Začasna izdaja
SODBA SODIŠČA (tretji senat)
z dne 13. maja 2026(*)
„ Predhodno odločanje – Javno zdravje – Živilska zakonodaja – Uredba (ES) št. 178/2002 – Splošna načela in zahteve – Uredba (ES) št. 852/2004 – Živilska higiena – Člen 4(2) – Splošne in posebne obveznosti vseh nosilcev živilske dejavnosti – Obseg – Priloga II – Splošne higienske določbe za te nosilce dejavnosti – Člen 5 – Načela analize tveganj in kritičnih kontrolnih točk (načela HACCP) – Obseg – Ponavljajoča se ugotovitev sledov in iztrebkov škodljivih organizmov v trgovinah in skladiščih živilskega podjetja s strani pristojnega organa – Kaznivo dejanje, določeno v nacionalnem pravu na podlagi člena 17(2), tretji pododstavek, Uredbe št. 178/2002 “
V zadevi C‑483/24,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Cour de cassation (kasacijsko sodišče, Belgija) z odločbo z dne 26. junija 2024, ki je na Sodišče prispela 10. julija 2024, v postopku
Aldi SA,
ob udeležbi
Procureur général près la Cour d’appel de Liège,
SODIŠČE (tretji senat),
v sestavi C. Lycourgos, predsednik senata, O. Spineanu‑Matei, sodnica, S. Rodin, N. Piçarra (poročevalec) in N. Fenger, sodniki,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodni tajnik: G. Chiapponi, administrator,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 25. junija 2025,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za Aldi SA N. Cariat in D. Verwaerde, avocats, in H. Van Bavel, advocaat,
–        za belgijsko vlado P. Cottin, M. Jacobs in C. Pochet, agenti,
–        za Irsko M. Browne, Chief State Solicitor, S. Finnegan in A. Joyce, agenta, skupaj z B. Quigley, SC, in S. Brittain, BL,
–        za grško vlado E. Leftheriotou in A. Vasilopoulou, agentki,
–        za francosko vlado P. Chansou in B. Travard, agentki,
–        za luksemburško vlado A. Germeaux in T. Schell, agenta,
–        za nizozemsko vlado M. K. Bulterman in J. Langer, agenta,
–        za poljsko vlado B. Majczyna in D. Lutostańska, agenta,
–        za Evropsko komisijo F. Le
Bot in M. Zerwes, agenta,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 9. oktobra 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 4(2) in Priloge II, poglavje I, točka 2(c), poglavje V, točka 1(a), in poglavje IX, točke od 2 do 4, k Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 852/2004 z dne 29. aprila 2004 o higieni živil (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 34, str. 319).
2        Ta predlog je bil vložen v okviru kazenskega postopka zoper nosilca živilske dejavnosti, družbo Aldi SA, zoper katero je bil uveden pregon zaradi več kaznivih dejanj zaradi kršitve Uredbe št. 852/2004.
Pravni okvir
Uredba (ES) št. 178/2002
3        V uvodni izjavi 30 Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 463), je navedeno:
„Nosilec živilske dejavnosti je v najboljšem položaju, da razvije varen sistem dobave živil in zagotavljanja, da so živila, ki jih dobavlja, varna; zato bi moral nositi primarno pravno odgovornost za zagotavljanje varnosti živil. […]“
4        Člen 1(1) te uredbe, naslovljen „Cilji in področje uporabe“, določa:
„Ta uredba daje podlago za zagotavljanje visoke ravni varovanja zdravja ljudi in interesov potrošnikov v zvezi z živili ob upoštevanju zlasti raznolikosti pri preskrbi z živili, vključno s tradicionalnimi proizvodi, ob hkratnem zagotavljanju nemotenega delovanja notranjega trga. Uvaja skupna načela in pristojnosti, sredstva za zagotovitev močne znanstvene podlage, učinkovite organizacijske strukture in postopkov za podporo pri odločanju o zadevah v zvezi z varnostjo živil in krme.“
5        Člen 3 navedene uredbe, naslovljen „Druge opredelitve pojmov“, določa:
„Posamezni pojmi v tej uredbi imajo naslednji pomen:
[…]
2.      ‚živilska dejavnost‘ so vsa podjetja, pridobitna ali nepridobitna, javna ali zasebna, ki opravljajo katerokoli dejavnost, povezano z vsemi fazami pridelave, predelave in distribucije živil;
3.      ‚nosilec živilske dejavnosti‘ je fizična ali pravna oseba, odgovorna za zagotavljanje izpolnjevanja zahtev živilske zakonodaje v njeni živilski dejavnosti;
[…]
9.      ‚tveganje‘ je možnost ali verjetnost pojava neželenega učinka na zdravje in resnost tega učinka, ki je posledica ogroženosti;
[…]
14.      ‚dejavnik tveganja‘ je biološki, kemijski ali fizikalni dejavnik v živilu ali krmi oziroma lastnost ali stanje živila ali krme, ki lahko ogroža zdravje ljudi;
[…].“
6        Člen 14 iste uredbe, naslovljen „Zahteve glede varnosti živil“, določa:
„1.      Živila, ki niso varna, se ne smejo dajati v promet.
