62022TO0729
A TÖRVÉNYSZÉK VÉGZÉSE (kilencedik tanács)
2024. október 17. (
*1
)
„Megsemmisítés iránti kereset – Mezőgazdaság – A közös agrárpolitikára (KAP) vonatkozó stratégiai terv – (EU) 2021/2115 rendelet – A KAP keretében a tagállamok által elkészített stratégiai tervekhez nyújtott támogatásra vonatkozó szabályok – A Bizottság általi jóváhagyás – Többszakaszos vagy összetett közigazgatási eljárás – A Törvényszék hatásköre – Elfogadhatóság – A keresetindítási határidő betartása – A megtámadott jogi aktusról való tudomásszerzés – Kereshetőségi jog”
A T‑729/22. sz. ügyben,
a Complejo Agrícola Las Lomas, SL (székhelye: Madrid [Spanyolország], képviseli: J. Sedano Lorenzo ügyvéd)
felperes
az Európai Bizottság (képviselik: A.‑C. Becker és F. Castilla Contreras, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (kilencedik tanács),
tagjai: L. Truchot elnök, H. Kanninen (előadó) és T. Perišin bírák,
hivatalvezető: V. Di Bucci,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
meghozta a következő
Végzést
1
Az EUMSZ 263. cikken alapuló keresetében a felperes Complejo Agrícola Las Lomas, SL az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap által finanszírozott uniós támogatás céljából Spanyolország 2023 és 2027 közötti időszakra vonatkozó KAP stratégiai tervének jóváhagyásáról szóló, 2022. augusztus 31‑i C(2022) 6017 final bizottsági végrehajtási határozat (a továbbiakban: megtámadott határozat) megsemmisítését kéri annyiban, amennyiben az jóváhagyta a közös agrárpolitikára (KAP) vonatkozó spanyol stratégiai terv 3.4 pontját, amely szerint a közös agrárpolitika keretében a tagállamok által elkészítendő stratégiai tervhez (KAP stratégiai terv) nyújtott, az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) által finanszírozott támogatásra vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint az 1305/2013/EU és az 1307/2013/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2021. december 2‑i (EU) 2021/2115 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2021. L 435., 1. o.; helyesbítések: HL 2022. L 181., 35. o.; HL 2022. L 227., 136. o.) 21. cikke szerinti, a fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatás maximális összege nem haladhatja meg a 200000 eurót (a továbbiakban: vitatott intézkedés).
A jogvita előzményei
2
A felperes egy madridi (Spanyolország) székhelyű spanyol társaság, amely többek között mezőgazdasági földterületek mezőgazdasági, erdészeti és állattenyésztési tevékenységek céljából történő megszerzésével és hasznosításával foglalkozik.
3
2021. december 29‑én a Spanyol Királyság a 2021/2115 rendelet 118. cikkének (1) bekezdése alapján benyújtotta az Európai Bizottsághoz a 2023–2027‑es időszakra vonatkozó KAP stratégiai tervre (a továbbiakban: KAP stratégiai terv) vonatkozó javaslatát.
4
2022. március 31‑én a Bizottság a 2021/2115 rendelet 118. cikke (2) bekezdésének megfelelően, miután értékelte a Spanyol Királyság által készített KAP stratégiai tervre (a továbbiakban: spanyol KAP stratégiai terv) vonatkozó javaslatot, észrevételeket tett, és további információkat kért.
5
2022. július 27‑én a Spanyol Királyság ezen észrevételek nyomán információkat közölt a Bizottsággal, és benyújtotta a KAP stratégiai tervre vonatkozó javaslatának felülvizsgált változatát.
6
2022. augusztus 31‑én a Bizottság elfogadta a megtámadott határozatot, amelyben a 2021/2115 rendelet 118. cikkének (4) bekezdése alapján a javasolt spanyol KAP stratégiai tervet jóváhagyta.
Az eljárás és a felek kérelmei
7
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben a Bizottság a vitatott intézkedést jóváhagyta;
–
kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
8
A felperes azt is kéri, hogy a Bizottság nyújtsa be a birtokában lévő, a spanyol KAP stratégiai tervre vonatkozó javaslat kidolgozására irányuló eljárásról szóló jelentést.
9
A Törvényszék Hivatalához 2023. február 16‑án benyújtott külön beadványában a Bizottság a Törvényszék eljárási szabályzata 130. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadhatatlansági kifogást emelt, amelyben azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
a keresetet mint elfogadhatatlant utasítsa el;
–
kötelezze a felperest a költségek viselésére.
10
A Törvényszék Hivatalához 2023. február 27‑én benyújtott beadványában a Spanyol Királyság kérte, hogy a Bizottság kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson a jelen eljárásba.
11
2023. április 17‑én a felperes a Bizottság által emelt elfogadhatatlansági kifogással kapcsolatban benyújtotta észrevételeit. A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék az említett kifogást utasítsa el.
A jogkérdésről
12
Az eljárási szabályzat 130. cikkének (1) és (7) bekezdése értelmében, ha az alperes azt külön iratban kéri, a Törvényszék az ügy érdemét nem érintve dönthet a hatáskör hiánya vagy az elfogadhatatlanság tárgyában.
13
A jelen ügyben, mivel a Bizottság kérte, hogy a Törvényszék határozzon az elfogadhatatlansági kifogásról, a Törvényszék, mivel úgy ítéli meg, hogy az ügy körülményei kellően fel vannak tárva, úgy dönt, hogy az eljárás folytatása nélkül hoz határozatot.
14
Az elfogadhatatlansági kifogás alátámasztása érdekében a Bizottság először is az Európai Unió Bírósága alapokmányának 21. cikkében és az eljárási szabályzat 76. cikkének d) és e) pontjában előírt követelmények be nem tartására, másodszor a Törvényszéknek a vitatott intézkedés felülvizsgálatára vonatkozó hatáskörének hiányára, harmadszor pedig a felperes kereshetőségi jogának hiányára hivatkozik.
15
Az eljárási szabályzat 89. cikke alapján hozott pervezető intézkedések keretében a Törvényszék által a megtámadott határozattal szembeni keresetindítási határidő betartásával kapcsolatban feltett kérdésre válaszolva a Bizottság úgy véli továbbá, hogy a keresetlevelet határidőn túl nyújtották be.
A keresetindítási határidő betartásáról
16
A Bizottság azzal érvel, hogy a jelen kereset benyújtására nyitva álló határidő kezdő időpontja a megtámadott határozat elfogadásának időpontja, azaz 2022. augusztus 31., vagy legkésőbb a Bizottság honlapján való közzétételének időpontja, azaz 2022. szeptember 8. volt. Álláspontja szerint a felperesnek legkésőbb ez utóbbi időponttól kezdve tudomása volt az említett határozat létéről. Márpedig a felperes nem tett eleget gondossági kötelezettségének annak érdekében, hogy észszerű határidőn belül hozzáférést kérjen e határozat teljes szövegéhez. Így a két hónap és tíznapos határidő 2022. november 21‑én lejárt, a keresetet pedig másnap nyújtották be.
17
A felperes azzal érvel, hogy a megtámadott határozatnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététele vagy e határozat közlése hiányában az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése értelmében vett tudomásszerzés kritériumát kell alkalmazni. Azt állítja, hogy a megtámadott határozatról csak 2022. október közepén szerzett tudomást a spanyol mezőgazdasági, halászati és élelmiszerügyi minisztérium honlapjának megtekintésekor.
18
Az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése értelmében a megsemmisítés iránti keresetet, az esettől függően, a megtámadott jogi aktus kihirdetésétől vagy a felperessel történő közlésétől, illetve ennek hiányában attól a naptól számított két hónapon belül kell megindítani, amikor arról a felperes tudomást szerzett. E rendelkezés szövegéből magából az következik, hogy a jogi aktusról való tudomásszerzés napjának kritériuma a keresetindítási határidő kiindulópontjaként kiegészítő jellegű a jogi aktus kihirdetésének vagy közlésének napjához képest (1998. március 10‑iNémetország kontra Tanács ítélet, C‑122/95, EU:C:1998:94, 35. pont).
19
Ezenfelül az eljárási szabályzat 60. cikke szerint e határidő továbbá a távolságra tekintettel tíznapos átalány‑határidővel meghosszabbodik.
