62013CC0596
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2014. december 11. (
1
)
C‑596/13. P. sz. ügy
Európai Bizottság
kontra
Moravia Gas Storage a.s.
„Fellebbezés — A földgáz belső piaca — 2003/55/EK irányelv és 2009/73/EK irányelv — A két irányelv időbeli hatályának elhatárolása — A visszaható hatály tilalma — Véglegessé vált helyzetek és még folyamatban lévő eljárások — Az új eljárási szabályok azonnali alkalmazása folyamatban lévő eljárásokban — Földalatti földgáztározó létesítmények — A földgázipari vállalkozásokat terhelő, a jelentősebb új gázipari infrastruktúráknak a harmadik felek számára történő hozzáférhetővé tételére vonatkozó kötelezettség alól biztosított átmeneti mentesség — A nemzeti hatóságot az általa megadott mentesség visszavonására felszólító bizottsági határozat”
I – Bevezetés
1.
A jelen fellebbezési eljárás lehetőséget ad a Bíróság számára az új jogszabályok időbeli hatályával kapcsolatos ítélkezési gyakorlatának pontosítására.
2.
Mely szabályok alkalmazandók, ha az Európai Bizottság előtt folyamatban lévő közigazgatási eljárás ideje alatt másik irányelv lép az addig alkalmazandó helyébe, és ennek során néhány ponton változik a jogi szabályozás? Azonnal az új irányelvet kell‑e alkalmazni, vagy abból kell kiindulni, hogy a folyamatban lévő közigazgatási eljárást még a korábbi irányelv szabályai alapján kell befejezni?
3.
E kérdések a jelen ügyben a földgáz belső piacára vonatkozó uniós jogi rendelkezések fényében merülnek fel. A cseh hatóságok 2011‑ben éltek annak lehetőségével, hogy a földgáz belső piacán főszabály szerint követendő bizonyos rendelkezések alól mentességet biztosítsanak egy új földalatti földgáztározó létesítményt építeni kívánó vállalkozás számára. A mentességet az uniós jogi előírásoknak megfelelően a Bizottság elé terjesztették vizsgálatra. A közigazgatási eljárás Bizottság előtti megindítását követően nem sokkal a (második gázirányelvként is ismert) 2003/55/EK irányelvnek (
2
) a (harmadik gázirányelvként is ismert) 2009/73/EK irányelv (
3
)lépett a helyébe, ami az alkalmazandó eljárási szabályok némi változásával járt.
4.
A Bizottság erre tekintettel a jelen ügyben azonnal az új irányelvet alkalmazta. A Törvényszék viszont első fokon, a 2013. szeptember 6‑i ítéletben úgy döntött, (
4
) hogy a közigazgatási eljárást még a korábbi irányelv alapján kellett volna folytatni és befejezni. Az, hogy a két álláspont közül melyiket illeti meg elsőbbség, a jelen ügy konkrét tényállásán túlmutató döntő gyakorlati jelentőséggel bír az uniós jog legkülönfélébb részterületei vonatkozásában.
II – Jogi háttér
5.
A 2003/55 irányelv 2011. március 3‑tól hatályát vesztette, és annak helyébe a 2009/73 irányelv lépett. A tagállamoknak ugyanezen napig kellett átültetniük a 2009/73 irányelvet a nemzeti jogukba. (
5
)
6.
Főszabály szerint mind a 2003/55 irányelv, mind a 2009/73 irányelv alapján új gázipari infrastruktúrát – a földgáztárolókat is beleértve – kell díj ellenében hozzáférhetővé tenni harmadik felek számára. (
6
) E hozzáférést objektív, átlátható és megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján kell biztosítani. (
7
)
7.
A szükséges beruházások jövedelmezőségének biztosítása érdekében azonban harmadik felek – bizonyos feltételek mellett és korlátozott ideig – kizárhatók a jelentősebb új gázipari infrastruktúrához – a földgáztárolókat is beleértve – való hozzáférésből. (
8
)
8.
A harmadik felek kizárásához szükséges mentességet a nemzeti hatóságok adják meg. A mentesség megadásáról haladéktalanul értesíteni kell a Bizottságot. (
9
) A Bizottság megvizsgálja, hogy az érintett mentesség összhangban áll‑e az uniós jogi előírásokkal, és a vonatkozó irányelvben meghatározott határidőn belül felszólíthatja a nemzeti szerveket a mentesség módosítására vagy visszavonására. (
10
)
9.
Az eljárásnak a Bizottság által lefolytatandó részét a 2003/55 irányelv 22. cikkének (4) bekezdése először a következőképpen szabályozta:
„Az illetékes hatóság a mentességgel kapcsolatos döntésről – az adott döntésre vonatkozó összes információval együtt – haladéktalanul értesíti a Bizottságot. […]
[…]
A Bizottság az értesítés kézhezvételét követő két hónapon belül megkérheti az érintett tagállamot vagy szabályozó hatóságot, hogy a mentesség megadásával kapcsolatos döntését módosítsa vagy vonja vissza. A két hónapos időtartamot további egy hónappal meg lehet hosszabbítani, ha a Bizottságnak további kiegészítő információra van szüksége.
Amennyiben az érintett tagállam vagy a szabályozó hatóság négy héten belül nem teljesíti a kérést, a 30. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően végleges döntést hoznak.
A Bizottság az üzleti szempontból érzékeny információt bizalmasan kezeli.”
10.
Az ezen eljárási szabályokat felváltó szabályozást a 2009/73 irányelv 36. cikkének (8) és (9) bekezdése tartalmazza:
„(8)   A szabályozó hatóság a mentességi kérelem kézhezvétele után haladéktalanul eljuttatja annak másolatát a Bizottsághoz. A hatáskörrel rendelkező hatóság a határozatról – az adott határozatra vonatkozó összes információval együtt – haladéktalanul értesíti a Bizottságot.
[…]
(9)   A Bizottság az értesítés kézhezvételének napját követő két hónapon belül úgy dönthet, hogy felszólítja a szabályozó hatóságot a mentességet megadó határozat módosítására vagy visszavonására. A két hónapos határidő további két hónappal meghosszabbítható, ha a Bizottság további információt kér. Ez a további időszak a hiánytalan információk kézhezvételét követő napon kezdődik. Az eredeti két hónapos időszak a Bizottság és a szabályozó hatóság hozzájárulásával is meghosszabbítható.
