62005CJ0382_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑382/05. sz. ügyben,
az EK 226. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt a Bírósághoz 2005. október 20‑án
az Európai Közösségek Bizottsága
(képviseli: A. Aresu és X. Lewis, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxemburg)
felperesnek
az Olasz Köztársaság
(képviseli: I. M. Braguglia, meghatalmazotti minőségben, segítője: G. Fiengo avvocato dello Stato, kézbesítési cím: Luxemburg)
alperes ellen
benyújtott keresete tárgyában,
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: C. W. A Timmermans tanácselnök, P. Kūris, K. Schiemann (előadó), L. Bay Larsen és C. Toader bírák,
főtanácsnok: J. Mazák,
hivatalvezető: J. Swedenborg tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2007. március 8‑i tárgyalásra,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
Az ítélet indoklása
1. Az Európai Közösségek Bizottsága a keresetében a Bíróságtól annak megállapítását kéri, hogy az Olasz Köztársaság – mivel a Presidenza del Consiglio dei Ministri (a minisztertanács elnöke) – Dipartimento per la protezione civile (polgári védelmi főosztály) – Ufficio del Commissario delegato per l’emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia (a szicíliai hulladék-szükséghelyzettel és vízfelügyelettel foglalkozó megbízott hivatal) a Szicília tartomány településein keletkezett, szelektíven gyűjtött háztartási hulladék visszamaradó részének felhasználása tárgyában eljárást kezdeményezett szerződések megkötése érdekében, és e szerződéseket a 2001. szeptember 13‑i 2001/78/EK bizottsági irányelvvel (HL L 285., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 94. o.) módosított, a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18‑i 92/50/EGK tanácsi irányelvben (HL L 209., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 322. o., a továbbiakban: 92/50 irányelv) foglalt eljárások alkalmazása nélkül, különösen pedig a megfelelő hirdetménynek az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
való közzététele nélkül kötötte meg – nem teljesítette az említett irányelvből, különösen pedig annak 11., 15. és 17. cikkéből eredő kötelezettségeit.
Jogi háttér
A közösségi szabályozás
2. A 92/50 irányelv 1. cikkének a) pontja a következőképpen rendelkezik:
„a) szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződés: egy szolgáltató és egy ajánlatkérő közötti visszterhes írásbeli szerződés […]”
3. Az irányelv 8. cikke a következőket írja elő:
„Azt a szerződést, amelynek tárgya az I. A. mellékletben felsorolt szolgáltatás, a III–VI. cím rendelkezéseinek megfelelően kell odaítélni.”
4. A 92/50 irányelv V. címében szereplő 15. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az az ajánlatkérő, amely egy szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződést nyílt, meghívásos vagy a 11. cikkben említett esetekben tárgyalásos eljárás útján kíván odaítélni, ezt a szándékát hirdetményben közli.”
5. A 92/50 irányelv 17. cikke szerint:
„(1) A hirdetményeket a III. és IV. mellékletben foglalt minták szerint kell elkészíteni úgy, hogy tartalmazzák az e mintákban kért adatokat. […]
[…]
(4) A 15. cikk (2) és (3) bekezdésében említett hirdetményeket az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
és TED-adatbankban az eredeti nyelveken és teljes terjedelemben közzé kell tenni. Az egyes hirdetmények fontos elemeinek összefoglalását a Közösség egyéb hivatalos nyelvein is közzé kell tenni, azzal, hogy egyedül az eredeti nyelven készült szöveg hiteles.
[…]”
6. A 92/50 irányelvnek az I. A. melléklete, amelynek címe „A 8. cikk szerinti szolgáltatások”, magában foglalja többek közt a 16. kategóriát, amelynek elnevezése „Szennyvízelvezetési és hulladékhasznosítási szolgáltatások; fertőtlenítési és hasonló szolgáltatások”, és amelyhez a 94 CPC hivatkozási szám tartozik.
7. Az említett irányelv III. melléklete tartalmazza többek közt az „előzetes tájékoztató” és a „szerződési hirdetmény” mintáit.