20
Elsősorban nem vitatott, hogy a megtámadott határozatot nem közölték a felperessel, mivel ez utóbbi nem címzettje annak.
21
Másodsorban az ítélkezési gyakorlat szerint ahhoz, hogy az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése szerinti keresetindítási határidő kezdőnapja a megtámadott jogi aktus közzététele legyen, az e közzétételre vonatkozó követelményt vagy az Európai Unió valamely elsődleges vagy másodlagos jogi rendelkezésének kell tartalmaznia, vagy legalább egy olyan állandó gyakorlatból kell következnie, amelyre a felperes jogosan számíthatott (lásd ebben az értelemben: 2019. május 15‑iMetrans kontra Bizottság és INEA végzés, T‑262/17, EU:T:2019:341, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
22
A jelen ügyben először is nem vitatott, hogy a megtámadott határozatot nem tették közzé a Hivatalos Lapban.
23
Másodszor, sem a 2021/2115 rendelet 118. cikke, sem e rendelet bármely más rendelkezése nem írja elő a KAP stratégiai terveket jóváhagyó határozatok közzétételének konkrét módját.
24
Harmadszor meg kell állapítani, hogy – amint arra a Bizottság a Törvényszék kérdésére adott válaszában rámutat – ezen intézménynek nincsen a megtámadott határozathoz hasonló határozatok közzétételére vonatkozó olyan állandó gyakorlata, amelyre a felperes jogosan számíthatott.
25
Ennélfogva, mivel a megtámadott határozatot nem tették közzé, és nem is közölték a felperessel, az e jogi aktussal szembeni keresetindítási határidő az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése értelmében akkor kezdődött meg, amikor a felperes arról tudomást szerzett.
26
Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint közzététel vagy közlés hiányában a keresetindítási határidő csak akkor kezdődik, amikor az érintett fél pontosan megismerte a szóban forgó jogi aktus tartalmát és indokolását, feltéve hogy a jogi aktus létezéséről való tudomásszerzéstől számított észszerű határidőn belül megkérte annak teljes szövegét (lásd ebben az értelemben: 2018. november 19‑iLandesbank Baden‑Württemberg kontra ESZT végzés, T‑14/17, nem tették közzé, EU:T:2018:812, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
27
Így az ítélkezési gyakorlat az érintett harmadik személyre – annak érdekében, hogy a határidő vele szemben csak akkor kezdődjön meg, amikor a kereset benyújtása szempontjából releváns valamennyi körülményt megismeri – azt a kötelezettséget rója, hogy gondosan eljárva kérje meg az őt érintő jogi aktus teljes szövegét (lásd: 2021. december 8‑iAlessio és társai kontra EKB végzés, T‑620/20, nem tették közzé, EU:T:2021:877, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28
Az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a jogi aktus meglétéről való tudomásszerzés levezethető különböző körülményekből, így először is az érintett harmadik személy szóbeli vagy írásbeli nyilatkozataiból, másodszor a megtámadott jogi aktusról szóló összefoglaló közleménynek a Hivatalos Lapban történő közzétételéből, harmadszor a megtámadott jogi aktusra – akár pontatlanul is – hivatkozó nemzeti jogi aktusnak valamely tagállam hivatalos lapjában történő közzétételéből, negyedszer olyan helyzetekből, amelyekben e körülmények kombinációja áll fenn, például akkor, amikor a megtámadott aktusról a médiában beszámoltak, és amikor az érintett harmadik személytől származó nyilatkozatok arra utalnak, hogy tudomása volt arról, hogy jogi aktust fogadtak el, olyan körülmények között, amikor nyilvánvaló volt, hogy szorosan figyelemmel kíséri az ügy alakulását (lásd ebben az értelemben: 2021. december 8‑iAlessio és társai kontra EKB végzés, T‑620/20, nem tették közzé, EU:T:2021:877, 47–49. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt két hónapos határidő, amely a megsemmisítés iránti keresettel megtámadható jogi aktus kihirdetése vagy közlése hiányában abban az időpontban kezdődik, amikor a felperes arról tudomást szerzett, eltér attól az észszerű határidőtől, amely e fél rendelkezésére áll ahhoz, hogy e jogi aktus teljes szövegének közlését kérje annak érdekében, hogy arról pontos tudomást szerezzen (lásd: 2018. november 19‑iLandesbank Baden‑Württemberg kontra ESZT végzés, T‑14/17, nem tették közzé, EU:T:2018:812, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30
A jogi aktus meglétéről való tudomásszerzést követően e jogi aktus közlésének kérésére nyitva álló észszerű határidő kritériuma tehát nem olyan előre megszabott határidő, amely automatikusan levezethető lenne a megsemmisítés iránti kereset benyújtása határidejének időtartamából, hanem olyan határidő, amely az adott ügy körülményeitől függ (lásd ebben az értelemben: 2013. február 28‑iArango Jaramillo és társai kontra EBB [felülvizsgálat] ítélet, C‑334/12 RX‑II, EU:C:2013:134, 32–34. pont).
31
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy egyes ügyekben megállapítást nyert, hogy a valamely jogi aktus teljes szövegének közlése iránt két hónappal (lásd ebben az értelemben: 1993. március 5‑iFerriere Acciaierie Sarde kontra Bizottság végzés, C‑102/92, EU:C:1993:86, 19. pont), több mint négy hónappal (lásd ebben az értelemben: 2011. november 10‑iAgapiou Joséphidès kontra Bizottság és EACEA végzés, C‑626/10 P, nem tették közzé, EU:C:2011:726, 130–132. pont; 1998. július 15‑iLPN és GEOTA kontra Bizottság végzés, T‑155/95, EU:T:1998:167, 44. pont; 2018. november 19‑iVR‑Bank Rhein‑Sieg kontra ESZT végzés, T‑42/17, nem tették közzé, EU:T:2018:813, 44–49. pont) vagy több mint hat hónappal (lásd ebben az értelemben: 2010. május 18‑iAbertis Infraestructuras kontra Bizottság végzés, T‑200/09, nem tették közzé, EU:T:2010:200, 63. pont) azt követően benyújtott kérelem, hogy a felperes tudomást szerzett annak létezéséről, túllépi az észszerű határidőt.
32
Egyébiránt más körülmények között úgy tekintették, hogy a kéthetes (lásd ebben az értelemben: 1995. március 7‑iSocurte és társai kontra Bizottság ítélet, T‑432/93–T‑434/93, EU:T:1995:43, 50. pont) vagy az egy hónapos határidő (lásd ebben az értelemben: 1994. május 19‑iConsorzio gruppo di azione locale Murgia Messapica kontra Bizottság ítélet, T‑465/93, EU:T:1994:56, 32. pont) észszerű határidőnek minősül.
33
A jelen ügyben egyrészt a Bizottság spanyolországi képviselete, illetve a spanyol kormány 2022. augusztus 31‑i sajtóközleményben bejelentette a megtámadott határozat elfogadását, másrészt pedig a megtámadott határozatot 2022. szeptember 8‑án feltették a Bizottság honlapjára, valamint 2022. szeptember 19‑én a spanyol mezőgazdasági, halászati és élelmiszerügyi minisztérium honlapjára.
34
A felperes azt állítja, hogy a megtámadott határozatról 2022. október közepe táján szerzett tudomást a spanyol mezőgazdasági, halászati és élelmiszerügyi minisztérium internetes oldalának megtekintésekor, anélkül hogy ennek pontos napját azonosítani tudná.
35
Mindenesetre, még ha a felperes 2022. augusztus 31‑én vagy szeptember 8‑án tudomást is szerzett volna a megtámadott határozat létéről, amint azt a Bizottság állítja, az ezen időpontok és 2022. október közepe közötti állítólagos tétlensége legfeljebb körülbelül másfél hónap. Márpedig a jelen ügy körülményei között nem tekinthető úgy, hogy e határidő meghaladja az észszerű határidőt.
36
A jelen ügyben ugyanis azt a körülményt is figyelembe kell venni, hogy a megsemmisítés iránti keresetet 2022. november 22‑én nyújtották be, tehát az csak akkor tekinthető elkésettnek, ha a felperes a megtámadott határozat tartalmáról 2022. szeptember 12. előtt tudomást szerzett.
