62020CJ0348_RES
C‑348/20. P. sz. ügy
Nord Stream 2 AG
kontra
Európai Parlamentésaz Európai Unió Tanácsa
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2022. július 12.
„Fellebbezés – Energia – A földgáz belső piaca – 2009/73/EK irányelv – (EU) 2019/692 irányelv – A 2009/73 irányelv alkalmazhatóságának a tagállamok és harmadik országok közötti földgázvezetékekre történő kiterjesztése – Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése – Megsemmisítés iránti kereset – Azon feltétel, amely szerint a kereset tárgyát képező intézkedésnek közvetlenül kell érintenie a felperest – A felperesre rótt kötelezettségek tekintetében a mérlegelési jogkör hiánya – Azon feltétel, amely szerint a kereset tárgyát képező intézkedésnek személyében kell érintenie a felperest – Az eltérések olyan módosítása, amely a felperest mint egyedüli üzemeltetőt zárja ki az eltérésekben való részesülés lehetőségéből – Dokumentumoknak az ügy iratanyagából való eltávolítása iránti kérelem – Az uniós bíróság előtti bizonyításfelvételre vonatkozó szabályok – Az uniós intézmények belső dokumentumai”
Megsemmisítés iránti kereset – Természetes vagy jogi személyek – Őket közvetlenül és személyükben érintő jogi aktusok – Közvetlen érintettség – Szempontok – A gázszállító vezetékeknek a valamely tagállam és egy harmadik állam között elhelyezkedő részét főszabály szerint a földgáz belső piacára alkalmazandó szabályok hatálya alá vonó, módosító irányelv – A gázvezeték‑tulajdonos közvetlen érintettsége, aki az uniós jogi szabályok hatályának kiterjesztése alá tartozhat – Feltételek – A tulajdonos jogi helyzetére közvetlen hatást gyakorló irányelv – Az irányelv vele szemben történő végrehajtása keretében a tagállamok mérlegelési mozgásterének hiánya
(EUMSZ 263. cikk, negyedik bekezdés; 2009/73 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 2. cikk, 17. pont, 9. cikk, 32. cikk, 36. cikk és 49a. cikk; 2019/692 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 1. cikk)
(lásd: 43., 44., 62–67., 70., 74–77., 95., 97–112., 114. és 164. pont)
Bírósági eljárás – Eljárási kérdés – Dokumentumoknak az ügy iratanyagából való eltávolítása iránti kérelem – Értékelési szempontok – Az uniós intézmények belső dokumentumai – Az uniós bíróság azon kötelezettsége, hogy egymással szemben mérlegelje a felek érdekeit a tisztességes eljáráshoz való joguk tekintetében – Terjedelem
(EUMSZ, 15. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 42. cikk és 47. cikk; 1049/2001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 4. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 128–134., 136–148. pont)
Megsemmisítés iránti kereset – Természetes vagy jogi személyek – Őket közvetlenül és személyükben érintő jogi aktusok – Személyében való érintettség – Szempontok – A gázszállító vezetékeknek a valamely tagállam és egy harmadik állam között elhelyezkedő részét főszabály szerint a földgáz belső piacára alkalmazandó szabályok hatálya alá vonó, módosító irányelv – Azon gázvezeték‑tulajdonos keresete, aki az uniós jogi szabályok hatályának kiterjesztése alá tartozhat – A nemzeti szabályozó hatóságok számára eltérés megadását lehetővé tévő irányelv – A tulajdonos mint az eltérésekben való részesülés lehetőségéből kizárt egyedüli üzemeltető személyében való érintettsége – Elfogadhatóság
(EUMSZ 263. cikk, negyedik bekezdés; 2009/73 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 2. cikk, 17. pont, 36. cikk és 49a. cikk; 2019/692 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 1. cikk)
(lásd: 156–163. pont)
Összefoglalás
A Nord Stream 2 AG fellebbező a svájci jog szerinti társaság, amelynek egyedüli részvényese a Gazprom orosz részvénytársaság. A fellebbező feladata, hogy megtervezze, megépítse és üzemeltesse az Északi Áramlat 2 gázvezetéket, amelynek célja a Viborg (Oroszország) és Lubmin (Németország) közötti gázszállítás biztosítása. Az építési munkák 2017 januárjában kezdődtek meg.
