SKLEP SODIŠČA (senat za dopustitev pritožb)
z dne 11. julija 2023(*)
„Pritožba – Znamka Evropske unije – Dopustitev pritožb – Člen 170 Poslovnika Sodišča – Predlog, ki dokazuje pomembnost vprašanja za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – Dopustitev pritožbe“
V zadevi C‑93/23 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 17. februarja 2023,
Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO), ki ga zastopajo D. Hanf, T. Klee in E. Markakis, agenti,
pritožnik,
druga stranka v postopku je
Neoperl AG s sedežem v Reinachu (Švica), ki jo zastopa U. Kaufmann, Rechtsanwältin,
tožeča stranka na prvi stopnji,
SODIŠČE (senat za dopustitev pritožb),
v sestavi L. Bay Larsen, podpredsednik Sodišča, M. Ilešič (poročevalec) in I. Jarukaitis, sodnika,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
ob upoštevanju predloga sodnika poročevalca in po opredelitvi generalnega pravobranilca P. Pikamäeja
sprejema naslednji
Sklep
1        Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 7. decembra 2022, Neoperl/EUIPO (Upodobitev cilindričnega sanitarnega vstavka) (T‑487/21, EU:T:2022:780; v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to razveljavilo odločbo petega odbora za pritožbe pri EUIPO z dne 3. junija 2021 (zadeva R 2327/2019‑5) glede registracije pozicijske taktilne znamke, ki prikazuje cilindrični sanitarni vstavek, kot znamke Evropske unije (v nadaljevanju: sporna odločba).
Predlog za dopustitev pritožbe
2        Na podlagi člena 58a, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije je za obravnavo pritožb, vloženih zoper odločitve Splošnega sodišča, ki se nanašajo na odločbo neodvisnega odbora za pritožbe pri EUIPO, potrebna predhodna dopustitev Sodišča.
3        V skladu s členom 58a, tretji odstavek, tega statuta se pritožba v celoti ali delno dopusti v skladu s podrobnimi pravili, določenimi v Poslovniku Sodišča, kadar odpira vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije.
4        V skladu s členom 170a(1) Poslovnika pritožnik v primerih iz člena 58a, prvi odstavek, navedenega statuta pritožbi priloži predlog za dopustitev pritožbe, v katerem navede pomembno vprašanje, ki ga pritožba odpira za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, in ki vsebuje vse potrebne elemente, ki Sodišču omogočajo, da o tem predlogu odloči.
5        V skladu s členom 170b(1) in (3) Poslovnika Sodišče o predlogu za dopustitev pritožbe odloči čim prej z obrazloženim sklepom.
Trditve pritožnika
6        EUIPO v podporo predlogu za dopustitev pritožbe trdi, da se z njegovim edinim pritožbenim razlogom postavlja vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije.
7        Na prvem mestu, EUIPO z edinim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, prvič, da je kršilo člen 72(3) Uredbe (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1). Natančneje, Splošno sodišče naj bi v točkah 47, 48 in od 50 do 61 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da je vsebinska presoja člena 7(1)(a) v povezavi s členom 4 Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2009, L 78, str. 1), ki jo je opravilo, nujno pravno vprašanje, ki ga je treba rešiti pred preučitvijo tožbe za razveljavitev, ki jo je vložila tožeča stranka na prvi stopnji. S tem naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo tega, da po eni strani ratione materiae za tak preizkus ni pristojno in da po drugi strani opravljeni preizkus ni potreben za nadzor zakonitosti sporne odločbe, ker bi bilo mogoče tak nadzor v celoti zagotoviti s preučitvijo vprašanja, ali je odbor za pritožbe s tem, da ni preučil določb člena 7(1)(a) v povezavi s členom 4 Uredbe št. 207/2009, kršil določbe, na katere se sklicuje tožeča stranka na prvi stopnji, in sicer člen 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 in člen 71(1) Uredbe 2017/1001.
