62012CO0422
UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (tretia komora)
z 30. januára 2014 (
*1
)
„Odvolanie — Článok 181 rokovacieho poriadku — Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva CLORALEX — Skoršia národná slovná ochranná známka CLOROX — Pravdepodobnosť zámeny — Nariadenie (ES) č. 207/2009 — Článok 8 ods. 1 písm. b) — Vzájomné odvolanie — Článok 176 rokovacieho poriadku — Požiadavka predloženia vzájomného odvolania prostredníctvom samostatného podania“
Vo veci C‑422/12 P,
ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 12. septembra 2012,
Industrias Alen SA de CV, so sídlom v Santa Catarine (Mexiko), v zastúpení: A. Padial Martinez, abogada,
odvolateľka,
ďalší účastníci konania:
The Clorox Company, so sídlom v Oaklande (Spojené štáty), v zastúpení: S. Malynicz, barrister,
žalobkyňa v prvostupňovom konaní,
Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), v zastúpení: J. Crespo Carrillo, splnomocnený zástupca,
žalovaný v prvostupňovom konaní,
SÚDNY DVOR (tretia komora),
v zložení: predseda tretej komory M. Ilešič, sudcovia C. G. Fernlund (spravodajca), A. Ó Caoimh, C. Toader a E. Jarašiūnas,
generálny advokát: M. Szpunar,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vo veci sa rozhodne odôvodneným uznesením v súlade s článkom 181 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1
Svojím odvolaním Industrias Alen SA de CV (ďalej len „Alen“) navrhuje zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 10. júla 2012, Clorox/ÚHVT – Industrias Alen (CLORALEX) (T‑135/11, ďalej len „napadnutý rozsudok“), ktorým tento súd zrušil rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) zo 16. decembra 2010 (vec R 521/2009‑4) týkajúce sa námietkového konania medzi spoločnosťami The Clorox Company (ďalej len „Clorox“) a Alen (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
Právny rámec
2
Nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) bolo zrušené a nahradené nariadením Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1), ktoré nadobudlo účinnosť 13. apríla 2009.
3
Pod nadpisom „Relatívne dôvody zamietnutia“ článok 8 nariadenia č. 207/2009 vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky ochranná známka, o ktorej zápis sa žiada, nebude zapísaná:
…
b)
ak pre jej zhodnosť alebo podobnosť so skoršou ochrannou známkou a zhodnosť alebo podobnosť tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti, pokiaľ ide o územie, na ktorom je skoršia ochranná známka chránená; pravdepodobnosť zámeny zahŕňa aj pravdepodobnosť asociácie so skoršou ochrannou známkou.“
4
Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 bol sformulovaný rovnakými slovami ako zodpovedajúce ustanovenie nariadenia č. 207/2009.
Okolnosti predchádzajúce sporu
5
Dňa 24. septembra 2004 spoločnosť Alen podala na ÚHVT prihlášku na zápis slovného označenia „CLORALEX“ ako ochrannej známky Spoločenstva.
6
Výrobky, pre ktoré bola prihláška na zápis podaná, patria do triedy 3 „Bieliace prípravky a pracie prostriedky; prípravky na čistenie, leštenie, odmasťovanie a brúsenie; (čistiace prípravky) mydlá pred domácnosť“ a triedy 5 „Prípravky na ničenie hmyzu (nie na humánne použitie)“ v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení (ďalej len „Niceská dohoda“).
7
Dňa 22. marca 2006 spoločnosť Clorox podala námietku proti zápisu uvedeného označenia ako ochrannej známky Spoločenstva. Námietka bola založená na existencii skorších značiek označujúcich výrobky patriace do tried 3 a 5 v zmysle Niceskej dohody, totožných s výrobkami uvedenými v predmetnej prihláške.
8
Rozhodnutím zo 16. marca 2009 námietkové oddelenie ÚHVT vyhovelo tejto námietke, pretože usúdilo, že existuje pravdepodobnosť zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 medzi označením „CLORALEX“ a gréckou ochrannou známkou CLOROX zapísanou 19. januára 2004 pre výrobky patriace do tried 3 a 5 v zmysle Niceskej dohody.
9
Dňa 7. mája 2009 spoločnosť Alen podala proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na ÚHVT. Sporným rozhodnutím štvrtý odvolací senát ÚHVT (ďalej len „odvolací senát“) zrušil rozhodnutie námietkového oddelenia a námietku zamietol v plnom rozsahu. Odvolací senát v podstate usúdil, že označenia „CLOROX“ a „CLORALEX“ nie sú z vizuálneho, fonetického alebo koncepčného hľadiska dostatočne podobné na to, aby existovala pravdepodobnosť zámeny.
