62006CC0446
YVES BOT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2007. december 6. (
1
)
C-446/06. sz. ügy
A. G. Winkel
kontra
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
„Marha- és borjúhús — Közös piacszervezés — 1254/1999/EK rendelet — A 3. cikk f) pontja — Anyatehénre vonatkozó támogatás nyújtása — A szokásos állattenyésztési gyakorlatnak megfelelő feltételek”
1.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel arra várnak választ a Bíróságtól, hogy az 1254/1999 rendelettel (
2
) bevezetett közösségi támogatások rendszerének keretében valamely tagállam a támogatások nyújtásának céljából meghatározhat-e az ellés gyakoriságára és a szoptatás időtartamára vonatkozó feltételeket.
2.
A jelen indítványban azt fogom kifejteni, hogy véleményem szerint az 1254/1999/EK rendelet 3. cikkének f) pontjával miért nem ellentétes az, ha a tagállam az anyatehénre vonatkozó támogatás nyújtását az ellés gyakoriságához, illetve azon feltételhez köti, hogy a borjú legalább négy hónapig az anyja mellett maradjon.
I – Jogi háttér
A – A közösségi jog
1. Az 1254/1999/EK rendelet
3.
A közös agrárpolitika keretében a piacok stabilizálása végett, és annak érdekében, hogy méltányos életszínvonalat biztosítsanak a mezőgazdasági népesség számára, közös piaci szervezet jött létre a marha- és borjúhúságazatban.
4.
E célból vezette be az 1254/1999 rendelet a marhahústermelők támogatási rendszerét. E rendszer lényege a marhahústermelők számára közvetlen kifizetés formájában nyújtandó, anyatehenek tartására vonatkozó támogatás, amelyet „anyatehénre vonatkozó támogatásnak” is neveznek.
5.
Az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) és g) pontja az alábbiak szerint határozza meg az „anyatehén” fogalmát:
„[…] húshasznú fajta marha vagy húsmarhával való keresztezésből született tehén, amely hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott állományhoz tartozik”.
6.
Az 1254/1999 rendelet 6. cikke előírja, hogy a gazdaságában anyateheneket tartó termelő, bizonyos feltételekkel, jogosultnak minősülhet anyatehén tartásáért járó támogatásra.
7.
Ugyanezen 6. cikk értelmében az anyatehénre vonatkozó támogatás minden olyan termelőnek jár, aki az igény beadásának napjától számított 12 hónapig nem szállít ki tejet vagy tejterméket a gazdaságából. Az a termelő is jogosult az anyatehénre vonatkozó támogatásra, aki annyi tejet vagy tejterméket szállít ki, amennyinek a 3950/92/EGK rendelet (
3
) 4. cikke szerint a gazdaságra számított referenciamennyisége a 120000 kg-ot nem haladja meg (
4
).
8.
Az anyatehénre vonatkozó támogatás iránti jogosultsághoz a termelőnek az igény benyújtásának napjától számított hat egymást követő hónapban állományában legalább 60%-ban anyatehenet és legalább 40%-ban üszőt kell tartania.
9.
Az 1254/1999 rendelet 3. cikkének g) pontja szerint „üsző” az a nőivarú szarvasmarha, amely legalább nyolc hónapos, és még nem ellett. E rendelet 6. cikkének (6) bekezdése pontosítja, hogy e rendelkezés alkalmazásában csak „húshasznú” fajtához tartozó, és hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott állományhoz tartozó üszőket lehet számításba venni.
10.
Egyébiránt az említett rendelet részletes alkalmazási szabályait, különösen az anyatehén fogalom meghatározásával kapcsolatos szabályokat (
5
) az Európai Közösségek Bizottságának kell elfogadnia.
2. A 2342/1999/EK rendelet
11.
Az 1254/1999/EK rendelet részletes szabályait megállapító 2342/1999/EK rendelet (
6
) elfogadásával a Bizottság pontosította az anyatehén fogalmát. Ugyanis a végrehajtási rendelet 14. cikke, összefüggésben e rendelet I. mellékletével, kimondja, hogy melyek azok a tehénfajták, amelyek az 1254/1999/EK rendelet 3. cikk f) pontja értelmében nem tekinthetők „húshasznú fajtájú tehénnek”, és így anyatehénnek sem.
