SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (drugi senat)
z dne 13. februarja 2007
Zadeva T-354/04
Gaetano Petralia
proti
Komisiji Evropskih skupnosti
„Uradniki – Začasni uslužbenci – Zaposleni v znanosti – Razvrstitev v naziv“
Predmet: Tožba zaradi predloga za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 7. oktobra 2003 o dokončni razvrstitvi tožeče stranke
v naziv B 5, plačilni razred 3, in odločbe z dne 13. maja 2004 o zavrnitvi pritožbe tožeče stranke.
Odločitev: Tožba se zavrne. Vsaka stranka nosi svoje stroške.
Povzetek
1.      Uradniki – Začasni uslužbenci – Vpoklic – Uslužbenec, zaposlen na podlagi člena 2(d) Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev
(Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člena 2(d) in 8, četrti odstavek)
2.      Uradniki – Kadrovski predpisi – Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev – Merila za razvrstitev v naziv ob vpoklicu uradnika
– Uporaba za začasne uslužbence
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 31)
3.      Uradniki – Vpoklic – Imenovanje v naziv – Imenovanje v višji naziv kariere
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 5 in 31(2); Priloga I)
4.      Uradniki – Vpoklic – Imenovanje v naziv – Imenovanje v višji naziv kariere
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 31(2))
5.      Uradniki – Načela – Varstvo zaupanja v pravo – Pogoji
6.      Uradniki – Enako obravnavanje
1.      Iz člena 8, četrti odstavek, prva in druga alinea, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev jasno izhaja, da se lahko začasni
uslužbenci iz člena 2(d) teh pogojev za zaposlitev zaposlijo tako v znanstvenih ali tehničnih službah kot v upravnih službah.
Zaposlitev za določen čas na podlagi člena 2(d) Pogojev za zasedbo stalnega delovnega mesta, plačanega iz odobrenih proračunskih
sredstev za raziskave in naložbe, torej ni dovolj za ipso facto zaposlitev v znanstveni službi.
(Glej točko 65.)
2.      Čeprav v določbah Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev ni izrecno določeno, da se člen 31 Kadrovskih predpisov v zvezi
z merili za razvrstitev uradnikov v naziv ob njihovem vpoklicu uporablja za začasne uslužbence, se lahko pravila v tej določbi
razumno uporabljajo za začasne uslužbence na podlagi načela dobrega upravljanja.
(Glej točki 5 in 85.)
Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 17. november 1998, Fabert‑Goossens proti Komisiji, T‑217/96, RecFP, str. I‑A‑607 in II‑1841,
točka 41; Sodišče prve stopnje, 6. julij 1999, Forvass proti Komisiji, T‑203/97, RecFP, str. I‑A‑129 in II‑705, točka 42;
Sodišče prve stopnje, 17. december 2003, Chawdhry proti Komisiji, T‑133/02, RecFP, str. I‑A‑329 in II‑1617, točka 35.
3.      Če je s členom 31(2) Kadrovskih predpisov organu za imenovanja ali v primeru začasnih uslužbencev organu, pooblaščenemu za
sklepanje pogodb o zaposlitvi, podeljena možnost, da zaposli uradnika ali uslužbenca v višjem nazivu kariere, mora biti uporaba
te možnosti vseeno v skladu z zahtevami, značilnimi za pojem „kariera“, ki izhajajo iz člena 5 Kadrovskih predpisov in Priloge I
k tem predpisom. Posledično je zaposlitev v višjem nazivu kariere dopustna samo izjemoma.
V zvezi s tem, kadar notranja smernica, s katero je urejeno izvajanje diskrecijske pravice, podeljene s členom 31(2) Kadrovskih
predpisov, določa kot druge možnosti, ki se lahko upoštevajo za razvrstitev v višji naziv kariere, izjemne kvalifikacije zainteresirane
osebe in posebne potrebe službe, zaradi katerih se zahteva zaposlitev posebno usposobljenega uradnika, mora organ za imenovanja
ali organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, konkretno preučiti, ali je tako v primeru novo vpoklicanega uradnika
ali uslužbenca, ki zahteva uporabo člena 31(2) Kadrovskih predpisov. Kadar organ prizna, da obravnavani primer ustreza eni
od teh možnosti, mora konkretno presoditi morebitno uporabo te določbe. V tej fazi se lahko ob upoštevanju interesa službe
na splošno odloči, ali je treba zainteresirani osebi odobriti razvrstitev v višji naziv kariere. Namreč, uporaba glagola „lahko“
v navedenem členu 31(2) pomeni, da temu organu ni treba uporabiti te določbe in da novo vpoklicani uradniki ali uslužbenci
nimajo subjektivne pravice do take razvrstitve.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da ima organ za imenovanja ali organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, v okviru,
določenem v členu 31 Kadrovskih predpisov, široko diskrecijsko pravico za preučitev, ali prosto delovno mesto zahteva vpoklic
posebej usposobljenega uradnika in ali ima ta izjemne kvalifikacije. Ta organ ima tudi široko diskrecijsko pravico, ko po
ugotovitvi obstoja enega od teh dveh položajev preuči njegove posledice.
