62014CC0557
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2016. február 25. (
1
)
C‑557/14. sz. ügy
Európai Bizottság
kontra
Portugál Köztársaság
„Tagállami kötelezettségszegés — EUMSZ 260. cikk — A Bíróság ítélete végrehajtásának elmulasztása — Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) — 91/271/EGK irányelv — Települési szennyvizek kezelése — Pénzügyi szankciók — Kényszerítő bírság és átalányösszeg kiszabása — A kényszerítő bírság fokozatos mérséklése”
I – Bevezetés
1.
A jelen ügy az Európai Bizottságnak a Portugál Köztársaság ellen az EUMSZ 260. cikk alapján a Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) állítólagosan hiányos végrehajtása miatt indított keresetén alapul. Ebben az ítéletben a Bíróság megállapította a 91/271/EGK irányelv (
2
) (a továbbiakban: szennyvízről szóló irányelv) Portugália általi megsértését, mivel több portugál település szennyvízét az irányelv előírásaival ellentétesen nem vetették alá megfelelő kezelésnek. Jóllehet maga Portugália már nem vonja kétségbe, hogy az ítélet az egyik településen el nem készült létesítmények miatt továbbra is a maradéktalan végrehajtásra vár, az ezért kiszabandó pénzügyi szankciók tekintetében a két fél álláspontja erősen eltér egymástól.
II – Jogi háttér
2.
A szennyvízről szóló irányelv az 1. cikke alapján többek között a települési szennyvíz összegyűjtését, kezelését és kibocsátását szabályozza, és célja a környezet megóvása a fent említett szennyvízkibocsátások káros hatásaitól.
3.
A szennyvízről szóló irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerint a tagállamok gondoskodnak arról, hogy legkésőbb 2000. december 31‑ig a 15000 lakosegyenértéknél nagyobb agglomerációk rendelkezzenek települési szennyvizet összegyűjtő rendszerekkel.
4.
A szennyvízről szóló irányelv 4. cikkének (1) bekezdése szerint a tagállamok legkésőbb 2000. december 31‑ig biztosítják, hogy a 15000 lakosegyenértéknél nagyobb agglomerációknak a gyűjtőrendszerekbe vezetett szennyvizét vízbe történő kibocsátás előtt „másodlagos kezelésnek vagy egy ezzel egyenértékű kezelésnek”, azaz a szokásosnál intenzívebb tisztításnak vessék alá.
5.
A szennyvízről szóló irányelv 6. cikkének (2) bekezdése bizonyos feltételek mellett megengedi a 4. cikk (1) bekezdésétől való eltérést, ha a szennyvizet kevésbé érzékeny területekre bocsátják ki:
„A 10000 és 150000 [lakosegyenérték] közötti agglomerációk parti vizekbe [...] bocsátott szennyvizei, ha a kibocsátási helyek az 1. bekezdésben leírt területen vannak, a 4. cikkben előírtaknál enyhébb követelményű kezelésnek vethetők alá, feltéve hogy:
—
az ilyen kibocsátásokat legalább a 2. cikk (7) bekezdésében meghatározott elsődleges kezelésnek, és az I. melléklet D. szakaszában megállapított ellenőrzési eljárásoknak vetik alá.
—
átfogó vizsgálatok azt mutatják, hogy az ilyen kibocsátások nincsenek káros hatással a környezetre.
—
[…]”
6.
A még nagyobb agglomerációk tekintetében az eltérés a szennyvízről szóló irányelv 8. cikkének (5) bekezdése szerint lehetséges:
„Kivételes körülmények esetén, ha bizonyítható, hogy a magasabb követelményeket kielégítő kezelés nem jár környezeti előnyökkel, a 150000 [lakosegyenértéknél] nagyobb agglomerációk kevésbé érzékeny területeken kibocsátott szennyvizét olyan kezelésnek lehet alávetni, amilyent a 6. cikk a 10000 és 150000 [lakosegyenérték] közötti agglomerációk szennyvizeire ír elő.
Ilyen esetekben a tagállamok előre megküldik a Bizottságnak a vonatkozó dokumentációt. A Bizottság megvizsgálja az ügyet, és a 18. cikkben megállapított eljárással összhangban megteszi a megfelelő intézkedéseket.”
III – A jogvita háttere és a Bíróság előtti eljárás
7.
A Bíróság a Bizottság kontra Portugália ítéletével (EU:C:2009:292) 2009. május 7‑én megállapította, hogy Portugália megsértette a szennyvízről szóló irányelvből eredő kötelezettségeit azáltal, hogy elmulasztott az irányelv 3. cikke szerint hét települést szennyvizet összegyűjtő rendszerrel ellátni, és az irányelv 4. cikke szerint 15 település – közöttük a 287000, illetve 116500 lakosegyenértékkel rendelkező Matosinhos és Vila Real de Santo António – szennyvizét másodlagos kezelésnek vagy egy ezzel egyenértékű kezelésnek alávetni.
8.
A Bizottság a 2009. június 18‑i levelével észrevételek megtételét kérte Portugáliától ezen ítélet végrehajtásával kapcsolatban. Több levélváltást követően a Bizottság 2014. február 21‑én az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése alapján formálisan felszólította a portugál kormányt észrevételek megtételére, és két hónapos határidőt határozott meg a végrehajtásra. Mivel a válasz a Bizottság álláspontja szerint azt jelezte, hogy Portugália továbbra sem teljesítette maradéktalanul az ítéletben foglaltakat, a Bizottság 2014. december 4‑én keresetet nyújtott be a Bírósághoz.
9.
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság
—
állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság – mivel nem tette meg a C‑530/07. sz., Bizottság kontra Portugál Köztársaság ügyben 2009. május 7‑én hozott ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket – nem teljesítette az EUMSZ 260. cikkből eredő kötelezettségeit;
—
kötelezze a Portugál Köztársaságot, hogy fizessen 20196 euró összegű kényszerítő bírságot a fent hivatkozott C‑530/07. sz. ügyben hozott ítéletben foglaltak teljesítésével kapcsolatos késedelem minden egyes napjára a jelen ügyben meghozandó ítélet kihirdetésének napjától a fent hivatkozott C‑530/07. sz. ügyben hozott ítéletben foglaltak teljesítésének napjáig;
—
kötelezze a Portugál Köztársaságot, hogy fizessen 2244 euró napi átalányösszeget a fent hivatkozott C‑530/07. sz. ügyben hozott ítélet kihirdetésének napjától a jelen ügyben meghozandó ítélet kihirdetésének napjáig, vagy a fent hivatkozott C‑530/07. sz. ügyben hozott ítéletben foglaltak teljesítésének napjáig, amennyiben arra később kerül sor;
—
a Portugál Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
10.
