AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács)
2004. június 10.
T‑276/01. sz. ügy
Mély Garroni
kontra
Európai Parlament
„Tisztviselők – Kisegítő alkalmazott – Konferenciatolmács – Az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek (RAA) 74. cikke – Az alkalmazotti jogviszony megszűnése”
Teljes szöveg francia nyelven II - 0000
Tárgy:         Egyrészt a 65. életévüket betöltött konferenciatolmácsok további alkalmazásának megszüntetését kimondó határozat megsemmisítése
iránti kereset, másrészt kártérítési kereset.
Határozat:         Az Elsőfokú Bíróság a 2001. január 24‑i parlamenti határozatot, valamint a felperes panaszát elutasító 2001. július 20‑i parlamenti
határozatot megsemmisíti. A keresetet ezt meghaladóan elutasítja. Az Elsőfokú Bíróság a Parlamentet kötelezi valamennyi költség
viselésére.
Összefoglaló
1.     Tisztviselők ─ Kereset ─ Sérelmet okozó aktus ─ Fogalom ─ A bíróság mérlegelési jogkörébe tartozó minősítés
(Személyzeti szabályzat, 91. cikk)
2.     Tisztviselők ─ Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek ─ Kisegítő alkalmazottak ─ Az egyéb alkalmazottakra
vonatkozó alkalmazási feltételek 78. cikkének hatálya alá tartozó szabadfoglalkozású tolmácsok ─ Nem nélkülözhetetlen korhatár
felállítása meghatározott napokra korlátozódó szerződések esetében ─ Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek
74. cikkének alkalmazhatatlansága
(Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 74. és 78. cikk)
3.      Tisztviselők ─ Kereset ─ A személyzeti szabályzatnak megfelelő, pert megelőző eljárás hiányában benyújtott kártérítési kereset
─ Elfogadhatatlanság
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
4.     Tisztviselők ─ Az intézmények szerződésen kívüli felelőssége ─ Közszolgálati kötelességszegés ─ A személyzeti szabályzat valamely
rendelkezésének olyan pontatlan értelmezése, amely önmagában nem minősül közszolgálati kötelességszegésnek
5.     Tisztviselők ─ Kereset ─ Kártérítési kereset ─ A megtámadott jogellenes aktus megsemmisítése ─ Nem vagyoni kár megfelelő jóvátétele
(Személyzeti szabályzat, 91. cikk)
1.     Kizárólag azon intézkedések minősülnek megsemmisítés iránti kereset tárgyát képezhető aktusnak vagy határozatnak, amelyek
– jogi helyzetének egyértelmű megváltoztatásával – a felperes érdekeit közvetlenül és azonnal érintő joghatással járnak.
Valamely levél vagy feljegyzés pontos jogi minősítése kizárólag az Elsőfokú Bíróság mérlegelési jogkörébe tartozik, és független
a felek akaratától.
(lásd az 52. és 53. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T-34/91. sz., Whitehead kontra Bizottság ügyben 1992. május 11-én hozott ítéletének (EBHT 1992.,
II-1723. o.) 22. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-115/92. sz., Hogan kontra Parlament ügyben 1993. július 15-én hozott ítéletének
(EBHT 1993., II-895. o.) 36. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-132/97. sz., Collins kontra Régiók Bizottsága ügyben 1998. augusztus
20-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1998., I-A-469. és II-1379. o.) 13. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-87/99. sz., Hendrickx
kontra Cedefop ügyben 2000. július 13-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 2000., I-A-147. és II-679. o.) 37. pontja.
2.     Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 78. cikke első és harmadik bekezdésének együttes értelmezéséből
az következik, hogy az említett alkalmazási feltételek III. címének rendelkezései csak akkor alkalmazhatóak az említett cikk
alapján konferenciatolmácsként felvett kisegítő alkalmazottakra, amennyiben e rendelkezések olyan feltételeknek minősülnek,
amelyek nem tartoznak az első bekezdés alkalmazásával megkötött szerződésben szereplő felvételi és díjazási feltételek közé.
Mivel meghatározott napokra korlátozódó szerződésről van szó, az alkalmazotti jogviszony megszűnése a tolmács felvételének
jellemző és nélkülözhetetlen feltételét képezi, annak velejárója. Ebből következik, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó
alkalmazási feltételek a kisegítő alkalmazott alkalmazotti jogviszonya megszűnésének esetére irányadó 74. cikke szükségképpen
az említett alkalmazási feltételek III. címének azon rendelkezései közé tartozik, amelyektől az ülésszak időtartamára szerződtetett
kisegítő tolmácsokra irányadó alkalmazási feltételek eltérnek.
Egyébként – figyelemmel az említett tolmácsok alkalmazásának sajátosságára – tevékenységük végzése szempontjából a kor nem
minősülhet olyan releváns körülménynek, amelynek alapján alkalmazásukat – kifejezett rendelkezés hiányában – a fent hivatkozott
74. cikk rendelkezései által felállított korhatárhoz kellene kötni.
(lásd a 89., 90., 92?94. és 97. pontot)
3.     A személyzeti szabályzat 90. és 91. cikkében felállított jogorvoslati rendszerben a kártérítési kereset, amely a megsemmisítés
iránti keresethez képest önálló jogorvoslatnak minősül, csak akkor elfogadható, ha a személyzeti szabályzat előírásainak megfelelő
pert megelőző eljárás előzte meg. Az eljárás aszerint alakul, hogy a kár, amelynek jóvátételét kérték, a személyzeti szabályzat
90. cikke (2) bekezdésének értelmében vett sérelmet okozó aktusból vagy az adminisztráció határozati jelleget nélkülöző magatartásából
fakad-e.
Az első esetben az érdekeltnek kell a megszabott határidőn belül a kinevezésre jogosult hatóságnál a szóban forgó aktus ellen
panasszal élnie. Ezzel szemben a második esetben az igazgatási eljárásnak a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése
szerinti, kártérítésre irányuló kérelem benyújtásával kell kezdődnie, majd – adott esetben – a kérelmet elutasító határozat
elleni panasz benyújtásával kell folytatódnia.
Amennyiben a megsemmisítés iránti kereset és a kártérítési kereset között közvetlen kapcsolat áll fenn, az utóbbi – mint a
megsemmisítés iránti kereset járulékos követelése – elfogadható, anélkül hogy szükségképpen meg kellett volna előznie akár
a kinevezésre jogosult hatóságot az állítólag elszenvedett kár jóvátételére felszólító kérelemnek, akár a kérelem hallgatólagos
vagy kifejezett elutasítása megalapozottságát vitató panasznak.
Ezzel szemben, amennyiben az állítólagos kár nem a megsemmisíteni kért aktusból, hanem az adminisztráció által állítólagosan
elkövetett több kötelességszegésből és mulasztásból fakad, a pert megelőző eljárásnak kötelezően a kinevezésre jogosult hatóságot
a kár jóvátételére felszólító kérelemmel kell kezdődnie.
(lásd a 110., 111. és 113. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T-17/90., T-28/91. és T-17/92. sz., Camara Alloisio és társai kontra Bizottság ügyben 1993.
július 15-én hozott ítéletének (EBHT 1993., II-841. o.) 46. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-500/93. sz., Y kontra Európai Bíróság
ügyben 1996. június 28-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1996., I-A-335. és II-977. o.) 64. és 66. pontja.
4.     A személyzeti szabályzat és – analógia útján – az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek rendelkezésének az
adminisztráció általi pontatlan értelmezése önmagában nem minősül közszolgálati kötelességszegésnek.
(lásd a 117. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 79/71. sz., Heinemann kontra Bizottság ügyben 1972. július 13-én hozott ítéletének (EBHT 1972., 579. o.)
11. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-94/92. sz., X kontra Bizottság ügyben 1994. június 9-én hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1996.,
I-A-149. és II-481. o.) 52. pontja.
5.     A megtámadott aktus megsemmisítése önmagában megfelelő és elvileg elégséges elégtételt nyújt a felperes által esetleg elszenvedett
valamennyi nem vagyoni kár jóvátételére. Ennélfogva, mivel a felperes képességeire nézve semmiféle hátrányos megítélést nem
tartalmaz, az intézmény azon határozatának megsemmisítése, hogy a jövőben nem alkalmaz 65 évesnél idősebb kisegítő konferenciatolmácsokat
a felperes által esetlegesen elszenvedett nem vagyoni kár megfelelő jóvátételének tekintendő.
(lásd a 118. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C-343/87. sz., Culin kontra Bizottság ügyben 1990. február 7-én hozott ítéletének (EBHT 1990., I-225. o.)
25–29. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-60/94. sz., Pierrat kontra Európai Bíróság ügyben 1995. január 26-án hozott ítéletének
(EBHT-KSZ 1995., I-A-23. és II-77. o.) 62. pontja.