62020CC0716
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
GIOVANNI PITRUZZELLA
esitatud 10. märtsil 2022 (
1
)
Kohtuasi C‑716/20
RTL Television GmbH
versus
Grupo Pestana S.G.P.S., S.A.,
SALVOR – Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal de Justiça (Portugali kõrgeim kohus))
Eelotsusetaotlus – Autoriõigus ja kaasnevad õigused – Satelliidi kaudu edastamine ja taasedastamine kaabellevi kaudu – Mõiste „taasedastamine kaabellevi kaudu“ – Üldsusele vastuvõtmiseks mõeldud teleprogrammi üldsusele samal ajal ja täies ulatuses edastamine kaabellevi kaudu – Edastamist käitav isik, kes ei ole ringhäälinguorganisatsioon – Hotellitubades televiisorite kaudu edastamine
1.
Kas ringhäälinguorganisatsioonil on õigus takistada oma tasuta saadete edastamist ja nõuda tasu niisuguste saadete, mida hotell võtab vastu paraboolantenni vahendusel ning mida koaksiaalkaabli abil edastatakse hotellitubades külalistele vaatamiseks, taasedastamise eest? Kas selline taasedastamine kujutab endast „taasedastamist kaabellevi kaudu“ direktiivi 93/83/EMÜ (
2
) artikli 1 lõike 3 tähenduses ja võib ringhäälinguorganisatsioonile tekitada konkreetseid õigusi riigisiseste õigusnormide alusel, mis laiendavad liidu õigusega antud õiguste kataloogi?
I. Õiguslik kontekst
A.
Liidu õigus
2.
Direktiivi 93/83 artikli 1 lõikes 3 on sätestatud:
„[…]
Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab „taasedastamine kaabellevi kaudu“ esialgselt teisest liikmesriigist traatside või õhu, sealhulgas satelliidi kaudu üldsusele vastuvõtmiseks ettenähtud tele‑ või raadioprogrammi samaaegset, muutumatut ja täielikku taasedastamist üldsusele kättesaadava kaabel‑ või mikrolainesüsteemi vahendusel.“
3.
Direktiivi 93/83 artiklis 8 „Kaabellevi kaudu taasedastamise õigus“ on ette nähtud:
„1.   Liikmesriigid tagavad, et kui teistest liikmesriikidest taasedastatakse programme kaabli kaudu nende territooriumile, peetakse kinni kohaldatavast autoriõigusest ja sellega kaasnevatest õigustest ning selline taasedastamine toimub autoriõiguse omanike, autoriõigusega kaasnevate õiguste omanike ja kaabellevivõrgu operaatorite vaheliste individuaalsete või kollektiivsete lepinguliste kokkulepete põhjal.“
4.
Direktiivi 93/83 artikli 9 „Kaabellevi kaudu taasedastamise õiguse teostamine“ lõikes 1 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid tagavad[,] et autoriõiguse omanikud ja autoriõigusega kaasnevate õiguste valdajad kasutavad oma õigust lubada või keelata kaabellevioperaatoril kaabli kaudu taasedastamine ainult kollektiivse esindamise organisatsioonide vahendusel.“
5.
Direktiivi 2001/29/EÜ (
3
) artikli 3 „Õigus teoseid üldsusele edastada ja muid objekte üldsusele kättesaadavaks teha“ kohaselt:
„1.   Liikmesriigid näevad ette, et autoritel on ainuõigus lubada või keelata oma teoste edastamist üldsusele kaabel‑ või kaablita sidevahendite kaudu, sh nende teoste sellisel viisil kättesaadavaks tegemist, et isik pääseb neile ligi enda valitud kohas ja enda valitud ajal.
2.   Liikmesriigid näevad ette, et ainuõigus lubada või keelata üldsusele kättesaadavaks tegemist kaabel‑ või kaablita sidevahendite kaudu nii, et isik pääseb neile ligi enda valitud kohas ja enda valitud ajal, on:
[…]
d)
ringhäälinguorganisatsioonidel nende kaabel‑ või kaablita sidevahendite, sh kaabli või satelliidi kaudu edastatavate saadete salvestuste osas.
3.   Käesoleva artikli kohase üldsusele edastamise ja üldsusele kättesaadavaks tegemise toiminguga seoses ei lõpe lõigetes 1 ja 2 nimetatud õigused.“
6.
Direktiivi 2006/115/EÜ (
4
) artikli 8 „Üldsusele ülekandmine ja edastamine“ lõikes 3 on sätestatud:
„3.   Liikmesriigid sätestavad ringhäälinguorganisatsioonide ainuõiguse lubada või keelata oma ringhäälingusaadete taas ülekandmine kaablita vahendite abil ja nende ringhäälingusaadete edastamine üldsusele, kui selline edastamine toimub kohas, kuhu pääsuks nõutakse üldsuselt sisenemistasu.“
B.
Portugali õigus
7.
Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste seadustiku (Código do Direito de Autor e dos Direitos Conexos, edaspidi „CDADC“) (
5
) artikli 176 lõigete 9 ja 10 kohaselt:
„9.   Ringhäälinguorganisatsioon on isik, kes edastab raadio‑ ja telesaateid, kusjuures saate all mõeldakse heli või pildi eraldi või kumuleeruvalt kaabel‑ või kaablita sidevahendite kaudu edastamist või kuvamist, eelkõige üldsusele vastuvõtmiseks mõeldud elektromagnetlainete, optilise kiu, kaabli või satelliidi abil.
10.   Taasedastamine tähendab ringhäälinguorganisatsiooni poolt teise ringhäälinguorganisatsiooni saate samaaegset edastamist.“
8.
CDADC artikli 187 kohaselt:
„1.   Ringhäälinguorganisatsioonidel on õigus lubada või keelata:
a) oma saadete taasedastamist raadiolainete kaudu;
b) oma saadete füüsilisele kandjale salvestamist, olenemata sellest, kas tegemist on kaabel‑ või kaablita sidevahendite kaudu edastamisega;
c) oma saadete salvestiste reprodutseerimist, kui see ei ole lubatud või kui tegemist on ajutise salvestamisega ja reprodutseerimise eesmärgid erinevad eesmärkidest, milleks seda tehti;
d) oma saadete üldsusele kättesaadavaks tegemist kaabel‑ või kaablita sidevahendite, sh kaabli või satelliidi kaudu, nii et isik saab neile juurde pääseda enda valitud kohas ja enda valitud ajal;
e) oma saadete üldsusele edastamist, juhul kui selline edastamine toimub avalikus kohas ja sisenemistasu eest.
2.   Käesolevas artiklis ette nähtud õigusi ei kohaldata kaabellevioperaatorile, kes piirdub ringhäälinguorganisatsioonide saadete taasedastamisega.
3.   Väljakujunenud praktika kohaselt eeldatakse, et saatega kaasnevate õiguste omanik on isik, kelle nimi või nimetus märgiti kõnealuses saates omaniku nime või nimetusena ära.“
9.
Dekreetseaduse 333/97 (
6
) artiklite 3 („Mõisted“) ja 8 („Kaasnevate õiguste omanikele laiendamine“) kohaselt:
„Artikkel 3
Käesoleva dekreedi kohaldamisel tähendab:
a) „satelliit“: iga kosmosesse paigaldatud tehisseade, mis võimaldab edastada raadiosignaale, mis on ette nähtud üldsusele vastuvõtmiseks;
b) „üldsusele satelliidi kaudu edastamine“ on akt, mille käigus üldsusele vastuvõtmiseks ette nähtud programmi sisaldavad signaalid sisestatakse ringhäälinguorganisatsiooni kontrolli all ja vastutusel katkematusse sideahelasse, mis jõuab satelliidile ja seejärel maajaama tagasi;
c) „taasedastamine kaabellevi kaudu“: üldsusele vastuvõtmiseks ette nähtud tele‑ või raadioprogrammide esialgse edastamise samaaegne ja täielik üldsusele edastamine kaabellevi vahendusel.
[…]
Artikkel 8
CDADC artikleid 178, 184 ja 187 ning käesoleva dekreetseaduse artikleid 6 ja 7 kohaldatakse esitajatele, helisalvestiste ja videote autoritele ning ringhäälinguorganisatsioonidele osas, mis puudutab nende esinemiste, helisalvestiste, video‑ ja saatesalvestiste satelliidi kaudu üldsusele edastamist, ning osas, mis puudutab taasedastamist kaabellevi kaudu.“
II. Asjaolud, põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
10.
RTL TELEVISION GmbH on äriühing asukohaga Saksamaal, kes tegeleb mitmete kanalite kaudu laiemale üldsusele vastuvõtmiseks mõeldud raadio‑ ja telesaadete edastamisega.
11.
Teleprogrammide edastamine tema televisioonivõrkude kaudu toimub „avatud signaali“ kaudu, st ilma, et eravalduses olevates eluruumides oleks viidatud programmide vastuvõtmise eelduseks tasu maksmine.
12.
Eespool viidatud äriühingule kuuluv telekanal RTL Television (edaspidi „RTL“) tegutseb erinevate liikmesriikide territooriumidel, pakkudes oma vaatajatele suurt valikut teleprogramme (filmid, seriaalid, etendused, dokumentaalfilmid, spordiüritused, uudised ja teemasaated).
13.
Kuigi kõnealused programmid on mõeldud üldsusele Saksamaal, Austrias ja Šveitsis, saab neid satelliitsignaali kaudu vastu võtta kogu Euroopa territooriumil ning seega ka Portugalis, kasutades selleks tavalist paraboolantenni.
14.
RTL on sõlminud hulga litsentsilepinguid televisioonioperaatoritega ja erinevates liidu liikmesriikides asuvate hotellidega.
15.
Grupo Pestana S.G.P.S. (edaspidi „Grupo Pestana“) on ühe suurima hotellisektoris tegutseva Portugali kontserni, kelle hulka kuulub ka tütarettevõtja Salvor, Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A. (edaspidi „Salvor“), emaettevõtja. Salvor, kelle kapitalist omab Grupo Pestana 98,8%, käitab Portugalis mitmeid hotelle ja eelkõige hotelle D. João II ning Alvor Praia.
16.
Nagu RTL rõhutas, võtsid hotellid D. João II ja Alvor Praia vähemalt 2013. aasta maist kuni 2014. aasta veebruarini kestnud ajavahemikul vastu RTLi satelliitlevi kaudu edastatud saateid oma hotellidesse paigaldatud paraboolantennidega ning edastasid neid koaksiaalkaablivõrgu kaudu tubadesse paigaldatud televiisoritesse.
17.
Sel põhjusel esitas RTL Tribunal de Propriedade Intelectualile (intellektuaalomandi kohus, Portugal) Grupo Pestana ja Salvori vastu hagi, et tuvastataks, et RTLi võrgu saadete vastuvõtmine ja taasedastamine hotellide D. João II ning Alvor Praia tubades kujutab endast RTLi saadete üldsusele edastamist CDADC artikli 187 lõike 1 punkti e tähenduses ja kõnealuste saadete taasedastamist dekreetseaduse nr 333/97 artiklite 3 ja 8 tähenduses ning järelikult on nende sellisel kujul edastamiseks vaja RTLi eelnevat luba.
18.
RTL rõhutas eelkõige, et CDADC artikli 187 lõike 1 punkti e kohaselt kuuluvad kaitstud teoste üldsusele edastamise korral ringhäälinguorganisatsioonidele mitmed õigused, nagu õigus oma saadete üldsusele edastamist lubada või keelata.
19.
RTLi arvates laiendab neid õigusi täiendavalt dekreetseaduse nr 333/97 artiklis 8 ettenähtu koostoimes artikli 3 punktis c ette nähtud tingimustega, mille kohaselt on ringhäälinguorganisatsioonidel õigus lubada või keelata oma saadete taasedastamist kaabellevi kaudu ning seega ka juhul, kui tegemist on „üldsusele vastuvõtmiseks mõeldud tele‑ või raadioprogrammide üldsusele samal ajal ja täies ulatuses edastamisega kaabellevi kaudu“.
20.
Tribunal de Propriedade Intelectual (intellektuaalomandi kohus) lükkas aga RTLi hagi tagasi, märkides, et RTLi võrgu telesaadete edastamist Grupo Pestanale ja äriühingule Salvor kuuluvate hotellide tubades võib pidada üldsusele edastamiseks, kuid tingimused artikli 187 lõike 1 punktis e sätestatud ainuõiguse kasutamiseks ei ole täidetud.
21.
Kohus märgib ka, et kohtuasja esemeks olevaid asjaolusid ei saa pidada taasedastamiseks, kuna seda ei teostanud ringhäälinguorganisatsioon.