A nemzeti szabályozás
8. A minisztertanács elnöke által hozott, a 2002. március 22‑i 3190. sz. rendelettel módosított, 1999. május 31‑i 2983. sz. rendelet (GURI 132. sz., 1999. június 8.; a továbbiakban: 2983/99. sz. rendelet) 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A megbízott, Szicília tartomány elnöke, miután meghallgatta a környezetvédelmi és területvédelmi minisztert, a Szicília tartomány településein keletkezett, szelektíven gyűjtött háztartási hulladék visszamaradó részének felhasználása tárgyában legfeljebb húsz év tartamú szerződéseket köt […]. A megbízott, Szicília tartomány elnöke e cél érdekében a közösségi közbeszerzési eljárástól eltérően, átlátható közjogi eljárások alapján kijelöli az ipar területén tevékenykedő piaci szereplőket […].”
9. Az e rendelkezésben szereplő „a közösségi közbeszerzési eljárástól eltérően” fordulatot a minisztertanács elnöke által hozott, 2004. január 23‑i 3334. sz. rendelet (GURI 26. sz., 2004. február 2.) hatályon kívül helyezte.
A jogvita előzményei és a pert megelőző eljárás
10. Szicília tartomány elnöke a 2002. augusztus 5‑i 670. sz. rendeletével Commissario delegato per l’emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia (a szicíliai hulladék-szükséghelyzettel és vízfelügyelettel foglalkozó megbízott) (a továbbiakban: megbízott) minőségében eljárva a 2983/99. sz. rendelet 4. cikke alapján jóváhagyta „a Szicília tartományban keletkezett, szelektíven gyűjtött háztartási hulladék visszamaradó részének felhasználása tárgyában történő szerződéskötésről szóló nyilvános hirdetmény” című dokumentumot (a továbbiakban: vitatott hirdetmény). A vitatott hirdetmény három mellékletet tartalmaz. Az A. melléklet „a Szicília tartomány településein keletkezett, szelektíven gyűjtött háztartási hulladék visszamaradó részének felhasználásáról szóló iránymutatásokat” foglalja magában. A B. melléklet címe „Összefoglaló pénzügyi terv”, a C. melléklet pedig a kiválasztott piaci szereplőkkel kötendő szerződés mintáját tartalmazza (a továbbiakban: szerződésminta).
11. 2002. augusztus 7‑én a 92/50 irányelv III. mellékletében szereplő „előzetes tájékoztató” elnevezésű hirdetményminta szerinti, fent említett szerződésekre vonatkozó hirdetményt küldtek a Kiadó Hivatalba. A hirdetményt 2002. augusztus 16‑án közzétették az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
(HL S 158., elektronikus változat).
12. A vitatott hirdetményt augusztus 9‑én tették közzé a Gazzetta ufficiale della Regione Siciliana‑ ban .
13. Az ezen eljárást illető panaszra eljárva a Bizottság az olasz hatóságok számára 2002. november 15‑én küldött levélben tájékoztatást kért, amelyre az olasz hatóságok a 2003. május 2‑i levélben válaszoltak.
14. 2003. június 17‑én a megbízott – lényegében a szerződésminta szerint – négy szerződést kötött a Tifeo Energia Ambiente Soc. coop. Arl‑lal, a Palermo Energia Ambiente Soc. coop. Arl‑lal, a Sicil Power SpA‑val, illetve a Platani Energia Ambiente Soc. coop. Arl‑lal (a továbbiakban: vitatott szerződések).
15. 2003. október 17‑én a Bizottság az EK 226. cikk alapján felszólító levelet küldött az Olasz Köztársaság részére, amelyben kifogásolta, hogy az említett tagállam megsértette a 92/50 irányelvet, és különösen annak 11., 15. és 17. cikkét. A Bizottság, mivel nem találta kielégítőnek a felszólító levelére küldött, 2004. április 1‑jei választ, 2004. április 9‑én indokolással ellátott véleményt küldött az Olasz Köztársaság részére, amelyben felszólította, hogy két hónapos határidőn belül szüntesse meg a kötelezettségszegést.
