62020CJ0577_RES
Věc C‑577/20
A
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko)]
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. června 2022
„Řízení o předběžné otázce – Uznávání odborných kvalifikací – Směrnice 2005/36/ES – Článek 2 – Oblast působnosti – Článek 13 odst. 2 – Regulovaná povolání – Podmínky pro získání práva přístupu k povolání jako psychoterapeut v členském státě na základě diplomu v oboru psychoterapie vydaného univerzitou usazenou v jiném členském státě – Články 45 a 49 SFEU – Svobody pohybu a usazování – Posouzení rovnocennosti dotčeného vzdělávání – Článek 4 odst. 3 SEU – Zásada loajální spolupráce mezi členskými státy – Zpochybnění úrovně znalostí a kvalifikace, kterou diplom vydaný v jiném členském státě umožňuje předpokládat, ze strany hostitelského členského státu – Podmínky“
Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Pracovníci – Uznávání odborných kvalifikací – Rozsah působnosti směrnice 2005/36 – Regulovaná povolání – Nesplnění podmínky týkající se výkonu dotyčného povolání v jiném členském státě – Žádost o uznání podaná v hostitelském členském státě – Vyloučení – Omezení vyplývající z právních předpisů hostitelského členského státu, která se týkají výkonu určitých činností – Povinnost uvedeného členského státu zkoumat shodu diplomů a kvalifikací vyžadovaných vnitrostátním právem a diplomů a kvalifikací získaných žadatelem
(Články 45 a 49 SFEU; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36, čl. 13 odst. 2)
(viz body 34, 35, 37, 40–44, výrok 1)
Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Pracovníci – Uznávání odborných kvalifikací – Právo na výkon regulovaného povolání v hostitelském členském státě – Příslušný orgán tohoto členského státu, který musí považovat diplom vydaný orgánem jiného členského státu za správný – Vážné pochybnosti, založené na konkrétních skutečnostech, které má tento orgán ohledně úrovně znalostí a kvalifikace, u nichž se předpokládá, že je žadatel nabyl – Právo dotyčného orgánu požádat vydávající orgán o provedení přezkumu opodstatněnosti vydání diplomu – Skutečnosti, které mohou spočívat v informacích poskytnutých jinými osobami, než jsou organizátoři dotyčného vzdělávání nebo orgány jiného členského státu v rámci výkonu jejich funkcí – Posuzovací pravomoc orgánu vydávajícího dotyčný diplom
(Článek 4 odst. 3 SEU; články 45 a 49 SFEU)
(viz body 46–52, 54, 55, 57, výrok 2)
Shrnutí
A, finská státní příslušnice, absolvovala vzdělávání v oboru psychologie organizované ve Finsku a ve finském jazyce univerzitou Spojeného království ve spolupráci s finskou společností a po jeho ukončení jí tato univerzita v listopadu 2017 vydala postgraduální diplom. Poté požádala Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavisastoja valvontavirasto (Úřad příslušný ke schvalování a dohledu v oblasti sociálních věcí a hygieny, Finsko) (dále jen „Valvira“) o přiznání práva používat profesní označení psychoterapeuta, které je chráněné finskými právními předpisy. Dříve v témže roce se na Valvira obrátili bývalí účastníci tohoto vzdělávání s upozorněním na možné nedostatky týkající se jeho skutečného obsahu.
V roce 2018 zamítl Valvira žádost A s tím, že se nemůže ujistit, že toto vzdělávání splňuje požadavky na vzdělávání psychoterapeuta ve Finsku. V dubnu 2019 Helsingin hallinto-oikeus (správní soud v Helsinkách, Finsko) zamítl žalobu podanou A proti tomuto rozhodnutí, přičemž potvrdil výklad zastávaný Valvira.
A poté podala kasační opravný prostředek ke Korkein hallinto-oikeus (nejvyšší správní soud, Finsko). Tento soud uvádí, že povolání psychoterapeuta není ve Spojeném království regulováno a dotyčná osoba, která nevykonávala povolání psychoterapeuta v jiném členském státě, v němž není povolání regulováno, jak vyžaduje čl. 13 odst. 2 směrnice 2005/36 (
1
), se nemůže na základě této směrnice domáhat práva na přístup k tomuto povolání ve Finsku. Klade si však otázku, zda by situace A měla být rovněž zkoumána s ohledem na zásadu volného pohybu pracovníků (
2
) a zásadu svobody usazování (
3
) a v případě kladné odpovědi, zda příslušný orgán hostitelského členského státu může v rámci zkoumání rovnocennosti znalostí a kvalifikací vycházet z jiných informací, než jsou informace poskytnuté univerzitou, která dotyčný diplom vydala.