2.      Šteje se, da živilo ni varno, če se smatra, da je:
(a)      škodljivo za zdravje;
(b)      neustrezno za prehrano ljudi.
[…]
5.      Pri presoji, ali je neko živilo neustrezno za prehrano ljudi, se upošteva, ali je živilo nesprejemljivo za prehrano ljudi glede na namen uporabe zaradi onesnaženosti s tujo snovjo ali kako drugače, ali zaradi gnitja, kvarjenja ali razkroja.
[…]“
7        Člen 17 Direktive 178/2002, naslovljen „Pristojnosti“, določa:
„1.      Nosilci živilske dejavnosti in dejavnosti poslovanja s krmo v vseh fazah pridelave, predelave in distribucije v podjetjih pod njihovim nadzorom zagotavljajo, da živila in krma izpolnjujejo zahteve živilske zakonodaje, ki veljajo za njihove dejavnosti in preverjajo izpolnjevanje teh zahtev.
2.      Države članice zagotovijo izvajanje živilske zakonodaje in spremljajo ter preverjajo, da nosilci živilske dejavnosti in dejavnosti proizvodnje krme v vseh fazah pridelave, predelave in distribucije izpolnjujejo ustrezne zahteve živilske zakonodaje.
[…]
Države članice določijo tudi predpise za ukrepe in sankcije pri kršitvah zakonodaje o živilih in krmi. Predvideni ukrepi in sankcije morajo biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni.“
Uredba št. 852/2004
8        V uvodnih izjavah 1, 7, 8, 12 in 16 Uredbe 852/2004 je navedeno:
„(1)      Doseganje visoke ravni varstva človekovega življenja in zdravja je eden od temeljnih ciljev živilske zakonodaje, določene v [Uredbi št. 178/2002]. Navedena uredba določa tudi druga skupna načela in opredelitve za nacionalno živilsko zakonodajo in živilsko zakonodajo Skupnosti, tudi cilj doseči prosti pretok blaga v Skupnosti.
[…]
(7)      Poglavitni cilj novih splošnih in posebnih higienskih pravil je zagotoviti visoko raven varstva potrošnikov v zvezi z varnostjo hrane.
(8)      Za zagotovitev varnosti hrane je potreben celostni pristop, od kraja primarne proizvodnje do vključno dajanja v promet ali izvoza. Vsak nosilec živilske dejavnosti v živilski verigi mora zagotoviti, da varnost hrane ni ogrožena.
[…]
(12)      Varnost hrane je posledica več dejavnikov: v zakonodaji je treba določiti minimalne higienske zahteve; vzpostaviti je treba uradni nadzor za pregled skladnosti nosilcev živilske dejavnosti, nosilci živilske dejavnosti pa morajo oblikovati in izvajati programe za varnost hrane in postopke, ki temeljijo na [načelih analize tveganj in kritičnih nadzornih točk; v nadaljevanju: načela HACCP].
[…]
(16)      Prilagodljivost je primerna tudi za omogočanje nadaljnje uporabe tradicionalnih metod na vseh stopnjah proizvodnje, predelave ali distribucije hrane in v zvezi s strukturnimi zahtevami za obrate. […] Vendar pa prilagodljivost ne sme ogroziti ciljev higiene živil. […]“
9        Člen 1 te uredbe, naslovljen „Področje uporabe“, v odstavku 1 določa:
„V tej uredbi so določena splošna pravila higiene živil za nosilce živilske dejavnosti in upoštevana zlasti naslednja načela:
(a)      za varnost hrane je odgovoren predvsem nosilec živilske dejavnosti;
(b)      nujno je zagotoviti varnost hrane v celotni živilski verigi, začenši s primarno proizvodnjo;
[…]
(d)      splošno izvajanje postopkov, ki temeljijo na načelih HACCP, in uporaba dobre higienske prakse morata okrepiti odgovornost nosilcev živilske dejavnosti;
[…].“
10      Člen 2 navedene uredbe, naslovljen „Opredelitev pojmov“, določa:
„1.      Posamezni pojmi v tej uredbi imajo naslednji pomen:
(a)      ‚higiena živil‘, v nadaljnjem besedil[u]
‚higiena‘, pomeni ukrepe in pogoje, potrebne za nadzor tveganj in za zagotovitev ustreznosti živil za prehrano ljudi, ob upoštevanju njihove predvidene uporabe;
[…]
(d)      ‚pristojni organ‘ pomeni osrednji organ države članice, pristojen za zagotavljanje skladnosti z zahtevami te uredbe, ali katerikoli drug organ, na katerega je osrednji organ prenesel to pristojnost; kadar je to primerno, vključuje tudi ustrezen organ tretje države;
[…]
(f)      ‚kontaminacija‘ pomeni prisotnost ali nastanek tveganja;
[…]
