62007CC0369
GENERALINIO ADVOKATO
PAOLO MENGOZZI IŠVADA,
pateikta 2009 m. vasario 5 d. (
1
)
Byla C-369/07
Europos Bendrijų Komisija
prieš
Graikijos Respubliką
„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Valstybės pagalba — Teisingumo Teismo sprendimo vykdymo priemonės — EB 228 straipsnis — Piniginės sankcijos — Periodinė bauda — Vienkartinė suma“
I — Įžanga
1.
Šios bylos pagrindas yra pagal EB 228 straipsnį Europos Bendrijų Komisijos pareikštas ieškinys Graikijos Respublikai. Ieškinį pareiškusi institucija kaltina šią valstybę narę neįvykdžius 2005 m. gegužės 12 d. sprendimo (
2
) (toliau – 2005 m. Sprendimas), kuriuo Teisingumo Teismas konstatavo, kad atsakovė neįvykdė savo pareigų pagal 2002 m. gruodžio 11 d. Komisijos sprendimą 2003/372/EB (
3
) (toliau – 2002 m. Sprendimas) dėl Graikijos Respublikos pagalbos, suteiktos Olympic Airways (toliau – OA). Komisija prašo Teisingumo Teismo konstatuoti, kad įsipareigojimai nebuvo įvykdyti, ir priteisti iš atsakovės periodinę baudą ir vienkartinę sumą.
II — Ginčo aplinkybės
A — Komisijos veiksmai iki 2002 m. Sprendimo
2.
1994 m. Komisija, remdamasi EB sutarties 92 straipsnio 3 dalies c punktu (po pakeitimo – EB 87 straipsnio 3 dalies c punktas), leido teikti tam tikras pagalbos priemones OA, daugiausia susijusias su bendrovės rekapitalizavimo ir restruktūrizavimo planu (
4
). Tačiau buvo nustatytos pagalbos suderinamumo sąlygos, pagal kurias Graikijos Respublika turėjo laikytis tam tikrų įsipareigojimų.
3.
Manydama, kad nebuvo laikomasi kai kurių minėtų įsipareigojimų, 1996 m. balandžio 30 d. Komisija nusprendė pradėti EB 93 straipsnio 2 dalyje (po pakeitimo – EB 88 straipsnio 2 dalis) numatytą procedūrą dėl jau patvirtintos pagalbos ir dėl naujos pagalbos, apie kurią nebuvo pranešta ir apie kurią Komisijai tapo žinoma. Po šios procedūros buvo priimtas 1998 m. rugpjūčio 14 d. Komisijos sprendimas 1999/332/EB (
5
), kuriuo Komisija dar kartą pritarė iki to laiko Graikijos valdžios institucijų peržiūrėtoms 1994 m. patvirtintoms pagalbos priemonėms. Kaip ir 1994 m., kartu su šia pagalba buvo patvirtintas restruktūrizavimo planas ir taikomos specialios sąlygos.
4.
2000 m. priimtu sprendimu Komisija dar kartą leido pakeisti patvirtintas finansines priemones.
B — 2002 m. Sprendimas
5.
Gavusi skundų dėl OA suteiktos pagalbos, 2002 m. kovo 6 d. Komisija pradėjo naują EB 88 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą ir 2002 m. gruodžio 11 d. priėmė Sprendimą 2003/372, visų pirma paremtą tvirtinimais, kad daugelis bendrovės restruktūrizavimo plano tikslų nebuvo pasiekti, kad 1998 m. Sprendime nurodytų sąlygų buvo laikomasi nepakankamai ir kad šis sprendimas buvo taikomas neteisėtai. Be to, ji konstatavo, kad buvo teikiama nauja valstybės pagalba, nes Graikijos Respublika nuolat toleravo tai, kad OA nemokėjo socialinio draudimo įmokų, pridėtinės vertės mokesčio už degalus ir atsargines dalis, nuomos mokesčio įvairiems oro uostams, oro uosto mokesčių ir vadinamojo „spatosimo“ mokesčio, kurį moka keleiviai išvykdami iš visų Graikijos oro uostų.
6.
2002 m. Sprendimo rezoliucinės dalies 1–3 straipsniuose nurodyta:
„1 straipsnis
Valstybės pagalba restruktūrizavimui, kurią Graikija suteikė Olympic Airways šiomis formomis:
a)
iki 1994 m. spalio 7 d. bendrovei suteiktomis paskolos garantijomis pagal 1975 m. birželio 26 d. Graikijos įstatymo Nr. 96/75 6 straipsnį;
b)
naujomis 378 milijonų JAV dolerių paskolų garantijomis iki 2001 m. kovo 31 d. suteiktoms paskoloms naujiems lėktuvams pirkti ir investicijoms, reikalingoms Olympic Airways persikraustyti į naują Spatos oro uostą;
c)
OA skolos sumažinimu 427 milijardais Graikijos drachmų;
d)
64 milijardų Graikijos drachmų bendrovės skolos konvertavimu į nuosavą kapitalą;
e)
54 milijardų Graikijos drachmų kapitalo injekcija, sumažinta iki 40,8 milijardo Graikijos drachmų ir sumokėta trimis dalimis atitinkamai po 19 milijardų, 14 milijardų ir 7,8 milijardo Graikijos drachmų 1995, 1998 ir 1999 metais,
yra laikoma nesuderinama su bendrąja rinka pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį, <…>
2 straipsnis
Graikijos suteikta valstybės pagalba toleruojant nuolatinį socialinio draudimo įmokų, Olympic Aviation mokėtino PVM už degalus ir atsargines dalis, nuomos mokesčių, mokėtinų įvairiems oro uostams, oro uosto mokesčių, mokėtinų Spatos oro uostui ir kitiems oro uostams, vadinamojo „spatosimo“ mokesčio nemokėjimą yra nesuderinama su bendrąja rinka.
3 straipsnis
1.   Graikija priima priemones, skirtas susigrąžinti iš bendrovės jai suteiktą 14 milijardų Graikijos drachmų (41 milijono eurų)[ (
6
)] dydžio 1 straipsnyje minėtą valstybės pagalbą, nesuderinamą su Sutartimi, bei 2 straipsnyje minėtą valstybės pagalbą, kuri jai buvo suteikta neteisėtai.
2.   Pagalba susigrąžinama nedelsiant pagal nacionalinės teisės aktuose numatytas procedūras su sąlyga, kad jos leidžia iš karto ir veiksmingai vykdyti Komisijos sprendimą. Sumos, kurios turės būti susigrąžintos, apima palūkanas, mokėtinas nuo valstybės pagalbos suteikimo iki jos realaus sugrąžinimo dienos. Palūkanos apskaičiuojamos pagal nustatytas palūkanų normas, naudojamas apskaičiuojant regioninės pagalbos grynąjį subsidijų ekvivalentą.“ (Neoficialus vertimas)
7.
2003 m. vasario 24 d.OA pateikė ieškinį Pirmosios instancijos teismui dėl šio sprendimo panaikinimo.
C — Įvykiai po 2002 m. Sprendimo
8.
2003 m. kovo mėn. Graikijos valdžios institucijos informavo Komisiją apie ketinimus privatizuoti OA. Rugsėjo mėn. Komisija nurodė Graikijos Respublikai perduoti jai visą informaciją, reikalingą įvertinti OA restruktūrizavimo ir privatizavimo priemonių suderinamumą su EB 87 straipsniu. Gruodžio mėn. pradėjo veikti nauja bendrovė Olympic Airlines (toliau – NOA).
9.
2004 m. kovo 16 d. Komisija pranešė Graikijos Respublikai apie sprendimą pradėti EB 88 straipsnio 2 dalyje įtvirtintą procedūrą. 2005 m. rugsėjo 14 d. baigusi šią procedūrą Komisija priėmė sprendimą, kuriame konstatavo, kad OA ir NOA buvo suteikta nauja neteisėta ir nesuderinama pagalba (
7
) (toliau – 2005 m. Sprendimas). Šį sprendimą Graikijos Respublika, NOA ir OA apskundė Pirmosios instancijos teismui (
8
).
10.
2006 m. spalio 4 d. Komisija, remdamasi EB 88 straipsnio 2 dalimi, kreipėsi į Teisingumo Teismą, prašydama pripažinti, kad Graikijos Respublika nesilaikė iš 2005 m. Sprendimo kylančių įsipareigojimų. 2008 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismas priėmė sprendimą, kuriame buvo konstatuota, kad Graikijos Respublika nesilaikė jai taikomų įsipareigojimų (
9
).
D — 2005 m. Sprendimas
11.
Nusprendusi, kad ikiteisminės procedūros metu gauta informacija dėl pažangos susigrąžinant pagalbą pagal 2002 m. Sprendimą yra nepakankama, 2003 m. rugsėjo 25 d. Komisija, remdamasi EB 88 straipsnio 2 dalimi, pareiškė ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo. Teisingumo Teismo ji prašė pripažinti, kad „per nustatytą terminą nesiėmusi visų priemonių, reikalingų sugrąžinti pripažintą neteisėta ir su bendrąja rinka nesuderinama valstybės pagalbą – išskyrus tą, kuri susijusi su įmokomis nacionalinei socialinės apsaugos įstaigai <…> – pagal (2002 m. Sprendimo) 3 straipsnį, ir bet kuriuo atveju nepranešusi Komisijai apie priimtas priemones taikant šio sprendimo 4 straipsnį, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šio sprendimo 3 ir 4 straipsnius bei EB sutartį“.
12.
Dėl 2002 m. Sprendimo 1 straipsnyje numatytos pareigos susigrąžinti 41 milijoną eurų Teisingumo Teismas preliminariai konstatavo, kad „visų [OA] aktyvų be jokių skolinių įsipareigojimų perleidimas naujajai bendrovei [NOA] <…> taip, kad pagal nacionalinę teisę būtų neįmanoma susigrąžinti senosios bendrovės [OA] skolų iš naujosios bendrovės [NOA], <…> sudarė kliūčių veiksmingam (2002 m. Sprendimo) įvykdymui ir valstybės pagalbos <…> susigrąžinimui“, todėl „šio sprendimo tikslas, kuris numato neiškreiptos konkurencijos padėties atkūrimą civilinės aviacijos srityje, buvo rimtai pažeistas“ (
10
). Teisingumo Teismas pridūrė, kad „veiksmai, kurių ėmėsi Graikijos valdžios institucijos, t. y. sprendimo dėl 41 milijono eurų [OA] skolos sugrąžinimo priėmimas, neturėjo jokio konkretaus poveikio veiksmingam šios sumos grąžinimui“ (
11
), ir konstatavo, kad Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimo susigrąžinti pagalbą.
13.
Dėl 2002 m. Sprendimo 2 straipsnyje nurodytų sumų susigrąžinimo Teisingumo Teismas pirmiausia atmetė Graikijos Respublikos argumentą, kad šios sprendimo dalies negalima įvykdyti, nes nėra tikslios informacijos apie susigrąžintinas sumas. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas priminė, kad jokia Bendrijos teisės nuostata nereikalauja, kad Komisija, nurodydama grąžinti su bendrąja rinka nesuderinama paskelbtą pagalbą, nustatytų tikslią grąžintinos pagalbos sumą, nes „pakanka, kad Komisijos sprendime būtų pateikta informacija, leidžianti jo adresatui be pernelyg didelių sunkumų pačiam nustatyti šią sumą“ (
12
). Be to, Teisingumo Teismas pastebėjo, kad grąžintinos sumos „gali būti nustatytos pagal sprendimo 2 straipsnį ir motyvuojamosios dalies 206–208 punktus“ (
13
). Galiausiai Teisingumo Teismas pažymėjo, kad Graikijos valdžios institucijos „apsiribojo tam tikromis procedūrinėmis ir administracinėmis priemonėmis, skolų sureguliavimu iš dalies, taip pat kompensacinėmis operacijomis“. Vis dėlto šių iniciatyvų „buvo imtasi per vėlai, arba jos buvo iki galo neapgalvotos, arba neįpareigojančios ir jomis nebuvo pasiektas veiksmingas [OA] mokėtinų sumų susigrąžinimas, todėl jos negali būti laikomos įvykdančiomis valstybės narės įsipareigojimus valstybės pagalbos susigrąžinimo srityje“ (
14
).
