62021CC0766(01)
GENERALINIO ADVOKATO
NICHOLAS EMILIOU IŠVADA,
pateikta 2024 m. birželio 6 d. (
1
)
Byla C‑766/21 P
Europos Parlamentas
prieš
Axa Assurances Luxembourg SA,
Bâloise Assurances Luxembourg SA,
La Luxembourgeoise SA,
Nationale‑Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV
„Apeliacinis skundas – Arbitražinė išlyga Europos Sąjungos sudarytoje sutartyje – Bendrojo Teismo procedūros reglamento 123 ir 166 straipsniai – Teismo procese nedalyvavęs atsakovas – Teismo sprendimas už akių – Protestas dėl už akių priimto sprendimo – Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 41 ir 56 straipsniai – Apeliacinio skundo ir priešpriešinio apeliacinio skundo priimtinumas“
I. Įvadas
1.
Šioje byloje nagrinėjamas Europos Parlamento pateiktas apeliacinis skundas dėl 2021 m. rugsėjo 29 d. Bendrojo Teismo sprendimo Parlamentas / Axa Assurances Luxembourg ir kt. (
2
) ir Nationale-Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV (toliau – NN) pateiktas priešpriešinis apeliacinis skundas dėl to sprendimo.
2.
Šioje išvadoje – jau antrojoje mano išvadoje šioje byloje, nes po to, kai 2024 m. sausio 18 d. pateikiau pirmąją išvadą (
3
), buvo atnaujinta žodinė proceso dalis – išnagrinėsiu klausimą, ar, atsižvelgiant į iš 2024 m. sausio 18 d. Teisingumo Teismo Sprendimo Eulex Kosovo / SC (
4
) išplaukiančius principus, Parlamento pateiktą apeliacinį skundą reikia pripažinti nepriimtinu.
II. Teisinis pagrindas
3.
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto (toliau – Statutas) 41 straipsnyje nustatyta:
„Tais atvejais, kai atsakovas nepateikia rašytinių gynybos argumentų po to, kai nustatyta tvarka to buvo pareikalauta, Teismo sprendimas tos bylos šalies nenaudai priimamas už akių. Protestą dėl tokio sprendimo galima paduoti per vieną mėnesį nuo jo pranešimo dienos. <…>“
4.
Statuto 56 straipsnio pirmoje pastraipoje įtvirtinta:
„Apeliacinį skundą Teisingumo Teismui galima paduoti per du mėnesius nuo apskundžiamo sprendimo pranešimo dėl Bendrojo Teismo galutinių sprendimų ir to Teismo sprendimų, tik iš dalies išsprendžiančių esminius klausimus arba išsprendžiančių procesinius klausimus, susijusius su kompetencijos trūkumu ar nepriimtinumu grindžiamu paaiškinimu.“
5.
Bendrojo Teismo procedūros reglamento (toliau – BTPR) 123 straipsnyje „Sprendimai už akių“ nustatyta:
„1.   Jeigu Bendrasis Teismas konstatuoja, kad atsakovas, kuris buvo tinkamai informuotas, nepateikė atsiliepimo į ieškinį pagal <…> nurodytus reikalavimus arba per <…> nurodytą terminą, <…> per pirmininko nustatytą terminą ieškovas gali prašyti Bendrojo Teismo patenkinti jo reikalavimus.
<…>
3.   Sprendime už akių Bendrasis Teismas patenkina ieškovo reikalavimus, nebent ieškinys akivaizdžiai nepriklauso Bendrojo Teismo jurisdikcijai ar yra akivaizdžiai nepriimtinas arba akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas.
<…>“
6.
BTPR 166 straipsnyje „Protestas dėl už akių priimto sprendimo“ įtvirtinta:
„1.   Pagal Statuto 41 straipsnį dėl už akių priimto sprendimo galima paduoti protestą.
2.   Protestą per vieną mėnesį nuo sprendimo už akių įteikimo paduoda teismo procese nedalyvavęs atsakovas. <…>
3.   Įteikus protestą, pirmininkas nustato terminą, per kurį kita šalis gali pateikti pastabas raštu.
