62023CC0416
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
JEANA RICHARDA DE LA TOURA,
predstavljeni 5. septembra 2024 (
1
)
Zadeva C‑416/23
Österreichische Datenschutzbehörde,
ob udeležbi
F R,
Bundesministerin für Justiz
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija))
„Predhodno odločanje – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba (EU) 2016/679 – Člen 57(4) – Naloge nadzornega organa – Zahteva – Pojem – Pretirane zahteve – Pojem – Člen 77(1) – Pravica do vložitve pritožbe – Plačilo razumne pristojbine glede na administrativne stroške ali zavrnitev nadzornega organa, da ukrepa v zvezi z zahtevo – Merila, ki lahko nadzorni organ usmerjajo pri odločitvi“
I. Uvod
1.
Člen 57(4) Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (
2
) (v nadaljevanju: SUVP) daje nadzornim organom, kadar so jim predložene očitno neutemeljene ali pretirane zahteve, zlasti ker se ponavljajo, možnost, da zaračunajo razumno pristojbino glede na administrativne stroške ali zavrnejo ukrepanje v zvezi s temi zahtevami.
2.
Temeljna logika tega postopkovnega instrumenta temelji na ideji, da čeprav drži, da morajo posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, imeti možnost, da od nadzornih organov zlahka zahtevajo spoštovanje pravic, ki jih imajo na podlagi SUVP, lahko ti organi pretiranim zahtevam namenijo posebno obravnavo, da zagotovijo svoje pravilno delovanje in ohranijo sposobnost, da v celoti opravljajo svoje naloge.
3.
Opredeliti je treba še, kaj se na tem področju šteje za pretirano. To je glavno vprašanje, ki se postavlja v tem predlogu za sprejetje predhodne odločbe.
4.
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Österreichische Datenschutzbehörde (organ za varstvo podatkov, Avstrija) (v nadaljevanju: DSB) in osebo F R, ker je ta organ na podlagi člena 57(4) SUVP zavrnil ukrepanje v zvezi s pritožbo, ki jo je oseba F R vložila na podlagi člena 77(1) te uredbe.
II. Dejansko stanje spora o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
5.
Oseba F R je 17. februarja 2020 pri DSB vložila pritožbo na podlagi člena 77(1) SUVP zaradi kršitve njene pravice dostopa na podlagi člena 15 te uredbe, ker upravljavec v enem mesecu ni odgovoril na njeno zahtevo za dostop.
6.
DSB je na podlagi člena 57(4) navedene uredbe z odločbo z dne 22. aprila 2020 zavrnil ukrepanje v zvezi s to pritožbo, saj jo je opredelil kot „pretirano“. V zvezi s tem je predvsem navedel, da mu je zadevna oseba v obdobju približno 20 mesecev poslala 77 pritožb, s katerimi je grajala to, da različni upravljavci na njene zahteve za dostop ali izbris niso odgovorili v roku enega meseca. (
3
) Poleg tega je oseba F R redno po telefonu klicala ta organ, da bi predstavila dodatna dejstva in se z njim posvetovala o morebitni vložitvi drugih pritožb.
7.
Oseba F R je zoper to odločbo vložila tožbo pri Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče, Avstrija). To sodišče je s sodbo z dne 22. decembra 2022 tej tožbi ugodilo in navedeno odločbo odpravilo. V bistvu je razsodilo, da pretiranost v smislu člena 57(4) SUVP ne predpostavlja le pogostega ponavljanja zahtev, temveč tudi očitno nadležno ali nezakonito naravo teh zahtev. Vendar po presoji navedenega sodišča iz obrazložitve, s katero je DSB zavrnil obravnavo pritožbe osebe F R, ni razvidno, da je ta zlorabila svojo pravico. Poleg tega ta organ ne more po lastni volji izbirati med zaračunanjem razumne pristojbine za „pretirano“ zahtevo in zavrnitvijo obravnave take zahteve. Navedeni organ bi moral to izbiro utemeljiti, česar v obravnavanem primeru ni storil.
8.
Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija), ki je predložitveno sodišče v tej zadevi in pri katerem je DSB vložil revizijo zoper navedeno sodbo, se na prvem mestu sprašuje, ali je pojem „pritožba“ iz člena 77(1) SUVP mogoče enačiti s pojmom „zahteva“ ali „zahteve“ v smislu člena 57(4) te uredbe.
9.
V zvezi s tem to sodišče navaja, da bi nikalen odgovor na to vprašanje pomenil, da nadzorni organ na podlagi te določbe ne bi mogel zavrniti ukrepanja v zvezi s pritožbami ali zaračunati razumne pristojbine za njihovo obravnavo, in to neodvisno od njihove morebitne neutemeljenosti ali pretiranosti. Po presoji navedenega sodišča pa najtrdnejše trditve govorijo v prid vključitvi pritožb, omenjenih v členu 77(1) SUVP, na področje uporabe člena 57(4) te uredbe.
10.
Na drugem mestu, predložitveno sodišče ima pomisleke glede pomena, ki ga je treba pripisati pojmu „pretirane zahteve“ v smislu zadnjenavedene določbe. To sodišče zlasti navaja, da če se ponavljanje zahtev navaja kot primer pretiranih zahtev, bi bilo treba upoštevati dejstvo, da možnost nadzornega organa, da zavrne ukrepanje v zvezi s pritožbo, občutno spodkopava varstvo, na katero se posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, lahko sklicujejo na podlagi SUVP. To bi bilo torej v nasprotju s ciljem te uredbe, ki je zagotoviti visoko raven varstva osebnih podatkov. Možnost zavrnitve ukrepanja v zvezi s pritožbo bi bilo treba kot izjemo od obveznosti nadzornih organov, da obravnavajo pritožbe, ki se vložijo pri njih, razlagati ozko.
11.
Navedeno sodišče tako dvomi, da zgolj to, da posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, uporabi možnosti, ki mu jih ponuja SUVP, s tem, da vloži zelo veliko pritožb v primerjavi z drugimi posamezniki, zlasti kadar se te pritožbe nanašajo na različne upravljavce, lahko zadostuje, da se zahteve opredelijo kot „pretirane“, kadar ni drugih okoliščin, ki bi dokazovale obstoj namena zlorabe.
12.
Predložitveno sodišče meni še, da zgolj okoliščina, da obravnava nekaterih pritožb za nadzorni organ pomeni nadpovprečno delovno obremenitev in porabo časa, ne more upravičiti pobiranja pristojbin ali zavrnitve ukrepanja v zvezi s temi pritožbami na podlagi člena 57(4) SUVP.
13.
Na tretjem mestu, navedeno sodišče se sprašuje, ali lahko nadzorni organ v primeru očitno neutemeljenih ali pretiranih zahtev prosto izbira, ali bo zaračunal razumno pristojbino glede na administrativne stroške ali zavrnil ukrepanje v zvezi s temi zahtevami.
14.
V teh okoliščinah je Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba pojem ‚zahteve‘ ali ‚zahteva‘ iz člena 57(4) [SUVP] razlagati tako, da vključuje tudi ‚pritožbe‘ v skladu s členom 77(1) SUVP?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: Ali je treba člen 57(4) SUVP razlagati tako, da za obstoj ‚pretiranih zahtev‘ zadostuje že, da posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, v določenem časovnem obdobju na nadzorni organ naslovi določeno število zahtev (pritožb v skladu s členom 77(1) SUVP), ne glede na to, ali gre za različne vsebine zadev in/ali se zahteve (pritožbe) nanašajo na različne upravljavce, ali pa je poleg pogostega ponavljanja zahtev (pritožb) potreben tudi namen zlorabe s strani posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki?
3.
Ali je treba člen 57(4) SUVP razlagati tako, da lahko nadzorni organ v primeru ‚očitno neutemeljene‘ ali ‚pretirane‘ zahteve (pritožbe) prosto izbira, ali bo za njeno obravnavo zaračunal razumno pristojbino glede na administrativne stroške ali pa bo njeno obravnavo zavrnil že na začetku; če je odgovor nikalen, katere okoliščine in merila mora nadzorni organ upoštevati, zlasti ali mora nadzorni organ kot blažji ukrep prednostno zaračunati razumno pristojbino in ima pravico zavrniti obravnavo očitno neutemeljenih ali pretiranih zahtev (pritožb) le v primeru, da je zaračunavanje pristojbine za njihovo preprečitev brez obetov?“
15.
Pisna stališča so predložili oseba F R, DSB, Bundesministerin für Justiz (zvezni minister za pravosodje, Avstrija), avstrijska in češka vlada ter Evropska komisija.
III. Analiza
A.
Prvo vprašanje za predhodno odločanje
16.
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu Sodišče sprašuje, ali pojem „zahteva“ ali „zahteve“ iz člena 57(4) SUVP vključuje „pritožbe“ iz člena 57(1)(f) in člena 77(1) te uredbe. (
4
)
17.
DSB je namreč s tem, da je v skladu s členom 57(4) SUVP zavrnil ukrepanje v zvezi s pritožbo, ki jo je oseba F R vložila zaradi zatrjevane kršitve njene pravice dostopa na podlagi člena 15 te uredbe, sprejel odločbo, ki temelji na predpostavki, da je treba pritožbe posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, vložene na podlagi člena 77(1) navedene uredbe, enačiti z „zahtevami“ v smislu člena 57(4) te uredbe.
18.
Predložitveno sodišče meni, da je treba pri Sodišču preveriti, ali je ta predpostavka pravilna, ker če ni, nadzorni organ ne bi mogel zavrniti ukrepanja v zvezi s pritožbami ali zaračunati razumne pristojbine za njihovo obravnavo na podlagi člena 57(4) SUVP.
19.
Uvodoma je treba opozoriti, da je treba na eni strani v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča izraze določbe prava Unije, ki pri opredelitvi svojega pomena in obsega ne napotuje izrecno na pravo držav članic, običajno razlagati avtonomno in enotno v celotni Uniji. (
5
) Na drugi strani je treba pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le izraze iz te določbe glede na njihov običajen pomen v vsakdanjem jeziku, ampak tudi njen kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je. (
6
)
20.
Na podlagi jezikovne, kontekstualne in teleološke razlage člena 57(4) SUVP ugotavljam, da pojem „zahteva“ ali „zahteve“ iz te določbe vključuje „pritožbe“ iz člena 57(1)(f) in člena 77(1) te uredbe.
21.
Na prvem mestu, kar zadeva besedilo člena 57(4) SUVP, ta določa, da „[k]adar so zahteve očitno neutemeljene ali pretirane, zlasti ker se ponavljajo, lahko nadzorni organ zaračuna razumno pristojbino glede na administrativne stroške ali zavrne ukrepanje v zvezi z zahtevo. Nadzorni organ nosi dokazno breme, da je zahteva očitno neutemeljena ali pretirana.“
22.
Člen 77(1) SUVP pa določa, da ima „[b]rez poseganja v katero koli drugo upravno ali pravno sredstvo […] vsak posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, pravico, da vloži pritožbo pri nadzornem organu, zlasti v državi članici, v kateri ima običajno prebivališče, v kateri je njegov kraj dela ali v kateri je domnevno prišlo do kršitve, če meni, da obdelava osebnih podatkov v zvezi z njim krši to uredbo“.
23.
V nobeni določbi SUVP ni opredeljen pojem „zahteva“ ali „zahteve“ v smislu člena 57(4) te uredbe. Če se sklicujem na običajen pomen tega pojma v vsakdanjem jeziku, je ta še posebno širok. Potencialno vključuje vsako prošnjo, ki jo poda neki posameznik ali subjekt. V slovarju Larousse je pojem „zahteva“ tako opredeljen kot „dejanje, s katerim se izrazi hotenje, da se kaj dobi, doseže; dejanje, s katerim se kaj zahteva; sestavek, v katerem je to izraženo“, pri čemer je med sopomenkami naveden izraz „réclamation“ (pritožba). Pritožbe, vložene na podlagi člena 77(1) SUVP, so torej po mojem mnenju kategorija „zahteve“ ali „zahtev“ v smislu člena 57(4) te uredbe.
24.
Na drugem mestu, to jezikovno analizo potrjuje kontekst, v katerega je umeščena ta določba. V zvezi s tem ugotavljam, da so v členu 57 SUVP opisane naloge nadzornih organov in pogoji njihovega opravljanja. Med temi nalogami:
–
člen 57(1)(a) te uredbe določa, da vsak od teh organov „spremlja in zagotavlja uporabo [navedene] uredbe“;
–
člen 57(1)(e) SUVP določa, da vsak od navedenih organov „vsakemu posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, na zahtevo zagotovi informacije o uresničevanju njegovih pravic na podlagi te uredbe in v ta namen, če je ustrezno, sodeluje z nadzornimi organi v drugih državah članicah“ (
7
);
–
člen 57(1)(f) te uredbe določa, da vsak nadzorni organ „obravnava pritožbe, ki jih vloži posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, oziroma v skladu s členom 80 telo, organizacija ali združenje, v ustreznem obsegu preuči vsebino pritožbe in v razumnem roku obvesti pritožnika o poteku in rezultatu preiskave, zlasti če je potrebna nadaljnja preiskava ali usklajevanje z drugim nadzornim organom“ (
8
).
25.
V skladu s členom 57(2) SUVP „[v]sak nadzorni organ olajša postopek vložitve pritožb iz točke (f) odstavka 1 z ukrepi, kot je obrazec za vložitev pritožbe, ki ga je mogoče izpolniti elektronsko, pri čemer niso izključena druga komunikacijska sredstva“ (
9
).
26.
