62009CJ0047_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑47/09
dėl 2009 m. sausio 30 d. pagal EB 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo
Europos Komisija, atstovaujama F. Clotuche-Duvieusart ir D. Nardi, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
ieškovė,
prieš
Italijos Respubliką, atstovaujamą G. Palmeri, padedamą avvocato dello Stato P. Gentili, nurodžiusią adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
atsakovę,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas A. Tizzano, teisėjai J.‑J. Kasel, M. Ilešič, E. Levits ir M. Berger (pranešėja),
generalinis advokatas Y. Bot,
posėdžio sekretorė L. Hewlett, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2010 m. birželio 10 d. posėdžiui,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Savo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad numačiusi galimybę ženklinant šokolado produktus, kurių sudėtyje nėra kitokių nei kakavos sviestas augalinių riebalų, papildomai nurodyti būdvardį „grynasis“ arba žodžius „grynasis šokoladas“, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal, pirma, 2000 m. birželio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/36/EB dėl žmonėms vartoti skirtų kakavos ir šokolado produktų (OL L 197, p. 19; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 25 t., p. 431) 3 straipsnio 5 dalį ir, antra, pagal Direktyvos 2000/36/EB 3 straipsnio kartu su 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo (OL L 109, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 5 t., p. 75) 2 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatas.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
2. Kakavos ir šokolado produktų ženklinimas reglamentuojamas horizontaliai taikoma Direktyva 2000/13 ir vertikaliai arba sektoriui taikoma Direktyva 2000/36, kuri Direktyvos 2000/13 atžvilgiu yra lex specialis .
Direktyva 2000/36
3. Direktyva 2000/36 siekiama, pirma, nustatyti bendras taisykles, kurios reglamentuotų kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų dėjimą į kakavos ir šokolado produktus ir, antra, suderinti prekių pavadinimus.
4. Su kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų naudojimu susijusios Direktyvos 2000/36 5, 6, 9 ir 10 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„5) Tam tikrose valstybėse narėse į šokolado produktus leidžiama dėti ne daugiau kaip 5 % kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų.
6) Visose valstybėse narėse turėtų būti leidžiama dėti į šokolado produktus ne daugiau kaip 5 % kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, ir šie augaliniai riebalai turėtų būti kakavos sviesto ekvivalentai, atitinkantys apibrėžtus techninius ir mokslinius rodiklius.
< ... >
9) Jeigu šokolado produktuose yra kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, vartotojams turi būti užtikrinta tiksli, neutrali ir objektyvi informacija, kuri pateikiama papildomai prie sudedamųjų dalių sąrašo.
10) Kita vertus, Direktyva 79/112/EEB nedraudžia nurodyti [etiketėje], kad į šokolado produktus nebuvo įdėta kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, tačiau ši informacija turi būti tiksli, neutrali, objektyvi ir neklaidinanti vartotojo.
5. Su prekių pavadinimais susijusi Direktyvos 2000/36 7 konstatuojamoji dalis suformuluota taip:
„Vidaus rinkos vientisumui užtikrinti, visi šokolado produktai, kuriems taikoma ši direktyva, gali judėti Bendrijos vidaus rinkoje tik šios direktyvos I priede nurodytais prekių pavadinimais.“
6. Minėtos direktyvos 2 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1. II priede apibūdintų ir išvardytų kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų gali būti dedama į šokolado produktus, apibrėžtus I priedo A dalies 3, 4, 5, 6, 8 ir 9 punktuose. Jų kiekis negali sumažinti šiems produktams būtino minimalaus kakavos sviesto ar kakavos sausųjų medžiagų kiekio ir negali sudaryti daugiau kaip 5 % bendrosios gatavo produkto masės, paskaičiuotos atėmus kitų valgomųjų priedų, naudojamų laikantis I priedo B dalies nuostatų, masę.