<…>
5.   Bendrasis Teismas sprendžia priimdamas sprendimą, dėl kurio negalima paduoti protesto.“
III. Šios išvados priėmimo aplinkybės
7.
Svarbiausi faktinių ir teisinių ginčo aplinkybių aspektai iki mano pirmosios išvados priėmimo išdėstyti tos išvados 13–31 punktuose. Nematau būtinybės jų čia kartoti.
8.
Pirmojoje išvadoje – joje Teisingumo Teismo prašymu pagrindinį dėmesį skyriau priešpriešinio apeliacinio skundo priimtinumui ir kai kuriems kitiems procesiniams klausimams – Teisingumo Teismui pasiūliau: i) pripažinti, kad NN atsiliepimas į Parlamento apeliacinį skundą yra priimtinas; ir ii) atmesti NN priešpriešinį apeliacinį skundą kaip nepriimtiną. Subsidiariai, jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad NN priešpriešinis apeliacinis skundas yra priimtinas, Teisingumo Teismui siūliau panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 ir 3 punktus dėl BTPR 123 straipsnio 3 dalies pažeidimo (
5
).
9.
Tą pačią dieną, kai buvo pateikta mano pirmoji išvada, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) priėmė minėtą Sprendimą Eulex Kosovo; jo pagrindinius aspektus dabar trumpai aptarsiu.
10.
Bendrajame Teisme pareikštame ieškinyje ieškovė toje byloje prašė panaikinti Eulex Kosovo priimtą sprendimą ir atlyginti dėl Eulex Kosovo elgesio tariamai patirtą žalą. Atsakydama Eulex Kosovo dėl šio ieškinio pateikė kompetencijos nebuvimu ir nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, tačiau per nustatytą terminą nepateikė atsiliepimo į ieškinį.
11.
Ieškovė Bendrojo Teismo prašė priimti sprendimą už akių. Bendrasis Teismas už akių priėmė Eulex Kosovo nepalankų sprendimą (
6
).
12.
Remdamasi BTPR 166 straipsniu Eulex Kosovo padavė protestą dėl to už akių priimto sprendimo ir netrukus taip pat apskundė tą sprendimą apeliacine tvarka Teisingumo Teismui.
13.
Sprendime Teisingumo Teismas atmetė apeliacinį skundą, motyvuodamas tuo, kad „apeliacinis skundas dėl už akių priimto sprendimo, dėl kurio paduotas protestas, yra nepriimtinas“. Teisingumo Teismas, be kita ko, konstatavo: „[k]adangi padavus protestą dėl už akių priimto sprendimo byla iš naujo nagrinėjama Bendrajame Teisme, toks sprendimas negali būti laikomas galutiniu, kaip tai suprantama pagal [Statuto] 56 straipsnį“ (
7
).
14.
Atsižvelgdamas į Sprendimą Eulex Kosovo, šioje byloje Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) 2024 m. kovo 20 d. priėmė nutartį atnaujinti žodinę proceso dalį ir surengti teismo posėdį, kad šalys galėtų pareikšti savo nuomonę, o generalinis advokatas – pateikti išvadą dėl minėtų to sprendimo punktų prasmės ir galimo jo poveikio šiam procesui, be kita ko, kiek tai susiję su Parlamento apeliacinio skundo priimtinumu. Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas taip pat pateikė šalims du klausimus, į kuriuos jos turėjo atsakyti per posėdį.
15.
Axa Assurances Luxembourg SA, Bâloise Assurances Luxembourg SA, La Luxembourgeoise SA (toliau kartu – kitos atsakovės), NN (
8
) ir Parlamentas išdėstė savo nuomonę ir atsakė į klausimus per Teisingumo Teismo posėdį, kuris buvo surengtas 2024 m. balandžio 17 d.
IV. Analizė
16.
Mano nuomone, Parlamento pateiktas apeliacinis skundas yra priimtinas. Kaip paaiškinsiu toliau, kitaip, nei per teismo posėdį nurodė atsakovės, priešinga išvada neatitinka nei šiai bylai svarbių Sąjungos procesinių taisyklių, nei Sprendimo Eulex Kosovo.
