62023CJ0605
SODBA SODIŠČA (prvi senat)
z dne 3. julija 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Skupni sistem davka na dodano vrednost (DDV) – Direktiva 2006/112/ES – Člen 273 – Člen 47, prvi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Pravica do učinkovitega pravnega sredstva – Prisilni upravni ukrep zapečatenja poslovnega prostora – Predlog za odlog – Omejen sodni nadzor“
V zadevi C‑605/23,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Administrativen sad Blagoevgrad (upravno sodišče v Blagoevgradu, Bolgarija) z odločbo z dne 21. septembra 2023, ki je na Sodišče prispela 4. oktobra 2023, v postopku
„Ati-19“ EOOD
proti
Nachalnik na otdel „Operativni deynosti“ – Sofia v Glavna direktsia „Fiskalen kontrol“ pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite,
SODIŠČE (prvi senat),
v sestavi F. Biltgen, predsednik senata, T. von Danwitz (poročevalec), podpredsednik Sodišča v funkciji sodnika prvega senata, A. Kumin, sodnik, I. Ziemele, sodnica in S. Gervasoni, sodnik,
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez-Bordona,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za bolgarsko vlado T. Mitova in T. Tsingileva, agentki,
–
za Evropsko komisijo P. Carlin in D. Drambozova, agentki,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 13. februarja 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 47, prvi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) v povezavi s členom 273 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL 2006, L 347, str. 1, v nadaljevanju: Direktiva o DDV).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo bolgarskega prava „Ati-19“ EOOD in Nachalnik na otdel „Operativni deynosti“ – Sofia v Glavna direktsia „Fiskalen kontrol“ pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite (vodja oddelka za operativne dejavnosti (mesto Sofija) generalnega direktorata za davčni nadzor pri nacionalni agenciji za javne prihodke, Bolgarija) (v nadaljevanju: davčna uprava) v zvezi z ukrepom zapečatenja poslovnega prostora, ki ga upravlja ta družba.
Pravni okvir
Pravo Unije
Listina
3
Člen 47 Listine določa:
„Vsakdo, ki so mu kršene pravice in svoboščine, zagotovljene s pravom Unije, ima pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem v skladu s pogoji, določenimi v tem členu.
Vsakdo ima pravico, da o njegovi zadevi pravično, javno in v razumnem roku odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom predhodno ustanovljeno sodišče. Vsakdo ima možnost svetovanja, obrambe in zastopanja.
[…]“
Direktiva o DDV
4
V skladu s členom 2(1)(a) Direktive o DDV so predmet davka na dodano vrednost (DDV) dobave blaga, ki jih davčni zavezanec, ki deluje kot tak, opravi na ozemlju države članice za plačilo.
5
Člen 273 te direktive določa:
„Države članice lahko določijo še druge obveznosti, za katere menijo, da so potrebne za pravilno pobiranje DDV in za preprečevanje utaj, ob upoštevanju zahteve po enakem obravnavanju domačih transakcij in transakcij, ki jih opravljajo davčni zavezanci med državami članicami, pod pogojem, da takšne obveznosti v trgovini med državami članicami ne zahtevajo formalnosti pri prehodu meja.
