62023CJ0431
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)
2025. április 3. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – Vállalkozások átruházása – A munkavállalók jogainak védelme – 2001/23/EK irányelv – Az 5. cikk (1) bekezdése – A »csődeljárás« fogalma – Valamely vállalkozásnak bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás keretében előkészített és közvetlenül a fizetésképtelenség megállapítását követően végrehajtott átruházása”
A C‑431/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a tribunal du travail de Liège (liège‑i munkaügyi bíróság, Belgium) a Bírósághoz 2023. július 11‑én érkezett, 2023. május 26‑i határozatával terjesztett elő az előtte
AE,
CO,
DU és társai
és
BA, a WIBRA BELGIË SA felszámolójaként eljárva,
EP, a WIBRA BELGIË SA felszámolójaként eljárva,
RI, a WIBRA BELGIË SA felszámolójaként eljárva,
a WIBRA BELGIË SRL
között,
VT,
HL,
MO és társai
részvételével folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (harmadik tanács),
tagjai: C. Lycourgos tanácselnök, S. Rodin (előadó), N. Piçarra, O. Spineanu‑Matei és N. Fenger bírák,
főtanácsnok: A. Rantos,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
AE, CO, DU és társai képviseletében H. Deckers avocat,
–
a WIBRA BELGIË SRL képviseletében M. Duchesne és O. Moureau avocats,
–
a belga kormány képviseletében A. De Brouwer, C. Pochet és L. Van den Broeck, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében S. Delaude és B.‑R. Killmann, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2024. október 24‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12‑i 2001/23/EK tanácsi irányelv (HL 2001. L 82., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 98. o.) 5. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az AE, CO, DU, továbbá 19 másik, a WIBRA BELGIË SA által elbocsátott korábbi munkavállaló és a WIBRA BELGIË SA felszámolójaként eljáró BA, EP és RI, valamint a WIBRA BELGIË SRL között a csoportos létszámcsökkentés keretében a munkavállalók képviselőinek tájékoztatására és a velük folytatott konzultációra vonatkozó kötelezettség e társaságok általi állítólagos megsértése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
3
A 2001/23 irányelv (3) preambulumbekezdése az alábbiakat mondja ki:
„Szükség van a munkavállalók védelmére a munkáltató személyének megváltozása esetén, különös tekintettel jogaik védelmének biztosítására.”
4
Ezen irányelv 1. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„a)
Ezt az irányelvet kell alkalmazni valamely vállalkozás, üzlet vagy ezek egy részének más munkáltató részére szerződés alapján történő átruházása vagy összefonódása esetén.
b)
Az a) albekezdésnek és ennek a cikknek a további rendelkezései tárgyában, ezen irányelv értelmében akkor jön létre átruházás, ha olyan gazdasági egység kerül átruházásra, amely megtartja identitását, azaz az erőforrások olyan szervezett csoportja marad, amelynek célja, hogy fő vagy kiegészítő gazdasági tevékenységet folytasson.
[…]”
5
Az említett irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Az átadót megillető, az átruházás napján fennálló munkaszerződésből vagy munkaviszonyból eredő jogok és kötelezettségek az ilyen átruházásból eredően átszállnak a kedvezményezettre.
A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az átruházás időpontját követően az átadó és a kedvezményezett egyetemlegesen felelnek az olyan kötelezettségekért, amelyek az átruházás időpontját megelőzően keletkeztek az átruházás napján fennálló munkaszerződésből vagy munkaviszonyból.”
6
Ugyanezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének első albekezdése kimondja:
„A vállalkozás, üzlet vagy ezek egy részének átruházása önmagában nem teremt jogalapot az átadó vagy a kedvezményezett általi elbocsátásra. Ez a rendelkezés nem akadályozza az olyan elbocsátásokat, amelyeknek oka gazdasági, műszaki vagy szervezeti jellegű, és a munkaerő tekintetében változásokat eredményez.”
7
A 2001/23 irányelv 5. cikke előírja:
„(1)   Amennyiben a tagállamok másként nem rendelkeznek, a 3. és a 4. cikk nem vonatkozik egy vállalkozás, üzlet vagy ezek egy részének olyan átruházására, amelyben az átadó csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más olyan fizetésképtelenségi eljárás alatt áll, amely az átadó vagyonának felszámolása céljából indult, és az illetékes hatóság (illetve az illetékes hatóság által felhatalmazott esetleges csődgondnok) felügyelete alatt zajlik.