A.
Skundžiamas sprendimas kaip sprendimų rinkinys
17.
Pirmiausia norėčiau pažymėti, kad ne visas skundžiamas sprendimas yra už akių priimtas sprendimas, kaip tai suprantama pagal Statuto 41 straipsnį. Tai matyti, pirma, iš aiškios tos nuostatos formuluotės: „[t]ais atvejais, kai atsakovas nepateikia rašytinių gynybos argumentų po to, kai nustatyta tvarka to buvo pareikalauta, Teismo sprendimas tos bylos šalies nenaudai priimamas už akių“ (
9
).
18.
Taigi tik ta sprendimo dalis, kuri susijusi su NN, buvo priimta už akių, nes būtent ta šalis „nepateik[ė] rašytinių gynybos argumentų“. Likusi sprendimo dalis šiuo požiūriu skiriasi, nes kitos atsakovės pirmojoje instancijoje tinkamai dalyvavo tame procese.
19.
Antra, skundžiamo sprendimo sudėtinį pobūdį taip pat atspindi jo struktūra ir turinys. Jis padalytas į dvi dalis: viena susijusi su Parlamento reikalavimais NN (sprendimo motyvuojamosios dalies 45–61 punktai ir rezoliucinės dalies 1 ir 3 punktai), o kita – su Parlamento reikalavimais kitoms trims atsakovėms (sprendimo motyvuojamosios dalies 62–138 punktai ir rezoliucinės dalies 2 bei 4 punktai). Taigi abi sprendimo dalys yra atskiros ir savarankiškos.
20.
Taip yra todėl, kad antrojoje sprendimo dalyje Bendrasis Teismas išnagrinėjo ieškovės reikalavimus atlikdamas išsamų svarbių faktinių ir teisinių aplinkybių patikrinimą, o pirmojoje dalyje jis tai padarė remdamasis kriterijais, nustatytais BTPR 123 straipsnio 3 dalyje, kurioje, kaip nurodžiau pirmojoje išvadoje, numatyta „supaprastinta“ kontrolė (
10
).
21.
Būtent todėl skundžiamas sprendimas turi būti laikomas „sprendimų rinkiniu“. Jis daro individualų ir specifinį poveikį keturių atsakovių teisinei padėčiai (
11
). Iš tiesų Parlamentas galėjo pareikšti atskirą ieškinį kiekvienai atsakovei – tokiu atveju būtų priimti keturi atskiri Bendrojo Teismo sprendimai.
22.
Kaip per posėdį teisingai pažymėjo Parlamentas, tai, kad keturios atsakovės yra saistomos tos pačios sutarties, nereiškia, kad jų teisinė padėtis negali būti diferencijuota. Taip juo labiau yra nagrinėjamu atveju, nes aptariamoje sutartyje nustatyta keturių draudimo bendrovių bendroji, bet ne solidarioji atsakomybė. Be to, jokia sutarties nuostata, įskaitant jos I.19 straipsnyje numatytą arbitražinę išlygą, neįpareigoja Parlamento vienu metu pareikšti ieškinį visoms atsakovėms.
23.
Tai, kad Parlamentas nusprendė pareikšti ieškinį atsakovėms per vieną ir tą patį teismo procesą, šiuo požiūriu nieko nekeičia. Iš tiesų tokio proceso, koks aptariamas šioje byloje, baigtis nebūtinai turi būti vienoda visoms jame dalyvaujančioms atsakovėms. Pavyzdžiui, atsakovės galėtų pasirinkti skirtingus gynybos argumentus arba kai kurios iš jų galėtų nuspręsti taikiai susitarti su ieškove, o ši mainais galėtų atsisakyti dalies savo reikalavimų (
12
).
24.
Sprendimas Eulex Kosovo nekelia abejonių dėl pirma išdėstytų argumentų. Iš tiesų, kaip minėta šios išvados 10–12 punktuose, toje byloje išnagrinėta situacija, kai viena atsakovė per nustatytą terminą nepateikė atsiliepimo į ieškinį. Visas procesas pirmojoje instancijoje vyko in absentia, taigi visas sprendimas buvo priimtas už akių. Vadinasi, atsakovė inicijavo procesą pagal BTPR 166 straipsnį dėl viso sprendimo (
13
).
