62023CJ0789
SODBA SODIŠČA (drugi senat)
z dne 11. decembra 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Državljanstvo Unije – Člen 21(1) PEU – Pravica do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic – Pogoji za vpis poročne pogodbe, sklenjene v državi članici, ki ni država vpisa, v nacionalni register – Navedba osebne identifikacijske številke vsaj enega od zakoncev – Omejitev – Utemeljitev – Točnost in verodostojnost podatkov v nacionalnem registru – Sorazmernost“
V zadevi C‑789/23, [Tatrauskė] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (vrhovno upravno sodišče Litve) z odločbo z dne 20. decembra 2023, ki je na Sodišče prispela 21. decembra 2023, v postopku
I. J.
proti
„Registrų centras“ VĮ,
SODIŠČE (drugi senat),
v sestavi K. Jürimäe (poročevalka), predsednica senata, K. Lenaerts, predsednik Sodišča v funkciji sodnika drugega senata, F. Schalin, M. Gavalec in Z. Csehi, sodniki,
generalni pravobranilec: M. Szpunar,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za litovsko vlado K. Dieninis in V. Kazlauskaitė-Švenčionienė, agenta,
–
za Evropsko komisijo E. Montaguti in A. Steiblytė, agentki,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 22. maja 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 21(1) PDEU.
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med I. J. in Registrų centras VĮ (center registrov, Litva), ker je zadnjenavedeni zavrnil zahtevo I. J. za vpis podatkov o premoženjskih razmerjih med zakoncema v nacionalni register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Člen 21(1) PDEU določa:
„Vsak državljan Unije ima pravico prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic ob upoštevanju omejitev in pogojev, določenih s Pogodbama in ukrepi, ki so bili sprejeti za njuno uveljavitev.“
Litovsko pravo
Civilni zakonik
4
Člen 3.101 Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas (civilni zakonik Republike Litve, v nadaljevanju: civilni zakonik), naslovljen „Pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema“, določa:
„Pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema je sporazum, ki ga skleneta zakonca ter ki določa njune premoženjske pravice in obveznosti med trajanjem zakonske zveze in ob razvezi zakonske zveze ali prenehanju življenjske skupnosti (ločitvi).“
5
Člen 3.103 civilnega zakonika, naslovljen „Oblika pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema“, določa:
„1.   Pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema se sklene v obliki notarske listine.
2.   Pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema in njene spremembe se vpišejo v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema […].
3.   Pogodbo o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema in njene spremembe je mogoče zoper tretje osebe uveljavljati le, če so pogodba in njene spremembe vpisane v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema. To pravilo ne velja, če so tretje osebe v času sklenitve pravnega akta vedele za pogodbo o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema ali njene spremembe.“
Pravilnik o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema
6
Vlada Republike Litve je z Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas Nr. 1284 „Dėl Vedybų sutarčių registro nuostatų patvirtinimo“ (uredba vlade Republike Litve št. 1284 o odobritvi pravilnika o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema) z dne 13. avgusta 2002 (Žin., 2002, št. 82-3523) sprejela pravilnik o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema). Ta pravilnik je bil spremenjen, pri čemer je po navedbah predložitvenega sodišča različica, ki se uporablja za spor o glavni stvari, različica z dne 10. septembra 2015, kakor je bila spremenjena z Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas Nr. 773 (uredba vlade Republike Litve št. 773) z dne 8. julija 2020 (TAR, 2020, št. 2020-15562) (v nadaljevanju: pravilnik o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema).
7
Točka 13 pravilnika o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema določa:
„V register se vpisujejo:
13.1. pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema;
[…]
13.3. dejstva o razdelitvi premoženja, kot so določena v [civilnem zakoniku].“
8
Točka 17 tega pravilnika določa:
„V registru se obdelujejo naslednji podatki v zvezi z delitvami premoženja:
17.1.
identifikacijska koda delitve premoženja;
17.2.
podlaga, na kateri je bila delitev premoženja določena (sporazum ali sodna odločba);
17.3.
datum overitve sporazuma o delitvi skupnega premoženja (v nadaljevanju: ‚sporazum o delitvi‘) ali datum sodbe o delitvi skupnega premoženja (v nadaljevanju: ‚odločba o delitvi premoženja‘);
17.4.
