62019CC0815
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
JEANA RICHARDA DE LA TOUR
přednesené dne 9. prosince 2020 (
1
)
Věc C‑815/19
Natumi GmbH
proti
Land Nordrhein-Westfalen,
za účasti
Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Německo)]
„Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 834/2007 – Nařízení (ES) č. 889/2008 – Ekologická produkce a označování ekologických produktů – Použití některých složek zemědělského původu nezískaných z ekologického zemědělství při zpracování potravin – Řasa lithothamnium [lithothamn] (Lithothamnium calcareum) – Údaj ‚vápník‘ “
I. Úvod
1.
Tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 (
2
) a nařízení Komise (ES) č. 889/2008 ze dne 5. září 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu (
3
).
2.
Tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla předložena v rámci sporu mezi společností Natumi GmbH a Land Nordrhein-Westfalen (spolková země Severní Porýní-Vestfálsko, Německo), zastoupená Landesamt für Natur, Umwelt und Verbraucherschutz Nordrhein-Westfalen (Úřad pro ochranu přírody, životního prostředí a spotřebitele spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko, Německo), týkajícího se sporného použití produktu konvenčního zemědělství, v projednávané věci řasy lithothamnium [lithothamn] (Lithothamnium calcareum), při zpracování určité potraviny a použití výrazu odkazujícího na ekologickou produkci, a dále uvedení vápníku na označení této potraviny zpracované uvedeným způsobem.
3.
V projednávané věci má Soudní dvůr příležitost vyjádřit se k otázce, zda je, či není možné použít ve zpracovaných ekologických potravinách látku, která je sice uvedena na výlučném seznamu schválených zemědělských složek nepocházejících z ekologické produkce, avšak je použita jako zdroj minerálu nebo mikroživiny, který není dovolený právními předpisy Unie nebo členského státu, jež jsou v souladu s právními předpisy Unie. To je totiž podstatou předběžné otázky, která byla Soudnímu dvoru položena.
4.
V tomto stanovisku navrhnu Soudnímu dvoru, aby na tuto otázku odpověděl záporně.
II. Unijní právo
A.
Nařízení č. 834/2007
5.
V bodech 3, 5, 20, 22 a 25 odůvodnění nařízení č. 834/2007 se uvádí:
„(3)
Právní rámec [Unie], kterým se řídí odvětví ekologické produkce, by měl usilovat o zajištění korektní hospodářské soutěže a řádného fungování vnitřního trhu s ekologickými produkty a o zachování a oprávněnost důvěry spotřebitelů v produkty označené jako ekologické […]
[…]
(5)
Proto je vhodné jasnějším způsobem definovat cíle, zásady a pravidla ekologické produkce a přispět tak k transparentnosti a důvěře spotřebitelů, jakož i k harmonizovanému vnímání pojetí ekologické produkce.
[…]
(20)
Zpracované potraviny by měly být označeny jako ekologické pouze tehdy, pokud jsou všechny nebo téměř všechny složky zemědělského původu ekologické. Zvláštní pravidla označování by však měla být stanovena pro zpracované potraviny, které obsahují zemědělské složky, jež nelze získat ekologickým způsobem, jak je tomu v případě produktů lovu a rybolovu. […]
[…]
(22)
Je důležité zachovat důvěru spotřebitelů v ekologické produkty. Výjimky z požadavků vztahujících se na ekologickou produkci by proto měly být přísně omezeny na případy, v nichž je použití výjimečných pravidel pokládáno za odůvodněné.
[…]
(25)
Považuje se […] za vhodné omezit užívání loga [Evropské unie pro ekologickou produkci] na produkty, které obsahují výhradně nebo téměř výhradně ekologické složky, aby spotřebitelé nebyli uváděni v omyl, pokud jde o ekologický charakter celého produktu. Nemělo by proto být povoleno je užívat při označování produktů z období přechodu nebo zpracovaných potravin, ve kterých je ekologických méně než 95 % složek zemědělského původu.“
6.
Článek 1 tohoto nařízení, nadepsaný „Účel a oblast působnosti“, stanoví:
„1.   Toto nařízení poskytuje základ pro udržitelný rozvoj ekologické produkce při zajištění účinného fungování vnitřního trhu, zaručení korektní hospodářské soutěže, zajištění důvěry spotřebitele a ochrany zájmů spotřebitele.
Stanoví společné cíle a zásady, z nichž mají vycházet pravidla stanovená tímto nařízením týkající se:
a)
všech fází produkce, přípravy a distribuce ekologických produktů a jejich kontroly;
b)
používání označení odkazujících na ekologickou produkci při označování a propagaci těchto produktů.
2.   Toto nařízení se vztahuje na následující produkty pocházející ze zemědělství, včetně akvakultury, pokud jsou tyto produkty uváděny na trh nebo určeny k uvedení na trh:
a)
živé nebo nezpracované zemědělské produkty;
b)
zpracované zemědělské produkty určené k použití jako potraviny;
c)
krmiva;
[…]
4.   Tímto nařízením nejsou dotčeny [dotčena] další ustanovení [Unie] nebo členských států, jež jsou v souladu s právními předpisy [Unie] týkajícími se produktů uvedených v tomto článku, jako ustanovení o produkci, přípravě, uvádění na trh, označování a kontrole, včetně právních předpisů o potravinách a výživě zvířat.“
7.
Článek 6 nařízení č. 834/2007, nadepsaný „Zvláštní zásady vztahující se na zpracování ekologických potravin“, stanoví:
„[V]ýroba zpracovaných ekologických potravin [se] řídí těmito zvláštními zásadami:
a)
ekologické potraviny se získávají z ekologických zemědělských složek s výjimkou případů, kdy složka není v ekologické podobě na trhu dostupná;
b)
použití potravinářských přídatných látek, složek nezískaných z ekologického zemědělství, jejichž hlavní funkce je technologická nebo spočívá ve smyslové stimulaci, mikroživin a činidel je omezeno tak, že k němu dochází v minimálním rozsahu a jen v případě nevyhnutelné technologické potřeby nebo z důvodů zvláštních nutričních požadavků;
c)
nepoužívají se látky nebo zpracovatelské metody, které by mohly uvádět spotřebitele v omyl, pokud jde o pravou povahu produktu;
d)
potraviny jsou pečlivě zpracovávány, pokud možno za použití biologických, mechanických a fyzikálních postupů.“
8.
Článek 13 tohoto nařízení, nadepsaný „Pravidla produkce pro mořské řasy“, stanoví:
„1.   Sběr planých mořských řas a jejich částí, rostoucích přirozeně v mořském prostředí, je pokládán za způsob ekologické produkce, pokud:
a)
oblasti produkce jsou vysoce ekologicky kvalitní […] a nejsou nevhodné ze zdravotního hlediska. Dokud nebudou v prováděcích právních předpisech zavedena podrobnější pravidla, není možné sbírat volně rostoucí jedlé mořské řasy v oblastech, které by nesplňovaly kritéria oblastí třídy A nebo třídy B vymezených v příloze II nařízení […] (ES) č. 854/2004[ (
4
)];
[…]“
9.
Článek 14 odst. 1 písm. d) bod iv), nařízení č. 834/2007 stanoví:
„[N]a živočišnou produkci [se] vztahují tato pravidla:
[…]
d)
pokud jde o krmivo:
[…]
iv)
jiné než ekologické krmné suroviny rostlinného původu, krmné suroviny živočišného a minerálního původu, doplňkové látky v krmivech, určité produkty používané ve výživě zvířat a pomocné látky se používají pouze v případě, že byly schváleny pro použití v ekologické produkci podle článku 16.“
10.
