62003CO0297_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑297/03,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Rakousko) ze dne 4. června 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 10. července 2003, v řízení
Sozialhilfeverband Rohrbach
proti
Arbeiterkammer Oberösterreich,
Österreichischer Gewerkschaftsbund,
SOUDNÍ DVŮR (čtvrtý senát),
ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj) a J. N. Cunha Rodrigues, soudci,
generální advokát: P. Léger,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
předkládající soud byl vyrozuměn o tom, že Soudní dvůr v souladu s čl. 104 odst. 3 svého jednacího řádu hodlá rozhodnout odůvodněným rozhodnutím,
zúčastněné osoby uvedené v článku 23 statutu Soudního dvora byly vyzvány k předložení svých případných vyjádření k této otázce,
po vyslechnutí generálního advokáta,
vydává toto
Usnesení
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 1 odst. 1 písm. c) a čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98).
2. Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Sozialhilfeverband Rohrbach, veřejnoprávním interkomunálním svazem sociální pomoci (dále jen „Sozialhilfeverband“) a Arbeiterkammer Oberösterreich, regionální komorou zaměstnanců (dále jen „Arbeiterkammer“) a Österreicher Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst, odborovým svazem zastupujícím zaměstnance veřejného sektoru (dále jen „Gewerkschaftsbund“) týkajícího se otázky, zda pracovní smlouvy pracovníků Sozialhilfeverband přešly na dvě nové veřejně prospěšné společnosti s ručením omezeným.
Právní rámec
Právní úprava Společenství
3. Směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 61, s. 26), ve znění změn směrnice Rady 98/50/ES ze dne 29. června 1998 (Úř. věst. L 201, s. 88), byla kodifikována směrnicí 2001/23. Směrnice 2001/23 vstoupila v platnost dne 11. dubna 2001. Žádná nová lhůta pro provedení nebyla u této příležitosti stanovena.
4. První předběžná otázka předkládajícího soudu se týká „směrnice 77/187/EHS, ve znění změn směrnice 98/50/ES (v současnosti: směrnice 2001/23/EHS)“.
5. Vzhledem k tomu, že dotčený převod v původní věci nastal po vstupu směrnice 2001/23 v platnost, je tato směrnice relevantním předpisem.
6. Její čl. 1 odst. 1 stanoví:
„1. a)	Tato směrnice se vztahuje na veškeré převody podniku, závodu nebo části podniku nebo závodu na jiného zaměstnavatele, které vyplývají ze smluvního převodu nebo sloučení.
b) […]
c) Tato směrnice se vztahuje na veřejné a soukromé podniky vykonávající hospodářskou činnost s cílem dosáhnout zisku nebo bez tohoto cíle. Správní reorganizace orgánů veřejné správy nebo převod správních funkcí mezi orgány veřejné správy není převodem ve smyslu této směrnice.“
7. Článek 3 odst. 1 téže směrnice stanoví:
„Práva a povinnosti, které pro převodce vyplývají z pracovní smlouvy nebo pracovního poměru platných ke dni převodu, jsou v důsledku převodu převedeny na nabyvatele.
Členské státy mohou stanovit, že převodce a nabyvatel ode dne převodu společně a nerozdílně odpovídají za závazky, které vznikly přede dnem převodu z pracovní smlouvy nebo z pracovního poměru existujících ke dni převodu.“
Vnitrostátní právní úprava
8. Arbeitsvertragsrecht-Anpassungsgesetz (zákon o přizpůsobení právní úpravy v oblasti pracovních smluv) ze dne 9. července 1993 (BGBl. 459/1993, dále jen „AVRAG“) byl přijat za účelem provedení směrnice 77/187 do rakouského práva. Z předkládacího usnesení nevyplývá, že by vnitrostátní úprava byla v důsledku směrnic 98/50 a 2001/23 změněna.