37
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a többek között az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében meghatározott határidőre tekintettel a kereset elkésettségére hivatkozó félnek kell bizonyítania azt az időpontot, amikor a határidőt megindító esemény bekövetkezett (lásd ebben az értelemben: 2012. december 6‑iEvropaïki Dynamiki kontra Bizottság ítélet, T‑167/10, nem tették közzé, EU:T:2012:651, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
Márpedig a jelen ügyben a Bizottság nem terjesztett elő bizonyítékokat annak alátámasztására, hogy a felperes 2022. szeptember 12. előtt tudomást szerzett a megtámadott határozat tartalmáról, hanem annak állítására szorítkozott, hogy a felperes legkésőbb 2022. szeptember 8‑án tudomást szerzett annak létezéséről.
39
Ennélfogva nem lehet úgy tekinteni, hogy a jelen keresetet késedelmesen nyújtották be.
Az alaki követelmények tiszteletben tartásáról
40
A Bizottság azzal érvel, hogy a kereset elfogadhatatlan, mivel a keresetlevél nem teljesíti az Európai Unió Bírósága alapokmányának 21. cikkében és az eljárási szabályzat 76. cikkének d) és e) pontjában előírt feltételeket. Álláspontja szerint, még ha a keresetlevél meg is jelöli, hogy a megtámadott határozat részleges megsemmisítésére irányuló keresetről van szó, a jogvita tárgya valójában a vitatott intézkedés jogszerűsége. Így a felperes kérelmei nem az említett határozat, hanem ezen intézkedés megsemmisítésére irányulnak. Végül a megsemmisítési jogalapok nem jelölnek meg semmilyen, e határozat elfogadásakor elkövetett hibát vagy jogellenességet, hanem a spanyol hatóságok mulasztásait említik. Ráadásul a keresetlevélben hivatkozott jogalapok nem kellően egyértelműek, és az ítélkezési gyakorlatra való elvont és általános hivatkozásokra szorítkoznak, anélkül hogy azt a jelen ügyre alkalmaznák.
41
A felperes úgy véli, hogy a jogvita tárgya egyértelműen meg van határozva, és a megtámadott határozat jogszerűségének amiatti vitatásában áll, hogy az említett határozat jóváhagyja a spanyol KAP stratégiai tervre vonatkozó javaslatot. Úgy véli, hogy a vitatott intézkedés az említett határozat részét képezi, és hogy a spanyol KAP stratégiai terv nem jelent e határozattól elkülönülő önálló intézkedést. E tekintetben a felperes a Bizottságnak a 2021/2115 rendelet 118. cikke szerinti hatásköreire hivatkozik.
42
Az Európai Unió Bírósága alapokmánya 21. cikkének első bekezdése értelmében, amely ugyanezen alapokmány 53. cikkének első bekezdése szerint a Törvényszék előtti eljárásra is irányadó, valamint az eljárási szabályzat 76. cikkének d) és e) pontja értelmében a keresetlevélnek tartalmaznia kell a jogvita tárgyát, a felhozott jogalapokat és érveket, valamint az említett jogalapok rövid ismertetését és a felperes kereseti kérelmeit.
43
Ezen elemeknek kellően egyértelműnek és pontosnak kell lenniük, hogy lehetővé tegyék az alperes számára védekezésének előkészítését és a Törvényszék számára a keresetről való határozathozatalt, adott esetben további információ nélkül. A jogbiztonság és a gondos igazságszolgáltatás biztosítása érdekében a kereset elfogadhatóságához szükséges, hogy azok a lényeges ténybeli és jogi elemek, amelyeken a kereset alapul, legalább röviden, de összefüggően és érthetően kitűnjenek magából a keresetlevélnek a szövegéből (lásd: 2019. július 4‑iOlaszország kontra Bizottság ítélet, T‑598/17, nem tették közzé, EU:T:2019:482, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2019. július 9‑iScaloni és Figini kontra Bizottság végzés, T‑158/18, nem tették közzé, EU:T:2019:491, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
44
Ami közelebbről a felek kérelmeit illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a felek határozzák meg az uniós bíróságok elé terjesztett jogvita tárgyát, következésképpen e kérelmeket egyértelműen kell megfogalmazni annak elkerülése érdekében, hogy az uniós bíróság a kereseten túlterjeszkedően hozzon határozatot (lásd: 2017. szeptember 14‑iUniversità del Salento kontra Bizottság ítélet, T‑393/15, nem tették közzé, EU:T:2017:604, 75. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2020. november 19‑iComune di Stintino kontra Bizottság végzés, T‑174/20, nem tették közzé, EU:T:2020:551, 45. pont). Konkrétan, amennyiben megsemmisítés iránti keresetről van szó, egyértelműen meg kell jelölni azt a jogi aktust, amelynek a megsemmisítését kérik (lásd ebben az értelemben: 2018. november 6‑iChioreanu kontra ERCEA végzés, T‑717/17, EU:T:2018:765, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
45
A jelen ügyben igaz, hogy a keresetlevélben a felperes egyrészt a megtámadott határozat részleges megsemmisítését, másrészt pedig a vitatott intézkedés jogellenességének megállapítását kéri. A keresetlevél egészének olvasatából azonban az következik, hogy a felperes a keresetében annyiban kéri az említett határozat megsemmisítését, amennyiben az az uniós jogot sértő módon jóváhagyja ezt az intézkedést.
46
Egyébiránt az elfogadhatatlansági kifogásban a Bizottság is így értelmezte a felperes kérelmeit. Ugyanis, noha a Bizottság azt kifogásolja, hogy a felperes összemossa a megtámadott határozatot és a spanyol KAP stratégiai tervet, amelyek a Bizottság szerint valójában két elkülönülő jogi aktust jelentenek, ez nem változtat azon, hogy olyan kérdésről van szó, amely a felperes által hivatkozott kifogások Bizottságnak való betudhatóságára, nem pedig a keresetlevél egyértelműségére vagy pontosságára vonatkozik. Márpedig a betudhatóság e kérdése a Törvényszéknek a vitatott intézkedés felülvizsgálatára vonatkozó hatáskörének hiányára alapított elfogadhatatlansági ok körébe tartozik (lásd a fenti 14. pontot).
47
Ami a megsemmisítés iránti kereset alapjául szolgáló jogalapokat, valamint lényeges ténybeli és jogi elemeket illeti, azok kellően egyértelműen kitűnnek a keresetlevélből. Ez utóbbi négy jogalapot foglal magában, amelyek közül az első a 2021/2115 rendelet 17. cikkének megsértésén, a második a vitatott intézkedésnek a KAP céljaival való összeegyeztethetőségét illetően ezen intézkedés hatása értékelésének hiányán, a harmadik a belső piacnak a spanyol mezőgazdasági termelők hátrányára történő, a KAP széttagoltságát eredményező torzításán, a negyedik pedig az arányosság elvének megsértésén alapul. Ráadásul a felperes megemlít bizonyos, a Törvényszék és a Bíróság által hozott ítéleteket, amelyeket összefüggésbe hoz a jelen ügy tényállásával.
48
A fentiekből következik, hogy a kereset az Európai Unió Bírósága alapokmányának 21. cikkében és az eljárási szabályzat 76. cikkének d) és e) pontjában előírt követelmények állítólagos megsértése miatt nem elfogadhatatlan.
49
Következésképpen a keresetlevél alaki követelményeinek be nem tartására alapított elfogadhatatlansági kifogást el kell utasítani.
A Törvényszéknek a vitatott intézkedés felülvizsgálatára vonatkozó hatásköréről és a felhozott kifogások Bizottságnak való betudhatóságáról
50
A Bizottság azzal érvel, hogy a kereset elfogadhatatlan, mivel a jogvita valódi tárgya a spanyol KAP stratégiai terv jogszerűségének vizsgálata, amely egy tagállam által elfogadott olyan jogi aktus, amelynek felülvizsgálata nem tartozik a Törvényszék hatáskörébe. Így a Törvényszék nem rendelkezik hatáskörrel a vitatott intézkedés jogszerűségének elbírálására. A Bizottság azt állítja, hogy az említett KAP stratégiai terv egészének jóváhagyása semmilyen hatással nincs e szöveg kibocsátójára és jellegére, mivel az a spanyol hatóságok által elfogadott jogi aktus marad. A KAP stratégiai tervek az érintett tagállam jogrendjében joghatásokat kiváltó nemzeti intézkedések, nem pedig az uniós intézmények, szervek vagy hivatalok EUMSZ 263. cikk értelmében vett jogi aktusai. A nemzeti bíróságok feladata, hogy az uniós jog, különösen a 2021/2115 rendelet fényében megvizsgálják a KAP stratégiai tervek és az azokban foglalt intézkedések jogszerűségét, és hogy adott esetben az EUMSZ 267. cikk alapján előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel forduljanak a Bírósághoz.