Možnost, ki je predvidena v prvem pododstavku, se ne more uporabljati za nalaganje dodatnih obveznosti v zvezi z izdajanjem računov, ki jih je več, kot je določeno v poglavju 3.“
Bolgarsko pravo
Zakon o DDV
6
Člen 118(1) Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (zakon o davku na dodano vrednost) (DV št. 63 z dne 4. avgusta 2006) v različici, ki se uporablja za dejansko stanje iz spora o glavni stvari (v nadaljevanju: zakon o DDV), določa:
„Vsaka oseba, ki je registrirana ali ni registrirana za namene tega zakona, mora registrirati in evidentirati dobave in prodaje, ki jih je opravila v poslovnih prostorih, tako da izda potrdilo iz davčne blagajne prek naprave za beleženje (davčni račun) ali potrdilo iz integriranega sistema za avtomatsko vodenje poslovne dejavnosti (sistemski račun), in to ne glede na to, ali se zaprosi za drugo davčno dokazilo ali ne. Prejemnik mora davčni račun ali sistemski račun prejeti in ga hraniti, dokler ne zapusti prostora.“
7
Člen 185(1) in (2) tega zakona določa:
„(1)   Osebi, ki ne izda nobenega računa v skladu s členom 118(1), se – če gre za fizično osebo, in ne trgovca – naloži globa od 100 do 500 [bolgarskih levov] (BGN) [(približno od 50 do 250 EUR)] oziroma – če gre za pravno osebo ali samostojnega trgovca – denarna kazen v višini od 500 do 2000 (BGN) [(približno od 250 do 1000 EUR)].
(2)   Razen v primerih iz odstavka 1 se osebi, ki stori ali dopusti kršitev člena 118 ali določbe za izvajanje tega člena – če gre za fizično osebo, in ne trgovca – naloži globa od 300 do 1000 (BGN) [(približno od 150 do 500 EUR)] oziroma – če gre za pravno osebo ali samostojnega trgovca – denarna kazen v višini od 3000 do 10.000 (BGN) [(približno od 1500 do 5000 EUR)]. Če kršitev ne povzroči, da se prihodki ne prijavijo, se naložijo sankcije iz odstavka 1.“
8
Člen 186 navedenega zakona v različici, ki se uporablja za dejansko stanje iz spora o glavni stvari, določa:
„(1)   Prisilni upravni ukrep zapečatenja poslovnih prostorov za največ 30 dni se ne glede na predvidene globe in denarne kazni naloži osebi, ki:
1. ne
(a)
izda ustreznega računa v zvezi s prodajo v skladu s členom 118.
[…]
(3)   Prisilni upravni ukrep iz odstavka 1 se izvede z obrazloženo odredbo službe za prihodke ali uradnika, ki ga ta služba pooblasti.
(4)   Zoper odredbo iz odstavka 3 je mogoče vložiti pritožbo v skladu s postopkom, določenim v [Administrativnoprotsesualen kodeks (zakonik o upravnem postopku) (DV št. 30 z dne 11. aprila 2006) v različici, ki se uporablja za dejansko stanje v sporu o glavni stvari (v nadaljevanju: zakonik o upravnem postopku)].“
9
Člen 187(1) in (4) tega zakona določa:
„(1)   V primeru odreditve prisilnega upravnega ukrepa iz člena 186(1) se prepove tudi dostop do poslovnega prostora ali poslovnih prostorov osebe, premoženje v teh prostorih in v pripadajočih skladiščih pa odstrani oseba ali njen pooblaščenec. Ukrep se uporablja za prostor ali prostore, v katerih so bile ugotovljene kršitve, tudi če prostor ali prostore v času zapečatenja upravlja tretja oseba, če ta tretja oseba ve, da bo prostor zapečaten. Nacionalna agencija za javne prihodke na svoji spletni strani objavi sezname poslovnih prostorov, ki jih je treba zapečatiti, in njihovo lokacijo. Šteje se, da je oseba seznanjena z zapečatenjem prostora, če je obvestilo o zapečatenju prostora trajno nameščeno ali če je informacija o poslovnem prostoru, ki ga je treba zapečatiti, in o njegovi lokaciji objavljena na spletni strani agencije za javne prihodke.
[…]
(4)   Na zahtevo osebe, ki ji je bila naložena upravna sankcija, in pod pogojem, da ta dokaže plačilo celotne globe ali denarne kazni, organ naloženi prisilni upravni ukrep odpravi. Za odpečatenje velja obveznost sodelovanja kršitelja. V primeru ponovitve kršitve odpečatenje prostora ni dovoljeno pred iztekom enomesečnega roka po njegovem zapečatenju.“
10
Člen 188 zakona o DDV določa:
„(1)   Prisilni upravni ukrep iz člena 186(1) se izvrši v skladu s pogoji, določenimi v členu 60, od (1) do (7), [zakonika o upravnem postopku].