12.
Ezen túlmenően a végrehajtási rendelet 45. cikke értelmében a tagállamoknak el kell fogadniuk mindazokat az intézkedéseket, amelyekre e rendelet megfelelő alkalmazásához szükség van.
3. A 2419/2001/EK rendelet
13.
A 2419/2001 rendelet (
7
) a közvetlen támogatási rendszernek a közös agrárpolitika területén történő hatékony bevezetését célozza a 3508/92/EGK rendelet (
8
) által létrehozott egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer részletes alkalmazási szabályainak megállapításával. E rendelet 1. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében az egységes igazgatási és ellenőrzési rendszert az anyatehénre vonatkozó támogatási rendszerre is alkalmazni kell. E rendszer lehetővé teszi, hogy a tagállamok megbizonyosodjanak arról, hogy a közösségi támogatások által finanszírozott műveleteket ténylegesen megvalósították, és előírásszerűen hajtották végre.
14.
A 2419/2001 rendelet 36. cikke előírja különösen, hogy a támogatási kérelemben feltüntetettnél több állatra vonatkozóan nem lehet támogatást adni. Ebben az esetben a támogatást azon állatok alapján kell kiszámítani, amelyek a támogatás nyújtásához szükséges minden feltételt ténylegesen teljesítenek.
15.
E rendelet 38. cikke értelmében a támogatás csökkentését vagy abból történő kizárást vonja maga után, ha a feltételeknek ténylegesen megfelelő állatok és a támogatásra bejelentett állatok számában eltérés állapítható meg.
B – A nemzeti jog
16.
Az 1254/1999 rendeletet az állatokra vonatkozó közösségi támogatásokról szóló rendelet (Regeling dierlijke EG-premies, a továbbiakban: Regeling) vezette be a holland jogrendbe. A Regeling a 2002. augusztus 1-je és 2003. június 1-je között hatályos változatában az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontjában foglaltakkal azonos módon határozza meg az „anyatehén” fogalmát.
17.
Az anyatehénre vonatkozó támogatás nyújtásának részletes szabályait illetően a Regeling előírja, hogy ez a támogatás kizárólag az olyan anyatehén után jár a termelőnek, amely a vonatkozó év folyamán legalább egy alkalommal ellett, és amelynek borja a születésüket követően legalább négy hónapig az állományban maradt.
18.
2003. június 2-ától az ellésre vonatkozó feltétel módosulása folytán támogatás akkor jár, ha a tehén legalább egy alkalommal ellett a kérelmezési időszak kezdőnapját megelőző huszadik hónaptól az említett napot követő negyedik hónapig terjedő időszakban.
II – A jogvita alapját képező tényállás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
19.
2002. augusztus 19-én A. G. Winkel támogatás iránti kérelmet nyújtott be a Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteithoz (mezőgazdasági, környezetvédelmi és élelmiszerminőség-ügyi miniszter, a továbbiakban: miniszter) hét anyatehene vonatkozásában a 2002. évre.
20.
A miniszter először 1532,65 euró összegű támogatást nyújtott meg A. G. Winkelnek a 2002. évre, majd ezt követően e támogatás összegét csökkentette, végül 2004. június 4-i határozatával a 2002. év vonatkozásában benyújtott támogatás iránti kérelmet elutasította, és elrendelte a kiutalt összeg visszafizetését arra hivatkozva, hogy a 2001. január 1-jétől2002. december 31-ig terjedő időszakban a támogatásra bejelentett tehenek közül négy nem szoptatta borját legalább négy hónapig.
21.
A mezőgazdasági miniszter 2004. június 18-i határozatával a 2419/2001 rendelet 38. cikke (2) bekezdésének első albekezdése alkalmazásában kizárta továbbá a felperest 875,80 euró összegű jövedelemtámogatásból.
22.
A. G. Winkel 2003. június 28-án anyatehénre vonatkozó támogatás iránti kérelmet nyújtott be hét anyatehene vonatkozásában a 2003. évre.
