Predbežné znenie
ROZSUDOK
SÚDNEHO
DVORA
(ôsma
komora)
z 23. apríla
2026(*)
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Ochrana
spotrebiteľa – Nekalé
podmienky
použité v zmluvách
uzatvorených
medzi
predajcom
alebo
dodávateľom a spotrebiteľom – Smernica
93/13/EHS – Článok 2 písm. c) – Pojem
‚predajca
alebo
dodávateľ‘ – Článok 6
ods. 1 – Účinky
konštatovania
nekalej
povahy
takejto
podmienky – Neplatnosť
zmluvy – Článok 7
ods. 1 – Odradzujúci
účinok
zákazu
nekalých
podmienok – Zmluva o úvere
denominovaná v cudzej
mene – Zmluvná
podmienka,
ktorá
prenáša
kurzové
riziko
na
spotrebiteľa – Postúpenie
medzi
predajcami
alebo
dodávateľmi
podľa
vnútroštátneho
práva – Predajca
alebo
dodávateľ,
voči
ktorému
môže
spotrebiteľ
uplatniť
právne
dôsledky
neplatnosti
nekalej
podmienky
použitej v postúpenej
zmluve “
Vo
veci C‑761/24,
ktorej
predmetom
je
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
podľa
článku 267 ZFEÚ,
podaný
rozhodnutím
Budapest Környéki Törvényszék (Súd
pre
Budapešť‑okolie,
Maďarsko) z 10. októbra
2024 a doručený
Súdnemu
dvoru
5. novembra
2024,
ktorý
súvisí s konaním:
HM,
JD
proti
AXA
Bank
Belgium SA,
OTP
Bank
Nyrt.,
OTP
Faktoring Követeléskezelő Zrt.,
SÚDNY
DVOR
(ôsma
komora),
v zložení:
predsedníčka
komory
O. Spineanu‑Matei,
sudcovia
S. Rodin a N
Piçarra (spravodajca),
generálny
advokát:
D. Spielmann
tajomník:
A. Calot Escobar,
so
zreteľom
na
písomnú
časť
konania,
so
zreteľom
na
pripomienky,
ktoré
predložili:
–        HM a JD, v zastúpení:
L. Marczingós,
ügyvéd,
–        OTP
Bank
Nyrt. a OTP
Faktoring Követeléskezelő Zrt., v zastúpení:
A. Lendvai,
ügyvéd,
–        maďarská
vláda, v zastúpení:
D. Csoknyai a M. Z. Fehér,
splnomocnení
zástupcovia,
–        Európska
komisia, v zastúpení:
O. Dani a P. Kienapfel,
splnomocnení
zástupcovia,
so
zreteľom
na
rozhodnutie
prijaté
po
vypočutí
generálneho
advokáta,
že
vec
bude
prejednaná
bez
jeho
návrhov,
vyhlásil
tento
Rozsudok
1        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
sa
týka
výkladu
článku 2 písm. c),
článku 6
ods. 1 a článku 7
ods. 1
smernice
Rady
93/13/EHS z 5. apríla
1993 o nekalých
podmienkach v spotrebiteľských
zmluvách (Ú. v. ES L 95,
1993,
s. 29;
Mim.
vyd.
15/002,
s. 288).
2        Tento
návrh
bol
podaný v rámci
sporu
medzi
dvoma
spotrebiteľmi,
HM a JD
(ďalej
len
„dvaja
spotrebitelia“), a tromi
úverovými
inštitúciami, a to
AXA
Bank
Belgium SA
(ďalej
len
„AXA“),
OTP
Bank
Nyrt.
(ďalej
len
„OTP“) a OTP
Faktoring Követeléskezelő Zrt.
(ďalej
len
„OTP
Faktoring“)
vo
veci
úverovej
inštitúcie,
voči
ktorej
títo
dvaja
spotrebitelia
môžu
uplatňovať
právne
dôsledky
neplatnosti
nekalej
podmienky
použitej v zmluve o úvere
uzatvorenej s právnym
predchodcom
spoločnosti
AXA a následne
postúpenej
spoločnosti
OTP,
ktorá
sama
postúpila z toho
vyplývajúcu
pohľadávku
spoločnosti
OTP
Faktoring.
Právny rámec
Právo Únie
3        Dvadsiate
prvé a dvadsiate
štvrté
odôvodnenie
smernice
93/13
znejú:
„Keďže
členské
štáty
by
mali
zabezpečiť,
aby
sa
nekalé
podmienky
neuplatňovali v zmluvách
uzatvorených
so
spotrebiteľmi
zo
strany
predajcu
alebo
dodávateľa a ak
sa
napriek
tomu
také
podmienky
uplatnia,
nemajú
viazať
spotrebiteľa a nemajú
byť
záväzné
pre
spotrebiteľa a zmluva
má
byť
naďalej
záväzná
pre
zmluvné
strany
za
týchto
podmienok,
ak
jej
plnenie
môže
pokračovať
bez
neprimeraných
ustanovení;
…
keďže
súdy
alebo
správne
orgány
členských
štátov
musia
mať k dispozícii
primerané a účinné
prostriedky
na
zabránenie
ďalšieho
uplatňovania
nekalých
podmienok v [spotrebiteľských
–
neoficiálny
preklad]
zmluvách.“
4        Článok 2 písm. c)
tejto
smernice
definuje
pojem
„predajca
alebo
dodávateľ“
ako
„akúkoľvek
fyzickú
alebo
právnickú
osobu,
ktorá v zmluvách
podliehajúcich
tejto
smernici
koná s cieľom
vzťahujúcim
sa k jeho
obchodom,
podnikaniu
alebo
povolaniu
bez
ohľadu
na
to,
či
má
verejnú
alebo
súkromnú
formu
vlastníctva“.
