Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
JULIANE KOKOTT IŠVADA,
pateikta 2026 m. balandžio 16 d.(1)
Byla C‑36/25
Energia Group Holdings (ROI) DAC,
Energia Customer Solutions Limited,
Wind Generation Ireland Limited,
Holyford Windfarm Limited,
Cornavarrow Windfarm Limited,
Eshmore Limited,
GR Wind Farms 1 Limited,
CNOC Windfarms Limited,
TRA Investments Limited,
Ballybane Windfarms Limited,
Beam Wind Limited,
Meenaward Wind Farm Limited,
Cordal Windfarms Limited,
Sigatoka Limited,
Glanaruddery Windfarms Limited,
Glencarbry Windfarm Limited,
Gortahile Windfarm Limited,
Killala Community Windfarm Designated Activity Company,
Kill Hills Windfarm Limited,
Knocknacummer Wind Farm Limited,
Knocknalour Wind Farm Limited,
Seahound Wind Developments Limited,
Lisdowney Wind Farm Limited,
Monaincha Wind Farm Limited,
Ronaver Energy Limited,
Tullynamoyle Wind Farm II Limited
prieš
The Commission for Regulation of Utilities
dalyvaujant:
Eirgrid PLC,
The Attorney General
(Supreme Court (Aukščiausiasis Teismas, Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Elektros energijos vidaus rinka – Bendrosios taisyklės – Reglamentas (ES) 2019/943 – 13 straipsnio 7 dalis – Elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojas – Pirmenybinis skirstymas – Ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas – Teisė į finansinę kompensaciją – Skaičiavimo metodai – Tinkama kompensacija – Tiesioginis veikimas – Sąlygos “
Turinys
I.
Įvadas
II.
Teisinis pagrindas
A.
Reglamentas (ES) 2019/943 dėl elektros energijos vidaus rinkos
B.
Direktyva (ES) 2019/944 dėl elektros energijos vidaus rinkos
III.
Faktinės aplinkybės, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
IV.
Teisinis vertinimas
A.
Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies taikymo sritis (pirmasis klausimas)
1.
Įžanginės pastabos
2.
Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje nustatyti kompensavimo mechanizmo kriterijai ir veikimo principai (pirmojo klausimo a punktas)
a)
Pažodinis aiškinimas
b)
Sisteminis, teleologinis ir istorinis aiškinimas
c)
Tarpinė išvada dėl pirmojo klausimo a punkto
3.
Kriterijaus „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė [kompensacija]“ reikšmė (pirmojo klausimo b punktas)
4.
Nacionalinių taikymo priemonių, kuriomis teisė į finansinę kompensaciją siejama su pirmenybinio skirstymo naudojimu, teisėtumas (pirmojo klausimo c punktas)
B.
Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies tiesioginis veikimas (antrasis klausimas)
1.
Tiesioginio veikimo kriterijai, atskiriant juos nuo tiesioginio taikymo
2.
Tiesioginio veikimo kriterijų įvykdymas
3.
Tarpinė išvada
C.
Kitos teisinės gynybos priemonės (trečiasis klausimas)
D.
Kiti klausimai (ketvirtasis klausimas)
1.
Finansinės kompensacijos reikalavimo įvykdymo atidėjimas (ketvirtojo klausimo a ir b punktai)
2.
Teisės į finansinę kompensaciją taikymo srities asmenims apribojimas ar išplėtimas (ketvirtojo klausimo c punktas)
a)
Pirma dalis: ar netaikoma smulkiesiems gamintojams?
b)
Antra dalis: tarpininkų teisė į kompensaciją?
3.
Rinkos kainą viršijantys mokėjimai, kurie mokami pagal BEEPS, kaip „finansinė parama“ (ketvirtojo klausimo d punktas)
V.
Išvada
I.      Įvadas
1.        Be kita ko, Reglamentu (ES) 2019/943(2) ir Direktyva (ES) 2019/944(3) liberalizuota ir suderinta vidaus elektros energijos rinka iš esmės grindžiama rinkos taisyklėmis(4). Vis dėlto kartu ji skatina tvarią ir dekarbonizuotą elektros energijos gamybą(5), todėl elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojų tiekiamai elektros energijai iš principo teikiama pirmenybė („pirmenybinis skirstymas“). Dėl sudėtingo elektros energijos rinkų veikimo kartais būtina, kad tinklų operatoriai, siekdami reguliuoti apkrovą ir užtikrinti sistemos saugumą, taikytų ir ne rinka grindžiamas priemones, pavyzdžiui, šioje byloje nagrinėjamą mažinamąjį perskirstymą. Toks perskirstymas reiškia, kad atitinkamas elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių – kaip, pavyzdžiui, iš vėjo jėgainių – gamintojas laikinai negali tiekti į tinklą savo pagaminto arba galimo pagaminti elektros energijos kiekio ir už tai įgyja teisę gauti finansinę kompensaciją iš tinklo operatoriaus. Vis dėlto tokia reikalavimo teisė atsiranda ir tuomet, kai tinklo operatorius nurodo atlikti didinamąjį perskirstymą, t. y. nurodo atitinkamam gamintojui pagaminti didesnį elektros energijos kiekį ir tiekti jį į tinklą, nei jis būtų tiekęs rinkos sąlygomis.
2.        Pagrindinėje byloje, dėl kurios pateiktas šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą, ginčijamas nacionalinių ir Sąjungos teisės nuostatų, susijusių su finansinės kompensacijos už ne rinka grindžiamą mažinamąjį perskirstymą apskaičiavimu, taikymas. Taigi Teisingumo Teismas turi pirmą kartą pateikti savo nuomonę dėl sudėtingų Sąjungos teisės kriterijų, taikomų tokiu atveju numatytai teisei į finansinę kompensaciją.
II.    Teisinis pagrindas
3.        Sąjungos teisinį pagrindą iš esmės sudaro Reglamentas 2019/943 ir Direktyva 2019/944.
A.      Reglamentas (ES) 2019/943 dėl elektros energijos vidaus rinkos
4.        Pagal Reglamento (ES) 2019/943 2 straipsnio 26 punktą „perskirstymas“ apibrėžiamas kaip „priemonė, įskaitant apribojimą, kurią aktyvuoja vienas arba daugiau perdavimo sistemos operatorių arba skirstymo sistemos operatorių, pakeisdami gamybos ir (arba) apkrovos modelį, kad pakeistų fizinius srautus elektros energijos sistemoje ir pašalintų fizinę tinklų perkrovą arba kitu būdu užtikrintų sistemos saugumą“(6).
5.        Reglamento 12 straipsnyje aptariamas gaminamos elektros energijos ir reguliavimo apkrova skirstymas. Šio straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „[e]lektros energijos gamybos objektuose gaminama elektros energija ir reguliavimas apkrova skirstomi remiantis nediskriminavimo, skaidrumo ir, nebent pagal 2–6 dalis būtų numatyta kitaip, rinkos principais“. 2–6 dalyse reglamentuojamas „pirmenybinis skirstymas“ elektros energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių įrenginiams(7). Pagal 2 dalį, nedarydamos poveikio SESV 107, 108 ir 109 straipsniams, valstybės narės „užtikrina, kad sistemos operatoriai, skirstydami <...>, pirmenybę teiktų elektros energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių įrenginiams, ta apimtimi, kuria tai yra leidžiama saugiu nacionalinės elektros energijos sistemos veikimu, remdamiesi skaidriais bei nediskriminaciniais kriterijais ir jei tokie elektros energijos gamybos objektai yra [be kita ko, objektai] <...>, kurių įrengtoji elektrinė galia yra mažesnė nei 400 kW“. Pagal 4 dalį valstybės narės taip pat gali numatyti pirmenybinį skirstymą elektros energijai, pagamintai didelio naudingumo kogeneracijos objektuose, kurių įrengtoji elektrinė galia yra tokia pati. Pagal 6 dalį elektros energijos gamybos objektams, naudojantiems atsinaujinančiuosius energijos išteklius arba didelio naudingumo kogeneraciją, kurie buvo atiduoti eksploatuoti anksčiau nei 2019 m. liepos 4 d. ir kuriems po atidavimo eksploatuoti taikytas pirmenybinis skirstymas pagal Direktyvos 2012/27/ES(8) 15 straipsnio 5 dalį arba Direktyvos 2009/28/EB(9) 16 straipsnio 2 dalį, ir toliau taikomas pirmenybinis skirstymas.
6.        Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnyje „Perskirstymas“ visų pirma nustatyta:
„1. Elektros energijos perskirstymas ir reguliavimo apkrova perskirstymas grindžiamas objektyviais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais. Jis gali būti vykdomas naudojant bet kokias elektros energijos gamybos technologijas, elektros energijos kaupimą ar reguliavimą apkrova, įskaitant esančius kitose valstybėse narėse, nebent tai būtų techniškai neįmanoma.
2. Perskirstomi ištekliai rinkos mechanizmais atrenkami iš elektros energijos gamybos objektų, elektros energijos kaupimo arba reguliavimo apkrova reguliavimo objektų ir toks perskirstymas kompensuojamas finansiškai. <...>
3. Ne rinka grindžiamas elektros energijos gamybos perskirstymas, elektros energijos kaupimo ir reguliavimo apkrova perskirstymas gali būti naudojamas tik jeigu:
a)      nėra rinkos alternatyvų;
b)      visi rinkos ištekliai yra panaudoti arba
c)      turimas elektros energijos gamybos, energijos kaupimo arba reguliavimo apkrova objektų skaičius rajone yra per mažas užtikrinti veiksmingą konkurenciją rajone, kuriame yra tinkami paslaugos teikimo objektai, arba
d)      dėl dabartinės padėties tinkle perkrova atsiranda tokiu įprastu ir numatomu būdu, kad rinka grindžiamas perskirstymas sąlygotų reguliarų strateginį pasiūlymų teikimą, dėl kurio padidėtų vidaus perkrovos lygis <...>
<...>
5. Taikant tinklo patikimumo ir saugumo išlaikymo reikalavimus, grindžiam[us] skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais, kuriuos nustato reguliavimo institucijos, perdavimo sistemos operatoriai ir skirstymo sistemos operatoriai:
a)      užtikrina perdavimo tinklų ir skirstymo tinklų gebėjimą perduoti iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių arba didelio naudingumo kogeneracijos įrenginiuose pagamintą elektros energiją, kuo mažiau taikant perskirstymą <...>;
b)      imasi tinkamų operatyvinių tinklo valdymo ir su rinka susijusių priemonių, kad kuo labiau sumažintų elektros energijos, pagamintos iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių arba naudojant didelio naudingumo kogeneraciją, mažinamąjį perskirstymą;
<...>
6. Jei taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, laikomasi šių principų:
a)      elektros energijos gamybos objektams, naudojantiems atsinaujinančiuosius energijos išteklius, mažinamasis perskirstymas taikomas tik jei nėra kitų alternatyvų arba jei pritaikius kitus sprendimus itin neproporcingai padidėtų sąnaudos arba kiltų didelė rizika tinklo saugumui;
b)      elektros energijai, pagamintai didelio naudingumo kogeneracijos proceso metu, mažinamasis perskirstymas taikomas tik jei nėra kitų alternatyvų, išskyrus elektros energijos gamybos objektų, naudojančių atsinaujinančiuosius energijos išteklius, gamybos mažinamąjį perskirstymą, arba jei pritaikius kitus sprendimus neproporcingai padidėtų sąnaudos arba kiltų didelė rizika tinklo saugumui;
c)      elektros energijai, kuri pagaminama atsinaujinančiuosius energijos išteklius naudojančiuose įrenginiuose arba didelio naudingumo kogeneracijos įrenginiuose, ir kuri į perdavimo arba skirstymo tinklą netiekiama, mažinamasis perskirstymas netaikomas, nebent kitaip nebūtų galima išspręsti tinklo saugumo klausimų;
d)      mažinamasis perskirstymas pagal a, b ir c punktus tinkamai ir skaidriai pagrindžiamas. <...>
7. Kai taikomas ne rinka grindžiamas perskirstymas, perskirstymo reikalaujantis sistemos operatorius elektros energijos gamybos, elektros energijos kaupimo arba reguliavimo apkrova objekto, kuriam taikomas perskirstymas, operatoriui moka finansinę kompensaciją, išskyrus gamintojų, sutikusių su prijungimo sutartimi, pagal kurią patikimas elektros energijos tiekimas negarantuojamas, atveju. Tokia finansinė kompensacija turi būti bent lygi didžiausiam iš šių elementų arba jų deriniui, jei, taikant tik didesnį iš elementų, kompensacija būtų nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė:
a)      dėl perskirstymo atsiradusios papildomos eksploatavimo išlaidos, kaip antai papildomos išlaidos kurui didinamojo perskirstymo atveju arba atsarginės šilumos tiekimas elektros energijos gamybos objektuose, naudojančiuose didelio naudingumo kogeneraciją, mažinamojo perskirstymo atveju;
b)      grynosios įplaukos už parduotą elektros energiją kitos paros rinkoje, kurios būtų gautos elektros energijos gamybos, elektros energijos kaupimo arba reguliavimo apkrova objektui neprašant atlikti perskirstymo; kai elektros energijos gamybos, elektros energijos kaupimo arba reguliavimo apkrova objektams skiriama finansinė parama pagal pagamintos arba suvartotos elektros energijos kiekį, finansinė parama, kuri būtų gauta nesant prašymo perskirstyti, laikoma grynųjų įplaukų dalimi.“
