62021TJ0195_RES
Predmet T-195/21
Oleksandr Viktorovych Klymenko
protiv
Vijeća Europske unije
Presuda Općeg suda (peto vijeće) od 21. prosinca 2021.
„Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popis osoba, subjekata i tijela na koja se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu – Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”
Europska unija – Sudski nadzor zakonitosti akata institucija – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Zamrzavanje financijskih sredstava osoba koje sudjeluju u zloupotrebi državnih sredstava te s njima povezanih fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela – Doseg nadzora
(čl. 275. drugi st. UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47. i čl. 48.; Odluka Vijeća (ZVSP) 2021/394; Uredba Vijeća 2021/391)
(t. 65.-67.)
Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Odluka o zamrzavanju financijskih sredstava – Donošenje ili zadržavanje na temelju sudskog postupka koji su provela tijela treće države u području zloupotrebe državnih sredstava ili zloupotrebe ovlasti nositelja javne dužnosti – Dopuštenost – Pretpostavka – Nacionalna odluka donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu – Obveza provjere koju ima Vijeće – Obveza obrazlaganja – Doseg – Treća država koja je pristupila Europskoj konvenciji za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda – Nepostojanje utjecaja – Cilj mjera ograničavanja kojima se nastoji ojačati vladavina prava i ljudska prava
(čl. 21. st. 2. t. (b) UEU-a; Odluka 2014/119/ZVSP, kako je izmijenjena Odlukom (ZVSP) 2021/394, uvodna izjava 2. i Prilog; Uredba Vijeća br. 208/2014, Prilog I. i Uredba 2021/391)
(t. 69.-74.)
Akti institucija – Obrazloženje – Obveza – Doseg – Bitan postupovni zahtjev različit od osnovanosti odluke
(čl. 296. UFEU-a)
(t. 77.)
Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Odluka o zamrzavanju financijskih sredstava – Donošenje ili zadržavanje na temelju sudskog postupka koji su provela tijela treće države u području zloupotrebe državnih sredstava ili zloupotrebe ovlasti nositelja javne dužnosti – Pretpostavke – Nacionalna odluka donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu – Obveza nadležnog tijela Unije da u slučaju osporavanja utvrdi osnovanost razloga utvrđenih protiv dotičnih osoba ili subjekata – Obveza Vijeća da provjeri poštovanje navedenih prava – Povreda
(Odluka 2014/119/ZVSP, kako je izmijenjena Odlukom (ZVSP) 2021/394, Prilog; Uredba Vijeća br. 208/2014, Prilog I. i Uredba 2021/391)
(t. 79.-87., 89.-96. i 100.)
Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Odluka o zamrzavanju financijskih sredstava – Donošenje ili zadržavanje na temelju nacionalne odluke tijela treće države o zamrzavanju financijskih sredstava – Dopuštenost – Pretpostavka – Nacionalna odluka donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu – Obveza provjere koju ima Vijeće – Dokaz provjere – Teret dokazivanja
(Odluka 2014/119/ZVSP, kako je izmijenjena Odlukom (ZVSP) 2021/394; uredbe Vijeća br. 208/2014 i 2021/391)
(t. 97., 98.)
Pravo Europske unije – Načela – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Poštovanje razumnog roka – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Sudski postupak u trećoj zemlji koji služi kao temelj za odluku o donošenju mjera ograničavanja – Obveza provjere koju ima Vijeće – Doseg
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47. i čl. 52. st. 3.)
(t. 101.-108.)