Poleg tega člen 57(3) te uredbe določa načelo, v skladu s katerim je „[o]pravljanje nalog vsakega nadzornega organa […] za posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, in za pooblaščeno osebo za varstvo podatkov, kadar ta obstaja, brezplačno“.
27.
S tem, da člen 57(4) navedene uredbe določa, da lahko nadzorni organi, kadar so jim predložene zahteve, ki so očitno neutemeljene ali pretirane, zaračunajo razumno pristojbino glede na administrativne stroške ali zavrnejo ukrepanje v zvezi z zahtevo, določa izjemo od načela brezplačnosti, določenega v členu 57(3) te uredbe, in od obveznosti teh organov, da ukrepajo v zvezi z zahtevami, ki so jim predložene.
28.
V nasprotju s tem, kar trdi oseba F R, po mojem mnenju iz sosledja teh različnih določb ni mogoče sklepati, da bi bilo treba člen 57(4) SUVP, ker je v njem uporabljen pojem „zahteva“ ali „zahteve“, uporabljati le za zahteve iz člena 57(1)(e) te uredbe. Povedano drugače, ne verjamem, da je iz ugotovitve, da je pojem „zahteva“ ali „zahteve“ uporabljen v tej določbi, mogoče sklepati, da bi bilo treba področje uporabe člena 57(4) navedene uredbe omejiti na nalogo nadzornih organov, predvideno v navedeni določbi. Poleg tega ugotovitev, da se člen 57(2) te uredbe nanaša na „pritožbe“, ne pomeni, da gre za edino določbo, s katero so urejeni pogoji za vložitev pritožb pri nadzornih organih.
29.
Navesti moram namreč, da se člen 57(3) SUVP, ki določa načelo brezplačnosti opravljanja nalog s strani nadzornih organov, uporablja za vse naloge teh organov, vključno z obravnavo pritožb, določeno v členu 57(1)(f) te uredbe. Po vsej logiki in vzporedno bi bilo treba člen 57(4) navedene uredbe, ker določa izjemo od tega načela brezplačnosti, ne da bi jo omejeval na nekatere posebne naloge teh organov, uporabljati tudi za to obravnavo pritožb.
30.
To še toliko bolj velja, ker je obravnava pritožb, določena v členu 57(1)(f) SUVP, temeljna naloga nadzornih organov. (
10
) Načelo brezplačnosti in obveznost olajšati postopek vložitve pritožb, ki sta določena v členu 57(2) in (3) te uredbe, sta sicer namenjena temu, da se vsakemu posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, omogoči, da pri nadzornem organu zahteva spoštovanje pravic, ki jih ima na podlagi navedene uredbe.
31.
Zato bi razlaga, v skladu s katero bi pojem „zahteva“ ali „zahteve“ iz člena 57(4) SUVP vključeval le zahteve iz člena 57(1)(e) te uredbe, ne pa pritožb iz člena 57(1)(f) in člena 77(1) navedene uredbe, prvi od teh določb odvzela velik del njenega polnega učinka.
32.
Poleg tega se mi zdi, da je mogoče kot „očitno neutemeljene“, kadar je to primerno, bolj opredeliti pritožbe iz člena 57(1)(f) in člena 77(1) SUVP kot pa zahteve, vložene na podlagi člena 57(1)(e) te uredbe, s katerimi želijo posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, od nadzornih organov dobiti informacije o uresničevanju pravic, ki so jim podeljene z navedeno uredbo.
33.
Dodati moram, da se z razlago, v skladu s katero se člen 57(4) SUVP nanaša tudi na obravnavo pritožb, vloženih na podlagi člena 77(1) te uredbe, strinja Evropski odbor za varstvo podatkov (EOVP), ki se v zvezi z dopustnostjo pritožb sklicuje na prvo od navedenih določb. (
11
)
34.
Zato, čeprav drži, da je treba člen 57(4) navedene uredbe, ker določa izjemo od načela brezplačnosti in obveznosti nadzornih organov, da ukrepajo v zvezi z zahtevami, ki so jim predložene, razlagati ozko, (
12
) to po mojem mnenju vseeno ne more povzročiti, da se izključi uporaba te določbe za pritožbe, vložene na podlagi te uredbe.
35.
Na tretjem mestu, z razlago, ki jo predlagam Sodišču, je po mojem mnenju mogoče doseči cilje, ki jim sledi SUVP. V zvezi s tem je treba navesti, da je cilj te uredbe, kot je navedeno v njenih uvodnih izjavah 10 in 11, zagotoviti dosledno in visoko raven varstva posameznikov v Uniji ter okrepiti in podrobneje opredeliti pravice posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki. (
13
)
36.
Kot poudarja predložitveno sodišče, drži, da bi se razlaga, v skladu s katero so pritožbe vključene na področje uporabe člena 57(4) SUVP, na prvi pogled lahko zdela v nasprotju s tema ciljema in obveznostmi, ki jih imajo nadzorni organi.
37.
Kot sem navedel zgoraj, mora namreč na podlagi člena 57(1)(f) SUVP vsak nadzorni organ na svojem ozemlju obravnavati pritožbe, ki jih lahko v skladu s členom 77(1) te uredbe vloži vsaka oseba, kadar meni, da obdelava osebnih podatkov, ki se nanašajo nanjo, pomeni kršitev navedene uredbe, in v ustreznem obsegu preučiti vsebino pritožb. Nadzorni organ mora te pritožbe obravnavati z vso potrebno skrbnostjo. (
14
)
38.
Pritožbeni postopek je torej zasnovan kot mehanizem, ki lahko učinkovito zavaruje pravice in interese posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki. (
15
)
39.
Zato je z vključitvijo pritožb na področje uporabe člena 57(4) SUVP nadzornim organom dana možnost, da omejijo obveznost, ki jim je naložena, da obravnavajo te pritožbe in za to obravnavo uporabijo načelo brezplačnosti.
40.
Kadar pa so nadzornemu organu predložene očitno neutemeljene ali pretirane zahteve, se z možnostjo, da zaračuna razumno pristojbino ali zavrne ukrepanje v zvezi z zahtevo, po mojem mnenju lahko zagotovi visoka raven varstva osebnih podatkov.
41.
Za uresničevanje tega cilja je treba namreč zagotoviti pravilno delovanje nadzornih organov, tako da se prepreči, da bi bilo to delovanje ovirano zaradi vložitve očitno neutemeljenih ali pretiranih pritožb v smislu člena 57(4) SUVP. Ta določba daje nadzornim organom možnost, da te pritožbe obravnavajo na poseben način, s čimer se zmanjša breme, ki jim je lahko zaradi njih naloženo. Ti organi lahko zato odločijo, da očitno neutemeljenim ali pretiranim pritožbam ne bodo namenili običajne obravnave, ki bi lahko, ker bi se zanjo brez legitimnega razloga uporabili viri, ki jih imajo ti organi na voljo, imela negativne učinke na trajanje in kakovost obravnave zahtev, ki jih vzporedno vložijo drugi posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, in torej na raven varstva, ki jim mora biti zagotovljena.
