62002CC0216_SL
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
„
Prosti pretok blaga
–
Odločba 92/353/EGS
–
Promet s kopitarji znotraj Skupnosti
–
Člen 2(2), prva alinea
–
Postopek priznanja ali odobritve organizacij in združenj, ki vodijo ali vzpostavijo rodovniške knjige za registrirane kopitarje
–
Pravice obstoječe organizacije ali združenja
“
1. Verwaltungsgerichtshof (Avstrija) je na podlagi člena 234 ES Sodišču postavilo dve vprašanji za predhodno odločanje v zvezi z razlago Odločbe 92/353/EGS Komisije z dne 11. junija 1992 o določitvi meril za priznanje ali odobritev organizacij in združenj, ki vodijo ali vzpostavijo rodovniške knjige za registrirane kopitarje(2), natančneje v zvezi z razlago njenega člena 2(2), prva alinea.
To sodišče želi izvedeti, ali navedena določba organizaciji za vodenje rodovnikov konj, ki je v državi članici uradno priznana, podeljuje pravico, da pri pristojnih organih zahteva zavrnitev odobritve drugi organizaciji, če bi to lahko ogrozilo ohranitev pasme, njeno delovanje, njen napredek ali rejski program. Poleg tega sprašuje, ali je to, da postopek potrditve nove organizacije za obstoječo organizacijo določa le pravico do zaslišanja, ne pa tudi pravice do sodnega varstva zoper odločbo o priznanju, v skladu z navedenim členom 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353.
I – Dejansko stanje v glavni stvari
2. Organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen, ki je tožeča stranka v postopku v glavni stvari, je od 14. avgusta 1997 v zvezni deželi Burgenland priznana kot organizacija za rejo in vzrejo ponijev s Šetlandskih otokov, v skladu z Burgenländisches Tierzuchtgesetz (zakon o reji in vzreji živali) z dne 2. marca 1995.
3. Organizacija Österreichischer Shetlandponyzuchtverband je leta 1997 pri pristojnem organu zvezne dežele predlagala, naj se jo prizna kot organizacijo rejcev konj pasme poni s Šetlandskih otokov.
Organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen je bila zaslišana v upravni fazi postopka in je nasprotovala odobritvi, pri čemer se je oprla na okoliščino, da bi to ogrozilo ohranitev pasme in njeno delovanje kot obstoječe organizacije ter njen napredek, in dodala, da je v nasprotju s konkurenčno organizacijo sama spoštovala načela izvorne rodovniške knjige.
4. Z odločbo upravnih organov zvezne dežele Burgenland z dne 30. aprila 2001 je bila organizacija Österreichischer Shetlandponyzuchtverband na podlagi člena 9 zgoraj navedenega zakona priznana kot organizacija za rejo in vzrejo konj pasme poni s Šetlandskih otokov po programu za obdobje desetih let. Organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen je zoper to odločbo vložila tožbo pri Verwaltungsgerichtshof.
5. V okviru postopka v glavni stvari upravni organi tožene stranke navajajo, da organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen nima sposobnosti za vložitev tožbe pri Verwaltungsgerichtshof zoper odločbo o priznanju organizacije Österreichischer Shetlandponyzuchtverband kot organizacije za rejo in vzrejo, ker nima sposobnosti biti stranka v postopku odobritve, in da torej nima pravno varovanih pravic.
II – Nacionalna zakonodaja
6. Priznavanje teh organizacij je urejeno v členu 9 zakona o reji in vzreji živali. V skladu z odstavkom 1 tega člena izda vlada zvezne dežele priznanje ob izpolnitvi določenih pogojev.
7. Iz podatkov, ki jih je predložilo nacionalno sodišče, izhaja, da sta v tem primeru upoštevna odstavka 3 in 5 člena 9. Glasita se, kot sledi:
„3. Združenja rejcev, katerih stvarno in zemljepisno področje dejavnosti v celoti ali deloma sovpada s tistim, na katerega se nanaša odstavek 2, točka 5(a), je treba med postopkom za priznanje zaslišati.
[...]