25.
Nagrinėjamu atveju taip nėra, nes pagal BTPR 166 straipsnį pateiktame proteste (
14
) NN prašė panaikinti tik skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 ir 3 punktus. Juk kitaip ir negalėjo būti: tai vienintelės dvi sprendimo dalys, priimtos, kaip suformuluota Statuto 41 punkte, NN nenaudai už akių.
B.
Skundžiamo sprendimo iš dalies galutinis pobūdis
26.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, jog vien dėl to, kad viena iš aptariamos bylos atsakovių pirmojoje instancijoje nepateikė atsiliepimo į ieškinį, Bendrojo Teismo sprendimas nepraranda galutinio pobūdžio, kiek tai susiję su Parlamento reikalavimais kitoms atsakovėms.
27.
Kiek tai susiję su tomis atsakovėmis, tas sprendimas yra „galutinis sprendimas“, kaip tai suprantama pagal Statuto 56 straipsnio pirmą pastraipą, taigi dėl jo galima paduoti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui. Dėl tų skundžiamo sprendimo dalių pažymėtina, kad – Sprendimo Eulex Kosovo 29 punkte Teisingumo Teismo vartojamais žodžiais tariant – jų kaip nors kitaip apskųsti nėra galimybės.
28.
Visų pirma tos dalys negali būti ginčijamos per teismo procese nedalyvavusios atsakovės pagal BTPR 166 straipsnį inicijuotą procesą. Priešinga išvada lemtų gana keistą situaciją. Bendrasis Teismas turėtų iš naujo išnagrinėti ne tik tuos klausimus, kurie buvo įvertinti atliekant supaprastintą atitinkamų faktinių ir teisinių aplinkybių patikrinimą (dėl NN) (
15
), bet ir tuos, kuriuos jis išsamiai išnagrinėjo (dėl kitų atsakovių).
29.
Be to, jis turėtų tai padaryti, nepaisydamas to, kad kitos atsakovės nedalyvauja protesto dėl už akių priimto sprendimo nagrinėjimo procese. Iš tiesų BTPR 166 straipsnyje patikslinta, kad tik „kita šalis“ (t. y. ieškovas) gali pateikti pastabas per procedūrą, pradėtą atsakovui padavus protestą dėl už akių priimto sprendimo. Mano nuomone, tokia situacija būtų sunkiai suderinama su būtinybe apsaugoti kitų atsakovų teisę į gynybą ir su procesinio lygiateisiškumo principu.
30.
Žinoma, galima teigti, kad toje nuostatoje vienaskaita vartojama sąvoka „šalis“ – kuri, pridurčiau, taip nuosekliai vartojama visose BTPR kalbinėse versijose – nebūtinai reiškia, kad tam tikrais atvejais negali būti daugiau nei vienos šalies.
31.
Vis dėlto toks BTPR 166 straipsnio aiškinimas prieštarautų jame numatyto mechanizmo logikai. Toje nuostatoje numatytas procesas nėra nei tam tikras apeliacinis procesas, nei bylos atnaujinimas. Veikiau tai – procesinė priemonė, leidžianti iš naujo išnagrinėti bylą (
16
), sudaranti galimybę teismo procese nedalyvavusiai šaliai įsitraukti į procesą tam, kad byla, kuri buvo preliminariai išspręsta neišklausius kitos šalies (
17
), galiausiai galėtų būti išspręsta per procesą, kuriame laikomasi rungimosi principo (
18
). Šiuo požiūriu akivaizdžiai nebūtina į pagal BTPR 166 straipsnį inicijuotą procesą įtraukti kitų atsakovių, nes jos jau buvo išklausytos.
32.