(Glej točke od 88 do 90, 92 in 93.)
Napotitev na: Sodišče, 28. marec 1968, Kurrer proti Svetu, 33/67, Recueil, str. 187, 202; Sodišče, 6. junij 1985, De Santis
proti Računskemu sodišču, 146/84, Recueil, str. 1723, točki 9 in 11; Sodišče, 1. julij 1999, Alexopoulou proti Komisiji, C‑155/98 P,
Recueil, str. I‑4069, točki 32 in 33; Sodišče prve stopnje, 5. oktober 1995, Alexopoulou proti Komisiji, T‑17/95, RecFP, str. I‑A‑227
in II‑683, točka 21; Sodišče prve stopnje, 13. februar 1998, Alexopoulou proti Komisiji, T‑195/96, RecFP, str. I‑A‑51 in II‑117,
točka 43; zgoraj navedena sodba Chawdhry proti Komisiji, točki 37 in 44; Sodišče prve stopnje, 26. oktober 2004, Brendel proti
Komisiji, T‑55/03, ZOdl. JU, str. I‑A‑311 in II‑1437, točka 61; Sodišče prve stopnje, 15. november 2005, Righini proti Komisiji,
T‑145/04, ZOdl. JU, str. I‑A‑349 in II‑1547, točke 43, 44 in 52; Sodišče prve stopnje, 15. marec 2006, Kimman proti Komisiji,
T‑44/04, ZOdl. JU, str. I‑A‑2‑71 in II-A-2-299, točki 28 in 94; Sodišče prve stopnje, 10. maj 2006, R proti Komisiji, T‑331/04,
neobjavljena v ZOdl., točke 18, 19, 23 in 24.
4.      Sodni nadzor nad odločbo o razvrstitvi v naziv ne more nadomestiti ocene organa za imenovanja ali organa, pooblaščenega za
sklepanje pogodb o zaposlitvi. Sodišče Skupnosti se mora omejiti na preverjanje, ali ne obstaja bistvena kršitev postopka,
ali organ ni oprl odločbe na nenatančna ali nepopolna materialna dejstva in ali odločba ni bila sprejeta ob zlorabi pooblastil,
napačni uporabi prava ali nezadostni obrazložitvi. Nazadnje, treba je preveriti, ali navedeni organ ni očitno napačno uporabil
diskrecijske pravice.
(Glej točko 94.)
Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 3. oktober 2002, Platte proti Komisiji, T‑6/02, RecFP, str. I‑A‑189 in II‑973, točka 36;
zgoraj navedena sodba Chawdhry proti Komisiji, točka 45; zgoraj navedena sodba Brendel proti Komisiji, točka 60; zgoraj navedena
sodba R proti Komisiji, točka 26.
5.      Na varstvo zaupanja v pravo, ki je eno od temeljnih načel Skupnosti, se lahko sklicuje vsak posameznik, ki je v položaju,
iz katerega je razvidno, da mu je uprava z dajanjem natančnih zagotovil vzbudila utemeljena pričakovanja. Kar zadeva delovno
razmerje z institucijo, morajo biti ta zagotovila v vsakem primeru v skladu z določbami Kadrovskih predpisov ali Pogojev za
zaposlitev drugih uslužbencev.
(Glej točko 115.)
Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 23. februar 2006, Karatzoglou proti EAR, T‑471/04, ZOdl. JU, str. I-A-2-35 in II-A-2-157,
točki 33 in 34 ter navedena sodna praksa.
6.      Načelo enakega obravnavanja mora biti usklajeno s spoštovanjem načela zakonitosti, v skladu s katerim se nihče ne more v svojo
korist sklicevati na nezakonitost, ki je bila storjena v korist drugega. Tudi ob domnevi, da je organ, pooblaščen za sklepanje
pogodb o zaposlitvi, storil napako, s tem ko je začasne uslužbence razvrstil v znanstvene ali tehnične službe, se v svojo
korist ne more sklicevati na kršitev načela enakega obravnavanja uslužbenec, ki je zaposlen v upravni službi, vendar je v
natančno enakem dejanskem in pravnem položaju kot navedeni uslužbenci, ker je sodeloval v istem izbirnem postopku in opravlja
enake naloge.
(Glej točko 134.)
Napotitev na: Sodišče, 9. oktober 1984, Witte proti Parlamentu, 188/83, Recueil, str. 3465, točka 15; Sodišče, 4. julij 1985,
Williams proti Računskemu sodišču, 134/84, Recueil, str. 2225, točka 14; Sodišče, 14. marec 2002, Italija proti Svetu, C‑340/98,
Recueil, str. I‑2663, točke od 87 do 93.