2.      Uporabljajo se tudi opredelitve pojmov iz Uredbe (ES) št. 178/2002.
[…]“
11      Člen 3 te uredbe, naslovljen „Splošna obveznost“, določa:
„Nosilci živilske dejavnosti zagotovijo, da vse stopnje proizvodnje, predelave in distribucije hrane, ki so pod njihovim nadzorom, izpolnjujejo ustrezne higienske zahteve, določene v tej uredbi.“
12      Člen 4 Uredbe 852/2004, naslovljen „Splošne in posebne higienske zahteve“, v odstavku 2 določa:
„Nosilci živilske dejavnosti, ki opravljajo katero koli stopnjo proizvodnje, predelave in distribucije hrane […], morajo izpolnjevati splošne higienske zahteve, določene v Prilogi II […].“
13      Člen 5 te uredbe, naslovljen „Analiza tveganj in kritičnih kontrolnih točk“, določa:
„1.      Nosilci živilske dejavnosti vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo stalen postopek ali postopke, ki temeljijo na načelih HACCP.
2.      Načela HACCP iz odstavka 1 vključujejo:
(a)      ugotavljanje vseh tveganj, ki jih je treba preprečiti, odpraviti ali znižati na sprejemljive ravni;
(b)      ugotavljanje kritičnih kontrolnih točk v fazi ali fazah, na katerih je nadzor nujen za preprečitev ali odpravo tveganja ali za njegovo znižanje na sprejemljivo raven;
(c)      določitev kritičnih mej na kritičnih kontrolnih točkah, ki ločijo dopustno od nedopustnega pri preprečevanju, odpravi ali znižanju ugotovljenih tveganj;
(d)      vzpostavitev in izvajanje učinkovitih postopkov spremljanja na kritičnih kontrolnih točkah;
(e)      vzpostavitev korektivnih ukrepov, kadar spremljanje pokaže, da kritična nadzorna točka ni pod nadzorom;
(f)      vzpostavitev postopkov za preverjanje, ali ukrepi iz pododstavkov od (a) do (e), ki jih je treba redno izvajati, učinkovito delujejo; in
(g)      vzpostavitev dokumentacije in evidenc, sorazmernih z vrsto in velikostjo živilske dejavnosti, ki dokazuje učinkovito uporabo ukrepov iz pododstavkov od (a) do (f).
[…]“
14      Priloga II k navedeni uredbi je naslovljena „Splošne higienske zahteve za vse nosilce živilske dejavnosti (razen če se uporablja Priloga I)“. Poglavje I te priloge, naslovljeno „Splošne zahteve za prostore živilskega obrata (razen za tiste, ki so opredeljeni v Poglavju III)“, v točki 2 določa:
„Razporeditev, zasnova, izvedba, lokacija in velikost prostorov živilskega obrata morajo:
[…]
(c)      omogočiti izvajanje dobre higienske prakse, vključno s preprečevanjem kontaminacije in zlasti obvladovanje[m] škodljivih organizmov.
[…]“
15      Poglavje V te priloge II, naslovljeno „Zahteve glede opreme“, v točki 1 določa:
„Vsi predmeti, pribor in oprema, s katerimi so živila v stiku, morajo biti:
(a)      učinkovito očiščeni in, kadar je to potrebno, razkuženi. Čiščenje in razkuževanje je treba opravljati tako pogosto, da se prepreči tveganje za kontaminacijo;
[…].“
16      Poglavje IX navedene priloge II, naslovljeno „Živila“, v točkah od 2 do 4 določa:
„2.      Surovine in vse sestavine, ki jih skladišči nosilec dejavnosti, je treba shranjevati v ustreznih pogojih, da se prepreči škodljivo kvarjenje in kontaminacija.
3.      V vseh stopnjah proizvodnje, predelave in distribucije je treba živila zaščititi pred kontaminacijo, zaradi katere bi bila neprimerna za prehrano ljudi, bi lahko škodovala zdravju ali bila kontaminirana tako, da bi bilo nerazumno pričakovati, da bi jih zaužili v takem stanju.
4.      Vzpostaviti je treba ustrezne postopke za obvladovanje škodljivcev. […]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
17      Pristojni organ v smislu člena 2(1)(d) Uredbe št. 852/2004 je po nadzorih, opravljenih 20. septembra 2020, 25. novembra 2021, 12. januarja 2022, 4., 7. in 8. februarja 2022, 29. junija 2022 ter 6. in 13. julija 2022 v šestih trgovinah in skladišču v upravljanju družbe Aldi sestavil več zapisnikov, v katerih je med drugim enajstkrat ugotovil prisotnost iztrebkov glodavcev ter trikrat prisotnost obgrizenih in onesnaženih izdelkov, ki so se prodajali v trgovinah, prisotnost umazanije in tveganja kontaminacije ter neobstoj sistema kontrole pri prevzemu dobavljenih izdelkov.
18      Zato je tožilstvo proti družbi Aldi vložilo obtožnico zaradi kaznivega dejanja, določenega z nacionalnim pravom, in sicer zaradi kršitve obveznosti, ki jih ima vsak nosilec živilske dejavnosti v smislu člena 3, točka 3, Uredbe št. 178/2002 na podlagi člena 4 Uredbe št. 852/2004 v povezavi z nekaterimi določbami Priloge II k tej uredbi.
