SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
TAMARE ĆAPETA,
predstavljeni 5. junija 2025(1)
Zadeva C‑215/24, [Fira](i)
YX,
ob intervenciji
Ministério Público
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia (okrožno sodišče v Portu – okrajno kazensko sodišče v Vili Novi de Gaii, Portugalska))
„ Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep 2008/909/PNZ – Okvirni sklep 2002/584/PNZ – Načelo vzajemnega priznavanja sodb v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene prostostne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti – Evropski nalog za prijetje – Postopki predaje med državami članicami – Odložitev izvršitve zaporne kazni s strani sodnih organov v skladu z nacionalno zakonodajo izvršitvene države “
I.      Uvod
1.        Na območju svobode, varnosti in pravice Unije lahko oseba, obsojena na kazen odvzema prostosti v eni državi članici, to kazen prestaja v drugi državi članici, zlasti če se s tem spodbuja socialna rehabilitacija te osebe.(2)
2.        Obravnavana zadeva se nanaša na osebo, ki je bila na Portugalskem obsojena storitve kaznivega dejanja, zdaj pa prebiva v Španiji. Španski organi so se na podlagi Okvirnega sklepa 2008/909/PNZ(3) odločili priznati in izvršiti kazen odvzema prostosti, ki jo je izreklo Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia (okrožno sodišče v Portu – okrajno kazensko sodišče v Vili Novi de Gaii, Portugalska, v nadaljevanju: portugalsko sodišče).
3.        Vendar je Juzgado Central de lo Penal n° 1 de Madrid (osrednje kazensko sodišče št. 1 v Madridu, Španija, v nadaljevanju: špansko sodišče) spremenilo izrečeno kazensko sankcijo tako, da je izvršitev šestmesečne zaporne kazni odložilo za dve leti.
4.        Portugalsko sodišče, ki je predložitveno sodišče, se sprašuje, ali je taka sprememba dovoljena na podlagi Okvirnega sklepa 2008/909.
5.        Bistvo spora med strankami je, ali je sklep o odložitvi izvršitve kazenske sankcije lahko del izvršitve sodbe, kar je stališče španske vlade, ali pa se z njim spremeni narava te sodbe, kar je stališče portugalske vlade in Evropske komisije.
II.    Dejansko stanje v postopku v glavni stvari, vprašanja za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
6.        Oseba YX je bila 9. oktobra 2018 na Portugalskem obsojena na šestmesečno kazen odvzema prostosti zaradi storitve kaznivega dejanja davčne utaje, ki je bila ugotovljena in sankcionirana v skladu z Decreto-Lei n.o 20-A/90 (uredba-zakon št. 20-A/90) z dne 15. januarja 1990. Ta kazen je bila nadomeščena z nadomestno denarno kaznijo v višini 180 dnevnih zneskov.(4)
7.        Vendar oseba YX te denarne kazni ni plačala, prav tako pa ni predložila nobenega dokaza, da ni kriva za neplačilo denarne kazni. Zato je predložitveno sodišče v skladu s Código Penal (portugalski kazenski zakonik)(5) preklicalo nadomestno kazen in odredilo izvršitev prvotne kazni odvzema prostosti.(6)
8.        Vendar te kazni odvzema prostosti ni bilo mogoče izvršiti na Portugalskem, ker osebe YX ni bilo mogoče najti, da bi ji bil v tej državi članici vročen nalog za prijetje. Zato je bila oseba YX za namene izvršitve izrečene kazni razglašena za osebo na begu.
9.        Nekaj let pozneje je bilo ugotovljeno, da je oseba YX v Španiji. Zato so pristojni portugalski organi 22. februarja 2022 na podlagi Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ(7) izdali evropski nalog za prijetje (v nadaljevanju: ENP), s katerim so zahtevali predajo osebe YX za izvršitev šestmesečne kazni odvzema prostosti.
10.      Člen 4(6) Okvirnega sklepa 2002/584 določa fakultativni razlog za zavrnitev izvršitve ENP, kadar oseba, katere predaja se zahteva, zakonito prebiva v izvršitveni državi in ta oseba želi svojo kazen prestajati v tej državi. Španski organi so na podlagi tega izvršitev ENP zavrnili ter se zavezali, da bodo priznali sodbo portugalskega sodišča in sodbo izvršili v Španiji.
11.      Špansko sodišče je 11. oktobra 2023 v skladu s členom 80 španskega kazenskega zakonika(8) za dve leti odložilo izvršitev kazni šestmesečnega odvzema prostosti, naloženo osebi YX, in o tej odločitvi obvestilo portugalske organe.
12.      Ministério Público (portugalsko državno tožilstvo) se z odločitvijo španskega sodišča o odložitvi izvršitve kazni ni strinjalo. Zato je vložilo tožbo pri Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia (okrožno sodišče v Portu – okrajno kazensko sodišče v Vili Novi de Gaii), ki je predložitveno sodišče v tej zadevi. V okviru tega postopka je portugalsko državno tožilstvo predlagalo, naj se vprašanje predloži Sodišču v predhodno odločanje.
13.      Predložitveno sodišče meni, da sodišče izvršitvene države sklepa sodišča odreditvene države ne more spremeniti tako, da bi sklep sodišča, ki je izreklo kazensko sankcijo, nadomestilo s svojim sklepom. Predložitveno sodišče še navaja, da bi bilo sprejetje take spremembe kazenske sankcije v nasprotju z načeloma vzajemnega priznavanja in medsebojnega zaupanja. Po mnenju portugalskega sodišča so španski pravosodni organi z zavrnitvijo izvršitve ENP izrazili pripravljenost, da prevzamejo izvršitev kazni v celoti, brez možnosti, da bi se kazen odvzema prostosti preoblikovala v nadomestni ukrep.
14.      Predložitveno sodišče prav tako meni, da bi morali španski pravosodni organi odreditveno državo vsekakor vnaprej obvestiti o možnosti odložitve izvrševanja kazni odvzema prostosti, da bi odreditveni državi omogočili, da bi se lahko odzvala.
15.      V teh okoliščinah je Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia (okrožno sodišče v Portu – okrajno kazensko sodišče v Vili Novi de Gaii) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.      Ali se lahko izvršitvena država, potem ko je zavrnila izvršitev [ENP] na podlagi člena 4, točka 6, Okvirnega sklepa 2002/584 zaradi kraja prebivališča obsojene osebe in potem ko je priznala obsodilno sodbo, sklicuje na uporabo svojega nacionalnega prava in svojo pristojnost izvršitvene države, da odloži izvršitev nepogojne zaporne kazni, ki jo je izrekla odreditvena država, medtem ko se je postopek za izvršitev te sodbe že začel?
2.      Ali lahko pravosodni organ izvršitvene države spremeni odločitev pravosodnega organa odreditvene države, ki je ustrezno postala pravnomočna, v primerih, ki niso tisti iz člena 8 ter člena 17(1) in (2) Okvirnega sklepa 2008/909?
3.      Ali je treba člen 17(1) Okvirnega sklepa 2008/909 razlagati tako, da izvršitveni državi omogoča, da odobri odložitev izvršitve nepogojne zaporne kazni tako, da uporabi pogoje iz svojega nacionalnega prava, če pristojni organi odreditvene države v skladu s svojim pravom tega niso storili?
Če je odgovor na predhodna vprašanja pritrdilen:
4.      Ali bi ob upoštevanju določb členov 12 in 13 ter člena 17(3) Okvirnega sklepa 2008/909 španski pravosodni organi (izvršitvena država) morali odreditveno državo predhodno obvestiti o svojem stališču glede možnosti za odložitev izvršitve zaporne kazni, na katero je bila zahtevana oseba obsojena?“
16.      Pisna stališča so Sodišču predložile španska in portugalska vlada ter Komisija.
17.      Na obravnavi, ki je potekala 19. marca 2025, so navedene stranke ustno podale trditve.
III. Analiza
A.      Predstavitev ozadja
18.      Država članica lahko zavrne izvršitev ENP za prestajanje zaporne kazni le, če se zaveže, da bo izvršila kazensko sankcijo, kot jo je izreklo sodišče odreditvene države.
19.      Če izvršitvena država iz katerega koli razloga ne more izvršiti kazni odvzema prostosti, kot jo je izreklo sodišče odreditvene države, mora torej izvršiti ENP.(9)
20.      Edine izjeme, ki izvršitveni državi omogočajo odstopanje od kazenske sankcije, ki jo je izreklo sodišče odreditvene države, so določene v členu 8(2) in (3) Okvirnega sklepa 2008/909. Te izjeme se uporabljajo, če kazenska sankcija, izrečena v odreditveni državi, ni združljiva s pravom izvršitvene države, bodisi zaradi svojega trajanja bodisi zaradi svoje narave. V takem primeru mora prilagojena kazenska sankcija – čim bolj – odražati prvotno kazensko sankcijo, in sicer v mejah, ki jih dopušča pravo izvršitvene države.(10)
21.      Ugotovitev krivde in presoja sorazmernosti kazenske sankcije se torej opravita v odreditveni državi in zato izvršitvena država o njiju ne sme ponovno odločati.(11)
22.      Zato je Sodišče v zadevi, v kateri je bila izrečena sodba Ognyanov, menilo, da je treba člen 8 Okvirnega sklepa 2008/909 razlagati ozko in da izvršitveni državi dopušča le omejene možnosti, da bi kazenski sankciji, ki jo je izreklo sodišče odreditvene države, spremenila naravo ali trajanje.(12)
23.      Medtem ko je izrekanje kazni (to je ugotavljanje krivde in odločanje o sorazmerni kazenski sankciji) v pristojnosti odreditvene države, je izvršitev kazenske sankcije, kot je navedeno v členu 17(1) Okvirnega sklepa 2008/909, v pristojnosti izvršitvene države.
24.      Zato se načelo vzajemnega priznavanja, kot izhaja iz Okvirnega sklepa 2008/909, uporablja na dva načina: izvršitvena država mora načeloma priznati kazenske sankcije, ki jih izrečejo sodišča odreditvene države, medtem ko mora odreditvena država načeloma priznati pravila o izvrševanju kazenskih sankcij, kakršna obstajajo v izvršitveni državi.
25.      Bistvo spora v tej zadevi je v tem, da Kraljevina Španija sklep o odložitvi izvršitve kazni odvzema prostosti razume kot vprašanje izvršitve tega sklepa, medtem ko Portugalska republika ob podpori Komisije sklep o odložitvi šteje za kazensko sankcijo.
26.      Odgovor na vprašanje, ali odložitev izvršitve kazni odvzema prostosti pomeni spremembo ali izvršitev te kazni, kar je bistvo prvih treh vprašanj za predhodno odločanje, je odvisen od razlage Okvirnega sklepa 2008/909, zlasti njegovih členov 8 in 17. Zato bom ta tri vprašanja analizirala skupaj v okviru razdelka C teh sklepnih predlogov.
27.      Če odložitev izvršitve kazni odvzema prostosti pomeni spremembo narave prvotne kazni odvzema prostosti, iz tega izhaja, da se uporabi člen 8 Okvirnega sklepa 2008/909, ki španskim izvršilnim organom prepoveduje, da bi prilagodili kazen odvzema prostosti tako, da bi jo spremenili v pogojno zaporno kazen. Če pa je odložitev zaporne kazni način izvršitve take kazni, se člen 8 Okvirnega sklepa 2008/909 ne bi uporabil. Nasprotno, izvršitvena država bi se lahko odločila, da v okviru izvršitve kazni odvzema prostosti v skladu s členom 17 navedenega sklepa odloži njeno izvršitev.
28.      Preden se lotim te analize, bom na kratko obravnavala ugovor nedopustnosti, ki ga je vložila Kraljevina Španija (razdelek B).
29.      Odgovor na četrto vprašanje je odvisen od tega, ali bo na prva tri vprašanja odgovorjeno pritrdilno. Ker bom Sodišču predlagala, naj na ta vprašanja odgovori nikalno, na četrto vprašanje ni treba odgovoriti.
B.      Dopustnost
30.      Španska vlada izpodbija dopustnost vprašanja za predhodno odločanje. Po njenem mnenju ni mogoče razumeti, katera vrsta postopka teče pred predložitvenim sodiščem niti zakaj so odgovori Sodišča pomembni za postopek v glavni stvari.
31.      Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da lahko Sodišče na vprašanja, zastavljena v postopku predhodnega odločanja, odgovori le, če bo odgovor nacionalnemu sodišču koristil pri odločanju o obravnavani zadevi.(13)
32.      Hkrati je iz ustaljene sodne prakse razvidno, da za vprašanja razlage prava Unije, ki jih predložijo nacionalna sodišča, velja domneva upoštevnosti. Sodišče lahko odločanje o takem vprašanju zavrne le, če je očitno, da razlaga prava Unije nima nobene zveze s predmetom spora, o katerem odloča predložitveno sodišče.(14)
33.      V okviru postopka, ki ga ureja Okvirni sklep 2008/909, se morajo organi odreditvene države strinjati – z izdajo potrdila – da kazen odvzema prostosti izvrši izvršitvena država.(15) To potrdilo se lahko prekliče, dokler se ne začne izvrševanje kazenske sankcije v izvršitveni državi.(16)
34.      Čeprav predložitveno sodišče v obravnavani zadevi v predložitveni odločbi žal ni pojasnilo, kaj natančno je namen postopka, ki ga je pred njim sprožilo portugalsko državno tožilstvo, domneva dopustnosti ni bila ovržena. Odgovor Sodišča bi lahko predložitvenemu sodišču pomagal pri odločitvi, ali je treba potrdilo izdati ali preklicati (če je bilo že izdano).(17)
35.      Zato ni očitno, da odgovori na zastavljena vprašanja niso potrebni, da bi predložitveno sodišče lahko odločilo o zadevi, ki jo obravnava. Zato Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje odgovori.
C.      Odložitev izvršitve kazni odvzema prostosti pomeni spremembo te kazenske sankcije
36.      Menim, da sklep o odložitvi kazni odvzema prostosti spremeni naravo te kazni.
37.      Zato se glede tega strinjam s trditvami portugalske vlade in Komisije, ki sta trdili, da sta kazen odvzema prostosti in pogojna odložitev izvršitve kazni odvzema prostosti dve različni vrsti kazni.
38.      Sklep o odložitvi izvršitve kazni odvzema prostosti torej ni stvar izvršitve, temveč pomeni spremembo take kazni. Zato tak sklep ne spada na področje uporabe člena 17 Okvirnega sklepa 2008/909. Nasprotno, člen 8 tega sklepa Kraljevini Španiji prepoveduje odložitev izvršitve kazni odvzema prostosti, ki jo je izreklo portugalsko sodišče.
39.      Svoje stališče bom utemeljila z ustreznimi določbami Okvirnega sklepa 2008/909 ter njihovim kontekstom in namenom, hkrati pa bom odgovorila na trditve strank v tem postopku.
1.      Trditve v zvezi s členom 8 Okvirnega sklepa 2008/909
40.      Razprava o „naravi“ kazenske sankcije izhaja iz člena 8 Okvirnega sklepa 2008/909. V skladu z odstavkom 1 tega člena mora izvršitvena država načeloma priznati in izvršiti kazensko sankcijo, kot jo je razglasilo sodišče odreditvene države. Izvršitvena država lahko kazensko sankcijo „prilagodi“ samo, če njen pravni sistem ne pozna kazni odvzema prostosti določenega trajanja (člen 8(2) Okvirnega sklepa 2008/909) ali kazni določene narave (člen 8(3) tega okvirnega sklepa) (glej točko 20 teh sklepnih predlogov).
41.      V španskem kazenskem pravu načeloma obstaja kazen šestmesečnega odvzema prostosti. Zato odložitev, ki spreminja naravo take kazenske sankcije, ne more biti upravičena na podlagi člena 8(3) Okvirnega sklepa 2008/909.
42.      Poleg tega mora izvršitvena država, če meni, da je treba kazensko sankcijo prilagoditi, kot je to dovoljeno s členom 8 Okvirnega sklepa 2008/909, na podlagi člena 12(1) tega okvirnega sklepa o svoji odločitvi čim prej obvestiti odreditveno državo. Takšna uradna obvestitev odreditveni državi omogoča, da potrdilo prekliče, če se s temi prilagoditvami ne strinja.
43.      V obravnavani zadevi španski organi portugalskim organom niso posredovali takih informacij na podlagi člena 12 Okvirnega sklepa 2008/909, saj so menili, da ne spreminjajo narave kazenske sankcije, ki jo priznavajo v smislu člena 8 tega okvirnega sklepa. Kljub temu pa so portugalske organe obvestili, da so izvršitev te kazni odvzema prostosti odložili.
44.      Razlikovanje med ukrepom, ki pomeni kazensko obsodbo, in ukrepom v zvezi z izvršitvijo ali uporabo kazenske sankcije ni vedno jasno.(18)
45.      Španska vlada v obravnavani zadevi torej trdi, da z odložitvijo izvršitve ni bila spremenjena „narava“ kazenske sankcije. Še vedno gre za šestmesečno zaporno kazen, čeprav je njena izvršitev odložena za dveletno preizkusno dobo.
46.      Menim, da je nekatere smernice glede tega, ali je bila „narava“ kazni spremenjena, mogoče najti z odgovorom na vprašanje, ali je bil spremenjen vidik kazni, s katero se osebi odvzame prostost. V zvezi s tem je po mojem mnenju razlika v tem, ali je odvzem prostosti neizogiben, kot na podlagi kazni odvzema prostosti, ali pa je pogojni, kot na podlagi pogojne kazni odvzema prostosti. To je argument v prid stališču portugalske vlade in Komisije, v skladu s katerim sta zaporna kazen in pogojna zaporna kazen dve kazni različne narave.
47.      V okviru obravnavane zadeve se zdi, da je portugalsko sodišče po tem, ko je ugotovilo krivdo osebe YX, presodilo, da je primerno, da ta oseba prestane zaporno kazen. Če bi navedeno sodišče menilo, da je treba kazen odvzema prostosti pogojno odložiti, bi lahko izreklo pogojno obsodbo.(19) Vzajemno priznavanje, na katerem temelji sodelovanje v kazenskih zadevah, zahteva, da organi izvršitvene države ugotovitev krivde in odločitev o ustrezni kazni sprejmejo takšni, kot ju je sprejelo sodišče odreditvene države.
48.      Iz tega izhaja, da se je z odložitvijo kazni odvzema prostosti, ki jo je določilo špansko sodišče, spremenila narava kazni odvzema prostosti, ki jo je določilo portugalsko sodišče in ki ni predvidevala odložitve. Ker v španskem pravnem redu obstaja šestmesečna kazen odvzema prostosti, se Kraljevina Španija kot izvršitvena država ne more sklicevati ne na člen 8(2) ne na člen 8(3) Okvirnega sklepa 2008/909, da bi odložila izvršitev take kazni.
2.      Trditve, ki temeljijo na členu 17 Okvirnega sklepa 2008/909
49.      Člen 17 Okvirnega sklepa 2008/909 se nanaša na izvršitev kazenske sankcije, ki jo načeloma ureja pravo izvršitvene države. Odstavka 3 in 4 tega člena se nanašata na vprašanje pogojnega odpusta iz zapora.