9. AVRAG není na základě svého čl. 1 odst. 2 bodu 1 použitelný na pracovní smlouvy uzavřené s Länder (spolkovými zeměmi), komunálními svazy nebo obcemi, i když jsou tyto smlouvy soukromoprávní. Dotčení smluvní zaměstnanci v projednávaném případě spadají pod Oberösterreichisches Gemeindebedienstetengesetz 2001 (zákon použitelný na komunální zaměstnance spolkové země Horní Rakousko, LGBl. 48/2001). Podle předkládacího usnesení ani tento zákon, ani žádný jiný právní předpis spolkové země Horní Rakousko nestanoví, pokud jde o tuto kategorii osob, provedení dotčené směrnice do vnitrostátního práva.
10. Článek 3 AVRAG nazvaný „Převod podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů na jiného majitele“ stanoví:
„1) V případě, že podnik, závod nebo část podniku nebo závodu je převedena na jiného majitele (převod závodu), stane se tento zaměstnavatelem a jsou na něj převedena všechna práva a závazky vyplývající z pracovních poměrů, které existují ke dni převodu.
[…]
4) Pracovník se může bránit převodu svého pracovního poměru v případě, že nabyvatel neuzná kolektivní smlouvu (článek 4) nebo práva pracovníků na pojistné na důchodové pojištění (článek 5). […] V tomto případě zůstává pracovní poměr s převodcem nezměněn […].“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
11. Z předkládacího usnesení vyplývá, že Sozialhilfeverband je interkomunálním svazem založeným na základě zákona spolkové země, který jakožto regionální správní instituce vykonává podle článku 31 Oberösterreichisches Sozialhilfegesetz 1998 (zákon spolkové země Horní Rakousko o sociální pomoci z roku 1998, LGBl. 82/1998) úkoly sociální pomoci v souladu s čl. 29 druhým pododstavcem tohoto zákona ve své vlastní pravomoci.
12. Ve svých dvou závodech zaměstnává přibližně 100 zaměstnanců, z nichž část je považována za zaměstnance s fyzickým nebo mentálním postižením ve smyslu Behinderteneinstellungsgesetz (zákon o zaměstnávání postižených osob, BGBl. 22/1970). Činnosti vykonávané Sozialhilfeverband nejsou v rozsahu, v němž Sozialhilfeverband provozuje a udržuje dílny pro postižené osoby, činnostmi veřejné moci, ale činnostmi soukromé správy.
13. Z ekonomických a organizačních důvodů přijal Sozialhilfeverband plán rozdělení dvou podniků převodem jejich závodů na dvě nově založené společnosti s ručením omezeným.
14. Na základě tohoto plánu společnost Altenfeldner Werkstätten gemeinnützige GmbH (dále jen „Altenfeldner Werkstätten“) byla dne 28. prosince 2002 zapsána do rejstříku společností do oddílu „Provozování dílen pro postižené osoby”. Stejný den byla do téhož rejstříku zapsána společnost Artegra Wekstätten gemeinnützige GmbH (dále jen „Artegra Werkstätten“) do oddílu „Zahradnictví a prádelny“). Obě společnosti jsou veřejně prospěšnými společnostmi s ručením omezeným. Sozialhilfeverband vlastní celý kapitál v každé z těchto společností.
15. Na základě smluv o vkladu uzavřených mezi Sozialhilfeverband a Altenfeldner Werkstätten, jakož i Artegra Werkstätten, představovaly oba závody Sozialhilfeverband nepeněžitý vklad do těchto dvou společností. Sozialhilfeverband na ně rovněž převedl práva disponovat se zařízeními dotčenými rozdělením. Podle smluv o vkladu musí nové společnosti nahradit Sozialhilfeverband ve všech právních vztazích existujících, pokud jde o převáděné podniky, mezi Sozialhilfeverband a třetími osobami. Sozialhilfeverband na základě skutečné smlouvy ve prospěch třetích osob („echter Vertrag zugunsten Dritter“) zaručuje, že práva převedených pracovníků budou do budoucna nástupnickými podniky zachována.