5. Kadar za neko pasmo že obstaja ena ali več priznanih organizacij rejcev, vlada zvezne dežele zavrne priznanje nove organizacije rejcev, če bi to ogrozilo ohranitev pasme ali zootehniški program obstoječe organizacije.“
8. Verwaltungsgerichtshof priznava, da mu ni bilo še nikoli treba uporabiti člena 9(3) zakona, ampak v skladu z ustaljeno sodno prakso, ki je bila sprejeta v zvezi z drugimi zakonskimi besedili, določba, ki nekomu podeljuje samo pravico, da je med upravnim postopkom zaslišan, le-temu ne daje sposobnosti biti prava stranka; slednji torej pri upravnih organih ne more zahtevati, kakšno odločbo naj izdajo, in izdane odločbe ne more izpodbijati po sodni poti.(3)
Po avstrijskem pravu bi bilo treba tožbo, ki jo je vložila organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen, zavreči brez preučitve vprašanja, ali priznanje organizacije Österreichischer Shetlandponyzuchtverband kot organizacije za rejo in vzrejo ogroža ohranitev pasme ali program tožeče stranke za rejo in vzrejo.
9. Da bi določilo pravni okvir vprašanj, ki so mu bila predložena, je Sodišče postavilo več vprašanj pravdnim strankam, avstrijski vladi in udeležencem pisnega postopka.
10. Pozvalo jih je, prvič, naj natančno opredelijo, ali je pojem „rejci“, ki je uporabljen v členu 9 zakona o reji in vzreji živali, povsem enak kot pojem „organizacija ali združenje, ki vodi ali vzpostavi rodovniške knjige“ v smislu člena 2 Odločbe 92/353, in ali mora organizacija rejcev kopitarjev, zato da jo javni organi priznajo, voditi ali vzpostaviti rodovniško knjigo ali del rodovniške knjige za vsako pasmo.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari in avstrijska vlada sta pritrdilno odgovorili na oba dela vprašanja.
11. Nato so bili pozvani, naj navedejo, ali lahko, če je v državi članici več uradno odobrenih ali priznanih organizacij oziroma združenj za isto pasmo kopitarjev, vsaka organizacija samostojno vodi ali vzpostavi rodovniško knjigo te pasme, pod enim samim pogojem, da spoštuje načela, ki jih določa organizacija ali združenje, ki vodi izvorno rodovniško knjigo.
Po mnenju tožeče stranke avstrijska ureditev pri izvedbi Direktive 90/427/EGS ni prenesla njenega člena 4(1), po katerem morajo organizacije rejcev, ki želijo biti priznane, spoštovati načela, ki jih določa organizacija, ki vodi izvorno rodovniško knjigo pasme(4) . Ta ureditev tudi ne vsebuje prenosa člena 2(2), druga alinea, Odločbe 92/353. Potrdila je torej, da organizacija, katere priznanje izpodbija, ne spoštuje pravil, ki so navedena v tej rodovniški knjigi, in registrira živali po drugačnih merilih.
Organizacija Österreichischer Shetlandponyzuchtverband je potrdila, da so vse organizacije ali združenja v smislu člena 2 Odločbe 92/353 dolžne voditi rodovniško knjigo za vsako pasmo samostojno. Avstrijska vlada in Komisija sta dodali, da morajo spoštovati načela, ki jih je določila organizacija, ki vodi izvorno rodovniško knjigo pasme.
12. Na koncu je Sodišče stranke povprašalo, ali si dve organizaciji rejcev ali več teh, kadar imajo isto materialno in geografsko področje dejavnosti, medsebojno konkurirajo pri pridobivanju sodelovanja rejcev pri programih za napredek, rejo oziroma ohranitev pasme, in ali so dejavnosti teh priznanih organizacij rejcev deležne podpore, določene v nacionalni zakonodaji ali v zakonodaji Skupnosti.
Tožeča stranka je pritrdilno odgovorila na prvi del vprašanja in je izrazila zaskrbljenost glede težave, ki ga povzroča priznavanje več združenj rejcev ene pasme, tako maloštevilne, kot je pasma šetlandskih ponijev, kar je okoliščina, ki zahteva ločevanje števila moških in ženskih primerkov, namenjenih za razmnoževanje, in povečuje nevarnost ožjega sorodstva. Glede možnosti pridobitve pomoči je pojasnila, da obstajajo splošne akcije v prid kmetijstvu, za katere lahko zaprosijo vse pravne osebe.
