61976CJ0050_SV
Parter
Föremål för talan
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål 50/76
har College van Beroep voor het Bedrijfsleven till domstolen gett in en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EEG-fördraget i det mål som pågår vid den nationella domstolen mellan
Amsterdam Bulb B.V.
och
Produktschap voor Siergewassen.
Föremål för talan
Begäran avser tolkningen av förordningarna (EEG) nr 1767/68 (EGT 1968 nr L 271, s. 7) och 369/75 (EGT 1975 nr L 41, s. 1) om systemet med minimipriser för export av blomsterlökar till tredje land.
Domskäl
1 Genom beslut av den 15 juni 1976, som inkom till domstolen den 17 juni 1976, har College van Beroep voor het Bedrijfsleven begärt att domstolen skall lämna ett förhandsavgörande om tolkningen av rådets förordning (EEG) nr 234/68 av den 27 februari 1968 (EGT 1968 nr L 55, s. 1, fransk version; svensk specialutgåva, del 03, volym 02) och kommissionens förordningar nr 1767/68 av den 6 november 1968 (EGT 1968 nr L 271, s. 7, fransk version; svensk specialutgåva, del 03, volym 02 ) och nr 369/75 av den 10 februari 1975 (EGT 1975 nr L 41, s. 1, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå), såvitt dessa avser systemet med minimipriser för export av blomsterlökar.
2 Domstolen har anmodats att uttala sig om huruvida bestämmelserna i dessa förordningar "eller andra bestämmelser eller principer i den europeiska rätten" hindrar ett behörigt nationellt organ att anta ett regelverk om fastställande av exportpriser på blomsterlökar som delvis överensstämmer med gemenskapsförordningarna, men som också omfattar bestämmelser som inte förekommer i gemenskapsförordningarna och inte heller har någon rättslig grund i dessa.
3 Det nationella regelverk som avses i begäran innehåller utöver de bestämmelser som är identiska med gemenskapsbestämmelserna även bestämmelser angående följande:
-
Ett minimipris för export av blomsterlökar som är mindre än de storleksklasser för vilka sådana priser fastställts i förordning 369/75.
-
Ett minimipris för export av andra blomsterlökar än dem för vilka sådana priser fastställts i förordning 369/75.
-
Medgivande av avvikelse i vissa fall i det nationella regelverket.
-
Straff vid överträdelse av förordningen.
4
Som domstolen redan i andra sammanhang, särskilt i domen av den 10 oktober 1973 Variola, 34/73, (Rec. 1973, s. 981), fastställt kräver en gemenskapsförordnings direkta tillämplighet att den träder i kraft och tillämpas i förhållande till de berättigade och förpliktade utan att någon åtgärd behövs för att införliva den i nationell rätt.
5
Medlemsstaterna får i enlighet med de förpliktelser som följer av fördraget inte hindra den direkta effekten av förordningar och andra bestämmelser i gemenskapsrätten.
6 Att denna skyldighet noggrant iakttas är en nödvändig förutsättning för att gemenskapsförordningarna skall kunna tillämpas samtidigt och enhetligt i hela gemenskapen.
7 Medlemsstaterna får därför inte anta eller tillåta att ett nationellt organ med normativa befogenheter antar en rättsakt, varigenom en rättsregels gemenskapskaraktär och dess verkningar döljs för den enskilde.
8 När gemenskapen i enlighet med artikel 40 i fördraget antagit förordningar om den gemensamma organisationen av marknaden för en viss sektor, är medlemsstaterna skyldiga att avstå från varje åtgärd som kan avvika från eller kränka dessa förordningar.
9 Vid prövningen av om de bestämmelser som den nationella domstolen hänvisar till är förenliga med gemenskapsförordningarna skall inte bara de uttryckliga bestämmelserna i förordningarna utan även förordningarnas mål och syften beaktas.
10 I andra övervägandet i ingressen till förordning nr 234/68, som är grundförordning för sektorn i fråga, konstateras att produktionen av levande träd och andra levande växter, lökar, rötter o. d., snittblommor och snittgrönt är av särskild betydelse för jordbruksekonomin inom vissa regioner i gemenskapen, samt anförs att det är nödvändigt att främja ett effektivt saluförande av en sådan produktion och att säkerställa stabila marknadsvillkor.