[…]“
11
Člen 193 tega zakona določa:
„(1)   [Zakon za administrativnite narushenia i nakazania (zakon o prekrških in upravnih sankcijah)] ureja ugotavljanje kršitev tega zakona in pravnih aktov za njegovo izvajanje, sprejetje in izvršitev odločb o naložitvi upravnih sankcij ter pravna sredstva, ki se lahko vložijo zoper te odločbe.
(2)   Ugotovitve o kršitvah pripravijo službe za prihodke, odločitve o naložitvi upravnih sankcij pa sprejme izvršni direktor nacionalne agencije za javne prihodke ali uradnik, ki ga je ta direktor za to pooblastil.“
Zakonik o upravnem postopku
12
Člen 6(5) zakonika o upravnem postopku določa:
„Upravni organi se morajo vzdržati sprejemanja aktov in ravnanj, ki bi lahko povzročila škodo, ki je očitno nesorazmerna z zastavljenim ciljem.“
13
Člen 21(1) tega zakonika določa:
„Posamični upravni akt je izjava volje, ki je izražena izrecno oziroma z dejanjem ali opustitvijo upravnega organa oziroma drugega zakonsko pooblaščenega organa ali organizacije, oseb, ki opravljajo javne naloge, in organizacij, ki opravljajo javne službe, in s katero nastanejo pravice ali obveznosti ali s katero se neposredno poseže v pravice, svoboščine ali zakonite interese posameznih državljanov ali organizacij, pa tudi zavrnitev izdaje takega akta.“
14
Člen 60 navedenega zakonika določa:
„(1)   Upravni akt vsebuje odredbo o njegovi začasni izvršitvi, če se to zahteva zaradi varovanja življenja ali zdravja državljanov oziroma zaradi varstva posebno pomembnih državnih ali javnih interesov, če je verjetno, da bo izvršitev odločbe zadržana ali znatno otežena, če je verjetno, da bo zaradi zamude pri izvršitvi nastala resna ali težko popravljiva škoda, ali če to zahteva ena od strank – zaradi varstva enega od njenih interesov, ki so zanjo posebej pomembni. V zadnjenavedenem primeru upravni organ zahteva ustrezno varščino.
(2)   Odredba o začasni izvršitvi mora biti obrazložena.
[…]
(5)   Zoper odredbo o dovolitvi ali zavrnitvi začasne izvršitve se lahko prek upravnega organa v treh dneh od vročitve odredbe vloži pritožba na sodišče, ne glede na to, ali je bila zoper upravni akt vložena pritožba.
(6)   Pritožba se čim prej preuči na nejavni seji, ne da bi bila strankam vročena kopija pritožbe. Pritožba ne zadrži začasne izvršitve, vendar lahko sodišče začasno izvršitev odloži do končne odločitve o pravnem sredstvu.
(7)   Sodišče ob razveljavitvi izpodbijane odredbe vsebinsko odloči o zadevi. Če se začasna izvršitev prekliče, upravni organ ponovno vzpostavi stanje pred izvršitvijo.
(8)   Zoper odredbo sodišča se lahko vloži pritožba.“
15
Člen 128(1), točka 1, zakonika o upravnem postopku določa, da so upravna sodišča pristojna za odločanje v zadevah, v katerih se med drugim zahteva sprememba ali razveljavitev upravnih aktov.
16
Člen 166 tega zakonika, naslovljen „Odlog izvršitve upravnega akta“, določa:
„(1)   Pritožba zadrži izvršitev upravnega akta.
(2)   Sodišče lahko na vsaki stopnji postopka do pravnomočnosti sodbe na predlog tožeče stranke izvršitev, dovoljeno z dokončno odredbo organa, ki je izdal akt iz člena 60(1), začasno odloži, če bi začasna izvršitev tožeči stranki lahko povzročila resno ali težko popravljivo škodo. Izvršitev se lahko zadrži le na podlagi novih okoliščin.
