62003CJ0335_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑335/03
dėl 2003 m. liepos 25 d. pagal EB 230 straipsnį pareikšto ieškinio dėl panaikinimo,
Portugalijos Respublika,
atstovaujama L. Fernandes, padedamo advogados
C. Botelho Moniz ir E. Maia Cadete, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
ieškovė,
prieš
Europos Bendrijų Komisiją,
atstovaujamą A. Alves Vieira ir L. Visaggio, padedamų advogados
N. Castro Marques ir F. Costa Leite, nurodžiusią adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
atsakovę,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. W. A. Timmermans, teisėjai R. Silva de Lapuerta (pranešėja), C. Gulmann, R. Schintgen ir J. Klučka,
generalinis advokatas L. A. Geelhoed,
posėdžio sekretorė K. Sztranc, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2004 m. spalio 14 d. posėdžiui,
susipažinęs su 2004 m. lapkričio 18 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Savo ieškiniu Portugalijos Respublika prašo panaikinti 2003 m. gegužės 15 d. Komisijos sprendimą 2003/364/EB neskirti Bendrijos lėšų tam tikroms valstybių narių patirtoms išlaidoms finansuoti iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus (OL L 124, p. 45, toliau – ginčijamas sprendimas), kiek jis su ja susijęs.
Teisinis pagrindas
Nagrinėjamų priemokų schemos
2. 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 805/68 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo (OL L 148, p. 24) su pakeitimais, padarytais 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2066/92 (OL L 215, p. 49) ir 1993 m. sausio 18 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 125/93 (OL L 18, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 805/68), nustatė priemokų, mokamų augintojams, kurie savo ūkyje laiko galvijų patinus ir karves žindenes, schemą.
3. Kalbant apie įvairias taip suteikiamų priemokų rūšis, Reglamentu Nr. 805/68 buvo nustatyta speciali priemoka galvijienos gamintojams (4b straipsnis), papildoma priemoka prie specialiosios priemokos (4c straipsnis), priemoka už karvę žindenę (4d straipsnis) ir papildoma priemoka, mokama gamintojams, kurie jau gauna specialią priemoką ir (arba) priemoką už karves žindenes ir įvykdo tam tikras sąlygas (4h straipsnis). Portugalijos Respublikos atveju specialiąsias priemokas, be kita ko, numato 1992 m. birželio 15 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1600/92 dėl specialiųjų priemonių tam tikriems Azorų ir Madeiros salų žemės ūkio produktams (OL L 173, p. 1).
Nagrinėjamų priemokų valdymas ir kontrolė
4. 1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 3886/92, nustatantis išsamias Reglamento 805/68 (OL L 391, p. 20) taikymo taisykles dėl priemokų schemų, su pakeitimais, padarytais 1996 m. gruodžio 2 d. Komisijos reglamentu (EB) 2311/96 (OL L 313, p. 9, toliau – Reglamentas 3886/92), numatė administracines šių priemokų skyrimo sąlygas.
5. Pagal Reglamento 3886/92 4 straipsnį gyvulių išlaikymo laikotarpis – laikotarpis kurio metu gyvuliai, už kuriuos prašoma priemokos, turi likti konkrečioje vietoje, kur juos galima patikrinti (paprastai tai yra augintojo ūkis), prašant priemokos už galvijų patinus yra du mėnesiai nuo dienos, einančios po tos, kurią buvo įteikta paraiška. Pagal Reglamento 805/68 4d straipsnio 5 dalies nuostatas, skaitomas kartu su Reglamento 3886/92 23 straipsniu, karvių žindenių išlaikymo laikotarpis yra šeši mėnesiai nuo dienos, einančios po tos, kurią buvo įteikta paraiška.
6. Pagal 1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo (OL L 94, p. 13) su pakeitimais, padarytais 1995 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1287/95 (OL L 125, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 729/70), 4 straipsnį valstybės narės paskiria tarnybas ir institucijas, atsakingas už išlaidų, finansuojamų iš EŽŪOGF Garantijų skyriaus, apmokėjimą.
7. 1992 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3508/92, nustatančio tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (OL L 355, p. 1), 1 straipsnio 1 dalies b punkte numatoma, kad kiekviena valstybė narė įkuria integruotą administravimo ir kontrolės sistemą, taikomą Reglamento 805/688 4 straipsnio a–h punktais nustatytai priemokų mokėjimo galvijienos gamintojams tvarkai. Ši sistema taip pat taikoma kitų priemokų ir išmokų schemoms avienos ir ožkienos gamybos sektoriuose.
8. To paties reglamento 8 straipsnyje numatyta, kad valstybės narės turi atlikti paraiškų gauti pagalbą administracinius patikrinimus (1 dalis), administracinius patikrinimus papildyti patikrinimais vietoje „atrinktoje žemės ūkio valdoje“ (2 dalis) ir paskirti instituciją, atsakingą už šių patikrinimų koordinavimą (3 dalis).
9. 1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3887/92, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 91, p.36), su pakeitimais, padarytais 1998 m. liepos 29 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1678/98 (OL L 212, p. 23, toliau – Reglamentas Nr. 3887/92), nustato sąlygas, kurias turi atitikti paraiškos gauti pagalbą (III skyrius), kontrolę reglamentuojančias nuostatas (IV skyrius) ir nuostatas dėl bendro finansavimo (V skyrius).
