A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
2025. november 13.(*)
„ Tagállami kötelezettségszegés – Áruk szabad mozgása – EUMSZ 35. cikk – Kivitelre vonatkozó mennyiségi korlátozások – Azonos hatású intézkedések – Építőanyagok – Kiviteli bejelentési kötelezettség – Állami elővásárlási jog – EUMSZ 36. cikk – Igazolás – Közbiztonság – Kritikus infrastruktúrák építőanyag‑ellátása – A harmadik országokba irányuló kivitel ellenőrzése – Az Unió kizárólagos hatásköre – Közös kereskedelempolitika – (EU) 2015/479 rendelet – A kivitelre vonatkozó közös szabályok – (EU) 2015/1535 irányelv – A műszaki szabályokkal és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás ”
A C‑499/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 258. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt 2023. augusztus 4‑én
az Európai Bizottság (képviselik: G. Gattinara és Talabér‑Ritz K., meghatalmazotti minőségben)
felperesnek
Magyarország (képviselik: Fehér M. Z. és Szíjjártó K., meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen
benyújtott keresete tárgyában,
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: K. Jürimäe tanácselnök, K. Lenaerts, a Bíróság elnöke, a második tanács bírájaként eljárva, F. Schalin, M. Gavalec (előadó) és Csehi Z. bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: C. Di Bella tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2024. november 6‑i tárgyalásra,
a főtanácsnok indítványának a 2025. február 6‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Keresetlevelével az Európai Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy Magyarország – mivel építőipari nyersanyagok és termékek kivitelére alkalmazandó eljárást vezetett be – nem teljesítette az alábbiakból eredő kötelezettségeit:
–        az EUMSZ 35. és EUMSZ 36. cikk,
–        az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontjával összefüggésben értelmezett EUMSZ 2. cikk (1) bekezdése, valamint
–        a műszaki szabályokkal és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9‑i (EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 241., 1. o.) 5. cikkének (1) bekezdése és 6. cikkének (1) bekezdése.
Jogi háttér
A nemzetközi jog
2        A többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak az Európai Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22‑i 94/800/EK tanácsi határozattal (HL 1994. L 336., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 80. o.) az Európai Unió Tanácsa jóváhagyta a Marrakeshben 1994. április 15‑én aláírt, a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) létrehozásáról szóló egyezményt, valamint az ezen egyezmény 1–3. mellékletében szereplő megállapodásokat, amelyek közé tartozik az 1994. évi Általános Vám‑ és Kereskedelmi Egyezmény (HL 1994. L 336., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 90. o.; a továbbiakban: 1994. évi GATT).
3        Az 1994. évi GATT XI. cikke, amelynek címe „A mennyiségi korlátozások általános megszüntetése”, a következőképpen rendelkezik:
„1.      A más szerződő fél területéről származó bármely termék bevitelére, illetve a másik szerződő fél területére irányuló kivitelre vagy kiviteli eladásra vonatkozólag a szerződő felek nem vezetnek be és nem tartanak fenn a vámokon, adókon és más illetékeken kívül egyéb tilalmakat vagy korlátozásokat, akár kontingensek, import‑, vagy export‑engedélyek, akár egyéb intézkedések formájában érvényesülnek is azok.
2.      A jelen Cikkely 1. pontjának rendelkezései nem terjednek ki a következőkre:
(a)      Olyan exporttilalmakra és korlátozásokra, amelyeket átmenetileg alkalmaznak, hogy elkerüljék vagy enyhítsék az élelmiszerekben vagy egyéb, az exportáló szerződő fél számára lényegbevágóan fontos termékekben mutatkozó súlyos hiányt.
[…]”
Az uniós jog
A 2008/114/EK irányelv
4        Az európai kritikus infrastruktúrák azonosításáról és kijelöléséről, valamint védelmük javítása szükségességének értékeléséről szóló, 2008. december 8‑i 2008/114/EK tanácsi irányelvet (HL 2008. L 345., 75. o.), amely időbeli hatályánál fogva a jelen ügyben alkalmazandó, 2024. október 18‑i hatállyal hatályon kívül helyezte a kritikus szervezetek rezilienciájáról és a 2008/114/EK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2022. december 14‑i (EU) 2022/2557 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2022. L 333., 164. o.). A 2008/114 irányelv (3) és (5) preambulumbekezdése kimondta:
„(3)      2005 decemberében a Bel‑ és Igazságügyi Tanács felkérte a Bizottságot, hogy terjesszen elő javaslatot a kritikus infrastruktúrák védelmére vonatkozó európai programról (European Programme for Critical Infrastructure Protection – a továbbiakban: az EPCIP), és úgy döntött, hogy a programnak összveszély‑megközelítésen kell alapulnia, elsőbbséget adva a terrorizmusból eredő veszélyekkel szembeni küzdelemnek. E megközelítés értelmében a kritikus infrastruktúrák védelmével kapcsolatban figyelembe kell venni az ember által okozott technológiai veszélyeket és a természeti katasztrófákat is, azonban a terrorveszélynek kell elsőbbséget adni.
[…]
(5)      Ez az irányelv az első lépést jelenti az [európai kritikus infrastruktúrák] azonosítása és kijelölése, valamint védelmük javítása szükségességének értékelése terén alkalmazott fokozatos megközelítésben. Ez az irányelv az energiaágazatra és a közlekedési ágazatra összpontosít, és felülvizsgálatára hatásának és annak értékelése céljából kerül sor, hogy szükséges‑e más ágazatokat is – többek között az információs és kommunikációs technológiák (IKT) ágazatát – az irányelv hatálya alá vonni.”
5        Ezen irányelv 2. cikke kimondta:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
a)      »kritikus infrastruktúra«: a tagállamokban található azon eszközök, rendszerek vagy ezek részei, amelyek elengedhetetlenek a létfontosságú társadalmi feladatok ellátásához, az egészségügyhöz, a biztonsághoz, az emberek gazdasági és szociális jólétéhez, valamint amelyek megzavarása vagy megsemmisítése e feladatok folyamatos ellátásának hiánya miatt jelentős következményekkel járna valamely tagállamban;
b)      »európai kritikus infrastruktúra« vagy »ECI«: a tagállamokban található olyan kritikus infrastruktúra, amelynek megzavarása vagy megsemmisítése jelentős hatással lenne legalább két tagállamra. A hatás jelentőségét a horizontális kritériumok alapján kell értékelni. Ide tartoznak azok a hatások is, amelyek az egyéb típusú infrastruktúrákkal fennálló, ágazatokon átnyúló kölcsönös függőségből erednek;
[…]”
6        Az említett irányelvnek „Az ECI‑k azonosítása” című 3. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezett:
„Az egyes tagállamok a III. mellékletben előírt eljárásnak megfelelően meghatározzák azokat a potenciális ECI‑ket, amelyek megfelelnek a horizontális és ágazati kritériumoknak, valamint a 2. cikk a) és b) pontjában foglalt meghatározásoknak.
A Bizottság – kérésükre – segítheti a tagállamokat a potenciális ECI‑k beazonosításában.
A Bizottság felhívhatja az érintett tagállamok figyelmét az olyan potenciális kritikus infrastruktúra meglétére, amely úgy tekinthető, hogy kielégíti az ECI‑nek történő kijelölés feltételeit.
Az egyes tagállamok és a Bizottság állandó jelleggel folytatják a potenciális ECI‑k beazonosítását.”
A 2015/1535 irányelv
7        A 2015/1535 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
a)      »termék«: minden iparilag előállított termék és mezőgazdasági termék, beleértve a haltermékeket is;
[…]
c)      »műszaki leírás«: egy dokumentumban szereplő részletes leírás, amely egy termék előírt tulajdonságait határozza meg, mint például a minőségi színvonal, a teljesítmény, a biztonság vagy a méretek, beleértve a termékre alkalmazandó olyan követelményeket is, mint a termék megnevezése, a terminológia, a jelképek, a vizsgálat és a vizsgálati módszerek, a csomagolás, a jelölés vagy címkézés és a megfelelőségértékelési eljárások.
A »műszaki leírás« kifejezés az [EUMSZ] 38. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett mezőgazdasági termékekkel, az emberi és állati fogyasztásra szánt termékekkel, valamint [az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6‑i] 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [(HL 2001. L 311., 67. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 69. o.; helyesbítések: HL 2006. L 235., 24. o.; HL 2014. L 239., 81. o.; HL 2019. L 317., 115. o.)] 1. cikkében meghatározott gyógyszerekkel kapcsolatosan használt gyártási módszerekre és eljárásokra, illetve más termékekre vonatkozó gyártási módszerekre és eljárásokra is kiterjed, ha ezek hatással vannak a termék tulajdonságaira;
d)      »egyéb követelmények«: a műszaki leíráson kívüli egyéb olyan követelmény, amelyet a termékre különösen a fogyasztók vagy a környezet védelme céljából írnak elő, és amely befolyásolja a termék forgalomba hozatal utáni életciklusát, úgymint a használat, az újrafeldolgozás, az újrafelhasználás vagy a hulladékkezelés feltételei, amennyiben ezek a feltételek jelentősen befolyásolhatják a termék összetételét vagy természetét, valamint értékesítését;
[…]
g)      »műszakiszabály‑tervezet«: a műszaki leírás vagy más követelmény, illetve a szolgáltatásokra vonatkozó szabály szövege, ideértve a közigazgatási rendelkezéseket is, amelyet azzal a céllal fogalmaztak meg, hogy azt műszaki szabályként elfogadtassák, vagy amelyet végül műszaki szabályként elfogadnak, és a szöveg az előkészítés olyan fokán áll, ahol még lényeges módosítások végezhetők.”
