62021CJ0605_RES
Predmet C-605/21
Heureka Group a.s.
protiv
Google LLC
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Městský soud v Praze, Češka)
Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. travnja 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 102. UFEU‑a – Načelo djelotvornosti – Postupci za naknadu štete prema nacionalnom pravu zbog povreda odredbi prava tržišnog natjecanja – Direktiva 2014/104/EU – Zakašnjeli prijenos direktive – Vremenska primjena – Članak 10. – Rok zastare – Pravila primjenjiva na dies a quo – Prestanak povrede – Saznanje za informacije neophodne za podnošenje tužbe za naknadu štete – Objava u Službenom listu Europske unije sažetka odluke Europske komisije kojom se utvrđuje povreda pravila tržišnog natjecanja – Obvezujući učinak Komisijine odluke koja još nije pravomoćna – Zastoj ili prekid roka zastare za vrijeme trajanja Komisijine istrage ili do dana pravomoćnosti njezine odluke”
Tržišno natjecanje – Tužbe za naknadu štete uzrokovane povredama pravila o tržišnom natjecanju – Direktiva 2014/104 – Vremenska primjena – Odredba kojom se utvrđuju određeni zahtjevi u odnosu na rok zastare koji se primjenjuje na tužbe za popravljanje štete – Materijalna odredba – Zabrana retroaktivne primjene nacionalnog propisa o prenošenju
(Direktiva 2014/104 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 10. i 22.)
(t. 47.-49.)
Tržišno natjecanje – Tužbe za naknadu štete uzrokovane povredama pravila o tržišnom natjecanju – Direktiva 2014/104 – Vremenska primjena – Tužbe za popravljanje štete uzrokovane zloporabom vladajućeg položaja koja je započela prije stupanja na snagu direktive – Vremenska primjenjivost odredbe direktive kojom se utvrđuju određeni zahtjevi u odnosu na rok zastare – Uvjet – Tužbe za popravljanje štete koje još nisu zastarjele na dan isteka roka za prenošenje direktive – Određivanje trenutka od kojeg počinje teći rok zastare navedenih tužbi – Primjenjivost nacionalnog prava – Granice – Poštovanje članka 102. UFEU-a i načela djelotvornosti – Nacionalni rok zastare koji može početi teći tek nakon prestanka povrede i saznanja oštećenika o informacijama koje su nužne za podnošenje tužbe – Trenutak saznanja o navedenim informacijama koji se u načelu podudara s datumom objave sažetka Komisijine odluke kojom se utvrđuje povreda – Odluka koja još nije pravomoćna – Irelevantnost
(čl. 102. UFEU-a; Direktiva 2014/104 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 10. i 22.)
(t. 50.-78., 82.-88.)
Vladajući položaj – Zloporaba – Zabrana – Izravan učinak – Pravo pojedinaca da zahtijevaju popravljanje pretrpljene štete – Načini ostvarivanja – Rokovi zastare – Nacionalni propis kojim se ne predviđa zastoj ili prekid roka zastare tijekom Komisijine istrage – Nedopuštenost – Nacionalni propis kojim se ne predviđa zastoj roka zastare do Komisijine pravomoćne odluke – Dopuštenost
(čl. 102. UFEU-a)
(t. 79., 80.)
Tržišno natjecanje – Tužbe za popravljanje štete uzrokovane povredama pravila o tržišnom natjecanju – Direktiva 2014/104 – Rok zastare koji se primjenjuje na tužbe za popravljanje štete – Zastoj roka zastare nakon radnje tijela nadležnog za tržišno natjecanje radi istrage ili postupka zbog povrede o kojoj je riječ
(Direktiva 2014/104 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 10. st. 2. i 4.)
(t. 90., 91.)
Akti institucija – Direktive – Izvršenje od strane država članica – Nužnost osiguranja učinkovitosti direktiva – Obveze nacionalnih sudova – Obveza usklađenog tumačenja – Doseg – Contra legem tumačenje nacionalnog prava – Isključenost
(čl. 288. treći st. UFEU-a)
(t. 93.)