A Portugál Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság
—
utasítsa el a keresetet megalapozatlanként annyiban, amennyiben azt a Portugál Köztársaság vitatja;
—
a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
11.
A felek írásbeli észrevételeket, 2016. január 21‑én pedig szóbeli észrevételeket terjesztettek elő.
IV – A jogkérdésről
A – A kötelezettségszegésről
12.
Ha a Bíróság ítéletével megállapították, hogy egy tagállam nem teljesítette valamely uniós jogi kötelezettségét, az EUMSZ 260. cikk (1) bekezdése alapján az adott államnak meg kell tennie az ebben az ítéletben foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket. Ha a Bizottság megítélése szerint az érintett tagállam nem teszi meg mindezeket az intézkedéseket, az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése szerint a Bizottság – miután a tagállamnak lehetőséget biztosított észrevételei megtételére – az Európai Unió Bíróságához fordulhat.
13.
A Bizottság a jelen kötelezettségszegési eljárást ezen az alapon indította meg. Ennélfogva annak megállapításához, hogy Portugália megtett‑e minden szükséges intézkedést a Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/7, EU:C:2009:292) foglaltak teljesítése érdekében, azt kell vizsgálni, hogy az ebben az ítéletben említett településeket a szennyvízről szóló irányelv 3. cikke szerint ellátták‑e a települési szennyvizet összegyűjtő rendszerrel, illetve, hogy a települési szennyvizet a 4. cikk szerint alávetették‑e másodlagos kezelésnek vagy egy ezzel egyenértékű kezelésnek.
14.
Az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése szerinti kötelezettségszegés fennállásának megítéléséhez szükséges referencia‑időpontnak az e rendelkezés értelmében kibocsátott, észrevételek megtételére felszólító levélben meghatározott határidő lejártát kell tekinteni. (
3
)
15.
A Bizottságnak a portugál kormányhoz címzett felszólítása 2014. február 21‑i keltezésű és két hónapos határidőt határozott meg. Ennélfogva a kötelezettségszegés megítélése tekintetében irányadó referencia‑időpont 2014. április 21.
16.
Ebben a levélben a Bizottság még csupán azt kifogásolta, hogy Vila Real de Santo António, valamint Matosinhos település szennyvizét továbbra sem vetették alá másodlagos kezelésnek vagy ezzel egyenértékű kezelésnek.
17.
A 2014. április 23‑i levelükben Portugália képviselői megerősítették, hogy a szükséges munkákat Vila Real de Santo António településen még nem fejezték be, Matosinhos településen pedig még nem kezdték meg.
18.
Következésképpen Portugália a referencia‑időpontban, 2014. április 21‑én nem tett meg minden intézkedést annak érdekében, hogy a két említett település szennyvizét a szennyvízről szóló irányelv 4. cikkének megfelelően kezelje.
19.
Ennélfogva meg kell állapítani, hogy a Portugál Köztársaság, mivel 2014. április 21‑én nem tett meg a Bizottság kontra Portugália ítéletben (EU:C:2009:292) foglaltak teljesítéséhez szükséges valamennyi intézkedést, nem teljesítette az EUMSZ 260. cikk (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
B – A pénzügyi szankciókról
20.
Az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás célja a kötelezettségszegő tagállamnak a kötelezettségszegést megállapító ítéletben foglaltak teljesítésére való ösztönzése, tehát az uniós jog tényleges alkalmazásának biztosítása. Mindkét, e rendelkezés szerinti intézkedésnek – nevezetesen az átalányösszegnek és a kényszerítő bírságnak – ugyanez a célja. (
4
)
21.
A Bíróság feladata, hogy minden esetben az elé terjesztett ügy körülményei szerint, a meggyőzés és visszatartás szerinte szükséges mértéke alapján meghatározza a kötelezettségszegést megállapító korábbi ítéletben foglaltak lehető leghamarabb történő teljesítésének biztosításához és az uniós jog hasonló megsértése megismétlődésének megelőzéséhez szükséges megfelelő pénzügyi szankciókat. (
5
)
22.
A Bizottság erre vonatkozó javaslatai a Bíróságot nem köthetik, azok csak hasznos hivatkozási alapként szolgálnak. Ugyanígy a Bizottság közleményeiben foglalt iránymutatások sem kötik a Bíróságot, de hozzájárulnak az átláthatóság, az előreláthatóság és a jogbiztonság biztosításához ezen intézmény tevékenységével kapcsolatban. (
6
)
1. A kényszerítő bírságról
23.
A kényszerítő bírságnak az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése szerinti kiszabása főszabály szerint csak akkor igazolt, ha a korábbi ítélet végrehajtásának elmulasztásán alapuló kötelezettségszegés fennmarad. (
7
)
24.
Ennélfogva önmagában az a körülmény, hogy Portugália a Bizottság által meghatározott határidő lejártakor még nem teljesítette maradéktalanul a Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/07, EU:C:2009:292) foglaltakat, még nem indokolja a kényszerítő bírságot. Valójában vizsgálni kell ezenkívül azt is, hogy a Bíróság döntésének időpontjában még szükséges‑e az ítélet további végrehajtása.
25.
Következésképpen a kényszerítő bírság kiszabása tárgyában történő döntéshozatalhoz először azt kell megvizsgálni, hogy milyen mértékben maradnak fenn a jogsértések (lásd erre vonatkozóan az a) pontot). Ezt követően a kényszerítő bírság átalányalapját kell meghatározni (lásd erre vonatkozóan a b) pontot), valamint vizsgálni kell, hogy a kényszerítő bírságot állandó összegként vagy a végrehajtáshoz viszonyítva csökkenő összegben kell‑e kiszabni (erről a c) pontban).
a) A jogsértések további fennmaradásáról
i) Vila Real de Santo António település
26.
Portugália a viszonválaszában előadja, hogy 2015 áprilisában a Vila Real de Santo António település szennyvize másodlagos kezelésnek történő alávetéséhez szükséges munkák fennmaradó részét befejezték. E település tekintetében tehát a Bizottság kontra Portugália ítéletet (C‑530/07, EU:C:2009:292) időközben maradéktalanul végrehajtották. (
8
)
27.
A tárgyaláson azonban a Bizottság azt az álláspontot képviselte, hogy egy tagállam csak akkor hajtotta végre a szennyvízről szóló irányelv 4. cikkét, ha a vízbe történő kibocsátás előtt a tisztított szennyvízből rendszeresen vett minták egy éven keresztül azt jelezték, hogy a másodlagos kezelés eleget tesz az irányelvben támasztott követelményeknek. A mintavétel ebben az esetben hiányzik.