42.
Tako je treba ob upoštevanju pomena, ki ga ima pravica do vložitve pritožb glede na cilj zagotavljanja visoke ravni varstva osebnih podatkov, in temeljnega mesta, ki ga ima obravnavanje teh pritožb med nalogami, dodeljenimi nadzornim organom, preprečiti očitno neutemeljeno ali pretirano uporabo te pravice, ki bi ob neobstoju možnosti uporabe postopkovnih instrumentov iz člena 57(4) SUVP nadzornim organom lahko preprečila, da izpolnijo svoje naloge. Iz tega sledi, da bi razlaga, ki pritožbe izključuje s področja uporabe te določbe, lahko ogrozila pravilno delovanje nadzornih organov in posledično cilj, ki je zagotoviti visoko raven varstva pravic, ki jih imajo posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, na podlagi te uredbe.
43.
Poleg tega moram navesti, da za uporabo navedene določbe veljajo postopkovna jamstva, ki omogočajo strogo ureditev njenega izvajanja s strani nadzornih organov. Breme dokazovanja, da so zahteve očitno neutemeljene ali pretirane, torej nosi nadzorni organ. Poleg tega se lahko zoper odločitev tega organa, da zaračuna razumno pristojbino ali zavrne ukrepanje v zvezi z zahtevami, vloži učinkovito pravno sredstvo na podlagi člena 78(1) SUVP. Podobno, kadar nadzorni organ pritožbe ne obravnava, ne da bi sprejel odločitev v zvezi s tem, ima posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, pravico vložiti učinkovito pravno sredstvo v skladu s tem, kar določa člen 78(2) te uredbe.
44.
Poleg tega ima vsak posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, na podlagi člena 79(1) SUVP pravico do učinkovitega pravnega sredstva, kadar meni, da so bile njegove pravice iz te uredbe kršene zaradi obdelave njegovih osebnih podatkov, ki ni bila v skladu s to uredbo.
45.
Kot je Sodišče razsodilo v sodbi z dne 12. januarja 2023, Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság, (
16
) je treba člen 77(1), člen 78(1) in člen 79(1) SUVP v povezavi s členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah razlagati tako, da dopuščajo hkratno in neodvisno uveljavljanje pravnih sredstev, ki so po eni strani določena v členu 77(1) in v členu 78(1) ter po drugi strani v členu 79(1). (
17
)
46.
Glede na te elemente Sodišču predlagam, naj na prvo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da pojem „zahteva“ ali „zahteve“ iz člena 57(4) SUVP vključuje „pritožbe“ iz člena 57(1)(f) in člena 77(1) te uredbe.
B.
Drugo vprašanje za predhodno odločanje
47.
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem Sodišče v bistvu sprašuje, ali se zahteve lahko opredelijo kot „pretirane“ v smislu člena 57(4) SUVP le zaradi njihovega števila v danem obdobju ali pa je treba tudi dokazati namen zlorabe pri posamezniku, ki vloži take zahteve pri nadzornem organu.
48.
Da bi odgovoril na to vprašanje, bom najprej preučil besedilo te določbe, na podlagi katerega ugotavljam naslednje.
49.
Na prvem mestu, ker pojem „pretirane zahteve“ v SUVP ni opredeljen, se je treba sklicevati na običajen pomen tega pojma v vsakdanjem jeziku. Pridevnik „pretiran“ tako označuje vsako stvar, ki presega običajno ali razumno mero (slovar Larousse) ali ki presega želeno ali dovoljeno mero (slovar Le Robert). Storiti nekaj pretirano pomeni storiti nekaj brez mere.
50.
Na drugem mestu, poudariti je treba, da besedilo člena 57(4) SUVP vseeno ni brez napotkov, ker s tem, da omenja zahteve, ki so „pretirane, zlasti ker se ponavljajo“, ta določba vzbuja vtis, da je zaradi tega ponavljanja mogoče ugotoviti obstoj pretiranih zahtev.
51.
Na tretjem mestu in v povezavi s tem, kar sem navedel, ker členek „zlasti“ kaže, da je ponavljanje zahtev le en primer pretiranih zahtev, to pomeni, da te pretirane zahteve poleg števila zahtev vključujejo še druge primere.
52.
Ob tem se mi ne zdi potrebno, da bi tu izčrpno obravnaval vse primere, v katerih bi zahteve lahko bile opredeljene kot „pretirane“. Pri analizi se bom raje osredotočil na posebno vprašanje, ki ga je predložitveno sodišče postavilo Sodišču in s katerim želi dobiti pojasnila o pomenu, ki ga je treba pripisati tej omembi ponavljanja zahtev kot primeru pretiranih zahtev. Tako je treba ugotoviti, ali je veliko število pritožb samo po sebi dovolj, da se zahteve opredelijo kot „pretirane“, ker se ponavljajo.
53.
Iz elementov, ki jih ima na voljo Sodišče, je namreč razvidno, da se je DSB res oprl na število pritožb, ki jih je oseba F R vložila v danem obdobju, ko je – ker je menil, da je teh pritožb preveč – zavrnil ukrepanje v zvezi s pritožbo s tem, da jo je opredelil kot „pretirano“. Skratka, ta organ je menil, da je bil dosežen sprejemljiv količinski prag pritožb, tako da ni bilo treba več ukrepati v zvezi s pritožbami, ki jih je pri njem vložila oseba F R. Navedeni organ je svojo odločitev utemeljil tudi z bojaznijo, da bo oseba F R v prihodnje še naprej vlagala veliko pritožb. Nikakor pa ni pod vprašaj postavil utemeljenosti pritožb, ki jih je oseba F R do takrat vložila pri njem.
54.
Tako kot oseba F R, zvezni minister za pravosodje, avstrijska vlada in Komisija menim, da število zahtev, ki jih posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, vloži pri nadzornem organu, ne glede na to, kolikšno je, samo po sebi in v nasprotju s tem, kar bi bilo na prvi pogled mogoče sklepati iz besedila člena 57(4) SUVP, ne more biti zadostno merilo za ugotovitev obstoja „pretiranih zahtev“ v smislu te določbe. To mnenje opiram na preučitev konteksta, v katerega je umeščena navedena določba, in na cilje, ki jim sledi ta uredba.
55.
Glede konteksta, v katerega se umešča člen 57(4) SUVP, moram navesti, da člen 12 te uredbe določa splošne obveznosti, ki jih ima upravljavec glede preglednosti informacij in sporočil ter glede načinov za uresničevanje pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki.
56.
Člen 15 SUVP, ki spada v oddelek 2 poglavja III ter se nanaša na informacije in dostop do osebnih podatkov, dopolnjuje okvir preglednosti te uredbe s tem, da posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, podeljuje pravico dostopa do svojih osebnih podatkov in pravico do informacij o obdelavi teh podatkov.
57.