Žaloba podaná na Všeobecný súd a napadnutý rozsudok
10
Podaním doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 4. marca 2011 spoločnosť Clorox podala žalobu o zrušenie sporného rozhodnutia.
11
Na podporu svojej žaloby Clorox uviedla jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009. Odvolaciemu senátu vytýkala jeho konštatovanie, že prvok „clor“ má nízku rozlišovaciu spôsobilosť a že následkom toho nezobral uvedený prvok do úvahy pri porovnávaní kolidujúcich označení.
12
Napadnutým rozsudkom Všeobecný súd uznal žalobu a zrušil sporné rozhodnutie.
13
Všeobecný súd najprv pripomenul zásady stanovené judikatúrou Súdneho dvora týkajúce sa uplatňovania článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009. V bode 17 napadnutého rozsudku predovšetkým zdôraznil, že pravdepodobnosť zámeny v zmysle tohto ustanovenia sa má posudzovať celkovo podľa toho, ako príslušná skupina verejnosti vníma označenia a dotknuté tovary alebo služby s prihliadnutím na všetky rozhodujúce skutočnosti prejednávanej veci, najmä vzájomnú súvislosť medzi podobnosťou označení a podobnosťou označených tovarov alebo služieb. Ďalej v bode 18 uvedeného rozsudku spresnil, že pravdepodobnosť zámeny v zmysle uvedeného ustanovenia predpokladá súčasne zhodnosť alebo podobnosť kolidujúcich ochranných známok alebo zhodnosť alebo podobnosť tovarov alebo služieb, na ktoré sa tieto ochranné známky vzťahujú. Všeobecný súd napokon v bodoch 19 a 20 uvedeného rozsudku pripomenul, že v rámci celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny treba vziať do úvahy priemerného spotrebiteľa danej kategórie tovarov, v tomto prípade gréckeho, riadne informovaného a primerane pozorného a obozretného, pričom spresnil, že úroveň pozornosti priemerného spotrebiteľa sa môže meniť v závislosti od kategórie predmetných tovarov alebo služieb.
14
Všeobecný súd najprv skonštatoval, že sporné je iba porovnanie označení a celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny, a potom tieto dva prvky preskúmal jednotlivo jeden po druhom.
15
Pokiaľ ide o porovnanie označení, Všeobecný súd v bode 22 napadnutého rozsudku pripomenul judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej priemerný spotrebiteľ zvyčajne vníma ochrannú známku ako celok a neskúma jej jednotlivé detaily. Zároveň však v bode 27 uvedeného rozsudku zdôraznil, že spotrebiteľ pri vnímaní slovného označenia rozdelí toto označenie na slovné prvky, ktoré budú mať preňho konkrétny význam, alebo na slová, ktoré pozná. Všeobecný súd v bodoch 29 až 31 napadnutého rozsudku prijal konštatovanie odvolacieho senátu o rozlišovacej spôsobilosti prvku „clor“ opisujúceho jednu zo zložiek výrobkov, na ktoré sa vzťahuje ochranná známka, o ktorej zápis sa žiada, alebo ktoré patria do skupiny čistiacich prípravkov.
16
Všeobecný súd ďalej preskúmal kritiku spoločnosti Clorox, že odvolací senát mal zobrať do úvahy nízku rozlišovaciu spôsobilosť prvku „clor“ až v štádiu posúdenia pravdepodobnosti zámeny. V bode 33 napadnutého rozsudku uviedol, že Clorox sa neprávom odvoláva na bod 42 uznesenia Súdneho dvora z 27. apríla 2006, L’Oréal/ÚHVT (C‑235/05 P), podľa ktorého nie je pri porovnávaní daných označení relevantná rozlišovacia spôsobilosť skoršej ochrannej známky, pretože toto pravidlo sa týka rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky ako celku, a nie rozlišovacej spôsobilosti jej prvku.