16. Počítá se s tím, že poté budou obchodní podíly Sozialhilfeverband v obou společnostech převedeny na Arcus Sozialnetzwerk gemeinnützige GmbH, veřejně prospěšnou společnost s ručením omezeným (dále jen „Arcus Sozialnetzwerk“), jejímž jediným společníkem je soukromoprávní sdružení. Toto sdružení stejně jako Arcus Sozialnetzwerk působí v oblasti pomoci postiženým osobám. Jeho členy jsou fyzické osoby a právnické osoby soukromého práva. K tomuto převodu obchodních podílů k datu předkládacího usnesení ještě nedošlo, neboť závisel na zvláštním usnesení vedení Sozialhilfeverband, které k tomuto datu nebylo ještě přijato.
17. Arcus Sozialnetzwerk bude moci podle smlouvy o převodu, uzavřené se Sozialhilfeverband, své obchodní podíly v obou nově založených společnostech převést nebo zatížit pouze se souhlasem Sozialhilfeverband. Mimoto smlouva obsahuje zvláštní ustanovení o zpětném převodu podílů, zejména v případě nesplnění smluvních závazků, zániku účelu společnosti a návrhu na zrušení. Převod obchodních podílů na Arcus Sozialnetzwerk nesmí změnit nic na závazku Sozialhilfeverband zaručit práva převzatých pracovníků. Závody Sozialhilfeverband nebyly na Arcus Sozialhilfeverband přímo převedeny, neboť tato společnost má v úmyslu provozovat oba závody v rámci samostatného účetnictví, ale také za účelem vyloučení určitých důsledků v oblasti odpovědnosti.
18. Podle Oberster Gerichtshof zpochybnili pracovníci existenci převodu jejich pracovních smluv na nově založené společnosti. Uplatnili, že jsou stále ještě smluvně vázáni vůči Sozialhilfeverband.
19. Sozialhilfeverband předložil Oberster Gerichtshof návrh založený na čl. 54 odst. 2 Arbeits- und Sozialgerichtsgesetz (zákon o organizaci pracovního a sociálního soudnictví, BGBl. 104/1985) směřující k určení, že rozdělení dílen Sozialhilfeverband a převod práv k nakládání s těmito zařízeními na společnosti Artegra Werkstätten a Altenfeldner Werkstätten vede k převodu pracovních smluv zaměstnanců zaměstnávaných až doposud Sozialhilfeverband na tytéž společnosti.
20. Sozialhilfeverband tvrdil, že lze dotčenou směrnici přímo použít, i když článek 3 AVRAG není na základě čl. 1 odst. 2 bodu 1 AVRAG použitelný na pracovní poměry s interkomunálními svazy a navzdory nesplnění závazků spolkové země Horní Rakousko, příslušného zákonodárce, který za účelem provedení této směrnice nepřijal žádný právní předpis použitelný na komunální smluvní zaměstnance.
21. S odkazem na rozsudky ze dne 19. ledna 1982, Becker (8/81, Recueil, s. 53), a ze dne 22. června 1989, Fratelli Costanzo (103/88, Recueil, s. 1839) předkládající soud podotýká, co se týče první předběžné otázky, že Sozialhilfeverband je bezpochyby ve smyslu judikatury Soudního dvora státní institucí, vůči které se jednotlivci mohou dovolávat ustanovení směrnice, jsou-li bezpodmínečná a jsou-li dostatečně jasná. Nicméně, co se týče soukromoprávních společností, na které byly závody převedeny, mohou pochybnosti přetrvávat. Toto může být důležité, jelikož podle rozsudku ze dne 14. července 1994, Faccini Dori (C‑91/92, Recueil, s. I‑3325) nelze směrnici na jednotlivce přímo použít. Následky převodu podniků stanovené směrnicí nemohou mít tedy přímý účinek.
