62008CC0199
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
VERICE TRSTENJAK,
predstavljeni 14. maja 2009 (
1
)
Zadeva C-199/08
Erhard Eschig
proti
UNIQA Sachversicherung AG
„Zavarovanje stroškov postopka — Direktiva 87/344/EGS — Člen 4(1) — Zavarovančeva prosta izbira odvetnika — Pogodbena omejitev — Več zavarovancev, ki so oškodovani ob istem dogodku — Zavarovateljeva izbira pravnega zastopnika“
I – Uvod
1.
Predmet obravnavanega postopka predhodnega odločanja je vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je predložilo avstrijsko sodišče Oberster Gerichtshof (v nadaljevanju: predložitveno sodišče) glede razlage Direktive Sveta 87/344/EGS z dne 22. junija 1987 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o zavarovanju stroškov postopka (
2
). Vprašanje za predhodno odločanje se nanaša na člen 4(1)(a) Direktive 87/344, v skladu s katerim lahko zavarovanec, če se zahteva, da ga v sodnem ali upravnem postopku brani, zastopa ali skrbi za njegove interese odvetnik ali druga glede na nacionalno zakonodajo ustrezno usposobljena oseba (v nadaljevanju se za odvetnika ali drugo glede na nacionalno zakonodajo ustrezno usposobljeno osebo uporablja nadpomenka „pravni zastopnik“), prosto izbere pravnega zastopnika.
2.
Postopek v glavni stvari je bil sprožen, ker je tožena stranka v postopku v glavni stvari zavrnila zahtevek tožeče stranke v postopku v glavni stvari za povrnitev stroškov za odvetnika, ki ga je ta pooblastila v zvezi s stečajem dveh investicijskih podjetij. Tožena stranka zavrnitev zahtevka utemeljuje s tem, da naj bi imela na podlagi splošnih zavarovalnih pogojev, na katerih temelji pogodba, sama pravico izbrati pravnega zastopnika, ker naj bi bilo v stečaju oškodovanih več njenih zavarovancev in naj bi zato šlo za tako imenovano množično škodo.
3.
Predložitveno sodišče sprašuje, ali je treba člen 4(1)(a) Direktive 87/344 razlagati tako, da nasprotuje razlagi nacionalne ureditve, na podlagi katere lahko zavarovatelj stroškov postopka v pogodbo o zavarovanju stroškov postopka vključi klavzulo, v skladu s katero ima v zavarovalnih primerih, v katerih je več oseb oškodovanih ob istem dogodku, pravico izbrati pravnega zastopnika, s čimer je omejena pravica posameznega zavarovanca do proste izbire pravnega zastopnika.
II – Pravni okvir
A – Pravo Skupnosti
4.
V skladu z nemško jezikovno različico (
3
) enajste uvodne izjave Direktive 87/344 interes oseb, ki so sklenile zavarovanje stroškov postopka, predpostavlja, da mora zavarovanec imeti možnost izbire odvetnika ali druge osebe, ki je skladno z nacionalno zakonodajo ustrezno usposobljena za zastopanje v sodnih in upravnih postopkih, in sicer vedno, kadar se pojavi navzkrižje interesov.
5.
V skladu z dvanajsto uvodno izjavo Direktive 87/344 je treba državam članicam dati možnost, da podjetja izvzamejo iz obveznosti, po katerih morajo zavarovancu dati prosto izbiro odvetnika, če je zavarovanje stroškov postopka omejeno na primere, ki so posledica uporabe cestnih vozil na njihovem ozemlju in če so izpolnjeni drugi omejevalni pogoji.
6.
Člen 3 Direktive 87/344 določa:
„1.   Kritje stroškov postopka je predmet pogodbe, ki je ločena od pogodbe, sestavljene za druge zavarovalne vrste, ali pa se obravnava v ločenem delu ene same police, v kateri se opredeli kritje stroškov postopka in na zahtevo države članice tudi znesek ustrezne premije.
2.   Vsaka država članica sprejme ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovi, da podjetja, ustanovljena na njenem ozemlju, skladno z ureditvijo, ki jo predpiše država članica, ali z dovoljenjem države članice po lastni izbiri sprejme vsaj eno od naslednjih rešitev, ki so alternative:
(a)
podjetje zagotovi, da nobeden od zaposlenih, ki se ukvarja z upravljanjem zahtevkov v zvezi z zavarovanjem stroškov postopka ali s pravnim svetovanjem v zvezi z njim, istočasno ne opravlja podobne dejavnosti:
—
če je podjetje sestavljeno, za drugo zavarovalno vrsto, ki jo opravlja to podjetje,
—
ne glede na to, ali je podjetje sestavljeno ali specializirano, v drugem podjetju, ki je v finančnem, poslovnem ali upravnem oziru povezano s prvim podjetjem in ki opravlja eno ali več drugih zavarovalnih vrst, opredeljenih v Direktivi 73/239/EGS;
(b)
podjetje upravljanje z zahtevki v zvezi z zavarovanjem stroškov postopka poveri podjetju, ki je ločena pravna oseba. To podjetje je navedeno v ločeni pogodbi ali ločenem delu iz odstavka 1. Če je podjetje, ki je ločena pravna oseba, povezano s podjetjem, ki opravlja eno ali več drugih zavarovalnih vrst iz točke A Priloge Direktive 73/239/EGS, zaposleni v podjetju, ki se ukvarjajo z obdelavo zahtevkov ali s pravnimi nasveti v zvezi s takšno obdelavo, ne smejo istočasno opravljati iste ali podobne dejavnosti v drugem podjetju. Poleg tega lahko države članice postavijo iste zahteve tudi za člane uprave;
(c)
podjetje v pogodbi zagotovi zavarovancu pravico, da obrambo svojih interesov od trenutka, ko ima skladno s polico pravico terjati od svojega zavarovatelja, poveri odvetniku po lastni izbiri ali kateri koli drugi ustrezno usposobljeni osebi, če to dovoljuje nacionalna zakonodaja.
3.   Ne glede na to, katera rešitev je izbrana, se šteje, da so interesi oseb, ki so sklenile zavarovanje stroškov postopka, enakovredno zavarovani skladno s to direktivo.“
7.
Člen 4 Direktive 87/344 določa:
„1.   Vsaka pogodba o zavarovanju stroškov postopka izrecno priznava, da:
(a)
če se terja odvetnik ali druga glede na nacionalno zakonodajo ustrezno usposobljena oseba, [ki] brani, zastopa ali služi interesom zavarovanca v sodnem ali upravnem postopku, ima tak zavarovanec svobodno izbiro odvetnika ali druge osebe;
(b)
zavarovanec prosto izbira odvetnika ali, če to želi in v kolikor to dovoljuje nacionalna zakonodaja, vsako drugo ustrezno usposobljeno osebo za zastopanje njegovih interesov v primeru navzkrižja interesov.