osebni podatki (osebna identifikacijska številka, ime in priimek; če v registru prebivalstva manjkajo osebni podatki, datum rojstva, ime, priimek) fizičnih oseb, ki so sklenile sporazum o delitvi ali katerih premoženje je bilo razdeljeno s sodno odločbo;
[…]
17.7.
ime in priimek notarja ter ime notarske pisarne, ki je overila sporazum o delitvi, spremembo ali prenehanje tega sporazuma, ali ime sodišča, ki je izdalo odločbo o delitvi premoženja;
[…]
17.9.
pravni režim, določen s pogodbo o delitvi ali sodno odločbo o delitvi premoženja;
[…]
17.12.
datum in ura vpisa delitve premoženja v register ali njegovega izbrisa iz registra ter vpisa ali spremembe podatkov v zvezi s to delitvijo.“
9
Poglavje IV pravilnika ureja vpis pravnih dejstev in dejanj, ki so predmet vpisa, v register. To poglavje med drugim vsebuje točki 67 in 68, ki določata:
„67. Pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema ali zunajzakonskima partnerjema, sklenjena v tujini, se lahko vpiše v register, če vsebuje osebno identifikacijsko številko vsaj ene od pogodbenih strank, ki jo je dodelil litovski register prebivalstva.
68. Če eden od zakoncev oziroma zunajzakonskih partnerjev želi, da se v register vpišejo v tujini overjena pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema oziroma zunajzakonskima partnerjema ali spremembe take pogodbe ali podatki v zvezi s prenehanjem take pogodbe, lahko te podatke osebno ali prek zastopnika po pošti ali po elektronski poti predloži organu, ki vodi register, na način, ki ga določi ta organ.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
10
Tožeča stranka iz postopka v glavni stvari je državljanka Unije, vpisana v litovski register prebivalstva. Kot taka ima osebno identifikacijsko številko, ki jo je dodelil organ, ki vodi ta register, in osebno izkaznico, na kateri je ta številka navedena.
11
Tožeča stranka iz postopka v glavni stvari in C. B., italijanski državljan, sta leta 2006 sklenila zakonsko zvezo v Italiji. Zakonska zveza je bila vpisana v register zakonskih zvez ene od italijanskih občin. Na izvodu poročne listine je navedeno, da sta se zakonca odločila za režim ločenega premoženja.
12
Zadevna zakonska zveza je bila vpisana pri matičnem uradu v Litvi.
13
Tožeča stranka iz postopka v glavni stvari je 15. februarja 2022 pri registrskem centru vložila predlog za vpis pravnega dejstva v zvezi s svojim premoženjskim režimom, in sicer delitev premoženja med zakoncema, v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema.
14
Registrski center je z odločbo z dne 9. marca 2022 to prošnjo zavrnil z obrazložitvijo, na eni strani, da fizična oseba registrskemu centru ne more predložiti podatkov o delitvi premoženja med zakoncema, tako da delitev zadevnega premoženja na zahtevo tožeče stranke iz postopka v glavni stvari ne more biti vpisana v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema. Na drugi strani je pojasnil, da bi bil izvod poročne listine, ki ga je predložila tožeča stranka, lahko vpisan v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema kot pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, če bi bil predložen dodatek k poročni listini, ki ga overi notar ali drug pristojni uradnik v Italiji in na katerem je navedena litovska osebna identifikacijska številka vsaj enega od obeh zakoncev.
15
Tožeča stranka iz postopka v glavni stvari je nato predložila kopijo elektronskega sporočila, iz katerega izhaja, da je matični urad v Italiji zaprosila za izdajo izvoda poročne listine z vključeno litovsko osebno identifikacijsko številko, kot je navedena na njeni osebni izkaznici. Ta matični urad naj bi vključitev te navedbe na izvod poročne listine zavrnil z utemeljitvijo, da ne more potrditi verodostojnosti navedene osebne identifikacijske številke tožeče stranke iz postopka v glavni stvari.