8        To obravnavanje po uradni dolžnosti tožbenega razloga, ki se nanaša na kršitev področja uporabe člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, naj bi zato pomenilo nezakonito izognitev pravilu o pristojnosti, ki ga je zakonodajalec Evropske unije določil v členu 72 Uredbe 2017/1001.
9        Drugič, EUIPO trdi, da je posledica kršitve člena 72(3) Uredbe 2017/1001 to, da se odboru za pritožbe pri EUIPO dokončno odvzamejo njegove izvirne in posebne pristojnosti za preizkus in odločanje, in to, da se ne upošteva neodvisnost njegovih članov pri izvajanju te pristojnosti.
10      Tretjič, EUIPO navaja, da ta kršitev škoduje popolnemu pravnemu varstvu, ki je na različnih ravneh zagotovljeno zoper odločbe EUIPO. Natančneje, to varstvo naj bi zagotavljali odbori za pritožbe pri EUIPO v zvezi z odločbami preizkuševalke EUIPO in Splošno sodišče, ki nadzira zakonitost odločb odborov za pritožbe.
11      Na drugem mestu, EUIPO trdi, da se s pritožbo postavlja vprašanje obsega in pogojev za izvajanje reformatoričnega pooblastila, ki je Splošnemu sodišču dano s členom 72(3) Uredbe 2017/1001, to vprašanje pa naj bi bilo pomembno za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije v smislu člena 58a, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije.
12      V zvezi s tem EUIPO trdi, prvič, da se s pritožbo postavlja horizontalno vprašanje postopkovne narave, torej vprašanje, ali je Splošno sodišče s tem, da je razlog preučilo po uradni dolžnosti, prekoračilo meje svoje pristojnosti, kot mu jih je dodelil zakonodajalec Unije. Poleg tega naj bi bilo to vprašanje pomembno za vse zadeve, v katerih Splošno sodišče nadzira zakonitost odločb odborov za pritožbe pri EUIPO na področju znamk in modelov.
13      Drugič, EUIPO zatrjuje, da se vprašanje, ki se postavlja s pritožbo, nanaša na dodelitev pristojnosti, kar je vprašanje ustavne narave. Splošno sodišče naj bi bilo namreč pri izvajanju pristojnosti, ki so mu dodeljene na podlagi člena 13(2) PEU, pravno zavezano ukrepati v mejah pristojnosti, ki so mu dane s členom 263 PDEU in členom 72 Uredbe 2017/1001.
14      Tretjič, EUIPO meni, da se vprašanje, ki se postavlja s pritožbo, nanaša na sistem popolnega, primernega in učinkovitega pravnega varstva na več ravneh zoper odločbe EUIPO, ki ga je uvedel zakonodajalec Unije. Konkretno, to vprašanje naj bi se nanašalo na posebno vlogo, ki je v tem sistemu dodeljena neodvisnim odborom za pritožbe.
15      Četrtič, EUIPO zatrjuje, da ima navedeno vprašanje poseben strukturni pomen za posebni sistem pravnega varstva zoper odločbe EUIPO. Najprej, s prekoračenjem reformatoričnega pooblastila Splošnega sodišča naj bi bila namreč kršena izključna izvirna pristojnost odborov za pritožbe pri EUIPO na področju nadzora odločb EUIPO. Dalje, z njim naj bi se znižalo pravno varstvo posameznikov, na katere se – tako „kvantitativno“ kot „kvalitativno“ – nanašajo odločbe EUIPO. Nazadnje, taka prekoračitev naj bi povzročila tudi zmanjšanje sodnega varstva.
16      Petič, EUIPO meni, da pristop Splošnega sodišča v izpodbijani sodbi vsebuje tveganje za pravno negotovost glede pogojev uporabe člena 72(3) Uredbe 2017/1001, saj glede tega ni podano nikakršno pojasnilo. Tako pojasnilo naj bi bilo namreč potrebno, ker Splošno sodišče ni sledilo niti predlogom tožeče stranke na prvi stopnji niti sodni praksi Sodišča, ki se uporablja v obravnavani zadevi.