51
A felperes úgy véli, hogy a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik a Bizottság határozatai jogszerűségének vizsgálatára, beleértve a KAP stratégiai tervekre vonatkozó javaslatokat jóváhagyó határozatokat is. Álláspontja szerint a spanyol KAP stratégiai terv és a megtámadott határozat egyetlen jogi aktust alkot, amely a Bizottság kizárólagos hatáskörébe tartozik, mivel a Spanyol Királyság csupán együttműködött annak kidolgozásában. Ráadásul a KAP stratégiai tervekre vonatkozó javaslatok jóváhagyása az uniós jog által szabályozott eljárásnak minősül, amelynek egyetlen megtámadható aktusa az azokat jóváhagyó bizottsági határozat. A Bizottság által a megtámadott határozat és a spanyol KAP stratégiai terv között tett megkülönböztetés megfosztaná lényegétől a Bizottság által lefolytatott vizsgálatot, és kivonná a KAP stratégiai terveket minden bírósági felülvizsgálat alól, ami ellentétes lenne a hatékony bírósági jogorvoslathoz való joggal. Egyébként a spanyol KAP stratégiai tervet a spanyol bíróságok előtt sem lehet vitatni, mivel uniós jogi eljárás keretében elkészített előkészítő aktusról van szó.
52
A jelen ügyben a megsemmisítés iránti kérelmek formálisan a megtámadott határozat ellen irányulnak, amely végrehajtási határozat. A Bizottság ilyen határozata azon jogi aktusok közé tartozik, amelyek jogszerűségének vizsgálata az EUMSZ 263. cikknek megfelelően az uniós bíróság, a jelen esetben a Törvényszék hatáskörébe tartozik. Ezt egyébként a Bizottság sem vitatja.
53
A Bizottság a Törvényszék jelen ügyben fennálló hatáskörének vitatása érdekében azt állítja, hogy a vitatott intézkedés a spanyol KAP stratégiai terv, nem pedig a megtámadott határozat hatálya alá tartozik, tehát nem tudható be a Bizottságnak. A spanyol KAP stratégiai tervre vonatkozó javaslat említett határozattal való jóváhagyása nem változtatott ezen aktus jellegén, amely olyan nemzeti intézkedés marad, amelynek jogszerűségét kizárólag a nemzeti bíróság vizsgálhatja.
54
Emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság érvelése egyrészt a felperes által felhozott kifogások Bizottságnak való betudhatóságával – ami a kereset elfogadhatóságával kapcsolatos kérdés –, másrészt pedig a Törvényszéknek e kifogások és következésképpen a vitatott intézkedés vizsgálatára vonatkozó hatáskörével kapcsolatos elemeken alapul.
55
A jelen ügyben rá kell mutatni arra, hogy a spanyol KAP stratégiai tervre vonatkozó javaslat kidolgozása és jóváhagyása a spanyol hatóságok és a Bizottság részvételével történt. Meg kell tehát vizsgálni, hogy egy ilyen eljárásban az uniós bíróság vagy a nemzeti bíróság közül melyik rendelkezik hatáskörrel arra, hogy döntsön a vitatott intézkedés uniós jogra tekintettel való jogszerűségéről.
56
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti hatóságok esetleges bevonása egy olyan eljárás lefolytatásába, amely az uniós intézmények által hozott jogi aktusok elfogadásához vezet, nem kérdőjelezheti meg ezen aktusok uniós jogi aktus minőségét, ha a nemzeti hatóságok által hozott aktusok egy szakaszát képezik azon eljárásnak, amelyben az uniós intézmény egyedül gyakorolja végleges döntéshozatali jogkörét, anélkül hogy kötve lenne a nemzeti hatóságok által kibocsátott előkészítő aktusokhoz vagy javaslatokhoz (2018. december 19‑iBerlusconi és Fininvest ítélet, C‑219/17, EU:C:2018:1023, 43. pont).
57
Ugyanis ilyen esetben, amikor az uniós jog nem kívánja szabályozni két, különböző célokat követő hatáskör – a nemzeti és az uniós hatáskör – megosztását, hanem ezzel szemben valamely uniós intézménynek biztosít kizárólagos döntéshozatali jogkört, az uniós bíróság feladata, hogy az uniós jogi aktusok jogszerűségének vizsgálatára vonatkozó, EUMSZ 263. cikken alapuló kizárólagos hatásköre címén elbírálja a szóban forgó uniós intézmény által hozott végleges határozat jogszerűségét, és az érintettek hatékony bírói jogvédelmének biztosítása érdekében megvizsgálja a nemzeti hatóságok által kibocsátott előkészítő aktusok vagy javaslatok esetleges hibáit, amelyek érinthetik e végleges határozat érvényességét (2018. december 19‑iBerlusconi és Fininvest ítélet, C‑219/17, EU:C:2018:1023, 44. pont).
58
Ugyanakkor a nemzeti hatóság olyan aktusa, amely valamely uniós határozathozatali eljárás részét képezi, nem tartozik az uniós bíróság kizárólagos hatáskörébe, ha a nemzeti hatóságok és az uniós intézmények között az adott területen érvényesülő hatáskörmegosztásból az következik, hogy a nemzeti hatóság által hozott aktus egy olyan uniós aktus elfogadására vonatkozó eljárás szükséges szakaszát képezi, amelyben az uniós intézményeknek csak korlátozott mérlegelési mozgásterük van, vagy azzal nem is rendelkeznek, amely folytán a nemzeti aktus köti az uniós intézményt (lásd ebben az értelemben: 1992. december 3‑iOleificio Borelli kontra Bizottság ítélet, C‑97/91, EU:C:1992:491, 9. és 10. pont).
59
Így a nemzeti bíróságokra hárul az ilyen nemzeti jogi aktust esetlegesen érintő szabálytalanságok elbírálása, adott esetben a Bíróság előtt előzetes döntéshozatali eljárást kezdeményezve, a felülvizsgálat ugyanolyan feltételei mellett, mint amelyek az ugyanezen nemzeti hatóság által hozott bármely olyan végleges aktusra irányadók, amely harmadik személyeknek sérelmet okozhat, továbbá a hatékony bírói jogvédelem elve alapján kötelesek elfogadhatónak tekinteni az e célból benyújtott keresetet még akkor is, ha a belső eljárásjogi szabályok ezt nem írják elő (lásd ebben az értelemben: 1992. december 3‑iOleificio Borelli kontra Bizottság ítélet, C‑97/91, EU:C:1992:491, 11–13. pont; 2001. december 6‑iCarl Kühne és társai ítélet, C‑269/99, EU:C:2001:659, 58. pont; 2009. július 2‑iBavaria és Bavaria Italia ítélet, C‑343/07, EU:C:2009:415, 57. pont).
60
Emlékeztetni kell arra is, hogy valamely nemzeti intézkedésnek a Bizottság általi jóváhagyása egyáltalán nem jár azzal a hatással, hogy ezen intézkedésnek uniós jogi aktus jelleget kölcsönözne (lásd ebben az értelemben: 2002. szeptember 19‑iHuber ítélet, C‑336/00, EU:C:2002:509, 40. pont; 2009. június 4‑iJK Otsa Talu ítélet, C‑241/07, EU:C:2009:337, 37. pont).
61
E megfontolások fényében kell megvizsgálni a megtámadott határozat elfogadásához vezető eljárást annak meghatározása céljából, hogy mely bíróság rendelkezik hatáskörrel a spanyol KAP stratégiai tervre vonatkozó, a megtámadott határozattal jóváhagyott javaslatban előírt vitatott intézkedés uniós joggal való összeegyeztethetőségére vonatkozó jelen jogvita elbírálására.