16
Ta je nato pri Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionalno upravno sodišče v Vilni, Litva) vložila tožbo zoper odločbo z dne 9. marca 2022. S sodbo z dne 29. junija 2022 je bila ta tožba zavrnjena kot neutemeljena, med drugim iz razloga, da pogoji iz točke 67 pravilnika o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema za vpis „pogodbe, sklenjene v tujini“, v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema niso bili izpolnjeni, ker v pogodbi o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema ni bila navedena litovska osebna identifikacijska številka vsaj ene od pogodbenih strank.
17
Tožeča stranka iz postopka v glavni stvari je zoper to sodbo vložila pritožbo pri Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (vrhovno upravno sodišče Litve), ki je predložitveno sodišče.
18
Navedeno sodišče najprej ugotavlja, da tožeča stranka iz postopka v glavni stvari v resnici ne želi, da se v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema vpiše delitev premoženja, v katero sta zakonca privolila, ampak njena pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjena v državi članici, ki ni Republika Litva. Njen pravni položaj naj bi spadal pod točko 68 pravilnika o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, v skladu s katero lahko eden od zakoncev zaprosi za vpis pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, ki je potrjena „v tujini“, v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema.
19
V zvezi s tem poudarja, da za tak vpis velja pogoj iz točke 67 navedenega pravilnika, da zadevna pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema vsebuje litovsko osebno identifikacijsko številko vsaj ene od pogodbenih strank.
20
Predložitveno sodišče pa ugotavlja, da litovska osebna identifikacijska številka tožeče stranke iz postopka v glavni stvari na njeni poročni listini ni navedena, ker je zadevni matični urad v Italiji vpis tega podatka zavrnil, tako da pogoj iz točke 67 navedenega pravilnika ni izpolnjen.
21
Navedeno sodišče poudarja, da je tak pogoj določen le za pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene zunaj Litve, in da naj pravilnik o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema ne bi določal nobene alternative v zvezi z opredelitvijo strank pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene „v tujini“.
22
V tem okviru navedeno sodišče sprašuje, ali je za ureditev, uvedeno s pravilnikom o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, mogoče šteti, da lahko omejuje pravico, priznano vsakemu državljanu Unije, do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, kot je določena v členu 21(1) PDEU.
23
V teh okoliščinah je Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (vrhovno upravno sodišče Litve) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 21(1) PDEU razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjena v drugi državi članici [Evropske u]nije, ne more biti vpisana v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, če ne vsebuje osebne identifikacijske številke[, ki jo je dodelil organ, ki vodi litovski register prebivalstva,] vsaj ene od strank navedene pogodbe, kadar v okoliščinah, kakršne so te v obravnavani zadevi, pristojni organi države članice, v kateri je bila pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema sklenjena, zavrnejo izdajo izvoda navedene pogodbe, dopolnjenega s tem podatkom, ki osebo identificira?“
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
24
Litovska vlada zatrjuje, da predlog za sprejetje predhodne odločbe ni dopusten. Trdi, da zaradi sprememb pravilnika o registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema s sprejetjem ureditve, ki je začela veljati 1. januarja 2023, ta pravilnik ne določa več, da mora biti v pogodbi o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjeni v tujini, za vpis v nacionalni register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema navedena litovska osebna identifikacijska številka vsaj enega od zakoncev. Vprašanje za predhodno odločanje naj bi bilo torej brezpredmetno, zato naj se Sodišču o tem vprašanju ne bi bilo treba več izreči.
25
V odgovor na zahtevo za informacije, ki jo je Sodišče poslalo predložitvenemu sodišču 16. oktobra 2024, je to navedlo, da se te spremembe ratione temporis ne uporabljajo za spor o glavni stvari.
26
Poleg tega je navedeno sodišče pojasnilo, da tožeča stranka iz postopka v glavni stvari ni umaknila pritožbe in da v skladu z informacijami, ki jih je imelo na voljo navedeno sodišče, tožeča stranka po začetku veljavnosti navedenih sprememb ni vložila novega predloga za vpis v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema. Zato naj bi se moralo predložitveno sodišče vseeno izreči o zakonitosti in utemeljenosti odločbe z dne 9. marca 2022.