(3)   Zahtevek iz odstavka 2 se obravnava na nejavni seji. Sodišče o tem odloči čim prej s sklepom, zoper katerega je mogoče vložiti pravno sredstvo v sedmih dneh od vročitve.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
17
Ati-19 je enoosebna družba z omejeno odgovornostjo.
18
Davčni inšpektorji nacionalne agencije za javne prihodke so 3. avgusta 2023 opravili nadzor v poslovnem prostoru, ki ga upravlja družba Ati-19, in sicer v restavraciji s hitro prehrano v Blagoevgradu (Bolgarija). Med tem pregledom so ti davčni inšpektorji, ne da bi razkrili svojo identiteto, opravili nakup blaga (hrana in pijača) v skupnem znesku 14,80 BGN (približno 8 EUR), ki so ga plačali v gotovini. Zaposleni pri družbi Ati-19 je plačilo sprejel, vendar v zvezi s to prodajo ni bilo izdano nobeno potrdilo iz davčne blagajne.
19
Davčni inšpektorji so po tem, ko so izkazali svojo identiteto, preverili ujemanje med prodajami, zabeleženimi istega dne v dnevnem obračunu v blagajni, in gotovino v blagajni obrata. Ugotovljeno je bilo, da bil skupni znesek zabeleženih prodaj 327,80 BGN (približno 167 EUR), medtem ko je bila v tej blagajni gotovina v znesku 573,55 BGN (približno 293 EUR).
20
Na podlagi teh ugotovitev je bila zoper družbo Ati-19 na podlagi nacionalne zakonodaje izdana odločba o ugotovitvi prekrška.
21
Davčna uprava je zato 29. avgusta 2023 tej družbi naložila denarno kazen v višini 1000 BGN (približno 500 EUR).
22
Ta uprava je 30. avgusta 2023 na podlagi nacionalne ureditve izdala odredbo o prisilnem upravnem ukrepu, s katero je odredila zapečatenje poslovnega prostora, v katerem je bil storjen prekršek, za obdobje 14 dni. Kot dopolnilo k tej odredbi je bilo odrejeno, da se ta ukrep začne začasno izvrševati od 21. septembra 2023.
23
Odredba je bila družbi Ati-19 vročena 6. septembra 2023.
24
Ta družba je 14. septembra 2023 pri Administrativen sad Blagoevgrad (upravno sodišče v Blagoevgradu, Bolgarija), ki je predložitveno sodišče, vložila tožbo zoper, na eni strani, odredbo o prisilnem upravnem ukrepu in, na drugi strani, sklep o začasni izvršitvi tega ukrepa.
25
Predložitveno sodišče je 18. septembra 2023 to tožbo v delu, v katerem je bila vložena zoper sklep o začasni izvršitvi prisilnega upravnega ukrepa, zavrglo kot nedopustno, ker je bil prekoračen rok treh dni za vložitev takega pravnega sredstva, ki je določen v zakoniku o upravnem postopku.
26
Naslednjega dne, to je 19. septembra 2023, je družba Ati-19 v okviru istega postopka vložila predlog za odlog začasne izvršitve prisilnega upravnega ukrepa na podlagi zakonika o upravnem postopku.
27
Predložitveno sodišče se sprašuje, ali to pravno sredstvo pomeni učinkovito pravno sredstvo v smislu člena 47, prvi odstavek, Listine.
28
To sodišče namreč navaja, da se v okviru tega postopka dejanja, ki pomenijo kršitev iz člena 118(1) zakona o DDV, štejejo za dokazana z zapisnikom o rezultatih pregleda, ki ga je izvedla nacionalna agencija za javne prihodke v zadevnem poslovnem prostoru, in z odločbo o ugotovitvi prekrška.