8        Ezen irányelv 5. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A 7. cikkre is figyelemmel a tagállamok azonnal közölnek a Bizottsággal minden műszakiszabály‑tervezetet, kivéve ha az csak egy nemzetközi vagy európai szabvány teljes szövegét ülteti át, ebben az esetben a megfelelő szabványra történő hivatkozás is elegendő; a Bizottságot a szabály elfogadása szükségességének indokairól is tájékoztatni kell, amennyiben ezen indokok nem derülnek ki már magából a tervezetből.
Ha szükséges, a tagállamok egyidejűleg közlik a Bizottsággal az elsődlegesen és közvetlenül érintett alapvető törvényi és rendeleti rendelkezések szövegét, ha e szövegek ismerete szükséges a műszakiszabály‑tervezet hatásának megítéléséhez, amennyiben egy korábbi közleményben még nem tették ezt meg.
A tagállamok az e bekezdés első és második albekezdésében említett feltételek mellett újra közlik a Bizottsággal a műszakiszabály‑tervezetet, ha olyan változtatásokat hajtanak rajta végre, amelyek jelentős mértékben módosítják annak hatályát, lerövidítik a végrehajtására eredetileg előirányzott időtartamokat, leírásokat vagy követelményeket fűznek hozzá, illetve ez utóbbiakat szigorítják.
[…]
A Bizottság haladéktalanul értesíti a többi tagállamot a műszakiszabály‑tervezetről és minden hozzá beérkezett dokumentumról. E tervezettel kapcsolatban véleményt kérhet az ezen irányelv 2. cikkében említett bizottságtól és szükség esetén a szóban forgó területért felelős bizottságtól.
[…]”
9        Az említett irányelv 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A tagállamok az 5. cikk (1) bekezdésében említett közleménynek a Bizottság által történő kézhezvételétől számított három hónapos időtartamra elhalasztják a műszakiszabály‑tervezet elfogadását.
[…]
(7)      Az (1)–(5) bekezdést nem lehet alkalmazni azokra az esetekre, amelyekben:
a)      sürgős okokból, amelyeket a közegészségügy vagy közbiztonság védelmével, az állatvédelemmel vagy növényvédelemmel kapcsolatos komoly és előre nem látott körülmények idéztek elő, valamint a szolgáltatásokra vonatkozó szabályok esetében közérdekből is, különösen a kiskorúak védelmében, a tagállam köteles igen rövid időn belül műszaki szabályokat kidolgozni annak érdekében, hogy elfogadtathassa és bevezethesse őket minden előzetes egyeztetés lehetősége nélkül, vagy
b)      sürgős okokból, melyeket a pénzügyi rendszer biztonságának és sértetlenségének védelmével, különösen a betétesek, a befektetők és a biztosítottak védelmével kapcsolatos komoly körülmények idéztek elő, a tagállam köteles haladéktalanul pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó jogszabályokat elfogadni és bevezetni.
Az 5. cikkben említett közleményben a tagállamnak meg kell jelölnie a megtett intézkedések sürgősségének okát. A Bizottságnak mielőbb közölnie kell a közleményre vonatkozó észrevételeit. Az eljárás helytelen alkalmazása esetén megfelelő lépéseket kell tennie. A Bizottságnak rendszeresen tájékoztatnia kell az Európai Parlamentet.”
Az (EU) 2015/479 rendelet
10      A kivitelre vonatkozó közös szabályokról szóló, 2015. március 11‑i (EU) 2015/479 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2015. L 83., 34. o.) (3)–(6) preambulumbekezdése kimondja:
„(3)      Közös szabályokat kell meghatározni az Unióból származó kivitelre.
(4)      A kivitel szinte teljesen liberalizált az összes tagállamban. Ezáltal lehetőség van uniós alapelvként elfogadni azt, hogy a harmadik országokba irányuló kivitelre semmilyen mennyiségi korlátozás nem vonatkozik, az e rendeletben felsorolt kivételektől eltekintve és a tagállamok által a Szerződésnek megfelelően esetlegesen meghozott intézkedések sérelme nélkül.
(5)      A Bizottságot tájékoztatni kell abban az esetben, ha egy tagállam a szokatlan piaci fejlemények következményeként úgy véli, hogy szükség lehet védintézkedések bevezetésére.
(6)      Lényeges, hogy az Unió szintjén – különösen az említett tájékoztatás alapján – sor kerüljön a kiviteli időszakoknak és feltételeknek, a kivitel alakulásának, a gazdasági és kereskedelmi helyzet különböző vonatkozásainak, és amennyiben szükségesek, a megteendő intézkedéseknek a vizsgálatára.”
11      E rendelet 1. cikke értelmében:
„A termékek az Unióból harmadik országokba szabadon kivihetők, azaz nem esnek semmilyen mennyiségi korlátozás alá, kivéve az e rendeletnek megfelelően alkalmazott korlátozásokat.”
12      Az említett rendelet „Védintézkedések” című III. fejezete tartalmazza a rendelet 5–7. cikkét. Ezen 5. cikk a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Annak elkerülése érdekében, hogy bizonyos alapvető termékek hiánya kritikus helyzet kialakulásához vezessen, vagy egy ilyen helyzet orvoslása érdekében, amennyiben az Unió érdekei azonnali beavatkozást tesznek szükségessé, a Bizottság valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezés alapján, a termékek jellegének és az érintett tranzakciók egyéb egyedi jellemzőinek figyelembevételével a termék kivitelét exportengedély bemutatásához kötheti, amelynek megadására a Bizottság által a 3. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében, vagy – sürgős esetekben – a 3. cikk (3) bekezdésének megfelelően meghatározott rendelkezések és korlátok az irányadók.
(2)      Az Európai Parlamentet, a Tanácsot és a tagállamokat értesíteni kell a meghozott intézkedésekről. Ezen intézkedések azonnal hatályba lépnek.
(3)      Az intézkedések a bizonyos országokba irányuló kivitelre vagy az Unió bizonyos régióiból származó kivitelre korlátozódhatnak. Az intézkedések az Unió határai felé már úton lévő árukra nem vonatkoznak.
(4)      Amennyiben a Bizottság beavatkozását valamely tagállam kérte, a Bizottság a kérelem kézhezvételétől számított legfeljebb öt munkanapon belül hozza meg az (1) bekezdés szerinti döntését.
(5)      Amennyiben a Bizottság e cikk (1) bekezdésének megfelelően járt el, legkésőbb az általa elfogadott intézkedés hatálybalépésétől számított tizenkettedik munkanapon határoz a 6. cikk szerinti megfelelő intézkedések elfogadásáról. Ha az intézkedés hatálybalépését követő hat hét elteltével nem kerül sor ilyen intézkedések elfogadására, az érintett intézkedést visszavontnak kell tekinteni.”
13      Ugyanezen rendelet 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Ha az Unió érdeke megkívánja, a Bizottság a 3. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében eljárva elfogadhatja a megfelelő intézkedéseket:
a)      megakadályozza a létfontosságú termékek hiánya miatt kialakuló esetleges kritikus helyzetet, vagy orvosoljon egy ilyen helyzetet;
b)      lehetővé tegye az Unió vagy az összes tagállam által vállalt nemzetközi kötelezettségek, különösen az alaptermékek kereskedelmére vonatkozó kötelezettségek teljesítését.
(2)      Az (1) bekezdésben említett intézkedések bizonyos országokba irányuló kivitelre vagy az Unió bizonyos régióiból származó kivitelre korlátozódhatnak. Az intézkedések az Unió határai felé úton lévő árukra nem vonatkoznak.
(3)      Amennyiben a kivitelre mennyiségi korlátozásokat vezetnek be, különösen az alábbiakat kell figyelembe venni:
a)      valamely, az e fejezet értelmében vett védintézkedés hatálybalépését megelőzően és szokványos kereskedelmi feltételekkel megkötött azon szerződések alapján kivitt árucikkek mennyiségét, amelyekről a Bizottságot az érintett tagállam a nemzeti jogszabályainak megfelelően értesítette; valamint
b)      a mennyiségi korlátozások bevezetése a kitűzött cél megvalósítását ne veszélyeztesse.”
14      A 2015/479 rendelet „Átmeneti és záró rendelkezések” című IV. fejezetében szereplő 10. cikkének szövege a következő:
„Ez a rendelet az egyéb uniós rendelkezések sérelme nélkül nem zárja ki annak lehetőségét, hogy egy tagállam mennyiségi korlátozásokat vezessen be, vagy alkalmazzon bizonyos termékek kivitelére a következő indokok alapján: közerkölcs, közérdek vagy közbiztonság; emberek életének és egészségének védelme, állat‑ és növényvédelem; művészeti, történelmi vagy régészeti értéket képviselő nemzeti kincsek, vagy ipari és kereskedelmi tulajdon védelme.”
A magyar jog
A 402/2021. Korm. rendelet
15      A gazdaság újraindítása érdekében meghozandó, az építőipari ellátásbiztonság szempontjából stratégiai jelentőségű nyersanyagok és termékek kivitelével kapcsolatos regisztrációs eljárásról és egyéb intézkedésekről szóló 402/2021. (VII. 8.) Korm. rendeletnek az indokolással ellátott véleményben megállapított határidő lejártakor hatályos változatának (a továbbiakban: 402/2021. Korm. rendelet) 1. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Magyarország területéről külföldre az 1. mellékletben meghatározott, az építőipari ellátásbiztonság szempontjából stratégiai jelentőségű nyersanyag és termék (a továbbiakban együtt: építőanyag) – a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel – a belgazdaságért felelős miniszterhez (a továbbiakban: miniszter) történő regisztrációt (a továbbiakban: bejelentés) és a bejelentés tudomásulvételének visszaigazolását követően
a)      értékesíthető, illetve
b)      vihető ki.
(2)      E rendeletet nem kell alkalmazni a Magyarország területén, tranzitforgalom keretében átszállított építőanyagra.”