Ha a kért információkat a kérésben meghatározott határidőn belül nem küldik meg, az értesítést visszavontnak kell tekinteni, kivéve ha azt az időszakot annak lejárta előtt a Bizottság és az érintett szabályozó hatóság hozzájárulásával meghosszabbították, vagy ha a szabályozó hatóság kellő indoklással ellátott nyilatkozatban arról tájékoztatja a Bizottságot, hogy az értesítést hiánytalannak tekinti.
A szabályozó hatóság egy hónapon belül végrehajtja a Bizottságnak a mentességet megadó határozat módosítására vagy visszavonására vonatkozó határozatát, és erről tájékoztatja a Bizottságot.
A Bizottság az üzleti szempontból érzékeny információt bizalmasan kezeli.
[…]”
III – A jogvita háttere és a Törvényszék előtti eljárás
11.
A Globula vállalkozás, amely időközben Moravia Gas Storage‑ra (MGS) változtatta a nevét, (
11
) 2009. április 14‑én egy földalatti gáztározó létesítmény (a továbbiakban: FGT‑létesítmény) Dambořicében (Cseh Köztársaság) való megépítésének engedélyezését kérte a cseh ipari és kereskedelmi minisztériumtól. (
12
) A vállalkozás ennek keretében indítványozta, hogy az FGT‑létesítmény új kapacitásának egésze vonatkozásában részesüljön átmeneti mentességben azon kötelezettség alól, hogy harmadik feleknek a létesítményhez szerződésen alapuló hozzáférést biztosítson.
12.
A minisztérium a 2010. október 26‑i határozatával engedélyezte az FGT‑létesítmény megépítését, és új tárolókapacitásának 90%‑a erejéig átmeneti mentességben részesítette az MGS‑t a harmadik felek számára való szerződésen alapuló hozzáférés biztosítása alól. A minisztérium a mentességet a használatbavételi engedély jogerőre emelkedésének időpontjától számított 15 évre adta meg.
13.
A minisztérium a 2011. február 11‑i levelében, amelyet a Bizottság 2011. február 18‑án kapott kézhez, értesítette a Bizottságot az említett mentesség megadásáról.
14.
A Bizottság 2011. április 15‑én további tájékoztatást kért a minisztériumtól, jelezve, hogy amennyiben arra kényszerülne, hogy a mentesség módosítására vagy visszavonására szólítsa fel a minisztériumot, azt 2011. június 18. előtt megteszi. A minisztérium a Bizottság által meghatározott határidőn belül, 2011. április 29‑én válaszolt e levélre.
15.
A Bizottság 2011. május 13‑án egy második kiegészítő információkérést intézett a minisztériumhoz, ismételten hangsúlyozva, hogy amennyiben arra kényszerülne, hogy a mentesség módosítására vagy visszavonására szólítsa fel a minisztériumot, azt 2011. június 18. előtt megteszi. A minisztérium a Bizottság által meghatározott határidőn belül, 2011. május 20‑án válaszolt e levélre.
16.
A Bizottság az energiaügyekért felelős biztos által aláírt, 2011. június 23‑i levelében értesítette a minisztériumot, hogy 2011. június 29. előtt alakszerű határozatot fogad el.
17.
2011. június 27‑én a Bizottság – a 2009/73 irányelv alapján – elfogadta a vitatott határozatot, amelyben felszólítja a Cseh Köztársaságot, hogy egy hónapon belül vonja vissza a mentességet. A megtámadott határozatot 2011. június 28‑án közölték a Cseh Köztársasággal.
18.
Az MGS (
13
) a 2011. augusztus 26‑i beadványában megsemmisítés iránti keresetet nyújtott be a Törvényszékhez a vitatott határozattal szemben. Az elsőfokú eljárásban engedélyezték, hogy a Cseh Köztársaság a felperes támogatása végett beavatkozzon.
19.
2013. szeptember 6‑i ítéletében a Törvényszék az MGS keresetének alapjául szolgáló három jogalap közül csak az elsőre válaszolt. A Törvényszék helyt adott ennek az alkalmazandó jog téves meghatározását kifogásoló jogalapnak, (
14
) és erre tekintettel megsemmisítette a vitatott határozatot, mert azt a Törvényszék véleménye szerint nem a 2009/73 irányelvre, hanem a 2003/55 irányelvre kellett volna alapozni. (
15
) A Törvényszék ezt lényegében azzal indokolta, hogy a 2009/73 irányelv 36. cikkével bevezetett eljárásjogi és anyagi jogi módosítások „elválaszthatatlan egészet” képeznek, oly módon, hogy „nem ismerhető el, hogy ezen [egész] visszamenőleges hatállyal rendelkezik”. (
16
)
IV – A fellebbezési eljárás és a felek kérelmei
20.
2013. november 21‑i beadványával a Bizottság benyújtotta a jelen fellebbezést a Törvényszék ítéletével szemben. A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
—
helyezze hatályon kívül a Törvényszék ítéletét,
—
állapítsa meg, hogy az első fokon előadott első jogalap megalapozatlan, és utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé az első fokon előadott második és harmadik jogalap vizsgálata céljából, és
—
jelenleg ne határozzon az elsőfokú eljárás és a jelen eljárás költségeiről.
21.
Az MGS ezzel szemben azt kéri, hogy a Bíróság:
—
teljes egészében utasítsa el a fellebbezést, és
—
a Bizottságot kötelezze az MGS fellebbezési eljárás során felmerült költségeinek viselésére.
22.
A cseh kormány a maga részéről azt kéri, hogy a Bíróság:
—
a fellebbezést, mint megalapozatlant, utasítsa el, és
—
a Bizottságot kötelezze a jelen fellebbezési eljárás és az elsőfokú eljárás során felmerült költségek viselésére.
23.
A Bíróság a Bizottság fellebbezését írásbeli eljárásban vizsgálta meg. Mivel a Bíróság már ez alapján úgy ítélte meg, hogy elegendő információval rendelkezik, az eljárási szabályzat 76. cikkének (2) bekezdésével összhangban mellőzte a tárgyalás tartását.
V – A fellebbezés értékelése
24.
Egyetlen jogalapon alapuló fellebbezésével a Bizottság lényegében azt kifogásolja, hogy a Törvényszék a jelen ügyben tévesen tekintette alkalmazandónak a 2003/55 irányelv 22. cikkét a 2009/73 irányelv 36. cikke helyett.
25.
