62019CO0791(01)_RES
C‑791/19. R. sz. ügy
Európai Bizottság
kontra
Lengyel Köztársaság
A Bíróság végzése (nagytanács), 2020. április 8.
„Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – EUMSZ 279. cikk – Ideiglenes intézkedések iránti kérelem – Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése – A Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) Izba Dyscyplinarnájának (fegyelmi tanács) függetlensége”
Európai uniós jog – Elvek – A hatékony bírói jogvédelemhez való jog – A bírói függetlenség elve – Terjedelem
(EUSZ 19. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. és 48. cikk)
(lásd: 29., 30., 34., 65., 66. pont)
Tagállamok – Kötelezettségek – A hatékony bírói jogvédelem biztosításához szükséges jogorvoslati lehetőségek megteremtése – A bírói függetlenség elvének tiszteletben tartása – A legfelsőbb bíróságnak a nemzeti igazságszolgáltatási tanács javaslatára a Lengyel Köztársaság elnöke által kinevezett bírákból álló, új fegyelmi tanácsa – A jogalanyokban az e tanács külső tényezők általi befolyásolhatatlanságát, valamint az ütköző érdekek vonatkozásában való semlegességét illetően ébresztett jogos kétségek esetén való megsértés – Szempontok – Az említett tanács létrehozásának objektív feltételei, jellemzői és tagjainak kinevezési folyamata – A nemzeti igazságszolgáltatási tanács függetlensége
(EUSZ 2. cikk és EUSZ 19. cikk; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk, második albekezdés)
(lásd: 31–33., 35., 68., 70–72. pont)
Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró hatásköre – Kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset keretében előterjesztett ideiglenes intézkedés iránti kérelem – Az uniós jog hatálya alá tartozó kérdésekről döntést hozó bírákra alkalmazandó fegyelmi rendszerre vonatkozó nemzeti rendelkezéseknek az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével való összeegyeztethetőségének vitatására irányuló, kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset – Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró hatáskörébe tartozó kérelem
(EUSZ 19. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés; EUMSZ 278. cikk és EUMSZ 279. cikk)
(lásd: 36. pont)
Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – A végrehajtás felfüggesztése – Ideiglenes intézkedések – Az elrendelés feltételei – Fumus boni iuris – Sürgősség – Súlyos és helyrehozhatatlan kár – Kumulatív jelleg – Az ügyben szereplő érdekek összességének egymással szembeni mérlegelése – Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró mérlegelési jogköre
(EUMSZ 278. cikk és EUMSZ 279. cikk; a Bíróság eljárási szabályzata, 160. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 51. pont)
Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – A végrehajtás felfüggesztése – Ideiglenes intézkedések – Az elrendelés feltételei – Fumus boni iuris – Az alapkereset alátámasztására felhozott jogalapok prima facie vizsgálata – Kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset – Az uniós jog hatálya alá tartozó kérdésekről döntést hozó bírákra alkalmazandó fegyelmi rendszerre vonatkozó nemzeti rendelkezések – Az e bírákat érintő fegyelmi ügyekben való döntéshozatallal megbízott fórumra vonatkozó rendelkezések – Arra a kérdésre vonatkozó kifogás, hogy a létrehozott fórum eleget tesz-e a bírói függetlenség EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében előírt követelményének – Első látásra nem megalapozatlan kifogás
(EUSZ 19. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés; EUMSZ 278. cikk és EUMSZ 279. cikk; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk)
(lásd: 52., 64., 67., 75–78. pont)
Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – A végrehajtás felfüggesztése – Ideiglenes intézkedések – Az elrendelés feltételei – Sürgősség – Súlyos és helyrehozhatatlan kár – Fogalom – Az uniós jog hatálya alá tartozó kérdésekről döntést hozó tagállami bírák fegyelmi ügyeiben eljáró fórum függetlensége megsértésének veszélye – Bennfoglaltság
(EUSZ 2. cikk; EUMSZ 278. cikk és EUMSZ 279. cikk; a Bíróság eljárási szabályzata, 160. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 82–86., 89., 90., 92., 93. pont)
Ideiglenes intézkedés iránti kérelem – A végrehajtás felfüggesztése – Ideiglenes intézkedések – Az elrendelés feltételei – Az ügyben szereplő érdekek összességének egymással szembeni mérlegelése – Kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset – Az uniós jog hatálya alá tartozó kérdésekről döntést hozó bírákra alkalmazandó fegyelmi rendszerre vonatkozó nemzeti rendelkezések – Az e bírákat érintő fegyelmi ügyekben való döntéshozatallal megbízott fórumra vonatkozó rendelkezések – Az említett fórum függetlensége megsértésének veszélye – Az érintett tagállam igazságszolgáltatáshoz fűződő érdeke e tagállam jogrendjében – Az Unió általános érdekének elsőbbsége
(EUSZ 19. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés; EUMSZ 278. cikk és EUMSZ 279. cikk; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk)
(lásd: 104., 109–113. pont)
Összefoglalás
2020. április 8‑án a nagytanácsban eljáró Bíróság a Bizottság kontra Lengyelország ügyben (C‑791/19 R) hozott végzésben arra kötelezte a Lengyel Köztársaságot, hogy haladéktalanul függessze fel azon nemzeti rendelkezések alkalmazását, amelyek a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) fegyelmi tanácsa azon hatáskörének alapját képezik, hogy a bírákra vonatkozó fegyelmi ügyekben határozatot hozzon, és tartózkodjon a fegyelmi tanács előtt folyamatban lévő ügyek olyan ítélkező testület elé utalásától, amely nem felel meg a többek között a 2019. november 19‑i A. K. és társai ítéletben (
1
) meghatározott függetlenségi követelményeknek. Az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet a Bizottság által 2019 októberében előterjesztett kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset keretében terjesztették elő, amely annak megállapítására irányult, hogy Lengyelország a legfelsőbb bíróság bíráira és a rendes bíróságok bíráira vonatkozó új fegyelmi rendszer elfogadásával nem teljesítette az EUSZ 19. cikk (1) bekezdése második albekezdésének (
2
) és az EUMSZ 267. cikk második és harmadik bekezdésének (
3
) együttesen értelmezett rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit.
Ezen 2017‑ben elfogadott új rendszer értelmében a legfelsőbb bíróságon belül létrehozott fegyelmi tanács rendelkezik hatáskörrel az e bíróság bíráival, illetve fellebbviteli szinten a rendes bíróságok bíráival kapcsolatos fegyelmi ügyek elbírálására. A Bizottság szerint (
4
) az említett rendszer nem biztosítja a fegyelmi tanács függetlenségét és pártatlanságát, amely tanács kizárólag a Krajowa Rada Sądownictwa (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, a továbbiakban: KRS) által kiválasztott bírákból áll, amelynek tizenöt tagját a lengyel parlament alsóháza választotta, míg a 2017. évi reformot megelőzően e tanács tagjait a bírák saját maguk közül választották. Az A. K. ítéletet (
5
) követően a legfelsőbb bíróság munkajogi és társadalombiztosítási jogi tanácsa az ezen ítélet alapjául szolgáló ügyekben eljárva a 2019. december 5‑i és a 2020. január 15‑i ítéletben úgy ítélte meg, hogy a fegyelmi tanács, tekintettel létrehozásának körülményeire, hatáskörének terjedelmére, összetételére, valamint a KRS‑nek a létrehozásában játszott szerepére, nem tekinthető sem a lengyel jog, sem az uniós jog értelmében vett bíróságnak. Az említett fegyelmi tanács azonban továbbra is ellátta igazságszolgáltatási feladatait.