Člen 15(1) navedene uredbe zlasti določa, da ima posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, pravico od upravljavca dobiti potrditev, ali se v zvezi z njim obdelujejo osebni podatki, in kadar je temu tako, dostop do osebnih podatkov in informacije, ki se nanašajo med drugim na namene obdelave ter uporabnike ali kategorije uporabnikov, ki so jim bili ali jim bodo razkriti osebni podatki.
58.
Ta pravica dostopa mora posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, omogočati, da se prepriča, ali so osebni podatki, ki se nanašajo nanj, točni in se obdelujejo zakonito. (
18
)
59.
Kot je pojasnilo Sodišče, je pravica dostopa iz člena 15 SUVP nujna, da bi lahko posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, po potrebi uveljavljal pravico do popravka, pravico do izbrisa („pravica do pozabe“) in pravico do omejitve obdelave, ki jih ima na podlagi členov od 16 do 18 te uredbe, pravico do ugovora obdelavi osebnih podatkov, določeno v členu 21 navedene uredbe, ter pravico do pravnega sredstva v primeru utrpljene škode, ki je določena v členih 79 in 82 te uredbe. (
19
)
60.
Zato je člen 15 SUVP del določb, katerih namen je zagotoviti preglednost načinov obdelave osebnih podatkov v razmerju do posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, pri čemer gre za preglednost, brez katere ta posameznik ne bi mogel presoditi zakonitosti obdelave svojih podatkov in izvajati prerogativ, določenih med drugim v členih od 16 do 18, 21, 79 in 82 te uredbe. (
20
)
61.
S tega vidika je Sodišče že navedlo, da načelo brezplačnosti prve kopije podatkov in neobstoj nujnosti navedbe posebnega razloga za utemeljitev zahteve za dostop nujno prispevata k lažjemu uresničevanju pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ki so mu podeljene s SUVP. (
21
)
62.
Ob upoštevanju pomena, ki ga ta uredba daje pravici dostopa do osebnih podatkov, ki se obdelujejo, kot je zagotovljena s členom 15(1) navedene uredbe, za to, da se dosežejo cilji, ki jim sledi ta uredba, za uresničevanje te pravice ne smejo veljati prestrogi pogoji.
63.
Po mojem mnenju mora enako veljati za pravico posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, do vložitve pritožb na podlagi člena 77(1) SUVP.
64.
V skladu s členom 12(3) te uredbe namreč upravljavec informacije o ukrepih, sprejetih na zahtevo v skladu s členi od 15 do 22 navedene uredbe, posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, zagotovi brez nepotrebnega odlašanja in v vsakem primeru v enem mesecu po prejemu zahteve. Če upravljavec ne izpolni te obveznosti, mora posameznik, ki je pri njem vložil zahtevo, imeti možnost vložiti pritožbo pri nadzornem organu, da lahko ta v skladu s členom 58(2)(c) te uredbe po potrebi upravljavcu odredi, naj ugodi zahtevam posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, glede uresničevanja njegovih pravic na podlagi SUVP.
65.
Kadar posameznik zahtevo za dostop ali izbris naslovi na več upravljavcev, kot se zdi, da se je zgodilo v obravnavanem primeru, mora biti mogoče, da je število pritožb, vloženih pri nadzornem organu, potencialno enako številu zavrnitev, ki jih je ta posameznik dobil od teh upravljavcev. Drugačna odločitev, s tem, da bi se določil prag, nad katerim bi nadzorni organ lahko te pritožbe že samo zaradi njihovega števila opredelil kot „pretirane“, bi posegla v pravice, ki so zagotovljene s SUVP in sem jih naštel zgoraj.
66.
Poleg tega moram navesti, da – kot je navedeno v uvodni izjavi 63 SUVP – ta uredba posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki, izrecno podeljuje pravico dostopa do osebnih podatkov, ki so bili zbrani v zvezi z njimi, in do enostavnega uresničevanja te pravice v razumnih časovnih presledkih. To po mojem mnenju pomeni, da lahko ti posamezniki to pravico uresničujejo večkrat pri istem upravljavcu, ne da bi bilo ponavljanje zahteve lahko kot tako opredeljeno kot „pretirano“. Če bi upravljavec ali upravljavci večkrat kršili navedeno pravico, bi navedeni posamezniki po mojem mnenju morali imeti možnost, da pri nadzornem organu vložijo več pritožb v zvezi s tem upravljavcem oziroma upravljavci na podlagi člena 77(1) SUVP.
67.
Poleg tega moram navesti, da je določba, podobna členu 57(4) te uredbe, vsebovana v členu 12(5) navedene uredbe, ki podobno, a v tem primeru upravljavcu, kadar so mu predložene zahteve, ki so očitno neutemeljene ali pretirane, daje možnost, da zaračuna razumno pristojbino, pri čemer upošteva administrativne stroške posredovanja informacij ali sporočila ali izvajanja zahtevanega ukrepa, ali zavrne ukrepanje v zvezi s temi zahtevami. (
22
)
68.
Sodišče je v sodbi z dne 26. oktobra 2023, FT (Kopije zdravstvene dokumentacije), (
23
) navedlo, da člen 12(5) postavlja načelo, v skladu s katerim uresničevanje pravice dostopa posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, do njegovih osebnih podatkov, ki se obdelujejo, in do z njimi povezanih informacij posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, ne povzroči nobenega stroška. Poleg tega ta določba določa dva razloga, iz katerih lahko upravljavec bodisi zaračuna razumno pristojbino, pri čemer upošteva administrativne stroške, bodisi zavrne ukrepanje v zvezi z zahtevo. Po presoji Sodišča se ta razloga nanašata na primere zlorabe pravice. (
24
) Na podlagi te ugotovitve je Sodišče navedlo, da glede na navedbe predložitvenega sodišča zahteva posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, ni bila vložena z zlorabo. (
25
)
69.
Ker imata člen 12(5) in člen 57(4) SUVP podobno besedilo in temeljita na isti logiki, ki je preprečiti, da bi bilo glede na posamezen primer upravljavcu ali nadzornemu organu naloženo nesorazmerno breme, ki bi oviralo njegovo pravilno delovanje, menim, da je treba ti določbi razlagati enako.
70.
Iz tega sklepam, da mora nadzorni organ, da bi uporabil možnost iz člena 57(4) te uredbe, glede na vse upoštevne okoliščine vsakega obravnavanega primera dokazati obstoj zlorabe s strani posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, (
26
) saj število pritožb, ki jih vloži ta posameznik, samo po sebi ni dovolj.
71.
S tega vidika tako člen 12(5) SUVP kot člen 57(4) te uredbe odsevata ustaljeno sodno prakso Sodišča, v skladu s katero v pravu Unije obstaja splošno pravno načelo, da se pravni subjekti ne morejo sklicevati na določbe prava Unije z namenom goljufije ali zlorabe. (
27
) V kontekstu zadnjenavedene določbe se obstoj zlorabe lahko ugotovi, kadar posameznik vloži pritožbe, ne da bi bilo to objektivno nujno za varstvo pravic, ki jih ima na podlagi navedene uredbe.
