylą nagrinėti išplėstinei šio teismo kolegijai, nepažeidžia iš ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos kylančių reikalavimų, jeigu byloje dar neįvyko iš pradžių paskirtos teisėjų kolegijos pasitarimų, aplinkybės, kurioms esant galimas toks perdavimas, yra aiškiai nurodytos taikytinuose teisės aktuose ir dėl šio perdavimo iš atitinkamų asmenų neatimama galimybė dalyvauti nagrinėjant bylą šioje išplėstinėje teisėjų kolegijoje. Be to, iš pradžių paskirta teisėjų kolegija visada gali priimti sprendimą dėl tokio perdavimo.
(
1
)	Pagal Sudski poslovnik (Teismų procedūros reglamentas) 177 straipsnio 3 dalį; joje nustatyta: „Antrosios instancijos teisme byla laikoma baigta tą dieną, kai, Registro tarnybai sugrąžinus bylą, atitinkamo teisėjo kabinetas išsiunčia teismo sprendimo kopiją. Registro tarnyba privalo nuo atitinkamos bylos medžiagos gavimo datos per kuo trumpesnį laiką grąžinti ją šio teisėjo kabinetui. Tuomet šio sprendimo kopija išsiunčiama per naują aštuonių dienų terminą“.
(
2
)	Zakon o sudovima (Teismų įstatymas) 40 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad skyriaus arba teisėjų susirinkimas sušaukiamas, kai nustatoma, kad teismo skyriai, kolegijos ar teisėjai skirtingai aiškina teisės taikymo klausimus, arba kai kolegija ar skyriaus teisėjas nukrypsta nuo ankstesnės teisinės pozicijos.