62019TJ0259
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (četrti senat)
z dne 24. novembra 2021 (
*1
)
„Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Siriji – Zamrznitev sredstev – Napaka pri presoji – Sorazmernost – Lastninska pravica – Pravica do opravljanja gospodarske dejavnosti – Zloraba pooblastil – Obveznost obrazložitve – Pravica do obrambe – Pravica do poštenega sojenja – Pravica do učinkovitega sodnega varstva“
V zadevi T‑259/19,
Aman Dimashq JSC s sedežem v Damasku (Sirija), ki jo zastopata L. Cloquet in J.‑P. Buyle, odvetnika,
tožeča stranka,
proti
Svetu Evropske unije, ki ga zastopata S. Kyriakopoulou in V. Piessevaux, agenta,
tožena stranka,
zaradi tožbe na podlagi člena 263 PDEU za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Sveta (SZVP) 2019/87 z dne 21. januarja 2019 o izvajanju Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2019, L 18 I, str. 13), in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2019/85 z dne 21. januarja 2019 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2019, L 18 I, str. 4), Sklepa Sveta (SZVP) 2019/806 z dne 17. maja 2019 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2019, L 132, str. 36), Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2019/798 z dne 17. maja 2019 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2019, L 132, str. 1), Sklepa Sveta (SZVP) 2020/719 z dne 28. maja 2020 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2020, L 168, str. 66) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2020/716 z dne 28. maja 2020 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2020, L 168, str. 1) v delih, v katerih se ti akti nanašajo na tožečo stranko,
SPLOŠNO SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi S. Gervasoni, predsednik, L. Madise in J. Martín y Pérez de Nanclares (poročevalec), sodnika,
sodni tajnik: B. Lefebvre, administrator,
na podlagi pisnega dela postopka in obravnave z dne 21. oktobra 2020
izreka naslednjo
Sodbo (
1
)
Dejansko stanje in dejstva po vložitvi tožbe
[…]
9
Z Izvedbenim sklepom Sveta (SZVP) 2019/87 z dne 21. januarja 2019 o izvajanju Sklepa 2013/255 (UL 2019, L 18 I, str. 13) in z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2019/85 z dne 21. januarja 2019 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (UL 2019, L 18 I, str. 4) (v nadaljevanju skupaj: prvotna akta) je bilo ime tožeče stranke vpisano v vrstico 73 dela B seznama fizičnih in pravnih oseb, subjektov ali organov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, iz Priloge I k Sklepu 2013/255 in Priloge II k Uredbi št. 36/2012 (v nadaljevanju skupaj: zadevna seznama), z navedbo teh razlogov:
„Aman [Dimashq] je 18,9 milijona USD vredno skupno podjetje družb Damascus Cham Holding in Aman [Holding]. Aman [Dimashq] s sodelovanjem v luksuznem projektu Marota City, ki ga podpira režim, podpira sirski režim in/ali ima od njega koristi.“
[…]
11
Zastopniki tožeče stranke so z dopisom z dne 26. marca 2019 nasprotovali uvrstitvi njenega imena na zadevna seznama in od Sveta zahtevali, naj jim posreduje dokumente, ki utemeljujejo navedeno uvrstitev. Zastopniki tožeče stranke so z dopisoma z dne 2. in 12. aprila 2019 pri Svetu ponovno vložili zahtevo za dostop do dokumentov, ki utemeljujejo uvrstitev imena tožeče stranke na zadevna seznama, pred vložitvijo tožbe v obravnavani zadevi.
12
Svet je z dopisom z dne 13. maja 2019 zastopnikom tožeče stranke na eni strani sporočil, da njihovo stališče v bistvu ne more izpodbiti sklepa o uvrstitvi njenega imena na zadevna seznama. Na drugi strani jim je Svet posredoval dokument z referenčno oznako WK 54/2019 INIT z dne 28. februarja 2019, ki vsebuje dokaze, ki utemeljujejo razloge za to uvrstitev.
13
Svet je 17. maja 2019 sprejel Sklep (SZVP) 2019/806 o spremembi Sklepa 2013/255 (UL 2019, L 132, str. 36), s katerim je bila uporaba zadnjenavedenega sklepa podaljšana do 1. junija 2020; istega dne je Svet sprejel tudi Izvedbeno uredbo (EU) 2019/798 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (UL 2019, L 132, str. 1) (v nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi iz leta 2019).