22.
RTL esitas Tribunal de Propriedade Intelectuali (intellektuaalomandi kohus) kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse Tribunal da Relação de Lisboale (Lissaboni apellatsioonikohus, Portugal).
23.
Tribunal da Relação de Lisboa (Lissaboni apellatsioonikohus) nõustus esimese astme kohtu seisukohtadega ja lükkas seega RTLi esitatud nõuded tagasi.
24.
RTL esitas Tribunal da Relação de Lisboa (Lissaboni apellatsioonikohus) otsuse peale kassatsioonkaebuse Supremo Tribunal de Justiçale (Portugali kõrgeim kohus), kes peatas menetluse ja esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiivi 93/83/EMÜ artikli 1 lõikes 3 ette nähtud mõistet „taasedastamine kaabellevi kaudu“ tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab peale ringhäälinguorganisatsiooni poolt teise ringhäälinguorganisatsiooni saate samaaegse edastamise ka üldsusele vastuvõtmiseks mõeldud tele‑ või raadioprogrammi üldsusele samal ajal ning täies ulatuses edastamist kaabellevi kaudu (olenemata sellest, kas see üldsusele edastaja on ringhäälinguorganisatsioon või mitte)?
2.
Kas satelliitlevi kaudu edastatavate telekanali saadete samaaegne edastamine koaksiaalkaabli abil hotellitubadesse paigaldatud televiisorite kaudu kujutab endast nende saadete taasedastamist, mis kuulub nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiivi 93/83 artikli 1 lõikes 3 ette nähtud mõiste alla?“
III. Õiguslik analüüs
A.
Sissejuhatavad märkused
25.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud kaks küsimust saab sisuliselt kokku võtta ühe küsimusena: kas ringhäälinguorganisatsioonil on õigus takistada oma niisuguste saadete edastamist ja nõuda tasu oma selliste saadete taasedastamise eest, mida hotell võtab vastu tavalise paraboolantenniga ning edastab külalistele vaatamiseks koaksiaalkaabli kaudu hotellitubades?
26.
Põhikohtuasja kassaatori nõude aluseks on eeldus, et Portugali õigusnormid laiendavad õigusi, mis teleringhäälinguorganisatsioonil on liidu õiguse alusel kolmandate isikute suhtes, kes tegelevad üldsusele edastamisega, juhul kui niisugune taasedastamine toimub „kaabellevi kaudu“.
27.
Teisisõnu kehtestati Portugali õiguses direktiivi 93/83 rakendamisel ringhäälinguorganisatsioonide kasuks õigus keelata taasedastamist ja igal juhul õigus võida nõuda tasu maksmist olukordades, kus isik taasedastab „kaabellevi kaudu“ ringhäälinguorganisatsiooni tasuta eetris olevaid programme.
28.
Järgides RTLi tõlgenduskäiku ja seejärel mõninga kahtlusega riigisisese kohtu tõlgenduskäiku, kehtestas Portugali seadusandja kaabellevioperaatori erineva mõiste võrreldes sellega, mis tuleneb liidu õigusest: isikud, kes teostavad kõnealust tegevust kutsealaselt klassikaliste kaabellevivõrkude kaudu, võrdsustataks tõlgenduse alusel niisuguste isikutega nagu hotelliettevõtjad, kes satelliidi kaudu tasuta signaali vastu võttes seda signaali koaksiaalkaabli kaudu külaliste tubades taasesitavad.
29.
Küsimus puudutab seda, kuidas tuleks sisustada mõiste „taasedastamine kaabellevi kaudu“, ja eelkõige seda, keda saab pidada „kaabellevioperaatoriks“, st kas on vaja, et see isik on ise ringhäälinguorganisatsioon, kas piisab sellest, et ta kasutab ükskõik millist „kaabellevi“ tehnoloogiat, või kas „kutseliseks kaabellevioperaatoriks“ tuleb hoopis pidada isikut, kes käitab traditsioonilisi kaabellevivõrke, mis näib mulle kõige õigem lahendus.
30.
Niisugused olukorrad, nagu on kõne all käesolevas kohtuasjas, kuuluvad minu arvates – nagu Euroopa Komisjon oma kirjalikes seisukohtades ja kohtuistungil veenvalt järeldas – üldsusele edastamise kategooriasse, millele kohalduvad liidu õiguses ette nähtud tingimused, selleks et tasuta teleprogrammi taasedastamine võiks ringhäälinguorganisatsioonidele konkreetseid õigusi tekitada.
31.
Pean vajalikuks sissejuhatavalt selgitada, et kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga võivad hetkel kahte liiki isikud tugineda telesaadetega seotud intellektuaalomandi õigustele: esiteks asjaomaste teoste autorid ja teiseks ringhäälinguorganisatsioonid. (
7
)
32.
Mis puudutab ringhäälinguorganisatsioone, siis nad võivad tugineda direktiivi 2006/115 artikli 7 lõikes 2 ette nähtud õigusele lubada või keelata oma saadete salvestamist või sama direktiivi artikli 8 lõikes 3 sätestatud õigusele edastada oma saateid üldsusele või ka direktiivi 2001/29 artikli 2 punktis e kinnitatud reprodutseerimisõigusele nende saadete salvestuste osas. (
8
)
33.
Analüüsi selguse tagamiseks käsitlen kahele eelotsuse küsimusele pakutavate vastuste aluseks olevaid õigusküsimusi koos, arvestades nende omavahelist tihedat seotust, ja esitan ühe üksikasjaliku vastuse.
34.
Analüüs, mille läbi viin, algab kokkuvõtliku kirjeldusega direktiivi 93/83 eesmärkide, laadi ja ajaloolise ning tehnoloogilise konteksti kohta, milles see vastu võeti, liikudes edasi kaabellevi, kaabellevi kaudu taasedastamise ja kaabellevioperaatori mõistete analüüsi juurde erinevate viidatud direktiivide ja Euroopa Kohtu asjaomase praktika kokkuvõtliku käsitlemise kaudu.
35.
Niisiis jõuan küsimuse tuumani, st suhteni mõistete „taasedastamine kaabellevi kaudu“ ja „üldsusele edastamine“ vahel, et liigitada käesolevas kohtuasjas käsitletav olukord.
1. Direktiivi 93/83 eesmärk ja kontekst
36.