22. Ve světle rozsudku ze dne 14. září 2000, Collino a Chiappero (C‑343/98, Recueil, s. I‑6659) lze jistě považovat za acquis, že soukromoprávní společnosti, které jsou nabyvateli v původní věci, musí být také považovány za státní, takže dotčená směrnice je přímo použitelná, neboť komunální svaz, který je převodcem, je 100% společníkem společností, které jsou nabyvateli. Mimoto je nicméně namístě vzít v úvahu, že obchodní podíly těchto společností, které jsou nabyvateli, jsou určeny k tomu, aby zůstaly v rukou komunálního svazu, který je převodcem, pouze dočasně, a že s výhradou souhlasu předsednictva svazu již existuje smlouva o převodu těchto obchodních podílů na výhradně soukromou společnost. V případě, že společnosti, které jsou nabyvateli, nemají být tedy považovány za státní instituce, z tohoto jediného důvodu vyplývá, že dotčenou směrnici nelze přímo použít.
23. Co se týče druhé předběžné otázky, předkládající soud mimoto podotýká, že v judikatuře Soudního dvora byl až do současnosti zkoumán pouze případ, kdy má jednotlivec v úmyslu se dovolávat přímého použití směrnice vůči státnímu útvaru. V projednávaném případě se však dotčení zaměstnanci nechtějí vůči sobě dovolávat přímého použití směrnice, mimoto přímo použitelné směrnice. Takového přímého použití ve svůj prospěch a ve prospěch společnosti, která je nabyvatelem, se hodlá dovolávat státní instituce. K tomu se přidává skutečnost, že státní instituce, která se dovolává použití dotčené směrnice, nemá sama žádnou pravomoc k provedení této směrnice do vnitrostátního práva.
24. Předkládající soud uvádí, že jestliže se státní instituce nemůže dovolávat přímého použití dotčené směrnice, nemůže se dovolávat převodu pracovních smluv vůči svým zaměstnacům, zatímco někteří její zaměstnanci se mohou vůči sobě dovolávat přímého účinku směrnice.
25. Za těchto okolností Oberster Gerichtshof rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1) Je nutné soukromoprávní společnost s ručením omezeným, jejímž jediným společníkem je veřejnoprávní interkomunální svaz sociální pomoci (komunální svaz), které byly svěřeny úkoly soukromé správy (sociální pomoc ve formě provozování dílny pro postižené osoby), považovat za ‚státní instituci‘, takže spojená ustanovení čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) směrnice 77/187/EHS, ve znění změn směrnice 98/50/ES (v současnosti: směrnice 2001/23/ES), která nebyla dostatečně provedena do vnitrostátního práva, jsou vůči ní přímo použitelná, i když na základě smlouvy o převodu, která závisí pouze na souhlasu předsednictva svazu, musí být obchodní podíly interkomunálního svazu sociální pomoci převedeny na výlučně soukromou společnost s ručením omezeným?
V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
2) Může se interkomunální svaz sociální pomoci (komunální svaz), který převede svůj závod, dovolávat jakožto ‚státní instituce‘ ve smyslu judikatury Soudní dvora Evropských společenství v případě nedostatečného provedení ustanovení směrnice uvedené v první otázce přímého použití spojených ustanovení čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) výše uvedené směrnice vůči svým pracovníkům, kteří se brání převodu svých pracovních smluv na nabyvatele (ve smyslu první otázky) a trvají na zachování svých pracovních poměrů s převodcem tak, aby pracovní smlouvy byly považovány za převedené na nabyvatele; hraje v tomto ohledu roli skutečnost, že ‚státní instituce‘, která je převodcem, nemá sama žádnou pravomoc k rozhodnutí o provedení směrnice do vnitrostátního práva, neboť tato pravomoc přísluší vyšší instanci (spolkové zemi)?“
K předběžným otázkám
26. Vzhledem k tomu, že odpověď na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce může být jasně vyvozena z judikatury, Soudní dvůr v souladu s čl. 104 odst. 3 svého jednacího řádu vyrozuměl předkládající soud o tom, že hodlá rozhodnout odůvodněným usnesením, a vyzval zúčastněné osoby uvedené v článku 23 statutu Soudního dvora k předložení jejich případných vyjádření k této otázce.
K první předběžné otázce
27. Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že procesní subjekty mohou uplatňovat bezpodmínečná a dostatečně jasná ustanovení směrnice vůči institucím nebo útvarům, které jsou podřízené pravomoci nebo kontrole takového veřejného orgánu, jako jsou obce (viz rozsudky ze dne 26. února 1986, Marshall, 152/84, Recueil, s. 723, body 46 a 49; výše uvedený rozsudek Fratelli Costanzo, bod 31, a rozsudek ze dne 12. července 1990, Foster a další, C‑188/89, Recueil, s. I‑3313, bod 18).
28. Vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) věta první směrnice 2001/23 splňují předpoklady pro to, aby měly přímý účinek, mohou být tedy uvedená ustanovení uplatňována vůči soukromoprávní společnosti s ručením omezeným, jejímž jediným společníkem je veřejnoprávní interkomunální svaz sociální pomoci.
29. V tomto ohledu není relevantní skutečnost, že na základě smlouvy o převodu, která závisí pouze na souhlasu předsednictva svazu, musí být obchodní podíly vlastněné takovým svazem převedeny na společnost s ručením omezeným, jejímž jediným společníkem je soukromé sdružení. Jedná se totiž o plán, který jakožto takový nemůže změnit právní povahu prvně uvedené společnosti.
30. Na první otázku je tedy třeba odpovědět tak, že mezi útvary, proti nimž lze uplatnit čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) větu první směrnice 2001/23, náleží společnost s ručením omezeným, jejímž jediným společníkem je veřejnoprávní interkomunální svaz sociální pomoci.
K druhé předběžné otázce
31. Podstatou druhé předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda se státní instituce, která převádí svůj závod, může vůči pracovníkovi dovolávat takových ustanovení, jako jsou spojená ustanovení čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) směrnice 2001/23, za tím účelem, aby mu bylo uloženo pokračovat v jeho pracovním poměru s nabyvatelem.
32. V tomto ohledu je namístě připomenout, že podle ustálené judikatury (viz zejména rozsudek ze dne 26. září 1996, Arcaro, C‑168/95, Recueil, s. I‑4705, bod 36 a uvedená judikatura) nemůže směrnice sama o sobě ukládat povinnosti jednotlivci a že ustanovení směrnice tedy nemůže být jako takové uplatňováno vůči jednotlivci.
33. Státní instituce tedy nemůže uplatňovat směrnici 2001/23 vůči pracovníkovi za tím účelem, aby mu bylo uloženo pokračovat v jeho pracovním poměru s jedním nebo více podniky, které jsou nabyvateli.
34. V tomto kontextu není relevantní, že dotčená státní instituce je nebo není sama odpovědná za neprovedení dotčené směrnice.
35. Na druhou otázku je tedy namístě odpovědět tak, že státní instituce, která převede svůj závod, nemůže uplatňovat čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) směrnice 2001/23 vůči pracovníkovi za tím účelem, aby mu bylo uloženo pokračovat v pracovním poměru s nabyvatelem.
K nákladům řízení
36. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
1) Mezi útvary, proti nimž lze uplatnit čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) větu první směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, náleží soukromoprávní společnost s ručením omezeným, jejímž jediným společníkem je veřejnoprávní interkomunální svaz sociální pomoci.
2) Státní instituce, která převádí svůj podnik, nemůže uplatňovat čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) směrnice 2001/23 vůči pracovníkovi za tím účelem, aby mu bylo uloženo pokračovat v jeho pracovním poměru s nabyvatelem.