50.      V zvezi s tem je španska vlada trdila, da je pogojna kazen odvzema prostosti podobna predčasnemu ali pogojnemu odpustu iz zapora. V obeh primerih se kazen odvzema prostosti bodisi sploh ne prestane bodisi se prestane le delno. Poleg tega je v obeh primerih odločitev o odložitvi ali predčasnem prenehanju zaporne kazni tesno povezana z osebnimi okoliščinami in vedenjem obsojene osebe ter jo je mogoče razumeti kot prispevek k boljši socialni rehabilitaciji te osebe.
51.      Člen 17 Okvirnega sklepa 2008/909 predčasni ali pogojni odpust obravnava kot način izvršitve kazni odvzema prostosti, po mnenju španske vlade pa bi morala biti glede na podobnosti takšna tudi odložitev kazni odvzema prostosti.
52.      Čeprav ima trditev španske vlade določeno težo, je vendarle jasno tudi to, da medtem ko Okvirni sklep 2008/909 v členu 17 sicer obravnava predčasni odpust, pa v njem niso omenjene pogojne kazni odvzema prostosti.
53.      Razlog, zakaj ta okvirni sklep ureja vprašanje predčasnega odpusta iz zapora, je verjetno v tem, da je zakonodajalec ugotovil precejšnje razlike, ki obstajajo med pravili o predčasnem odpustu v različnih državah članicah. Hkrati je jasno, da do predčasnega odpusta nujno pride po začetku izvrševanja zaporne kazni in ga je zato težko razumeti kot kaj drugega kot način izvršitve kazenske sankcije. Kot odgovor na morebitna vprašanja, ki bi iz tega lahko izhajala, člen 17(3) določa obveznost izvršitvene države, da obvesti odreditveno državo o svojih pravilih o predčasnem ali pogojnem odpustu, ter pooblašča odreditveno državo, da umakne potrdilo, če se ne strinja s politiko izvršitvene države glede predčasnega odpusta.(20) Na podlagi člena 13 Okvirnega sklepa 2008/909 tak umik potrdila po začetku izvrševanja kazni v izvršitveni državi ni mogoč. Zato je treba zagotoviti zakonodajno rešitev, ki bi odreditveni državi članici omogočila, da zavrne politiko izvršitvene države članice glede predčasne odpustitve, preden se v slednji začne izvrševanje kazni.
54.      Zakonodajalec Unije pa v primeru odložitve izvršitve kazni odvzema prostosti take možnosti ni določil.
55.      Po mojem mnenju in v nasprotju s trditvijo španske vlade zakonodajna izbira, da se v členu 17 obravnavajo težave, ki izhajajo iz razlik v pravilih o predčasnem odpustu, ne pa tudi o pogojni obsodbi na zaporno kazen, ponuja en (besedilni) argument, ki govori v prid zavrnitvi stališča, da je pogojna obsodba na zaporno kazen modaliteta izvršitve te kazni. Na podlagi tega je prej mogoče sklepati, da zakonodajalec Unije odložitve izvršitve kazni odvzema prostosti ni razumel kot način izvršitve te kazni, temveč kot drugačno kazen.
56.      Taka ugotovitev je podkrepljena s širšim kontekstom, v katerega je umeščen Okvirni sklep 2008/909.
3.      Trditve, ki temeljijo na kontekstu
57.      Zakonodajalec Unije je istega leta, ko je sprejel Okvirni sklep 2008/909, sprejel tudi Okvirni sklep 2008/947/PNZ(21), ki se uporablja za sodbe in odločbe o pogojnem odpustu za zagotavljanje nadzorstva nad spremljevalnimi ukrepi in alternativnimi sankcijami.
58.      Kot je navedla Komisija, imata ta okvirna sklepa različni področji uporabe in se medsebojno izključujeta. Če pravosodno sodelovanje vključuje priznanje in izvršitev kazni odvzema prostosti, so veljavna pravila določena v Okvirnem sklepu 2008/909. Če se pravosodno sodelovanje nanaša na priznanje in izvršitev pogojne kazni odvzema prostosti, so ta pravila določena v Okvirnem sklepu 2008/947.
59.      Ta zakonodajna rešitev kaže, da zakonodajalec Unije pogojne in nepogojne kazni odvzema prostosti obravnava kot dve različni vrsti kazenskih sankcij.
60.      V obravnavani zadevi so tako organi izvršitvene države kot organi odreditvene države ravnali na podlagi Okvirnega sklepa 2008/909.
4.      Trditve, ki temeljijo na namenu Okvirnega sklepa 2008/909
61.      Ugotovitev, da izvršitvena država ne bi smela kazni odvzema prostosti spremeniti v pogojno kazen odvzema prostosti, je v skladu z namenom Okvirnega sklepa 2008/909.