Článek 19 tohoto nařízení, nadepsaný „Obecná pravidla produkce zpracovaných potravin“, ve svém odstavci 2 stanoví:
„Na složení zpracovaných ekologických potravin se vztahují tyto podmínky:
a)
produkt je vyroben zejména ze složek zemědělského původu; pro účely stanovení, zda je produkt vyráběn zejména ze složek zemědělského původu, se nebere v úvahu přidaná voda a jedlá sůl;
b)
lze použít pouze potravinářské přídatné látky, činidla, látky určené k aromatizaci, vodu, sůl, látky pro přípravu mikroorganismů a enzymů, minerály, stopové prvky, vitamíny, aminokyseliny a další mikroživiny v potravinách pro zvláštní nutriční použití a pouze pokud byly schváleny pro použití v ekologické produkci podle článku 21;
c)
jiné než ekologické zemědělské složky se mohou použít jen tehdy, pokud byly schváleny pro použití v ekologické produkci podle článku 21 nebo přechodně schváleny členským státem;
[…]“
11.
Článek 21 uvedeného nařízení, nadepsaný „Kritéria použití některých produktů a látek při zpracování“, stanoví:
„1.   Schválení produktů a látek pro použití v ekologické produkci a jejich zařazení na omezený seznam produktů a látek uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. b) a c) podléhá cílům a zásadám stanoveným v hlavě II a následujícím kritériím, jež se hodnotí jako celek:
i)
nejsou dostupné vhodné alternativy schválené podle této kapitoly,
ii)
bez jejich použití není možné potraviny produkovat či skladovat či splnit dané stravovací požadavky stanovené na základě právních předpisů [Unie].
[…]
2.   [Evropská k]omise postupem podle čl. 37 odst. 2 rozhoduje o schválení produktů a látek a jejich zařazení na omezený seznamu [seznam] podle odstavce 1 tohoto článku a stanoví konkrétní podmínky a omezení pro jejich použití a v případě potřeby rozhoduje o vyřazení produktů.
[…]“
12.
Článek 23 nařízení č. 834/2007, nadepsaný „Používání výrazů odkazujících na ekologickou produkci“, stanoví:
„1.   Pro účely tohoto nařízení se má za to, že produkt označen výrazy odkazujícími na ekologickou produkci, pokud se v jeho označení, propagačním materiálu nebo obchodních dokumentech on sám, jeho složky nebo krmné suroviny popisují výrazy, které naznačují kupujícímu, že produkt, jeho složky nebo krmné suroviny byly získány v souladu s pravidly stanovenými v tomto nařízení. Zejména výrazy uvedené na seznamu v příloze a jejich odvozeniny nebo zdrobněliny jako ‚bio‘ a ‚eko‘ mohou být samostatně nebo v kombinaci používány kdekoli v [Evropské unii] a v kterémkoli jazyce [Unie] při označování a propagaci produktu, který splňuje požadavky tohoto nařízení nebo požadavky z něj plynoucí.
Při označování a propagaci živých nebo nezpracovaných zemědělských produktů se mohou používat výrazy odkazující na ekologickou produkci, pouze pokud byly navíc všechny složky daného produktu rovněž získány v souladu s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
2.   Výrazy uvedené v odstavci 1 se nesmí používat nikde v [Evropské unii] a v žádném jazyce [Unie] při označování, propagaci či v obchodních dokladech produktu, který nesplňuje požadavky tohoto nařízení, s výjimkou případů, kdy se nevztahují na zemědělské produkty určené ke spotřebě jako potraviny nebo krmivo nebo kdy zjevně nesouvisejí s ekologickou produkcí.
Kromě toho se při označování a propagaci nesmí použít žádné výrazy, včetně výrazů použitých v ochranných známkách, ani postupy, které by mohly uvést spotřebitele nebo uživatele v omyl tím, že by naznačovaly, že produkt nebo jeho složky splňují požadavky tohoto nařízení.
[…]
4.   Pokud jde o zpracované potraviny, mohou být výrazy uvedené v odstavci 1 použity:
a)
v obchodním označení, za podmínky, že:
i)
zpracovaná potravina splňuje ustanovení článku 19,
ii)
alespoň 95 % hmotnostních jeho složek zemědělského původu je ekologických;
b)
pouze v seznamu složek, a to za podmínky, že je potravina v souladu čl. 19 odst. 1, čl. 19 odst. 2 písm. a), čl. 19 odst. 2 písm. b) a čl. 19 odst. 2 písm. d);
[…]“
B.
Nařízení č. 889/2008
13.
Body 20 a 21 odůvodnění nařízení č. 889/2008 zní:
„(20)
Pro zajištění produkce některých zpracovaných ekologických potravin a krmiv jsou nutné některé produkty a látky konvenčního zemědělství. Harmonizace pravidel pro zpracování vína na úrovni [Unie] si vyžádá více času. Z tohoto důvodu by měly být zmíněné produkty vyloučeny z procesu zpracování vína, dokud nebudou v následném řízení stanovena zvláštní pravidla.
(21)
Pro účely zpracování ekologických potravin bylo nařízením (EHS) č. 2092/91[ (
5
)] za náležitě definovaných podmínek povoleno používání některých složek nezemědělského původu, některých pomocných látek při zpracování potravin a některých složek zemědělského původu nezískaných z ekologického zemědělství. Z důvodu zajištění kontinuity v odvětví ekologického zemědělství by měly být v souladu s ustanoveními čl. 21 odst. 2 nařízení […] č. 834/2007 dotčené produkty a látky i nadále povoleny. Kromě toho je za účelem přehlednosti vhodné uvést v přílohách tohoto nařízení seznamy produktů a látek, které byly povoleny nařízením […] č. 2092/91. V budoucnu mohou být další produkty a látky doplňovány na tyto seznamy na jiném právním základě, konkrétně na základě čl. 21 odst. 2 nařízení […] č. 834/2007. Je tudíž vhodné označit rozdílný status jednotlivých kategorií produktů a látek pomocí symbolu v seznamu.“
14.
Kapitola 1a hlavy II nařízení č. 889/2008, týkající se „[p]rodukce mořských řas“, v článku 6a, nadepsaném „Oblast působnosti“, stanoví:
„V této kapitole jsou stanovena podrobná pravidla produkce pro mořské řasy.
Pro účely této kapitoly zahrnuje pojem ‚mořské řasy‘ i mnohobuněčné mořské řasy, fytoplankton a mikroskopické řasy.“
15.
Článek 22 písm. d) tohoto nařízení stanoví:
„Pro účely čl. 14 odst. 1 písm. d) bodu iv) nařízení […] č. 834/2007 lze při zpracování ekologických krmiv a krmení ekologicky chovaných zvířat používat pouze tyto látky:
[…]
d)
krmné suroviny minerálního původu, které jsou uvedeny v příloze V oddílu 1.“
16.
