ROZSUDOK SÚDNEHO DVORAz 13. júla 1966 (*) V spojených veciach 56/64 a 58/64_Établissements Consten S.A.R.L.,
so sídlom v Courbevoie (Seine), v zastúpení: J. Lassier,
advokát pri Cour d'Appel de Paris, s adresou na doručovanie
v Luxemburgu, J. Welter, avocat-avoué, 6, rue Willy-Georgenžalobca vo veci 56/64_aGrundig-Verkaufs-GmbH,
spoločnosť s ručením obmedzeným podľa nemeckého práva, so sídlom
vo Fürth (Bavorsko), v zastúpení: Max Grundig, konateľ, za právnej
pomoci H. Hellmann, advokát, a K. Pfeiffer, advokát, zapísaní
v advokátskej komore v Kolíne, s adresou na doručovanie
v Luxemburgu, A. Neyens, avocat-avoué, 9, rue des Glacis_žalobca vo veci 58/64_ktorých v konaní podporujú:vláda Talianskej republiky,
v zastúpení: A. Maresca, splnomocnený minister a zástupca
vedúceho diplomatického právneho oddelenia ministerstva zahraničných
vecí, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci P. Peronaci,
zástupca generálneho štátneho advokáta, s adresou na doručovanie
v Luxemburgu, Talianske veľvyslanectvo, 5, rue Marie Adélaide_vedľajší účastník konania v oboch veciach_vláda Spolkovej republiky Nemecko,
v zastúpení: U. Everling, Ministerialrat, a H. Peters,
Regierungsrat, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
kancelária veľvyslanectva Spolkovej republiky Nemecko, 3, boulevard
Royal_vedľajší účastník konania vo veci 58/64_protiKomisii Európskeho hospodárskeho spoločenstva,
v zastúpení: G. Le Tallec (vec 56/64) a J. Thiesing (vec
58/64), právni poradcovia, splnomocnení zástupcovia, s adresou na
doručovanie v Luxemburgu, sekretariát Právneho servisu európskych
výkonných predstaviteľov, 2, Place de Metz_žalovanej_ktorú v konaní podporujú:Willy Leissner,
akciová spoločnosť, so sídlom v Štrasburgu, v zastúpení:
C. Lapp, zapísaný v advokátskej komore v Štrasburgu,
s adresou na doručovanie v Luxemburgu, H. Glaesener, notaire,
20, rue Glesener_UNEF, spoločnosť
s ručením obmedzeným podľa francúzskeho práva, so sídlom
v Paríži, v zastúpení: R. Collin, advokát pri Cour d'Appel de
Paris, a P. A. Franck, advokát na Cour d'Appel de
Bruxelles, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, kancelária
E. Arendt, avocat-avoué, 6, rue Willy-Goergen_vedľajší účastníci konania_ktorých
predmetom je žaloba o zrušenie rozhodnutia Komisie
z 23. septembra 1964 týkajúceho sa konania podľa článku 85
Zmluvy (IV/A-00004-03344 „Grundig-Consten“)_SÚDNY DVOR_v zložení:
predseda Ch. L. Hammes, predsedovia komôr L. Delvaux
a W. Strauß, sudcovia A. M. Donner, A. Trabucchi
(spravodajca), R. Lecourt a R. Monaco_generálny advokát: K. Roemer_tajomník: A. Van Houtte_vyhlásil tentoRozsudok O výhrade, ktorá sa týka kvalifikovania napadnutého právneho aktuŽalobca
Consten uplatňuje ako žalobný dôvod porušenie podstatných formálnych
náležitostí, keďže text uverejnený v úradnom vestníku označuje
napadnutý akt ako smernicu, hoci akt tohto druhu nemôže byť určený
jednotlivcom.Ak ide o akt určený menovite označeným podnikom, je autentický len ten text, ktorý bol oznámený adresátom. Predmetný text obsahuje slová: „Komisia prijala toto rozhodnutie“.Tento žalobný dôvod preto nie je dôvodný. O výhradách, ktoré sa týkajú porušenia práva na obhajobuŽalobca Consten vytýka Komisii, že porušila právo na obhajobu, keď ho neoboznámila s obsahom celého spisu.Žalobca
Grundig uvádza tú istú výhradu, hlavne vo vzťahu k dvom nótam
pochádzajúcim od francúzskych a nemeckých inštitúcií, ktoré
Komisia zohľadnila pri prijímaní rozhodnutia.Konanie
pred Komisiou týkajúce sa uplatnenia článku 85 Zmluvy je správnym
konaním, z čoho vyplýva, že účastníkom konania by malo byť vopred
umožnené predložiť pripomienky k výhradám, ktoré má Komisia
v úmysle proti nim použiť.Na tieto účely musia byť informovaní o skutkových okolnostiach, na ktorých sa zakladajú výhrady.Nie je však potrebné, aby boli oboznámení s celým spisom.V predmetnom
prípade stanovisko Komisie z 20. decembra 1963 obsahuje
všetky skutkové okolnosti potrebné na preukázanie výhrad, ku ktorým
Komisia dospela.Žalobcovia riadne dostali kópiu stanoviska a mohli predložiť svoje písomné a ústne pripomienky.Napadnuté rozhodnutie nie je založené na iných výhradách než tých, ktoré boli predmetom tohto konania.Žalobca
Consten tvrdí, že rozhodnutie je poznačené aj porušením práva na
obhajobu, keďže nezohľadňuje hlavné návrhy, ktoré predložil Komisii,