Kratak prikaz
Postupajući povodom zahtjeva za prethodnu odluku veliko vijeće Suda odlučuje o zahtjevima koje moraju ispunjavati nacionalni sustavi zastare koji se primjenjuju na tužbe za naknadu štete podnesene pred nacionalnim sudovima zbog povreda prava tržišnog natjecanja Unije. Ta su pojašnjenja iznesena u kontekstu tužbe za naknadu štete koju je podnio češki poduzetnik protiv društva Google LLC jer je smatrao da su to društvo i njegovo društvo majka Alphabet Inc. zlouporabili svoj vladajući položaj u Češkoj Republici.
Odlukom od 27. lipnja 2017. (
1
) Europska komisija utvrdila je da je društvo Google od veljače 2013. povređivalo članak 102. UFEU-a zlouporabom svojeg vladajućeg položaja na 13 nacionalnih tržišta općeg pretraživanja, među kojima je i tržište Češke Republike, tako što je smanjivalo promet s vlastitih stranica s rezultatima općeg pretraživanja prema konkurentskim uspoređivačima proizvoda i povećalo ga prema vlastitom uspoređivaču proizvoda. Sažetak te odluke objavljen je 12. siječnja 2018. u Službenom listu Europske unije (
2
).
Društva Google i Alphabet podnijela su Općem sudu tužbu protiv navedene odluke, koja je u bitnome odbijena (
3
). Međutim, budući da je pred Sudom još uvijek u tijeku žalbeni postupak protiv presude Općeg suda, Komisijina odluka još uvijek nije pravomoćna.
Češko društvo Heureka Group a.s. (u daljnjem tekstu: društvo Heureka), aktivno na tržištu usluga uspoređivanja prodajnih cijena, podnijelo je u lipnju 2020. pred Městskýjem soudom v Praze (Gradski sud u Pragu, Češka Republika) tužbu kojom je zahtijevalo da se društvu Google naloži popravljanje štete nastale zbog povrede članka 102. UFEU-a, pri čemu je ta povreda utvrđena u Komisijinoj odluci, a počinjena je u Češkoj Republici u razdoblju od veljače 2013. do 27. lipnja 2017. Društvo Heureka izjavilo je da su protutržišna postupanja društva Google smanjila korištenje njegovim portalom Heureka.cz.
Društvo Google u svojoj je obrani isticalo zastaru, barem u jednom dijelu, prava na podnošenja zahtjeva za popravak štete društva Heureka.
U tom pogledu, Gradski sud u Pragu pojašnjava da se nacionalnim pravilima koja se primjenjuju na tužbu društva Heureka propisuje rok zastare od tri godine koji počinje teći, neovisno i zasebno za svaku djelomičnu štetu nastalu zbog povrede pravila tržišnog natjecanja, od trenutka u kojem je oštećenik saznao, ili se razumno može smatrati da je saznao, za činjenicu da je pretrpio djelomičnu štetu kao i za identitet osobe koja ju je dužna popraviti. Nasuprot tomu, kako bi taj rok počeo teći, nije nužno da je oštećenik saznao za činjenicu da predmetno postupanje predstavlja povredu pravila tržišnog natjecanja niti to da je povreda prestala. Usto, primjenjivim nacionalnim pravilima ne nalaže se zastoj ili prekid navedenog roka tijekom razdoblja Komisijine istrage u vezi s povredom. Također, nije moguće ni da tijek tog roka zastane barem na godinu dana nakon što je odluka o povredi postala pravomoćna.
Gradski sud u Pragu smatra da u ovom slučaju to znači da je sa svakim općim pretraživanjem izvršenim na stranici Google koje je dovelo do povoljnijeg postavljanja i prikazivanja rezultata za uslugu uspoređivanja cijena koju pruža društvo Google počeo teći novi zasebni rok zastare.
Osim toga, budući da je Direktiva 2014/104 (
4
) nepravodobno prenesena u češko pravo, Gradski sud u Pragu ističe da je povreda koja se stavlja na teret Googleu prestala nakon isteka roka za prenošenje te direktive, odnosno 27. prosinca 2016., ali očito prije datuma stupanja na snagu zakonodavstva o prenošenju 1. rujna 2017.
S obzirom na prethodno navedeno, Gradski sud u Pragu uputio je Sudu nekoliko prethodnih pitanja kojima se u biti želi doznati protivi li se članku 10. Direktive 2014/104 i/ili članku 102. UFEU-a te načelu djelotvornosti nacionalni propis o zastari poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u pogledu tužbi za naknadu štete koje se odnose na trajne povrede pravila tržišnog natjecanja Unije.