Článek 27 odst. 1 písm. f) nařízení č. 889/2008 zní:
„Pro účely čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení […] č. 834/2007 lze při zpracování ekologických potravin s výjimkou produktů odvětví vína, na které se vztahují ustanovení kapitoly 3a, používat pouze tyto látky:
[…]
f)
minerály (včetně stopových prvků), vitaminy, aminokyseliny a mikroživiny, a to za předpokladu, že:
i)
jejich použití v potravinách určených k běžné spotřebě je ‚výslovně právně požadováno‘, čímž se rozumí výslovně požadováno v ustanoveních práva Unie nebo ustanoveních vnitrostátních právních předpisů slučitelných s právem Unie, na základě kterých nesmějí být dané potraviny v žádném případě uváděny na trh jako potraviny určené k běžné spotřebě, jestliže neobsahují jako přídatné látky dané minerály, vitamíny, aminokyseliny nebo mikroživiny; nebo
ii)
pokud jde o potraviny uváděné na trh jako potraviny se zvláštními charakteristickými rysy nebo účinky v souvislosti se zdravím či výživou nebo v souvislosti s potřebami zvláštních skupin spotřebitelů:
–
v produktech podle čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 609/2013[ (
6
)] je jejich použití povoleno uvedeným nařízením a akty přijatými ohledně těchto produktů na základě čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
–
v produktech upravených směrnicí Komise 2006/125/ES[ (
7
)] je jejich použití povoleno uvedenou směrnicí nebo
–
v produktech upravených směrnicí Komise 2006/141/ES[ (
8
)] je jejich použití povoleno uvedenou směrnicí.“
17.
Článek 28 nařízení č. 889/2008 stanoví:
„Pro účely čl. 19 odst. 2 písm. c) nařízení […] č. 834/2007 lze při zpracování ekologických potravin používat zemědělské složky nezískané z ekologického zemědělství, které jsou uvedeny v příloze IX tohoto nařízení.“
18.
Příloha V nařízení č. 889/2008 se týká „[k]rmných surovin podle čl. 22 písm. d), čl. 24 odst. 2 a čl. 25m odst. 1“. Její část 1 obsahuje seznam „[k]rmných surovin minerálního původu“, na němž jsou uvedeny mimo jiné mořské lastury zvápenatělé, maerl, lithothamnium [lithothamn], glukonan vápenatý a uhličitan vápenatý.
19.
V oddíle A přílohy VIII tohoto nařízení, ve spojení s níž je třeba vykládat článek 27, je upřesněno, že uhličitan vápenatý (E 170) nesmí být použit k barvení nebo k obohacení výrobků vápníkem.
20.
Příloha IX uvedeného nařízení, nadepsaná „Složky zemědělského původu, které nebyly vyprodukovány ekologicky a které jsou uvedeny v čl. 28“, obsahuje část 1, která se týká „nezpracovaných produktů ze zeleniny a produktů, které z nich byly získány v procesech [zpracováním]“. V jejím bodě 1.3 jsou uvedeny „řasy, včetně mořských, povolené v potravinářských přípravcích z konvenční produkce“.
C.
Nařízení (ES) č. 1925/2006
21.
Článek 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006 ze dne 20. prosince 2006 o přidávání vitaminů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin (
9
), nadepsaný „Požadavky na přidávání vitaminů a minerálních látek“, ve svém odstavci 1 stanoví:
„Do potravin smějí být při dodržení pravidel stanovených v tomto nařízení přidávány pouze vitaminy nebo minerální látky uvedené v seznamu obsaženém v příloze I ve formách uvedených v seznamu obsaženém příloze II.“
22.
V příloze I nařízení č. 1925/2006, nadepsané „Vitaminy a minerální látky, které mohou být přidávány do potravin“, je v jejím bodě 2, týkajícím se „[m]inerálních látek“, uveden mimo jiné vápník.
23.
V příloze II tohoto nařízení, nadepsané „Formy vitaminů a minerálních látek, které mohou být přidávány do potravin“, jsou v jejím bodě 2, týkajícím se „[m]inerálních látek“, uvedeny mimo jiné, uhličitan vápenatý, chlorid vápenatý, citrát-malát vápenatý, vápenaté soli kyseliny citrónové, glukonan vápenatý, glycerofosfát vápenatý, mléčnan vápenatý, vápenaté soli kyseliny trihydrogenfosforečné, hydroxid vápenatý, jablečnan vápenatý, oxid vápenatý, síran vápenatý a vápenatá sůl fosforylovaných oligosacharidů.
D.
Nařízení (EU) č. 1169/2011
24.
V článku 2 odst. 2 písm. f) nařízení (EU) č. 1169/2011 (
10
) je definován pojem „složka“ jako „jakákoli látka nebo produkt, včetně aromat, potravinářských přídatných látek a potravinářských enzymů, a jakákoli součást směsné složky, která je použita při výrobě nebo přípravě potraviny a je v konečném výrobku stále přítomna, i když případně ve změněné formě; za složky se nepovažují rezidua“.
25.
V článku 2 odst. 2 písm. s) tohoto nařízení je definován pojem „živiny“ jako „bílkoviny, sacharidy, tuky, vláknina, sodík, vitamíny a minerální látky uvedené v části A bodě 1 přílohy XIII tohoto nařízení a látky, které náleží do těchto kategorií nebo jsou složkami některé z nich“.
III. Skutkové okolnosti sporu v původním řízení a předběžné otázky
26.
Žalobkyně v původním řízení, společnost Natumi, vyrábí nápoje ze sóji a rýže, které prodává v podobě baleného výrobku. Do svých výrobků přidává lithothamnium [lithothamn], červenou korálovou řasu v podobě prášku získaného z vyčištěných, rozemletých a vysušených usazenin této odumřelé řasy. Uvedená řasa obsahuje především uhličitan vápenatý a uhličitan hořečnatý.
27.
Společnost Natumi uvádí na trh mimo jiné nápoj s názvem „Soja-Drink-Calcium“ který je označen jako „bio“ a jeho označení obsahuje údaje „vápník“, „s mořskou řasou bohatou na vápník“ a „s kvalitním vápníkem z mořské řasy lithothamnium [lithothamn]“.
28.
Dopisem ze dne 16. února 2005 upozornila žalovaná v původním řízení, spolková země Severní Porýní-Vestfálsko, společnost Natumi na skutečnost, že používání uhličitanu vápenatého jako minerálu v ekologických produktech je zakázané, přičemž upřesnila, že to platí i v případě, kdy je obohacení takových produktů vápníkem dosaženo přidáním řas.
29.
Žalovaná v původním řízení zahájila proti společnosti Natumi řízení o uložení peněžité pokuty, a posledně uvedená společnost následně podala dne 14. července 2005 určovací žalobu k Verwaltungsgericht Düsseldorf (správní soud v Düsseldorfu, Německo).
30.
Uvedený soud její žalobu zamítl, a společnost Natumi proti jeho rozhodnutí podala odvolání k Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vrchní správní soud spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko, Německo). Na základě společného návrhu obou účastnic řízení bylo řízení přerušeno do přijetí nových unijních předpisů.
31.
Rozsudkem ze dne 19. května 2016 uvedený soud odvolání podané společností Natumi zamítl s odůvodněním, že podle unijních předpisů, které mezitím vstoupily v platnost, není přidání řasy lithothamnium [lithothamn] do ekologických potravin přípustné. Podle uvedeného soudu se ustanovení bodu 1.3 přílohy IX nařízení č. 889/2008 vztahuje pouze na řasy pro potravinářské účely. Ačkoli se v těchto ustanoveních výslovně neuvádí, že řasy musí být jedlé, je takový výklad podle něj potvrzen skutečností, že ostatní látky uvedené v bodech 1.1 a 1.2 přílohy IX tohoto nařízení musí být jedlé, stejně jako řasy uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. a) nařízení č. 834/2007. Řasa lithothamnium [lithothamn] podle uvedeného soudu přitom jedlá není, a to z důvodu charakteristického ukládání vápníku do jejích buněčných stěn. V každém případě podle něj zvápenatělé zbytky odumřelé řasy lithothamnium [lithothamn] nejsou složky zemědělského původu, nýbrž minerály, jejichž přidávání do ekologických produktů v zásadě není povoleno.