19      Tribunal correctionnel du Luxembourg, division Neufchâteau (kazensko sodišče za provinco Luxembourg, oddelek v Neufchâteauju, Belgija), je s sodbo z dne 15. marca 2023 družbo Aldi oprostilo v vseh točkah obtožnice.
20      Cour d’appel de Liège (višje sodišče v Liègeu, Belgija) je s sodbo z dne 12. februarja 2024 to sodbo potrdilo, pri čemer je menilo, da Uredba št. 852/2004 nosilcem živilske dejavnosti, ki delujejo v kateri koli fazi proizvodnje, predelave in distribucije živil, ne nalaga obveznosti rezultata na področju obvladovanja škodljivih organizmov, temveč sklop obveznosti prizadevanja. Prisotnost sledov in iztrebkov škodljivih organizmov v zadevnih trgovinah in skladišču naj torej sama po sebi ne bi pomenila kršitve te uredbe. Navedeno sodišče se je v zvezi s tem oprlo na načela HACCP iz člena 5 navedene uredbe in na Obvestilo Komisije o smernicah za izvajanje sistemov vodenja varnosti živil, ki zajemajo dobre higienske prakse in postopke, ki temeljijo na načelih HACCP, vključno z olajševanjem/prilagodljivostjo izvajanja v nekaterih živilskih dejavnostih (UL 2022, C 355, str. 1).
21      Procureur général près la Cour d’appel de Liège (generalni državni tožilec pri višjem sodišču v Liègeu, Belgija) je vložil kasacijsko pritožbo pri Cour de cassation (kasacijsko sodišče, Belgija), ki je predložitveno sodišče, v kateri je trdil, da ta razlaga odvzema bistvo zahtevi po higieni in varnosti hrane, določeni z Uredbo št. 852/2004. Po mnenju tega tožilca se polje proste presoje, ki je s to uredbo prepuščeno nosilcem živilske dejavnosti, nanaša le na izbiro ustreznih praks, ne pa na rezultat, ki ga je treba doseči. Zato naj bi to, da je pristojni organ ugotovil prisotnost sledov in iztrebkov škodljivih organizmov, zadostovalo za dokaz, da ta zahteva ni bila spoštovana, ne da bi moral ta organ dokazati, da zadevni nosilec dejavnosti ni uporabil vseh možnih sredstev za obvladovanje te nevarnosti.
22      V teh okoliščinah je Cour de cassation (kasacijsko sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali obveznosti iz člena 4(2) [Uredbe št. 852/2004] in iz Priloge II k navedeni uredbi, natančneje iz poglavja I, točka 2(c), iz poglavja V, točka 1(a), ter iz poglavja IX, točke 2, 3 in 4, te priloge, nosilcem živilske dejavnosti na debelo in drobno nalagajo obveznost rezultata, tako da ugotovitev sledov ali iztrebkov [škodljivih organizmov] v trgovinah in skladiščih – razen v primeru višje sile, vzroka, ki jim ga ni mogoče pripisati, ali neizogibne zmote – zadostuje za ugotovitev kršitve navedene uredbe, ali pa zanje velja zgolj obveznost prizadevanja, torej da morajo storiti vse, kar je v njihovi moči, da preprečijo prisotnost škodljivcev, tako da zgolj ugotovitev prisotnosti sledov in iztrebkov [škodljivih organizmov] v trgovinah in skladiščih s strani nacionalnih upravnih organov ne zadostuje za ugotovitev kršitve navedene uredbe?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Dopustnost
23      Družba Aldi je v pisnem stališču trdila – ker ni obtožena kršitve določb Priloge II, poglavje V, točka 1(a), in poglavje IX, točka 2, k Uredbi št. 852/2004 –, da je za rešitev kazenskega postopka v glavni stvari upoštevna le razlaga poglavja I, točka 2(c), in poglavja IX, točki 3 in 4, te priloge.
24      V skladu z ustaljeno sodno prakso je v okviru postopka, uvedenega s členom 267 PDEU, le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločbo, ki bo izdana, pristojno, da ob upoštevanju posebnosti zadeve presodi potrebo po predhodni odločbi, da bi lahko izdalo sodbo, in tudi upoštevnost vprašanj, ki jih postavi Sodišču. Zato Sodišče, kadar se postavljena vprašanja nanašajo na razlago prava Unije, načeloma mora odločiti (sodbi z dne 2. decembra 2025, Stichting Right to Consumer Justice in Stichting App Stores Claims, C‑34/24, EU:C:2025:936, točka 39, in z dne 18. decembra 2025, Lukoil Bulgaria, C‑260/24, EU:C:2025:988, točka 18 in navedena sodna praksa).
25      Sodišče lahko predlog nacionalnega sodišča zavrže samo, če je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora v postopku v glavni stvari, kadar je problem hipotetičen ali kadar Sodišče nima na voljo pravnih in dejanskih elementov, da bi lahko na postavljena vprašanja dalo koristne odgovore (sodba z dne 29. januarja 2026, Fondazione Teatro alla Scala di Milano, C‑668/24, EU:C:2026:60, točka 35 in navedena sodna praksa).
26      V obravnavanem primeru ne glede na to, ali so bile določbe Priloge II, poglavje V, točka 1(a), in poglavje IX, točka 2, k Uredbi št. 852/2004 posebej navedene v okviru kazenskih postopkov zoper družbo Aldi, zadostuje ugotovitev, da te določbe prispevajo k zagotavljanju varnosti hrane in so del konteksta, v katerem je treba razlagati to prilogo v celoti. Zato ni mogoče šteti, da zahtevana razlaga navedenih določb ni povezana z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari ali da je problem, ki ga je predložitveno sodišče izpostavilo v zvezi s temi določbami, hipotetičen.
27      Poleg tega je družba Aldi na obravnavi pred Sodiščem trdila, da se postavljeno vprašanje ne nanaša na razlago prava Unije, temveč na uporabo kazenskih sankcij, določenih v belgijski zakonodaji, saj Uredba št. 852/2004 ne vsebuje nobene določbe o kazenskih sankcijah.
28      Kot je generalna pravobranilka navedla v točki 29 sklepnih predlogov, se predložitveno sodišče sprašuje o obsegu obveznosti, ki so nosilcem živilske dejavnosti naložene z Uredbo št. 852/2004, ki izrecno napotuje na Uredbo št. 178/2002. Zadnjenavedena uredba pa v členu 17(2), tretji pododstavek, državam članicam nalaga, da določijo učinkovite, sorazmerne in odvračilne ukrepe in sankcije, ki se uporabljajo v primeru kršitve živilske zakonodaje Unije.
29      Zato obravnavana zadeva spada na področje uporabe prava Unije, saj se postopek v glavni stvari nanaša na kršitve Uredbe št. 852/2004, ki se pripisujejo družbi Aldi in ki jih je belgijski zakonodajalec opredelil kot kazniva dejanja, vprašanje za predhodno odločanje pa se dejansko nanaša na razlago te uredbe.
30      Iz navedenega izhaja, da je vprašanje za predhodno odločanje dopustno.
Vsebinska presoja
31      Najprej je treba opozoriti, da iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da mora Sodišče v okviru postopka sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem, uvedenega s členom 267 PDEU, nacionalnemu sodišču dati koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča. S tega vidika mora Sodišče po potrebi preoblikovati vprašanja, ki so mu bila predložena. Poleg tega Sodišče lahko presodi, da je treba upoštevati določbe prava Unije, na katere se nacionalno sodišče v svojem vprašanju ni sklicevalo (glej sodbi z dne 20. marca 1986, Tissier, 35/85, EU:C:1986:143, točka 9, in z dne 1. avgusta 2025, Alace in Canpelli, C‑758/24 in C‑759/24, EU:C:2025:591, točka 44).
32      Predložitveno sodišče z edinim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba določbe Priloge II, poglavje I, točka 2(c), poglavje V, točka 1(a), in poglavje IX, točke 2, 3 in 4, k Uredbi št. 852/2004 v povezavi s členom 4(2) ter členom 5(1) in (2) te uredbe razlagati tako, da ugotovitev sledov in iztrebkov škodljivih organizmov v trgovinah in skladiščih živilskega podjetja s strani pristojnega organa zadostuje za ugotovitev kršitve obveznosti, ki jih ima nosilec živilske dejavnosti, ki nadzoruje to podjetje, na podlagi teh določb, ne da bi bilo treba poleg tega dokazati, da ta nosilec dejavnosti ni uporabil vseh možnih sredstev za preprečitev prisotnosti takih organizmov.
33      Najprej je treba opozoriti, da je glavni cilj Uredbe št. 852/2004 zagotoviti visoko raven varstva potrošnikov v zvezi z varnostjo hrane, kot je razvidno zlasti iz uvodne izjave 7 te uredbe. Ta cilj sam prispeva k uresničitvi temeljnega cilja živilske zakonodaje Unije, in sicer doseganja visoke ravni varstva človekovega življenja in zdravja, ki je prav tako določen z Uredbo št. 178/2002, kot je razvidno zlasti iz njenega člena 1(1).
34      Zadnjenavedena uredba, kot je opozorjeno v uvodni izjavi 1 Uredbe št. 852/2004, določa tudi druga skupna načela in opredelitve za nacionalno živilsko zakonodajo in živilsko zakonodajo Unije. Uredba št. 178/2002 je torej tesno povezana z Uredbo št. 852/2004, katere člen 2(2) določa, da se opredelitve iz prvonavedene uredbe uporabljajo tudi v okviru drugonavedene.
35      Najprej, člen 14(1) in (2) Uredbe št. 178/2002 določa, da se živila, ki niso varna, torej če se smatra, da so škodljiva za zdravje ali neustrezna za prehrano ljudi, ne smejo dajati v promet.
