62024CJ0366
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)
2025. december 18. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Belső piac – Szolgáltatásnyújtás szabadsága – Áruk szabad mozgása – A kulturális sokszínűség védelme vagy előmozdítása – Könyvek házhoz szállítására vonatkozó szolgáltatás – Az ilyen szolgáltatásra vonatkozó minimális díjat előíró nemzeti intézkedés – 2006/123/EK irányelv – Alkalmazhatóság – Az EUMSZ 34. és EUMSZ 56. cikkel fennálló összhang
A C‑366/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Conseil d’État (államtanács, Franciaország) a Bírósághoz 2024. május 21‑én érkezett, 2024. május 17‑i határozatával terjesztett elő
az Amazon EU Sàrl
és
a Ministre de la Culture,
a Ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (harmadik tanács),
tagjai: C. Lycourgos tanácselnök, O. Spineanu‑Matei, S. Rodin, N. Piçarra és N. Fenger (előadó) bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: Illéssy I. tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2025. április 3‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az Amazon EU Sàrl képviseletében A. Komninos dikigoros, L. Nouari, M. Petite, M. Pezzetta, M. Rivollier, K. Schallenberg, A. Tombiński és Y. Utzschneider avocats,
–
a francia kormány képviseletében B. Dourthe, B. Fodda és M. Guiresse, meghatalmazotti minőségben,
–
a belga kormány képviseletében C. Jacob és L. Van den Broeck, meghatalmazotti minőségben,
–
a spanyol kormány képviseletében A. Torró Molés, meghatalmazotti minőségben,
–
a holland kormány képviseletében M. K. Bulterman és J. M. Hoogveld, meghatalmazotti minőségben,
–
a finn kormány képviseletében H. Leppo és M. Pere, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében L. Malferrari, M. Mataija, B. Stromsky és J. Szczodrowski, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. július 3‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 34. és EUMSZ 56. cikk, valamint a belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12‑i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 376., 36. o.; helyesbítés: HL 2014. L 287., 33. o.) értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az Amazon EU Sàrl és a ministre de la Culture (kulturális miniszter, Franciaország), valamint a ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique (a gazdasági, pénzügyi és az ipari és digitális szuverenitásért felelős miniszter, Franciaország) között, a kiskereskedők által alkalmazandó, a nem könyv‑kiskereskedésben átvett könyvek szállítására vonatkozó szolgáltatásért a kiskereskedő által felszámítandó minimális díjak meghatározásáról szóló nemzeti rendelkezések jogszerűsége tárgyában folyamatban lévő eljárásban terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2000/31/EK irányelv
3
A belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8‑i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv) (HL 2000. L 178., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 25. kötet, 399. o.) „Az irányelv célja és alkalmazási köre” című 1. cikkének (6) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:
„Ez az irányelv nem érinti azokat a közösségi jog tiszteletben tartásával meghozott közösségi vagy nemzeti szintű intézkedéseket, amelyek célja a kulturális és nyelvi sokszínűség előmozdítása és a pluralizmus védelmének biztosítása.”
4
Ezen irányelv 2. cikke előírja:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
h)
»szabályozott terület«: a tagállamok jogrendszereiben meghatározott, az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtókra, illetve az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokra alkalmazandó követelmények, tekintet nélkül arra, hogy általános jellegűek vagy kifejezetten e szolgáltatókra és szolgáltatásokra vonatkoznak.
[…]
ii.
A szabályozott terület nem tartalmaz olyan követelményeket, mint:
–
az árura mint olyanra alkalmazandó követelmények,
–
az áruk leszállítására alkalmazandó követelmények,
–
a nem elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra alkalmazandó követelmények.”
A 2006/123 irányelv
5
A 2006/123 irányelv (11) és (40) preambulumbekezdése kimondja:
„(11)
Ez az irányelv nem gátolja a tagállamokat abban, hogy a közösségi jogszabályokkal összhangban intézkedéseket hozzanak a kulturális és nyelvi sokszínűségnek és a média sokféleségének védelmével és támogatásával kapcsolatban, beleértve ezek finanszírozását is. […]
[…]
(40)
A közérdeken alapuló kényszerítő indokok fogalmát, amelyre ezen irányelv egyes rendelkezései hivatkoznak […] legalább a következő indokokat tartalmazza: közrend, közbiztonság és közegészségügy, […] kultúrpolitikai célok, beleértve a különböző társadalmi alkotóelemek – különösen a társadalmi, kulturális, vallási és filozófiai értékek – kifejezési szabadságának védelmét; a magas szintű oktatás biztosításának szükségessége, a sajtó sokszínűségének fenntartása és a nemzeti nyelv támogatása, a nemzeti történelmi és művészeti örökség megőrzése […]”
6
Ezen irányelv „Tárgy” című 1. cikkének (1)–(6) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Ez az irányelv általános rendelkezéseket állapít meg a szolgáltatók letelepedési szabadságának gyakorlása és a szolgáltatások szabad mozgásának megkönnyítése érdekében, a szolgáltatások magas színvonalának megőrzése mellett.
(2)   Ez az irányelv nem foglalkozik sem a közjogi vagy magánjogi jogalanyok számára fenntartott általános gazdasági érdekű szolgáltatások liberalizációjával, sem a szolgáltatást nyújtó közjogi jogalanyok privatizációjával.