17
V bodoch 34 a 35 napadnutého rozsudku však Všeobecný súd usúdil, že vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci nemalo dôjsť pri skúmaní podobnosti daných označení k nezohľadneniu opisných prvkov, pretože nízka rozlišovacia spôsobilosť prvku ochrannej známky nevyhnutne neznamená, že príslušná skupina verejnosti tento prvok nebude brať do úvahy. Dospel k záveru, že tak je to aj v prípade, o aký ide v prejednávanej veci, pričom v bode 36 uvedeného rozsudku zdôraznil, že spoločný prvok „clor“ v širokej miere určuje celkový dojem vytvorený oboma kolidujúcimi označeniami. V bode 37 napadnutého rozsudku z toho vyvodil, že odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia tým, že za okolností prejednávanej veci nezobral pri porovnávaní kolidujúcich označení do úvahy spoločný slovný prvok „clor“.
18
Všeobecný súd potom skúmal, či toto nesprávne posúdenie malo vplyv na posúdenie pravdepodobnosti zámeny odvolacím senátom.
19
Pokiaľ ide o vizuálne porovnanie kolidujúcich označení, Všeobecný súd v bode 39 napadnutého rozsudku konštatoval veľkú vizuálnu podobnosť, ktorá na rozdiel od tvrdenia odvolacieho senátu nemôže byť vo výraznej miere vyvážená rozdielom medzi oboma ochrannými známkami. Preto dospel k záveru, že odvolací senát nesprávne usúdil, že stupeň vizuálnej podobnosti je nízky.
20
K podobnému konštatovaniu dospel Všeobecný súd v bode 40 v súvislosti s fonetickou podobnosťou.
21
Na rozdiel od odvolacieho senátu Všeobecný súd napokon v bode 41 napadnutého rozsudku usúdil, že opisný charakter odkazu na čistiace prípravky s obsahom chlóru nie je v rozpore s konštatovaním akejkoľvek koncepčnej podobnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.
22
So zreteľom na tieto skutočnosti Všeobecný súd v bode 42 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že zo strany odvolacieho senátu došlo pri skúmaní vizuálnej, fonetickej a koncepčnej podobnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami k nesprávnemu posúdeniu. Na základe uvedeného preskúmal vplyv týchto nesprávnych posúdení na celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny odvolacím senátom, pričom vychádzal z konštatovania, že predmetné ochranné známky sú z vizuálneho a fonetického hľadiska stredne podobné a z koncepčného hľadiska výrazne podobné.
23
Vzhľadom na túto strednú až vysokú mieru podobnosti Všeobecný súd v bode 46 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že existuje pravdepodobnosť zámeny medzi ochrannou známkou, o ktorej zápis sa žiada, a skoršou ochrannou známkou napriek skutočnosti, že celkovo posúdená skoršia ochranná známka nie je veľmi rozlišovacia. Následkom toho Všeobecný súd uznal žalobný dôvod a zrušil sporné rozhodnutie.
Návrhy účastníkov konania pred Súdnym dvorom
24
Alen vo svojom odvolaní navrhuje, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok, vrátil vec Všeobecnému súdu a zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.
25
ÚHVT svojím vzájomným odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok a zamietol odvolanie proti spornému rozhodnutiu, alebo vrátil vec Všeobecnému súdu a zaviazal Clorox na náhradu trov konania.
26
Clorox navrhuje, aby Súdny dvor zamietol odvolanie a zaviazal Alen na náhradu trov konania.
O hlavnom odvolaní
27
V zmysle článku 181 rokovacieho poriadku, ak je odvolanie čiastočne alebo úplne zjavne neprípustné, alebo zjavne nedôvodné, Súdny dvor ho môže odôvodneným uznesením na návrh sudcu spravodajcu po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek čiastočne alebo úplne zamietnuť, a to bez otvorenia ústnej časti konania.
28
Toto ustanovenie je potrebné uplatniť v tejto veci.
29
Na podporu svojho odvolania Alen v podstate uvádza jediný odvolací dôvod založený na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009.
30
Po prvé Alen vytýka Všeobecnému súdu, že pri celkovom porovnávaní označení „CLOROX“ a „CLORALEX“ zobral do úvahy opisný prvok „clor“, hoci verejnosť vníma tento prvok ako odkaz na chlór a nie na ochrannú známku ako celok.