Organizacija Österreichischer Shetlandponyzuchtverband je izjavila, da med organizacijami rejcev, katerih področje dejavnosti je samo v eni zvezni deželi, lahko obstaja konkurenca, in dodala, da lahko prejmejo določeno vrsto podpore.
Avstrijska vlada in Komisija sta potrdili, da lahko med organizacijami obstaja konkurenca. Glede podpor je avstrijska vlada navedla, da ne obstajajo. Komisija pa je pojasnila, da je v skladu s točko 15 Smernic Skupnosti o državnih pomočeh v kmetijskem sektorju(5) sama izdala dovoljenje za pomoči v sektorju, vključno za kopitarje, da bi spodbudila ohranjanje in izboljšanje genske kakovosti živine v Skupnosti. Te pomoči vsebujejo prispevke, ki lahko pokrivajo do 100 % administrativnih stroškov rodovniških knjig in do 40 % odobrenih naložb v centre za razmnoževanje živali za uvedbo inovativnih tehnik na področju reje in vzreje živali.
III – Vprašanji za predhodno odločanje
13. Verwaltungsgerichtshof je pred odločitvijo o sporu o glavni stvari Sodišču predlagalo, naj odloči o teh vprašanjih za predhodno odločanje:
„1. 	Ali člen 2(2), prva alinea, Odločbe [...] 92/353 [...] obstoječi organizaciji (združenju) podeljuje pravico do tega, da pristojni organ novi organizaciji (novemu združenju) zavrne priznanje, če priznanje nove organizacije (združenja) ogroža ohranitev pasme ali če ogroža delovanje, napredek ali rejski program obstoječe organizacije ali združenja?
2. 	Ali je člen 2(2), prva alinea, Odločbe [92/353] ovira za uporabo nacionalne določbe, ki
a)	obstoječi organizaciji ali združenju podeljuje samo pravico, da jo med postopkom za priznanje nove organizacije (združenja) zasliši pristojni organ, ne pa pravice do tega, da se priznanje nove organizacije (združenja) zavrne, ker ogroža ohranitev pasme ali ker ogroža delovanje, napredek ali rejski program obstoječe organizacije ali združenja, in
b)	obstoječi organizaciji ali združenju ne podeljuje pravice, da pred sodiščem (Verwaltungsgerichtshof) izpodbija priznanje, ki je bilo izdano kljub njenim odklonilnim stališčem?“
IV – Skupnostna ureditev
14. Svet je 26. junija 1990 sprejel Direktivo 90/427/EGS o zootehniških in genealoških pogojih, ki urejajo promet s kopitarji znotraj Skupnosti(6) . Z njo je nameraval določiti pravila za njihovo trženje, da bi bil zagotovljen racionalni razvoj reje in vzreje ter da bi se povečala produktivnost tega sektorja.
V obrazložitvi je poudaril, da so neskladja na področju vpisa ovira za promet znotraj Skupnosti, katerega liberalizacija zahteva nadaljnje usklajevanje, predvsem na tem področju(7) .
15. Člen 4(2) Komisijo obvezuje, da skladno z načeli iz odstavka 1 določi:
„a) merila za priznanje ali odobritev organizacij in združenj, ki vodijo ali vzpostavijo rodovniške knjige;
[…]“
16. Komisija je 11. junija 1992 sprejela Odločbo 92/353 za izvedbo, med drugim člena 4(2)(a) zgoraj navedene Direktive. Njen člen 2 določa:
„1. Pristojni organi zadevne države članice morajo izdati uradno priznanje ali odobritev vsaki organizaciji ali združenju, ki vodi ali vzpostavi rodovniško knjigo, če izpolnjuje pogoje, določene v Prilogi.