Direktiivi 93/83, mis võeti vastu vastusena uute tehnoloogia arengutele „kaabellevioperaatorite“ jaoks, sätteid tuleb käsitleda nende konkreetses ajaloolises ja tehnoloogilises raamistikus ning lugeda Euroopa Kohtu praktikast lähtudes, et jõuda nende süstemaatilise ja kooskõlalise tõlgenduseni, järgides Euroopa eeskirju intellektuaalse omandi valdkonnas.
37.
Direktiivil 93/83 satelliitlevi ja kaabli kaudu taasedastamise kohta on „kindel ja küllaltki piiratud kontekst, st edendada üleeuroopalisi ringhäälinguteenuseid, aidates kaasa ringhäälinguprogrammide satelliitlevi kaudu edastamisele ja taasedastamisele kaabellevi kaudu“. (
9
)
38.
Teisisõnu võeti kõnealune direktiiv vastu selleks, et aidata kaasa esiteks satelliitlevi kaudu edastamisele ja teiseks taasedastamisele kaabellevi kaudu, edendades direktiivi artiklis 9 ringhäälingusaate kaabli kaudu taasedastamise lubade andmist kollektiivse esindamise organisatsiooni poolt. (
10
)
39.
Järelikult ei ole selle eesmärk anda õigusi, vaid teha võimalikuks sel kindlal ajalooperioodil kasutusele võetud uute sidetehnoloogiate (satelliit ja kaabel) täielik kasutamine ning eelkõige ületada kaabellevi kaudu taasedastamise puhul teatavad turusisesed puudujäägid piiriüleste lubade andmise lepingute süsteemis. (
11
)
40.
Täpsemalt tuleneb direktiivi 93/83 artiklist 8, et direktiiviga ei kehtestata liikmesriikidele kohustust sätestada kaabellevi kaudu taasedastamise konkreetne õigus või määratleda selle õiguse ulatus. Selles on ette nähtud ainult liikmesriikide kohustus tagada, et kui teistest liikmesriikidest taasedastatakse programme kaabellevi kaudu nende territooriumile, siis peetakse kinni olemasolevast autoriõigusest ja sellega kaasnevatest õigustest.
41.
Kõnealune direktiiv näeb ka ette minimaalse ühtlustamise taseme selles tähenduses, et see ei välista võimalust näha ette satelliidi ja kaabellevi kaudu edastamise toimingutega kaasnevate õiguste lepinguläbirääkimise vorme. (
12
)
42.
Euroopa Kohus on selgitanud, et direktiiv 93/83 „näeb ette autoriõiguste ja sellega kaasnevate õiguste kaitse minimaalse ühtlustamise teatavad aspektid teistest liikmesriikidest pärinevate saadete satelliitlevi ja kaabli kaudu taasedastamisel“. (
13
)
43.
Nagu kirjeldatud, on reguleeritud ja ühtlustatud aspektid seotud eesmärgiga edendada kollektiivse esindamise organisatsiooni poolset lubade andmist kaabellevi kaudu taasedastamiseks.
44.
Nagu selgub, ei tähenda see aga, et direktiivi 93/83 rakendamisel võib liidu õiguse mõisteid kasutada kehtestatud määratlusest erinevas tähenduses ning et sellest võib järeldada õiguste andmist vastuolus direktiivi enda süstemaatilise tõlgendusega.
B.
Eelotsuse küsimused
1. Kaabellevioperaatori mõiste
45.
Direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 3 kohaselt tähendab „taasedastamine kaabellevi kaudu“ esialgu ühest liikmesriigist teisele liikmesriigile taasedastamist kaabelsüsteemi vahendusel. Lisaks peab viidatud edastamine olema samaaegne, muutumatu ja täielik võrreldes esialgse edastamisega, mis võib omakorda toimuda õhu või traatside, mikrolainesüsteemi või satelliidi kaudu. Viimasena täpsustatakse, et esialgse edastamise ja seega taasedastamise ese peab seisnema üldsusele vastuvõtmiseks ette nähtud teleprogrammides.
46.
Artiklites 8 ja 9 on kirjas, et „kaabellevioperaator“ peab täitma kaabellevi kaudu taasedastamise õiguse teostamiseks sätestatud tingimusi.
47.
Direktiivis 93/83 ei ole aga määratletud „kaabli“ ega „kaabellevioperaatori“ mõisteid, pidades neid eeldatavaks, ja seega ei võimalda direktiiv järeldada, millised on organisatsioonid, kes võivad teostada „taasedastamist kaabellevi kaudu“.
48.
Kuigi Euroopa Kohus ei ole oma otsustes viidatud küsimust veel otse käsitlenud, näivad kohtujurist Øe sõnad kohtuasjas ITV 2 (ITV Broadcasting jt, C‑275/15, EU:C:2016:649) esitatud ettepanekus veenvad ja kooskõlas pakutava tõlgendusega.
49.
Kohtujurist Øe esitatud märkused puudutasid käesolevast kohtuasjast erinevat kohtuasja, kus ei vaieldud mitte ringhäälinguorganisatsioonide õiguste, vaid autoriõiguste üle; liidu õiguse sätted, millele kohtus tugineti, ei olnud täpselt need, mida sisaldab direktiiv 93/83. (
14
)
50.
Järgitud arutluskäik võib minu arvates aga olla otstarbekas ka käesolevas kohtuasjas osas, milles pakutakse kaabli ja kaabellevioperaatori mõistetele veenev tõlgendus, mis kehtib autoriõiguste ja autoriõigustega kaasnevate õiguste kogumile tervikuna.
51.
Kaabli mõiste ei leidu ainult direktiivis 2001/29, vaid seda kasutatakse ka teatavates direktiivi 2001/29 aluseks olevates direktiivides, st direktiivides 92/100, 93/83 ja 93/98.
52.
Võttes arvesse nõudeid, mille kohaselt peab liidu õiguskord olema ühtlane ja ühetaoline, leiab kohtujurist Øe, et „kõikides nendes direktiivides kasutatud mõistetel [peab] olema sama tähendus, välja arvatud juhul, kui liidu seadusandja on täpselt piiritletud õiguslikus kontekstis väljendanud teistsugust tahet“. (
15
)
53.
Arvestades, et üheski eespool viidatud direktiivis ei ole kaabli mõistet ette nähtud, tuleb seda mõistet seega tõlgendada lähtuvalt (tehnoloogilisest) kontekstist, millesse see kuulub, ning lähtuvalt direktiividega taotletavatest eesmärkidest.