31
Alen sa domnieva, že analýza Všeobecného súdu je nelogická a nesprávna. Tvrdí, že nemôže dôjsť k pravdepodobnosti zámeny medzi dvoma ochrannými známkami, ktorých jediné podobné prvky okrem posledného písmena sú opisné. Okrem toho existencia opisných prvkov v ochrannej známke vraj znamená pre jej majiteľa zákaz dovolávať sa týchto prvkov vo vzťahu k ochranným známkam tretích strán. Alen sa domnieva, že opačné riešenie by znamenalo priznanie monopolu na opisný prvok majiteľovi ochrannej známky. Nie je však možné brániť používaniu alebo zápisu opisného prvku výrobku, akým je chlór [v tomto zmysle pozri rozsudok Všeobecného súdu zo 6. júla 2004, Grupo El Prado Cervera/ÚHVT – Dedičia po Debuschewitz (CHUFAFIT), T-117/02, Zb. s. II-2073, body 50 až 53].
32
Po druhé Alen namieta proti posúdeniam Všeobecného súdu týkajúcim sa vizuálneho, fonetického a koncepčného porovnania kolidujúcich označení.
33
Po tretie Alen namieta proti posúdeniu pravdepodobnosti zámeny medzi uvedenými ochrannými známkami.
34
Alen sa predovšetkým domnieva, že taká pravdepodobnosť neexistuje, pretože:
—
celkový dojem z oboch ochranných známok je odlišný,
—
rozlišovacie prvky sú rozdielne,
—
„CLORALEX“ je rozlišovacie označenie, ktoré nie je možné zamieňať si s označením „CLOROX“ z dôvodu, že tieto označenia majú rovnaký opisný prvok, a
—
prípona „alex“ je vždy dominantná vo vzťahu k prípone „ox“.
35
Alen ďalej tvrdí, že existuje veľa ďalších príkladov ochranných známok pre triedy 3 a 5 v zmysle Niceskej dohody, ktoré obsahujú označenie „clor“.
36
Napokon Alen tvrdí, že so spoločnosťou Clorox uzavrela dohody o koexistencii ochranných známok, čo údajne svedčí o tom, že Clorox sa tiež domnieva, že neexistuje pravdepodobnosť zámeny medzi kolidujúcimi známkami.
37
Treba však pripomenúť, že podľa článku 256 ods. 1 ZFEÚ a článku 58 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie sa odvolanie obmedzuje na právne otázky. Zistenie a posúdenie relevantných skutočností, ako aj posúdenie dôkazov je vo výlučnej právomoci Všeobecného súdu. Posúdenie skutočností a dôkazov, s výnimkou prípadu ich skreslenia, je právnou otázkou, ktorá ako taká podlieha preskúmaniu Súdnym dvorom v rámci odvolacieho konania (pozri najmä rozsudky z 19. septembra 2002, DKV/ÚHVT, C-104/00 P, Zb. s. I-7561, bod 22, a z 18. decembra 2008, Les Éditions Albert René/ÚHVT, C-16/06 P, Zb. s. I-10053, bod 68).
38
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že posúdenie podobností medzi kolidujúcimi označeniami je analýzou skutkovej povahy, na ktorú sa okrem vyššie uvedeného prípadu skreslenia nevzťahuje preskúmanie Súdnym dvorom (rozsudok z 2. septembra 2010, Calvin Klein Trademark Trust/ÚHVT, C-254/09 P, Zb. s. I-7989, bod 50). V tomto ohľade sa Alen svojimi tvrdeniami o neexistencii podobnosti kolidujúcich označení z vizuálneho, fonetického a koncepčného hľadiska obmedzuje na popretie posúdenia skutočností, ktorému sa venoval Všeobecný súd, pričom neuvádza žiadne skreslenie skutočností alebo dôkazov.
39
Treba tiež pripomenúť, že z článku 256 ods. 1 druhého pododseku ZFEÚ, článku 58 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a článku 112 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku v znení platnom v deň podania tohto odvolania vyplýva, že v odvolaní sa musia presne označiť napadnuté časti rozsudku, ktorého zrušenie sa navrhuje, ako aj právne tvrdenia, o ktoré sa tento návrh osobitne opiera (pozri najmä rozsudok zo 4. júla 2000, Bergaderm a Goupil/Komisia, C-352/98 P, Zb. s. I-5291, bod 34, ako aj uznesenie z 23. októbra 2009, Komisia/Potamianos a Potamianos/Komisia, C‑561/08 P a C‑4/09 P, bod 58).