Rejtély marad, hogy a Bizottság ezzel összefüggésben miért hivatkozik az EUMSZ 288. cikkre és az EUMSZ 297. cikk (1) bekezdésére, és fellebbezésének egyetlen része sem magyarázza meg ezt. Végső soron azonban nem szükséges választ adni arra a kérdésre, hogy milyen jelentőséggel bír a Szerződés e két rendelkezése (
17
) a jelen ügy szempontjából. A Bizottság valós kifogása ugyanis arra irányul, hogy a Törvényszék figyelmen kívül hagyta az új jogszabályok folyamatban lévő ügyekkel kapcsolatos időbeli hatályára vonatkozó általános uniós jogi elveket. A következőkben e kifogással foglalkozom, és e tekintetben először röviden az említett elveket ismertetem (lásd az alább következő A szakaszt), majd azok jelen ügyre való alkalmazását taglalom (lásd a B szakaszt).
A – Az új jogszabályok időbeli hatályára vonatkozó elvek
26.
Az új jogszabályok időbeli hatályára vonatkozó elvek az uniós jog általános jogelveinek részét képezik, és végső soron a tagállamok közös jogi hagyományaiból erednek.
27.
E szempontból hagyományosan különbséget tesznek az eljárási szabályok és az anyagi jogi szabályok között.
28.
Az új eljárási szabályokat általában a hatálybalépésükkor folyamatban lévő jogvitákra is azonnal alkalmazni kell. (
18
) Az új anyagi jogi szabályokat ellenben általában úgy kell értelmezni, hogy azok a hatálybalépésüket megelőzően keletkezett jogviszonyokra csak annyiban vonatkoznak, amennyiben azok szövegéből, céljából és rendszertani elhelyezkedéséből az ilyen értelmezés világosan következik. (
19
)
29.
Az új anyagi jogi szabályok tekintetében mindazonáltal ezen túlmenően az az elv is ismert, hogy valamely új jogszabályt azonnal alkalmazni kell a korábbi jogszabály hatálya alatt keletkezett helyzetek jövőbeli hatásaira. (
20
)
30.
Összefoglalva, ezekből az állandó ítélkezési gyakorlatban elismert elvekből az következik, hogy az új jogszabály nem alkalmazható a véglegessé vált helyzetekre, kivéve, ha az kivételesen ettől eltérően rendelkezik. Azokat a még nem véglegessé vált helyzeteket ellenben, amelyekben még nem jöttek létre a korábbi jogszabály hatálya alatt keletkezett és véglegesen megszerzett jogi helyzetek, az új jogszabály alapján kell értékelni, mihelyt az hatályba lép. (
21
)
31.
Ez egyaránt vonatkozik az eljárási és az anyagi jogi kérdésekre.
32.
Az új szabályok még nem véglegessé vált helyzetekre való azonnali alkalmazása hozzásegíti az aktuális jogalkotói értékeléseket a lehető leggyorsabb és legteljesebb körű érvényesüléshez, és hozzájárul a Szerződések céljainak lehető legjobb megvalósításához.
33.
A korábbi szabályok csak kivételesen alkalmazhatók a még nem véglegessé vált helyzetekre. A szabályozott terület sajátosságaiból egyrészt az következhet, hogy az új szabályok – különösen ha egy összetett új eljárás bevezetésére vagy akár alapvető rendszerváltásra kerül sor – csak a hatálybalépésüket követően vagy egy bizonyos referencia‑időponttól kezdve keletkezett jogviszonyokra vonatkoznak. (
22
) A bizalomvédelem másrészt adott esetben megkövetelheti a korábbi szabályoknak a bizonyos, múltban keletkezett jogviszonyokra való alkalmazását. (
23
)
B – Az elveknek a jelen ügyre való alkalmazása
34.
A 2003/55 irányelvnek 2011. március 3‑án, tehát néhány nappal azután, hogy a Bizottság foglalkozni kezdett a jelen ügyben a cseh mentesség vizsgálatával, a 2009/73 irányelv lépett a helyébe.
35.
Kijelenthető, hogy a mentesség nemzeti szervek általi megadásának és e mentesség Bizottság általi vizsgálatának anyagi jogi követelményei tartalmi szempontból a 2003/55 irányelv 22. cikkében és a 2009/73 irányelv 36. cikkében nem térnek el egymástól, és legfeljebb kisebb, jelentéktelen szövegezésbeli eltérések állnak fenn. Egyedül annak kérdése vitatott, hogy a Bizottságnak az említett két irányelvi rendelkezés közül a korábbi vagy a későbbi rendelkezés eljárási szabályait kellett‑e alkalmaznia a jelen ügy tárgyát képező cseh mentesség vizsgálatakor. Ez különösen a Bizottság rendelkezésére álló döntéshozatali hatáskörök és határidők szempontjából bír jelentőséggel.
36.
A Törvényszék álláspontjával ellentétben (
24
) e tekintetben kevésbé az új eljárási szabályok visszamenőleges hatályának kérdéséről, mint inkább a korábbi eljárási szabályok további alkalmazandóságának kérdéséről van szó. Tisztázandó, hogy a 2003/55 irányelv 22. cikke alapján indított közigazgatási eljárást a Bizottságnak pont e rendelkezés alapján kellett‑e befejeznie annak ellenére, hogy a vitatott határozat elfogadásakor a 2003/55 irányelv már hatályát vesztette, és ettől kezdve az azt felváltó 2009/73 irányelv volt hatályban.
37.
Azt az általam fent (
25
) taglalt elvet alapul véve, hogy az új eljárási szabályokat általában a hatálybalépésükkor folyamatban lévő jogvitákra is azonnal alkalmazni kell, ez az elv kétségtelenül alátámasztja a Bizottság azon feltevését, hogy vitatott határozatát az új eljárási szabályok alapján kellett meghoznia.
38.
Az MGS és a Cseh Köztársaság – megtámadott ítéletben helybenhagyott – ellentétes álláspontja, amely szerint a jelen ügyben még a korábbi eljárási szabályokat kellett alapul venni, ezzel szemben csak akkor fogadható el, ha a jelen ügyben a szabályozott terület sajátosságai (erre vonatkozóan lásd az alább következő 1. szakaszt) vagy a bizalomvédelem kényszerítő követelményei (erre vonatkozóan lásd a 2. szakaszt) a 2003/55 irányelv további alkalmazását tették szükségessé.
39.
Máskülönben azon elvnek kell érvényesülnie, hogy a Bizottság határozata nem alapozható olyan jogalapra, amely e határozat meghozatalakor már hatályát vesztette. (
26
)
1. A szabályozott területet nem jellemzik az új eljárási szabályok azonnali alkalmazásának elve alóli kivételt igazoló sajátosságok.
40.