23.
A miniszter 2004. június 21-én1104_46 eurós támogatást nyújtott A. G. Winkelnek hat anyatehén vonatkozásában a 2003. évre. A támogatást a hetedik anyatehén vonatkozásában tagadta meg azzal az indokkal, hogy ez a tehén nem szoptatta borját négy hónapig.
24.
A. G. Winkel panaszt nyújtott be a 2004. június 4-én, 18-án és 21-én kelt miniszteri határozatokkal szemben. A miniszter 2004. október 26-i határozatával ezt a panaszt elutasította.
25.
Ez a határozat képezi a nemzeti bíróság előtt indított kereset tárgyát. A. G. Winkel ugyanis azt állítja, hogy a Regelingben rögzített feltételek ellentétesek az 1254/1999 rendelettel. A. G. Winkel úgy véli különösen, hogy az összes tehén, amely után anyatehénre vonatkozó támogatást kért a 2002. és 2003. évekre, megfelel az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontjában meghatározott anyatehén fogalomnak.
26.
A College van Beroep voor het bedrijfsleven, mivel kétségei voltak az 1254/1999 rendelet 3. cikke f) pontjának értelmezésével kapcsolatban, úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
„1)
Összeegyeztethető-e az 1254/1999/EK rendelet 3. cikke bevezető fordulatával és f) pontjával az olyan szabályozás, amely az anyatehénre vonatkozó támogatásra való jogosultsághoz a szokásos állattenyésztési gyakorlat alapján azt a feltételt írja elő, miszerint ahhoz, hogy figyelembe lehessen venni, a tartott tehénnek a kérelmezési időszak kezdőnapját megelőző huszadik hónaptól az említett napot követő negyedik hónapig terjedő időszakban legalább egyszer ellenie kell, és hogy e tehén borját az ellést követő négy hónapon belül az illető állományból nem szabad kivenni?
2)
Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén milyen ismérveket kell alkalmazni annak meghatározására, hogy az állományt hústermelésre szánt borjak nevelésére tartják, valamint hogy mely tehenek tartoznak ehhez az állományhoz?”
III – Elemzés
27.
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy A. G. Winkel az anyatehénre vonatkozó támogatás iránti kérelmét a 2002. évre 2002. augusztus 19-én nyújtotta be. A Regelinget az ellésre vonatkozó feltétel tekintetében 2003. június 2-án módosították. A 2002. év vonatkozásában benyújtott kérelem vonatkozásában tehát a Regelingnek a 2002. augusztus 1-jétől2003. június 1-jéig hatályos változatát kell alkalmazni.
28.
Nem hiszem, hogy az ellés gyakoriságával kapcsolatos módosítás hatással lenne a feltett kérdésre adandó válaszra. Egyetlen eltérés van: a Regeling módosítást megelőző változatában az anyatehénnek a vonatkozó év folyamán legalább egyszer ellenie kellett, míg a Regeling módosított változata szerint elegendő volt, ha a tehén a kérelmezési időszak kezdőnapját megelőző huszadik hónaptól az említett napot követő negyedik hónapig terjedő időszakban legalább egyszer ellett.
29.
Mindkét esetben az a kérdés vetődik fel, hogy az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontjával ellentétes-e az, ha az anyatehénre vonatkozó támogatás megszerzéséhez az ellés gyakoriságára vonatkozó feltételt írnak elő.
30.
A kérdést előterjesztő bíróság első kérdésével tehát lényegében arra keresi a választ, hogy az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontját akként kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha valamely tagállam az anyatehénre vonatkozó támogatás nyújtását az ellés gyakoriságához, illetve azon feltételhez köti, hogy a tehén a borjat a születését követő legalább négy hónapig szoptassa.
31.
A Bizottság szerint ahhoz, hogy egy tehén anyatehénnek minősüljön, és az anyatehénre vonatkozó támogatásra jogosítson, csak az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontjában rögzített feltételeknek kell teljesülniük. Így az állatnak ahhoz, hogy anyatehénnek minősüljön, „húshasznú” fajtájúnak kell lennie, és hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott állományhoz kell tartoznia.