2.   Odvetnik pomeni vsako osebo, ki ima pravico opravljati svoje poklicne dejavnosti skladno z enim od poimenovanj, ki so opredeljena v Direktivi 77/249/EGS […].“
8.
Člen 5 Direktive 87/344 določa:
„1.   Vsaka država članica lahko predvidi izjemo od uporabe člena 4(1) za zavarovanje stroškov postopka, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a)
zavarovanje je omejeno na primere, ki so posledica uporabe cestnih vozil na ozemlju zadevne države članice;
(b)
zavarovanje je povezano s pogodbo o zagotavljanju pomoči v primeru nesreče ali okvare, v katero je vključeno cestno vozilo;
(c)
niti zavarovatelj, ki sklepa zavarovanje stroškov postopka, niti zavarovatelj, ki sklepa zavarovanje pomoči, ne opravlja nobene vrste zavarovanja odgovornosti;
(d)
sprejmejo se ukrepi za to, da pravno svetovanje in zastopanje vseh strank v sporu opravljajo povsem neodvisni odvetniki, če so takšne stranke za stroške postopka zavarovane pri istem zavarovatelju.
2.   Izjema, ki jo država članica dovoli podjetju skladno z odstavkom 1, ne vpliva na uporabo člena 3(2).“
B – Nacionalno pravo
9.
Nacionalni pravni okvir sta člena 158.k in 158.p Versicherungsvertragsgesetz (zakon o zavarovalnih pogodbah) iz leta 1958 (v nadaljevanju: VersVG). Člen 158.k VersVG določa:
„1.   Zavarovanec ima pravico za svojega zastopnika v sodnem ali upravnem postopku prosto izbrati osebo, pooblaščeno za poklicno zastopanje strank. Poleg tega lahko za siceršnje uveljavljanje svojih pravnih interesov prosto izbere odvetnika, če je pri zavarovatelju nastalo navzkrižje interesov.
2.   V zavarovalni pogodbi se je mogoče dogovoriti, da lahko zavarovanec za zastopnika v sodnem ali upravnem postopku izbere samo osebo, pooblaščeno za poklicno zastopanje strank, ki ima sedež pisarne v kraju sodnega ali upravnega organa, pristojnega za izvedbo postopka na prvi stopnji. Če v tem kraju vsaj štiri take osebe nimajo sedeža pisarne, se mora pravica izbire razširiti na osebe na območju tistega sodišča prve stopnje, na katerem je omenjeni organ.
3.   Na pravico zavarovanca, ki jo ima na podlagi prve povedi odstavka 1, se napoti, če zavarovanec zahteva, da se mu zagotovi pravnega zastopnika za sodni ali upravni postopek. Na pravico na podlagi druge povedi odstavka 1 se napoti, če nastane navzkrižje interesov. Če je zavarovatelj obravnavo odškodninskih zahtevkov zaupal drugemu podjetju (člen 158.j, druga poved), mora napotilo sporočiti to podjetje.“
C – Splošni pogoji za zavarovanje stroškov postopka
10.
Splošni pogoji za zavarovanje stroškov postopka (Allgemeinen Bedingungen für die Rechtsschutz Versicherung) so vzorčni pogoji, ki jih je pripravilo Österreichischer Versicherungsverband (avstrijsko združenje zavarovalnic). Člen 6.7.3 teh pogojev v različici, veljavni leta 1995 (v nadaljevanju: ARB 1995), določa:
„Če je več zavarovancev za uveljavljanje svojih pravnih interesov krito z zavarovanjem na podlagi ene ali več zavarovalnih pogodb in so njihovi interesi iz enakega ali enakovrstnega razloga usmerjeni proti istemu/istim nasprotniku/nasprotnikom, ima zavarovatelj pravico svoje storitve najprej omejiti na zunajsodno uveljavljanje pravnih interesov zavarovancev in potrebne vzorčne procese, ki jih vodijo pravni zastopniki, ki jih izbere sam. Če ali kakor hitro ti ukrepi zavarovancem ne zagotavljajo zadostnega varstva pred izgubo pravic, zlasti ker grozi nevarnost, da bodo zastarale, zavarovatelj poleg tega krije stroške pravnih zastopnikov, ki jih sam izbere, za zastopanje v skupinskih tožbah ali drugih skupinskih oblikah zunajsodnega in sodnega uveljavljanja interesov.“
III – Dejansko stanje, postopek v glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
11.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari dr. E. Eschig je pri toženi stranki v postopku v glavni stvari UNIQA Sachversicherung AG sklenil zavarovanje stroškov postopka, pri čemer je bilo dogovorjeno, da se uporablja ARB 1995.
12.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je naložila denar pri dveh investicijskih podjetjih. Ti sta postali insolventni. Zaradi njune insolventnosti so prizadeti tožeča stranka v postopku v glavni stvari in nekaj tisoč drugih vlagateljev. Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je za zastopanje zlasti v stečajnih postopkih o premoženju podjetij, kazenskem postopku proti organom teh podjetij in v postopku proti Republiki Avstriji zaradi opustitev pri nadzoru finančnega trga najela odvetniško pisarno s sedežem v svojem kraju bivališča.
13.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je pri toženi stranki v postopku v glavni stvari vložila zahtevek za kritje pravnega varstva za opravljeno in prihodnje delo svojih odvetnikov. Tožena stranka v postopku v glavni stvari ta zahtevek zavrača. Opozarja, da ima zavarovanje stroškov postopka pri njej sklenjeno približno 180 oškodovancev. V členu 6.7.3 ARB 1995 naj bi bilo za tak primer določeno, da se lahko imetniki zavarovanja stroškov postopka namesto na posamezne pravde napotijo na vzorčne pravde oziroma skupinske tožbe in da naj bi imela v tem primeru ona pravico izbrati pravnega zastopnika. Zato naj ji ne bi bilo treba povrniti stroškov samostojne pravde tožeče stranke v postopku, ki ga je ta sprožila.
14.
Zato je tožeča stranka v postopku v glavni stvari proti toženi stranki v postopku v glavni stvari vložila tožbo na ugotovitev, prvič, da mora tožena stranka prevzeti stroške za delo njenih odvetnikov v prej omenjenih in prihodnjih postopkih, in drugič, da je člen 6.7.3 ARB 1995 neveljaven in tako ni sestavni del zavarovanja stroškov postopka. Tožba tožeče stranke v postopku v glavni stvari je bila na dveh stopnjah zavrnjena. Sodišči na obeh stopnjah sta razsodili, da je razlaga člena 158.k VersVG, v skladu s katero je klavzula o množični škodi, kot je člen 6.7.3 ARB 1995, dopustna, združljiva s členom 4(1)(a) Direktive 87/344.
15.