17      Šestič, EUIPO zatrjuje, da je postavljeno vprašanje pomembno glede pravnega varstva zoper odločbe drugih agencij Unije, za katere je zakonodajalec Unije v smislu člena 263, peti odstavek, PDEU, zavezujoče določil poseben celovit predhodni nadzor neodvisnega odbora za pritožbe, te odločbe pa morajo biti predmet nadzora zakonitosti, ki ga izvaja sodišče Unije.
Presoja Sodišča
18      Uvodoma je treba poudariti, da mora pritožnik dokazati, da so vprašanja, ki so postavljena z njegovo pritožbo, pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije (sklepa z dne 10. decembra 2021, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, točka 20, in z dne 30. januarja 2023, bonnanwalt/EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, točka 10).
19      Poleg tega mora predlog za dopustitev pritožbe, kot izhaja iz člena 58a, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije v povezavi s členom 170a(1) in členom 170b(4) Poslovnika, vsebovati vse potrebne elemente, ki Sodišču omogočajo, da odloči o dopustitvi pritožbe in da v primeru delne dopustitve pritožbe ugotovi pritožbene razloge ali dele pritožbe, na katere se mora nanašati odgovor na pritožbo. Glede na to, da je namen mehanizma predhodne dopustitve pritožb iz člena 58a tega statuta omejiti nadzor Sodišča na vprašanja, ki so pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, mora Sodišče v okviru pritožbe preučiti samo razloge, ki odpirajo taka vprašanja, kar pa mora dokazati pritožnik (sklepa z dne 10. decembra 2021, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, točka 21, in z dne 30. januarja 2023, bonnanwalt/EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, točka 11).
20      Tako je treba v predlogu za dopustitev pritožbe vsekakor jasno in natančno navesti razloge, na katerih temelji pritožba, z enako natančnostjo in jasnostjo opredeliti pravno vprašanje, ki se postavlja v vsakem pritožbenem razlogu, pojasniti, ali je to vprašanje pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, ter konkretno predstaviti razloge, zaradi katerih je navedeno vprašanje pomembno glede na navedeno merilo. Zlasti v zvezi s pritožbenimi razlogi je treba v predlogu za dopustitev pritožbe navesti določbo prava Unije ali sodno prakso, ki naj bi bila kršena s sodbo ali sklepom, ki se izpodbija s pritožbo, na kratko opisati, kako je Splošno sodišče domnevno napačno uporabilo pravo, in navesti, v kolikšnem obsegu je ta napačna uporaba prava vplivala na izid sodbe ali sklepa, ki se izpodbija s pritožbo. Če navedena napačna uporaba prava izhaja iz neupoštevanja sodne prakse, je treba v predlogu za dopustitev pritožbe na kratko, a jasno in natančno navesti, prvič, v čem je navedeno protislovje, tako da se opredelijo tako točke sodbe ali sklepa, zoper katerega je vložena pritožba, ki jih pritožnik izpodbija, kot tudi točke odločitve Sodišča ali Splošnega sodišča, ki naj ne bi bile upoštevane, in drugič, konkretni razlogi, zaradi katerih tako protislovje odpira vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije (sklepa z dne 10. decembra 2021, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, točka 22, in z dne 30. januarja 2023, bonnanwalt/EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, točka 12).