5        Článok 6
ods. 1
uvedenej
smernice
stanovuje:
„Členské
štáty
zabezpečia,
aby
nekalé
podmienky
použité v zmluvách
uzatvorených
so
spotrebiteľom
zo
strany
predajcu
alebo
dodávateľa
podľa
ich
vnútroštátneho
práva,
neboli
záväzné
pre
spotrebiteľa a aby
zmluva
bola
podľa
týchto
podmienok
naďalej
záväzná
pre
strany,
ak
je
jej
ďalšia
existencia
možná
bez
nekalých
podmienok.“
6        Podľa
článku 7
ods. 1
tej
iste
smernice:
„Členské
štáty
zabezpečia,
aby v záujme
spotrebiteľov a subjektov
hospodárskej
súťaže
existovali
primerané a účinné
prostriedky,
ktoré
by
zabránili
súvislému
uplatňovaniu
nekalých
podmienok v zmluvách
uzatvorených
so
spotrebiteľmi
zo
strany
predajcov
alebo
dodávateľov.“
Maďarské právo
Občiansky zákonník
7        Ustanovenie § 6:202
Polgári Törvénykönyvről szóló 2013.
évi V. törvény (zákon
č. V z roku
2013 o Občianskom
zákonníku) v znení
uplatniteľnom
na
spor
vo
veci
samej
(ďalej
len
„Občiansky
zákonník“),
nazvané
„Postúpenie
práv“, v odseku
3
stanovuje:
„Príslušné
ustanovenia
týkajúce
sa
prevodu
sa
uplatnia
mutatis mutandis na
postúpenie
práv.“
8        Ustanovenie § 6:208
Občianskeho
zákonníka,
nazvané
„Účinky
postúpenia
zmluvy“,
stanovuje:
„1.      Postupca,
dlžník a postupník
sa
môžu
dohodnúť
na
postúpení
všetkých
práv a povinností
postupcu
vyplývajúcich
zo
zmluvy
na
postupníka.
2.      Postupník
vstupuje
do
všetkých
práv a preberá
všetky
povinnosti
postupcu
vyplývajúce
zo
zmluvy
voči
dlžníkovi.
Postupník
nemôže
započítať
žiadnu
inú
pohľadávku,
ktorú
má
postupca
voči
dlžníkovi.
Dlžník
nemôže
započítať
žiadnu
inú
pohľadávku,
ktorú
má
voči
postupcovi.
3.      Každé
zabezpečenie
viazané
na
postúpené
právo
zostáva
zachované.
Každé
zabezpečenie
viazané
na
plnenie
postúpenej
povinnosti
sa
stáva
neplatným,
pokiaľ
dlžník
zábezpeky
nesúhlasí s postúpením
zmluvy.“
Zákon č. CCXXXVII. z roku 2013
9        Podľa § 17
ods. 1 a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 2013.
évi CCXXXVII.
törvény (zákon
č. CCXXXVII. z roku
2013 o úverových
inštitúciách a finančných
podnikoch):
„S výhradou
povolenia
[Magyar Nemzeti Bank
(Národná
banka
Maďarska)
konajúca
ako
orgán
dohľadu] sa
vklady a všetky
ostatné
návratné
peňažné
prostriedky,
ako
aj
portfóliá
rámcových
zmlúv o platobných
službách
môžu
postúpiť
(na
základe
dohody)
medzi
postupujúcimi a nadobúdajúcimi
úverovými
inštitúciami.
Ustanovenia
Občianskeho
zákonníka
týkajúce
sa
postúpenia
zmluvy
sa
vzťahujú
aj
na
postúpenie
portfólia s tým
rozdielom,
že v prípade
postúpenia
portfólia
sa
zabezpečenia
viazané
na
zmluvu
nestávajú
neplatnými a že
postúpenie
portfólia
okrem toho
nevyžaduje
prejav
vôle
zo
strany
dlžníka.
[Toto
povolenie]
nenahrádza
povolenie
Gazdasági Versenyhivatal (Úrad
na
ochranu
hospodárskej
súťaže,
Maďarsko)
vyžadované
zákonom o zákaze
nekalých a obmedzujúcich
trhových
praktík.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
10      Dňa
12. júna
2008
dvaja
spotrebitelia
uzavreli s právnym
predchodcom
spoločnosti
AXA
zmluvu o úvere
denominovanú
vo
švajčiarskych
frankoch
(CHF)
na
sumu
141 536,00 CHF,
čo
po
konverzii
podľa
nákupného
kurzu
meny
stanoveného
úverovou
inštitúciou v deň
poskytnutia
finančných
prostriedkov
zodpovedalo
približne
20 075 000
maďarských
forintov
(HUF).