16      E rendelet 3. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A miniszter a bejelentés beérkezését követően haladéktalanul ellenőrzi, hogy a bejelentés megfelel‑e a 2. §‑ban meghatározott formai követelményeknek.
[…]
(2)      Ha a bejelentés a 2. §‑ban meghatározott formai követelményeknek megfelel, a miniszter az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott tájékoztatással egyidejűleg a bejelentéseket indokolt esetben továbbítja az építésgazdasági intézkedések összehangolásáért felelős kormánybiztos (a továbbiakban: Kormánybiztos) részére, aki az érintett miniszterek bevonásával megvizsgálja, hogy az építőanyag külföldre történő értékesítése, illetve kivitele jelentős mértékben akadályozza‑e vagy ellehetetleníti‑e a kritikus infrastruktúrák létesítését, működését, fenntartását, fejlesztését, ezzel veszélyezteti‑e a közellátást, vagy jelent‑e kockázatot az építőipari ellátásbiztonságra.
(3)      A Kormánybiztos a bejelentés továbbítását követő 7 munkanapon belül a (2) bekezdésben meghatározott körülmények fennállásáról írásban tájékoztatja a minisztert a (2) bekezdésben meghatározott körülménnyel kapcsolatos álláspontjáról, és a körülmény fennállta esetén tájékoztatja az állami vagyon felügyeletéért felelős minisztert is az elővásárlási és vételi jog gyakorlására vonatkozó javaslatáról, aki az 5. §‑ban meghatározott módon él a magyar állam elővásárlási, valamint vételi jogának gyakorlásával.
(4)      A miniszter legkésőbb a bejelentés beérkezésétől számított tíz munkanapon belül
a)      ha az állami vagyon felügyeletéért felelős miniszter nem él a magyar állam elővásárlási és vételi jogával, a bejelentés tudomásulvételét írásban visszaigazolja,
b)      ha az állami vagyon felügyeletéért felelős miniszter él a magyar állam elővásárlási és vételi jogával, a miniszter tájékoztatja a bejelentőt, hogy a bejelentésben meghatározott építőanyag vonatkozásában a magyar állam elővásárlási, illetve vételi jogot gyakorol, és a bejelentéssel összefüggő eljárást megszünteti, vagy
c)      a bejelentés tudomásulvételét írásban visszaigazolja.
(4a)      A bejelentésnek és annak tudomásulvétele visszaigazolásának a szállítmányt kísérnie kell, azt a bejelentőnek a fuvarozást végző vagy azt szervező rendelkezésére kell bocsátania.
[…]”
17      Az említett rendelet 6/A. §‑a értelmében:
„Ha a bejelentő nem tett eleget az e rendelet szerinti bejelentési kötelezettségének, vagy visszaigazolással nem rendelkezik, a rendőrség és az állami adó‑ és vámhatóság a bejelentő terhére a be nem jelentett vagy a visszaigazolással nem rendelkező építőanyag általános forgalmi adó nélküli értékének negyven százalékáig terjedő közigazgatási bírságot szab ki.”
18      Ugyanezen rendelet 9. §‑ának szövege a következő:
„(1)      Ez a rendelet – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – a kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2)      A 10. § az e rendelet kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.”
19      A 402/2021. Korm. rendelet 11. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„A 2. § szerinti bejelentési kötelezettséget az e rendelet hatálybalépését követő 5. munkanapon túli időpontra eső kivitelre kell alkalmazni.”
20      E rendelet 12. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet tervezetének [a 2015/1535] irányelv 5–7. cikke szerinti előzetes bejelentése megtörtént.”
Az 1459/2021. Korm. határozat
21      Az építésgazdasági intézkedések összehangolásáért felelős kormánybiztos kinevezéséről és feladatairól szóló 1459/2021. (VII. 14.) Korm. határozat 2. pontja a következőképpen rendelkezik:
„A kormánybiztos
a)      felel a Kormány gazdaság újraindítása keretében meghozott építésgazdasági intézkedések koordinációjáért, ezen belül
aa)      az építőanyagok kivitelével kapcsolatos bejelentés eljárásrendjének kialakításáért, valamint az állam elővásárlási jogának és vételi jogának gyakorlásához szükséges intézkedések végrehajtásáért,
ab)      az építőanyagok fuvarozásával kapcsolatos bejelentésre vonatkozó intézkedés megvalósításáért,
[…]”
A pert megelőző eljárás
22      A 2015/1535 irányelvben meghatározott értesítési eljárás keretében Magyarország 2021. június 30‑án értesítette a Bizottságot a gazdaság újraindítása érdekében meghozandó, az építőipari ellátásbiztonság szempontjából stratégiai jelentőségű nyersanyagok és termékek kivitelével kapcsolatos intézkedésekről szóló kormányrendelet‑tervezetről (a továbbiakban: bejelentett tervezet).
23      A Bizottság 2021. július 8‑án kiegészítő információkat kért e tagállamtól annak érdekében, hogy az uniós jog vonatkozó rendelkezései alapján értékelni tudja a bejelentett tervezetet.
24      Ugyanezen a napon Magyarország hivatalos lapjában kihirdették a 402/2021. Korm. rendeletet. E rendelet rendelkezéseinek szövege nem volt azonos a bejelentett tervezet szövegével.
25      A Bizottság 2021. július 16‑án tájékoztatást kért Magyarországtól az említett rendelet kihirdetésével kapcsolatban.
26      E tagállam 2021. július 22‑én arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy a 402/2021. Korm. rendelet hatályát és tartalmát tekintve eltér a bejelentett tervezettől.
27      A Bizottság 2021. július 29‑i levelében tájékoztatta az említett tagállamot, hogy álláspontja szerint mind a rendelettervezetről való értesítés elmulasztása, mind a 402/2021. Korm. rendelet elfogadásának elhalasztására vonatkozó kötelezettség megsértése, ezáltal a 2015/1535 irányelv 5., illetve 6. cikkének megsértése olyan lényeges eljárási hibának minősül, amely e nemzeti műszaki szabályokat alkalmazhatatlanná teszi.
28      Magyarország 2021. szeptember 2‑i válaszában a 402/2021. Korm. rendeletnek a Bizottság előzetes értesítése nélküli kihirdetését azzal indokolta, hogy sürgős helyzettel kellett szembenéznie a Covid19‑világjárvány, valamint az ennek következtében fellépő, világszinten jelentkező alapanyaghiány kapcsán, amely súlyosan érintette a magyarországi építkezéseket. E tekintetben e rendelet célja az volt, hogy az építőipari ellátásbiztonság szempontjából alapvető fontosságú anyagok és termékek készletei e tagállamban továbbra is rendelkezésre álljanak, és a kritikus infrastruktúrák biztonsága érdekében ki lehessen elégíteni a belföldi szükségleteket.
29      A Bizottság 2021. szeptember 23‑án felszólító levelet küldött Magyarországnak. Eszerint e tagállam – mivel elfogadta a 402/2021. Korm. rendeletet és annak későbbi módosításait, valamint az 1459/2021. Korm. határozatot – nem teljesítette az EUMSZ 35. és EUMSZ 36. cikkből, az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontjával összefüggésben értelmezett EUMSZ 2. cikk (1) bekezdéséből, valamint a 2015/1535 irányelv 5. cikkének (1) bekezdéséből és 6. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
30      Az e felszólító levélre 2021. november 23‑i levélben adott válaszában Magyarország vitatta e kifogásokat.
31      Mivel a Bizottság az e tagállam által előadott érveket nem találta meggyőzőnek, 2022. április 6‑án indokolással ellátott véleményt küldött a számára, amelyben megismételte az említett kifogásokat.
32      2022. június 13‑i levelében az említett tagállam válaszolt erre az indokolással ellátott véleményre, azt állítva, hogy a neki felrótt kötelezettségszegések nem megalapozottak.
33      Ebben a helyzetben a Bizottság 2023. augusztus 4‑én a jelen kereset benyújtása mellett döntött.
A keresetről
34      Keresetének alátámasztása érdekében a Bizottság három kifogásra hivatkozik, amelyek közül az elsőt az EUMSZ 35. és EUMSZ 36. cikk megsértésére, a másodikat az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontjával összefüggésben értelmezett EUMSZ 2. cikk (1) bekezdésének megsértésére, a harmadikat pedig a 2015/1535 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének és 6. cikke (1) bekezdésének megsértésére alapítja.
35      Magyarország a kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset elutasítását kéri.
Az EUMSZ 35. és EUMSZ 36. cikk megsértésére alapított első kifogásról
A felek érvei
36      A Bizottság előadja, hogy a 402/2021. Korm. rendelet az EUMSZ 35. cikk értelmében véve mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedésnek minősül, mivel egyrészt az építőanyagok kivitelének bejelentésére vonatkozó kötelezettséget ír elő, másrészt lehetővé teszi, hogy a magyar állam a kormánybiztos javaslata alapján elővásárlási és vételi jogot gyakoroljon ezen építőanyagok tekintetében, ha az építőanyag külföldre történő értékesítése, illetve kivitele jelentős mértékben akadályozza vagy ellehetetleníti a kritikus infrastruktúrák létesítését, működését, fenntartását, fejlesztését, ezzel veszélyezteti a közellátást, vagy kockázatot jelent az építőipari ellátásbiztonságra.
37      A 402/2021. Korm. rendelet ekként minősítendő, függetlenül azoktól a körülményektől, amelyekre Magyarország hivatkozik, nevezetesen, hogy az e rendelet szerinti bejelentési eljárás legfeljebb két munkanapon belül lezárul, a magyar állam ténylegesen nem él elővásárlási vagy vételi jogával, valamint hogy a bejelentési kötelezettség elmaradása esetére előírt szankciókat az illetékes magyar hatóságok nem alkalmazzák.