2. Pristojni organi zadevne države članice, v kateri že obstaja ena ali več uradno priznanih ali odobrenih organizacij ali združenj za dano pasmo, lahko zavrnejo priznanje nove organizacije ali združenja:
a) če bi to ogrozilo ohranitev pasme ali če bi ogrozilo delovanje, napredek ali rejski program obstoječe organizacije ali združenja
ali
b) če se lahko kopitarji te pasme vpišejo ali registrirajo v poseben razdelek rodovniške knjige organizacije ali združenja, ki posebej za ta razdelek že uporablja načela, ki jih je v skladu s točko 3(b) Priloge določila organizacija ali združenje, priznana(-o) ali odobrena(-o) za vodenje izvorne rodovniške knjige te pasme.
3. Države članice o vseh uradnih priznanjih ali odobritvah, pa tudi o zavrnitvah obvestijo Komisijo.
4. Če se organizaciji ali združenju države članice uradno priznanje ali odobritev zavrne, mora biti o razlogih za zavrnitev pisno obveščena(-o).“
V – Postopek pred Sodiščem
17. Organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen, ki je tožeča stranka v postopku v glavni stvari, avstrijska vlada in Komisija so predložile pisna stališča.
Predstavnik organizacije Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen in zastopnik Komisije sta bila navzoča na obravnavi 4. decembra 2003, da bi ustno predstavila svoje trditve.
VI – Prvo vprašanje za predhodno odločanje
18. Avstrijsko sodišče želi najprej izvedeti, ali člen 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353, kadar nova organizacija poda vlogo za uradno priznanje, podeljuje organizaciji, ki vodi rodovniške knjige za registrirane kopitarje, pravico, da pri pristojnih organih zahteva zavrnitev tega priznanja, če gre za enega od primerov, navedenih v tej določbi.
A – Stališča strank
19. Organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen Sodišče poziva, naj odgovori pritrdilno. Zatrjuje, da je člen 2(2), prva in druga alinea, Odločbe 92/353 jasen, natančen in brezpogojen in da ima lahko zato neposreden učinek glede posameznikov. Po njenem mnenju je treba besedo „lahko“, ki se nanaša na države članice, razlagati tako, da ima obstoječa organizacija, če obstaja razlog za zavrnitev priznanja, pravico, da pri nacionalnih organih zahteva zavrnitev odobritve novi organizaciji. Kot kaže, bi bila podelitev pravice proste presoje državi članici na področju priznavanja nesmiselna, ne da bi se istočasno obstoječi organizaciji podelila pravno varovana pravica, ki bi ji omogočala, da izpodbija odobritev.
20. Avstrijska vlada meni, da je namen člena 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353 zagotoviti, da nacionalni organi, ki delujejo povsem samostojno, preučijo vloge za priznanje, ki jih vložijo organizacije rejcev, na podlagi objektivnih, vnaprej določenih meril, in ne, kot zatrjujejo tožeče stranke v postopku v glavni stvari, zavarovati interese konkurence. Če je bilo to pravilo Skupnosti pravilno preneseno v avstrijsko pravo z zakonom o reji in vzreji živali, konkretneje z njegovim členom 9(5), se ni treba spraševati o njegovi neposredni uporabi. Vsekakor pa te določbe niso brezpogojne in dovolj natančne, zato se posameznik nanje med postopkom ne more sklicevati.
21. Komisija potrjuje, da kadar so izpolnjeni pogoji, določeni v členu 2(2), prva in druga alinea, Odločbe 92/353, pristojni organi držav članic niso več dolžni priznati vsake nove organizacije ali združenja, kar jim nalaga odstavek 1 tega člena. Odločba jim torej podeljuje diskrecijsko pravico za zavrnitev odobritve, ne nalaga pa jim obveznosti, da to storijo. Odločba torej obstoječim organizacijam ne podeljuje pravice do izpodbijanja odločbe, s katero je bilo vlogi ugodeno.
Na obravnavi je pojasnila, da sta bili Direktiva 90/427 in Odločba 92/353 sprejeti za spodbujanje ustanavljanja združenj in organizacij, priznanih pri nacionalnih organih, ki so zadolženi za vodenje rodovniške knjige pasem kopitarjev ob spoštovanju načel, ki jih določa organizacija, ki vodi izvorno rodovniško knjigo pasme, da bi s tem končala neskladje na področju vpisov.
