62011CJ0402
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)
18. října 2012 (
*1
)
„Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Námitky — Nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 18 odst. 1 — Právní povaha sdělení OHIM, ve kterém informuje, že námitky byly shledány přípustnými — Právo na účinný procesní prostředek“
Ve věci C-402/11 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie, podaný dne 25. července 2011,
Jager & Polacek GmbH, se sídlem ve Vídni (Rakousko), zastoupená A. Renckem, Rechtsanwalt,
účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka),
přičemž dalším účastníkem řízení je:
Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), zastoupený G. Schneiderem, jako zmocněncem,
žalovaný v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
ve složení A. Rosas, vykonávající funkci předsedy druhého senátu, U. Lõhmus, T. von Danwitz, A. Arabadžev a C. G. Fernlund (zpravodaj), soudci,
generální advokát: Y. Bot,
vedoucí soudní kanceláře: K. Malacek, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 24. května 2012,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 5. července 2012,
vydává tento
Rozsudek
1
Svým kasačním opravným prostředkem se společnost Jager & Polacek GmbH (dále jen „společnost Jager & Polacek“) domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 12. května 2011, Jager & Polacek v. OHIM (REDTUBE) (T-488/09, dále jen „napadený rozsudek“), kterým Tribunál zamítl její žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. září 2009 (věc R 442/2009-4) (dále jen „sporné rozhodnutí“) týkajícího se námitkového řízení mezi uvedenou společností a společností RT Mediasolutions s. r. o. (dále jen „společnost RT Mediasolutions“).
2
Sporným rozhodnutím čtvrtý odvolací senát OHIM zamítl návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 22. ledna 2009, kterým námitkové oddělení konstatovalo, že se námitky č. B 1 299 033 podané společností Jager & Polacek považují za nepodané.
Právní rámec
3
Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1), které vstoupilo v platnost dne 13. dubna 2009. S ohledem na dobu rozhodnou z hlediska skutkového stavu se však tento spor řídí i nadále nařízením č. 40/94, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1891/2006 ze dne 18. prosince 2006 (Úř. věst. L 386, s. 14, dále jen „nařízení č. 40/94“).
4
Nařízení č. 40/94 se provádí nařízením Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995 (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1041/2005 ze dne 29. června 2005 (Úř. věst. L 172, s. 4, dále jen „prováděcí nařízení“).
Nařízení č. 40/94
5
Článek 42 nařízení č. 40/94, nadepsaný „Námitky“, zní takto:
„1.   Námitky proti zápisu ochranné známky mohou podat ve lhůtě tří měsíců od zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství z důvodů, pro které nelze ochrannou známku zapsat podle článku 8:
[…]
c)
majitelé starších známek nebo označení uvedených v čl. 8 odst. 4 a osoby, které jsou oprávněny uplatňovat tato práva podle příslušných vnitrostátních právních předpisů.
[…]
3.   Námitky musejí být podány písemně a musí být odůvodněny. Za řádně podané se považují až po zaplacení poplatku za podání námitek. Ve lhůtě stanovené [OHIM] může ten, kdo podal námitky, předložit na jejich podporu skutečnosti, důkazy a vyjádření.“
6
Článek 57 tohoto nařízení, nadepsaný „Rozhodnutí, proti kterým lze podat odvolání“, uvádí:
„1.   Odvolání lze podat proti rozhodnutím průzkumových referentů, proti rozhodnutím námitkových oddělení, oddělení pro správu známek a právní otázky a zrušovacích oddělení. Odvolání má odkladný účinek.
2.   Proti rozhodnutí, kterým se neukončuje řízení ve vztahu k některému z účastníků, lze podat odvolání pouze společně proti pravomocnému rozhodnutí, pokud by toto rozhodnutí nepřipouštělo samostatné odvolání.“
7
Článek 77a uvedeného nařízení, nadepsaný „Výmaz nebo zrušení rozhodnutí“, stanoví:
„1.   V případě, že [OHIM] provedl zápis v rejstříku nebo vydal rozhodnutí obsahující zjevnou procesní chybu jím zaviněnou, zajistí, aby byl zápis vymazán nebo rozhodnutí zrušeno. V případě, že v řízení existuje pouze jediná strana a zápis nebo akt ovlivní její práva, provede se výmaz nebo zrušení, i pokud nebyla daná chyba této straně zjevná.
2.   Výmaz [zápisu] nebo odvolání [zrušení rozhodnutí] podle odstavce 1 provede z moci úřední nebo na žádost některého z účastníků řízení oddělení, které provedlo daný zápis nebo vydalo dané rozhodnutí. Výmaz nebo zrušení se provede ve lhůtě šesti měsíců ode dne zápisu v rejstříku nebo dne vydání rozhodnutí po konzultaci s účastníky řízení a případnými majiteli práv k dané ochranné známce Společenství zapsanými v rejstříku.
3.   Tento článek se nedotýká práva stran podat odvolání podle článků 57 a 63 nebo možnosti opravit podle postupů a podmínek stanovených v prováděcím nařízení uvedeném v čl. 157 odst. 1 jakékoli jazykové chyby či chyby v psaní a zjevné omyly v rozhodnutí [OHIM] nebo chyby zaviněné [OHIM] při zápisu ochranné známky nebo zveřejnění jejího zápisu.“
8
Je třeba upřesnit, že články 42, 57 a 77a nařízení č. 40/94 se staly články 41, 58 a 80 nařízení č. 207/2009, aniž se změnilo znění těchto ustanovení.