Táto
zmluva o úvere
uzatvorená
na
obdobie
19
rokov
stanovovala,
že
mesačné
splátky
úveru
sa
majú
uhrádzať v maďarských
forintoch
po
konverzii v predajnom
kurze
švajčiarskeho
franku
stanovenom
touto
úverovou
inštitúciou.
Uvedená
úverová
inštitúcia
mala okrem toho právo
jednostranne
zmeniť
výšku
úrokov a správnych
poplatkov,
ktoré
mali
znášať
títo
dvaja
spotrebitelia.
11      Axa vypovedala
uvedenú
zmluvu o úvere s účinnosťou
od
4. júna
2013 z dôvodu
údajného
omeškania s platbou,
ktoré
možno
pripísať
dvom
spotrebiteľom.
Zúčtovanie
zo
4. marca 2015
vykázalo
dlžný
zostatok v prospech
spoločnosti
AXA
vo
výške
42 815 836 HUF.
12      Dňa
21. októbra
2015
títo
dvaja
spotrebitelia
podali
na
Budapest Környéki Törvényszék (Súd
pre
Budapešť‑okolie,
Maďarsko),
ktorý
je
vnútroštátnym
súdom
predkladajúcim
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
žalobu
proti
spoločnosti
AXA,
ktorou
sa
domáhali
jednak
určenia
neplatnosti
tejto
zmluvy o úvere z dôvodu,
že
obsahuje
nekalé
podmienky,
ktoré
voči
nim z tohto
dôvodu
nebolo
možné
uplatniť, a jednak
nápravy
dôsledkov
tejto
neplatnosti.
13      Dňa
31. októbra
2016
AXA
postúpila
spoločnosti OTP
portfólio
zmlúv,
ktoré
zahŕňalo
zmluvu o úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
ako
aj
všetky s tým
súvisiace
práva a povinnosti.
Dňa
2. novembra
2016
OTP
postúpila
spoločnosti
OTP
Faktoring pohľadávku
vyplývajúcu z tejto
zmluvy o úvere.
14      Medzitýmnym
rozsudkom z 25. októbra
2022
predkladajúci
vnútroštátny
súd
vyhlásil
uvedenú
zmluvu o úvere
za
neplatnú v celom
rozsahu z dôvodu,
že
spotrebitelia
neboli
riadne
informovaní o kurzovom
riziku.
Uznesením z 19. apríla
2023
však
bol
tento
rozsudok v odvolacom
konaní
zrušený a vec
bola
vrátená
predkladajúcemu
vnútroštátnemu
súdu.
15      Dňa
21. septembra
2023
predkladajúci
vnútroštátny
súd,
ktorý
sa
domnieval,
že
mu
tiež
prináleží
určiť,
na
ktorú z dotknutých
úverových
inštitúcií
sa
vzťahujú
sankcie
stanovené v smernici
93/13,
podal
na
Súdny
dvor
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
týkajúci
sa
výkladu
článku 2 písm. c)
tejto
smernice.
Pýtal
sa
na
zákonnosť
uplatnenia
týchto
sankcií
na
postupníka
zmluvy o úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
keďže
tento
postupník
mal
prospech z ekonomických a finančných
účinkov
tejto
zmluvy o úvere
bez
toho,
aby
sám
zahrnul
podmienku,
ktorú
predkladajúci
vnútroštátny
súd
označil
ako
nekalú.
16      Uznesením z 9. apríla
2024,
AXA
Bank
Europe a i.
(C‑628/23,
EU:C:2024:317),
bol
tento
návrh
zamietnutý
ako
zjavne
neprípustný z dôvodu,
že
nespĺňal
požiadavky
článku 94
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora.
17      Pred
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
tTíto dvaja
spotrebitelia
na predkladajúcom vnútroštátnom súde
spochybňujú
vnútroštátnu
judikatúru,
podľa
ktorej
sa
právne
dôsledky
neplatnosti
zmluvy
obsahujúcej
nekalé
podmienky
uzatvorenej
medzi
spotrebiteľom a predajcom
alebo
dodávateľom
môžu
uplatniť
iba
voči
postupníkovi
zmluvy.
Tvrdia,
že
odradzujúci
účinok,
ktorý
článok 6
ods. 1
smernice
93/13 v spojení s článkom 7
ods. 1
tejto
smernice
spája s konštatovaním
nekalej
povahy
týchto
podmienok,
by
bol
ohrozený,
ak
by
sa
predajca
alebo
dodávateľ,
ktorý
uvedené
podmienky
zahrnul
do
takejto
zmluvy,
mohol
vyhnúť
právnym
dôsledkom
neplatnosti
tejto
zmluvy
jej
postúpením
na
tretiu
osobu.
18      Podľa
tohto
súdu z ustanovení
Občianskeho
zákonníka
týkajúcich
sa
postúpenia
zmlúv,
ktoré
sa
uplatňujú
aj
na
postúpenie
portfólií
zmlúv,
vyplýva,
že
v prípade,
ak
je
zmluva o úvere
vyhlásená
za
neplatnú,
spotrebiteľ,
ktorý
si
želá
vrátenie
prípadného
preplatku,
môže
uplatniť
nárok
iba
voči
postupníkovi, s vylúčením
postupcu. Potenciálne
veľký
počet
žalôb,
ktoré
by
sa
mohli
týkať
tohto
postupníka,
by
však
mohol
viesť k jeho
platobnej
neschopnosti,
čo
by
mohlo
zbaviť
tohto
spotrebiteľa
účinnej
súdnej
ochrany.