29
Navedeno sodišče pojasnjuje tudi, da sodni nadzor, opravljen v okviru tožbe, vložene na podlagi člena 166(2) in (3) zakonika o upravnem postopku, ne zajema pogojev za izdajo odredbe o „zapečatenju“ poslovnega prostora, ki so navedeni v členu 186(1)(a) zakona o DDV. Sodišče, ki mu je bila zadeva predložena, naj torej ne bi „preiskovalo“ dejstev, ki so bila podlaga za izdajo odredbe. Prav tako naj ne bi samo opravilo presoje verjetne utemeljenosti tožbe zoper odredbo z vidika razlogov, navedenih v členu 146 zakonika o upravnem postopku. V okviru tožbe iz člena 166(2) in (3) tega zakonika naj bi se tožeča stranka lahko oprla le na „resno ali težko popravljivo škodo“, ki bi ji nastala zaradi začasne izvršitve upravnega akta, sprejetega v zvezi z njo.
30
Pogoji za sprejetje sklepa o začasni izvršbi iz člena 188(1) zakona o DDV naj prav tako ne bi mogli biti predmet ponovne preučitve. Po izteku roka za vložitev tožbe za razveljavitev takega sklepa, ki je določen v členu 60(5) zakonika o upravnem postopku, naj bi se štelo, da je bil ta sklep sprejet v skladu z zakonom.
31
Čeprav lahko sodišče, ki odloča o zadevi, ponovno preuči presojo, ki jo je upravni organ, ki je ta sklep sprejel, opravil glede izpolnjevanja pogojev iz člena 60(1) tega zakonika, naj bi bil obseg varstva pred sklepom, sprejetim na podlagi zadnjenavedene določbe, omejen na presojo obstoja „resne ali težko popravljive škode“, povzročene naslovniku tega sklepa, kar naj bi ustrezalo obsegu sodnega nadzora, opravljenega v okviru postopka odloga začasne izvršitve, na podlagi člena 166(2) navedenega zakonika.
32
Vsekakor naj postopek iz člena 166(2) in (3) zakonika o upravnem postopku sodišču, ki odloča o zadevi, ne bi omogočal, da preveri, ali je namen začasne izvršitve odredbe zaščititi pomemben interes države. V tem okviru naj ne bi bilo izključeno, da ima začasna izvršitev odredbe, ki je bila izdana na podlagi člena 186(1), točka 1(a), zakona o DDV, pravne učinke, preden je ta odredba razveljavljena.
33
Glede na navedeno predložitveno sodišče, ki se poleg tega sklicuje na kazenskopravno naravo ukrepa zapečatenja, kakršen je ta, o katerem odloča, dvomi o možnosti, da nadzor, ki je omejen na nadzor obstoja resne ali težko popravljive škode, zagotavlja učinkovitost sredstev varstva pred začasno izvršitvijo v smislu tako člena 47, prvi odstavek, Listine kot tudi člena 6(1) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu.
34
V teh okoliščinah je Administrativen sad Blagoevgrad (upravno sodišče v Blagoevgradu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 47, prvi odstavek, [Listine] razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi varstva pred začasno izvršitvijo ukrepov, ki jih je nacionalni zakonodajalec uvedel za zavarovanje interesa iz člena 273 Direktive [o DDV], če je obseg sodnega nadzora nad uporabo te nacionalne ureditve omejen na obstoj povzročene škode?“
Vprašanje za predhodno odločanje
35
Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 47, prvi odstavek, Listine razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki na podlagi možnosti, določene v členu 273, prvi odstavek, Direktive o DDV, obseg sodnega nadzora, ki se opravi v okviru predloga za odlog začasne izvršitve prisilnega upravnega ukrepa kazenske narave, omejuje zgolj na obstoj resne ali težko popravljive škode, ki bi jo takšna začasna izvršitev povzročila.