A Törvényszék a megtámadott ítéletben alapvetően a szabályozott terület sajátosságaira támaszkodott annak indokaként, hogy a jelen ügyben még a 2003/55 irányelv 22. cikkét, nem pedig már a 2009/73 irányelv 36. cikkét kell alkalmazni. A következőkben ezért azon kérdést vizsgálom, hogy a jelen ügyben ténylegesen fennállnak‑e ilyen sajátosságok. E tekintetben először a Törvényszék által alkalmazott „Salumi‑kivétellel” foglalkozom (lásd az alább következő a) szakaszt), mielőtt rátérnék a referencia‑időpont meghatározásának MGS által felvetett gondolatára (lásd a b) szakaszt), valamint a cseh kormány által hivatkozott egyenlő bánásmód elvére (lásd lent: c) szakasz).
a) A „Salumi‑kivétel”: elválaszthatatlan egészet képeznek‑e a harmadik gázirányelv eljárásjogi és anyagi jogi szabályai?
41.
A Törvényszék a Salumi‑ítéletből (
27
) kiindulva a jelen ügyben megállapította, hogy a 2009/73 irányelv 36. cikkével bevezetett eljárásjogi és anyagi jogi módosítások „elválaszthatatlan egészet” képeznek, és erre tekintettel a jelen ügyben „nem ismerhető el, hogy [azok] visszamenőleges hatállyal rendelkez[ne]k” (
28
).
42.
Ezen álláspont két szempontból is téves jogalkalmazáson alapul.
43.
Egyrészt emlékeztetni kell arra, hogy a 2009/73 irányelv 36. cikkének a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló, a cseh mentesség vizsgálatára irányuló, folyamatban lévő bizottsági eljárásra való alkalmazásával összefüggésben nem lehet a szó szoros értelmében vett „visszamenőleges hatályról” beszélni. (
29
) Sokkal inkább csak az új szabályoknak egy folyamatban lévő, a korábbi jogszabály alapján indított eljárásra való azonnali alkalmazásáról, tehát legfeljebb „nem valódi visszamenőleges hatályról” volt szó.
44.
A Törvényszék másrészt a Salumi‑ítélet téves értelmezésére támaszkodik. Az említett ítéletből ugyanis semmiképpen nem következik az, hogy az új szabályozás alkalmazását már akkor minden esetben mellőzni kell, ha az egy folyamatban lévő közigazgatási eljárás ideje alatt lép hatályba, és az abban foglalt eljárási és anyagi jogi szabályok elválaszthatatlan egészet képeznek.
45.
Az új jogszabályok azonnali alkalmazása alóli, a Salumi‑ítéletben elismert kivétel valójában sokkal szűkebb. Az említett kivétel egy olyan alapvető rendszerváltás különös esetére vonatkozott, amelynek során különféle nemzeti szabályozásokat egy egységes közösségi szabályozás váltott fel, és e tekintetben a közösségi szabályozásban foglalt új eljárási és anyagi jogi szabályok elválaszthatatlan egészet – „egységes szabályozást” – képeztek, és azokat időbeli hatályuk tekintetében nem lehetett elkülönítve figyelembe venni. (
30
)
46.
A másodikról a harmadik gázirányelvre való áttérés nem járt ilyen alapvető rendszerváltással. A 2009/73 irányelv esetében sokkal inkább a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályok már fennálló rendszerének továbbfejlesztéséről van szó. A Bíróság már megállapította, hogy a Salumi‑kivétel nem alkalmazható olyan esetben, amelyben egy fennálló uniós jogi szabályozást egy új uniós jogi aktus bizonyos módosításokkal megismétel. (
31
)
47.
A jelen ügyben ezen túlmenően a 2009/73 irányelv 36. cikkében csak a Bizottság által követendő eljárást módosították néhány ponton, miközben az anyagi jogi szabályok a 2003/55 irányelv 22. cikkéhez képest tartalmilag változatlanok maradtak. Ez is a Salumi‑ügyben történt alapvető rendszerváltás jelen ügybeli feltételezése ellen szól.
48.
Egyébként az a körülmény, hogy az eljárási szabályok néhány ponton – esetlegesen akár jelentős mértékben is – módosultak, önmagában semmit sem árul el arról, hogy a 2009/73 irányelv 36. cikkében annyira elválaszthatatlanul kapcsolódnak‑e egymáshoz az eljárási és anyagi jogi szabályok, hogy azok a Salumi‑ítélet értelmében vett elválaszthatatlan egészet képeznek.
49.
Az eljárási és anyagi jogi szabályok ezen elválaszthatatlanságát a megtámadott ítélet végső soron anélkül állapítja meg, hogy a Törvényszék e megállapítást bármiféle konkrét adatokkal támasztaná alá. A Törvényszék ehelyett elveszik az eljárás néhány olyan változásának ismertetésében, (
32
) amelyeket ugyan kétségtelenül a 2009/73 irányelv vezetett be, és amelyek mindenképpen bírhatnak némi jelentőséggel is, de a jelen ügy szempontjából nem relevánsak. (
33
)
50.
A Törvényszék tehát tévesen támaszkodott a jelen ügyben a „Salumi‑kivételre” annak indokaként, hogy a 2009/73 irányelv 36. cikke nem alkalmazható, és ehelyett továbbra is a 2003/55 irányelv 22. cikkét kellett volna alkalmazni.
b) Az eljárás megindításához kötődő referencia‑időpont meghatározásának hiánya
51.
A 2009/73 irányelv egyáltalán nem tartalmaz a folyamatban lévő közigazgatási eljárásokra vonatkozó átmeneti rendelkezéseket. Ilyen rendelkezések hiányában a 2003/55 irányelvről a 2009/73 irányelvre való áttérés tekintetében nem feltételezhető egy referencia‑időpont olyan értelemben történő meghatározása, hogy minden 2011. március 3. előtt indult eljárásra még kizárólag a korábbi jogi szabályozás alkalmazandó.
52.
Az uniós jog nem is ismer olyan általános jogelvet, amely szerint valamely ügyet minden esetben az eljárás megindításakor hatályos eljárási szabályok alapján kell eldönteni. Ellenkezőleg, – mint azt már fent említettem – az új eljárási szabályok főszabály szerint azonnal alkalmazandók a már folyamatban lévő jogvitákra is. (
34
) Így például maga a Bíróság is eljárt eljárásjogi módosítások hatálybalépését követően. (
35
)
53.
Igaz, hogy a Bíróság a környezeti hatásvizsgálatra vonatkozó uniós jogi rendelkezések tekintetében megállapította, hogy azok csak olyan projektekre alkalmazandók, amelyek engedélyezésére az átültetésre nyitva álló határidő adott tagállambeli lejárta után nyújtottak be hivatalos kérelmet. (
36
)
54.