predovšetkým žiadosti o doplnenie vyšetrovania.V takomto
konaní, ktoré nemá povahu súdneho konania, nie je správny orgán povinný
odôvodniť zamietnutie návrhov účastníkov konania.Nezdá sa, že by počas konania pred Komisiou bolo porušené právo účastníkov konania na obhajobu.Tento žalobný dôvod nie je dôvodný. O výhrade, ktorá sa týka zistenia porušenia vo výroku rozhodnutiaNemecká
vláda podporuje žalobný dôvod, ktorý sa týka porušenia podstatných
formálnych náležitostí, z dôvodu, že zistenie porušenia sa malo
nachádzať výlučne v odôvodnení rozhodnutia a nie v jeho
výrokovej časti.Toto zistenie tvorí základ povinností účastníkov konania ukončiť porušovanie.Účinky tohto zistenia na právnu situáciu dotknutých podnikov nezávisia od jeho umiestnenia v rozhodnutí.Táto výhrada nemá opodstatnenie, a preto ju treba zamietnuť. O žalobných dôvodoch, ktoré sa týkajú možnosti uplatnenia článku 85 ods. 1 na zmluvy o výhradnej distribúciiŽalobcovia tvrdia, že zákaz podľa článku 85 ods. 1 sa vzťahuje len na tzv. horizontálne kartelové dohody.Talianska
vláda ďalej tvrdí, že zmluvy o výhradnej distribúcii nie sú
„dohodami medzi podnikmi“ v zmysle tohto ustanovenia, pretože
zmluvné strany nie sú v rovnovážnom postavení.Vo vzťahu k týmto zmluvám možno chrániť voľnú hospodársku súťaž len podľa článku 86 Zmluvy.Ani
znenie článku 85, ani znenie článku 86 nedáva základ pre takú
špecializáciu jedného či druhého článku v závislosti od postavenia
zmluvných strán v hospodárskom procese.Článok
85 sa všeobecne vzťahuje na všetky dohody, ktoré skresľujú hospodársku
súťaž na spoločnom trhu, a teda nestanovuje žiaden rozdiel medzi
týmito dohodami v závislosti od toho, či sú uzatvorené medzi
navzájom si konkurujúcimi subjektmi na rovnakom stupni alebo medzi
nekonkurujúcimi si subjektmi nachádzajúcimi sa na rôznych stupňoch
hospodárskeho procesu.V zásade nemožno rozlišovať tam, kde nerozlišuje Zmluva.Nie
je možné vylúčiť prípadné použitie článku 85 na dohodu o výhradnej
distribúcii z dôvodu, že poskytovateľ výhradného oprávnenia
a koncesionár nie sú konkurentmi a nie sú v rovnovážnom
postavení.V zmysle článku 85
ods. 1 môže byť hospodárska súťaž skreslená nielen dohodami, ktoré
ju obmedzujú medzi ich stranami, ale aj dohodami, ktoré bránia
hospodárskej súťaži, ktorá by inak mohla fungovať medzi jednou
z nich a tretími stranami, alebo túto súťaž obmedzujú.Z tohto
hľadiska je irelevantné, či sú strany dohody na rovnakých stupňoch,
pokiaľ ide o ich ekonomické postavenie a fungovanie
v hospodárstve.To platí o to viac
v prípade, ak sa strany na základe takejto dohody snažia tým, že
zabránia hospodárskej súťaži výrobkov tretích osôb alebo ju obmedzia,
zaviesť alebo si zabezpečiť neoprávnenú výhodu na úkor spotrebiteľa
alebo užívateľa, ktorá by bola v rozpore so všeobecnými cieľmi
článku 85.Je preto možné, aby bez toho,
žeby došlo k zneužitiu dominantného postavenia, dohoda medzi
hospodárskymi subjektmi na rôznych stupňoch bola spôsobilá ovplyvniť
obchod medzi členskými štátmi a zároveň mala za cieľ alebo účinok
vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž, a aby sa tak na
ňu vzťahoval zákaz podľa článku 85 ods. 1.Bolo
by zbytočné porovnávať na jednej strane situáciu výrobcu viazaného
výhradnou zmluvou s distributérom svojich výrobkov, na ktorú sa
uplatňuje článok 85, so situáciou výrobcu, ktorý do svojho podniku
nejakým spôsobom začlenil distribúciu vlastných výrobkov, napríklad
formou obchodného zastúpenia, čím by sa vyhol článku 85.Tieto situácie sú právne odlišné.Ide
o dva odlišné záujmy, keďže efektívnosť dvoch podnikateľských
štruktúr, z ktorých jedna je integrovaná do podniku výrobcu
a druhá nie, nemusí byť rovnaká.Znenie
článku 85 stanovuje, že zákaz sa vzťahuje na dohodu uzatvorenú medzi
viacerými podnikmi, ak sú splnené aj ostatné podmienky,
a nevzťahuje sa teda na prípady, keď v jednom podniku je
integrovaná jeho vlastná distribučná sieť; z toho však nevyplýva,
že zmluvná situácia vyplývajúca z dohody medzi výrobným podnikom
a distribučným podnikom sa musí považovať za legálnu len na základe
jednoduchej ekonomickej analógie, ktorá je navyše neúplná
a v rozpore so znením uvedeného článku 85.Okrem
toho, ak v prvom prípade zmluva chcela prostredníctvom článku 85
rešpektovať vnútornú organizáciu podniku a spochybniť ju článkom 86
len vtedy, ak dosiahne taký stupeň závažnosti, že ide o zneužitie