62.      Cilj tega instrumenta je med drugim omogočiti vzajemno priznavanje kazenskih sankcij na področju kazenskega prava. Kadar se država članica na podlagi vzajemnega priznavanja kazenskih sankcij strinja, da bo izvršila sodno odločbo, ki je bila izrečena v drugi državi članici, in se ne sklicuje na enega od razlogov za neizvršitev take odločbe, bi morala biti izvršitev, kot je ugotovila Komisija, zgolj nadaljevanje zadeve, kot se je začela v odreditveni državi.(22)
63.      Z navedenim se strinjam. Dejstvo, da se kazen odvzema prostosti izvršuje v državi članici, ki ni država članica, v kateri je bila kazen izrečena, ne bi smelo spremeniti izvršitve te kazenske sankcije, tako kot sodba ne bi bila spremenjena, če bi bila izvršena v drugi regiji iste države in pod jurisdikcijo sodišča, ki ni tisto, ki je kazensko sankcijo izreklo. Čeprav so nekatera pravila, ki urejajo izvršitev, lahko različna, je izvršitev zgolj nadaljevanje izreka sodbe.
64.      Zato bi načelo vzajemnega priznavanja, kot je določeno v Okvirnem sklepu 2008/909, v praksi moralo voditi do samodejnega sodelovanja med državami članicami na področju kazenskega pregona. Iz tega načela naj bi izhajala obveznost izvršitvene države, da izvrši tujo sodno odločbo, ne da bi preučila, ali bi bila taka sodna odločba izdana, če bi postopek potekal v skladu z nacionalnim pravom izvršitvene države.(23)
65.      Zato je treba za presojo izvršitvene države glede tega, ali kazenska sankcija, izrečena v odreditveni državi, ustreza kazenski sankciji, ki bi bila za isto kaznivo dejanje izrečena v izvršitveni državi, šteti, da je v nasprotju s ciljem in duhom Okvirnega sklepa 2008/909.(24)
66.      Čeprav je, kot je pojasnila španska vlada, odložitev kazni odvzema prostosti v Španiji mogoča v dveh korakih: (i) izrek kazni odvzema prostosti in (ii) njena odložitev, ta drugi korak posega v presojo krivde in ustrezno obsodbo, ki jo je opravilo sodišče odreditvene države.
67.      Zato izvršitveni državi ne bi smelo biti dovoljeno odločati o odložitvi izvršitve zaporne kazni, če sodišče odreditvene države ni izreklo take kazni.
5.      Trditve, ki temeljijo na sodni praksi
68.      Nazadnje moram preučiti trditve španske vlade, ki jih je ta predstavila v pisnih stališčih in potrdila na obravnavi, in sicer da sodbi Ardic(25) in Minister for Justice and Equality (Preklic pogojne obsodbe)(26) podpirata njeno trditev, da je odločba o odložitvi kazni odvzema prostosti način izvršitve te kazni, in ne njena sprememba.
69.      Sodišče je v teh sodbah razsodilo, da odločba o preklicu pogojne odložitve izvršitve predhodno izrečene kazni odvzema prostosti ne vpliva ne na naravo ne na obseg prostostnih kazni, izrečenih s pravnomočnimi sodbami o obsodbi zadevne osebe.(27)
70.      Portugalska vlada in Komisija sta menili, da ti zadevi nista relevantni za obravnavano zadevo, saj se nanašata na drugačno vprašanje. S tem stališčem se ne morem strinjati. Čeprav je bilo Sodišče v navedenih zadevah zaprošeno za razlago pojma „odločbe, izdane na podlagi sojenja“ iz člena 4a Okvirnega sklepa 2002/584, sta se ti zadevi nanašali na podobno dilemo – ali je preklic pogojne obsodbe del obsodbe ali pa zgolj izvršitev že določene kazni. Zato menim, da sta ti zadevi dejansko relevantni za obravnavano zadevo.
71.      Kljub temu menim, tako kot Komisija, da sta sklep o odložitvi izvršitve kazni odvzema prostosti, ki je predmet te zadeve, in preklic pogojne obsodbe, ki je bil predmet teh zadev, različne narave. Medtem ko je odločanje o odložitvi izvršitve kazni odvzema prostosti del postopka izreka obsodbe, ki vključuje odločanje o krivdi in ustrezni sankciji, preklic pogojne obsodbe pomeni izvršitev pogojne kazni odvzema prostosti, katere pogoji so bili določeni že v fazi izreka obsodbe.
72.      Zato dejstvo, da je Sodišče preklic odložitve izvršitve kazni odvzema prostosti obravnavalo kot način izvršitve kazenske sankcije, ne preprečuje ugotovitve, da je – nasprotno – odločanje o odložitvi izvršitve kazni odvzema prostosti del izreka obsodbe.
6.      Vmesni predlog
73.      Skratka, menim, da sta v pravu Unije pogojna kazen odvzema prostosti in kazen odvzema prostosti brez odložitve dve različni vrsti kazni. Zato izvršitvena država ne more odložiti izvršitve zaporne kazni, kot da gre za način izvršitve kazni, za katero se je zavezala, da jo priznava. Taka odložitev ni zajeta z izvršitvijo, ki jo ureja člen 17 Okvirnega sklepa 2008/909. Nasprotno, taka odložitev spreminja naravo kazenske sankcije in je načeloma prepovedana s členom 8 Okvirnega sklepa 2008/909.