Kratak prikaz
Nakon suzbijanja prosvjeda na Trgu nezavisnosti u Kijevu (Ukrajina) u veljači 2014., Vijeće Europske unije donijelo je 5. ožujka 2014. Odluku 2014/119/ZVSP (
1
) i Uredbu (EU) br. 208/2014 (
2
). Cilj tih akata osobito je zamrzavanje financijskih sredstava osoba za koje je utvrđeno da su odgovorne za zloupotrebu državnih sredstava. Tužiteljevo ime uvršteno je 14. travnja 2014. na popis osoba i subjekata na koje se te mjere odnose, uz obrazloženje da su se protiv njega vodile preliminarne istrage u Ukrajini zbog kaznenih djela povezanih sa zloupotrebom državnih sredstava i njihovim nezakonitim prijenosom izvan Ukrajine. Vijeće je zatim u nekoliko navrata produljilo to uvrštenje (
3
), uz obrazloženje da su protiv tužitelja ukrajinske vlasti vodile kaznene postupke zbog zloupotrebe državnih sredstava ili imovine.
Nakon donošenja Odluke 2021/394 (
4
) i Uredbe 2021/391 (
5
), kojima je Vijeće produljilo uvrštenje njegova imena na sporni popis zadržavši iste razloge protiv njega, tužitelj je podnio tužbu za poništenje tih akata.
Opći sud u presudi poništava ta dva akta u dijelu u kojem se odnose na tužitelja i podsjeća na to da se Vijeće, kada temelji mjere ograničavanja na odlukama treće države, sâmo treba uvjeriti da su pri donošenju navedenih odluka tijela predmetne treće države poštovala temeljna prava zajamčena u Povelji Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) i konkretnije, prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu osobe na koju se odnose te mjere.
Ocjena Općeg suda
Opći sud najprije podsjeća na to da sudovi Europske unije moraju nadzirati zakonitost svih akata Unije s obzirom na navedena temeljna prava. Sud Unije mora se osobito uvjeriti da se pobijani akt temelji na dovoljno čvrstoj činjeničnoj osnovi. U tom pogledu, iako donošenje mjera ograničavanja ili njihovo zadržavanje na snazi Vijeće može utemeljiti na odluci tijela treće države da pokrene i vodi kazneni istražni postupak koji se odnosi na kazneno djelo zloupotrebe državnih sredstava, ono mora provjeriti da su se prilikom donošenja takve odluke poštovala prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu. Ta je obveza tim važnija jer su odluke Vijeća u pogledu stanja u Ukrajini donesene u okviru politike kojom se nastoji ojačati i poduprijeti vladavina prava i poštovanje ljudskih prava u toj zemlji.
Osim toga, iako činjenica da je treća država pristupila Konvenciji za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: EKLJP) podrazumijeva nadzor temeljnih prava zajamčenih EKLJP-om koji provodi Europski sud za ljudska prava, takva okolnost ipak ne čini suvišnom obvezu provjere koju ima Vijeće.
U ovom slučaju, Opći sud smatra, kao prvo, u pogledu odluka suca istrage Općinskog suda Pečersk u Kijevu od 1. ožujka 2017. i od 5. listopada 2018., u pogledu kojih je Opći sud već donio presude u predmetima Klymenko/Vijeće (T-295/19) i Klymenko/Vijeće (T-258/20), da se na temelju njih samih ne može utvrditi da je odluka ukrajinskih tijela da vode kaznene postupke, na kojoj se temelji zadržavanje mjera ograničavanja, donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu. Naime, od tih je odluka jedna donesena više od dvije i pol godine, a druga više od četiri godine prije donošenja pobijanih akata. Opći sud zatim napominje da, s obzirom na to da su te odluke postupovne prirode, one su tek sporedne u odnosu na kaznene postupke koji opravdavaju uvrštenje i zadržavanje tužiteljeva imena na popisu. Naposljetku, puko upućivanje Vijeća na ponovljena stajališta ukrajinskih vlasti u pogledu poštovanja tužiteljevih temeljnih prava, kao ni puka tužiteljeva mogućnost da se pozove na povredu svojih prava pred ukrajinskim sudovima ne mogu biti dovoljni u tom pogledu.