38      A 402/2021. Korm. rendelet ugyanis de iure eltérő bánásmódot valósít meg e tagállamon belül az építőanyagok belföldi kereskedelme és exportkereskedelme között. Márpedig egy nemzeti intézkedés nem esik az EUMSZ 34. és EUSZ 35. cikk szerinti tilalom hatályán kívül kizárólag azért, mert az ezáltal létrejött akadály elenyésző, az ezen intézkedéssel előidézett mennyiségi korlátozás viszonylag csekély gazdasági jelentőséggel bír, vagy mert az említett intézkedés csak korlátozottan érinti a behozatalt vagy a kivitelt, illetve a gazdasági szereplőket.
39      Ezzel összefüggésben a Bizottság arra hivatkozik, hogy egy intézkedés hatásai nem korlátozódnak arra, hogy a nemzeti hatóságok hogyan hajtják végre azokat. Önmagában a más tagállamokba irányuló kivitel elővásárlási és vételi jog révén történő korlátozásának lehetőségét biztosító rendelkezések elfogadása, valamint a kivitel akár tíz munkanappal történő késleltetésének lehetősége visszatartó hatással van az intézkedés hatálya alá tartozó gazdasági szereplőkre.
40      Ezen intézmény úgy véli, hogy a 402/2021. Korm. rendelet áruk szabad mozgására gyakorolt hatása nem túl esetleges és nem is közvetett, mivel ez a rendelet egyértelműen elővásárlási vagy vételi jogot biztosít a magyar állam számára az exportbejelentések értékelését követően.
41      Ami a 402/2021. Korm. rendelet EUMSZ 36. cikk rendelkezésein alapuló lehetséges igazolását illeti, a Bizottság emlékeztet rá, hogy a közrendre és a közbiztonságra alapított kivételek eltérést jelentenek az áruk szabad mozgásának alapelvétől, azokat megszorítóan kell értelmezni, és hatályukat a tagállamok nem határozhatják meg egyoldalúan az uniós intézmények ellenőrzése nélkül. Ezen eltérésekre a tagállam csak valamely alapvető társadalmi érdeket érintő, valós és kellően komoly veszély esetén hivatkozhat.
42      Magyarország azon érvére válaszul, hogy a 402/2021. Korm. rendelet fő célja a kritikus infrastruktúrák építőanyagellátás‑biztonságának a védelme, ezen intézmény előadja, hogy ahhoz, hogy egy ilyen indok valamely korlátozó intézkedés érvényes igazolásaként szolgáljon, az EUMSZ 36. cikk értelmében vett közbiztonsági szükségleteknek megfelelő objektív körülményekhez kell kapcsolódnia, és az nem alkalmazható sem általános jelleggel, sem gazdasági vagy társadalmi indokból.
43      Az említett intézmény ezzel összefüggésben azt állítja, hogy az ilyen, közbiztonsággal igazolt intézkedésnek meg kell felelnie az arányosság elvének, amely szerint a tagállamok által alkalmazott eszközöknek az elérni kívánt jogszerű célnak ténylegesen megfelelő és szükséges mértékre kell korlátozódniuk. A Bizottság emlékeztet továbbá arra, hogy egy korlátozó intézkedést csak akkor lehet alkalmasnak tekinteni az elérni kívánt célkitűzés megvalósításának biztosítására, ha azt valóban koherens és szisztematikus módon kívánja elérni, és ezt az érintett tagállamnak kell bizonyítania.
44      A Bizottság ezért egyrészt úgy véli, hogy Magyarország nem bizonyította, hogy a 402/2021. Korm. rendeletben foglalt intézkedések alkalmasak az elérni kívánt célok megvalósítására. Ami a Korm. rendelet hatályát illeti, az nem korlátozódik sem azokra az építőanyagokra, amelyek esetében ellátási kockázatot állapítottak meg, sem pedig azokra az anyagokra, amelyekre a kritikus infrastruktúrákkal összefüggésben ténylegesen szükség van. Ezenkívül a magyar építőipar alakulása 2016 óta viszonylag stabil, és az e rendelet hatálybalépését követő két évben a magyar állam nem gyakorolta elővásárlási és vételi jogát.
45      A Bizottság másrészt rámutat, hogy az arányosság elve értelmében egy bizonyítottan indokolt és megfelelő előzetes ellenőrzési rendszernek objektív, hátrányos megkülönböztetéstől mentes és az érintett vállalkozások által előzetesen ismert kritériumokon kell alapulnia, amelyek kellően behatárolják a nemzeti hatóságok mérlegelési jogkörének gyakorlását annak érdekében, hogy azt ne lehessen önkényesen alkalmazni. Márpedig a 402/2021. Korm. rendelet nem tartalmaz objektív és hátrányos megkülönböztetéstől mentes kritériumokat.
46      Egyébiránt a Bizottság véleménye szerint az építőanyagok, illetve kivitelük ellenőrzése, valamint az ezzel kapcsolatos információk gyűjtése kisebb beavatkozással járó eszközökkel is megvalósítható lenne, például az e szempontból releváns adatok közlésére vonatkozó kötelezettség előírásával. Következésképpen ezen intézmény úgy véli, hogy Magyarország nem bizonyította azt sem, hogy a vitatott rendelettel bevezetett intézkedések nem haladják meg az elérni kívánt cél megvalósításához szükséges mértéket, és ezért a Bizottság azt is kifogásolja Magyarországgal szemben, hogy az nem mérlegelt ilyen alternatívákat.
47      Magyarország azt állítja, hogy a 402/2021. Korm. rendelet rendelkezései nem minősülnek mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedésnek, így nem esnek az EUMSZ 35. cikkben foglalt tilalom hatálya alá. E rendelet célja, hogy a bejelentési kötelezettség előírásával lehetőséget biztosítson a hatáskörrel rendelkező magyar hatóságok számára a kritikus nemzeti infrastruktúrák szempontjából stratégiai jelentőségű építőanyagok készleteinek hatékony monitorozására, valamint az e készletek és kiszállítások állására vonatkozó információgyűjtésre. E hatóságok e bejelentési kötelezettségnek köszönhetően valós időben kapnak teljes körű képet az említett készletek alakulásáról, és így meg tudják tenni a szükséges intézkedéseket annak megakadályozása érdekében, hogy kritikus helyzet alakuljon ki.
48      E tagállam úgy véli, hogy a 402/2021. Korm. rendeletben foglalt rendelkezések hatékonyságát jelzi az a tény is, hogy hatálybalépésük óta egyszer sem fordult elő olyan helyzet, hogy az építőanyagok vonatkozásában előállt hiány miatt a magyar államnak elővásárlási vagy vételi jogával kellett volna élnie. Ezenkívül az említett rendelkezések a kereskedőkre nem rónak érdemi terhet, a bejelentési eljárás a gyakorlatban legfeljebb két munkanapon belül mindig lezárul, és a bejelentési kötelezettség elmaradása esetére előírt szankciókat a hatáskörrel rendelkező magyar hatóságok nem alkalmazzák.
49      Az említett tagállam álláspontja szerint a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy az EUMSZ 35. cikkben foglalt tilalom alól kivételt képeznek azon korlátozások, amelyek hatásai túl esetlegesnek vagy túl közvetettnek tekinthetők. A 402/2021. Korm. rendelet rendelkezéseinek a konkrét hatásait illetően jelzi, hogy a Központi Statisztikai Hivatal adatainak vizsgálata alapján nem állapítható meg az, hogy az érintett építőanyagok esetében általánosságban visszaesett volna a kivitel forgalma.
50      Mindenesetre Magyarország úgy véli, hogy a 402/2021. Korm. rendelet az EUMSZ 36. cikk szerinti közbiztonsági ok alapján igazolható, mivel e rendelet fő célja a kritikus infrastruktúrák védelme azáltal, hogy az építőanyag tekintetében biztosítja az ellátásbiztonságot. Emellett az „infrastruktúra” rendeletben meghatározott fogalma lényegét tekintve megfelel a 2008/114 irányelvben szereplő fogalomnak.
51      E tagállam hozzáteszi, hogy az említett rendelet emellett a nemzetgazdaság újraindítását is célozza azáltal, hogy reagál a Covid19‑világjárvány miatti válság nyomán bekövetkezett csökkenő építőanyag‑gyártásra, ellátáshiányra és áremelkedésekre. Közvetetten lehetővé teszi az olyan szociális érdekek védelmét is, mint a lakhatás biztosítása és a fiatalok számára a családalapítás lehetővé tétele.
52      Magyarország emlékeztet arra, hogy a tagállamok rendelkeznek bizonyos mozgástérrel a tekintetben, hogy az alapvető társadalmi szükségletek körét hogyan határozzák meg, illetve a védelem szintjét hol húzzák meg, és előadja, hogy a Bizottságnak kell bizonyítania, hogy a 402/2021. Korm. rendelet rendelkezései az e nemzeti szabályozás által elérni kívánt célokra teljesen alkalmatlanok, amit ez az intézmény a jelen ügyben nem tett meg.
53      E szabályozás arányosságát illetően e tagállam úgy véli, hogy a 402/2021. Korm. rendelet – a kereskedelemre tényleges negatív hatással nem járó monitorozási rendszer felállításával – koherens szabályozást vezet be. Kifejti, hogy az e szabályozás szerinti két intézkedés, azaz a bejelentési kötelezettség és az elővásárlási vagy vételi jog gyakorlása egyértelmű, és az első intézkedés eredményessége hozzájárul ahhoz, hogy az elővásárlási és vételi jog gyakorlására ne, vagy csak szükséghelyzetben kerüljön sor.