Predložitveno sodišče, pri katerem je tožeča stranka vložila revizijo, ni povsem prepričano, kako naj razlaga člen 4(1)(a) Direktive 87/344. Po eni strani člen 4(1)(a) Direktive 87/344 določa pravico do proste izbire pravnega zastopnika. To je v prid stališču tožeče stranke v postopku v glavni stvari. Po drugi strani obstajajo utemeljeni razlogi za dopustnost klavzule o množični škodi, če je ob istem dogodku oškodovanih veliko zavarovancev. Stroški vzorčne pravde ali skupinske tožbe v imenu več zavarovancev, ki jih zastopa en pravni zastopnik, naj bi bili precej nižji od stroškov posameznih tožb. To omejevanje stroškov je potrebno tudi zaradi zaščite interesa zavarovalniške skupnosti.
16.
Če bi bila ustrezna razlaga člena 158.k VersVG združljiva s členom 4(1)(a) Direktive 87/344, bi se postavilo vprašanje, po kakšnih merilih naj se množična škoda razlikuje od drugih vrst škode. Predložitveno sodišče ni povsem prepričano, ali je klavzula, kot je člen 6.7.3 ARB 1995, v skladu s katero ima zavarovatelj pravico izbrati pravnega zastopnika, takoj ko je prizadetih več zavarovancev, združljiva s cilji in zahtevami Direktive 87/344.
17.
Predložitveno sodišče je prekinilo nacionalni postopek in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je treba člen 4(1) Direktive 87/344 razlagati tako, da nasprotuje klavzuli, ki jo vsebujejo splošni zavarovalni pogoji zavarovatelja stroškov postopka in ki zavarovatelju daje pravico, da v zavarovalnih primerih, v katerih je bilo več oseb oškodovanih ob istem dogodku (na primer ob stečaju investicijskih podjetij), izbere pravnega zastopnika, in s tem omejuje pravico posameznega zavarovanca do proste izbire odvetnika?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen: pod katerimi pogoji gre za množično škodo, ob kateri je v skladu z navedeno direktivo (ali kot njeno dopolnilo) dopustno, da se pravica do izbire pravnega zastopnika namesto posameznemu zavarovancu prizna zavarovatelju?“
IV – Postopek pred Sodiščem
18.
Predložitveni sklep z dne 23. aprila 2008 je prispel v sodno tajništvo Sodišča .
19.
Pisna stališča so predložili tožeča in tožena stranka v postopku v glavni stvari, vladi Republike Avstrije in Češke republike ter Komisija Evropskih skupnosti.
20.
Obravnave, ki je potekala 11. marca 2009, so se udeležili zastopniki tožeče in tožene stranke v postopku v glavni stvari, vlad Republike Avstrije in Češke republike ter Komisije, ki so dopolnili svoja pisna stališča.
V – Bistvene trditve strank
21.
Vsi udeleženci postopka se strinjajo, da bi Direktiva 87/344 morala odpraviti ovire za dostop na trg zavarovanj stroškov postopka, ki so posledica nacionalnih ureditev o varstvu pred navzkrižji interesov. V Nemčiji je pred sprejetjem Direktive 87/344 veljal sistem tako imenovane obvezne specializacije, zaradi katerega so imele zavarovalnice iz drugih držav članic omejene možnosti dostopa na trg. Da bi zavarovalnicam iz drugih držav članic olajšali dostop na trg in hkrati zagotovili varstvo pred navzkrižji interesov, so bile v členu 3(2) Direktive 87/344 določene tri strukturne alternativne rešitve za preprečevanje navzkrižij interesov, med katerimi je bila, prvič, zagotovitev, da nekateri zaposleni obravnavajo samo zavarovalne primere zavarovanja stroškov postopka, drugi pa zavarovalne primere drugih vrst zavarovanj, drugič, prenos obravnavanja zahtevkov v zvezi z zavarovanjem stroškov postopka na drugo podjetje, in tretjič, model pravnega zastopnika, po katerem bi si zavarovanec lahko prosto izbral odvetnika, ki ga bo zastopal.
22.
Poleg tega se vsi udeleženci postopka strinjajo, da je bila v členu 4(1)(b) Direktive 87/344 za varstvo zavarovanca zagotovljena pravica do proste izbire pravnega zastopnika, če bi kljub strukturni ureditvi na podlagi člena 3(2) Direktive 87/344 nastal konkreten konflikt interesov.
23.
Glede razlage člena 4(1)(a) Direktive 87/344 pa se stališča udeležencev postopka razlikujejo.
24.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari, Republika Avstrija in Češka republika menijo, da je v členu 4(1)(a) Direktive 87/344 zagotovljena pravica do proste izbire pravnega zastopnika v upravnih in sodnih postopkih, ki ni odvisna niti od izbire zgoraj navedenih alternativnih rešitev niti od obstoja konkretnega konflikta interesov. Tožeča stranka v postopku v glavni stvari meni, da je samostojen pomen pravice do proste izbire pravnega zastopnika na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 razviden iz tega, da ta ni odvisen od obstoja navzkrižja interesov, ampak ima zaradi omejitve na upravne in sodne postopke ožje področje uporabe kot člen 4(1)(b) Direktive 87/344. Republika Avstrija opozarja, da je pravica do proste izbire pravnega zastopnika v primerjavi s prvotnim osnutkom direktive zdaj sicer omejena na upravne in sodne postopke, vendar pa ima v tem omejenem okviru samostojen pomen.
25.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari, Republika Avstrija in Češka republika zagovarjajo stališče, da v skladu z besedilom člena 4(1)(a) Direktive 87/344 ni dopustno, da pravnega zastopnika namesto zavarovanca izbere zavarovatelj.
26.
Možnost omejitve te pravice naj prav tako ne bi bilo mogoče utemeljiti s členom 5 Direktive 87/344. Pred sprejetjem Direktive 87/344 so avtomobilski klubi v nekaterih državah članicah svojim članom zagotavljali podporo v pravnih sporih zaradi prometnih nesreč s svojimi pravnimi zastopniki. Člen 5 Direktive 87/344 je izjemna določba, s katero je bila omogočena ohranitev te prakse.
27.
Ozko razlago oziroma teleološko redukcijo člena 4(1)(a) Direktive 87/344 v smislu, da ne velja ob množični škodi, naj bi bilo treba zavrniti. Tožeča stranka v postopku v glavni stvari opozarja, da so bili primeri množične škode ob sprejetju Direktive 87/344 znani. Zato naj področja uporabe člena 4(1)(a) Direktive 87/344 ne bi bilo mogoče omejiti s sklicevanjem na to, da so primeri množične škode nov pojav. V zvezi s tem Republika Avstrija opozarja na nedoločenost pojma množične škode. Nazadnje tožeča stranka v postopku v glavni stvari in Češka republika navajata številne škodljive posledice, ki bi jih lahko imela uporaba klavzule o množični škodi za zavarovance.
28.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari, Republika Avstrija in Češka republika predlagajo, naj se na prvo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da člen 4(1) Direktive 87/344 nasprotuje omejitvi pravice zavarovanca do proste izbire pravnega zastopnika, kot je obravnavana v tem postopku v glavni stvari.