36      Dalje, člen 17(1) te uredbe v povezavi z uvodno izjavo 30 nosilcu živilske dejavnosti, kot je opredeljen v členu 3, točka 3, navedene uredbe, nalaga primarno pravno odgovornost, da v vseh fazah pridelave, predelave in distribucije v podjetjih pod njegovim nadzorom zagotovi, da živila izpolnjujejo zahteve živilske zakonodaje, ki veljajo za njegove dejavnosti, in preverja izpolnjevanje teh zahtev. V tem okviru člen 1(1)(a) Uredbe št. 852/2004 določa načelo, da je za varnost hrane odgovoren predvsem nosilec živilske dejavnosti.
37      Nazadnje, pojem „kontaminacija“ je v členu 2(1)(f) Uredbe št. 852/2004 opredeljen kot prisotnost ali nastanek „tveganja“, pri čemer je zadnjenavedeni pojem v členu 3, točka 14, Uredbe št. 178/2002 opredeljen kot biološki, kemijski ali fizikalni dejavnik v živilu oziroma lastnost ali stanje živila, ki lahko ogroža zdravje ljudi.
38      Ta široka opredelitev pojma „kontaminacija“ kaže na očitno voljo zakonodajalca Unije, da spodbudi visoko raven varnosti živil (glej v tem smislu sodbi z dne 12. septembra 2019, A in drugi, C‑347/17, EU:C:2019:720, točka 40, in z dne 22. februarja 2024, Micreos Food Safety, C‑745/22, EU:C:2024:160, točka 42).
39      Sodišče je že pojasnilo, da je s pomenom cilja zagotavljanja varnosti živil in s tem zagotavljanja visoke ravni varstva potrošnikov mogoče upravičiti negativne ekonomske posledice – celo znatne – za nekatere nosilce živilske dejavnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 2. septembra 2021, Association of Independent Meat Suppliers in Cleveland Meat Company, C‑579/19, EU:C:2021:665, točka 97).
40      Ob upoštevanju ciljev in načel, navedenih v točkah od 33 do 39 te sodbe, je treba za njihovo učinkovito izvajanje razložiti vsako od določb Uredbe št. 852/2004, ki so upoštevne za odgovor na postavljeno vprašanje.
41      Na prvem mestu, člen 4(2) Uredbe št. 852/2004 nosilcem živilske dejavnosti, ki opravljajo katero koli stopnjo proizvodnje, predelave in distribucije hrane, nalaga zlasti izpolnjevanje splošnih higienskih zahtev, določenih v Prilogi II k tej uredbi.
42      Ta obveznost spada v okvir „splošne obveznosti“ iz člena 3 Uredbe št. 852/2004 v povezavi z uvodno izjavo 8 te uredbe, ki nosilcem živilske dejavnosti nalaga, da zagotovijo, da vse stopnje proizvodnje, predelave in distribucije hrane, ki so pod njihovim nadzorom, izpolnjujejo ustrezne higienske zahteve, določene v navedeni uredbi, in sicer zaradi zagotavljanja, da varnost hrane ni ogrožena.
43      Pojem „higiena živil“ je v členu 2(1)(a) iste uredbe opredeljen tako, da pomeni ukrepe in pogoje, potrebne za nadzor tveganj in za zagotovitev ustreznosti živil za prehrano ljudi, ob upoštevanju njihove predvidene uporabe.
44      Na drugem mestu, določbe Priloge II k Uredbi št. 852/2004, na katero napotuje člen 4(2) te uredbe, določajo splošna higienska pravila, ki se načeloma uporabljajo za vse nosilce živilske dejavnosti. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se izrecno nanaša na pet od teh pravil.
45      Prvič, v skladu z določbami poglavja I, točka 2(c), te Priloge II morajo razporeditev, zasnova, izvedba, lokacija in velikost prostorov živilskega obrata omogočiti izvajanje dobre higienske prakse, vključno s preprečevanjem kontaminacije in zlasti obvladovanjem škodljivih organizmov.
46      Ta določba tako nalaga obveznost v zvezi z lastnostmi prostorov živilskega obrata, ki morajo omogočiti vzpostavitev dobre higienske prakse, da se prepreči „kontaminacija“ teh živil v smislu Uredbe št. 852/2004. Iz tega izhaja, da prisotnost sledov ali iztrebkov škodljivih organizmov, ki jih morajo obvladovati nosilci živilske dejavnosti, v prostorih živilskega obrata sama po sebi ne pomeni kršitve obveznosti, ki je tem nosilcem naložena na podlagi poglavja I, točka 2(c), Priloge II k tej uredbi, če lahko lastnosti navedenih prostorov omogočajo vzpostavitev takih dobrih praks.
47      Drugič, določbe poglavja V, točka 1(a), navedene Priloge II določajo, da morajo biti predmeti, pribor in oprema, s katerimi so živila v stiku, učinkovito očiščeni in, kadar je to potrebno, razkuženi, in sicer tako pogosto, da se prepreči tveganje za kontaminacijo. Pojem „tveganje“ je v členu 3, točka 9, Uredbe št. 178/2002 opredeljen kot možnost ali verjetnost pojava neželenega učinka na zdravje in resnost tega učinka, ki je posledica ogroženosti.