7.        Reglamento (ES) 2019/943 19a straipsnyje reglamentuojamas „elektros energijos pirkimo sutarčių“ skatinimas.
8.        Šio reglamento 19d straipsnyje reglamentuojamos „investicijoms taikomos tiesioginio kainų rėmimo schemos, įgyvendinamos sudarant abipusius sandorius dėl kainų skirtumo“, skirtos naujiems elektros energijos gamybos objektams, kuriuose elektros energija gaminama iš atsinaujinančiųjų išteklių.
B.      Direktyva (ES) 2019/944 dėl elektros energijos vidaus rinkos
9.        Direktyvos 2019/944 59 straipsnyje nustatytos reguliavimo institucijų pareigos ir įgaliojimai. Pagal šio straipsnio 1 dalies a punktą reguliavimo institucijos pareiga yra „laikantis skaidrumo kriterijų, nustatyti ar patvirtinti perdavimo ar skirstymo tarifus ar jų metodikas arba ir tarifus, ir metodikas“.
III. Faktinės aplinkybės, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
10.      Supreme Court (Aukščiausiasis Teismas, Airija) šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikė dėl dviejų apeliacinių skundų, kuriuose ginčijamas Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies aiškinimas. Šiose bylose apeliantė yra Commission for Regulation of Utilities (Komunalinių paslaugų reguliavimo komisija, Airija; toliau – CRU), National Regulatory Authority (Nacionalinė reguliavimo institucija; toliau – NRI), atsakinga už elektros energijos rinkos reguliavimą Airijoje, Attorney General (generalinis prokuroras, Airija), Transmission System Operator (Airijos perdavimo sistemos operatorius; toliau – PSO arba tinklo operatorius), Eirgrid plc, taip pat atsakovai ir ieškovai pirmojoje instancijoje, kurie yra elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojai arba jų tarpininkai.
11.      Airijos saloje veikia bendroji elektros energijos rinka (angl. Single Electricity Market, toliau – SEM), kurioje Airijos ir Šiaurės Airijos dalims taikoma atskira priežiūra. Northern Ireland Authority for Utility Regulation (Šiaurės Airijos komunalinių paslaugų reguliavimo institucija, Airija; toliau – NIAUR) yra Šiaurės Airijos reguliavimo institucija. Siekiant užtikrinti bendras CRU ir NIAUR priežiūros funkcijas, buvo įsteigtas Single Electricity Market Committee (Bendrosios elektros energijos rinkos komitetas, Airija; toliau – SEMC). Eirgrid kartu su System Operator for Northern Ireland Ltd (perdavimo tinklo operatorius Šiaurės Airijoje; toliau – SONI) veikia kaip Single Energy Market Operator (bendrosios elektros energijos rinkos operatorius; toliau – SEMO).
12.      2022 m. kovo 22 d. SEMC, remdamasis Direktyvos 2019/944 59 straipsniu, priėmė Sprendimą dėl skirstymo, perskirstymo ir kompensavimo pagal Reglamentą (ES) 2019/943 (SEM-22-009) (Decision Paper on Dispatch, Redispatch and Compensation Pursuant to Regulation (EU) 2019/943; toliau – ginčijamas sprendimas). Siekiant įgyvendinti visų pirma Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje nustatytus reikalavimus ir suteikti finansinę kompensaciją elektros energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių įrenginiams, kai taikomas ne rinka grindžiamas skirstymas, ginčijamame sprendime numatyti šie principai(10):
„a)      įrenginių, naudojančių atsinaujinančiuosius energijos išteklius, pradėtų eksploatuoti po 2019 m. liepos 4 d., atveju kompensacija, pagrįsta įrenginio ex ante pajamomis, arba negauta parama, atsižvelgiant į tai, kuri yra didesnė, neturėtų būti laikoma „nepagrįstai didele“, nebent yra pagrįstų priežasčių manyti kitaip.
Bet kokia negauta parama tokiems įrenginiams paprastai turėtų būti teikiama pagal konkurencines, rengiant aukcionus vykdomas skatinimo programas, kuriose siūlymai atspindi rinkos pajamas, įskaitant programas, nustatytas pagal 13 straipsnio 7 dalį;
b)      įrenginių, naudojančių atsinaujinančiuosius energijos išteklius, pradėtų eksploatuoti iki 2019 m. liepos 4 d., atveju kompensacija, pagrįsta įrenginio ex ante pajamomis, arba negauta parama, atsižvelgiant į tai, kuri yra didesnė, turėtų būti laikoma „nepagrįstai didele“, nebent yra pagrįstų priežasčių manyti kitaip.
Bet kokia negauta parama tokiems įrenginiams paprastai turėtų būti skiriama pagal programas, kuriose parama skaičiuojama remiantis vidutinėmis elektros energijos iš įvairių atsinaujinančiųjų energijos šaltinių išlaidomis.“
13.      Kitos apeliacinio proceso šalys ieškiniuose, pareikštuose dėl ginčijamo sprendimo, nurodė, kad kompensacija už ne rinka grindžiamą perskirstymą visiškai kompensuotų paveiktiems elektros energijos gamintojams dėl perskirstymo atsiradusius nuostolius taip, kad jie būtų „abejingi“ arba „neutralūs“ perskirstymo perspektyvai. Sprendimu ribojama jų teisė į finansinę kompensaciją, ypač dėl mažinamojo perskirstymo, taip nesilaikant Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies, ir neteisėtai atidedamas kompensacijos išmokėjimas.
14.      High Court (Aukštasis teismas, Airija) panaikino ginčijamą sprendimą.
15.      Apeliacinį skundą nagrinėjantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas – Supreme Court (Aukščiausiasis Teismas) – abejoja dėl Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies aiškinimo ir prašo išaiškinti, ar ši nuostata yra tiesiogiai taikytina. Jis nurodo, kad pagal ginčijamą sprendimą, be kita ko, netaikoma finansinė kompensacija vadinamiesiems de minimis gamintojams, kurie nedalyvauja kitos paros rinkoje, t. y. kitos paros prekyboje elektra energija. Nacionalinis teismas taip pat pabrėžia didelę ekonominę reikšmę, kurią daro finansinė parama elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojams, visų pirma skatinant bendrovių elektros energijos pirkimo sutartis (angl. Corporate Power Purchase Agreements, toliau – BEEPS)(11). Taip pirkėjai įsipareigoja pirkti elektros energiją už sutartą kainą (toliau – vykdymo kaina), kuri kartais gali būti didesnė arba mažesnė už rinkos kainą. Šios BEEPS paprastai sudaromos kaip sutartys dėl kainų skirtumo, pagal kurias, jei rinkos kaina yra didesnė už vykdymo kainą, elektros energijos gamintojas sumoka pirkėjui skirtumą, o jei referencinė rinkos kaina yra mažesnė, pirkėjas kompensuoja skirtumą gamintojui. Tačiau CRU tvirtina, kad gamintojo teisė reikalauti vykdymo kainos, kuri viršija referencinę rinkos kainą, nepatenka į 13 straipsnio 7 dalies b punkto taikymo sritį, todėl neprivaloma kompensuoti skirtumo tuo atveju, kai taikomas mažinamasis perskirstymas.
16.      Supreme Court (Aukščiausiasis Teismas) sustabdė bylos nagrinėjimą ir, remdamasis SESV 267 straipsnio trečia pastraipa, pateikė Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
1.      a)      Ar Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje reikalaujama, kad garantuojamąją prieigą turintiems elektros energijos gamintojams, kuriems sistemos operatoriai taikė mažinamąjį perskirstymą, būtų visiškai kompensuojamos dėl perskirstymo negautos pajamos (įskaitant bet kokią negautą finansinę paramą), kad elektros energijos gamintojo finansinė padėtis būtų tokia pati, kokia būtų buvusi, jei jam nebūtų taikomas perskirstymas, ir kad jis atitinkamai būtų abejingas perskirstymo galimybei?
b)      Ką šiame kontekste reiškia žodžiai „kompensacija <...> nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė“ ir pagal kokius kriterijus ar standartus turi būti vertinama, ar kompensacija yra „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė“?
c)      Konkrečiai kalbant, ar 13 straipsnio 7 dalis leidžia priimti tokią taikymo priemonę, pagal kurią elektros energijos gamintojai būtų skirstomi pagal jų teisę į kompensaciją priklausomai nuo to, ar jiems taikomas pirmenybinis skirstymas, ar ne?
2.      a)      Ar Reglamento 2019/943 13 straipsnio 7 dalis, remiantis jos formuluote arba pasinaudojus SESV 267 straipsnyje numatytu prašymu priimti prejudicinį sprendimą, yra pakankamai aiški, tiksli ir besąlyginė, kad nacionalinėje teisėje veiktų tiesiogiai?
b)      Kokia apimtimi pagal 13 straipsnio 7 dalį reikalaujama arba leidžiama priimti nacionalines įgyvendinimo arba taikymo priemones?
3.      a)      Jeigu Reglamento 2019/943 13 straipsnio 7 dalis neveikia tiesiogiai, ar ja vis dėlto galima remtis nacionaliniame teisme siekiant užginčyti nacionalinės teisės nuostatos (įskaitant bet kokią tariamą nacionalinę įgyvendinimo priemonę), kuri tariamai su ja nesuderinama, teisėtumą, ir ar ji gali būti pagrindu panaikinti tokią nuostatą ar priemonę, jeigu nustatoma, kad ši su ja nesuderinama, ar nacionaliniam teismui yra draudžiama naudotis tokia jurisdikcija pagal Sprendimą Popławski(12)?
b)      Jei 13 straipsnio 7 dalis neveikia tiesiogiai ir jei ja negalima remtis nacionaliniame teisme 3 klausimo a punkte nurodytu tikslu, kokiomis teisių gynimo priemonėmis gali pasinaudoti įmonė, teigianti, kad tariama nacionalinė įgyvendinimo priemonė nepagrįstai riboja jos teisę į kompensaciją pagal 13 straipsnio 7 dalį, nesvarbu, ar remiantis ESS 19 straipsnio 1 dalimi, Chartijos 47 straipsniu ar kitu pagrindu?