2. Šokolado produktais, turinčiais pagal 1 dalį kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, gali būti prekiaujama visų valstybių narių teritorijose, su sąlyga kad, kaip nurodyta 3 straipsnyje, [jų etiketėje] papildomai turi būti aiškus ir gerai įskaitomas prierašas: „Produktas su kakavos sviestu ir kitais augaliniais riebalais“. Šis prierašas turi būti toje pačioje vietoje kaip ir sudedamųjų dalių sąrašas, tačiau aiškiai atskirtas nuo šio sąrašo, įrašytas tokio pat didumo ir ryškumo raidėmis kaip ir prekės pavadinimas [įrašytas bent jau to paties dydžio ir paryškinto šrifto raidėmis šalia prekės pavadinimo]; nepaisant šio reikalavimo, prekės pavadinimas gali būti dar ir kitoje etiketės vietoje.
7. Direktyvos 2000/36 3 straipsnyje numatyta:
„Direktyva 79/112/EEB taikoma I priede apibrėžtiems produktams, laikantis šių sąlygų:
1) Prekių pavadinimais, surašytais I priede, galima vadinti ir jais žymėti prekiaujant tik tame priede aprašytais produktais.
< ... >
5) I priede apibrėžti prekių pavadinimai – „šokoladas“, „pieninis šokoladas“, „šokolado glaistas“ – gali būti papildyti informacija ar aprašais apie kokybės rodiklius, tik jeigu:
– šokolade kakavos sausųjų medžiagų yra ne mažiau kaip 43 %, iš jų kakavos sviesto – ne mažiau kaip 26 %,
– pieniniame šokolade kakavos sausųjų medžiagų yra ne mažiau kaip 30 %, o pieno sausųjų medžiagų ne mažiau kaip 18 %, gautų iš dalies ar visiškai dehidratuotų nenugriebto pieno, iš dalies ar visiškai nugriebto pieno, grietinėlės, sviesto ar pieno riebalų, iš jų pieno riebalų – ne mažiau kaip 4,5 %,
– šokolado glaiste kakavos sausųjų neriebalinių medžiagų yra ne mažiau kaip 16 %.“
8. Direktyvos 2000/36 4 straipsnyje nustatyta:
„Produktams, apibrėžtiems I priede, valstybės narės nepriima šioje direktyvoje nenumatytų nacionalinių nuostatų.“
Direktyva 2000/13
9. 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyva 79/112/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su galutiniam vartotojui skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklama, suderinimo (OL L 33, 1979, p. 1) buvo panaikinta ir pakeista Direktyva 2000/13. Todėl nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į Direktyvą 2000/13.
10. Direktyvos 2000/13 2 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„1. Ženklinimas ir ženklinimo būdai:
a) neturi iš esmės klaidinti pirkėjo, visų pirma dėl:
i) maisto produkto charakteristikų, ypač jo pobūdžio, tapatybės, savybių, sudėties, kiekio, tinkamumo vartoti trukmės, kilmės, pagaminimo būdo;
ii) maisto produktui priskirto poveikio arba savybių, kurių jis iš tikrųjų neturi;
iii) padarytos užuominos apie ypatingas maisto produkto charakteristikas, nors tokias charakteristikas turi visi panašūs maisto produktai;
b) ženklinimui neturi būti taikomos Bendrijos nuostatos, taikytinos natūraliam mineraliniam vandeniui ir specialios paskirties maisto produktams, ženklinant nė vienam maisto produktui neturi būti priskiriamos gydomosios ar profilaktinės savybės arba daroma nuoroda į jas.“
Nacionalinė teisė
11. 2002 m. kovo 1 d. Įstatymo Nr. 39 dėl iš Italijos narystės Europos bendrijose kylančių įsipareigojimų įgyvendinimo nuostatų – 2001 m. Bendrijos įstatymas (GURI priedas, Nr. 72, 2002 m. kovo 26 d., toliau – Įstatymas Nr. 39/2002) 28 straipsnyje numatyta:
„Direktyvos 2000/36/EB dėl žmonėms vartoti skirtų kakavos ir šokolado produktų įgyvendinimas
2000 m. birželio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/36/EB dėl žmonėms vartoti skirtų kakavos ir šokolado produktų įgyvendinama vadovaujantis šiais principais ir gairėmis:
a) garantuojant, kad kakavos ir šokolado produktų ženklinimas ne tik užtikrina skaidrumą, bet ir jame pateikiama skirtinga nuoroda atsižvelgiant į tai, ar prekė buvo pagaminta su kitais nei kakavos sviestas augaliniais riebalais, ar vien su kakavos sviestu; pirmu atveju ženklinant turi būti nurodoma „šokoladas“, o antruoju – gali būti nurodoma „grynasis šokoladas“;
b) nustatyti tipinių produktų, kuriems gaminti naudojamas šokoladas be kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, kokybės sertifikavimo mechanizmus.“
12. 2003 m. birželio 12 d. Įstatyminio dekreto Nr. 178, kuriuo įgyvendinama Direktyva 2000/36/EB dėl žmonėms vartoti skirtų kakavos ir šokolado produktų (GURI, Nr. 165, 2003 m. liepos 18 d., toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 178/2003) 6 straipsnyje nustatyta:
„Prierašas „grynasis šokoladas“
1. Ženklinant I priedo 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ir 10 punktuose nurodytus šokolado produktus, kuriuose nėra kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, išskyrus įdarus, kuriuose nėra kakavos ar šokolado produktų, gali būti I priede numatytuose prekių pavadinimuose ar šalia tokių pavadinimų prie žodžio „šokoladas“ įrašytas žodis „grynasis“ arba prierašas „grynasis šokoladas“ gali būti kitoje etiketės vietoje.“
13. Šio įstatyminio dekreto 7 straipsnio 8 dalyje numatyta:
„Baudos
Asmuo, kuris ženklindamas I priedo 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ir 10 punktuose nurodytus produktus, kuriuose yra kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, išskyrus įdarus be kakavos ar šokolado produktų, kartu su žodžiu „šokoladas“ naudoja žodį „grynasis“, baudžiamas administracine bauda nuo 3 000 iki 8 000 eurų.“
Ikiteisminė procedūra
14. 2004 m. kovo 22 d. laišku Komisija atkreipė Italijos valdžios institucijų dėmesį į tai, kad Įstatymas Nr. 39/2002 ir Įstatyminis dekretas Nr. 178/2003 neatitinka direktyvų 2000/13 ir 2000/36. Italijos valdžios institucijos atsakė 2004 m. balandžio 23 d. Gamybos ministerijos raštu.
15. Kadangi šis atsakymas Komisijos netenkino, ji pradėjo EB 226 straipsnyje numatytą procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo ir 2004 m. spalio 13 d. nusiuntė Italijos Respublikai oficialų pranešimą.
16. Kadangi Italijos valdžios institucijos neatsakė, 2005 m. liepos 5 d. Komisija išsiuntė pagrįstą nuomonę, nurodydama šiai valstybei narei per du mėnesius nuo šios nuomonės gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta.
17. Italijos valdžios institucijos atsakė 2005 m. spalio 21 d. ir lapkričio 4 d. laiškais informuodamos apie savo ketinimą pakeisti Įstatyminio dekreto Nr. 178/2003 6 ir 7 straipsnius ir remdamosi tuo prašė užbaigti šią procedūrą.
18. Konstatavusi, kad, nepaisant vėliau vykusio pasikeitimo laiškais, situacija liko nepasikeitusi, Komisija nusprendė pareikšti šį ieškinį.