48      Te obveznosti čiščenja in razkuževanja tako pogosto, da se prepreči tveganje za kontaminacijo, ni mogoče šteti za izpolnjeno, če pristojni organi ugotovijo prisotnost sledov in iztrebkov škodljivih organizmov na priboru ali opremi, ki so v stiku z živili.
49      Tretjič, v skladu z določbami poglavja IX, točka 2, iste Priloge II glede pravil, ki se uporabljajo za živila, je treba surovine in vse sestavine, ki jih skladišči nosilec dejavnosti, shranjevati v ustreznih pogojih, da se prepreči škodljivo kvarjenje in kontaminacija.
50      Iz besedila te določbe, zlasti iz izrazov „vse sestavine, ki jih skladišči“ in „kontaminacija“ v povezavi s ciljem Uredbe št. 852/2004, ki je zagotoviti visoko raven varstva potrošnikov v zvezi z varnostjo hrane, izhaja, da obveznost ustreznega skladiščenja surovin in sestavin v smislu iste določbe ni izpolnjena, če pristojni organ v skladiščnih prostorih živilskega podjetja ugotovi prisotnost ne le sledov ali iztrebkov škodljivih organizmov, ampak tudi obgrizenih in onesnaženih izdelkov.
51      Četrtič, poglavje IX, točka 3, Priloge II k Uredbi št. 852/2004 zahteva, da so živila v vseh stopnjah proizvodnje, predelave in distribucije zaščitena pred kontaminacijo, zaradi katere bi bila neprimerna za prehrano ljudi, bi lahko škodovala zdravju ali bila kontaminirana tako, da bi bilo nerazumno pričakovati, da bi se zaužila v takem stanju.
52      Nujnost zaščite živil pred „kontaminacijo“ v „vseh fazah pridelave, predelave in distribucije“ teh živil, ki jo povzročijo biološki, kemijski ali fizikalni dejavniki, zaradi katerih bi bila neprimerna za prehrano, in cilj zagotavljanja visoke ravni varovanja zdravja potrošnikov pomenita, da te določbe niso spoštovane, če pristojni organ ugotovi, da so v trgovinah ali skladiščih živilskega podjetja škodljivi organizmi onesnažili ali obgrizli živila.
53      Petič, v skladu z določbami poglavja IX, točka 4, Priloge II mora vsak nosilec živilske dejavnosti vzpostaviti ustrezne postopke za obvladovanje škodljivih organizmov v svojem živilskem podjetju.
54      Iz te določbe v povezavi s ciljem Uredbe št. 852/2004, ki je zagotavljanje varnosti živil in zagotavljanje visoke ravni varovanja zdravja potrošnikov, je razvidno, da je ugotovitev pristojnega organa o prisotnosti škodljivih organizmov v trgovinah ali skladiščih živilskega podjetja pomemben indic, ki prispeva k ugotovitvi, da nosilec tega podjetja ni vzpostavil ustreznih postopkov za obvladovanje teh organizmov. Poleg tega je iz navedenih določb razvidno, da ponavljajoča se ugotovitev prisotnosti takih sledov zadostuje za dokaz neizpolnitve navedene obveznosti sprejetja takih ustreznih postopkov.
55      Na tretjem mestu, kot izhaja iz sodne prakse Sodišča, je treba pri razlagi določb Priloge II k Uredbi št. 852/2004 upoštevati zlasti člen 5 te uredbe (glej v tem smislu sodbi z dne 6. oktobra 2011, Astrid Preissl, C‑381/10, EU:C:2011:638, točka 26, in Albrecht in drugi, C‑382/10, EU:C:2011:639, točka 18).
56      V skladu z odstavkom 5 tega člena 5 v povezavi z uvodno izjavo 12 te uredbe morajo nosilci živilske dejavnosti vzpostaviti, izvajati in vzdrževati stalen postopek ali postopke, ki temeljijo na načelih HACCP, zlasti tistega iz člena 5(2)(a) navedene uredbe, v skladu s katerim morajo ti nosilci dejavnosti ugotoviti vsa tveganja, ki jih je treba preprečiti, odpraviti ali znižati na sprejemljive ravni. Člen 1(1)(d) te uredbe v zvezi s tem določa, da je namen splošnega izvajanja postopkov, ki temeljijo na načelih HACCP, in uporabe dobre higienske prakse okrepitev odgovornosti navedenih nosilcev dejavnosti.
57      Iz tega sledi, da izvajanje načel HACCP v skladu s členom 5 Uredbe št. 852/2004 nosilca živilske dejavnosti ne more razbremeniti odgovornosti zaradi kršitve določb Priloge II k tej uredbi v povezavi s členom 4(2) navedene uredbe.