[…]
(4)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy megelőzzék a fizetésképtelenségi eljárásokkal való visszaéléseket, amelyek során a munkavállalók részére nem biztosítanák az ezen irányelvben számukra biztosított jogokat.”
A belga jog
8
A 2001/23 irányelvet a belga jogrendbe a 1985. június 7‑i convention collective de travail no 32 bis concernant le maintien des droits des travailleurs en cas de changement d’employeur du fait d’un transfert conventionnel d’entreprise et réglant les droits des travailleurs repris en cas de reprise de l’actif après faillite (a munkavállalók jogainak a szerződéssel történő vállalkozásátruházás következtében a munkáltató változása esetén történő védelméről, valamint a fizetésképtelenséget követő eszközátvétel keretében átvett munkavállalók jogainak szabályozásáról szóló 32a. számú kollektív szerződés; a továbbiakban: 32a. sz. kollektív szerződés) ültette át.
9
E kollektív szerződés alapügyre alkalmazandó változatának (a továbbiakban: 32a. sz. kollektív szerződés) 1. cikke értelmében:
„A jelen kollektív szerződés célja […], hogy a következőket biztosítsa:
1°
egyrészt a munkavállalók jogainak védelmét minden olyan esetben, amikor a munkáltató a vállalkozás vagy annak egy része szerződésen alapuló átruházásának következtében megváltozik;
2°
másfelől, a fizetésképtelenséget követő eszközátvétel keretében átvett munkáltatók bizonyos jogait.”
10
A 32a. sz. kollektív szerződés II. fejezete foglalja magában az irányelv 6–10. cikkét.
11
A 32a. sz. kollektív szerződés 6. cikkének első bekezdése pontosítja, hogy annak a munkavállalók jogairól szóló, a munkáltatónak a vállalkozás szerződés alapján történő átruházását követően bekövetkező változására vonatkozó II. fejezetét „kell alkalmazni egy vállalkozás vagy egy vállalkozásrész szerződés alapján történő átruházásából eredő minden munkáltatóváltozásra, kivéve az e kollektív szerződés III. fejezetében említett eseteket”.
12
A 32a. sz. kollektív szerződés 7. cikke a következőket írja elő:
„Az átadót megillető, az 1. cikk 1. pontja értelmében vett átruházás napján fennálló munkaszerződésből eredő jogok és kötelezettségek az ilyen átruházásból eredően átszállnak a kedvezményezettre.”
13
A 32a. sz. kollektív szerződés 8. cikke értelmében:
„Az átruházó és a kedvezményezett egyetemlegesen felelős az 1. cikk (1) bekezdése értelmében vett átruházás időpontjában fennálló munkaszerződésekből eredő, ezen időpontban fennálló tartozások tekintetében […]”
14
A 32a. sz. kollektív szerződés 9. cikke a következőket írja elő:
„A munkáltatóváltás önmagában véve sem az átadó, sem az átvevő számára nem képez okot az elbocsátásra.
A munkáltatót váltó munkavállalókat azonban súlyos ok, illetve a foglalkoztatás területén változásokat eredményező gazdasági, műszaki vagy szervezeti okok miatt el lehet bocsátani.”
15
A 32a. sz. kollektív szerződés III. fejezetének megfelelően az átruházó társadalombiztosítási tartozásai nem szállnak át a kedvezményezettre és ez utóbbi nem egyetemlegesen felelős az átruházóval, ha a vállalkozás átruházására a fizetésképtelenséget követően kerül sor.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
16
2020. július 30‑án a tribunal de l’entreprise de Gent (a vállalkozási ügyek genti bírósága, Belgium) bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárást indított a WIBRA‑val szemben e társaság kérelmére, amelyet a code de droit économique (gazdasági jogi törvénykönyv) ezen eljárást szabályozó rendelkezéseinek az alapügy tényállására alkalmazandó változata alapján 2020. október 30‑ig felfüggesztettek. E bíróság ugyanezen a napon BA‑t, EP‑t és RI‑t jelölte ki bírósági megbízottnak, akikre e társaság tevékenységei vagy azok egy része megszervezésének és átruházásának feladatát bízta.
17
E három bírósági megbízott 2020. szeptember 21‑én elfogadta a WIBRA NEDERLAND BV anyavállalat által benyújtott átvételi ajánlatot, amely a WIBRA BELGIË SA 36 üzletére és 439 alkalmazottjából 183 alkalmazottra vonatkozott.
18
2020. szeptember 30‑án létrejött a WIBRA BELGIË SRL, a WIBRA BELGIË SA által végzett tevékenységek egy részének átvétele és folytatása céljával.