[…]
Postopek in predlogi strank
18
Tožeča stranka je 15. aprila 2019 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to tožbo za razglasitev ničnosti prvotnih aktov v delu, v katerem se nanašata nanjo.
19
Tožeča stranka je z ločenim aktom, ki je bil v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložen 30. julija 2019, na podlagi člena 86 Poslovnika Splošnega sodišča prilagodila tožbo tako, da se ta nanaša tudi na razglasitev ničnosti aktov o ohranitvi iz leta 2019 v delu, v katerem se ta akta nanašata nanjo. Tožeča stranka je tudi ponovila predloge iz tožbe.
20
Svet je 8. avgusta 2019 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložil odgovor na tožbo in stališče glede prve prilagoditvene vloge.
21
Replika je bila vložena 1. oktobra 2019.
22
Predsednik Splošnega sodišča je s sklepom z dne 17. oktobra 2019 na podlagi člena 27(3) Poslovnika Splošnega sodišča zadevo dodelil novemu sodniku poročevalcu, razporejenem v četrti senat.
23
Duplika je bila vložena 8. januarja 2020.
24
Pisni del postopka je bil končan 8. januarja 2020.
25
Splošno sodišče je 23. julija 2020 v okviru ukrepov procesnega vodstva iz člena 89(3), (a) in (d), Poslovnika pozvalo stranki, naj odgovorita na več vprašanj in predložita nekatera dokazila. Stranki sta v predpisanem roku odgovorili na vprašanja in izpolnili zahtevo za predložitev dokazil.
26
Tožeča stranka je z ločenim aktom, ki je bil v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložen 13. avgusta 2020, v skladu s členom 86 Poslovnika drugič prilagodila tožbo tako, da se ta nanaša tudi na razglasitev ničnosti aktov o ohranitvi iz leta 2020 v delu, v katerem se ta akta nanašata nanjo. Tožeča stranka je prav tako ponovila predloge iz tožbe in iz prve prilagoditvene vloge ter navedla nove trditve.
27
Splošno sodišče je 30. septembra 2020 v okviru ukrepov procesnega vodstva iz člena 89(3)(d) Poslovnika pozvalo Svet, naj predloži dokazilo. Svet je zahtevo za predložitev dokazila izpolnil v predpisanem roku. Tožeča stranka ni predložila stališča glede odgovora Sveta na ta ukrep procesnega vodstva.
28
Stranki sta ustno podali navedbe in odgovorili na vprašanja Splošnega sodišča na obravnavi 21. oktobra 2020, na kateri je Svet prav tako predstavil svoje stališče glede druge prilagoditvene vloge. Svet se je zlasti skliceval na razloge ter na trditve iz odgovora na tožbo in duplike.
29
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
prvotna akta, akta o ohranitvi iz leta 2019 in akta o ohranitvi iz leta 2020 (v nadaljevanju skupaj: izpodbijani akti) razglasi za nične v delih, v katerih se nanašajo nanjo;
–
Svetu naloži plačilo stroškov.
30
Svet Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
tožbo zavrne;
–
tožeči stranki naloži plačilo stroškov;
–
podredno, če bi Splošno sodišče izpodbijane akte razglasilo za nične v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko, odredi ohranitev učinkov Izvedbenega sklepa 2019/87 ter sklepov 2019/806 in 2020/719 v delih, v katerih se nanašajo na tožečo stranko, dokler razglasitev ničnosti izvedbenih uredb 2019/85, 2019/798 in 2020/716 v delih, v katerih se nanašajo na tožečo stranko, ne začne učinkovati.
Pravo
[…]
Šesti tožbeni razlog: kršitev pravice do obrambe, pravice do poštenega sojenja in pravice do učinkovitega sodnega varstva
51
Tožeča stranka v bistvu trdi, da so z izpodbijanimi akti kršene njeni pravica do obrambe in pravica do poštenega sojenja, kot sta določeni v členu 48(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) in členu 6(3) Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane v Rimu 4. novembra 1950, ker je Svet pred sprejetjem navedenih aktov ni zaslišal, ter njena pravica do učinkovitega sodnega varstva, kot je določena v členu 47 Listine.