28.
A Bizottság e tekintetben a szennyvízről szóló irányelv I. melléklete D. szakaszának 3. pontjára hivatkozik, amely szerint a telep méretétől függően rendszeresen bizonyos minimális számú mintavételt kell végezni. A 15. cikk első francia bekezdése szerint ennek célja az I. melléklet B. szakaszában szereplő követelmények betartásának, végső soron tehát a szennyvízkezelés hatékonyságának az ellenőrzése.
29.
A szennyvízről szóló irányelvből azonban nem állapítható meg, hogy egy bizonyos tisztító telep tekintetében a 4. cikk végrehajtásának egyáltalán feltétele a mintavétel. A rendszeres mintavételre vonatkozó kötelezettség valójában a hatékony másodlagos kezelés elvégzésére vonatkozó kötelezettségtől függetlenül áll fenn.
30.
Ennek megfelelően a releváns ítéleteket úgy kell értelmezni, hogy a mintavétel alkalmas annak bizonyítására, hogy egy tisztító telep eleget tesz a szennyvízről szóló irányelvben támasztott követelményeknek. (
9
) Ezenkívül a Bizottság kontra Olaszország ítéletet úgy lehet értelmezni, hogy ennek bizonyításához egy minimális mintavétel‑szám szükséges. (
10
) A Bizottság kontra Görögország ítéletben a Bíróság mindazonáltal csak azt kifogásolta, hogy a rendszeres mintavételek hiánya a tisztító telep létesítése és a tárgyalás között eltelt három hónap alatt lehetetlenné teszi a szennyvíztisztítás hatékonyságának igazolását. (
11
) A legújabb Bizottság kontra Portugália ítéletben pedig a Bíróság kifejezetten megállapította, hogy már egyetlen mintavétel elégséges a 4. cikk végrehajtásának bizonyítására. (
12
)
31.
A Bizottság az ilyen bizonyítást vitathatná. E tekintetben különösen további olyan minták vétele jöhetnek szóba, amelyek nem tesznek eleget a szennyvízről szóló irányelvben szereplő követelményeknek, vagy az első sikeres mintavételt követő rendszeres mintavételek hiánya. Előadhatná azt is, hogy a mintát a szennyvíz terhelése szempontjából nem reprezentatív körülmények között vették.
32.
A jelen ügyben Portugália nem vitatottan előadta, hogy a 2015 novemberéig terjedő időszakra vonatkozóan olyan mintákat küldött a Bizottságnak, amelyek a másodlagos kezelés hatékonyságát jelezték.
33.
A Bizottság ezt az érvet nem fogadja el. Lényegében arra hivatkozik, hogy csak az egy éven keresztül történő mintavétel elégséges, mivel csak ez az időszak kellően reprezentatív.
34.
Mindazonáltal nem világos, hogy az áprilistól novemberig egy algarvei helységben vett minták miért ne lennének reprezentatívak. Ahogy a Bizottság maga is előadta, ott az idegenforgalmi szezonban a legnagyobb szennyvízterheléssel kell számolni. A mintavételi időszak azonban lefedi az idegenforgalmi szezont.
35.
Ennélfogva abból kell kiindulni, hogy Vila Real de Santo António településen időközben elérték az irányelvvel való összhangot. Következésképpen e tekintetben már nincs szükség kényszerítő bírságra.
ii) Matosinhos település
36.
A Portugália által szolgáltatott információk alapján Matosinhos településen a szennyvíz másodlagos kezeléséhez szükséges telep létesítése eddig finanszírozási problémák miatt elmaradt. (
13
) Portugália a viszonválaszában előadja, hogy a létesítés feltételei időközben teljesültek. (
14
) Ebben az összefüggésben ütemtervet nyújtott be az építési munkák menetére vonatkozóan, amelyek eszerint 2016 első félévében kezdődnek. A telep teljes üzembe helyezését 2019 második félévére tervezik. (
15
)
37.
Következésképpen Portugália saját előadásából az következik, hogy a Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/07, EU:C:2009:292) foglaltakat a tárgyalás időpontjában sem teljesítették maradéktalanul. Ilyen körülmények között Portugáliának a kényszerítő bírság fizetésére kötelezése megfelelő pénzügyi eszköz a megállapított kötelezettségszegés megszüntetésének és az ítéletben foglaltak maradéktalan teljesítésének biztosítására. (
16
)
b) A kényszerítő bírság átalányalapjáról
38.
A Bíróságnak úgy kell meghatároznia a kényszerítő bírságot, hogy az egyrészt megfeleljen a körülményeknek, másrészt arányos legyen a megállapított kötelezettségszegéssel, valamint az érintett tagállam fizetőképességével. (
17
)
39.
A Bíróság mérlegelése keretében az uniós jog egységes és tényleges alkalmazása céljából előírt kényszerítő bírság kényszerítő jellegének biztosítása érdekében figyelembe veendő alapszempontok főszabály szerint a következők: a jogsértés időtartama, a jogsértés súlya és a szóban forgó tagállam fizetőképessége. E szempontok alkalmazásához a Bíróságnak figyelembe kell vennie különösen az ítéletben foglaltak teljesítése elmaradásának a magán‑ és közérdekeket érintő következményeit, továbbá azt, hogy a szóban forgó tagállamot milyen sürgősen kell a kötelezettségei teljesítésére szorítani. (
18
)
40.
A Bizottság a Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/07, EU:C:2009:292) foglaltak maradéktalan teljesítéséig napi kényszerítő bírság kiszabását kéri, amelyet a következőképpen kell kiszámítani: a kényszerítő bírság valamennyi tagállam esetében azonos napi 660 euró átalányalapját szorozni kell egy 1‑től 20‑ig terjedő skálán 3‑as súlyossági együtthatóval, egy 1‑től 3‑ig terjedő skálán a jogsértés időtartamát tükröző 3‑as együtthatóval, valamint a Portugália fizetőképességét tükröző „n” tényezővel, azaz 3,40‑nel. Ebből napi 20196,00 euró összeg következik.
41.
Jóllehet a Bíróság a pénzügyi szankciók kiszabása során nem számszerűsíti az egyes együtthatókat, mégis egy olyan észszerű módszerről van szó, amely érthetővé teszi a szankciók kiszámítását. A Bizottság javaslatát ezért a következőkben részletesen vizsgálni kell.
i) Portugália fizetőképességének figyelembevételéről
42.
A bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a kényszerítő bírság kiszámítása során figyelembe kell venni a tagállamnak a tényállás Bíróság általi vizsgálata időpontjában ismert GDP‑jét. (
19
) Ennélfogva azokból a naprakész adatokból kell kiindulni, amelyeket a Bizottság a 2015. augusztus 5‑i közleményében közzétett. (
20
) Következésképpen a Portugália fizetőképességét tükröző„n” tényezőt a 3,35‑ös értékkel kell számszerűsíteni. Ezzel szemben az egységes átalányalapot jelenleg 670 euróval kell figyelembe venni.
ii) A jogsértés időtartamáról
43.
A jogsértés időtartamát a tényállás Bíróság általi mérlegelése időpontjának figyelembevételével kell értékelni. Ezzel szemben nem mérvadó az az időpont, amikor a Bizottság a Bírósághoz fordult. (
21
)
44.
A Bizottság álláspontja szerint a Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) kihirdetésének napjától eltelt időre, azaz a szűk hét évre tekintettel a legmagasabb 3‑as együtthatót kell alkalmazni a jogsértés időtartamának figyelembevételére.
45.
Emellett szól, hogy jóllehet az EUMSZ 260. cikk (1) bekezdése nem határozza meg azt az időszakot, amelyen belül egy ítéletet végre kell hajtani, azonban a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a teljesítésnek azonnal el kell kezdődnie, és a lehető legrövidebb idő alatt meg kell történnie. (
22
)
46.
Ebben az értelemben a Bíróság két ítéletben, amelyeket szintén a szennyvízről szóló irányelv végrehajtás hiányosságaival összefüggésben hoztak, egy csaknem nyolcéves időtartamot „jelentősnek” (
23
), egy körülbelül kilencéves időszakot pedig „túl hosszúnak” (
24
) tekintett. Ezt az értékelést annak ellenére fogadta el, hogy egyúttal elismerte, hogy a teljesítendő feladatok jelentős, többéves időtartamot igényelnek, és hogy az eredeti ítéletben foglaltak teljesítését már‑már megvalósultnak kell tekinteni. (
25
) A Bíróság egy az ezen irányelvvel kapcsolatos további ügyben az öt évet „több mint elégségesnek” tartotta az ítéletben foglaltak maradéktalan teljesítéséhez. (
26
)
47.
A Bíróság más területen hozott újabb döntései is összhangban állnak ezzel. Így egy a hulladékgazdálkodás körében irányelvek átültetésével kapcsolatban nemrég hozott ítéletben a hétéves időtartamot a Bíróság „jelentősnek” minősítette. (
27
) Sőt az uniós joggal ellentétes állami támogatások visszakövetelésével összefüggésben a Bíróság számára a hároméves időtartam is jelentős időtartamnak minősül. (
28
)
48.
Ezzel szemben nem meggyőző Portugália azon érve, hogy a jogsértés időtartamát tükröző 3‑as együttható akkor lenne célszerű, ha a Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/07, EU:C:2009:292) foglaltakat még teljes egészében teljesíteni kellene, következésképpen az együttható az ítélet több mint 90%‑os végrehajtási fokára tekintettel nem haladhatná meg az 1‑es értéket. (
29
)
49.
A Bizottság ugyanis helytállóan adja elő, hogy Portugália itt felcseréli a jogsértés időtartamának szempontját a jogsértés súlyának szempontjával. (
30
) Az eredeti ítélet végrehajtási foka a jogsértés súlyának megítélése során kerül figyelembevételre.
50.
Mindent egybevetve a jogsértés időtartamát tükröző 3‑as együttható tehát megfelelő.
iii) A jogsértés súlyáról
51.
Végül a jogsértés súlyát kell értékelni. Ezen a ponton a két fél álláspontja különösen messze áll egymástól.
52.
A Bizottság a 20‑ig terjedő skálán a 3‑as értékű súlyossági együttható alkalmazására vonatkozó javaslatát két fő érvre alapozza.
53.
Először is a Portugália által megsértett uniós jogi rendelkezések jelentőségére hivatkozik. A szennyvízről szóló irányelv rendelkezéseiből következik, hogy a kezelésnek alá nem vetett települési szennyvíz befogadó vízbe bocsátása olyan szennyezést okoz, amely jelentős hatást gyakorol az ilyen vizek és az azokhoz kapcsolódó ökoszisztémák minőségére. Ennélfogva a 15 000‑nél nagyobb lakosegyenértékkel rendelkező települések összes szennyvízének gyűjtése és kezelése döntő jelentőséggel bír a befogadó víz és az ökoszisztémák minősége szempontjából, valamint más irányelvek maradéktalan és szabályszerű alkalmazása tekintetében is. (
31
)
54.
Másodszor a Bizottság a jogsértésnek a közérdekre és az egyes személyek érdekeire gyakorolt hatására hivatkozik. Így a környezet és az emberi egészség védelme a közérdeket szolgálja. Ebből a szempontból azonban a Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/07, EU:C:2009:292) foglaltak hiányos teljesítése nagy kockázatot rejt magában. Ezenkívül a polgárok korlátozott lehetősége a tiszta víz használatára és ehhez kapcsolódóan a szabadidős tevékenységek végzésére az idegenforgalmi ágazatot is befolyásolhatja. (
32
)
55.
A Bizottság álláspontja mellett szól, hogy – ahogy már a Bíróság is hangsúlyozta – a szennyvízről szóló irányelv 4. cikkéből eredő, a települési szennyvíz másodlagos kezelésnek történő alávetésére vonatkozó kötelezettség megszegése már önmagában e kötelezettség jellege alapján az emberi egészség veszélyeztetését és a környezet károsodását eredményezheti, és alapvetően már ebből az okból különösen súlyosnak tekintendő. (
33
)
56.
Ebben az értelemben a Bíróság már megállapította, hogy a kötelezettségszegés különösen súlyosnak minősül, amikor a Bíróság valamely ítélete végrehajtásának az elmulasztása károsíthatja a környezetet, amelynek védelme az EUMSZ 191. cikk szerint az uniós politika célkitűzései közé tartozik. (
34
)
57.
Portugália azonban vehemensen vitatja a Bizottság érvelését Matosinhos település tekintetében. Arra a körülményre hivatkozik, hogy a település szennyvizét már ma elsődleges kezelésnek vetik alá, és a befogadó víz, valamint az ahhoz kapcsolódó ökoszisztémák minősége nem kifogásolható. (
35
) Ezenkívül vitatja a Bizottság által a lakosság egészségére vonatkozóan előadott következményeket. (
36
) A Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/07, EU:C:2009:292) foglaltak csaknem maradéktalan teljesítésére tekintettel a súlyossági együttható értéke nem lehet magasabb 1‑nél. (
37
)
58.