A Bíróság mindazonáltal csak annyiban tekintette e referencia‑időpontot meghatározottnak, amennyiben arról az anyagi jogi kérdéséről volt szó, hogy egyáltalán fennáll‑e a projekt környezeti hatásvizsgálat alá vetésének követelménye. A környezeti hatásvizsgálati eljárásra vonatkozó uniós jogi előírások részleges módosításait ezzel szemben azonnal alkalmazni kell a már folyamatban lévő eljárásokban. (
37
)
55.
Egyébként a referencia‑időpont említett meghatározása a környezeti hatásvizsgálat esetében alapvetően az érintett eljárás rendkívüli összetettségének köszönhető. (
38
) Az ezért sem kivitelezhető minden további nélkül egyéb olyan területeken, amelyek nem hasonlóan összetettek.
56.
Mindezt a jelen ügyre vonatkoztatva hangsúlyozandó, hogy a 2009/73 irányelv 36. cikke nem idézett elő alapvető rendszerváltást, hanem csak a Bizottság által alkalmazandó eljárási szabályok részleges módosítását. E módosítások nem terhelték vagy késleltették tovább például a nemzeti szervek által megadott mentességek vizsgálatát, hanem ellenkezőleg, feszesebbé tették az eljárást. A Bizottság ugyanis most már nem köteles az eljárást befejező határozat meghozatala előtt nem hivatalos kérést intézni a tagállamhoz az általa megadott mentesség módosítása vagy visszavonása iránt (a 2003/55 irányelv 22. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése alapján azonban még igen). A 2009/73 irányelv 36. cikke mellőzi e köztes lépést, ami hozzájárul az eljárás hatékonyabb lefolytatásához.
57.
E körülmények között még akkor is helyénvaló lenne a 2009/73 irányelv 36. cikkének a jelen ügyben szóban forgó bizottsági közigazgatási eljárásra való azonnali alkalmazása, ha a jelen ügyben a környezeti hatásvizsgálattal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatból kívánnánk meríteni.
58.
Nem osztom a cseh kormány azon aggodalmát, hogy a közigazgatási eljárás – akárcsak egy vonat – félresiklásával járhat, ha félúton a 2003/55 irányelv 22. cikkéről a 2009/73 irányelv 36. cikkére, mint új jogalapra térünk át. Azáltal ugyanis, hogy a Bizottság azonnal az új eljárási szabályokat veszi alapul, a vonat eléri menetrendszerinti célját, még ha a menetrend változott is némileg az utazás során. A 2003/55 irányelv által kijelölt úton való továbbhaladás ellenben véleményem szerint holtvágányra vezetett volna.
c) Az egyenlő bánásmód elve
59.
A cseh kormány ezen túlmenően az „egyenlőség és igazság elvére” is hivatkozik. Véleménye szerint indokolatlan eltérő bánásmódot teremtene, ha a Bizottság szabad mérlegelési jogkörébe kerülne az alkalmazandó jogszabályok kiválasztása, és – egyidejűleg indult közigazgatási eljárások esetén – csak attól függne, hogy az említett intézmény mikor hoz határozatot.
60.
Ezt az érvelést szintén el kell utasítani.
61.
Nem tartozik a Bizottság szabad mérlegelési jogkörébe, hogy mikor határoz egy nemzeti mentességnek a földgáz belső piacára vonatkozó szabályokkal való összeegyeztethetőségéről. A megfelelő ügyintézés elve szerint (lásd még: az Alapjogi Charta 41. cikke) a Bizottságnak sokkal inkább gondosan, részrehajlás nélkül és gördülékenyen kell minden ügyet intéznie.
62.
Az, hogy a Bizottság esetlegesen 2011. március 3‑a előtt és ezzel még a korábbi jogszabály alapján határozott bizonyos nemzeti mentességek összeegyeztethetőségéről, miközben más nemzeti mentességek összeegyeztethetőségéről csak az említett időpontot követően, és ezáltal az új szabályok hatálya alatt hozott határozatot, önmagában nem sérti az egyenlő bánásmód elvét vagy általános igazságossági megfontolásokat. A 2009/73 irányelv hatálybalépésének az uniós jogalkotó által 2011. március 3‑ban meghatározott időpontja sokkal inkább objektív megkülönböztető kritériumot képez.
63.
Csak akkor lehetne szó a megfelelő ügyintézés és az egyenlő bánásmód elvének megsértéséről, valamint végső soron a hatáskörrel való visszaélésről, ha bebizonyosodna, hogy a Bizottság a nemzeti mentességek vizsgálatára irányuló bizonyos eljárások lefolytatásakor önkényesen azért késlekedett, illetve azért sietett eljárást befejező határozatainak meghozatalával, hogy azokat a 2009/73 irányelv hatálybalépése előtt, illetve után hozza meg. (
39
) Erre vonatkozóan azonban a jelen ügyben nincsenek támpontok. Ellenkezőleg, a Törvényszék megállapításaiból az derül ki, hogy a közigazgatási eljárás csak néhány napja volt folyamatban akkor, amikor 2011. március 3‑án megváltozott a jogi helyzet a 2009/73 irányelvre való áttéréssel.
2. Nem áll fenn jogos bizalom a korábbi szabályok további alkalmazandóságát illetően
64.
Végül azt kell még megtárgyalni, hogy a bizalomvédelem kényszerítő követelményei szükségessé tették‑e a jelen ügyben a 2003/55 irányelv további alkalmazását.
65.
Ilyen követelményekre különösen az MGS, de a cseh kormány is hivatkozott a Bíróság előtti fellebbezési eljárásban.
66.
Érvelésük mindenesetre azon a téves előfeltevésen alapul, hogy a mentesség cseh hatóságok általi megadása óta egy véglegessé vált helyzet áll fenn, amely már nem kérdőjelezhető meg később elfogadott új jogszabályok, mint például a 2009/73 irányelv 36. cikkének alkalmazása útján.
67.
Amint azt azonban a Bíróság már megállapította, a bizalomvédelem elvét nem lehet oly módon kiterjeszteni, hogy általános módon akadályozza az új jogszabálynak a korábbi jogszabály hatálya alatt keletkezett helyzetek jövőbeli hatásaira való alkalmazását. (
40
)
68.