Ocjena Suda
Kako bi odgovorio na prethodna pitanja, Sud najprije razmatra vremensku primjenjivost članka 10. Direktive 2014/104 – kojim se određuje minimalno trajanje roka zastare koji se primjenjuje na tužbe za naknadu štete zbog povreda prava tržišnog natjecanja i najraniji trenutak od kojeg taj rok može početi teći – kao i okolnosti u kojima mora nastupiti zastoj ili prekid tijeka tog roka zastare.
U tom pogledu Sud podsjeća na to da je članak 10. Direktive 2014/104 materijalna odredba, tako da, u skladu s člankom 22. stavkom 1. te direktive, države članice osiguravaju da se odredbe za prenošenje tog članka ne primjenjuju retroaktivno. Međutim, nakon isteka roka za prenošenje te direktive, odnosno 27. prosinca 2016., nacionalno pravo mora se usklađeno tumačiti sa svakom njezinom odredbom.
U tom kontekstu, kako bi se utvrdila vremenska primjenjivost članka 10. Direktive 2014/104 u ovom slučaju, Sud provjerava je li pravna situacija o kojoj je riječ u glavnom postupku prestala prije 27. prosinca 2016. ili je nastavila proizvoditi učinke i nakon toga.
U tu svrhu valja ispitati je li 27. prosinca 2016. istekao nacionalni rok zastare primjenjiv na situaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku. U tom okviru ipak valja uzeti u obzir činjenicu da su se, čak i prije isteka roka za prenošenje Direktive 2014/104, primjenjivim nacionalnim pravilima o zastari trebala poštovati načela ekvivalentnosti i djelotvornosti te se nije mogla poništavati puna djelotvornost članka 102. UFEU-a.
Doista, puna djelotvornost članka 102. UFEU-a i osobito koristan učinak u njemu navedene zabrane zahtijevaju da nacionalni rokovi zastare koji se primjenjuju na tužbe za naknadu štete zbog povrede tog članka ne počinju teći prije prestanka povrede i prije nego što oštećenik sazna, ili se razumno može očekivati da je saznao, za informacije koje su neophodne za podnošenje njegove tužbe za naknadu štete.
Naime, što se tiče prvog uvjeta koji se odnosi na prestanak povrede, Sud smatra da je – uzimajući u obzir činjenicu da sporove koji se odnose na povrede pravila prava tržišnog natjecanja u načelu obilježava asimetrija informacija na štetu oštećenika i da je takvoj osobi često osobito teško utvrditi postojanje i doseg takve povrede kao i štetu koja iz toga proizlazi prije njezina prestanka – zahtjev prema kojem rok zastare ne može početi teći prije prestanka dotične povrede nužan kako bi se oštećeniku omogućilo da stvarno ostvari svoje pravo na traženje potpunog popravljanja štete, koje proizlazi iz članka 102. UFEU-a. Štoviše, budući da je oštećeniku, u načelu, teško podnijeti dokaz o povredi tog članka ako ne postoji odluka Komisije ili nacionalnog tijela kojom se utvrđuje ta povreda, sustav zastare koji bi za posljedicu mogao imati to da rok zastare isteče znatno prije donošenja takve odluke mogao bi pretjerano otežati ostvarivanje njegova prava na potpuno popravljanje štete.
Što se tiče drugog uvjeta koji se odnosi na saznanje za informacije koje su neophodne za podnošenje tužbe za naknadu štete, Sud podsjeća na to da su dio tih informacija postojanje povrede prava tržišnog natjecanja, postojanje štete, uzročna veza između te štete i te povrede kao i identitet njezina počinitelja.
Iako je u ovom slučaju na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi trenutak od kojeg je društvo Heureka saznalo za te informacije, Sud ipak smatra korisnim istaknuti da se, u načelu, taj trenutak saznanja podudara s datumom objave u Službenom listu Europske unije sažetka Komisijine odluke kojom se utvrđuje povreda, neovisno o činjenici je li ta odluka postala pravomoćna.