74.      V tem posebnem primeru ima izvršitvena država, če ne želi izvršiti kazni odvzema prostosti, možnost izvršiti ENP in obsojeno osebo predati odreditveni državi, da bi ta oseba kazen prestajala v odreditveni državi.
75.      Vendar se izvršitvena država po tem, ko je v skladu s členom 4(6) Okvirnega sklepa 2002/584 zaradi kraja prebivališča obsojenega posameznika zavrnila izvršitev ENP, in po priznanju obsodilne sodbe ne more sklicevati na uporabo svojega nacionalnega prava, da bi odložila izvršitev obstoječe kazni odvzema prostosti, ki jo je izreklo sodišče odreditvene države.
76.      Špansko sodišče z odločitvijo, da odloži izvršitev kazni odvzema prostosti, ki jo je portugalsko sodišče določilo kot sorazmerno za davčno kaznivo dejanje, ki ga je storila oseba YX, dejansko ni začelo izvrševati kazni, temveč jo je v nasprotju s členom 8 Okvirnega sklepa 2008/909 spremenilo. Ker se izvrševanje kazni še ni začelo, se portugalski organi lahko še vedno odločijo za preklic potrdila.
IV.    Predlog
77.      Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je postavilo Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia (okrožno sodišče v Portu – okrajno kazensko sodišče v Vili Novi de Gaii, Portugalska), odgovori tako:
1.      Člena 8 in 17 Okvirnega sklepa Sveta 2008/909/PNZ z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, za namen njihovega izvrševanja v Evropski uniji
je treba razlagati tako:
– Izvršitvena država se po tem, ko je v skladu s členom 4(6) Okvirnega sklepa 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami zaradi kraja prebivališča obsojenega posameznika zavrnila izvršitev evropskega naloga za prijetje, in po priznanju obsodilne sodbe ne more sklicevati na uporabo svojega nacionalnega prava, da bi odložila izvršitev obstoječe kazni odvzema prostosti, ki jo je izreklo sodišče odreditvene države.
–       Pravosodni organ izvršitvene države lahko spremeni odločitev pravosodnega organa odreditvene države, kadar je ta postala pravnomočna, zgolj v primerih, določenih v členu 8(2) in (3) Okvirnega sklepa 2008/909. V zvezi s tem lahko izvršitvena država kazen nadomesti z drugo kaznijo drugačne narave le, če njen pravni sistem ne priznava kazni take narave, kot jo je izreklo sodišče odreditvene države.
2.      Člen 17(1) Okvirnega sklepa 2008/909
je treba razlagati tako, da izvršitveni državi ne dopušča, da odložitev izvršitve obstoječe kazni odvzema prostosti odobri tako, da uporabi pogoje iz svojega nacionalnega prava, če pristojni organi odreditvene države v skladu s svojim pravom tega niso storili.
3.      Glede na odgovore na predhodna vprašanja na četrto vprašanje ni treba odgovoriti.
1      Jezik izvirnika: angleščina.
i      Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.
2      Glej na primer sodbo z dne 11. marca 2020, SF (Evropski nalog za prijetje – Jamstvo vrnitve v izvršitveno državo (C‑314/18, EU:C:2020:191, točka 51).
3      Okvirni sklep Sveta z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, za namen njihovega izvrševanja v Evropski uniji (UL 2008, L 327, str. 27) (v nadaljevanju: Okvirni sklep 2008/909).
4      Taka nadomestitev zaporne kazni z denarno kaznijo je mogoča, kot je pojasnjeno v predložitveni odločbi, na podlagi člena 45 portugalskega kazenskega zakonika.
5      V zvezi s tem se predložitvena odločba sklicuje na člen 45(2) in člen 49(3) portugalskega kazenskega zakonika.
6      Portugalska vlada je poleg tega na obravnavi pojasnila, da portugalsko sodišče v takih okoliščinah ni imelo nobene druge možnosti, kot da se vrne k prvotni zaporni kazni. Kot je bilo pojasnjeno, se navedeno sodišče takrat ni moglo več odločiti za odložitev izvršitve zaporne kazni.
7      Okvirni sklep Sveta z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34) (v nadaljevanju: Okvirni sklep 2002/584).
8      Ta člen sodiščem omogoča, da kazni zapora, ki znašajo manj kot dve leti, pogojno odložijo za obdobje od dveh do petih let.
9      Glej sodbo z dne 29. julija 2017, Popławski (C‑579/15, EU:C:2017:503, točke od 22 do 24).
10      Če torej kazenska sankcija ni združljiva zaradi trajanja sankcije, prilagojena kazenska sankcija ne sme biti nižja od najvišje kazni, ki je v pravu izvršitvene države določena za podobna kazniva dejanja (člen 8(2) Okvirnega sklepa 2008/909). Če kazenska sankcija ni združljiva zaradi svoje narave, mora prilagojena kazen ali ukrep čim bolj ustrezati kazenski sankciji, izrečeni v odreditveni državi, v nobenem primeru pa se kazenska sankcija ne sme spremeniti v denarno kazen (člen 8(3) Okvirnega sklepa 2008/909).