72.
Člen 57(4) SUVP je tako izraz načela sorazmernosti: čeprav morajo nadzorni organi načeloma vsako pritožbo preučiti z vso potrebno skrbnostjo, se jim ne more naložiti breme, ki bi presegalo to, kar je nujno za varstvo pravic, ki jih imajo na podlagi te uredbe posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki. Ta določba zato tem organom omogoča, da uskladijo interese vlagatelja zahteve in interese dobrega upravljanja.
73.
Dodati moram, kot sem navedel zgoraj, da je treba člen 57(4) SUVP razlagati ozko, kar pomeni, da je treba njegovo uporabo omejiti na to, kar je nujno potrebno za preprečitev oviranja pravilnega delovanja nadzornih organov, kar je cilj te določbe. Zdi pa se mi, da taka ozka razlaga izključuje, da bi zgolj upoštevanje števila pritožb, naj bo še tako veliko, zadostovalo za utemeljitev uporabe navedene določbe s strani nadzornega organa.
74.
V skladu s členom 8(3) Listine o temeljnih pravicah namreč spoštovanje pravil na področju varstva osebnih podatkov nadzira neodvisen organ. V tem okviru morajo države članice na podlagi člena 52(4) SUVP zagotoviti, da ima vsak nadzorni organi na voljo človeške, tehnične in finančne vire, prostore ter infrastrukturo, ki jih potrebuje za učinkovito opravljanje svojih nalog in izvajanje pooblastil. Iz tega sledi, da morajo biti ti viri prilagojeni temu, kako posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, izvajajo svojo pravico do vložitve pritožb pri nadzornih organih. Paradoksalno bi bilo, da bi zakonodajalec Unije, čeprav je želel, kot je razvidno iz člena 57(2) te uredbe, olajšati postopek vložitve teh pritožb, kar pomeni, da to spodbuja, hkrati tem organom omogočil, da zavrnejo ukrepanje v zvezi z navedenimi pritožbami, kadar menijo, da jih je preveč.
75.
Tako za ugotovitev obstoja pretiranih zahtev zaradi njihovega ponavljanja ne zadostuje, da posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, pri nadzornem organu vloži znatno več pritožb v primerjavi s povprečnim številom pritožb, ki jih vloži vsak posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, s čimer temu organu naloži težko breme obravnave, ki je večje od povprečja. Države članice morajo namreč nadzornim organom zagotoviti sredstva, ki so prilagojena za obravnavo vseh pritožb, vloženih pri teh organih, po potrebi s povečanjem teh sredstev, da bi jih prilagodile temu, kako posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, izvajajo svojo pravico do vložitve pritožb na podlagi člena 77(1) SUVP. Nadzorni organ se zato v utemeljitev zavrnitve ukrepanja v zvezi s pritožbo na podlagi člena 57(4) te uredbe ne more sklicevati na to, da posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ki vloži veliko pritožb, porabi veliko virov tega organa, kar škodi obravnavi drugih pritožb, ki jih vložijo drugi posamezniki.
76.
Poleg tega imajo pritožbe na podlagi člena 77(1) SUVP pomembno vlogo pri tem, da se nadzorni organi zavedajo kršitev pravic, varovanih s to uredbo. (
28
) Torej so bistvene za pravilno opravljanje njihove naloge, ki je zagotavljati pravilno izvajanje navedene uredbe. Te pritožbe zato pomembno prispevajo k zagotavljanju dosledne in visoke ravni varstva posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, v Uniji ter h krepitvi in podrobnejši opredelitvi pravic teh posameznikov.
77.
Zato bi to, da se nadzornim organom omogoči, da ugotovijo, da so pritožbe pretirane že samo zato, ker jih je veliko, po mojem mnenju lahko ogrozilo uresničevanje tega cilja. Kot sem namreč navedel zgoraj, je veliko število pritožb lahko neposredna posledica tega, da upravljavec ali upravljavci ne odgovorijo na zahteve za dostop, ki jih pri njih vloži posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, da bi zaščitil svoje pravice, ali zavrnejo njihovo obravnavo. Poleg tega je težko določiti količinski prag, nad katerim bi bilo pritožbe zaradi njihovega števila mogoče opredeliti kot „pretirane“. V zvezi s tem bi upoštevanje zgolj števila pritožb lahko samovoljno oslabilo pravno varstvo, do katerega je posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, upravičen na podlagi SUVP. Zato mora po mojem mnenju za ugotovitev obstoja pretiranih zahtev veljati pogoj, da je dokazan namen zlorabe pri posamezniku, ki vloži take pritožbe.
78.
Iz zgornjih elementov izhaja, da če je to, da nadzorni organi pritožbe, ki so jim predložene, obravnavajo z vso potrebno skrbnostjo, pravilo, bi morala biti po mojem mnenju tem organom uporaba člena 57(4) SUVP dovoljena le v izjemnih primerih, in to toliko bolj, ker upoštevanje delovnega bremena, potrebnega za uresničevanje pravice do vložitve pritožb na podlagi člena 77(1) te uredbe, in interesa posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, načeloma ne vpliva na uresničevanje te pravice. (
29
) Odstopanja od te obveznosti nadzornih organov, da obravnavajo pritožbe, bi bilo treba zato razlagati ozko, pri čemer bi bilo treba tehtati med javnim interesom, ki mu služi obravnava pritožb, in interesom, ki mu služi zavrnitev njihove obravnave. (
30
)
79.
Na podlagi okoliščin vsakega posameznega primera mora torej nadzorni organ, pri katerem je vloženih veliko pritožb, dokazati, da tega števila ne pojasnjuje volja posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, da doseže varstvo pravic, ki jih ima na podlagi SUVP, ampak drug cilj, ki ni povezan s tem varstvom. To zlasti velja, kadar te okoliščine razkrivajo, da je namen velikega števila pritožb, da se z uporabo virov tega organa brez legitimnega razloga ovira njegovo pravilno delovanje.
80.
V zvezi s tem lahko povečanje števila pritožb kaže na pretirane zahteve s strani posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, kadar je očitno, da te pritožbe niso objektivno utemeljene s preudarki v zvezi z varstvom pravic, ki jih ima ta posameznik na podlagi SUVP. Tako je na primer lahko, če se pritožbe nanašajo na istega upravljavca, imajo vse isto vsebino, zadevajo iste obveznosti, ki jih nalaga ta uredba, in so vložene v pretirano kratkih časovnih presledkih, ne da bi bilo to utemeljeno s spremembo dejanskih okoliščin, kar torej dokazuje, da je namen posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, bolj škoditi pravilnemu delovanju nadzornega organa kot pa doseči varstvo pravic, ki jih ima na podlagi navedene uredbe. Drug primer zahtev, ki so pretirane, ker se ponavljajo, bi se lahko nanašal na položaj, v katerem posameznik pri nadzornem organu vloži tako veliko pritožb v zvezi s številnimi upravljavci, s katerimi ni nujno povezan, da ta čezmerna uporaba njegove pravice do vložitve pritožb v povezavi z drugimi elementi, kot je vsebina teh pritožb, dokazuje, da je njegov namen ohromiti delovanje tega organa s tem, da ga zasuje z zahtevami.