32.
Egyébiránt a Bizottság ehhez hozzáteszi, hogy az anyatehén-minőséget az állomány összessége, nem pedig az egyes tehenek szintjén kell mérlegelni. A Bizottság úgy véli ugyanis, hogy amennyiben a körülmények arra engednek következtetni, hogy a tehén nem szoptatta a borját, az e tehén vonatkozásában nyújtható támogatáshoz elegendő azt megvizsgálni, hogy az állomány anyatehén-minőségét fenntartották-e. A Bizottság szerint továbbá a Regelingben rögzítettekhez hasonló nemzeti feltételek még olyan indokolt kivételes eseteket sem vesznek figyelembe, mint amilyen egy borjúnak a születését követően nem sokkal történő elhullása.
33.
A tagállamok tehát az anyatehénre vonatkozó támogatás nyújtásához nem írhatnak elő az ellés gyakoriságára és a szoptatás időtartamára vonatkozó feltételeket.
34.
Nem osztom ezt a véleményt. A francia és holland kormányhoz hasonlóan úgy gondolom, hogy az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontját akként kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha a tagállam olyan szabályozást fogad el, amely az anyatehénre vonatkozó támogatásban részesülni kívánó tenyésztő számára az ellés gyakoriságára és a szoptatás időtartamára vonatkozó feltételeket ír elő.
35.
Előzetesen emlékeztetni kell a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatára, amely szerint valamely közösségi jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak kifejezéseit, hanem szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek részét képezi (
9
).
36.
Az 1254/1999 rendelet 3. cikke f) pontja megfogalmazásának vizsgálatából az tűnik ki, hogy az egyetlen olyan rendelkezést sem tartalmaz, amely tiltaná a Regelingben foglaltakhoz hasonló feltételek alkalmazását. Ellenkezőleg: a végrehajtási rendelet 45. cikkének értelmében a tagállamok elfogadják mindazokat az intézkedéseket, amelyekre e rendelet megfelelő alkalmazásához szükség van.
37.
Az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontja az anyatehént olyan „húshasznú” fajta tehénként határozza meg, amely hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott állományhoz tartozik. Az „anyatehén” fenti fogalmát a végrehajtási rendelet 14. cikke pontosította. E rendelkezés határozza meg, hogy melyek azok a tehenek, amelyek nem tekinthetők anyatehénnek.
38.
Azonban az 1254/1999 rendeletnek és a végrehajtási rendeletnek egyetlen rendelkezése sem fejti ki, hogy mit kell „a hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott állományhoz tartozó anyatehénen” érteni.
39.
Pedig a nevelés fogalmát, amelyet az állatok tenyésztésével, a megfelelő körülmények közötti szaporodásuk és fejlődésük biztosításával kapcsolatos tevékenységek összességeként (
10
) lehet definiálni, a tagállamok egészen eltérő módon értelmezhetik.
40.
A francia kormány például kifejti észrevételeiben, hogy Franciaországban a hústermelésre szánt borjak minimális szoptatási ideje négy hét, de ha a hús „szopós borjú” elnevezéssel kerül kereskedelmi forgalomba, ez az időtartam még hosszabb is lehet. Azonban a borjút akár gyorsan el is lehet választani, és el lehet kezdeni a hizlalását, amennyiben fiatal bikaként, üszőként vagy növendékmarhaként kerül értékesítésre (
11
).
41.
A Bizottság egyébként elismeri, hogy az állattenyésztési módszerek a tenyésztés típusa és a tenyésztett fajta szerint változhatnak (
12
). Azonban egyáltalán nem pontosította, hogy melyek azok a tenyésztési módok, amelyek révén egy állomány anyatehén jellegűnek tekinthető.
42.
A holland kormány úgy véli tehát, hogy az 1254/1999 rendelet alkalmazásához a hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott állományhoz tartozásra vonatkozó feltétel tekintetében pontosítani kell az anyatehén fogalmát.
43.
