62018CO0425
TEISINGUMO TEISMO (devintoji kolegija) NUTARTIS
2019 m. birželio 4 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose vykdomi viešieji pirkimai – Direktyva 2004/18/EB – 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktas – Pašalinimo pagrindai – Rimtas profesinis nusižengimas – Konkurencijos taisyklių pažeidimas“
Byloje C‑425/18
dėl Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (Pjemonto regiono administracinis teismas, Italija) 2018 m. vasario 7 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2018 m. birželio 28 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)
prieš
Gruppo Torinese Trasporti GTT SpA,
dalyvaujant
Consorzio Stabile Gestione Integrata Servizi Aziendali GISA,
La Lucente SpA,
Dussmann Service Srl,
So.Co.Fat. SC,
TEISINGUMO TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe, teisėjai D. Šváby (pranešėjas) ir S. Rodin,
generalinis advokatas P. Pikamäe,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS), atstovaujamos advokatų F. Cintioli, G. Notarnicola, E. Perrettini ir A. Police,
–
Italijos vyriausybės, atstovaujamos G. Palmieri, padedamos avvocato dello Stato D. Del Gaizo,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos G. Gattinara, P. Ondrůšek ir L. Haasbeek,
išklausęs generalinį advokatą ir nusprendęs priimti sprendimą byloje motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį,
priima šią
Nutartį
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (OL L 134, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 19) 53 straipsnio 3 dalies ir 54 straipsnio 4 dalies, taip pat 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, 2004, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132; klaidų ištaisymas OL L 339, 2014, p. 14) 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punkto išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS) ir Gruppo Torinese Trasporti GTT SpA (toliau – GTT) ginčą dėl, be kita ko, GTT sprendimo pašalinti CNS iš konkurso dėl viešojo pirkimo sutarties sudarymo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2004/17
3
Direktyvos 2004/17 53 straipsnio „Kvalifikacijos vertinimo sistemos“ 3 dalyje ir šios direktyvos 54 straipsnio „Kokybinės atrankos kriterijai“ 4 dalyje numatyta, kad, pirma, į kvalifikacinės atrankos kriterijus ir taisykles ir, antra, į kokybinės atrankos kriterijus „gali įeiti atmetimo kriterijai, išvardyti Direktyvos 2004/18/EB 45 straipsnyje, laikantis tame straipsnyje nurodytų sąlygų ir reikalavimų“.
Direktyva 2004/18
4
Direktyvos 2004/18 45 straipsnis „Asmeninė kandidato arba dalyvio padėtis“ yra įtvirtintas skirsnyje, kuriame reglamentuojami „[k]okybinės atrankos kriterijai“; jame nustatyta:
„<...>
2.   Ūkio subjektas gali būti pašalintas iš dalyvavimo pirkime [iš pirkimo procedūros], jei:
<...>
d)
jis pripažintas kaltu dėl rimto profesinio nusižengimo, kuris yra įrodytas bet kokiomis priemonėmis, kurias perkančioji organizacija gali pateikti [pagrįsti];
<...>
Valstybės narės, remdamosi nacionaline teise ir atsižvelgdamos į [Sąjungos] teisę, apibrėžia šio straipsnio dalies įgyvendinimo sąlygas.
<...>“
Italijos teisė
5
2006 m. balandžio 12 d.Decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (Įstatyminis dekretas Nr. 163 dėl Viešojo darbų, paslaugų ir prekių pirkimo sutarčių kodekso, priimto įgyvendinant direktyvas 2004/17/EB ir 2004/18/EB) (GURI Nr. 100, paprastasis priedas, 2006 m. gegužės 2 d., toliau – Viešojo pirkimo sutarčių kodeksas) į Italijos teisę perkeltos direktyvos 2004/17 ir 2004/18.