Soudní dvůr na první z těchto otázek odpověděl kladně, přičemž měl za to, že žádost o přístup k regulovanému povolání, podaná za těchto podmínek, musí být posuzována s ohledem na článek 45 nebo 49 SFEU. Mimoto rozhodl, že příslušný orgán hostitelského členského státu, k němuž byla taková žádost podána, je povinen považovat diplom vydaný orgánem jiného členského státu za správný. Pouze tehdy, má-li tento orgán vážné pochybnosti, založené na určitých konkrétních skutečnostech, jejichž dosah Soudní dvůr upřesnil, může tento orgán požádat vydávající orgán, aby přezkoumal opodstatněnost vydání tohoto diplomu a případně jej odňal. Pokud nebyl tento diplom odňat, může orgán hostitelského členského státu zpochybnit opodstatněnost vydání uvedeného diplomu pouze výjimečně v případě, že okolnosti projednávaného případu zjevně svědčí o nepravdivosti dotyčného diplomu.
Závěry Soudního dvora
Zaprvé Soudní dvůr upřesnil, že dotčená situace spadá do působnosti směrnice 2005/36, neboť doklad o dosažené kvalifikaci byl vydán v jiném členském státě, než je hostitelský členský stát. Nicméně vše nasvědčuje tomu, že dotyčná osoba nesplňuje požadavek stanovený v čl. 13 odst. 2 směrnice 2005/36, že vykonávala povolání psychoterapeuta během minimální doby stanovené v tomto ustanovení, takže se nemůže dovolávat žádného systému uznávání odborných kvalifikací zavedeného touto směrnicí.
Při posuzování situace A s ohledem na články 45 a 49 SFEU Soudní dvůr připomněl, že uskutečňování volného pohybu osob znamená, že členské státy nemohou odepřít svým státním příslušníkům, kteří získali odbornou kvalifikaci v jiném členském státě, výhody svobod, které tato dvě ustanovení přiznávají. Mimoto orgány členského státu rozhodující o žádosti o povolení k výkonu regulovaného povolání jsou povinny zohlednit všechny diplomy, osvědčení a ostatní doklady, jakož i relevantní praxi dotyčné osoby tím, že srovnají dovednosti osvědčené těmito doklady a tuto praxi se znalostmi a kvalifikací požadovanou vnitrostátní právní úpravou. Vzhledem k tomu, že tato zásada je vlastní základním svobodám zakotveným Smlouvou o FEU, přijetí směrnic týkajících se vzájemného uznávání diplomů, jejichž součástí je směrnice 2005/36, nemůže mít za následek ztížení uznávání diplomů, osvědčení a dalších dokladů o dosažené kvalifikaci v situacích, které spadají mimo oblast jejich působnosti. V situaci, ve které se nelze dovolávat žádného ze systémů uznávání odborných kvalifikací zavedených směrnicí 2005/36, musí dotyčný členský stát splnit své povinnosti v oblasti uznávání odborných kvalifikací s ohledem na články 45 a 49 SFEU.
Zadruhé Soudní dvůr uvedl, že výše uvedený srovnávací přezkum různých dokladů o dosažené kvalifikaci a zkušenostech musí umožnit orgánům hostitelského členského státu objektivně ověřit, zda zahraniční diplom osvědčuje, že jeho držitel má znalosti a kvalifikaci, když ne totožné, tak alespoň rovnocenné se znalostmi a kvalifikací osvědčovanými vnitrostátním diplomem. Toto posouzení rovnocennosti zahraničního diplomu musí být provedeno výlučně tak, že se vezme v úvahu úroveň znalostí a kvalifikace, kterou lze u držitele tohoto dokladu předpokládat s ohledem na tento diplom, povahu a délku studia a praktického vzdělávání, které se k němu vztahuje. Vzhledem k tomu, že toto srovnání předpokládá vzájemnou důvěru členských států ve vydávané doklady osvědčující odbornou kvalifikaci, orgán hostitelského členského státu je v zásadě povinen považovat diplom vydaný orgánem jiného členského státu za správný. Pouze tehdy, má-li tento orgán vážné pochybnosti, založené na konkrétních skutečnostech tvořících soubor shodujících se indicií, které vedou k domněnce, že diplom, jehož se dovolává tento žadatel, neodráží úroveň znalostí a kvalifikace, o nichž tento diplom umožňuje předpokládat, že je žadatel nabyl, může tento orgán požádat vydávající orgán, aby ve světle těchto skutečností přezkoumal opodstatněnost vydání tohoto diplomu, přičemž tento posledně uvedený orgán jej musí případně odejmout. Mezi uvedené konkrétní skutečnosti mohou patřit zejména informace předané jinými osobami, než jsou organizátoři dotyčného vzdělávání. Pokud vydávající orgán ve světle uvedených skutečností přezkoumal opodstatněnost vydání tohoto diplomu, aniž ho odňal, může orgán hostitelského členského státu pouze výjimečně zpochybnit opodstatněnost vydání uvedeného diplomu v případě, že okolnosti projednávaného případu zjevně svědčí o nepravdivosti dotyčného diplomu.
(
1
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. 2005, L 255, s. 22).
(
2
) – Zásada volného pohybu pracovníků je stanovena článkem 45 SFEU.
(
3
) – Zásada svobody usazování je upravena článkem 49 SFEU.