16. A 2004. szeptember 24‑i, az indokolással ellátott véleményre adott válaszukban az olasz hatóságok vitatták a kötelezettségszegést.
17. A Bizottság, mivel nem találta kielégítőnek az említett választ, a jelen kereset benyújtása mellett döntött.
A keresetről
A felek érvei
18. A Bizottság álláspontja szerint a vitatott szerződések a 92/50 irányelv 1. cikke értelmében szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződésnek minősülnek, és megkötésük nem az irányelvből eredő nyilvánossági követelmények betartása mellett történt. A Bizottság különösen arra hivatkozik, hogy az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
a hirdetményt nem a közbeszerzési szerződés odaítélése céljából az irányelv II. mellékletében előírt szerződési hirdetményminta felhasználásával, hanem az ugyanezen mellékletben szereplő úgynevezett „előzetes tájékoztató” nevű minta felhasználásával tették közzé. A külföldi szolgáltatásnyújtók ezenfelül hátrányos megkülönböztetésben részesültek a belföldi piaci szereplőkhöz képest, mivel az utóbbiak számára rendelkezésre állt a Gazetta ufficiale della Regione Siciliana‑ ban közzétett részletes hirdetmény.
19. A Bizottság álláspontja szerint a vitatott szerződések nem a 92/50 irányelv hatálya alól kivont szolgáltatási koncessziónak minősülnek, amint azt az Olasz Köztársaság hangsúlyozza. Nem áll fenn ugyanis, hogy a piaci szereplők díjazása abban a jogban áll, hogy a saját szolgáltatásukat hasznosíthatják, miközben a fogyasztóktól bevételben részesülnek, és emellett a szolgáltatásnyújtáshoz kapcsolódó valamennyi kockázatokat viselik.
20. Egyrészt a piaci szereplő díjazása a jelen ügyben olyan díj útján történik, amelyet részére a megbízott közvetlenül fizet, és amelynek az összegét a vitatott szerződések azon euróösszegben határozzák meg, amely a település által a piaci szereplő részére átruházott hulladék tonnánkénti mennyisége után jár. Azon bevétel tekintetében, amelyet a piaci szereplő ezt meghaladóan szerezhet a hulladék hőkezelése során keletkező villamos energia értékesítése útján, nem képezi részét a piaci szereplő díjazásának.
21. Másrészt a piaci szereplő nem viseli a szolgáltatásnyújtással járó kockázatokat, különösen azért, mert a vitatott szerződések évenként átruházott minimális hulladékmennyiséget garantálnak a számára, és előírják a díjazás szintjének éves kiigazítását az általa viselendő költségek változásainak figyelembe vétele érdekében. A szerződések emellett előírják az említett díjazás kiigazítását arra az esetre, ha az átruházott hulladék tényleges éves mennyisége a legkisebb garantált mennyiség 95%‑ánál kisebb vagy 115%‑ánál nagyobb, aminek célja, hogy a piaci szereplő gazdasági és pénzügyi egyensúlya biztosított legyen.
22. Az olasz kormány ezzel szemben úgy véli, hogy a vitatott szerződések – amint az a nemzeti ítélkezési gyakorlatból is következik – a 92/50 irányelv hatálya alá nem tartozó szolgáltatási koncesszióknak minősülnek.
23. Először is az ilyen szerződések olyan közérdekű szolgáltatás nyújtásával való megbízást foglalnak magukban, amelynek folytonosságát a piaci szereplőnek biztosítania kell.
24. Másodszor a kérdéses szolgáltatást közvetlenül a fogyasztók – nevezetesen a hulladékot termelő települések lakóinak közössége – részére nyújtják, akik – mivel kötelesek azon település számára díjat fizetni, amely a hulladék elszállítását és kezelését is fedezi – végső soron viselik a piaci szereplőnek fizetett díjazás költségeit, és következésképpen díjazást nyújtanak részére az általa nyújtott szolgáltatásokért. A megbízott e tekintetben kizárólag közvetítő szerepet tölt be.