32.
Společnost Natumi podala proti rozsudku odvolacího soudu opravný prostředek „Revision“ k Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Německo).
33.
Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Německo) má v prvé řadě za to, že výsledek sporu v původním řízení závisí na otázce, zda je podle článku 28 nařízení č. 889/2008 ve spojení s bodem 1.3 přílohy IX tohoto nařízení povoleno použití živé nebo odumřelé řasy lithothamnium [lithothamn] jako složky při zpracování ekologických potravin.
34.
Předkládající soud má za to, že jelikož v bodě 1.3 není uvedeno žádné omezení v tom smyslu, že by řasa musela být jedlá, postačí, že je řasa použita jako složka. V tomto smyslu je podle jeho názoru třeba vykládat stanovisko Komise ze dne 30. března 2015, které předložila společnost Natumi.
35.
Naproti tomu vyjadřuje tento soud pochybnosti ohledně toho, zda tyto řasy splňují podmínky stanovené v čl. 21 odst. 1 bodě ii) nařízení č. 834/2007, jelikož není zjevné, že bez přidání těchto řas by nebylo možné potraviny produkovat či skladovat či splnit dané stravovací požadavky stanovené unijním právem.
36.
Uvedený soud má nicméně za to, že řasa, i odumřelá, zůstává složkou zemědělského původu, bez ohledu na svůj obsah vápníku, a že klasifikaci lithothamnia [lithothamn] jako suroviny minerálního původu uvedenou v příloze V nařízení č. 889/2008, která se týká krmiv pro zvířata, nelze použít na produkci potravin.
37.
Předkládající soud se tudíž domnívá, že použití řasy lithothamnium [lithothamn], konkrétně prášku získaného z vyčištěných, vysušených a rozemletých usazenin této odumřelé řasy, jako složky při výrobě ekologických potravin je dovoleno na základě čl. 19 odst. 2 písm. c) nařízení č. 834/2007 ve spojení s článkem 28 a bodem 1.3 přílohy IX nařízení č. 889/2008.
38.
Zadruhé vznáší předkládající soud otázku, zda může být v označení výrobku obsahujícího takovou složku uveden výraz vápník, což je minerál.
39.
Předkládající soud připomíná, že podle čl. 23 odst. 1 prvního pododstavce druhé věty nařízení č. 834/2007 mohou být výrazy „ekologický“ a „bio“ používány pouze v případě, pokud produkt splňuje požadavky tohoto nařízení nebo právních předpisů přijatých v souladu s ním. Článek 19 nařízení č. 834/2007 přitom použití takových potravinářských přídatných látek, jako jsou minerály a stopové prvky [čl. 19 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení], jakož i jiných než ekologických zemědělských složek [čl. 19 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení] podmiňuje schválením v souladu s článkem 21 téhož nařízení. O schválení či neschválení těchto látek rozhoduje Komise.
40.
Nařízení č. 889/2008, kterým se provádí nařízení č. 834/2007, v článku 27 odst. 1 písm. f) stanoví, že minerály lze používat v zásadě pouze za omezených podmínek, zejména pokud je jejich použití v potravinách určených k běžné spotřebě výslovně požadováno právními předpisy. Podle článku 28 nařízení č. 889/2008 lze použít zemědělské složky nezískané z ekologického zemědělství, pokud jsou uvedeny v příloze IX tohoto nařízení.
41.
Předkládající soud má za to, že ačkoli s ohledem na čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení č. 834/2007 ve spojení s čl. 27 odst. 1 písm. f) nařízení č. 889/2008, které omezuje použití minerálů přísnými podmínkami, by mohl být každý odkaz na minerál, jako je vápník, v zásadě považován za zavádějící, neplatí to v případě, kdy tento vápník pochází ze složky s přirozeně vysokým obsahem vápníku, za předpokladu, že je užití této složky schválené.
42.
Za těchto podmínek se Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Německo) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být článek 28 ve spojení s bodem 1.3 přílohy IX nařízení č. 889/2008 vykládán v tom smyslu, že při zpracování ekologických potravin může být jako složka používána řasa lithothamnium [lithothamn]?
2)
V případě kladné odpovědi na první otázku, je povolené použití také odumřelé řasy?
3)
V případě kladné odpovědi i na druhou otázku, může být pro produkt, jehož složkou je (odumřelá) řasa lithothamnium [lithothamn] a který nese označení ‚bio‘, používáno označení ‚s vápníkem‘, ‚s mořskou řasou bohatou na vápník‘ nebo ‚s kvalitním vápníkem z mořské řasy lithothamnium [lithothamn]‘?“
43.
Písemná vyjádření předložily společnost Natumi, spolková země Severní Porýní-Vestfálsko, řecká a italská vláda a Komise. Tyto, vyjma italské vlády, rovněž poskytly písemné odpovědi na otázky položené Soudním dvorem ve stanovené lhůtě.
IV. Analýza
44.
Předkládající soud má za nesporné, že lithothamnium [lithothamn] je řasa a že otázka zachování označení „ekologický“ u ekologické potraviny, do které byla tato řasa přidána, má být posuzována z pohledu přidání složky zemědělského původu nezískané z ekologického zemědělství. Nicméně podobně jako Komise mám za to, že tuto otázku je třeba zkoumat z pohledu přidávání minerálů do ekologické potraviny.
45.
Z tohoto důvodu posoudím použitelnou právní úpravu, podle které je přidaný produkt kvalifikován jako „minerál“ nebo „složka zemědělského původu nezískaná z ekologického zemědělství“, a poté se budu zabývat otázkou, zda je lithothamnium [lithothamn] ve smyslu této právní úpravy minerál, nebo rostlina.
46.
Na úvod uvádím, že vzhledem k prakticky totožnému složení živé a odumřelé řasy lithothamnium [lithothamn] je třeba se první a druhou předběžnou otázku položenou Soudnímu dvoru zabývat společně, a jelikož je na ně třeba poskytnout zápornou odpověď, není nutné odpovídat na třetí předběžnou otázku.
A.
K právní úpravě použitelné na přidávání produktů nebo látek nepocházejících z ekologické produkce do zpracovaných ekologických potravin
47.
Připomínám, že označování potravin jako ekologických se řídí nařízením č. 834/2007 a nařízením č. 889/2008, kterým se provádí prvně uvedené nařízení.
48.
Nařízení č. 834/2007 stanoví několik zásad platných pro všechny potraviny, které mají být označeny jako „ekologické“:
–
zajistit korektní hospodářskou soutěž, zachování důvěry spotřebitelů a ochranu jejich zájmů (bod 3 odůvodnění a čl. 1 odst. 1 první pododstavec nařízení č. 834/2007);
–
použití potravinářských přídatných látek, složek nezískaných z ekologického zemědělství, jejichž hlavní funkce je technologická nebo spočívá ve smyslové stimulaci, mikroživin a činidel je omezeno tak, že k němu dochází v minimálním rozsahu a jen v případě nevyhnutelné technologické potřeby nebo z důvodů zvláštních nutričních požadavků [čl. 6 písm. b) nařízení č. 834/2007];
–
schválit přidávání jednak zejména potravinářských přídatných látek, minerálů a jiných mikroživin pro zvláštní nutriční použití a jednak složek zemědělského původu nezískaných z ekologického zemědělství do zpracovaných ekologických potravin a zařadit je na omezený seznam produktů a látek, pouze pokud nejsou dostupné vhodné ekologické alternativy a pokud bez jejich použití není možné tyto potraviny produkovat či skladovat [bod 22 odůvodnění, čl. 19 odst. 2 písm. b) a c) a čl. 21 odst. 1 body i) a ii) nařízení č. 834/2007], a
–
používání výrazů odkazujících na ekologickou produkci je přípustné pouze tehdy, pokud všechny složky produktu byly získány v souladu s požadavky nařízení č. 834/2007, přičemž zejména u zpracovaných potravin je použití takových výrazů podmíněno zpracováním v souladu s článkem 19 a tím, že alespoň 95 % hmotnostních jejích složek zemědělského původu je ekologických [body 20 a 25 odůvodnění a čl. 23 odst. 1 a odst. 4 písm. a) tohoto nařízení].