Dėl ieškinio
Šalių argumentai
19. Komisija teigia, kad numatant galimybę pagal Įstatymo Nr. 39/2002 28 straipsnio 1 dalį ir Įstatyminio dekreto Nr. 178/2003 6 straipsnį ženklinant šokolado produktus, konkrečiau tariant, šio dekreto I priede produktams, kuriuose nėra kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, numatytus prekių pavadinimus papildyti būdvardžiu „grynasis“ arba prierašu „grynasis šokoladas“, Italijos teisės aktuose įvedamas papildomas šokolado produktų pavadinimas, atsižvelgiant į tai, ar jie gali būti laikomi „gryni“, ar „negryni“. Šiuo išskyrimu iš esmės pažeidžiamos Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 1 ir 5 dalys ir jis prieštarauja Teisingumo Teismo praktikai, pagal kurią buvo pripažinta, kad šokolado produktai, turintys iki 5 % tam tikrų augalinių riebalų, yra tapatūs (2003 m. sausio 16 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją, C‑14/00, Rink. p. I‑513, 87 punktas).
20. Komisija primena, kad kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų naudojimas yra griežtai reglamentuojamas. Galima naudoti tik šešias medžiagas, kurių baigtinis sąrašas pateikiamas Direktyvos 2000/36 II priede ir kurios negali sudaryti daugiau kaip 5 % bendrosios galutinio produkto masės. Be to, pagal šios direktyvos 9 konstatuojamojoje dalyje nustatytą reikalavimą turi būti užtikrinta tiksli, neutrali, objektyvi ir neklaidinanti vartotojo informacija apie produkte esančius augalinius riebalus. Todėl šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalyje numatoma, kad prierašas „produktas su kakavos sviestu ir kitais augaliniais riebalais“ turi būti ne prekės pavadinime, o šalia. Bendrijos teisės aktų leidėjas numatė informuoti vartotoją apie kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų panaudojimą šokolado produktuose ženklinant, o ne naudojant skirtingą prekės pavadinimą.
21. Komisija pažymi, jog dėl Italijos teisės aktuose nustatyto skirtumo paprastas vartotojas klaidinamas dvigubai. Ji mano, kad vartoti būdvardį „grynasis“ nėra tikslu, neutralu, objektyvu, todėl vartotojas klaidinamas.
22. Pirmiausia žodis „grynasis“ automatiškai suteikia neigiamą prasmę produktui, kurio ženklinime šio prierašo nėra.
23. Be to, tai, kad sukuriamos dvi šokolado produktų rūšys, kai pagal teisės aktus numatyta tik viena, klaidina vartotoją ir verčia jį galvoti, kad egzistuoja dvi šokolado rūšys.
24. Galiausiai prierašu „grynasis šokoladas“ vartotojas nepakankamai aiškiai informuojamas apie tai, kad šiame šokolade nėra kitų augalinių riebalų, o tik kakavos sviestas.
25. Italijos Respublika neginčija to, kad Direktyvos 2000/36 I priede nurodyti prekių pavadinimai yra privalomi ir išvardyti baigtiniame sąraše. Vis dėlto ji nurodo, kad ženklinant nurodomi ne tik prekių pavadinimai. Akivaizdu, kad valstybės narės gali nustatyti kitą ženklinant prekes galintį būti nurodytu prierašą, pirmiausia siekdamos, kad vartotojas būtų informuotas, jog nebuvo panaudoti jokie kiti riebalai, o tik kakavos sviestas. Vadinasi, ženklinant prekes galima įtraukti bet kokią informaciją, kuri neklaidina dėl pagal minėtąjį I priedą nurodytino prekių pavadinimo.
26. Italijos teisės aktų leidėjas nenorėjo įvesti naujo prekių pavadinimo ar kokybės kriterijaus rodiklio, kuris būtų pagrįstas ne didesniu nei reikalaujamas minimalus kakavos kiekis, o vien kakavos sviesto panaudojimu. Būdvardis „grynasis“ nereiškia kokybės, o yra tik aprašomasis. Todėl jis tik nurodo aptariamo produkto sudėtį, o ne jo didesnę kokybę. Todėl, Italijos Respublikos nuomone, Įstatyminio dekreto Nr. 178/2003 6 straipsnis neprieštarauja Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 1 ir 5 dalims.
