62005CJ0236_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑236/05
dėl 2005 m. gegužės 30 d. pagal EB 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo
Europos Bendrijų Komisija,
atstovaujama K. Banks, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
ieškovė,
prieš
Jungtinę Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystę,
atstovaujamą S. Nwaokolo, padedamos barrister
D. J. Rhee,
atsakovę,
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas A. Rosas, teisėjai A. Tizzano (pranešėjas), A. Borg Barthet, J. Malenovský ir A. Ó Caoimh,
generalinis advokatas M. Poiares Maduro,
kancleris R. Grass,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Savo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad labai pavėluotai perduodama pagal 1993 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2847/93, nustatančio bendros žuvininkystės politikos kontrolės sistemą (OL L 261, p. 1), paskutinį kartą iš dalies keisto 2003 m. lapkričio 4 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1954/2003 (OL L 289, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 2847/93), 19i straipsnio pirmą ir trečią įtraukas reikalaujamus duomenis, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė neįvykdė šiuo reglamentu jai nustatytų pareigų.
2. Pagal Reglamento Nr. 2847/93 19i straipsnio pirmą ir trečią įtraukas:
„Visos valstybės narės kompiuterinėmis priemonėmis (1994 m. sausio 19 d.) Komisijos reglamente (EB) Nr. 109/94 (dėl Bendrijos žvejybos laivų registro, OL L 19, p. 5) nustatyta tvarka praneša Komisijai bendrus duomenis apie žvejybinę pastangą:
– per ankstesnį mėnesį kiekvienoje atitinkamoje žvejybos zonoje giliavandenėms žuvims – iki kiekvieno mėnesio 15 d.,
< … >
– per ankstesnį ketvirtį kiekvienoje žvejybos zonoje, nurodytoje 19a straipsnyje, pelaginėms žuvims – iki kiekvieno kalendorinio ketvirčio pirmojo mėnesio pabaigos.“ (Pataisytas vertimas)
Ikiteisminė procedūra
3. 2001 m. lapkričio 21 d. Komisija nusiuntė Jungtinei Karalystei oficialų pranešimą, kuriame nurodė, kad jai nebuvo perduoti pagal Reglamento Nr. 2847/93 19i straipsnį reikalaujami duomenys už 1999, 2000 ir 2001 metus.
4. 2002 m. sausio 11 d. laišku Jungtinės Karalystės vyriausybė paaiškino, kad nors rinkdama ir perduodama atitinkamus duomenis ji susidūrė su techniniais sunkumais, visa su laikotarpiu nuo 1999 m. iki 2001 m. lapkričio mėn. susijusi informacija vis dėlto buvo perduota Komisijai.
5. Nustačiusi, kad duomenų neperdavimas ar pavėluotas perdavimas tęsėsi taip pat 2002 ir 2003 metais, 2004 m. liepos 15 d. Komisija nusiuntė Britanijos valdžios institucijoms pagrįstą nuomonę, kurioje nurodė, kad „neperduodama ar dažnai labai pavėluotai perduodama pagal Reglamento Nr. 2847/93 19i straipsnio pirmą ir trečią įtraukas reikalaujamus duomenis, Jungtinė Karalystė neįvykdė šia nuostata jai nustatytų įsipareigojimų“. Todėl Komisija nurodė šiai valstybei narei per du mėnesius nuo pagrįstos nuomonės gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta.
6. 2004 m. rugsėjo 9 d. laiške Jungtinės Karalystės vyriausybė pripažino pavėluotus perdavimus. Vis dėlto ji pabrėžė, kad tam tikri duomenys buvo perduoti ne taip pavėluotai, kaip nurodyta pagrįstoje nuomonėje. Toliau ji pažymėjo, kad, siekiant užtikrinti Reglamento Nr. 2847/93 laikymąsi ir jo reikalavimų vykdymą ateityje, buvo imtasi atitinkamų priemonių.
7. Padariusi išvadą, kad 2004 ir 2005 metais duomenys ir toliau buvo perduodami pavėluotai, Komisija nusprendė pareikšti šį ieškinį.
Dėl ieškinio
Dėl ieškinio priimtinumo
8. Savo atsiliepime į ieškinį Jungtinė Karalystė pirmiausia nurodo du ieškinio nepriimtinumo pagrindus, susijusius atitinkamai su ieškinio dalyko pakeitimu ir ieškinio dalyko nebuvimu.
Dėl ieškinio dalyko pakeitimo
9. Jungtinės Karalystės valdžios institucijos teigia, kad 2001 m. lapkričio 21 d. oficialiame pranešime buvo išdėstyti priekaištai tik dėl 1999, 2000 ir 2001 metų. Tačiau pagrįstoje nuomonėje buvo nurodyti taip pat 2002 ir 2003 metai, o ieškinyje – 2004 ir 2005 metai. Vadinasi, ieškinys yra nepriimtinas, nes jo dalykas apima kaltinimus įsipareigojimų neįvykdymu po oficialaus pranešimo datos.