Ebben az összefüggésben Portugália két érvre hivatkozik. Egyrészt Matosinhos település teljesíti a szennyvízről szóló irányelvben előírt azon feltételeket, amelyek szerint a települési szennyvíz másodlagos kezelése elmaradhat. Másrészt Matosinhos vizei kiváló minőségűek, és a Bizottság félelmei a környezetre és az egészségre gyakorolt hatások tekintetében alaptalanok.
– A másodlagos kezelés követelményéről
59.
Az első pontra vonatkozóan Portugália előadja, hogy Matosinhos település elsődleges kezelésnek alávetett szennyvizét nem tó‑ vagy folyóvízbe, hanem rendkívül háborgó, magas sótartalmú tengervízbe bocsátják. Ilyen körülmények alapján teljesülnek a szennyvízről szóló irányelv 8. cikkének (5) bekezdésében szereplő feltételek, amelyek lehetővé teszik kevésbé szigorú szabályok alkalmazását. (
38
) Maga a Bizottság nyilatkozott úgy a szennyvízről szóló irányelv elfogadására vonatkozó tanácsi jegyzőkönyvben, hogy ez a rendelkezés alkalmazandó Portugáliára. (
39
)
60.
Ez az érv már csak azért sem meggyőző, mert a szennyvízről szóló irányelv 8. cikke (5) bekezdésének alkalmazása a tartalma szerint egy meghatározott eljárás betartását feltételezi. Az érintett tagállamnak meg kell küldenie a Bizottságnak a szükséges dokumentációt, amelynek alapján a Bizottság döntést hoz. Ahogy mindazonáltal a Bizottság nem vitatottan előadja, Portugália 1999‑ben kérte ugyan a szóban forgó rendelkezés Matosinhos településre történő alkalmazását, ezt a kérelmet azonban később visszavonta. (
40
)
61.
El kell ismerni mindazonáltal, hogy a Matosinhos esetében fennálló különös feltételekre tekintettel, amelyek alapján a szennyvízről szóló irányelv 8. cikke (5) bekezdésének alkalmazása nem eleve kizárható, a környezetre gyakorolt kisebb hatással kell számolni, mint más helyeken.
– A matosinhosi vizek minőségéről
62.
Ezenkívül Portugália előadja, hogy a szennyvíz fennálló elsődleges kezelésével a kémiai és biokémiai oxigénigény átlagosan 42–43%‑os csökkenését érték el, amely a szennyvízről szóló irányelv szerint megkövetelt 20%‑hoz képest több mint kétszer magasabb érték. (
41
) Ezenkívül Matosinhos település elsődleges kezelésnek alávetett szennyvízét egy víz alatti vezetéken keresztül a parttól több mint két kilométeres távolságban bocsátják a tengerbe, miáltal a parti vizek minősége nem romlik. (
42
) Portugália utal továbbá a matosinhosi fürdővizek rendszeresen elvégzett elemzésére, amely igazolja azok kiváló minőségét. (
43
) Ilyen körülmények között nincs ok azt feltételezni, hogy veszélyben van a lakosság egészsége vagy az idegenforgalmi ágazat. (
44
) A települési szennyvíz még alaposabb kezelése ezzel szemben objektíve nem releváns a környezet szempontjából. (
45
)
63.
A kémiai és biokémiai oxigénigény Portugália által hivatkozott csökkenését illetően a 20%‑os csökkenés a szennyvízről szóló irányelv által a szennyvíz elsődleges kezelésével szemben támasztott követelményeknek felel meg. Ezzel szemben az irányelv a másodlagos kezelés tekintetében a kémiai oxigénigény legalább 75%‑os csökkenését és a biokémiai oxigénigény 70–90%‑os csökkenését határozza meg irányadó értékként. Ezeket az értékeket továbbra sem érik el.
64.
Ezenkívül igaz, hogy a Portugália által benyújtott adatokból kitűnik, hogy a fürdővizek minőségét Matosinhos legtöbb strandszakaszán „kiválónak” minősítették. Mindazonáltal az „Azul‑Conchina” szakaszon, amelyen a Bizottság által szolgáltatott, nem vitatott adatok szerint az elsődleges kezelésnek alávetett szennyvizet a tengerbe bocsátják, a vízminőséget csak „elégségesnek”, a Matosinhos városához legközelebb fekvő „Matosinhos” szakaszon pedig csak „jónak” értékelték. Ezzel e strandok a fürdővizek minőségéről szóló 2006/7/EK irányelv (
46
) értelmében még használhatók, a kiváló minőség hiánya azonban egy arra utaló körülmény, hogy a szennyvíz elégtelen tisztítása kedvezőtlen hatással van a vízminőségre. A vízbe bocsátás közvetlen területén a kedvezőtlen hatások minden bizonnyal még jóval erősebbek.
65.
Amennyiben Portugália a két fürdővíz minősége romlásának indokolásaként kizárólag a szennyvíztisztító telep működésével össze nem függő, rövid tartamú rendkívüli körülményekre hivatkozik, ez nem tűnik meggyőzőnek, mivel az említett strandszakaszok e minősítései már 2012 óta folyamatosan fennállnak. Egyet kell érteni ezért a Bizottsággal abban, hogy nyilvánvalóan adott a javulási képesség. A másodlagos szennyvízkezelés megvalósítása hozzájárulhat ehhez a javuláshoz.
66.
Következésképpen abból kell kiindulni, hogy a Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/07, EU:C:2009:292) foglaltak teljesítésének hiánya nem okozott ugyan súlyos környezeti károkat, a környezetet és különösen a matosinhosi strandokat azonban még mindig kedvezőtlen hatás éri.
– További súlyosító, illetve enyhítő körülmények
67.
Súlyosító körülményként kell ezenkívül értékelni azt, hogy a Bizottság kontra Portugália ítéletben (C‑530/07, EU:C:2009:292) foglaltak maradéktalan teljesítésével a Portugália által benyújtott ütemterv szerint csak 2019‑ben lehet számolni. Következésképpen csaknem húszéves késésről van szó, mivel a szóban forgó, Matosinhos település szennyvize másodlagos kezelésnek történő alávetésére vonatkozó kötelezettséget legkésőbb 2000. december 31‑ig kellett volna teljesíteni. Az ítélkezési gyakorlat szerint az uniós jog hosszú időtartamú megsértése növeli a jogsértés súlyát, (
47
) jóllehet e körülményt már figyelembe kell venni az időtartamot tükröző együttható kiszámításakor is.
68.
Másrészt figyelembe kell venni a Portugália által a szennyvízről szóló irányelv végrehajtásában elért eredményeket, amelyeket a Bizottság is elismer. (
48
)
69.