A spanyol KAP stratégiai terv kidolgozásáról és jóváhagyásáról
62
A megtámadott határozat az a jogi aktus, amellyel a Bizottság a 2021/2115 rendelet 118. cikkében előírt eljárásnak megfelelően jóváhagyta a spanyol KAP stratégiai tervre vonatkozó javaslatot.
63
Első lépésben a Bizottságnak, illetve a tagállamoknak a KAP végrehajtásában játszott, a 2021/2115 rendeletben meghatározott szerepét kell elemezni.
64
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 4. cikk (2) bekezdésének megfelelően többek között a mezőgazdaság területén a hatáskörök meg vannak osztva az Unió és a tagállamok között.
65
A KAP jogi keretének reformját a 2021/2115 rendelet valósította meg. Amint arra ez utóbbi rendelet (36) preambulumbekezdése emlékeztet, egyetlen rendelet megalkotása mellett döntöttek.
66
A 2021/2115 rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerint e rendelet a valamely tagállam által elkészített és a Bizottság által jóváhagyott, a 2023. január 1‑jétől 2027. december 31‑ig tartó időszakra vonatkozó KAP stratégiai tervben szereplő beavatkozásokhoz az Európai Mezőgazdasági Garanciaalapból (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtott uniós támogatásokra alkalmazandó. E rendelet (36) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy e rendelet az EMVA‑ból nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról és az 1698/2005/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (HL 2013. L 347., 487. o.; helyesbítés: HL 2016. L 130., 1. o.) és a KAP keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint a 637/2008/EK és a 73/2009/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (HL 2013. L 347., 608. o.; helyesbítés: HL 2016. L 130., 8. o.) megállapított rendelkezések helyébe lép.
67
Továbbá, ami a KAP e reformból eredő irányítási módját illeti, a 2021/2115 rendelet (3) preambulumbekezdése szerint az alkalmazott új megközelítés azon az elgondoláson alapul, hogy az Uniónak meg kell határoznia az alapvető szakpolitikai paramétereket, míg a tagállamoknak nagyobb felelősséget kell vállalniuk a tekintetben, hogy hogyan valósítják meg a célkitűzéseket és célokat. Ezért a nagyobb fokú szubszidiaritás révén jobban figyelembe vehetők a helyi körülmények és szükségletek, valamint a mezőgazdasági tevékenység sajátos természete.
68
Ezenfelül a 2021/2115 rendelet (27) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a KAP ezen új végrehajtási modelljén belüli hatáskörmegosztás előírja, hogy a célkitűzéseket, a beavatkozástípusokat és a közös követelményeket uniós szinten kell meghatározni a KAP közös jellegének biztosítása érdekében, ugyanakkor ezeket a tagállamoknak kell átültetniük a gyakorlatba a kedvezményezettekre alkalmazandó támogatási intézkedések formájában.
69
Végül, ami a KAP költségvetése végrehajtásának módját illeti, a KAP finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról, valamint az 1306/2013/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2021. december 2‑i (EU) 2021/2116 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2021. L 435., 187. o.; helyesbítések: HL 2022. L 29., 45. o.; HL 2022. L 297., 86. o.) 5. cikke előírja, hogy az EMGA végrehajtása vagy a tagállamok és az Unió közötti megosztott irányítás keretében, vagy pedig közvetlen irányítás keretében történik. Ugyanezen rendelet 6. cikke úgy rendelkezik, hogy az EMVA végrehajtása a tagállamok és az Unió közötti megosztott irányítás keretében történik.
70
Ennélfogva a fenti 67–69. pontban említett rendelkezésekből az következik, hogy a KAP irányításának az uniós jogalkotó által bevezetett új módja olyan együttműködési rendszeren alapul, amely mozgásteret biztosít a tagállamok számára ahhoz, hogy a beavatkozásokat a nemzeti mezőgazdaságuk szükségleteihez és sajátos igényeihez igazítsák, miközben a KAP‑pal való összeegyeztethetőség biztosítása érdekében uniós ellenőrzést ír elő.
71
Második lépésben meg kell vizsgálni a KAP stratégiai tervekre alkalmazandó szabályokat, amelyek ezen új irányítási rendszer célkitűzéseit tükrözik.
72
A KAP stratégiai tervek kidolgozását illetően először is a 2021/2115 rendelet 104. cikkének (1) bekezdéséből kitűnik, hogy a tagállamok az EMGA és az EMVA által finanszírozott uniós támogatások végrehajtása érdekében KAP stratégiai terveket dolgoznak ki.
73
E tekintetben a 2021/2115 rendelet 5. és 6. cikke meghatározza az Unió célkitűzéseit, a 7. cikk pedig meghatározza az azok megvalósításának értékeléséhez használandó mutatókat. Ezenfelül a 9. cikk többek között előírja, hogy a tagállamok a KAP stratégiai tervükben előirányzott beavatkozásokat az Európai Unió Alapjogi Chartájával (a továbbiakban: Charta) és az uniós jog általános elveivel összhangban alakítják ki. Ezenkívül a 8–84. cikk meghatározza a beavatkozástípusokat, valamint a tagállamok által a KAP közös jellegének biztosítása érdekében alkalmazandó közös követelményeket.
74
Másodszor, a 2021/2115 rendelet 106. cikkének (1) bekezdése kifejti, hogy a tagállamok intézményi és jogszabályi keretüknek megfelelően dolgozzák ki KAP stratégiai tervüket.
75
Harmadszor, a 2021/2115 rendelet 107–115. cikke meghatározza a KAP stratégiai tervek tartalmára és bemutatására vonatkozó követelményeket. E tervek az egyes tagállamok által a KAP végrehajtása érdekében elfogadott stratégiával kapcsolatos iránymutatásokat tartalmazó dokumentumoknak minősülnek.
76
A KAP stratégiai tervek Bizottság általi jóváhagyását illetően a 2021/2115 rendelet (110) preambulumbekezdése leszögezi, hogy e jóváhagyás rendkívül fontos lépés annak biztosításához, hogy a KAP a közös célkitűzésekkel összhangban kerüljön végrehajtásra.
77
E célból a 2021/2115 rendelet 118. cikke szabályozza az egyes javasolt KAP stratégiai tervek értékelésére és jóváhagyására vonatkozó eljárást. E cikk (1) bekezdése előírja, hogy minden tagállam benyújtja a Bizottságnak a KAP stratégiai tervre vonatkozó javaslatát.
78
Ezt követően a 2021/2115 rendelet 118. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Bizottság értékeli a hozzá benyújtott KAP stratégiai tervet a következők tekintetében: a terv teljessége, az uniós jogszabályok alapelveivel, e rendelettel és az említett rendelet értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló és végrehajtási jogi aktusokkal, valamint a 2021/2116 rendelettel való összhangja és koherenciája, a 2021/2115 rendelet 6. cikkének (1) és (2) bekezdésében meghatározott egyedi célkitűzések megvalósításához való tényleges hozzájárulása, továbbá a belső piac megfelelő működésére és a versenytorzulásra, valamint a kedvezményezettekre és a közigazgatási szervekre háruló adminisztratív terhek mértékére gyakorolt hatása.
79
A 2021/2115 rendelet 118. cikkének (3) bekezdése lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy észrevételeket tegyen abban az esetben, ha a javasolt KAP stratégiai terv értékelése problémákat tárt volna fel. Ilyenkor a tagállamnak minden szükséges további információt meg kell adnia, és adott esetben felül kell vizsgálnia a javaslatát.
80
A 2021/2115 rendelet 118. cikkének (4) bekezdése meghatározza a KAP stratégiai tervek jóváhagyásának kritériumait, azaz először is az ugyanezen rendelet 118. cikkének (3) bekezdésében említett szükséges információkat be kell nyújtani a Bizottsághoz, másodszor pedig a tervnek összhangban kell lennie a 9. cikkel, valamint az említett rendeletben és a 2021/2116 rendeletben foglalt többi követelménnyel, továbbá az e jogi aktusok értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló és végrehajtási jogi aktusokkal.
