62023CJ0544_RES
Zadeva C‑544/23
T. T. in BAJI Trans, s.r. o.
proti
Národný inšpektorát práce
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Najvyšší správny súd Slovenskej republiky)
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 1. avgusta 2025
„Predhodno odločanje – Uredbi (EGS) št. 3821/85 in (EU) št. 165/2014 – Obveznost občasnih kontrolnih pregledov tahografov – Odstopanje – Člen 49(1), zadnji stavek, in člen 51(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Načelo retroaktivne uporabe milejšega kazenskega zakona – Upravne sankcije kazenske narave – Kasacijska pritožba – Nov zakon, ki je začel veljati po sodbi, zoper katero je bila vložena pritožba – Pojem ‚pravnomočna obsodba‘“
Temeljne pravice – Listina o temeljnih pravicah – Področje uporabe – Izvajanje prava Unije – Nacionalna ureditev, pri kateri je podana navezna okoliščina s pravom Unije – Ureditev, ki sankcionira kršitev določb prava Unije – Naložitev upravne sankcije zaradi navedene kršitve – Sprejetje ukrepov v okviru diskrecijske pravice ali polja proste presoje, ki izhaja iz ureditve, vzpostavljene z aktom prava Unije – Zadevni akti, s katerimi se izvaja pravo Unije
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 51(1); Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta št. 561/2006, člen 13(1), št. 165/2014 in 2020/1054; Uredba Sveta št. 3821/85)
(Glej točke od 50 do 58 in točko 1 izreka.)
Temeljne pravice – Listina o temeljnih pravicah – Načelo zakonitosti kazenskih sankcij – Področje uporabe – Merila za presojo kazenske narave sankcije – Pravna opredelitev kršitve v nacionalnem pravu, narava kršitve in stopnja strogosti zagrožene sankcije – Pregon ali sankcije, ki v nacionalnem pravu niso opredeljene kot kazenske, ampak jih je treba na podlagi drugih dveh meril obravnavati kot kazenske – Vključitev – Presoja represivnega namena ukrepa – Ukrep, s katerim se uresničuje tudi preventivni cilj – Nevplivanje – Teža izrečene sankcije – Presoja na podlagi najvišje kazni
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 49(1))
(Glej točke od 63 do 79.)
Temeljne pravice – Listina o temeljnih pravicah – Načelo zakonitosti kazenskih sankcij – Načelo retroaktivne uporabe milejše kazni – Uporaba za upravno sankcijo kazenske narave – Zadevna sankcija, naložena na podlagi po sprejetju sankcije spremenjenega pravila, v ugodnejšem smislu za sankcionirano osebo – Dopustnost – Pogoji
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 49(1))
(Glej točke od 81 do 94 in točko 2 izreka.)
Temeljne pravice – Listina o temeljnih pravicah – Načelo zakonitosti v kazenskem pravu – Načelo retroaktivne uporabe milejše kazni – Sodna odločba, s katero je bila zavrnjena tožba zoper upravno globo kazenske narave, ki spada na področje uporabe prava Unije – Kasacijska pritožba – Nacionalna ureditev, ki je za storilca prekrška milejša in je začela veljati po razglasitvi izpodbijane odločbe – Obvezna uporaba s strani sodišča, pri katerem je vložena pritožba – Izpodbijana odločba, ki se v nacionalnem pravu šteje za pravnomočno – Nevplivanje
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 49(1); Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2020/1054)
(Glej točke od 96 do 114 in točko 3 izreka.)
Povzetek
Sodišče, ki mu je Najvyšší správny súd Slovenskej republiky (vrhovno upravno sodišče Slovaške republike) predložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, je v velikem senatu pojasnilo obseg načela retroaktivne uporabe milejšega kazenskega zakona (lex mitior), določenega v členu 49(1), zadnji stavek, Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), v okviru sodnega nadzora upravne sankcije v fazi kasacijske pritožbe.
T. T. je bil z upravno odločbo, sprejeto decembra 2016, spoznan za krivega storitve prekrška, ker je vozil vozilo za prevoz betona, ki je bilo v lasti družbe BAJI Trans in katerega tahograf (
1
) ni bil predmet veljavnega občasnega kontrolnega pregleda. Zato je bilo T. T. naloženo plačilo globe v višini 200 EUR.
Ker je državni inšpektorat za delo zavrnil njegovo pritožbo zoper to odločbo, sta T. T. in družba Baji Trans pri Krajský súd v Bratislave (okrožno sodišče v Bratislavi, Slovaška) zoper ti odločbi vložila tožbo.