Dopustnost
36
Bolgarska vlada izpodbija dopustnost vprašanja, saj naj bi bilo to hipotetično, ker naj sklep o začasni izvršbi, na eni strani, ne bi obstajal, saj naj bi potrdilo o prejemu odredbe o zapečatenju potrjevalo le datum vročitve te odredbe, in ker naj bi bil, na drugi strani, postopek za odlog te izvršitve – brez izvršitve zapečatenja – brezpredmeten.
37
V zvezi s tem je iz besedila in sistematike člena 267 PDEU resda razvidno, da postopek predhodnega odločanja med drugim temelji na predpostavki, da pred nacionalnimi sodišči dejansko poteka spor, saj mora biti predlagana predhodna odločba „nujna“, da se predložitvenemu sodišču omogoči „izreči sodbo“ v zadevi, o kateri odloča. Predhodno odločanje namreč ni namenjeno oblikovanju posvetovalnih mnenj o splošnih ali hipotetičnih vprašanjih, temveč je utemeljeno s potrebo po dejanski rešitvi spora (sodbi z dne 21. aprila 1988, Pardini, 338/85, EU:C:1988:194, točka 11, in z dne 27. februarja 2025, Adjak, C‑277/24, EU:C:2025:130, točka 29 in navedena sodna praksa).
38
Vendar je le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločbo, ki bo izdana, pristojno, da ob upoštevanju posebnosti obravnavane zadeve presodi upoštevnost vprašanja, ki ga zastavi Sodišču. Zato Sodišče, kadar se zastavljeno vprašanje nanaša na razlago ali veljavnost pravila iz prava Unije, načeloma mora odločiti. Iz tega izhaja, da za vprašanje za predhodno odločanje v zvezi s pravom Unije velja domneva upoštevnosti. Sodišče lahko zavrne odločanje o takem vprašanju samo, če je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo dejanskih in pravnih elementov, ki so potrebni, da bi lahko na zastavljena vprašanja dalo koristne odgovore (sodba z dne 27. februarja 2025, Adjak, C‑277/24, EU:C:2025:130, točka 30 in navedena sodna praksa).
39
V obravnavanem primeru so trditve bolgarske vlade glede hipotetičnosti postavljenega vprašanja neprepričljive. Na eni strani je bil glede na podatke, ki jih je posredovalo predložitveno sodišče, datum, določen za izvršitev odredbe o zapečatenju, določen neodvisno od tega, ali je ta odredba postala pravnomočna, kar pomeni, da je njena izvršitev glede na bolgarsko ureditev začasna. Na drugi strani se zdi, da je bilo neizvajanje začasne izvršitve neločljivo povezano s predlogom za odlog te začasne izvršitve, vloženim pri predložitvenem sodišču, in Sodišču omogoča, da slednjemu poda koristen odgovor.
40
Glede na te ugotovitve je treba ugotoviti, da postavljeno vprašanje ni hipotetično in je zato dopustno.
Vsebinska presoja
41
Najprej je treba opozoriti, da v skladu z ustaljeno sodno prakso prisilni upravni ukrepi, ki jih na področju DDV naložijo nacionalne davčne uprave, kot je zapečatenje poslovnega prostora, v katerem so bile ugotovljene kršitve zakona o DDV, pomenijo izvajanje členov 2 in 273 Direktive o DDV, torej prava Unije, v smislu člena 51(1) Listine (glej v tem smislu sodbo z dne 4. maja 2023, MV – 98, C‑97/21, EU:C:2023:371, točka 34).
42
Poleg tega je treba ne glede na fakultativno naravo sprejetja ukrepov na podlagi navedenega člena 273 opozoriti, da so lahko nacionalni organi zaradi učinkovite izvršitve obveznosti, ki izhaja iz prava Unije, dolžni odrediti takojšnjo izvršitev te obveznosti (glej v tem smislu sodbo z dne 10. julija 1990, Komisija/Nemčija, C‑217/88, EU:C:2023:290, točka 25).