(3)   Ez az irányelv nem foglalkozik sem a szolgáltatási monopóliumok eltörlésével, sem a tagállamok által nyújtott támogatásokkal, amelyek közösségi versenyszabályok hatálya alá tartoznak.
Ez az irányelv nem érinti a tagállamok szabadságát, hogy a közösségi joggal összhangban meghatározzák, mit tekintenek általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak, hogyan kell e szolgáltatásokat megszervezni és finanszírozni az állami támogatásokra vonatkozó szabályokkal összhangban, és milyen konkrét kötelezettségeknek kell megfelelniük.
(4)   Ez az irányelv nem érinti a kulturális vagy nyelvi sokszínűség, illetve a tömegtájékoztatás sokféleségének védelme vagy előmozdítása érdekében hozott közösségi vagy a közösségi jognak megfelelő nemzeti intézkedéseket.
(5)   Ez az irányelv nem érinti a tagállamok büntetőjogi szabályait. A tagállamok ugyanakkor olyan büntetőjogi rendelkezések alkalmazásával, amelyek kifejezetten a szolgáltatási tevékenységek igénybevételét és gyakorlását szabályozzák vagy érintik, az ezen irányelvben meghatározott szabályok megkerülésével nem korlátozhatják a szolgáltatásnyújtás szabadságát.
(6)   Ez az irányelv nem érinti a munkajogot […] [amelyet] a tagállamok által a közösségi jogot tiszteletben tartó nemzeti jognak megfelelően alkalmaz[nak]. Ez az irányelv nem érinti továbbá a tagállamok szociális biztonsági jogszabályait sem.”
7
Az említett irányelvnek a „Hatály” című 2. cikke a következőket írja elő:
„(1)   Ez az irányelv a Közösség valamely tagállamában letelepedett szolgáltatók által nyújtott szolgáltatásokra alkalmazandó.
(2)   Ez az irányelv nem alkalmazandó a következő tevékenységekre:
[…]
d)
a közlekedés területén nyújtott, a[z EK‑Szerződés] V. címének hatálya alá tartozó szolgáltatások, beleértve a kikötői szolgáltatásokat;
[…]”
8
Ugyanezen irányelvnek a „Fogalommeghatározások” című 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
»szolgáltatás«: a Szerződés 50. cikkében említett, rendszerint díjazás ellenében nyújtott bármely önálló gazdasági tevékenység;
[…]”
9
Ugyanezen irányelv „A szolgáltatások szabad mozgása” című IV. fejezete tartalmazza a 16. cikk (1) bekezdésének b) pontját, amely előírja:
„(1)   A tagállamok tiszteletben tartják a szolgáltatók jogát, hogy szolgáltatást nyújthassanak a letelepedési helyük szerinti tagállamtól eltérő tagállamban.
A szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállam saját területén biztosítja a szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultságot és annak szabad gyakorlását.
A tagállamok saját területükön nem köthetik a szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultságot, vagy annak gyakorlását olyan követelményekhez, amelyek nem tartják tiszteletben a következő alapelveket:
[…]
b)
szükségesség: a követelménynek közrendi, közbiztonsági, közegészségügyi és környezetvédelmi szempontból indokoltnak kell lennie”
A francia jog
Az 1981. augusztus 10‑i törvény
10
Az 1981. augusztus 10‑i loi no 81–766, relative au prix du livre (a könyvek áráról szóló, 1981. augusztus 10‑i törvény) (JORF 1981. augusztus 11., 2198. o.) alapügyben alkalmazandó változata (a továbbiakban: 1981. augusztus 10‑i törvény) 1. cikkének negyedik bekezdése kimondja:
„A kiskereskedőknek a kiadó vagy az importőr által meghatározott ár 95%‑a és 100%‑a közötti tényleges fogyasztói árat kell alkalmazniuk. Amennyiben a könyvet a vevő részére kiszállítják, és azt nem könyv‑kiskereskedésben veszik át, a vételár a kiadó vagy az importőr által meghatározott vételárnak felel meg. A kiskereskedő semmilyen körülmények között, sem közvetlenül, sem közvetve nem kínálhat ingyenes könyvszállítási szolgáltatást, kivéve, ha a könyvet könyv‑kiskereskedésben veszik át. E szolgáltatás díját az Autorité de régulation des communications électroniques, des postes et de la distribution de la presse (elektronikus hírközlési, postai és sajtótermék‑terjesztési szabályozó hatóság) javaslatára a kultúráért és a gazdaságért felelős miniszterek rendeletében meghatározott díj minimális összegének tiszteletben tartásával kell felszámítani. E rendelet figyelembe veszi a postai szolgáltatók által a könyvek kiskereskedelmi piacán alkalmazott díjakat, valamint a kiskereskedők sűrű hálózata ország területén történő fenntartásának szükségességét.”