Opći sud smatra, kao drugo, da Vijeće nije uspjelo dokazati ni u kojoj su mu mjeri informacije kojima je raspolagalo kad je riječ osobito o postupku upoznavanja obrane u kaznenim postupcima i odgovarajuće sudske odluke omogućile da dođe do zaključka da je bila zajamčena zaštita predmetnih prava. Naime, utvrđuje da je Vijeće prihvatilo štura objašnjenja Ureda glavnog državnog odvjetnika iako su ukrajinski kazneni postupci i dalje bili u fazi istrage prije suđenja i iako ti postupci, koji se odnose na djela navodno počinjena između 2011. i 2014. još nisu bili pokrenuti pred sudom koji odlučuje o meritumu. U tom pogledu Opći sud upućuje na EKLJP (
6
) i na Povelju (
7
), iz kojih proizlazi da načelo prava na djelotvornu sudsku zaštitu uključuje, među ostalim, pravo na suđenje u razumnom roku. Opći sud naglašava da je Europski sud za ljudska prava već istaknuo da je povredu tog načela moguće među ostalim utvrditi kad stadij istrage kaznenog postupka obilježava određen broj faza neaktivnosti koje se mogu pripisati tijelima nadležnima za vođenje te istrage ili činjenica da nema napretka u istragama prije suđenja. U tom pogledu, kad su protiv neke osobe već nekoliko godina na snazi mjere ograničavanja, i to zbog istog kaznenog postupka koji se vodi u dotičnoj trećoj državi, Vijeće je prije donošenja pobijanih akata dužno uvjeriti se da su poštovana prava te osobe na suđenje u razumnom roku. S obzirom na preventivnu prirodu zamrzavanja tužiteljeve imovine i na sudsku praksu Suda u tom pogledu (
8
), na Vijeću je naime da izbjegne da se takva mjera bespotrebno produljuje na štetu tužiteljevih prava i sloboda samo zato što kazneni postupci na kojima temelji svoju odluku, i koji su još u stadiju preliminarne istrage, u biti ostavljeni beskonačno dugo otvorenima. Stoga je Vijeće trebalo barem navesti razloge zbog kojih je, nakon samostalne i detaljne analize elemenata koje su podnijeli Ured glavnog državnog odvjetnika i tužitelj, moglo smatrati da su se ta prava poštovala u pogledu pitanja je li tužiteljev slučaj ispitan u razumnom roku.
Opći sud zaključuje da nije utvrđeno da se Vijeće uvjerilo da su ukrajinska tijela poštovala tužiteljeva prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu u okviru kaznenih postupaka na kojima je utemeljilo svoju odluku te je slijedom toga poništio Odluku 2021/394 i Uredbu 2021/391 u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.
(
1
)	Odluka Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014., L 66, str. 26. i ispravak SL 2014., L 70, str. 35.)
(
2
)	Uredba Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014., L 66, str. 1. i ispravak SL 2014., L 70, str. 36.)
(
3
)	Vidjeti rješenje od 10. lipnja 2016., Klymenko/Vijeće (T-494/14, EU:T:2016:360); presude od 8. studenoga 2017., Klymenko/Vijeće (T-245/15, neobjavljena, EU:T:2017:792); od 11. srpnja 2019., Klymenko/Vijeće (T-274/18, EU:T:2019:509); od 26. rujna 2019., Klymenko/Vijeće (C-11/18 P, neobjavljena, EU:C:2019:786); od 25. lipnja 2020., Klymenko/Vijeće (T-295/19, EU:T:2020:287) i od 3. veljače 2021.Klymenko/Vijeće (T-258/20, EU:T:2021:52).
(
4
)	Odluka Vijeća (ZVSP) 2021/394 od 4. ožujka 2021. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2021., L 77, str. 29.)
(
5
)	Provedbena Uredba Vijeća (EU) 2021/391 od 4. ožujka 2021. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2021., L 77, str. 2.)
(
6
)	Članak 6. stavak 1. EKLJP-a
(
7
)	Članak 47. Povelje
(
8
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 19. prosinca 2018., Azarov/Vijeće (C-530/17, EU:C:2018:1031).