40
Tvrdenia spoločnosti Alen týkajúce sa nelogickosti a nesprávnosti posúdenia Všeobecným súdom, ako aj zápisu slovných ochranných známok obsahujúcich prvok „clor“ a existencie zmlúv medzi spoločnosťami Alen a Clorox presne neoznačujú napadnuté prvky napadnutého rozsudku, ani zmienku o nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa údajne dopustil Všeobecný súd. Musia byť preto zamietnuté ako zjavne neprípustné.
41
Z tohto dôvodu je potrebné meritórne rozhodnúť len v rozsahu, v akom odvolanie spoločnosti Alen spĺňa podmienky uvedené v bodoch 37 a 39 tohto uznesenia.
42
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny, pokiaľ ide o vizuálnu, sluchovú alebo koncepčnú podobnosť dotknutých ochranných známok, musí byť založené na celkovom dojme vyvolanom týmito známkami, osobitne s prihliadnutím na ich rozlišovacie a dominantné prvky (pozri rozsudky z 11. novembra 1997, SABEL, C-251/95, Zb. s. I-6191, bod 23; z 22. júna 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C-342/97, Zb. s. I-3819, bod 25; z 12. júna 2007, ÚHVT/Shaker, C-334/05 P, Zb. s. I-4529, bod 35, a z 3. septembra 2009, Aceites del Sur‑Coosur/Koipe, C-498/07 P, Zb. s. I-7371, bod 60).
43
Súdny dvor predovšetkým usúdil, že posúdenie podobnosti medzi dvoma obchodnými známkami sa nemôže obmedziť na zohľadnenie len jednej zložky kombinovanej ochrannej známky a jej porovnanie s inou ochrannou známkou, ale porovnanie sa musí uskutočniť preskúmaním každej ochrannej známky ako celku (pozri rozsudky zo 6. októbra 2005, Medion, C-120/04, Zb. s. I-8551, bod 29; ÚHVT/Shaker, už citovaný, bod 41, a Aceites del Sur‑Coosur/Koipe, už citovaný, bod 61).
44
Samozrejme, celkovému dojmu vo vnímaní kombinovanej ochrannej známky príslušnou skupinou verejnosti môže za určitých okolností dominovať jej jedna alebo viac zložiek, takže ak sú všetky ostatné zložky ochrannej známky zanedbateľné, posúdiť podobnosť možno výlučne na základe dominantného prvku (pozri rozsudky ÚHVT/Shaker, už citovaný, body 41 a 42; z 20. septembra 2007, Nestlé/ÚHVT, C‑193/06 P, body 42 a 43, a Aceites del Sur‑Coosur/Koipe, už citovaný, bod 62). Z tejto judikatúry vzťahujúcej sa na výnimočné situácie však nemožno vyvodiť, že len rozlišovací prvok kombinovanej ochrannej známky zloženej z jedného opisného prvku a jedného rozlišovacieho prvku je rozhodujúci pre posúdenie existencie pravdepodobnosti zámeny (uznesenie z 15. januára 2010, Messer Group/Air Products and Chemicals, C‑579/08 P, bod 72).
45
Treba tiež pripomenúť, že konštatovanie Všeobecného súdu o existencii pravdepodobnosti zámeny vedie len k ochrane určitej kombinácie prvkov, ale nie k ochrane opisného prvku, ktorý je súčasťou tejto kombinácie, ako takého (pozri v tomto zmysle uznesenie Messer Group/Air Products and Chemicals, už citované, bod 73).
46
Vzhľadom na uvedené sú zjavne nedôvodné tvrdenia spoločnosti Alen namierené proti zohľadneniu opisného prvku ako zložky označenia, o ktorého zápis sa žiada.
47
Z uvedeného vyplýva, že hlavné odvolanie treba zamietnuť ako čiastočne zjavne neprípustné a čiastočne zjavne nedôvodné.
O vzájomnom odvolaní
48
Treba pripomenúť, že v súlade s článkom 172 rokovacieho poriadku, ktorý nadobudol účinnosť 1. novembra 2012, každý účastník konania v predmetnej veci pred Všeobecným súdom, ktorý má oprávnený záujem na vyhovení odvolaniu alebo na jeho zamietnutí, môže podať svoje vyjadrenie k odvolaniu v lehote dvoch mesiacov od jeho doručenia. V článku 176 ods. 1 tohto poriadku sa okrem toho stanovuje, že účastníci konania uvedení v článku 172 tohto poriadku môžu podať vzájomné odvolanie v rovnakej lehote, ako je stanovená na predloženie vyjadrenia k odvolaniu. Napokon v článku 176 ods. 2 uvedeného poriadku sa stanovuje, že vzájomné odvolanie sa musí predložiť prostredníctvom samostatného podania, oddeleného od vyjadrenia k odvolaniu.