Prováděcí nařízení
9
Pravidlo 17 prováděcího nařízení, nadepsané „Přezkoumání přípustnosti“, zní následovně:
„1.
Nebyl-li ve lhůtě k podání námitek zaplacen poplatek za podání námitek, má se za to, že námitky nebyly podány. Byl-li poplatek za podání námitek zaplacen po uplynutí lhůty k podání námitek, vrací se osobě, která námitky podala.“
2.
Nebylo-li sdělení o námitce podáno ve lhůtě k podání námitek […] zamítne [OHIM] námitky jako nepřípustné.
[…]
5.
Jakékoliv zjištění [rozhodnutí] podle odstavce 1, že sdělení o námitce je považováno za nepodané, nebo jakékoliv rozhodnutí o zamítnutí námitek jako nepřípustných podle odstavců 2, 3 a 4 je sděleno přihlašovateli.“
10
Pravidlo 18 prováděcího nařízení, nadepsané „Zahájení námitkového řízení“, v odst. 1 stanoví:
„Jsou-li námitky shledány přípustnými podle pravidla 17, zašle [OHIM] účastníkům sdělení, ve kterém je informuje, že námitkové řízení bude považováno za zahájené dva měsíce po doručení sdělení. Toto období může být prodlouženo až na celkem dvacet čtyři měsíců, jestliže oba účastníci předloží žádost o prodloužení před uplynutím uvedeného období.“
11
Článek 53a tohoto nařízení, nadepsaný „Zrušení rozhodnutí nebo zápisu v rejstříku“, ve svých odst. 1 až 3 stanoví:
„1.
Zjistí-li [OHIM] z moci úřední nebo na základě příslušných informací od účastníků řízení, že rozhodnutí nebo zápis v rejstříku podléhá zrušení podle článku 77a nařízení, informuje o zamýšleném zrušení dotčeného účastníka.
2.
Dotčený účastník může ve lhůtě stanovené [OHIM] předložit vyjádření k zamýšlenému zrušení.
3.
Souhlasí-li dotčený účastník se zamýšleným zrušením nebo nepředloží-li ve stanovené lhůtě vyjádření, [OHIM] rozhodnutí nebo zápis zruší. Jestliže dotčený účastník se zrušením nesouhlasí, vydá [OHIM] rozhodnutí o zrušení rozhodnutí.“
12
Pravidlo 62 uvedeného nařízení v odst. 1 stanoví:
„Rozhodnutí, od kterých běží lhůta pro podání odvolání, předvolání a jiné dokumenty určené prezidentem [OHIM], se doručují doporučeným dopisem s doručenkou. Všechna ostatní sdělení se zasílají obyčejným dopisem.“
Skutkový základ sporu
13
Skutkový základ sporu byl vylíčen v bodech 1, 3 až 13 a 16 až 19 napadeného rozsudku následovně:
„1
Dne 12. července 2007 právní předchůdce [společnosti RT Mediasolutions] podal u [OHIM] přihlášku ochranné známky Společenství na základě [nařízení č. 40/94].
[…]
3
Přihláška ochranné známky Společenství byla zveřejněna ve Věstníku ochranných známek Společenství č. 068/2007 ze dne 24. prosince 2007.
4
Dne 25. března 2008 žalobkyně, [Jager & Polacek], podala proti zápisu přihlášené ochranné známky námitky na základě článku 42 nařízení č. 40/94 […] pro všechny výrobky a služby, kterých se tato přihlášená ochranná známka týkala.
5
Námitky byly založeny na starší nezapsané ochranné známce Redtube a na užívání internetové domény www.redtube.com. Důvodem uplatněným na podporu námitek byl důvod uvedený v čl. 8 odst. 4 nařízení č. 40/94 […].
6
Ve formuláři týkajícím se podání námitek žalobkyně uvedla, že poplatek za podání námitek bude zaplacen na účet OHIM dne 26. března 2008.
7
Dopisem ze dne 10. dubna 2008 odbor ochranných známek OHIM žalobkyni informoval o tom, že poplatek za podání námitek OHIM obdržel až 1. dubna 2008, a to po uplynutí lhůty k podání námitek, a měl tedy za to, že námitky podány nebyly. OHIM kromě toho upřesnil, že lhůta bude považována za dodrženou, jestliže byl příkaz k převodu podán před uplynutím lhůty k podání námitek. OHIM rovněž upřesnil, že pokud žalobkyně platbu provedla v průběhu 10 posledních dnů lhůty k podání námitek, musí zaplatit příplatek rovnající se 10 % poplatku za podání námitek nejpozději dne 11. května 2008.