dominantného postavenia, rovnaká výhrada sa nemôže uplatniť, ak prekážky
v hospodárskej súťaži vyplývajú z dohody uzavretej medzi
dvoma rôznymi podnikmi, ktorú väčšinou stačí zakázať.Dohoda
medzi výrobcom a distributérom, ktorá by sa snažila o obnovu
hraníc v obchode medzi členskými štátmi, by mohla byť
v rozpore s najzákladnejšími cieľmi Spoločenstva.Zmluva,
ktorej preambula a text majú za cieľ zrušiť bariéry medzi štátmi
a ktorá je v mnohých ustanoveniach prísna voči ich opätovnému
objaveniu, nemôže podnikom umožňovať, aby takéto bariéry znovu
vytvárali.Článok 85 ods. 1 má tento
cieľ plniť, aj keď ide o dohody medzi podnikmi nachádzajúcimi sa na
rôznych stupňoch hospodárskeho procesu.Uvedené žalobné dôvody sú preto nedôvodné. O výhrade, ktorá sa týka nariadenia Rady č. 19/65 Žalobca
Grundig kladie otázku, či zákaz podľa článku 85 ods. 1 bolo možné
uplatniť na predmetnú dohodu pred prijatím nariadenia Rady č. 19/65
o uplatňovaní článku 85 ods. 3 Zmluvy na určité kategórie
dohôd.Tento žalobný dôvod žalobca prvýkrát uplatnil vo svojej replike.Skutočnosť, že toto nariadenie bolo prijaté po podaní žaloby, nemôže ospravedlniť toto omeškanie.Tento
žalobný dôvod sa v podstate rovná tvrdeniu, že pred prijatím tohto
nariadenia Komisia nemala článok 85 ods. 1 uplatniť, keďže nemala
právomoc udeľovať výnimky podľa kategórií dohôd.Keďže
táto skutočnosť existovala aj pred nariadením
č. 19/65, nariadenie nie je novou skutočnosťou v zmysle
článku 42 rokovacieho poriadku, ktorá by mohla odôvodniť neskoršie
uvedenie tohto žalobného dôvodu.Táto výhrada je teda neprípustná. O výhrade, ktorá sa týka pojmu „dohody, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi“Žalobcovia
a nemecká vláda tvrdia, že Komisia, keďže vychádzala
z nesprávnej interpretácie pojmu dohody, ktorá môže ovplyvniť
obchod medzi členskými štátmi, nepreukázala, že bez spornej dohody by
bol tento obchod intenzívnejší.Žalovaná
odpovedá, že táto podmienka článku 85 ods. 1 je splnená
v okamihu, keď sa v dôsledku dohody obchod medzi členskými
štátmi rozvíja za iných podmienok, ako by sa rozvíjal bez prekážok
vyplývajúcich z dohody, a keď vplyv tejto dohody na trhové
podmienky dosahuje určitý stupeň závažnosti.V predmetnom
prípade tomu tak je, predovšetkým po zvážení prekážok, ktoré
z danej dohody vyplývajú pre spoločný trh v oblasti dovozu
a vývozu výrobkov Grundig určených do a pochádzajúcich
z Francúzska.Uvedená podmienka má za
cieľ stanoviť hranice medzi pôsobnosťou práva Spoločenstva
a vnútroštátneho práva v oblasti úpravy kartelov.Ak
táto dohoda môže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, tak sa na
zmenu hospodárskej súťaže vyvolanú touto dohodou vzťahujú zákazy podľa
práva Spoločenstva obsiahnuté v článku 85, kým v opačnom
prípade sa na ňu nevzťahujú.V tomto
ohľade je dôležité predovšetkým vedieť, či je zmluva spôsobilá priamo
alebo nepriamo, skutočne alebo potenciálne, ohroziť voľný obchod medzi
členskými štátmi spôsobom, ktorý by mohol poškodiť plnenie cieľov
jednotného trhu medzi štátmi.Okolnosť, že
určitá dohoda napomáha zvýšiť, dokonca v značnom rozsahu, objem
obchodu medzi štátmi, nestačí na vylúčenie možnosti, že táto dohoda môže
„ovplyvniť“ obchod vo vyššie uvedenom zmysle.V predmetnom
prípade zmluva medzi spoločnosťami Grundig a Consten na jednej
strane tým, že iným podnikom ako Consten bráni dovážať výrobky Grundig
do Francúzska, a na druhej strane tým, že Constenu zakazuje
opätovne vyvážať tieto výrobky do iných krajín spoločného trhu, nesporne
ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.Tieto
obmedzenia slobody obchodu, ako aj tie, ktoré by pre tretie osoby mohli
vyplynúť z podania prihlášky ochrannej známky GINT firmou Consten
vo Francúzsku, ktorou Grundig označuje všetky svoje výrobky, stačia na
splnenie predmetnej podmienky.Žalobné dôvody predložené v tejto súvislosti treba zamietnuť. O výhradách, ktoré sa týkajú kritéria obmedzenia hospodárskej súťažeŽalobcovia
a nemecká vláda tvrdia, že keďže Komisia obmedzila svoje
vyšetrovanie len na výrobky Grundig, rozhodnutie sa zakladá na mylnom
chápaní pojmu hospodárska súťaž a systému zákazov stanoveného
v článku 85 ods. 1.Tento pojem sa vzťahuje hlavne na hospodársku súťaž medzi podobnými výrobkami rôznych značiek.Komisia
mala pred vyhlásením o tom, že článok 85 ods. 1 sa vzťahuje