27
V zvezi s tem je Sodišče že večkrat poudarilo, da je postopek, uveden s členom 267 PDEU, instrument sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, s katerim prvo zagotavlja drugim elemente razlage prava Unije, ki jih ta potrebujejo za rešitev sporov, o katerih odločajo, ter da predhodno odločanje ni namenjeno oblikovanju posvetovalnih mnenj o splošnih ali hipotetičnih vprašanjih, temveč je utemeljeno s potrebo po dejanski rešitvi spora (glej v tem smislu sodbi z dne 16. decembra 1981, Foglia_244/80, EU:C:1981:302, točka 18, in z dne 9. januarja 2024, G. in drugi (Imenovanje sodnikov splošnih sodišč na Poljskem), C‑181/21 in C‑269/21, EU:C:2024:1, točka 62).
28
Kot izhaja iz samega besedila člena 267 PDEU, „je treba“ predhodno odločbo, za katero je zaprošeno, sprejeti, da se predložitvenemu sodišču omogoči „izreči sodbo“ v zadevi, v kateri odloča (sodbi z dne 17. februarja 2011, Weryński, C‑283/09, EU:C:2011:85, točka 35, in z dne 9. januarja 2024, G. in drugi (Imenovanje sodnikov splošnih sodišč na Poljskem), C‑181/21 in C‑269/21, EU:C:2024:1, točka 63).
29
Sodišče je tako opozorilo, da iz besedila in sistematike člena 267 PDEU izhaja, da postopek predhodnega odločanja zlasti predpostavlja, da pred nacionalnimi sodišči dejansko poteka spor, v okviru katerega se od teh sodišč zahteva, da sprejmejo odločbo, v kateri bo mogoče upoštevati sodbo, izrečeno v postopku predhodnega odločanja (glej v tem smislu sodbi z dne 21. aprila 1988, Pardini_338/85, EU:C:1981:194, točka 11, in z dne 9. januarja 2024, G. in drugi (Imenovanje sodnikov splošnih sodišč na Poljskem), C‑181/21 in C‑269/21, EU:C:2024:1, točka 64).
30
V obravnavanem primeru je iz elementov, navedenih v točkah 25 in 26 te sodbe, razvidno, da je odgovor Sodišča na vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, potreben, da lahko to odloči o tožbi, o kateri še vedno odloča.
31
Iz tega izhaja, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe dopusten.
Vprašanje za predhodno odločanje
32
Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 21(1) PDEU razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki vpis pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene v drugi državi članici, v nacionalni register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema pogojuje s tem, da je v tej pogodbi navedena osebna identifikacijska številka vsaj enega od zakoncev, ki jo je dodelila prva država članica, medtem ko tak pogoj ni določen za vpis pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene v tej isti državi članici, v ta register.
33
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je status državljana Unije, ki ga ima tožeča stranka iz postopka v glavni stvari na podlagi člena 20(1) PDEU, temeljni status državljanov držav članic (glej v tem smislu sodbe z dne 20. septembra 2001, Grzelczyk, C‑184/99, EU:C:2001:458, točka 31; z dne 4. oktobra 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, točka 51, in z dne 29. aprila 2025, Komisija/Malta (Državljanstvo za vlagatelje), C‑181/23, EU:C:2025:283, točka 92).
34
Navedeni status tistim državljanom, ki so v enakem položaju, omogoča, da so na področju uporabe Pogodbe ratione materiae, neodvisno od državljanstva in brez poseganja v izjeme, ki so v zvezi s tem izrecno določene, enako pravno obravnavani (glej v tem smislu sodbi z dne 20. septembra 2001, Grzelczyk, C‑184/99, EU:C:2001:458, točka 31, in z dne 25. julija 2018, A (Pomoč za invalidno osebo), C‑679/16, EU:C:2018:601, točka 56).
35
Med položaji, ki spadajo na področje uporabe ratione materiae prava Unije, so tisti v zvezi z izvajanjem temeljnih svoboščin, ki so zagotovljene s Pogodbo, med drugim tisti v zvezi s svobodo gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, kot jo podeljuje člen 21 PDEU (sodbi z dne 24. novembra 1998, Bickel in Franz, C‑274/96, EU:C:1998:563, točki 15 in 16, in z dne 25. julija 2018, A (Pomoč za invalidno osebo), C‑679/16, EU:C:2018:601, točka 57).