Šiomis aplinkybėmis dar pridurčiau, kad kitoks BTPR 166 straipsnio aiškinimas galėtų sudaryti sąlygas piktnaudžiauti procesu. Iš tiesų byloje, iškeltoje daugeliui bendraatsakovių, vienas iš jų galėtų priimti strateginį sprendimą nedalyvauti pirmajame procese tam, kad, jeigu kiti atsakovai pralaimėtų bylą, pateikus protestą dėl už akių priimto sprendimo, visi atsakovai galėtų dar kartą bandyti laimėti bylą. Be to, šiame naujajame procese atsakovai turėtų pranašumą – jie žinotų priežastis, dėl kurių iki tol naudoti argumentai neįtikino Bendrojo Teismo (
19
). Dar daugiau, tokiu atveju labai sumažėtų į Procedūros reglamentą įtrauktų nuostatų dėl šalių pareigos pateikti argumentus veiksmingumas (
20
).
33.
Taigi nėra pagrindo teigti, kad dalies už akių priimto sprendimo laikinąjį pobūdį galima priskirti ir kitoms sprendimo dalims, kuriose Bendrasis Teismas nagrinėjo klausimus per rungimosi principu grindžiamą procesą ir priėmė sprendimą visiškai susipažinęs su visų suinteresuotųjų šalių pateiktais faktiniais ir teisiniais argumentais. Taigi tas sprendimo dalis galima ginčyti pateikus Teisingumo Teismui apeliacinį skundą pagal Statuto 56 straipsnį.
C.
Terminas apeliaciniam skundui pateikti
34.
Per teismo posėdį atsakovės taip pat pasiūlė alternatyvų aptariamų procesą reglamentuojančių teisės nuostatų aiškinimą. Jos tvirtino, kad, kiek tai susiję su kitomis atsakovėmis, skundžiamas sprendimas tikrai yra galutinis (taip teigia ir Parlamentas), tačiau jo negalima ginčyti apeliacine tvarka tol, kol nėra baigtas NN inicijuotas protesto dėl už akių priimto sprendimo nagrinėjimo procesas. Jų nuomone, tai būtina siekiant apsaugoti NN teisę į gynybą ir išvengti prieštaringų sprendimų tais pačiais klausimais priėmimo pavojaus.
35.
Šie argumentai manęs neįtikina.
36.
Statuto 56 straipsnio pirmos pastraipos tekste labai aiškiai nurodyta, kad apeliacinį skundą dėl (be kita ko) Bendrojo Teismo galutinio sprendimo reikia paduoti „per du mėnesius nuo apskundžiamo sprendimo pranešimo“. Jokioje Statuto, BTPR arba Teisingumo Teismo procedūros reglamento (toliau – TTPR) nuostatoje nenumatyta jokių šios taisyklės išimčių (
21
).
37.
Atsakovių argumentai taip pat bent dviem aspektais nesuderinami su gero teisingumo vykdymo principu.
38.
Pirma, dėl to gerokai pailgėtų proceso trukmė (ir padidėtų dėl to kylantis teisinis nesaugumas), kiek tai susiję su ginčo dalimis, kurios nėra pagal BTPR 166 straipsnį vykstančio proceso dalykas. Antra, tai de facto suteiktų šalims, ketinančioms apeliacine tvarka apskųsti ne už akių priimtas sprendimo dalis, ilgesnį (dažniausiai – gerokai) terminą apeliaciniam skundui parengti. Tai prieštarautų procesinio lygiateisiškumo principui, nes kitos Bendrajame Teisme išnagrinėtos bylos šalys (visų pirma tos, kurios prieštarauja apelianto reikalavimams) turėtų tik du mėnesius atsiliepimui į apelianto argumentus pateikti (
22
).
39.
Manęs neįtikina ir atsakovių nurodytas argumentas dėl vienas kitam prieštaraujančių sprendimų priėmimo pavojaus. Tam sukurti specialūs procesiniai mechanizmai. Visų pirma pagal Statuto 54 straipsnį, BTPR 69 straipsnį ir TTPR 55 straipsnį tiek Bendrasis Teismas, tiek Teisingumo Teismas tokiose situacijose, kokia nagrinėjama šiuo atveju, gali nutarti sustabdyti bylos nagrinėjimą, kol kitas teismas priims sprendimą.