na predmetný prípad, na základe pravidla rozumného uváženia („rule of
reason“) zvážiť hospodársky dopad spornej zmluvy na hospodársku súťaž
medzi rôznymi značkami.Predpokladá sa, že
vertikálne dohody o výhradnej distribúcii nepoškodzujú hospodársku
súťaž, a v predmetnom prípade neexistuje nič, čo by tento
predpoklad vyvracalo.Naopak, daná zmluva zvýšila hospodársku súťaž medzi podobnými výrobkami rôznych značiek.Zásada voľnej hospodárskej súťaže sa týka rôznych štádií a aspektov hospodárskej súťaže.Hoci
je hospodárska súťaž medzi výrobcami väčšinou viditeľnejšia ako medzi
distributérmi výrobku tej istej značky, z toho ešte nevyplýva, že
dohoda smerujúca k obmedzeniu hospodárskej súťaže medzi
distributérmi by sa mala vyhnúť zákazu podľa článku 85 ods. 1 len
preto, že môže posilniť hospodársku súťaž medzi výrobcami.Okrem
toho, na účely uplatnenia článku 85 ods. 1, je nadbytočné
zohľadniť konkrétne účinky dohody, keď sa už raz zistí, že jej cieľom je
obmedziť, zabrániť alebo skresliť hospodársku súťaž.Absencia
akejkoľvek analýzy účinkov dohody na hospodársku súťaž medzi podobnými
výrobkami rôznych značiek v napadnutom rozhodnutí nespôsobuje sama
osebe vadu rozhodnutia.Zostáva teda
preskúmať, či napadnuté rozhodnutie správne aplikovalo zákaz podľa
článku 85 ods. 1 na spornú dohodu z dôvodu obmedzenia
hospodárskej súťaže, ktoré takto vzniklo v oblasti distribúcie
samotných výrobkov Grundig.Porušenie
zistené v napadnutom rozhodnutí vyplýva z absolútnej územnej
ochrany, ktorú v prospech Constenu zaviedla uvedená zmluva na
základe francúzskeho práva.Žalobcovia tak
chceli odstrániť akúkoľvek možnosť hospodárskej súťaže na úrovni
veľkoobchodu s výrobkami Grundig na území špecifikovanom
v zmluve dvoma hlavnými spôsobmi.Grundig
sa jednak zaviazal, že nebude dodávať tretím osobám, a to ani
nepriamo, výrobky určené pre územie, na ktoré sa vzťahovala zmluva.Reštriktívna
povaha tohto záväzku je zjavná, ak ho zvážime vo svetle zákazu vývozu,
ktorý bol stanovený nielen pre Consten, ale aj pre všetkých ostatných
držiteľov výhradných oprávnení firmy Grundig, ako aj pre nemeckých
veľkoobchodníkov.Okrem toho registrácia
ochrannej známky GINT firmou Consten vo Francúzsku, ktorou Grundig
označuje všetky svoje výrobky, má za cieľ zvýšiť ochranu vyplývajúcu zo
spornej dohody pred rizikom paralelných dovozov výrobkov Grundig do
Francúzska o ochranu vyplývajúcu z práv priemyselného
vlastníctva.Žiadna tretia strana by tak
nemohla bez vážneho rizika dovážať výrobky Grundig pochádzajúce
z ostatných členských štátov Spoločenstva s cieľom ich
opätovného predaja vo Francúzsku.Žalovaná právom vzala do úvahy celkový systém distribúcie, ktorý takto Grundig vytvoril.Na
zistenie skutočnej zmluvnej situácie je potrebné nazerať na zmluvu
v ekonomickom a právnom kontexte, v ktorom ju zmluvné
strany uzatvorili, bez toho, žeby sa to mohlo považovať za zasahovanie
do právnych úkonov alebo okolností, ktoré nie sú predmetom konania pred
Komisiou.Z takto zistenej situácie
vyplýva izolácia francúzskeho trhu a možnosť používať pre všetky
predmetné výrobky ceny nepodliehajúce účinnej hospodárskej súťaži.Navyše,
čím je úsilie výrobcov o individualizáciu ich značiek
v očiach užívateľov úspešnejšie, tým viac má účinnosť hospodárskej
súťaže medzi výrobcami tendenciu slabnúť.Z dôvodu
značného dopadu distribučných nákladov na celkovú predajnú cenu sa zdá
dôležité, aby sa stimulovala aj hospodárska súťaž medzi obchodníkmi.Úsilie obchodníka je stimulované hospodárskou súťažou medzi distributérmi výrobkov tej istej značky.Zmluva,
ktorá sa usiluje o izolovanie francúzskeho trhu s výrobkami
Grundig a o umelé udržanie oddelených domácich trhov
v rámci Spoločenstva pre výrobky jednej veľmi rozšírenej značky,
teda môže skresliť hospodársku súťaž na spoločnom trhu.Napadnuté
rozhodnutie preto dôvodne konštatovalo, že predmetná dohoda je
porušením článku 85 ods. 1, pričom žiadne ďalšie úvahy týkajúce sa
tak ekonomických údajov (cenové rozdiely medzi Francúzskom
a Nemeckom, reprezentatívnosť dotknutého typu prístroja, úroveň
nákladov Constenu), ako aj presnosti kritérií, z ktorých Komisia
vychádzala pri porovnávaní situácie na francúzskom a nemeckom trhu,
ako aj prípadných priaznivých účinkov dohody v iných ohľadoch,
nemôžu v žiadnom prípade v kontexte uvedených obmedzení viesť
k odlišnému riešeniu podľa článku 85 ods. 1. O výhrade, ktorá sa týka rozsahu zákazuŽalobca