4.      Dėl 13 straipsnio 7 dalies reikšmės ir poveikio:
a)      Ar, atsižvelgiant į Reglamento 2019/943 71 straipsnio nuostatas, nacionalinė reguliavimo institucija galėjo priimti taikymo priemonę, kuria kompensacijos mokėjimas pagal 13 straipsnio 7 dalį atidedamas iki 2024 m.?
b)      Ar nacionalinė reguliavimo institucija galėjo priimti tokią taikymo priemonę, pagal kurią buvo atidėtas sprendimo, susijusio su tuo, ar pagal 13 straipsnio 7 dalį turėtų būti mokama kompensacija už prarastą finansinę paramą (ir jei taip, tai kokio dydžio), priėmimas?
c)      Ar pagal 13 straipsnio 7 dalį galima priimti tokią taikymo priemonę, pagal kurią i) apribojamos kompensacijos elektros energijos gamintojams, dalyvaujantiems ex ante (kitos paros) rinkoje, tokiu būdu neskiriant kompensacijų de minimis elektros energijos gamintojams perskirstymo atveju, ir (arba) ii) kompensacijos mokamos elektros energijos tiekėjams, kurie gali būti tarpininkai, o ne elektros energijos gamintojai, kuriems buvo taikomas perskirstymas?
d)      Jei elektros energijos iš atsinaujinančių išteklių gamintojui, kuris yra bendrovės elektros energijos pirkimo sutarties (toliau – BEEPS) šalis, taikomas mažinamasis perskirstymas, ar kompensacija, mokėtina pagal 13 straipsnio 7 dalį, turi apimti prarastus mokėjimus, kurie turėjo būti sumokėti pagal BEEPS (jei elektros energijos gamintojui nebūtų taikytas perskirstymas) dėl to, kad sutartyje nustatyta vykdymo kaina viršija atitinkamą rinkos kainą, ar tokie mokėjimai yra finansinė parama, nepatenkanti į 13 straipsnio 7 dalies b punkto taikymo sritį?
17.      2025 m. balandžio 9 d. nutartimi Teisingumo Teismo pirmininkas atmetė nacionalinio teismo prašymą taikyti pagreitintą procedūrą, numatytą Teisingumo Teismo procedūros reglamento 105 straipsnyje.
18.      Per procesą Teisingumo Teisme
rašytines pastabas pateikė atsakovai, CRU, Airija, Graikijos Respublika ir Europos Komisija. Šie proceso dalyviai taip pat atvyko į 2026 m. sausio 15 d. vykusį teismo posėdį ir atsakė į Teisingumo Teismo rašytinius bei žodinius klausimus.
IV.    Teisinis vertinimas
19.      Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas visų pirma dėl Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje numatytų (ginčijamų) kriterijų, pagal kuriuos nustatoma finansinė kompensacija elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojams, kuriems taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, aiškinimo. Su tuo susijęs klausimas, ar ši nuostata yra tiesiogiai taikytina ir todėl nacionalinis teismas turi ją taikyti tokioje byloje kaip ši – jei reikia, neatsižvelgdamas į prieštaraujančią nacionalinės teisės nuostatą.
20.      Visų pirma išnagrinėsiu šios nuostatos ir joje nustatytų kriterijų taikymo sritį (pirmasis klausimas) (A dalis). Nuo to priklausys, ar ji atitinka tiesioginio veikimo sąlygas (antrasis klausimas) (B dalis) ir kokios teisinės gynybos priemonės yra galimos atitinkamiems gamintojams (trečiasis klausimas) (C dalis). Galiausiai aptariu likusius klausimus (ketvirtasis klausimas) (D dalis).
A.      Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies taikymo sritis (pirmasis klausimas)
1.      Įžanginės pastabos
21.      Proceso dalyviai visų pirma nesutaria dėl to, ar Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalis, esant ne rinka grindžiamam – šiuo atveju mažinamajam – perskirstymui, suteikia elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojams teisę reikalauti iš tinklo operatoriaus „visiškos“ finansinės kompensacijos. Tiksliau tariant, tai yra kompensacija, kuri užtikrina šiems gamintojams tokią ekonominę padėtį, tarsi perskirstymas nebūtų įvykęs ir jie būtų galėję tiekti savo pagamintą elektros energiją pagal galiojančias rinkos sąlygas ir taisykles (taip pat atsižvelgiant į jiems taikomą pirmenybinį perskirstymą) ir gauti už ją atlygį.
22.      Proceso dalyviai sutaria, kad kompensavimo mechanizmas, kuris taikomas ne rinka grindžiamam mažinamajam perskirstymui pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį, yra paremtas hipotetiniu arba priešingos padėties vertinimu. Tai visų pirma matyti iš 13 straipsnio 7 dalies b punkto, pagal kurį kompensacija turi būti nustatoma remiantis „grynosiomis įplaukomis už parduotą elektros energiją kitos paros rinkoje“, kurios būtų gautos atitinkamam gamintojui „neprašant atlikti perskirstymo“. Todėl tokio perskirstymo atveju dėl jo susidariusi ekonominė situacija turi būti lyginama su tokia, kuri būtų susidariusi, jeigu atitinkamas elektros energijos kiekis būtų buvęs tiekiamas į tinklą ir parduotas kitos paros rinkoje.
23.      Taigi reikia išsamiau išnagrinėti kriterijus, kuriais remiamasi atliekant šį lyginamąjį vertinimą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visų pirma klausia, kokia yra Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies antro sakinio formuluotės „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė [kompensacija]“ reikšmė (pirmojo klausimo b punktas).
24.      Norint geriau suprasti šių kriterijų reikšmę, reikėtų išsamiai išnagrinėti Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje numatytą kompensavimo mechanizmą.
25.      Šiuo atveju reikia atsižvelgti į tai, kad atitinkamo gamintojo teisė į finansinę kompensaciją taikoma ne tik mažinamojo perskirstymo (t. y. tiekiamo elektros energijos kiekio mažinimo), bet ir – šioje byloje neginčijamo – didinamojo perskirstymo (t. y. tiekiamo elektros energijos kiekio didinimo) atveju, o pastaruoju atveju iš esmės nereikia atlikti priešingos padėties lyginamojo vertinimo(13). Taip pat neginčytina tai, kad, pirma, teisė į kompensaciją grindžiama prijungimo sutartimi su tiekimo garantija(14) (kuri, atrodo, nagrinėjamoje byloje yra sudaryta), ir, antra, tai, kad šiam gamintojui skiriama „finansinė parama“ pagal pagamintos arba suvartotos elektros energijos kiekį laikoma grynųjų įplaukų dalimi(15).
2.      Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje nustatyti kompensavimo mechanizmo kriterijai ir veikimo principai (pirmojo klausimo a punktas)
26.      Kadangi pirmojo klausimo a punktas susijęs su elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojo negautų įplaukų „visiška“ kompensacija, manau, kad jis suformuluotas šiek tiek dviprasmiškai. Mano nuomone, lyginamasis vertinimas, grindžiamas Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje numatytais (kintamais) kriterijais ir skaičiavimo metodais, negarantuoja finansinės kompensacijos, kuri ekonominiu požiūriu visiškai
neutralizuotų perskirstymą. Ši kompensacija turėtų kuo labiau atitikti hipotetinę ekonominę situaciją tuo atveju, jei nebūtų perskirstymo. Tai galima suprasti iš pažodinio aiškinimo.
a)      Pažodinis aiškinimas
27.      Pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį, taikant ne rinka grindžiamą perskirstymą, turi būti sumokėta minimali finansinė kompensacija („bent lygi <...>“). Šiai kompensacijai apskaičiuoti numatyti du skirtingi (pirmenybinis ir antraeilis) skaičiavimo metodai, kurie iš esmės taikomi tiek didinamajam, tiek mažinamajam perskirstymui(16).
28.      Abiem skaičiavimo metodams būdinga tai, kad jie grindžiami dviem kintamais parametrais: pirma, dėl perskirstymo atsiradusios papildomos eksploatavimo išlaidos (pagal a punktą), ir, antra, „grynosios įplaukos už parduotą elektros energiją kitos paros rinkoje“, kurios gamintojo „būtų gautos <...> neprašant atlikti perskirstymo“ (pagal b punktą). Negautų „grynųjų įplaukų“ sąvoka Reglamente (ES) 2019/943 nėra išsamiau apibrėžta. Todėl visų pirma reikia remtis bendra sąvokos samprata, pagal kurią „grynosios įplaukos“, skirtingai nuo „bendrųjų įplaukų“, yra įplaukos atskaičius išlaidas ir mokesčius(17).
29.      Pagal – pirmenybinį – pirmąjį skaičiavimo metodą kompensacija turi būti apskaičiuojama remiantis didesniu iš a ir b punktuose nurodytų elementų („bent lygi didžiausiam iš šių elementų“).
30.      Tik tuo atveju, jei taikant šį metodą gaunama „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė [kompensacija]“, pagal antrąjį skaičiavimo metodą reikia derinti a ir b punktuose nurodytus elementus („[elementų] derinys“)(18). Sąvoka „derinys“ Reglamente (ES) 2019/943 taip pat nėra tiksliau apibrėžta. Ji galėtų būti suprantama kaip abiejų pagal pirmąjį skaičiavimo metodą nustatytų elementų (pagal a ir b punktus) vidurkis arba aritmetinis vidurkis. Vis dėlto toks aiškinimas nebūtinai yra teisingas. Ši sąvoka galėtų apimti ir abiejų dydžių sumą. Šiaip ar taip, (papildomos) eksploatavimo išlaidos ir negautos (hipotetinės) grynosios įplaukos turi būti kaip nors tarpusavyje susiejamos. Tai rodo, kad tinklo operatorius turi plačią diskreciją spręsdamas, kaip derinti abu elementus.
31.      Mano nuomone, jau vien kintantys kriterijai – „papildomos eksploatavimo išlaidos“ (pagal a punktą) ir „grynosios įplaukos“ (pagal b punktą), kuriais grindžiami abu skaičiavimo metodai, paneigia „visiškos“ kompensacijos prielaidą, kurią gina kitos apeliacinio proceso šalys.
32.      Iš tiesų gamintojui, kuriam taikomas mažinamasis perskirstymas, galėtų atsirasti papildomų eksploatavimo išlaidų, kurios gali prilygti negautų grynųjų įplaukų dydžiui ar netgi jį viršyti. Pagal pirmąjį skaičiavimo metodą, nustatytą Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje, šis gamintojas – su sąlyga, kad kompensacija nėra nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė ir todėl turi būti pakoreguota – visada gali reikalauti tik didesnio iš šių dviejų elementų kaip (minimalios) kompensacijos. Taigi, net jei šiomis sąlygomis gamintojas gali reikalauti kompensacijos, atitinkančios negautas grynąsias įplaukas, įskaitant negautą finansinę paramą, tai – priešingai, nei teigia kitos apeliacinio proceso šalys – nereiškia, kad jo finansinė padėtis tampa tokia, kokia būtų buvusi netaikant perskirstymo, arba jis būtų visiškai abejingas ar neutralus perskirstymo galimybei. Tai nereiškia, kad papildomos eksploatavimo išlaidos, kurias galimai sukėlė perskirstymas, būtų pakankamai padengtos. Todėl tokiu atveju galėtų susidaryti „nepagrįstai maža <...> [kompensacija]“ ir būtų taikomas antrasis skaičiavimo metodas.
33.      Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies a punkte ši situacija aiškiai aptariama remiantis mažinamojo perskirstymo pavyzdžiu, kai atsarginės šilumos tiekimas vykdomas elektros energijos gamybos objektuose, naudojančiuose didelio naudingumo kogeneraciją. Tai gali sukelti atitinkamiems elektrinių operatoriams papildomų eksploatavimo išlaidų, susijusių su papildomu šilumos tiekimu. Nepaisant nurodyto elektros energijos gamybos ir tiekimo ribojimo ir su tuo susijusių nuostolių, šie operatoriai būtų priversti vykdyti savo sutartinius įsipareigojimus tiekti šilumą. Ši šiluma turėtų būti gaminama nepaisant to, kad dėl to patiriamos eksploatavimo išlaidos negalėtų būti padengtos parduodant automatiškai kartu pagamintą elektros energiją.