25. Harmadszor a hulladék energiatermelés mellett történő kezelésének kötelezettsége, és következésképpen annak értékesítése egyértelműen a vitatott szerződések tárgyát képezi. Egyébként pedig a koncesszió díjazása tekintetében klasszikus jelenség, hogy az nem csak a fogyasztó által fizetett díjból származik, hanem a nyújtott szolgáltatáshoz kapcsolódó más tevékenységekből is.
26. Negyedszer, tekintettel a piaci szereplő által eszközölt befektetések pénzügyi volumenére, amely milliárd eurós nagyságrendű, valamint a vitatott szerződések hosszú tartamára, mely 20 év, a piaci szereplő nyeresége bizonytalan, különösen, mivel annak egy része a keletkezett energia eladásából származik.
27. Ötödször az ily módon a piaci szereplőre bízott szolgáltatások megszervezéséért és irányításáért a felelősséget kizárólag a piaci szereplő viseli, a közigazgatás csupán felügyeleti szerepet tölt be.
28. A szolgáltatási koncesszió tekintetében az előírt átláthatóság bármely megfelelő eszközzel biztosítható, beleértve, ahogy a jelen esetben is történt, a hirdetménynek a nemzeti szaklapokban történő közzétételét.
A Bíróság álláspontja
29. Amint az az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, a szolgáltatási koncesszió nem tartozik a 92/50 irányelv hatálya alá (lásd többek között a C‑231/03. sz. Coname‑ügyben 2005. július 21‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑7287. o.] 9. pontját és a C‑458/03. sz., Parking Brixen ügyben 2005. október 13‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑8585. o.] 42. pontját).
30. Mivel az olasz kormány több alkalommal hangsúlyozta azt a tényt, hogy a nemzeti ítélkezési gyakorlat szerint a vitatott szerződésekhez hasonló szerződéseket szolgáltatási koncessziónak kell minősíteni, elsőként emlékeztetni kell arra, hogy a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződés meghatározása a közösségi jog területére tartozik, ezért a vitatott szerződéseknek az olasz jog alapján történő minősítése nem releváns annak eldöntése szempontjából, hogy e szerződések a 92/50 irányelv hatálya alá tartoznak‑e (lásd ebben az értelemben a C‑264/03. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2005. október 20‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑8831. o.] 36. pontját és a C‑220/05. sz., Auroux és társai ügyben 2007. január 18‑án hozott ítélet [EBHT 2007., I‑385. o.] 40. pontját).
31. Következésképpen azt a kérdést, hogy a vitatott szerződéseket szolgáltatási koncesszióknak kell‑e minősíteni, kizárólag a közösségi jog alapján kell értékelni.
32. E tekintetben meg kell állapítani egyrészt azt, hogy az említett szerződések előírják, hogy a megbízottnak a piaci szereplő számára díjat kell fizetnie, amelynek összegét a település által a piaci szereplő részére átruházott hulladék tonnánként mennyisége után járó euróösszeg formájában határozták meg.
33. Amint azt a Bíróság korábban már megállapította, a 92/50 irányelv 1. cikkének a) pontjában foglalt meghatározásból az következik, hogy az irányelv értelmében a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződés ellenszolgáltatást tartalmaz, amelyet az ajánlatkérő közvetlenül fizet a szolgáltatónak (a fent hivatkozott Parking Brixen ügyben hozott ítélet 39. pontja). Következésképpen a vitatott szerződésekben előírthoz hasonló díj a jellemzője lehet az említett 1. cikk a) pontja értelmében vett visszterhes szerződésnek, és ebből következően valamely közbeszerzési szerződésnek (lásd a város által a hulladék összegyűjtésével és kezelésével kizárólagosan megbízott társaság számára hulladéktárolónként vagy tartályonként meghatározott összeg fizetésére vonatkozóan a C‑29/04. sz., Bizottság kontra Ausztria ügyben 2005. november 10‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑9705. o.] 8. és 32. pontját).