6
Viešojo pirkimo sutarčių kodekso 38 straipsnio „Bendrieji reikalavimai“ 1 dalyje išvardyti ūkio subjekto pašalinimo iš viešojo pirkimo procedūros pagrindai:
„1.   Asmenys, kuriems neleidžiama dalyvauti sutarčių dėl koncesijų suteikimo ir viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo procedūrose, su kuriais negali būti sudarytos subrangos sutartys ir kurie negali sudaryti su tomis procedūromis susijusių sutarčių, yra:
<...>
f)
tie, kurie, remiantis motyvuotu perkančiosios organizacijos vertinimu, paslaugas, dėl kurių sudaryta sutartis su skelbimą apie pirkimą paskelbusia perkančiąja organizacija, teikė labai aplaidžiai ar nesąžiningai arba padarė rimtą profesinį nusižengimą, įrodytą bet kokiomis priemonėmis, kurias perkančioji organizacija gali pagrįsti;
<...>“
7
Šio kodekso 230 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Perkantieji subjektai taiko 38 straipsnyje nustatytus bendruosius reikalavimus kandidatams arba konkurso dalyviams.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
8
GTT yra bendrovė, teikianti paslaugas miesto geležinkelių, tramvajų, troleibusų ir autobusų transporto srityje.
9
Skelbimu apie pirkimą, kuris 2015 m. liepos 30 d. buvo išsiųstas paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, ir 2015 m. lapkričio 27 d. kvietimu pateikti pasiūlymus GTT pagal Direktyvą 2004/17 pradėjo riboto konkurso procedūrą, siekdama sudaryti sutartis dėl transporto priemonių, patalpų ir stovėjimo vietų valymo paslaugos, transporto priemonių pervežimo, degalų papildymo paslaugos ir papildomų paslaugų teikimo perkančiosios organizacijos padaliniuose.
10
GTT nurodė, kad bendra šio į šešias dalis suskirstyto pirkimo vertė yra 29434319,39 EUR be pridėtinės vertės mokesčio (PVM), o atskirų pirkimo dalių vertė svyruoja nuo 4249999,10 EUR iki 6278734,70 EUR.
11
Iš pradžių nusprendusi sudaryti sutartį su CNS dėl trijų šio pirkimo dalių, GTT 2017 m. liepos 14 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) atšaukė savo sprendimą dėl sutarties sudarymo. Priimdama tokį sprendimą ji rėmėsi 2015 m. gruodžio 22 d.Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Konkurencijos ir rinkos priežiūros tarnyba, Italija, toliau – AGCM) sprendimu (toliau – AGCM sprendimas), kuriuo CNS skirta 56190090 EUR bauda už dalyvavimą konkurenciją ribojančiame horizontaliajame susitarime, siekiant daryti įtaką kitos viešojo administravimo institucijos pradėtos viešojo pirkimo procedūros rezultatams.
12
Ginčijamame sprendime taip pat pažymėta, kad AGCM sprendimas jau patvirtintas res judicata galią turinčiu teismo sprendimu. Be to, ginčijamas sprendimas grindžiamas 2017 m. kovo 29 d. ir balandžio 3 d. sprendimais, kuriuose prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendė, kad konkurenciją ribojantis susitarimas, kurį įgyvendino atitinkamas subjektas kitoje viešojo pirkimo procedūroje ir kuris nustatytas per administracinę procedūrą, laikytinas rimtu profesiniu nusižengimu, kaip tai suprantama pagal Viešojo pirkimo sutarčių kodekso 38 straipsnio 1 dalies f punktą ir Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktą. CNS taip pat kaltinama tuo, kad, pirma, savo pateiktuose atitinkamos viešojo pirkimo procedūros dalyvio dokumentuose nenurodė, jog AGCM pradėta prieš ją nukreipta sankcijos skyrimo procedūra, ir, antra, atitikties reikalavimams priemonių ėmėsi tik vykstant viešojo pirkimo procedūrai, todėl prasidėjus šiai procedūrai pašalinimo pagrindas nebuvo išnykęs.
13
Todėl GTT nusprendė, kad dėl veiksmų, už kuriuos AGCM skyrė sankciją, gali būti prarastas perkančiosios organizacijos pasitikėjimas.