34.      Taigi net pirmasis (aritmetinis) skaičiavimo metodas ne visais atvejais gali užtikrinti „visišką“ finansinę kompensaciją, kaip to siekia kitos apeliacinio proceso šalys.
35.      Tai visų pirma taikytina antrajam skaičiavimo metodui. Pagal šį metodą numatoma galimybė koreguoti – arba padidinti, arba sumažinti – kompensaciją, jeigu tinklo operatorius ją laiko „nepagrįstai“ maža arba didele. Abiejų elementų „derinys“ pagal a ir b punktus yra tik finansinės kompensacijos apskaičiavimo pagrindas. Be to, atsižvelgiant į formuluotę „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė [kompensacija]“, kuri leidžia taikyti antrąjį skaičiavimo metodą, galima daryti išvadą, kad ji reikalauja taikyti vertinamąją
analizę. Kitaip tariant, ji turėtų leisti pasiekti „pagrįstą“, t. y.
tinkamą, kompensaciją(19).
36.      Taigi antrasis skaičiavimo metodas yra pagalbinė priemonė, skirta (hipotetinei) ekonominei padėčiai nustatyti netaikant nurodyto perskirstymo. Tai aiškiai matyti ir iš – šioje byloje neginčijamo – didinamojo perskirstymo atvejo. Nors su tuo susijęs tiekiamos elektros energijos kiekio padidėjimas iš esmės suteikia atitinkamam elektros energijos gamintojui papildomų įplaukų, Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies a punkte taip pat pripažįstama, kad ir šiuo atveju gali atsirasti papildomų eksploatavimo išlaidų, kaip antai papildomos išlaidos kurui, kurios gali viršyti šias įplaukas(20) arba jas pernelyg sumažinti.
37.      Tinklo operatorius, kuris konkrečiu atveju nustato tinkamą finansinę kompensaciją pagal antrąjį skaičiavimo metodą, atlikdamas reikalaujamą priešingos padėties lyginamąjį vertinimą, dviem atžvilgiais turi diskreciją, kurią atspindi neapibrėžtos teisinės sąvokos „[šių elementų] derinys“ ir „nepagrįstai“. Tai taikytina, viena vertus, vertinimui, ar pirmasis skaičiavimo metodas lemia „nepagrįstai mažą arba didelę [kompensaciją]“, t. y. ar ji yra pernelyg
maža arba pernelyg
didelė, kita vertus – paskesniam vertinimui, ar ši kompensacija yra tinkama, atsižvelgiant į „[šių elementų] derinį“. Tokio vertinimo rezultatai, priklausomai nuo konkretaus atvejo aplinkybių, gali skirtis ir jis nebūtinai turi lemti visiškai tokią pačią gamintojų ekonominės padėtį, palyginti su padėtimi, kuri būtų buvusi netaikant perskirstymo.
38.      Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje numatyta „[teisė į] finansinę kompensaciją“ nėra patikslinama sąvoka „visiška“ (full compensation)(21). Taip pat šiame kontekste kalbama ne apie minimalių pajamų garantiją, o tik apie minimalią kompensaciją (žr. šios išvados 27 punktą)(22). Priešingai, nei mano kitos apeliacinio proceso šalys, Sąjungos teisės aktų leidėjas, kaip rodo ir istorinė analizė (žr. šios išvados 43 punktą), sąmoningai atsisakė tokio patikslinimo ir reglamentavo tik teisę į vieną finansinę kompensaciją(23). Todėl ši teisė yra ribojama dydžiu, kuris gaunamas remiantis šioje nuostatoje numatytomis palyginimo prielaidomis ir skaičiavimo metodais. Šis dydis nebūtinai sutampa su tuo, kuris būtų buvęs gautas tiekiant ir parduodant elektros energijos kiekį, sumažintą dėl mažinamojo perskirstymo, bet – kaip kitos apeliacinio proceso šalys pripažino per teismo posėdį, remdamiesi proporcingumo principu – jis turėtų būti kuo panašesnis.
39.      Šio pažodinio aiškinimo išvadą patvirtina sisteminiai ir teleologiniai
aspektai, taip pat Reglamento (ES) 2019/943 genezė.
b)      Sisteminis, teleologinis ir istorinis aiškinimas
40.      Sisteminiu požiūriu Reglamente (ES) 2019/943 nenustatyta jokių mažiausių pajamų ribų ar negautų pajamų kompensavimo ribų, kurių jokiu būdu negalima viršyti. 10 straipsnio 2 dalyje numatyta galimybė nustatyti „didžiausios ir mažiausios galutinės kainos ribas kitos paros ir einamosios paros laikotarpiais“(24) šiuo aspektu yra išimtis ir netaikytina 13 straipsnyje reglamentuojamam perskirstymui.
41.      Be to, mažiausių pajamų ribos nustatymui prieštarauja tai, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas, nustatydamas pirmąjį finansinės kompensacijos skaičiavimo metodą pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį, reikalauja atskirai apskaičiuoti papildomas eksploatavimo išlaidas pagal a punktą ir negautas grynąsias įplaukas pagal b punktą, kad ši kompensacija būtų nustatyta taikant didesnį iš šių elementų (žr. šios išvados 28 ir 32 punktus). Priešingu atveju neturėtų prasmės ir galimas pirmojo skaičiavimo metodo rezultato patikslinimas taikant antrąjį skaičiavimo metodą, jei dėl pirmojo skaičiavimo metodo finansinė kompensacija taptų nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė. Antrasis skaičiavimo metodas būtent ir grindžiamas prielaida, kad kompensacija, jei reikia, turi būti padidinta arba netgi sumažinta. Todėl formuluotė „bent lygi didžiausiam iš šių elementų arba jų deriniui“ nereiškia jokios mažiausios ribos. Ji tik nurodo aplinkybę, kad vienas iš a ir b punktuose nurodytų elementų gali būti didesnis ir todėl iš principo taikytinas kaip tinkamas kriterijus finansinei kompensacijai apskaičiuoti.
42.      Priešingai, nei mano kitos apeliacinio proceso šalys, Reglamente (ES) 2019/943 nustatytuose tiksluose neįžvelgiu jokio kito aspekto, kuris galėtų pagrįsti jų ginamą teisę į „visišką“ finansinę kompensaciją. Tikslas užtikrinti rinkos sąlygas atitinkantį reguliavimą apkrova, kartu skatinant elektros energijos gamybą iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, visų pirma taikant pirmenybinį jų skirstymą, taip pat pasiekiamas taikant finansinę kompensaciją ne rinka grindžiamo perskirstymo atveju, kiek įmanoma labiau atitinkančią rinkos sąlygomis nustatytą atlygį. Mano nuomone, būtent tai galiausiai turėtų užtikrinti kompensavimo mechanizmas, kaip jis suprantamas pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį.
43.      Tai patvirtina ir Reglamento (ES) 2019/943 priėmimo istorija. Komisija savo pasiūlyme teisę į finansinę kompensaciją susiejo su ne rinka grindžiamu mažinamuoju perskirstymu ir apribojo ją iki 90 % (hipotetinių) grynųjų įplaukų už parduotą elektros energiją kitos paros rinkoje(25). Vėliau Taryba išbraukė 90 % ribos sąlygą, todėl liko tik negautos (hipotetinės) grynosios įplaukos. Vis dėlto Tarybos ir Europos Parlamento galiausiai priimtame kompromisiniame susitarime grynųjų įplaukų kriterijus kaip vienintelis finansinės kompensacijos apskaičiavimo pagrindas buvo atmestas, o vietoj to abiem apskaičiavimo metodams buvo nustatyti papildomi kriterijai („papildomos eksploatavimo išlaidos“ pagal a punktą – įskaitant didinamąjį perskirstymą – ir negautos „grynosios įplaukos“ pagal b punktą, taip pat „[šių elementų] derinys“ tuo atveju, kai finansinė kompensacija yra „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė“)(26). Taigi Sąjungos teisės aktų leidėjas rėmėsi prielaida, kad atliekant būtiną hipotetinį palyginimą ne rinka grindžiamo mažinamojo perskirstymo atveju aritmetiniu požiūriu neįmanoma pasiekti visiškai „neutralios“ elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojų ekonominės lygybės, o galima pasiekti tik apytikrę vertę, kurios tikslas – kuo labiau kompensuoti jų patirtus nuostolius.
c)      Tarpinė išvada dėl pirmojo klausimo a punkto
44.      Taigi į pirmojo klausimo a punktą reikia atsakyti taip: pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį garantuojamąją prieigą ir tiekimo garantiją turintiems elektros energijos gamintojams, kuriems taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, suteikiama teisė į finansinę kompensaciją, kuri kuo labiau atitinka dėl perskirstymo negautas hipotetines pajamas (įskaitant bet kokią negautą finansinę paramą), jei atitinkamas elektros energijos kiekis tiekiamas rinkos sąlygomis, tačiau ekonominiu požiūriu šiuos nuostolius nebūtinai visiškai neutralizuoja.
3.      Kriterijaus „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė [kompensacija]“ reikšmė (pirmojo klausimo b punktas)
45.      Atsakyme į pirmojo klausimo a punktą pateikiami pagrindiniai kriterijai, kuriais remiantis aiškinama formuluotė „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė [kompensacija]“, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies antrą sakinį; prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti šią formuluotę (pirmojo klausimo b punktas).
46.      Ši formuluotė – esant mažinamajam perskirstymui(27) – nusako pirmojo skaičiavimo metodo rezultatą ir tik tuomet leidžia taikyti antrąjį skaičiavimo metodą. Tinklo operatorius remdamasis visais turimais duomenimis(28) pirmiausia turi patikrinti, ar pirmasis skaičiavimo metodas lemia „nepagrįstai mažą arba nepagrįstai didelę [kompensaciją]“, t. y. ar ji yra (ne)tinkama. Šiuo atžvilgiu jis turi diskreciją (žr. šios išvados 37 punktą).
47.      Jeigu tinklo operatorius mano, kad kompensacija yra netinkama, tuomet, pasinaudodamas suteikta diskrecija, jis turi nustatyti tinkamą
finansinę kompensaciją, taikydamas a ir b punktuose nurodytų „[elementų] derinį“.
48.      Šiuo tikslu tinklo operatorius pirmiausia gali remtis abiejų nustatytų elementų vidurkiu, juos sudėti arba kitaip susieti papildomas eksploatavimo išlaidas su negautomis (hipotetinėmis) grynosiomis įplaukomis. Vėliau, atsižvelgdamas į konkretaus atvejo aplinkybes, įskaitant kainų pokyčius kitos paros rinkoje perskirstymo metu, jis turi nustatyti tinkamą kompensacijos sumą (žr. šios išvados 30 punktą).
49.      Remiantis šios išvados 27 ir paskesniuose punktuose išdėstytais motyvais, pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį iš esmės neleidžiama remtis fiksuotomis procentinėmis vertėmis ar prielaidomis, kurios viršija jame išsamiai nustatytus kriterijus arba nuo jų nukrypsta ir neleistinai riboja šiuo atžvilgiu pripažintą tinklo operatoriaus diskreciją (išsamiau – šios išvados 64 ir 65 punktuose). Taip pat atsižvelgiama į aplinkybę, kad tinklo operatorius, turėdamas pagal šį reglamentą jam priskirtą ypatingą padėtį ir užduotį užtikrinti tinkamą elektros energijos rinkos veikimą prižiūrint nacionalinei reguliavimo institucijai, geriausiai (29) gali nustatyti tinkamą kompensaciją. Į tai taip pat turi atsižvelgti nacionalinis teismas, tikrindamas šios kompensacijos tinkamumą. Tai dar kartą patvirtina, kad tinklo operatoriaus nustatytas kompensacijos dydis nebūtinai tiksliai atitinka tą ekonominę padėtį, kurioje gamintojas būtų atsidūręs, jei nebūtų taikytas perskirstymas, bet tik kiek įmanoma atitinka ją (žr. šios išvados 38 punktą).