54      Az említett tagállam arra hivatkozik, hogy a 402/2021. Korm. rendelettel bevezetett rendszer objektív, hátrányos megkülönböztetéstől mentes és az érintett vállalkozások által előzetesen ismert kritériumokon alapul. Az e rendeletben előírt intézkedések arányosak, és nem haladják meg az elérni kívánt cél megvalósítására alkalmas és ahhoz szükséges mértéket. Emellett a kisebb mértékű beavatkozást jelentő eszközök – például az építőanyagok kereskedelmére vonatkozó adatok közlésére vonatkozó kötelezettség – nem teszik lehetővé a magyar állam számára, hogy kellő időben kezelje az ilyen anyagokban esetlegesen fellépő kritikus hiányt.
A Bíróság álláspontja
–       Az EUMSZ 35. cikk hatálya alá tartozó korlátozás fennállásáról
55      Az EUMSZ 35. cikk alapján a tagállamok között tilos a kivitelre vonatkozó minden mennyiségi korlátozás és azzal azonos hatású intézkedés.
56      A Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a kivitelre vonatkozó mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedésnek minősülnek azok a nemzeti intézkedések, amelyeknek az a célja vagy hatása, hogy kifejezetten a kiviteli forgalmat korlátozzák, és ennek következtében a tagállam belső kereskedelme és exportkereskedelme között eltérő bánásmódot hoznak létre oly módon, hogy a hazai termelésnek vagy az érintett állam belső piacának különleges előnyt biztosítanak a többi tagállam kereskedelmének vagy termelésének rovására (lásd: 1979. november 8‑i Groenveld ítélet, 15/79, EU:C:1979:253, 6. és 7. pont; 2008. december 16‑i Gysbrechts és Santurel Inter ítélet, C‑205/07, EU:C:2008:730, 40. pont).
57      Ezzel összefüggésben a Bíróság már kimondta, hogy az EUMSZ 34. és EUMSZ 35. cikk kizárja az olyan nemzeti szabályozás alkalmazását az Unión belüli viszonyokban, amely – akár tisztán formalitásként – fenntartja a behozatali vagy kiviteli engedélyek beszerzésének követelményét vagy bármilyen hasonló eljárást (1971. december 15‑i International Fruit Company és társai ítélet, 51/71–54/71, EU:C:1971:128, 9. pont). Ugyanis, a kivitelre vonatkozó különös szabályként előírt valamennyi formalitás az ezzel járó késedelem és az exportőrök körében előidézett visszatartó hatás révén akadályozza a kereskedelmet (lásd ebben az értelemben: 1977. március 16‑i Bizottság kontra Franciaország ítélet, 68/76, EU:C:1977:48, 16. pont).
58      A jelen ügyben mindenekelőtt azt kell megvizsgálni, hogy a 402/2021. Korm. rendelet rendelkezéseinek a célja kifejezetten az építőanyagok kiviteli forgalmának korlátozására irányul‑e a jelen ítélet 56. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlat szerinti értelemben.
59      E tekintetben meg kell állapítani, hogy e rendelet rendelkezései az építőanyagok kivitelének bejelentésére vonatkozó kötelezettséget írnak elő, amelyhez – amennyiben a gazdasági szereplők e kötelezettséget nem teljesítik – közigazgatási szankció kapcsolódik, míg a felek között nem vitatott, hogy az építőanyagok belföldi értékesítésére irányuló ügyletekre vonatkozóan a magyar jog nem ír elő ilyen kötelezettséget és szankciót.
60      E rendelet rendelkezései alapján továbbá a gazdasági szereplő építőanyag kivitelére vonatkozó szándékának bejelentését követően a hatáskörrel rendelkező magyar hatóságoknak tíz munkanap áll rendelkezésükre, hogy ezen anyagok tekintetében elővásárlási és vételi jogot gyakoroljanak, amennyiben úgy ítélik meg, hogy azok külföldre történő értékesítése vagy kivitele jelentős mértékben akadályozza vagy ellehetetleníti a kritikus infrastruktúrák belföldi létesítését, működését, fenntartását vagy fejlesztését.
61      Ebből következően a 402/2021. Korm. rendelet célja – mivel először is további adminisztratív terhet ró az ilyen építőanyagokat exportálni kívánó gazdasági szereplőkre, másodszor úgy rendelkezik, hogy a bejelentési kötelezettség elmulasztása jelentős közigazgatási szankciót von maga után, harmadszor a szállítási határidőt akár tíz munkanappal is meghosszabbíthatja, negyedszer pedig az elővásárlási és vételi jog magyar állam javára történő gyakorlása esetén véglegesen megakadályozza az exportügyletet – az építőanyagok kivitelének korlátozása azáltal, hogy e termékek belső kereskedelme és exportkereskedelme közötti eltérő bánásmódot hoz létre, és előnyt biztosít e tagállam belső piacának.
62      E kifejezett célra tekintettel, amely a kiviteli forgalom korlátozására irányul, e rendeletet az EUMSZ 35. cikk értelmében vett, „a kivitelre vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedéseknek” kell minősíteni, anélkül hogy szükséges lenne megvizsgálni e rendelkezések hatásait.
63      Mindenesetre a teljesség kedvéért a 402/2021. Korm. rendelet rendelkezései hatásainak értékelése kapcsán emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a tagállamok minden olyan kereskedelmi szabályozását, amely közvetlenül vagy közvetve, ténylegesen vagy potenciálisan akadályozhatja az Unión belüli kereskedelmet, az e rendelkezés szerinti mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedésnek kell tekinteni (lásd ebben az értelemben: 2023. január 19‑i CIHEF és társai ítélet, C‑147/21, EU:C:2023:31, 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
64      Ezenkívül az EUM‑Szerződés az abban biztosított alapvető szabadságok valamelyikének minden, akár csekély jelentőségű korlátozását is tiltja (lásd ebben az értelemben: 2008. április 1‑jei Gouvernement de la Communauté française és gouvernement wallon ítélet, C‑212/06, EU:C:2008:178, 52. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
65      A jelen ügyben a Magyarország által hivatkozott azon körülményt illetően, amely szerint a 402/2021. Korm. rendelet hatálybalépése óta e tagállamban nem volt olyan építőanyag‑hiány, amely az elővásárlási vagy vételi jogának gyakorlását tette volna szükségessé, meg kell állapítani, hogy e körülmény éppen annak tudható be, hogy a gazdasági szereplőket a szabályozás visszatartotta az építőanyagok kivitelétől.
66      Ezenkívül a Magyarország által az ellenkérelmének B.1. mellékletében benyújtott táblázatban szereplő adatok sem azt bizonyítják, hogy e rendelet rendelkezéseinek ne lenne visszatartó hatása, mivel e táblázat az említett rendelet hatálybalépését követő két év tekintetében az ugyanezen rendeletben felsorolt tizenöt építőanyag közül kilenc esetében az e rendelet hatálybalépését megelőző két évhez képest a kivitel mennyiségének növekedését jelzi, és csupán hat anyag esetében mutatja e mennyiség csökkenését. Egyéb bizonyítékok hiányában ugyanis nem lehet kizárni, hogy a 402/2021. Korm. rendelet hiányában nagyobb lett volna a kivitel volumene. Ezen adatok kizárólag annak megállapítását teszik lehetővé, hogy az utóbbi rendelet nem jár azzal a hatással, hogy megakadályozzon minden, a hatálya alá tartozó építőanyagot érintő kivitelt (lásd analógia útján: 2020. szeptember 17‑i Hidroelectrica ítélet, C‑648/18, EU:C:2020:723, 32. pont).
67      Ebből következik, hogy a 402/2021. Korm. rendelet rendelkezései bizonyos hatást gyakorolhatnak az exportkereskedelemre, mind közvetlenül, a bejelentési kötelezettség folytán a gazdasági szereplőkre háruló adminisztratív teher, illetve kivitel esetén a szállítási határidők meghosszabbítása révén, mind közvetetten, mivel az e rendelkezésekben megállapított kötelezettségek visszatarthatják az említett gazdasági szereplőket az építőanyagok kivitelétől. Ebből következően e rendelkezések korlátozó hatásai – azok korlátozó céljától függetlenül – nem tekinthetők túl esetlegesnek vagy túl közvetettnek ahhoz, hogy azt a Bíróságnak az 1990. március 7‑i Krantz‑ítéletéből (C‑69/88, EU:C:1990:97, 10. és 11. pont) és az 1993. október 13‑i CMC Motorradcenter ítéletéből (C‑93/92, EU:C:1993:838 10–12. pont) eredő ítélkezési gyakorlata szerint ne lehessen az EUMSZ 35. cikk értelmében vett korlátozásnak tekinteni.
68      A fentiekből következik, hogy a 402/2021. Korm. rendelet az EUMSZ 35. cikk értelmében vett, kivitelre vonatkozó mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedésnek minősül. Ez az intézkedés összeegyeztethetetlen az utóbbi rendelkezésből eredő kötelezettségekkel, hacsak objektív módon nem igazolható.
–       Az EUMSZ 36. cikk szerinti igazolás fennállásáról
69      Egy EUMSZ 35. cikkel ellentétes nemzeti intézkedés az EUMSZ 36. cikkben említett közérdeken alapuló indokok valamelyikével vagy valamely közérdeken alapuló, feltétlenül érvényesítendő követelménnyel igazolható, amennyiben alkalmas az elérni kívánt cél megvalósítására, és nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket (lásd ebben az értelemben: 2008. december 16‑i Gysbrechts és Santurel Inter ítélet, C‑205/07, EU:C:2008:730, 45. pont; 2020. szeptember 17‑i Hidroelectrica ítélet, C‑648/18, EU:C:2020:723, 34. pont; 2023. január 19‑i CIHEF és társai ítélet, C‑147/21, EU:C:2023:31, 48. pont).