29.
Tožena stranka v postopku v glavni stvari zagovarja stališče, da cilj Direktive 87/344 ni zagotoviti zavarovancu pravico do proste izbire odvetnika.
30.
Ker naj bi bile v členu 3 Direktive 87/344 določene tri možnosti za preprečevanje navzkrižij interesov in se nobena od njih ne bi smela obravnavati prednostno, naj člena 4(1)(a) Direktive 87/344 ne bi bilo mogoče razlagati tako, da je z njim vsekakor podeljena pravica do proste izbire pravnega zastopnika.
31.
To naj bi bilo razvidno že iz besedila enajste uvodne izjave Direktive 87/344, v skladu s katero se ta pravica prizna vedno, kadar nastane navzkrižje interesov. Na podlagi tega naj bi bilo treba a contrario sklepati, da če ni navzkrižja interesov, zavarovanec načeloma nima pravice do proste izbire pravnega zastopnika.
32.
To naj bi dokazovala tudi izjema iz člena 5 Direktive 87/344. Iz njega naj bi bilo razvidno, da so izjeme pri prosti izbiri pravnega zastopnika dopustne. Člen 5 Direktive 87/344 naj ne bi bil absolutna izjema, temveč samo primer izjeme. Ker v njem množična škoda ni upoštevana, naj bi bila v interesu zavarovancev potrebna ustrezna razlaga oziroma preučitev po analogiji člena 5 Direktive 87/344. V Avstriji naj bi že zakonsko določili tako izjemo, saj so v členu 158.k, drugi odstavek, VersVG krajevno omejili pravico do izbire pravnega zastopnika.
33.
To naj bi bilo poleg tega tudi v skladu z effet utile direktive. Pomembno naj bi bilo, s katero razlago je mogoče doseči največje praktične koristi. V zavarovalništvu naj bi bilo treba vedno izhajati iz interesa zavarovancev kot celote. Na podlagi tega bi moral biti cilj čim bolj enako obravnavati zavarovance in vsem, ki imajo zavarovane stroške postopka, čim učinkoviteje in enakopravno omogočiti dostop do razpoložljivega kapitala. Ob upoštevanju interesa za zagotovitev cenovno dostopnega pravnega varstva vsakemu potrošniku naj bi bilo obvezno treba sprejeti posebno ureditev za primere množične škode.
34.
Tožena stranka v postopku v glavni stvari navaja še, da se leta 1987 ob sprejetju Direktive 87/344 še ni razmišljalo o množični škodi.
35.
Poleg tega opozarja na posledice nedopustnosti klavzule o množični škodi. V zvezi s tem omenja, prvič, konkurenčno razmerje med zavarovanji stroškov postopka in financiranjem pravdnih stroškov. In drugič, opozarja, da obseg kritja na podlagi zavarovanja stroškov postopka ni bil urejen z Direktivo 87/344. Zato bi bili lahko posledici nedopustnosti klavzul o množični škodi izključitev nekaterih tveganj in določitev zgornjih mej kritja.
36.
Nazadnje tožena stranka v postopku v glavni stvari opozarja na koristi, ki jih klavzula o množični škodi prinaša zavarovancem.
37.
Tožena stranka v postopku v glavni stvari Sodišču predlaga, naj na prvo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da je treba člen 4(1)(a) Direktive 87/344 razlagati tako, da je treba v primerih množične škode šteti za dopustno, da namesto zavarovanca pravnega zastopnika izbere zavarovatelj.
38.
Glede drugega vprašanja za predhodno odločanje tožena stranka v postopku v glavni stvari navaja, da so primeri množične škode dogodki, ob katerih več oseb utrpi škodo, ki je vsaj abstraktno primerna za gospodarno obravnavo v enem samem sodnem ali vzorčnem postopku. Pri tem naj bi bilo treba upoštevati, ali gre za primere, pri katerih ima škodni dogodek daljnosežne posledice, ali škode neposredno zadevajo posamezne zavarovance in so enake vrste, ali gre za enako vrsto pravne podlage in ali so naslovniki zahtevka v glavnem isti.
39.
Komisija meni, da načela proste izbire pravnega zastopnika v skladu s členom 4(1)(a) Direktive 87/344 ni mogoče obravnavati kot samostojnega cilja Direktive. Sicer bi bili prvi strukturni alternativi iz člena 3(2) Direktive 87/344 brez pomena. Ne bi bili več alternativni rešitvi, temveč samo še dodatna ukrepa.
40.
Komisija opominja, da se Direktiva 87/344 v tej določbi razlikuje od prvotnega predloga Komisije za to direktivo. V njem naj bi bila določena izvirna pravica do proste izbire pravnega zastopnika. Vendar naj zakonodajalec Skupnosti ne bi v celoti upošteval tega predloga. Zlasti naj bi prosto izbiro odvetnika omejil na sodne in upravne postopke.
41.
Tudi enajsta uvodna izjava direktive naj bi bila blizu tej razlagi. V skladu z njo naj bi se pri interesu oseb, ki so sklenile zavarovanje stroškov postopka, predpostavljalo, da mora zavarovanec imeti možnost izbire pravnega zastopnika, in sicer vedno, kadar nastane navzkrižje interesov.
42.
Komisija meni, da v Direktivi 87/344 ni določena absolutna pravica do proste izbire odvetnika. Zato naj bi se pravica iz člena 4(1)(a) Direktive 87/344 lahko omejila, če bi bilo to v interesu posameznega zavarovanca.
43.
Nič naj ne bi kazalo na to, da so avtorji pri oblikovanju osnutka direktive premišljevali o primerih množične škode. Zato naj z Direktivo 87/344 ne bi bila prepovedana uporaba klavzul o množični škodi, če je le zagotovljeno varstvo zavarovancev.
44.
Glede vprašanja, na podlagi katerih meril naj bi se ugotavljalo, kdaj gre za množično škodo, v obravnavanem primeru z vsaj 16.000 oškodovanci o tem gotovo ni nobenega dvoma, zato naj bi bil odgovor na to vprašanje odveč.
45.
Komisija predlaga Sodišču, naj na prvo vprašanje za predhodno odločanje odgovori, da je treba člen 4(1) Direktive 87/344 razlagati tako, da ne nasprotuje klavzuli, v skladu s katero ima zavarovatelj pravico, da v zavarovalnih primerih, v katerih je bilo več oseb oškodovanih ob istem dogodku, izbere pravnega zastopnika, in ki s tem omejuje pravico posameznega zavarovanca do proste izbire pravnega zastopnika.
VI – Pravna presoja
A – Prvo vprašanje za predhodno odločanje
46.
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem sprašuje o razlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344. V bistvu sprašuje, ali je treba to določbo razlagati tako, da nasprotuje razlagi nacionalnega predpisa, kot je člen 158.k VersVG, po kateri je v pogodbe o zavarovanju stroškov postopka dovoljeno vključiti klavzulo o množični škodi.