54.
Kohtujurist Øe jätkab, märkides, et „mis puudutab konteksti, millesse mõiste „kaabel“ asetub, siis tuleb märkida, et mõistet „kaabel“ on kasutatud kõikides asjaomastes direktiivides, võttes arvesse muid tehnoloogiaid, eelkõige edastamist „satelliitlevis“. Direktiivi 2001/29 artikli 2 punktis e ja artikli 3 lõike 2 punktis d kasutatud väljend „kaabel‑ või kaablita sidevahendite, sh kaabli või satelliidi kaudu“ laseb ühtlasi aimata, et mõisted „kaabel“ ja „satelliit“ kujutavad endast vastavalt laiemate mõistete „kaabel‑“ ja „kaablita“ alakategooriaid“. (
16
)
55.
Ka direktiiv 93/83 sisaldab „satelliidi kaudu edastamise“ ja „kaabellevi kaudu taasedastamise“ selget eristamist ning seega näib mulle veenev argument, mille kohaselt kohtujurist Øe leiab direktiivi 2001/29 eesmärkidest lähtudes, et tuleb eeldada, et liidu seadusandja valis selles direktiivis kasutatud terminid täiesti teadlikult. Teiste sõnadega tuleb asuda seisukohale, et kui liidu seadusandja oleks soovinud anda mõistele „kaabel“ direktiivi 2001/29 tähenduses tehnoloogilisest vaatevinklist neutraalse tähenduse, oleks ta valinud üldisema mõiste või oleks ta vähemalt täpsustanud, et mõiste „kaabel“ hõlmab muidki tehnoloogiaid. (
17
)
56.
Kohtujurist Øe leiab selle aspekti kohta kokkuvõttes: „Kõigi eelnevate kaalutluste tõttu tuleb teha järeldus, et direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ on piiratud tavapäraste kaabellevivõrkudega, mida kasutavad tavapärased kaabelleviteenuste pakkujad.“ (
18
)
57.
Leian, et see arutluskäik on ülekantav ka käesolevale kohtuasjale: kuna direktiivi 2001/29 eesmärgid (
19
) erinevad direktiivi 93/83 eesmärkidest, meenutan, et viimase eesmärk on teha võimalikuks sel kindlal ajalooperioodil kasutusele võetud uute sidetehnoloogiate (satelliit ja kaabel) täielik kasutamine ning eelkõige ületada kaabellevi kaudu taasedastamise puhul teatavad turusisesed puudujäägid piiriüleste lubade andmise lepingute süsteemis.
58.
Järelikult ei ole viidatud direktiivide tehnoloogilist ja ajaloolist konteksti ning eesmärke arvestades tegemist liidu õiguse mõiste tähenduse kehtestamisega, muutes selle tehnoloogiliste muutuste suhtes jäigaks, vaid üksnes selle süsteemi tõlgendamisega, milles on erinevates asjaomastes direktiivides kasutatud kaabli ja kaabellevi kaudu taasedastamise mõisteid, ainult eesmärgiga järeldada, et „kaabellevioperaator“ ei saa olla keegi teine kui isik, kes kasutab kutsealastel eesmärkidel tavapärast kaabellevivõrku, mis on alternatiiv satelliitlevivõrgule direktiivi 93/83 üldises eristuses.
59.
Seoses esimese eelotsuse küsimusega leian seega, et see võib tuleneda taasedastamise mõiste terminoloogilisest segadusest erinevates allikates, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus on viidanud.
60.
Ma ei kahtle, et „taasedastamist kaabellevi kaudu“ võivad teostada ka isikud, kes ei ole ringhäälinguorganisatsioonid: piisab sellest, et tegemist on „(kutseliste) kaabellevioperaatoritega“.
61.
See ei muuda aga käesoleva kohtuasja lahendamiseks esitatud küsimuse kriteeriume ja asetab fookuse vältimatult teisele eelotsuse küsimusele: nagu eespool argumenteerisin, peab mõistel „kaabellevioperaator“ olema tavapärane tähendus, võttes arvesse direktiivi 93/83 vastuvõtmise ajal ülekaalukat tehnoloogiat ja eelkõige tavapäraseid kaabellevivõrke ning nende kutselisi operaatoreid.
2. Mõiste „üldsusele edastamine“ hotellides taasedastamise jaoks
62.
Minu arvates tuleb analüüsida mõistet „üldsusele edastamine“, mis, nagu selgub, sobib käesolevas kohtuasjas käsitletava olukorra liigitamiseks paremini kui direktiivi 93/83 artikli 1 lõikes 3 sätestatud mõiste „taasedastamine kaabellevi kaudu“.
63.
Liidu õigusega antakse nimelt selle mõiste alusel teiste isikute poolse taasedastamise korral õigused autoritele ja – kui teatavad tingimused on täidetud – televisiooniteenuste osutajatele.
64.
Mis puudutab hotelliettevõtjate poolt üldsusele edastamist käsitlevat kohtupraktikat, siis on Euroopa Kohus kohtuasjas Egeda (
20
) kinnitanud, et asjaolu, et hotelliasutus võtab satelliidi või maismaajaama kaudu vastu telesignaale ja edastab neid kaabli kaudu oma hotelli erinevatesse tubadesse, kujutab endast üldsusele edastamist.
65.
Ka pärast direktiivi 2001/29 jõustumist on paljudes kohtuotsustes järeldatud, et hotelliettevõtja, kes teeb oma hotelli tubades kättesaadavaks televiisorid ja raadiod, millega ta võtab vastu saadete edastussignaale, tegeleb üldsusele edastamisega. (
21
)
66.
Kooskõlas komisjoni seisukohtadega leian, et niisuguse hotelliettevõtja tegevust, kes edastab vastuvõetud signaali külalistele tubadesse, saab pidada autorite seisukohast teoste üldsusele edastamiseks direktiivi 2001/29 artikli 3 tähenduses.
67.
Mis puudutab televisiooniteenuste osutajaid, siis tuleb viidatud tegevust siiski käsitleda direktiivi 2006/115 artikli 8 lõike 3 seisukohast. (
22
)
68.
Kuigi järelikult võib hotelliettevõtja tegevust pidada üldsusele edastamiseks, lähtutakse liidu õiguses ja Euroopa Kohtu praktikas (
23
) televisiooniteenuste osutajate poolt õiguste kasutamiseks ette nähtud tingimuste puhul sisuliselt konkreetsest majanduslikust eelisest, mille saab isik, kes taasedastab ringhäälinguorganisatsiooni poolt krüpteerimata kujul edastatavat teleprogrammi (nt sissepääsupilet).