10. Šio reglamento 6 straipsnyje nustatyta, kad „administraciniai patikrinimai ir patikrinimai vietoje atliekami siekiant efektyviai patikrinti pagalbos ir priemokų suteikimo sąlygų laikymąsi“ (1 dalis); juos vykdant, be kita ko,
atliekami ir „kryžminiai deklaruotų žemės ūkio paskirties sklypų ir gyvulių patikrinimai, siekiant išvengti tokios pat pagalbos skyrimo kelis kartus per tuos pačius kalendorinius metus“ (2 dalis).
11. To paties straipsnio 3 dalyje numatyta, kad patikrinimai vietoje atliekami bent jau nemažame ėminyje, o toks ėminys turi apimti mažiausiai 10 % pagalbos už gyvulius paraiškų arba dalyvavimo deklaracijų.
12. Šio straipsnio 5 dalies pirmojoje pastraipoje nurodoma, kad patikrinimai vietoje atliekami iš anksto nepranešus ir tikrinami visi žemės ūkio paskirties sklypai ar gyvuliai, nurodyti vienoje ar keliose paraiškose.
13. Tos pačios dalies antrojoje pastraipoje nurodyta, kad iš 10 % pagalbos už gyvulius, kurie turi būti patikrinti vietoje, paraiškų ėminio ne mažiau kaip 50 % gyvulių turi būti patikrinta per išlaikymo laikotarpį; ši sąlyga netaikoma galvijų patinams, už kuriuos specialioji priemoka suteikiama pagal Reglamento Nr. 3886/92 8 straipsnį jų skerdimo arba pirmojo pateikimo į rinką paskersti metu.
Gyvulių identifikavimas
14. 1997 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 820/97, nustatančio galvijų identifikavimo ir registravimo sistemą ir jautienos bei jos produktų ženklinimą etiketėmis (OL L 117, p.1), 3 straipsnyje numatoma:
„Galvijų identifikavimo ir registravimo sistemą sudaro šie elementai:
a) prie ausų tvirtinami įsagai, skirti individualiai identifikuoti gyvulį;
b) kompiuterinės duomenų bazės;
c) gyvulių pasai;
d) kiekvienoje valdoje pildomi individualūs registrai.“
15. Šio reglamento 4 straipsnyje numatoma:
„1. Visi po 1998 m. sausio 1 d. valdoje atsivesti gyvuliai arba skirti prekybai Bendrijos viduje po 1998 m. sausio 1 d. yra identifikuojami atsakingos institucijos patvirtintais prie abiejų ausų tvirtinamais įsagais. Abiejuose įsaguose nurodomas vienintelis nepasikartojantis identifikacinis kodas, kuris suteikia galimybę atskirai identifikuoti kiekvieną gyvulį, o kartu ir valdą, kurioje jis buvo atsivestas.
< … >
5. Nė vienas prie ausų tvirtinamas įsagas negali būti pašalintas arba pakeistas kitu be atsakingos institucijos leidimo.
6. Prie ausų tvirtinami įsagai paskiriami valdai, paskirstomi ir pritvirtinami gyvuliams atsakingos institucijos nustatytu būdu.“
16. 1997 m. gruodžio 29 d. Komisijos reglamentas (EB) 2629/97 (OL L 354, p. 19), įgyvendinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 820/97, nustato išsamias prie ausų tvirtinamiems įsagams, valdų registrams bei pasams, naudojamiems pagal galvijų identifikavimo ir registravimo sistemą, taikomas taisykles.
17. Pagal šio reglamento 1 straipsnio 1 dalį prie ausų tvirtinamuose įsaguose nurodomas bent ausų įsagus paskyrusios valstybės narės kompetentingos institucijos arba centrinės valdžios kompetentingos institucijos pavadinimas, kodas arba logotipas bei šio straipsnio 2 dalyje nurodyti ženklai – dviejų raidžių valstybės narės kodas, o po jo nurodomas skaitmeninis kodas – jo skaičių gali būti ne daugiau kaip dvylika. Be to, šio reglamento 2 straipsnyje nurodoma, kad „prie ausų tvirtinami įsagai turi atitikti šiuos reikalavimus:
a) jie turi būti pagaminti iš lankstaus plastiko;
b) jie turi būti apsaugoti nuo sugadinimo ir lengvai įskaitomi iki gyvulio mirties;
c) jų negalima panaudoti antrą kartą;
d) jie turi būti tokios formos, kad, pritaisyti prie gyvulio ausies, nežalotų jo;
e) kaip nurodyta 1 straipsnyje, juose turi būti tik neišdildomi įrašai.
EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimo administracinė tvarka
18. Pagal Reglamentą Nr. 729/70 ir 1995 m. liepos 7 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1663/95, nustatantį išsamias taisykles dėl Reglamente Nr. 729/70 apibrėžtos EŽŪOGF Garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimo tvarkos taikymo (OL L 158, p. 6), valstybės narės paskiria kompetentingas valdžios įstaigas, atsakingas už iš EŽŪOGF Garantijų skyriaus finansuojamų išlaidų koordinavimą. Portugalijoje tokia kompetentinga įstaiga pagal 1998 m. kovo 27 d. Dekretą-įstatymą Nr. 78/98 ( Diário da República
I, serija A, Nr. 73, 1998 m. kovo 27 d.) yra Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agricola
(toliau – INGA).
19. Pagal šiuo atveju taikomą tvarką, nustatytą Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies b punkte, Komisija, pasikonsultavusi su Fondo komitetu, iki metų, einančių po atitinkamų finansinių metų, balandžio 30 d. apmoka mokėjimo agentūrų sąskaitas.
20. To paties straipsnio 2 dalies c punkte nurodoma, kad Komisijos sprendimas dėl sąskaitų apmokėjimo priimamas atsižvelgus į pateiktų sąskaitų išsamumą, tikslumą ir teisingumą ir netrukdo vėliau priimti kitų sprendimų.
21. Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkte, be kita ko, nurodoma, kad „atsisakymas finansuoti negali apimti išlaidų, kurios buvo padarytos anksčiau nei 24 mėnesiai iki Komisijos raštiško pranešimo apie atitinkamos valstybės narės patikrinimų rezultatus < … > “.
Faktinės aplinkybės ir ikiteisminė procedūra
22. 2000 m. rugsėjo 18–22 d. Komisijos tarnybos pagal EŽŪOGF Garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimo tvarką atliko kelių gyvulininkystės ūkių Alentejo (Portugalija) patikrinimą, kurio tikslas buvo nustatyti, ar šių ūkių veikla atitiko šiam sektoriui taikomas Bendrijos taisykles.
23. 2001 m. kovo 20 d. laišku Komisija pagal Reglamento Nr. 1663/95 8 straipsnį informavo Portugalijos valdžios institucijas, kad pradėjo tyrimą Nr. 00/10 priemokų už galvijieną sektoriuje, nes „jos iki galo nesilaikė Reglamentų (EEB) Nr. 805/68, Nr. 3886/92, Nr. 3508/92 ir Nr. 3887/92, taip pat Reglamentų (EB) Nr. 1254/1999 ir Nr. 2342/1999“, o tai gali būti pakankama priežastis atsisakyti finansuoti Bendrijos lėšomis dalį šių valdžios institucijų deklaruotų išlaidų.
24. Komisijos tarnybos, be kita ko,
išsiaiškino, kad 1999 finansiniais metais nebuvo pasiektas reikalaujamas minimalus patikrinimų vietoje dėl specialiosios priemokos už galvijieną dažnumas, nes „per dviejų mėnesių išlaikymo laikotarpį buvo patikrinta tik 4,4 % paraiškų“, o Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalyje numatytas reikalavimas patikrinti mažiausiai 5 % paraiškų, tai yra 50 % nuo to paties straipsnio 3 dalyje numatyto 10 % minimalaus ėminio dydžio.
25. Tos pačios tarnybos nustatė kitų su gyvulių identifikavimu susijusių pažeidimų, pavyzdžiui, jokių identifikavimo ženklų arba kai kurių gyvulių pasų nebuvimo atvejų, esminių duomenų neįrašymo į gyvulių pasus ir paraiškas gauti priemokas atvejų ir paplitusią praktiką, kai informacija į prie ausų tvirtinamus įsagus būdavo įrašoma ranka.
26. 2001 m. gegužės 28 d. laišku atsakydama į Komisijos tarnybų konstatavimus INGA dėl patikrinimų vietoje dėl specialiosios priemokos už galvijieną pažymėjo, kad parengus integruotą ir vienodą pagalbos už įvairius gyvulius paraiškos formą buvo įvykdytas minimalus reikalavimas per išlaikymo laikotarpį atlikti mažiausiai 5 % patikrinimų vietoje.
27. Dėl gyvulių identifikavimo nacionalinės valdžios institucijos pripažino, kad tuo pat metu naudotos kelios žymėjimo rūšys, tačiau nacionalinės valdžios institucijos patikslino, jog ranka rašytuose ženkluose buvo tiksliai nurodomi oficialūs identifikavimo numeriai, o naudoti ranka rašytus ženklus reikėjo dėl to, kad originalūs ženklai buvo pamesti, ir tai dažnai pasitaiko dideliuose gyvulininkystės ūkiuose.
28. 2001 m. spalio 31 d. Komisija pakvietė Portugalijos valdžios institucijas dalyvauti dvišalėje diskusijoje ir nurodė finansines pataisas, kurias ji ketino taikyti.
29. Susitikimo metu šios institucijos pareiškė nesutinkančios su ketinamomis taikyti fiksuoto dydžio finansinėmis pataisomis. Jos teigė, kad aptariamais 1999 metais gyvuliai buvo žymimi tinkamai, naudojant tinkamus prie ausų tvirtinamus įsagus ir kad Portugalijos Respublika įvykdė teisės aktuose numatytus įpareigojimus dėl patikrinimų. Komisija dėl šių klausimų savo nuomonės nepakeitė.
30. 2002 m. vasario 20 d. Komisija oficialiai perdavė šiai valstybei dvišalės diskusijos išvadas, kad Portugalijos valdžios institucijos turėtų galimybę kreiptis į taikinimo instituciją, įsteigtą 1994 m. liepos 1 d. Komisijos sprendimu 94/442/EB, nustatančiu taikinimo procedūrą, susijusią su Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimu (OL L 182, p. 45).