50.      Taigi į pirmojo klausimo b punktą reikia atsakyti taip: Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje vartojama formuluote „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė [kompensacija]“ siekiama užtikrinti, kad gamintojui, kuriam taikytas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, būtų suteikta tinkama finansinė kompensacija. Šiuo atžvilgiu tinklo operatorius turi diskreciją.
4.      Nacionalinių taikymo priemonių, kuriomis teisė į finansinę kompensaciją siejama su pirmenybinio skirstymo naudojimu, teisėtumas (pirmojo klausimo c punktas)
51.      Pirmojo klausimo c punkte prašoma išaiškinti, ar pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį leidžiama priimti nacionalines taikymo priemones, pagal kurias teisė į finansinę kompensaciją priklauso nuo to, ar gamintojas, kuriam taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, kitomis aplinkybėmis gali pasinaudoti pirmenybiniu perskirstymu, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 12 straipsnio 2 ir 4 dalis (žr. šios išvados 5 punktą)(30).
52.      Kaip teisingai teigia Komisija ir kitos apeliacinio proceso šalys, Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies nuostatose nenumatyta tokio skirtumo. 13 straipsnio 1 dalyje iš tikrųjų reglamentuojamas principas, taikytinas ir 7 dalies taikymo srityje, pagal kurį perskirstymas turi būti grindžiamas objektyviais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais, jis gali būti vykdomas naudojant bet kokias gamybos technologijas (įskaitant visų rūšių elektros energijos kaupimą ir reguliavimą apkrova), nebent tai būtų techniškai neįmanoma. Tai taikoma tiek rinka grindžiamam perskirstymui, kuris pagal 13 straipsnio 2 dalį turi būti kompensuojamas finansiškai, tiek ne rinka grindžiamam perskirstymui, kuris pagal 13 straipsnio 7 dalį suteikia teisę į finansinę kompensaciją.
53.      Taigi atitinkamos nacionalinės taikymo priemonės, jei apskritai yra būtinos, turi atitikti šiuos principus. Vadinasi, siekiant užtikrinti nediskriminacinį teisės į finansinę kompensaciją suteikimą taikant ne rinka grindžiamą (mažinamąjį) perskirstymą, tokios priemonės neturi skirtis priklausomai nuo to, ar atitinkamas gamintojas gauna pajamų iš pirmenybinio perskirstymo, ar ne. Vienintelis reikalavimas šiai teisei įgyti yra tai, kad šis gamintojas pagal prijungimo sutartį turėtų tiekimo arba pirkimo garantiją.
54.      Taigi į pirmojo klausimo c punktą reikia atsakyti taip: teisė į finansinę kompensaciją pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį nepriklauso nuo to, ar gamintojas, kuriam taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, gauna pajamų iš pirmenybinio perskirstymo, ar ne, taip pat šios teisės taikymas negali būti siejamas su nacionalinėmis taikymo priemonėmis.
B.      Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies tiesioginis veikimas (antrasis klausimas)
55.      Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti, ar Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies nuostatos yra pakankamai aiškios, tikslios ir besąlyginės, taigi veikia tiesiogiai (antrojo klausimo a punktas), taip pat ar jomis reikalaujama arba leidžiama (ir kokia apimtimi) priimti nacionalines įgyvendinimo arba taikymo priemones (antrojo klausimo b punktas). Manau, kad tikslinga į šiuos klausimus atsakyti kartu.
1.      Tiesioginio veikimo kriterijai, atskiriant juos nuo tiesioginio taikymo
56.      Pagrindinėje byloje šalys nesutaria dėl to, ar, atsižvelgiant į Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies nuostatas, apskritai reikia tikrinti jurisprudencijoje pripažintas tiesioginio veikimo sąlygas, nes pagal SESV 288 straipsnio antrą pastraipą reglamentai valstybėse narėse taikomi tiesiogiai. Šiuo atveju svarbus yra Sprendimas Popławski(31), kuriuo remiasi ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas trečiojo klausimo a punkte, ir klausimas, ar reglamento nuostatos turi viršenybę prieš nacionalinės teisės nuostatas kolizijos atveju vien dėl to, kad jos taikomos tiesiogiai. Vis dėlto į pastarąjį klausimą Teisingumo Teismas atsakė aiškiai ir vienareikšmiškai, nurodydamas, jog pagal Sąjungos teisės viršenybės principą reikalaujama, kad valstybių narių institucijos netaikytų jokios nacionalinės teisės nuostatos, prieštaraujančios Sąjungos teisės normai, tik tiek, kiek atitinkama Sąjungos teisės nuostata – t. y. taip pat ir reglamento nuostata – atitinka tiesioginio veikimo sąlygas(32). Iš tiesų tiesiogiai veikiančias reglamento nuostatas valstybių narių institucijos taiko ne automatiškai tiesiogiai. Priešingai, dėl normų struktūros, sąlyginio pobūdžio arba šioms institucijoms suteiktos diskrecijos gali prireikti priimti jas konkretizuojančias nacionalines arba Sąjungos teisės (įgyvendinimo) priemones(33), todėl jos neiškart veikia tiesiogiai(34).
57.      Taigi reikia patikrinti, ar tiesiogiai veikia Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalis.
58.      Remiantis jurisprudencija, Sąjungos teisės nuostata – pirminės ar antrinės teisės – tiesiogiai veikia tik tuomet, jei ji yra besąlyginė ir pakankamai tiksli. Nuostata yra besąlyginė, kai joje nustatomas su jokia sąlyga nesiejamas įpareigojimas, kurį įgyvendinant ar kurio poveikiui atsirasti nereikia priimti jokio kito Sąjungos institucijų ar valstybių narių akto. Nuostata laikoma pakankamai tikslia, kad asmuo galėtų ja remtis, o teismas – taikyti, kai joje įpareigojimas suformuluotas nedviprasmiškai(35). Jei šios sąlygos tenkinamos, privatūs asmenys nacionaliniuose teismuose gali nuostata remtis prieš valstybę, jeigu ji tą nuostatą perkėlė netinkamai(36).
59.      Jeigu Sąjungos teisės nuostata – kaip šiuo atveju Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies nuostatos – suteikia nacionalinėms kompetentingoms institucijoms tam tikrą vertinimo laisvę ar diskreciją nustatant, ar tenkinami reikalavimai ir kokių priemonių imtis, tai nebūtinai daro poveikį iš šių nuostatų kylančios pareigos aiškumui ir besąlygiškumui. Pagal jurisprudenciją tokia vertinimo laisvė ar diskrecija nėra nei sąlyga, nei papildomas įgyvendinimo ar veikimo reikalavimas, kaip tai suprantama pagal šios išvados 57 punkte minėtus principus(37).
60.      Pagal šią jurisprudenciją, net jei Sąjungos teisės nuostata suteikia valstybėms narėms tam tikrą diskreciją ją įgyvendinant, ji vis tiek gali būti laikoma besąlygine ir pakankamai tikslia, jeigu ja valstybėms narėms aiškiai nustatoma pareiga pasiekti tam tikrą rezultatą, o jos taikymas nėra ribojamas jokiomis sąlygomis(38). Galiausiai įsipareigojimo besąlygiškumo ir pakankamo aiškumo reikalavimus Teisingumo Teismas jau laiko lygiaverčiais. Taigi net ir neapibrėžti įsipareigojimai, kurie savaime suteikia valstybėms narėms diskreciją, gali būti tiesiogiai taikomi(39). Tai ypač galioja tiems atvejams, kai minėtoje nuostatoje nustatomas metodas, kuriuo siekiama joje numatytos minimalios apsaugos arba rezultato(40).
61.      Atsižvelgdama į tai, manau, kad, kaip bus paaiškinta toliau, Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies nuostatos, susijusios su finansinės kompensacijos apskaičiavimo metodu, yra tiesiogiai taikytinos.
2.      Tiesioginio veikimo kriterijų įvykdymas
62.      Kaip paaiškinta šios išvados 27 ir paskesniuose punktuose, Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje numatytas skaičiavimo metodas, remiantis jame nustatytais kriterijais, yra pakankamai aiškus, tikslus ir besąlygiškai reglamentuotas, kad jį galėtų tiesiogiai taikyti nacionalinė kompetentinga institucija, visų pirma tinklo operatorius. Šiai institucijai suteikta diskrecija atlikti priešingos padėties vertinamąjį lyginimą nekeičia fakto, kad ne rinka grindžiamo (mažinamojo) perskirstymo atveju atitinkamas gamintojas turi teisę į (tinkamą) finansinę kompensaciją. Ši kompensacija galiausiai turėtų prilygti ekonominei padėčiai, kurioje gamintojas būtų atsidūręs, jei nebūtų taikytas šis perskirstymas, t. y. jei atitinkamas elektros energijos kiekis būtų parduotas rinkos sąlygomis. Tinklo operatorius gamintojo atžvilgiu turi aiškią pareigą
patenkinti šią reikalavimo teisę, laikantis 13 straipsnio 7 dalyje numatytų kriterijų ir skaičiavimo metodų.
63.      Taigi šiose nuostatose tiek finansinės kompensacijos tikslas, tiek jos apskaičiavimo kriterijai ir metodai yra išdėstyti pakankamai aiškiai, tiksliai ir išsamiai, kad atitinkami gamintojai galėtų jais remtis teisme, o teismas galėtų juos suprasti ir tiesiogiai taikyti.
64.      Jeigu valstybė narė – kaip šiuo atveju Airija, priimdama ginčijamą sprendimą – priima taikymo priemones, siekdama pasinaudoti Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje suteikta diskrecija, tai nekeičia 13 straipsnio 7 dalies tiesioginio veikimo. Kitas klausimas, į kurį šioje byloje nereikia atsakyti, yra tai, ar šios taikymo priemonės neviršija jose pakankamai tiksliai, besąlygiškai ir išsamiai nustatytų kriterijų ir jų suteikiamos diskrecijos ribų.
65.      Vis dėlto kyla abejonių dėl ginčijamame sprendime nustatytų kriterijų, taikomų apskaičiuojant teisę į finansinę kompensaciją. Jame nustatytas apskaičiavimo metodas pagrįstas visų pirma (tiksliai apskaičiuotomis) ex ante pajamomis ir su tuo susijusia prezumpcija, kad kompensacija yra „nepagrįstai“ didelė arba maža, kurią galima atmesti tik esant „pagrįstai priežasčiai“. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar šie kriterijai suderinami su tiesiogiai taikytinomis Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies nuostatomis, ir išsiaiškinti, ar šiuo atveju tos nuostatos turi būti laikomos viršesnėmis.
3.      Tarpinė išvada
66.      Taigi į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip: Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalis, nors ir suteikia tinklo operatoriui diskreciją, atitinka  tiesioginio veikimo sąlygas ir nedraudžia priimti nacionalinių perkėlimo ar įgyvendinimo priemonių, skirtų šiai diskrecijai įgyvendinti. Vis dėlto šios priemonės turi neprieštarauti minėtoje nuostatoje nurodytiems kriterijams bei skaičiavimo metodams ir neviršyti šios diskrecijos ribų, o tai turi patikrinti nacionalinis teismas.
C.      Kitos teisinės gynybos priemonės (trečiasis klausimas)
67.      Trečiasis klausimas susijęs su kitomis galimomis teisių gynimo priemonėmis ir pateikiamas tik tam atvejui, jei Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalis neveikia tiesiogiai. Todėl į jį atsakyti nebūtina.