To sodišče je njuno tožbo zavrnilo, pri čemer je med drugim menilo, da je obveznost uporabe tahografa v vseh vozilih za cestni prevoz določena z Uredbo št. 3821/85 (
2
) in z nacionalno zakonodajo, brez poseganja v izjeme iz Uredbe št. 561/2006 (
3
). Vendar te izjeme niso vključevale vozil za prevoz betona.
Tožeči stranki sta nato zoper zadnjenavedeno odločbo vložili kasacijsko pritožbo, v kateri sta poudarili, da je bila Uredba št. 561/2006 spremenjena z Uredbo 2020/1054 (
4
). Posledica te spremembe, do katere je prišlo po vložitvi njune kasacijske pritožbe, naj bi bila, da dejanja, ki jih je storil T. T., ne bi bila več nezakonita, saj je Slovaška republika uporabila možnost, ki izhaja iz te spremembe, da vozila za prevoz betona oprosti obveznosti, da so opremljena s tahografom.
Predložitveno sodišče, pri katerem je bila vložena ta pritožba, se je odločilo, da Sodišče vpraša predvsem, ali mora kasacijsko sodišče, ki odloča v sporu v zvezi upravno sankcijo, uporabiti načelo lex mitior, če je milejši zakon začel veljati po izdaji odločbe upravnega sodišča nižje stopnje, ki je odločalo o vsebini spora, ta odločba pa je v skladu z nacionalnim pravom postala pravnomočna in je bila zoper njo vložena kasacijska pritožba.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu, Sodišče je navedlo, da država članica izvaja pravo Unije v smislu člena 51(1) Listine in da se ta torej uporablja, kadar na eni strani v skladu z Uredbo o nadzorni napravi (
5
) in Uredbo št. 165/2014 (
6
) vozniku vozila naloži upravno sankcijo zaradi kršitve obveznosti, naložene s tema uredbama. Na drugi strani je tako tudi, kadar nato uporabi možnost, ki mu je priznana z zadnjenavedeno uredbo (
7
), da nekatera vozila za cestni prevoz izvzame iz spoštovanja takih obveznosti.
Najprej, na dan kršitve, ki jo je storil T. T., sta namreč tako Uredba o nadzorni napravi kot Uredba o tahografih brez možnosti odstopanja nalagali prisotnost tahografa v vozilih, kot je to iz postopka v glavni stvari, in občasni kontrolni pregled te naprave. Poleg tega ti uredbi države članice zavezujeta, da kaznujejo kršitve njunih določb (
8
). Slovaški organi so tako s sprejetjem nacionalne ureditve, ki nalaga obveznost uporabe tahografa v vseh vozilih za cestni prevoz, in s tem, da so T. T. naložili upravno sankcijo zaradi nespoštovanja obveznosti občasnih kontrolnih pregledov tahografa, s katerim je moralo biti opremljeno njegovo vozilo, izvajali pravo Unije.
Poleg tega je Sodišče navedlo, da se spor o glavni stvari natančneje nanaša na možnost sankcioniranja T. T., ker je zadevni prekršek storil pred začetkom veljavnosti Uredbe 2020/1054, čeprav so vozila za prevoz sveže betonske mešanice zaradi skupnega učinka te uredbe in zgoraj navedene nacionalne ureditve po slovaškem pravu sedaj izvzeta iz obveznosti, da so opremljena s tahografom. Taka sprememba upoštevne nacionalne ureditve, ki je ukrep, sprejet v okviru diskrecijske pravice ali polja proste presoje, ki je sestavni del ureditve, vzpostavljene z aktom prava Unije, pa prav tako pomeni izvajanje prava Unije v smislu člena 51(1) Listine.
Na drugem mestu, Sodišče je presodilo, da se člen 49(1), zadnji stavek, Listine lahko uporabi za upravno sankcijo kazenske narave, naloženo na podlagi pravila, ki je bilo po izreku te sankcije spremenjeno tako, da je za osebo, ki ji je bila sankcija naložena, milejše, če ta sprememba odraža spremembo stališča glede kazenskopravne kvalifikacije dejanj, ki jih je storila ta oseba, ali o kazni, ki jo je treba izreči.
Da je prišlo do te ugotovitve, je Sodišče najprej opozorilo, da uporaba te določbe predpostavlja časovno sosledje pravnih ureditev in odraža spremembo v korist storilca kaznivega dejanja. Poleg tega je Evropsko sodišče za človekove pravice že razsodilo, da člen 7 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (
9
) ne zagotavlja retroaktivne uporabe spremembe ureditve, ki je za storilca kaznivega dejanja milejša, če je ta sprememba posledica zgolj spremembe dejanskih okoliščin od storitve tega kaznivega dejanja, in da zato ni upoštevna za preučitev kaznivega dejanja kot takega.