52
Prvič, tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da glede na to, da pred sprejetjem izpodbijanih aktov ni bila zaslišana, ni mogla učinkovito uveljavljati svoje pravice do obrambe. Natančneje, tožeča stranka trdi, da pravica do izjave zahteva, da učinkovito predstavi svoje stališče glede resničnosti in upoštevnosti zatrjevanih dejstev, kot tudi o dokazih zoper njo, pred sprejetjem spornega ukrepa. Poleg tega po mnenju tožeče stranke ne obstaja nobena nujnost niti tveganje, da bi ogrozila učinkovitost ukrepa s tem, da bi bila zaslišana pred sprejetjem izpodbijanih aktov, medtem ko je bila izguba, ki je tožeči stranki nastala po sprejetju navedenih aktov, gotova in predvidljiva. Svet naj bi tožeči stranki prostovoljno zavrnil dostop do spisa z dokazi za utemeljitev uvrstitve njenega imena na zadevna seznama in naj bi zato kršil njeno pravico do obrambe.
53
Drugič, tožeča stranka v bistvu trdi, da je na podlagi svoje pravice do učinkovitega sodnega varstva Svet pozvala, naj ji čim prej odobri dostop do vseh informacij in dokumentov, na katerih temelji sprejetje prvotnih aktov v zvezi z njo. Pred vložitvijo te tožbe naj ne bi prejela spisa z dokazi, ki se nanašajo nanjo, čeprav naj bi na Svet naslovila zahtevo 26. marca 2019, in to dvakrat ponovila 2. in 12. aprila 2019. V zvezi s tem trdi, da naj bi neposredovanje spisa z dokazi, ki se nanašajo nanjo, dokazovalo, da Svet pred sprejetjem prvotnih aktov ni imel nobenega dokumenta ali materialnega dokaza, ki bi podpiral obrazložitev, vsebovano v teh aktih, čeprav mora pred odločitvijo v zvezi z uvedbo omejevalnih ukrepov sestaviti spis. Dodaja, da naj bi dejstvo, da ji je bil dokument WK 54/2019 INIT posredovan po vložitvi te tožbe, dokazovalo, da je bil umetno oblikovan za potrebe navedenega spora. Zato naj razlogi za uvrstitev njenega imena na zadevna seznama ne bi bili utemeljeni in naj zato ne bi bili zakoniti. Tožeča stranka je na obravnavi trdila, da je Svet dokument WK 54/2019 INIT posredoval prepozno, in čeprav je bila tožba v obravnavanem primeru že vložena.
54
Svet trditve tožeče stranke izpodbija.
55
Opozoriti je treba, da spoštovanje pravice do obrambe zajema zlasti pravico do izjave in pravico do dostopa do spisa, ob spoštovanju legitimnih interesov zaupnosti, določenih v členu 41(2)(a) in (b) Listine (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 99 in navedena sodna praksa).
56
Poleg tega pravica do učinkovitega sodnega varstva, zagotovljena s členom 47 Listine, zahteva, da se zainteresirani osebi omogoči, da se z razlogi, na katerih temelji odločba, ki je bila v zvezi z njo sprejeta, seznani bodisi z branjem same odločbe bodisi s posredovanjem teh razlogov na njeno zahtevo, brez poseganja v pristojnost pristojnega sodišča, da od zadevnega organa zahteva, naj jih posreduje, zato da se ji omogoči obramba njenih pravic v kar najboljših okoliščinah in sprejetje odločitve o tem, ali je zadevo koristno predložiti pristojnemu sodišču, ob popolnem poznavanju razlogov in da se zadnjenavedenemu sodišču v celoti omogoči nadzor nad zakonitostjo zadevne odločbe (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 100 in navedena sodna praksa; sodba z dne 21. januarja 2016, Makhlouf/Svet, T‑443/13, neobjavljena, EU:T:2016:27, točka 38).
57
Vendar člen 52(1) Listine dopušča omejitve pri izvajanju pravic, ki jih ta zagotavlja, če zadevna omejitev spoštuje zlasti bistveno vsebino zadevne temeljne pravice in če je v skladu z načelom sorazmernosti nujna in dejansko ustreza ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 101 in navedena sodna praksa).
58
Nazadnje, obstoj kršitve pravice do obrambe in pravice do učinkovitega sodnega varstva je treba presojati glede na posebne okoliščine vsakega posameznega primera, zlasti glede na vrsto zadevnega akta, okoliščine njegovega sprejetja in pravnih pravil, ki urejajo zadevno področje (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 102 in navedena sodna praksa).