81
A 2021/2115 rendelet 118. cikkének (5) és (6) bekezdése értelmében az egyes KAP stratégiai terveket végrehajtási határozat útján kell jóváhagyni legkésőbb hat hónappal az érintett tagállam általi benyújtását követően.
82
Ezenfelül a 2021/2115 rendelet 118. cikkének (7) bekezdése kimondja, hogy a KAP stratégiai terv kizárólag a Bizottság jóváhagyását követően bír joghatással.
83
Végül a 2021/2115 rendelet 119. és 120. cikke a KAP stratégiai tervek módosítása vagy felülvizsgálata esetére két, az e rendelet 118. cikkében előírthoz hasonló eljárásról rendelkezik.
84
A fenti 72–83. pontban említett rendelkezések összességéből az következik, hogy először is a Bizottság közvetlenül nem módosíthatja a KAP stratégiai tervre vonatkozó, valamely tagállam által kidolgozott javaslatot, másodszor a Bizottság ellenőrzi, hogy a javaslat megfelel‑e az uniós jog bizonyos szabályainak, harmadszor észrevételeket tehet, amelyekben a jóváhagyást a KAP stratégiai terv tagállam általi módosításához kötheti, negyedszer a javasolt KAP stratégiai terv jóváhagyását kizárólag akkor tagadhatja meg, ha az nem felel meg bizonyos, az uniós jogból eredő, kimerítő jelleggel felsorolt követelményeknek, ötödször pedig a KAP stratégiai terv a Bizottság általi jóváhagyását megelőzően nem vált ki joghatásokat.
85
Így a Bizottság a KAP stratégiai terv jóváhagyására irányuló eljárás keretében saját döntéshozatali jogkörrel rendelkezik, amelynek gyakorlása szükségszerűen magában foglalja az említett terv tartalmának vizsgálatát.
86
Mindazonáltal a KAP stratégiai terv Bizottság általi jóváhagyásáról szóló határozatot meg kell különböztetni a KAP stratégiai tervre vonatkozó, valamely tagállam által benyújtott javaslattól, amely olyan nemzeti jogi aktus marad, amelynek keretében a tagállam gyakorolja többek között az e javaslatba beépítendő beavatkozások kiválasztása során a hatáskörét. Az e két jogi aktus közötti kapcsolatot a 2021/2115 rendelet 118. cikkében előírt mechanizmus hozza létre.
A jogi háttérből a jelen ügy keretében levonandó következtetésekről
87
A Bizottság és a nemzeti hatóságok eltérő hatásköreit figyelembe véve a Bizottság által jóváhagyott spanyol KAP stratégiai terv a fenti 56. és 57. pontban felidézett ítélkezési gyakorlat értelmében nem minősül a megtámadott határozatot előkészítő aktusnak, vagy olyan aktusnak, amely más módon annak részét képezné. A 2021/2115 rendelet ugyanis a hatásköröknek a tagállam és a Bizottság közötti megosztását előíró rendszert vezetett be.
88
Hasonlóképpen, a KAP stratégiai terv jóváhagyására irányuló, a 2021/2115 rendelet 118. cikkében előírt eljárásból az következik, hogy bár a nemzeti hatóság által hozott jogi aktus az uniós jogi aktus elfogadásához vezető eljárás keretében szükséges lépés, a Bizottságot a fenti 58. és 59. pontban felidézett ítélkezési gyakorlat értelmében a nemzeti jogi aktus nem köti.
89
Ennélfogva a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik a KAP stratégiai tervet jóváhagyó határozat – mint az EUMSZ 263. cikk értelmében vett uniós jogi aktus – jogszerűségének vizsgálatára, még akkor is, ha e vizsgálat a 2021/2115 rendelet 118. cikkének (4) bekezdése értelmében szükségképpen magában foglalja többek között a javasolt KAP stratégiai terv – amely nemzeti jogi aktus marad – tartalma uniós joggal való összeegyeztethetőségének ellenőrzését.
90
Márpedig a keresetlevélben a felperes azzal az indokkal hivatkozik a megtámadott határozat jogellenességére, hogy a Bizottság jóváhagyta a spanyol KAP stratégiai tervet, holott az több uniós jogi szabályt is sért, többek között a 2021/2115 rendelet bizonyos rendelkezéseit és az uniós jog általános elveit, valamint a környezeti hatásvizsgálatra vonatkozó nemzeti jogszabályokat.
91
Rá kell mutatni arra, hogy a nemzeti jogszabályokkal ellentétben a 2021/2115 rendelet rendelkezései és az uniós jog általános elvei azon szabályok részét képezik, amelyeknek a javasolt KAP stratégiai tervek általi betartását a Bizottság a 2021/2115 rendelet 118. cikkének (4) bekezdésében előírt jóváhagyási eljárás keretében ellenőrzi (lásd a fenti 47. pontot).
92
Ebből következik, hogy a megtámadott határozat jogszerűségének vizsgálata keretében meg lehet vizsgálni, hogy – amint azt a felperes állítja – a Bizottságnak nem kellett volna‑e megtagadnia a javasolt spanyol KAP stratégiai terv jóváhagyását azzal az indokkal, hogy az nem teljesíti a 2021/2115 rendelet 118. cikkének (4) bekezdésében előírt összes feltételt.
93
Következésképpen az arra alapított elfogadhatatlansági kifogást, hogy a megtámadott határozattal szemben hivatkozott szabálytalanságok kizárólag a spanyol KAP stratégiai tervnek, vagyis a spanyol hatóságoknak tudhatók be, el kell utasítani azon szabálytalanságokat illetően, amelyek vizsgálata a 2021/2115 rendelet 118. cikkének (4) bekezdésében előírt, a fenti 91. pontban felidézett összeegyeztethetőségi vizsgálat keretébe tartozik. Így a keresetet ezen elfogadhatatlansági kifogás alapján nem kell elutasítani, jóllehet a nemzeti jogszabályok be nem tartására alapított érveket el kell utasítani.
A kereshetőségi jogról
94
A Bizottság arra hivatkozik, hogy a kereset elfogadhatatlan, mivel a felperesnek nincs kereshetőségi joga. A megtámadott határozat az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében előírtakkal ellentétben sem közvetlenül, sem személyében nem érinti a felperest, egyébként pedig a megtámadott határozatnak kizárólag a Spanyol Királyság a címzettje.
95
A felperes úgy véli, hogy eleget tesz a közvetlen és személyében való érintettségre vonatkozó feltételeknek.
96
Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében bármely természetes vagy jogi személy eljárást indíthat a neki címzett vagy az őt közvetlenül és személyében érintő jogi aktusok ellen, továbbá az őt közvetlenül érintő olyan rendeleti jellegű jogi aktusok ellen, amelyek nem vonnak maguk után végrehajtási intézkedéseket.
97
A jelen ügyben a megtámadott határozat címzettje a Spanyol Királyság, nem pedig a felperes. E körülmények között az ahhoz szükséges első eset, hogy valamely természetes vagy jogi személy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében kereshetőségi joggal rendelkezzen, nem jön figyelembe.
98
Meg kell tehát vizsgálni, hogy a jelen ügy megfelelhet‑e a második vagy harmadik esetnek, amely esetekben az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében kereshetőségi jog illeti meg a természetes vagy jogi személyeket annak érdekében, hogy eljárást indítsanak olyan jogi aktusok ellen, amelyeknek nem címzettjei. A második eset szerint kereset azzal a feltétellel indítható, hogy e jogi aktus közvetlenül és személyében érinti a keresetet benyújtó természetes vagy jogi személyt. A harmadik eset szerint ilyen személy keresetet indíthat olyan, végrehajtási intézkedéseket maga után nem vonó, rendeleti jellegű jogi aktussal szemben, amely őt közvetlenül érinti (2013. december 19‑iTelefónica kontra Bizottság ítélet, C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 19. pont; 2014. február 27‑iStichting Woonpunt és társai kontra Bizottság ítélet, C‑132/12 P, EU:C:2014:100, 44. pont; 2014. február 27‑iStichting Woonlinie és társai kontra Bizottság ítélet, C‑133/12 P, EU:C:2014:105, 31. pont).
99
A jelen ügyben a Törvényszék célszerűnek tartja, hogy először a harmadik esetet vizsgálja meg, mielőtt szükség esetén megvizsgálná a másodikat.