14
2017 m. spalio 11 d. nutartimi dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas atmetė CNS pateiktą prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
15
Tiek ši nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, tiek to teismo 2017 m. kovo 29 d. ir balandžio 3 d. sprendimai buvo pakeisti Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija) atitinkamai 2017 m. lapkričio 20 d. nutartimi ir 2017 m. gruodžio 4 d. ir 2018 m. vasario 5 d. sprendimais. Kaip paaiškino prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, iš tų sprendimų matyti, kad veiksmai, kuriais pažeidžiama konkurencijos teisė, negali būti laikomi „rimtu profesiniu nusižengimu“ pagal Viešojo pirkimo sutarčių kodekso 38 straipsnio 1 dalies f punktą; tokiu nusižengimu gali būti laikomi „tik pažeidimai ir aplaidumas vykdant viešojo pirkimo sutartį“. Taigi nusižengimu neturėtų būti laikomi „veiksmai, nors ir neteisėti, atlikti vykstant ankstesnei sutarties sudarymo procedūrai“. Toks aiškinimas grindžiamas būtinybe užtikrinti ūkio subjektų teisinį saugumą. Consiglio di Stato (Valstybės Taryba) nuomone, šis išaiškinimas yra suderinamas su 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimu Generali‑Providencia Biztosító (C‑470/13, EU:C:2014:2469), iš kurio matyti tai, kad nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią konkurencijos teisės pažeidimas, aiškiai kvalifikuojamas kaip „rimtas profesinis nusižengimas“, nepažeidžia Sąjungos teisės, o ne tai, kad pagal Sąjungos teisę reikalaujama, jog šie pažeidimai patektų į sąvoką „rimtas profesinis nusižengimas“. Tai reiškia, kad pagal Italijos teisę tokių pažeidimų padarymas neturi jokios reikšmės Viešojo pirkimo sutarčių kodekso reglamentuojamoms viešųjų pirkimų procedūroms.
16
CNS, grįsdama ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo, remiasi tais trimis Consiglio di Stato (Valstybės Taryba) sprendimais.
17
Remdamasis 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimu Forposta ir ABC Direct Contact (C‑465/11, EU:C:2012:801, 33 punktas), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas vis dėlto pažymi, kad Italijos Respublika pasinaudojo Direktyvos 2004/17 54 straipsnio 4 dalyje valstybėms narėms suteikta galimybe į specialiuose sektoriuose veiklą vykdančių subjektų kokybinės atrankos kriterijus įtraukti Direktyvos 2004/18 45 straipsnyje išvardytus pašalinimo kriterijus, todėl su šia nuostata susijusi Teisingumo Teismo jurisprudencija yra reikšminga pagrindinėje byloje, nors toje byloje nagrinėjamas ribotas konkursas, kuriam taikoma Direktyva 2004/17.
18
2012 m. gruodžio 13 d. Sprendime Forposta ir ABC Direct Contact (C‑465/11, EU:C:2012:801, 27 punktas) ir 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendime Generali‑Providencia Biztosító (C‑470/13, EU:C:2014:2469, 35 punktas) Teisingumo Teismas jau nurodė, kad sąvoka „profesinis nusižengimas“ apima bet kokią neteisėtą veiką, kuri turi įtakos pasitikėjimui atitinkamo subjekto profesionalumu, ir kad konkurencijos taisyklių pažeidimas, ypač jeigu už jį skiriama bauda, yra pašalinimo pagrindas, patenkantis į Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punkto taikymo sritį.
19
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, palyginęs 2006 m. vasario 9 d. Sprendimą La Cascina ir kt. (C‑226/04 ir C‑228/04, EU:C:2006:94, 23 punktas) ir 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimą Forposta ir ABC Direct Contact (C‑465/11, EU:C:2012:801, 25 punktas), iš esmės nusprendė, kad valstybės narės turi ribotą diskreciją dėl neprivalomų pašalinimo pagrindų, kuriuose nedaroma nuoroda į nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriuose būtų apibrėžiamos tų pagrindų įgyvendinimo sąlygos.
20
Vis dėlto, manydamas, kad Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl vadinamųjų neprivalomų pašalinimo pagrindų, suformuota galiojant 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvai 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 209, 1992, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 322) ir Direktyvai 2004/18, aiškintina nevienareikšmiškai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo pateikti išaiškinimus šiuo klausimu.
21
Šiomis aplinkybėmis Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte (Pjemonto regiono administracinis teismas, Italija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 2004/17] 53 straipsnio 3 dalies ir 54 straipsnio 4 dalies nuostatomis ir [Direktyvos 2004/18] 45 straipsnio 2 dalies [pirmos pastraipos] d punkto nuostatomis draudžiama tokia nuostata, kokia išdėstyta [Viešojo pirkimo sutarčių kodekso] 38 straipsnio 1 dalies f punkte, kuri nacionalinėje jurisprudencijoje aiškinama taip, kad ūkio subjekto „rimtas profesinis nusižengimas“ neapima konkurencijos taisykles pažeidžiančių veiksmų, kurie nustatyti ir už kuriuos skirta sankcija teismo patvirtintu nacionalinės konkurencijos priežiūros institucijos sprendimu, taip a priori užkertant kelią perkančiosioms organizacijoms savarankiškai įvertinti tokius pažeidimus ir turėti galimybę, bet ne pareigą pašalinti tokį ūkio subjektą iš viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūros?“
Dėl prejudicinio klausimo
22
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį, jeigu atsakymą į klausimą, dėl kurio pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, galima aiškiai nustatyti iš jurisprudencijos arba jeigu atsakymas į tokį klausimą nekelia jokių pagrįstų abejonių, Teisingumo Teismas, vadovaudamasis teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs generalinį advokatą, bet kada gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi.
23
Šioje byloje reikia taikyti šią nuostatą.
24
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktas turi būti aiškinamas kaip draudžiantis nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai Viešojo pirkimo sutarčių kodekso 38 straipsnio 1 dalies f punktą, kuri aiškinama taip, kad ūkio subjekto „rimtas profesinis nusižengimas“ neapima konkurencijos taisykles pažeidžiančių veiksmų, kurie nustatyti ir už kuriuos skirta sankcija teismo patvirtintu nacionalinės konkurencijos priežiūros institucijos sprendimu, – ir kuri užkerta kelią perkančiosioms organizacijoms savarankiškai įvertinti tokius pažeidimus tam, kad prireikus šis ūkio subjektas galėtų būti pašalinamas iš viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūros.
25
Kaip matyti iš suformuotos jurisprudencijos, Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalyje nereikalaujama, kad joje nurodyti pašalinimo pagrindai nacionaliniu lygmeniu būtų taikomi vienodai, nes valstybės narės turi galimybę šių pašalinimo pagrindų iš viso netaikyti arba juos įtraukti į nacionalinės teisės aktus ir jiems suteikti tokį griežtumo laipsnį, kuris kiekvienu atveju gali skirtis atsižvelgiant į nacionaliniu lygmeniu vyraujančias teisines, ekonomines ar socialines aplinkybes. Tokiomis aplinkybėmis valstybės narės turi teisę šioje nuostatoje įtvirtintus kriterijus sušvelninti arba juos taikyti lanksčiau (2014 m. liepos 10 d. Sprendimo Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici, C‑358/12, EU:C:2014:2063, 36 punktas ir 2016 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Connexxion Taxi Services, C‑171/15, EU:C:2016:948, 29 punktas).
26
Atsižvelgiant į tai, svarbu konstatuoti, kad Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punkte, skirtingai nei tos pačios pastraipos a, b, e ir f punktuose numatytose nuostatose, susijusiose su pašalinimo pagrindais, nedaroma nuoroda į nacionalinius įstatymus ir kitus teisės aktus, tačiau tos pačios 2 dalies antroje pastraipoje nurodyta, jog valstybės narės, remdamosi nacionaline teise ir laikydamosi Sąjungos teisės, apibrėžia šios straipsnio dalies įgyvendinimo sąlygas (2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact, C‑465/11, EU:C:2012:801, 25 punktas).
27
Taigi iš jurisprudencijos matyti, kad, kaip, beje, pažymėjo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, jeigu Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalyje, kaip antai šios dalies pirmos pastraipos d punkte, numatytame neprivalomame pašalinimo pagrinde nėra nuorodos į nacionalinę teisę, valstybių narių diskrecija yra siauresnė. Tokiu atveju Teisingumo Teismas turi nustatyti tokio neprivalomo pašalinimo pagrindo taikymo apimtį (šiuo klausimu žr. 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact, C‑465/11, EU:C:2012:801, 25–31 punktus ir 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Generali‑Providencia Biztosító, C‑470/13, EU:C:2014:2469, 35 punktą).