70      Ezért meg kell vizsgálni, hogy ez az intézkedés alkalmas‑e e cél megvalósításának biztosítására, és nem haladja‑e meg az e cél eléréséhez szükséges mértéket. Ezenkívül e tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti jogszabály csak akkor alkalmas az említett cél megvalósítására, ha azt ténylegesen koherens és szisztematikus módon kívánja elérni (lásd ebben az értelemben: 2015. június 11‑i Berlington Hungary és társai ítélet, C‑98/14, EU:C:2015:386, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
71      Ami különösen az olyan nemzeti intézkedést illeti, amelyet az érintett tagállam szerint közbiztonsági cél igazol, a Bíróság már kimondta, hogy az EUMSZ 36. cikk alkalmazásában fontos, hogy ezen intézkedést ténylegesen a közbiztonsági szükségleteknek megfelelő, objektív körülmények igazolják (lásd ebben az értelemben: 1984. július 10‑i Campus Oil és társai ítélet, 72/83, EU:C:1984:256, 36. pont).
72      Ugyanígy, a Bíróság megállapította, hogy jóllehet a tagállamok a nemzeti szükségleteiknek megfelelően továbbra is szabadon határozhatják meg a közbiztonság követelményeit, ez nem változtat azon, hogy uniós összefüggésben, különösen pedig mivel az EUM‑Szerződés által biztosított valamely alapvető szabadságtól való eltérésről van szó, ezeket az indokokat szigorúan kell értelmezni, vagyis azok tartalmát az egyes tagállamok nem határozhatják meg egyoldalúan, az uniós intézmények ellenőrzése nélkül. Így a közbiztonságra csak a valamely alapvető társadalmi érdeket érintő, valós és kellően komoly veszély esetén lehet hivatkozni (lásd ebben az értelemben: 2020. június 18‑i Bizottság kontra Magyarország [Az egyesületek átláthatósága] ítélet, C‑78/18, EU:C:2020:476, 91. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2023. július 13‑i Xella Magyarország ítélet, C‑106/22, EU:C:2023:568, 66. és 67. pont).
73      Ezenkívül a tagállamnak az általa felhozható igazoló okokhoz csatolnia kell az általa elfogadott intézkedés megfelelőségére és arányosságára vonatkozó megfelelő bizonyítékokat vagy elemzést, valamint az érvelését alátámasztó konkrét adatokat (2007. június 7‑i Bizottság kontra Belgium ítélet, C‑254/05, EU:C:2007:319, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2023. január 19‑i CIHEF és társai ítélet, C‑147/21, EU:C:2023:31, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
74      A jelen ügyben Magyarország azt állítja, hogy a 402/2021. Korm. rendeletben foglalt intézkedéseket közbiztonsági okok – főként a kritikus infrastruktúrák építőanyag‑ellátásának biztonsága – igazolják.
75      E tekintetben a Bíróság már kimondta, hogy a kőolaj‑, a távközlési és az energiaágazat területén az e termékekkel való ellátás, illetve az e szolgáltatások nyújtása biztonságának garantálása válsághelyzetben az érintett tagállam területén közbiztonsági oknak minősülhet. Ez azonban nem vonatkozik az építőipar alapvető nyersanyagokkal való ellátásának helyi szintű biztonságára, amely nem tartozhat a közbiztonság biztosítására irányuló jogszerű cél körébe, kivéve ha bizonyítják, hogy az ilyen nyersanyaghiány valamely alapvető társadalmi érdeket érintő, valós és kellően komoly veszélyt jelent (lásd ebben az értelemben: 2023. július 13‑i Xella Magyarország ítélet, C‑106/22, EU:C:2023:568, 68. és 69. pont).
76      A jelen ügyben azonban Magyarország nem bizonyította, hogy a 402/2021. Korm. rendelet az objektív körülmények szempontjából ténylegesen és szigorúan közbiztonsági szükségleteknek felel meg.
77      Ugyanis, először is, e rendelet számos magyarországi infrastruktúrára alkalmazható anélkül, hogy megállapítást nyert volna, hogy azok mindegyikéhez ténylegesen alapvető társadalmi érdek fűződik, mivel az említett rendelet nem tartalmazza sem az ilyen érdeket szolgáló infrastruktúrák felsorolását, sem pedig a „kritikus infrastruktúra” fogalom – akár közvetlenül, akár más jogi aktusra való utalással történő – meghatározását, amely lehetővé tenné az érintett infrastruktúrák egyértelmű és kimerítő azonosítását.
78      Magyarország arra hivatkozik, hogy a magyar jogszabályi hierarchia elve alapján a 402/2021. Korm. rendelet alkalmazásában e fogalom tartalmát a létfontosságú rendszerek és létesítmények azonosításáról, kijelöléséről és védelméről szóló 2012. évi CLXVI. törvény (a Magyar Közlöny
2012. évi 154. száma, 26099. o.) 1. §‑ának j) pontjában meghatározott fogalommal azonosnak kell tekinteni. Mivel ez a törvény ültette át a 2008/114 irányelvet a magyar jogrendbe, ez utóbbi meghatározás az ezen irányelv 2. cikkének a) pontjában szereplő meghatározásnak felel meg. Következésképpen a 402/2021. Korm. rendelet értelmében vett „kritikus infrastruktúrák” fogalom objektív körülményeken alapul.
79      Márpedig e tekintetben elegendő rámutatni egyrészt arra, hogy a Bíróság rendelkezésére álló iratokból kitűnik, hogy az említett törvény 1. §‑a j) pontjának az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor hatályos változata a „létfontosságú rendszerelem” fogalmát tágan határozta meg, és hogy e törvény 1. melléklete felsorolja azokat az ágazatokat – többek között az energia, a közlekedés, az egészségügy, a társadalombiztosítás, a honvédelem és a közbiztonság‑védelem ágazatát –, amelyekben a hatáskörrel rendelkező magyar hatóságok bizonyos infrastruktúrákat „létfontosságú” rendszerelemként jelölhettek ki.
80      Másrészt, amint azt a főtanácsnok indítványának 43. és 44. pontjában hangsúlyozta, a 2008/114 irányelv a jelen ügyben nem releváns, mivel a 402/2021. Korm. rendelet nem tartozik annak tárgyi hatálya alá. Ezen irányelvnek az (5) és (9) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikkéből kitűnik, hogy ez az irányelv mindössze az Unió energiaágazaton és közlekedési ágazaton belüli kritikus infrastruktúráinak azonosítására és kijelölésére szolgáló eljárás létrehozására, valamint annak értékelésére korlátozódik, hogy szükséges‑e ezen infrastruktúrák védelmét javítani, míg a 402/2021. Korm. rendelet tárgyi hatálya ettől különbözik, és tágabb, mivel más ágazatokra is kiterjed, és nem a meglévő kritikus infrastruktúrák védelmére vonatkozik, hanem az infrastruktúrák belföldi létesítésével, működésével, fenntartásával és fejlesztésével kapcsolatos valamennyi tevékenységre.
81      Másodszor, amint azt a Bizottság helyesen állítja, az építőanyagok 402/2021. Korm. rendeletben felsorolt különböző kategóriái és a rendeletben hivatkozott kritikus infrastruktúrák védelme közötti összefüggés nem derül ki sem e rendeletből, sem általánosságban a Magyarország által a jelen eljárás keretében nyújtott magyarázatokból. Hasonlóképpen, e tagállam nem jelölte meg, hogy az egyes kategóriák esetében mikortól kell úgy tekinteni, hogy olyan építőanyag‑hiány áll fenn, amely valós és kellően komoly veszélyt jelent a kritikus infrastruktúrák ellátásának biztonságára.
82      Harmadszor, meg kell állapítani, hogy a 402/2021. Korm. rendelet nem a kritikus infrastruktúrák építőanyag‑ellátása biztonságának koherens és szisztematikus módon történő elérésére irányul, mivel nem tartalmaz arra vonatkozó részletes szabályokat, hogy miként kell ezen anyagok belföldi értékesítését és magyarországi behozatalát a készlet, illetve a hiány mértékének meghatározása érdekében figyelembe venni.
83      Ebből következően el kell utasítani Magyarország azon érveit, amelyek szerint a 402/2021. Korm. rendeletben foglalt korlátozó intézkedéseket a kritikus infrastruktúrák építőanyag‑ellátásának biztonságával kapcsolatos, az EUMSZ 36. cikk szerinti közbiztonsági okok igazolják.
84      Annyiban, amennyiben Magyarország azt állítja, hogy e rendelet hozzájárul a nemzetgazdaság újraindításához azáltal, hogy reagál a Covid19‑világjárvány miatti válság nyomán bekövetkezett csökkenő építőanyag‑gyártásra és áremelkedésekre, és emellett az olyan szociális érdekek védelméhez is, mint a lakásépítés és a fiatalok számára a családalapítás lehetővé tétele, emlékeztetni kell egyrészt arra, hogy a nemzetgazdaság előmozdításához vagy annak megfelelő működéséhez kapcsolódó, tisztán gazdasági természetű indokok nem igazolhatják a Szerződések által biztosított alapvető szabadságok valamelyikének korlátozását (2023. július 13‑i Xella Magyarország ítélet, C‑106/22, EU:C:2023:568, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
85      Másrészt, ami a szociális indokokat illeti, Magyarország nem ad elő olyan bizonyítékot, amely alátámasztaná ezeket az állításokat.
86      E körülmények között a 402/2021. Korm. rendeletben foglalt korlátozó intézkedések az EUMSZ 36. cikk alapján nem igazolhatók.