36
Po trenutnem pravu Unije je vzpostavitev registrov pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema in pravil o njihovem delovanju v pristojnosti držav članic. Vendar morajo zadnjenavedene pri izvajanju te pristojnosti spoštovati pravo Unije, zlasti določbe Pogodbe DEU o pravici do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, priznani vsakemu državljanu Unije, tako da v ta namen priznajo osebno stanje, ki je bilo ugotovljeno v drugi državi članici v skladu z njenim pravom (glej v tem smislu sodbe z dne 2. oktobra 2003, Garcia Avello, C‑148/02, EU:C:2003:539, točka 25; z dne 14. decembra 2021, Stolichna obshtina, rayon Pancharevo, C‑490/20, EU:C:2021:1008, točka 52, in z dne 4. oktobra 2024, Mirin, C‑4/23, EU:C:2024:845, točka 53).
37
V obravnavanem primeru ni sporno, da je tožeča stranka iz postopka v glavni stvari kot državljanka Unije uresničevala svojo pravico do prostega gibanja. Pri tem je v Italiji sklenila pogodbo o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, ki jo želi zdaj vpisati v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema v Litvi.
38
Ta vpis je bil zavrnjen z obrazložitvijo, da ta pogodba ni vsebovala osebne identifikacijske številke vsaj enega od zakoncev, ki jo je dodelila zadnjenavedena država.
39
Prvič, iz predložitvene odločbe je razvidno, da je pogoj v zvezi z navedbo osebne identifikacijske številke vsaj enega od zakoncev v pogodbi o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema določen le za pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene v državi članici, ki ni država članica registracije.
40
Drugič, ugotoviti je treba, kot je v bistvu storil generalni pravobranilec v točkah 59, 61 in 77 sklepnih predlogov, da je oblika javne listine urejena s pravom države članice, v kateri je bila ta listina sestavljena. Izpolnitev pogoja v zvezi z navedbo osebne identifikacijske številke vsaj enega od zakoncev v pogodbi o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema je tako odvisna od formalnih pogojev, določenih s pravom kraja sklenitve pogodbe.
41
V obravnavanem primeru nacionalna ureditev države članice vpisa, in sicer Republike Litve, razlikuje med, na eni strani, pogodbami o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjenimi na njenem ozemlju, ki se lahko vpišejo v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema brez posebne zahteve glede navedbe osebne identifikacijske številke, ki jo dodeli ta država članica, in na drugi strani, pogodbami o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjenimi v drugi državi članici, ki morajo vsebovati tako številko, ne glede na formalne zahteve, določene v pravu kraja sklenitve pogodbe.
42
V zvezi s tem je Sodišče že večkrat razsodilo, da nacionalna ureditev, ki je za nekatere državljane ene od držav članic manj ugodna zgolj zato, ker so ti uresničevali svojo svoboščino prostega gibanja in prebivanja v drugi državi članici, pomeni omejitev pravic, ki so s členom 21(1) PDEU priznane vsakemu državljanu Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 18. julija 2006, De Cuyper, C‑406/04, EU:C:2006:491, točka 39, in z dne 19. novembra 2020, ZW, C‑454/19, EU:C:2020:947, točka 30).
43
Kot pa je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točki 54 sklepnih predlogov, nemožnost vpisa pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema vpliva na pravni položaj zakoncev, ker jima odvzema možnost uporabe ukrepa nacionalnega prava, ki omogoča zagotovitev varstva njunih premoženjskih interesov.
44
Ugotoviti je torej treba, da se z ureditvijo države članice, ki vpis pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene v drugi državi članici, v nacionalni register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema pogojuje s tem, da je v tej pogodbi navedena osebna identifikacijska številka vsaj enega od zakoncev, ki jo je dodelila prva država članica, uvaja različno obravnavanje državljanov te države članice, ki so uresničevali svojo pravico do prostega gibanja in prebivanja, in tistih, ki tega niso storili.
45
To različno obravnavanje lahko vpliva na pravico do gibanja in prebivanja državljanov Unije v smislu člena 21(1) PDEU ali jo celo omeji.