49.
Nařízení č. 889/2008 upřesňuje postup zařazování produktů a látek na seznamy uvedené v čl. 19 odst. 2 písm. b) a c) nařízení č. 834/2007.
1. Přidávání potravinářských přídatných látek, minerálů a dalších mikroživin uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení č. 834/2007
50.
Zaprvé, pokud jde zejména o potravinářské přídatné látky, minerály a další mikroživiny uvedené v čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení č. 834/2007, čl. 27 odst. 1 písm. f) bod i) nařízení č. 889/2008 stanoví, že jejich použití v potravinách určených k běžné spotřebě musí být výslovně vyžadováno právními předpisy, tj. přímo výslovně ukládáno ustanoveními unijního práva nebo ustanoveními vnitrostátních právních předpisů, která jsou v souladu s unijním právem. V důsledku toho nemohou být potraviny v žádném případě uváděny na trh jako potraviny určené k běžné spotřebě, jestliže uvedené minerály, vitaminy, aminokyseliny nebo mikroživiny nejsou do nich přidány.
51.
Článek 27 odst. 1 písm. f) bod ii) tohoto nařízení upravuje rovněž případ potravin uváděných na trh jako potraviny se zvláštními charakteristickými rysy nebo účinky v souvislosti se zdravím či výživou nebo v souvislosti s potřebami zvláštních skupin spotřebitelů, do kterých lze přidat minerály, vitamíny, aminokyseliny nebo mikroživiny, pouze pokud je jejich použití povoleno různými předpisy sekundárního práva.
52.
Z bodu 2 odůvodnění prováděcího nařízení 2018/1584 vyplývá, že znění článku 27 bylo pozměněno tak, aby byl zohledněn rozsudek Soudního dvora ze dne 5. listopadu 2014, Herbaria Kräuterparadies (
11
). V uvedeném rozsudku Soudní dvůr odmítl možnost zachovat označení „ekologický“ poté, co byly do produktu přidány minerály nebo jiné mikroživiny, jestliže není jejich přidání vyžadováno vnitrostátní nebo unijní právní úpravou, přičemž připomněl, že skutečnost, že použití výživového nebo zdravotního tvrzení vyžaduje přidání například minerálů, nepředstavuje normu stanovenou vnitrostátním zákonodárcem nebo unijním normotvůrcem.
53.
K tomuto závěru dospěl Soudní dvůr na základě teleologického a systematického výkladu článku 21 nařízení č. 834/2007 a článku 27 odst. 1 písm. f) nařízení č. 889/2008, který potvrzuje, že takové látky, jako jsou minerální látky a vitaminy, mohou být použity při zpracování ekologických potravin toliko za podmínky, že norma unijního práva nebo norma vnitrostátního práva, která je s unijní normou v souladu, přímo ukládá jejich použití k tomu, aby tyto potraviny mohly být uváděny na trh (
12
).
54.
Soudní dvůr připomněl, že článek 21 nařízení č. 834/2007 zmocňuje Komisi k tomu, aby látky schválila a zařadila na omezený seznam uvedený v tomto článku, pouze za striktních podmínek, tedy pokud tyto látky nejsou nahraditelné jinými alternativami, které jsou schváleny podle kapitoly 4 hlavy III tohoto nařízení a pokud je jejich použití nevyhnutelné (
13
).
55.
V rozsudku ze dne 5. listopadu 2014, Herbaria Kräuterparadies (
14
) kromě toho Soudní dvůr stanovil zásadu, že unijní právo nezaručuje, že hospodářský subjekt může uvádět na trh své výrobky s jakýmkoliv označením, které považuje za výhodné pro jejich propagaci (
15
).
56.
V této fázi tak lze učinit závěr, že ve světle článku 21 nařízení č. 834/2007 provedl Soudní dvůr restriktivní výklad článku 27 odst. 1 písm. f) nařízení č. 889/2008.
2. Přidávání složek zemědělského původu nezískaných z ekologického zemědělství uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. c) nařízení č. 834/2007
57.
Zadruhé, pokud jde o přidávání složek zemědělského původu nezískaných z ekologického zemědělství, článek 28 nařízení č. 889/2008 upřesňuje, že „[p]ro účely čl. 19 odst. 2 písm. c) nařízení […] č. 834/2007 lze při zpracování ekologických potravin používat zemědělské složky nezískané z ekologického zemědělství, které jsou uvedeny v příloze IX [nařízení č. 889/2008]“.
58.
V bodě 1.3 přílohy IX tohoto nařízení je uvedeno: „Různé: řasy, včetně mořských, povolené v potravinářských přípravcích z konvenční produkce“.
59.
Z důvodu restriktivního výkladu právní úpravy použitelné v oblasti ekologické produkce, zejména článku 21 nařízení č. 834/2007, z nějž vycházel Soudní dvůr ve svém restriktivním výkladu přidávání minerálů do ekologických potravin uplatněném v rozsudku ze dne 5. listopadu 2014, Herbaria Kräuterparadies (
16
), však vyvstává otázka, jaký je vztah mezi tímto článkem 21 a zařazením na výlučný seznam obsažený v příloze IX nařízení č. 889/2008.
60.
Článek 21 odst. 1 první pododstavec nařízení č. 834/2007 totiž stanoví, že „[s]chválení produktů a látek pro použití v ekologické produkci a jejich zařazení na omezený seznam produktů a látek uvedených v čl. 19 odst. 2 písm. b) a c) podléhá cílům a zásadám stanoveným v hlavě II a následujícím kritériím, jež se hodnotí jako celek:
i)
nejsou dostupné vhodné alternativy schválené podle této kapitoly,
ii)
bez jejich použití není možné potraviny produkovat či skladovat či splnit dané stravovací požadavky stanovené na základě právních předpisů [Unie]“.
61.
Je třeba ze znění článku 21 nařízení č. 834/2007 dovodit, že pouhým zařazením na seznam obsažený v příloze IX nařízení č. 889/2008 je daná složka schválena k použití ve všech případech a ve všech potravinách, nebo naopak, že kritéria stanovená v tomto článku 21 musí být posouzena u každé potraviny v závislosti na účelu, ke kterému má být složka uvedená na výlučném seznamu použita?
62.
Jinak řečeno, mají být kritéria stanovená v článku 21 nařízení č. 834/2007, tedy že nejsou dostupné jiné alternativy schválené pro biologickou produkci a že bez použití daných složek není možné potraviny produkovat či skladovat či splnit dané stravovací požadavky, posuzována v okamžiku zařazení složky na omezený seznam, nebo v okamžiku výroby každé potraviny?
63.
Vzhledem k nutnosti zajistit předvídatelnost tohoto pravidla pro zemědělsko-potravinářský průmysl by se mohl nabízet závěr, že zařazení na omezený seznam je dostatečným důkazem splnění kritérií stanovených v článku 21 nařízení č. 834/2007.
64.