28
Vadinasi, šio 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punkte esanti sąvoka „rimtas profesinis nusižengimas“ gali būti patikslinta ir išaiškinta nacionalinėje teisėje, tačiau tai turi būti padaryta laikantis Sąjungos teisės (2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact, C‑465/11, EU:C:2012:801, 26 punktas).
29
Šiuo klausimu pažymėtina, kad sąvoka „profesinis nusižengimas“ apima bet kokią neteisėtą veiką, kuri turi įtakos pasitikėjimui atitinkamo ūkio subjekto profesionalumu (2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact, C‑465/11, EU:C:2012:801, 27 punktas), jo sąžiningumui ar patikimumui.
30
Todėl sąvoka „profesinis nusižengimas“, kuri aiškintina plačiai, negali apimti tik pažeidimų ir aplaidumo vykdant viešojo pirkimo sutartį.
31
Be to, sąvoka „rimtas nusižengimas“ turi būti suprantama kaip paprastai reiškianti atitinkamo ūkio subjekto veiksmus, kurie rodo jo tyčią arba tam tikro laipsnio aplaidumą (2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact, C‑465/11, EU:C:2012:801, 30 punktas).
32
Galiausiai pagal Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktą perkančiosioms organizacijoms leidžiama įrodinėti profesinį nusižengimą bet kokiomis priemonėmis, kurias jos gali pagrįsti. Tam, kad būtų galima konstatuoti tokį pažeidimą, nereikalaujama, kad būtų priimtas res judicata galią turintis sprendimas (2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact, C‑465/11, EU:C:2012:801, 28 punktas), todėl nacionalinės konkurencijos priežiūros institucijos sprendimas, kuriame nustatyta, kad subjektas pažeidė konkurencijos taisykles, neabejotinai gali būti to subjekto padaryto rimto nusižengimo požymis.
33
Dėl šios priežasties konkurencijos taisyklių pažeidimas, ypač jeigu už jį skiriama bauda, yra pašalinimo pagrindas, patenkantis į Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punkto taikymo sritį (2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Generali‑Providencia Biztosító, C‑470/13, EU:C:2014:2469, 35 punktas).
34
Vis dėlto reikia patikslinti, kad nacionalinės konkurencijos priežiūros institucijos sprendimas, kuriame konstatuojamas konkurencijos taisyklių pažeidimas, negali lemti ūkio subjekto savaiminio pašalinimo iš viešojo pirkimo procedūros. Iš tiesų, vadovaujantis proporcingumo principu, siekiant konstatuoti, kad padarytas „rimtas nusižengimas“, iš principo reikia konkrečiai ir individualiai įvertinti atitinkamo ūkio subjekto elgesį (šiuo klausimu žr. 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Forposta ir ABC Direct Contact, C‑465/11, EU:C:2012:801, 31 punktą).
35
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2004/18 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktas turi būti aiškinamas kaip draudžiantis nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, kuri aiškinama taip, kad ūkio subjekto „rimtas profesinis nusižengimas“ neapima konkurencijos taisykles pažeidžiančių veiksmų, kurie nustatyti ir už kuriuos skirta sankcija teismo patvirtintu nacionalinės konkurencijos priežiūros institucijos sprendimu, – ir kuri užkerta kelią perkančiosioms organizacijoms savarankiškai įvertinti tokius pažeidimus tam, kad prireikus šis ūkio subjektas galėtų būti pašalinamas iš viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūros.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
36
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:
2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo 45 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos d punktas turi būti aiškinamas kaip draudžiantis nacionalinės teisės nuostatą, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, kuri aiškinama taip, kad ūkio subjekto „rimtas profesinis nusižengimas“ neapima konkurencijos taisykles pažeidžiančių veiksmų, kurie nustatyti ir už kuriuos skirta sankcija teismo patvirtintu nacionalinės konkurencijos priežiūros institucijos sprendimu, – ir kuri užkerta kelią perkančiosioms organizacijoms savarankiškai įvertinti tokius pažeidimus tam, kad prireikus šis ūkio subjektas galėtų būti pašalinamas iš viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūros.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: italų.