31. 2002 m. gegužės 30 d. Komisijos tarnybos pagal Reglamento Nr. 1663/95 8 straipsnio 1 dalį ir Sprendimo 94/442 1 straipsnio 1 dalies a punktą pateikė šioms institucijoms oficialų pranešimą, kuriame ji siūlė su priemoka karvėms žindenėms išlaikyti susijusioms išlaidoms taikyti 2 %, o specialiai priemokai galvijų patinų augintojams – 5 % fiksuoto dydžio pataisą. Šiomis pataisomis 1999 finansiniais metais pagal EŽŪOGF deklaruotų išlaidų finansavimas sumažinamas pataisų procentus atitinkančiomis sumomis.
32. Portugalijos valdžios institucijų prašymu Sprendimu 94/442 įsteigtos taikinimo institucijos pirmininkas 20 02 m. lapkričio 22 d. laišku pakvietė šias institucijas į 2002 m. gruodžio 16 d. Briuselyje (Belgija) vykusį posėdį.
33. 2003 m. sausio 3 d. taikinimo institucijos raporte buvo pažymėta, kad Portugalijos valdžios institucijų iškeltas klausimas dėl pagrindo, pagal kurį skaičiuojamas mažiausias patikrinimų dažnumas, dar nebuvo pateiktas kitų valstybių narių. Taikinimo institucija konstatavo, kad ji pati dar nė karto nesvarstė šio klausimo ir kad tarp šių institucijų bei Komisijos tarnybų buvo nesutarimų dėl gyvulių žymėjimo būdų.
34. Pasibaigus taikinimo procedūrai Komisija 2003 m. vasario 19 d. laiške nurodė, kad „įvertinusios Portugalijos valdžios institucijų taikinimo procedūros metu pateiktus argumentus (jos) tarnybos < … > (mano), kad šie argumentai (nesumažina) laiške, kuriame buvo pranešta apie 1999 finansiniams metams taikomas pataisas, konstatuoto neveikimo pasekmių sunkumo < … > “.
35. Pasikonsultavusi su Fondo komitetu, kuris įvertino Komisijos tarnybų parengtą santrauką, Komisija priėmė ginčijamą sprendimą.
36. Šio sprendimo priede Komisija nurodo, kad Portugalijos Respublikos atžvilgiu neįtrauktos išlaidos yra susijusios su „priemokomis už galvijus“, jų suma yra 2 446 684,20 eurų, nes fiksuoto dydžio pataisos (2 % ir 5 % biudžeto eilučių) yra grindžiamos pagrindinių ir antrinių patikrinimų 1999 finansiniais metais pažeidimais.
Šalių reikalavimai
37. Portugalijos Respublika Teisingumo Teismo prašo:
– panaikinti ginčijamą sprendimą,
– priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.
38. Komisija Teisingumo Teismo prašo:
– atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
– priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl ieškinio
39. Grįsdama savo prašymą panaikinti ginčijamą sprendimą Portugalijos Respublika nurodo šiuos tris ieškinio pagrindus:
– teisės klaida taikant Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalį,
– klaida vertinant faktines aplinkybes,
– EB 253 straipsnyje numatytos pareigos motyvuoti pažeidimas.
Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo teisės klaida taikant Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalį
Šalių argumentai
40. Portugalijos vyriausybės teigimu, nacionalinės valdžios institucijos, taikydamos Reglamento 3508/92 1 straipsnio 1 dalies b punkto pirmą įtrauką ir Reglamento 3887/92 5 straipsnį, 1999 finansiniais metais priėmė integruotą ir vienodą pagalbos, teikiamos iš EŽŪOGF Garantijų skyriaus, už visus gyvulius, tai yra speciali priemoka už galvijų patinus, priemoka karvėms žindenėms išlaikyti, kompensacinės išmokos ir priemokos ožkų ir avių augintojams, paraiškos formą. Visų priemokų, kurioms paraiškos buvo pateiktos pagal integruotą pagalbos už gyvulius paraiškos formą, realus patikrinimų per išlaikymo laikotarpį dažnumas (svertinis vidurkis) buvo 6,3 %, o paraiškų dėl galvijienos patikrinimų dažnumas per tą patį laikotarpį buvo 4,4 %.
41. Portugalijos vyriausybė mano, kad, priešingai nei teigiama ginčijamame Komisijos sprendime, 1999 finansiniais metais buvo laikomasi Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalyje numatytos taisyklės, nes pagalbos už „gyvulius“ paraiškos ir atitinkami patikrinimai turi būti aiškinami bei vertinami žvelgiant į ūkį kaip į visumą, tai yra visas pagalbos už gyvulius schemas vertinant bendrai.
42. Grįsdama savo argumentą Portugalijos vyriausybė remiasi Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalimi, kurioje nustatyta, kad patikrinimai vietoje rengiami iš anksto nepranešus ir jų metu tikrinami visi gyvuliai, nurodyti vienoje ar keliose paraiškose.