V obravnavanem primeru je bil T. T. kaznovan, ker je vozil vozilo za dostavo sveže betonske mešanice, katerega tahograf ni bil predmet veljavnega občasnega kontrolnega pregleda.
Očitno je, da so bila pravila prava Unije v zvezi z obveznostjo, da se nekatera vozila opremijo s tahografom in da se zagotovi občasni kontrolni pregled nad njimi, po prekršku, ki ga je storil T. T., spremenjena tako, da bi bila zanj lahko milejša, če bi se slovaški organi v skladu s členom 3(2) Uredbe o tahografih odločili, da bodo to vrsto vozil oprostili obveznosti opremljenosti s tako napravo. Slovaški zakonodajalec pa se je odločil uporabiti možnost iz te določbe (
10
). Zdi se, da taka odprava obveznosti, da morajo biti vozila za prevoz sveže betonske mešanice opremljena s tahografom, v slovaškem pravu odraža spremembo stališča slovaškega zakonodajalca glede volje, da se sankcionirajo dejanja kot so ta, ki se očitajo T. T.
Nazadnje, ker člen 49 Listine vsebuje enaka jamstva, kot so določena v členu 7 EKČP, ki ga je treba upoštevati kot minimalno raven varstva, je Sodišče navedlo, da zahteve, ki jih člen 49(1) Listine določa za morebitno uporabo načela retroaktivne uporabe milejšega kazenskega zakona, ob upoštevanju sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice zagotavljajo raven varstva tega načela, s katero ni kršena raven varstva, zagotovljena s členom 7 EKČP, kot ga razlaga to sodišče.
Nazadnje, Sodišče je pojasnilo, da mora na podlagi člena 49(1), zadnji stavek, Listine sodišče, ki odloča o kasacijski pritožbi zoper sodno odločbo, s katero je bila zavrnjena tožba zoper upravno globo kazenske narave, ki spada na področje uporabe prava Unije, načeloma uporabiti nacionalno ureditev, ki je za storilca prekrška milejša in je začela veljati po razglasitvi te sodne odločbe, ne glede na opredelitev take odločbe kot pravnomočne po nacionalnem pravu.
V zvezi s tem je Sodišče na eni strani opozorilo, da se pravilo o retroaktivni uporabi milejšega kazenskega zakona iz te določbe uporablja, dokler ni izrečena nobena pravnomočna obsodba. To pravilo namreč pomeni, da je treba od datuma, od katerega je bilo v zadevnem pravnem redu ugotovljeno, da določenega ravnanja ni več treba kaznovati ali kaznovati tako strogo, tako spremembo presoje takoj uporabiti za vse kazenske postopke, ki še niso bili končani s pravnomočno obsodbo. Ta razlaga člena 49(1), zadnji stavek, Listine ne krši praga varstva, ki ga zagotavlja člen 7 EKČP.
Na drugi strani, čeprav pravila kazenskega postopka spadajo v pristojnost držav članic, če Unija ne sprejema zakonodaje na tem področju, morajo države članice pri izvajanju te pristojnosti vseeno spoštovati obveznosti, ki zanje izhajajo iz prava Unije, vključno s temeljnimi pravicami, določenimi v Listini. Zato, čeprav je treba presojo pravnomočnosti kazenske sankcije opraviti na podlagi prava države članice, ki jo je izrekla, je treba ta pojem za namene uporabe člena 49(1), zadnji stavek, Listine, kolikor določa obseg pravice, zagotovljene s to določbo, in posledično obseg obveznosti, ki iz nje izhajajo za države članice, razlagati avtonomno in enotno po vsej Uniji.
Tako okoliščina, da se obsodba na podlagi nacionalnega prava šteje za pravnomočno, ni odločilna za uporabo navedene določbe s strani sodišča, pri katerem je bila vložena pritožba zoper odločbo, s katero je bila izrečena ta obsodba.
Sodišče je namreč presodilo, da obsodbe ni mogoče šteti za pravnomočno v smislu člena 49(1), zadnji stavek, Listine, če je zoper njo mogoče vložiti redno pravno sredstvo, in sicer vsako pravno sredstvo, ki je del običajnega poteka postopka in ki kot tako pomeni procesni razvoj, s katerim lahko vsaka stranka razumno računa. Tako je, kadar lahko obsojena oseba ali javni organ, pristojen za pregon, v roku, določenem z zakonom, in ne da bi morala utemeljiti izjemne okoliščine, vloži pravno sredstvo, da bi dosegla razveljavitev ali spremembo obsodbe ali izrečene kazni.
