62024CJ0150_RES
Zadeva C‑150/24, [Aroja] (
i
)
A
proti
Rikoskomisario B
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein oikeus)
Sodba Sodišča (četrti senat) z dne 5. marca 2026
„Predhodno odločanje – Politika priseljevanja – Skupni standardi in postopki za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav – Direktiva 2008/115/ES – Pridržanje z namenom odstranitve – Člen 15(5) in (6) – Izračun obdobja že prestanega pridržanja – Seštevanje vseh predhodnih obdobij pridržanja – Pogoji – Izvršitev ene in iste odločbe o vrnitvi – Člen 15(3), drugi stavek – Podaljšanje pridržanja prek začetnega najdaljšega obdobja, določenega na podlagi člena 15(5) – Nadzor s strani sodnega organa – Nacionalna zakonodaja, v skladu s katero se ta nadzor izvede le na predlog pridržane osebe – Trenutek, v katerem je treba izvesti tak nadzor – Posledice neizvedbe pravočasnega nadzora“
Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Politika priseljevanja – Vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav – Direktiva 2008/115 – Pridržanje z namenom odstranitve – Najdaljše trajanje – Izračun – Seštevanje vseh obdobij pridržanja, prestanih v državi članici, zaradi izvršitve ene in iste odločbe o vrnitvi
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 6; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/115, člen 15(5) in (6))
(Glej točke od 53 do 69 in 73 ter točko 1 izreka.)
Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Politika priseljevanja – Vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav – Direktiva 2008/115 – Pridržanje z namenom odstranitve – Pregled v razumnih časovnih presledkih – Prekoračitev začetnega najdaljšega šestmesečnega obdobja pridržanja – Obveznost nadzora s strani sodnega organa – Nadzor, ki se izvede le na predlog pridržane osebe – Nedopustnost
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/115, člen 15(3)in (5))
(Glej točke od 75 do 79 in točko 2 izreka.)
Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Politika priseljevanja – Vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav – Direktiva 2008/115 – Pridržanje z namenom odstranitve – Morebitno podaljšanje pridržanja – Odločitev upravnega organa o podaljšanju začetnega najdaljšega šestmesečnega obdobja pridržanja – Nadzor s strani sodnega organa – Obveznost, da se ta nadzor izvede čim hitreje po sprejetju upravne odločbe
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/115, člen 15(2), (3), (5) in (6))
(Glej točke od 80 do 89 in točko 3 izreka.)
Mejni nadzor, azil in priseljevanje – Politika priseljevanja – Vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav – Direktiva 2008/115 – Pridržanje z namenom odstranitve – Morebitno podaljšanje pridržanja – Odločitev upravnega organa o podaljšanju začetnega najdaljšega šestmesečnega obdobja pridržanja – Neizvedba pravočasnega nadzora s strani sodnega organa – Posledice – Samodejna odprava pridržanja – Neobstoj – Pogoji
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2008/115, člen 15, od (1) do (6))
(Glej točke od 90 do 100 in točko 4 izreka.)
Povzetek
Sodišče, pri katerem je Korkein oikeus (vrhovno sodišče, Finska) vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, se je izreklo o izračunu najdaljšega obdobja pridržanja z namenom odstranitve nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav in o procesnih jamstvih, ki se uporabljajo za podaljšanja pridržanja, glede na člen 15 Direktive 2008/115 (
1
).
A, maroški državljan, je na Finsko nezakonito prispel septembra 2022, medtem ko je zanj veljala prepoved vstopa na schengensko območje. Na dan prihoda je bil prvič pridržan z namenom odstranitve v Maroko.
Septembra 2023 je bil A tretjič pridržan zaradi te odstranitve. Do tega dne je bil že pridržan skupaj pet mesecev in 23 dni. Vendar so bili po mnenju predložitvenega sodišča pogoji za prekoračitev začetnega najdaljšega šestmesečnega obdobja pridržanja izpolnjeni, saj je bila izvršitev odstranitve na eni strani odložena zaradi nezadostnega sodelovanja A in na drugi strani zaradi dejstva, da potrebni dokumenti še niso bili pridobljeni od Kraljevine Maroko. Etelä-Karjalan käräjäoikeus (sodišče prve stopnje za Južno Karelijo, Finska) je po uradni dolžnosti ponovno preučilo to tretje obdobje pridržanja, potem ko bi lahko bilo najdaljše začetno šestmesečno obdobje pridržanja prekoračeno.
Ker je bila pritožba A zavrnjena, je ta pri predložitvenem sodišču vložil predlog za razveljavitev navedene odločbe. V utemeljitev svojega predloga se sklicuje na nezakonitost pridržanja, ker vprašanje prekoračitve najdaljšega obdobja šestih mesecev ni bilo obravnavano v skladu z veljavnimi postopkovnimi pravili. Predložitveno sodišče pa meni, da je razlago, v skladu s katero je treba pri presoji najdaljšega obdobja pridržanja upoštevati vsa dopolnjena obdobja pridržanja, mogoče utemeljiti s tem, da je v teh obdobjih pridržanje A temeljilo na isti pravni podlagi.