8
Dopisem ze dne 8. května 2008 žalobkyně předložila důkaz o tom, že příkaz k převodu poplatku za podání námitek u svého bankovního ústavu podala dne 26. března 2008. Předložila rovněž důkaz o zaplacení příplatku ve výši 10 % dne 6. května 2008. Kromě toho uvedla, že se o přihlášce ochranné známky dozvěděla až dne 25. března 2008 odpoledne, a sice poslední den lhůty k podání námitek. Vyzvala pak společnost RT Mediasolutions k tomu, aby svou přihlášku ochranné známky vzala zpět, což tato společnost neučinila. V okamžiku podání námitek (v 17:07 hod. faxem) byly banky v Rakousky již déle než dvě hodiny zavřeny a v účetním oddělení žalobkyně již nebyl nikdo přítomen. Bylo tedy nemožné, aby byl u bankovního ústavu téhož dne podán příkaz k převodu poplatku za podání námitek. […] Kromě toho tvrdila, že podle německého znění článku 8 nařízení Komise (ES) č. 2869/95 ze dne 13. prosince 1995 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci [na] vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Úř. věst. L 303, s. 33; Zvl. vyd. 09/01, s. 291) byla lhůta k zaplacení poplatku v projednávané věci považována za dodrženou z důvodu zaplacení příplatku.
9
Dopisy ze dne 20. května 2008 odbor ochranných známek OHIM zaslal žalobkyni a společnosti RT Mediasolutions sdělení [dále jen „sdělení ze dne 20. května 2008“]. V těchto dopisech OHIM uvedl, že námitky byly shledány přípustnými v rozsahu, v němž jsou založeny na starší nezapsané ochranné známce Redtube, a žalobkyni a společnost RT Mediasolutions informoval o datu zahájení sporné části námitkového řízení v souladu s pravidlem 18 odst. 1 [prováděcího nařízení]. Konkrétně OHIM uvedl, že období pro uzavření dohody (cooling off) uplyne dne 21. července 2008 a že sporná část námitkového řízení začne dne 22. července 2008. Kromě toho stanovil lhůty k tomu, aby žalobkyně podložila námitky a aby společnost RT Mediasolutions na tyto námitky odpověděla.
10
V dopise ze dne 10. září 2008 společnost RT Mediasolutions uvedla, že poplatek za podání námitek nebyl zaplacen včas a požádala OHIM, aby sdělení ze dne 20. května 2008 zrušil a konstatoval, že jsou námitky považovány za nepodané.
11
Dne 2. října 2008 odbor ochranných známek OHIM zaslal žalobkyni dopis nadepsaný ‚Oprava‘ (Korrektur). V tomto dopise OHIM žalobkyni informoval o tom, že [sdělení ze dne 20. května 2008] bylo zasláno omylem a že má být považováno za bezpředmětné. OHIM kromě toho žalobkyni informoval o tom, že se má za to, že platba poplatku za podání námitek nebyla provedena ve lhůtě pro podání námitek a že jsou námitky považovány za nepodané. OHIM kromě toho upozornil žalobkyni na možnost požádat o přijetí písemného formálního rozhodnutí. Takovou žádost žalobkyně podala dne 28. listopadu 2008.
12
Dne 22. ledna 2009 námitkové oddělení přijalo rozhodnutí, podle něhož se námitky považují za nepodané. Námitkové oddělení mělo za to, že obě podmínky stanovené v čl. 8 odst. 3 nařízení č. 2869/95, a sice příkaz k převodu podaný ve lhůtě k podání námitek a zaplacení příplatku, jsou kumulativní. […]
13
Dne 20. března 2009 žalobkyně proti rozhodnutí námitkového oddělení podala odvolání. V odůvodnění odvolání ze dne 22. května 2009 žalobkyně uvedla, že OHIM dne 20. května 2008 přijal rozhodnutí, kterým byly námitky prohlášeny za přípustné a že toto rozhodnutí nebylo platně zrušeno jeho autorem podle postupu stanoveného v článku [77a nařízení č. 40/94]. Kromě toho tvrdila, že obě podmínky stanovené v čl. 8 odst. 3 nařízení č. 2869/95 jsou alternativní, a nikoli kumulativní.
[…]
16
[Sporným rozhodnutím] čtvrtý odvolací senát OHIM odvolání zamítl.
17
Odvolací senát uvedl, že lhůta k podání námitek uplynula dne 25. března 2008, jelikož den 24. března 2008 byl úředním svátkem. Poplatek za podání námitek byl uhrazen po uplynutí lhůty k podání námitek, a to v rozporu s tím, co je uvedeno v čl. [42 odst. 3 druhé větě nařízení č. 40/94]. Je rovněž prokázáno, že žalobkyně podala příkaz k převodu u svého bankovního ústavu až po uplynutí lhůty k podání námitek, a sice 26. března 2008. V důsledku toho se podle čl. [42 odst. 3 druhé věty nařízení č. 40/94] námitky považují za nepodané.
18
Odvolací senát měl za to, že námitkové oddělení čl. 8 odst. 3 nařízení č. 2869/95 vyložilo správně.
19
Podle odvolacího senátu [sdělení ze dne 20. května 2008] nepředstavuje rozhodnutí, které mohlo být zrušeno jeho autorem v souladu s čl. [77a nařízení č. 40/94], ale představuje pouze organizační procesní opatření.“
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
14
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 4. prosince 2009 navrhovatelka podala žalobu směřující ke zrušení sporného rozhodnutí.