14.
Remdamasis šiais motyvais, sprendimo rezoliucinėje dalyje Teisingumo Teismas nusprendė, kad „per nustatytą terminą nesiėmusi visų priemonių, reikalingų grąžinti neteisėta ir su bendrąja rinka nesuderinama pripažintą valstybės pagalbą, išskyrus tą, kuri susijusi su įmokomis nacionalinei socialinio draudimo įstaigai, pagal (2002 m. Sprendimo) 3 straipsnį, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal šio sprendimo 3 straipsnį“.
E — Ikiteisminė procedūra
15.
2005 m. gegužės 18 d. laišku Komisija pakvietė Graikijos Respubliką pateikti informaciją apie priemones, kurių ji ėmėsi 2005 m. Sprendimui įvykdyti.
16.
Graikijos Respublika atsakymą 2005 m. birželio 2 d. laišku, kuriame nurodė, kad pagalba buvo susigrąžinta, pirma, panaudojant iš OA grupės turto ir akcijų pardavimo gautas pajamas ir, antra, remiantis Įstatymo Nr. 3185/2003 27 straipsniu, pagal kurį visos iš NOA ir kitų veiklos sričių nei skrydžių vykdymas pardavimo gautos pajamos savaime pervedamos valstybei. Be to, Graikijos valdžios institucijos nurodė Komisijai, kad, nepakakus OA turto, jos ketino atlikti susigrąžinimo procedūrą bendrovę likviduojant. Jei net ir ši priemonė būtų nepakankama, laikantis Bendrijos teismo praktikoje nustatytų ribų ir sąlygų, būtų kreipiamasi į NOA, kaip asmenį, kuriam perleista OA skrydžių vykdymo veikla. Tame pačiame laiške Graikijos Respublika taip pat informavo Komisiją apie susigrąžinimo procedūros eigą. Dėl 2002 m. Sprendimo 1 straipsnyje nurodytos pagalbos ji priminė Komisijai, kad, pasibaigus susigrąžintinos sumos ir jai taikomų delspinigių patikrinimui, priimtą nurodymą susigrąžinti OA apskundė Atėnų administraciniam teismui, kuris 2004 m. sausio 26 d. sustabdė šio nurodymo vykdymą, laukdamas, koks bus priimtas sprendimas dėl šio ieškinio. Dėl 2002 m. Sprendimo 2 straipsnyje nurodytos pagalbos Graikijos Respublika Komisijai pranešė, kad vykdomos susigrąžintinų sumų nustatymo, patikrinimo ir pareikalavimo procedūros. Remdamosi 2005 m. Sprendimo 41 punkto Graikijos valdžios institucijos patikslino, kad pagal 2002 m. Sprendimo 2 straipsnį ir 206–208 punktus susigrąžintinos sumos buvo susijusios su OA nesumokėtais: i) PVM už degalus nuo 2001 m. sausio iki gegužės mėn. ir 2001 m. lapkričio ir gruodžio mėn. (206 punktas); ii) PVM už atsargines dalis nuo 2001 m. sausio iki gegužės mėn. ir 2001 m. lapkričio ir gruodžio mėn. (206 punktas); iii) regioninių oro uostų nuoma (206 punktas); oro uosto mokesčiais Atėnų oro uostui (207 punktas); ir iv) vadinamuoju „spatosimo“ mokesčiu nuo 2000 m. gruodžio iki 2002 m. vasario mėn. ir 1999 m. kovo mėn. (208 punktas). Bendra iš OA susigrąžintina suma apytiksliai buvo įvertinta 111 milijonų eurų, įskaitant delspinigius.
17.
Dar kartą pasikeitus laiškais, 2005 m. spalio 18 d. Komisija nusiuntė Graikijos Respublikai oficialų pranešimą pagal EB 228 straipsnį.
18.
Graikijos Respublika pateikė atsakymą 2005 m. gruodžio 19 d. laiške. Ji pakartojo, kad 2002 m. Sprendimo 1 straipsnyje nurodytos pagalbos susigrąžinimo veiksmai vėluoja dėl OA pareikšto ieškinio dėl mokėjimo pavedimo, patvirtino išnaudojusi visas turėtas priemones pagal Graikijos teisę ir pažymėjo, kad prieš imdamasi bet kokių veiksmų lauksianti teismo proceso rezultatų. Dėl 2002 m. Sprendimo 2 straipsnyje nurodytos paramos ji patvirtino, kad ėmėsi nustatyti susigrąžintinas sumas ir priimti atitinkamus nurodymus atlikti mokėjimą. Apskritai Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad susigrąžinimo veiksmų užbaigimas vėlavo dėl 2005 m. Sprendimo, nes jis sukūrė kliūčių sudaryti susitarimą dėl NOA pardavimo ir sutrukdė OA gauti mokėjimams atlikti reikalingų išteklių (
15
).
19.
2006 m. balandžio 10 d. (
16
) Komisija, nusprendusi, kad negavo jokios informacijos dėl realaus pagalbos susigrąžinimo, išsiuntė Graikijos Respublikai pagrįstą nuomonę, kurioje konstatavo, kad neįvykdydama 2005 m. Sprendimui įgyvendinti būtinų priemonių ji nesilaikė pagal EB 228 straipsnio 1 dalį jai kylančių įsipareigojimų, ir paragino Graikijos Respubliką įvykdyti šiuos įsipareigojimus per du mėnesius nuo pagrįstos nuomonės gavimo dienos. Be to, Komisija informavo Graikijos valdžios institucijas, kad jeigu ji nuspręstų pateikti ieškinį Teisingumo Teisme pagal EB 228 straipsnį, reikalautų, kad iš Graikijos Respublikos būtų priteista periodinė bauda ir vienkartinė suma, kurios dydį Komisija nustatytų vėliau.
20.
Graikijos Respublika į pagrįstą nuomonę atsakė 2006 m. birželio 9 d. laišku. Dėl 2002 m. Sprendimo 1 straipsnyje nurodytos pagalbos ji pakartojo, kad susigrąžinimo procedūra buvo sustabdyta laukiant Atėnų administracinio teismo sprendimo dėl OA pareikšto ieškinio. Siekdama išvengti papildomo vėlavimo, ji paprašė Komisijos pagalbos ir pasiūlė paspartinti OA turto pardavimo procedūrą. Nors iš esmės neprieštaraudama galimam įmonės likvidavimui nesant kitų sprendimo būdų, Graikijos vyriausybė vis dėlto nurodė, kad jei sprendimas dėl tokio likvidavimo būtų priimtas tik siekiant susigrąžinti pagalbą, kaip tai siūlo Komisija pagrįstoje nuomonėje, jis pažeistų Konstitucijos garantuojamą OA teisę į teisminę apsaugą ir prieštarautų proporcingumo principui.
21.
Dėl 2002 m. Sprendimo 2 dalyje nurodytos pagalbos Graikijos Respublika visų pirma paprašė Komisijos nurodyti, kiek laiko galėtų būti skirta OA, jei pagalba būtų susigrąžinama remiantis nacionalinės teisės nuostata, suteikiančia galimybę grąžinti įsiskolinimus viešiesiems asmenims, mokant periodines įmokas ne ilgiau kaip dešimt metų. Galiausiai Graikijos Respublika pateikė informaciją apie susigrąžinant pagalbą pasiektą pažangą. Dėl vadinamojo „spatosimo“ mokesčio Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad iš pradžių nustatyta susigrąžintina suma, t. y. 60,9 milijonų eurų, sumažėjo OA sumokėjus už 1999 m. kovo mėn. ir laikotarpį nuo 2000 m. gruodžio iki 2001 m. gegužės mėnesio. Graikija dar kartą paprašė Komisijos bendradarbiauti nustatant likusios sumos grąžinimo sąlygas. Dėl civilinės aviacijos administracijai (toliau – CAA) mokėtinų oro uosto mokesčių Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad dėl OA mokesčių nemokėjimo atsiradę įsiskolinimai buvo iš dalies padengti, sumokant apie 2,3 milijonų eurų, ir iš dalies panaikinti. Netrukus turėjo būti sumokėta 176082,17 eurų suma, susijusi su OA ginčijama sąskaita.
22.
Galiausiai Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad, atsižvelgiant į vėlyvą susigrąžinimo procedūros etapą, Komisijai pateiktus pagalbos prašymus ir tai, kad Pirmosios instancijos teismas vis dar nagrinėja ieškinį dėl 2002 m. Sprendimo panaikinimo, galimas Komisijos sprendimas pateikti ieškinį Teisingumo Teisme pagal EB 228 straipsnį prieštarautų EB 10 straipsnyje įtvirtintam lojalaus bendradarbiavimo principui.
III — Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai
23.
2007 m. rugpjūčio 3 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu Komisija pareiškė šį ieškinį, kuriuo Teisingumo Teismo prašo:
—
pripažinti, kad nepriėmusi priemonių įvykdyti 2005 m. Sprendimą Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 2002 m. Sprendimą ir EB 228 straipsnį,
—
nurodyti Graikijos Respublikai sumokėti Komisijai 53611 eurų periodinę baudą už kiekvieną 2005 m. Sprendimo neįvykdymo dieną, skaičiuojant nuo sprendimo, kuris bus priimtas šioje byloje, paskelbimo dienos iki 2005 m. Sprendimo įvykdymo dienos,
—
nurodyti Graikijos Respublikai sumokėti Komisijai vienkartinę sumą, kurios dydis apskaičiuotas padauginus 10512 eurų baudą už dieną iš dienų, kiek tęsiasi įsipareigojimų neįvykdymas, skaičiaus nuo 2005 m. Sprendimo priėmimo dienos iki sprendimo šioje byloje priėmimo dienos,
—
priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
24.
Graikijos Respublika prašo Teisingumo Teismo atmesti ieškinį ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas. Šalių atstovai buvo išklausyti 2008 m. lapkričio 11 d. įvykusiame posėdyje.
IV — Vertinimas
A — Dėl tariamo įsipareigojimų neįvykdymo
1. Įvadinės pastabos
25.
Graikijos Respublika atsiliepime į ieškinį informavo Teisingumo Teismą visiškai įvykdžiusi 2002 m. Sprendime jai įtvirtintas pareigas, nuo 2007 m. rugpjūčio iki spalio mėn. susigrąžindama visą šio sprendimo 1 ir 2 straipsniuose nurodytą pagalbą. Remiantis nusistovėjusia teismo praktika, data, kuria reikia remtis vertinant nurodomą įsipareigojimų pagal EB 228 straipsnį neįvykdymą, yra pagal šią nuostatą pateiktoje pagrįstoje nuomonėje nurodyto termino pabaiga (
17
); šioje byloje t. y. du mėnesiai po pagrįstos nuomonės išsiuntimo Graikijos Respublikai – 2006 m. balandžio 10 diena.
26.
Taigi reikia konstatuoti, kad tinkamu laiku nepriėmusi visų reikiamų 2005 m. Sprendimo įgyvendinimo priemonių, valstybė narė atsakovė neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 228 straipsnį ir todėl reikia pripažinti įsipareigojimų neįvykdymą.
27.
Vis dėlto, atsižvelgiant į tai, kad greta prašymo pripažinti įsipareigojimų nevykdymą Komisija taip pat prašė nurodyti Graikijos Respublikai sumokėti periodinę baudą ir vienkartinę sumą, taip pat reikia nustatyti, ar nurodytas įsipareigojimų nevykdymas truko iki to laiko, kai Teisingumo Teismas nagrinėjo faktines aplinkybes (
18
). Atliekant tokį patikrinimą, atsižvelgiama į valstybės narės atsakovės taikytas priemones po ieškinio pateikimo, dėl kurių Komisija galėjo pareikšti savo nuomonę tik šioje byloje.
