62020CJ0247_RES
Predmet C-247/20
VI
protiv
The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Social Security Appeal Tribunal)
Presuda Suda (peto vijeće) od 10. ožujka 2022.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Članak 21. UFEU‑a – Direktiva 2004/38/EZ – Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 16. – Dijete koje je državljanin jedne države članice, a boravi u drugoj državi članici – Izvedeno pravo boravka roditelja koji stvarno skrbi za to dijete – Zahtjev sveobuhvatnog zdravstvenog osiguranja – Dijete koje ostvaruje pravo stalnog boravka za dio predmetnih razdoblja”
Građanstvo Unije – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Direktiva 2004/38 – Uvjeti prava boravka na temelju prava Unije – Maloljetni građanin Unije koji ima pravo stalnog boravka u državi članici domaćinu – Roditelj navedenog maloljetnika, državljanin treće zemlje, koji na temelju članka 21. UFEU-a boravi u toj državi članici i za njega stvarno skrbi –Nepostojanje obveze obiju osoba da budu sveobuhvatno zdravstveno osigurane kako bi zadržale svoje pravo boravka
(čl. 21. UFEU-a; Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/38, čl. 7. st. 1. t. (b) i čl. 16. st. 1. i 2.)
(t. 54., 56., 58.-60. i t. 1. izreke)
Građanstvo Unije – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Direktiva 2004/38 – Nositelji prava – Član obitelji – Pojam – Srodnik u uzlaznoj liniji kojeg građanin Unije ne uzdržava – Isključenost
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/38, čl. 2. t. 2.)
(t. 57.)
Građanstvo Unije – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Direktiva 2004/38 – Uvjeti prava boravka na temelju prava Unije – Maloljetni građanin Unije koji ima pravo stalnog boravka u državi članici domaćinu – Roditelj navedenog maloljetnika, državljanin treće zemlje, koji na temelju članka 21. UFEU-a boravi u toj državi članici i za njega stvarno skrbi –Obveza obiju osoba da budu sveobuhvatno zdravstveno osigurane u razdobljima koja su prethodila stjecanju prava stalnog boravka – Obveza koja se ispunjava njihovim besplatnim osiguranjem u okviru sustava javnog zdravstvenog osiguranja države članice domaćina
(čl. 21. UFEU-a; Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/38, čl. 7. st. 1. t. (b))
(t. 63., 65., 67., 69., 70., 72. i t. 2. izreke)
Kratak prikaz
Osoba VI i njezin suprug pakistanski su državljani koji borave u Sjevernoj Irskoj (Ujedinjena Kraljevina) sa svojom djecom. Njihov sin, irski državljanin rođen 2004. godine, stekao je pravo stalnog boravka u Ujedinjenoj Kraljevini na temelju svojeg zakonitog boravka u neprekinutom razdoblju od pet godina.
Iako osoba VI, koja je u prvo vrijeme skrbila za njihovu djecu, radi i porezni je obveznik tek od travnja 2016., njezin suprug radio je i bio porezni obveznik tijekom svih razdoblja o kojima je riječ u glavnom postupku, pri čemu oba bračna druga raspolažu dostatnim sredstvima za uzdržavanje svoje obitelji.
Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Porezna i carinska uprava, Ujedinjena Kraljevina) smatrao je da osoba VI od svibnja do kolovoza 2006. i od kolovoza 2014. do rujna 2016. nije bila pokrivena sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem te da stoga nije imala pravo boravka u Ujedinjenoj Kraljevini, tako da za ta dva razdoblja nije mogla ostvarivati pravo na osobni odbitak za uzdržavano dijete ni obiteljske doplatke.
Social Security Appeal Tribunal (Northern Ireland) (Žalbeni sud u području socijalne sigurnosti, Sjeverna Irska, Ujedinjena Kraljevina), kojem su podnesene dvije tužbe u pogledu tih prava, pita Sud u kojoj mjeri se zahtjev za posjedovanje sveobuhvatnog zdravstvenog osiguranja u državi članici domaćinu, predviđen člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Direktive 2004/38 (
1
), primjenjivao na osobu VI i na njezina sina tijekom predmetnih razdoblja i, prema potrebi, je li besplatno osiguranje u okviru sustava javnog zdravstvenog osiguranja države članice domaćina kojim su raspolagali dostatno za ispunjenje tog zahtjeva.
Sud je presudio da članak 21. UFEU-a, koji uređuje pravo slobodnog kretanja i boravka građana Unije te članak 16. stavak 1. Direktive 2004/38, koji se odnosi na stjecanje prava stalnog boravka, treba tumačiti na način da dijete, građanin Unije, koje je steklo pravo stalnog boravka, kao ni roditelj koji stvarno skrbi za njega nisu obvezni biti sveobuhvatno zdravstveno osigurani u smislu članka 7. stavka 1. točke (b) te direktive kako bi zadržali svoje pravo boravka u državi domaćinu. Nasuprot tomu, kad je riječ o razdobljima koja su prethodila stjecanju prava stalnog boravka djeteta – građanina Unije – u državi domaćinu, to dijete, ako se za njega traži pravo boravka na osnovi tog članka 7. stavka 1. točke (b), kao i roditelj koji stvarno skrbi za njega, trebaju biti sveobuhvatno zdravstveno osigurani u smislu navedene direktive.