A 2023. április 4‑i rendelet
11
A 2023. április 4‑i arrêté relatif au montant minimal de tarification du service de livraison du livre (a könyvszállítási szolgáltatás díjának minimális összegéről szóló rendelet) (a JORF 2023. április 7‑i 83. száma, 22. sz. szöveg; a továbbiakban: 2023. április 4‑i rendelet) 1. cikke előírja:
Az […] 1981. augusztus 10‑i törvény 1. cikkének negyedik bekezdésében említett, a könyvek házhoz szállítására vonatkozó szolgáltatás díjának minimális összege a következő szinten kerül meghatározásra:
–
az összes adót magában foglaló 3 [euró] összeg az egy vagy több könyvet tartalmazó olyan megrendelések esetében, amelyeknek a beszerzési értéke az új könyvek tekintetében az összes adót magában foglaló 35 [euró] összegnél alacsonyabb;
–
az összes adót magában foglaló, 0 [eurót] meghaladó összeg az egy vagy több új könyvet tartalmazó olyan megrendelések esetében, amelyek beszerzési értéke az új könyvek tekintetében az összes adót magában foglaló 35 [euró] vagy annál magasabb.
Az így megállapított minimális díj a megrendelés szállítására vonatkozó szolgáltatásra alkalmazandó, függetlenül az e megrendelést alkotó csomagok számától.
A vevő a szállítási szolgáltatást a megrendelés kifizetésével egyidejűleg fizeti ki.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
12
Az Amazon EU luxemburgi jog szerinti társaság a 2023. április 4‑i rendelet megsemmisítése iránti keresetet indított a Conseil d’État (államtanács) előtt.
13
Keresetének alátámasztása érdekében az Amazon EU rámutat arra, hogy az általa Franciaországban értékesített könyvek jelentős részét egy másik tagállamban található raktárakból értékesítik, és arra hivatkozik, hogy az, hogy a kiskereskedők számára a 2023. április 4‑i rendelettel minimális díjat írnak elő a nem könyv‑kiskereskedelemből kivont könyvek értékesítésére irányuló szolgáltatások tekintetében, sérti elsődlegesen a 2000/31 irányelvet, másodlagosan pedig a 2006/123 irányelvet, valamint az áruk szabad mozgását.
14
A 2000/31 irányelv megsértését illetően az Amazon EU azt állítja, hogy az 1981. augusztus 10‑i törvény 1. cikkének negyedik bekezdése, amelyet e rendelet alkalmaz, sérti ezt az irányelvet, mivel az említett irányelv 3. cikkének (4) bekezdésében meghatározott feltételekkel ellentétes feltételek mellett korlátozza az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások másik tagállamból történő nyújtásának szabadságát. A kulturális minisztérium vitatja ezt az érvelést.
15
A 2006/123 irányelv megsértését illetően az Amazon EU arra hivatkozik, hogy az 1981. augusztus 10‑i törvény 1. cikkének negyedik bekezdése sérti ezen irányelv célkitűzéseit, mivel a szolgáltatási tevékenység szabad gyakorlását az említett irányelv 16. cikkének (1) bekezdésében meghatározott feltételekkel összeegyeztethetetlen követelménytől teszi függővé.
16
Ezzel szemben a kulturális minisztérium elsődlegesen azt állítja, hogy mivel e nemzeti szabályozást a szerkesztői sokszínűség, következésképpen pedig a kulturális sokszínűség megőrzése érdekében fogadták el, az a 2006/123 irányelv 1. cikkének (4) bekezdése értelmében nem tartozik ezen irányelv hatálya alá. Másodlagosan e minisztérium előadja, hogy a kulturális sokszínűség olyan indok, amely lehetővé teszi az említett szabályozás bevezetésének igazolását.
17
Először is a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az 1981. augusztus 10‑i törvény 1. cikkének negyedik bekezdése kizárólag a könyvek szállítására vonatkozó szolgáltatást szabályozza, így olyan követelményt vezet be, amely a 2000/31 irányelvnek a Bíróság által a 2010. december 2‑iKer‑Optika ítéletben (C‑108/09, EU:C:2010:725) értelmezett 2. cikke h) pontjának ii. alpontjára tekintettel nem tartozik ezen irányelv hatálya alá.
18
Másodszor, a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a 2006/123 irányelv 1. cikkének (4) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az kizárja ezen irányelv hatálya alól az olyan nemzeti intézkedést, amely a kulturális sokszínűség védelme vagy előmozdítása érdekében szolgáltatási tevékenységnek az érintett tagállam területén való gyakorlását szabályozza, vagy az ezen irányelv 16. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összefüggésben ezen 1. cikk (4) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a kulturális sokszínűség védelme vagy előmozdítása igazolhatja a más tagállamban letelepedett szolgáltatókra vonatkozó, az ilyen nemzeti szabályozással bevezetett követelmény tilalma alóli eltérést.
19
A kérdést előterjesztő bíróság arra is keresi a választ, hogy az alapügyben szóban forgó nemzeti szabályozásnak a 2006/123 irányelvre tekintettel történő vizsgálata kizárja‑e annak elsődleges jogra tekintettel történő vizsgálatát.
20
Abban az esetben, ha ez utóbbi vizsgálatot el kell végezni, a kérdést előterjesztő bíróság harmadsorban arra keresi a választ, hogy egy olyan nemzeti intézkedést, amely minimális díjat határoz meg a termékek házhoz szállításával kapcsolatos szolgáltatás tekintetében, úgy kell‑e tekinteni, mint amely e termék értékesítési módjára vonatkozik, következésképpen azt az áruk EUMSZ 34. cikkben biztosított szabad mozgására tekintettel kell értékelni, vagy ezen intézkedést a szolgáltatásnyújtás EUMSZ 56. cikkben biztosított szabadságára tekintettel kell értékelni, különösen az ezen áru online értékesítésére irányuló tevékenység sérelmére vagy a szállítási szolgáltatásnak az értékesítési szolgáltatástól eltérő jellegére tekintettel.
21
E körülmények között a Conseil d’État (államtanács) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„(1)
Úgy kell‑e értelmezni a [2006/123] irányelv 1. cikke (4) bekezdésének rendelkezéseit, hogy azok kizárják az irányelv hatálya alól az olyan nemzeti intézkedést, amely a kulturális sokszínűség védelme vagy előmozdítása céljából szabályozza valamely szolgáltatási tevékenységnek a tagállam területén történő gyakorlását, vagy e rendelkezéseket – [ugyan]ezen irányelv 16. cikke (1) bekezdése b) pontjának rendelkezéseivel együttesen – úgy kell értelmezni, hogy a kulturális sokszínűség védelme vagy előmozdítása igazolhat az arra vonatkozó tilalomtól való eltérést, hogy a más tagállamban letelepedett szolgáltatók számára az ilyen nemzeti szabályozás által bevezetett követelményt írjanak elő?
2)
Az ilyen nemzeti szabályozásnak a [2006/123] irányelv által követett célkitűzésekkel való összeegyeztethetőségének értékelése kizárja‑e ugyanezen vizsgálatnak az […] Unió elsődleges jogára tekintettel történő elvégzését?
3)
Abban az esetben, ha értékelni kell a kulturális sokszínűség védelme vagy előmozdítása céljából elfogadott nemzeti intézkedésnek az [EUMSZ 34. és EUMSZ 56. cikk] által biztosított szabadságokkal való összeegyeztethetőségét, az olyan nemzeti intézkedést, amely valamely termék házhoz szállítására vonatkozó minimális díjat határoz meg, úgy kell‑e tekinteni, hogy az e termék valamely értékesítési módjára vonatkozik, és azt következésképpen kizárólag az áruk szabad mozgására tekintettel kell értékelni, vagy e szabályozást kizárólag a szolgáltatásnyújtás szabadságára tekintettel kell értékelni, tekintettel különösen az e termék online értékesítésére vonatkozó tevékenységet érő sérelemre vagy a szállítási szolgáltatásnak a termékértékesítési szolgáltatástól elkülönülő jellegére?”
Az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitása iránti kérelemről
22
A főtanácsnok indítványának ismertetését követően az Amazon EU a Bíróság Hivatalához 2025. augusztus 1‑jén előterjesztett beadványával kérte, hogy a Bíróság az eljárási szabályzatának 83. cikke alapján rendelje el az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását.
23
Kérelmének alátámasztására az Amazon EU megállapítja, hogy a főtanácsnok indítványa a 2000/31 irányelvet és a 2006/123 irányelvet érintő érvekre vonatkozik, amelyeket a felek nem vitattak meg kellőképpen. Ami a 2000/31 irányelvet illeti, az Amazon EU kifogásolja az említett következtetéseket, egyrészt amennyiben azok nem határozzák meg azokat a ténybeli elemeket, amelyeken alapulnak, másrészt pedig mivel a 2010. december 2‑iKer‑Optika ítéletet (C‑108/09, EU:C:2010:725) nem megfelelően elemezték. Ami a 2006/123 irányelvet illeti, az Amazon EU több tekintetben is vitatja annak a főtanácsnok által az indítványában történő értelmezését.
24
A Bíróság az eljárási szabályzatának 83. cikke alapján a főtanácsnok meghallgatását követően az eljárás során bármikor elrendelheti az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását, különösen, ha úgy ítéli meg, hogy az ügy körülményei nincsenek kellően feltárva, vagy ha a fél e szakasz befejezését követően a Bíróság határozatára nézve döntő jelentőségű új tényt hoz fel, illetve ha az ügyet olyan érv alapján kellene eldönteni, amelyet a felek, illetve az Európai Unió Bírósága alapokmányának 23. cikke szerinti érdekeltek nem vitattak meg.
25
Az EUMSZ 252. cikk második bekezdése szerint a főtanácsnok teljesen pártatlanul és függetlenül eljárva, nyilvános tárgyaláson indokolással ellátott indítványt terjesszen elő azokban az ügyekben, amelyek esetében az Európai Unió Bíróságának alapokmánya szerint a főtanácsnok részvételére van szükség. A Bíróságot nem köti sem ezen indítvány, sem pedig a főtanácsnok ezen indítvány alapjául szolgáló indokolása (2010. november 11‑iHogan Lovells International ítélet, C‑229/09, EU:C:2010:673, 26. pont; 2025. szeptember 4‑iNissan Iberia ítélet, C‑21/24, EU:C:2025:659, 30. pont).
26
Az Európai Unió Bíróságának alapokmánya és az eljárási szabályzat nem teszi lehetővé, hogy a felek vagy ezen alapokmány 23. cikke szerinti érintett érdekeltek a főtanácsnoki indítványra válaszként észrevételeket tegyenek. Következésképpen az, ha a fél vagy az ilyen érdekelt nem ért egyet a főtanácsnok indítványával, bármilyen kérdéseket is vizsgáljon a főtanácsnok az indítványban, önmagában nem indokolhatja a szóbeli szakasz újbóli megnyitását (lásd ebben az értelemben: 2000. február 4‑iEmesa Sugar végzés, C‑17/98, EU:C:2000:69, 17. és 18. pont; 2025. szeptember 4‑iNissan Iberia ítélet, C‑21/24, EU:C:2025:659, 31. pont).
27
A jelen ügyben, ellentétben azzal, amit az Amazon EU állít, ez utóbbi és a jelen eljárásban részt vevő érdekeltek mind ezen eljárás írásbeli, mind pedig szóbeli szakaszában ismertethették a 2000/31 irányelvre és a 2006/123 irányelvre vonatkozó azon jogi elemeket, amelyeket relevánsnak ítéltek meg ahhoz, hogy a Bíróság választ adhasson a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdésekre. Következésképpen az Amazon EU által az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitása alátámasztásául előadott elemek egyike sem igazolhatja az eljárásnak az eljárási szabályzat 83. cikkével összhangban történő, ilyen újbóli megnyitását.
28
E körülmények között a Bíróság a főtanácsnok meghallgatását követően megállapítja, hogy nem kell elrendelni az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
29
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2006/123 irányelv 1. cikkének (4) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az kizárja ezen irányelv hatálya alól a valamely tagállam által elfogadott olyan intézkedést, amely a kulturális sokszínűség védelme és előmozdítása érdekében minimális díjat határozott meg az olyan könyvek e tagállam területén történő értékesítésére, amelyeket a vevő nem könyv‑kiskereskedésben vesz át.
30
A 2006/123 irányelv „Hatály” című 2. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy ezt az irányelvet a valamely tagállamban letelepedett szolgáltatók által nyújtott szolgáltatásokra kell alkalmazni. Az említett irányelv 4. cikkének 1. pontja értelmében a „szolgáltatás” fogalma magában foglal az EK 50. cikkben, jelenleg az EUMSZ 57. cikkben említett, rendszerint díjazás ellenében nyújtott bármely önálló gazdasági tevékenységet.
31
A Bíróság pontosította, hogy a 2006/123 irányelv alkalmazásában az áruk kiskereskedelme „szolgáltatásnak” minősül (2018. január 30‑iX és Visser ítélet, C‑360/15 és C‑31/16, EU:C:2018:44, 97. pont).
32
A jelen ügyben az alapügyben szóban forgó nemzeti intézkedés a könyvek kiskereskedelmére vonatkozik, így főszabály szerint a 2006/123 irányelv alkalmazandó az alapügyben. Az e nemzeti intézkedéssel érintett szolgáltatás elsődleges célja nem ezen áruk mozgatása, így a francia kormány állításával ellentétben az ilyen szolgáltatás nem minősül a közlekedés területén nyújtott szolgáltatásnak, amely a 2006/123 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének d) pontja értelmében nem tartozik a hatálya alá (lásd ebben az értelemben: 2023. január 19‑iCNAE és társai ítélet, C‑292/21, EU:C:2023:32, 34. és 35. pont).
33
Ezen irányelv „Tárgy” című 1. cikkének (4) bekezdése előírja, hogy az irányelv „nem érinti” a kulturális vagy nyelvi sokszínűség, illetve a tömegtájékoztatás sokféleségének védelme vagy előmozdítása érdekében hozott uniós vagy az uniós jognak megfelelő nemzeti intézkedéseket.
34
Annak megállapítása érdekében, hogy e rendelkezés körülhatárolja‑e a 2006/123 irányelv hatályát, az említett rendelkezés értelmében vett „nem érinti” kifejezés terjedelmét az általános nyelvhasználatban elfogadott szokásos jelentése szerint kell meghatározni, figyelembe véve azon szövegkörnyezetet, amelyben e kifejezést használják, és az ezen irányelv által követett célokat. Az említett irányelv 1. cikke (4) bekezdésének keletkezése szintén felfedhet az értelmezése szempontjából releváns tényezőket (lásd ebben az értelemben: 2022. szeptember 7‑iStaatssecretaris van Justitie en Veiligheid [A tartózkodási jog jellege az EUMSZ 20. cikke alapján] ítélet, C‑624/20, EU:C:2022:639, 28. pont].
35
A „nem érinti” kifejezés szokásos értelemben véve arra utal, hogy az uniós jogalkotó ki kívánta zárni, hogy a 2006/123 irányelv hatással legyen a tagállamok által a kulturális és nyelvi sokszínűség, valamint a média sokféleségének védelme és támogatása érdekében hozott intézkedésekre. Ezen irányelv (11) preambulumbekezdése, amely kimondja, hogy az irányelv „nem gátolja” az ilyen intézkedéseket, megerősíti ezt az értelmezést.
36
Ezenkívül, amint arra a főtanácsnok az indítványának 57. pontjában rámutatott, igaz ugyan, hogy a 2006/123 irányelv 1. cikke (3), (4) és (6) bekezdésének francia nyelvi változata megkülönbözteti azokat az eseteket, amelyekben ez az irányelv nem alkalmazandó bizonyos területekre, és azokat az eseteket, amikor az említett irányelv nem sérti a nemzeti szinten hozott bizonyos intézkedéseket, meg kell állapítani, hogy ezen 1. cikk más nyelvi változataiban, mint például a dán, a német, a görög, az angol, az olasz, a lengyel és a román nyelvi változatban nem jelenik meg ez a különbségtétel. Márpedig az Európai Unió valamennyi hivatalos nyelve, amelyen a jogi aktust megszövegezik, a jogi aktus hiteles nyelvének minősül, így főszabály szerint valamely uniós jogi aktus valamennyi nyelvi változatának azonos értéket kell tulajdonítani (2020. június 25‑iA és társai [Aalteri és nevelei szélerőművek] ítélet, C‑24/19, EU:C:2020:503, 39. pont).
37
Meg kell továbbá állapítani, hogy azt a szövegkörnyezetet illetően, amelybe a 2006/123 irányelv 1. cikkének (4) bekezdése illeszkedik, a Bíróság már úgy ítélte meg, hogy ezen 1. cikk (2), (3) és (6) bekezdése az irányelv hatályát körülhatároló rendelkezéseket tartalmaz (lásd e tekintetben: 2018. november 13‑iČepelnik ítélet, C‑33/17, EU:C:2018:896, 36. pont; 2025. július 10‑iINTERZERO és társai ítélet, C‑254/23, EU:C:2025:569, 90. és 91. pont).
38
Következésképpen, ellentétben azzal, amit az Amazon EU, a holland kormány és az Európai Bizottság állít, önmagában abból a körülményből, hogy e (4) bekezdés az említett irányelv „Tárgy” című 1. cikkében szerepel, nem pedig annak „Hatály” című 2. cikkében, nem lehet arra következtetni, hogy az nem vonatkozik ugyanezen irányelv alkalmazhatóságára.
39
Ezenkívül meg kell jegyezni, hogy a 2022. szeptember 7‑iCilevičs és társai ítéletben (C‑391/20, EU:C:2022:638), mivel olyan nemzeti szabályozásról van szó, amely a felsőoktatási intézményeket arra kötelezte, hogy kizárólag az érintett tagállam hivatalos nyelvén biztosítsák a díjazás ellenében nyújtott képzéseket, a Bíróság az ezen ítélet alapjául szolgáló ügyet kizárólag az EUMSZ 49. cikkében biztosított letelepedés szabadsága tekintetében vizsgálta, jóllehet a képzések díjazás ellenében történő nyújtása a 2006/123 irányelv 4. cikkének 1. pontja értelmében vett „gazdasági tevékenységnek” minősül (2020. október 6‑iBizottság kontra Magyarország [Felsőoktatás] ítélet, C‑66/18, EU:C:2020:792, 195. pont).
40
A 2022. szeptember 7‑iCilevičs és társai ítéletből (C‑391/20, EU:C:2022:638) hallgatólagosan kitűnik, hogy a Bíróság úgy ítélte meg, hogy az ilyen szabályozás ezen irányelv 1. cikke (4) bekezdésének hatálya alá tartozhat, következésképpen ki van zárva az említett irányelv hatálya alól, mivel az uniós joggal való összeegyeztethetőségének vizsgálatát kizárólag az elsődleges jog alapján kell elvégezni.
41
Ami az uniós jogalkotó szándékát illeti, a belső piaci szolgáltatásokról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatról szóló európai parlamenti jelentésből [A6‑0409/2005] kitűnik, hogy a 2006/123 irányelv jelenlegi 1. cikkének (4) bekezdésére vonatkozó (11) preambulumbekezdés jelenlegi bevezetése „[az említett irányelv] hatályának meghatározására” irányult.
42
E megfontolások összességéből kitűnik, hogy a kulturális és nyelvi sokszínűség védelmére vagy támogatására irányuló cél biztosítása érdekében az uniós jogalkotó célszerűnek tartotta, hogy az e célt követő intézkedések ne tartozzanak a 2006/123 irányelv hatálya alá, pontosítva azonban, hogy magának az 1. cikke (4) bekezdésének szövege szerint e választás nem mentesít annak vizsgálata alól, hogy ezen intézkedések megfelelnek‑e az uniós jognak, különösen az EUMSZ 34. és EUMSZ 56. cikknek, amelyekre a kérdést előterjesztő bíróság harmadik kérdése vonatkozik.
43
Egyébiránt az Amazon EU és a Bizottság által a 2000/31 irányelv alkalmazhatóságával kapcsolatban benyújtott észrevételekre tekintettel hozzá kell tenni, hogy ezen irányelv 1. cikkének (6) bekezdése ugyanolyan jogi hatállyal rendelkezik, mint a 2006/123 irányelv 1. cikkének (4) bekezdése, amelynek szövege lényegében azonos azzal. Így anélkül, hogy meg kellene vizsgálni, hogy az alapügyben szóban forgó nemzeti intézkedés a 2000/31 irányelv 2. cikke h) pontja ii. alpontja második franciabekezdésének hatálya alá tartozik‑e, vagy hogy az ezen irányelv által létrehozott „szabályozott területbe” illeszkedik‑e, elegendő rámutatni arra, hogy ez utóbbi mindenesetre nem alkalmazandó a kulturális vagy nyelvi sokszínűség megőrzésére irányuló nemzeti intézkedésre, amint az az előző pontban a 2006/123 irányelvvel kapcsolatban megállapításra került.
44
Következésképpen, amennyiben az alapügyben szóban forgó nemzeti intézkedés olyan intézkedésnek tekinthető, amely a kulturális sokszínűség megőrzésére irányul, amint azt a kérdést előterjesztő bíróság véli, ezen intézkedésnek az uniós joggal való összeegyeztethetősége nem vizsgálható e két irányelv bármelyike alapján.
45
A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2006/123 irányelv 1. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az kizárja ezen irányelv hatálya alól a valamely tagállam által elfogadott olyan intézkedést, amely a kulturális sokszínűség védelme vagy előmozdítása érdekében minimális díjat határoz meg az olyan könyvek ezen állam területén történő értékesítésére, amelyeket a vevő nem könyv‑kiskereskedésben vesz át.
A második kérdésről
46
Az első kérdésre adott válasz fényében a második kérdést nem szükséges megválaszolni.
A harmadik kérdésről
47
Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az EUMSZ 34. és EUMSZ 56. cikket úgy kell‑e értelmezni, hogy a valamely tagállam által elfogadott olyan intézkedést, amely minimális díjat állapít meg az olyan könyvek e tagállam területén történő értékesítésére vonatkozóan, amelyeket a vevő nem könyv‑kiskereskedésben vesz át, kizárólag az áruk EUMSZ 34. cikkben biztosított szabad mozgására tekintettel kell vizsgálni, vagy azt kizárólag a szolgáltatásnyújtásnak az EUMSZ 56. cikkben biztosított szabadságára tekintettel kell vizsgálni, és az első esetben az 1993. november 24‑iKeck és Mithouard ítélet (C‑267/91 és C‑268/91, EU:C:1993:905) értelmében vett „értékesítési módra” vonatkozónak kell tekinteni.
48
Először is, annak meghatározása érdekében, hogy melyik alapvető szabadság alkalmazandó az alapeljárásban, figyelembe kell venni az alapügyben szóban forgó nemzeti intézkedés tárgyát (lásd ebben az értelemben: 2004. október 14‑iOmega ítélet, C‑36/02, EU:C:2004:614, 24. és 25. pont; 2024. december 19‑iHalmer Rechtsanwaltsgesellschaft ítélet, C‑295/23, EU:C:2024:1037, 50. pont).
49
Ugyanis amennyiben egy nemzeti intézkedés a szolgáltatásnyújtás szabadságát és az áruk szabad mozgását egyaránt érinti, a vizsgálatot főszabályként a két alapvető szabadság közül csupán az egyik vonatkozásában kell elvégezni, ha megállapítható, hogy az adott ügy körülményei között az egyik a másikhoz képest teljességgel másodlagos, és ahhoz kapcsolódik (lásd ebben az értelemben: 1994. március 24‑iSchindler ítélet, C‑275/92, EU:C:1994:119, 22. pont; 2021. február 11‑iKatoen Natie Bulk Terminals és General Services Antwerp ítélet, C‑407/19 és C‑471/19, EU:C:2021:107, 84. pont).
50
A jelen ügyben az alapügyben szóban forgó nemzeti intézkedés azáltal, hogy a kiskereskedők által a vevőknek kiszámlázandó minimális díjat állapít meg azon könyvek értékesítésére, amelyeket nem könyv‑kiskereskedésben vesznek át, nem szabályozza sem az e kiskereskedők és a szállítási szolgáltatást nyújtók között létrejött szerződéseket, sem pedig az e szolgáltatók által tiszteletben tartandó árakat vagy feltételeket.
51
Ezzel szemben, amint arra a főtanácsnok az indítványának 76. és 77. pontjában lényegében rámutatott, ez az intézkedés végső soron a vevő által a könyv birtokába jutásért fizetett teljes árat érinti. E teljes árat ugyanis az említett intézkedés alapján megemelik, ha a könyvet nem könyv‑kiskereskedésben veszik át, jóllehet a kiskereskedőknek csak nagyon korlátozott mérlegelési mozgásterük van e könyv árának meghatározása tekintetében.
52
Következésképpen, mivel az alapügyben szóban forgó nemzeti intézkedés különösen a könyv‑kiskereskedőkre vonatkozik, mivel érinti a könyvek, vagyis valamely áru teljes eladási árát, azt kizárólag az áruk szabad mozgására tekintettel kell vizsgálni.
53
Másodszor, amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megállapítani, hogy az alapügyben szóban forgó nemzeti intézkedés az 1993. november 24‑iKeck és Mithouard ítélet (C‑267/91 és C‑268/91, EU:C:1993:905) értelmében vett „értékesítési módra” vonatkozónak minősül‑e, emlékeztetni kell arra, hogy az áruk szabad mozgása az EUM‑Szerződés egyik alapelve, amelynek kifejeződése a tagállamok közötti behozatalt érintő mennyiségi korlátozásoknak és azokkal azonos hatású intézkedéseknek az EUMSZ 34. cikkben foglalt tilalma (2019. június 18‑iAusztria kontra Németország ítélet, C‑591/17, EU:C:2019:504, 119. pont).
54
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedéseknek az EUMSZ 34. cikkben rögzített tilalma minden olyan tagállami intézkedésre kiterjed, amely közvetlenül vagy közvetve, ténylegesen vagy potenciálisan akadályozhatja az Unión belüli kereskedelmet (lásd ebben az értelemben: 1974. július 11‑iDassonville ítélet, 8/74, EU:C:1974:82, 5. pont; 2025. július 10‑i, Purefun Group ítélet, C‑365/24, EU:C:2025:558, 40. pont).
55
A Keck és Mithouard ügyben (C‑267/91 és C‑268/91, EU:C:1993:905) 1993. november 24‑én hozott ítélet 16. és 17. pontjából kitűnik, hogy az „értékesítés egyes módjait” korlátozó vagy megtiltó nemzeti jogszabályok más tagállamokból származó termékekre történő alkalmazása nem alkalmas a tagállamok közötti kereskedelem közvetlen vagy közvetett, tényleges vagy potenciális akadályozására, amennyiben e jogszabályok minden olyan érintett gazdasági szereplőre vonatkoznak, akik az adott állam területén tevékenykednek, és amennyiben mind jogilag, mind ténylegesen ugyanúgy érintik a nemzeti termékek és a más tagállamokból származó termékek forgalmazását. Amennyiben ugyanis e feltételek teljesülnek, az ilyen típusú jogszabályok alkalmazása a más tagállamból származó, az ezen állam által meghatározott szabályoknak megfelelő termékek értékesítésére nem akadályozza meg vagy nehezíti jobban ezek piacra jutását, mint a nemzeti termékek esetében.
56
Egyébiránt az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy egy intézkedés az EUMSZ 34. cikk értelmében vett „mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedés” fogalmába tartozik, ha nem célja, és nem is következménye a más tagállamokból származó termékekkel kedvezőtlenebb kezelése, ha akadályozza a más tagállamokból származó termékek valamely tagállam piacára való bejutását (lásd ebben az értelemben: 2009. február 10‑iBizottság kontra Olaszország ítélet, C‑110/05, EU:C:2009:66, 37. pont).
57
Ezen ítélkezési gyakorlatból kitűnik egyrészt, hogy az „értékesítési mód” fogalma csupán azokat a nemzeti rendelkezéseket foglalja magában, amelyek azokra a módokra vonatkoznak, amelyek szerint a termékek értékesíthetők, nem tartoznak e fogalom alá azon szabályok, amelyek az áruk vevőnek történő lehetséges szállítási módjára vonatkoznak (lásd analógia útján: 2019. június 18‑iAusztria kontra Németország ítélet, C‑591/17, EU:C:2019:504, 128. és 129. pont).
58
Másrészt, bár valamennyi könyv‑kiskereskedőre vonatkozik, a nem könyv‑kiskereskedésben átvett könyvek értékesítésére vonatkozó minimális díj nemzeti intézkedés útján történő előírása különösen a távértékesítést terheli, mivel az a vevő által a könyv ezen üzleteken kívül történő birtokba vételéért fizetett teljes ár emelkedésével jár. Így a tagállam szabályozásában foglalt ilyen előírás inkább más tagállamok azon gazdasági szereplőit érintheti, akik kevésbé képesek a távollevők között megrendelt könyveket az említett üzletekben átadni, mint az első tagállam gazdasági szereplőit. Az ilyen előírás tehát alkalmas arra, hogy tovább akadályozza a más tagállamokból származó könyvek piacra jutását, és ennélfogva az EUMSZ 34. cikk értelmében vett mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedésnek minősül (lásd analógia útján: 2016. október 19‑iDeutsche Parkinson Vereinigung ítélet, C‑148/15, EU:C:2016:776, 23. pont).
59
Meg kell tehát állapítani, hogy az 1993. november 24‑iKeck és Mithouard ítélet (C‑267/91 és C‑268/91, EU:C:1993:905) értelmében vett „értékesítési mód” fogalma nem vonatkozik az olyan nemzeti intézkedésre, mint amelyről az alapügyben szó van.
60
A fentiekre tekintettel a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy az EUMSZ 34. és EUMSZ 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy a valamely tagállam által elfogadott olyan intézkedést, amely minimális díjat állapít meg az olyan könyvek e tagállam területén történő értékesítésére vonatkozóan, amelyeket a vevő nem könyv‑kiskereskedésben vesz át, kizárólag az áruk EUMSZ 34. cikkben biztosított szabad mozgására tekintettel kell megvizsgálni, és nem tekinthető úgy, hogy az 1993. november 24‑iKeck és Mithouard ítélet (C‑267/91 és C‑268/91, EU:C:1993:905) értelmében vett „értékesítési módra” vonatkozik.
A költségekről
61
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12‑i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikkének (4) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az kizárja ezen irányelv hatálya alól a valamely tagállam által elfogadott olyan intézkedést, amely a kulturális sokszínűség védelme vagy előmozdítása érdekében minimális díjat határoz meg az olyan könyvek ezen állam területén történő értékesítésére, amelyeket a vevő nem könyv‑kiskereskedésben vesz át.
2)
Az EUMSZ 34. és EUMSZ 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy a valamely tagállam által elfogadott olyan intézkedést, amely minimális díjat állapít meg az olyan könyvek e tagállam területén történő értékesítésére vonatkozóan, amelyeket a vevő nem könyv‑kiskereskedésben vesz át, kizárólag az áruk EUMSZ 34. cikkben biztosított szabad mozgására tekintettel kell megvizsgálni, és nem tekinthető úgy, hogy az 1993. november 24‑iKeck és Mithouard ítélet (C‑267/91 és C‑268/91, EU:C:1993:905) értelmében vett „értékesítési módra” vonatkozik.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.