15
Na podporu své žaloby navrhovatelka uplatnila tři žalobní důvody, přičemž předmětem kasačního opravného prostředku je pouze odpověď na druhý žalobní důvod.
16
První žalobní důvod vycházel z porušení čl. 8 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 216/96 ze dne 5. února 1996, kterým se stanoví jednací řád odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci [na] vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Úř. věst. L 28, s. 11; Zvl. vyd. 17/01, s. 221). Tribunál tento žalobní důvod odmítl z důvodu, že toto ustanovení je použitelné pouze v řízeních inter partes a že rozhodnutí ze dne 22. ledna 2009 bylo přijato podle pravidel stanovených pro řízení ex parte.
17
Svým třetím žalobním důvodem navrhovatelka zpochybnila skutečnost, že její námitky byly považovány za nepodané z důvodu opožděné platby poplatku za podání námitek. Tribunál tento důvod zamítl, když měl za to, že námitkové oddělení právem prohlásilo, že námitky nebyly podány z důvodu opožděné platby poplatku za podání námitek v souladu s pravidlem 17 odst. 1 prováděcího nařízení.
18
Druhý žalobní důvod byl založen na porušení čl. 77a odst. 1 a 2 nařízení č. 40/94. Na podporu tohoto žalobního důvodu navrhovatelka uvedla, že sdělení ze dne 20. května 2008, ve kterém byly její námitky shledány přípustnými, představuje rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že podle pravidla 17 odst. 5 prováděcího nařízení je to rozhodnutí, které konstatuje, že je sdělení o námitce považováno za nepodané, nebo které odmítá námitky jako nepřípustné, právní zásada actus contrarius a souběžnosti forem znamená, že akt, který konstatuje, že jsou námitky přípustné, musí být kvalifikován rovněž jako rozhodnutí.
19
V důsledku toho toto rozhodnutí mohlo být zrušeno jeho autorem pouze za podmínek stanovených v článku 77a nařízení č. 40/94 vykládaném ve spojení s pravidlem 53a prováděcího nařízení. Zrušení uvedeného rozhodnutí jeho autorem nerespektovalo procesní náležitosti uvedené v tomto pravidle 53a a došlo k němu po uplynutí lhůty šesti měsíců stanovené v uvedeném článku 77a.
20
V tomto ohledu měl Tribunál v bodech 91 až 93 napadeného rozsudku za to, že dopis ze dne 20. května 2008 je pouze sdělením adresovaným navrhovatelce týkajícím se dne zahájení sporné části řízení, jakož i výzvou k předložení skutečností, důkazů a vyjádření, a že tudíž takové sdělení nebylo určeno k tomu, aby vyvolalo právní účinky. Z formy tohoto dopisu nevyplývá, že by se jednalo o zaujetí konečného stanoviska OHIM k přípustnosti námitek. V bodě 102 uvedeného rozsudku Tribunál dospěl k závěru, že sdělení ze dne 20. května 2008 představuje nikoli rozhodnutí, ale pouze organizační procesní opatření.
21
Tribunál kromě toho odmítl argumenty navrhovatelky, když měl za to, že zásada actus contrarius a souběžnosti forem není relevantní pro určení, zda sdělení ze dne 20. května 2008 představuje rozhodnutí.
22
Tribunál uvedl, že pravidlo 18 odst. 1 prováděcího nařízení zmiňuje sdělení, které vůči tomu, komu je adresováno, nevyvolává právně závazné účinky. Konečně vzhledem k tomu, že sdělení ze dne 20. května 2008 není rozhodnutím, navrhovatelka nemůže uplatňovat ochranu legitimního očekávání, které toto sdělení u ní mělo vyvolat.
23
V bodě 132 napadeného rozsudku Tribunál rovněž konstatoval, že se věc netýká mezinárodního zápisu a že není namístě vyjadřovat se k právní povaze oznámení, že jsou námitky přípustné, které by provedl OHIM vůči Světové organizaci duševního vlastnictví (WIPO).
Návrhová žádání účastníků řízení
24
Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
—
zrušil napadený rozsudek a
—
uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
25
OHIM navrhuje, aby byl kasační opravný prostředek zamítnut jako zjevně neopodstatněný a aby byla navrhovatelce uložena náhrada nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
26
Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatelka uplatňuje jediný důvod, vycházející z porušení čl. 77a odst. 1 a 2 nařízení č. 40/94.
Argumentace účastníků řízení
27
Jediný důvod kasačního opravného prostředku uplatněný navrhovatelkou je rozdělen na tři části. První částí důvodu kasačního opravného prostředku je Tribunálu vytýkáno, že rozhodl, že sdělení ze dne 20. května 2008 nepředstavuje rozhodnutí. Zaprvé Tribunál vycházel z judikatury Soudního dvora, která je v projednávané věci nepoužitelná, neboť se týká rozhodnutí ve smyslu čl. 288 čtvrtého pododstavce SFEU. Toto ustanovení však na akty OHIM použít nelze.
28
Zadruhé navrhovatelka uvádí, že jí Tribunál tím, že uvedené sdělení odmítl považovat za rozhodnutí, neposkytl účinnou soudní ochranu.