21      V obravnavani zadevi iz točk 47 in 48 izpodbijane sodbe izhaja, da je Splošno sodišče kot vprašanje, na katero je treba odgovoriti pred preučitvijo tožbenih razlogov, ki se nanašajo na kršitev člena 7(1)(b) in člena 95(1) Uredbe št. 207/2009, prepoznalo vprašanje, ali znak, za katerega je bilo zahtevano, da je registriran kot znamka Evropske unije, izpolnjuje pogoje iz člena 4 Uredbe št. 207/2009 in ali torej lahko sestavlja znamko. Splošno sodišče je namreč menilo, da bi prekršilo svojo dolžnost presoje zakonitosti, če po eni strani – čeprav za stranki to ni bilo sporno – ne bi ugotovilo, da je bila sporna odločba sprejeta na podlagi pravnega pravila, to je člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, za katerega bi se lahko izkazalo, da ga v tej zadevi ni mogoče uporabiti, če – česar odbor za pritožbe ni preveril – znak, katerega registracija je bila zahtevana, ne more sestavljati znamke v smislu člena 4 te uredbe, in če bi po drugi strani o predloženem sporu samo odločilo na podlagi tega pravnega pravila.
22      Poudariti je treba, na prvem mestu, da EUIPO natančno in jasno navaja en sam pritožbeni razlog, in sicer kršitev člena 72(3) Uredbe 2017/1001. Konkretno, EUIPO s tem razlogom Splošnemu sodišču očita, da je po uradni dolžnosti preučilo vsebinsko uporabo določb člena 7(1)(a) Uredbe št. 207/2009 in člena 4 te uredbe.
23      EUIPO tudi navaja, kako naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo.
24      Trdi namreč, da je Splošno sodišče prekoračilo meje svoje pristojnosti, kot jo je določil zakonodajalec Unije, s tem, da si je prilastilo izvirno pristojnost odborov za pritožbe pri EUIPO za nadzor odločb preizkuševalke.
25      Tako EUIPO v predlogu za dopustitev pritožbe opredeljuje tako točke izpodbijane sodbe, ki se izpodbijajo, kot tudi določbo prava Unije, ki naj ne bi bila upoštevana.
26      Na drugem mestu, iz predloga za dopustitev pritožbe je razvidno, da je celotna izpodbijana sodba temeljila na tem, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, kar ga je pripeljalo do tega, da je razveljavilo sporno odločbo, s katero je odbor za pritožbe zavrnil pritožbo na podlagi razloga za zavrnitev registracije iz člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.
27      Poleg tega je treba poudariti, da EUIPO navaja, da za nadzor zakonitosti sporne odločbe ni bila potrebna vsebinska presoja določb člena 7(1)(a) Uredbe št. 207/2009 v povezavi s členom 4 te uredbe, ampak bi ga bilo mogoče v celoti zagotoviti že s preučitvijo vprašanja, ali je odbor za pritožbe s tem, da ni preučil teh povezanih določb, kršil določbe, na katere se sklicuje tožeča stranka na prvi stopnji, in sicer člen 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 in člen 71(1) Uredbe 2017/1001. Vendar EUIPO ne trdi, da tak nadzor zakonitosti ne bi pripeljal do razveljavitve sporne odločbe.
28      Tudi če bi se predpostavilo, da bi navedeni nadzor zakonitosti pripeljal do razveljavitve sporne odločbe, je iz stališča EUIPO razvidno, da taka razveljavitev odbora za pritožbe pri EUIPO ne bi dokončno prikrajšala za njegovo pristojnost nadzora odločbe preizkuševalke.
29      Ob upoštevanju navedenih preudarkov je torej očitno, da je domnevna napaka Splošnega sodišča vplivala na izid izpodbijane sodbe.
30      Na tretjem mestu, pritožnik mora v skladu z dokaznim bremenom, ki ga nosi vložnik predloga za dopustitev pritožbe, dokazati, da ne glede na pravna vprašanja, ki jih navaja v pritožbi, ta postavlja eno ali več vprašanj, ki so pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, pri čemer obseg tega merila presega okvir sodbe, ki je predmet pritožbe, in nazadnje okvir njegove pritožbe (sklepa z dne 10. decembra 2021, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, točka 27, in z dne 30. januarja 2023, bonnanwalt/EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, točka 15).