Először is, mielőtt érdemben megvizsgálta volna a Bizottság ideiglenes intézkedés iránti kérelmét, a Bíróság elutasította a Lengyelország által felhozott elfogadhatatlansági kifogást. Így, különösen a szóban forgó ideiglenes intézkedések elrendelésére vonatkozó hatáskörét illetően emlékeztetett arra, hogy bár a tagállamok igazságszolgáltatási szervezetének kialakítása a tagállamok hatáskörébe tartozik, e hatáskör gyakorlása során az utóbbiak kötelesek tiszteletben tartani az uniós jogból és különösen az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdéséből eredő kötelezettségeiket. A Bíróság ezt követően rámutatott, hogy ez a jogállamiság értékét konkretizáló rendelkezés a nemzeti bíróságokra és a Bíróságra bízza az uniós jog teljes körű alkalmazásának valamennyi tagállamban történő biztosítását, valamint a jogalanyok e jogból eredő bírói jogvédelmét. A Bíróság, miután emlékeztetett arra, hogy az ilyen védelem biztosítása érdekében az említett fórumok függetlenségének megőrzése alapvető fontosságú, hangsúlyozta, hogy ebből következően minden tagállamnak biztosítania kell, hogy az uniós jog hatálya alá tartozó területeken a nemzeti bíróságok jogorvoslati rendszerébe tartozó bírákra alkalmazandó fegyelmi rendszer tiszteletben tartsa a bírói függetlenség elvét. Ily módon biztosítani kell többek között azt, hogy az e bíróságok bírái ellen indított fegyelmi eljárások keretében hozott határozatokat olyan fórum vizsgálja felül, amely maga is megfelel a hatékony bírói jogvédelem garanciáinak, köztük a függetlenség garanciájának. E körülmények között a Bíróság megállapította, hogy – az uniós jog hatálya alá tartozó kérdésekről döntést hozó bírákra alkalmazandó fegyelmi rendszerre vonatkozó nemzeti rendelkezések uniós joggal való összeegyeztethetőségének vitatására irányuló kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset keretében – hatáskörrel rendelkezik arra, hogy az ilyen rendelkezések alkalmazásának felfüggesztésére irányuló ideiglenes intézkedéseket rendeljen el.
Másodszor, az ideiglenes intézkedés iránti kérelem érdemi vizsgálatát illetően a Bíróság emlékeztetett azokra a feltételekre, amelyek mellett az ideiglenes intézkedésről határozó bíró ideiglenes intézkedést rendelhet el. Így bizonyítani kell, hogy az ilyen ideiglenes intézkedés elrendelését a ténybeli és jogi alapok első látásra indokolják (fumus boni iuris), és az olyan értelemben sürgős, hogy azt a kérelmező érdekeiben bekövetkező súlyos és helyrehozhatatlan kár megakadályozásához kell elrendelni annak érdekében, hogy hatását már az alapkeresetről való döntés előtt kifejtse. Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró adott esetben a fennálló érdekeket is mérlegeli.
A fumus boni iuris fennállásával kapcsolatos feltételt illetően a Bíróság mindenekelőtt hangsúlyozta, hogy e feltétel akkor teljesül, ha az ideiglenes intézkedéseket kérő fél által az érdemi kereset alátámasztására felhozott jogalapok közül legalább az egyik első látásra nem tűnik teljesen megalapozatlannak. A jelen ügyben a Bíróság, anélkül hogy a felek által a kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset keretében hivatkozott érvek megalapozottságáról határozott volna, megállapította, hogy a Bizottság által előadott ténybeli elemekre, valamint a többek között a 2019. június 24‑i Bizottság kontra Lengyelország (A legfelsőbb bíróság függetlensége) ítéletben (
6
) és az A. K. ítéletben kifejtett értelmezési szempontokra tekintettel a fegyelmi tanács függetlensége és pártatlansága garanciájának hiányára vonatkozó érvek első látásra nem tűnnek teljesen megalapozatlannak.
A Bíróság megállapította, hogy a jelen ügyben teljesül a sürgősségre vonatkozó feltétel. A legfelsőbb bíróság és a rendes bíróságok bírái függetlenségének befolyásolására ugyanis pusztán annak kilátásba helyezése is alkalmas, hogy ki vannak téve egy olyan fegyelmi eljárás kockázatának, amely olyan fórum igénybevételéhez vezethet, amelynek függetlensége nem biztosított, és amely a saját függetlenségüket, és ebből következően jogalanyok uniós jogból eredő jogainak hatékony bírói védelmét is érintheti. A Bíróság ebből azt a következtetést vonta le, hogy azon vitatott nemzeti rendelkezések alkalmazása, amelyek a fent hivatkozott bírákra vonatkozó fegyelmi ügyekben való határozathozatalra hatáskört ruháznak egy olyan fórumra, amelynek függetlensége esetleg nem biztosítható, súlyos és helyrehozhatatlan kárt okozhat az uniós jogrendben.