29
Navrhovatelka tvrdí, že i když OHIM může přípustnost námitek ověřit kdykoli v průběhu řízení, může k této otázce rovněž zaujmout konečné stanovisko v jakémkoli okamžiku, a to zejména v dopise, kterým účastníky informuje o zahájení sporné fáze námitkového řízení. Výrazy použité ve sdělení ze dne 20. května 2008 prokazují, že jedním z předmětů tohoto sdělení bylo rozhodnout o přípustnosti námitek. Tyto výrazy jsou přesné a bezpodmínečné. V tomto sdělení nebylo uvedeno, že OHIM může přípustnost námitek znovu přezkoumat, ani to, že o této otázce nerozhodl s konečnou platností.
30
Podle zásady účinné soudní ochrany měl Tribunál mít za to, že z důvodu jak své formy, tak svého obsahu sdělení ze dne 20. května 2008 představuje rozhodnutí. Prohlášení o přípustnosti totiž učinil příslušný a odpovědný orgán. Toto prohlášení je bezpodmínečné, přesné a bezvýhradné.
31
Uvedené sdělení tedy u svého příjemce vyvolalo dojem, že OHIM přezkoumal přípustnost a přijal k této otázce konečné rozhodnutí. Je sice pravda, že OHIM měl možnost toto rozhodnutí o přípustnosti vzít zpět, jestliže bylo chybné, musel by to ale býval udělat ve stanovených lhůtách a formách. Vzhledem k tomu, že k takovému zpětvzetí nedošlo, byl OHIM i nadále uvedeným rozhodnutím vázán z důvodu nezbytnosti zaručit právní jistotu. Totéž rozhodnutí však nebylo vzato zpět ve lhůtě šesti měsíců stanovené v čl. 77a odst. 1 a 2 nařízení č. 40/94. Námitkové řízení tedy muselo nadále pokračovat.
32
Druhou částí jediného důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka Tribunálu vytýká, že své úvahy založil na skutečnosti, že pravidlo 17 odst. 5 prováděcího nařízení používá výraz „rozhodnutí“ v případě, že je sdělení o námitce považováno za nepodané, zatímco pravidlo 18 odst. 1 tohoto nařízení používá výraz „informuje“. Z pravidla 62 uvedeného nařízení však vyplývá, že informování může rovněž obsahovat rozhodnutí.
33
Třetí částí jediného důvodu kasačního opravného prostředku uplatněného na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka Tribunálu vytýká, že se v odpovědi na argument navrhovatelky týkající se informační povinnosti WIPO omezil na tvrzení, že se věc týká pouze zápisu ochranné známky Společenství. Posouzení právní povahy sdělení týkajícího se přípustnosti námitek však musí být jednotné. Tribunál měl zohlednit to, že je-li sdělení o přípustnosti učiněné vůči WIPO rozhodnutím, musí mít toto sdělení tutéž kvalifikaci, je-li učiněno vůči tomu, kdo podal námitky proti zápisu ochranné známky Společenství.
34
OHIM má za to, že jediný důvod kasačního opravného prostředku je zjevně neopodstatněný.
35
Pokud jde nejprve o část důvodu kasačního opravného prostředku týkající se judikatury Soudního dvora citované Tribunálem, OHIM tvrdí, že je orgánem Evropské unie. Definice správního práva stanovené pro Unii se na něj rovněž použijí.
36
Pokud jde dále o část týkající se kvalifikace sdělení ze dne 20. května 2008 jakožto rozhodnutí, Tribunál jasně v bodě 122 napadeného rozsudku uvedl, že z tohoto sdělení nevyplývá, že OHIM zamýšlel o přípustnosti rozhodnout s konečnou platností. Zásadu účinné soudní ochrany není v projednávané věci namístě použít, jelikož toto sdělení podle OHIM nepředstavuje „akt výkonné moci“, který by mohl porušit právo. Toto sdělení nemá na právní situaci navrhovatelky žádný právní účinek.
37
Navrhovatelka Tribunálu neprávem vytýká, že nezkoumal, zda sdělení ze dne 20. května 2008 obsahuje rovněž rozhodnutí. Tribunál totiž takový přezkum skutečně provedl v bodech 91 a násl. napadeného rozsudku.
38
Pokud jde o část důvodu kasačního opravného prostředku týkající se řízení u WIPO, OHIM uvádí, že rozhodnutí o přípustnosti námitek v případě mezinárodního zápisu způsobí, že se v mezinárodním rejstříku ochranných známek objeví poznámka o dočasném odmítnutí ochrany. Toto řízení a řízení použitelné před OHIM tedy nejsou srovnatelná, pokud jde o jejich účinky.
Závěry Soudního dvora
39
Úvodem je třeba uvést, že navrhovatelka u Soudního dvora neuplatňuje důvod vycházející z porušení čl. 8 odst. 2 nařízení č. 216/96 ani důvod týkající se zaplacení poplatku za podání námitek.
40
Dále je pak nutno konstatovat, že sporné rozhodnutí bylo vydáno v návaznosti na návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 22. ledna 2009, a nikoli sdělení ze dne 20. května 2008.