68.      Jeigu Teisingumo Teismas pateiks kitokį atsakymą į antrąjį klausimą, nei išdėstyta šios išvados 66 punkte, pakanka nurodyti jo jurisprudenciją, pagal kurią valstybių narių teismai, net ir nesant tiesioginio veikimo, nacionalinę teisę turi aiškinti kuo labiau atsižvelgdami į Sąjungos teisę ir suteikti asmeniui galimybę gauti kompensaciją, kai jo teisės pažeidžiamos dėl valstybės narės padaryto Sąjungos teisės pažeidimo(41).
D.      Kiti klausimai (ketvirtasis klausimas)
1.      Finansinės kompensacijos reikalavimo įvykdymo atidėjimas (ketvirtojo klausimo a ir b punktai)
69.      Ketvirtojo klausimo a ir b punktuose prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti, ar priimant
įgyvendinimo priemonę buvo galima iki 2024 m atidėti
teisės reikalauti finansinės kompensacijos pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį įvykdymą.
70.      Kaip teisingai teigia kitos apeliacinio proceso šalys ir Komisija, Reglamentas (ES) 2019/943 pagal jo 71 straipsnio 1 dalį įsigaliojo dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pagal 71 straipsnio 2 dalį galioja nuo 2020 m. sausio 1 d., o 13 straipsniui nėra numatyta jokios pereinamojo laikotarpio nuostatos ar išimties. Todėl teisė reikalauti iš tinklo operatoriaus finansinės kompensacijos, pagrįsta 13 straipsnio 7 dalies nuostatų tiesioginiu veikimu ir viršenybe, atsiranda nuo minėtos datos ir tinklo operatorius turi ją įvykdyti. Taigi šio reikalavimo įvykdymo atidėjimas vėlesniam laikui – šiuo atveju 2024 m. – yra nesuderinamas su tomis nuostatomis ir prieštarautų jurisprudencijoje reikalaujamam visiškam jų veiksmingumui(42).
71.      Taigi į ketvirtojo klausimo a ir b punktus reikia atsakyti taip: teisė į finansinę kompensaciją pagal tiesiogiai taikytinas Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio nuostatas, atsižvelgiant į šio reglamento 71 straipsnio 2 dalį, turi būti įgyvendinta nuo 2020 m. sausio 1 d. ir jos įgyvendinimo negalima atidėti taikant nacionalines įgyvendinimo priemones.
2.      Teisės į finansinę kompensaciją taikymo srities asmenims apribojimas ar išplėtimas (ketvirtojo klausimo c punktas)
a)      Pirma dalis: ar netaikoma smulkiesiems gamintojams?
72.      Ketvirtojo klausimo c punkto pirma dalimi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo išaiškinti, ar pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį leidžiama priimti nacionalines įgyvendinimo priemones, pagal kurias (ne rinka grindžiamo mažinamojo) perskirstymo atveju teisė į finansinę kompensaciją apribojama ir taikoma tik tiems elektros energijos gamintojams, kurie dalyvauja ex ante (kitos paros) rinkoje, o de minimis elektros energijos gamintojams nėra numatyta. Proceso dalyvių nuomone, de minimis elektros energijos gamintojai, kuriems šis reglamentas netaikomas, turėtų būti smulkūs gamintojai, kurie dažnai nedalyvauja Airijos kitos paros arba einamosios paros rinkose.
73.      Kaip teisingai nurodo Komisija ir kitos apeliacinio proceso šalys, teisė gauti finansinę kompensaciją iš tinklo operatoriaus pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies pirmą sakinį reikalauja tik to, kad gamintojai („elektros energijos gamybos, elektros energijos kaupimo arba reguliavimo apkrova objekto <...> operatori[ai]“), kuriems taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, sutiktų su prijungimo sutartimi, pagal kurią patikimas elektros energijos tiekimas garantuojamas. Elektros gamybos pajėgumas ar elektros tiekimo apimtis šiuo aspektu nėra reikšmingi. 13 straipsnio 7 dalies b punkte numatytas kriterijus „grynosios įplaukos už parduotą elektros energiją kitos paros rinkoje“ šiuo atveju skirtas tik finansinės kompensacijos dydžiui nustatyti pagal pirmąjį skaičiavimo metodą, tačiau neapriboja teisės į kompensaciją iš esmės.
74.      Kitoks aiškinimas taip pat prieštarautų Reglamento (ES) 2019/943 12 ir 13 straipsnių sistemai ir tikslams. Pagal 12 straipsnio 2 dalį valstybės narės užtikrina, kad sistemos operatoriai, skirstydami elektros energiją, pirmenybę teiktų elektros energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių įrenginiams („pirmenybinis skirstymas“(43)), kurių įrengtoji elektrinė galia yra mažesnė nei 400 kW. Be to, pirmenybinio skirstymo principo garantijos tęstinumą užtikrina 12 straipsnio 6 dalis. Todėl net ir smulkesni elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojai gali pasinaudoti pirmenybiniu skirstymu, kuris pagal 13 straipsnio 6 dalį netaikomas, jei vykdomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas. Pagal 13 straipsnio 6 dalies a punktą toks perskirstymas, susijęs su elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamyba, leidžiamas tik labai ribotai. Skirstymas pagal elektros energijos gamybos ar tiekimo apimtį arba dalyvavimą kitos paros rinkoje, dėl kurio tam tikri (atsinaujinančiųjų energijos išteklių) gamintojai nebūtų įtraukti į teisės į finansinę kompensaciją taikymo asmenims sritį, būtų nesuderinamas su šiomis taisyklėmis.
75.      Toks diferencijavimas taip pat prieštarautų Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 1 ir 2 dalyse įtvirtintiems principams. Pirma, pagal šio straipsnio 1 dalį perskirstymas grindžiamas objektyviais, skaidriais ir nediskriminaciniais kriterijais ir turi būti vykdomas naudojant bet kokias elektros energijos gamybos technologijas (taip pat visų rūšių elektros energijos kaupimą ar reguliavimą apkrova), nebent tai būtų techniškai neįmanoma (žr. šios išvados 52 punktą). Šiuo atžvilgiu nėra numatytas diferencijavimas pagal gamybos pajėgumus. Antra, pagal minėto straipsnio 2 dalį iš esmės visi (taip pat) rinka grindžiamo perskirstymo atveju nukentėję gamintojai turi teisę į finansinę kompensaciją.
76.      Taigi į ketvirtojo klausimo c punkto pirmą dalį reikia atsakyti taip: pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį negalima priimti nacionalinių įgyvendinimo priemonių, pagal kurias (ne rinka grindžiamo mažinamojo) perskirstymo atveju teisė į finansinę kompensaciją apribojama ir taikoma tik
tiems elektros energijos gamintojams, kurie dalyvauja
ex ante (kitos paros) rinkoje, arba nėra numatyta de minimis elektros energijos gamintojams.
b)      Antra dalis: tarpininkų teisė į kompensaciją?
77.      Ketvirtojo klausimo c punkto antra dalimi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo išaiškinti, ar pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį leidžiama priimti nacionalines įgyvendinimo priemones, pagal kurias (ne rinka grindžiamo mažinamojo) perskirstymo atveju teisė į finansinę kompensaciją
numatoma ir elektros energijos tiekėjams, kurie gali būti tiesiog tarpininkai, o ne elektros energijos gamintojai. Kitos apeliacinio proceso šalys tai iš dalies ginčija. Be to, jų nuomone, tinklo operatorius gali sumokėti kompensaciją tik tiesiogiai gamintojui, kuris turi teisę į ją.
78.      Kaip nurodyta šios išvados 73 punkte, teisė gauti finansinę kompensaciją iš tinklo operatoriaus pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies pirmą sakinį numatyta tik gamintojams („elektros energijos gamybos, elektros energijos kaupimo arba reguliavimo apkrova objekto <...> operatori[ai]“), kuriems taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas ir
kurie sutiko su prijungimo sutartimi, pagal kurią patikimas elektros energijos tiekimas garantuojamas. Be to, tik šie gamintojai, taikant abu šios kompensacijos skaičiavimo metodus, patiria „papildomų eksploatavimo išlaidų“, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies a punktą. Todėl tarpininkai, kurie nėra nei gamintojai, nei minėtų objektų operatoriai, taip pat nėra sudarę prijungimo sutarties su tiekimo garantija, iš esmės nepatenka į teisės į kompensaciją taikymo asmenims sritį.
79.      Kaip teigia CRU ir Komisija, vis dėlto negalima visiškai atmesti galimybės, kad nacionalinėse įgyvendinimo priemonėse gali būti tiksliau reglamentuojamas būdas, kuriuo yra mokamos kompensacijos atitinkamą teisę turinčiam gamintojui. Dėl techninių priežasčių, pavyzdžiui, apskaitos tikslais, gali būti leidžiama įtraukti tarpininką kaip mokėjimo tarpininką, jeigu tai nekelia pavojaus gamintojo teisės į kompensaciją įgyvendinimui ir nesąžiningai neperkelia nemokumo rizikos, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
80.      Taigi į ketvirtojo klausimo c punkto antrą dalį reikia atsakyti taip: pagal Reglamento (ES) 13 straipsnio 7 dalį neleidžiama priimti nacionalinių įgyvendinimo priemonių, pagal kurias (ne rinka grindžiamo mažinamojo) perskirstymo atveju teisė į finansinę kompensaciją numatyta ir tarpininkui, kuris neatitinka šio straipsnio pirmame sakinyje nustatytų reikalavimų. Visgi tai nepanaikina galimybės, kad toks tarpininkas veiktų kaip mokėjimo tarpininkas, jeigu tai nekelia pavojaus gamintojo teisės į kompensaciją įgyvendinimui ir nesąžiningai neperkelia nemokumo rizikos, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
3.      Rinkos kainą viršijantys mokėjimai, kurie mokami pagal BEEPS, kaip „finansinė parama“ (ketvirtojo klausimo d punktas)
81.      Ketvirtojo klausimo d punktu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo išaiškinti, ar Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punkte vartojama sąvoka „finansinė parama“, kuri pagal šį straipsnį laikoma „grynųjų įplaukų dalimi“, apima rinkos kainą viršijančius mokėjimus elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojui, kurie mokami remiantis BEEPS(44).
82.      Proceso dalyvių nuomonės šiuo klausimu labai skiriasi. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, BEEPS numatyta garantija dėl vykdymo kainos – kuri tam tikrais atvejais gali viršyti rinkos kainą – yra svarbi elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojų finansinės paramos dalis (žr. šios išvados 15 punktą). Vis dėlto ginčijamame sprendime ir CRU tai nepripažįstama kaip „finansinė parama“ pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punktą. CRU mano, kad tai gali būti tik viešoji parama, t. y. valstybės teikiamos subsidijos.
83.      Manau, kad šis CRU argumentas nėra pagrįstas tiek dėl plačios sąvokos „finansinė parama“, tiek dėl sisteminių ir teleologinių
priežasčių. Mano nuomone, ši sąvoka apima tiek valstybės paramą, tiek – tam tikrais atvejais valstybės leidžiamą ar inicijuojamą – privačią finansinę paramą.
84.      Sąvoka „finansinė parama“ nėra apibrėžta Reglamente (ES) 2019/943. Jai taip pat – bent jau ne expressis verbis – netaikoma išlyga dėl SESV 107 ir 108 straipsnių taikymo, o tai galėtų reikšti, kad ji gali reikšti tik valstybės pagalbą, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Visgi ši išlyga taikoma elektros energijos pirkimo sutartims, reglamentuojamoms Reglamento (ES) 2019/943 19a straipsnyje, t. y. šioje byloje nagrinėjamoms privačioms BEEPS (19a straipsnio 4 dalis), todėl vien dėl šios priežasties CRU argumentai atrodo nepagrįsti.