Avšak filozofie označení „ekologický“ je jasná: přidávání jiných než ekologických složek musí být omezeno na naprosté minimum.
65.
Tato myšlenka je vyjádřena v bodech 3, 5, 20, 22 a 25 odůvodnění nařízení č. 834/2007. Takto prezentovaná zásada je zakotvena v článku 6 zmíněného nařízení, v němž se zejména uvádí, jak připomínám, že výroba zpracovaných ekologických potravin se řídí několika zásadami, přičemž podle jedné z nich, uvedené pod písm. b), je použití potravinářských přídatných látek, složek nezískaných z ekologického zemědělství, jejichž hlavní funkce je technologická nebo spočívá ve smyslové stimulaci, mikroživin a činidel omezeno tak, že k němu dochází v minimálním rozsahu a jen v případě nevyhnutelné technologické potřeby nebo z důvodů zvláštních nutričních požadavků.
66.
V bodě 42 svého stanoviska k věci Herbaria Kräuterparadies (
17
) generální advokátka E. Sharpston uvedla, že „[z] formulace těchto ustanovení (
18
) je zřejmé, že mají být vykládána restriktivně – což potvrzuje bod 22 odůvodnění nařízení č. 834/2007, který stanoví, že proto, aby byla zachována důvěra spotřebitelů, výjimky z požadavků vztahujících se na ekologickou produkci mají být přísně omezeny na odůvodněné případy“.
67.
Skutečnosti, z nichž vycházela generální advokátka E. Sharpston, lze přitom uplatnit i na přidávání složek zemědělského původu nezískaných z ekologického zemědělství, a lze tedy mít za to, že složka uvedená na výlučném seznamu obsaženém v příloze IX nařízení č. 889/2008 může být použita v konkrétní potravině, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 21 nařízení č. 834/2007, tedy že není dostupná rovnocenná ekologická alternativa a že bez jejího použití není možné potraviny produkovat či skladovat.
68.
Je sice pravda, že účelem této analýzy má být především vytvoření rámce pro používání řas uvedených bez rozlišení v příloze IX nařízení č. 889/2008, avšak na jejím základě lze zároveň zamezit obcházení přísných pravidel upravujících obohacování produktů nebo látek v ekologické produkci přidáním řas, jejichž technologické vlastnosti jsou podstatné.
B.
K posouzení povahy lithothamnia [lithothamn]
69.
Klasifikace produktu, o který se jedná v projednávané věci, lithothamnia [lithothamn], označovaného rovněž názvem Phymatolithon calcareum (
19
), v unijním právu se může zdát v projednávané věci nejednoznačná.
70.
Tato klasifikace, tedy určení, zda jde o „minerál“, nebo „složku zemědělského původu nezískanou z ekologického zemědělství“, je, jak jsem již uvedl výše, rozhodující pro určení, jaký režim se použije na [její] přidávání do ekologických potravin a zejména na možnost dovolávat se označení „ekologický“, či nikoli.
71.
Pokud totiž má být tato řasa považována za „minerál“ ve smyslu čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení č. 834/2007, je tím na základě čl. 27 odst. 1 písm. f) nařízení č. 889/2008 vyloučena možnost, aby bylo po přidání lithothamnia [lithothamn] zachováno označení „ekologický“, jelikož žádné ustanovení unijního práva takové obohacení rostlinného nápoje vápníkem nevyžaduje.
72.
Pokud má být lithothamnium [lithothamn] naopak považováno za řasu ve smyslu přílohy IX nařízení č. 889/2008, je tedy jeho přidání možné, aniž by byla dotčena kvalifikace zpracované potraviny jako ekologické potraviny, a to na základě čl. 19 odst. 2 písm. c) nařízení č. 834/2007 ve spojení s článkem 28 nařízení č. 889/2008, s výhradou splnění kritérií stanovených v článku 21 nařízení č. 834/2007.
1. Pokus o kvalifikaci pouze na základě nařízení č. 834/2007 a č. 889/2008
73.
Pokud bychom se drželi nařízení č. 889/2008, je lithothamnium [lithothamn] zmíněno pouze v příloze V tohoto nařízení, nadepsané „Krmné suroviny podle čl. 22 písm. d), čl. 24 odst. 2 a čl. 25m odst. 1“ (
20
), a to jako minerál, zařazený ve stejné položce jako maerl či mořské lastury zvápenatělé (
21
), přičemž podotýkám, že v původní verzi této přílohy byly tyto látky společně uvedeny v kategorii „vápník“.
74.
Naproti tomu, jak jsem již uvedl výše v bodě 58 tohoto stanoviska, jsou v bodě 1.3 přílohy IX zmíněného nařízení uvedeny jen řasy, včetně mořských řas, jejichž použití je povoleno ve výrobě potravinářských přípravků z konvenční produkce.
75.
Jsou tak možné dva výklady, pokud jde o povahu lithothamnia [lithothamn]:
–
jelikož unijní normotvůrce považuje lithothamnium [lithothamn] za minerál, nebylo nutné tuto řasu z bodu 1.3 přílohy IX nařízení č. 889/2008, týkající se složek zemědělského původu, které nebyly vyprodukovány ekologicky, vyloučit. V tomtéž smyslu lze dodat zaprvé, že v bodech 1.1 a 1.2 přílohy IX tohoto nařízení se upřesňuje, že se tyto body týkají jedlých produktů, a zadruhé, že jedlé řasy jsou výslovně uvedeny v čl. 13 odst. 1 písm. a) nařízení č. 834/2007. S ohledem na výše uvedené je tak třeba lithothamnium [lithothamn] považovat za minerál, nebo
–
v opačném smyslu, i když byly unijnímu normotvůrci známy zvláštní vlastnosti lithothamnia [lithothamn], nelze je vyloučit vzhledem ke skutečnosti, že v ekologické produkci jsou povoleny všechny řasy, včetně mořských, bez rozlišení, a to pouze pod jedinou podmínkou, že jejich použití je povoleno ve výrobě potravin z konvenční produkce, což znamená, že lithothamnium [lithothamn] musí být považováno za složku zemědělského původu nezískanou z ekologického zemědělství.
76.
Z uvedeného je zřejmé, že argumenty na podporu jedné či druhé kvalifikace lithothamnia [lithothamn] vycházející pouze ze znění nařízení č. 834/2007 a č. 889/2008 jsou příliš slabé na to, aby bylo možné dostatečně podloženě určit, která z nich je správná.
2. Pokus o kvalifikaci s ohledem na jiná ustanovení unijního práva
77.
Pokud je lithothamnium [lithothamn] uváděno v jiných předpisech unijního práva, je buď označeno jen jako „složka“ (
22
), nebo jako „řasa“ (rostlina) (
23
) či „minerál“ (
24
).
78.
Je však třeba uvést, že za „minerál“ je lithothamnium [lithothamn] považováno v oblasti potravin, přinejmenším krmiv, zatímco v oblasti kosmetiky je označeno pouze jako „složka“ a v oblasti ochrany životního prostředí jako „řasa“, tedy rostlina. Tyto rozdílné kvalifikace lze vysvětlit odlišnými cíli sledovanými dotčenou právní úpravou.
79.
Pro účely směrnice 92/43 je tak namístě považovat lithothamnium [lithothamn] za obdobné živočišnému či rostlinnému druhu, zatímco v oblasti krmiv je jeho povaha posuzována z hlediska jeho výživové hodnoty. Naproti tomu v oblasti kosmetiky je otázka, zda je dotčený produkt rostlina, nebo minerál irelevantní, pokud jej lze použít jako složku.