28.
Visų pirma per rašytinę procedūrą atsakovės pateiktuose dokumentuose ir jos atsakymuose į pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 54a straipsnį raštu pateiktus klausimus buvo pateikiama nuoroda į OA ir Graikijos valstybės tarpusavio skolų įskaitymus, kuriais buvo susigrąžinta didžioji 2002 m. Sprendime nesuderinama su bendrąja rinka pripažintos pagalbos dalis.
29.
Šiuo atžvilgiu primenu, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką, nesant Bendrijos nuostatų dėl neteisėtai suteiktos pagalbos susigrąžinimo procedūrų, ta finansinė pagalba turi būti susigrąžinama iš principo nacionalinėje teisėje nustatyta tvarka (
19
). Ši teismo praktika buvo kodifikuota 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (
20
), 14 straipsnio 3 dalyje, kurioje numatyta, kad susigrąžinama turi būti „nedelsiant ir pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinę teisę nustatytas procedūras, jeigu jos leidžia nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti Komisijos sprendimą“.
30.
Valstybė narė, kuri pagal Komisijos sprendimą privalo susigrąžinti neteisėtą pagalbą, gali laisvai pasirinkti nacionalinėje teisėje nustatytą tvarką, pagal kurią ji vykdys šią pareigą, su sąlyga, kad pasirinktos priemonės nepažeis Bendrijos teisės tikslų ir veiksmingumo (
21
). Tai reiškia, kad iš esmės net įskaitymas, jeigu jis yra numatytas nacionalinėje teisėje kaip įsipareigojimų įvykdymo priemonė, gali būti tinkamas būdas susigrąžinti neteisėtai suteiktą pagalbą. Komisija neprieštarauja šiai išvadai ir, atvirkščiai, ginčija Graikijos Respublikos pateiktų dokumentų įrodomąją galią ir tariamų įskaitymų įvykdymo sąlygas.
31.
Atsižvelgiant į tai reikia priminti, kad pagal Teisingumo Teismo praktiką, vykstant pagal EB 228 straipsnį pradėtai procedūrai, Komisija turi pateikti Teisingumo Teismui reikalingą informaciją, kaip valstybė narė vykdo teismo sprendimą dėl įsipareigojimų neįvykdymo (
22
). Kai Komisija pateikia pakankamai duomenų, leidžiančių įrodyti įsipareigojimų nevykdymo tęstinumą, „atitinkama valstybė narė turi iš esmės ir detaliai ginčyti pateiktus duomenis ir jų pasekmes“ (
23
).
32.
Be to, pagal EB 10 straipsnį valstybės narės privalo padėti Komisijai atlikti savo priežiūros funkciją (
24
). Dėl sprendimo, kuriuo reikalaujama susigrąžinti neteisėtą pagalbą, vykdymo Teisingumo Teismas yra patvirtinęs, kad „kai valstybė narė ketina susigrąžinti minėtą pagalbą kitaip nei mokėjimu grynaisiais, ji turi pateikti Komisijai visą informaciją, kuri leistų patikrinti, ar pasirinktas būdas yra tinkama šio sprendimo vykdymo priemonė“. Iš tiesų, Teisingumo Teismo manymu, „kitaip nei dėl susigrąžinant grynaisiais, kuomet šios priemonės pobūdis suteikia Komisijai galimybę kontroliuoti sprendimo vykdymą, dėl kitų valstybės narės pasiūlytų metodų, skirtų įvykdyti jos pareigą užtikrinti neteisėtos pagalbos susigrąžinimą, gali tekti įvertinti sudėtingas aplinkybes“. Taigi, „kad Komisija galėtų atlikti tokį patikrinimą, jai būtina informacija, kurios neįmanoma gauti be glaudaus bendradarbiavimo su atitinkama valstybe nare“ (
25
).
33.
Įvairios Graikijos Respublikos priimtos priemonės, skirtos 2002 m. Sprendimui vykdyti, turi būti nagrinėjamos vadovaujantis šiais principais.
2. Dėl 2002 m. Sprendimo 1 straipsnyje nurodytos pagalbos susigrąžinimo
a) Šalių argumentai
34.
Ieškinyje Komisija tvirtina negavusi jokio pranešimo dėl 2002 m. Sprendimo 1 straipsnyje nurodytos 41 milijono eurų pagalbos realaus susigrąžinimo.
35.
Graikijos Respublika nurodė, kad nagrinėjama pagalba buvo susigrąžinta, ir pateikė prie atsiliepimo į ieškinį pridedamą 2007 m. spalio 18 d. Graikijos mokesčių institucijos deklaraciją, kurioje, be kita ko, patvirtinama, kad 2007 m. rugpjūčio 31 d.OA Graikijos valstybei grąžino 73363107 eurų sumą, įskaitant kapitalą ir pagal Bendrijos normą apskaičiuotas palūkanas (
26
). Atsakydamos į pagal Procedūros reglamento 54a straipsnį raštu pateiktą klausimą, Graikijos valdžios institucijos patikslino, kad nagrinėjama suma buvo padengta įskaitant sumas, kurios, kaip žalos atlyginimas, turėjo būti išmokėtos OA pagal įvairius 2006 m. ir 2007 m. priimtus arbitražų sprendimus. Iš minėtų valdžios institucijų pateiktų nuorodų matyti, kad Įstatyminio dekreto Nr. 3560/1956, į kurį buvo perkeltos tarp Graikijos valstybės ir Aristote Onasis sudarytos „Sutarties dėl oro transporto“ nuostatos, 27 straipsnyje numatyta, jog OA ir valstybės ginčai nagrinėjami arbitražuose. 2006 ir 2007 m. OA iš viso pateikė septynis ieškinius prieš valstybę: keturis siekdama žalos atlyginimo dėl numatomo Elliniko oro uosto uždarymo ir pareigos persikelti į Spatos tarptautinį oro uostą bei tris dėl žalos, patirtos teikiant viešojo intereso paslaugas be atlygio nuo 1993 iki 1999 m. ir nuo 2000 iki 2001 metų. Išnagrinėję šiuos ieškinius arbitražo teismai įpareigojo valstybę atlyginti OA apie 846 milijonų eurų žalą dėl persikėlimo į Spatos oro uostą ir apie 25 milijonų eurų žalą dėl įmonei nustatytos pareigos teikti viešojo intereso paslaugas. Be kita ko, 41 milijono eurų suma, kurią OA buvo skolinga pagal 2002 m. Sprendimo 2 ir 3 straipsnius, buvo įskaityta 601289003,97 eurų mokėjimo pavedimu, atliktu vykdant 2006 m. gruodžio 6 d. arbitražo teismo sprendimą Nr. 57/2006 (
27
).
36.
Dublike Komisija pažymėjo 2006 m. liepos 16 d. laiške nurodžiusi Graikijos Respublikai, kad minėti arbitražų sprendimai gali turėti pagalbos požymių ir ji norėtų būti apie juos formaliai informuota prieš atliekant bet kokį mokėjimą. Vis dėlto tokia informacija nebuvo pateikta. Komisija taip pat priminė, kad, reaguodama į tam tikrus Graikijos Respublikos pareiškimus ir iš jos gautą informaciją, pradėjo procedūrą pagal EB 88 straipsnio 2 dalį (
28
) dėl, be kita ko, arbitražo teismų OA pripažintos teisės į žalos atlyginimą. Dėl šių sprendimų Komisija patvirtino neturinti pakankamai informacijos, kad galėtų nuspręsti, kiek OA buvo teisiškai įpareigota vykdyti nuostolingus skrydžius, tačiau negalinti atmesti galimybės, kad arbitražo teismų OA skirtas žalos atlyginimas buvo pervertintas ir dėl to prilygo neteisėtai pagalbai. Dėl su persikėlimu į Atėnų tarptautinį oro uostą susijusios žalos Komisija priminė, kad šis klausimas jau buvo nagrinėjamas 1998, 2000 ir 2002 m. Sprendimuose, tačiau per atliktą administracinę procedūrą Graikijos vyriausybės pateikta informacija nesuteikė galimybės palyginti šiuose sprendimuose nagrinėjamų ir arbitražo sprendimais priteistų sumų. Komisija išreiškė susirūpinimą, kad už pačią žalą buvo atlyginta du kartus. Apskritai Komisija teigia, kad 2002 m. sprendimu nesuderinama pripažinta pagalba buvo grąžina, jei išvis buvo grąžinta, tik suteikiant naują pagalbą. Ji pažymi, kad pritarimas tokiomis sąlygomis atliktam susigrąžinimui reikštų, kad neįvykdžiusiai pareigos susigrąžinti Komisijos sprendimu nesuderinama pripažintą pagalbą valstybei narei būtų leista išvengti EB 228 straipsnyje numatytų sankcijų, suteikiant naują pagalbą tam, kad būtų grąžinta ankstesnė.
37.
Triplike ir atsakyme į pagal Procedūros reglamento 54a straipsnį raštu pateiktus klausimus Graikijos Respublika teigė, kad OA arbitražo teismų sprendimais pripažintas žalos atlyginimas nėra valstybės pagalba ir kad 2007 m. gruodžio mėnesį Komisijos pradėta procedūra neturi prasmės. Dėl Sprendimo Nr. 57/2006, kuriuo remiantis buvo pateiktas mokėjimo pavedimas, į kurį atsižvelgta atliekant įskaitymą, Graikijos Respublika pažymi, kad, nustatydamas valstybės įsiskolinimo OA dydį, arbitražo teismas atėmė 146100000 eurų, atitinkančių iki 2002 m. Sprendimo priėmimo tai pačiai žalai atlyginti jau pervestas sumas. Galiausiai Graikijos vyriausybė pastebi, kad net jei Komisija įrodytų, jog OA nurodytas žalos dydis buvo pervertintas, tai neturėtų jokios įtakos susigrąžinimo teisėtumui, nes bendra pagalbos suma, kurią turėjo grąžinti OA ir kuri buvo anksčiausiai atsiradęs įmonės įsiskolinimas valstybei, buvo daug mažesnė nei arbitražo teismo nustatytas žalos atlyginimo dydis.
b) Vertinimas
38.
Kaip jau turėjau galimybę pažymėti, pagal nusistovėjusią teismo praktiką, vykstant pagal EB 228 straipsnį pradėtai procedūrai, Komisija turi pateikti Teisingumo Teismui reikalingą informaciją, kaip valstybė narė vykdo teismo sprendimą dėl įsipareigojimų neįvykdymo. Kai Komisija pateikia pakankamai duomenų, leidžiančių įrodyti įsipareigojimų nevykdymo tęstinumą, atitinkama valstybė narė turi iš esmės ir detaliai ginčyti pateiktus duomenis ir jų pasekmes.
39.
Šioje byloje ieškovė teigia neturinti pakankamai informacijos, kad įrodytų, jog ginčijamais arbitražo teismų sprendimais OA buvo suteikta nauja pagalba, tačiau daro prielaidą, kad taip yra. Šiuo klausimu buvo pradėta EB 88 straipsnio 2 dalyje numatyta procedūra, kuri, remiantis Teisingumo Teismui pateikta informacija, dar nėra pasibaigusi (
29
). Graikijos Respublika paaiškino aplinkybes, kuriomis buvo susigrąžinta 2002 m. Sprendimo 1 straipsnyje nurodyta pagalba, ir pateikė Teisingumo Teismui taikant įstatyme įtvirtintą arbitražinę išlygą priimtą arbitražo teismo sprendimą, nustatantį sumas, į kurias buvo atsižvelgta vykdant įskaitymą, ir vykdant šį sprendimą pateiktą mokėjimo nurodymą. Ji taip pat pateikė mokesčių institucijos patvirtinimą, kad įskaitymas buvo įvykdytas.
40.