46
Vendar je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča omejitev pravice do prostega gibanja in prebivanja državljanov Unije, ki ni odvisna od državljanstva zadevnih oseb, lahko upravičena, če temelji na objektivnih preudarkih v splošnem interesu in če je sorazmerna s ciljem, ki mu legitimno sledi zadevna nacionalna zakonodaja. Ukrep je sorazmeren, če pri uresničenju želenega cilja ne prekorači okvirov, ki so nujni za njegovo doseganje (glej v tem smislu sodbi z dne 18. julija 2006, De Cuyper, C‑406/04, EU:C:2006:491, točki 40 in 42, in z dne 19. novembra 2020, ZW, C‑454/19, EU:C:2020:947, točka 36).
47
V zvezi s tem je treba poudariti, da je litovska vlada trdila, da je namen pogoja, da je v pogodbi o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjeni v državi članici, ki ni država članica vpisa, navedena osebna identifikacijska številka vsaj enega od zakoncev, omogočenje identifikacije oseb, ki so sklenile to pogodbo, ter zagotovitev pravilnosti in verodostojnosti podatkov v registru pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema. V zvezi s tem je pojasnila, da ta pogoj izhaja iz dejstva, da lahko podatke v zvezi s pogodbami o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjenimi v državi članici, ki ni država članica vpisa v register, posredujejo fizične osebe same, medtem ko lahko podatke v zvezi s pogodbami o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjenimi v Litvi, posreduje le notar, ki je overil pogodbo o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, ali sodišče z uporabo namenske programske opreme.
48
Kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točkah 46, 65 in 66 sklepnih predlogov, registri pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema zagotavljajo točnost in verodostojnost podatkov, ki jih vsebujejo, in tako s svojo javnostjo prispevajo k zagotavljanju pravne varnosti, tako da je mogoče šteti, da uvedba teh registrov temelji na objektivnih preudarkih v splošnem interesu, ki lahko upravičijo omejitev pravice do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki je priznana vsakemu državljanu Unije, kot je določena v členu 21(1) PDEU.
49
Ker je osebna identifikacijska številka podatek, ki zagotavlja pravilno identifikacijo fizičnih oseb, je zahteva po navedbi te številke v pogodbi o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, če je ta sklenjena v državi članici, ki ni država članica vpisa, in če jo fizične osebe same predložijo v register poročnih pogodb, primerna za dosego cilja, ki mu sledi nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari, to je zagotovitev točnosti in verodostojnosti podatkov iz tega registra.
50
Nasprotno pa je treba v zvezi z nujnostjo tega pogoja ugotoviti, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 74 sklepnih predlogov, da osebna identifikacijska številka ni edini podatek, ki omogoča pravilno identifikacijo osebe, ki želi svojo pogodbo o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema vpisati v register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema. Točnost in verodostojnost podatkov v tem registru je mogoče zagotoviti tudi z drugimi podatki, vsebovanimi v tej pogodbi, kot so zlasti priimek, ime, datum in kraj rojstva te osebe ter po potrebi številka dokumenta, predloženega ob sklenitvi poročne pogodbe, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
51
Če je tako, je treba šteti, da pogoj, da se v pogodbi o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjeni v državi članici, ki ni država članica registracije, navede osebna identifikacijska številka vsaj enega od zakoncev, presega to, kar je nujno za uresničitev zastavljenega cilja.
52
Ob upoštevanju navedenega je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 21(1) PDEU razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki vpis pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene v drugi državi članici, v nacionalni register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema pogojuje s tem, da je v tej pogodbi navedena osebna identifikacijska številka vsaj enega od zakoncev, ki jo je dodelila prva država članica, medtem ko tak pogoj ni določen za vpis pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene v tej isti državi članici, v ta register in podatki, vsebovani v navedeni pogodbi, omogočajo identifikacijo oseb, ki so jo sklenile.
Stroški
53
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
Člen 21(1) PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki vpis pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene v drugi državi članici, v nacionalni register pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema pogojuje s tem, da je v tej pogodbi navedena osebna identifikacijska številka vsaj enega od zakoncev, ki jo je dodelila prva država članica, medtem ko tak pogoj ni določen za vpis pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema, sklenjene v tej isti državi članici, v ta register in podatki, vsebovani v navedeni pogodbi, omogočajo identifikacijo oseb, ki so jo sklenile.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: litovščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.