A Regelingben foglaltakhoz hasonló feltételek, amelyek a Hollandiában szokásos állattenyésztési gyakorlatot tükrözik, lehetővé teszik az ilyen állományhoz való tartozás tisztázását és az anyatehén minősítését. Következésképpen ha az ellés gyakoriságára vonatkozó előírást nem tartották be, illetve ha a borjú nem maradt legalább négy hónapig a tehén mellett, akkor nem lehet tenyésztésről beszélni, és a tehenet nem lehet anyatehén-minőségűnek tekinteni. Ily módon tehát támogatás nem nyújtható, ahogy az az alapügyben, A. G. Winkel esetében történt.
44.
A Bizottság azonban azt állítja észrevételeiben, hogy az anyatehenek tartására vonatkozó támogatás nyújtásához szükséges anyatehén-minőséget az állomány összessége, nem pedig az egyes tehenek szintjén kell mérlegelni. Amennyiben a körülmények arra engednek következtetni, hogy az anyatehénre vonatkozó támogatást olyan tehenek után igényelték, amelyek borjaikat nem szoptatták, a támogatás nyújtása az állomány anyatehén-minőségének fenntartásától függ.
45.
Ezt az álláspontot az alábbi okok miatt nem osztom.
46.
Az 1254/1999 rendelet 6. cikkének (2) bekezdése értelmében az anyatehénre vonatkozó támogatás iránti jogosultsághoz az szükséges, hogy a tenyésztő állományának legalább 60%-a anyatehenekből, legalább 40%-a pedig üszőkből álljon. Véleményem szerint e százalékarány betartása valójában annak biztosítására irányul, hogy az állomány hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott anyatehén-minőségű állomány legyen.
47.
Bár az anyatehén-minőséget az állomány szintjén e százalékarányok szerint kell fenntartani, az anyatehenek 60%-os arányának meghatározásához az „anyatehén” fogalmának pontos meghatározására is szükség van. Az anyateheneknek megkülönböztethetőeknek kell lenniük más tehenektől, például a tejelő tehéntől vagy az üszőtől. Ha ez nem lenne lehetséges, fennállna annak a veszélye, hogy anyatehénnek minősülne olyan tehén is, amelyet egyébként nem borjak nevelésére tartanak.
48.
Álláspontom szerint a Regelingben megállapított feltételekre tehát azért van szükség, hogy az anyatehén felismerhető és más tenyésztési célra tartott tehenektől megkülönböztethető legyen.
49.
E tekintetben megjegyzem, hogy a Bizottság 2002. április 11-i levelében közölte a Holland Királysággal, hogy a marha- és borjúhúságazatban helytelenül alkalmazta a támogatási rendszert, és Bizottság az utóbbi által bejelentett kiadások tekintetében ezért hajtott végre számos pénzügyi korrekciót. A Bizottság szerint egy Hollandia egész területére kiterjedő ellenőrzés során kiderült, hogy az anyatehénre vonatkozó támogatásban részesült borjak 24,6%-a a születést követő négy hónapon belül elhagyta a gazdaságot.
50.
A Bizottság ebben a levélben kifejtette, hogy az általános szabály szerint a borjúnak átlagosan négy hónapig kell az anyja mellett maradnia, és hogy a holland ellenőrzési rendszer hiányos, mivel nem veszi figyelembe ezt az átlagos időtartamot. A Bizottság szerint ez a hiányosság veszélyekkel járhat, mivel számos termelő olyan állatok után is megkaphatja a támogatást, amelyek egyáltalán nem tekinthetők anyatehénnek.
51.
A holland hatóságok emiatt módosították az anyatehénre vonatkozó támogatási rendszert, és vélték úgy, hogy pontosítaniuk kell az anyatehén fogalmát (
13
), mivel sem az 1254/1999 rendelet, sem annak végrehajtási rendelete nem tartalmazza, hogy mit is kell a hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott állományhoz tartozó anyatehén fogalma alatt érteni.
52.