B –  Preučitev vprašanja
22. Svoje mnenje delim z mnenjem avstrijske vlade in Komisije ter tudi sam menim, da je treba na to vprašanje za predhodno odločanje odgovoriti odklonilno.
23.  Kot izhaja iz obrazložitve Direktive 90/427, imajo organizacije in združenja rejcev zelo pomembno vlogo pri projektu, ki ga ta direktiva spodbuja. Navedeno je, da je doseganje zadovoljivih rezultatov v sektorju reje in vzreje konj v veliki meri odvisno od uporabe kopitarjev, vpisanih v rodovniške knjige, ki jih vodijo uradne službe ali uradno odobrene organizacije oziroma združenja. Drži tudi, da je Svet zadolžil Komisijo, naj določi merila za odobravanje te vrste organizacij ali združenj in naj jim kot temeljni pogoj naloži spoštovanje načel, ki jih določa organizacija ali združenje, ki vodi izvorno rodovniško knjigo pasme.
24. Komisija je to nalogo opravila s sprejetjem Odločbe 92/353, katere člen 2(2), prva alinea, je treba v tem primeru razlagati na podlagi predloga Verwaltungsgerichtshof.
25. Člen 2(1) te odločbe kot splošno pravilo določa, da pristojni organi vsake države članice izdajo uradno odobritev ali priznanje vsaki organizaciji ali združenju, ki vodi ali vzpostavi rodovniško knjigo, ki ima svoj sedež na nacionalnem ozemlju in ki vloži vlogo, če izpolnjuje pogoje, določene v prilogi.
26. Vendar člen 2(2), prva alinea, predvideva odstopanje od te zahteve tako, da državam članicam omogoča, da se izognejo tej obveznosti, kadar to zahteva njihova dolžnost varovanja splošnega interesa. Na podlagi te določbe se lahko – kadar obstaja eno ali več združenj ali organizacij za dano pasmo, ki so uradno odobrene na njihovem ozemlju – odobritev novega združenja ali organizacije zavrne v dveh primerih, in sicer: če bi to ogrozilo ohranitev pasme ali če bi ogrozilo delovanje, napredek ali rejski program obstoječe organizacije oziroma združenja.
Kot sem navedel v poglavju, ki vsebuje določbe notranjega prava, se je avstrijski zakonodajalec odločil za zmanjšanje manevrskega prostora svojih organov, ker jim člen 9(5) zakona o reji in vzreji živali nalaga zavrnitev priznanja nove organizacije, kadar gre za enega od teh dveh primerov.
27. Določene pravice v prid posameznikom izhajajo iz besedila člena 2 Odločbe 92/353, katere naslovnice so države članice. Vendar opozarjam, da se določba nanaša samo na nova združenja, ki vodijo ali vzpostavijo rodovniške knjige, ki imajo ob izpolnjevanju pogojev pravico do uradnega priznanja in ki lahko ob zavrnitvi zahtevajo pisno sporočilo, v katerem so navedeni razlogi za zavrnitev.
28. Treba je še preučiti, ali člen 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353 podeljuje pravice obstoječim združenjem, kot zatrjuje organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen.
29. Glede nevarnosti, ki bi jo nova združenja lahko pomenila za ohranitev pasme, so za preučitev te možnosti zadolženi nacionalni organi, ki so v najboljšem položaju, da ob upoštevanju obravnavanih javnih in zasebnih interesov v vsakem posameznem primeru preučijo, ali je podana taka nevarnost.
30. Glede tega, ali je ogroženo delovanje obstoječe organizacije, njen napredek ali rejski program, menim, da določba nacionalnim organom nalaga, naj, preden dokončno odločijo o novih vlogah za odobritev, zaslišijo obstoječe organizacije.(8)
31. Vendar ta formalnost ne pomeni, da je odklonilno mnenje obstoječe organizacije za pristojne organe zavezujoče in da mora biti vloga posledično zavrnjena.
Na eni strani te razlage ni mogoče razbrati iz besedila določbe ali iz namena, ki ga zasleduje.