10. Šiuo klausimu, viena vertus, reikia pažymėti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką pagal EB 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo dalykas apibrėžiamas Komisijos pagrįstoje nuomonėje (žr. 1992 m. kovo 18 d. Sprendimo Komisija prieš Graikiją, C‑29/90, Rink. p. I‑1971, 12 punktą ir 1992 m. gruodžio 2 d. Sprendimo Komisija prieš Airiją, C‑280/89, Rink. p. I‑6185, 7 punktą), todėl ieškinys turi būti grindžiamas tais pačiais motyvais ir pagrindais, kaip ir ši nuomonė (žr. 2005 m. birželio 16 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją, C‑456/03, Rink. p. I‑5335, 35 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką bei 2005 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Komisija prieš Liuksemburgą, C‑33/04, Rink. p. I‑10629, 36 punktą).
11. Kita vertus, Teisingumo Teismas taip pat pažymėjo, kad šis reikalavimas nereiškia, jog kiekvienu atveju pagrįstos nuomonės rezoliucinėje dalyje nurodyti kaltinimai ir ieškinio reikalavimai privalo visiškai sutapti, jeigu pagrįstoje nuomonėje apibrėžtas ginčo dalykas nebuvo išplėstas arba pakeistas (žr. 2005 m. liepos 14 d. Sprendimo Komisija prieš Vokietiją, C‑433/03, Rink. p. I‑6985, 28 punktą ir 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Komisija prieš Jungtinę Karalystę, C‑484/04, Rink. p. I‑0000, 25 punktą).
12. Konkrečiai kalbant, Teisingumo Teismas nusprendė, kad ginčo dalyką galima išplėsti po pagrįstos nuomonės atsiradusiais faktais, jeigu jie yra to paties pobūdžio bei atitinka tuos pačius veiksmus kaip ir šioje nuomonėje nurodyti faktai (žr. 1983 m. kovo 22 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją, 42/82, Rink. p. 1013, 20 punktą; 1988 m. vasario 4 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją, C‑113/86, Rink. p. 607, 11 punktą ir 2006 m. gegužės 18 d. Sprendimo Komisija prieš Ispaniją, C‑221/04, Rink. p. I‑0000, 28 punktą).
13. Nagrinėjamu atveju reikia pripažinti, kad per visą šį procesą ieškinio dalykas nesikeitė.
14. Tiek pagrįstos nuomonės rezoliucinėje dalyje, tiek ieškinio reikalavimuose Komisija kaltina Jungtinę Karalystę nuolatiniu savo įsipareigojimų nevykdymu pavėluotai perduodant pagal Reglamento Nr. 2847/93 19i straipsnio pirmą ir trečią įtraukas reikalaujamus duomenis.
15. Be to, savo ieškinyje Komisija pabrėžė, kad ieškinio pareiškimo dieną įsipareigojimų nevykdymas tęsėsi, nes Jungtinė Karalystė dar nebuvo perdavusi beveik jokių 2004 m. duomenų ir jokių 2005 m. duomenų.
16. Vadinasi, Komisija savo ieškinį pareiškė ne dėl su konkrečiais laikotarpiais susijusių atskirų veiksmų, o dėl nuolatinio ir sistemingo Jungtinės Karalystės pareigos perduoti atitinkamus duomenis Reglamente Nr. 2847/93 nustatytais terminais nevykdymo.
17. Taigi reikia pripažinti, kad nagrinėjamoje byloje ginčo dalykas yra Jungtinės Karalystės valdžios institucijų nesilaikymas pirmiau minėtų terminų, pasireiškęs nuolatiniais vėlavimais, nesant reikalo neatsižvelgti į po pagrįstos nuomonės atsiradusius faktus (žr. pirmiau minėto 1988 m. vasario 4 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją 13 punktą).
18. Dėl šios priežasties Jungtinės Karalystės nurodytas pirmas nepriimtinumo pagrindas turi būti atmestas.
Dėl ieškinio dalyko nebuvimo
19. Jungtinės Karalystės vyriausybė teigia, kad ji tinkamai atsižvelgė į pagrįstą nuomonę perduodama visus reikalaujamus duomenis iki šioje nuomonėje nurodytos datos, todėl Komisija neturėjo teisės pareikšti šio ieškinio.
20. Šiuo klausimu pirmiausia primintina, kad kaip dalis pagal EB 226 straipsnį suteiktos kompetencijos Komisijai pavesta savo iniciatyva ir bendro intereso tikslais prižiūrėti, kaip valstybės narės taiko Bendrijos teisę, ir siekti galimo iš šios teisės kylančių įsipareigojimų neįvykdymo pripažinimo, kad įsipareigojimų nevykdymas būtų nutrauktas (žr. 2001 m. vasario 1 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją, C–333/99, Rink. p. I‑1025, 23 punktą ir 2005 m. birželio 2 d. Sprendimo Komisija prieš Graikiją, C–394/02, Rink. p. I‑4713, 14 ir 15 punktus bei juose nurodytą teismų praktiką).