Az Európai Parlament és az Európai Unió Tanácsa 2019. április 17‑én elfogadta a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló 2009/73 irányelv módosításáról szóló 2019/692 irányelvet. (
1
) A 2019. május 23‑án hatályba lépett 2019/692 irányelv célja, hogy az Európai Unión belül a két vagy több tagállamot összekötő földgázszállító vezetékekre vonatkozó szabályok alkalmazandók legyenek a harmadik országokba irányuló, illetve onnan kiinduló olyan földgázszállító vezetékekre is, mint az Északi Áramlat 2 gázvezeték. Ily módon ezen irányelv hatálybalépése nyomán a valamely tagállam és egy harmadik állam között elhelyezkedő gázvezetékek tulajdonosai a fellebbezőhöz hasonlóan főszabály szerint a 2009/73 irányelvben előírt kötelezettségek hatálya alá tartoznak a gázszállító vezetékeknek a tagállamok területén, a jelen esetben az Északi Áramlat 2 gázvezetéknek a Németországi Szövetségi Köztársaság területén elhelyezkedő részét illetően. Ez az üzemeltetők számára magában foglalja többek között a szállítási rendszereknek és a szállításirendszer‑üzemeltetőknek a termelési vagy ellátási feladatot betöltő vállalkozástól való szétválasztására vonatkozó kötelezettséget, (
2
) valamint a harmadik felek szállítóhálózathoz való, hátrányos megkülönböztetéstől mentes hozzáférésének – nyilvános és jóváhagyott díjak alapján történő – lehetővé tételét. (
3
)
2020. május 20‑i végzésével (
4
) a Törvényszék mint elfogadhatatlant elutasította a fellebbező által a vitatott irányelv megsemmisítése iránt benyújtott keresetet azzal az indokkal, hogy az irányelv őt nem érinti közvetlenül. Többek között úgy ítélte meg, hogy egy irányelv – átültető intézkedések előzetes elfogadásának hiányában – önmagában nem keletkeztethet magánszemélyekre vonatkozó kötelezettségeket. E körülmények között a Törvényszék nem vizsgálta a kereset elfogadhatóságát a felperes személyében való érintettsége szempontjából. A keresettel kapcsolatban a Törvényszék elrendelte továbbá a felperes által a keresetlevelében az érintett intézmények engedélye nélkül benyújtott egyes belső dokumentumoknak az ügy iratai közül való eltávolítását.
A fellebbező által benyújtott fellebbezés alapján eljáró Bíróság, nagytanácsban eljárva, hatályon kívül helyezi a Törvényszék végzését, és a keresetet elfogadhatónak nyilvánítja. Ennek során a Bíróság pontosítja a magánszemélyek által irányelvekkel kapcsolatban benyújtott közvetlen keresetek elfogadhatóságával kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát. Pontosítja továbbá a belső dokumentumok bírósági iratanyagból való eltávolítása iránti kérelmek vizsgálata szempontjából a dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférésről szóló 1049/2001 rendelet (
5
) szerepét.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság mindenekelőtt emlékeztet arra, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének második fordulata értelmében bármely természetes vagy jogi személy eljárást indíthat az őt közvetlenül és személyében érintő jogi aktusok ellen. Ahhoz, hogy valamely magánszemélyt közvetlenül érintse a vitatott jogi aktus, két feltételnek kell együttesen teljesülnie. Egyrészt a vitatott intézkedésnek közvetlen hatást kell gyakorolnia e magánszemély jogi helyzetére, másrészt pedig nem hagyhat mérlegelési jogkört az intézkedés végrehajtására kötelezett címzettek számára.