19      Uvedený
súd
sa tiež pýta,
či
odradzujúci
účinok,
ktorý
smernica
93/13
spája s konštatovaním
nekalej
povahy
zmluvnej
podmienky,
možno
uplatniť
voči
postupníkovi,
hoci
tento
posledný
uvedený
nie
je
zodpovedný
za
existenciu
tejto
podmienky v dotknutej
zmluve.
20      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
tak v podstate
žiada
Súdny
dvor,
aby
vzhľadom
na
smernicu
93/13
určil,
ktorý z predajcov
alebo
dodávateľov
je
tým,
voči
ktorému
sa
títo
dvaja
spotrebitelia
môžu
dovolávať
právnych
dôsledkov
neplatnosti
zmluvy o úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
pričom
spresnil,
že
má v úmysle
neuplatniť
ustanovenia
maďarskej
právnej
úpravy,
ktorá
sa
vzťahuje
na
spor
vo
veci
samej,
ak
Súdny
dvor
vyloží
túto
smernicu v tom
zmysle,
že
napraviť
tieto
právne
dôsledky
má
výlučne
postupca.
21      Za
týchto
okolností
Budapest Környéki Törvényszék (Súd
pre
Budapešť‑okolie)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu a dvoru
nasledujúce
prejudiciálne
otázky:
„1.      Bránia
článok 6
ods. 1 a článok 7
ods. 1
smernice
Rady
93/13
vnútroštátnej
judikatúre
alebo
výkladu
vnútroštátneho
práva
zo
strany
vnútroštátneho
súdu,
podľa
ktorých v prípade
úplnej
neplatnosti
spotrebiteľskej
zmluvy z dôvodu
existencie
nekalej
podmienky v tejto
zmluve:
–        nenapravujú
právne
dôsledky
neplatnosti
právneho
vzťahu
medzi
pôvodným
veriteľom a spotrebiteľom
ako
dlžníkom z dôvodu,
že
vnútroštátne
právo
stanovuje
možnosť
dohody
medzi
pôvodným
veriteľom a treťou
osobou,
ktorá
má
za
následok
zmenu
zmluvných
strán,
ale
–        napravujú
právne
dôsledky
neplatnosti
len
medzi
spotrebiteľom a postupníkom,
ktorý
na
základe
postúpenia
tejto
zmluvy
vstupuje
do
zmluvného
vzťahu
ako
nový
subjekt,
takže
spotrebiteľ
je
povinný
uhradiť
akúkoľvek
platbu
novej
zmluvnej
strane, a nie
pôvodnému
veriteľovi, a naopak,
môže
od
novej
zmluvnej
strany,
ktorá
vstúpila
do
zmluvného
vzťahu,
požadovať
len
sumu,
ktorá
mu
má
byť
prípadne
vrátená, a to
aj v prípade,
že
tejto
strane
neuhradil
žiadnu
platbu?
2.      Je v rozpore s pojmom
‚predávajúci
alebo
dodávateľ‘,
definovaným v článku 2 písm. c)
smernice
Rady
93/13,
vnútroštátna
judikatúra
alebo
výklad
vnútroštátneho
práva
zo
strany
vnútroštátneho
súdu,
podľa
ktorých
právne
dôsledky
neplatnosti
nekalej
spotrebiteľskej
zmluvy
možno
vyvodiť
len
medzi
súčasnými
zmluvnými
stranami,
teda
medzi
novým
veriteľom,
ktorý
vstupuje
do
zmluvného
vzťahu v dôsledku
zmeny
subjektov
zmluvného
vzťahu, a spotrebiteľom
ako
dlžníkom?“
O prejudiciálnych otázkach
O prípustnosti prejudiciálnych otázok
22      AXA
tvrdí,
že
prejudiciálne
otázky
sú
neprípustné,
keďže
nijako
nesúvisia
so
sporom
vo
veci
samej, a preto
majú
čisto
hypotetickú
povahu.
Na
jednej
strane
nemožno
konštatovať
neplatnosť
zmluvy o úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej, z dôvodu,
že
medzitýmny rozsudok,
ktorý
najskôr
túto
neplatnosť
konštatoval,
bol
následne v odvolacom
konaní
zrušený.
Na
druhej
strane,
keďže
táto
zmluva o úvere
bola
ukončená
pred
postúpením, o ktoré
ide
vo
veci
samej,
predmetom
tohto
postúpenia
je
pohľadávka,
ktorá z neho
vznikla, a nie
samotná
zmluva o úvere.