47.
Menim, da je treba na to vprašanje odgovoriti pritrdilno iz teh razlogov. Prvič, v besedilu člena 4(1)(a) Direktive 87/344 ni določena izjema za primere množične škode (1). Drugič, samostojen pomen pravice do proste izbire pravnega zastopnika v sodnih in upravnih postopkih v skladu s členom 4(1)(a) Direktive 87/344 je razviden iz celotne Direktive 87/344 (2). Tretjič, člen 5 Direktive 87/344 se ne more uporabljati po analogiji za primere množične škode (3). Četrtič, pogoji za teleološko redukcijo člena 4(1)(a) Direktive 87/344 niso izpolnjeni (4).
1. Besedilo člena 4(1)(a) Direktive 87/344
48.
V skladu s členom 4(1)(a) Direktive 87/344 vsaka pogodba o zavarovanju stroškov postopka izrecno priznava, da če se zahteva pravni zastopnik, da zavarovanca v sodnem ali upravnem postopku brani, zastopa ali služi njegovim interesom, ima takšen zavarovanec svobodno izbiro pravnega zastopnika.
49.
V skladu z besedilom člena 4(1)(a) Direktive 87/344 je pravica do proste izbire pravnega zastopnika sicer omejena na sodne ali upravne postopke. Vendar ni razvidno, da se določba v okviru te omejitve ne bi smela uporabljati za primere množične škode. V skladu z načelom ubi lex non distinguit, nec nos distinguere debemus se na podlagi besedila člena 4(1)(a) Direktive 87/344 primeri množične škode tako ne smejo obravnavati drugače kot drugi. Tako v skladu z besedilom člena 4(1)(a) Direktive 87/344 klavzula o množični škodi, na podlagi katere pravnega zastopnika izbere zavarovatelj, in ne zavarovanec, ni dopustna.
2. Samostojni pomen pravice do proste izbire pravnega zastopnika v sodnih in upravnih postopkih
50.
Tožena stranka v postopku v glavni stvari in Komisija menita, da pravica do proste izbire pravnega zastopnika na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 nima samostojnega pomena. Ker stališče opirata na sistematiko, cilj in zgodovino nastanka Direktive 87/344, bi rada najprej na kratko obravnavala zgodovino nastanka, cilj in vsebino te direktive.
51.
Direktiva 87/344 je ena od direktiv (
4
), s katerimi naj bi se olajšal dostop na trg neposrednih zavarovanj. (
5
) Dostop na trg zavarovanj stroškov postopka je bil omejen zaradi različnih ureditev držav članic, namenjenih preprečevanju navzkrižij interesov. (
6
)
52.
Navzkrižja interesov lahko nastanejo zlasti, če ena zavarovalnica ponuja več vrst zavarovanj. Če ponuja na primer zavarovanja civilne odgovornosti in zavarovanja stroškov postopka, ni mogoče izključiti, da je ob sporu udeležena tako na strani povzročitelja škode kot na strani oškodovanca. (
7
)
53.
Da bi se preprečili konflikti interesov, je bil v Nemčiji uveden sistem obvezne specializacije. Ker zavarovalnice v večini drugih držav članic niso bile specializirane, niso izpolnjevale zahtev obvezne specializacije. Tako je sistem obvezne specializacije tem zavarovalnicam omejeval dostop na trg.
54.
Z Direktivo 87/344 naj bi se to omejevanje dostopa na trg odpravilo, za kar naj bi bilo treba uvesti jamstva za preprečevanje navzkrižij interesov. (
8
) V tem smislu je treba obravnavati člen 3(2) Direktive 87/344, v katerem so določene tri strukturne alternativne rešitve za preprečevanje navzkrižij interesov:
—
Bistvo prve rešitve iz točke (a) je, da nihče od zaposlenih, ki so pristojni za upravljanje zahtevkov v zvezi z zavarovanjem stroškov postopka ali s pravnim svetovanjem v zvezi z njim sočasno ne opravlja podobne dejavnosti (v nadaljevanju: model posebne pristojnosti).
—
V skladu z drugo rešitvijo iz točke (b) se upravljanje zahtevkov v zvezi z zavarovanjem stroškov postopka poveri podjetju, ki je ločena pravna oseba (v nadaljevanju: model zunanjega izvajanja).
—
V skladu z rešitvijo iz točke (c) zavarovalnica v pogodbi zagotovi zavarovancu pravico, da obrambo svojih interesov od trenutka, ko jo ima skladno s polico pravico terjati od zavarovatelja, poveri pravnemu zastopniku po lastni izbiri (v nadaljevanju: model pravnega zastopnika).
55.
V skladu s členom 3(3) Direktive 87/344 vse tri rešitve zagotavljajo enakovredno varstvo interesov zavarovancev. Države članice morajo zagotoviti, da zavarovalnice, ustanovljene na njihovem ozemlju, uporabljajo vsaj eno od teh alternativnih rešitev. Države članice lahko izberejo eno od alternativnih rešitev in jo predpišejo zavarovalnicam ali jim omogočijo, da si same izberejo eno od rešitev.
56.
Poleg strukturnih ukrepov za preprečevanje navzkrižij interesov v skladu s členom 3(2) Direktive 87/344 je v členu 4(1)(b) Direktive 87/344 določeno varstvo pred konkretnimi navzkrižji interesov. V skladu s to določbo ima zavarovanec ob navzkrižju interesov pravico do proste izbire pravnega zastopnika.
57.
V nasprotju s stališčem tožene stranke v postopku v glavni stvari in Komisije niti iz razmerja med pravico do proste izbire pravnega zastopnika v sodnih in upravnih postopkih na podlagi člena 4(1)(a) in strukturnimi ukrepi za preprečevanje navzkrižij interesov (a), niti iz njenega razmerja do pravice do proste izbire pravnega zastopnika ob navzkrižju interesov (b), niti iz cilja Direktive 87/344 (c) in niti iz zgodovine nastanka Direktive 87/344 (d) ni mogoče sklepati, da pravica do proste izbire pravnega zastopnika nima samostojnega pomena.
a) Razmerje med pravico do proste izbire pravnega zastopnika na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 in strukturnimi ukrepi za preprečevanje navzkrižij interesov na podlagi člena 3(2) Direktive 87/344
58.
Tožena stranka v postopku v glavni stvari in Komisija navajata, da je treba pravico do proste izbire pravnega zastopnika na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 brati v povezavi s členom 3(2)(c) Direktive 87/344 in da je le posebna oblika modela pravnega zastopnika. Če bi se pravici do proste izbire pravnega zastopnika priznal samostojen pomen, bi se nazadnje vedno uporabljal model pravnega zastopnika na podlagi člena 3(2)(c) Direktive 87/344. Pomen drugih dveh alternativnih rešitev, modela posebne pristojnosti na podlagi člena 3(2)(a) Direktive 87/344 in modela zunanjega izvajanja na podlagi člena 3(2)(b) Direktive 87/344, pa bi bil s tem zmanjšan.