43. Ši vyriausybė teigia, kad iš šios nuostatos neišplaukia, jog kiekvienos schemos patikrinimai turi būti atliekami atskirai. Priešingai, iš jos teksto darytina išvada, kad patikrinimai ir jiems taikomos taisyklės, t. y., be kita ko,
minimalus patikrinimų, kurie turi būti atlikti per išlaikymo laikotarpį, dažnumas, turi būti taikomos bendrai visoms paraiškoms, susijusioms su įvairiomis pagalbos už gyvulius schemomis.
44. Be to, Portugalijos vyriausybė mano, kad to paties straipsnio 6 straipsnio 5 dalies antroji pastraipa, skaitoma kartu su 3 dalimi, dar aiškiau pagrindžia jos poziciją, nes jose nurodoma, kad per išlaikymo laikotarpį turi būti patikrinta „ne mažiau kaip 50 % gyvulių“ iš minimalaus „10 % paraiškų gauti pagalbą už gyvulius arba dalyvavimo deklaracijų ėminio“.
45. Be to, ši vyriausybė primena, kad Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalies trečiojoje pastraipoje nurodoma, kad „pagal šį reglamentą vykdomi patikrinimai gali būti vykdomi kartu su kitais Bendrijos teisėje numatytais patikrinimais“.
46. Galiausia Portugalijos vyriausybė ginčija tai, kad 1999 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2801/1999 (OL L 340, p. 29) įtvirtintos naujos taisyklės, kurios iš dalies pakeitė šioje byloje taikomas nuostatas, jos nuomone, buvo taikomos atgaline data. Ji pripažįsta, kad po šio pakeitimo Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 5 dalyje reikalaujama, jog 5 % patikrinimų, kuriuos būtina atlikti per išlaikymo laikotarpį, būtų atliekami kiekvienai pagalbos schemai atskirai.
47. Reglamento Nr. 2801/1999 2 straipsnyje nustatyta, kad šis pakeitimas bus taikomas tik „paraiškoms < … >, pateiktoms nuo 2000 m. sausio 1 d.“, o ne 1999 finansiniams metams. Todėl atrodo, kad Komisija ginčijame sprendime pritaikė teisės normas, kurios dar negaliojo tuomet, kai įvyko šioje byloje nagrinėjami faktai.
48. Komisija ginčija tokį aiškinimą, kuris, jos manymu, prieštarauja ir normai, ir esmei.
49. Dėl pirmos pirmojo ieškinio pagrindo dalies, kuri grindžiama galimybe įrašyti bendrą priemokų už galvijus sektoriuje atliktų patikrinimų skaičių, Komisija mano, kad Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 ir 5 dalių tekstas jokiu būdu neleidžia manyti, jog reikalaujamas patikrinimų per išlaikymo laikotarpį dažnumas gali būti pasiektas sudedant pagal įvairias pagalbos schemas atliktus patikrinimus.
50. Komisijos teigimu, toks aiškinimas prieštarautų tikslams, kurių siekiant buvo priimtas šis reglamentas, nes per išlaikymo laikotarpį valstybei narei pakaktų, pavyzdžiui, pasiekti 10 % patikrinimų dažnumą dėl už karves žindenes mokamų priemokų ir avienos bei ožkienos gamintojams mokamų priemokų, kad būtų pasiektas 6,66 % svertinis vidurkis, kuris viršytų Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 ir 5 dalyse reikalaujamą 5 % patikrinimų dažnumą, o tuo metu nebūtų atliktas nė vienas patikrinimas dėl specialiosios priemokos už galvijieną.
51. Dėl antros šio ieškinio pagrindo dalies, kad Reglamentas Nr. 2801/1999 tariamai buvo taikytas atgaline data, Komisija, remdamasi šalių korespondencija ir apsikeistais dokumentais, tvirtina, kad šis kaltinimas yra visiškai nepagrįstas.
Teisingumo teismo vertinimas
52. Pirma pirmojo ieškinio pagrindo dalis grindžiama prielaida, kad minimalų patikrinimų dėl specialiųjų priemokų už galvijieną, kurie turi būti atlikti per išlaikymo laikotarpį, dažnumą galima pasiekti susumavus patikrinimus, atliktus dėl kitų priemokų už gyvulius.
53. Šiuo klausimu reikia priminti, kad Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 dalis numato, jog „patikrinimai vietoje turi apimti nemažą paraiškų ėminį. Į šį ėminį turi patekti bent jau < … > 10 % visų pagalbos už gyvulius paraiškų“. Šio 6 straipsnio 1 dalyje taip pat numatoma, kad patikrinimai atliekami „siekiant efektyviai patikrinti pagalbos ir priemokų suteikimo sąlygų laikymąsi“. Galiausia tos pačios nuostatos 4 dalyje nurodoma, kad „paraiškas, dėl kurių atliekami patikrinimai vietoje, atrenka kompetentinga institucija pagal rizikos analizę ir pateiktų paraiškų gauti pagalbą reprezentatyvumą“.
54. Skaitant šias nuostatas kartu, tampa neabejotinai aišku, kad jų visų tikslas yra užtikrinti veiksmingą pagalbos skyrimo sąlygų laikymąsi. Jei tam tikros pagalbos rūšys iš dalies arba visiškai galėtų būti nekontroliuojamos dėl to, kad būtų laikoma, jog minimalus reikalaujamas patikrinimų dažnumas gali būti pasiektas kompensuojant ar derinant kartu su kitais gausesniais kituose sektoriuose arba dėl kitų pagalbos rūšių atliktais patikrinimais, tai prieštarautų siekiamam tikslui užtikrinti atliekamų patikrinimų veiksmingumą ir kontroliuojamų ėminių tikrą reprezentatyvumą.
55. Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti Portugalijos vyriausybės siūlomą aiškinimą. Jei toks išaiškinimas būtų laikomas priimtinu, tai reikštų ne tik tai, kad nebūtų veiksmingos kai kurių schemų kontrolės, bet ir galimybę, kad šios schemos būtų visai nekontroliuojamos, nes pakaktų dažnos vienos schemos kontrolės, kad tai kompensuotų visišką kitos schemos kontrolės nebuvimą. Tokia situacija akivaizdžiai prieštarautų Reglamentu Nr. 3887/92 siekiamiems tikslams.
56. Dėl antros pirmojo ieškinio pagrindo dalies, kad Reglamentas 2801/1999 tariamai buvo taikytas atgaline data, pakanka konstatuoti, kad šis reglamentas neminimas nei ginčijamame sprendime, nei prieš jį priimant siųstuose pranešimuose. Todėl pritaikyta finansinė pataisa remiasi ne šiuo reglamentu, o Reglamento Nr. 3887/92 redakcija, galiojusia prieš priimant pakeitimus Reglamentu 2801/1999, kurios išaiškinimas kaip tik ir yra šios bylos objektas. Todėl Reglamentas Nr. 2801/1999 nėra ginčijamo sprendimo pagrindas ir todėl negalima priimti argumento dėl šios normos taikymo atgaline data.
57. Iš to, kas pasakyta, darytina išvada, kad pirmasis ieškinio pagrindas, kuriuo remiais Portugalijos vyriausybė, yra atmestinas.
Dėl antrojo ieškinio pagrindo, grindžiamo klaida vertinant faktines aplinkybes
Šalių argumentai
58. Dėl antrojo ieškinio pagrindo, grindžiamo klaida vertinant faktines aplinkybes, Portugalijos vyriausybė nurodo tris argumentus: pirmasis – dėl pažeidimų nustatymo datos; antrasis – dėl konstatuotų faktų reikšmės; trečiasis – dėl ėminio reprezentatyvumo.
59. Dėl pažeidimų nustatymo datos Portugalijos vyriausybė teigia, kad patikrinimai, po kurių Komisija nustatė tariamų gyvulių identifikavimo priemonių trūkumų, buvo atlikti nuo 2000 m. rugsėjo 18 iki 22 dienos. Taigi 2000 m. rugsėjį atlikti patikrinimai negali būti pagrindas priimant su 1999 finansiniais metais susijusias pataisas.
60. Komisija šį argumentą ginčija nurodydama Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto tekstą.
61. Dėl konstatuotų faktų reikšmės Portugalijos vyriausybė nurodo, kad visos Portugalijoje naudojamos identifikavimo priemonės visiškai atitinka Reglamente Nr. 2629/97 nurodytas sąlygas, įskaitant ir naudojamus prie ausų tvirtinamus įsagus, kuriuose identifikavimo numeris yra įrašytas ranka neišdildomu rašalu.
62. Komisija ginčija šį argumentą remdamasi santrauka, kurioje nurodoma, kad su gyvulių identifikavimu susiję pažeidimai kelia rimtą grėsmę identifikavimo sistemos patikimumui. Be to, ji pastebi, kad pagal Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 1 dalį „patikrinimai atliekami siekiant efektyviai patikrinti pagalbos ir priemokų suteikimo sąlygų laikymąsi“, o šioje byloje nagrinėjamu atveju to nebuvo atlikta.
63. Dėl ėminių reprezentatyvumo Portugalijos Respublika teigia, kad Komisija, vertindama faktines aplinkybes dėl 1999 m. priemokai už karvių žindenių išlaikymą patirtų išlaidų, padarė klaidą nes ėminį paėmė iš vienintelio Alentejo regiono, kuriame yra savitos, kitai valstybės daliai nebūdingos sąlygos, neatsižvelgdama į tai, kad šiame regione gyvulininkystė yra ekstensyvaus pobūdžio ir todėl gyvulių savininkams sunkiau juos kontroliuoti.
64. Komisija, atkreipdama dėmesį į tai, kad teisės aktai, reglamentuojantys šį klausimą yra bendro ir abstraktaus pobūdžio, mano, kad net jei tas regionas, kuriame buvo atlikti patikrinimai, turi tik jam būdingų sąlygų, jame vis tiek turi būti laikomasi Bendrijos teisės.
Teisingumo Teismo vertinimas
65. Dėl Portugalijos vyriausybės argumento, kad Komisija neturėjo pagrindo taikyti fiksuoto dydžio finansinių pataisų 1999 m. finansiniais metais padarytoms išlaidoms dėl to, kad patikrinimai ir nustatyti pažeidimai vyko 2000 finansiniais metais, reikia pažymėti, kad iš 2000 m. rugsėjo mėnesį jos tarnybų padarytų išvadų Komisija galėjo pagrįstai spręsti, jog Portugalijos gyvulių identifikavimo sistemos trūkumai atsirado anksčiau nei tais metais, kuriais vyko patikrinimas, todėl turėjo įtakos ir 1999 finansiniais metais.