Na drugi strani bi bilo priznanje tega rezultata enako podelitvi prevelike pristojnosti zasebnim organizacijam samo zato, ker so bile prej odobrene. Med drugim je treba upoštevati dejstvo, da je določba prava Skupnosti zapisana tako, da če gre za enega od predvidenih primerov, državam članicam omogoča, vendar jih ne zavezuje, da zavrnejo odobritev novi organizaciji, tudi če izpolnjuje zakonske pogoje. Poleg tega se organizacije nenehno nadzoruje in lahko izgubijo uradno priznanje, če trajno prenehajo izpolnjevati pogoje, ki bi jih morale izpolnjevati za pridobitev odobritve.
32. Glede na razloge, ki sem jih pravkar navedel, menim, da člen 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353 ne podeljuje organizaciji, ki vodi rodovniške knjige za registrirane kopitarje, pravice, da pri pristojnih organih zahteva sprejetje zavrnilne odločbe, kadar druga organizacija zaprosi za uradno odobritev.
VII – Drugo vprašanje za predhodno odločanje
33. Avstrijsko sodišče tudi sprašuje, ali pomeni člen 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353 oviro za uporabo nacionalne določbe, ki v postopku za uradno odobritev novega združenja rejcev na eni strani obstoječim združenjem podeljuje samo pravico, da se jih zasliši, in jim ne priznava pravice za zahtevo zavrnitve priznanja, na drugi strani pa jim ne dopušča, da bi jo izpodbijala, tudi če so ji na zaslišanju nasprotovala.
A – Stališča strank
34. Organizacija Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen zatrjuje, da jo določba Skupnosti privede do člena 9(3) zakona o reji in vzreji živali. Ker je dovoljeno odobriti novo organizacijo, če ne ogroža delovanja obstoječe organizacije, je treba potrditi, da vsebuje njena vloga v postopku subjektivno pravico, temelječo na javni pravici, do nadzora nad sprejeto odločbo, kar je pravica, ki ne vsebuje le pravice do zaslišanja. Iz tega sledi, da mora imeti obstoječa organizacija za to, da bi se v postopku za priznanje nove organizacije zagotovilo materialnopravni položaj, ki izhaja iz ureditve Skupnosti, vse pravice, povezane s sposobnostjo biti stranka. V nasprotnem primeru bi lahko države članice z odločitvijo, kdo ima sposobnost biti stranka v postopku, povzročile neučinkovitost pravice, ki izhaja iz pravnega reda Skupnosti.
35. Avstrijska vlada meni, da pravica do postopka posameznikom zagotavlja uporabo pravic, ki jim jih podeljuje pravni red Skupnosti. Člen 2(2) Odločbe 92/353 pomeni, da morajo pristojni organi držav članic preučiti, ali so izpolnjena zakonska merila, vendar pa konkurentom ne podeljuje pravice, da nasprotujejo priznanju novega združenja. S prenosom te določbe v svoje notranje pravo avstrijski zakonodajalec ni le natančno zagotovil uporabe določbe prava Skupnosti, ampak je tudi upošteval interese tretjih oseb, s tem da jim je podelil pravico do zaslišanja, ki ni omenjena v členu 2 Odločbe 92/353.
36. Komisija ocenjuje, da se pravice, ki jih Odločba 92/353 podeljuje tretjim osebam, spoštujejo že takrat, ko ima obstoječa organizacija v postopku priznanja novega združenja samo pravico do zaslišanja. Dodaja, da je pristojnost, ki ji jo je podelil Svet z Direktivo 90/427, omejena na kontekst zunanje trgovine in se ne nanaša na možnost, da bi obstoječa združenja sodelovala v upravnem postopku ali da bi svoje interese zastopala po sodni poti.
B – Preučitev vprašanja
37. Poudarjam, da iz besedila člena 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353 ne izhaja, da bi imele obstoječe organizacije pravice, ki jih navaja avstrijsko sodišče. V členu sta le določena primera, v katerih imajo države članice pravico, da novi organizaciji zavrnejo uradno priznanje. Pristojni organi vsake države torej preučujejo, ali gre za enega od predvidenih primerov.