49
V prejednávanej veci ÚHVT podal 29. novembra 2012 do kancelárie Súdneho dvora podanie nazvané „vyjadrenie k odvolaniu“, ktorým tento úrad vyhlasuje, že prijíma dôvody a návrhy spoločnosti Alen.
50
V tomto vyjadrení ÚHVT navyše uvádza štyri dodatočné odvolacie dôvody.
51
Prvý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa dopustil Všeobecný súd, keď v bode 35 napadnutého rozsudku usúdil, že prvok „clor“ má samostatné rozlišovacie postavenie v celkovom dojme, ktorý vytvárajú kolidujúce ochranné známky.
52
Druhý odvolací dôvod je založený na absencii odôvodnenia, keďže v napadnutom rozsudku nie je uvedený žiadny dôvod, ktorým by Všeobecný súd vysvetlil, prečo usúdil, že prípony „alex“ a „ox“ nemôžu samy osebe charakterizovať kolidujúce označenia pri ich vnímaní príslušnou skupinou verejnosti.
53
Tretí odvolací dôvod je založený na skreslení skutočností spočívajúci v tom, že Všeobecný súd v bode 37 napadnutého rozsudku uviedol, že odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď pri porovnávaní kolidujúcich označení nezobral do úvahy spoločný slovný prvok „clor“. Tomuto konštatovaniu Všeobecného súdu protirečia body 19 až 22 sporného rozhodnutia, ktorým odvolací senát v skutočnosti zobral do úvahy slovný prvok „clor“ pri porovnávaní označení.
54
Štvrtý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení podobnosti kolidujúcich ochranných známok. ÚHVT vytýka Všeobecnému súdu, že pri posudzovaní pravdepodobnosti zámeny neurobil celkové posúdenie ochranných známok. Okrem toho si Všeobecný súd v napadnutom rozsudku protirečí v odôvodnení, keď v bode 39 tohto rozsudku tvrdí, že existuje veľká vizuálna podobnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami a v bode 43 uvedeného rozsudku usudzuje, že kolidujúce ochranné známky sú len „mierne vizuálne podobné“. Lenže označenia s nízkou rozlišovacou spôsobilosťou môžu vyvolávať nízku pravdepodobnosť zámeny. Všeobecný súd údajne zamietol zápis ochrannej známky CLORALEX na základe prvku „clor“, ktorý je opisný, čo by znamenalo priznanie monopolu na tento prvok spoločnosti Clorox a zákaz pre tretie osoby používať ho na označenie čistiacich prípravkov.
55
Treba konštatovať, že uvedené štyri odvolacie dôvody smerujú k zrušeniu napadnutého rozsudku a líšia sa od dôvodov uvedených v hlavnom odvolaní, ku ktorým sa ÚHVT podľa svojho vlastného vyhlásenia vo vyjadrení k odvolaniu pripája. Preto treba dospieť k záveru, že týmito odvolacími dôvodmi ÚHVT podal vzájomné odvolanie. Toto vzájomné odvolanie však nebolo predložené prostredníctvom samostatného podania, oddeleného od vyjadrenia k odvolaniu. Nespĺňa preto požiadavku stanovenú v článku 176 ods. 2 rokovacieho poriadku. Vzájomné odvolanie ÚHVT sa preto musí zamietnuť ako zjavne neprípustné.
56
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že hlavné odvolanie a vzájomné odvolanie sa podľa článku 181 rokovacieho poriadku musia zamietnuť v plnom rozsahu.
O trovách
57
Podľa článku 138 ods. 1 rokovacieho poriadku uplatniteľného na základe článku 184 ods. 1 toho istého rokovacieho poriadku na konanie o odvolaní účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže spoločnosť Clorox navrhla zaviazať spoločnosť Alen na náhradu trov konania a táto nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené rozhodnúť, že spoločnosť Alen znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Clorox.
58
Keďže ÚHVT nebol úspešný vo svojich návrhoch, je opodstatnené rozhodnúť, že znáša svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol:
1.
Hlavné odvolanie a vzájomné odvolanie sa zamietajú.
2.
Industrias Alen SA de CV znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti The Clorox Company.
3.
Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) znáša svoje vlastné trovy konania.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.