A magánszemély jogi helyzetére gyakorolt közvetlen hatásra vonatkozó első feltételt illetően a Bíróság megjegyzi, hogy valamely jogi aktus arra való alkalmassága, hogy ilyen hatást gyakoroljon, nem értékelhető pusztán az aktus formája alapján, és hogy ezen aktus lényegét kell figyelembe venni. Ebből következik, hogy főszabály szerint bármely jogi aktus közvetlen hatást gyakorolhat a magánszemély jogi helyzetére, függetlenül attól, hogy ez az aktus von‑e maga után végrehajtási intézkedéseket, beleértve az irányelvet átültető intézkedéseket is. Ez utóbbiak ugyanis nem teszik kérdésessé az irányelv és e hatások között fennálló kapcsolat közvetlen jellegét, feltéve hogy az említett irányelv nem biztosít mérlegelési jogkört a tagállamok számára az említett hatások e magánszemélyekkel szembeni kiváltása terén.
A jelen ügyben a 2009/73 irányelv hatályának a tagállamok és harmadik országok közötti gázvezetékekre való kiterjesztése révén a vitatott irányelv azzal a következménnyel jár, hogy a fellebbezőre – mint az ilyen gázvezeték tulajdonosára – az irányelvből eredő kötelezettségeket rója. E tekintetben nincs jelentősége annak, hogy e kötelezettségek teljesítéséhez az érintett tagállamnak – a jelen esetben a Németországi Szövetségi Köztársaságnak – átültető intézkedéseket kell‑e hoznia, amennyiben e tagállam nem rendelkezik olyan mérlegelési mozgástérrel ezen átültető intézkedések tekintetében, amely megakadályozhatná, hogy az említett kötelezettségek a fellebbezőre háruljanak.
Következésképpen a Bíróság megállapítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a vitatott irányelv nem gyakorol közvetlen hatást a fellebbező jogi helyzetére.
Ami a jogi aktus címzettjei számára a végrehajtása tekintetében biztosított mérlegelési jogkörre vonatkozó második feltételt illeti, a Bíróság pontosítja, hogy a mérlegelési mozgástér fennállását ezen aktus lényegét figyelembe véve kell megvizsgálni, és azt szükségszerűen a keresetben említett és az érintett személy jogi helyzetét érintően ténylegesen bekövetkező joghatásokra tekintettel kell értékelni.
Márpedig a jelen ügyben, noha a vitatott irányelv címzettjeiként szereplő tagállamok bizonyos mozgástérrel rendelkeznek az irányelv által előírt kötelezettségek pontos meghatározását illetően, az érintett tagállam nem rendelkezik mérlegelési mozgástérrel a tekintetben, hogy e kötelezettségek a fellebbezőre háruljanak. A jelen ügyben nincs lehetősége arra, hogy a 2009/73 irányelvben meghatározott mentességek és eltérések valamelyikét (
6
) megadja számára. Noha ugyanis a tagállamok rendelkeznek mérlegelési mozgástérrel az ilyen mentességeknek és eltéréseknek a 2009/73 irányelvben előírt feltételeknek megfelelő földgázipari vállalkozások számára történő megadását illetően, ezen eltérések egyike sem alkalmazható az e feltételeknek meg nem felelő fellebbező helyzetére. Így közvetlen kapcsolat áll fenn a vitatott irányelv hatálybalépése és aközött, hogy az abban foglalt kötelezettségek a fellebbezőre hárulnak.
Következésképpen a Bíróság úgy véli, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a vitatott irányelv mérlegelési mozgásteret biztosít a tagállamok számára, anélkül hogy figyelembe vette volna a fellebbező helyzetét, és azt, hogy a vitatott irányelv hatálybalépésének közvetlen következményeként a fellebbezőre olyan kötelezettségek hárultak, amelyek alól nem vonhatja ki magát.
E megfontolásokra tekintettel a Bíróság megállapítja, hogy a fellebbezőt közvetlenül érinti a vitatott irányelv.