Végrehajtási intézkedéseket maga után nem vonó, rendeleti jellegű jogi aktus fennállásáról
100
A Bizottság úgy véli, hogy a megtámadott határozat, még abban az esetben is, ha azt rendeleti jellegű jogi aktusnak lehetne minősíteni, a spanyol hatóságok részéről végrehajtási intézkedéseket tesz szükségessé, amelyek a KAP stratégiai terv – amelynek a vitatott intézkedés a részét képezi – végrehajtásához szükséges szabályozás elfogadását jelentik.
101
A felperes vitatja, hogy ha a megtámadott határozatot rendeleti jellegű jogi aktusnak kellene tekinteni, e határozat az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének utolsó tagmondata értelmében vett végrehajtási intézkedéseket vonna maga után.
102
Függetlenül attól, hogy a megtámadott határozat rendeleti jellegű jogi aktus‑e, a jelen ügyben elegendő azt megvizsgálni, hogy e határozat von‑e maga után végrehajtási intézkedéseket.
103
Amint azt a Bíróság kimondta, annak értékelése érdekében, hogy valamely rendeleti jellegű jogi aktus von‑e maga után végrehajtási intézkedéseket, az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének utolsó tagmondata alapján jogorvoslati jogra hivatkozó személy helyzetét kell figyelembe venni. Irreleváns tehát, hogy a szóban forgó jogi aktus más jogalanyokkal szemben von‑e maga után végrehajtási intézkedéseket (lásd: 2018. március 13‑iEuropean Union Copper Task Force kontra Bizottság ítélet, C‑384/16 P, EU:C:2018:176, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
104
Egyébiránt e tekintetben nincs jelentősége annak, hogy az említett intézkedések mechanikus jellegűek‑e, vagy sem (lásd: 2018. március 13‑iEuropean Union Copper Task Force kontra Bizottság ítélet, C‑384/16 P, EU:C:2018:176, 40. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
105
A 2021/2115 rendelet 9. cikkének harmadik bekezdése szerint a tagállamok a Bizottság által ugyanezen rendelet 118. cikkével összhangban jóváhagyott KAP stratégiai terveknek megfelelően létrehozzák az uniós támogatás mezőgazdasági termelőknek és egyéb kedvezményezetteknek történő odaítélését szabályozó jogi keretet. A tagállamok végrehajtják az említett, a Bizottság által jóváhagyott KAP stratégiai terveket.
106
Így a KAP stratégiai terv olyan dokumentum, amely alapján az egyes tagállamok a 2023. január 1‑jétől 2027. december 31‑ig tartó időszakban végrehajtják a KAP‑ot.
107
Ennek keretében a vitatott intézkedés végrehajtása, amely intézkedés a felperes gazdasági tevékenységére nézve joghatásokat válthat ki, nemzeti végrehajtási intézkedéseket tesz szükségessé. Végeredményben az ilyen végrehajtási intézkedések fennállását megerősíti a Spanyol Királyság által a spanyol KAP stratégiai terv végrehajtása céljából elkészített és a felperes által az elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeinek mellékleteként benyújtott Real Decreto sobre la aplicación, a partir de 2023, de las intervenciones en forma de pagos directos y el establecimiento de requisitos comunes en el marco del Plan Estratégico de la Política Agrícola Común, y la regulación de la solicitud única del sistema integrado de gestión y control (a közvetlen kifizetések formájában történő beavatkozások 2023‑tól kezdődő alkalmazásáról és a KAP stratégiai terv keretében a közös követelmények megállapításáról, valamint az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerre vonatkozó egységes kérelem szabályozásáról szóló királyi rendelet) tervezete.
108
Ily módon, mivel a megtámadott határozat csupán jóváhagyja a vitatott intézkedést tartalmazó spanyol KAP stratégiai tervet, és mivel a Spanyol Királyság feladata a vitatott intézkedés, valamint az említett KAP stratégiai terv egészének végrehajtása is, e határozat a felperessel szemben csak nemzeti végrehajtási intézkedések révén fejtheti ki esetleges joghatásait.
109
A fentiekből következik, hogy a megtámadott határozat a felperessel szemben az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének utolsó tagmondata értelmében vett végrehajtási intézkedéseket von maga után.
110
Ennélfogva a felperes a megtámadott határozat vitatása érdekében nem támaszkodhat az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésében szereplő harmadik esetre.
111
Ezt követően meg kell vizsgálni, hogy a felperes kereshetőségi joga alapulhat‑e a fenti 98. pontban ismertetett második eseten, amely megköveteli, hogy a megtámadott határozat közvetlenül és személyében érintse a felperest. E célból e két feltétel közül először a másodikat kell megvizsgálni.
A személyében való érintettségről
112
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely természetes vagy jogi személy, ha nem címzettje egy jogi aktusnak, csak akkor hivatkozhat arra, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében személyében érintett, ha a szóban forgó jogi aktus őt bizonyos sajátos jellemzői miatt vagy egy őt minden más személytől megkülönböztető ténybeli helyzet folytán érinti, és a jogi aktus ezáltal a címzetthez hasonló módon egyéníti őt (1963. július 15‑iPlaumann kontra Bizottság ítélet_25/62, EU:C:1963:17, 223. o.; lásd továbbá: 2014. február 27‑iStichting Woonlinie és társai kontra Bizottság ítélet, C‑133/12 P, EU:C:2014:105, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
113
A Bizottság úgy véli, hogy bár a megtámadott határozat érinti a felperest, de csak objektív mezőgazdasági termelői minőségében, bármely más, ténylegesen vagy potenciálisan azonos helyzetben lévő gazdasági szereplőhöz hasonlóan. Ráadásul álláspontja szerint a megtámadott határozat által leginkább érintett csoport e határozat elfogadásának időpontjában nem volt azonosítható, mivel a spanyol KAP stratégiai terv alkalmazásában a fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatások nyújtását szabályozó nemzeti jogi keret alapján még nem nyújtottak be ilyen támogatás iránti kérelmeket.
114
A felperes azt állítja, hogy eleget tesz a személyében való érintettség feltételének, mivel gazdasági szereplők olyan meghatározott köréhez tartozik, amely a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában teljes mértékben azonosítható volt, egyrészt azért, mert sok hektárt kitevő területen kiterjedt mezőgazdasági tevékenységet folytató mezőgazdasági vállalkozásnak minősül, másrészt pedig azért, mert a vitatott intézkedés hiányában 200000 eurót meghaladó összegű, fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatás kedvezményezettje lenne. Így a megtámadott határozat elfogadása óta a felperes már nem részesülhet e támogatásban 200000 eurót meghaladó összegben.
115
E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlat szerint akkor, ha a jogi aktus annak elfogadásakor azonosított vagy azonosítható személyek csoportját érinti a csoport tagjaira jellemző szempontok alapján, e személyeket e jogi aktus azért érintheti személyükben, mert a gazdasági szereplők meghatározott köréhez tartoznak, és ez különösen így lehet abban az esetben, ha a jogi aktus az egyén által az elfogadását megelőzően megszerzett jogokat módosítja (lásd ebben az értelemben: 2014. február 27‑iStichting Woonlinie és társai kontra Bizottság ítélet, C‑133/12 P, EU:C:2014:105, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
116
Az a körülmény azonban, hogy azon jogalanyok, akikkel szemben valamely intézkedés alkalmazandó, szám szerint vagy akár egyedileg többé‑kevésbé pontosan meghatározhatók, semmi esetre sem jelenti azt, hogy e jogalanyokat ezen intézkedés által személyükben érintettnek kell tekinteni, amennyiben az említett intézkedés alkalmazására a szóban forgó jogi aktus által meghatározott objektív jogi vagy ténybeli helyzet folytán kerül sor (2013. december 19‑iTelefónica kontra Bizottság ítélet, C‑274/12 P, EU:C:2013:852, 47. pont).
117
A jelen ügyben a felperes olyan mezőgazdasági vállalkozás, amely a megtámadott határozat hatálya alá tartozó tevékenységet folytat, mivel e határozat a mezőgazdasági termelőket és a spanyol KAP stratégiai tervben a 2021/2115 rendelet alapján előírt uniós pénzügyi hozzájárulások más potenciális kedvezményezettjeit érinti.
