62022CJ0305_RES
Zadeva C‑305/22
C. J.
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Curtea de Apel București)
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 4. septembra 2025
„Predhodno odločanje – Območje svobode, varnosti in pravice – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep 2002/584/PNZ – Evropski nalog za prijetje, izdan zaradi izvršitve kazni odvzema prostosti – Člen 4, točka 6 – Razlog za fakultativno neizvršitev evropskega naloga za prijetje – Pogoji za prevzem izvršitve te kazni s strani države izvršiteljice – Člen 3, točka 2 – Pojem ‚pravnomočna sodba za ista dejanja‘ – Okvirni sklep 2008/909/PNZ – Vzajemno priznavanje sodb v kazenskih zadevah zaradi njihovega izvrševanja v drugi državi članici – Člen 25 – Spoštovanje pogojev in postopka iz tega okvirnega sklepa v primerih, v katerih se država članica zaveže k izvršitvi kazenske sankcije, izrečene s sodbo sodišča države izdajateljice – Zahteva po soglasju države izdajateljice, s katerim se drugi državi članici omogoči prevzem izvršitve take kazenske sankcije – Člen 4 – Možnost, ki jo ima država izdajateljica, da državi izvršiteljici posreduje sodbo in potrdilo iz tega člena – Posledice neobstoja takega posredovanja – Načelo lojalnega sodelovanja – Člen 22 – Pravica države izdajateljice do izvršitve te kazenske sankcije – Ohranitev evropskega naloga za prijetje – Obveznost izvršitvenega pravosodnega organa, da izvrši evropski nalog za prijetje“
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Razlogi za fakultativno neizvršitev evropskega naloga za prijetje – Nalog za prijetje, izdan za izvršitev zaporne kazni ali ukrepa, ki vključuje odvzem prostosti – Zahtevana oseba, ki se zadržuje ali prebiva v izvršitveni državi članici v smislu člena 4, točka 6, Okvirnega sklepa 2002/584 – Pogoji za neizvršitev naloga za prijetje – Zaveza izvršitvene države, da bo izvršila kazen – Spoštovanje pogojev in postopka iz Okvirnega sklepa 2008/909 – Obseg – Zahteva po soglasju države izdajateljice – Polje proste presoje te države
(Okvirna sklepa Sveta 2002/584, člen 1(2), člena 4, točka 6, in 5, točka 3, ter 2008/909, uvodni izjavi 8 in 12 ter členi 4, 13 in 25 ter Priloga I)
(Glej točke 47, od 49 do 52, 57, 59, od 61 do 67, 72 in 87 ter točko 1 izreka.)
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Razlogi za fakultativno neizvršitev evropskega naloga za prijetje – Nalog za prijetje, izdan za izvršitev zaporne kazni ali ukrepa, ki vključuje odvzem prostosti – Zahtevana oseba, ki se zadržuje ali prebiva v izvršitveni državi članici v smislu člena 4, točka 6, Okvirnega sklepa 2002/584 – Zavrnitev izvršitve naloga za prijetje v nasprotju s pogoji in postopkom iz Okvirnega sklepa 2008/909 – Odločitev o zavrnitvi – Pravica države izdajateljice do ohranitve naloga za prijetje in izvršitve kazni – Pogoji
(Okvirna sklepa Sveta 2002/584, člen 4, točka 6, in člen 26(1) ter 2008/909, členi 4, 22 in 25)
(Glej točke od 75 do 82 in od 85 do 87 ter točko 1 izreka.)
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami – Razlogi za obvezno neizvršitev evropskega naloga za prijetje – Zahtevana oseba, za katero je bila izrečena pravnomočna sodba za ista dejanja – Pravnomočna sodba za ista dejanja – Pojem – Odločba o zavrnitvi predaje osebe, za katero je bil izdan evropski nalog za prijetje zaradi izvršitve kazni odvzema prostosti, s katero se prizna sodba, s katero je bila izrečena ta kazen, in odredi izvršitev navedene kazni v izvršitveni državi – Izključitev
(Okvirni sklep Sveta 2002/584, člena 3, točka 2, in 4, točka 6)
(Glej točke od 92 do 98 in točko 2 izreka.)
Povzetek
Sodišče, ki mu je Curtea de Apel București (višje sodišče v Bukarešti, Romunija) predložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, se je v velikem senatu izreklo o povezavi med okvirnima sklepoma 2002/584 (
1
) in 2008/909 (
2
), kadar je o izvršitvi kazni odvzema prostosti na podlagi evropskega naloga za prijetje (v nadaljevanju: ENP) v državi izvršiteljici enostransko odločila ta država, kljub izrecnemu nestrinjanju države izdajateljice.
Višje sodišče v Bukarešti je 25. novembra 2020 zoper C. J. izdalo ENP zaradi izvršitve zaporne kazni. C. J. je bil decembra 2020 prijet v Italiji. Odreditveni pravosodni organ je italijanskim organom na njihovo zahtevo posredoval obsodilno sodbo, pri čemer je nasprotoval priznanju te sodbe in prevzemu izvršitve kazni v Italiji.
Corte d‘appello di Roma (višje sodišče v Rimu, Italija) je s sodbo z dne 6. maja 2021 na podlagi razloga za fakultativno neizvršitev iz člena 4, točka 6, Okvirnega sklepa Sveta 2002/584 zavrnilo predajo C. J., priznalo obsodilno sodbo in odredilo izvršitev kazni v Italiji. To sodišče je menilo, da bi izvršitev obsodbe v Italiji spodbujala socialno rehabilitacijo C. J., ki zakonito in stalno prebiva v tej državi.
Romunski pravosodni organi so po prejemu naloga za izvršitev, v katerem je navedena oblika izvršitve kazni v Italiji, v dopisu, naslovljenem na italijanske pravosodne organe, izjavili, da bodo, dokler ne bodo obveščeni o začetku izvrševanja kazni v Italiji, ohranili pravico do izvršitve kazenske sankcije v Romuniji. Navedli so tudi, da ENP, izdan zoper C. J., ni bil razveljavljen in da še vedno velja.
Urad drugega kazenskega senata za izvrševanje kazenskih sankcij pri višjem sodišču v Bukarešti je 15. oktobra 2021 pri predložitvenem sodišču vložil ugovor zoper izvršitev obsodilne sodbe.
V tem okviru se je predložitveno sodišče, ki je bilo pozvano, naj se zlasti izreče o veljavnosti ENP, odločilo, da Sodišču predloži vprašanja za predhodno odločanje, ki se v bistvu nanašajo, prvič, na pravne posledice zavrnitve predaje zahtevane osebe na podlagi člena 4, točka 6, Okvirnega sklepa 2002/584, če država izvršiteljica ne spoštuje pogojev in postopka, določenih v Okvirnem sklepu 2008/909, in drugič, na pravno opredelitev take odločbe o zavrnitvi.
Presoja Sodišča
Sodišče je preučilo, prvič, povezavo med Okvirnim sklepom 2002/584 in Okvirnim sklepom 2008/909. V zvezi s tem se s tema okvirnima sklepoma na kazenskem področju konkretizirata načeli vzajemnega zaupanja in vzajemnega priznavanja. Ni pa mogoče na podlagi ničesar sklepati, da je zakonodajalec Unije nameraval določiti dve različni pravni ureditvi za priznavanje in izvrševanje sodb v kazenskih zadevah glede na to, ali obstaja ENP. Kar zadeva zlasti vpliv Okvirnega sklepa 2008/909 na izvajanje razloga za fakultativno neizvršitev iz člena 4, točka 6, Okvirnega sklepa 2002/584, ob upoštevanju enakosti cilja, ki se na eni strani uresničuje s tem razlogom in na drugi s pravili iz Okvirnega sklepa 2008/909, in sicer cilja olajšanja socialne rehabilitacije oseb, obsojenih v drugi državi članici, mora pravosodni organ države izvršiteljice, kadar želi uporabiti navedeni razlog, upoštevati ta pravila.