Grundig a nemecká vláda vytýkajú Komisii, že zo zákazu vo
výrokovej časti napadnutého rozhodnutia nevyňala tie ustanovenia zmluvy,
pri ktorých nebol zistený žiaden účinok, ktorý by mohol obmedziť
hospodársku súťaž, a že teda nedefinovala porušenie.Z odôvodnenia
napadnutého rozhodnutia, ako aj z jeho článku 3 vyplýva, že
porušenie zistené v článku 1 výrokovej časti nespočíva
v záväzku Grundigu dodávať vo Francúzsku priamo len Constenu.Toto
porušenie vyplýva z ustanovení, ktoré spolu s udelením
výhradného práva majú na základe vnútroštátneho práva tendenciu narúšať
paralelné dovozy výrobkov Grundig do Francúzska tým, že ustanovujú
absolútnu územnú ochranu v prospech držiteľa výhradného oprávnenia.Absolútna
neplatnosť ustanovená v článku 85 ods. 2 sa vzťahuje len na
tie časti dohody, ktorých sa zákaz týka, alebo na celú dohodu, pokiaľ
nie sú tieto časti oddeliteľné od samotnej zmluvy.Je
teda na Komisii, či sa vo výrokovej časti napadnutého rozhodnutia
obmedzí na zistenie porušenia len v určitých častiach dohody,
ktorých sa zákaz týka, alebo či v odôvodnení uvedie dôvody, pre
ktoré sa jej tieto časti nezdajú byť oddeliteľné od dohody ako celku.Z článku
1 rozhodnutia však vyplýva, že porušenie bolo zistené vo vzťahu
k dohode ako celku, hoci Komisia z právneho hľadiska
dostatočne neodôvodnila potrebu vyhlásiť za neplatnú celú dohodu,
pri ktorej sa nepreukázalo, že by všetky jej ustanovenia porušovali
článok 85 ods. 1.Práve naopak, stav,
ktorý bol uznaný za nezlučiteľný s článkom 85 ods. 1,
nevyplýva zo spojeného účinku všetkých ustanovení dohody
a z jej celkového účinku, ale z určitých ustanovení
zmluvy z 1. apríla 1957, týkajúcich sa absolútnej územnej
ochrany, a z dodatočnej zmluvy o ochrannej známke GINT.Článok
1 napadnutého rozhodnutia teda treba zrušiť, pretože bez platných
dôvodov rozširuje neplatnosť podľa článku 85 ods. 2 na všetky
ustanovenia predmetnej dohody. O žalobných dôvodoch, ktoré sa týkajú zistenia porušenia, pokiaľ ide o dohodu o ochrannej známke GINTŽalobcovia
vytýkajú Komisii, že porušila články 36, 222 a 234 Zmluvy EHS
a okrem toho prekročila medze svojej právomoci, keď vyhlásila, že
dohoda o zápise ochrannej známky GINT vo Francúzsku slúži na
zabezpečenie absolútnej územnej ochrany v prospech firmy Consten,
a preto v článku 3 výrokovej časti napadnutého rozhodnutia
vylúčila, že by Consten mal možnosť uplatniť práva vyplývajúce
z vnútroštátnej legislatívy v oblasti ochranných známok, aby
sa bránil proti paralelným dovozom.Žalobcovia
osobitne tvrdia, že kritizovaný účinok na hospodársku súťaž nevyplýva
zo zmluvy, ale z registrácie ochrannej známky v súlade
s francúzskou legislatívou, na základe ktorej vzniká pôvodné právo
majiteľa ochrannej známky, z ktorého vyplýva absolútna územná
ochrana podľa vnútroštátneho práva.Právo
Constenu podľa zmluvy byť výlučným užívateľom ochrannej známky GINT vo
Francúzsku, pričom sa táto ochranná známka môže rovnako používať
v iných krajinách, je zamerané na umožnenie kontroly
a zabránenie paralelným dovozom.Zmluva,
ktorou Grundig ako majiteľ tejto ochrannej známky podľa medzinárodného
zápisu povolil, aby Consten vo svojom mene podal prihlášku tejto
ochrannej známky vo Francúzsku, smeruje k obmedzeniu hospodárskej
súťaže.Hoci sa Consten podaním prihlášky
ochrannej známky GINT stal pôvodným držiteľom práv k tejto
ochrannej známke podľa francúzskeho práva, túto prihlášku mohol
uskutočniť len na základe zmluvy s Grundigom.Na túto zmluvu sa teda môže vzťahovať zákaz podľa článku 85 ods. 1.Tento
zákaz by nebol účinný, ak by Consten mohol naďalej používať ochrannú
známku s rovnakým cieľom, aký sleduje zmluva, ktorá bola vyhlásená
za protiprávnu.Články 36, 222 a 234
zmluvy, na ktoré sa odvolávajú žalobcovia, nevylučujú každý dopad práva
Spoločenstva na výkon vnútroštátnych práv priemyselného vlastníctva.Článok
36, ktorý obmedzuje pôsobnosť ustanovení o liberalizácii obchodu
obsiahnutých v časti I, kapitole 2 Zmluvy, neobmedzuje rozsah
pôsobnosti článku 85.Článok 222 sa
obmedzuje na upresnenie, že „Zmluva sa nedotýka úpravy vlastníckych
vzťahov uplatňovanej v členských štátoch“.Príkaz
obsiahnutý v článku 3 výrokovej časti napadnutého rozhodnutia
zdržať sa používania práv vyplývajúcich z vnútroštátnej právnej
úpravy ochranných známok na účely zabránenia paralelným dovozom sa