3. Käesolevas kohtuasjas käsitletava olukorra piiritlemine ja vastus eelotsuse küsimustele
69.
Selgitanud taasedastamise ja kaabellevioperaatori mõiste kriteeriume liidu õiguses ning võtnud kokku üldsusele edastamise mõiste, pühendan mõned märkused põhikohtuasjas kaebaja poolt esitatud väitele, täpsemalt seoses tingimustega, mis on kehtestatud selleks, et hotelli poolt üldsusele edastamine võiks tekitada ringhäälinguorganisatsiooni kasuks õigusi.
70.
Selle eesmärgiks on järeldada, et käesolevas kohtuasjas käsitletavad asjaolud kujutavad endast üldsusele edastamist, mitte taasedastamist kaabellevi kaudu.
71.
Põhikohtuasja kassaatori pakutud tõlgendus, mille kohaselt hotelliettevõtjate poolt külaliste tubades tasuta teleprogrammide edastamine kujutab endast samal ajal üldsusele edastamist ja taasedastamist kaabellevi kaudu, mille tulemusel televisiooniteenuste osutajad võivad kõnealuste hotelliettevõtjate „kaabellevioperaatoriks“ pidamisest tulenevalt kasutada konkreetseid õigusi, on vääritimõistmise tulemus.
72.
Vääritimõistmine tuleneb arvatavasti liidu õiguse asjaomaste sätete kahest valest tõlgendusest ja arvatavasti riigisisese õiguse valest tõlgendamisest liidu õiguse alusel, aga seda peab konkreetselt hindama riigisisene kohus.
73.
Esiteks on direktiivi 93/83 mõiste „taasedastamine kaabellevi kaudu“, nagu komisjon juba oma seisukohtades selgitas ja nagu eespool süstemaatilise tõlgendamise kontekstis kirjeldasin, ajalooline ja muutumatu ning viitab seega taasedastamisele, mida teostab isik, kes on tavapäraseid kaabellevivõrke käitav kutseline kaabellevioperaator.
74.
Teiseks, nagu eelmises punktis selgitasin, ei ole üldsusele edastamise tasustamise kriteeriumide aluseks krüpteerimata saadet taasedastava isiku (käesoleval juhul hotellikontsern) majandusliku või ettevõtluse laadi „subjektiivne“ asjaolu, vaid konkreetne majanduslik eelis, mille viidatud isik taasedastamisest endast saab („objektiivne“ asjaolu).
75.
Kolmandaks, piiramata riigisisese kohtu pädevust teha konkreetses asjas omad järeldused, ei ole RTLi pakutud tõlgendus, mille kohaselt laiendati Portugali õiguses direktiivis 93/83 sätestatud mõistet „taasedastamine kaabellevi kaudu“ ning et seega on direktiivi minimaalselt ühtlustavat laadi arvestades ringhäälinguorganisatsioonidel konkreetsed õigused, mida direktiivis endas ei tunnustata niisuguste isikute suhtes nagu hotelliettevõtjad, keda võrdsustatakse tõlgendamise eesmärgil „kaabellevioperaatoritega“, minu arvates ainus võimalik tõlgendus ega ole liidu õigusega kooskõlas.
76.
RTLi väitel on kohtuotsust Verwertungsgesellschaft Rundfunk (
24
) vaja tõlgendada laialt osas, milles selles julgustatakse liikmesriike kehtestama täiendavaid õigusi, et maksta tasu niisugustes olukordades nagu käesolevas kohtuasjas. Ning Portugalis tehti seda riigisisese kohtu poolt eelotsusetaotluses viidatud õigusnormidega.
77.
Ma ei nõustu RTLi järeldustega.
78.
Leian, et televisiooniteenuste osutajatele liidu õiguses ette nähtud õigustega võrreldes täiendavate õiguste andmine oleks pidanud olema ilmsem ja eelkõige oleks seda pidanud toetama põhjused, mis tulenevad Euroopa õiguses sisalduvate õigusnormide kogumi süstemaatilisest tõlgendamisest.
79.
Viidatud kohmaka mehhanismi kaudu olukorra piiritlemine direktiivis 93/83 ette nähtud kaabellevi kaudu taasedastamisena eesmärgiga võrdsustada tavapäraste kaabellevioperaatoritega niisugused isikud nagu hotellid ei saa minu arvates anda soovitud tulemusi.
80.
Leian, et kuigi liidu õigusega ei ole põhimõtteliselt vastuolus, et riigisisesed seadusandjad võivad selgelt määratletud individuaalse ja kollektiivse esindamise mehhanismidega, mis ei too kaasa turu moonutamist, kehtestada ette nähtud õiguste suhtes täiendavaid õigusi, ei saa riigisisene õigus kindlasti anda liidu õiguses määratletud mõistetele teistsugust tähendust.
81.
Lepinguvabaduse alusel võib lubada, nagu minu arvates on juba lubatud, sõlmida kokkuleppeid televisiooniteenuste osutajate ja teiste isikute vahel ning toimikust ilmneb, et seda on juba tehtud, kuid see ei tähenda, et liidu õigusest võib tuletada selles tähenduses subjektiivsete õiguste olemasolu, ega seda, et riigisiseste õigusnormidega võib seda teha pelgalt viitega liidu õiguse mõistetele, millele omistatakse erinev sisu.
82.
Käesoleval juhul on igati ilmne, et hotell ei saa külaliste kasutuses olevates tubades krüpteerimata teleprogrammide taasedastamisest ühtegi konkreetset majanduslikku eelist, sest toa hinna kindlaksmääramisel jäetakse tavapärases praktikas kõnealuse asjaoluga täielikult arvestamata.
83.
Nagu tuleneb kohtuotsusest Verwertungsgesellschaft Rundfunk (
25
), ei kujuta hotellitubadesse paigaldatud televiisorite kaudu tele‑ ja raadioprogrammide edastamine endast üldsusele juurdepääsetavas kohas sisenemistasu maksmise eest edastamist, kuna hotellitoa hind kujutab endast tasu majutusteenuse eest, millele lisanduvad vastavalt hotelli kategooriale teatavad lisateenused, nagu numbritubadesse paigaldatud vastuvõtuseadmete kaudu tele- ja raadiosaadete edastamine, mis tavaliselt kuuluvad eristamatuna majutushinna sisse. (
26
)
84.