23      V súlade s ustálenou
judikatúrou v rámci
spolupráce
medzi
Súdnym
dvorom a vnútroštátnymi
súdmi
zakotvenej v článku 267 ZFEÚ
prináleží
iba
vnútroštátnemu
súdu,
ktorý
prejednáva
spor a musí
niesť
zodpovednosť
za
následné
súdne
rozhodnutie,
aby
so
zreteľom
na
osobitosti
veci
posúdil
tak
potrebu
rozhodnutia v prejudiciálnom
konaní
pre
vyhlásenie
svojho
rozsudku,
ako
aj
relevantnosť
otázok,
ktoré
kladie
Súdnemu
dvoru.
Pokiaľ
sa
teda
predložené
otázky
týkajú
výkladu
práva
Únie,
Súdny
dvor
je v zásade
povinný
rozhodnúť
(rozsudok z 11. decembra
2025,
Kuszycka, C‑767/24,
EU:C:2025:962,
bod 33 a citovaná
judikatúra).
24      Pre
otázky
týkajúce
sa
práva
Únie
teda
platí
prezumpcia
relevantnosti.
Súdny
dvor
môže
odmietnuť
rozhodnúť o prejudiciálnej
otázke
položenej
vnútroštátnym
súdom
len
vtedy,
ak
je
zjavné,
že
požadovaný
výklad
práva
Únie
nemá
nijakú
súvislosť s existenciou
alebo
predmetom
sporu
vo
veci
samej,
alebo
ak
je
problém
hypotetický
alebo
ak
Súdny
dvor
nedisponuje
skutkovými a právnymi
podkladmi
potrebnými
na
užitočnú
odpoveď
na
otázky,
ktoré
mu
boli
položené
(rozsudok z 11. decembra
2025,
Kuszycka, C‑767/24,
EU:C:2025:962,
bod 34 a citovaná
judikatúra).
25      Okrem
toho v konaní
podľa
článku 267 ZFEÚ
založenom
na
jasnej
deľbe
právomocí
medzi
vnútroštátnymi
súdmi a Súdnym
dvorom
prináleží
jedine
vnútroštátnemu
súdu
zistiť a posúdiť
skutkové
okolnosti
veci
samej,
ako
aj
určiť
presný
rozsah
vnútroštátnych
zákonov,
iných
právnych
predpisov a správnych
opatrení.
Súdny
dvor
je
oprávnený
vysloviť
sa
len k výkladu
alebo
platnosti
práva
Únie
so
zreteľom
na
skutkové a právne
okolnosti,
ako
ich
opísal
vnútroštátny
súd,
pričom
nemá
možnosť
spochybniť
ani
overiť
ich
správnosť
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 13. júla
2023,
Ferrovienord, C‑363/21 a C‑364/21,
EU:C:2023:563,
body 54 a 55).
26      V prejednávanej
veci
sa
argumentácia,
ktorú
AXA
uvádza
na
podporu
hypotetickej
povahy
prejudiciálnych
otázok,
týka
zistenia a posúdenia
skutkového
stavu
vo
veci
samej.
Súdnemu
dvoru
však
neprináleží
spochybňovať
tieto
zistenia a posúdenia,
keďže
to
patrí
do
právomoci
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu. V dôsledku
toho
táto
argumentácia
nemôže
postačovať
na
vyvrátenie
prezumpcie
relevantnosti
uvedenej v bod
24
tohto
rozsudku.
27      Prejudiciálne
otázky
sú
preto
prípustné.
O veci samej
28      Svojimi
otázkami,
ktoré
treba
preskúmať
spoločne,
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa
článok 2 písm. c),
článok 6
ods. 1 a článok 7
ods. 1
smernice
93/13
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
bránia
vnútroštátnej
právnej
úprave,
podľa
ktorej
spotrebiteľ,
ktorý
uzatvoril
zmluvu s úverovou
inštitúciou,
ktorá
bola
následne
postúpená
inej
úverovej
inštitúcii,
musí
uplatňovať
práva,
ktoré
mu
vyplývajú z tejto
smernice,
len
voči
postupníkovi tejto
zmluvy.
29      Po
prvé v článku 2 písm. c)
smernice
93/13
je
pojem
„predajca
alebo
dodávateľ“
definovaný
ako
akákoľvek
fyzická
alebo
právnická
osoba,
ktorá v zmluvách
podliehajúcich
tejto
smernici
koná s cieľom
vzťahujúcim
sa k jeho
obchodom,
podnikaniu
alebo
povolaniu
bez
ohľadu
na
to,
či
má
verejnú
alebo
súkromnú
formu
vlastníctva.
30      Široká
definícia
pojmu
„predajca
alebo
dodávateľ“,
ktorú
mal v úmysle
normotvorca
Únie
zakotviť
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 27. októbra
2022,
S. V. (Budova v spoluvlastníctve), C‑485/21,
EU:C:2022:839,
bod 28 a citovanú
judikatúru],
bráni
výkladu
tohto
pojmu v tom
zmysle,
že
pod
neho
spadá
len
osoba,
ktorá
pôvodne
uzatvorila
zmluvu
so
spotrebiteľom,
čím z pôsobnosti
smernice
93/13
vylučuje
akúkoľvek
inú
osobu,
aj
keby
táto
osoba
konala
ako
postupník
tejto
zmluvy v rámci
svojho
obchodu,
podnikania
alebo
povolania.