Ez még inkább így van egy a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló eljárási összefüggésben. A 2003/55 irányelv 22. cikkében szabályozott, a földgáz belső piacára vonatkozó szabályok alóli mentesség megadására irányuló eljárás esetében ugyanis, akárcsak a 2009/73 irányelvnek az említett cikk helyébe lépő, 36. cikkében foglalt szabályozás esetében, egy egységes eljárásról van szó, még ha ezen eljárás két szakaszból áll is, amelyek közül az egyik nemzeti, a másik pedig uniós szinten zajlik.
69.
Bár a Törvényszék helyesen indult ki a megtámadott ítéletben ilyen egységes eljárás fennállásából, (
41
) nem vonta le abból az előtte folyamatban lévő jogvita szempontjából szükséges következtetéseket.
70.
A Törvényszéknek helyesen azt a következtetést kellett volna levonnia egy egységes – két szakaszból álló – eljárás fennállásából, hogy önmagában a nemzeti hatóságok által megadott mentesség alapján sohasem állhat fenn semmiféle véglegesen megszerzett jogi helyzet. (
42
) Egyrészt ugyanis a cseh mentesség megadásával az egységes közigazgatási eljárás két szakasza közül csak az első fejeződött be. Másrészt a 2003/55 irányelv és a 2009/73 irányelv szerinti mentesség megadására irányuló eljárás más eljárásfajtáktól – például az MGS által hivatkozott közbeszerzési eljárástól (
43
) – eltérően éppen azon alapul, hogy az első szakaszban hozott határozat újból vitatható a második szakasz keretében.
71.
Lehetséges, hogy a nemzeti hatóság által megadott mentesség ideiglenesen alkalmazandó addig, amíg a Bizottság nem döntött annak a földgáz belső piacára vonatkozó szabályokkal való összeegyeztethetőségéről. A Bizottság eljárást befejező határozatának meghozataláig azonban senkinek nem állhat fenn jogos bizalma a nemzeti hatóság által megadott mentességek fennmaradását illetően. (
44
)
72.
El kell ismerni, hogy – amint azt az MGS hangsúlyozza – mindenképpen előfordulhat, hogy a Bizottság egy konkrét ügyben nem szólítja fel a nemzeti hatóságokat az általuk megadott mentesség módosítására vagy visszavonására. E tekintetben azonban legfeljebb olyan eshetőségről lehet szó, amelyben az érintett vállalkozások semmiképpen sem bízhatnak. Sokkal inkább azzal kell számolniuk, hogy a Bizottság még módosításokat vagy akár az említett mentesség visszavonását fogja kérni, mégpedig a 2003/55 irányelv alapján ugyanúgy, mint a 2009/73 irányelv hatálya alatt.
73.
E körülmények között nem állnak fenn a bizalomvédelem olyan kényszerítő követelményei, amelyek kizárnák a 2009/73 irányelv szabályainak a jelen helyzetre való alkalmazását.
C – Összefoglalás
74.
Összefoglalva, a Törvényszék tehát figyelmen kívül hagyta a jogszabályok időbeli hatályára vonatkozó általános uniós jogi elveket. A megtámadott ítélet ennélfogva téves jogalkalmazáson alapul, minek folytán azt hatályon kívül kell helyezni (a Bíróság alapokmánya 61. cikke első bekezdésének első mondata).
D – Kiegészítő megjegyzés a határidő kérdésköréhez
75.
A Bíróság előtti eljárásban az MGS azzal érvelt, hogy a Bizottság nem rendelkezik hatáskörrel a vitatott határozatban foglalthoz hasonló döntések meghozatalára, mert túllépte a rendelkezésére álló határidőt.
76.
Ez az érvelés azon az előfeltevésen alapul, hogy a jelen eljárásban a 2003/55 irányelv szerinti korábbi jogi szabályozás alkalmazandó. Amint azt azonban fent kifejtettem, a határozathozatalra a jelen ügyben már a 2009/73 irányelv szerinti új jogi szabályozás vonatkozik, és az abban foglalt határidőket a Bizottság nem vitatottan teljes mértékben betartotta. Irrelevánssá vált tehát az MGS azon érve, hogy a vitatott határozat meghozatalára a vonatkozó határidőn túl került sor.
77.
Még ha azonban feltételezni kívánjuk is, hogy a jelen ügyben továbbra is a 2003/55 irányelv szerinti korábbi jogi szabályozás alkalmazandó, akkor sem feltétlenül kell a Bizottság döntéshozatali hatáskörének a határidők túllépése miatti elvesztéséből kiindulni. Igaz, hogy az uniós jog valóban ismer olyan területeket, amelyeken a Bizottság hallgatása egy bizonyos határidő lejártával az engedély megadásának tekintendő, és a Bizottság elveszíti beavatkozási hatáskörét. (
45
) Az ilyen esetek azonban ritkák, és főszabály szerint az uniós jogalkotó kifejezett rendelkezésén alapulnak, (
46
) ilyen rendelkezést pedig sem a 2003/55 irányelv, sem a 2009/73 irányelv nem tartalmaz.
78.
A jelen ügyben ezért nem szükségszerűen kell kiindulni olyan „guillotine‑hatásból”, amelynek folytán a Bizottság a határidő lejártával elveszíti határozathozatali hatáskörét. (
47
) A határidő Bizottság általi – alapos ok nélküli – túllépése a 2003/55 irányelv 22. cikke vagy a 2009/73 irányelv 36. cikke keretében mindazonáltal megalapozhatja az Unió szerződésen kívüli felelősségét az EUMSZ 340. cikk második bekezdése szerinti feltételek fennállása esetén.
VI – A megtámadott ítélet hatályon kívül helyezéséről és a Törvényszék elé történő visszautalásról
79.
Amennyiben a Bíróság hatályon kívül helyezi a Törvényszék ítéletét, úgy az ügyet maga a Bíróság is érdemben eldöntheti, ha a per állása megengedi (a Bíróság alapokmánya 61. cikke első bekezdése második mondatának első fordulata).
80.
A jelen ügyben a Bíróság részleges döntést hozhat a jogvitában.
81.
Mint azt fent kifejtettem, a Törvényszék tévedett akkor, amikor feltételezte, hogy a jelen ügyre a 2003/55 irányelvet kell alkalmazni. A Bizottság valójában teljesen helyesen alapozta a vitatott határozatot a 2009/73 irányelvre. Megalapozatlan tehát az első jogalap, amelyre az MGS a Törvényszék előtt megsemmisítés iránti keresetét alapozta. Az ügyet ennyiben a Bíróság érdemben eldöntheti.
82.