118
Ugyanakkor pusztán az a tény, hogy a felperes olyan mezőgazdasági vállalkozás, amely a KAP címén nyújtott uniós pénzügyi hozzájárulások potenciális kedvezményezettje, nem elegendő ahhoz, hogy őt minden más mezőgazdasági vállalkozáshoz képest egyénítse és jellemezze, mivel a vitatott intézkedésben előírt felső határ nem jelöli meg a mezőgazdasági vállalkozások meghatározott csoportját, hanem ez utóbbiakat objektív mezőgazdasági termelői minőségükben szólítja meg ugyanolyan címen, mint minden más, ténylegesen vagy potenciálisan azonos helyzetben lévő gazdasági szereplőt.
119
Ugyanígy önmagában az a tény, hogy a felperes jogosult lett volna arra, hogy a vitatott intézkedésben meghatározott felső határt meghaladó összegű, fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatásban részesüljön, nem alkalmas arra, hogy őt egyénítse, mivel ezt a támogatásra való jogosultságot egy általános és elvont szabály alkalmazásával objektíven meghatározott gazdasági szereplők sokaságának biztosítják.
120
Ráadásul e megállapítást nem kérdőjelezi meg a felperes azon érve, hogy úgy véli, hogy a korábban a 2015–2022‑es KAP keretében őt megillető alaptámogatási jogosultság átalakításának a 2021/2115 rendelet 23. cikkében bevezetett szabályozása alapján szerzett joga van a 200000 eurót meghaladó összegű, fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatásra.
121
Meg kell ugyanis állapítani egyrészt, hogy a megtámadott határozat nem módosítja a felperes támogatásra vonatkozó szerzett jogait, mivel e határozat a KAP keretében a 2023. január 1‑jétől 2027. december 31‑ig tartó időszakra új jogosultságot vezet be. Az a tény, hogy a spanyol KAP stratégiai terv úgy döntött, hogy a fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatást azon támogatási jogosultságok módszere alapján nyújtja, amelyek egységértékét olyan közelítési mechanizmus révén határozzák meg, amely az értéküket a 2015–2022‑es KAP keretében az 1307/2013 rendeletben megállapított értékkel arányosan igazítja ki, nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy a felperes szerzett joggal rendelkezik a 2021/2115 rendeletből eredő, fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatásra. Az ez utóbbi rendelet 23. és 24. cikkében javasolt mechanizmus e címen nem jogosítja fel minden egyes mezőgazdasági termelőt az említett támogatásra.
122
Másrészt a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában azok a mezőgazdasági termelők, akikre e felső határt alkalmazni kellett, egyáltalán nem voltak azonosíthatók, mivel a vitatott intézkedés alkalmazása mindenképpen azt feltételezte, hogy az érintett termelők a Spanyol Királyság által a saját KAP stratégiai terve szerint a 2021/2115 rendelet 9. cikkének megfelelően kialakított nemzeti jogi keret alapján nyújtanak be fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatás iránti kérelmet.
123
Ennélfogva a felperest a megtámadott határozat csak az objektív mezőgazdasági vállalkozás minőségében érinti, ugyanolyan címen, mint minden más, ténylegesen vagy potenciálisan azonos helyzetben lévő gazdasági szereplőt.
124
A fentiekből következik, hogy a felperes megalapozatlanul állítja, hogy a megtámadott határozat őt személyében érinti.
125
Abból, hogy a megsemmisíteni kért jogi aktus általi közvetlen és személyében való érintettség feltételei kumulatívak, az következik – anélkül hogy szükséges volna megvizsgálni, hogy a felperest a megtámadott határozat közvetlenül érinti‑e –, hogy a felperes nem bizonyította az e határozattal szembeni kereshetőségi jogát.
126
E következtetést nem kérdőjelezi meg a felperes azon érve, miszerint a többek között a Charta 47. cikkében biztosított hatékony bírói jogvédelemhez való jog megköveteli, hogy a Törvényszék a megtámadott határozattal szemben benyújtott keresetet nyilvánítsa elfogadhatónak. Álláspontja szerint a spanyol KAP stratégiai terv jogszerűsége nem vitatható a nemzeti bíróság előtt, mivel a KAP stratégiai tervre vonatkozóan a Bizottsághoz benyújtott javaslat nem minősül megtámadható közigazgatási aktusnak.
127
A hatékony bírói jogvédelem elvét illetően a Charta 47. cikkének első bekezdése kimondja, hogy mindenkinek, akinek az Unió joga által biztosított jogait és szabadságait megsértették, az e cikkben megállapított feltételek mellett joga van a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz.
128
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy bár az EUMSZ 263. cikkben előírt elfogadhatósági feltételeket a hatékony bírói jogvédelemhez való alapvető jog fényében kell értelmezni, ezen értelmezés nem vezethet az említett Szerződésben kifejezetten előírt feltételek figyelmen kívül hagyásához (lásd ebben az értelemben: 2013. október 3‑iInuit Tapiriit Kanatami és társai kontra Parlament és Tanács ítélet, C‑583/11 P, EU:C:2013:625, 98. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2017. február 28‑iNF kontra Európai Tanács végzés, T‑192/16, EU:T:2017:128, 74. pont).
129
A Bíróság emlékeztetett arra, hogy a Charta 47. cikke által biztosított védelem nem követeli meg, hogy a jogalanyok feltétel nélkül, közvetlenül az uniós bíróságok előtt megsemmisítés iránti keresettel támadhassák meg az uniós jogi aktusokat (2020. október 28‑iAssociazione GranoSalus kontra Bizottság ítélet, C‑313/19 P, nem tették közzé, EU:C:2020:869, 62. pont).
130
Hozzá kell tenni, hogy a hatékony bírói jogvédelmet a nemzeti bíróságok által nyújtott védelemre is figyelemmel kell értékelni. A tagállamok feladata ugyanis olyan jogorvoslati és eljárási rendszer kialakítása, amely lehetővé teszi a hatékony bírói jogvédelemhez való alapvető jog tiszteletben tartásának biztosítását (lásd: 2018. március 13‑iEuropean Union Copper Task Force kontra Bizottság ítélet, C‑384/16 P, EU:C:2018:176, 116. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
131
A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a vitatott intézkedés nemzeti végrehajtási intézkedéseket követel meg (lásd a fenti 107. pontot).
132
Amint ugyanis a fenti 105–109. pontban felidézett körülményekből kitűnik, a KAP stratégiai terv csak olyan dokumentum, amely alapján az egyes tagállamok a nemzeti jogi keret elfogadása útján a 2023. január 1‑jétől 2027. december 31‑ig tartó időszakban végrehajtják a KAP‑ot. Az ilyen végrehajtási intézkedések fennállását egyébként a fenti 107. pontban említett királyi rendeletre vonatkozó tervezet is megerősíti.
133
Ebből következik, hogy a felperes által előadott, a hatékony bírói jogvédelem hiányára alapított érv önmagában nem alapozhatja meg a jelen kereset elfogadhatóságát.
134
Következésképpen a Bizottság által felhozott elfogadhatatlansági kifogásnak helyt kell adni, és a jelen keresetet elfogadhatatlannak kell nyilvánítani, anélkül hogy határozni kellene a dokumentum benyújtása iránti kérelemről (lásd a fenti 8. pontot).
135
Az eljárási szabályzat 142. cikkének (2) bekezdése értelmében a beavatkozás okafogyottá válik többek között abban az esetben, ha a Törvényszék a keresetlevél elfogadhatatlanságát állapítja meg. A jelen ügyben a Spanyol Királyság által előterjesztett beavatkozási kérelemről tehát már nem szükséges határozni.
A költségekről
136
Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
137
Mivel a felperes pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (kilencedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.
2)
A Spanyol Királyság beavatkozási kérelméről már nem szükséges határozni.
3)
A Törvényszék a Complejo Agrícola Las Lomas, SL‑t kötelezi a költségek viselésére.
4)
A Spanyol Királyság maga viseli a beavatkozási kérelemmel összefüggésben felmerült saját költségeit.
Luxembourg, 2024. október 17.
V. Di Bucci
hivatalvezető
L. Truchot
elnök
(
*1
)	Az eljárás nyelve: spanyol.