[…]
60
Na prvem mestu, v zvezi s prvim očitkom, da tožeča stranka pred sprejetjem izpodbijanih aktov ni bila zaslišana in da njene pravice do obrambe ni bilo mogoče učinkovito uveljavljati, je treba opozoriti, da sodišče Unije razlikuje med, na eni strani, prvotno uvrstitvijo imena subjekta na sezname, s katerimi so naloženi omejevalni ukrepi, in na drugi strani, ohranitvijo imena tega subjekta na navedenih seznamih (sodba z dne 30. aprila 2015, Al‑Chihabi/Svet, T‑593/11, EU:T:2015:249, točka 40).
[…]
67
Na drugem mestu, glede aktov o ohranitvi iz leta 2019 in aktov o ohranitvi iz leta 2020 je treba opozoriti, da v primeru aktov, s katerimi se ohrani ime osebe ali subjekta, ki je že na seznamih, s katerimi so naloženi omejevalni ukrepi, učinek presenečenja ni več nujen za zagotovitev učinkovitosti teh ukrepov, tako da je treba zadevno osebo ali subjekt pred sprejetjem takih aktov načeloma seznaniti z obremenilnimi dokazi in ji oziroma mu omogočiti, da se o tem izreče (glej v tem smislu sodbo z dne 21. decembra 2011, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, točka 62).
68
Glede tega je Sodišče poudarilo, da je element varstva, ki je zagotovljen z zahtevo po seznanitvi z obremenilnimi dokazi in pravico do podajanja stališč pred sprejetjem aktov, s katerimi se ime osebe ali subjekta ohrani na seznamu oseb ali subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, temeljnega in bistvenega pomena za pravico do obrambe. To velja še toliko bolj, ker zadevni omejevalni ukrepi pomembno vplivajo na pravice in svoboščine zadevnih oseb in skupin (sodba z dne 21. decembra 2011, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, točka 64).
69
Namen pravila, v skladu s katerim mora biti naslovniku odločbe, ki posega v njegov položaj, omogočeno, da predstavi svoja stališča, preden bo ta odločba sprejeta, je namreč to, da se zadevnemu organu omogoči, da ustrezno upošteva vse upoštevne elemente. Da bi se zagotovilo učinkovito varstvo navedenega naslovnika, je namen pravila zlasti to, da ta naslovnik lahko popravi napako ali uveljavlja dejstva v zvezi s svojim osebnim položajem, ki govorijo v prid sprejetju ali nesprejetju odločbe ali taki ali drugačni vsebini odločbe (sodba z dne 21. decembra 2011, Francija/People’s Mojahedin Organization of Iran, C‑27/09 P, EU:C:2011:853, točka 65).
70
Vendar, kadar ohranitev imena zadevne osebe ali subjekta na seznamu oseb ali subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, temelji na istih razlogih, kot so tisti, ki so utemeljevali sprejetje prvotnega akta, ne da bi se upoštevali novi elementi v zvezi z njo ali njim, Svetu – zato da bi bila spoštovana njena pravica do izjave – ni treba ponovno sporočiti obremenilnih dokazov (glej v tem smislu sodbo z dne 7. aprila 2016, Central Bank of Iran/Svet, C‑266/15 P, EU:C:2016:208, točki 32 in 33 ter navedena sodna praksa). Obremenilne dokaze pa je treba sporočiti, kadar obstajajo novi elementi, s katerimi Svet posodobi informacije glede osebnega položaja zadevne osebe ali subjekta oziroma glede političnih in varnostnih razmer v državi, proti kateri je bil sprejet režim omejevalnih ukrepov (glej v tem smislu sodbo z dne 12. februarja 2020, Kande Mupompa/Svet, T‑170/18, EU:T:2020:60, točka 72).
71
V obravnavani zadevi je treba, na eni strani, v zvezi z akti o ohranitvi iz leta 2019, spomniti, kot je bilo navedeno v točki 67 zgoraj, da je bilo treba pred sprejetjem teh aktov načeloma posredovati obremenilne dokaze in tožeči stranki omogočiti, da poda izjavo.
72
V zvezi s tem je treba poudariti, da je tožeča stranka z dopisom z dne 26. marca 2019 vložila prvo zahtevo za dostop do dokumenta z dokazi, ki utemeljujejo razloge za uvrstitev njenega imena na zadevna seznama. Svojo zahtevo je ponovila 2. in 12. aprila 2019. Svet je tej zahtevi ugodil 13. maja 2019, to je v enem mesecu in treh tednih po vložitvi prve zahteve za dostop in štiri dni pred sprejetjem aktov o ohranitvi iz leta 2019.
73
Vendar je treba opozoriti, da mora Svet na podlagi zahteve zainteresirane stranke omogočiti dostop do vseh nezaupnih upravnih dokumentov, in to v razumnem roku (glej v tem smislu sodbo z dne 16. septembra 2013, Bank Kargoshaei in drugi/Svet, T‑8/11, neobjavljena, EU:T:2013:470, točki 68 in 93).
74
Ugotoviti je treba, da Svet – v okoliščinah obravnavanega primera – dokumenta WK 54/2019 INIT ni posredoval v razumnem roku. Svet namreč s tem, da je tožeči stranki navedeni dokument posredoval le štiri dni pred sprejetjem aktov o ohranitvi iz leta 2019, slednji ni dal dovolj časa, da bi lahko učinkovito predstavila svoje morebitno stališče. Tako ni zagotovil učinkovitega zaslišanja tožeče stranke. Poleg tega, tudi če bi se štelo, da je tožeča stranka imela čas, da Svetu predloži svoje stališče v času, ki je ostal do sprejetja navedenih aktov, je Svetu ostalo premalo časa, da bi navedeno stališče analiziral z zahtevano skrbnostjo. Tako je bil temeljni in bistveni element varstva pravice do obrambe, kot sta obvestitev o obremenilnih dokazih in pravica do predložitve stališča v zvezi z njimi pred sprejetjem aktov o ohranitvi iz leta 2019, kot je bilo opozorjeno v sodni praksi, navedeni v točkah 67 in 69 zgoraj, ogrožen, ker je bil spis, ki vsebuje navedene elemente, tožeči stranki posredovan prepozno.
75
Iz tega sledi, da je bil dokument, ki vsebuje dokaze za utemeljitev razlogov za uvrstitev imena tožeče stranke na zadevna seznama, posredovan prepozno glede na datum sprejetja aktov o ohranitvi iz leta 2019, tako da je bila v zvezi s tem kršena njena pravica do obrambe.
76
Kljub temu pa iz vsega navedenega ni mogoče izpeljati, da je treba – zaradi tega, ker je Svet, preden je sprejel akte o ohranitvi iz leta 2019, tožečo stranko prepozno obvestil o dokazih, navedenih v točki 74 zgoraj – te akte razglasiti za nične. Namreč, sodišče Unije mora – kadar je podana nepravilnost, ki posega v pravico do obrambe – preveriti, ali bi glede na posebne dejanske in pravne okoliščine obravnavane zadeve zadevni postopek lahko vodil do drugačnega rezultata, če bi si brez navedene nepravilnosti tožeča stranka lahko zagotovila boljšo obrambo (glej v tem smislu sodbe z dne 22. septembra 2015, First Islamic Investment Bank/Svet, T‑161/13, EU:T:2015:667, točka 84; z dne 15. junija 2017, Kiselev/Svet, T‑262/15, EU:T:2017:392, točka 153, in z dne 13. septembra 2018, VTB Bank/Svet, T‑734/14, neobjavljena, EU:T:2018:542, točki 120 in 121).
77
V obravnavani zadevi tožeča stranka še vedno ni pojasnila, katere argumente ali elemente bi lahko predložila, če bi zadevne dokumente prejela prej, in prav tako ni dokazala, da bi ti argumenti ali ti elementi v njenem primeru lahko pripeljali do drugačnega izida.
78
Zato kršitev pravice tožeče stranke do obrambe v okoliščinah obravnavanega primera ne povzroči razglasitve ničnosti aktov o ohranitvi iz leta 2019.
[…]
81
Zato je treba prvi očitek tožeče stranke zavrniti.
82
Drugič, tožeča stranka se z drugim očitkom v bistvu sklicuje na to, da naj bi Svet s tem, da ji ni „čim prej“ odobril dostopa do spisa, ki vsebuje informacije in dokaze, na katerih temelji uvrstitev njenega imena v prvotne akte in v akte o ohranitvi iz leta 2019, kršil njeno pravico do učinkovitega sodnega varstva.