Így már csak egyetlen települést kell a Bizottság kontra Portugália (C‑530/07, EU:C:2009:292) ítélettel összhangba hozni. Ez lényegesebb kevesebb, mint az eredeti ítélettel érintett települések száma, azaz 22. Lakosegyenértékben kifejezve az eredeti 3243600 lakosegyenértékkel szemben még 287000 lakosegyenértéket kell az irányelvvel összhangban lévő állapotba hozni. Ez több mint 90%‑os végrehajtási foknak felel meg. Ennek megfelelően Portugália jelentősen csökkentette az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt, a Bizottság kontra Portugália (C‑530/07, EU:C:2009:292) ítéletben megállapított jogsértésből eredő további kedvezőtlen hatásokat.
70.
Ennélfogva a fenti megfontolások alapján 1,5‑ös súlyossági együtthatót kell alkalmazni.
iv) Közbenső következtetés
71.
A napi 670 euró átalányalap és az 1,5‑ös súlyossági együttható, a jogsértés időtartamát tükröző 3‑as együttható és a 3,35‑ös „n” tényező szorzata napi 10100,25 euró kényszerítő bírságot eredményez. Célszerűnek tűnik ezt az összeget 10000 euróra kerekíteni.
c) A kényszerítő bírság fokozatos mérséklésének lehetőségéről
72.
A Bizottság azt javasolja, hogy a kényszerítő bírság megállapítása során a Portugália által a Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) végrehajtása tekintetében a jövőben elérendő eredményeket olyan módon vegyék figyelembe, hogy a kényszerítő bírság összege az irányelvvel összhangban lévő állapotba hozott lakosegyenérték‑szám függvényében csökkenjen.
73.
Portugália is a fokozatosan csökkenő kényszerítő bírságot indítványozza. Rámutat azonban arra, hogy Matosinhos település esetében az állítólagos jogsértés arra korlátozódik, hogy lehetővé tegyék a települési szennyvíz másodlagos kezelését. Ennélfogva a megfelelő építési munkák előrehaladásának kell mérvadónak lennie a kényszerítő bírság fokozatos mérséklése során. (
49
) Portugália a Bizottság javaslatának megfelelő eljárást a jelen esetben nem tartja megvalósíthatónak és lehetségesnek, mivel csak az építési munkák befejezését követően lehet a települési szennyvizet másodlagos kezelésnek alávetni. Ezzel szemben az érintett lakosegyenérték fokozatos csökkentése nem lehetséges. (
50
)
74.
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az ítéletben foglaltak maradéktalan teljesítése érdekében a kényszerítő bírságot egészében meg kell követelni, amíg a tagállam nem tett meg a megállapított kötelezettségszegés megszüntetéséhez szükséges valamennyi intézkedést. Egyes különleges esetekben mindazonáltal előírható olyan szankció, amely figyelembe veszi a tagállam által a kötelezettségei teljesítése során elért esetleges eredményeket. (
51
) Ez megfelel az arányosság elvének, mivel a teljes összegű kényszerítő bírságnak az első ítélet végrehajtásában elért eredményektől függetlenül történő fenntartása nem lenne megfelelő, és a megállapított jogsértés tekintetében aránytalan lenne. (
52
)
75.
Ennek megfelelően a Bíróság több alkalommal szabott ki fokozatosan csökkenő kényszerítő bírságot. Az ügyek egyrészt számos fürdővíz minőségére, (
53
) egy nemzeti támogatási program keretében nyújtott számos állami támogatás visszatéríttetésére (
54
) vagy engedély nélküli hulladéklerakók bezárására és rehabilitációjára (
55
) vonatkoztak. Másrészt a Bíróság ilyen módon járt el két olyan ügyben is, amelyek strukturálisan megfelelnek a jelen ügynek, mivel ugyanúgy települési szennyvíz elsődleges és másodlagos kezeléséről volt szó. (
56
)
76.
Portugália érveivel ellentétben azonban a kényszerítő bírság fokozatos mérséklése szempontjából a másodlagos kezelést végző matosinhosi telep építése előrehaladásának figyelembevétele nem vetődik fel. Csak akkor lehet ugyanis a Portugália kontra Bizottság ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) további végrehajtásáról és a szennyvízről szóló irányelv 4. cikkében szereplő rendelkezések betartásáról beszélni, ha biztosított, hogy ténylegesen további lakosegyenértékeket hoztak az irányelvvel összhangban lévő állapotba. Ezzel szemben az építési munkák puszta előrehaladása, még ha az eddig megfelelő ütemű is, nem eredményezi a környezeti terhek csökkenését; ezzel csak a másodlagos kezelést végző telep üzembe helyezését követően lehet számolni. Ahogy a Bíróság Belgium és Görögország tekintetében már megállapította, a kényszerítő bírság mérséklése szempontjából ennélfogva csak az irányelvvel összhangban nem álló lakosegyenértékek csökkenése lehet mérvadó. (
57
) Sőt Luxemburg tekintetében, ahol két telep építése még folyamatban van, a Bíróság elutasította a kényszerítő bírságnak a két telep elkészülte előtti bármely mérséklését. (
58
) Ha Portugáliának már az építkezés előrehaladása miatt biztosítanák a kényszerítő bírság mérséklését, ez a többi tagállamhoz képest kedvezőbb bánásmódot eredményezne.
77.
Mivel maga Portugália azt adja elő, hogy az irányelvvel összhangban álló lakosegyenértékek fokozatos növelése, és ezzel Matosinhos település esetében a környezeti terhek csökkentése nem lehetséges, állandó összegű kényszerítő bírságot kell kiszabni.
d) Közbenső következtetés
78.
A Portugál Köztársaságot ezért arra kell kötelezni, hogy a Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) maradéktalan végrehajtásáig fizessen az Európai Bizottságnak „az Európai Unió saját forrásai” számlára napi 10000 euró összegű kényszerítő bírságot.
2. Az átalányösszegről
79.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a kényszerítő bírság mellett átalányösszeg is kiszabható. (
59
) Erre minden egyes esetben a megállapított kötelezettségszegés jellemzőivel, valamint az EUMSZ 260. cikk alapján megindított eljárásban érintett tagállam által tanúsított magatartással összefüggő, releváns tényezők összessége alapján kell, hogy sor kerüljön. E tekintetben az említett rendelkezés széles mérlegelési jogkört biztosít a Bíróság számára annak eldöntésében, hogy kiszab‑e, vagy sem, ilyen szankciót. (
60
)
80.
A Bizottság azt javasolja, hogy az átalányösszeg kiszámításához a napi 220 euró összegű állandó átalányalapot szorozzák meg az összegük szerint a kényszerítő bírság kiszámításához javasolt értékeknek megfelelő súlyossági együtthatóval és „n” tényezővel, valamint az első ítélet meghozatala óta eltelt napok számával.