40.
Būtent taip atsitiko šioje byloje, nes NN Bendrajame Teisme inicijuotas protesto dėl už akių priimto sprendimo nagrinėjimo procesas buvo sustabdytas, kol Teisingumo Teismas priims sprendimą dėl šio apeliacinio skundo.
41.
Šiomis aplinkybėmis taip pat pažymėtina, kad atskirų procesų skirtingų baigčių galimybė, esant tokiai situacijai, kokia nagrinėjama šiuo atveju, nebūtinai reiškia, kad bus priimti vienas kitam prieštaraujantys sprendimai. Iš tiesų, kaip jau minėjau 23 punkte, įvairių atsakovų padėtis gali labai skirtis tiek materialiniu, tiek procesiniu požiūriais. Bet kuriuo atveju paprastai būtent Teisingumo Teismas privalo užtikrinti jurisprudencijos nuoseklumą, priimdamas sprendimus pagal apeliacinį (‑ius) skundą (‑us) dėl pirmojoje instancijoje priimtų sprendimų.
42.
Manęs neįtikina ir argumentai, susiję su teismo procese nedalyvavusios atsakovės teisės į gynybą pažeidimu. Jeigu teisingai suprantu, šio argumento esmė būtų tokia: Bendrajame Teisme vykstantis protesto dėl už akių priimto sprendimo nagrinėjimo procesas galėtų netekti bet kokios prasmės, nes Teisingumo Teismas gali priimti galutinį sprendimą atitinkamais klausimais pagal kitų atsakovių pateiktą apeliacinį skundą.
43.
Vis dėlto dėl mano pirmosios išvados 44–65 punktuose paaiškintų priežasčių, kadangi NN buvo atsakovė pirmojoje instancijoje ir yra „suinteresuota, kad apeliacinis skundas būtų patenkintas arba atmestas“, jai leidžiama pateikti atsiliepimą į Parlamento pateiktą apeliacinį skundą. Tai, kad pirmojoje instancijoje ji buvo teismo procese nedalyvavusi atsakovė, nieko nekeičia. Viena iš priežasčių, dėl kurių laikausi tokios nuomonės šiuo klausimu, yra ta, kad, atsižvelgiant į per abu procesus (per protesto dėl už akių priimto sprendimo nagrinėjimo procesą Bendrajame Teisme ir per apeliacinį procesą Teisingumo Teisme) nagrinėtinų klausimų panašumą, buvo būtina apsaugoti NN teisę į veiksmingą teisinę gynybą ir jos teisę būti išklausytai.
44.
Taigi NN gali pareikšti nuomonę dėl visų klausimų, dėl kurių Teisingumo Teismas gali priimti sprendimą per apeliacinį procesą. Susiklosčius tokioms aplinkybėms, jos teisė būti išklausytai negali būti pažeista.
45.
Galbūt NN gali sukelti nepatogumų tai, kad jos teisinė padėtis vertinama per du atskirus procesus (tiesiogiai Bendrajame Teisme per procesą dėl protesto dėl už akių priimto sprendimo ir netiesiogiai Teisingumo Teisme per apeliacinį procesą), tačiau taip yra tik dėl jos pačios pasirinkimo nedalyvauti Parlamento inicijuotame pradiniame procese.
46.
Galiausiai tik pridurčiau, kad atsakovių nurodytas alternatyvus aptariamų procesą reglamentuojančių teisės nuostatų aiškinimas primena priežodį apie norą vienu metu joti dviem žirgais. Jos iš tiesų siūlo, kad Bendrojo Teismo išvados dėl Parlamento reikalavimų kitoms atsakovėms kartu būtų „galutinės“, nes jos nėra NN pagal BTPR 166 straipsnį inicijuoto proceso dalykas, tačiau, kol vyksta šis procesas, jų nebūtų galima apskųsti.
47.