19
2020. október 8‑án a tribunal de l’entreprise de Gent (a vállalkozási ügyek genti bírósága) elutasította az említett bírósági megbízottaknak a jelen ítélet 17. pontjában említett átvételi ajánlat jóváhagyására irányuló kérelmét. E bíróság ugyanis úgy vélte, hogy az ellentétes a munkavállalók jogainak a bíróság felhatalmazásával történő átruházással lefolytatott reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás következtében a munkáltató változása esetén történő védelméről szóló, 2011. október 5‑i 102. sz. kollektív szerződéssel és a 2001/23 irányelvvel, mivel ez az ajánlat előírta, hogy a WIBRA BELGIË SA munkavállalóinak az említett ajánlat jóváhagyásáig végzett munkájához kapcsolódó „szabadságpénz” és „év végi jutalom” kifizetésére vonatkozó kötelezettségeket időarányosan a WIBRA BELGIË SA viseli.
20
Ugyanezen a napon hozott másik ítéletével a tribunal de l’entreprise de Gent (a vállalkozási ügyek genti bírósága) megállapította a WIBRA BELGIË SA fizetésképtelenségét, továbbá BA‑t, EP‑t és RI‑t jelölte ki felszámolónak. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy e társaság munkavállalóit haladéktalanul tájékoztatták ezen ítéletről és a munkaszerződésük felmondási idő helyett kártalanítás mellett történő megszüntetéséről szóló határozatról.
21
2020. október 9‑én e felszámolók a WIBRA BELGIË SA tárgyi és immateriális eszközeinek egy részét átruházták a WIBRA BELGIË SRL‑re. Az összes elbocsátott 439 munkavállaló közül 183 munkavállalót a WIBRA BELGIË SRL újra alkalmazásba vett. Az említett felszámolók a 2021‑es év folyamán a WIBRA BELGIË SA bizonyos korábbi munkavállalóinak tanácsához intézett levélben pontosították, hogy a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás során nem került sor alkalmazottak vagy tevékenységek átadására.
22
2021. június 21‑én az alapeljárás felperesei, szám szerint 22 fő, a WIBRA BELGIË SA olyan korábbi munkavállalói, akiket a WIBRA BELGIË SRL nem vett újból alkalmazásba, keresetet indítottak e két társasággal szemben a tribunal du travail de Liège (liège‑i munkaügyi bíróság, Belgium) előtt, amely a kérdést előterjesztő bíróság. 2021. június 30‑án 38 másik, azonos helyzetben lévő munkavállaló kérte, hogy beavatkozhasson az alapeljárásba.
23
E 60 munkavállaló azt állítja, hogy csoportos létszámcsökkentés esetén a munkavállalók képviselőinek tájékoztatására és a velük folytatott konzultációra vonatkozó kötelezettséget nem tartották tiszteletben a WIBRA BELGIË SA bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárása során, ami szerződésszegésnek minősül, és megalapozza számukra a kártérítéshez való jogot. Ezenkívül e munkavállalók úgy vélik, hogy a WIBRA BELGIË SRL‑t egyetemlegesen felelősnek kell nyilvánítani e kár megtérítéséért.
24
A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy bár a belga jog az érintett társaság fizetésképtelenségének esetében kifejezetten kizárja a munkavállalók képviselőinek a csoportos létszámcsökkentés kapcsán történő tájékoztatására és a velük való konzultációra vonatkozó kötelezettségek betartásának kötelezettségét, a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás keretében nincs ilyen kizárás. Így a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a WIBRA BELGIË SA a fizetésképtelenséget megállapító ítélet kihirdetése előtt és a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás ellenére az alapügyben szóban forgó csoportos létszámcsökkentést megelőzően köteles volt lefolytatni a munkavállalók képviselőinek tájékoztatására és a velük való konzultációra irányuló eljárást, amit nem tett meg. Következésképpen a WIBRA BELGIË SA az érintett 60 munkavállalóval szemben kártérítési felelősséggel tartozik a csoportos létszámcsökkentést megelőző tájékoztatási és konzultációs kötelezettségének megsértése miatt.
25
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a WIBRA BELGIË SRL részéről is meg lehet‑e állapítani ezt a kártérítési felelősséget.