81.
Ha ezen adatok a Portugáliával szemben kiszabandó kényszerítő bírságra vonatkozó javaslatomnak megfelelően oly módon kerülnek aktualizálásra, hogy a 220 euró összegű átalányalapot, a 3,35‑ös „n” tényezőt és az 1,5‑ös súlyossági együttható képezi az alapot, (
61
) akkor 1105,50 euró összegű átalányalap az eredmény. A jelen indítvány ismertetésének napját alapul véve, 2485 nappal a Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) kihirdetése után ebből 2747167,50 euró átalányösszeg adódik. Ha az ítélet kihirdetésére például az indítvány ismertetését három hónappal követően kerül sor, ez alapján elképzelhető 2846662,50 euró átalányösszeg kiszabása.
82.
Ezen összeg arányosságát mindazonáltal még részletesebben vizsgálni kell.
83.
Először is súlyosító körülményként kell figyelembe venni, hogy jóllehet Vila Real de Santo António településen időközben az irányelvvel összhangban lévő állapotot hoztak létre, a kötelezettségszegést ezen eljárás keretében e település tekintetében is meg kell állapítani. (
62
)
84.
Ezenkívül az ítélkezési gyakorlat szerint az átalányösszeg megállapításához figyelembe kell venni az érintett tagállam által tanúsított „magatartást”. (
63
)
85.
Ebben az összefüggésben fontolóra kell venni azt is, hogy a Bizottság azt rója fel Portugáliának, hogy súlyosan figyelmen kívül hagyta az általa benyújtott ütemterveket. (
64
)
86.
Ezzel szemben Portugália a hatóságai és a Bizottság közötti állandó együttműködést, valamint a hatóságai által a Bizottságnak megküldött részletes információkat hozza fel enyhítő körülményként.
87.
A Bizottsággal való együttműködés hiányosságait az átalányösszeg megállapítása során figyelembe kell venni. (
65
) Ahogy az ügy irataiból kitűnik, a Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) kihirdetését követően élénk eszmecsere bontakozott ki a Bizottság és a portugál hatóságok között. A Bizottság Portugália válaszreakcióját önmagában nem is kifogásolja. Mindazonáltal helytálló a Bizottság azon kifogása, miszerint Portugália ismétlődő jelleggel nem tartotta magát a saját ütemterveihez. Így a matosinhosi szennyvíztisztító telep elkészültét egymást követően 2011 decemberére, (
66
) 2013 áprilisára, (
67
) 2013 decemberére, (
68
) valamint végül 2017‑re (
69
) jelezték. A Portugália által benyújtott legújabb terv szerint a telepet csak 2019 második félévében fogják üzembe helyezni. (
70
) Hasonlóképpen bejelentették, hogy Vila Real de Santo António település 2010 vége előtt az irányelvvel összhangban lévő állapotba kerül. Ténylegesen ez elhúzódott 2015‑ig.
88.
Ezenkívül a Bizottság a Portugáliával szembeni kötelezettségszegési eljárások nagy számára hivatkozik, amelyek a települési szennyvíz kezelése területén a Bíróság által hozott ítéleteket is eredményeztek. Ez ismétlődő jogellenes magatartásra utal, mégpedig egy olyan ágazatban, amelyben az egészségre és a környezetre gyakorolt hatások különösen jelentősek. (
71
)
89.
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a tagállami jogsértés gyakori előfordulása valamely konkrét területen utalhat arra, hogy az uniós jog megsértése hasonló jövőbeni ismétlődésének a hatékony megakadályozása megkívánja az olyan visszatartó erejű intézkedést, mint az átalányösszeg kiszabása. (
72
)A Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) mellett már valóban elmarasztalták Portugáliát további négy alkalommal, mivel nem teljesítette a szennyvízről szóló irányelvből eredő kötelezettségeit. (
73
)
90.
E körülmények alapján három millió euró átalányösszeg kiszabását javasolom a Portugál Köztársasággal szemben.
V – Költségek
91.
Az eljárási szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
92.
A Bizottság kérte, hogy Portugáliát kötelezzék a költségek viselésére, és a kötelezettségszegés megállapítható. Ez a körülmény az ítélkezési gyakorlat szerint elegendő ahhoz, hogy Portugáliát kötelezzék az eljárás költségeinek viselésére, (
74
) jóllehet a Bizottság az általa felhozott jogalapok tekintetében pervesztes lett annyiban, hogy a kérelme magasabb összegű kényszerítő bírság és átalányösszeg kiszabására irányult.
VI – Végkövetkeztetések
93.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt javasolom, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
1)
A Portugál Köztársaság nem teljesítette az EUMSZ 260. cikk (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit azáltal, hogy 2014. április 21‑én, amikor lejárt az Európai Bizottság által meghatározott határidő, nem tett meg a Bizottság kontra Portugália (C‑530/07, EU:C:2009:292) ítéletben foglaltak teljesítéséhez szükséges minden intézkedést.
2)
A Bíróság kötelezi a Portugál Köztársaságot, hogy a Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑530/07, EU:C:2009:292) maradéktalan végrehajtásáig fizessen az Európai Bizottságnak „az Európai Unió saját forrásai” számlára napi 10000 euró összegű kényszerítő bírságot.
3)
A Bíróság kötelezi a Portugál Köztársaságot, hogy fizessen az Európai Bizottságnak „az Európai Unió saját forrásai” számlára három millió euró átalányösszeget.
4)
A Bíróság a Portugál Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	A települési szennyvíz kezeléséről szóló, 1991. május 21‑i tanácsi irányelvnek (HL 1991. L 135., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 26. o.) az 1998. február 27‑i 98/15/EK bizottsági irányelvvel (HL 1998. L 67., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 4. kötet, 27. o.) módosított változata.
(
3
)	Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑610/10, EU:C:2012:781, 67. pont); Bizottság kontra Cseh Köztársaság ítélet (C‑241/11, EU:C:2013:423, 23. pont); Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 32. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405, 27. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 29. pont).
(
4
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑369/07, EU:C:2009:428, 140. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑367/14, EU:C:2015:611, 85. pont).
(
5
)	Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 36. pont); Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑184/11, EU:C:2014:316, 58. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 86. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑367/14, EU:C:2015:611, 86. pont).
(
6
)	Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑70/06, EU:C:2008:3, 34. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑369/07, EU:C:2009:428, 112. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 37. pont); Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 64. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑367/14, EU:C:2015:611, 87. pont).
(
7
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑369/07, EU:C:2009:428, 59. o.); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 42. pont); Bizottság kontra Luxemburg ítélet (C‑576/11, EU:C:2013:773, 43. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 87. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 47. pont).