58      V zvezi s tem ni mogoče šteti, da bi „[olajševanje/prilagodljivost] izvajanja v nekaterih živilskih dejavnostih“, na katero se sklicuje obvestilo Komisije, navedeno v točki 20 te sodbe, omogočalo, da je nosilec živilske dejavnosti oproščen obveznosti na podlagi določb člena 4(2) v povezavi s Prilogo II k Uredbi št. 852/2004. Kot je namreč pojasnjeno v uvodni izjavi 16 te uredbe, posledica te „prilagodljivosti“, katere namen je omogočanje nadaljnje uporabe tradicionalnih metod, ne sme biti ogrozitev ciljev na področju higiene živil.
59      Kot sta v bistvu trdili francoska vlada in Evropska komisija v pisnih stališčih, se obveznosti iz člena 4(2) in člena 5 Uredbe št. 852/2004 dopolnjujejo s ciljem okrepitve odgovornosti nosilcev živilske dejavnosti.
60      V obravnavanem primeru so v skladu z informacijami, ki jih je predložilo predložitveno sodišče, večkratni pregledi, opravljeni v večmesečnem obdobju v več podružnicah zadevnega živilskega podjetja, razkrili kontaminacijo s sledovi škodljivcev v živilih, na njih in v njihovi neposredni bližini, pri čemer je bila večina teh živil že v fazi dajanja v promet, to je dostopna potrošnikom.
61      Nazadnje, ker iz predloga za sprejetje predhodne odločbe ni razvidno, da je v sporu o glavni stvari nosilec živilske dejavnosti zatrjeval obstoj višje sile, vzroka, ki mu ga ni mogoče pripisati, ali neizogibne zmote, tega dela postavljenega vprašanja ni treba preučiti.
62      Glede na vse zgoraj navedene razloge je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti tako:
–        določbe Priloge II, poglavje V, točka 1(a), in poglavje IX, točki 2 in 3, k Uredbi št. 852/2004 v povezavi s členom 4(2) ter členom 5(1) in (2) te uredbe je treba razlagati tako, da ugotovitev sledov in iztrebkov škodljivih organizmov v trgovinah in skladiščih živilskega podjetja s strani pristojnega organa zadostuje za ugotovitev kršitve obveznosti, ki jih ima nosilec živilske dejavnosti, ki nadzoruje to podjetje, na podlagi teh določb, ne da bi bilo treba poleg tega dokazati, da ta nosilec dejavnosti ni uporabil vseh možnih sredstev za preprečitev prisotnosti takih organizmov,
–        določbe Priloge II, poglavje IX, točka 4, k Uredbi št. 852/2004 v povezavi s členom 4(2) ter členom 5(1) in (2) te uredbe je treba razlagati tako, da ponavljajoča se ugotovitev pristojnega organa o prisotnosti takih sledov in iztrebkov škodljivih organizmov zadostuje za ugotovitev, da navedeni nosilec dejavnosti ni sprejel ustreznih postopkov za obvladovanje takih organizmov,
–        določbe Priloge II, poglavje I, točka 2(c), k Uredbi št. 852/2004 v povezavi s členom 4(2) ter členom 5(1) in (2) te uredbe je treba razlagati tako, da je treba za ugotovitev kršitve teh določb dokazati, da lastnosti prostorov živilskega obrata podjetja ne omogočajo vzpostavitve dobre higienske prakse.
Stroški
63      Ker je ta postopek za stranki iz postopka v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
–        Določbe Priloge II, poglavje V, točka 1(a), in poglavje IX, točki 2 in 3, k Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 852/2004 z dne 29. aprila 2004 o higieni živil v povezavi s členom 4(2) ter členom 5(1) in (2) te uredbe
je treba razlagati tako, da
ugotovitev sledov in iztrebkov škodljivih organizmov v trgovinah in skladiščih živilskega podjetja s strani pristojnega organa zadostuje za ugotovitev kršitve obveznosti, ki jih ima nosilec živilske dejavnosti, ki nadzoruje to podjetje, na podlagi teh določb, ne da bi bilo treba poleg tega dokazati, da ta nosilec dejavnosti ni uporabil vseh možnih sredstev za preprečitev prisotnosti takih organizmov.
–        Določbe Priloge II, poglavje IX, točka 4, k Uredbi št. 852/2004 v povezavi s členom 4(2) ter členom 5(1) in (2) te uredbe
je treba razlagati tako, da
ponavljajoča se ugotovitev pristojnega organa o prisotnosti takih sledov in iztrebkov škodljivih organizmov zadostuje za ugotovitev, da navedeni nosilec dejavnosti ni sprejel ustreznih postopkov za obvladovanje takih organizmov.
–        Določbe Priloge II, poglavje I, točka 2(c), k Uredbi št. 852/2004 v povezavi s členom 4(2) ter členom 5(1) in (2) te uredbe
je treba razlagati tako, da
je treba za ugotovitev kršitve teh določb dokazati, da lastnosti prostorov živilskega obrata podjetja ne omogočajo vzpostavitve dobre higienske prakse.
Podpisi
*      Jezik postopka: francoščina.