80.
Tento teleologický výklad složité povahy lithothamnia [lithothamn] doplňuje výklad navrhovaný Komisí v její písemné odpovědi na otázky položené Soudním dvorem.
81.
Komise vychází z definice pojmu „mikroživina“ založené na funkci dané látky, již stanovil Evropský úřad pro bezpečnost potravin (AFSA): „Živina, již tělo potřebuje ve velmi malém množství pro normální růst a vývoj a udržení zdraví; například vitamíny a minerály“.
82.
Jiný výklad by znamenal, že by bylo povoleno obohacování ekologických potravin vápníkem přidáním lithothamnia [lithothamn], které je převážně tvořeno uhličitanem vápenatým, třebaže příloha VIII nařízení č. 889/2008, nadepsaná „Některé produkty a látky používané při výrobě zpracovaných ekologických potravin, kvasinek a kvasničných produktů uvedené v čl. 27 odst. 1 písm. a) a čl. 27a písm. a)“, ve svém oddíle A, nadepsaném „Potravinářské přídatné látky včetně nosičů“ stanoví, že uhličitan vápenatý „[n]esmí být použit k barvení nebo k obohacení výrobků vápníkem“.
83.
Nejednoznačnost tvrzení společnosti Natumi je zřejmá ze skutečnosti, že ačkoli svá výživová tvrzení týkající se konečného produktu zakládá na obohacení vápníkem, odmítá zároveň, že by lithothamnium [lithothamn] bylo v okamžiku jeho přidání do dané potraviny minerálem.
84.
V této souvislosti připomínám, že v příloze II nařízení č. 1925/2006, nadepsané „Formy vitaminů a minerálních látek, které mohou být přidávány do potravin“, jsou v jejím bodě 2, týkajícím se „[m]inerálních látek“, uvedeny mimo jiné uhličitan vápenatý, chlorid vápenatý, citrát-malát vápenatý, vápenaté soli kyseliny citrónové, glukonan vápenatý, glycerofosfát vápenatý, mléčnan vápenatý, vápenaté soli kyseliny trihydrogenfosforečné, hydroxid vápenatý, jablečnan vápenatý, oxid vápenatý, síran vápenatý a vápenatá sůl fosforylovaných oligosacharidů. Vápník tak lze do potravin přidávat pouze prostřednictvím minerálních látek, a mezi nimi není lithothamnium [lithothamn] uvedeno. Právě proto společnost Natumi tvrdí, že pro účely tohoto přidání se jedná o vápník ve formě uhličitanu vápenatého.
85.
Závěrem mám za to, že v rámci právní úpravy týkající se označení „ekologický“ musí být lithothamnium [lithothamn] považováno za „minerál“, a tudíž je nelze přidávat do ekologické potraviny, aniž by tato potravina pozbyla označení „ekologická“, jelikož jeho přidání není vyžadováno ani unijním právem, ani německým právem. Lithothamnium [lithothamn] lze totiž použít v konvenční produkci, a to i pro účely obohacení vápníkem.
3. Doplňující upřesnění
86.
Zaprvé, jen pro informaci, je zajímavé zmínit, že pro jeden z výrobků zmiňovaných společností Natumi v její odpovědi a přílohách na písemné otázky položené Soudním dvorem, který na trh uvádí společnost Marigot Ltd pod názvem „AquaminTM F“, byla podána žádost o zařazení na seznam látek schválených pro ekologickou produkci ve Spojených státech amerických.
87.
Žádost týkající se phymatolithon calcareum, respektive lithothamnium corallioide, obdržel dne 2. března 2007 National Organic Standards Board (NOSB) (Výbor pro standardizaci ekologické produkce, Spojené státy americké) (
25
). K prokázání, že se jedná o produkt „obecně považovaný za bezpečný“ („Generally Recognized as Safe“), předložila společnost Marigot v příloze 2 své žádosti dopis US Food and Drug Administration (Úřad pro bezpečnost potravin a léčiv, Spojené státy americké“) ze dne 21. dubna 2000, který pro účely řízení změnil označení daného produktu z důvodu jeho složení na „vápník získaný z mořských řas“, jelikož podle jeho názoru označení „zvápenatělé mořské řasy“ dostatečně nepopisuje dotčenou látku, protože by z něj bylo možné nesprávně dovozovat, že charakteristickou vlastností této látky je, že se jedná o řasu, a nikoli, že se jedná o vápník (
26
).
88.
Na základě přezkumu dospěl výbor NOSB dne 19. listopadu 2008 (
27
) k závěru, že není nutné zařazovat produkt „ AquaminTM F“ na seznam produktů schválených pro biologickou produkci, jelikož je již schválený v souladu se seznamem minerálů pro nutriční použití (
28
).
89.
Ve Spojených státech amerických je tak produkt „AquaminTM F“ od roku 2008 schválen pro ekologickou produkci jako minerál. To potvrzuje myšlenku, že určení, zda je lithothamnium [lithothamn] rostlina, nebo minerál, může záviset na dotčené právní úpravě.
90.
Zadruhé může být užitečné zmínit, že bylo přijato nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/848 ze dne 30. května 2018 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (
29
), které v článku 24 odst. 2 písm. a) a b) přebírá zásadu mechanismu, podle kterého Komise může povolit některé produkty a látky pro použití v produkci zpracovaných ekologických potravin a takto povolené produkty a látky zařadí na výlučné seznamy jako složky zemědělského původu nezískané z ekologického zemědělství, které mají být použity k produkci zpracovaných ekologických potravin. V odstavci 4 tohoto článku jsou převzaty požadavky stanovené ve stávajícím článku 21 nařízení č. 834/2007.
91.
V návrhu prováděcího nařízení Komise vydaného na základě čl. 24 odst. 9 nařízení 2018/848, vypracovaném v říjnu 2020 (
30
), který by měl být v nejbližší době přijat (
31
), jsou v části B přílohy V uvedeny produkty a látky schválené na tomto základě, přičemž mezi nimi jsou jako složky zemědělského původu nezískané z ekologického zemědělství, které mohou být přidávány do ekologických potravin, uvedeny pouze dva výslovně označené druhy řas (řasy arame a hijiki). Společnost Natumi předložila předcházející návrh (ve kterém jsou uvedeny tři druhy řas: řasy wakame, arame a hijiki).
92.
Kromě toho článek 7 zmíněného návrhu prováděcího nařízení ve svém druhém pododstavci stanoví, že schválení přidávání složek zemědělského původu nezískaných z ekologického zemědělství do zpracovaných ekologických potravin se neuplatní, pokud jsou posledně uvedené potraviny použity jako potravinářské přídatné látky, pomocné látky nebo produkty či látky uvedené v bodě 2.2.2 části IV přílohy II nařízení č. 2018/848, to jest zejména minerály.
93.
Je sice pravda, že nařízení 2018/848 ani uvedený návrh prováděcího nařízení, včetně jeho příloh, nejsou v projednávané věci použitelné, avšak ukazují vývoj v oblasti ekologických potravin, který se vyznačuje snahou co nejvíce omezit přidávání prvků nepocházejících z ekologické produkce do ekologických potravin. Navíc, jelikož řasa lithothamnium [lithothamn] již není uvedena v příloze jako složka zemědělského původu nezískaná z ekologického zemědělství, nebude její přidávání do ekologické potraviny, jako je rostlinný nápoj, po nabytí účinnosti těchto dvou nových předpisů již schváleno.
94.