85.      Mano nuomone, šio reglamento 13 straipsnio 7 dalies b punktas iš esmės apima bet kokią finansinę paramą elektros energijos gamybai – visų pirma iš atsinaujinančiųjų išteklių – nepriklausomai nuo to, ar ji teikiama iš valstybės, ar iš privačių lėšų. Tai patvirtina galimas BEEPS priskyrimas Reglamento (ES) 2019/943 19a, 19d ir 21 straipsniuose nustatytoms leistinų priemonių, skirtų elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamybai skatinti ir tiekimo saugumui užtikrinti, kategorijoms.
86.      Pagal Reglamento (ES) 2019/943 19a straipsnio 1 dalį valstybės narės skatina naudotis elektros energijos pirkimo sutartimis, kad būtų užtikrintas kainų nuspėjamumas ir pasiekti jų integruotuose nacionaliniuose energetikos ir klimato srities veiksmų planuose nustatyti tikslai, susiję ir su atsinaujinančiųjų išteklių energija. Pagal šio straipsnio 3 ir 4 dalis jos gali šiuo tikslu koordinuotai numatyti valstybės remiamas rinkos kainų garantijų sistemas, kuriomis siekiama sumažinti finansinę riziką, susijusią su elektros energijos pirkimo sutartyse nustatytų įsipareigojančių pirkti subjektų mokėjimo įsipareigojimų nevykdymu, privačias garantijas arba paklausos telkimo elektros energijos pirkimo sutartims priemones. Į valstybės remiamas garantijų sistemas „nedarant poveikio SESV 107 ir 108 straipsniams, <...> įtraukiamos nuostatos, kuriomis siekiama išvengti likvidumo elektros energijos rinkose sumažinimo, ir pagal jas neteikiama parama iš iškastinio kuro pagamintai elektros energijai pirkti“. Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra aišku, ar BEEPS garantuojama – galbūt netgi viršijanti rinkos kainą – vykdymo kaina yra užtikrinama tokia valstybės remiama garantijų sistema, ar tai yra tik privati garantija. Abiem atvejais šiaip ar taip būtų teikiama finansinė parama, kuri iš esmės yra leidžiama pagal Reglamentą (ES) 2019/943.
87.      BEEPS gali būti integruotos į tiesioginio kainų rėmimo sistemą, kuri įgyvendinama sudarant abipusius sandorius dėl kainų skirtumo, susijusius su investicijomis į naujus elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamybos objektus pagal Reglamento (ES) 2019/943 19d straipsnį(45), ir iš kurios gaunamos pajamos paskirstomos galutiniams vartotojams (5 dalis)(46). Galiausiai BEEPS galėtų būti pajėgumų mechanizmo, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 21 straipsnio 1 dalį, dalis(47).
88.      Taigi „finansinė parama“, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punktą, gali būti teikiama iš valstybės lėšų arba iš privačių lėšų, skiriamų valstybės iniciatyva. Vis dėlto dėl sisteminių ir teleologinių
priežasčių nėra pagrindo neatsižvelgti į pajamas, kurios gali viršyti rinkos kainą dėl BEEPS, skaičiuojant finansinę kompensaciją.
89.      Kaip ir pirmenybinio skirstymo įpareigojimas pagal Reglamento (ES) 2019/943 12 straipsnio 2–4 dalis, kuris taip pat taikomas su išlyga, kad laikomasi valstybės pagalbos taisyklių, nustatytų SESV 107, 108 ir 109 straipsniuose, ir finansinė kompensacija pagal 13 straipsnio 7 dalį turi paskatinti ir užtikrinti elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamybą bei tiekimą. Be to, remiantis kiek nepastovia Teisingumo Teismo jurisprudencija, įstatymu nustatyta elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamybos skatinimo priemonė nebūtinai patenka į valstybės pagalbos sąvoką būtent tuo atveju, jei skatinimas nėra vykdomas būtent „valstybės ištekliais“(48). Plati sąvoka „finansinė parama“, nesvarbu, ar ji teikiama iš viešųjų, ar iš privačių lėšų, atsižvelgia į šį aspektą. Atrodo, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas sąmoningai pasirinko šią sąvoką, siekdamas apimti įvairias finansinės paramos elektros energijos gamybai, visų pirma iš atsinaujinančiųjų išteklių, priemones, nepriklausomai nuo to, ar jos atitinka valstybės pagalbos sąvoką pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ar ne.
90.      Taigi į ketvirtojo klausimo d punktą reikia atsakyti taip: sąvoka „finansinė parama“, kaip ji suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punktą, iš esmės apima rinkos kainą viršijančius mokėjimus elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojui, kurie yra atliekami remiantis elektros energijos pirkimo sutartimis, kaip BEEPS, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 19a straipsnį.
V.      Išvada
91.      Siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Supreme Court (Aukščiausiasis Teismas, Airija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą:
1.      a)      Pagal 2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2019/943 dėl elektros energijos vidaus rinkos 13 straipsnio 7 dalį garantuojamąją prieigą ir tiekimo garantiją turintiems elektros energijos gamintojams, kuriems taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, suteikiama teisė į finansinę kompensaciją, kuri kuo labiau atitinka dėl perskirstymo negautas hipotetines pajamas (įskaitant bet kokią negautą finansinę paramą), jei atitinkamas elektros energijos kiekis tiekiamas rinkos sąlygomis, tačiau ekonominiu požiūriu tuos nuostolius
nebūtinai visiškai neutralizuoja. Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalyje vartojama formuluote „nepagrįstai maža arba nepagrįstai didelė [kompensacija]“ siekiama užtikrinti, kad gamintojui, kuriam taikytas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, būtų suteikta tinkama finansinė kompensacija. Šiuo atžvilgiu tinklo operatorius turi diskreciją.
b)      Teisė į finansinę kompensaciją pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį nepriklauso nuo to, ar gamintojas, kuriam taikomas ne rinka grindžiamas mažinamasis perskirstymas, gauna naudos iš pirmenybinio perskirstymo, ar ne, taip pat šios teisės taikymas negali būti siejamas su tokiu diferencijavimu nacionalinėse
įgyvendinimo priemonėse.
2.      Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalis, nors ir suteikia tinklo operatoriui diskreciją, atitinka tiesioginio veikimo sąlygas ir nedraudžia priimti nacionalinių perkėlimo ar įgyvendinimo priemonių, skirtų šiai diskrecijai įgyvendinti. Vis dėlto šios priemonės turi neprieštarauti minėtoje nuostatoje nurodytiems kriterijams bei skaičiavimo metodams ir neviršyti šios diskrecijos ribų, o tai turi patikrinti nacionalinis teismas.
3.      a)      Teisė į finansinę kompensaciją pagal tiesiogiai taikytinas Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio nuostatas, atsižvelgiant į šio reglamento 71 straipsnio 2 dalį, turi būti įgyvendinta nuo 2020 m. sausio 1 d. ir jos įgyvendinimo negalima atidėti taikant nacionalines įgyvendinimo priemones.
b)      Pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį neleidžiama priimti nacionalinių įgyvendinimo priemonių, pagal kurias:
–        (ne rinka grindžiamo mažinamojo) perskirstymo atveju teisė į finansinę kompensaciją apribojama ir taikoma tiems elektros energijos gamintojams, kurie dalyvauja ex ante (kitos paros) rinkoje, bet nenumatoma
de minimis elektros energijos gamintojams;
–        (ne rinka grindžiamo mažinamojo) perskirstymo atveju teisė į finansinę kompensaciją taikoma ir tarpininkui, kuris neatitinka šio straipsnio pirmame sakinyje nustatytų reikalavimų. Vis dėlto tai nepaneigia galimybės, kad toks tarpininkas veiktų kaip mokėjimo tarpininkas, jeigu tai nekelia pavojaus gamintojo teisės į kompensaciją įgyvendinimui ir nesąžiningai neperkeliama nemokumo rizika, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
c)      Sąvoka „finansinė parama“, kaip ji suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punktą, iš esmės apima rinkos kainą viršijančius mokėjimus elektros energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių gamintojui, kurie yra atliekami remiantis elektros energijos pirkimo sutartimis, kaip BEEPS, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 19a straipsnį.
1      Originalo kalba: vokiečių.
2      2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl elektros energijos vidaus rinkos (OL L 158, 2019, p. 54), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2024 m. birželio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2024/1747, kuriuo dėl Sąjungos elektros energijos rinkos modelio tobulinimo iš dalies keičiami reglamentai (ES) 2019/942 ir (ES) 2019/943 (OL L 1747, 2024, p. 1).
3      2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES (OL L 158, 2019, p. 125), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2024 m. birželio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2024/1711, kuria dėl Sąjungos elektros energijos rinkos modelio tobulinimo iš dalies keičiamos direktyvos (ES) 2018/2001 ir (ES) 2019/944 (OL L 1711, 2024, p. 1).
4      Žr. Reglamento (ES) 2019/943 3 straipsnį („Elektros energijos rinkų veikimo principai“), pagal kurį kainos formuojamos remiantis paklausa ir pasiūla (a punktas), o rinkos taisyklėmis skatinamas laisvas kainos susiformavimas ir vengiama veiksmų, dėl kurių kainos negalėtų būti formuojamos remiantis paklausa ir pasiūla (b punktas).
5      Žr. Reglamento (ES) 2019/943 3 straipsnio c ir f punktus.
6      Kaip teisingai nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Reglamento (ES) 2019/943 12 straipsnyje reglamentuojamos rinka grindžiamos paskirstymo priemonės skiriasi nuo to paties reglamento 13 straipsnyje numatytų rinka grindžiamų arba ne rinka grindžiamų paskirstymo priemonių. Pagal šią apibrėžtį paskirstymas atliekamas, kai sistemoje yra „fizinė tinklų perkrova“ arba kai dėl priežasčių, susijusių su visa sistema, reikalingas „apribojimas“. Šioje byloje ginčijamas ne rinka grindžiamas mažinamasis paskirstymas
yra skirtas iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių gaminamos elektros energijos daliai sistemoje sumažinti.
7      „Pirmenybinis skirstymas“ pagal Reglamento (ES) 2019/943 2 straipsnio 20 punktą – tai „elektrinių energijos skirstymas remiantis kitais kriterijais nei pasiūlymų pirkti ekonominis eiliškumas savarankiško skirstymo modelio atveju, o centrinio skirstymo modelio atveju – elektrinių energijos skirstymas remiantis dar ir kitais kriterijais nei pasiūlymų pirkti ekonominis eiliškumas bei tinklo apribojimai, suteikiant pirmenybę tam tikrų gamybos technologijų elektros energijos skirstymui“. Sąvokos „centrinio skirstymo modelis“ ir „savarankiško skirstymo modelis“ apibrėžtos šio reglamento 2 straipsnio 29 ir 30 punktuose.
8      2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl energijos vartojimo efektyvumo, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2009/125/EB ir 2010/30/ES bei kuria panaikinamos direktyvos 2004/8/EB ir 2006/32/EB (OL L 315, 2012, p. 1).
9      2009 m. balandžio 23 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, iš dalies keičianti bei vėliau panaikinanti Direktyvas 2001/77/EB ir 2003/30/EB (OL L 140, 2009, p. 16).
10      Žr. ginčijamo sprendimo 27 ir 28 punktus.
11      Taip pat žr. Reglamento (ES) 2019/943 19a straipsnį.
12      2019 m. birželio 24 d. sprendimas (C‑573/17, EU:C:2019:530).
13      Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punktas dėl negautų „grynųjų įplaukų“ taikomas tik ne rinka grindžiamam mažinamajam perskirstymui.
14      Pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį teisė į finansinę kompensaciją netaikoma „gamintojų, sutikusių su prijungimo sutartimi, pagal kurią patikimas elektros energijos tiekimas negarantuojamas, atveju“ (išskirta mano).
15      Žr. Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punkto antrą sakinį. Kaip matyti iš ketvirtojo klausimo d punkto, šiuo atveju ginčijamasi tik dėl to, ar BEEPS garantuojama vykdymo kaina, jeigu ji viršija rinkos kainą, sudaro tokią „finansinę paramą“ (žr. šios išvados 81 ir paskesnius punktus).
16      Žr. Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies a punktą („papildomos išlaidos kurui didinamojo perskirstymo atveju arba atsarginės šilumos tiekimas <...> mažinamojo perskirstymo atveju“ (išskirta mano).
17      Airija, atsakydama į Teisingumo Teismo per posėdį užduotą klausimą, patvirtino, kad Airijoje apmokestinama ir finansinė kompensacija, kaip ji suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalį.
18      Visgi Komisijos pateiktas argumentas, kad tai yra pirmojo skaičiavimo metodo „išimtis“, mano nuomone, yra klaidinantis ir nereikšmingas.
19      Įvairios kalbinės versijos šiuo atžvilgiu beveik nesiskiria. Vis dėlto versijoje prancūzų kalba (indûment vietoj injustifié) yra aiškiau išreikšta, kad šiuo aspektu reikia atlikti vertinimą dėl kompensacijos tinkamumo.
20      Tai nėra negautos (hipotetinės) „grynosios įplaukos“, kaip jos suprantamos pagal Reglamento 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punktą. Be to, tai leidžia daryti prielaidą, kad tokiu atveju taikomas ne pirmasis, o tik antrasis skaičiavimo metodas.
21      Žr. taip pat Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies antrą sakinį („[t]okia finansinė kompensacija“).
22      Tokia minimali pajamų garantija, kitaip, nei numatyta 10 straipsnio 1 dalyje („[d]idmeninės elektros energijos kainoms neturi būti nustatoma nei didžiausia, nei mažiausia riba“), yra numatyta tik Reglamento (ES) 2019/943 10 straipsnio 2 dalyje („PEERO gali taikyti suderintas didžiausios ir mažiausios galutinės kainos ribas kitos paros ir einamosios paros laikotarpiais“).
23      Ir dėl rinka grindžiamo perskirstymo Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 2 dalyje nurodoma tik tai, kad tam „[p]erskirstomi ištekliai rinkos mechanizmais atrenkami iš elektros energijos gamybos objektų, elektros energijos kaupimo arba reguliavimo apkrova reguliavimo objektų ir toks perskirstymas kompensuojamas finansiškai“ (išskirta mano).
24      Tai taikytina prekybai elektros energija kitą dieną ir trumpalaikei prekybai elektros energija.
25      Žr. 2016 m. lapkričio 30 d. Komisijos pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl elektros energijos vidaus rinkos (COM (2016) 861 final) 12 straipsnio 6 dalies b punktą: „90 % of the net revenues from the sale of electricity on the day-ahead market that the generating or demand facility would have generated without the curtailment or redispatching request.“
26      2019 m. sausio 18 d. kompromisinis susitarimas dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl elektros energijos vidaus rinkos pasiūlymo, tarpinstitucinis dokumentas 2016/0379 (COD), p. 66 (galima rasti adresu: 4-provisional-agreement-karins-regulation-on-electricity-en).
27      Kaip jau nurodyta 20 išnašoje, tai nebūtinai taikoma didinamajam perskirstymui. Šiuo atveju negali būti jokių negautų (hipotetinių) „grynųjų įplaukų“, kaip tai suprantama pagal Reglamento (ES) 2019/943 13 straipsnio 7 dalies b punktą, todėl turėtų būti taikomas tik antrasis skaičiavimo metodas, atsižvelgiant į faktiškai gautas įplaukas ir papildomas eksploatavimo išlaidas.
28      Kaip kitos apeliacinio proceso šalys taip pat nurodė per teismo posėdį, PSO žino elektros energijos kiekį, kurio tiekimą jis draudžia vykdydamas mažinamąjį perskirstymą. Tokiu pat būdu turėtų būti įmanoma nustatyti rinkos pajamas, gautas arba gautinas už šį kiekį kitos paros rinkoje perskirstymo metu. O gamintojas turi informaciją apie savo eksploatavimo išlaidas.
29      Žr. Reglamento 2019/943 8, 12–18 ir 28 bei paskesnius straipsnius.
30      Šis klausimas – kaip teigia kitos apeliacinio proceso šalys ir patvirtina CRU savo rašytinėse pastabose – atrodo labiau susijęs su Reglamento (ES) 2019/943 12 straipsniu nei su 13 straipsnio 7 dalimi. Šio reglamento 12 straipsnio 2 dalyje iš esmės reglamentuojamas elektros energijos pirmenybinis skirstymas (kaip apibrėžta 2 straipsnio 20 punkte) elektros energijos gamybos objektuose, kurie naudoja energiją iš atsinaujinančiųjų išteklių ir kurių įrengtoji elektrinė galia yra mažesnė nei 400 kW. Pagal reglamento 12 straipsnio 4 dalį valstybės narės taip pat gali numatyti pirmenybinį skirstymą elektros energijai, pagamintai didelio naudingumo kogeneracijos objektuose, kurių įrengtoji elektrinė galia yra tokia pati. Pagal reglamento 12 straipsnio 6 dalį elektros energijos gamybos objektams, naudojantiems atsinaujinančiuosius energijos išteklius arba didelio naudingumo kogeneraciją, kurie buvo atiduoti eksploatuoti anksčiau nei 2019 m. liepos 4 d. ir kuriems po atidavimo eksploatuoti taikytas pirmenybinis skirstymas, ir toliau taikomas pirmenybinis skirstymas. Pagrindinėje byloje ginčijamame sprendime
į tai atsižvelgiama numatant skirtingus finansinės kompensacijos apskaičiavimo metodus, priklausomai nuo to, ar elektros energijos gamybos įrenginys buvo pradėtas eksploatuoti iki 2019 m. liepos 4 d., ar vėliau.
31      2019 m. birželio 24 d. sprendimas (C‑573/17, EU:C:2019:530) dėl 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinio
sprendimo 2008/909/TVR dėl nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimo principo taikymo skiriant laisvės atėmimo bausmes ar su laisvės atėmimu susijusias priemones, siekiant jas vykdyti Europos Sąjungoje (OL L 327, 2008, p. 27), nuostatų tiesioginio veikimo ir viršenybės.
32      Žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimą Popławski (C‑573/17, EU:C:2019:530, 60 ir paskesni punktai) ir 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimą Komisija / Lenkija (Teisingumo Teismo jurisprudencijos kontrolė „ultra vires“ – Sąjungos teisės viršenybė) (C‑448/23, EU:C:2025:975, 114–117 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
33      Šiuo klausimu žr. 2001 m. sausio 11 d. Sprendimą Monte Arcosu (C‑403/98, EU:C:2001:6, 26–28 punktai), 2011 m. balandžio 14 d. Sprendimą Vlaamse Dierenartsenvereniging ir Janssens (C‑42/10, C‑45/10 ir C‑57/10, EU:C:2011:253, 47 ir paskesni punktai), 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimą Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel (C‑386/18, EU:C:2019:1122, 63 ir 64 punktai) ir 2024 m. gegužės 30 d. Sprendimą Expedia (C‑663/22, EU:C:2024:433, 40–42 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
34      Taip pat žr. generalinio advokato A. Rantos išvadą byloje Electrabel ir kt.
(C‑633/23, EU:C:2025:131, 34 punktas).
35      Šiuo klausimu žr. 2022 m. kovo 8 d. Sprendimą Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Tiesioginis veikimas) (C‑205/20, EU:C:2022:168, 18 punktas) ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Papier Mettler Italia (C‑86/22, EU:C:2023:1023, 76 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36      Šiuo klausimu žr. 2015 m. spalio 6 d. Sprendimą T‑Mobile Czech Republic ir Vodafone Czech Republic (C‑508/14, EU:C:2015:657, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Taip pat žr. mano išvadą sujungtose bylose ECB ir Komisija / Corneli (C‑777/22 P ir C‑789/22 P, EU:C:2024:973, 87 punktas).
37      Šiuo klausimu žr. 2015 m. spalio 6 d. Sprendimą T‑Mobile Czech Republic ir Vodafone Czech Republic (C‑508/14, EU:C:2015:657, 53 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2022 m. kovo 8 d. Sprendimą Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Tiesioginis veikimas) (C‑205/20, EU:C:2022:168, 19 punktas).
38      Šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 3 d. Sprendimą GMAC UK (C‑589/12, EU:C:2014:2131, 32 punktas) ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Papier Mettler Italia (C‑86/22, EU:C:2023:1023, 77 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Taip pat žr. mano išvadą byloje Imant (C‑268/06, EU:C:2008:2, 96 punktas) ir mano išvadą sujungtose bylose ECB ir Komisija / Corneli (C‑777/22 P ir C‑789/22 P, EU:C:2024:973, 89 punktas).
39      Žr. Kokott, J., „Zur unmittelbaren Wirkung des Unionsrechts“, Archiv des öffentlichen Rechts, 2023, 148 tomas, 496 ir paskesni punktai (501).
40      Žr. 2015 m. spalio 6 d. Sprendimą T‑Mobile Czech Republic ir Vodafone Czech Republic (C‑508/14, EU:C:2015:657, 53 punktas) ir 2021 m. sausio 14 d. Sprendimą RTS infra ir Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel (C‑387/19, EU:C:2021:13, 49 punktas); taip pat žr. generalinio advokato A. Rantos išvadą byloje Electrabel ir kt. (C‑633/23, EU:C:2025:131, 34–36 punktai).
41      Žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimą Popławski (C‑573/17, EU:C:2019:530, 55–57 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
42      Žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimą Popławski (C‑573/17, EU:C:2019:530, 53–58 punktai).
43      Žr. Reglamento (ES) 2019/943 2 straipsnio 20 punktą.
44      Bendrovės elektros energijos pirkimo sutartis (angl. Corporate Power Purchase Agreements); žr. Reglamento (ES) 2019/943 19a straipsnį (žr. šios išvados 15 punktą).
45      Pasak prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, BEEPS paprastai yra „sandoriai dėl kainų skirtumo“ (žr. šios išvados 15 punktą).
46      Beje, tokia sistema turėtų būti vertinama pagal Reglamento (ES) 2019/943 19d straipsnio 3 dalį, taip pat pagal SESV 107 ir 108 straipsnius.
47      Žr. 2019 m. gruodžio 16 d. Airijos pajėgumų mechanizmo plano (galima rasti adresu: updated_ireland_implementation_plan.pdf) 59 ir 60 puslapius; pagal šį planą 15 % elektros energijos paklausos turėtų būti patenkinama pagal BEEPS. Toks pajėgumų mechanizmas iš esmės taip pat patenka į SESV 107 ir 108 straipsnių taikymo sritį; žr. 2021 m. rugsėjo 2 d. Sprendimą Komisija / Tempus Energy ir Tempus Energy Technology (C‑57/19 P, EU:C:2021:663).
48      Dėl ribojimo, visų pirma susijusio su „valstybės išteklių“ panaudojimu ir jų priskyrimu valstybei, dažnai kyla daug ginčų ir tai sunku įvertinti; žr. 2001 m. kovo 13 d. Sprendimą PreussenElektra (C‑379/98, EU:C:2001:160, 57 ir paskesni punktai), 2019 m. kovo 28 d. Sprendimą Vokietija / Komisija (C‑405/16 P, EU:C:2019:268, 52 ir paskesni punktai) ir 2024 m. rugsėjo 26 d. Sprendimą Covestro Deutschland ir Vokietija / Komisija (C‑790/21 P ir C‑791/21 P, EU:C:2024:792, 84 ir paskesni punktai).