31      Takýto
výklad
článku 2 písm. c)
smernice
93/13
by
bol
okrem
toho
nezlučiteľný s cieľom
sledovaným
touto
smernicou,
ktorým
je
zabezpečiť
vysokú
úroveň
ochrany
spotrebiteľov
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 8. mája
2025,
Myszak, C‑324/23,
EU:C:2025:324,
bod 44
a citovanú
judikatúru).
Povinnosť
uložená
spotrebiteľom
vykonávať
práva,
ktoré
im
vyplývajú z uvedenej
smernice,
voči
predajcovi
alebo
dodávateľovi,
ktorý
už
nie
je
stranou
spornej
zmluvy,
totiž
môže v praxi
sťažiť
výkon
takýchto
práv.
32      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
na
úverovú
inštitúciu,
ktorá
je
postupníkom
zmluvy o úvere
uzavretej
so
spotrebiteľom,
sa
vzťahuje
pojem
„predajca
alebo
dodávateľ“ v zmysle
článku 2 písm. c)
smernice
93/13.
Toto
ustanovenie
však
samo
osebe
neumožňuje
určiť,
či
sa
možno
dovolávať
právnych
dôsledkov
neplatnosti
nekalej
podmienky
použitej v tejto
zmluve
výlučne
voči
tomuto
postupníkovi.
33      Po
druhé
článok 6
ods. 1
smernice
93/13 v spojení s jej
dvadsiatym
prvým
odôvodnením
ukladá
členským
štátom
povinnosť
zabezpečiť,
aby
nekalé
podmienky
použité v zmluvách
uzatvorených
so
spotrebiteľom
zo
strany
predajcu
alebo
dodávateľa
„podľa
ich
vnútroštátneho
práva“
neboli
záväzné
pre
spotrebiteľa a aby
zmluva
bola
podľa
týchto
podmienok
naďalej
záväzná
pre
strany,
ak
je
jej
ďalšia
existencia
možná
bez
nekalých
podmienok
34      Vnútroštátny
právny
rámec
ochrany,
ktorú
spotrebiteľom
zaručuje
smernica
93/13,
predovšetkým
však
nemôže
zmeniť
rozsah a v dôsledku
toho
ani
podstatu
tejto
ochrany a takisto
spochybniť
posilnenie
účinnosti
uvedenej
ochrany
prijatím
jednotných
právnych
pravidiel
týkajúcich
sa
nekalých
podmienok
[rozsudok
zo
16. marca 2023,
M. B. a i. (Účinky
vyhlásenia
neplatnosti
zmluvy),
C‑6/22,
EU:C:2023:216,
bod 20,
ako
aj
citovaná
judikatúra].
35      Tento
vnútroštátny
právny
rámec
nesmie v praxi
nadmerne
sťažiť
ani
znemožniť
výkon
práv,
ktoré
spotrebiteľom
vyplývajú z tejto
smernice.
Členské
štáty
sú
najmä
povinné
dbať
na
dodržiavanie
ochrany
priznanej
uvedenou
smernicou
spotrebiteľovi
tým,
že
zabezpečia
obnovenie
právneho a skutkového
stavu, v ktorom
by
sa
spotrebiteľ
nachádzal,
ak
by
táto
podmienka
neexistovala,
najmä
stanovením
práva
na
vrátenie
neoprávnene
získaných
výhod,
ktoré
predajca
alebo
dodávateľ
neoprávnene
na
úkor
spotrebiteľa
získal
na
základe
tejto
nekalej
podmienky
[pozri v tomto
zmysle
rozsudky
zo
16. marca 2023,
M. B. a i. (Účinky
vyhlásenia
neplatnosti
zmluvy), C‑6/22,
bod 22,
ako
aj z 15. júna
2023,
Bank M. (Dôsledky
vyhlásenia
zmluvy
za
neplatnú), C‑520/21,
EU:C:2023:478,
bod 61,
ako
aj
citovanú
judikatúru].
36      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
článok 6
ods. 1
smernice
93/13
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
ak
zmluva,
ktorú
spotrebiteľ
uzatvoril s predajcom
alebo
dodávateľom,
bola v súlade s uplatniteľným
vnútroštátnym
právom
postúpená
tretej
osobe,
ktorá
má
postavenie
predajcu
alebo
dodávateľa,
tento
spotrebiteľ
musí
mať
prípadne
možnosť
dovolávať
sa
neplatnosti
nekalej
podmienky
použitej v takejto
zmluve
alebo
neplatnosti
uvedenej
zmluvy
ako
celku
voči
postupníkovi
rovnakým
spôsobom,
ako
by
sa
mohol
dovolávať
voči
postupcovi v prípade,
ak
by k takému
postúpeniu
nedošlo.
Subrogácia,
ktorá
vyplýva z tohto
postúpenia a na
základe
ktorej
nadobúda
postupník
všetky
práva a povinnosti
postupcu
voči
spotrebiteľovi
vyplývajúce z tejto
zmluvy,
totiž
nemôže
mať
za
následok
zmenu
obsahu
týchto
práv a povinností, a teda
ani
nemôže
mať
vplyv
na
ochranu
spotrebiteľov,
ktorí
musia
mať
možnosť
uplatniť
voči
postupníkovi
všetky
právne
dôsledky
vyplývajúce z nekalej
povahy
spornej
zmluvnej
podmienky.