Mano nuomone, tik viena iš šių dviejų hipotezių gali būti teisinga: per BTPR 166 straipsnyje numatytą procesą arba viskas nagrinėjama dar kartą, arba galutinės skundžiamo sprendimo dalys gali būti apskųstos per standartinį dviejų mėnesių terminą. Dėl šioje išvadoje paaiškintų priežasčių esu tvirtai įsitikinęs, kad teisinga antroji išvada. Taigi Parlamento apeliacinis skundas turi būti pripažintas priimtinu.
V. Išvada
48.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui pripažinti Europos Parlamento pateiktą apeliacinį skundą priimtinu.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	T‑384/19, EU:T:2021:630 (toliau – skundžiamas sprendimas).
(
3
)	Išvada byloje Parlamentas / Axa Assurances Luxembourg ir kt. (C‑766/21 P, EU:C:2024:63) (toliau – mano pirmoji išvada).
(
4
)	C‑785/22 P, EU:C:2024:52 (toliau – Sprendimas Eulex Kosovo).
(
5
)	Šios išvados tebegalioja. Taigi neaptarinėsiu susijusių šios bylos aspektų.
(
6
)	2022 m. spalio 19 d. Sprendimas SC / Eulex Kosovo (T‑242/17 RENV, EU:T:2022:637).
(
7
)	Sprendimo Eulex Kosovo 31 ir 32 punktai.
(
8
)	NN ir kitos atsakovės toliau kartu vadinamos atsakovėmis.
(
9
)	Išskirta mano.
(
10
)	Mano pirmosios išvados 132 punktas.
(
11
)	Pagal analogiją žr. 1990 m. lapkričio 6 d. Sprendimą Weddel / Komisija (C‑354/87, EU:C:1990:371, 23 punktas).
(
12
)	Šiuo atveju proceso baigtis NN ir kitoms atsakovėms buvo skirtinga, nors tai lėmė, mano manymu, Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida. Žr. mano pirmosios išvados 120–148 punktus.
(
13
)	Žr. Sprendimo Eulex Kosovo 32 punktą.
(
14
)	Byla Parlamentas / Axa Assurances Luxembourg ir kt., T‑384/19 OP, šiuo metu nagrinėjama.
(
15
)	Šiuo klausimu žr. mano pirmosios išvados 130–132 punktus.
(
16
)	Žr. Sprendimo Eulex Kosovo 31 punktą.
(
17
)	Šiuo klausimu žr. mano pirmosios išvados 40 punktą.
(
18
)	Dėl to principo svarbos Sąjungos teismų procesuose žr. 2021 m. liepos 15 d. Sprendimą Komisija / Landesbank Baden-Württemberg ir SRB (C‑584/20 P ir C‑621/20 P, EU:C:2021:601, 57 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
19
)	Tęsiant šį argumentavimą ad absurdum, net galima įsivaizduoti atvejus, kai keli bendraatsakoviai nuspręstų nedalyvauti pirmajame procese ir paskui po vieną ginčytų Bendrojo Teismo sprendimus pagal BTPR 166 straipsnį – dėl to procesai pirmojoje instancijoje vyktų nepertraukiamu srautu. Iš tiesų tol, kol visi bendraatsakoviai nėra tinkamai sudalyvavę procese, visada dalis sprendimo yra priimta už akių.
(
20
)	Žr. visų pirma BTPR 84 straipsnį („Nauji pagrindai“) ir 85 straipsnį („Įrodymai ir pasiūlymai pateikti įrodymų“).
(
21
)	Gali būti naudinga pažymėti, kad abiejuose reglamentuose yra tam tikrų nuostatų, pagal kurias tam tikromis aplinkybėmis leidžiama sustabdyti tam tikrų tuose reglamentuose numatytų terminų eigą. Žr., be kita ko, BTPR 55 straipsnio 3 dalį, 71 straipsnio 2 dalį ir 147 straipsnio 7 dalį, taip pat TTPR 46 straipsnio 3 dalį, 55 straipsnio 5 dalį ir 186 straipsnio 3 dalį.
(
22
)	Žr. TTPR 172 straipsnį, kuriame taip pat nustatyta, kad „[a]tsiliepimo į apeliacinį skundą pateikimo terminas nepratęsiamas“.