Tokiomis aplinkybėmis, nors ir visiškai suprasdamas Komisijos, kuri apie įvykdytą įskaitymą ir jo sąlygas sužinojo tik per šį procesą nusivylimo priežastis, nemanau, kad valstybei atsakovei šiame procese dėl įsipareigojimų neįvykdymo būtų galima nustatyti pareigą įrodyti, kad nagrinėjamame sprendime OA nurodyta žala nebuvo pervertinta ir todėl neprilygsta šiai įmonei suteiktai naujai pagalbai.
41.
Kita vertus manau, kad nagrinėdamas ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo Teisingumo Teismas neprivalo vertinti, ar valstybės narės siūlomos arba patvirtintos priemonės, kuriomis siekiama įvykdyti Komisijos sprendimu nustatytą pareigą susigrąžinti pagalbą, gali būti laikomos nauja pagalba. Pirmiausia tai taikoma šios bylos aplinkybėmis, kai, pirma, klausimas dėl susigrąžinimo, tariamai įvykdyto suteikiant naują pagalbą, pirmą kartą pateikiamas Teisingumo Teisme ir todėl nebuvo nagrinėjamas ikiteisminėje proceso stadijoje, kai Komisija galėjo gauti ir išnagrinėti vertinimui reikalingus įrodymus ir, antra, Komisija pradėjo administracinę procedūrą, be kita ko, susijusią su pagalbos aspektais, dėl kurių šioje byloje ieškinį pateikusi institucija tik daro prielaidas.
42.
Dėl šių motyvų siūlau Teisingumo Teismui nuspręsti, kad Komisija neįrodė, jog Graikija nevykdė pareigos susigrąžinti 2002 m. Sprendimo 1 straipsnyje nurodytą pagalbą iki faktinių aplinkybių nagrinėjimo Teisingumo Teisme.
3. Dėl 2002 m. Sprendimo 2 straipsnyje nurodytos pagalbos susigrąžinimo
a) Dėl pareigos susigrąžinti apimties
43.
Kaip jau buvo nurodyta, 2005 m. Sprendime pripažindamas, kad Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų, Teisingumo Teismas tiesiogiai nurodė, jog ši išvada netaikoma pareigai susigrąžinti 2002 m. Sprendimo 2 straipsnyje nurodytą pagalbos dalį, susijusią su socialinio draudimo įmokų nemokėjimu. Be to, jau pareiškus šioje byloje nagrinėjamą ieškinį, Pirmosios instancijos teismas, priimdamas sprendimą dėl OA pareikšto ieškinio, 2007 m. rugsėjo 12 d. sprendimu (
30
) panaikino 2002 m. Sprendimo 2 ir 3 straipsnius, „kiek jie susiję su, pirma, tarptautiniam Atėnų oro uostui (OA) mokėtinų oro uosto mokesčių ir, antra, Olympic Aviation mokėtino pridėtinės vertės mokesčio už degalus ir atsargines dalis nuolatinio nemokėjimo toleravimu“, ir atmetė likusią ieškinio dalį (
31
).
44.
Tai reiškia, kad Teisingumo Teismui vertinant faktines aplinkybes, pagal 2002 m. Sprendimo 2 ir 3 straipsnius Graikijos Respublikai vis dar taikoma pareiga yra susijusi su, pirma, pagalbos dalimi dėl oro uosto mokesčių ir, antra, vadinamuoju „spatosimo“ mokesčiu.
45.
Kita vertus, Teisingumo Teisme vyko diskusijos dėl to, ar pareiga susigrąžinti taip pat yra taikoma 2002 m. Sprendimo 209 punkte Komisijos nagrinėtai pagalbos daliai, susijusiai su „oro uosto mokesčių nuolatinio nemokėjimo toleravimu“. Graikijos Respublika tvirtina, kad jokia pareiga susigrąžinti nekilo, nes ši pagalbos dalis nėra minima sprendimo rezoliucinėje dalyje.
46.
Komisija, nepareikšdama nuomonės dėl atsakovės pateiktų argumentų, dublike aiškiai pažymėjo, kad nagrinėjamas 209 punktas buvo nurodytas susigrąžinimo nurodyme. Vis dėlto, paklausta apie tai posėdyje ir atsakydama į du skirtingus pagal Procedūros reglamento 54a straipsnį raštu pateiktus klausimus, ji pakeitė savo poziciją ir patvirtino, kad nagrinėjamos sumos nereikėjo susigrąžinti, nes ji pati nėra valstybės pagalba ir todėl nebuvo paminėta 2002 m. Sprendimo rezoliucinėje dalyje. Turiu pripažinti, kad galiausiai Komisijos ginama pozicija nėra visiškai aiški, ir bet kuriuo atveju neatrodo, kad ją patvirtina atitinkamos 2002 m. Sprendimo dalys. Iš tiesų 2002 m. Sprendimo 2 straipsnyje nesuderinama su bendrąja rinka pripažįstama „Graikijos suteikta valstybės pagalba toleruojant nuolatinį <…> oro uosto mokesčių, mokėtinų Spatos oro uostui ir kitiems oro uostams <…> nemokėjimą“ (
32
). Tačiau nuoroda į OA kitiems nei Spatos oro uostui mokėtinus oro uosto mokesčius atrodo susijusi su 2002 m. Sprendimo 151–153 ir 209 punktais, kuriuose yra nagrinėjamas valstybės ir OA susitarimas dėl įskaitymo, taikomas OA skoloms, kurių dydis įvairiems oro uostams prilygsta 28,9 milijonų eurų ir kurios atsirado dėl oro uosto mokesčių už vidaus ir tarptautinius skrydžius nemokėjimo nuo 1994 m. lapkričio iki 1998 m. gruodžio mėnesio (
33
). Be to, tai yra vieninteliai punktai, kuriuose nagrinėjami šie mokesčiai. Taigi sprendimo tekstas greičiau patvirtina pradinį Komisijos teiginį, kad šio sprendimo 3 straipsnyje įtvirtintas susigrąžinimo nurodymas taip pat apima ir 209 punkte nurodytą 28,9 milijonų eurų sumą.
47.
Be kuriuo atveju net atsiribojus nuo bet kokių sprendimo aiškinimo vertinimų Teisingumo Teismas, mano manymu, negali neatsižvelgti į paskutinę Komisijos poziciją, iš kurios galima aiškiai numanyti, kad ji atsisako teiginių, jog atsakovė nesusigrąžino nagrinėjamos sumos, nors anksčiau ši suma buvo laikoma įsipareigojimų neįvykdymo, dėl kurio pateikti kaltinimai šioje byloje, dalimi.
48.
Galiausiai, atsižvelgus į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismui nagrinėjant faktines aplinkybes Graikijos Respublikos pareiga susigrąžinti pagalbą pagal 2002 m. Sprendimo 2 ir 3 straipsnius kyla iš pagalbos dalių, susijusių su: i) mokesčių įvairiems regioniniams oro uostams; ii) vadinamuoju „spatosimo“ mokesčiu.
b) Dėl pareigos susigrąžinti vykdymo
i) Dėl regioniniams oro uostams mokėtinų mokesčių
49.
2002 m. Sprendimo 206 punkte nurodoma, kad 1998–2001 m. OA nesumokėjo 2,46 milijonų eurų oro uosto mokesčių. Atsakyme į pagrįstą nuomonę Graikijos Respublika nurodė, kad OA įsiskolinimai CAA dėl nesumokėtų mokesčių buvo iš dalies atlyginti, įskaitant apie 2,3 milijonų eurų, ir iš dalies panaikinti, o liko sumokėti 176082,17 eurų pagal OA ginčijamą sąskaitą ir 478609,91 eurų pagal OA grupės bendrovei Olympic Aviation pateiktą ir atsakovės taip pat ginčijamą sąskaitą. Triplike Graikijos vyriausybė nurodo, kad CAA iš naujo įvertinus OA skolas už oro uosto mokesčių nemokėjimą paaiškėjo, kad iš tiesų buvo sugrąžinta tik 1818027 eurų, o ne 2,3 milijonų eurų, kaip buvo minėta anksčiau. Skirtumas atsirado dėl to, kad buvo atmestas Olympic Aviation reikalavimas.
— Dėl 1818027 eurų grąžinimo
50.
Graikijos Respublika teigia, kad ši suma buvo grąžinta 2006 m. birželio mėnesį. Komisija teigia, kad, pirma, prie Graikijos Respublikos pagrįstos nuomonės pridėtuose dokumentuose nenurodo, kaip buvo susigrąžinta ši suma, ir, antra, Teisingumo Teisme pirmą kartą pateikti patvirtinimai neleidžia įrodyti iš tiesų buvus grąžinimą.
51.
Paklausta apie susigrąžinimo sąlygas Graikijos Respublika visų pirma nurodė atsakyme į pagrįstą nuomonę jau pateiktą informaciją, iš kurios matyti, kad keturios CAA pateiktos sąskaitos bendrai 1087141,43 eurų sumai buvo panaikintos šios administracijos 2003 m. gruodžio 3 d. Sprendimu dėl klaidų taikant tarifus ir pakeistos viena 605072,63 eurų sąskaita. Atsakymo į pagrįstą nuomonę priede yra pateikiamas atitinkamas sprendimas, kuriame minima keturiolika sąskaitų, tarp kurių yra ir keturios minėtos sąskaitos 2690281,91 eurų sumai. Šis sprendimas ne tik susijęs su kita suma nei nurodyta Graikijos valdžios institucijų atsakyme į pagrįstą nuomonę ir atsakyme į Teisingumo Teismo raštu pateiktus klausimus, tačiau ir nenurodo, dėl kokių priežasčių CAA nusprendė panaikinti ir pakeisti atitinkamas sąskaitas. Be to, šio sprendimo 5 punkte nurodyta, kad visos panaikintos sąskaitos yra susijusios su plotų nuoma senajame Atėnų oro uoste už ankstesnį laikotarpį (
34
) nei nurodytas 2002 m. Sprendimo motyvuojamosios dalies 206 punkte (1998–2001 m.). Galiausiai reikia pastebėti, kad 605072,63 eurų sumos pagal ankstesnes pakeitusią naująją sąskaitą sumokėjimui pagrįsti pateikti įrodymai susideda iš trijų patvirtinimų – vieną 2007 m. rugsėjo 28 d. pateikė CAA, o du kitus – mokesčių institucija, tačiau nė viename iš jų nenurodomos mokėjimo sąlygos. Tokiomis aplinkybėmis Komisija pagrįstai ginčija, kad šie patvirtinimai būtų pripažinti tinkamais įrodyti, jog susigrąžinimas iš tiesų įvyko.
52.
Antra, atsakovė pateikė nuorodą į prie Graikijos valdžios institucijų pateikto atsakymo į pagrįstą nuomonę pridėtą 2005 m. vasario 8 d. Finansų ir ekonomikos ministro dekretą, kuriuo buvo nuspręsta įskaityti abipuses OA ir CAA skolas ir įsipareigojimus bendrai 1073371,93 eurų sumai. Šis įskaitymas taip pat buvo taikomas OA skoloms, atsiradusioms neapmokėjus trijų sąskaitų dėl oro uosto mokesčių bendrai 349081,73 eurų sumai (
35
). Išskyrus tai, kad iš atsakymo į pagrįstą nuomonę 3.78 punkte pateiktos lentelės matyti, jog dvi iš trijų nagrinėjamų sąskaitų (Nr. 4082/01 ir Nr. 227/02) yra susijusios su nuo 2002 m. sausio iki balandžio mėn., t. y. ankstesniu laikotarpiu nei nurodytas 2002 m. Sprendimo motyvuojamosios dalies 206 punkte, OA suteiktomis paslaugomis, atsakovė nepateikė jokios informacijos apie įskaitytas CAA skolas OA ir ši informacija taip pat neatsispindi iš Teisingumo Teismui pateiktų įskaitymą nustačiusio ministro dekreto arba mokesčių institucijos patvirtinimų.
53.