41
Rozhodnutí ze dne 22. ledna 2009 je rozhodnutím, kterým námitkové oddělení OHIM konstatovalo, že se námitky považují za nepodané z důvodu neuhrazení poplatku za podání námitek ve lhůtách stanovených k tomuto účelu.
K první části důvodu kasačního opravného prostředku
42
Odvolací senát návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 22. ledna 2009 shledal přípustným, avšak neopodstatněným z důvodu, že námitkové oddělení mělo právo, případně povinnost, v jakémkoli stadiu řízení poukázat na chybu, kterou by mohla být stižena platba poplatku za podání námitek. Podle odvolacího senátu sdělení informující o tom, že námitky jsou považovány za přípustné, a uvádějící, že byla zahájena sporná část námitkového řízení, představuje nikoli rozhodnutí, které by muselo být zrušeno jeho autorem podle článku 77a nařízení č. 40/94, ani konečné rozhodnutí ve smyslu článku 57 tohoto nařízení, ale pouze přípravné sdělení.
43
Odvolací senát a následně Tribunál z toho v bodech 74 a 75 napadeného rozsudku vyvodily, že rozhodnutí ze dne 22. ledna 2009 bylo přijato podle pravidel stanovených pro řízení ex parte a že odvolání proti tomuto rozhodnutí musí být učiněno podle takového řízení. Odvolací senát měl za to, že námitkové oddělení podle vší logiky nerozhodlo o nákladech řízení a rozhodl, že není namístě rozhodovat o nákladech vynaložených pro účely odvolacího řízení.
44
Navrhovatelka u Tribunálu tvrdila, že sdělení ze dne 20. května 2008 je rozhodnutím, které mohlo být zrušeno jeho autorem pouze za podmínek stanovených v článku 77a nařízení č. 40/94.
45
Tribunál odmítl kvalifikaci sdělení ze dne 20. května 2008 jako rozhodnutí z hlavního důvodu, že toto sdělení nevyvolalo žádný právně závazný účinek. Tribunál v bodě 91 napadeného rozsudku uvedl, že toto sdělení neobsahuje žádný údaj, který by mohl svědčit o tom, že jde o rozhodnutí o přípustnosti námitek, i když v bodě 92 téhož rozsudku konstatoval, že tímto sdělením OHIM navrhovatelce oznámil, že její námitky jsou považovány za přípustné v rozsahu, v němž jsou založeny na starší nezapsané ochranné známce. Konečně Tribunál v bodě 95 uvedeného rozsudku upřesnil, že skutečnost, že OHIM měl v uvedeném sdělení za to, že námitky považuje za přípustné, představuje vysvětlení důvodu, pro který OHIM informoval účastníky o datu zahájení řízení inter partes.
46
V bodě 102 napadeného rozsudku Tribunál dospěl k závěru, že sdělení ze dne 20. května 2008 představuje nikoli rozhodnutí, ale pouze organizační procesní opatření.
47
S těmito úvahami však nelze souhlasit.
48
Zaprvé totiž z hlavy II prováděcího nařízení vyplývá, že námitkové řízení proti zápisu ochranné známky zahrnuje dvě odlišné fáze. Pravidlo 17 tohoto nařízení vyjmenovává podmínky přípustnosti námitek a v odst. 5 téhož pravidla uvádí, že rozhodnutí, které konstatuje, že námitky jsou považovány za nepodané, nebo že námitky musejí být prohlášeny za nepřípustné, je sděleno přihlašovateli. Z toho vyplývá, že fáze přezkoumání přípustnosti může vést k přijetí rozhodnutí, kterým bude řízení ukončeno a které může být jako takové předmětem odvolání podle čl. 57 odst. 1 nařízení č. 40/94.
49
Kromě toho pravidlo 18 prováděcího nařízení v odst. 1 stanoví, že „[j]sou-li námitky shledány přípustnými podle pravidla 17, zašle [OHIM] účastníkům sdělení, ve kterém je informuje, že námitkové řízení bude považováno za zahájené dva měsíce po doručení sdělení.“ Ze samotného znění tohoto pravidla 18 vyplývá, že samotné námitkové řízení, a sice fáze inter partes, je zahájena až poté, co OHIM ověřil, že námitky jsou přípustné a že této přípustnosti nebrání žádný z důvodů vyjmenovaných v pravidle 17.
50
Použití výrazů „jugée recevable“ [shledány přípustnými] ve francouzském znění prováděcího nařízení nasvědčuje tomu, že unijní zákonodárce chtěl, aby OHIM již v této fázi řízení přezkoumal přípustnost námitek a ověřil, že byl řádně uhrazen poplatek za podání námitek.
51
Jiná jazyková znění prováděcího nařízení používají slova „se considere admisible“ ve španělském jazyce, „gilt“ v německém jazyce, „found admissible“ v anglickém jazyce a „considerata ammissibile“ v italském jazyce. Přezkum těchto různých znění nasvědčuje tomu, že s výjimkou německého znění, v němž má výraz „gilt“ význam, který je méně silný než význam výrazů použitých v jiných jazykových zněních, je třeba námitky považovat za přípustné před tím, než může být zahájeno řízení inter partes.