81.
Na podlagi teh navedb mora predložitveno sodišče preveriti, ali je DSB upravičeno lahko ugotovil obstoj „pretiranih zahtev“ v smislu člena 57(4) SUVP.
82.
V zvezi s tem moram opozoriti, da pritožbe, ki jih je vložila oseba F R in ki jih je 77, sledijo zahtevam za dostop ali izbris, ki jih je ta oseba vložila pri različnih upravljavcih in na večino katerih po enem mesecu ni prejela odgovora. Tej ugotovitvi je treba dodati še redne telefonske stike osebe F R z DSB, da bi izvedela, ali bi bilo v zvezi z nekaterimi dejanji mogoče vložiti pritožbe.
83.
Po presoji DSB si je zadevna oseba s stalnim vlaganjem novih pritožb, katerih skupno število je po mnenju tega organa precejšnje, v primerjavi z osebami, ki so vložile manj pritožb, nesorazmerno prilastila omejene kadrovske vire tega organa za približno eno leto in pol. Dalje, vse večje število pritožb in telefonskih pogovorov med osebo F R in DSB naj bi kazalo, da se bo ta oseba v prihodnje verjetno množično obračala na ta organ. Torej bi bilo treba 77 vloženih pritožb opredeliti kot „pretirane zahteve“ v smislu člena 57(4) SUVP.
84.
Dvomim, da je ta obrazložitev dovolj za utemeljitev take opredelitve, ker ne razkriva obstoja zlorabe s strani osebe F R, to je dejanja, katerega namen ne bi bil doseči varstvo pravic, ki jih ima na podlagi SUVP, ampak doseči drug cilj, ki je motiti pravilno delovanje nadzornega organa. Podobno se mi tudi napovedi tega organa glede velikega števila pritožb, ki bi jih oseba F R lahko vložila v prihodnje, in ugotovitev, da ima omejene kadrovske vire, ne zdijo upoštevne.
85.
Iz zgornjih elementov izhaja, da je treba člen 57(4) SUVP po mojem mnenju razlagati tako, da se zahteve ne morejo opredeliti kot „pretirane“ v smislu te določbe že samo zaradi njihovega števila v danem obdobju, ker mora nadzorni organ tudi dokazati namen zlorabe pri posamezniku, ki vloži te zahteve.
C.
Tretje vprašanje za predhodno odločanje
86.
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 57(4) SUVP razlagati tako, da lahko nadzorni organ, kadar so mu predložene pretirane zahteve, prosto izbira, ali bo zaračunal razumno pristojbino glede na administrativne stroške ali pa bo zavrnil ukrepanje v zvezi z njimi. Če je odgovor nikalen, se to sodišče sprašuje o merilih, ki jih mora ta nadzorni organ upoštevati, in zlasti o tem, ali mora ta organ prednostno zahtevati plačilo te pristojbine, preden zavrne ukrepanje v zvezi s tako zahtevo.
87.
Na podlagi preučitve besedila te določbe moram ugotoviti, da sta možnosti, prvič, da se zaračuna razumna pristojbina glede na administrativne stroške in, drugič, da se zavrne ukrepanje v zvezi s pretiranimi zahtevami, našteti zaporedoma in ločeni z ločnim veznikom „ali“, ne da bi bilo mogoče iz uporabljene ubeseditve sklepati, da med njima obstaja prednostni vrstni red. (
31
)
88.
Tako se zdi, da to besedilo s tem, da enakopravno obravnava obe možnosti, ki ju ima na voljo nadzorni organ, govori v prid razlagi, v skladu s katero lahko ta organ, potem ko ugotovi pretiranost zahtev, ki so mu predložene, prosto izbira med zaračunanjem razumne pristojbine in zavrnitvijo ukrepanja v zvezi s takimi zahtevami.
89.
Ob tem glede na kontekst, v katerega je umeščen člen 57(4) SUVP, in cilje, ki jim sledi ta uredba, nadzorni organ med tema možnostma ne more izbirati po lastnem preudarku in brez obrazložitve. Ob upoštevanju pomena, ki ga ima pravica do vložitve pritožb glede na cilj zagotavljanja visoke ravni varstva osebnih podatkov, temeljnega mesta, ki ga ima obravnavanje teh pritožb pri nalogah, dodeljenih nadzornim organom, in obveznosti teh organov, da navedene pritožbe obravnavajo z vso potrebno skrbnostjo, morajo namreč navedeni organi upoštevati vse upoštevne okoliščine in se prepričati, da je izbrana možnost primerna in sorazmerna. Ti elementi presoje morajo biti navedeni v obrazložitvi odločbe nadzornega organa, ki obravnava pritožbo.
90.
V zvezi s tem bi nadzorni organ lahko menil, da je – glede na upoštevne okoliščine in da bi ustavil zlorabo, ki lahko škodi njegovemu pravilnemu delovanju – primerno zaračunati razumno pristojbino glede na administrativne stroške dodatnega delovnega bremena, nastalega zaradi pretiranih pritožb. Zaradi odvračilne narave te možnosti bi ta organ namreč lahko raje izbral to možnost, namesto da bi takoj zavrnil ukrepanje v zvezi s temi pritožbami.
91.
Dodati moram, da bi načelo sorazmernosti in cilj zagotoviti visoko raven varstva osebnih podatkov morala tudi spodbujati nadzorne organe, da predvidijo zaračunavanje razumne pristojbine glede na administrativne stroške, preden zavrnejo ukrepanje v zvezi z zahtevami, ker gre za ukrep, ki manj posega v pravice, ki jih imajo posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, na podlagi SUVP.
92.
Vendar se mi ne zdi, da je člen 57(4) SUVP mogoče razlagati tako, da gre tako daleč, da v vseh primerih nadzornemu organu nalaga, da prednostno uporabi možnost zaračunanja razumne pristojbine.
93.
Zato menim, da je treba člen 57(4) SUVP razlagati tako, da lahko nadzorni organ, kadar so mu predložene pretirane zahteve, z obrazloženo odločitvijo izbere, ali bo zaračunal razumno pristojbino glede na administrativne stroške ali pa zavrnil njihovo obravnavo, pri čemer mora upoštevati vse upoštevne okoliščine in se prepričati, da je izbrana možnost primerna in sorazmerna, ne da bi med tema možnostma obstajal prednostni vrstni red.
IV. Predlog
94.