66. Pirma, daugelis 2000 m. rugsėjo mėnesį patikrintų suaugusių gyvulių neturėjo prie ausų tvirtinamų įsagų ar bent jau kokio nors oficialaus identifikavimo žymens, nors pagal atitinkamus Bendrijos teisės aktus tokie gyvuliai turėjo abiejose ausyse nešioti vienodus ženklus nuo pat jų atsivedimo – t. y. 1998 ar 1999 metų.
67. Antra, Komisijos atlikti patikrinimai taip pat leido nustatyti daugelį spragų, kurios turėjo įtakos ir gyvulių pasams, ir kiekvienoje valdoje pildomiems individualiems registrams.
68. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, kai Komisija atsisako apmokėti tam tikras išlaidas iš EŽŪOGF dėl to, kad jos buvo patirtos dėl valstybei narei priskirtinų Bendrijos teisės pažeidimų, jai nebūtina išsamiai įrodyti, kad valstybės narės atlikti patikrinimai buvo nepakankami ar kad jos pateikiami skaičiai yra neteisingi; jai pakanka pateikti įrodymų, kurie sukeltų pakankamai rimtų ir pagrįstų abejonių dėl nacionalinių valdžios institucijų atliktų patikrinimų ar dėl teisingo galiojančios Bendrijos teisės taikymo. Komisijos įrodymų našta šiuo atveju sumažinama todėl, kad valstybė yra geriausioje padėtyje surinkti ir patikrinti EŽŪOGF sąskaitoms apmokėti reikalingus duomenis, todėl ji ir turi pateikti kuo detalesnių ir išsamesnių įrodymų, kad šie patikrinimai iš tiesų buvo atlikti ir, jei reikia, kad Komisijos teiginiai yra nepagrįsti (šia prasme, be kita ko, žr. 2001 m. kovo 6 d. Sprendimo Nyderlandai prieš Komisiją, C‑278/98, Rink. p. I‑1501, 39–41 punktus; 2002 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Vokietija prieš Komisiją, C‑377/99, Rink. p. I‑7421, 95 punktą; 2003 m. birželio 19 d. Sprendimo Ispanija prieš Komisiją,
C‑329/00, Rink. p. I‑6103, 68 punktą).
69. Kadangi šiuo atveju Komisijos atlikti patikrinimai, be kita ko,
nurodyti šio sprendimo 67 ir 68 punktuose, jai sukėlė rimtų ir pagrįstų abejonių dėl priemonių, kurias Portugalija naudojo gyvuliams identifikuoti 1999 finansiniais metais, tai Portugalijos vyriausybė pagal ankstesniame punkte minėtą teismų praktiką privalėjo pateikti išsamesnių ir detalesnių įrodymų, kad tais finansiniais metais naudotos identifikavimo priemonės atitiko reikalavimus, siekdama įrodyti, jog Komisijos iškeltos abejonės buvo nepagrįstos.
70. Reikia pažymėti, kad šiuo atveju Portugalijos vyriausybė tokių įrodymų nepateikė. Taigi Komisija, 2001 m. kovo 20 d. laišku pranešusi Portugalijos vyriausybei apie jos atliktų patikrinimų rezultatus, remdamasi Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punktu galėjo taikyti finansines pataisas 1999 finansiniams metams.
71. Esant šioms aplinkybėms reikia atmesti Portugalijos vyriausybės argumentą, kad finansinės pataisos nagrinėjamiems finansiniams metams buvo skirtos klaidingai.
72. Dėl Portugalijos vyriausybės argumento, kad Komisijos konstatuoti faktai nėra reikšmingi, reikia pažy mėti, kad įvairiuose laiškuose, kuriuos Portugalijos vyriausybė siuntė Komisijai po 2000 m. rugsėjo mėn. pastarosios atlikto patikrinimo, ši vyriausybė neginčijo, kad gyvulių identifikavimo sistema turėjo tam tikrų trūkumų ir, be kita ko, kad nemažai Komisijos patikrintų gyvulių neturėjo jokių identifikavimo priemonių arba jų originalios identifikavimo priemonės buvo pakeistos.
73. Pirmiausia, kaip pažymėjo generalinis advokatas
savo išvados 35punkte, ši praktika aiškiai prieštaravo Reglamento Nr. 820/97 4 straipsnio 1 daliai, kurioje numatyta, kad „visi po 1998 m. sausio 1 d. valdoje atsivesti gyvuliai arba skirti prekybai Bendrijos viduje po 1998 m. sausio 1 d. yra identifikuojami atsakingos institucijos patvirtintais, prie abiejų ausų tvirtinamais įsagais“. Reglamento Nr. 2629/97 1 straipsnyje ir 2 straipsnio b ir e punktuose patikslinama, kad šiuose prie ausų tvirtinamuose įsaguose turi būti neišdildomai įrašomi tam tikri duomenys, taip pat ausų įsagus paskyrusios valstybės narės kompetentingos institucijos pavadinimas, šalies, kurioje gyvulys pirmą kartą identifikuotas, kodas, be to, šie įrašai turi būti apsaugoti nuo sugadinimo ir lengvai įskaitomi iki gyvulio mirties.