83
Najprej, tožeča stranka trdi, da okoliščina, da ji spis, ki vsebuje informacije in dokaze v podporo uvrstitvi in ohranitvi njenega imena na zadevnih seznamih, ni bil posredovan pravočasno, dokazuje, da Svet pred sprejetjem prvotnih aktov ni imel nobenega dokumenta ali materialnega dokaza, ki bi utemeljeval razloge za uvrstitev.
84
V obravnavanem primeru je na prvi strani dokumenta WK 54/2019 INIT, ki vsebuje dokaze za utemeljitev razlogov za uvrstitev imena tožeče stranke na zadevna seznama, naveden 28. februar 2019, medtem ko so bili prvotni akti, s katerimi je bilo ime tožeče stranke prvič uvrščeno na navedena seznama, sprejeti 21. januarja 2019. Drugače povedano, na prvi strani dokumenta WK 54/2019 INIT je datum, ki je kasnejši od datuma sprejetja prvotnih aktov.
85
Svet je v odgovoru na ukrepe procesnega vodstva, ki jih je sprejelo Splošno sodišče za to, da se potrdi, da je ob sprejetju prvotnih aktov obstajal spis z dokazi, trdil, da je v dokumentu WK 54/2019 INIT naveden datum 28. februar 2019 zaradi tehnične težave, povezane z dejstvom, da je bil navedeni dokument na ta datum predložen v elektronske arhive. Svet je navedel, da so bili dokazi iz dokumenta WK 54/2019 INIT del predloga za uvrstitev imena tožeče stranke na seznama, priložena k prvotnim aktom. Svet je za to predložil dokument ST 10250/20 z dne 15. septembra 2020, ki vsebuje predlog za uvrstitev imena tožeče stranke, z referenčno oznako COREU CFSP/0195/18 z dne 4. decembra 2018, na katerega se je oprl pri sprejetju prvotnih aktov. Tožeča stranka je na obravnavi izpodbijala, da bi bil ta dokument uporabljen za utemeljitev prvotne uvrstitve njenega imena na zadevna seznama, ker format dokumenta in materializacija dokazov v obliki hiperpovezav, dokumenta – brez kakršne koli artikulirane obrazložitve – ne bi naredila dostopnega in razumljivega.
86
Vendar je treba ugotoviti, na eni strani, da predlog za uvrstitev COREU CFSP/0195/18 vsebuje datum 4. december 2018, to je pred datumom sprejetja prvotnih aktov. Na drugi strani je v predlogu za uvrstitev COREU CFSP/0195/18 naveden skupek hiperbesedilnih povezav, ki se nanašajo na dokaze, predložene v dokumentu WK 54/2019 INIT, razen dokazila v zvezi s člankom, objavljenem na spletni strani „The Syria Report“, naslovljenim „Samer Foz, najmočnejši sirski poslovnež“, ki je bil objavljen 19. aprila 2018 (glej točko 111 spodaj). Tako je Svet v nasprotju s trditvami tožeče stranke dokazal, da je pred sprejetjem prvotnih aktov razpolagal z vsemi dokazi, s katerimi je mogoče utemeljiti razloge za uvrstitev iz teh aktov. Trditev tožeče stranke, da naj bi posredovanje dokumenta WK 54/2019 INIT po vložitvi te tožbe pričalo o tem, da naj bi bil navedeni dokument umetno oblikovan za potrebe tega spora, je zato treba zavrniti kot neutemeljeno. Poleg tega trditev tožeče stranke, da dokument ni razumljiv in da ni dostopen, nima dejanske podlage, saj hiperbesedilne povezave napotujejo na članke, ki so bili povzeti v dokumentu WK 54/2019 INIT.
87
Dalje, tožeča stranka trdi, da je bila kršena njena pravica do učinkovitega sodnega varstva s tem, da ji niso bili posredovani dokazi za utemeljitev uvrstitve njenega imena na zadevna seznama, čeprav naj bi pravočasno, torej pred vložitvijo te tožbe, vložila zahtevo za dostop do njih.
88
Kot je bilo opozorjeno v točki 73 zgoraj, mora Svet na podlagi zahteve zainteresirane stranke omogočiti dostop do vseh nezaupnih upravnih dokumentov, in to v razumnem roku.