Zato, kadar je obsojeni osebi ali javnemu organu, pristojnemu za izpodbijanje sodne odločbe, v zakonsko določenem roku in ne da bi bilo treba utemeljiti izjemne okoliščine omogočeno vložiti kasacijsko pritožbo, ta odločba za namene uporabe člena 49(1), zadnji stavek, Listine postane pravnomočna šele, ko stranke to pravno sredstvo izčrpajo ali ko poteče rok za vložitev take pritožbe, ne da bi bila vložena.
Tako iz člena 49(1), zadnji stavek, Listine izhaja, da je kasacijsko sodišče načeloma dolžno storilcu kaznivega dejanja, katerega sankcija spada na področje izvajanja prava Unije, zagotoviti kazensko ureditev, ki je za tega storilca milejša, tudi če je ta ureditev začela veljati po razglasitvi sodne odločbe, ki je predmet te kasacijske pritožbe. Te ugotovitve ne more spremeniti okoliščina, da je na podlagi nacionalnega prava odločbo, ki je predmet kasacijske pritožbe, mogoče razveljaviti le, če je nezakonita ali če mora kasacijsko sodišče odločiti glede na položaj, ki je obstajal na dan razglasitve te odločbe. Vsako sodišče mora namreč za storilca kaznivega dejanja uporabiti kazenski zakon, ki je zanj ugodnejši, dokler njegova obsodba ni pravnomočna.
V zvezi z zadnjenavedenim, če nacionalne določbe ni mogoče razlagati v skladu z zahtevami prava Unije, načelo primarnosti prava Unije zahteva, da nacionalno sodišče, ki v okviru svojih pristojnosti uporablja določbe tega prava, ne uporabi nobene določbe nacionalnega prava, ki je v nasprotju z določbami prava Unije z neposrednim učinkom. Člen 49(1), zadnji stavek, Listine pa je oblikovan jasno in natančno ter ne vsebuje nobenega pogoja, tako da ima neposredni učinek. Zato bi moralo predložitveno sodišče, če bi ugotovilo, da mu njegovo nacionalno pravo ne dovoljuje, da v sporu, o katerem odloča, uporabi jamstva, ki izhajajo iz te določbe, v okviru svojih pristojnosti zagotoviti varstvo, ki za posameznike izhaja iz navedene določbe, in njen polni učinek, tako da po potrebi ne uporabi nobene nasprotujoče nacionalne določbe.
(
1
)	Ta naprava, ki meri hitrost, se uporablja zlasti v motornih vozilih.
(
2
)	Glej člen 3 Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 227, v nadaljevanju: Uredba o nadzorni napravi).
(
3
)	Predložitveno sodišče navaja člena 3 in 13 Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in spremembi uredb Sveta (EGS) št. 3821/85 in (ES) št. 2135/98 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3820/85 (UL 2006, L 102, str. 1).
(
4
)	Uredba (EU) 2020/1054 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2020 o spremembi Uredbe (ES) št. 561/2006 glede minimalnih zahtev za najdaljši dnevni in tedenski čas vožnje, najkrajše odmore ter dnevni in tedenski čas počitka ter Uredbe (EU) št. 165/2014 glede določanja položaja s tahografi (UL 2020, L 249, str. 1).
(
5
)	Natančneje, gre za člen 19(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 z dne 20. decembra 1985 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 227), kakor je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 (UL 2006, L 102, str. 1).
(
6
)	V skladu s členom 41(1) Uredbe (EU) št. 165/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014 o tahografih v cestnem prometu, razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 3821/85 o tahografu (nadzorni napravi) v cestnem prometu in spremembi Uredbe (ES) št. 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju določene socialne zakonodaje v zvezi s cestnim prometom (UL 2014, L 60, str. 1, v nadaljevanju: Uredba o tahografih).
(
7
)	Ta možnost je določena v členu 3(2) te uredbe, ki se nanaša na kategorije vozil iz člena 13(1) Uredbe št. 561/2006, kakor je bil dopolnjen z Uredbo (EU) 2020/1054.
(
8
)	Ta obveznost izhaja iz člena 19(1) Uredbe o nadzorni napravi in člena 41(1) Uredbe o tahografih.
(
9
)	Konvencija, podpisana 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP).
(
10
)	Slovaški zakonodajalec se je namreč odločil, da vse kategorije vozil, naštete v členu 13(1) Uredbe št. 561/2006, po samem zakonu oprosti obveznosti opremljenosti s tahografom, in sicer iz enakih razlogov, kot jih je določil zakonodajalec Unije.