11      Sodišče je pri razlagi pojma sojenja, ki se konča z odločbo v smislu člena 4(a) Okvirnega sklepa 2002/584, menilo, da se pojem „odločba“, naveden v tem členu, nanaša na sodno odločbo, s katero se po dejanski in pravni presoji zadeve dokončno odloči o krivdi osebe in po potrebi o kazni odvzema prostosti, ki ji je bila naložena. Glej sodbo z dne 22. decembra 2017, Ardic (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026, točka 67).
12      Glej sodbo z dne 8. novembra 2016 (C‑554/14, EU:C:2016:835, točka 36). Sodišče je tako ugotovitev potrdilo v zadevi, v kateri je bil v podobnem okviru uporabljen člen 5(3) Okvirnega sklepa 2002/584, in ne člen 4(1) navedenega sklepa, in sicer v sodbi z dne 11. marca 2020, SF (Evropski nalog za prijetje – Jamstvo vrnitve v izvršitveno državo) (C‑314/18, EU:C:2020:191, točka 65). Glej tudi sodbo z dne 15. aprila 2021, AV (Sodba, s katero se izreče enotna kazen) (C‑221/19, EU:C:2021:278, točka 35).
13      Glej sodbo z dne 11. septembra 2008, CEPSA (C‑279/06, EU:C:2008:485, točka 31 in navedbe v njej).
14      Glej med drugim sodbo z dne 16. decembra 2021, AB in drugi (Preklic amnestije) (C‑203/20, EU:C:2021:1016, točka 46), in sodbo z dne 8. aprila 2025, Evropsko javno tožilstvo (Sodni nadzor procesnih aktov) (C‑292/23, EU:C:2025:255, točka 36).
15      Glej člen 4 Okvirnega sklepa 2008/909 in Prilogo I k temu okvirnemu sklepu.
16      Člen 13 Okvirnega sklepa 2008/909.
17      Eden od nejasnih vidikov te zadeve je, ali so organi odreditvene države že izdali potrdilo.
18      Glej v zvezi s tem sodbo z dne 3. aprila 2025, MA (C‑743/24, EU:C:2025:230, točka 26) (Alchaster II). Glej tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca J. Richarda de la Toura v zadevi SH (C‑798/23, EU:C:2025:265, točka 60), v katerih se sklicuje na sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju: ESČP) z dne 10. novembra 2022, Kupinskyy proti Ukrajini (CE:ECHR:2022:l110JUD000508418, točka 49 in navedena sodna praksa).
19      Kljub temu se zdi, da portugalsko sodišče po tem, ko se je od nadomestne naložitve denarne kazni, ki ni bila plačana, vrnilo k zaporni kazni, po zakonu ni moglo odložiti izvršitve prvotne zaporne kazni (glej točko 7 in opombo 6 teh sklepnih predlogov).
20      To pomeni, da je zakonodajalec Unije priznal, da lahko odreditvena država zavrne izvršitev kazni, ki jo je izreklo njeno sodišče, v drugi državi članici, če bi to privedlo do tega, da je oseba odpuščena iz zapora prej, kot je to določeno s kazensko sankcijo in zakonom, ki ureja predčasni odpust v odreditveni državi.
21      Okvirni sklep Sveta z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb in pogojnih odločb zaradi zagotavljanja nadzorstva nad spremljevalnimi ukrepi in alternativnimi sankcijami (UL L 3372008, str. 102, v nadaljevanju: Okvirni sklep 2008/947).
22      Komisija je takšno zahtevo imenovala načelo nadaljevane izvršitve.
23      V zvezi s tem glej Mitsilegas, V., EU Criminal Law after Lisbon: Rights, Trust and the Transformation of Justice in Europe, Hart Publishing Ltd, 2016, str. 128; Schiff Berman, P., Global Legal Pluralism. A Jurisprudence of Law Beto Border, Cambridge University Press, 2012, str. 16.
24      V zvezi s tem glej Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z dne 5. februarja 2014 o izvajanju okvirnih sklepov 2008/909/PNZ, 2008/947/PNZ in 2009/829/PNZ s strani držav članic, in sicer o vzajemnem priznavanju sodnih odločb, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, o pogojnih odločbah in alternativnih sankcijah ter o nadzornih ukrepih kot alternativi začasnemu priporu (COM(2014)57 final, str. 8).
25      Sodba z dne 22. decembra 2017 (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026).
26      Sodba z dne 23. marca 2023 (C‑514/21 in C‑515/21, EU:C:2023:235).
27      Sodba z dne 22. decembra 2017, Ardic (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026, točka 78). Sodišče je to stališče potrdilo v sodbi z dne 23. marca 2023, Minister for Justice and Equality (Preklic pogojne obsodbe) (C‑514/21 in C‑515/21, EU:C:2023:235, točka 53).