21. Tačiau nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad, kaip buvo pažymėta šio sprendimo 16 punkte, pažeidimas, kuriuo kaltinama Jungtinė Karalystė, pasireiškia pagal Reglamento Nr. 2847/93 19i straipsnio pirmą ir trečią įtraukas reikalaujamų duomenų nuolatiniu ir sistemingu pavėluotu perdavimu.
22. Reikia pripažinti, kad Jungtinė Karalystė neištaisė pirmiau apibrėžto pažeidimo perduodama pagrįstoje nuomonėje nurodytus pagal Reglamentą Nr. 2847/93 reikalaujamus duomenis iki nuomonėje nustatytos datos, nes šis duomenų perdavimas buvo atliktas pasibaigus Reglamente Nr. 2847/93 nustatytiems terminams.
23. Dėl šios priežasties Komisija yra suinteresuota ieškinio dalyką sudarančio įsipareigojimų nevykdymo pripažinimu, kad Jungtinė Karalystė imtųsi būtinų priemonių užtikrinti duomenų perdavimą laiku, ir taip išvengti panašių pažeidimų pasikartojimo.
24. Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytus argumentus antras nepriimtinumo pagrindas taip pat atmestinas, todėl Komisijos ieškinys pripažintinas priimtinu.
Dėl ieškinio pagrįstumo
25. Komisija kaltina Jungtinę Karalystę labai pavėluotai perdavus pagal Reglamento Nr. 2847/93 19i straipsnio pirmą ir trečią įtraukas reikalaujamus duomenis, kurie buvo perduoti taip:
– už 1999, 2000 et 2001 metus: nurodytų metų duomenys buvo perduoti tik 2002 m. sausio 14 d., išskyrus 1999 m. vasario, kovo, balandžio ir gegužės mėnesių duomenis, perduotus 1999 m. birželio 9 d., ir 2001 m. pirmųjų dešimties mėnesių duomenis, perduotus 2001 m. lapkričio 29 d.,
– už 2002 metus: su giliavandenėmis žuvimis susiję duomenys taip pat buvo perduoti pavėluotai, išskyrus penkis atvejus,
– už 2003 metus: duomenys buvo perduoti tik 2004 m. kovo 29 d.,
– už 2004 metus: Komisijai buvo perduoti tik kai kurie duomenys, anot jos, vidutiniškai vėluojant 23 dienas pelaginių žuvų atveju ir 48 dienas giliavandenių žuvų atveju,
– už 2005 metus: ieškinio pareiškimo dieną jokie duomenys dar nebuvo perduoti Komisijai.
26. Jungtinės Karalystės vyriausybė neginčija pirmiau nurodyto pavėluoto duomenų perdavimo.
27. Vis dėlto ji teigia, kad šių vėlavimų priežastis – techniniai sunkumai. Kalbant konkrečiai apie 2004 m. ir 2005 m. duomenų perdavimą, šiuos sunkumus sukėlė duomenų deklaravimo tvarkos pasikeitimas įsigaliojus Reglamentui Nr. 1954/2003.
28. Šis argumentas atmestinas. Šiuo klausimu pakanka pažymėti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką valstybė narė negali remtis vidaus aplinkybėmis, pavyzdžiui, Bendrijos teisės akto įgyvendinimo stadijoje iškilusiais taikymo sunkumais, pateisindama Bendrijos teisės normų nustatytų pareigų ir terminų nesilaikymą (žr. 2000 m. liepos 4 d. Sprendimo Komisija prieš Graikiją, C‑387/97, Rink. p. I‑5047, 70 punktą, taip pat 2002 m. balandžio 25 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją, C‑418/00 ir C‑419/00, Rink. p. I‑03969, 59 punktą).
29. Taigi Jungtinė Karalystė negali remtis techniniais sunkumais, kad išvengtų iš Bendrijos teisės kylančių pareigų.
30. Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytus samprotavimus pripažintina, kad pavėluotai perduodama pagal Reglamento Nr. 2847/93 19i straipsnio pirmą ir trečią įtraukas reikalaujamus duomenis, Jungtinė Karalystė neįvykdė šiuo reglamentu jai nustatytų pareigų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
31. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti išlaidas ir Jungtinė Karalystė pralaimėjo bylą, pastaroji turi padengti bylinėjimosi išlaidas.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1) Pavėluotai perduodama pagal 1993 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2847/93, nustatančio bendros žuvininkystės politikos kontrolės sistemą, paskutinį kartą iš dalies keisto 2003 m. lapkričio 4 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1954/2003, 19i straipsnio pirmą ir trečią įtraukas reikalaujamus duomenis, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė neįvykdė šiuo reglamentu jai nustatytų pareigų.
2) Priteisti iš Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.