87      Következésképpen a Bizottság első kifogásának az EUMSZ 35. cikk megsértésére vonatkozó részében helyt kell adni.
Az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontjával összefüggésben értelmezett EUMSZ 2. cikk (1) bekezdésének megsértésére alapított második kifogásról
A felek érvei
88      A Bizottság jelzi, hogy a 402/2021. Korm. rendeletben foglalt korlátozások a harmadik országokba irányuló kivitelre is vonatkoznak, ily módon a közös kereskedelempolitika hatálya alá tartozó intézkedésnek minősülnek, és arra hivatkozik, hogy Magyarország megsértette az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontját, amelynek értelmében az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a közös kereskedelempolitika területén, valamint az EUMSZ 2. cikk (1) bekezdését, amely kimondja, hogy e területeken kizárólag az Unió alkothat és fogadhat el kötelező erejű jogi aktust, a tagállamok pedig csak annyiban, amennyiben őket az Unió erre felhatalmazza, vagy ha annak célja az Unió által elfogadott jogi aktusok végrehajtása.
89      Magyarország azt állítja, hogy a 402/2021. Korm. rendelet a 2015/479 rendelet 10. cikkének hatálya alá tartozik, amely alapján a tagállam által bevezetett, kivitelre vonatkozó korlátozó intézkedéseket az e 10. cikkben felsorolt közérdeken alapuló indokok valamelyike igazolhatja.
90      A Bizottság ugyanakkor úgy véli, hogy az említett 10. cikkben szereplő „közbiztonság” fogalma azonos az EUMSZ 36. cikk szerinti fogalommal, és hogy az említett rendelet nem felel meg az ugyanezen 10. cikkben foglalt kritériumoknak.
91      A Bizottság álláspontja szerint, mivel az uniós jogot a lehető legnagyobb mértékben az Unió nemzetközi kötelezettségeivel összhangban kell értelmezni, beleértve a nemzetközi megállapodásokban vállalt kötelezettségeket is, amelyek mind az Unióra, mind a tagállamokra nézve kötelezőek, jelen esetben Magyarországnak az 1994. évi GATT egyik vonatkozó kivételével kellene igazolnia, hogy eltérhet a XI. cikk (1) bekezdésében foglalt, a termékek más WTO‑tagállamokba történő kivételére vonatkozó korlátozások tilalmától.
92      Kifejti, hogy bár kétségtelen, hogy az 1994. évi GATT XI. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti kivétel az alapvető termékek súlyos hiányának elkerülése vagy enyhítése érdekében lehetővé teszi az exportra vonatkozó ideiglenes – többek között mennyiségi – korlátozásokat, az ilyen esetek nem a 2015/479. rendelet 10. cikkének hatálya alá tartoznak. Ha ugyanis ilyen helyzet áll elő, a tagállamoknak értesíteniük kell a Bizottságot a felmerülő problémákról, és a Bizottság feladata, hogy e rendelet 5. és 6. cikke alapján eljárjon.
93      Ezen intézmény hozzáteszi, hogy az említett rendelet 5. és 6. cikke alapján hozott védintézkedések bizonyos országokba irányuló kivitelre vagy az Unió bizonyos régióiból származó kivitelre korlátozódhatnak. Az „Unió érdekében” meghozható védintézkedések tehát valamely tagállam szükségleteinek védelmét is szolgálhatják.
94      Magyarország azt állítja, hogy a 402/2021. Korm. rendelet nem sérti az Uniónak a közös kereskedelempolitika terén fennálló kizárólagos hatáskörét, és hogy a rendelet összeegyeztethető az EUMSZ 2. cikk (1) bekezdésével és az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésével.
95      Az 1994. évi GATT XI. cikke és a 2015/479 rendelet 5. és 6. cikkében a Bizottságnak védintézkedések elfogadására adott felhatalmazás nem zárja ki azt, hogy egy tagállam e rendelet 10. cikke alapján olyan intézkedést fogadjon el, mint a 402/2021. Korm. rendelet.
96      Magyarország arra hivatkozik, hogy az említett rendelet 5. és 6. cikke az „Unió érdekében” tehető intézkedésekre alkalmazandó, az e rendelet szerinti intézkedések ugyanakkor egy tagállam közbiztonságához kötődnek, nem pedig általános uniós érdekhez.
97      Hozzáteszi, hogy nem fogadható el a Bizottság azon érvelése, miszerint a 2015/479 rendelet 5. és 6. cikke kizárja azt, hogy egy tagállam e rendelet 10. cikkének alkalmazásához folyamodjon, mivel amennyiben így lenne, e 10. cikk teljesen kiüresedne.
98      Magyarország arra a következtetésre jut, hogy a 402/2021. Korm. rendelet megfelel a 2015/479 rendelet 10. cikkének hatálya alá tartozó közbiztonsági indokoknak, és az ellátás biztonsága igazolja e rendelkezés alapján az áruk szabad mozgásától való eltérést.
A Bíróság álláspontja
99      Az EUMSZ 2. cikk (1) bekezdése értelmében, ha egy meghatározott területen a Szerződések kizárólagos hatáskört ruháznak az Unióra, e területen kizárólag az Unió alkothat és fogadhat el kötelező erejű jogi aktust, a tagállamok pedig csak annyiban, amennyiben őket az Unió erre felhatalmazza, vagy ha annak célja az Unió által elfogadott jogi aktusok végrehajtása.
100    Az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontja alapján az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a közös kereskedelempolitika területén.
101    Az uniós jogalkotó e kizárólagos hatáskör keretében fogadta el a 2015/479 rendeletet a kivitelre vonatkozó közös szabályok megállapítása céljából. E rendelet (4) preambulumbekezdése értelmében „[a] kivitel szinte teljesen liberalizált az összes tagállamban”, és „lehetőség van uniós alapelvként elfogadni azt, hogy a harmadik országokba irányuló kivitelre semmilyen mennyiségi korlátozás nem vonatkozik, az e rendeletben felsorolt kivételektől eltekintve és a tagállamok által a Szerződésnek megfelelően esetlegesen meghozott intézkedések sérelme nélkül”.
102    Ennek megfelelően az említett rendelet 1. cikke úgy rendelkezik, hogy a termékek az Unióból harmadik országokba szabadon kivihetők, azaz nem esnek semmilyen mennyiségi korlátozás alá, kivéve az ugyanezen rendeletnek megfelelően alkalmazott korlátozásokat.
103    A jelen ügyben a felek között nem vitatott, hogy a 402/2021. Korm. rendelet a közös kereskedelempolitika hatálya alá tartozó területen elfogadott kötelező erejű jogi aktus, és hogy az Unió nem hatalmazta fel Magyarországot e rendelet elfogadására.
104    Magyarország mindazonáltal azt állítja, hogy a rendelet elfogadására a 2015/479 rendelettel összhangban került sor, mivel az olyan közbiztonsági indokokon alapul, amelyek e rendelet 10. cikkének hatálya alá tartoznak.
105    E tekintetben e rendelet 10. cikke úgy rendelkezik, hogy a rendelet az egyéb uniós jogi rendelkezések sérelme nélkül nem zárja ki annak lehetőségét, hogy egy tagállam mennyiségi korlátozásokat vezessen be vagy alkalmazzon bizonyos termékek kivitelére a következő indokok alapján: közerkölcs, közérdek vagy közbiztonság; emberek életének és egészségének védelme, állat‑ és növényvédelem; művészeti, történelmi vagy régészeti értéket képviselő nemzeti kincsek, vagy ipari és kereskedelmi tulajdon védelme.
106    Amint azt a főtanácsnok indítványának 61. pontjában hangsúlyozta, az, hogy e 10. cikk, illetve az EUMSZ 36. cikk szövege hasonló, arra utal, hogy az uniós jogalkotó a tagállamok számára az EUMSZ 36. cikkben biztosított, Unión belüli kivitel korlátozására vonatkozó lehetőséget a harmadik országokba irányuló kivitelre is ki kívánta terjeszteni, mégpedig azonos feltételek mellett.
107    Ennélfogva az említett 10. cikkben, illetve az EUMSZ 36. cikkben szereplő „közbiztonság” fogalmának e két szövegben azonos tartalmat kell tulajdonítani.
108    Márpedig, amint az a jelen ítélet 83. pontjában megállapítást nyert, Magyarország megalapozatlanul állítja, hogy a kritikus infrastruktúrák építőanyag‑ellátásának biztonsága, amely állítása szerint a 402/2021. Korm. rendelet célkitűzésének minősül, az EUMSZ 36. cikk szerinti „közbiztonság” fogalma alá tartozik.
109    Következésképpen meg kell állapítani, hogy e tagállam azon állítása sem megalapozott, hogy ugyanezen célkitűzés a 2015/479 rendelet 10. cikkének hatálya alá tartozik, és hogy a 402/2021. Korm. rendeletet úgy kell tekinteni, mint amely – az EUMSZ 2. cikk (1) bekezdésében foglaltak szerint – e rendelkezést hajtja végre.
110    Ilyen körülmények között, és anélkül, hogy szükséges lenne megvizsgálni a felek érveit akár az említett rendelet 5. és 6. cikke és 10. cikke közötti kapcsolatra vonatkozóan, akár azokat az érveiket, amelyek a WTO jogán alapulnak, a Bizottság második kifogásának helyt kell adni.
A 2015/1535 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének és 6. cikke (1) bekezdésének megsértésére alapított harmadik kifogásról
A felek érvei
111    A Bizottság egyrészt azt kifogásolja, hogy Magyarország nem tartotta tiszteletben a 2015/1535 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében előírt három hónapos felfüggesztési időszakot. Jelzi, hogy e tagállam 2021. június 30‑án küldött értesítést a bejelentett tervezetről, következésképpen a 402/2021. Korm. rendelet 2021. július 8‑i – azaz a felfüggesztési időszak 2021. október 1‑jei lejárta előtt történő – elfogadásával e tagállam megsértette e 6. cikk (1) bekezdését.
112    A Bizottság másrészt azt állítja, hogy mivel Magyarország elmulasztotta bejelenteni a 402/2021. Korm. rendelet alapjául szolgáló rendelettervezetet annak ellenére, hogy e tervezetben a bejelentett tervezethez képest jelentős változtatásokat hajtottak végre, e tagállam megsértette a 2015/1535 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését. Emlékeztet, hogy a tagállamoknak újból be kell jelenteniük a tervezetet, ha az az eredetileg bejelentett tervezethez képest jelentős változtatásokat tartalmaz, valamint hogy ezen irányelv 5. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése ételmében a tervezeten végrehajtott változtatást többek között akkor kell „jelentősnek” tekinteni, ha az lerövidíti a végrehajtására a tervezetben eredetileg előirányzott időtartamokat.
113    Magyarország azt állítja, hogy nem sértette meg a 2015/1535 irányelvet, mivel a 402/2021. Korm. rendelet sürgős elfogadását az ezen irányelv 6. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerinti közbiztonsági ok indokolta.
114    E rendelkezés ugyanis állítása szerint eltérést enged a felfüggesztési időszakra vonatkozó követelményektől, amennyiben – többek között a közbiztonság védelmével összefüggő – sürgős indok merül fel. Kiemeli, hogy az építőanyagok iránti, világjárvány utáni keresletélénkülés a készlethiány veszélyével fenyegetett a 2021‑es évben, ezt megelőzendő szükség volt tehát a sürgős beavatkozásra.
115    Ezenkívül e tagállam jelzi, hogy a 402/2021. Korm. rendeletet e sürgősség miatt nem jelentette be a 2015/1535 irányelvnek megfelelően, és emiatt vállalta, hogy nem alkalmazza az e rendeletben előírt szankciókat az e rendeletben foglalt kötelezettségek be nem tartása esetén.
A Bíróság álláspontja
116    Előzetesen megállapítható, hogy a felek között nem vitatottan a 2015/1535 irányelvben meghatározott formális előzetes értesítési eljárás keretében Magyarország 2021. június 30‑án értesítette a Bizottságot a gazdaság újraindítása érdekében meghozandó, az építőipari ellátásbiztonság szempontjából stratégiai jelentőségű nyersanyagok és termékek kivitelével kapcsolatos intézkedésekről szóló kormányrendelet‑tervezetről mint az ezen irányelv értelmében vett „műszakiszabály‑tervezetről”.
117    Először is rá kell mutatni, hogy a 2015/1535 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése alapján e bejelentés Bizottság általi kézhezvételétől számítva három hónapos felfüggesztési időszak kezdődött, amely alatt e tervezetet nem lehetett elfogadni.
118    A 402/2021. Korm. rendeletet azonban 2021. július 8‑án kihirdették Magyarország hivatalos lapjában, és 9. §‑a alapján – a 10. § kivételével – a kihirdetését követő napon hatályba lépett.
119    A Bizottság – anélkül, hogy Magyarország ezt vitatná – azt állítja, hogy a 402/2021. Korm. rendelet a bejelentett tervezet végleges változatának tekintendő.
120    Megállapítható tehát, hogy e rendeletet a bejelentett tervezet Bizottság általi kézhezvételével megkezdődött három hónapos felfüggesztési időszak lejárta előtt fogadták el.
121    Magyarország arra hivatkozik, hogy a 402/2021. Korm. rendelet sürgős elfogadását a 2015/1535 irányelv 6. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerinti közbiztonsági ok indokolta, amely rendelkezés eltérést enged az ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében előírt felfüggesztési időszak betartására vonatkozó kötelezettségtől. Kiemeli, hogy az építőanyagok iránti, Covid19‑világjárvány utáni keresletélénkülés a készlethiány veszélyével fenyegetett Magyarországon a 2021‑es évben, és hogy e készlethiány megelőzése érdekében szükség volt a sürgős beavatkozásra.
122    Ezt az érvet el kell utasítani.
123    Kétségtelen, hogy 2015/1535 irányelv 6. cikke (7) bekezdésének a) pontja alapján a tagállamok nem kötelesek betartani ezt a három hónapos felfüggesztési időszakot, ha sürgős okokból, amelyeket a közegészségügy vagy közbiztonság védelmével, az állatvédelemmel vagy növényvédelemmel kapcsolatos komoly és előre nem látott körülmények idéztek elő, valamint a szolgáltatásokra vonatkozó szabályok esetében közérdekből is, különösen a kiskorúak védelmében, kötelesek igen rövid időn belül műszaki szabályokat kidolgozni annak érdekében, hogy elfogadtathassák és bevezethessék őket minden előzetes egyeztetés lehetősége nélkül.
124    Az 1998. július 20‑i 98/48/EK európai parlamenti és tanács irányelvvel (HL 1998. L 217., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 21. kötet, 8. o.) módosított, a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1998. június 22‑i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1998. L 204., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 337. o.) 9. cikke (7) bekezdésének első franciabekezdését illetően – amelynek a szövege megegyezett a 98/34 irányelvet hatályon kívül helyező és annak helyébe lépő 2015/1535 irányelv 6. cikke (7) bekezdése a) pontjának szövegével – a Bíróság már kimondta, hogy egy tagállam nem hivatkozhat e kivételre, ha a nemzeti szabály elfogadásakor e tagállamban nem állt fenn olyan helyzet, amelyre e rendelkezés vonatkozik (lásd ebben az értelemben: 2006. október 26‑i Bizottság kontra Görögország ítélet, C‑65/05, EU:C:2006:673, 65. pont).
125    Márpedig a jelen ügyben Magyarország csupán az e tagállamban fennálló építőanyag‑hiány kockázatára hivatkozik, anélkül hogy a 2015/1535 irányelv 6. cikke (7) bekezdésének a) pontjában foglalt követelménynek megfelelően bizonyította volna az ilyen helyzet tényleges fennállását.
126    E tekintetben nem releváns, hogy Magyarország azt állítja, hogy mivel a 402/2021. Korm. rendelet Bizottságnak történő bejelentésére nem került sor, vállalta, hogy nem alkalmazza a szankciókat az e rendeletben előírt kötelezettségeket nem teljesítő gazdasági szereplőkre.
127    Az ilyen kötelezettségvállalást ugyanis nem lehet figyelembe venni annak megállapítása során, hogy a tagállam egy adott helyzetben megalapozottan hivatkozott‑e a 2015/1535 irányelv 6. cikkének rendelkezéseire.
128    E körülmények között meg kell állapítani, hogy a 402/2021. Korm. rendeletet a három hónapos felfüggesztési időszak lejárta előtt fogadták el, megsértve ezzel ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdését.
129    Másodszor, a 2015/1535 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében a tagállamok az e bekezdés első és második albekezdésében említett feltételek mellett újra közlik a Bizottsággal a műszakiszabály‑tervezetet, ha olyan változtatásokat hajtanak rajta végre, amelyek jelentős mértékben módosítják annak hatályát, lerövidítik a végrehajtására eredetileg előirányzott időtartamokat, leírásokat vagy követelményeket fűznek hozzá, illetve ez utóbbiakat szigorítják.
130    A műszakiszabály‑tervezet végrehajtását illetően rögzíteni kell, hogy a bejelentett tervezet 3. §‑a alapján e tervezet rendelkezéseit 2021. október 1‑jétől kellett volna alkalmazni.
131    Márpedig, amint az a 402/2021. Korm. rendelet 9. és 11. §‑ából kitűnik, az építőanyagok kivitelére vonatkozó, e rendelet 2. §‑a szerinti bejelentési kötelezettséget 2021. július 15‑től kezdődően kell a kivitelre alkalmazni.
132    Meg kell állapítani, hogy az a tény, hogy a 402/2021. Korm. rendelet a bejelentett tervezetben szereplőnél lényegesen korábbi alkalmazási időpontot tartalmaz, jelentős változtatást jelent az említett tervezetben eredetileg előírt végrehajtásra előirányzott időtartamhoz képest. Magyarország tehát a 2015/1535 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése alapján köteles volt a bejelentést újra közölni a Bizottsággal (lásd ebben az értelemben: 2014. július 10‑i Ivansson és társai ítélet, C‑307/13, EU:C:2014:2058, 38. és 44. pont).
133    A jelen ügyben Magyarország nem tett eleget e módosított tervezet bejelentésére vonatkozó ezen kötelezettségnek, ezért meg kell állapítani, hogy e tagállam megsértette e rendelkezést.
134    Ennélfogva a harmadik kifogás megalapozott.
135    A fenti megfontolások összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy Magyarország – mivel építőipari nyersanyagok és termékek kivitelére alkalmazandó eljárást vezetett be – nem teljesítette az alábbiakból eredő kötelezettségeit:
–        az EUMSZ 35. cikk;
–        az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontjával összefüggésben értelmezett EUMSZ 2. cikk (1) bekezdése, valamint
–        a 2015/1535 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése és 6. cikkének (1) bekezdése.
A költségekről
136    Az eljárási szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Magyarországot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)      Magyarország – mivel építőipari nyersanyagok és termékek kivitelére alkalmazandó eljárást vezetett be – nem teljesítette az alábbiakból eredő kötelezettségeit:
–        az EUMSZ 35. cikk;
–        az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontjával összefüggésben értelmezett EUMSZ 2. cikk (1) bekezdése, valamint
–        a műszaki szabályokkal és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9‑i (EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkének (1) bekezdése és 6. cikkének (1) bekezdése.
2)      A Bíróság Magyarországot kötelezi a költségek viselésére.
Jürimäe
Lenaerts
Schalin
Gavalec
Csehi
Kihirdetve Luxembourgban, a 2025. november 13-i nyilvános ülésen.
A. Calot Escobar
K. Jürimäe
hivatalvezető
tanácselnök
*      Az eljárás nyelve: magyar.