Ami ellenben azt a második, és különösen harmadik jogalapot illeti, amelyre az MGS a megsemmisítés iránti keresetében másodlagosan támaszkodott, azokkal a Törvényszék nem foglalkozott a megtámadott ítéletben. Igaz, hogy a felek elsőfokú eljárásban benyújtott beadványai mindenképpen tartalmaznak azokkal kapcsolatos megállapításokat. Kétségeim vannak mindazonáltal azt illetően, hogy a Bíróság önmagában ez alapján elegendő információval rendelkezik‑e ahhoz, hogy érdemben döntsön a Törvényszékhez benyújtott megsemmisítés iránti kereset sorsáról.
83.
E körülmények között célszerűnek tűnik az ügyet visszautalni a Törvényszékhez az MGS által előadott második és harmadik jogalap vizsgálata céljából (a Bíróság alapokmánya 61. cikke első bekezdése második mondatának második fordulata).
VII – A költségekről
84.
Ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság az ügyet – jelen ügybeli javaslatomnak megfelelően – visszautalja a Törvényszékhez, a költségekről nem határoz (az eljárási szabályzat 184. cikkének (2) bekezdéséből a contrario levont következtetés).
VIII – Végkövetkeztetések
85.
A fenti megfontolások alapján azt javasolom a Bíróságnak, hogy a következőképpen határozzon:
1)
A Bíróság az Európai Unió Törvényszéke 2013. szeptember 6‑i Globula kontra Bizottság ítéletét (T‑465/11, EU:T:2013:406) hatályon kívül helyezi.
2)
A Bíróság az ügyet visszautalja a Törvényszékhez a 2011. június 27‑i C(2011) 4059 európai bizottsági határozat megsemmisítése iránt benyújtott kereset második és harmadik jogalapjának vizsgálata céljából.
3)
A Bíróság a költségekről jelenleg nem határoz.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 98/30/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26‑i 2003/55/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 176., 57. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 230. o.).
(
3
)	A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13‑i 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 94. o.).
(
4
)	Globula kontra Bizottság ítélet (T‑465/11, EU:T:2013:406), a továbbiakban: megtámadott ítélet vagy a Törvényszék ítélete.
(
5
)	Lásd erre vonatkozóan: a 2009/73 irányelv 53. cikke és 54. cikkének (1) bekezdése.
(
6
)	A 2003/55 irányelv 18. és 19. cikke, illetve a 2009/73 irányelv 32. és 33. cikke.
(
7
)	A 2003/55 irányelv 19. cikke (1) bekezdésének második mondata, illetve a 2009/73 irányelv 33. cikke (1) bekezdésének második mondata.
(
8
)	A 2003/55 irányelv 22. cikkének (1) bekezdése, illetve a 2009/73 irányelv 36. cikkének (1) bekezdése. Az említett két rendelkezés német szövegében megfigyelhető megfogalmazásbeli különbség a „größere neue Erdgasinfrastrukturen” („jelentősebb új gázipari infrastruktúrák”) (a 2003/55 irányelv 22. cikkének (1) bekezdése) és a „große neue Erdgasinfrastrukturen” („jelentősebb új gázipari infrastruktúra”) (a 2009/73 irányelv 36. cikkének (1) bekezdése) között az egyéb nyelvi változatok többségében, különösen a franciában és az angolban, nem található meg.
(
9
)	A 2003/55 irányelv 22. cikke (4) bekezdésének első és második albekezdése, illetve a 2009/73 irányelv 36. cikkének (8) bekezdése.
(
10
)	A 2003/55 irányelv 22. cikke (4) bekezdésének harmadik és negyedik albekezdése, illetve a 2009/73 irányelv 36. cikkének (9) bekezdése.
(
11
)	A Globula a.s. társaság a saját bevallása szerint 2013. augusztus 5‑től Moravia Gas Storage a.s.‑re (MGS) változtatta a nevét. A továbbiakban az egyszerűség kedvéért mindvégig MGS‑ről fogok beszélni.
(
12
)	A továbbiakban: minisztérium.
(
13
)	Az MGS neve akkoriban még Globula volt.
(
14
)	Az MGS második jogalapja a bizalomvédelem elvének megsértésén, harmadik jogalapja pedig a tények nyilvánvalóan téves értékelésén alapult.
(
15
)	A megtámadott ítélet 24–39. pontja.
(
16
)	A megtámadott ítélet 25. pontjával összefüggésben értelmezett 36. pontja.
(
17
)	A két rendelkezés közül az első azokat a jogi aktusokat határozza meg, amelyeket az Unió hatásköreinek gyakorlása érdekében az intézmények elfogadnak, és ismerteti többek között az irányelv jellemzőit. A második rendelkezés a jogalkotási aktusok kiadmányozásával, kihirdetésével és hatálybalépésével kapcsolatos előírásokat tartalmaz.
(
18
)	Meridionale Industria Salumi és társai ítélet (212/80–217/80, EU:C:1981:270, 9. pont), Pokrzeptowicz‑Meyer‑ítélet (C‑162/00, EU:C:2002:57, 49. pont), Molenbergnatie‑ítélet (C‑201/04, EU:C:2006:136, 31. pont) és Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑610/10, EU:C:2012:781, 45. pont); lásd továbbá: a Gruber‑ügyre vonatkozó indítványom (C‑570/13, EU:C:2014:2374, 17. pont).
(
19
)	Meridionale Industria Salumi és társai ítélet (212/80–217/80, EU:C:1981:270, 9. pont), Pokrzeptowicz‑Meyer‑ítélet (C‑162/00, EU:C:2002:57, 49. pont), Molenbergnatie‑ítélet (C‑201/04, EU:C:2006:136, 31. pont) és Kuso‑ítélet (C‑614/11, EU:C:2013:544, 24. pont).
(
20
)	Brock‑ítélet (68/69, EU:C:1970:24, 6. pont), Licata kontra EGSZB ítélet (270/84, EU:C:1986:304, 31. pont), Pokrzeptowicz‑Meyer‑ítélet (C‑162/00, EU:C:2002:57, 50. pont), Monsanto Technology ítélet (C‑428/08, EU:C:2010:402, 66. pont) és Kuso‑ítélet (C‑614/11, EU:C:2013:544, 25. pont).
(
21
)	Gemeinde Altrip és társai ítélet (C‑72/12, EU:C:2013:712, 22. pont).
(
22
)	Lásd ebben az értelemben: Meridionale Industria Salumi és társai ítélet (212/80–217/80, EU:C:1981:270, 11. és 12. pont) és Gemeinde Altrip és társai ítélet (C‑72/12, EU:C:2013:712, 25. és 26. pont).