Kaip nurodyta anksčiau (
36
), Teisingumo Teismas nustatė, kad jei valstybė narė ketina susigrąžinti valstybės pagalbą kitaip nei mokėjimu grynaisiais, ji turi pateikti Komisijai visą informaciją, kuri šiai leistų patikrinti, ar pasirinktas būdas yra tinkama šio sprendimo vykdymo priemonė. Šioje byloje Komisija teigia, kad Graikijos Respublikos pateikta informacija nesuteikia galimybės nustatyti, kokios Graikijos valstybės skolos OA buvo įskaitytos.
54.
Kaip siūlo Komisija, manau, kad jei valstybė narė nusprendžia susigrąžinti pagalbą taikydama įskaitymą, iš pateiktų dokumentų turi būti galima bent jau aiškiai matyti įskaitomus pagalbos gavėjo įsipareigojimus valstybei ir šių įsipareigojimų dydį bei laikotarpį, su kuriuo jie susiję. Ši informacija gali būti perduota Komisijai ir pateikiant atitinkamas sąskaitas. Kita vertus manau, kad, kaip teisingai pažymi Komisija, norint įrodyti, jog susigrąžinimas buvo teisėtai atliktas taikant įskaitymą, neužtenka pateikti suinteresuotosios valstybės narės valdžios institucijos patvirtinimo, kuriame atsispindi tik tai, kad buvo įskaitytos dėl pagalbos suteikimo atsiradusios pagalbą gavusios įmonės skolos valstybei.
55.
Kaip teigia Komisija, šioje byloje Graikijos vyriausybės pateiktos informacijos nepakanka patikrinti, ar buvo teisėtai susigrąžinta 349081,73 eurų suma pagal šios išvados 51 punkte nurodytas tris sąskaitas.
56.
Galiausiai sutinku su Komisija, kad valstybės narės atsakovės pateiktų dokumentų neužtenka įrodyti, jog buvo susigrąžinta 1818027 eurų suma, kai 2006 m. birželio mėn. ją tariamai sumokėjo OA, kaip 2002 m. Sprendimo motyvuojamosios dalies 206 punkte nurodytos pagalbos dalį.
— Dėl 176082,18 eurų sumos pagal CAA sąskaitą Nr. 3307/98 grąžinimo
57.
Kaip Graikijos vyriausybė patvirtina savo atsiliepime į ieškinį, po anksčiau nagrinėto tariamo 1818027 eurų grąžinimo likusi OA įsiskolinimo už nesumokėtus oro uosto mokesčius suma sudarė 654692 eurų (176082,18 eurų + 478606,91 eurų). Iš šios sumos 176082,18 eurų, pridėjus palūkanas, t. y. iš viso 352808,78 eurų, buvo grąžinti 2007 m. rugpjūčio 31 dieną. Atsakydama į pagal Procedūros reglamento 54a straipsnį raštu pateiktą klausimą, Graikijos vyriausybė patikslino, kad šia suma buvo įskaitytos arbitražo sprendimu Nr. 57/2006 OA kaip žalos atlyginimas priteistos sumos. Dėl su šia suma susijusių susigrąžinimo pareigos įvykdymo įrodymų taikomos 40 ir 41 punktuose nurodytos išvados.
— Dėl 478606,91 eurų sumos pagal Olympic Aviation skirtą CAA sąskaitą Nr. 4175/99 grąžinimo
58.
Šios sąskaitos suma, pridėjus palūkanas iš viso sudaranti 933289,41 eurų, buvo grąžinta 2007 m. spalio 2 d., įskaitant abipuses OA ir CAA skolas ir įsipareigojimus. Kaip to įrodymus, Graikijos vyriausybė prie atsiliepimo į ieškinį pridėjo Graikijos ekonomikos ir finansų ministro dekretą, kuriuo buvo priimtas sprendimas dėl įskaitymo, ir 2007 m. spalio 17 d. CAA laišką OA, prie kurio buvo pridėtas išsamus įskaitomų sumų sąrašas. Iš šio sąrašo matyti, kad OA pateikti reikalavimai CAA buvo susiję su nuo 2004 m. sausio 1 d. iki 2007 m. liepos 31 d. pirmosios teikta pagalba antrosios orlaiviams. Atsiliepimo į ieškinį priede taip pat pateikiami du CAA laiškai OA: pirmajame, išsiųstame 2007 m. spalio 2 d., patvirtinama, kad dėl oro uosto mokesčių už laikotarpį nuo 1998 iki 2001 m. „visi OA įsiskolinimai buvo sumokėti, panaikinti, įskaityti arba perduoti kompetentingai mokesčių institucijai, kad būtų konstatuoti ir susigrąžinti“; antrajame, išsiųstame 2007 m. spalio 19 d., patvirtinama, kad tarp pagal 2007 m. spalio 2 d. ministro dekretą įskaitytų OA įsiskolinimų yra nagrinėjama 478606,91 eurų sąskaita, pridėjus jai taikomas palūkanas.
59.
Graikijos vyriausybės pateikta informacija dėl nagrinėjamos sumos susigrąžinimo ir ypač prie 2007 m. spalio 17 d. laiško pridėta informacija yra gerokai detalesnė ir, priešingai nei teigia Komisija, suteikia galimybę pakankamai tiksliai nustatyti OA įsipareigojimų CAA, į kuriuos atsižvelgta įskaitant, pobūdį, sumą ir laiką.
— Išvados dėl pareigos susigrąžinti 2002 m. Sprendimo motyvuojamosios dalies 206 punkte nurodytą pagalbos dalį
60.
Atsižvelgdamas į visus anksčiau nurodytus vertinimus manau, kad Teisingumo Teismui vertinant faktines aplinkybes buvo pateikta įrodymų dėl pareigos iš OA susigrąžinti 2002 m. Sprendimo motyvuojamosios dalies 206 punkte nurodytą pagalbos dalį, susijusią su nuolatiniu oro uosto mokesčių nemokėjimu už 1998–2001 m., t. y. iš viso 2,46 milijonų eurų, išskyrus 176082,18 eurų pagal CAA sąskaitą Nr. 3307/98 ir 478606,91 eurų pagal CAA sąskaitą Nr. 4175/99 dėl Olympic Aviation atliktų paslaugų.
ii) Dėl vadinamojo „spatosimo“ mokesčio grąžinimo
61.
2002 m. Sprendimo motyvuojamosios dalies 208 punkte nurodoma pagalbos dalis susijusi su OA mokėtino vadinamojo „spatosimo“ mokesčio už oro uostų tobulinimą ir vystymą nuolatinio nemokėjimo toleravimu nuo 2000 m. gruodžio iki 2002 m. vasario mėn. ir 1999 m. kovo mėn., visai šio mokesčio sumai sudarant apie 60999156 eurų.
62.
Atsiliepime į ieškinį Graikijos Respublika patvirtino daugelį kartų informavusi Komisiją, kad mokesčio dalis už nagrinėjamą laikotarpį buvo sumokėta prieš priimant 2002 m. Sprendimą. Su tuo susijusio 22806159,87 eurų mokėjimo įrodymai buvo perduoti Komisijai 2006 m. birželio 26 d. tuomet Transporto generalinio sekretoriaus laiško priede. Reikšmingos šio laiško ir jo priedų dalys buvo pateiktos Teisingumo Teismui. Kaip pažymi Komisija, nagrinėjamo pavedimo įrodymai yra, pirma, OA pateikti mokėjimo pavedimai, nė vieno iš kurių atitinkamame laukelyje nėra mokėjimą gauti turėjusio banko (Trapeza tis Ellados) antspaudo ir, antra, atitinkamas OA sąskaitos išrašas, kuris yra neįskaitomas. Tokiomis aplinkybėmis sutinku su ieškinį pateikusia institucija, kad pateikti dokumentai yra netinkami patvirtinti, jog nagrinėjamos sumos iš tiesų buvo pervestos.
63.
Dėl prie atsiliepimo į ieškinį pridėto 2007 m. spalio 2 d. CAA laiško OA, kuriuo patvirtinamas OA1999 m. rugsėjo 24 d. ir 2001 m. birželio 29 d. iš viso 22806158,87 eurų sumos pavedimas sumokant „spatosimo“, atitinkamai, už 1999 m. kovo mėn., ir už laikotarpį nuo 2000 m. gruodžio iki 2001 m. gegužės mėn. nemanau, kad nesant patvirtinančių įrodymų šį laišką galima pripažinti neabejotinu atlikto pavedimo įrodymu. Mano manymu, tas pats taikoma ir prie tripliko pridėtai pažymai apie OA mokestinius įsipareigojimus, iš kurios matyti, kad 2008 m. sausio 29 d. įmonė nebuvo įsiskolinusi valstybei.
64.
Dėl po minėtų 22806158,87 eurų pervedimo likusios sumokėti vadinamojo „spatosimo“ mokesčio dalies, t. y. 38192997 eurų, atsakydama į pagal Procedūros reglamento 54a straipsnį pateiktus klausimus raštu Graikijos vyriausybė nurodė, kad ši suma ir iki 2007 m. rugpjūčio 31 d. priskaičiuotos palūkanos buvo įskaitytos įvertinant valstybės skolą dėl minėtu arbitražo sprendimu Nr. 57/2006 priteisto žalos atlyginimo. Dėl su šia suma susijusių susigrąžinimo pareigos įvykdymo įrodymų taikomos šios išvados 40 ir 41 punktuose nurodytos išvados.
c) Išvada dėl 2002 m. Sprendimo 2 straipsnyje nurodytos pareigos susigrąžinti pagalbą vykdymo
65.
Atsižvelgdamas į pateiktą vertinimą manau, kad yra įrodyta, jog iki Teisingumo Teismui vertinant faktines aplinkybes Graikijos Respublika neįvykdė pagal 2002 m. Sprendimo 2 ir 3 straipsnius jai tenkančios pareigos: i) susigrąžinti iš OA 2002 m. sprendimo motyvuojamosios dalies 206 punkte nurodytą pagalbos dalį, susijusią su nuolatiniu oro uosto mokesčių nemokėjimu už 1998–2001 m., t. y. iš viso 2,46 milijonų eurų, išskyrus 176082,18 eurų pagal CAA sąskaitą Nr. 3307/98 ir 478606,91 eurų pagal CAA sąskaitą Nr. 4175/99 dėl Olympic Aviation atliktų paslaugų; ir ii) susigrąžinti iš OA 2002 m. Sprendimo motyvuojamosios dalies 208 punkte nurodytą pagalbos dalį, susijusią su nuolatiniu vadinamojo „spatosimo“ mokesčio nemokėjimu, t. y. iš viso 60999156 eurų, išskyrus 38192997 eurų.
B — Dėl piniginių sankcijų
66.
2005 m. Komisija priėmė naują komunikatą dėl EB 228 straipsnio įgyvendinimo (
37
) (toliau – 2005 m. komunikatas). Šio komunikato 10 punkte ji nurodė, kad būtinybė išvengti situacijų, kai valstybėms narėms už vėlavimą įvykdyti pareigą netaikomos jokios nuobaudos ir todėl tai nepakankamai atgraso nuo tokio elgesio, paskatino pakeisti pagal du ankstesnius komunikatus (
38
) taikytą praktiką ir pagal EB 228 straipsnį pareikštuose ieškiniuose nuolat prašyti, kad kartu būtų skiriama ir periodinė bauda, ir vienkartinė suma. Vadovaudamasi tokiomis gairėmis, šioje byloje Komisija siūlo Teisingumo Teismui Graikijos Respublikai skirti abi pinigines sankcijas.
1. Dėl periodinės baudos
a) Šalių argumentai
67.
Komisija mano, kad 53611 eurų periodinė bauda už kiekvieną vėlavimo vykdyti 2005 m. Sprendimą dieną, baudą skaičiuojant nuo sprendimo šioje byloje priėmimo dienos, tinkamai atspindi pažeidimo, kuriuo kaltinama atsakovė, sunkumą bei trukmę ir ja atsižvelgiama į poreikį pasiekti apčiuopiamų ir atgrasančių rezultatų. Pagal 2005 m. Komunikato 14 punkte įtvirtintą apskaičiavimo būdą ši suma buvo nustatyta bazinę vienkartinę sumą, kuri yra 600 eurų per dieną, padauginus iš sunkumo ir trukmės koeficientų bei gautą rezultatą padauginus iš „n“ veiksnio, kuriuo įvertinamas valstybės narės mokumas, nustatomas atsižvelgiant į jos bendrąjį vidaus produktą ir Taryboje turimų balsų skaičių, ir kuris Graikijos Respublikai buvo 4,38. Vertindama pažeidimo sunkumą Komisija skalėje nuo 1 iki 20 taikė koeficientą 12, atsižvelgdama į pažeistų Bendrijos nuostatų svarbą ir šio pažeidimo poveikį bendriems ir atskiriems interesams. Vertindama pažeidimo trukmę Komisija atsižvelgė į 17 mėnesių laikotarpį nuo 2005 m. Sprendimo priėmimo (2005 m. gegužės 12 d.) iki kreipimosi į Teisingumo Teismą dienos (2006 m. spalio 18 d.) ir pagal 2005 m. Komunikato 17 punktą pritaikė koeficientą 1,7. Vis dėlto Komisija paliko Teisingumo Teismui galimybę nustatyti didesnį koeficientą, kuris atspindėtų laikotarpį nuo ieškinį pateikusios institucijos kreipimosi į Teisingumo Teismą iki tada, kai jis nagrinėjo faktines aplinkybes.
68.
Graikijos Respublika visų pirma nurodo, kad Komisijos prašymas priteisti sumokėti periodinę baudą yra nepagrįstas ir turėtų būti atmestas, nes 2005 m. Sprendimas buvo visiškai įvykdytas. Papildomai ji nurodo, kad Komisijos siūloma suma yra neproporcinga ir turėtų būti sumažinta, atsižvelgiant į tris aplinkybes. Pirma, 2005 m. Sprendimas buvo greitai įgyvendintas, neatsižvelgiant į Komisijos atsisakymą bendradarbiauti ir kai kurių 2002 m. Sprendimo nuostatų neaiškumą. Antra, Pirmosios instancijos teismas iš dalies panaikino šį sprendimą, todėl atsakovė negali būti kaltinama neįvykdžiusi įsipareigojimų dėl su šiuo panaikinimu susijusių pagalbos dalių. Trečia, Komisijos nustatytas sunkumo koeficientas yra neproporcingas, atsižvelgiant ir į kitose bylose, nepaisant sunkesnio atitinkamų pažeidimų pobūdžio, taikytus koeficientus, ir į konkretų pažeidimo poveikį bendriesiems ir atskiriesiems interesams. Paskutiniu klausimu Graikijos vyriausybė be kita ko pažymi, kad OA nebevykdė skrydžių, todėl vėlavimas susigrąžinti nagrinėjamą pagalbą nebeiškraipė konkurencijos oro transporto srityje.
b) Vertinimas
69.
Iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad galimas periodinės baudos skyrimas pagal EB 228 straipsnį, kurios priverčiamąjį pobūdį neįvykdytų įsipareigojimų atžvilgiu ne kartą yra pabrėžęs Teisingumo Teismas (
39
), iš principo yra pateisinamas, tik kol tęsiasi iš ankstesnio Teisingumo Teismo sprendimo neįvykdymo kylantis įsipareigojimų nevykdymas (
40
). Todėl, atsižvelgdamas į anksčiau pateiktą vertinimą, siūlau Teisingumo Teismui pripažinti, kad Komisijos prašymui valstybei narei atsakovei skirti periodinę baudą reikėtų pritarti, nes įsipareigojimų neįvykdymas, dėl kurio pateikti kaltinimai šioje byloje, iš dalies vis dar tęsiasi.
70.
Komisijos siūloma periodinės baudos suma buvo nustatyta taikant 2005 m. Komunikate įtvirtintą metodą. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas ne kartą pažymėjo, kad gairės, kokios numatomos Komisijos pranešimuose, neįpareigoja Teisingumo Teismo, bet prisideda prie Komisijos veiksmų skaidrumo, nuspėjamumo ir teisinio saugumo užtikrinimo (
41
). Taigi pagal tokias gaires pateikti pasiūlymai Teisingumo Teismui yra tik naudingas atramos taškas (
42
).
71.
Atsižvelgiant į tai, kad periodine bauda siekiama įsipareigojimų neįvykdymą nustatančio sprendimo nevykdžiusiai valstybei narei padaryti ekonominį poveikį, kuris ją paskatintų nutraukti nustatytą įsipareigojimų nevykdymą, jos dydis turi būti nustatomas pagal atitinkamos valstybės narės elgesiui pakeisti būtino įtikinimo laipsnį (
43
). Naudodamasis savo diskrecija Teisingumo Teismas turi nustatyti šį dydį taip, kad periodinė bauda, pirma, atitiktų aplinkybes, ir, antra, būtų proporcinga nustatytam įsipareigojimų neįvykdymui bei atitinkamos valstybės narės mokumui (
44
). Šiuo požiūriu pagrindiniai kriterijai, į kuriuos reikia atsižvelgti siekiant užtikrinti priverstinį periodinės baudos pobūdį tam, kad Bendrijos teisė būtų taikoma vienodai ir veiksmingai, iš esmės, anot Teisingumo Teismo, yra pažeidimo trukmė, jo sunkumas ir atitinkamos valstybės narės mokumas (
45
). Galiausiai šie kriterijai iš esmės nesiskiria nuo tų, į kuriuos atsižvelgia Komisija, taikydama komunikatus dėl EB 228 straipsnio įgyvendinimo (
46
).
72.
Pirma, šioje byloje dėl pažeidimo sunkumo sutinku su Komisija, kad didelio koeficiento nustatymas yra pateisinamas, atsižvelgiant į Sutarties nuostatų dėl valstybės pagalbos ypatingą svarbą siekiant sukurti sistemą, užtikrinančią, kad nebūtų iškraipoma konkurencija vidaus rinkoje; iš šiose nuostatose įtvirtinto draudimo logiškai išplaukia pareiga susigrąžinti su bendrąja rinka nesuderinamą pagalbą. Be to, reikia priminti, kad po 2002 m. sprendimo priėmimo Komisija nustatė, jog OA buvo suteikta nauja pagalba (2005 m. Sprendimas) ir kad 2008 m. Teisingumo Teismas konstatavo, jog Graikijos Respublika neįvykdė pareigos susigrąžinti ir šią pagalbą.
73.
Vis dėlto norint nustatyti šioje byloje tinkamą taikyti koeficientą, mano manymu, reikia atsižvelgti į šias aplinkybes, sumažinančias iš pažeidimo pobūdžio kylantį sunkumą. Visų pirma reikia įvertinti tai, kad pagalbos suma, kuriai vis dar taikoma pareiga susigrąžinti ir kuri, atrodo, vis dar nėra susigrąžinta, yra gerokai mažesnė nei ta, kurią nustatydama pažeidimo sunkumą vertino Komisija (
47
). Dėl to reikia atsižvelgti ne tik į pareiškus ieškinį Pirmosios instancijos teismo priimtą sprendimą iš dalies panaikinti 2002 m. Sprendimą, bet ir į tai, kad, pirma, iš pradžių Komisija valstybę narę atsakovę taip pat kaltino nesusigrąžinus šio sprendimo motyvuojamosios dalies 209 punkte nurodytos pagalbos dalies ir, antra, jei būtų pritarta mano siūlomam vertinimui, Komisija nesugebėjo įrodyti, jog tam tikros šio pažeidimo dalys vis dar tęsiasi.
74.
Be to, dėl 2005 m. Sprendimo neįvykdymo poveikio bendriesiems ir atskiriesiems interesams reikia pastebėti, kad iš bylos medžiagos nematyti, jog, atsižvelgdama į tokį poveikį vertinant pažeidimo sunkumą, Komisija atskirai įvertino 2003 m. gruodžio mėnesį OA skrydžių vykdymo veiklos perleidimo NOA įtaką. Tačiau nors dėl šio perdavimo naujoji bendrovė galėjo įgyti galimybę pasinaudoti OA gautos pagalbos teikiama nauda ir taip išlaikyti konkurencijos iškraipymus oro transporto rinkoje, šioje procedūroje Komisija tik konstatavo akivaizdų faktą, jog toks perleidimas įvyko (
48
). Tokiomis aplinkybėmis sunku įvertinti visą nagrinėjamo pažeidimo tęstinumo poveikį rinkoje veikiantiems subjektams (
49
). Vis dėlto reikia priminti, kad 2005 m. Sprendime Teisingumo Teismas nusprendė, jog minėtas perleidimas „sudarė kliūčių veiksmingam [2002 m.] sprendimo įvykdymui ir valstybės pagalbos, kuria Graikijos valstybė parėmė [OA] komercinę veiklą, susigrąžinimui“, todėl „šio sprendimo tikslas, kuris numato neiškreiptos konkurencijos padėties atkūrimą civilinės aviacijos srityje, buvo rimtai pažeistas“ (
50
).
75.
Galiausiai nemanau, kad galima pritarti Graikijos Respublikos argumentui dėl Komisijos atsisakymo bendradarbiauti vykdant susigrąžinimo pareigą. Nors iš kai kurių bylos medžiagoje esančių dokumentų matyti, kad bendradarbiavimas tarp valstybės narės atsakovės ir ieškinį pateikusios institucijos buvo sudėtingas, apskritai neatrodo, kad vieną iš šalių būtų galima kaltinti elgesiu, kuris iš tiesų prieštarautų EB 10 straipsnyje įtvirtintai pareigai lojaliai bendradarbiauti, ir dėl to būtų galima pripažinti buvus sunkinančių ar lengvinančių aplinkybių.
76.
Atsižvelgiant į anksčiau pateiktus vertinimus, sunkumo koeficientas 12 (skalėje nuo 1 iki 20) šioje byloje atrodo per didelis. Manau, kad koeficientas 3 geriau atspindi nagrinėjamo pažeidimo sunkumą.
77.
Antra, dėl pažeidimo trukmės reikia priminti, kad teismo praktikoje jau buvo nurodyta, jog atitinkamas koeficientas turi būti nustatytas „atsižvelgiant į momentą, kada Teisingumo Teismas imasi vertinti faktines aplinkybes, o ne kada Komisija kreipiasi į jį, ir Teisingumo Teismo diskrecija nėra ribojama Komisijos pasiūlyta skale nuo 1 iki 3“ (
51
). Šioje byloje nuo 2005 m. Sprendimo priėmimo praėjo daugiau kaip treji metai (
52
). Vertindamas tokį patį laikotarpį Teisingumo Teismas neseniai nusprendė, kad koeficientas 2 būtų tinkamas pažeidimo trukmės įvertinimas (
53
).
78.
Galiausiai dėl suinteresuotosios valstybės narės mokumo Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad Komisijos komunikatuose siūlomas apskaičiavimo metodas yra tinkamas, nes „jis tinkamai atspindi šios valstybės narės mokumą, visiškai išsaugant protingą skirtumą tarp įvairių valstybių narių“ (
54
). 2005 m. Komunikate Graikijai nustatytas koeficientas 4,38 ir manau, kad jo taikymas šioje byloje būtų tinkamas.
79.
Padauginus 600 eurų bazinę vienkartinę sumą iš siūlomų koeficientų, t. y. 3 dėl pažeidimo sunkumo ir 2 dėl jo trukmės, ir iš 4,38, atsižvelgiant į valstybės narės mokumą, gauname 15768 eurų sumą už vieną pavėluotą dieną. Manau, kad tokia suma yra pakankama, atsižvelgiant į atgrasantį periodinės baudos tikslą.
2. Dėl vienkartinės sumos
a) Šalių argumentai
80.