34. Másrészt a Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik, hogy szolgáltatási koncesszióról van szó abban az esetben, ha a díjazási mód, amelyben a felek megállapodtak, abban áll, hogy a szolgáltatónak joga van saját szolgáltatásának hasznosítására, és ez azt is magában foglalja, hogy a kérdéses szolgáltatás nyújtásához kapcsolódó kockázatokat szintén a szolgáltató viseli (lásd a C‑324/98. sz., Telaustria és Telefonadress ügyben 2000. december 7‑én hozott ítélet [EBHT 2000., I‑10745. o.] 58. pontját és a C‑358/00. sz., Buchhändler Vereinigung ügyben 2002. május 30‑án hozott végzés [EBHT 2002., I‑4685. o.] 27. és 28. pontját, valamint a fent hivatkozott Parking Brixen ügyben hozott ítélet 40. pontját).
35. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a vitatott szerződésekben előírt díjazási mód nem a kérdéses szolgáltatás hasznosítására vonatkozó jogban áll, és az a szolgáltatás hasznosításához kapcsolódó kockázatoknak a piaci szereplő általi viselését sem foglalja magában.
36. Az említett piaci szereplő ugyanis nemcsak lényegében a megbízottól részesül díjazásban a számára átruházott hulladék tonnánkénti mennyisége szerint meghatározott díj formájában, amint arra a jelen ítélet 32. pontja is rámutat, hanem kétségtelen az is, hogy a vitatott szerződések szerint a megbízott vállalja, hogy egyrészt minden érintett település átruházza a piaci szereplő számára hulladékának visszamaradó részét, és másrészt, hogy a piaci szereplő számára évenként bizonyos minimális hulladékmennyiséget átruháznak. Az említett szerződések ezenfelül előírják a díj kiigazítását arra az esetre, ha az átruházott hulladék tényleges éves mennyisége a legkisebb garantált mennyiség 95%‑ánál kisebb vagy 115%‑ánál nagyobb, aminek célja, hogy a piaci szereplő gazdasági és pénzügyi egyensúlya biztosított legyen. A vitatott szerződések még azt is előírják, hogy a díj összegét évente ki kell igazítani a személyzethez, a nyersanyaghoz, valamint a karbantartási munkákhoz kapcsolódó költségek változásainak figyelembevétele érdekében, valamint pénzügyi mutatókat határoznak meg. Az említett szerződések továbbá a díjra vonatkozó újbóli tárgyalásokat írnak elő arra az esetre, ha a jogi háttér módosítása folytán a piaci szereplőnek az új szabályozásnak való megfelelés biztosítása érdekében egy bizonyos szintet meghaladó befektetéseket kell eszközölnie.
37. A fentiekre tekintettel a vitatott szerződések a 92/50 irányelv hatálya alá tartozó, szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződéseknek minősülnek, és nem az irányelv hatálya alól kivont szolgáltatási koncesszióknak.
38. Az olasz kormány által az e megállapítás vitatása keretében előterjesztett egyik érv sem vezet más következtetésre.
39. Elsőként azon körülményt illetően, hogy a piaci szereplőnek lehetősége van arra, hogy a megállapodott díjon felül pénzügyi bevételre tegyen szert a hulladék kezelése során keletkező villamos energia eladásához kapcsolódóan, meg kell állapítani, hogy a 92/50 irányelv 1. cikkének a) pontja, amely meghatározza a közbeszerzési szerződés fogalmát, „visszterhes szerződések”‑re utal, illetve hogy a szerződés visszterhes jellege arra az ellenszolgáltatásra utal, amelyet a szolgáltató kap az ajánlatkérő számára nyújtott szolgáltatásokért (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Auroux és társai ügyben hozott ítélet 45. pontját).
40. A jelen ügyben nyilvánvaló, hogy az ellenszolgáltatás, amelyben a piaci szereplő részesül a megbízott számára nyújtott szolgáltatásokért, nevezetesen az átruházott hulladék energia termelése mellett történő kezeléséért, lényegében a megbízott által fizetett díj összegében áll.