Sodišče je tako ugotovilo, da je treba za spoštovanje učinkovitosti sistema predaje med državami članicami, uvedenega z Okvirnim sklepom 2002/584, pri priznavanju obsodilne sodbe in prevzemu izvršitve kazni spoštovati pogoje in postopek iz Okvirnega sklepa 2008/909. V zvezi s tem mora odreditvena država med drugim privoliti v to, da država izvršiteljica prevzame izvršitev kazni. To soglasje se izraža tako, da se na način, določen v členu 4 tega okvirnega sklepa, državi izvršiteljici pošlje obsodilna sodba, skupaj s potrdilom, katerega vzorec je v Prilogi I k navedenemu okvirnemu sklepu. Zato lahko odreditvena država, kadar na podlagi objektivnih okoliščin meni, da kazen v državi izvršiteljici dejansko ne bo izvršena ali da izvršitev te kazni v tej državi ne bo prispevala k cilju socialne rehabilitacije zahtevane osebe v družbo po izteku kazni odvzema prostosti, na katero je bila obsojena, zavrne posredovanje obsodilne sodbe in potrdila, ki ga je treba priložiti. Enako velja, kadar odreditvena država iz razlogov kazenske politike meni, da je upravičena izvršitev izrečene kazni na njenem ozemlju. Vendar mora odreditvena država zagotoviti, da se pooblastilo, ki ji ga daje Okvirni sklep 2008/909, da zavrne tako posredovanje, izvaja na način, ki omogoča učinkovito sodelovanje med organi držav članic, pristojnimi v kazenskih zadevah, ter zagotavlja, da se delovanje evropskega naloga za prijetje in vzajemno priznavanje sodb zaradi njihovega izvrševanja v drugi državi članici ne ohromi. Poleg tega morajo odreditveni in izvršitveni pravosodni organi v celoti uporabiti instrumente, določene z okvirnima sklepoma 2002/584 in 2008/909, da bi se spodbudilo medsebojno zaupanje, na katerem temelji to sodelovanje.
Pod temi pogoji je treba, kadar država izvršiteljica dejansko ne more prevzeti izvršitve kazni, vključno zaradi nespoštovanja pogojev in postopka iz Okvirnega sklepa 2008/909, izvršiti EPN, da se prepreči nekaznovanost zahtevane osebe. Izvršitev ENP je namreč načelo, zavrnitev njegove izvršitve pa je izjema, ki jo je treba razlagati ozko.
Če je torej izvršitveni pravosodni organ na podlagi člena 4, točke 6, Okvirnega sklepa 2002/584 zavrnil izvršitev ENP, ne da bi spoštoval pogoje in postopek iz Okvirnega sklepa 2008/909 glede priznanja obsodilne sodbe, s katero je bila izrečena kazen odvzem prostosti, in prevzema izvršitve te kazni, odreditvena država ohrani pravico do izvršitve iste kazni in s tem do ohranitve ENP. (
3
) Nasprotna razlaga bi odprla pot za izogibanje pravilom, določenim z Okvirnim sklepom 2008/909, in bi posegla v delovanje poenostavljenega in učinkovitega sistema predaje zahtevanih oseb, vzpostavljenega z Okvirnim sklepom 2002/584. Vendar mora odreditveni pravosodni organ preučiti, ali je glede na posebnosti obravnavane zadeve ta ohranitev, ki lahko posega v osebno svobodo zahtevane osebe, sorazmerna. Pri taki preučitvi bi bilo torej treba upoštevati posledice ohranitve ENP za to osebo in možnosti njegove izvršitve.
Drugič, Sodišče je odločilo, da odločba, s katero je izvršitveni pravosodni organ na podlagi člena 4, točka 6, Okvirnega sklepa 2002/584 zavrnil izvršitev ENP, izdanega zaradi izvršitve kazni odvzema prostosti, priznal sodbo, s katero je bila ta kazen izrečena, in odredil izvršitev navedene kazni v državi izvršiteljici, ne pomeni „pravnomočne sodbe za ista dejanja“ v smislu člena 3, točka 2, tega okvirnega sklepa. Preučitev, opravljena v okviru take odločbe, namreč ne pomeni uvedbe kazenskega pregona zoper obsojeno osebo in ne vključuje vsebinske presoje zadeve, saj je namen take odločbe zgolj omogočiti, da se obsodba, izrečena v državi izdajateljici, lahko izvrši v državi izvršiteljici.
(
1
)	Okvirni sklep Sveta 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 34) (v nadaljevanju: Okvirni sklep 2002/584).
(
2
)	Okvirni sklep Sveta 2008/909/PNZ z dne 27. novembra 2008 o uporabi načela vzajemnega priznavanja sodb v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, za namen njihovega izvrševanja v Evropski uniji (UL 2008, L 327, str. 27) (v nadaljevanju: Okvirni sklep 2008/909).
(
3
)	Člen 22(1) Okvirnega sklepa 2008/909, ki določa, da odreditvena država prekine izvrševanje kazenske sankcije takoj, ko se je njeno izvrševanje začelo na ozemlju države izvršiteljice, se namreč ne uporablja, kadar – kot v obravnavanem primeru – država izvršiteljica predaje na podlagi člena 4, točka 6, Okvirnega sklepa 2002/584 ni zavrnila v skladu s pravili, določenimi v Okvirnem sklepu 2008/909.