11 I femte övervägandet i ingressen till samma förordning anges att exporten av blomsterlökar till tredje land är av stor ekonomisk betydelse för gemenskapen, att en fortsatt och utvecklad export skulle kunna säkerställas genom att priserna inom denna näring stabiliseras och att därför minimipriser bör fastställas för export av produkterna i fråga.
12 I artikel 3 i den förordningen föreskrivs att rådet får fastställa normer för kvalitet, storlekssortering och förpackning för de produkter som hör till den gemensamma organisationen av marknaden, samt räckvidden av dessa normer.
13 När normer har antagits får enligt samma artikel inte de berörda produkter ställas ut eller bjudas ut till försäljning, säljas, levereras eller avsättas på annat sätt än i enlighet med dessa normer.
14 Enligt artikel 7 i samma förordning får kommissionen för dessa produkter fastställa minimipriser för export till tredje land.
15 I artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 315/68 av den 12 mars 1968 om fastställande av kvalitetsnormer för blomsterlökar och blomsterproducerande stam- och rotknölar (EGT 1968, nr L 71, s. 1, fransk version; svensk specialutgåva, del 03, volym 02), som antagits för att genomföra grundförordningen nr 234/68, klargörs att dessa normer skall tillämpas såväl vid handel inom gemenskapen som vid handel med tredje land.
16 I samma artikel förbjuds export till tredje land av blomsterlökar och blomsterproducerande stam- och rotknölar som är mindre än den minimistorlek som anges i bilagan till samma förordning.
17 För att genomföra artikel 7.2 i förordning 234/68 har kommissionen antagit förordning (EEG) nr 1767/68 om systemet med minimipriser för export till tredje land av blomsterlökar och blomsterproducerande stam- och rotknölar.
18 Enligt de tillämpningsföreskrifter som ingår i den sistnämnda förordningen skall gemenskapens minimipriser i enlighet med artikel 1 i förordningen fastställas med särskild hänsyn till "de eventuella minimipriser för export som tillämpats av medlemsstaterna under de tre år som föregått fastställandet av minimipriserna".
19 I artikel 2 i samma förordning förbjuds export till tredje land av någon produkt som omfattas av systemet med minimipriser för export till ett pris som understiger det minimipris som fastställts för produkten i fråga, samt föreskrivs att om ett minimipris inte fastställts för en bestämd storleksklass för en viss produkt skall det lägsta minimipriset för export avseende den produkten gälla för storleksklassen i fråga.
20 I kommissionens förordning (EEG) 369/75 om fastställande av minimipriser för export till tredje land av vissa blomsterlökar och blomsterproducerande stam- och rotknölar för det aktuella regleringsåret föreskrivs i artikel 1 att minimipriserna för varje produkt fastställs till de nivåer som anges i bilagan till den förordningen.
21 Av denna bilaga framgår att minimipriser för export har fastställts endast för vissa av de produkter som förtecknas i bilagan till förordning nr 315/68 och endast för vissa av de storleksklasser som överstiger de minimistorlekar som anges i förordning 315/68.
22 Det framgår dock av artikel 2 i förordning nr 1767/68 att ett minimipris för export även gäller för andra storleksklasser än dem för vilka det i förordning 369/75 uttryckligen fastställts ett sådant pris.
23 Detta minimipris för export är lika med det lägsta minimipris som fastställts i förordning nr 369/75 för produkten i fråga.
24 Det framgår vidare av gemenskapens hela regelverk att produkter som är av mindre storlek än de minimistorlekar som fastställts i bilagan till rådets förordning nr 315/68 inte får exporteras.
25 Svaret måste därför bli att det lägsta minimipriset för export som fastställts för produkten i fråga i förordning nr 369/75 skall gälla för produkter som är större än minimistorleken men mindre än de storleksklasser som uttryckligen anges i bilagan till den förordningen.