43
Iz tega sledi, da je treba tako pri naložitvi kot pri takojšnji – čeprav začasni – izvršitvi prisilnega upravnega ukrepa, kot je zapečatenje poslovnega prostora, spoštovati temeljno pravico, ki je zagotovljena s členom 47, prvi odstavek, Listine.
44
V zvezi s tem iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da mora imeti nacionalno sodišče, ki mu je predložen spor, ki se nanaša na pravo Unije, možnost izdaje začasnih odredb, da bi zagotovilo polni učinek sodne odločbe, ki bo izdana v zvezi z obstojem in obsegom pravic, zatrjevanih na podlagi prava Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 14. maja 2020, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU in C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, točka 297 in navedena sodna praksa).
45
Na eni strani je treba v zvezi s pravicami, na katere se je mogoče sklicevati v položaju, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, opozoriti, da ukrepi, sprejeti na podlagi člena 273 Direktive o DDV, ne smejo presegati tega, kar je nujno za uresničitev ciljev iz tega člena 273, in ne smejo ogroziti nevtralnosti DDV ali posegati v temeljne pravice, priznane z Listino, med katerimi je zlasti svoboda gospodarske pobude (glej v tem smislu sodbo z dne 26. oktobra 2017, BB construct, C‑534/16, EU:C:2023:820, točki 24 in 34).
46
Na drugi strani, glede polnega učinka sodne odločbe, ki bo izdana, je treba ugotoviti, da lahko učinkovito spoštovanje prava Unije v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 42 te sodbe, sicer res zahteva takojšnjo, čeprav začasno izvršitev ukrepa, sprejetega na podlagi tega prava.
47
Vendar ostaja dejstvo, da je treba začasne ukrepe za odložitev izpolnjevanja domnevno nezakonite obveznosti sprejeti, če so potrebni za zagotovitev varstva, ki ga zagotavlja pravo Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 15. junija 2023, Getin Noble Bank (Odložitev izpolnjevanja kreditne pogodbe), C‑287/22, EU:C:2023:491, točka 55).
48
Za presojo navedene nujnosti v okviru takojšnje izvršitve prisilnega upravnega ukrepa, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, je treba ne le konkretno tehtati javne in zasebne interese, ki govorijo v prid tej izvršitvi oziroma proti njej, ampak tudi preizkusiti, vsaj na kratko, zakonitost zadevnega ukrepa.
49
Kot je namreč generalni pravobranilec navedel v točki 87 sklepnih predlogov, če sodišče, ki odloča o zadevi, ne more presojati zakonitosti prisilnega upravnega ukrepa, ki ga je treba izvršiti, začasno sodno varstvo, določeno v členu 47 Listine, ne bi bilo učinkovito, ker bi bilo predlog za odlog izvršitve mogoče zavrniti, tudi če bi se nanašal na odlog izvršitve očitno nezakonitega ukrepa.
50
Glede vprašanja, ali ureditev iz postopka v glavni stvari spoštuje zahteve iz člena 47 Listine, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da načelo skladne razlage nacionalnega prava s pravom Unije zahteva, da nacionalna sodišča, zlasti s spoštovanjem prepovedi razlage nacionalnega prava contra legem, ob upoštevanju celotnega nacionalnega prava in ob uporabi metod razlage, ki jih to pravo priznava, storijo vse, kar je v njihovi pristojnosti, da zagotovijo polni učinek zadevne določbe prava Unije in dosežejo rešitev, ki je v skladu s ciljem te določbe (sodbi z dne 5. oktobra 2004, Pfeiffer in drugi, od C‑397/01 do C‑403/01, EU:C:2004:584, točki 118 in 119, in z dne 15. oktobra 2024, KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, točka 51 in navedena sodna praksa).
51
Zahteva po skladni razlagi med drugim vključuje obveznost nacionalnih sodišč, da po potrebi spremenijo ustaljeno sodno prakso, če ta temelji na razlagi nacionalnega prava, ki ni združljiva s cilji prava Unije. Zato nacionalno sodišče ne more utemeljeno trditi, da nacionalne določbe ne more razlagati v skladu s pravom Unije le zato, ker se je ta določba dosledno razlagala v smislu, ki ni v skladu s tem pravom (sodbi z dne 19. aprila 2016, DI, C‑441/14, EU:C:2016:278, točki 33 in 34, ter z dne 15. oktobra 2024, KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, točka 52 in navedena sodna praksa).
52
V skladu z načelom primarnosti prava Unije ima nacionalno sodišče, ki mora v okviru svojih pristojnosti uporabiti določbe prava Unije, če ne more podati razlage nacionalne ureditve, ki bi bila skladna z zahtevami prava Unije, kot organ države članice dolžnost, da v sporu, ki mu je predložen, zagotovi polni učinek zahtev teh določb, pri čemer lahko po potrebi na podlagi lastne pristojnosti odloči, da ne bo uporabilo nobene določbe nacionalnega prava, ki je v nasprotju z določbo prava Unije z neposrednim učinkom (sodba z dne 12. decembra 2024, Getin Holding in drugi, C‑118/23, EU:C:2024:1013, točka 76 in navedena sodna praksa).
53
Šteti pa je treba, da imajo določbe člena 47 Listine neposredni učinek (sodbi z dne 17. aprila 2018, Egenberger, C‑414/16, EU:C:2018:257, točka 78, in z dne 12. decembra 2024, Getin Holding in drugi, C‑118/23, EU:C:2024:1013, točka 77).
54
V obravnavanem primeru mora torej predložitveno sodišče ob upoštevanju celotnega nacionalnega prava in ob uporabi načinov razlage, ki jih to pravo priznava, preveriti, ali – kot je trdila bolgarska vlada – sistem začasnega sodnega varstva, ki je določen v tem pravu, omogoča pravno in dejansko preučitev sklepov o začasni izvršitvi prisilnega upravnega ukrepa, sprejetega na podlagi člena 273 Direktive o DDV, kot je zapečatenje poslovnega prostora.
55
Če se izkaže, da takšna razlaga ni mogoča, to sodišče ne sme uporabiti določb nacionalnega procesnega prava, ki bi mu prepovedovale presojo, ali je predlog za odlog začasne izvršitve takšnega ukrepa, o katerem odloča, pravno in dejansko utemeljen s trditvami, ki bi na prvi pogled lahko razkrile nezakonitost zadevnega ukrepa.
56
Glede na zgornje preudarke je treba na vprašanje za predhodno odločanje odgovoriti, da je treba člen 47, prvi odstavek, Listine razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki na podlagi možnosti, določene v členu 273, prvi odstavek, Direktive o DDV, obseg sodnega nadzora, ki se opravi v okviru predloga za odlog začasne izvršitve prisilnega upravnega ukrepa kazenske narave, omejuje zgolj na obstoj resne ali težko popravljive škode, ki bi jo takšna začasna izvršitev povzročila, pri čemer bi bila izključena vsakršna možnost sodišča, ki o tem predlogu odloča, da presodi, ali je ta predlog pravno in dejansko utemeljen s trditvami, ki bi na prvi pogled lahko razkrile nezakonitost zadevnega ukrepa.
Stroški
57
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
Člen 47, prvi odstavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
je treba razlagati tako, da
nasprotuje ureditvi države članice, ki na podlagi možnosti, določene v členu 273, prvi odstavek, Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost, obseg sodnega nadzora, ki se opravi v okviru predloga za odlog začasne izvršitve prisilnega upravnega ukrepa kazenske narave, omejuje zgolj na obstoj resne ali težko popravljive škode, ki bi jo takšna začasna izvršitev povzročila, pri čemer bi bila izključena vsakršna možnost sodišča, ki o tem predlogu odloča, da presodi, ali je ta predlog pravno in dejansko utemeljen s trditvami, ki bi na prvi pogled lahko razkrile nezakonitost zadevnega ukrepa.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.