Ezt követően a Bíróság a Tanácsnak a felperes által az eljárás során szabálytalanul benyújtott egyes belső dokumentumoknak az ügy iratai közül való eltávolítása iránti kérelmét vizsgálja. Konkrétan az Európai Bizottságnak az Unió és valamely harmadik állam között kötendő nemzetközi megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére vonatkozó, a Tanácshoz intézett ajánlásáról, a Tanács Jogi Szolgálata által ezen ajánlással kapcsolatban készített véleményről, valamint a Németországi Szövetségi Köztársaságnak a vitatott irányelv elfogadásához vezető jogalkotási eljárás keretében tett észrevételeiről van szó.
A Bíróság mindenekelőtt megjegyzi, hogy az olyan szabálytalanul benyújtott bizonyítékok elfogadhatósága, mint amilyenek az uniós intézmények olyan belső dokumentumai, amelyek benyújtását nem engedélyezték, a felek érdekeinek különösen a tisztességes eljáráshoz való joguk biztosítására irányuló célra tekintettel történő mérlegelésétől függ. E tekintetben, noha az 1049/2001 rendelet bizonyos jelzésértékkel bír ezen érdekmérlegelés során, azt nem szabályozza kimerítően.
Így a Tanács Jogi Szolgálatának véleményét illetően a Bíróság a Törvényszékhez hasonlóan úgy véli, hogy az említett véleménynek az ügy irataiban való megtartása sértené a Tanács tisztességes eljáráshoz való jogát, és azon érdekét, hogy őszinte, objektív és teljes körű véleményeket kaphasson, és a fellebbező kizárólag ahhoz fűződő érdeke, hogy érvelését a jelen ügyben e vélemény segítségével alátámassza, nem elegendő az ügy irataiban való megtartás igazolásához, annál is inkább, mivel ezen érvelés megalapozottsága egyáltalán nem függ az említett vélemény benyújtásától. Ezzel szemben a Bizottság ajánlását és a Németországi Szövetségi Köztársaság észrevételeit illetően a Bíróság megállapítja, hogy a Törvényszék valójában kizárólag az 1049/2001 rendelet rendelkezéseit alkalmazta, anélkül hogy egymással szemben mérlegelte volna a fennálló érdekeket, és ennek keretében megvizsgálta volna, hogy ugyanezen dokumentumoknak az ügy iratanyagában való megtartása konkrétan és ténylegesen sértheti‑e az eltávolításuk igazolására felhozott érdeket, azaz a nemzetközi kapcsolatok védelméhez fűződő közérdeket. (
7
)
A Bíróság, miután helyt adott a fellebbezésnek, hatáskörével élve végül arról határoz, hogy a vitatott irányelv a fellebbezőt személyében érinti‑e. E tekintetben megállapítja, hogy a fellebbezőt személyében érintik az irányelvben előírt mentességre, illetve eltérésre vonatkozó feltételek, mivel ő az egyetlen olyan gazdasági szereplő, amely nem részesül, és nem is részesülhet ilyen mentességben, illetve eltérésben.
A fentiekre tekintettel a Bíróság elfogadhatónak nyilvánítja a fellebbező által benyújtott megsemmisítés iránti keresetet, és a kereset érdemi elbírálása céljából visszautalja az ügyet a Törvényszék elé.
(
1
)	A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló 2009/73/EK irányelv módosításáról szóló, 2019. április 17‑i (EU) 2019/692 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2019. L 117., 1. o.; a továbbiakban: vitatott irányelv).
(
2
)	A 2009/73 irányelv 9. cikke.
(
3
)	A 2009/73 irányelv 32. cikke.
(
4
)	2020. május 20‑iNord Stream 2 kontra Parlament és Tanács végzés (T‑526/19, EU:T:2020:210).
(
5
)	Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30‑i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.). Meg kell jegyezni, hogy e rendelet a jelen ügyben nem alkalmazandó.
(
6
)	A 2009/73 irányelv 36. és 49a. cikke.
(
7
)	Az 1049/2001 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése.