62001CC0153_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
EPATF
–
Tagatisrahastu
–
Raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine
–
Põllukultuurid
–
Oliiviõli
–
Piimakvoodid
1. Hispaania Kuningriik taotles EÜ artikli 230 alusel komisjoni 5. veebruari 2001. aasta otsuse 2001/137/EÜ, millega jäetakse Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EPATF) tagatisrahastu raames liikmesriikide poolt tehtud teatud kulutused ühenduse rahastamisest välja(2), osalist tühistamist.
2. Hispaania Kuningriigi arvates ei olnud komisjonil õigus, kui ta keeldus eelarveaastate 1996, 1997 ja 1998 raamatupidamisaruannete kontrollimisel võtmast EPATF­i kanda järgmisi kulusid:
– põllukultuurid (maade erakorralise tootmisest kõrvalejätmise kohustuse sätestamata jätmine): finantskorrektsioon 27 823 775 209 Hispaania peseetat;
– põllukultuurid (ebapiisav kontrollisüsteem): finantskorrektsioon 2 668 866 704 peseetat;
– oliiviõli (tootmistoetused): finantskorrektsioon 11 826 116 171 peseetat;
– oliiviõli (tarbimistoetused): finantskorrektsioon 832 182 856 peseetat, ja
– lisamaks piimale (viivitusintress): finantskorrektsioon 2 426 259 870 peseetat.
3. Kulude suhtes kohaldatavate korrektsioonide põhjendused on kokku võetud koondaruandes EPATF tagatisrahastu 1996., 1997. ja 1998. eelarvesaasta raamatupidamisarvestuste kontrolli tulemuste kohta(3) .
4. Hispaania valitsuse hagi käsitleb viit eespool nimetatud sektorit: 1) põllukultuurid ja 1995. saagikoristusaastaks maade erakorralise tootmisest kõrvalejätmise kohustuse sätestamata jätmise tagajärjed, 2) põllukultuurid Andaluusia autonoomses ühenduses, 3) oliiviõli tootmistoetused, 4) oliiviõli tarbimistoetused ja 5) lisamaks piimale.
5. Hispaania Kuningriigi poolt seoses kuludega sektorites 2, 3 ja 5 esitatud väited sisaldavad vaid faktilisi hinnanguid. Seetõttu keskendun ma oma argumentatsioonis kuludekategooriatele sektorites 1 ja 4, mis puudutavad põllukultuure ja 1995. saagikoristusaastaks maade erakorralise tootmisest kõrvalejätmise kohustuse sätestamata jätmise tagajärgi ning oliiviõli tootmistoetusi.
I. Õiguslik raamistik
6. Nõukogu 21. aprilli 1970. aasta määruse (EMÜ) nr 729/70 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta(4) artikli 3 lõige 1 sätestab, et EPATF tagatisrahastu rahastab ühise põllumajandusturgude korraldamise raames ühenduse õigusnormide alusel teostatud sekkumisi põllumajandusturgude stabiliseerimiseks.
7. Vastavalt määruse nr 729/70 artikli 4 lõikele 2 teeb komisjon liikmesriikidele kättesaadavaks vajalikud rahasummad, et liikmesriikide määratud ametiasutused ja organid saaksid kooskõlas ühenduse eeskirjade ja siseriiklike õigusaktidega teha nimetatud makseid. Määruse artikli 5 lõike 2 punkti b kohaselt kontrollib ja kinnitab komisjon raamatupidamise aastaaruannete ja nende kontrollimiseks vajalike dokumentide põhjal enne järgmise aasta lõppu ametiasutuste ja organite raamatupidamisaruanded.
8. Määruse nr 729/70 artikli 8 lõige 1 sätestab, et kooskõlas siseriiklike õigusnormide ja haldusmeetmetega võtavad liikmesriigid meetmed, mis on vajalikud, et tagada, et EPATF-st rahastatavad tehingud tegelikult toimuvad ja need teostatakse õigesti, et tõkestada ja käsitleda eeskirjade eiramist, ning et hüvitada eeskirjade eiramise või hooletuse tagajärjel kaotatud summasid.
9. Määruse nr 729/70 artikli 8 lõike 2 kohaselt juhul, kui summasid ei hüvitata täielikult, kannab ühendus eeskirjade eiramisest või hooletusest tulenevad rahalised kulud, välja arvatud juhul, kui eeskirjade eiramise või hooletuse tagajärgede põhjustajateks on liikmesriikide haldus- või muud organid. Hüvitatud summad makstakse makseid teostavatele ametiasutustele või organitele ja nad arvavad need maha EPATF-st rahastatavatest kulutustest.