Glede na vse navedene preudarke Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je predložilo Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija), odgovori:
Člen 57(4) Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov)
je treba razlagati tako, da
–
pojem „zahteva“ ali „zahteve“ iz te določbe vključuje „pritožbe“ iz člena 57(1)(f) in člena 77(1) te uredbe;
–
se zahteve ne morejo opredeliti kot „pretirane“ v smislu člena 57(4) navedene uredbe že samo zaradi njihovega števila v danem obdobju, ker mora nadzorni organ tudi dokazati namen zlorabe pri posamezniku, ki vloži te zahteve;
–
lahko nadzorni organ, kadar so mu predložene pretirane zahteve, z obrazloženo odločitvijo izbere, ali bo zaračunal razumno pristojbino glede na administrativne stroške ali pa zavrnil njihovo obravnavo, pri čemer mora upoštevati vse upoštevne okoliščine in se prepričati, da je izbrana možnost primerna in sorazmerna, ne da bi med tema možnostma obstajal prednostni vrstni red.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	UL 2016, L 119, str. 1, in popravek v UL 2018, L 127, str. 2.
(
3
)	Glede na informacije v predložitveni odločbi se štiri pritožbe nanašajo na leto 2018, 53 se jih nanaša na leto 2019, 20 pritožb pa je bilo vloženih v prvem četrtletju leta 2020. Oseba F R je v 46 primerih uveljavljala pravico do izbrisa in v 29 primerih pravico dostopa.
(
4
)	Ker je člen 57(1)(f) SUVP nekakšen odsev člena 77(1) te uredbe, se mi zdi primerno dodati ga določbam, za katerih razlago prosi predložitveno sodišče.
(
5
)	Glej med drugim sodbo z dne 4. maja 2023, Österreichische Post (Nepremoženjska škoda v zvezi z obdelavo osebnih podatkov) (C‑300/21, EU:C:2023:370, točka 29 in navedena sodna praksa).
(
6
)	Glej med drugim sodbe z dne 4. maja 2023, Österreichische Datenschutzbehörde in CRIF (C‑487/21, EU:C:2023:369, točka 19 in navedena sodna praksa); z dne 7. decembra 2023, SCHUFA Holding (Odpis preostanka dolga) (C‑26/22 in C‑64/22, EU:C:2023:958, točka 48 in navedena sodna praksa), ter z dne 30. aprila 2024, Trade Express-L in DEVNIA TSIMENT (C‑395/22 in C‑428/22, EU:C:2024:374, točka 65 in navedena sodna praksa).
(
7
)	Moj poudarek.
(
8
)	Moj poudarek.
(
9
)	Moj poudarek.
(
10
)	Avstrijska vlada navaja, da obravnava pritožb količinsko predstavlja največji delež delovnega bremena nadzornih organov.
(
11
)	Glej Internal EDPB Document 6/2020 on preliminary steps to handle a complaint: admissibility and vetting of complaints, sprejet 15. decembra 2020, točka 15.
(
12
)	Glej med drugim v zvezi z ozko razlago izjem, določenih v SUVP, sodbo z dne 16. januarja 2024, Österreichische Datenschutzbehörde (C‑33/22, EU:C:2024:46, točka 37 in navedena sodna praksa).
(
13
)	Glej sodbo z dne 26. oktobra 2023, FT (Kopije zdravstvene dokumentacije) (C‑307/22, EU:C:2023:811, točka 47).
(
14
)	Glej med drugim sodbi z dne 6. oktobra 2015, Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, točka 63), in z dne 7. decembra 2023, SCHUFA Holding (Odpis preostanka dolga) (C‑26/22 in C‑64/22, EU:C:2023:958, točka 56 in navedena sodna praksa).
(
15
)	Glej med drugim sodbo z dne 7. decembra 2023, SCHUFA Holding (Odpis preostanka dolga) (C‑26/22 in C‑64/22, EU:C:2023:958, točka 58 in navedena sodna praksa).
(
16
)	C‑132/21, EU:C:2023:2.
(
17
)	Glej sodbo z dne 12. januarja 2023, Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C‑132/21, EU:C:2023:2, točka 57).
(
18
)	Glej med drugim sodbo z dne 26. oktobra 2023, FT (Kopije zdravstvene dokumentacije) (C‑307/22, EU:C:2023:811, točka 73 in navedena sodna praksa).
(
19
)	Glej med drugim sodbo z dne 22. junija 2023, Pankki S (C‑579/21, EU:C:2023:501, točka 58 in navedena sodna praksa).
(
20
)	Glej med drugim sodbo z dne 22. junija 2023, Pankki S (C‑579/21, EU:C:2023:501, točka 59 in navedena sodna praksa).
(
21
)	Glej med drugim sodbo z dne 26. oktobra 2023, FT (Kopije zdravstvene dokumentacije) (C‑307/22, EU:C:2023:811, točka 50).
(
22
)	Glej v zvezi s členom 12(5) SUVP EOVP, Smernice 01/2022 o pravicah posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki – pravica do dostopa, sprejete 28. marca 2023, točke od 175 do 195.
(
23
)	C‑307/22, EU:C:2023:811.
(
24
)	Glej sodbo z dne 26. oktobra 2023, FT (Kopije zdravstvene dokumentacije) (C‑307/22, EU:C:2023:811, točka 31).
(
25
)	Glej sodbo z dne 26. oktobra 2023, FT (Kopije zdravstvene dokumentacije) (C‑307/22, EU:C:2023:811, točka 32).
(
26
)	Glej v zvezi s pojmom „zloraba pravice“ sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Szpunarja v zadevi McCarthy in drugi (C‑202/13, EU:C:2014:345, točke od 108 do 114) in v zvezi z zlorabo pravic, podeljenih z zakonodajo o varstvu osebnih podatkov, sklepne predloge generalne pravobranilke J. Kokott v zadevi Nowak (C‑434/16, EU:C:2017:582, točke od 42 do 50).
(
27
)	Glej med drugim sodbo z dne 21. decembra 2023, BMW Bank in drugi (C‑38/21, C‑47/21 in C‑232/21, EU:C:2023:1014, točka 281 in navedena sodna praksa).
(
28
)	Glej Hijmans, H., „Article 57. Tasks“, v: Kuner, C., Bygrave, L. A., Docksey, C., in Drechsler, L., The EU General Data Protection Regulation (GDPR): A Commentary, Oxford University Press USA, New York, 2020, str. od 927 do 938, zlasti str. 935.
(
29
)	Glej po analogiji v zvezi z dostopom do dokumentov sodbo z dne 26. oktobra 2011, Dufour/ECB (T‑436/09, EU:T:2011:634, točka 122).
(
30
)	Glej po analogiji v zvezi z dostopom javnosti do informacij o okolju sodbo z dne 20. januarja 2021, Land Baden-Württemberg (Notranje sporočanje) (C‑619/19, EU:C:2021:35, točka 33 in navedena sodna praksa).
(
31
)	Glej po analogiji sodbo z dne 12. januarja 2023, Österreichische Post (Informacije o prejemnikih osebnih podatkov) (C‑154/21, EU:C:2023:3, točka 31).