nedotýka nadobúdania týchto práv, len obmedzuje ich využívanie na mieru
potrebnú na uplatnenie zákazu vyplývajúceho z článku 85
ods. 1.Právomoc Komisie vydať takýto
zákaz, ktorá je ustanovená v článku 3 nariadenia Rady
č. 17/62, je v súlade s povahou právnej úpravy
Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže, ktorú tvoria
ustanovenia majúce bezprostredný účinok a priamo zaväzujúce
jednotlivcov.Takýto systém noriem
z dôvodu svojej povahy, ktorá bola popísaná vyššie, a funkcie
nepripúšťa také zneužitie práv vyplývajúcich z ktoréhokoľvek
vnútroštátneho práva ochranných známok, ktorého cieľom je zmariť
účinnosť práva Spoločenstva v oblasti kartelových dohôd.Článok 234, ktorého cieľom je chrániť práva tretích štátov, sa na predmetný prípad nevzťahuje.Uvedené žalobné dôvody preto nie sú dôvodné. O námietkach, ktoré sa týkajú nevypočutia dotknutých tretích stránŽalobcovia
a nemecká vláda tvrdia, že článok 3 výrokovej časti napadnutého
rozhodnutia sa fakticky vzťahuje na celú distribúciu výrobkov Grundig na
spoločnom trhu.Komisia tým prekročila svoje právomoci a neuznala právo všetkých dotknutých strán byť vypočutý.Zákaz
brániť svojim distributérom a držiteľom výhradných oprávnení, aby
vyvážali do Francúzska, ktorý vyplýva pre Grundig z uvedeného
článku 3, je vlastne bezprostredným dôsledkom zákazu absolútnej územnej
ochrany vytvorenej v prospech Constenu.Tento
zákaz teda nevybočuje z rámca konania, ktorého výsledkom je
uplatnenie článku 85 ods. 1 na dohodu medzi Grundigom
a Constenom.Okrem toho, napadnuté
rozhodnutie priamo neovplyvňuje platnosť dohôd uzavretých medzi
Grundigom a veľkoobchodníkmi a inými držiteľmi výhradných
oprávnení ako Consten.Obmedzuje sa na obmedzenie slobody Grundigu, pokiaľ ide o paralelný dovoz jeho výrobkov do Francúzska.Hoci
je želateľné, aby Komisia v rámci možností rozšírila vyšetrovanie
na subjekty, ktoré by mohli byť jej rozhodnutiami dotknuté, len samotný
záujem na tom, aby sa zabránilo vyhláseniu protiprávnosti dohody, ktorej
nie sú stranami, s cieľom zachovať výhody, ktoré im de facto
vyplývali zo situácie vyvolanej takou dohodou, by nebol dostatočným
základom na to, aby ostatní držitelia výhradných oprávnení Grundigu mali
právo, aby ich Komisia ex offo prizvala k účasti na konaní, ktoré sa týka vzťahov medzi Constenom a Grundigom.Tento žalobný dôvod je preto nedôvodný. O výhradách, ktoré sa týkajú uplatnenia článku 85 ods. 3 O podmienkach uplatneniaŽalobcovia,
vo viacerých bodoch podporení nemeckou vládou, okrem iného tvrdia, že
všetky podmienky na uplatnenie výnimky, ktorých existenciu napadnuté
rozhodnutie popiera, boli v predmetnom prípade splnené.Žalovaná vychádza z úvahy, že je na dotknutých podnikoch, aby dokázali, že podmienky na uplatnenie výnimky sú splnené.Podniky majú právo, aby Komisia adekvátne vyšetrila ich žiadosti, ktorých cieľom je dosiahnuť uplatnenie článku 85 ods. 3.Na
tieto účely sa Komisia nemôže obmedziť na to, že bude od podnikov
vyžadovať dôkaz o tom, že podmienky na uplatnenie výnimky sú
splnené, ale musí v záujme riadneho úradného postupu v konaní
náležite prispieť k zisteniu relevantných faktov a okolností
svojimi vlastnými prostriedkami.Okrem toho, výkon právomocí Komisie so sebou nutne prináša komplexné ekonomické posúdenie.Súdna
kontrola tohto posúdenia musí brať ohľad na jeho povahu a obmedziť
sa na preskúmanie relevantnosti skutkových okolností a ich
právneho posúdenia Komisiou.Táto kontrola
sa predovšetkým vykonáva vo vzťahu k odôvodneniu rozhodnutí, ktoré
musí uvádzať, na akých skutkových okolnostiach a úvahách je
založené uvedené posúdenie.V napadnutom
rozhodnutí sa vyhlasuje, že hlavný dôvod zamietnutia výnimky spočíva
v skutočnosti, že nie je splnená podmienka uvedená v článku 85
ods. 3 písm. a).Nemecká vláda
vytýka uvedenému rozhodnutiu, že neodpovedá na otázku, či by
skutočnosti, ktorých priaznivý účinok Komisia uznala, predovšetkým
predbežné objednávky, záručné a pozáručné služby, mohli byť
zachované nedotknuté, ak by neexistovala absolútna územná ochrana.Napadnuté
rozhodnutie pripúšťa len hypoteticky, že predmetná zmluva
o výhradnom zastúpení prispieva k zlepšovaniu výroby
a distribúcie.Napadnuté rozhodnutie
skúma otázku, či „zlepšenie distribúcie výrobkov výhradnou distribučnou
zmluvou nemožno lepšie dosiahnuť, ak sa pripustia paralelné dovozy“.Po
preskúmaní argumentov týkajúcich sa predbežných objednávok, sledovania
trhu a záručných a pozáručných služieb, sa v rozhodnutí
dospelo k záveru, že „nebol uvedený ani naznačený žiaden iný dôvod,
ktorý by pôsobil v prospech potreby absolútnej územnej ochrany“.Existencia
takéhoto zlepšenia výroby alebo distribúcie relevantných výrobkov,
požadovaná na udelenie výnimky, sa musí posúdiť vzhľadom na celkové
vyznenie článku 85.Toto zlepšenie nemožno
stotožňovať so všetkými výhodami, ktoré partnerom z dohody plynú,
pokiaľ ide o ich výrobnú a distribučnú činnosť, čo sú väčšinou
nepopierateľné výhody, kvôli ktorým sa zmluva bude vo všetkých ohľadoch
zdať nevyhnutnou pre takto chápané zlepšenie.Takáto
subjektívna metóda, kde obsah pojmu „zlepšenie“ závisí od osobitostí
daných zmluvných vzťahov, by nezodpovedala účelu článku 85.Samotný
fakt, že Zmluva stanovuje, že obmedzenie hospodárskej súťaže musí byť
„nevyhnutné“ pre dané zlepšenie, jasne svedčí o význame, ktorý toto
zlepšenie musí dosahovať.Toto zlepšenie
musí predovšetkým prinášať značné objektívne výhody, ktoré vykompenzujú
nevýhody, ktoré z toho vyplývajú v oblasti hospodárskej
súťaže.Argument nemeckej vlády založený na
myšlienke, že všetky prvky prispievajúce k zlepšeniu, ako ho
plánovali strany dohody, by mali zostať nedotknuté, predpokladá, že
otázka, či všetky tieto prvky sú nielen priaznivé, ale aj nevyhnutné pre
zlepšenie výroby alebo distribúcie relevantných výrobkov, bola už
zodpovedaná kladne.Tento argument nielen že
oslabuje požiadavku nevyhnutnosti, ale zároveň zamieňa starostlivosť
o špecifické záujmy zmluvných partnerov s objektívnymi
zlepšeniami, ktoré predpokladá Zmluva.Komisia
pri posudzovaní relatívneho významu rôznych prvkov, ktoré jej boli
predložené na preskúmanie, musela naopak zhodnotiť ich účinnosť vzhľadom
na objektívne zistiteľné zlepšenie výroby a distribúcie výrobkov,
ako aj zhodnotiť, či by z toho vyplývajúci úžitok stačil na to, aby
sa z toho vyplývajúce obmedzenia hospodárskej súťaže mohli
považovať za nevyhnutné.Tvrdenie, ktoré
spočíva v potrebe zachovať nedotknuté všetky dojednania zmluvných
partnerov, ktoré môžu prispieť k plánovanému zlepšeniu, je
s týmto názorom nezlučiteľné.Výhrada nemeckej vlády založená na nepresných predpokladoch nemôže vyvrátiť posúdenie Komisie.Žalobcovia
tvrdia, že pripustenie paralelných dovozov by malo za účinok, že
výhradný distribútor by už nebol schopný vopred plánovať.Určitý stupeň neistoty je vlastný všetkým predpovediam o budúcich možnostiach predaja.Takáto predpoveď musí vychádzať zo série variabilných a neistých prvkov.Pripustenie
paralelných dovozov iste môže prinášať zvýšené riziko pre držiteľa
výhradného oprávnenia, ktorý v časovom predstihu uzatvára fixné
objednávky na množstvá, ktoré predpokladá, že predá.Takéto riziko je však vlastné všetkým obchodným činnostiam, a teda nemôže odôvodniť špeciálnu ochranu v tomto ohľade.Žalobcovia
vytýkajú Komisii, že na základe konkrétnych skutočností nepreskúmala,
či je možné zabezpečiť záručné a pozáručné služby bez absolútnej
územnej ochrany.Hlavne podčiarkujú význam,
ktorý má pre dobré meno značky Grundig náležité poskytovanie služieb pre
všetky prístroje Grundig uvedené na trh.Uvoľnenie
paralelných dovozov by nútilo Consten, aby odmietal tieto služby pre
prístroje dovezené jeho konkurentmi, ktorí sami tieto služby uspokojivo
nezabezpečujú.Toto odmietnutie by bolo v rozpore aj so záujmami spotrebiteľov.Pokiaľ
ide o bezplatné záručné služby, rozhodnutie tvrdí, že kupec si
normálne môže uplatniť právo na takúto záruku len u svojho
dodávateľa, a to len za podmienok s ním dohodnutých.Žalobcovia toto tvrdenie vážne nepopierajú.Obavy
týkajúce sa ujmy, ktorá by pre dobrú povesť výrobkov Grundig mohla
vyplynúť z nedostatočných služieb, sa za daných okolností nezdajú
byť oprávnené.V skutočnosti spoločnosť
UNEF, ktorá je hlavným konkurentom Constenu a ktorá začala
predávať výrobky Grundig vo Francúzsku neskôr ako Consten, pričom musela
prekonať nezanedbateľné riziko, takisto poskytuje bezplatnú záruku
a platené popredajné služby za podmienok, ktoré ako celok, zdá sa,
nepoškodili dobrú povesť obchodného mena Grundig.Okrem
toho nič nebráni žalobcom, aby spotrebiteľov vhodnou reklamou
informovali o druhu služieb a iných výhodách, ktoré im môže
poskytnúť oficiálna distribučná sieť výrobkov Grundig.Nie je preto presné tvrdiť, že reklama, ktorú realizuje Consten, musí paralelným dovozcom prinášať rovnaké výhody.Výhrady uvádzané žalobcami sú nedôvodné.Žalobcovia