59.
Ta pristop ni prepričljiv.
60.
Model posebne pristojnosti na podlagi člena 3(2)(a) Direktive 87/344 in model zunanjega izvajanja na podlagi člena 3(2)(b) Direktive 87/344 imata svoje področje veljavnosti, tudi če se iz člena 4(1)(a) Direktive 87/344 izpelje samostojna pravica do proste izbire pravnega zastopnika v sodnih in upravnih postopkih.
61.
Področje uporabe modela pravnega zastopnika na podlagi člena 3(2)(c) Direktive 87/344 je namreč vsebinsko širše od področja uporabe člena 4(1)(a) Direktive 87/344. Člen 4(1)(a) Direktive 87/344 določa, da ima zavarovanec pravico do proste izbire pravnega zastopnika samo v upravnih ali sodnih postopkih. Nasprotno ima zavarovanec na podlagi modela pravnega zastopnika v skladu s členom 3(2)(c) Direktive 87/344 pravico, da obrambo svojih interesov poveri pravnemu zastopniku, od trenutka, ko jo ima skladno s polico pravico terjati od zavarovatelja, torej že pred začetkom upravnega ali sodnega postopka (
9
).
62.
Področje veljavnosti modela posebne pristojnosti in modela zunanjega izvajanja je ob predpostavki, da je pravica do proste izbire pravnega zastopnika v sodnih in upravnih postopkih samostojna, sicer omejeno, vendar še vedno samostojno.
63.
Nasprotno naj člen 4(1)(a) Direktive 87/344 po razlagi tožene stranke v postopku v glavni stvari in Komisije ne bi več imel področja veljavnosti. Če se izbere model pravnega zastopnika, pravica do proste izbire pravnega zastopnika obstaja že pred začetkom upravnega ali sodnega postopka. Če naj bi se člen 4(1)(a) Direktive 87/344 uporabljal samo ob izbiri odvetniškega modela, ta predpis ne bi več imel veljavne vsebine. (
10
)
64.
Ob upoštevanju načela rimskega prava ut res magis valeat quam pereat, po katerem je treba razlagi, na podlagi katere ima vsak člen samostojen pomen, dati prednost pred razlago, na podlagi katere posamezni členi izgubijo samostojen pomen, lahko sklepamo, da razmerje med členoma 3(2) in 4(1)(a) Direktive 87/344 podpira razlago, po kateri je v členu 4(1)(a) Direktive 87/344 določena samostojna pravica do proste izbire pravnega zastopnika.
b) Razmerje med pravico do proste izbire pravnega zastopnika na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 in varstvom pred konkretnimi navzkrižji interesov na podlagi člena 4(1)(b) Direktive 87/344
65.
Menim, da je tudi glede na obstoj člena 4(1)(b) Direktive 87/344, v katerem je ob konkretnem navzkrižju interesov določena pravica do proste izbire pravnega zastopnika, mogoče sklepati o samostojnem pomenu pravice do proste izbire pravnega zastopnika v upravnih in sodnih postopkih na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344. Če bi bilo področje uporabe člena 4(1)(a) omejeno na primere konkretnih navzkrižij interesov, člen 4(1)(a) Direktive 87/344 ob členu 4(1)(b) Direktive 87/344 ne bi imel več samostojnega pomena.
c) Cilj Direktive 87/344
66.
Trditve, da člen 4(1)(a) Direktive 87/344 nima samostojnega pomena, ni mogoče utemeljiti niti s ciljem Direktive 87/344.
67.
Prvič, sklicevanje tožene stranke v postopku v glavni stvari, da je glavni cilj Direktive 87/344 odstraniti ovire pri dostopu na trg, za kar bi bilo treba uskladiti predpise o varstvu zavarovancev pred navzkrižji interesov in poleg tega zavarovancem ne podeliti nobene pravice ali jamstva, me ne prepriča.
68.
Glavni cilj Direktive 87/344 je sicer nesporno odstraniti ovire za dostop na trg tako, da se uskladijo predpisi o varstvu pred navzkrižji interesov. To pa samo po sebi ne pomeni, da direktiva ne more imeti drugih predmetov urejanja razen varstva pred navzkrižji interesov.
69.
Drugič, tožena stranka v postopku v glavni stvari in Komisija v svojih spisih opozarjata, da je v uvodnih izjavah Direktive 87/344 obravnavan samo cilj varstva pred navzkrižji interesov.
70.
Tudi ta utemeljitev me ne prepriča. Najprej bi rada opozorila, da so cilji zadevne direktive, k doseganju katerih so države članice zavezane na podlagi člena 249(3) ES, razvidni iz njenih členov. Ti cilji so zavezujoči, tudi če niso vsak posebej omenjeni v uvodnih izjavah direktive.
71.
Omejenega razumevanja člena 4(1)(a) Direktive 87/344 ni mogoče utemeljiti s sklicevanjem na nemško jezikovno različico enajste uvodne izjave Direktive 87/344 tudi zato, ker se razlikuje od drugih. V skladu z drugimi jezikovnimi različicami se pri interesu oseb, ki so sklenile zavarovanje stroškov postopka, predpostavlja, da mora zavarovanec imeti možnost izbire odvetnika ali druge osebe, ki je skladno z nacionalno zakonodajo ustrezno usposobljena, in sicer v vsakem sodnem ali upravnem postopku ter vedno, kadar nastane navzkrižje interesov. (
11
) V drugih jezikovnih različicah je tako v enajsti uvodni izjavi izrecno omenjeno še, da se pri interesu zavarovanca predpostavlja, da mora imeti pravico do izbire pravnega zastopnika v sodnih in upravnih postopkih, in sicer neodvisno od varstva pred navzkrižji interesov. (
12
)
d) Zgodovina nastanka Direktive 87/344
72.
Komisija v nadaljevanju utemeljuje, da iz zgodovine nastanka Direktive 87/344 izhaja, da v nasprotju s prvotnim osnutkom direktive ni mogoče sklepati o obsežni pravici do proste izbire pravnega zastopnika. V prvotnem osnutku direktive je bila namreč predvidena neomejena pravica do proste izbire pravnega zastopnika. (
13
)
73.
Tudi ta utemeljitev me ne prepriča. Kot sem že omenila, je bila pravica do proste izbire pravnega zastopnika v končni različici sicer jezikovno spremenjena in omejena na zastopanje v sodnih in upravnih postopkih. Vendar zgolj to ne daje podlage za trditev, da pravica do izbire pravnega zastopnika, omejena na zastopanje v sodnih in upravnih postopkih, ob cilju preprečevanja navzkrižja interesov ne bi mogla imeti samostojnega pomena. Še več, na podlagi zgodovine nastanka direktive je ravno tako mogoče sklepati, da je bil prvotni cilj proste izbire pravnega zastopnika sicer omejen na zastopanje v sodnih in upravnih postopkih, vendar se pravica v tej omejeni obliki lahko uveljavlja ne glede na obstoj navzkrižja interesov. Niti v prvotnem predlogu Komisije za direktivo (
14
) niti v drugih dokumentih zakonodajnega postopka (
15
) ni podlage za sklepanje, da je bil s členom 4(1)(a) Direktive 87/344 uveden samo dodatni instrument za preprečevanje navzkrižja interesov, in ne samostojna pravica do izbire pravnega zastopnika. (
16
)
e) Vmesni predlog
74.