37      Po
tretie
článok 7
ods. 1
smernice
93/13 v spojení s jej
dvadsiatym
štvrtým
odôvodnením
ukladá
členským
štátom
povinnosť
zabezpečiť,
aby v záujme
spotrebiteľov a subjektov
hospodárskej
súťaže
existovali
primerané a účinné
prostriedky,
ktoré
by
zabránili
súvislému
uplatňovaniu
nekalých
podmienok v zmluvách
uzatvorených
so
spotrebiteľmi
zo
strany
predajcov
alebo
dodávateľov.
38      Okrem
primárneho a bezprostredného
cieľa
spočívajúceho v ochrane
spotrebiteľa
pred
nekalými
podmienkami
použitými v zmluvách,
ktoré
uzatvára s predajcami
alebo
dodávateľmi,
tým,
že
sa z právneho a skutkového
hľadiska
obnoví
situácia, v ktorej
by
sa
nachádzal,
ak
by
takéto
podmienky
neexistovali,
je
cieľom
článku 7
ods. 1
smernice
93/13 z dlhodobého
hľadiska
zabrániť
súvislému
uplatňovaniu
nekalých
podmienok
zo
strany
predajcov
alebo
dodávateľov.
Neuplatnenie
týchto
podmienok
voči
spotrebiteľovi
má
totiž
odradzujúci
účinok
na
predajcov
alebo
dodávateľov,
pokiaľ
ide o ich
použitie
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
16. marca 2023,
M. B. a i. (Účinky
vyhlásenia
neplatnosti
zmluvy), C‑6/22,
body 24
až
26].
39      Z toho
vyplýva,
že
odradzujúci
účinok
vo
vzťahu k používaniu
nekalých
podmienok
sa
týka
predajcov
alebo
dodávateľov
vo
všeobecnosti, a nie
len
konkrétneho
predajcu
alebo
dodávateľa,
ktorý
je
pôvodcom
napadnutej
nekalej
podmienky.
40      V tejto
súvislosti
treba
zdôrazniť,
že v rámci
smernice
93/13
neplatnosť
zmluvnej
podmienky
nezávisí
ani
od
protiprávneho
konania
dotknutého
predajcu
alebo
dodávateľa,
ani
od
toho,
či
za
to
nesie
zodpovednosť,
ale
závisí
len
od
objektívnej
nekalej
povahy
napadnutej
zmluvnej
podmienky
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 22. apríla
2021,
Profi
Credit
Slovakia, C‑485/19,
EU:C:2021:313,
bod 65).
41      Z toho
vyplýva,
že
táto
smernica
nevylučuje,
aby
právne
dôsledky
vyplývajúce z nekalej
povahy
podmienky
použitej v spotrebiteľskej
zmluve
mohol
znášať
iný
predajca
alebo
dodávateľ,
než
je
predajca
alebo
dodávateľ,
ktorý
je
pôvodcom
tejto
podmienky.
42      V prejednávanej
veci
bude
na
predkladajúcom
vnútroštátnom
súde,
aby
posúdil,
či
výklad
príslušných
vnútroštátnych
ustanovení
maďarskými
súdmi
môže
ohroziť
obnovenie
právneho a skutkového
stavu, v ktorom
by
sa
títo
dvaja
spotrebitelia
nachádzali,
ak
by
príslušná
nekalá
podmienka
neexistovala.
43      Súdny
dvor
má
však v rámci
prejudiciálneho
konania
právomoc
poskytnúť
na
základe
spisu
vo
veci
samej,
ktorý
má k dispozícii,
ako
aj
pripomienok,
ktoré
mu
boli
predložené,
vnútroštátnemu
súdu
užitočné
usmernenia,
aby
mu
umožnil
rozhodnúť
spor,
ktorý
prejednáva
(pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 2. marca 2023,
PrivatBank a i., C‑78/21,
EU:C:2023:137,
bod 71).
44      Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že v súlade s § 17
ods. 1
zákona
č. CCXXXVII. z roku
2013 o úverových
inštitúciách a finančných
podnikoch
bolo
postúpenie
zmluvy o úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
podmienené
povolením
Národnej
banky
Maďarska
konajúcej
ako
orgán
dohľadu.
Toto
opatrenie
sa v zásade
javí
ako
opatrenie,
ktoré
má
chrániť
záujmy
spotrebiteľov.
45      Na
to,
aby
sa
zabezpečila
vysoká
úroveň
ochrany
spotrebiteľov,
na
ktorú
sa
vzťahuje
smernica
93/13, a najmä
aby
takéto
postúpenie
nezbavilo
dotknutého
spotrebiteľa
práv,
ktoré
mu
zaručuje
článok 6
ods. 1
tejto
smernice,
je
však
úlohou
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu,
aby
overil
najmä
to,
či,
ako
tvrdí
maďarská
vláda,
udelenie
takéhoto
povolenia
podlieha
obozretnej
kontrole,
ktorej
cieľom
je
overiť,
či
je
finančná
solventnosť
postupníka
tejto
zmluvy
dostatočná
na
pokrytie
rizík
spojených s uvedenou
zmluvou.