(
23
)	Lásd ebben az értelemben a Meridionale Industria Salumi és társai ítélet (212/80–217/80, EU:C:1981:270, 10. és 14. pont), a Pokrzeptowicz‑Meyer‑ítélet (C‑162/00, EU:C:2002:57, 49. pont) és a Kuso‑ítélet (C‑614/11, EU:C:2013:544, 24. pont).
(
24
)	A Törvényszék álláspontja különösen a megtámadott ítélet 36. pontjában fogalmazódik meg.
(
25
)	Lásd fent: a jelen indítvány 28. pontja.
(
26
)	Cantiere navale De Poli kontra Bizottság végzés (C‑167/11 P, EU:C:2012:164, 53. pont); lásd továbbá: ArcelorMittal Luxembourg kontra Bizottság és Bizottság kontra ArcelorMittal Luxembourg és társai ítélet (C‑201/09 P és C‑216/09 P, EU:C:2011:190, 75. pont); ThyssenKrupp Nirosta kontra Bizottság ítélet (C‑352/09 P, EU:C:2011:191, 88. pont).
(
27
)	Meridionale Industria Salumi és társai ítélet (212/80–217/80, EU:C:1981:270).
(
28
)	A megtámadott ítélet 25. pontjával összefüggésben értelmezett 36. pontja.
(
29
)	Lásd ehhez még egyszer fent: a jelen indítvány 36. pontja.
(
30
)	Meridionale Industria Salumi és társai ítélet (212/80–217/80, EU:C:1981:270, 11. és 12. pont); Molenbergnatie‑ítélet (C‑201/04, EU:C:2006:136, 32. pont).
(
31
)	Molenbergnatie‑ítélet (C‑201/04, EU:C:2006:136, különösen a 33. pont).
(
32
)	Lásd erre vonatkozóan: a megtámadott ítélet 28–34. pontja.
(
33
)	Különösen meglepő ez az Energiaszabályozók Együttműködési Ügynökségének (ACER) hatáskörei esetében, amelyek gyakorlásáról a jelen ügyben egyáltalán nincs szó. Amint azt ugyanis a Törvényszék maga is elismeri, a jelen ügyben nem merül fel, hogy az infrastruktúra egynél több tagállam területén található (lásd: a megtámadott ítélet 34. pontja).
(
34
)	Lásd fent: a jelen indítvány 28. pontja.
(
35
)	A nemzeti bíróságok előzetes döntéshozatalra utalási joga EK 68. cikk szerinti korlátozásának egy folyamatban lévő előzetes döntéshozatali eljárás ideje alatt bekövetkező megszűnéséhez lásd: Weryński‑ítélet (C‑283/09, EU:C:2011:85, 27–32. pont); a 2012. évi eljárási szabályzatnak a hatálybalépése előtt indított ügyekre való alkalmazásához lásd többek helyett: Bizottság kontra Stichting Administratiekantoor Portielje ítélet (C‑440/11 P, EU:C:2013:514, 123. pont).
(
36
)	Bizottság kontra Németország ítélet (C‑431/92, EU:C:1995:260, 29. és 32. pont), Gedeputeerde Staten van Noord‑Holland ítélet (C‑81/96, EU:C:1998:305, 23. pont), Križan és társai ítélet (C‑416/10, EU:C:2013:8, 94. pont); Gemeinde Altrip és társai ítélet (C‑72/12, EU:C:2013:712, 25. pont).
(
37
)	Lásd ebben az értelemben: Gemeinde Altrip és társai ítélet (C‑72/12, EU:C:2013:712, 27–30. pont).
(
38
)	Gedeputeerde Staten van Noord‑Holland ítélet (C‑81/96, EU:C:1998:305, 24. pont); Križan és társai ítélet (C‑416/10, EU:C:2013:8, 95. pont); Gemeinde Altrip és társai ítélet (C‑72/12, EU:C:2013:712, 26. pont).
(
39
)	Ebben az értelemben a Bizottság kontra Alrosa ítélet (C‑441/07 P, EU:C:2010:377, 89. pont).
(
40
)	Tomadini‑ítélet (84/78, EU:C:1979:129, 21. pont), Bizottság kontra Freistaat Sachsen ítélet (C‑334/07 P, EU:C:2008:709, 43. pont) és Stadt Papenburg ítélet (C‑226/08, EU:C:2010:10, 46. pont).
(
41
)	A megtámadott ítélet 32. pontja.
(
42
)	Lásd ehhez ismét: Gemeinde Altrip és társai ítélet (C‑72/12, EU:C:2013:712, 22. pont).
(
43
)	Az MGS ezzel összefüggésben a Bizottság kontra Franciaország ítélet (C‑337/98, EU:C:2000:543) 35–42. pontjára hivatkozik.
(
44
)	Ugyanebben az értelemben a Centre d’exportation du livre français ítélet (C‑199/06, EU:C:2008:79, 66. és 67. pont) és a Bizottság kontra Freistaat Sachsen ítélet (C‑334/07 P, EU:C:2008:709, 53. pont) az állami támogatások területére tartozó hasonló kérdések vonatkozásában.
(
45
)	Olyan uniós jogi szabályozásokra vonatkozó példákhoz, amelyekben valamely intézmény hallgatása jóváhagyásnak vagy elutasításnak tekintendő, lásd: a Housieaux‑ügyre vonatkozó indítványom (C‑186/04, EU:C:2005:70, 35. pont).
(
46
)	Egy ritka kivétel, amikor a Bíróság önmagában a határidő Bizottság általi túllépéséből a Bizottság döntéshozatali hatáskörének megszűnésére következtetett, a Kohéziós Alap esetében áll fenn (Spanyolország kontra Bizottság ítélet, C‑197/13 P, EU:C:2014:2157, 103. pont, és Spanyolország kontra Bizottság ítélet, C‑429/13 P, EU:C:2014:2310, 34. pont). Hasonló vonatkozik az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei nemzeti terveinek felülvizsgálatára is az Unió éghajlatvédelmi politikája keretében (Bizottság kontra Lettország ítélet, C‑267/11 P, EU:C:2013:624, 46. és 58. pont).
(
47
)	Csak mellékesen jegyzem meg, hogy a 2009/73 irányelv 36. cikke sem tartalmaz ilyen szabályozást. Az említett cikk (9) bekezdésének második albekezdése a contrario sokkal inkább arra enged következtetni, hogy a határidők Bizottság általi elmulasztása továbbra sem jár a döntéshozatali hatáskör elvesztésével.