A Bizottság ezt követően a holland hatóságokhoz 2002. november 7-én intézett levelében kifejtette, hogy ha az anya mellett eltöltendő négy hónapra vonatkozó feltétellel szemben nem is merül fel kifogás, azt mindenképpen meg kell vizsgálni, hogy az e feltételtől való eltérés nem olyan indokolt kivételes esetnek tulajdonítható-e, amely az állományt nem fosztja meg anyatehén-minőségétől. A Bizottság észrevételeiben azt állítja, hogy az ellés gyakoriságára és a szoptatás időtartamára vonatkozó feltételek túl szigorúak, és nem teszik lehetővé olyan indokolt kivételes esetek tekintetbevételét, mint például a borjú elhullása.
53.
Nem értem, hogy az alapügyben ezek a feltételek mennyiben akadályozzák ezen indokolt kivételes esetek figyelembevételét. A holland kormány írásbeli észrevételeiben kiemeli, hogy a tenyésztő hivatkozhat a 2419/2001 rendelet 48. cikkében foglaltakhoz hasonló kivételes körülményekre és a vis maior eseteire, valamint az ugyanezen rendelet 41. cikkében foglaltakhoz hasonló természeti körülményekre.
54.
Álláspontunk szerint az említett feltételek alkalmazása során semmi sem akadályozza meg, hogy a tenyésztő ilyen körülményekre hivatkozzon, ha igazolja, hogy a borjút vis maior miatt választotta el az anyjától, vagy hogy erre az elválasztásra kivételes körülmények következtében került sor.
55.
A Bizottságnak ezekben a levelekben kifejtett álláspontja véleményem szerint azt támasztja alá, hogy az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontjában megfogalmazott feltételek konkrét alkalmazása szükségessé teszi, hogy a tagállamok – különösen az ellenőrzések céljából – meghatározzák a hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott állományhoz tartozással kapcsolatos fogalmakhoz hasonló fogalmak tartalmát.
56.
Véleményem szerint ezt a megállapítást alátámasztják a szóban forgó közösségi rendelkezések rendszere és célkitűzései.
57.
Hangsúlyozni kell, hogy az anyatehenek tartására vonatkozó támogatási rendszer a piacok stabilizálására és a mezőgazdasági népesség méltányos életszínvonalának biztosítására irányuló eszköz. Ezen okból vezették be 1999-ben a termelők számára történő közvetlen kifizetések átfogó rendszerét. E rendszer lényege az anyatehénre vonatkozó támogatások formájában megvalósuló, a termelőknek történő közvetlen kifizetés, amelynek feltétele az anyatehenek az állományon belüli minimális számának, azaz az anyatehenek legalább 60%-os arányának a betartása.
58.
A rendszer teljes érvényesülésének biztosítása érdekében a tagállamok feladata, hogy a szükséges intézkedések meghozatalával megbizonyosodjanak arról, hogy az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) által finanszírozott műveleteket ténylegesen megvalósították, és előírásszerűen hajtották végre, illetve hogy megakadályozzák a szabálytalanságokat, és kezeljék azokat (
14
).
59.
Más szóval az egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer célja különösen annak biztosítása, hogy az anyatehénre vonatkozó támogatást ténylegesen hústermelésre szánt borjú nevelésére tartott tehén után folyósítsák.
60.
Egyébként már láttuk, hogy a 2419/2001 rendelet 36. és 38. cikkének értelmében levonás és kizárás alkalmazható abban az esetben, ha megállapítást nyer, hogy a támogatási kérelemmel érintett anyatehénlétszám meghaladja a tenyésztő gazdaságában ténylegesen meghatározott létszámot, mert néhány tehén nem teljesíti az előírt feltételeket.
61.
Az 1254/1999 rendelet célkitűzései kerülnének tehát veszélybe, ha támogatás járna a kizárólag tejtermelésre szánt tehén után, ami – mint ahogy már láttuk – akkor fordulhat elő, amikor a borjút már néhány héttel a születését követően elválasztják az anyjától. A Bizottság ezt maga is belátja az 1999. december 16-i munkaanyagában (
15
). Azt is elismeri, hogy ha nincsenek borjak a gazdaságban, akkor ebből arra lehet következtetni, hogy hústermelésre szánt borjakat egyáltalán nem tartanak, és hogy az összes tehén a tejelő állományhoz tartozik.
62.