Moj vmesni sklep je, da položaj člena 4(1)(a) Direktive 87/344 v celotni Direktivi 87/344 in cilji direktive kažejo na samostojen pomen pravice do proste izbire pravnega zastopnika v upravnih in sodnih postopkih in da zgodovina nastanka direktive temu ne nasprotuje. (
17
)
3. Analogna uporaba člena 5 Direktive 87/344 v primerih množične škode
75.
Tožena stranka v postopku v glavni stvari se sklicuje na to, da naj bi bilo iz člena 5 Direktive 87/344 razvidno, da se lahko pravica do proste izbire pravnega zastopnika na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 omeji. Tudi s tem se ne morem strinjati. Na podlagi člena 5 Direktive 87/344 niti neposredno niti po analogiji ni mogoče sklepati o možnosti omejevanja proste izbire pravnega zastopnika v primerih množične škode.
76.
Prvič_člen 5 Direktive 87/344 določa ozko omejeno izjemo za uveljavljanje pravice do proste izbire pravnega zastopnika. V členu 5 Direktive 87/344 je izrecno navedeno, da lahko države članice pravico do proste izbire pravnega zastopnika omejijo samo, če so vsi pogoji iz člena 5 izpolnjeni kumulativno. Člena 5 Direktive 87/344 glede na njegovo besedilo tako ni mogoče razumeti, kot da našteva primere.
77.
Drugič, ta določba se nanaša na poseben primer, zato je ni mogoče uporabljati po analogiji. Sprejeta je bila na pobudo nekaterih držav članic, da bi se z njo ohranilo obstoječe stanje glede zavarovanj stroškov postopka, ki veljajo za prometne nesreče ter jih ponujajo britanski in nizozemski avtomobilski klubi. (
18
)
78.
Tretjič, menim, da obstoj ozko omejene posebne določbe, ki je ni mogoče uporabljati po analogiji, prej govori proti splošni možnosti omejevanja pravice na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 kot zanjo.
4. Teleološka redukcija pravice do proste izbire pravnega zastopnika na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 pri primerih množične škode
79.
Nazadnje se tožena stranka v postopku v glavni stvari in Komisija sklicujeta na to, da množična škoda ob sprejetju Direktive 87/344 še ni bila znana. Zato naj se pravica do proste izbire pravnega zastopnika na podlagi člena 4(1)(a) Direktive 87/344 ne bi mogla uveljavljati v primerih množične škode.
80.
Tudi s to utemeljitvijo se ne morem strinjati. Ker v besedilu člena 4(1)(a) Direktive 87/344 ni določeno, da se člen ne uporablja v primerih množične škode, tožena stranka v postopku v glavni stvari in Komisija končno zahtevata teleološko redukcijo določbe. Ta bi bila mogoča, če bi zakonodajalec besedilo člena 4(1)(a) Direktive 87/344 v nasprotju s svojo voljo zapisal preširoko. To pa iz obravnavanega primera ni razvidno.
81.
Najprej dejansko ne moremo domnevati, da zakonodajalec Skupnosti ni poznal pojma množične škode. Množična škoda ne nastaja samo na finančnem področju. Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je pravilno opozorila, da je bila direktiva sprejeta po tako imenovani aferi Contergan oziroma talidomid (
19
).
82.
V zvezi s tem, da tožena stranka v postopku v glavni stvari navaja, da je s pravnega vidika treba upoštevati morebitno uvedbo skupinskih tožb v avstrijsko pravo o pravdnem postopku, zadostuje opozorilo, da se ta ugovor nanaša na možnost uvedbe v prihodnosti (
20
) in z njim že zato ni mogoče utemeljiti teleološke redukcije. Tudi z okoliščino, da je Komisija na področju protimonopolnega prava (
21
) ali prava varstva potrošnikov (
22
) pokazala na možnosti v podporo skupinskim tožbam, ni mogoče utemeljiti teleološke redukcije. Če se bo v prihodnosti v zvezi s tem izoblikovalo mnenje, da je sprememba določb Direktive 87/344 potrebna, bo naloga zakonodajalca Skupnosti, da ustrezno spremeni določbe Direktive 87/344.
83.
Prav tako močno dvomim, da je mogoče člen 4(1)(a) Direktive 87/344 obravnavati, kot da je preširoko zastavljen.
84.
Prvič, področje urejanja člena 4(1)(a) Direktive 87/344 je omejeno. S predpisom je urejen samo obstoj pravice do proste izbire pravnega zastopnika, če se zahteva pravnega zastopnika, da brani, zastopa ali skrbi za interese zavarovanca v sodnem ali upravnem postopku. Nasprotno v členu 4(1)(a) Direktive 87/344 niso določeni pogoji, ki morajo biti izpolnjeni, da ima zavarovanec na podlagi zavarovanja stroškov postopka pravico do vključitve pravnega zastopnika. Ti pogoji so tako – s pridržkom nadaljnjih zadevnih zavezujočih določb prava Skupnosti ali nacionalnih določb – določeni v pogodbi o zavarovanju stroškov postopka.
85.
Drugič, Direktiva 87/344 vsebuje le nekatere posamezne zahteve glede vsebine pogodb o zavarovanju stroškov postopka. V njej zlasti niso določena področja, ki jih mora pokrivati zavarovanje stroškov postopka. S pridržkom nacionalnih določb tako lahko zavarovalnice s področja uporabe zavarovanja izključijo področja, na katerih je pogostejša množična škoda, oziroma za kritje teh področij zahtevajo višje premije. (
23
)
86.
Zaščite zavarovalniške skupnosti v smislu stalnih premij in preglednih stroškovnih struktur, ki jo zahteva tožena stranka, zato ni treba doseči na silo z omejevanjem proste izbire pravnega zastopnika.
5. Predlog
87.
Ugotoviti je treba, da se mora člen 4(1)(a) Direktive 87/344 razlagati tako, da nasprotuje razlagi nacionalne ureditve, kot je člen 158.k VersVG, na podlagi katere je v pogodbi o zavarovanju stroškov postopka mogoče določiti, da ima v primerih, v katerih je več zavarovancev oškodovanih ob istem dogodku, pravico pravnega zastopnika izbrati zavarovatelj, in ne zavarovanec.
B – Drugo vprašanje za predhodno odločanje
88.
Ker je bilo drugo vprašanje za predhodno odločanje postavljeno podredno, nanj ni treba odgovoriti.