Ocjena Suda
Što se tiče, s jedne strane, razdoblja koja su uslijedila nakon što je dijete, građanin Unije, steklo pravo stalnog boravka nakon što je u neprekinutom razdoblju od pet godina zakonito boravilo na području države članice domaćina, Sud naglašava da to pravo više ne podliježe (
2
) uvjetima da raspolaže dostatnim sredstvima za sebe i svoju obitelj kao i sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem, koji su se primjenjivali prije stjecanja takvog prava stalnog boravka (
3
).
Što se tiče roditelja, državljanina treće zemlje koji stvarno skrbi za to dijete, Sud je utvrdio da on nije „član obitelji” u smislu Direktive 2004/38 i stoga na temelju te direktive (
4
) ne može ostvarivati pravo stalnog boravka u državi članici domaćinu ako dijete uzdržava njegov roditelj. Naime, pojam „član obitelji” u smislu te direktive ograničen je (
5
), kad je riječ o srodnicima u uzlaznoj liniji građanina Unije, na izravne srodnike u uzlaznoj liniji koje taj građanin „uzdržava”.
S obzirom na tu činjenicu, treba smatrati kako pravo stalnog boravka u državi članici domaćinu, povjereno pravom Unije maloljetnom državljaninu druge države članice, u svrhu osiguranja korisnog učinka tog prava boravka, nužno podrazumijeva, na temelju članka 21. UFEU-a, pravo roditelja koji stvarno skrbi za tog maloljetnog građanina Unije da s njim boravi u državi članici domaćinu i to neovisno o državljanstvu tog roditelja. Iz toga slijedi da se neprimjenjivost uvjeta navedenih, među ostalim, u članku 7. stavku 1. točki (b) Direktive 2004/38, nakon što je navedeni maloljetnik stekao pravo stalnog boravka na temelju članka 16. stavka 1. te direktive, proteže na osnovi članka 21. UFEU-a na tog roditelja.
S druge strane, što se tiče razdoblja koja su prethodila stjecanju prava stalnog boravka djeteta – građanina Unije – u državi domaćinu, iz teksta članka 7. stavka 1. točke (b) Direktive 2004/38 kao i iz opće strukture i cilja te direktive proizlazi da ne samo građanin Unije nego i članovi njegove obitelji koji s njime borave u državi domaćinu, kao i roditelj koji stvarno skrbi za to dijete, moraju biti pokriveni sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem.
U tom pogledu, iz tog članka, u vezi s uvodnom izjavom 10. i člankom 14. stavkom 2. te direktive, proizlazi da tijekom cjelokupnog trajanja boravka na području države članice domaćina duljeg od tri mjeseca, a kraćeg od pet godina, građanin Unije koji nije ekonomski aktivan mora, među ostalim, raspolagati sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem za sebe i članove svoje obitelji kako ne bi postao nerazuman teret za javne financije te države članice. U slučaju djeteta, građanina Unije, koje boravi u državi domaćinu s roditeljem koji stvarno skrbi za njega, taj je zahtjev ispunjen kako u slučaju da dijete raspolaže sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem koje pokriva njegova roditelja tako i u obrnutom slučaju da taj roditelj raspolaže takvim osiguranjem koje pokriva dijete.
U slučaju maloljetnog građanina Unije čiji je jedan od roditelja, državljanin treće zemlje, radio i bio porezni obveznik u državi domaćinu tijekom predmetnog razdoblja, bilo bi neproporcionalno odbiti tom djetetu i roditelju koji stvarno skrbi za njega pravo boravka samo zbog toga što su tijekom tog razdoblja oni bili besplatno osigurani u okviru sustava javnog zdravstvenog osiguranja države domaćina. Naime, ne može se smatrati da je to besplatno osiguranje u uvjetima iz glavnog postupka nerazuman teret za javne financije navedene države.
(
1
)	Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavlja[n]ju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.). U skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) te direktive, svi građani Unije imaju pravo boravka na području druge države članice u razdoblju duljem od tri mjeseca ako imaju dostatna sredstva za sebe i članove svoje obitelji, kako ne bi postali teret za sustav socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svojeg boravka te ako su sveobuhvatno zdravstveno osigurani u državi članici domaćinu.
(
2
)	Na temelju članka 16. stavka 1. zadnje rečenice Direktive 2004/38
(
3
)	Predviđeni člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Direktive 2004/38
(
4
)	U članku 16. stavku 2. Direktive 2004/38 navodi se da se stavak 1. tog članka također primjenjuje na članove obitelji koji nisu državljani države članice i koji su zakonito boravili s građaninom Unije u državi članici domaćinu u neprekinutom razdoblju od pet godina.
(
5
)	U skladu s člankom 2. točkom 2. Direktive 2004/38