Lisaks puudub alus väitel, mille RTL esitas oma seisukohtades ja mida kohtuistungil rõhutatult kinnitati, et pakutav tõlgendus, mida toetab ka komisjon, võib raskelt kahjustada autoriõiguste süsteemi Euroopas.
85.
Esiteks ei mõjuta RTLi kui ringhäälinguorganisatsiooni esitatud nõuded autoriõigusi, mis – nagu juba eespool kirjeldatud ja nagu on selge – kuuluvad liidu õiguses autonoomse korra alla võrreldes ringhäälinguorganisatsioonide (kui nad ei ole ka tehniliselt programmide autorid, vaid edastavad tasuta teleprogramme nagu käesolevas kohtuasjas) õiguste korraga.
86.
Teiseks, kui ka tahta käsitleda ringhäälinguorganisatsioonide õigusi, on selge, et teleprogrammide taasedastamisest tulenevad õigused erinevad liidu õigussüsteemis märgatavalt vastavalt varem valitud ärimudelile: pay-tv‑süsteem näeb ette teatavat liiki eritasu era‑ ja ärikasutajate poolt (kuigi üldjuhul erinevas määras), tasuta taasedastamine näeb ringhäälinguorganisatsioonile ette tasu reklaamitulu kaudu.
87.
Hoopis erinev on aga „tasuliste“ kanalite edastamine, mille eest nõutakse külaliselt tavaliselt konkreetset juurdemaksu toa hinnale ja seega on selle tagajärjeks ringhäälinguorganisatsiooni majanduslike õiguste (tasu) tunnustamine. (
27
)
88.
Nende kahe ärimudeli seostamine on eksitav.
89.
Nimelt RTLi esitatud tõlgendust järgides tekiks ebakindlate tõlgenduste oht, kuna väljutaks kirjeldatud kehtivast raamistikust: taasedastamine kaabellevi kaudu on ainult see, mida teostavad kutselised kaabellevioperaatorid, ja üldsusele edastamine võimaldab ringhäälinguorganisatsioonidel saada tasu taasedastamise süsteemist sõltumata vastavalt ärimudelile, mida rakendatakse liidu õiguses ja Euroopa Kohtu praktikas selgelt kindlaks määratud tingimustel.
90.
Pigem tähendaks see olukorda, kus isik, kes taasedastab teatavas hotellis koaksiaalkaabli kaudu tasuta teleprogramme, võrdsustatakse sisuliselt pelgalt asjaolu tõttu, et ta on ettevõtlusega tegelev isik, kutselise kaabellevioperaatoriga. Kaasneksid tõsised tõlgendamisraskused seoses sellega, kuidas teha vahet ettevõtjatel ja avalikke teenuseid osutavatel isikutel või ettevõtlusega tegelevatel eraisikutel.
91.
Lõpetuseks, mis puudutab konkreetsete kokkulepete olemasolu, millest tulenevalt teatavad ringhäälinguorganisatsioonid said hotellikontsernidelt lepingu alusel tasu krüpteerimata programmide taasedastamise eest, siis ei muuda see küsimuse kriteeriume ega ohusta esitatud tõlgenduse õigsust.
92.
Tegemist on läbirääkimiste teel saavutatud kokkulepetega, mis on jätkuvalt võimalikud ega ole liidu õigusega keelatud, aga sellest ei saa tuletada tagajärge, et liidu õigusega tunnustatakse ringhäälinguorganisatsioonide teatavaid õigusi, ega seda, et neid võib riigisisese õigusega tunnustada, omistades liidu õiguses määratletud mõistetele erinevad tähendused.
4. Tagajärjed eelotsusetaotluse esitanud kohtu jaoks
93.
Pühendan mõned lõpumärkused veel käesolevas kohtuasjas käsitletava riigisisese õiguse küsimusele, täpsustades teatavaid juba eespool viidatud mõisteid.
94.
Selgitanud kriteeriume, mille kohaselt tuleb liidu õigust minu arvates tõlgendada, tuleb veel esitada mõned kaalutlused, et anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule juhised, mille alusel hinnata, kas selle liikmesriigi, kus põhikohtuasi pooleli on, õigus on liidu õigusega kooskõlas või mitte.
95.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kohaldada liidu õiguse põhimõtteid riigisisesele õigusele ning järelikult hinnata kooskõlalise tõlgendamise võimalust.
96.
Kui põhimõtteliselt on liikmesriikidel küll kaalutlusõigus võtta liidu õiguses määratud piires vastu riigisisesed õigusnormid, millega kehtestatakse autorite, aga ka ringhäälinguorganisatsioonide tugevam kaitse, siis märgin kooskõlas eelnevate kaalutlustega järgmist.
97.
Direktiiviga 93/83 ei anta ringhäälinguorganisatsioonidele konkreetseid õigusi, vaid sellel on muud eesmärgid, st võimaldada satelliidi kaudu ülekandmist ja kaabellevi kaudu taasedastamist, edendades kollektiivse esindamise organisatsiooni poolt saate taasedastamiseks litsentside andmist.
98.
Kuigi kaabli, kaabellevi kaudu taasedastamise ja kaabellevioperaatori mõisteid ei ole direktiivis 93/83 sõnaselgelt määratletud, võib need tuletada direktiivist endast, selle väljatöötamise ajaloolisest ja tehnoloogilisest kontekstist ning asjaomaste direktiivide süsteemist tervikuna ja seega tuleb neid pidada liidu õiguse mõisteteks.
99.
Minu arvates ei saa neil põhjustel liikmesriigi riigisisesed õigusnormid anda viidatud mõistetele erinevat tähendust isegi mitte eesmärgiga laiendada õiguste kataloogi ringhäälinguorganisatsioonide jaoks.
100.
Piiramata riigisisese kohtu pädevust kohaldada eespool kirjeldatud põhimõtteid riigisisesele õigusele, leian seega, et Portugali õigust on võimalik ja isegi soovitav tõlgendada kooskõlas liidu õigusega nii, et piiramata võimalust anda ringhäälinguorganisatsioonidele liidu õiguses kehtestatud piires täiendavaid õigusi, ei anta Portugali õiguses isegi mitte tõlgendamise alusel liidu õiguses juba määratletud mõistetele erinevat sisu.
IV. Ettepanek
101.
Kõikide eelnevate kaalutluste põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Supremo Tribunal de Justiça (Portugali kõrgeim kohus) esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt:
Nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiivi 93/83/EMÜ artikli 1 lõikes 3 sätestatud mõiste „taasedastamine kaabellevi kaudu“ hõlmab esialgse edastamise taasedastamist kaabellevioperaatorite poolt, kes teostavad viidatud taasedastamist kutseliste operaatoritena tavapärase kaabellevivõrgu kaudu.
Satelliitlevi kaudu edastatavate telekanali saadete samaaegne edastamine koaksiaalkaabli abil hotellitubadesse paigaldatud televiisorite kaudu ei kujuta endast „taasedastamist kaabellevi kaudu“ direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 3 tähenduses, kuna hotelliettevõtjat ei saa pidada kaabellevioperaatoriks kõnealuse direktiivi tähenduses.
(
1
)	Algkeel: itaalia.
(
2
)	Nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiiv 93/83/EMÜ teatavate satelliitlevile ja kaabli kaudu taasedastamisele kohaldatavaid autoriõigusi ja sellega kaasnevaid õigusi käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta (EÜT 1993, L 248, lk 15; ELT eriväljaanne 17/01, lk 134).
(
3
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiv 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT 2001, L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230).
(
4
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiv 2006/115/EÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas (ELT 2006, L 376, lk 28).
(
5
)	Dekreetseadus nr 63/85, millega kiidetakse heaks autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste seadustik (Diário da República nr 61/1985, I seeria, 14.3.1985, kättesaadav https://dre.pt/web/guest/legislacao-consolidada/-/lc/34475475/view).
(
6
)	27. novembri 1997. aasta dekreetseadus nr 333/97, millega võetakse riigisisesesse õigusesse üle nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiiv 93/83/EMÜ teatavate satelliitlevile ja kaabli kaudu taasedastamisele kohaldatavaid autoriõigusi ja sellega kaasnevaid õigusi käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta (Diário da República nr 275/1997, I-A seeria, 27.11.1997, kättesaadav https://dre.pt/web/guest/pesquisa/-/search/406485/details/normal?q=Decreto-Lei+n.%C2%BA%20333%2F97).
(
7
)	Vt 4. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Football Association Premier League jt (C‑403/08 ja C‑429/08, EU:C:2011:631, punkt 148).
(
8
)	Vt 4. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Football Association Premier League jt (C‑403/08 ja C‑429/08, EU:C:2011:631, punkt 150).
(
9
)	Rosén, J., The satellite and cable directive, EU Copyright Law: A Commentary, Edward Elgar Law, 2014, lk 206.
(
10
)	Stamatoudi, I. A., Torremans, P., EU Copyright Law: A Commentary, Edward Elgar Law, 2014, lk 408.
(
11
)	Kur, A., Dreier, T., Luginbuehl, S., European Intellectual Property Law, Elgar, 2019, lk 304 ja 305.
(
12
)	Vt selle kohta põhjendused 33, 34 ja 35.
(
13
)	Vt 1. märtsi 2017. aasta kohtuotsus ITV Broadcasting jt (C‑275/15, EU:C:2017:144, punkt 21).
(
14
)	Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsis sisuliselt, kas direktiivi 2001/29 artiklis 9 sätestatud mõiste „kaabel“ on seotud konkreetse tehnoloogiaga, mis on piiratud tavapäraste kaabellevivõrkudega, mida hoiavad käigus tavapärased kaabelleviteenuse osutajad, või on sellel tehnoloogilises mõttes neutraalne tähendus, mis hõlmab funktsiooni poolest sarnaseid teenuseid, mida osutatakse interneti vahendusel.
(
15
)	Vt kohtujurist Saugmandsgaard Øe ettepanek kohtuasjas ITV Broadcasting jt (C‑275/15, EU:C:2016:649, punkt 70).
(
16
)	Vt kohtujurist Saugmandsgaard Øe ettepanek kohtuasjas ITV Broadcasting jt (C‑275/15, EU:C:2016:649, punkt 72).
(
17
)	Vt kohtujurist Saugmandsgaard Øe ettepanek kohtuasjas ITV Broadcasting jt (C‑275/15, EU:C:2016:649, punkt 73).
(
18
)	Vt kohtujurist Saugmandsgaard Øe ettepanek kohtuasjas ITV Broadcasting jt (C‑275/15, EU:C:2016:649, punkt 74).
(
19
)	Vastata liidu tasemel autoriõiguste ja sellega kaasnevate õiguste kaitse probleemidele, mida põhjustavad infoühiskonna uued teenused, mille internet võimalikuks teeb.
(
20
)	Vt 3. veebruari 2000. aasta kohtuotsus EGEDA (C‑293/98, EU:C:2000:66, punkt 29).
(
21
)	Vt komisjoni seisukoht, punkt 70 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
22
)	Direktiivi 2006/115 artikli 8 lõikes 3 on ette nähtud: „Liikmesriigid sätestavad ringhäälinguorganisatsioonide ainuõiguse lubada või keelata oma ringhäälingusaadete taas ülekandmine kaablita vahendite abil ja nende ringhäälingusaadete edastamine üldsusele, kui selline edastamine toimub kohas, kuhu pääsuks nõutakse üldsuselt sisenemistasu.“
(
23
)	Vt 16. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Verwertungsgesellschaft Rundfunk (C‑641/15, EU:C:2017:131).
(
24
)	16. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Verwertungsgesellschaft Rundfunk (C‑641/15, EU:C:2017:131).
(
25
)	16. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Verwertungsgesellschaft Rundfunk (C‑641/15, EU:C:2017:131).
(
26
)	Vt 16. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Verwertungsgesellschaft Rundfunk (C‑641/15, EU:C:2017:131, punktid 24 ja 27).
(
27
)	Nagu on ette nähtud direktiivi 2001/29 artikli 3 lõike 2 punktis d. Kõnealused hotellid ei edasta telekanali RTL satelliidi kaudu ülekantavaid saateid mitte „erineval ajal“, vaid samal ajal koaksiaalkaabli kaudu numbritubadesse paigaldatud telerites. Seega ei ole tegemist ringhäälinguorganisatsiooni poolt saadete salvestiste üldsusele kättesaadavaks tegemisega, mis on video-on-demand‑teenusega võrdsustatav.