Sud usto pojašnjava da se člankom 102. UFEU-a i načelom djelotvornosti nalaže zastoj ili prekid roka zastare tijekom trajanja Komisijine istrage. Nasuprot tomu, tim se člankom i tim načelom ne zahtijeva zastoj tijeka roka zastare do trenutka pravomoćnosti Komisijine odluke. Naime, oštećenik se može, radi potkrjepljivanja svoje tužbe za naknadu štete, pozivati na utvrđenja iz Komisijine odluke koja još nije pravomoćna, ako ona proizvodi obvezujući učinak dok nije poništena.
S obzirom na prethodno navedeno, Sud smatra da se članku 102. UFEU-a i načelu djelotvornosti protivi nacionalni sustav zastare – poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, prema kojem, s jedne strane, rok zastare od tri godine počinje teći neovisno i zasebno za svaku djelomičnu štetu nastalu zbog povrede članka 102. UFEU-a od trenutka u kojem je oštećenik saznao, ili se razumno može smatrati da je saznao, za činjenicu da je pretrpio djelomičnu štetu kao i za identitet osobe koja ju je dužna popraviti, a da pritom nije nužno da je povreda prestala niti to da je on saznao za činjenicu da predmetno postupanje predstavlja povredu pravila tržišnog natjecanja i, s druge strane, prema kojem navedeni rok ne može zastati teći niti biti prekinut tijekom Komisijine istrage u vezi s takvom povredom – jer se njime ostvarivanje prava na zahtijevanje popravljanja štete pretrpljene zbog iste povrede čini praktično nemogućim ili pretjerano teškim.
Slijedom toga, ne uzimajući u obzir elemente tog sustava zastare koji nisu u skladu s člankom 102. UFEU-a i načelom djelotvornosti, valja ispitati je li na datum isteka roka za prenošenje Direktive 2014/104, odnosno 27. prosinca 2016., istekao rok zastare utvrđen nacionalnim pravom koji se na situaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku primjenjivao do tog datuma.
U tom pogledu, iz Komisijine odluke kojom se utvrđuje zlouporaba vladajućeg položaja društva Google proizlazi da ta povreda još nije bila prestala na dan donošenja te odluke, odnosno 27. lipnja 2017. Iz toga slijedi da na dan isteka roka za prenošenje Direktive 2014/104 ne samo da rok zastare nije istekao, nego on još nije ni počeo teći.
Budući da situacija o kojoj je riječ u glavnom postupku nije nastala prije isteka roka za prenošenje Direktive 2014/104, njezin članak 10. primjenjiv je ratione temporis. Nadalje, Sud utvrđuje da iz jasnog teksta tog članka 10. stavaka 2. i 4. proizlazi da predmetni nacionalni sustav zastare nije u skladu ni s tom odredbom. Sud osobito ističe da se navedenim člankom 10. stavkom 4. sada zahtijeva da zastoj tijeka roka zastare prestaje, nakon radnje tijela nadležnog za tržišno natjecanje radi istrage ili postupka zbog povrede prava tržišnog natjecanja na koju se odnosi tužba za naknadu štete, najranije godinu dana nakon što je odluka o povredi postala pravomoćna ili nakon što je postupak na drugi način okončan. Tom se odredbom stoga nadilaze zahtjevi koji proizlaze iz članka 102. UFEU-a i načela djelotvornosti.
Naposljetku, Sud podsjeća na to da, iako se na direktivu koja nije prenesena ne može izravno pozivati u sporu između pojedinaca, nacionalni sud pred kojim se vodi takav spor ipak je dužan nacionalno pravo tumačiti u skladu s tom direktivom nakon isteka roka za njezino prenošenje, pri čemu ne smije tumačiti nacionalno pravo contra legem.
(
1
)	Odluka Komisije C(2017) 4444 final od 27. lipnja 2017. u vezi s postupkom na temelju članka 102. [UFEU‑a] i članka 54. Sporazuma o EGP‑u (predmet AT.39740 – Google pretraživanje (kupnja))
(
2
)	SL 2018., C 9, str. 11.
(
3
)	Presuda od 10. studenoga 2021., Google i Alphabet/Komisija (Google Shopping) (T-612/17, EU:T:2021:763)
(
4
)	Direktiva 2014/104/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. studenoga 2014. o određenim pravilima kojima se uređuju postupci za naknadu štete prema nacionalnom pravu za kršenje odredaba prava tržišnog natjecanja država članica i Europske unije (SL 2014., L 349, str. 1.)