Siekdama apskaičiuoti vienkartinę sumą Komisija siūlo padauginti 200 eurų (per dieną) iš periodinei baudai nustatyti jau siūlytų koeficientų 12 (dėl pažeidimo sunkumo) ir 4,38 (dėl valstybės narės mokumo). Apskaičiavus gaunama 10512 eurų per dieną suma, Komisijos manymu, turėtų būti taikoma nuo 2005 m. Sprendimo priėmimo iki sprendimo priėmimo šioje byloje.
81.
Graikijos Respublika visų pirma nurodo, kad vienkartinė suma neturėtų būti skiriama, nes ji visiškai užtikrina 2005 m. Sprendimo įgyvendinimą. Papildomai, jei Teisingumo Teismas nuspręstų, kad šis sprendimas nebuvo vykdomas, valstybė narė atsakovė nurodo, kad EB 228 straipsnyje numatytų piniginių sankcijų taikymas kartu yra negalimas, nes šiomis sankcijomis siekiama to paties tikslo. Graikijos Respublika taip pat pažymi, kad Teisingumo Teismas tik vieną kartą periodinę baudą ir vienkartinę sumą taikė kartu, ir šiam atvejui buvo būdingos ypatingos aplinkybės, pirmiausia atsižvelgiant į pažeidimo trukmę. Galiausiai Graikijos vyriausybė nurodo, kad Komisijos siūloma suma yra neproporcinga. Pagrįsdama savo poziciją ji iš esmės remiasi tais pačiais argumentais kaip ir ginčydama periodinės baudos dydį.
b) Vertinimas
82.
Pagrindiniam Graikijos Respublikos ginamam teiginiui, kad EB 228 straipsnyje numatytos sankcijos gali būti taikomos, tik jei įsipareigojimai vis dar nevykdomi, prieštarauja nesenas Teisingumo Teismo sprendimas, kuriuo valstybė narė atsakovė buvo įpareigota sumokėti vienkartinę sumą, nors sprendimo priėmimo dieną sprendimas, kuriuo pirmiausia buvo nustatytas įsipareigojimų neįvykdymas, buvo tinkamai ir visiškai įvykdytas (
55
). Tai reiškia, kad net jei Teisingumo Teismas, priešingai nei siūlau, pripažintų, jog Graikijos Respublika visiškai laikėsi 2005 m. Sprendimo, tokios išvados nepakaktų užkirsti kelią šiai valstybei paskirti vienkartinę sumą.
83.
Dėl atsakovės papildomai pateiktų argumentų manau, kad pirmiausia reikia atmesti teiginį, jog EB 228 straipsnyje numatytų sankcijų taikymas kartu yra negalimas, nes jomis siekiama to paties tikslo. Net ir nekreipiant dėmesio į tai, kad Teisingumo Teismas jau yra kartu taikęs periodinę baudą ir vienkartinę sumą, šis teiginys man atrodo nepriimtinas, visų pirma atsižvelgiant į ankstesniame punkte minėtą sprendimą. Tame sprendime, kuris iš tiesų atspindėjo ankstesnę teismo praktiką, Teisingumo Teismas aiškiai atskyrė šias dvi sankcijas pagal jų paskirtį ir taikymo sąlygas. Pagrindinė periodinės baudos paskirtis yra „paskatinti valstybę narę kuo greičiau nutraukti įsipareigojimų nevykdymą, kurį, nesant tokios priemonės, būtų linkstama tęsti“ (
56
), ir todėl jos taikymo sąlyga yra vis dar vykstantis pažeidimas. Vienkartine suma, atvirkščiai, greičiau siekiama nubausti už nagrinėjamą įsipareigojimų neįvykdymą, atsižvelgiant į jo pasekmes ir trukmę bei siekiant užkirsti kelią tokiems pažeidimams pasikartoti; taigi ši sankcija gali būti taikoma ir jau nutrūkusiam pažeidimui. Atsižvelgiant į minėtą skirtingą paskirtį, iš esmės negalima atmesti šių dviejų sankcijų taikymo kartu, nes jas taikant yra siekiama to paties tikslo, t. y. užtikrinti efektyvų Bendrijos teisės taikymą valstybėse narėse (
57
).
84.
Be to, primenu, kad pirmą kartą kartu taikydamas periodinę baudą ir vienkartinę sumą Teisingumo Teismas nurodė, kad jis pats gali „kiekvienoje byloje ir atsižvelgdamas į jo nagrinėjamos bylos aplinkybes bei, jo manymu, reikalingą įtikinimo ar atgrasymo lygį nustatyti tinkamas pinigines sankcijas, kad būtų kuo greičiau įvykdytas sprendimas, kuriuo prieš tai buvo pripažintas įsipareigojimų neįvykdymas, ir užkirstas kelias pakartoti panašius Bendrijos teisės pažeidimus“ (
58
). Taigi Teisingumo Teismas nusprendžia taikyti vieną ar kitą sankciją arba jas taikyti kartu atsižvelgdamas į konkrečios bylos aplinkybes ir reikalingą įtikinimo ar atgrasymo laipsnį ir, pasirinkdamas galimas priemones, nėra susaistytas konkrečiu pažeidimo sunkumo ir tęstinumo laipsniu. Periodinės baudos ir vienkartinės sumos taikymas kartu būtų ypač tinkamas, pavyzdžiui, tuomet, kai įsipareigojimų neįvykdymą pripažinusį sprendimą buvo pavėluota įvykdyti tik iš dalies ir kai periodinės baudos dydis yra nustatomas proporcingai vis dar neįvykdytai įsipareigojimų daliai. Tokiais atvejais valstybei narei tuo pačiu metu paskyrus ir vienkartinę sumą, galima ją taip pat nubausti ir už jau pasibaigusius pažeidimus.
85.
Vis dėlto reikia priminti, kad Teisingumo Teismas yra nusprendęs, jog vienkartinė suma nėra skiriama automatiškai, kaip siūlo Komisija 2005 m. Komunikate, tačiau „turi kiekvienu atskiru atveju priklausyti nuo visų svarbių veiksnių, susijusių ir su konstatuoto įsipareigojimų nesilaikymo ypatybėmis, ir su atitinkamos valstybės narės, prieš kurią pradėta procedūra pagal EB 228 straipsnį, elgesiu“ (
59
). Šiuo klausimu reikia pastebėti, kad minėtame sprendime Komisija prieš Prancūziją Teisingumo Teismas skyrė ypatingą dėmesį tam, kad prieš valstybę narę atsakovę pagal EB 226 straipsnį jau buvo priimti keli sprendimai, kuriuose pripažintas įsipareigojimų nesilaikymas toje pačioje srityje kaip ir nagrinėjamas pažeidimas (
60
).
86.
Atsižvelgdamas į minėtus kriterijus manau, kad šioje byloje vienkartinės sumos paskyrimą iš esmės galima pateisinti 72 punkte išdėstytais argumentais dėl nagrinėjamo pažeidimo sunkumo, t. y. pažeistų nuostatų svarbumu ir tuo, kad jau kelis kartus buvo pripažinta, jog Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų nesusigrąžindama tam pačiam naudos gavėjui neteisėtai suteiktos valstybės pagalbos.
87.
Dėl šio pažeidimo trukmės nuo 2005 m. Sprendimo priėmimo reikia atsižvelgti į tai, kad vykdymo priemonės, Graikijos valdžios institucijų teigimu, užtikrinusios realų nagrinėjamos pagalbos dalies susigrąžinimą, buvo priimtos tik nuo 2007 m. rugpjūčio iki spalio mėn. ir kad kai kurios pažeidimo dalys truko daugiau nei trejus su puse metų po minėto sprendimo priėmimo. Mano manymu, bylos medžiagoje atsispindinčios aplinkybės nepateisina tokio vėlavimo, ypač atsižvelgiant į tai, kad daugelis per ikiteisminę procedūrą Komisijai pateiktų priemonių iš esmės nesiskyrė nuo priimtų iki 2005 m. Sprendimo, kurias Teisingumo Teismas jau buvo pripažinęs nepakankamomis užtikrinti realų pagalbos susigrąžinimą. Dėl vidinio tvarkos sunkumų, su kuriais Graikijos Respublika susidūrė vykdydama savo pareigas, reikia priminti, kad, pirma, valstybė narė negali remtis vidaus teisės nuostatomis, praktika ar padėtimi tam, kad pateisintų Bendrijos teisėje nustatytų pareigų neįvykdymą (
61
), ir, antra, pagal nusistovėjusią teismo praktiką, remiantis Reglamento Nr. 659/1999 14 straipsnio 3 dalimi, taikomos nacionalinės procedūros turi leisti nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti Komisijos sprendimą (
62
). Be to, kaip pastebėjo Komisija, Teisingumo Teismas jau yra nurodęs, kad nacionalinė procedūra, pagal kurią ieškiniai, pareikšti dėl nacionalinių institucijų pateiktų mokėjimo reikalavimų, turi sustabdomąjį poveikį, nesudaro galimybės „nedelsiant ir veiksmingai“ įvykdyti pareigą susigrąžinti nustačiusį sprendimą ir todėl neatitinka minėtoje Reglamento Nr. 659/1999 įtvirtintų sąlygų (
63
).
88.
Manau, kad nustatant vienkartinę sumą taip pat reikia atsižvelgti į šios išvados 73 ir 74 punktuose išdėstytus argumentus dėl atitinkamai nuo iš pradžių turėtos susigrąžinti pagalbos bendros sumos sumažėjimo ir pažeidimo tęstinumo pasekmių įvertinimo.
89.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, 2 milijonų eurų vienkartinės sumos skyrimas, mano manymu, būtų teisingas šios bylos aplinkybių įvertinimas.
3. Dėl bylinėjimosi išlaidų
90.
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas ir buvo konstatuota, kad Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų, ji turi padengti Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
V — Išvada
91.
Atsižvelgdamas į pateiktus motyvus, siūlau Teisingumo Teismui šiame procese nuspręsti:
„1.
Iki dienos, kai baigėsi pagrįstoje nuomonėje nurodytas terminas, nesiėmusi ar bet kuriuo atveju nepranešusi Europos Bendrijų Komisijai apie visas priemones, būtinas įvykdyti 2005 m. gegužės 12 d. Sprendimo Komisija prieš Graikiją (C-415/03) dėl pagalbos, pripažintos neteisėta ir nesuderinama su bendrąja rinka, išskyrus susijusią su įmokomis nacionalinei socialinės apsaugos įstaigai pagal 2002 m. gruodžio 11 d. Komisijos sprendimo 2003/372/EB dėl Graikijos pagalbos, suteiktos Olympic Airways, susigrąžinimo 3 straipsnį, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 228 straipsnio 1 dalį.
2.
Priteisti iš Graikijos Respublikos sumokėti į Komisijos sąskaitą „Europos bendrijos nuosavi ištekliai“ periodinę baudą, lygią 15768 eurams už kiekvieną vėlavimo priimti ir (arba) pranešti Komisijai apie būtinas priemones minėtam sprendimui Komisija prieš Graikiją įvykdyti dieną nuo šio sprendimo priėmimo, kol bus įvykdytas minėtas sprendimas Komisija prieš Graikiją.
3.
Priteisti iš Graikijos Respublikos sumokėti į Komisijos sąskaitą „Europos bendrijos nuosavi ištekliai“ 2 milijonų eurų vienkartinę sumą.
4.
Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.“
(
1
)	Originalo kalba: italų.
(
2
)	Byla Komisija prieš Graikiją (C-415/03, Rink. p. I-3875).
(
3
)	OL L 132, 2003, p. 1.
(
4
)	1994 m. spalio 7 d. Sprendimas 94/696/EB dėl Graikijos valstybės suteiktos pagalbos bendrovei Olympic Airways (OL L 273, p. 22).
(
5
)	OL L 128, p. 1.
(
6
)	Atitinkančią 1998 m. patvirtintą rekapitalizavimo plano antrąją dalį.