46      Z vnútroštátneho
právneho
rámca
opísaného
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
okrem toho vyplýva,
že
na
postupníka
zmluvy o úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
ako
právneho
nástupcu
prešli
všetky
práva a povinnosti
postupcu
vo
vzťahu k dlžníkom
vyplývajúce z tejto
zmluvy o úvere.
Títo
dvaja
spotrebitelia
tak
majú
právo
uplatniť
voči
postupníkovi
všetky
právne
dôsledky
vyplývajúce z nekalej
povahy
podmienky
použitej v uvedenej
zmluve o úvere, a to
za
rovnakých
podmienok,
za
akých
by
tak
mohli
urobiť
voči
postupcovi.
47      Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
skutočnosti
sa
nezdá, s výhradou
overenia
zo
strany
predkladajúceho
vnútroštátneho súdu,
že
by
bolo v prejednávanej
veci
nadmerne
sťažené
alebo
prakticky
nemožné
napraviť
právne
dôsledky
neplatnosti
nekalej
podmienky, o ktorú
ide
vo
veci
samej, v rámci
vzťahu
medzi
týmito
dvoma
spotrebiteľmi a postupníkom
tejto
zmluvy o úvere.
48      V prípade,
že
by
však
tento
súd
dospel k záveru,
že
uplatniteľné
ustanovenia
jeho
vnútroštátneho
práva
neumožňujú
zabezpečiť
obnovenie
právneho a skutkového
stavu, v ktorom
by
sa
nachádzali
títo
dvaja
spotrebitelia v prípade
neexistencie
dotknutej
nekalej
podmienky,
zásada
konformného
výkladu
vnútroštátneho
práva s právom
Únie
vyžaduje,
aby
vnútroštátne
súdy
dodržiavali
najmä
zákaz
výkladu
vnútroštátneho
práva
contra legem a urobili
všetko,
čo
je v ich
právomoci,
pričom
zohľadnia
vnútroštátne
právo
ako
celok a uplatnia
výkladové
metódy,
ktoré
toto
právo
uznáva, s cieľom
zaručiť
plnú
účinnosť
dotknutej
smernice a dospieť k riešeniu,
ktoré
je v súlade s účelom
sledovaným
touto
smernicou
(rozsudok z 27. novembra
2025,
Gryczara, C‑746/24,
EU:C:2025:925,
bod 60 a citovaná
judikatúra).
49      V prípade
nemožnosti
vyložiť
vnútroštátnu
právnu
úpravu v súlade s požiadavkami
práva
Únie
vnútroštátny
súd,
ktorý
je v rámci
svojej
právomoci
poverený
uplatňovať
ustanovenia
práva
Únie,
má
ako
orgán
členského
štátu
povinnosť
zabezpečiť
plný
účinok
týchto
ustanovení,
pričom v prípade
potreby z vlastnej
iniciatívy
neuplatní
žiadne
ustanovenie
vnútroštátneho
práva
odporujúce
ustanoveniu
práva
Únie,
ktoré
má v spore,
ktorý
prejednáva,
priamy
účinok
(rozsudok z 3. júla
2025,
Ati‑19, C‑605/23,
EU:C:2025:513,
bod 52 a citovaná
judikatúra).
50      Vzhľadom
na
všetky
predchádzajúce
dôvody
treba
na
položené
otázky
odpovedať
tak,
že
článok 2 písm. c),
článok 6
ods. 1 a článok 7
ods. 1
smernice
93/13
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
nebránia
vnútroštátnej
právnej
úprave,
podľa
ktorej
spotrebiteľ,
ktorý
uzatvoril
zmluvu s úverovou
inštitúciou,
ktorá
bola
následne
postúpená
inej
úverovej
inštitúcii,
má
uplatňovať
práva,
ktoré
mu
vyplývajú z tejto
smernice,
len
voči
postupníkovi
tejto
zmluvy,
pokiaľ
toto
postúpenie v praxi
neznemožňuje
ani
nadmerne
nesťažuje
výkon
práv,
ktoré
tomuto
spotrebiteľovi
vyplývajú z tejto
smernice.
O trovách
51      Vzhľadom
na
to,
že
konanie
pred
Súdnym
dvorom
má
vo
vzťahu k účastníkom
konania
vo
veci
samej
incidenčný
charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou
postupu v konaní
pred
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom, o trovách
konania
rozhodne
tento
vnútroštátny
súd.
Iné
trovy
konania,
ktoré
vznikli v súvislosti s predložením
pripomienok
Súdnemu
dvoru a nie
sú
trovami
uvedených
účastníkov
konania,
nemôžu
byť
nahradené.
Z týchto
dôvodov
Súdny
dvor
(ôsma
komora)
rozhodol
takto:
Článok 2 písm. c), článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
nebránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej spotrebiteľ, ktorý uzatvoril zmluvu s úverovou inštitúciou, ktorá bola následne postúpená inej úverovej inštitúcii, má uplatňovať práva, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice, len voči postupníkovi tejto zmluvy, pokiaľ toto postúpenie v praxi neznemožňuje ani nadmerne nesťažuje výkon práv, ktoré tomuto spotrebiteľovi vyplývajú z tejto smernice.
Podpisy
*      Jazyk
konania:
maďarčina.