27. Italijos Respublika teigia, kad būdvardžio „grynasis“ prierašu siekiama informuoti, jog buvo panaudoti vieninteliai augaliniai riebalai – kakavos sviestas, o ne kiti. Šis tikslas paaiškina, kodėl prie prekės pavadinimo prirašius būdvardį „grynasis“, pavadinimas išlieka nepakitęs. Todėl negalima teigti, kad buvo įvestas naujas, Direktyvos 2000/36 I priede nenumatytas pavadinimas.
28. Italijos Respublika nurodo, kad žodžių junginys „grynasis šokoladas“ yra vien aprašomasis, nes juo vartotojui tik perduodama informacija, kurią jis turi teisę žinoti pagal Direktyvos 2000/36 10 konstatuojamąją dalį ir Direktyvą 2000/13. Remdamasis šia informacija, vartotojas vėliau gali pats nuspręsti, kurį produktą norėtų pirkti. Tokiu atveju, kai vartotojas yra gerai informuotas, kad šokolado produktų sudėtyje, be kakavos sviesto, gali būti ir kitų augalinių riebalų, toks prierašas būtent suprantamas kaip informacija apie kitų augalinių riebalų panaudojimą arba ne.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl kaltinimo įsipareigojimų pagal Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 1 dalį ir Direktyvos 2000/13 2 straipsnio 1 dalies a punktą pažeidimu
29. Dėl įsipareigojimų pagal Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 1 dalį ir Direktyvos 2000/13 2 straipsnio 1 dalies a punktą neįvykdymo pirmiausia konstatuotina, kad, kaip pažymėjo Komisija, siekiant užtikrinti vidaus rinkos vientisumą Direktyvos 2000/36 3 straipsniu pavadinimai, kuriais parduodami žmonėms vartoti skirtų kakavos ir šokolado produktai, visiškai suderinami. Direktyvos 2000/36 I priede nurodyti prekių pavadinimai pagal jos 3 straipsnio 1 dalį yra privalomi ir naudojami tik šiame priede nurodytiems produktams. Jie gali būti papildomi kokybiniais būdvardžiais tik laikantis Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 5 dalyje nustatytų specialių sąlygų. Be to, šios direktyvos 4 straipsnyje numatyta, jog dėl produktų, apibrėžtų I priede, valstybės narės nepriima Direktyvoje 2000/36 nenumatytų nacionalinių nuostatų. Darytina išvada, kad šios direktyvos 3 straipsniu buvo visiškai suderinti pavadinimai, kuriais parduodami šokolado produktai, o Italijos Respublika neginčijo šios nuostatos imperatyvumo.
30. Tai patvirtina ir istorinis šios direktyvos aiškinimas. 1973 m. liepos 24 d. Tarybos direktyvos 73/241/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su žmonėms vartoti skirtais kakavos ir šokolado produktais, suderinimo (OL L 228, p. 23) septintoje konstatuojamojoje dalyje nurodoma, „kad tam tikrose valstybėse narėse leidžiama dėti į šokolado produktus kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, ir šiuo leidimu jose dažnai pasinaudojama; kad vis dėlto šiuo metu negali būti priimtas sprendimas dėl šių riebalų naudojimo išplėtimo visoje Bendrijoje, nes iki šiol turimi ekonominiai ir techniniai duomenys neleidžia priimti galutinės pozicijos ir todėl, atsižvelgiant į ateities pokyčius, situacija turi būti išnagrinėta iš naujo“.
31. Todėl dėl skirtingo reglamentavimo valstybėse narėse Bendrijos teisės aktų leidėjas Direktyvoje 73/241 negalėjo ją priimdamas nustatyti galutinės pozicijos dėl pasekmių pavadinimams ar ženklinimui, kurios turėtų atsirasti dėl kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų naudojimo šokolado produktuose. Vadinasi, kiek susiję su kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų naudojimu, Europos Sąjungos Taryba tik nustatė laikiną tvarką, kuri, vadovaujantis šios direktyvos 14 straipsnio 2 dalies a punktu, po trejų metų turėjo būti peržiūrėta.