26
E tekintetben először is megjegyzi, hogy e társaság egyáltalán nem volt felelős a WIBRA BELGIË SA működéséért. Következésképpen a WIBRA BELGIË SRL felelőssége csak akkor állapítandó meg a WIBRA BELGIË SA által elkövetett hibáért, ha a vállalkozásoknak a 32a. sz. kollektív szerződés 7. és 8. cikke szerinti szerződéses átruházása keretében őt kell a WIBRA BELGIË SA jogai és kötelezettségei engedményesének tekinteni.
27
Másodszor e bíróság hangsúlyozza, hogy a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás keretében benyújtott átvételi ajánlat bírósági jóváhagyásának megtagadása ellenére a WIBRA BELGIË SA ezen eljárás során készített részleges átruházási tervét végül ugyanazon bírósági megbízottak hajtották végre a fizetésképtelenséget megállapító ítélet kihirdetését követő napon, mint akik korábban – immár felszámolóként – az e projektnek megfelelő átvételi ajánlat jóváhagyását kérték.
28
Harmadszor, az említett bíróság úgy véli, hogy az ilyen ügylet „pre‑pack átruházásnak” minősítendő, amely lehetővé teszi az átvevő számára a 2001/23 irányelv 5. cikkében előírt eltérésre hivatkozást, feltéve hogy az ügyletet törvényi vagy rendeleti rendelkezések szabályozzák. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság szerint az alapügy tényállásának megvalósulása idején a belga jogban nem léteztek ilyen rendelkezések.
29
Így, noha a WIBRA BELGIË SA átruházásának előkészítő szakaszára a hatáskörrel rendelkező bíróság által a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás keretében kijelölt bírósági megbízottak felügyelete alatt került sor, és ezért úgy tekinthető, hogy azt jogszabályi rendelkezések szabályozták, e művelet második szakasza, vagyis az eszközök és a személyzet átruházása közvetlenül azt követően zajlott le, hogy e bíróság megtagadta az e fizetésképtelenségi eljárás keretében kidolgozott átvételi ajánlat jóváhagyását.
30
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból azonban az is kitűnik, hogy semmilyen vonatkozó jogszabály nem volt hatályban abban az időpontban, amikor sor került az alapügyben szóban forgó átadásra, mivel azt e törvénykönyvbe csak a 2021. március 21‑i törvény iktatta be.
31
E körülmények között a tribunal du travail de Liège (liège‑i munkaügyi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„A [2001/23] irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az abban meghatározott azon feltétel, amely szerint ezen irányelv 3. és 4. cikke nem vonatkozik valamely vállalkozás olyan átruházására, amelyben az átadó csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más olyan fizetésképtelenségi eljárás alatt áll, amely az átadó vagyonának felszámolása céljából indult, nem teljesül abban az esetben, ha a vállalkozás egészének vagy egy részének átruházását az átadó vagyonának felszámolására irányuló fizetésképtelenségi eljárás megindítását megelőzően készítik elő, vagyis – amint a jelen ügyben – bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás keretében olyan átruházási megállapodást kötnek, amelynek jóváhagyását az illetékes bíróság megtagadja, de amelyet ezután közvetlenül a fizetésképtelennek nyilvánítást követően a nemzeti jog minden törvényi vagy rendeleti rendelkezésének alkalmazásától függetlenül végrehajtanak?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
32
Egyetlen kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az alkalmazandó olyan helyzetben, amikor a csődeljárásra olyan bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárást követően kerül sor, amelynek során az érintett vállalkozás részleges átruházásáról szóló megállapodást dolgoztak ki, de azt az illetékes bíróság a fizetésképtelenség megállapítását követő végrehajtás előtt nem hagyta jóvá.
33
Először is meg kell állapítani, hogy a 2001/23 irányelv (3) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy az irányelv célja, hogy a vállalkozások átruházása esetén különösen jogaik védelmének biztosítása útján védje a munkavállalókat (2017. június 22‑iFederatie Nederlandse Vakvereniging és társai ítélet, C‑126/16, EU:C:2017:489, 38. pont).
34
Ennek érdekében ezen irányelv 3. cikke (1) bekezdésének első albekezdése előírja, hogy az átadót megillető, a vállalkozás átruházásának napján fennálló munkaszerződésből vagy munkaviszonyból eredő jogok és kötelezettségek – ezen átruházás folytán – átszállnak a kedvezményezettre. Ami az említett irányelv 4. cikkének (1) bekezdését illeti, az védi a munkavállalókat az átadó vagy a kedvezményezett által pusztán az említett átruházás alapján végrehajtott elbocsátástól (2017. június 22‑iFederatie Nederlandse Vakvereniging és társai ítélet, C‑126/16, EU:C:2017:489, 39. pont).