VII – Predlog
89.
Ob upoštevanju zgornjih navedb Sodišču predlagam, naj na vprašanji predložitvenega sodišča odgovori:
Člen 4(1)(a) Direktive Sveta 87/344/EGS z dne 22. junija 1987 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o zavarovanju stroškov postopka je treba razlagati tako, da nasprotuje razlagi nacionalne določbe, kot je člen 158.k avstrijskega zakona o zavarovalnih pogodbah, na podlagi katere je v pogodbe o zavarovanju stroškov postopka dovoljeno vključiti klavzulo, po kateri ima v zavarovalnih primerih, v katerih je bilo več oseb oškodovanih ob istem dogodku, pravico pravnega zastopnika, ki zavarovanca brani, zastopa ali skrbi za njegove interese v sodnem ali upravnem postopku, izbrati zavarovatelj, in ne zavarovanec.
(
1
)	Jezik izvirnika: nemščina.
(
2
)	UL L 185, str. 77.
(
3
)	Nemška jezikovna različica enajste uvodne izjave se precej razlikuje od drugih. To odstopanje bom obravnavala v točki 71 teh sklepnih predlogov.
(
4
)	Glej Direktivo Sveta z dne 24. julija 1973 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti neposrednega zavarovanja razen življenjskega zavarovanja (73/239/EGS) (UL L 228), str. 3; Drugo direktivo Sveta z dne o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju razen življenjskega zavarovanja, ki opredeljuje določbe za učinkovito uresničevanje svobode opravljanja storitev in o spremembah Direktive 73/239/EGS (88/357/EGS) (UL L 172, str. 1); Drugo direktivo Sveta z dne o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o neposrednem zavarovanju (življenjskem zavarovanju), ki opredeljuje določbe za učinkovito uresničevanje svobode opravljanja storitev in ki spreminja Direktivo 79/267/EGS (90/619/EGS) (UL L 330, str. 50).
(
5
)	V zvezi s ciljem glej tretjo uvodno izjavo Direktive 87/344; glej tudi Bähr, G. W., „Der Rechtsrahmen für Niederlassungen von europäischen Versicherungsunternehmen in Deutschland – zugleich Anmerkungen zur Corporate Compliance für Niederlassungen“, v: Liber amicorum für Gerrit Winter, Verlag Versicherungswirtschaft, 2007, str. od 191 do 208.
(
6
)	Glej četrto uvodno izjavo Direktive 87/344.
(
7
)	Glej Cerveau, B., in Margeat, H., „Commentaire de la directive du Conseil des Communautés européennes portant coordination des dispositions législatives réglementaires et administratives concernant l’assurance protection juridique“, Gazette du Palais, 1987, str. 580 in 581.
(
8
)	Glej osmo uvodno izjavo Direktive 87/344.
(
9
)	V zvezi z vprašanji glede razlage pojma „sodni postopek“, glej Blundell, H., „Free to choose? Before the event legal expenses insurance and freedom of choice“, Journal of Personal Injury Law, 2004, str. 93 in naslednje.
(
10
)	Glej Cerveau, B., in Margeat, H. (delo, navedeno v opombi 7 teh sklepnih predlogov), str. 584.
(
11
)	Veliko dejstev potrjuje, da ima nemška jezikovna različica izhodiščno in posledično napako. Izhodiščna napaka je v tem, da skupina besed o zastopanju v sodnih in upravnih postopkih ni bila razumljena, kot da izraža samostojno alternativo (kot je izražena tudi v členu 4(1)(a)), temveč kot da dodatno opisuje usposobljenost „druge osebe“. Posledična napaka pa je, da so bile besede, s katerimi je v drugih jezikovnih različicah izraženo alternativno razmerje med obema skupinama primerov (na primer „et chaque fois“ v francoski jezikovni različici in „and whenever“ v angleški jezikovni različici), napačno prevedene z besedami „und zwar immer“.
(
12
)	Glej francosko in angleško jezikovno različico, ki sta navedeni v opombi 11 teh sklepnih predlogov. S preučitvijo zlasti italijanske, portugalske, romunske, slovenske in španske jezikovne različice sem prišla do enake ugotovitve.
(
13
)	Glej člen 5 Predloga Komisije za direktivo z dne 18. julija 1979, COM(79) 396 konč. (UL C 198, str. 2).
(
14
)	Glej opombo 13.
(
15
)	Glej Mnenje Ekonomsko-socialnega odbora o predlogu Direktive Sveta o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o zavarovanju stroškov postopka z dne 20. novembra 1980 (UL C 348, str. 22); Mnenje Evropskega parlamenta o predlogu Komisije Evropskih skupnosti Svetu za Direktivo o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o zavarovanju stroškov postopka z dne (UL C 260, str. 78); Spremenjeni predlog za Direktivo Sveta o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o zavarovanju stroškov postopka C(82) 43 konč. z dne (UL C 78, str. 9).
(
16
)	Glej Fenyves, A., „Zur Zulässigkeit der ‚Massenschadensklausel‘ in der Rechtsschutzversicherung“, Versicherungsrundschau, 2006, str. 22 in naslednje ter str. 25, ki opozarja, da ima zgodovinska razlaga majhno veljavo.
(
17
)	Glej tudi sklep Paris, C., „Le régime de l’assurance protection juridique“, Collection des thèses, Édition Larcier, 2004, str. 67, ki navaja, da člen 4(1)(a) Direktive 87/344 pomeni samostojno jamstvo, ki naj se ne bi smelo zamenjevati s strukturnimi ukrepi na podlagi člena 3(2) Direktive 87/344.
(
18
)	Cerveau, B., in Margeat, H. (delo, navedeno v opombi 7 teh sklepnih predlogov), str. 584; Fenyves, A. (delo, navedeno v opombi 16 teh sklepnih predlogov), str. 23.
(
19
)	Pri tem je šlo za zdravilo z učinkovino talidomid, ki se je konec petdesetih let 20. stoletja tržilo zlasti v Nemčiji in Združenem kraljestvu ter je povzročilo okvare ploda pri nosečnicah.
(
20
)	O procesnopravnih predpostavkah tožb več oškodovancev glej: Rechberger, W. H., „Zur Einführung eines ‚Gruppenverfahrens‘ in Österreich“, v: Rechtsschutz gestern, heute, morgen, v: Festgabe zum 80. Geburtstag von Rudolf Machacek und Franz Matscher, Neuer Wissenschaftlicher Verlag, 2008, str. od 861 do 869.
(
21
)	Bela knjiga z dne 2. aprila 2008 o odškodninskih tožbah zaradi kršitve protimonopolnih pravil ES, COM(2008) 165 konč.
(
22
)	Zelena knjiga z dne 27. novembra 2008 o kolektivnih odškodninah za potrošnike, COM(2008) 794 konč.
(
23
)	Glej Paris, C. (delo, navedeno v opombi 15 teh sklepnih predlogov), str. 70.