(
7
)	C (2005) 2706 dėl Graikijos valstybės suteiktos valstybės pagalbos Olympic Airways ir Olympic Airlines.
(
8
)	T. y. vis dar nagrinėjamos bylos Graikija prieš Komisiją (T-415/05), Olympiakes Aerogrammes prieš Komisiją (T-416/05) ir Olympiaki Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją (T-423/05).
(
9
)	Byla Komisija prieš Graikiją (C-419/06).
(
10
)	33–34 punktai.
(
11
)	35 punktas.
(
12
)	39 punktas.
(
13
)	41 punktas.
(
14
)	44 punktas.
(
15
)	Graikijos Respublika teigia, kad pagal 2005 m. rugpjūčio 5 d. Graikijos valstybės ir Olympic Investors/York Capital sudarytą „Supratimo memorandumą“, apie kurį buvo pranešta Komisijai, NOA pardavimo sutarties sudarymo sąlyga buvo 2005 m. sprendime nesuderinama pripažintos pagalbos įvertinimas ir kad derybos nepasiekė rezultatų būtent dėl Komisijos atsisakymo bendradarbiauti šiuo klausimu.
(
16
)	Graikijos Respublikos teigimu, nuolatinė atstovybė pagrįstą nuomonę gavo 2006 m. balandžio 14 dieną.
(
17
)	Žr. 2005 m. liepos 12 d. Sprendimą Komisija prieš Prancūziją (C-304/02, Rink. p. I-6263, 30 punktas) ir 2006 m. kovo 14 d. Sprendimą Komisija prieš Prancūziją (C-177/04, Rink. p. I-2461, 20 punktas).
(
18
)	Žr. minėtų 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 31 punktą ir 2006 m. kovo 14 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 21 punktą.
(
19
)	2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (C-209/00, Rink. p. I-11695, 32 punktas). Taip pat žr. 1990 m. kovo 21 d. Sprendimą Belgija prieš Komisiją (C-142/87, Rink. p. I-959, 61 punktas); 1990 m. rugsėjo 20 d. Sprendimą Komisija prieš Vokietiją (C-5/89, Rink. p. I-3437, 12 punktas) ir 1997 m. kovo 20 d. Sprendimą Alcan Deutschland (C-24/95, Rink. p. I-1591, 24 punktas).
(
20
)	OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339.
(
21
)	19 išnašoje minėto 2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Komisija prieš Vokietiją 34 punktas.
(
22
)	2000 m. liepos 4 d. Sprendimas Komisija prieš Graikiją (C-387/97, Rink. p. I-5047, 73 punktas).
(
23
)	Šiuo klausimu žr. 1988 m. rugsėjo 22 d. Sprendimą Komisija prieš Graikiją (272/86, Rink. p. 4875, 21 punktas); 1999 m. lapkričio 9 d. Sprendimą Komisija prieš Italiją (C-365/97, Rink. p. I-7773, 84–87 punktai) ir 17 išnašoje minėto 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 56 punktą.
(
24
)	1982 m. gegužės 25 d. Sprendimas Komisija prieš Nyderlandus (96/81, Rink. p. 1791, 7 punktas).
(
25
)	19 išnašoje minėto 2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Komisija prieš Vokietiją 40-44 punktai.
(
26
)	T. y. 41085840 eurų kapitalo ir 32277267 eurų palūkanų iki 2007 m. rugpjūčio 31 dienos.
(
27
)	Verta priminti, kad ieškinys dėl šio sprendimo buvo pareikštas 2006 m. kovo 20 d. ir Graikijos Respublika per reikiamą terminą informavo Komisiją apie jo pareiškimą. Apie arbitražo sprendimus Komisija taip pat buvo informuota 2008 m. sausio 29 dieną.
(
28
)	2007/2666/EB.
(
29
)	Vis dėlto neatrodo, kad apie šiuos sprendimus buvo formaliai informuota per šį procesą metu, nes tuomet būtų sustabdyti jiems vykdyti privalomi mokėjimai; taip pat neatrodo, kad būtų galima sutikti su tuo, jog OA negalėjo pareikalauti jos naudai sumokėtų sumų ir todėl neįvykdė įskaitymui taikomų sąlygų, nes Komisija nurodė sustabdyti tokius mokėjimus.
(
30
)	Sprendimas Olympiaki Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją (T-68/03, Rink. p. II-2911).
(
31
)	Rezoliucinės dalies 1 ir 2 punktai.
(
32
)	Pasviruoju šriftu išskirta mano.
(
33
)	151–153 konstatuojamosios dalys yra sprendimo dalyje, apibūdinančioje naujas neteisėtos pagalbos priemones (5.2 punktas), suteiktas „Graikijai toleruojant mokėjimų nevykdymą ar pavėluotą mokėjimą arba kitaip palankiau vertinant pagal Graikijos mokesčių ir komercinę teisę“ (5.2.2 punktas). 209 punktas yra su pagalbos įvertinimu susijusioje sprendimo dalyje (6 punktas): „Galima nauja pagalba dėl skolų toleravimo ar nemokėjimo arba kitų palankesnio vertinimo priemonių pagal Graikijos mokesčių ir komercinę teisę“ (6.2.1.2 punktas). Šiuo klausimu taip pat žr. 30 išnašoje minėtą sprendimą Olympiaki Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją. Primenu, kad tarptautinis Atėnų oro uostas (Spata) pradėtas eksploatuoti 2001 m. kovo 28 d., todėl nagrinėjami mokesčiai negali būti susiję su šiuo oro uostu.
(
34
)	Nuo 2001 m. balandžio iki 2003 m. rugsėjo mėnesio.
(
35
)	T. y. neapmokėjus sąskaitos Nr. 3513/01 116833,81 eurų sumai; Nr. 4082/01 116123,96 eurų sumai ir Nr. 227/02 116123,96 eurų sumai.
(
36
)	Žr. 31 punktą.
(
37
)	2005 m. gruodžio 13 d. Komisijos komunikatas – EB sutarties 228 straipsnio įgyvendinimas SEK (2005) 1658.
(
38
)	Priimtų atitinkamai 1996 ir 1997 metais.
(
39
)	Žr. visų pirma 22 išnašoje minėto 2000 m. liepos 4 d. Sprendimo Komisija prieš Graikiją 90 ir 92 punktus ir galiausiai 2008 m. gruodžio 9 d. Sprendimą Komisija prieš Prancūziją (C-121/07, Rink. p. I-9159, 27 punktas).
(
40
)	Šiuo klausimu, be kita ko, žr. 2006 m. liepos 18 d. Sprendimą Komisija prieš Italiją (C-119/04, Rink. p. I-6885, 45 ir 46 punktai) ir 22 išnašoje minėto 2008 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 27 punktą.
(
41
)	Šiuo klausimu žr. 17 išnašoje minėtų 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 85 punktą ir 2006 m. kovo 14 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 70 punktą.
(
42
)	Žr. 22 išnašoje minėto 2002 m. liepos 4 d. Sprendimo Komisija prieš Graikiją 89 punktą.
(
43
)	Šiuo klausimu žr. 17 išnašoje minėtų 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 91 punktą ir 2006 m. kovo 14 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 59 ir 60 punktus.
(
44
)	Šiuo klausimu žr. 17 išnašoje minėtų 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 103 punktą ir 2006 m. kovo 14 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 61 punktą.
(
45
)	Žr. 2008 m. sausio 10 d. Sprendimą Komisija prieš Portugaliją (C-70/06, Rink. p. I-1, 39 punktas).
(
46
)	Žr. 17 išnašoje minėtų 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 104 punktą ir 2006 m. kovo 14 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 62 punktą.
(
47
)	Šiuo klausimu nepritariu Komisijos argumentui, kad susigrąžintinos pagalbos dydis neturi įtakos nustatant pažeidimo sunkumą. Iš tiesų, pirma, iš ieškinio matyti, kad pati Komisija atsižvelgė į šią sumą nustatydama sunkumo koeficientą, ypač vertindama pažeidimo poveikį bendriesiems ir atskiriesiems interesams, ir, antra, minėto 2005 m. Komisijos komunikato 16.4 punkte „su pažeidimu susijusios pinigų sumos“ tiesiogiai minimos pateikiant pavyzdžius aplinkybių, į kurias galėtų atsižvelgti institucija konkrečiu atveju vertindama pažeidimo poveikį bendriesiems ir asmeniniams interesams.
(
48
)	Primenu, kad 2005 m. Sprendime Komisija konstatavo, jog NOA yra OA pakeitusi bendrovė bent jau prieš padalijimą suteiktos valstybės pagalbos susigrąžinimo atžvilgiu. Tokią išvadą ginčija NOA dėl šio sprendimo Pirmosios instancijos teisme pareikštame ieškinyje byloje T-416/05.
(
49
)	Šiuo klausimu nemanau, kad yra reikšminga atsiliepime į ieškinį nurodoma aplinkybė, jog OA toliau vykdė taip pat liberalizuotą pagalbos ant žemės veiklą. Atrodo, kad šia nuoroda Komisija, nepateikdama jokių įrodymų, teigia, jog galimas konkurencijos iškraipymas kitoje nei civilinės aviacijos rinkoje buvo nuolatinis, o tam reikėtų papildomų įrodymų, kad iš OA suteiktos pagalbos gauta nauda nebuvo visa perduota NOA.
(
50
)	34 punktas.
(
51
)	Žr. 17 išnašoje minėto 2006 m. kovo 14 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 71 punktą ir 45 išnašoje minėto Sprendimo Komisija prieš Portugaliją 44 punktą. Teisingumo Teismas nenurodė, į kokią datą reikia atsižvelgti nustatant „momentą, kada Teisingumo Teismas imasi vertinti faktines aplinkybes“; vis dėlto iš Sprendimo Komisija prieš Portugaliją galime spręsti, kad tai nėra posėdžio data. Dėl aiškumo ir skaidrumo manau, kad geriausia šia data laikyti sprendimo priėmimo, o ne pasitarimų datą, nes ji yra nevieša.
(
52
)	Teismo praktikoje aiškiai nurodoma, kad termino pradžia pradedama skaičiuoti nuo sprendimo, kuriuo pirmą kartą buvo konstatuotas pareigos neįvykdymas, paskelbimo (45 išnašoje minėto 2008 m. sausio 10 d. Sprendimo Komisija prieš Portugaliją 46 punktas). Dėl to reikia atmesti Graikijos Respublikos argumentą, kad šis terminas turi prasidėti nuo pagal EB 228 straipsnyje numatytą procedūrą pateiktoje pagrįstoje nuomonėje nurodyto termino pabaigos.
(
53
)	45 išnašoje minėto 2008 m. sausio 10 d. Sprendimo Komisija prieš Portugaliją 46 punktas.
(
54
)	Žr. 22 išnašoje minėto 2002 m. liepos 4 d. Sprendimo Komisija prieš Graikiją 88 punktą ir 17 išnašoje minėto 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 109 punktą.
(
55
)	39 išnašoje minėto 2008 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 56 punktas.
(
56
)	58 punktas.
(
57
)	39 išnašoje minėto 2008 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Komisija prieš Prancūziją 57 punktas.
(
58
)	Ten pat, 59 punktas.
(
59
)	Ten pat, 62 punktas.
(
60
)	Ten pat, 66 punktas.
(
61
)	Žr., be kita ko, 2004 m. rugsėjo 9 d. Sprendimą Komisija prieš Ispaniją (C-195/02, Rink. p. I-7857, 82 punktas) ir 40 išnašoje minėto 2006 m. liepos 18 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją 25 punktą.
(
62
)	Žr. 1989 m. vasario 2 d. Sprendimą Komisija prieš Vokietiją (94/87, Rink. p. 175, 12 punktas); 19 išnašoje minėtų sprendimų Alcan Deutschland 24 punktą ir 2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Komisija prieš Vokietiją 32–34 punktus.
(
63
)	2006 m. spalio 5 d. Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-232/05, Rink. p. I-10071, 49 punktas).