32. Bendrijos teisės aktų leidėjas Direktyvoje 2000/36 numatė, kad naudojant pakaitinius augalinius riebalus reikalaujama ne vartoti skirtingus šių produktų pavadinimus, o ženklinant nurodyti papildomą informaciją. Dėl šokolado produktų, turinčių kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, Direktyvos 2000/36 2 straipsnyje, atsižvelgiant į jos 9 konstatuojamąją dalį, vartotojui užtikrinama tiksli, neutrali ir objektyvi informacija apie tam tikrą produktą, papildomai pateikiama prie jo sudedamųjų dalių sąrašo, nurodant prierašą „produktas su kakavos sviestu ir kitais augaliniais riebalais“.
33. Šiuo klausimu, tačiau nenurodant reikalavimo naudoti specialų prierašą, Direktyvos 2000/36 10 konstatuojamoje dalyje įtvirtinama, jog ženklinant nedraudžiama nurodyti, kad nebuvo įdėta kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, tačiau ši informacija turi būti tiksli, neutrali, objektyvi ir neklaidinti vartotojo.
34. Vertinant Italijos teisės aktų atitiktį šioms pirmiau nurodytoms ir atsižvelgiant į jų kontekstą pateiktoms Direktyvos 2000/36 nuostatoms, konstatuotina, pirma, kad Įstatyminio dekreto Nr. 178/2003 6 straipsnyje numatyta, jog ženklinant tam tikrus šokolado produktus, kuriuose nėra kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų, prekės pavadinime arba šalia jo prie žodžio „šokoladas“ gali būti įrašytas žodis „grynasis“. Tačiau jei prie žodžio „šokoladas“ prirašius žodžius „pieninis“ arba „baltasis“ tai turi būti laikoma naujais prekių pavadinimais, tas pats galioja ir prirašius žodį „grynasis“.
35. Konstatuotina, kad Direktyvoje 2000/36 nenumatytas nei prekės pavadinimas „grynasis šokoladas“, nei tai, kad tokį prekės pavadinimą gali įvesti nacionalinės teisės aktų leidėjas.
36. Tokiomis sąlygomis, kadangi pagal Įstatyminio dekreto Nr. 178/2003 6 straipsnį leidžiama taip pakeisti prekių pavadinimus, jis prieštarauja privalomai ir išsamiai Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 1 dalyje nustatytai ir pagal šios direktyvos 4 straipsnį apibrėžtai prekių pavadinimų sistemai.
37. Antra, papildomai pažymėtina, kad, kaip nurodo Komisija, Italijos teisės aktų leidėjo įvesta dviguba pavadinimų sistema taip pat neatitinka Direktyvos 2000/13 2 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytų reikalavimų, kad vartotojas turi gauti tikslią, neutralią ir objektyvią informaciją, kuri neturi jo klaidinti.
38. Nors Italijos Respublika visiškai teisingai pažymėjo vartotojų teisę gauti tikslią informaciją, vis dėlto siekiant šio tikslo, netinka taip iš dalies pakeisti prekių pavadinimus, kaip antai nagrinėjamoje byloje.
39. Iš tikrųjų primintina, jog Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad kitų nei kakavos sviestas riebalų naudojimas kakavos ir šokolado produktuose, jei laikomasi pagal Direktyvą 73/241, kuri dabar pakeista Direktyva 2000/36, reikalaujamų minimalių sudedamųjų dalių kiekių, negali iš esmės pakeisti šių produktų tiek, kad jie virstų kitais produktais (žr. 2003 m. sausio 16 d. Sprendimo Komisija prieš Ispaniją, C‑12/00, Rink. p. I‑459, 92 punktą bei minėto Sprendimo Komisija prieš Italiją 87 punktą).
40. Iš šios teismo praktikos darytina išvada, kad kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų naudojimas neviršijant Direktyvos 2000/36 2 straipsnio 1 dalyje nustatytų kiekių savaime nepakeičia šių produktų tiek, kad būtų pagrįsta jiems suteikti skirtingus prekių pavadinimus.
41. Kad vartotojui būtų užtikrinta tiksli informacija, pakanka kitoje ženklinimo vietoje pateikti neutralią ir objektyvią nuorodą, kuri vartotojus informuotų, jog prekėje nėra kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų (šiuo klausimu žr. minėtų sprendimų Komisija prieš Ispaniją
93 punktą bei Komisija prieš Italiją
88 punktą).
42. Vadinasi, net jei pagal Italijos teisės aktus būdvardžio „grynasis“ naudojimas nėra privalomas, leidimas įvesti skirtingus nei Direktyvoje 2000/36 numatytus prekių pavadinimus leidžia daryti prielaidą, kad skiriasi pagrindinės atitinkamų produktų savybės.
43. Todėl, kadangi Įstatyminio dekreto Nr. 178/2003 6 straipsnio nuostata leidžia palikti dvi prekių pavadinimų kategorijas, iš esmės žyminčių tą patį produktą, ji gali suklaidinti vartotojus ir pažeisti jų teisę į tikslią, neutralią ir objektyvią informaciją.
44. Todėl remiantis tuo, kas pasakyta, darytina išvada, kad šiuo 6 straipsniu nesilaikoma Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 1 dalies ir Direktyvos 2000/13 2 straipsnio 1 dalies a punkto reikalavimų. Tad pirmasis kaltinimas pagrįstas.
Dėl kaltinimo įsipareigojimų pagal Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 5 dalį pažeidimu
45. Siekiant atsakyti į šį Komisijos pateiktą kaltinimą, reikia konstatuoti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 29–36 punktuose, Direktyvos 2000/36 3 straipsniu kartu su jos 4 straipsniu buvo visiškai suderinti pavadinimai, kuriais parduodami šokolado produktai. Pagal šią privalomą ir išsamią sistemą, norint papildyti kokybiniais būdvardžiais, reikia laikytis šios direktyvos 3 straipsnio 5 dalyje įtvirtintų specialių sąlygų.
46. Reikia konstatuoti, kad nesilaikant šių sąlygų Įstatyminio dekreto Nr. 178/2003 6 straipsnyje numatyta galimybė tam tikrų šokolado produktų, taip pat ir nurodytų Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 5 dalyje, pavadinimuose arba šalia jų prie žodžio „šokoladas“ įrašyti žodį „grynasis“ tada, kai šiuose produktuose nėra kitų nei kakavos sviestas augalinių riebalų.
47. Darytina išvada, kad Įstatyminio dekreto Nr. 178/2003 6 straipsnis, leisdamas tokiu su kokybės kriterijumi susijusiu prierašu papildyti Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 5 dalyje nurodytų produktų prekių pavadinimus, prieštarauja pastarajai nuostatai.
48. Todėl antrąjį kaltinimą reikia pripažinti pagrįstu.
49. Atsižvelgiant į visa, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad numačiusi galimybę pavadinimą, kuriuo parduodami šokolado produktai, kurių sudėtyje nėra kitokių nei kakavos sviestas augalinių riebalų, papildyti būdvardžiu „grynasis“, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų, pirma, pagal Direktyvos 2000/36 3 straipsnio 5 dalį ir, antra, pagal šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalies kartu su Direktyvos 2000/13 2 straipsnio 1 dalies a punktu nuostatas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
50. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Italijos Respublikos, o pastaroji pralaimėjo bylą, ji turi jas padengti.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1. Numačiusi galimybę pavadinimą, kuriuo parduodami šokolado produktai, kurių sudėtyje nėra kitokių nei kakavos sviestas augalinių riebalų, papildyti būdvardžiu „grynasis“, Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų, pirma, pagal 2000 m. birželio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/36/EB dėl žmonėms vartoti skirtų kakavos ir šokolado produktų 3 straipsnio 5 dalį ir, antra, pagal šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalies kartu su 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo 2 straipsnio 1 dalies a punktu nuostatas.
2. Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.