74. Reglamento Nr. 820/97 4 straipsnio 5 dalyje nurodoma, kad „nė vienas prie ausų tvirtinamas įsagas negali būti pašalintas arba pakeistas kitu be atsakingos institucijos leidimo“. Šioje byloje Portugalijos vyriausybė neįrodė, kad toks leidimas buvo duotas tiems ūkininkams, kurių ūkiuose Komisija atliko patikrinimus.
75. Šiomis aplinkybėmis Portugalijos vyriausybės argumentas, kad Komisijos nustatyti faktai neturi reikšmės, yra atmestinas.
76. Galiausia dėl antrojo pagrindo trečio argumento: ėminys buvo nereprezentatyvus, nes patikrinimai vietoje buvo atlikti tik Alentejo regione, o jų išvados taikomos visos valstybės teritorijai.
77. Šis argumentas negali būti priimtas. Pirmiausia, kaip teisingai pažymėjo Komisija, teisės aktai, reglamentuojantys šį klausimą, yra bendro ir abstraktaus pobūdžio, todėl Bendrijos teisės normose nustatytos sąlygos turi būti visuotinai taikomos, net jei regione, kuriame buvo atlikti patikrinimai, yra ypatingos sąlygos.
78. Antra, Komisija proceso metu teigė, o Portugalijos vyriausybė šio jos teiginio neginčijo, kad Alentejo yra pagrindinis regionas, kuriame auginami šio tipo galvijai; tai patvirtinama ir prie Portugalijos vyriausybės ieškinio pridedamoje lentelėje. Nors joje pateikiama informacija apie papildomą priemoką, mokamą gamintojams, kurie jau gauna specialią priemoką ir (arba) priemoką už karves žindenes bei įvykdo tam tikras sąlygas, ši lentelė aiškiai nurodo, kad Alentejo, palyginti su kitais regionais, yra auginama daugiausia galvijų. Iš to matyti, kad šis regionas pakankamai reprezentatyvus.
79. Dėl galimybės šiame regione nustatytus faktus taikyti kitiems Portugalijos regionams Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad iš principo nėra draudžiama viename regione gautas išvadas taikyti kitam regionui (žr. 2004 m. kovo 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo Vokietija prieš Komisiją
C‑344/01, dar neskelbto Rinkinyje, 61 punktą). Tačiau tai visada turi būti pagrįsta faktais. Šiuo atveju, kadangi Alentejo yra pagrindinis galvijų auginimo regionas, toks taikymas yra pateisinamas.
80. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, visas antrasis Portugalijos vyriausybės nurodytas ieškinio pagrindas yra atmestinas.
Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, grindžiamo EB 253 straipsnyje numatytos pareigos motyvuoti pažeidimu
Šalių argumentai
81. Savo trečiajame ieškinio pagrinde Portugalijos Respublika nurodo nepakankamą ginčijamo sprendimo motyvavimą, nes jame nenurodomi nei Portugalijos valdžios institucijų veiksmai, kurie laikomi pažeidę Bendrijos teisę, nei pažeistos teisės normos.
82. Komisija, remdamasi Teisingumo Teismo praktika, teigia, kad tiek tarp šalių vykusioje korespondencijoje ir persiųstuose dokumentuose, tiek pačio sprendimo tekste yra išdėstyti jo teisiniai pagrindai ir priėmimą lėmę motyvai, todėl EB 253 straipsnyje išdėstyta pareiga motyvuoti įvykdyta.
Teisingumo Teismo vertinimas
83. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką EB 253 straipsnyje numatytos pareigos motyvuoti apimtis priklauso nuo akto pobūdžio ir jo priėmimo konteksto (žr., be kita ko,
1993 m. birželio 22 d. Sprendimo Vokietija prieš Komisiją, C‑54/91, Rink. p. I‑3399, 10 punktą).
84. Konkrečiu sprendimų dėl sąskaitų apmokėjimo rengimo atveju sprendimo motyvavimas turi būti laikomas pakankamu, jeigu valstybė, kuriai jis skirtas, aktyviai dalyvavo jo rengimo procese ir žinojo priežastis, dėl kurių Komisija nusprendė, kad ginčijama suma negali būti apmokėta iš EŽŪOGF (žr., be kita ko,
minėto sprendimo Ispanija prieš Komisiją
83 punktą).
85. Šiuo atveju, kaip nurodo Komisija, iš bylos medžiagoje esančių dokumentų aišku, kad Portugalijos vyriausybė dalyvavo rengiant ginčijamą sprendimą, Portugalijos valdžios institucijoms taip pat ne kartą buvo pranešta apie Komisijos abejones dėl kontrolės sistemos įgyvendinimo Portugalijoje būdų, todėl jos galėjo reikšti savo pastabas dėl šių tariamų pažeidimų.
86. Šiomis aplinkybėmis laikytina, kad ginčijamas sprendimas buvo pakankamai motyvuotas.
87. Kadangi trečiasis ieškinio pagrindas taip pat yra nepriimtinas, reikia atmesti ir visą ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
88. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Portugalijos Respublika pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1. Atmesti ieškinį.
2. Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.