62025TO0404_RES
Cauza T‑404/25
Miguel Ángel Navarro Fernández
împotriva
Parlamentului European
Ordonanța Tribunalului (Camera a șasea) din 12 februarie 2026
„Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Cerere de emitere a unei somații – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa reprezentării reclamantului – Lipsa îndreptării neregularității – Inadmisibilitate vădită”
Procedură jurisdicțională – Cerere de sesizare – Cerințe de formă – Condiții privind semnatarul – Calitatea de terț în raport cu părțile – Autoreprezentare a reclamantului având calitatea de avocat autorizat să pledeze în fața unei instanțe naționale – Inadmisibilitate – Obligația Tribunalului de a avertiza reclamantul cu privire la neregularitate – Îndreptare a neregularității posibilă prin desemnarea unui nou avocat – Lipsă – Inadmisibilitate vădită
(Statutul Curții de Justiție, art. 19 al treilea și al patrulea paragraf și art. 53)
(a se vedea punctele 4-6, 8 și 11)
Rezumat
Cu ocazia unei acțiuni în constatarea abținerii de a acționa, însoțită de cereri de emitere a unei somații și de măsuri provizorii, Tribunalul aplică noua linie jurisprudențială a Curții (
1
) care aduce precizări cu privire la domeniul de aplicare al interdicției care vizează părțile neprivilegiate de a se reprezenta ele însele în fața instanțelor Uniunii.
Reclamantul a sesizat Tribunalul cu o acțiune întemeiată, cu titlu principal, pe abținerea nelegală a Parlamentului European de a acționa pentru a determina Comisia Europeană să inițieze o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Spaniei ca urmare a degradării continue a unui sit al rețelei Natura 2000 situat la Arganda del Rey (Spania).
Prevalându‑se de calitatea sa de avocat autorizat să pledeze în fața instanțelor spaniole, reclamantul a introdus această acțiune numai sub semnătura sa.
Aprecierea Tribunalului
Tribunalul amintește că Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene prevede două condiții distincte și cumulative în ceea ce privește reprezentarea în fața instanțelor Uniunii Europene a părților care nu sunt vizate de primul și de al doilea paragraf ale articolului 19 din statutul menționat (
2
), denumite „părți neprivilegiate”. Prima impune ca aceste părți să fie „reprezentate de un avocat” (
3
) și, potrivit celei de a doua, numai un avocat autorizat să practice în fața unei instanțe a unui stat membru sau a unui alt stat parte la Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) poate reprezenta sau asista o parte în fața instanțelor Uniunii (
4
).
În această privință, Tribunalul precizează că reiese din jurisprudența Curții că prima condiție implică interdicția ca părțile neprivilegiate să se autoreprezinte în fața instanțelor Uniunii. Prin urmare, în măsura în care nicio derogare sau excepție de la această interdicție nu este prevăzută de Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sau de Regulamentul de procedură al Curții ori al Tribunalului, depunerea unei cereri introductive semnate de reclamantul însuși nu poate fi suficientă pentru introducerea unei acțiuni în fața instanțelor Uniunii, inclusiv atunci când această parte este un avocat autorizat să pledeze în fața unei instanțe naționale.
Tribunalul adaugă însă că reiese de asemenea din jurisprudența recentă că, având în vedere gravitatea consecințelor care decurg pentru reclamant dintr‑o încălcare a articolului 19 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, și anume inadmisibilitatea iremediabilă a acțiunii sale, și în lipsa unor indicații exprese contrare care figurează în statutul menționat și în Regulamentul de procedură, acesta trebuie, atunci când constată nerespectarea interdicției de a se reprezenta el însuși, să invite reclamantul să desemneze un nou avocat înainte de a constata inadmisibilitatea acțiunii.
Având în vedere faptul că, în speță, în pofida a două cereri de îndreptare a neregularității formulate de Tribunal, reclamantul nu a desemnat un nou avocat în termenele stabilite, Tribunalul respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.
(
1
)	Noua linie jurisprudențială stabilită de Curte în Hotărârea din 4 septembrie 2025, Studio Legale Ughi e Nunziante/EUIPO (C‑776/22 P, EU:C:2025:644), aplicată de atunci în Ordonanța vicepreședintelui Curții din 30 octombrie 2025, Arasteh/Comisia [C‑590/25 P(R), nepublicată, EU:C:2025:861].
(
2
)	Părțile menționate la articolul 19 primul și al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sunt statele membre, instituțiile Uniunii, statele părți la Acordul privind Spațiul Economic European și Autoritatea de Supraveghere AELS.
(
3
)	Articolul 19 al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene.
(
4
)	Articolul 19 al patrulea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene.