Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 18 december 2025 (begäran om förhandsavgörande från Tribunale Ordinario di Firenze - Italien) – brottmål mot HG
(Mål C-325/241, Bissilli2 )
(Begäran om förhandsavgörande – Område med frihet, säkerhet och rättvisa – Straffrättsligt samarbete – Direktiv 2014/41/EU – Europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området – Artikel 3 – Materiellt tillämpningsområde – Begreppet utredningsåtgärd – Syfte – Bevisupptagning – Artikel 10 – Vidtagande av en annan typ av utredningsåtgärd – Artikel 11 – Skäl för icke-erkännande eller icke-verkställighet – Grundläggande rättigheter – Artikel 22 – Tillfälligt överförande av den frihetsberövade personen till den utfärdande medlemsstaten för vidtagande av en utredningsåtgärd – Artikel 24 – Hörande av den tilltalade genom videokonferens – Artikel 24.2 b – Grundläggande rättsprinciper i den verkställande medlemsstaten)
Rättegångsspråk: italienska
Hänskjutande domstol
Tribunale Ordinario di Firenze
Parter i målet vid den nationella domstolen
HG,
ytterligare deltagare i rättegången: Procura della Repubblica presso il Tribunale di Firenze
Domslut
Artiklarna 3, 22 och 24 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/41/EU av den 3 april 2014 om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området
ska tolkas så,
att den rättsliga myndigheten i en medlemsstat får utfärda en europeisk utredningsorder som syftar antingen till att tillfälligt överföra en person som är frihetsberövad i en annan medlemsstat till dess territorium, i syfte att höra vederbörande i egenskap av tilltalad under rättegången, eller till att myndigheterna i den sistnämnda medlemsstaten ska anordna ett förhör genom videokonferens med den personen, i nämnda egenskap, även om verkställigheten av denna åtgärd även innebär att personen ska inställa sig till rättegången, under förutsättning att nämnda åtgärd har ett bevissyfte och att dess verkställighet inte går utöver vad som är nödvändigt för bevisupptagning.
Artiklarna 10, 11.1 h och 24 i direktiv 2014/41
ska tolkas så,
att en myndighet i en medlemsstat inte får vägra att verkställa en europeisk utredningsorder som avser anordnandet, under ett straffrättsligt förfarande, av ett hörande av en tilltalad person genom videokonferens med motiveringen att denna åtgärd inte är tillgänglig i ett liknande inhemskt ärende.
Artikel 11.1 f i direktiv 2014/41
ska tolkas så,
att den omständigheten att det skäl för vägran som föreskrivs i denna bestämmelse inte utgör hinder för verkställighet av en europeisk utredningsorder som avser anordnandet av ett förhör genom videokonferens med den tilltalade under ett straffrättsligt förfarande inte hindrar att den verkställande myndigheten vägrar att verkställa nämnda utredningsorder med stöd av ett annat skäl för vägran som föreskrivs i direktivet.
Artikel 24.2 b i direktiv 2014/41
ska tolkas så,
att den utgör hinder för att en myndighet i en medlemsstat vägrar att verkställa en europeisk utredningsorder, som syftar till att den tilltalade under ett straffrättsligt förfarande ska höras genom videokonferens, enbart med stöd av allmänna riktlinjer som utfärdats av denna medlemsstat, utan att göra en prövning med beaktande av samtliga relevanta omständigheter i det enskilda fallet.
____________
1 EUT C, C/2024/4575.
1 Förevarande mål har getts ett fiktivt namn. Detta namn är inte någon av rättegångsdeltagarnas verkliga namn.