Végül a Bíróság megvizsgálta a szóban forgó érdekek mérlegelését. Annak megállapítása érdekében, hogy az a Bizottság által kért ideiglenes intézkedések elrendelése mellett foglal állást, a Bizottság többek között rámutatott arra, hogy ezen intézkedések elrendelése nem a fegyelmi tanács megszűnésével, hanem kizárólag tevékenységének a végleges ítélet kihirdetéséig való ideiglenes felfüggesztésével járna. Egyébiránt úgy ítélte meg, hogy mivel az említett intézkedések elrendelése magában foglalja, hogy a fegyelmi tanács előtt függőben lévő ügyek elbírálását a végleges ítélet kihirdetéséig fel kell függeszteni, az érintett jogalanyok esetében az ezen ügyek felfüggesztéséből eredő kár kisebb, mint az a kár, amely egy olyan fórum – nevezetesen a fegyelmi tanács – általi vizsgálatukból ered, amely esetében a függetlenség és pártatlanság hiánya első ránézésre nem zárható ki.
(
1
)	2019. november 19‑i A. K. és társai ítélet (A legfelsőbb bíróság fegyelmi tanácsának függetlensége) (C‑585/18, C‑624/18 és C‑625/18, a továbbiakban: A. K. ítélet, EU:C:2019:982).
(
2
)	E rendelkezés kimondja, hogy „[a] tagállamok megteremtik azokat a jogorvoslati lehetőségeket, amelyek az uniós jog által szabályozott területeken a hatékony jogvédelem biztosításához szükségesek”.
(
3
)	E rendelkezés értelmében a Bíróság hatáskörrel rendelkezik az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elbírálására. E cikk második és harmadik bekezdése szerint: „[h]a egy tagállam bírósága előtt ilyen kérdés merül fel, és ez a bíróság úgy ítéli meg, hogy ítélete meghozatalához szükség van a kérdés eldöntésére, kérheti az Európai Unió Bíróságát, hogy hozzon ebben a kérdésben döntést.
Ha egy tagállam olyan bírósága előtt folyamatban lévő ügyben merül fel ilyen kérdés, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség, e bíróság köteles az Európai Unió Bíróságához fordulni.”
(
4
)	Belgium, Dánia, Hollandia, Finnország és Svédország támogatásával.
(
5
)	Ebben a 2019. november 19‑iA. K. és társai (A legfelsőbb bíróság fegyelmi tanácsának függetlensége) ítéletben (C‑585/18, C‑624/18 és C‑625/18, EU:C:2019:982) a Bíróság többek között megállapította, hogy az uniós joggal ellentétes az, hogy az e jog alkalmazására vonatkozó jogviták „olyan fórum kizárólagos hatáskörébe tartozhatnak, amely nem minősül […] független és pártatlan bíróságnak. Ennek az esete áll fenn, ha az érintett fórum létrehozását megalapozó objektív feltételek, e fórum jellemzői, valamint a tagjai kinevezésének módja jogos kétségeket ébreszthetnek a jogalanyokban ezen fórum külső tényezők, különösen a jogalkotó és végrehajtó hatalom közvetlen vagy közvetett hatásai általi befolyásolhatatlanságát, valamint az ütköző érdekek vonatkozásában való semlegességét illetően, következésképpen azok az említett fórum függetlensége vagy pártatlansága látszatának a hiányához vezethetnek, ami sértheti azt a bizalmat, amelyet egy demokratikus társadalomban az igazságszolgáltatásnak az említett jogalanyokban kell keltenie.”
(
6
)	2019. június 24‑iBizottság kontra Lengyelország (A legfelsőbb bíróság függetlensége) ítélet (C‑619/18, EU:C:2019:531).