31      Za to dokazovanje samo po sebi se zahteva, da se obstoj in pomembnost takih vprašanj dokažeta s konkretnimi elementi, ki so specifični za obravnavano zadevo, in ne le s splošnimi trditvami (sklepa z dne 10. decembra 2021, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann, C‑382/21 P, EU:C:2021:1050, točka 28, in z dne 30. januarja 2023, bonnanwalt/EUIPO, C‑580/22 P, EU:C:2023:126, točka 16).
32      V obravnavani zadevi EUIPO opredeljuje vprašanje, postavljeno z njegovim edinim razlogom, ki se v bistvu nanaša na določitev obsega in pogojev za izvajanje reformatoričnega pooblastila, ki je Splošnemu sodišču dano s členom 72(3) Uredbe 2017/1001. V splošnejšem smislu se po mnenju EUIPO to vprašanje nanaša na pristojnost za nadzor in intenziteto nadzora, ki ga izvaja sodišče Unije.
33      Poleg tega EUIPO navaja konkretne razloge, zaradi katerih meni, da je pravno vprašanje, ki se postavlja z njegovo pritožbo, pomembno za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije.
34      Natančneje, EUIPO najprej poudarja horizontalno naravo vprašanja, ali je Splošno sodišče prekoračilo meje pristojnosti, ki mu je dodeljena, s tem, da je dejansko spremenilo odločbo odbora za pritožbe, potem ko je po uradni dolžnosti preučilo razlog.
35      Dalje, navaja, da je vprašanje dodelitve pristojnosti pomembno vprašanje ustavne narave, glede na to, da je Splošno sodišče pravno zavezano ukrepati v mejah pristojnosti, ki so mu dodeljene.
36      Poleg tega pojasnjuje, da je vprašanje obsega in pogojev za izvajanje reformatoričnega pooblastila, ki je dano Splošnemu sodišču, še posebej pomembno, saj prekoračitev tega pooblastila vpliva na izključno pristojnost odborov za pritožbe, pravno varstvo posameznikov, na katere se nanaša odločba EUIPO in, na splošno, na učinkovito pravno varstvo.
37      Nazadnje, EUIPO poudarja, da je vprašanje pogojev in obsega za izvajanje reformatoričnega pooblastila, ki je dano Splošnemu sodišču, pomembno vprašanje, ker ni omejeno na pravo intelektualne lastnine, ampak se lahko nanaša tudi na odločbe drugih agencij Unije, ki so predmet nadzora zakonitosti sodišča Unije.
38      Tako je iz predloga za dopustitev razvidno, da vprašanje, ki se postavlja s to pritožbo, presega okvir izpodbijane sodbe in nazadnje okvir navedene pritožbe.
39      Ob upoštevanju elementov, ki jih je navedel EUIPO, ta predlog za dopustitev pritožbe pravno zadostno dokazuje, da se s pritožbo postavlja pomembno vprašanje za enotnost, doslednost in razvoj prava Unije.
40      Ob upoštevanju zgoraj navedenih preudarkov je treba pritožbo dopustiti.
Stroški
41      Člen 170b(4) Poslovnika določa, da če se pritožba glede na merila iz člena 58a, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije v celoti ali deloma dopusti, se postopek nadaljuje v skladu s členi od 171 do 190a tega poslovnika.
42      V skladu s členom 137 navedenega poslovnika, ki se na podlagi člena 184(1) tega poslovnika uporablja za pritožbeni postopek, končni sklep vsebuje odločbo o stroških.
43      Ker je bilo predlogu za dopustitev pritožbe ugodeno, se odločitev o stroških pridrži.
Iz teh razlogov je Sodišče (senat za dopustitev pritožb) sklenilo:
1.      Pritožba se dopusti.
2.      Odločitev o stroških se pridrži.
Podpisi
*      Jezik postopka: nemščina.