35
Ettől eltérően a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy amennyiben a tagállamok másként nem rendelkeznek, az említett 3. és a 4. cikkben előírt védelmi rendszer nem vonatkozik az e rendelkezésben kifejtett feltételek szerint végbemenő vállalkozásátruházására (2017. június 22‑iFederatie Nederlandse Vakvereniging és társai ítélet, C‑126/16, EU:C:2017:489, 40. pont).
36
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az említett 5. cikk (1) bekezdését szükségszerűen megszorítóan kell értelmezni, mivel az főszabály szerint nem teszi lehetővé a munkavállalók védelmi rendszerének alkalmazását bizonyos vállalkozásátruházások esetén, és így elszakad a 2001/23 irányelv fő céljától (lásd ebben az értelemben: 2017. június 22‑iFederatie Nederlandse Vakvereniging és társai ítélet, C‑126/16, EU:C:2017:489, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37
E rendelkezés értelmében, amennyiben a tagállamok másként nem rendelkeznek, az átadóval kötött munkaszerződésekből eredő jogoknak és kötelezettségeknek a 2001/23 irányelv 3. cikkében előírt egyidejű átruházása, valamint az elbocsátásoknak az ezen irányelv 4. cikkében előírt elvi tilalma nem vonatkozik a vállalkozás átruházására, ha az átadó csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más olyan fizetésképtelenségi eljárás alatt áll, amely a vagyonának felszámolása céljából indult, és az illetékes hatóság felügyelete alatt zajlik.
38
Noha a 2001/23 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének első mondatrészéből az tűnik ki, hogy a tagállamoknak az e rendelkezés alkalmazását igazoló körülmények között lehetőségük van a munkavállalók ezen irányelv 3. és 4. cikkben rögzített védelmi rendszerét alkalmazni, meg kell állapítani, hogy az alapügyben a Belga Királyság nem élt ezzel a lehetőséggel.
39
Ebből az következik, hogy a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése – mivel eltérést enged a munkavállalók védelmének rendszerétől – alkalmazható olyan ügyre, mint amilyenről az alapügyben szó van, feltéve mindenesetre, hogy az adott eljárás megfelel az e rendelkezésben rögzített feltételeknek.
40
E tekintetben a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése három együttes feltételt ír elő, nevezetesen először is azt, hogy az átadónak csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárás alatt kell állnia, másodszor, hogy ezen eljárásnak az átadó vagyonának felszámolása céljából kell megindulnia, harmadszor pedig azt, hogy az említett eljárásnak az illetékes hatóság felügyelete alatt kell lezajlania (lásd ebben az értelemben: 2017. június 22‑iFederatie Nederlandse Vakvereniging és társai ítélet, C‑126/16, EU:C:2017:489, 44. pont).
41
Elsősorban az a feltétel, hogy az átadónak csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárás alatt kell állnia, a jelen ítélet 36. pontjában felidézett megszorító értelmezésre tekintettel nem terjedhet ki a csődeljárást előkészítő, de azt nem eredményező ügyletre, amint arra a jelen ítélet 36. cikke is emlékeztet. Ezzel szemben az átruházási ügylet, amelyet ugyan a fizetésképtelenné nyilvánítás előtt készítették elő, de azt követően valósították meg, ténylegesen a fizetésképtelenséghez kapcsolódik, és ennélfogva alkalmas arra, hogy a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti „csődeljárás” fogalmába tartozzon (lásd ebben az értelemben: 2017. június 22‑iFederatie Nederlandse Vakvereniging és társai ítélet, C‑126/16, EU:C:2017:489, 45. és 46. pont).
42
E tekintetben a Bírósághoz benyújtott iratokból látszólag kitűnik egyrészt, hogy a belga jog értelmében vett bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás nem tekinthető csődeljárásnak, másrészt pedig, hogy bár ezen első eljárás az érintett vállalkozás fizetésképtelenségéhez vezethet, az ilyen következmény nem tűnik sem automatikusnak, sem biztosnak. Ilyen körülmények között ez az eljárás önmagában nem bizonyul olyannak, amely megfelelne a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében előírt első feltételnek (lásd ebben az értelemben: 2019. május 16‑iPlessers ítélet, C‑509/17, EU:C:2019:424, 42., 43. és 48. pont).
43
Mindemellett a Bíróság rendelkezésére álló iratokból az is kitűnik, hogy a jelen ügyben a vállalkozásátruházás feltételei egy olyan tervben szerepeltek, amelyet a WIBRA BELGIË SA fizetésképtelenségének megállapítását megelőző bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás keretében nyújtottak be, és hogy a fizetésképtelenné nyilvánítást követő átruházásra e feltételeknek megfelelően került sor.
44
Ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása, hogy figyelembe véve többek között az érintett időszakra alkalmazandó belga jogot, egyrészt a WIBRA BELGIË SA bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárása keretében az átvételi terv kidolgozását, másrészt pedig e tervnek e társaság csődeljárása során történő végrehajtását egy és ugyanazon ügyletnek kell‑e tekinteni, amely kezdettől fogva magában foglalja, hogy az említett társaságot fizetésképtelensége miatt a vállalkozás átruházása előtt fizetésképtelenné nyilvánítják. Ilyen esetben ezen ügylet egésze a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében csődeljárásnak vagy azzal egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárásnak lenne tekinthető. Ellenkező esetben csupán a WIBRA BELGIË SA‑val szembeni csődeljárás tartozhatna e rendelkezés hatálya alá.
45
Másodsorban a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése megköveteli, hogy a csődeljárás vagy az azzal egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárás az átadó vagyonának felszámolása céljából induljon meg.
46
E tekintetben először is meg kell állapítani, hogy az érintett vállalkozás tevékenységének folytatására irányuló eljárás nem felel meg e követelménynek (2017. június 22‑iFederatie Nederlandse Vakvereniging és társai ítélet, C‑126/16, EU:C:2017:489, 47. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
47
A Bíróságnak már volt alkalma pontosítani a vállalkozás tevékenységének folytatására irányuló eljárás és a vállalkozás vagyonának a fizetésképtelensége miatti felszámolására irányuló eljárás közötti különbségeket illetően, hogy az első eljárás a vállalkozás vagy életképes egységei működőképességének megőrzésére, míg a második eljárás a hitelezői követelések együttes kielégítésének maximalizálására irányul. Márpedig, noha nem kizárt, hogy az adott eljárások e két célkitűzése között átfedés legyen, a vállalkozás tevékenységeinek folytatására irányuló eljárás fő célkitűzése továbbra is mindenképpen az érintett vállalkozás működőképességének megőrzése (lásd ebben az értelemben: 2017. június 22‑iFederatie Nederlandse Vakvereniging és társai ítélet, C‑126/16, EU:C:2017:489, 48. pont).
48
Így a csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárás célja még akkor is lehet a hitelezők együttes kielégítésének maximalizálása, ha az járulékos jelleggel – annyi munkahelyet megtartva, amennyit csak lehetséges – a működő vállalkozás átruházására irányul (lásd ebben az értelemben: 2022. április 28‑iFederatie Nederlandse Vakbeweging [Pre‑pack eljárás] ítélet, C‑237/20, EU:C:2022:321, 55. pont).
49
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából az is kitűnik, hogy nemcsak azt kell bizonyítani, hogy a csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárás fő célja a hitelezők lehető legjobb kielégítése, hanem azt is, hogy az ilyen átruházás végrehajtása lehetővé teszi e fő cél tényleges elérését (lásd ebben az értelemben: 2022. április 28‑iFederatie Nederlandse Vakbeweging [Pre‑pack eljárás] ítélet, C‑237/20, EU:C:2022:321, 53. pont).
50
Ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a releváns tényezők összességét figyelembe véve megvizsgálja, hogy az alapügyben szóban forgó egymást követő eljárások – akár külön‑külön, akár együttesen vizsgálva – a hitelezők együttes kielégítésének maximalizálására irányultak‑e, és lehetővé tették‑e ezen, az előző pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében vett cél elérését, vagy éppen ellenkezőleg, elsődlegesen a vállalkozás vagy életképes egységei működőképességének megőrzésére irányultak.
51
E tekintetben egyrészt látszólag a Bírósághoz benyújtott iratokból kitűnik, hogy a belga jogban a csődeljárástól eltérően a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás elsődlegesen nem arra irányul, hogy biztosítsa a hitelezők követeléseinek maximális kielégítését. Egyébiránt az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a jelen ügyben a WIBRA BELGIË SA által benyújtott bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás lefolytatása iránti kérelem nyomán bírósági megbízottakat kijelölő ítélet feladatukként jelölte ki e társaság tevékenységeinek vagy azok egy részének a megszervezését és átruházását.
52
Másrészt, ha a kérdést előterjesztő bíróság – amint az a jelen ítélet 44. pontjában kifejtésre került – azt állapítaná meg, hogy a WIBRA BELGIË SA bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárása és csődeljárása együttesen a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében vett csődeljárásnak vagy azzal egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárásnak minősült, meg kell vizsgálnia, hogy az ilyen eljárás önmagában megfelel‑e a jelen ítélet 45. pontjában említett feltételnek, ami azt jelenti, hogy ezen eljárás egészének fő célja az volt, hogy az átadó összes hitelezőjének követelése a lehető legnagyobb mértékben kielégítést nyerjen (lásd ebben az értelemben: 2022. április 28‑iFederatie Nederlandse Vakbeweging [Pre‑pack eljárás] ítélet, C‑237/20, EU:C:2022:321, 52. és 53. pont).
53
Annak vizsgálata érdekében, hogy a jelen ítélet 45. pontjában felidézett feltétel teljesül‑e, a kérdést előterjesztő bíróság a jelen ügyben figyelembe veheti többek között azt a tényt, hogy a WIBRA BELGIË SRL‑t azzal a céllal hozták létre, hogy átvegye és folytassa a WIBRA BELGIË SA által korábban gyakorolt tevékenységek egy részét, és hogy az e társaság fizetésképtelenségének megállapítását követő napon kelt, a „WIBRA”‑tól származó sajtóközlemény kijelentette, hogy azok a felszámolók, akiket a fizetésképtelenség megállapítását követően neveztek ki, „egyeztetést követően jóváhagyták a WIBRA átvételi tervét”, amely a WIBRA belgiumi székhelyének és 36 üzletnek átruházására, továbbá 183 munkavállaló újrafoglalkoztatására vonatkozik, pontosítva, hogy „[ez] az újraindulás véget vet a WIBRA belgiumi tevékenységének folytatásával kapcsolatos bizonytalanságnak”.
54
Másodszor meg kell bizonyosodni arról is, hogy az alapügyben szóban forgó csődeljárást vagy ezzel egyenértékű fizetésképtelenségi eljárást olyan törvényi vagy rendeleti rendelkezések szabályozzák, amelyek lehetővé teszik annak biztosítását, hogy annak lefolytatása ne keletkeztessen jogbizonytalanságot (lásd ebben az értelemben: 2022. április 28‑iFederatie Nederlandse Vakbeweging [Pre‑pack eljárás] ítélet, C‑237/20, EU:C:2022:321, 54. és 55. pont).
55
E tekintetben – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat szükségességét fenntartva – a Bírósághoz benyújtott iratokból nem tűnik ki, hogy a belga jogban szereplő bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás vagy csődeljárás ne rendelkezne elegendő jogi vagy szabályozási kerettel ahhoz, hogy megfeleljen az előző pontban említett feltételnek.
56
Ezzel szemben, ha a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre jutna, hogy az alapügyben a WIBRA BELGIË SA bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárása és csődeljárása együttesen a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében vett csődeljárásnak vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárásnak minősülhet, e bíróság feladata annak meghatározása, hogy e két egymást követő eljárás kombinációjának megfelelő kereteket adnak‑e a törvényi vagy rendeleti rendelkezések.
57
Harmadszor és utolsósorban, ami azt a feltételt illeti, amely szerint a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében említett eljárásnak az illetékes hatóság felügyelete alatt kell lezajlania, hangsúlyozni kell egyrészt, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy nem ez a helyzet akkor, ha a kijelölt bírósági megbízott feladata az átruházás megszervezése és lebonyolítása az adós nevében, és ajánlatokat kell kérnie, elsődlegesen ügyelve arra, hogy a vállalkozás tevékenysége egészben vagy részben fennmaradjon, figyelembe véve a hitelezők jogait, amint az a belga jog értelmében vett bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás esetében látszólag fennáll (lásd ebben az értelemben: 2019. május 16‑iPlessers ítélet, C‑509/17, EU:C:2019:424, 46. és 47. pont).
58
Másrészt, ha a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre jutna, hogy a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében vett csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárás a jelen ügyben a WIBRA BELGIË SA bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárásának és csődeljárásának kombinációja, akkor e bíróság feladata annak meghatározása, hogy az ilyen kombináció egészében véve az illetékes hatóság felügyelete alá tartozik‑e. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az ilyen felügyeletre utal mindenekelőtt az, hogy valamely bíróság a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás és a csődeljárás kombinációjának előzetes szakaszában meghatározza a megbízottak feladatait, és a tényleges csődeljárás megindításakor ellenőrzi e feladatok ellátását, továbbá az a körülmény, hogy a vállalkozás átruházására csak a csődeljárás megindítását követően kerül sor, ami lehetővé teszi a felszámoló számára, hogy kifogásolja azt, végül pedig az a tény, hogy az előkészítő szakaszban eljáró megbízottak ugyanolyan feltételek mellett felelősek cselekményeikért, mint amelyek a felszámolókra alkalmazandók. Ezzel szemben annak meghatározásához, hogy az ilyen eljárás az illetékes hatóság felügyelete alá tartozik‑e, nem kell döntő jelentőséget tulajdonítani sem annak a körülménynek, hogy az átruházási megállapodás aláírására röviddel a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően kerül sor, sem pedig annak a ténynek, hogy az ezen eljárás előkészítő szakaszában eljáró megbízottak nem rendelkeznek semmilyen törvényes hatáskörrel (lásd ebben az értelemben: 2022. április 28‑iFederatie Nederlandse Vakbeweging [Pre‑pack eljárás] ítélet, C‑237/20, EU:C:2022:321, 59. és 62–64. pont).
59
Végezetül, annak érdekében, hogy a nemzeti bíróság minden szükséges információt megkapjon az alapeljárás során felmerült jogvita eldöntéséhez, emlékeztetni kell arra, hogy a 2001/23 irányelv 5. cikkének (4) bekezdése értelmében „[a] tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy megelőzzék a fizetésképtelenségi eljárásokkal való visszaéléseket, amelyek során a munkavállalók részére nem biztosítanák az ezen irányelvben számukra biztosított jogokat”.
60
A jelen ügyben a WIBRA BELGIË SA a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás megindítását kérte, amelyet belga jog szabályoz, amely a munkavállalók számára garanciákat nyújt annak érdekében, hogy előkészítsék e társaság tevékenységei egészének vagy egy részének átruházását. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy az említett társaság azt követően kérte fizetésképtelenségének megállapítását a tribunal de l’entreprise de Gandtól (a vállalkozási ügyek genti bírósága), miután e bíróság megtagadta az ezen eljárás keretében kirendelt bírósági megbízottak által elfogadott átvételi ajánlat jóváhagyását, és így megindította azt az eljárást, amely a belga jog szerint a bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárás keretében előírtaktól eltérő garanciákat nyújt a munkavállalóknak.
61
Mindazonáltal az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az is következik, hogy egyrészt ez az átvételi ajánlat a WIBRA BELGIË SA egyik kapcsolt vállalkozásától származott, és nem történt utalás arra, hogy más potenciális vevőket is kerestek volna, továbbá az ajánlat jóváhagyásának megtagadását az indokolta, hogy az említett ajánlat ellentétes volt a vállalkozás tervezett átruházása által esetlegesen érintett munkavállalók védelmére vonatkozó több kötelező rendelkezéssel.
62
E körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy valamennyi releváns körülmény fényében megvizsgálja, hogy a jelen ügyben nem került‑e sor olyan fizetésképtelenségi eljárással való esetleges visszaélésre, amely arra irányul, hogy megfossza az alapügyben szóban forgó munkavállalókat a 2001/23 irányelvből eredő jogoktól.
63
A fenti megfontolások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés alkalmazandó abban a helyzetben, amikor a csődeljárásra olyan bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárást követően kerül sor, amelynek során az érintett vállalkozás részleges átruházásáról szóló megállapodást dolgoztak ki, de azt az illetékes rendelkező bíróság a fizetésképtelenség megállapítását követő végrehajtás előtt nem hagyta jóvá, feltéve hogy az átadó vagyonának felszámolása céljából indult csődeljárást vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárást ténylegesen megindították, az említett eljárás az illetékes hatóság felügyelete alatt zajlik, és e hatósághoz való fordulás nem minősíthető visszaélésszerűnek.
A költségekről
64
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
A munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12‑i 2001/23/EK tanácsi irányelv 5. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
e rendelkezés alkalmazandó abban a helyzetben, amikor a csődeljárásra olyan bírósági reorganizációs fizetésképtelenségi eljárást követően kerül sor, amelynek során az érintett vállalkozás részleges átruházásáról szóló megállapodást dolgoztak ki, de azt az illetékes bíróság a fizetésképtelenség megállapítását követő végrehajtás előtt nem hagyta jóvá, feltéve hogy az átadó vagyonának felszámolása céljából indult csődeljárást vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárást ténylegesen megindították, az említett eljárás az illetékes hatóság felügyelete alatt zajlik, és e hatósághoz való fordulás nem minősíthető visszaélésszerűnek.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.