38. Tudi namen te določbe ne nalaga priznanja takih pravic obstoječim organizacijam. Odločba 92/353 določa merila za odobritev združenj, ki vodijo rodovniške knjige za registrirane kopitarje. Ta združenja, to je združenja, ki želijo izdajo odobritve, se lahko torej sklicujejo na njeno vsebino.
39. Vendar pa obstoječa združenja in organizacije v določbi niso navedena kot imetniki pravic. Omenjena so le posredno, ko besedilo nalaga organom, ki jim je bila predložena vloga za odobritev, dolžnost, da presodijo, ali bi nova organizacija lahko ogrozila delovanje druge organizacije, ki že deluje, ali njen napredek ali rejski program.
Pri tej presoji se obveznost organov, da pred sprejetjem vsake odločbe o odobritvi zaslišijo obstoječe organizacije, ki jo, kot kaže, določa avstrijska zakonodaja, izkaže kot ukrep dobrega upravljanja. To ne pomeni, da člen 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353 državam članicam nalaga, naj obstoječim združenjem dovolijo izpodbijanje odobritve, ki je bila izdana konkurenčni organizaciji v nasprotju z njihovimi željami ali interesi.
40. Iz razlogov, ki sem jih navedel, menim, da člen 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353 ne pomeni ovire za uporabo nacionalne določbe, s katero je urejen postopek odobritve novih združenj rejcev, ki obstoječim združenjem podeljuje samo pravico do zaslišanja in zavrača kakršnokoli sodno varstvo zoper odobritev, ki naj bi bila izdana kljub nasprotovanju, ki naj bi ga izrazila na zaslišanju.
VIII – Sklepni predlogi
41. Glede na vse, kar je bilo navedeno, Sodišču predlagam, naj predložitvenemu sodišču odgovori, da:
„1. Člen 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353/EGS Komisije z dne 11. junija 1992 o določitvi meril za priznanje ali odobritev organizacij in združenj, ki vodijo ali vzpostavijo rodovniške knjige za registrirane kopitarje, obstoječi organizaciji rejcev ne podeljuje pravice, da lahko pri pristojnih organih zahtevajo izdajo odločbe o zavrnitvi, ko druga organizacija zaprosi za uradno odobritev.
2. Člen 2(2), prva alinea, Odločbe 92/353 ne pomeni ovire za uporabo nacionalne določbe, s katero je urejen postopek, ki obstoječim združenjem podeljuje samo pravico do zaslišanja in zavrača kakršnokoli sodno varstvo zoper odobritev, ki naj bi bila izdana kljub nasprotovanju, ki naj bi ga izrazila na zaslišanju.“
(1) .
(2)
–	UL L 192, str. 63.
(3)
–	Komisija v pisnih stališčih navaja, da avstrijsko upravno pravo razlikuje med osebami, ki so stranke v postopku, in osebami, ki imajo samo položaj zainteresirane osebe. Prve imajo pravico ali pravni interes, druge pa so osebe, ki od organov zahtevajo, naj delujejo, ali jih upravni akt zadeva. Glavna značilnost oseb, ki so stranke, je dejstvo, da imajo možnost, da zoper odločbo organov vložijo tožbo, česar pa ne morejo osebe, ki imajo samo položaj zainteresirane osebe.
(4)
– Na vprašanje sodnika poročevalca je odvetnik tožeče stranke med obravnavo Sodišču pojasnil, da ima organizacija, ki vodi izvorno rodovniško knjigo pasme ponijev s Šetlandskih otokov, sedež na Škotskem.
(5)
– UL 2000, C 28, str. 2.
(6)
–	UL L 224, str. 55.
(7)
– Peta uvodna izjava.
(8)
–	Menim, da gre za enak primer pri uporabi člena 2(2), druga alinea, Odločbe 92/353, katerega razlago avstrijsko sodišče v tem primeru ni predlagalo, ko se kopitarje lahko vpiše v poseben oddelek rodovniške knjige, ki jo vodi druga organizacija, ki spoštuje načela, ki jih je določila organizacija, ki vodi izvorno rodovniško knjigo, to je pri uporabi določbe, katere namen je preprečitev neupravičenega naraščanja števila združenj, ki zasledujejo isti cilj.