Egyébiránt az ellés gyakoriságára vonatkozó feltétel lehetővé teszi annak biztosítását, hogy a tehén nem üsző. Az 1254/1999 rendelet 3. cikkének g) pontja és (6) bekezdése értelmében az ellés az egyetlen olyan tényező, amely a tehenet az üszőtől megkülönbözteti, hiszen az üsző olyan „húshasznú” fajta nőivarú szarvasmarha, amely még nem ellett.
63.
Ezért úgy gondolom, hogy az anyatehénre vonatkozó támogatásnak az ellés gyakoriságára és a szoptatás időtartamára vonatkozó feltételekhez kötése avégett szükséges, hogy a tagállam biztosíthassa, hogy az anyatehénre vonatkozó támogatást ténylegesen hústermelésre szánt borjak nevelésére tartott anyatehén után folyósították.
64.
Úgy tűnik, hogy a Regelingben rögzített feltételek a szóban forgó közösségi rendelkezések rendszerével és célkitűzéseivel összhangban vannak.
65.
Mindezek alapján úgy vélem, hogy az 1254/1999 rendelet 3. cikkének f) pontjával nem ellentétes az, ha a tagállam az anyatehénre vonatkozó támogatás nyújtását az ellés gyakoriságához, illetve azon feltételhez köti, hogy a tehén a borjat a születését követő legalább négy hónapig szoptassa.
66.
Ebből kifolyólag a második kérdésre nem kell válaszolni.
IV – Végkövetkeztetések
67.
Az előző megállapítások alapján azt javaslom, hogy a Bíróság következőképpen válaszoljon a College van Beroep voor het bedrijfsleven által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre:
„A 2001. július 23-i 1512/2001/EK tanácsi rendelettel módosított, a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1999. május 17-i 1254/1999/EK tanácsi rendelet 3. cikkének f) pontjával nem ellentétes az, ha a tagállam az anyatehénre vonatkozó támogatás nyújtását az ellés gyakoriságához, illetve azon feltételhez köti, hogy a tehén a borjat a születését követő legalább négy hónapig szoptassa.”
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	A 2001. július 23-i 1512/2001/EK tanácsi rendelettel (HL L 201., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 33. kötet, 194. o.) módosított, a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1999. május 17-i 1254/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 160., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 339. o.).
(
3
)	A tej- és tejtermékágazatban kiegészítő illeték megállapításáról szóló, 1992. december 28-i 3950/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 405., 1. o.).
(
4
)	Az 1254/1999 rendelet 6. cikke (2) bekezdése első albekezdésének b) pontja.
(
5
)	Az 1254/1999 rendelet 6. cikkének (7) bekezdése.
(
6
)	Az 1254/1999/EK tanácsi rendeletnek a jövedelemtámogatási rendszerek tekintetében történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. október 28-i 2342/1999/EK bizottsági rendelet (HL L 281., 30. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 26. kötet, 396. o., a továbbiakban: végrehajtási rendelet).
(
7
)	A 3508/92/EGK tanácsi rendelettel az egyes közösségi támogatási intézkedésekre vonatkozóan létrehozott egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2001. december 11-i 2419/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 327., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 34. kötet, 308. o.).
(
8
)	Az egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. november 27-i 3508/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 355., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 13. kötet, 223. o.).
(
9
)	Lásd a C-34/05. sz. Schouten-ügyben 2007. március 1-jén hozott ítélet [EBHT 2007., I-1687. o.] 25. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
10
)	Lásd Le Petit Robert, Dictionnaire de la langue française, Paris, Éd. Dictionnaires Le Robert, 2008.
(
11
)	Lásd a francia kormány észrevételeinek 33. és 34. pontját.
(
12
)	Lásd a Bizottság észrevételeinek 41. pontját.
(
13
)	Lásd a holland kormány észrevételeinek 18. pontját.
(
14
)	Lásd a végrehajtási rendelet (2) preambulumbekezdését, amely kifejezetten a 3508/92 rendelet (1) preambulumbekezdésére hivatkozik.
(
15
)	Lásd a Bizottság észrevételeinek I. mellékletét.