10. Määruse nr 729/70 artikli 9 lõike 1 kohaselt teevad liikmesriigid komisjonile kättesaadavaks kogu EPATF­i nõuetekohaseks tööks vajaliku teabe ja võtavad kõik sobivad meetmed, et hõlbustada järelevalvet, mille teostamist võib komisjon ühenduse rahastamise korraldamise raames vajalikuks pidada, kaasa arvatud kontrollimine kohapeal. Liikmesriigid edastavad komisjonile õigus­ ja haldusnormid, mis nad on vastu võtnud ühise põllumajanduspoliitikaga seotud ühenduse õigusaktide kohaldamiseks, kui neil aktidel on EPATF­i jaoks rahalised tagajärjed.
II. Põllukultuurid: 1994. saagikoristusaasta ja 1995. saagikoristusaastaks maade erakorralise tootmisest kõrvalejätmise kohustuse sätestamata jätmise tagajärjed
11. Hispaania Kuningriik vaidlustab selles valdkonnas komisjoni kohaldatud finantskorrektsiooni. Korrektsioon lähtub sellest, et 1995. saagikoristusaastaks jäeti sätestamata määruses (EMÜ) nr 1765/92(5) ette nähtud maade erakorralise tootmisest kõrvalejätmise kohustus, mis tuleneb põllukultuuride baaskülvipindade määra tuvastatud ületamisest 1994. aastal. Ta on seisukohal, et tema hagi on põhjendatud. Niisutatavate ja mitteniisutatavate maade põllukultuuride kohta esitab ta eraldiseisvad argumendid.
Põllukultuurid ja mitteniisutatavad maad
12. Mitteniisutatavate maadega seoses taotlesid Hispaania ametiasutused määruse (EMÜ) nr 1422/97(6) kohaldamist, mis oleks neid eelkõige vabastanud maa erakorralisest tootmisest kõrvalejätmisest. See määrus näeb teatud juhtudel, nagu näiteks harvaesinev põud, ette teistsuguse ületamiste hindamise. Hispaania Kuningriigis oligi just olnud niisugune põud.
13. Minu arvates on õige komisjoni poolt kostja vastuses esitatud seisukoht, mille kohaselt ei saa määrusega nr 1422/97 algatatud reformi käesolevas asjas kohaldada. See määrus on kohaldatav alles alates turustusaastast 1996. Kuid Hispaania ametiasutused tuginevad sellele, et õigustada 1994. saagikoristusaasta ületamisi. Seega ei ole määrusel nr 1422/97 tagasiulatuvat jõudu.
Põllukultuurid ja niisutatavad maad
14. Hispaania ametiasutused viitasid määrusele nr 1040/95(7), mis näeb erakorraliselt turustusaastaks 1994/1995 ette, et külvipindade ületamise korral on maa erakorralise tootmisest kõrvalejätmise kohustus vaid õliseemnetaimede tootjatel, mitte aga teiste niisutatavate põllukultuuride tootjatel. Nii kohaldatakse maade tootmisest kõrvalejätmise kohustust turustusaastal 1995/1996 ainult niisutatavate põllukultuuride hulka kuuluvatele õliseemnetaimedele. Samas ei ole see kohustus Hispaania Kuningriigi arvates kohaldatav ka õliseemnetaimedele, kuna see tugineb komisjoniga sõlmitud vastavale poliitilisele kokkuleppele.
15. Komisjon eitab niisuguse kokkuleppe olemasolu, mida Hispaania Kuningriik ei ole tõendanud.
16. Eeltoodust tuleneb, et Hispaania Kuningriik ei ole selles küsimuses oma argumentide kinnituseks tõendeid esitanud.
III. Oliiviõli tarbimistoetused
17. Komisjon määras Hispaania Kuningriigile 1996. eelarveaasta kohta oliiviõli tarbimistoetuse saamiseks deklareeritud kulutuste suhtes finantskorrektsiooni 10%. Korrektsioon põhineb Hispaania haldus-, makse- ja kontrollisüsteemis esinevatel puudustel. Hispaania Kuningriik vaidlustab selle otsuse ja kinnitab, et komisjoni kohaldatud korrektsioon on tühine, kuna menetlusnorme ei ole järgitud.
18. Menetlusnormid näevad ette, et vastavalt määruse nr 729/70, muudetud määrusega (EMÜ) nr 1287/95(8), artikli 5 lõike 2 punktile c ei tohi kirjalik teatis, mille komisjon asjaomasele liikmesriigile kontrollide tulemuste kohta saadab, puudutada kulutusi, mis on tehtud varem kui 24 kuud enne nimetatud teatise saatmist. Peale selle peab teatis viitama selgesõnaliselt määruse nr 729/79 rakendusmääruse (EMÜ) nr 1663/95(9) artiklile 8, mis täpsustab kirjaliku teatise sisu.