Glede na te elemente se predložitveno sodišče sprašuje, ali je treba zaporedna obdobja pridržanja, ki so bila prekinjena z obdobji prostosti, sešteti brez izjeme, ali pa – in iz katerih razlogov – je mogoče prejšnja obdobja pridržanja izključiti iz izračuna. Poleg tega se sprašuje o zahtevah glede roka, ki veljajo za sodni nadzor nad podaljšanji pridržanja, in o posledicah morebitne nepravilnosti tega nadzora.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu, Sodišče je člen 15(5) in (6) Direktive 2008/115 razlagalo tako, da je treba za preverjanje, ali je bilo doseženo najdaljše obdobje pridržanja, ki ga je država članica določila na podlagi ene od teh določb, sešteti vsa obdobja pridržanja, ki jih je v tej državi članici prestal nezakonito prebivajoči državljan tretje države na podlagi člena 15 te direktive, zaradi izvršitve ene in iste odločbe o vrnitvi. Te razlage ne omaje okoliščina, da naj bi se ta obdobja pridržanja prekrivala z obdobji prostosti.
Sodišče je namreč opozorilo, da vsako pridržanje državljana tretje države pomeni resen poseg v pravico do svobode, določeno v členu 6 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Pojasnilo je tudi, da je tak ukrep namenjen zagotovitvi učinkovitosti postopka vračanja in nima nobenega kaznovalnega namena.
Sodišče je poleg tega poudarilo, da bi pogojevanje morebitnega seštevanja obdobij pridržanja z obstojem nekaterih dejanskih okoliščin lahko ogrozilo cilj, da se državam članicam zagotovi enako najdaljše obdobje pridržanja. Poleg tega bi neupoštevanje teh obdobij lahko, odvisno od primera, povzročilo kršitev načela sorazmernosti, ki zahteva, da je vsako pridržanje pred odstranitvijo čim krajše.
V zvezi z nevarnostjo pobega in dejstvom, da se zadevni državljan izogiba pripravi vrnitve ali postopku odstranitve ali ju ovira, je Sodišče navedlo, da so ti elementi razlogi, na podlagi katerih je mogoče upravičiti pridržanje. Vendar bi se s tem, da bi na podlagi teh razlogov začel teči nov rok za pridržanje, čeprav gre za izvršitev ene in iste odločbe o vrnitvi, najdaljšemu trajanju pridržanja, določenemu z Direktivo 2008/115, lahko odvzel polni učinek. Z morebitnim upoštevanjem drugih dejanskih okoliščin, značilnih za položaj zadevnega državljana, ki niso natančno opredeljene ter so po naravi spremenljive in subjektivne, pa bi bile zadevne osebe ob upoštevanju pravne negotovosti, ki naj bi iz tega izhajala, izpostavljene tveganju arbitrarnosti.
Na drugem mestu, glede na to, da mora sodni organ obvezno izvesti nadzor nad odločitvijo o podaljšanju začetnega obdobja pridržanja prek šest mesecev, je Sodišče ugotovilo, da člen 15(3), drugi stavek, Direktive 2008/115 nasprotuje temu, da se nadzor sodnega organa nad prekoračitvijo začetnega najdaljšega šestmesečnega obdobja pridržanja, določenega na podlagi člena 15(5) te direktive, izvede le na predlog pridržane osebe.
Na tretjem mestu, Sodišče je poudarilo, da so države članice, če v pravu Unije ni pravil o postopkovnih pravilih v zvezi s sodnim nadzorom nad pregledi pridržanja v primeru podaljšanj pridržanja, v skladu z načelom procesne avtonomije in ob upoštevanju načel enakovrednosti in učinkovitosti še naprej pristojne za ureditev teh pravil, pri čemer morajo hkrati zagotoviti spoštovanje temeljnih pravic in polni učinek določb prava Unije. Zato državam članicam ob upoštevanju teh načel ni treba določiti, da se nadzor sodnega organa nad odločitvijo upravnega organa o podaljšanju pridržanja prek začetnega najdaljšega obdobja pridržanja izvede, preden je to obdobje doseženo. Vendar načelo enakovrednosti zahteva, da se ta nadzor ne izvede pozneje kot nadzor, ki je v členu 15(2) Direktive 2008/115 določen v zvezi s pridržanjem, saj sta pridržanje in podaljšanje pridržanja podobna. Zato ga je treba izvesti čim prej po sprejetju te odločbe.
Na četrtem in zadnjem mestu, Sodišče je štelo, da neizvedba pravočasnega nadzora sodnega organa nad upravno odločbo o podaljšanju pridržanja prek začetnega najdaljšega obdobja šestih mesecev, določenega na podlagi člena 15(5) Direktive 2008/115, ne povzroči samodejno obveznosti takojšnje odprave pridržanja, če so ob izvedbi tega sodnega nadzora izpolnjeni vsi vsebinski pogoji, ki upravičujejo ohranitev pridržanja, in če najdaljše obdobje pridržanja, določeno na podlagi tega člena 15(6), ni doseženo. V zvezi s tem je Sodišče opozorilo, da obveznost sodnega organa, da preveri odločbe upravnih organov o podaljšanju pridržanja prek začetnega najdaljšega obdobja šestih mesecev, ne spada med pogoje za zakonitost pridržanja na podlagi Direktive 2008/115, ampak med pogoje, katerih namen je zagotovitev pravice državljanov tretjih držav, ki jih je država članica pridržala, do učinkovitega sodnega varstva.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.
(
1
)	Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL 2008, L 348, str. 98).