(
8
)	A viszonválasz 18. és 22. pontja.
(
9
)	Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑565/10, EU:C:2012:476, 37. és 38. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 48. pont); Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑398/14, EU:C:2116:61, 39. pont).
(
10
)	Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑565/10, EU:C:2012:476, 38. pont).
(
11
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 48. pont).
(
12
)	Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑398/14, EU:C:2016:61, 39. pont).
(
13
)	Lásd a portugál hatóságok 2014. április 23‑i levelét, amellyel a Bizottság 2014. február 21‑i felszólító levelére válaszoltak (a kereset A 11. melléklete).
(
14
)	A viszonválasz 31. pontja.
(
15
)	A viszonválasz 32. pontja és D 2. melléklete.
(
16
)	Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 45. pont); Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑610/10, EU:C:2012:781, 114. pont); Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 66. pont); Bizottság kontra Luxemburg ítélet (C‑576/11, EU:C:2013:773, 45. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 94. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 49. pont).
(
17
)	Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 68. pont); Bizottság kontra Luxemburg ítélet (C‑576/11, EU:C:2013:773, 46. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405, 52. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 95. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 52. pont).
(
18
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑369/07, EU:C:2009:428, 114. és 115. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 56. és 57. pont); Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑610/10, EU:C:2012:781, 118. és 119. pont); Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 69. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 97. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 54. pont).
(
19
)	Bizottság kontra Írország ítélet (C‑279/11, EU:C:2012:834, 78. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405, 58. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 104. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 60. pont).
(
20
)	C(2015) 5511 final.
(
21
)	Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑70/06, EU:C:2008:3, 45. pont); Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑610/10, EU:C:2012:781, 120. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405, 57. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 102. pont).
(
22
)	Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑278/01, EU:C:2003:635, 27. pont); Bizottság kontra Írország ítélet (C‑374/11, EU:C:2012:827, 21. pont); Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑76/13, EU:C:2014:2029, 57. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑367/14, EU:C:2015:611, 95. pont).
(
23
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 59. pont).
(
24
)	Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 54. pont).
(
25
)	Lásd: Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 54. pont).
(
26
)	Bizottság kontra Luxemburg ítélet (C‑576/11, EU:C:2013:773, 52. pont).
(
27
)	Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 103. pont).
(
28
)	Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑367/14, EU:C:2015:611, 98. pont).
(
29
)	Lásd az ellenkérelem 73. pontját és a viszonválasz 59. pontját.
(
30
)	A válasz 46. pontja.
(
31
)	Lásd a kereset 25–32. pontját.
(
32
)	Lásd a kereset 35–37. pontját.
(
33
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 55. pont).
(
34
)	Bizottság kontra Írország ítélet (C‑279/11, EU:C:2012:834, 72. pont); Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 56. pont).
(
35
)	Az ellenkérelem 21. és 23. pontja.
(
36
)	Az ellenkérelem 25. pontja.
(
37
)	Az ellenkérelem 71. pontja.
(
38
)	Az ellenkérelem 27. és 32. pontja.
(
39
)	Az ellenkérelem 29. pontja.
(
40
)	A válasz 21. pontja és C 2. melléklete.
(
41
)	Az ellenkérelem 23. pontja.
(
42
)	Az ellenkérelem 33. pontja.
(
43
)	Lásd a viszonválasz 28. pontját, valamint az ellenkérelem 33. és 34. pontját.
(
44
)	Az ellenkérelem 34. pontja.
(
45
)	A viszonválasz 27. pontja.
(
46
)	A fürdővizek minőségéről és a 76/160/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. február 15‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 64., 37. o.).
(
47
)	Lásd: Bizottság kontra Írország ítélet (C‑374/11, EU:C:2012:827, 38. pont).
(
48
)	Lásd: Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 58. pont).
(
49
)	Az ellenkérelem 47. pontja.
(
50
)	A viszonválasz 41. és azt követő pontja.
(
51
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405, 60. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 106. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 62. pont). Lásd ebben az értelemben: Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑278/01, EU:C:2003:635, 43–51. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 47–55. pont); Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 73. és azt követő pont) is.
(
52
)	Lásd: Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑278/01, EU:C:2003:635, 48. és azt követő pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 49. pont).
(
53
)	Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑278/01, EU:C:2003:635).
(
54
)	Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740).
(
55
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407).
(
56
)	Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684).
(
57
)	Lásd: Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 73. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 66. pont).
(
58
)	Bizottság kontra Luxemburg ítélet (C‑576/11, EU:C:2013:773).
(
59
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑369/07, EU:C:2009:428, 143. pont); Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑610/10, EU:C:2012:781, 140. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405, 71. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 113. pont.); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 72. pont).
(
60
)	Bizottság kontra Belgium ítélet (C‑533/11, EU:C:2013:659, 50. és azt követő pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405, 73. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/03, EU:C:2014:2407, 114. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 73. pont).
(
61
)	Lásd a jelen indítvány 70. pontját.
(
62
)	Lásd a jelen indítvány 17. és 19. pontját.
(
63
)	Lásd a 60. lábjegyzetben szereplő bizonyítékokat.
(
64
)	A kereset 45. pontja.
(
65
)	Lásd: Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑407/09, EU:C:2011:196, 33. pont).
(
66
)	A 2010. február 16‑i levél, a kereset A 4. melléklete.
(
67
)	A 2010. október 6‑i levél, a kereset A 5. melléklete.
(
68
)	A 2011. december 12‑i levél, a kereset A 7. melléklete.
(
69
)	A 2014. április 23‑i levél, a kereset A 11. melléklete.
(
70
)	A viszonválasz 32. pontja, valamint D 2. melléklete.
(
71
)	A kereset 50. pontja.
(
72
)	Bizottság kontra Franciaország ítélet (C‑121/07, EU:C:2008:695, 69. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑496/09, EU:C:2011:740, 90. pont); Bizottság kontra Spanyolország ítélet (C‑184/11, EU:C:2014:316, 78. pont); Bizottság kontra Írország ítélet (C‑279/11, EU:C:2012:834, 70. pont).
(
73
)	Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑233/07, EU:C:2008:271); Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑526/09, EU:C:2010:734); Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑220/10, EU:C:2011:558), és Bizottság kontra Portugália ítélet (C‑398/14, EU:C:2016:61).
(
74
)	Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑378/13, EU:C:2014:2405, 81. pont); Bizottság kontra Olaszország ítélet (C‑196/13, EU:C:2014:2407, 122. pont); Bizottság kontra Svédország ítélet (C‑243/13, EU:C:2014:2413, 68. pont); Bizottság kontra Görögország ítélet (C‑167/14, EU:C:2015:684, 81. pont).