Tyto doplňující skutečnosti jen posilují mé přesvědčení, že lithothamnium [lithothamn] je v oblasti potravin nutné považovat za „minerál“ ve smyslu čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení č. 834/2007 a že v případě jeho použití v potravině již nelze u této potraviny nadále uvádět označení „ekologická“, jelikož použití uvedené složky není vyžadováno žádným ustanovením unijního práva ani vnitrostátního práva, které je v souladu s unijním právem.
V. Závěry
95.
S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na předběžné otázky položené Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správní soud, Německo) následovně:
„Článek 28 nařízení Komise (ES) č. 889/2008 ze dne 5. září 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu, ve znění prováděcích nařízení Komise (EU) č. 203/2012 ze dne 8. března 2012, (EU) č. 505/2012 ze dne 14. června 2012, (EU) č. 354/2014 ze dne 8. dubna 2014, (EU) 2016/673 ze dne 29. dubna 2016 a (EU) 2018/1584 ze dne 22. října 2018, ve spojení s bodem 1.3 přílohy IX tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že řasu lithothamnium [lithothamn] (Lithothamnium calcareum) nelze použít jako složku při zpracování ekologických potravin, a to z důvodu jejího složení, jelikož hlavním účelem jejího přidání je obohacení vápníkem. V takovém případě je nutné ji považovat za ‚minerál‘ ve smyslu čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91, jakož i ve smyslu čl. 27 odst. 1 nařízení č. 889/2008, ve znění pozdějších předpisů, pro který neexistuje žádné schválení na základě čl. 27 odst. 1 písm. f) tohoto nařízení.“
(
1
) – Původní jazyk: francouzština.
(
2
) – Úř. věst. 2007, L 189, s. 1.
(
3
) – Úř. věst. 2008, L 250, s. 1, ve znění prováděcích nařízení Komise (EU) č. 203/2012 ze dne 8. března 2012 (Úř. věst. 2012, L 71, s. 42), (EU) č. 505/2012 ze dne 14. června 2012 (Úř. věst. 2012, L 154, s. 12), (EU) č. 354/2014 ze dne 8. dubna 2014 (Úř. věst. 2014, L 106, s. 7), (EU) 2016/673 ze dne 29. dubna 2016 (Úř. věst. 2016, L 116, s. 8), (EU) 2018/1584 ze dne 22. října 2018 (Úř. věst. 2018, L 264, s. 1) (dále jen „nařízení č. 889/2008“).
(
4
) – Nařízení Evropského Parlamentu a Rady ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (Úř. věst. 2004, L 139, s. 206; Zvl. vyd. 03/45, s. 75).
(
5
) – Nařízení Rady ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 1991, L 198, s. 1; Zvl. vyd. 15/02 s. 39), které bylo nahrazeno nařízením č. 834/2007 (viz článek 39 tohoto nařízení).
(
6
) – Nařízení ze dne 12. června 2013 o potravinách určených pro kojence a malé děti, potravinách pro zvláštní lékařské účely a náhradě celodenní stravy pro regulaci hmotnosti a o zrušení směrnice Rady 92/52/EHS, směrnic Komise 96/8/ES, 1999/21/ES, 2006/125/ES a 2006/141/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/39/ES a nařízení Komise (ES) č. 41/2009 a (ES) č. 953/2009 (Úř. věst. 2013, L 181, s. 35).
(
7
) – Směrnice ze dne 5. prosince 2006 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti (Úř. věst. 2006, L 339, s. 16).
(
8
) – Směrnice ze dne 22. prosince 2006 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě a o změně směrnice 1999/21/ES (Úř. věst. 2006, L 401, s. 1).
(
9
) – Úř. věst. 2006, L 404, s. 26, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1170/2009 ze dne 30. listopadu 2009 (Úř. věst. 2009, L 314, s. 36), a (EU) 2017/1203 ze dne 5. července 2017 (Úř. věst. 2017, L 173, s. 9) (dále jen „nařízení č. 1925/2006“).
(
10
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. 2011, L 304, s. 18 a oprava Úř. věst. 2020, L 317 s. 39]).
(
11
) – C‑137/13, EU:C:2014:2335.
(
12
) – Rozsudek ze dne 5. listopadu 2014, Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, bod 41).
(
13
) – Rozsudek ze dne 5. listopadu 2014_Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, bod 43).
(
14
) – C‑137/13, EU:C:2014:2335.
(
15
) – Rozsudek ze dne 5. listopadu 2014, Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335, bod 46).
(
16
) – C‑137/13, EU:C:2014:2335.
(
17
) – C‑137/13, EU:C:2014:318.
(
18
) –
(
19
) – Viz odkaz „11.1.5 lithothamnium [lithothamn]“ zmíněný v poznámce pod čarou 24 tohoto stanoviska.
(
20
) – Příloha naposledy pozměněná prováděcím nařízením č. 354/2014.
(
21
) – V části 1, nadepsané „Krmné suroviny minerálního původu“.
(
22
) – Viz příloha rozhodnutí Komise (EU) 2019/701 ze dne 5. dubna 2019, kterým se vytváří seznam názvů přísad podle společné nomenklatury pro použití při označování kosmetických přípravků (Úř. věst. 2019, L 121, s. 1), nadepsaná „Seznam názvů přísad podle společné nomenklatury“, ve které jsou uvedeny: 13532 Lithothamnion calcareum extract; 13533 Lithothamnion calcareum powder, a 18371 Phymatolithon calcareum extract.
(
23
) – Viz příloha V směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02 s. 102), ve znění směrnice Rady 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006 (Úř. věst. 2006, L 363, s. 368) (dále jen „směrnice 92/43“), nadepsaná „Druhy živočichů a rostlin v zájmu Společenství, jejichž odebírání z volné přírody a využívání může být předmětem určitých opatření na jejich obhospodařování“, kde jsou v části b), týkající se „[r]ostlin“, v kategorii „algae [řasy]“ uvedeny „Rhodophyta“, „Corallinaceae“, „Lithothamnium coralloides Crouan frat.“ a Phymatholithon calcareum
(Poll.) Adey & McKibbin“.
(
24
) – Viz příloha nařízení Komise (EU) č. 68/2013 ze dne 16. ledna 2013 o katalogu pro krmné suroviny (Úř. věst. 2013, L 29, s. 1), ve znění nařízení Komise (EU) 2017/1017 ze dne 15. června 2017 (Úř. věst. 2017, L 159, s. 48), nadepsaná „Katalog pro krmné suroviny“, v jejíž části C je obsažen „[s]eznam krmných surovin“. V bodě 11 tohoto seznamu, týkajícím se „[m]inerálních látek a výrobků z nich získaných“, jsou obsaženy body 11.1.4 [m]aerl a 11.1.5 lithothamnium [lithothamn].
(
25
) – Viz tato žádost na internetové adrese https://www.ams.usda.gov/sites/default/files/media/Calcium%20Seaweed%20Petition.pdf.
(
26
) –
(
27
) – Viz odpověď výboru NOSB na následující internetové adrese https://www.ams.usda.gov/sites/default/files/media/Calcium%20Seaweed%20Final%20Rec.pdf.
(
28
) –
(
29
) – Úř. věst. 2018, L 150, s. 1.
(
30
) – Viz návrh prováděcího nařízení a jeho příloh (kód D067068/03) na internetové adrese https://ec.europa.eu/transparency/comitology-register/screen/documents/067068/3/consult.
(
31
) – Viz bod B.2 zápisu z jednání výboru pro ekologickou produkci konaného ve dnech 28. a 29. října 2020, zveřejněného na internetové adrese https://ec.europa.eu/transparency/comitology-register/screen/documents/070018/1/consult.