26 Vad gäller en nationell myndighets fastställande av minimipriser för export till tredje land av produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden men som är av en annan sort, art eller variant än dem som kommissionen hittills fastställt minimipriser för, skall det konstateras att det inte finns någon bestämmelse i gemenskapens regelverk som uttryckligen förbjuder detta.
27 Det framgår inte klart av de periodiska förordningar där minimipriserna fastställs på vilka grunder kommissionen har beslutat att föreskriva minimipriser för hela gemenskapen endast för vissa varianter av de produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden.
28 Mot bakgrund av gemenskapens hela regelverk på området kan man inte dra den slutsatsen att kommissionen underförstått har bestämt att de övriga produkterna skall exporteras till fria marknadspriser.
29 De tillämpningsföreskrifter för systemet med minimipriser som antagits av kommissionen tillåter tvärtom slutsatsen att medlemsstaterna får fortsätta att föreskriva minimipriser för export, tills kommissionen har beslutat att själv föreskriva sådana priser för hela gemenskapen.
30 Svaret till den nationella domstolen skall därför bli att en nationell bestämmelse om minimipriser för export till tredje land av vissa andra varianter av lökar än dem för vilka kommissionen har fastställt minimipriser i sin förordning nr 369/75 inte kan anses vara oförenlig med gemenskapsrätten, om bestämmelsen inte avviker från gemenskapssystemet, inte inskränker dettas räckvidd och har samma syfte som detta, nämligen att stabilisera priserna i handeln med tredje land.
31 Vad gäller en nationell bestämmelse som föreskriver påföljder vid överträdelse av gemenskapens regelverk skall det konstateras att detta regelverk visserligen förbjuder export till tredje land av de ifrågavarande produkterna om de inte uppfyller gemenskapens kvalitetsnormer, men inte föreskriver några påföljder vid enskildas överträdelse av dessa förbud.
32 Artikel 5 i EEG-fördraget ålägger medlemsstaterna att vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av de åtgärder som vidtagits av gemenskapens institutioner, men överlämnar åt den enskilda medlemsstaten att därvid välja lämpliga åtgärder, inklusive valet av påföljder även om dessa är straffrättsliga.
33 Svaret till den nationella domstolen skall därför bli att medlemsstaterna, om gemenskapens regelverk inte innehåller någon bestämmelse om särskilda påföljder för enskilda som överträder detta regelverk, är behöriga att välja de påföljder som de finner lämpliga.
34 Vad gäller frågan om en nationell myndighet kan medge befrielse från gemenskapens minimipriser skall det konstateras att varken förordning nr 234/68 eller tillämpningsförordningarna gör detta möjligt.
35 Medlemsstaterna får därför inte, vare sig direkt eller genom organ som de inrättat eller godkänt, avvika från eller tolerera en avvikelse från gemenskapsrätten.
Beslut om rättegångskostnader
36 De kostnader som har förorsakats Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla.
37 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
följande dom:
1)
Medlemsstaterna får inte anta eller tillåta att ett nationellt organ med normativa befogenheter antar en rättsakt varigenom en rättsregels gemenskapskaraktär och dess verkningar döljs för den enskilde.
2)
Det lägsta minimipriset för export som fastställts för produkten i fråga i förordning nr 369/75 skall även gälla för produkter som är större än minimistorleken men mindre än de storleksklasser som uttryckligen anges i bilagan till den förordningen.
3)
En nationell bestämmelse om minimipriser för export till tredje land av vissa andra varianter av lökar än dem för vilka kommissionen har fastställt minimipriser i sin förordning nr 369/75 kan inte anses vara oförenlig med gemenskapsrätten, om bestämmelsen inte avviker från gemenskapssystemet, inte inskränker dettas räckvidd och har samma syfte som detta, nämligen att stabilisera priserna i handeln med tredje land.
4)
Om gemenskapens regelverk inte innehåller någon bestämmelse om särskilda påföljder för enskilda som överträder detta regelverk, är medlemsstaterna behöriga att välja de påföljder som de finner lämpliga.
5)
Medlemsstaterna får inte, vare sig direkt eller genom organ som de inrättat eller godkänt, medge befrielse från gemenskapens minimipriser.