52
Konečně z čl. 57 odst. 2 nařízení č. 40/94 vyplývá, že mohou existovat akty, které představují rozhodnutí, třebaže jsou přijaty v průběhu řízení a neukončuje se jimi řízení.
53
Tribunál tedy neprávem v bodech 91 a 95 napadeného rozsudku rozhodl, že sdělení ze dne 20. května 2008, zaslané v souladu s pravidlem 18 prováděcího nařízení, je pouze dopisem, kterým OHIM osobu, která podala námitky, informoval o zahájení řízení inter partes a vyzval k doplnění jejího návrhu předložením důkazů, a že sdělení, podle něhož jsou námitky považovány za přípustné, nepředstavuje konečné zaujetí stanoviska OHIM týkajícího se jejich přípustnosti.
54
Zadruhé je třeba uvést, že OHIM při jednání – třebaže uznal, že sdělení ze dne 20. května 2008 bylo zasláno omylem – nicméně uvedl, že v praxi tohoto orgánu je skutečnost, že se uvádí, že námitky jsou považovány za přípustné, pouze zvyklostí a že konečné rozhodnutí týkající se přípustnosti námitek může být přijato pouze v rámci řízení inter partes. Podle OHIM je nezbytné chránit právo se v řízení účinně bránit.
55
Ochrana práva se v řízení účinně bránit není dotčena skutečností, že by se uvedené sdělení kvalifikovalo jako „rozhodnutí“ o přípustnosti námitek.
56
V prvé řadě, jak uvedl generální advokát v bodě 64 svého stanoviska, osoba, která podala námitky, nemá žádný zájem na podání žaloby proti aktu, na základě něhož OHIM rozhodl, že její námitky jsou přípustné.
57
Dále, jestliže se OHIM dopustí pochybení v posouzení přípustnosti námitek, když neprávem prohlásí, že tyto námitky jsou přípustné, a zahájí tak řízení inter partes, osoba, proti níž námitky směřují, není zbavena možnosti uplatnit svá práva.
58
Osoba, proti níž námitky směřují, totiž může zaprvé u OHIM uvést, že došlo k pochybení, pokud jde o přípustnost námitek, a může OHIM požádat, aby na základě článku 77a nařízení č. 40/94 vzal zpět rozhodnutí, na základě něhož shledal námitky přípustnými.
59
V tomto ohledu z judikatury Soudního dvora vyplývá, že je v zásadě zpětvzetí protiprávního aktu možné, a to i když zásady právní jistoty a legitimního očekávání vyžadují, aby k tomuto zpětvzetí došlo v přiměřené lhůtě a aby bylo přihlédnuto k tomu, v jakém rozsahu se dotyčná osoba případně mohla na legalitu aktu spoléhat (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. května 2006, Komise v. Spojené království, C-508/03, Sb. rozh. s. I-3969, bod 68 a citovaná judikatura).
60
Pokud jde o OHIM, unijní zákonodárce upravil postup zpětvzetí vadných aktů přijatých tímto orgánem. V tomto ohledu čl. 77a odst. 1 nařízení č. 40/94 stanoví, že v případě, že OHIM vydal rozhodnutí obsahující zjevnou procesní chybu jím zaviněnou, zajistí, aby bylo toto rozhodnutí zrušeno.
61
Uvedený článek 77a v odst. 2 stanoví, že zrušení chybného rozhodnutí jeho autorem se může provést z moci úřední nebo na žádost některého z účastníků řízení a že se toto zrušení musí provést ve lhůtě šesti měsíců ode dne vydání tohoto rozhodnutí po konzultaci zejména s účastníky řízení. Jeví se tedy, že řízení týkající se zpětvzetí může být zahájeno osobou, proti níž námitky směřují.
62
Konečně tentýž článek 77a ve svém odst. 3 stanoví, že se toto řízení týkající se zrušení nedotýká práva stran podat odvolání zejména podle článku 57 téhož nařízení.
63
Osoba, proti níž námitky směřují, má zadruhé možnost nechat zrušit akt, který námitky prohlásil za přípustné. O toto zrušení může být požádáno v rámci odvolání proti rozhodnutí vydanému po provedení řízení inter partes. Jelikož tento akt neukončuje řízení, může být proti němu podáno odvolání až jako odvolání proti rozhodnutí, jímž se končí řízení, týkajícímu se opodstatněnosti námitek, a to v souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení č. 40/94.
64
Z přezkumu všech těchto ustanovení vyplývá, že jestliže OHIM shledá námitky přípustnými, je zahájena fáze řízení inter partes. Během lhůty šesti měsíců může být rozhodnutí, na základě něhož byly námitky shledány přípustnými – obsahuje-li zjevnou procesní chybu – vzato zpět z moci úřední nebo na žádost některého z účastníků řízení, čehož důsledkem je ukončení námitkového řízení. Jakmile tato lhůta uplyne, musí fáze řízení inter partes pokračovat a musí být vydáno rozhodnutí.
65
V posledně uvedeném případě osoba, proti níž námitky směřují, může u odvolacího senátu podat odvolání a uvést, že námitky nebyly přípustné.