vytýkajú Komisii, že nepreskúmala, či je absolútna územná ochrana
nevyhnutná z hľadiska pokrytia značných nákladov, ktoré znášal
Consten v súvislosti s uvedením výrobkov Grundig na francúzsky
trh.Žalovaná namieta, že pred prijatím
napadnutého rozhodnutia nikdy nebola oboznámená s nákladmi na
uvedenie na trh, ktoré by neboli pokryté. Toto tvrdenie žalovanej nebolo spochybnené.Komisia nemôže byť povinná vyšetrovať túto skutočnosť ex offo.Tvrdenie
žalobcov je v podstate tvrdením, že držiteľ výhradného oprávnenia
by bez absolútnej územnej ochrany nebol prijal dohodnuté podmienky.Táto okolnosť však nemá žiaden súvis so zlepšením distribúcie podľa článku 85 ods. 3.Túto výhradu preto nemožno prijať.Žalobca
Grundig ďalej tvrdí, že bez absolútnej územnej ochrany by výhradný
distributér nebol ochotný znášať výdavky potrebné na sledovanie trhu,
keďže z výsledkov jeho úsilia by mohli mať prospech paralelní
dovozcovia.Žalovaná namieta, že uvedené
sledovanie trhu, ktorého cieľom je predovšetkým umožniť technické
zlepšenie výrobkov určených na vývoz do Francúzska podľa želania
francúzskych spotrebiteľov, môže priniesť úžitok len Constenu.Consten
by totiž ako držiteľ výhradného oprávnenia, čo napadnuté rozhodnutie
nespochybňuje, ako jediný dostával prístroje s vlastnosťami
špeciálne upravenými pre francúzsky trh.Táto výhrada je nedôvodná.Výhrady
namierené proti časti rozhodnutia týkajúcej sa existencie podmienky
uvedenej v článku 85 ods. 3 písm. a) v danom
prípade, posúdené ako osobitne, tak aj ako celok, sa nezdajú byť
dôvodné.Z dôvodu kumulatívnej povahy
podmienok potrebných na udelenie výnimky podľa článku 85 ods. 3 je
teda zbytočné skúmať žalobné dôvody týkajúce sa ostatných podmienok na
udelenie výnimky. O neposkytnutí podmienečnej výnimkyŽalobca
Grundig, podľa ktorého je zamietnutie výnimky založené na existencii
absolútnej územnej ochrany v prospech Constenu, tvrdí, že
v súlade s článkom 7 ods. 1 nariadenia Rady
č. 17/62 mala Komisia aspoň pripustiť zmluvu o výhradnej
distribúcii za podmienky, že by nebolo zabránené paralelným dovozom.Ak
takáto podmienečná výnimka chýba, výroková časť rozhodnutia prekračuje
vlastné odôvodnenie, ako aj svoj cieľ, ktorým je zákaz absolútnej
územnej ochrany.Čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia spôsobuje, že diskusia o tejto výhrade je bezpredmetná. O trováchPodľa
článku 69 ods. 3 rokovacieho poriadku Súdny dvor môže rozhodnúť
o celkovej alebo čiastočnej náhrade trov konania, ak účastníci
konania nemajú úspech v jednej časti alebo vo viacerých častiach
predmetu konania.Tak je tomu v predmetnom prípade.Trovy
konania znášajú na jednej strane žalobcovia a vlády Talianskej
republiky a Spolkovej republiky Nemecko (vedľajší účastníci konania
na podporu žalobcu) a na druhej strane žalovaná a spoločnosti
Leissner a UNEF (vedľajší účastníci konania na podporu žalovanej).So zreteľom na podania_po vypočutí sudcu spravodajcu_po vypočutí pripomienok účastníkov konania_po vypočutí návrhov generálneho advokáta_so
zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho
spoločenstva a najmä jej články 3, 36, 85, 86, 222 a 234_so zreteľom na nariadenia Rady č. 17/62 a 19/65_so zreteľom na Protokol o štatúte Súdneho dvora Európskeho hospodárskeho spoločenstva_so zreteľom na Rokovací poriadok Súdneho dvora_Súdny dvor, zamietnuc všetky ďalšie širšie alebo odporujúce návrhy, rozhodol a vyhlásil:1.      Rozhodnutie
Komisie Európskeho hospodárskeho spoločenstva z 23. septembra
1964 týkajúce sa konania podľa článku 85 Zmluvy (IV‑A/00004-03344,
„Grundig-Consten“), uverejnené v Úradnom vestníku Európskych Spoločenstiev
20. októbra 1964 (s. 2545/64), sa zrušuje v rozsahu,
v akom jeho článok 1 vyhlasuje, že celá zmluva
z 1. apríla 1957 porušuje článok 85, a to vrátane tých
jej častí, ktorými k tomuto porušeniu nedošlo.2.      Vo zvyšnej časti sa žaloby 56/64 a 58/64 zamietajú ako nedôvodné.3.      Žalobcovia, žalovaná a vedľajší účastníci konania znášajú svoje vlastné trovy konania.Rozhodnuté a vyhotovené Súdnym dvorom v Luxemburgu 13. júla 1966.HammesDelvauxStraußDonnerTrabucchi      LecourtMonacoRozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 13. júla 1966.Tajomník PredsedaA. Van Houtte Ch. L. Hammes* Jazyk konania: nemčina a francúzština.