19. Tuletan meelde, et Euroopa Kohus on kujundanud välja kohtupraktika nende vormiliste ja sisuliste nõuete suhtes, millele teatis määruse nr 729/70, muudetuna, artikli 5 lõike 2 punkti c tähenduses koosmõjus rakendusmääruse(10) artikliga 8 peab vastama. Nii ei tohi teatis puudutada kulutusi, mis on tehtud varem kui 24 kuud enne nimetatud teatise saatmist. Teatis peab olema kirjalik, selles peavad olema märgitud ühenduse eeskirjade täitmisel esinenud tuvastatud puudused ja ettepanek teatisele vastata ning see peab olema saadetud siseriiklikele ametiasutustele(11) . Samas täpsustas Euroopa Kohus, et selgesõnalise viite märkimata jätmine rakendusmääruse artiklile 8 ei kujuta endast iseenesest sisulist vorminõuete rikkumist(12) .
20. Seega tuleb Hispaania Kuningriigi väidet, et komisjoni kirjas puudub selgesõnaline viide rakendusmääruse artiklile 8, hinnata nimetatud kohtupraktikat arvestades.
21. Seega ei saa kohaldatud finantskorrektsiooni kahtluse alla seada ja järelikult tuleb Hispaania Kuningriigi väide tagasi lükata.
IV. Ettepanek
22. Nendest kaalutlustest lähtudes ja ilma, et see takistaks käesoleva hagi faktiliste asjaolude uurimist, teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
– jätta hagi rahuldamata,
– mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.
(1) .
(2)
–	EÜT L 50, lk 9.
(3)
–	AGRI-24491-2000-FR.
(4)
–	EÜT L 94, lk 13. Sellest määrusest ülevaate saamiseks vt minu ettepanekut kohtuasjas Saksamaa v.
komisjon (4. mai 2004. aasta kohtuotsus, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata). Vt korrektsioonide hindamise osas ka Belle aruannet minu ettepanekus kohtuasjas Hispaania v.
komisjon (8. mai 2003. aasta kohtuotsus, EKL 2003, lk I­3851).
(5)
–	Nõukogu 30. juuni 1992. aasta määrus, millega kehtestatakse teatud põllukultuuride tootjatele toetussüsteem (EÜT L 181, lk 12).
(6)
–	Nõukogu 22. juuli 1997. aasta määrus, millega muudetakse määrust nr 1765/92 (EÜT L 196, lk 18).
(7)
–	Komisjoni 10. mai 1995. aasta määrus, milles sätestatakse üleminekumeetmed baaskülvipindade haldamiseks Hispaanias (EÜT L 106, lk 4).
(8)
–		Nõukogu 22. mai 1995. aasta määrus, millega muudetakse määrust nr 729/70 (EÜT L 125, lk 1).
(9)
–	Komisjoni 7. juuli 1995. aasta määrus, millega nähakse ette määruse nr 729/70 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad seoses EPATF­i tagatisrahastu aruannete kontrollimise ja heakskiitmisega (EÜT L 158, lk 6, edaspidi „rakendusmäärus”).
(10)
–	Nõuete kohta menetlusnormide järgimiseks vt 24. jaanuari 2002. aasta kohtuotsus Soome v.
komisjon (EKL 2002, lk I­1007, punkt 25 jj). Vt ka 13. juuni 2002. aasta kohtuotsus Luksemburg v.
komisjon (EKL 2002, lk I­5373, punkt 23 jj), milles viidatakse Euroopa Kohtu tõlgendusele eespool viidatud kohtuotsuses Soome v.
komisjon.
(11)
–	Vt eespool viidatud kohtuotsus Soome v.
komisjon (punkt 28 jj) ning samuti eespool viidatud kohtuotsus Luksemburg v. komisjon (punkt 23 jj). Huvipakkuv on viidata ka kohtujurist Tizzano ettepanekule eespool viidatud kohtuasjas Luksmburg v.
komisjon, milles ta rõhutab kontrolli ja nimetatud nõuetega seoses, et rikkumiste korral „on nende võimaliku koosmõju olulisus loomulikult hoopis erinev sellest, mis see iga üksikjuhtumi puhul võiks olla” (punkt 30). Tema arvates võib Euroopa Kohus menetlusnormide tõlgendamisel „hinnata neid mitte ainult puht formaalselt, kuid seda siiski tingimusel, et liikmesriikide õigused on täielikult tagatud” (punkt 38).
(12)
–	Vt eespool viidatud kohtuotsus Soome v.
komisjon (punktid 33 ja 34).