66
Soudní dvůr již totiž rozhodl, že z čl. 62 odst. 1 nařízení č. 40/94 vyplývá, že po projednání přípustnosti odvolání o něm odvolací senát rozhodne, a může tak „rozhodnout místo oddělení, které napadené rozhodnutí vydalo“, což v projednávaném případě znamená, že sám rozhodne o námitkách tak, že je zamítne, nebo je prohlásí za opodstatněné, čímž potvrdí, nebo zruší napadené rozhodnutí (rozsudek ze dne 13. března 2007, OHIM v. Kaul, C-29/05 P, Sb. rozh. s. I-2213, bod 56).
67
Tato pravomoc odvolacího senátu se vztahuje rovněž na přezkum přípustnosti námitek, aby bylo případně osobě, proti níž námitky směřují, umožněno, aby tuto přípustnost zpochybnila v rámci odvolání, které může podat podle čl. 57 odst. 2 nařízení č. 40/94.
68
Jeví se tak, že ochrana práv osoby, proti níž námitky směřují, je zajištěna mechanismem zpětvzetí stanoveným v článku 77a nařízení č. 40/94 a mechanismem odvolání stanoveným v článku 57 tohoto nařízení.
69
Ze všech těchto úvah vyplývá, že unijní zákonodárce stanovil jednak dvě odlišné fáze námitkového řízení, jednak mechanismy, aby osobě, proti níž námitky směřují, bylo umožněno zpochybnit rozhodnutí, kterým OHIM neprávem shledal námitky přípustnými.
70
Ze všeho předcházejícího vyplývá, že Tribunál tím, že v bodech 95 a 102 napadeného rozsudku rozhodl, že cílem sdělení ze dne 20. května 2008 bylo pouze informovat navrhovatelku o datu zahájení sporné části námitkového řízení, přičemž ji vyzval k doplnění námitek předložením skutečností, důkazů a vyjádření, a že toto sdělení představuje nikoli rozhodnutí, ale pouze organizační procesní opatření postrádající právně závazné účinky, porušil ustanovení pravidla 17 ve spojení s pravidlem 18 prováděcího nařízení, jakož i články 57 a 77a nařízení č. 40/94.
71
Z toho vyplývá, že napadený rozsudek je třeba zrušit, aniž by bylo třeba odpovídat na ostatní části jediného důvodu uplatněného na podporu kasačního opravného prostředku.
K žalobě v prvním stupni
72
Podle čl. 61 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie zruší-li Soudní dvůr rozhodnutí Tribunálu, může vydat sám konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje.
73
V projednávané věci Soudní dvůr konstatuje, že odvolací senát měl v bodech 17 a 31 sporného rozhodnutí za to, že je odvolání neopodstatněné, jelikož námitkové oddělení správně prohlásilo, že se námitky považují za nepodané.
74
Soudní dvůr rovněž konstatuje, že odvolací senát měl v bodě 19 sporného rozhodnutí za to, že sdělení ze dne 20. května 2008 informující o tom, že námitky byly shledány přípustnými, představuje nikoli rozhodnutí, které může být zrušeno jeho autorem v souladu s postupem stanoveným v článku 77a nařízení č. 40/94, ale pouze přípravné sdělení a že takové sdělení OHIM nezavazuje.
75
Jak bylo uvedeno v bodech 53, 64 a 68 tohoto rozsudku, akt, kterým OHIM osobu, která podala námitky, informuje o tom, že její námitky byly shledány přípustnými, není pouze sdělením, které tento úřad vydal, ale představuje rozhodnutí o přípustnosti námitek, které může být zrušeno jeho autorem pouze za podmínek stanovených v článku 77a nařízení č. 40/94 či zrušeno v rámci odvolání podaného v souladu s článkem 57 téhož nařízení.
76
Z toho vyplývá, že jelikož odvolací senát konstatoval, že uvedený akt nebyl zrušen jeho autorem ve lhůtě šesti měsíců, měl neprávem za to, že námitkové oddělení mělo po uplynutí této lhůty právo přezkoumat otázku, zda se námitky považují za nepodané z důvodu opožděné platby poplatku za podání odvolání.
77
Z toho vyplývá, že sporné rozhodnutí musí být zrušeno.
K nákladům řízení
78
Na základě čl. 122 prvního pododstavce jednacího řádu je-li opravný prostředek opodstatněný a Soudní dvůr vydá sám konečné rozhodnutí ve věci, rozhodne o nákladech řízení. Podle čl. 69 odst. 2 téhož řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě článku 118 téhož jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
79
Vzhledem k tomu, že kasační opravný prostředek je v projednávané věci opodstatněný a navrhovatelka náhradu nákladů řízení od OHIM požadovala, je důvodné posledně uvedenému uložit náhradu nákladů řízení vynaložených jak v prvním stupni, tak v rámci řízení o kasačním opravném prostředku.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
1)
Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 12. května 2011, Jager & Polacek v. OHIM (REDTUBE) (T-488/09), se zrušuje.
2)
Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. září 2009 (věc R 442/2009-4) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Jager & Polacek GmbH a RT Mediasolutions s. r. o. se zrušuje.
3)
Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) se ukládá náhrada nákladů řízení týkajících se jak řízení v prvním stupni, tak řízení o kasačním opravném prostředku.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.