41. Feltételezve, hogy a villamos energia eladása szintén tekinthető a megbízott számára nyújtott szolgáltatásokért járó ellenszolgáltatásnak, különösen azon tény folytán, hogy a megbízott a vitatott szerződésekben vállalja, hogy megkönnyíti a harmadik személyek számára történő eladást, meg kell állapítani, hogy önmagában az a körülmény, hogy a piaci szereplőnek így lehetősége van arra, hogy az említett megbízottól ellenszolgáltatásként kapott összegen felül harmadik személyektől bizonyos kiegészítő bevételekben részesüljön az általa nyújtott szolgáltatás ellenében, nem elég ahhoz, hogy akadályozza a vitatott szerződések közbeszerzési szerződésként való minősítését (lásd hasonlóképpen a fent hivatkozott Auroux és társai ügyben hozott ítélet 45. pontját).
42. Továbbá a vitatott szerződések hosszú tartama, valamint az a körülmény, hogy teljesítésük a piaci szereplő által eszközölt jelentős kezdeti befektetésekkel jár, a szerződések minősítése szempontjából szintén nem tekinthető meghatározónak, mivel ezek a jellemzők mind a közbeszerzési szerződés, mind a szolgáltatási koncesszió esetében fennállnak.
43. Ugyanez igaz azon tényre vonatkozóan is, hogy a hulladék kezelése közérdekű. E tekintetben arra is emlékeztetni kell, hogy amint az a 92/50 irányelv I. A. mellékletéből következik, az irányelv hatálya alá tartozó „8. cikk szerinti szolgáltatások” között szerepelnek a „[s]zennyvízelvezetési és hulladékhasznosítási szolgáltatások; fertőtlenítési és hasonló szolgáltatások” amelyekkel kapcsolatban a Bíróság már megállapította, hogy magukban foglalják többek közt a hulladék összegyűjtését és kezelését (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítélet 32. pontját).
44. Végezetül valamely szerződés közbeszerzésnek vagy a szolgáltatási koncessziónak való minősítése szempontjából az a körülmény sem meghatározó, hogy a piaci szereplő által nyújtott szolgáltatások olyan jellegűek, hogy adott esetben a teljesítés szempontjából a piaci szereplő nagyfokú önállóságát kívánják meg.
45. Mivel a vitatott szerződések a 92/50 irányelv 1. cikkének a) pontja értelmében szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződéseknek minősülnek, odaítélésük csak az említett irányelv rendelkezéseinek, és különösen 11., 15. és 17. cikkének betartása mellett történhet. E rendelkezések értelmében pedig az ajánlatkérő többek között köteles az említett irányelv III. mellékletében foglalt mintának megfelelő hirdetmény közzétételére, amit nem tett meg.
46. Ebből következően a Bizottság keresetének helyt kell adni, és meg kell állapítani, hogy az Olasz Köztársaság – mivel a Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per la protezione civile – Ufficio del Commissario delegato per l’emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia a Szicília tartomány településein keletkezett, szelektíven gyűjtött háztartási hulladék visszamaradó részének felhasználása tárgyában eljárást kezdeményezett szerződések megkötése érdekében, és e szerződéseket a 92/50 irányelvben foglalt eljárások alkalmazása nélkül, különösen pedig a megfelelő hirdetménynek az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
való közzététele nélkül kötötte meg – nem teljesítette az említett irányelvből, különösen pedig annak 11., 15. és 17. cikkéből eredő kötelezettségeit.
A költségekről
47. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Az Olasz Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1) Az Olasz Köztársaság – mivel a Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per la protezione civile –Ufficio del Commissario delegato per l’emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia a Szicília tartomány településein keletkezett, nem szelektíven gyűjtött háztartási hulladék visszamaradó részének felhasználása tárgyában eljárást kezdeményezett szerződések megkötése érdekében, és e szerződéseket a 2001. szeptember 13‑i 2001/78/EK bizottsági irányelvvel módosított, a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18‑i 92/50/EGK tanácsi irányelvben foglalt eljárások alkalmazása nélkül, különösen pedig a megfelelő hirdetménynek az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
való közzététele nélkül kötötte meg – nem teljesítette az említett irányelvből, különösen pedig annak 11., 15. és 17. cikkéből eredő kötelezettségeit.
2) A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.