89
Pri presoji razumnosti roka za posredovanje informacij, je treba upoštevati, da zadevna oseba ali subjekt nima pravice do zaslišanja pred prvotno uvrstitvijo svojega imena na zadevne sezname, zato je zgoraj navedeni dostop do spisa prva priložnost, ki mu omogoča, da se seznani z dokumenti, na podlagi katerih je Svet izvedel to uvrstitev, in da je zato posebej pomemben za njegovo obrambo (glej v tem smislu sodbo z dne 22. septembra 2015, First Islamic Investment Bank/Svet, T‑161/13, EU:T:2015:667, točka 80 in navedena sodna praksa).
90
V obravnavani zadevi je tožeča stranka, kot je bilo navedeno v točki 72 zgoraj, 26. marca 2019 na Svet naslovila zahtevo za dostop do spisa z dokazi, ki utemeljujejo razloge za njeno prvotno uvrstitev na zadevna seznama. Tožeča stranka je dvakrat ponovila svojo zahtevo za dostop, pri čemer se je sklicevala na nujnost čim prejšnjega razpolaganja s temi dokumenti, da bi sprejela odločitev v zvezi z izvajanjem svojih pravic pred Splošnim sodiščem. Dokument WK 54/2019 INIT je bil tožeči stranki posredovan 13. maja 2019, torej po vložitvi te tožbe. Tožeča stranka je v repliki potrdila prejem dokumenta WK 54/2019 INIT.
91
Poudariti je treba, da dokument WK 54/2019 INIT, katerega namen je utemeljiti razloge za uvrstitev imena tožeče stranke na zadevna seznama, v bistvu pomeni dopolnitev obrazložitve iz prvotnih aktov, vendar je bil tožeči stranki posredovan šele po poteku enega meseca in treh tednov, česar ni mogoče šteti za zanemarljivo časovno obdobje. V zvezi s tem v nasprotju s trditvami Sveta obdobje, ki je preteklo med datumom sprejetja prvotnih aktov in datumom zahteve tožeče stranke za dostop, ne more upravičiti tega, da Svet ni odgovoril v razumnem roku. Svet se namreč ne more sklicevati na čas, ki je pretekel, preden je tožeča stranka zaprosila za dostop do dokumentov, ki se nanašajo nanjo, da bi upravičil zamudo pri dejanski ugoditvi zahteve za dostop. Vendar, kot je Svet opozoril na obravnavi, znotraj Sveta obstajajo notranji roki, ki so potrebni za pridobitev odobritve različnih organov za posredovanje dokumentov. Ti notranji roki morajo biti sicer v skladu s sodno prakso, navedeno v točkah 73 in 89 te sodbe, da se dokazi, ki so predloženi in katerih namen je utemeljitev omejevalnih ukrepov, ki se nanašajo na osebo ali subjekt, slednjemu pravočasno posredujejo, da lahko ta uveljavlja svoje pravice pred sodiščem Unije.
92
Vendar je treba poudariti, da je tožeča stranka čakala enaindvajset dni pred iztekom roka za vložitev te tožbe, da je 26. marca 2019 poslala prvo zahtevo za dostop do spisa. Tako je tožeča stranka prispevala k temu, da je imel Svet na voljo manj časa za to, da bi ji pred iztekom navedenega roka posredoval dokument WK 54/2019 INIT.
93
Zato Svetu ni mogoče v celoti pripisati dejstva, da dokumenta WK 54/2019 INIT tožeči stranki ni mogel posredovati pred vložitvijo njene tožbe.
94
Vsekakor je treba ugotoviti, da je tožeča stranka pridobila dostop do dokumenta WK 54/2019 INIT 13. maja 2019, torej preden je Svet vložil odgovor na tožbo. Tako se je lahko izrekla glede dokazov iz navedenega dokumenta v okviru replike in na obravnavi.
95
Zato je treba šteti, da je posredovanje dokumenta WK 54/2019 INIT 13. maja 2019 zadostovalo za to, da je tožeča stranka lahko uveljavljala svojo pravico do učinkovitega pravnega sredstva.
96
Glede na navedeno je treba drugi očitek in zato šesti tožbeni razlog v celoti zavrniti.
[…]
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (četrti senat)
razsodilo:
1.
Tožba se zavrne.
2.
Družbi Aman Dimashq JSC se naloži plačilo stroškov.
Gervasoni
Madise
Martín y Pérez de Nanclares
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 24. novembra 2021.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.
(
1
)	Navedene so le točke te sodbe, za katere Splošno sodišče meni, da je njihova objava koristna.