62024CO0829
ORDONANȚA PREȘEDINTELUI CURȚII
12 februarie 2025 (
*1
)
„Procedură accelerată”
În cauza C‑829/24,
având ca obiect o acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor formulată în temeiul articolului 258 TFUE, introdusă la 4 decembrie 2024,
Comisia Europeană, reprezentată de L. Armati, A. Bouchagiar, M. Mataija, Zs. Teleki și J. Tomkin, în calitate de agenți,
reclamantă,
împotriva
Ungariei, reprezentată de M. Z. Fehér și K. Szíjjártó, în calitate de agenți,
pârâtă,
PREȘEDINTELE CURȚII,
după ascultarea judecătorului raportor, domnul J. Passer, și a avocatei generale, doamna J. Kokott,
dă prezenta
Ordonanță
1
Prin cererea introductivă, Comisia Europeană solicită Curții să constate că, prin adoptarea a nemzeti szuverenitás védelméről szóló 2023. évi LXXXVIII. törvény (Legea nr. LXXXVIII din 2023 privind protecția suveranității naționale, denumită în continuare „legea în litigiu”), Ungaria nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 49, 56 și 63 TFUE, al articolului 3 din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (Directiva privind comerțul electronic) (JO 2000, L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257), al articolelor 14, 16 și 19 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO 2006, L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50), al articolelor 7, 8, 11, 12, 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și al articolelor 5, 6, 9 și 10 din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).
2
Prin înscris separat depus la grefa Curții la 4 decembrie 2024, Comisia a solicitat acesteia din urmă să judece prezenta cauză potrivit procedurii accelerate prevăzute la articolul 23a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și la articolul 133 din Regulamentul de procedură al Curții.
3
În susținerea cererii sale, Comisia arată, în primul rând, că legea în litigiu are drept scop protejarea suveranității naționale a Ungariei și instituie, în acest scop, un „Birou de Protecție a Suveranității Naționale” (denumit în continuare „Biroul”). Ea precizează că acesta este însărcinat să identifice activitățile care sunt susceptibile să compromită sau să amenințe această suveranitate, precum și organizațiile care apelează la susținere din străinătate și care desfășoară sau susțin activități susceptibile să influențeze voința alegătorilor sau rezultatul alegerilor. Comisia afirmă de asemenea că Biroul beneficiază, referitor la anumite aspecte, de un regim juridic derogatoriu de la dreptul comun, în special în ceea ce privește competențele sale de anchetă, care ar fi deopotrivă deosebit de extinse și sustrase controlului instanțelor administrative.
4
În al doilea rând, Comisia arată în esență că, ținând seama de natura sa, prezenta cauză trebuie examinată în termen scurt.
5
În această privință, ea susține, primo, că legea în litigiu este structurată potrivit unei distincții binare între interesele naționale și interesele străine, care nu ține seama de apartenența Ungariei la Uniune. Din cauza acestei distincții, aplicarea acestei legi ar fi de natură să împiedice libertățile fundamentale de circulație care permit cetățenilor Uniunii, precum și unor entități precum organizații ale societății civile sau furnizori de servicii mass‑media să continue să își desfășoare activitățile, inclusiv economice, în Ungaria, în special prin stabilirea lor, prin furnizarea de servicii sau prin transferul de capitaluri în acest stat. În plus, aplicarea legii menționate ar fi de natură să aducă atingere diferitor drepturi fundamentale garantate persoanelor fizice sau juridice vizate, precum dreptul la respectarea vieții private, dreptul la protecția datelor cu caracter personal, dreptul la protecție jurisdicțională efectivă sau libertățile de asociere, de exprimare și de informare care ar fi esențiale pentru buna funcționare a unei societăți pluraliste și democratice.
6
Secundo, Comisia arată în esență că legea în litigiu poate avea consecințe practice și economice, precum și asupra reputației persoanelor fizice sau juridice cărora li se aplică, în special asupra organizațiilor societății civile și a furnizorilor de servicii mass‑media și, prin urmare, asupra pluralismului și libertății mass‑mediei, care sunt deopotrivă fundamentale și, unele dintre acestea, greu reversibile. Astfel, Biroul ar avea competența de a efectua investigații cu privire la aceste persoane și, la finalizarea acestora, de a publica rapoarte care califică activitățile lor drept „amenințări” sau „încălcări” ale suveranității naționale. În plus, legea în litigiu ar permite blocarea sau cel puțin îngreunarea finanțării acestor activități.
7
În al treilea și ultimul rând, Comisia observă că situația care rezultă din adoptarea legii în litigiu generează încălcări foarte grave și de mare amploare ale unui ansamblu vast de dispoziții de drept primar și de drept derivat al Uniunii, printre care figurează mai multe dispoziții care consacră libertăți sau drepturi fundamentale care constituie fundamentele unei societăți democratice și pluraliste.
8
Ungaria contestă temeinicia cererii de judecare a cauzei potrivit procedurii accelerate formulate de Comisie, prezentând în esență următoarele argumente.
9
Mai întâi, Comisia s‑ar limita să afirme, în mod general și abstract, că aplicarea legii în litigiu poate avea consecințe practice și economice, precum și asupra reputației persoanelor fizice sau juridice cărora li se aplică, care ar fi considerabile și, unele dintre acestea, greu reversibile, dar nu ar prezenta niciun element de probă care să stabilească caracterul dovedit sau cel puțin probabil al unor asemenea consecințe.
10
În continuare, invocarea unor pretinse obstacole în calea libertăților fundamentale de circulație garantate de dreptul Uniunii sau a unor efecte asupra activității economice a persoanelor fizice sau juridice cărora li se aplică legea în litigiu nu ar prezenta niciun caracter excepțional în cadrul unei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor prin care Comisia urmărește să stabilească încălcarea dispozițiilor dreptului Uniunii care consacră aceste libertăți fundamentale și nu ar constitui așadar, în sine, o situație de urgență extraordinară care să justifice posibilitatea judecării unei anumite cauze potrivit procedurii accelerate.
11
Pe de altă parte, în cadrul argumentației sale referitoare la existența unor atingeri aduse drepturilor fundamentale, Comisia ar face abstracție de garanțiile consacrate de legea în litigiu. În special, orice persoană vizată de o investigație efectuată de Birou și de raportul publicat la finalul acesteia ar avea posibilitatea de a sesiza o instanță în scopul, printre altele, de a se constata existența unei încălcări săvârșite de Birou, de a obține încetarea acesteia sau de a i se acorda o despăgubire pentru prejudiciul pe care i l‑a cauzat respectiva încălcare. În plus, concluziile prezentate în rapoartele publicate de Birou nu ar constitui în sine o sancțiune și nu ar avea în mod direct forță juridică obligatorie, astfel cum ar reieși din decizia Alkotmánybíróság (Curtea Constituțională, Ungaria) din 15 noiembrie 2024 în cauza V/02551/2024.
12
În ceea ce privește pretinsa existență a unui concurs de încălcări ale unui ansamblu vast de dispoziții de drept primar și de drept derivat al Uniunii, aceasta nu ar justifica aplicarea procedurii accelerate, ci, dimpotrivă, o examinare aprofundată și completă a numeroaselor motive invocate de Comisie, care, pe de altă parte, ar prezenta un caracter complex, în conformitate cu procedurile aplicabile în mod normal în temeiul Statutului Curții de Justiție a Uniunii Europene și al Regulamentului său de procedură.
13
În sfârșit, Ungaria arată că, deși a prezentat Curții o cerere având ca obiect judecarea prezentei cauze potrivit procedurii accelerate, Comisia s‑a abținut să aplice, în cadrul procedurii precontencioase, termene mai scurte decât termenele obișnuite, ceea ce ar atesta caracterul neurgent al prezentei cauze. În plus, comportamentul acestei instituții în cadrul procedurii precontencioase ar fi diferit de cel adoptat în alte cauze, în care a aplicat termene mai scurte decât termenele obișnuite, fără a solicita însă ulterior Curții ca aceste cauze să fie judecate potrivit procedurii accelerate.
14
În această privință, trebuie amintit că, potrivit articolului 133 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, la cererea reclamantului sau a pârâtului, președintele Curții poate, după ascultarea celeilalte părți, să decidă judecarea acestei cauze potrivit procedurii accelerate atunci când natura cauzei impune examinarea acesteia în termen scurt.
15
În speță, Ungaria contestă temeinicia cererii Comisiei de judecare a prezentei cauze potrivit unei astfel de proceduri accelerate, repunând în discuție în special expunerea făcută de această instituție cu privire la consecințele prejudiciabile care decurg din legea în litigiu. Totuși, acest stat membru nu contestă faptul că legea menționată are ca scop protejarea suveranității sale naționale și nici faptul că instituie, în acest scop, Biroul, care este însărcinat în esență să investigheze activitățile care sunt susceptibile să compromită sau să amenințe această suveranitate, precum și organizațiile care apelează la susținere din străinătate și care desfășoară sau susțin activități susceptibile să influențeze voința alegătorilor sau rezultatul alegerilor. De altfel, acest scop reiese în mod explicit din preambulul aceleiași legi, care se referă în special, astfel cum reiese din cererea introductivă a Comisiei, fără a fi contrazisă de Ungaria, la necesitatea de a „garanta dezbaterea democratică și transparența proceselor decizionale publice și sociale, [precum și] de a face publice tentativele de ingerință străine și de a preveni orice tentative similare”. Pe de altă parte, tot în cererea introductivă a Comisiei, această instituție arată că, potrivit articolului 11 din legea în litigiu, „[d]acă Biroul constată fapte sau descoperă circumstanțe care pot conduce la deschiderea sau la desfășurarea unei proceduri de constatare a unei încălcări, a unei proceduri penale, a unei proceduri administrative sau a altei proceduri, acesta comunică în acest scop instanței abilitate să inițieze procedura datele și faptele de care a avut cunoștință”. În plus, în temeiul modificării Codului penal maghiar prevăzute la articolul 32 din legea menționată, anumitor persoane care au legătură cu aceste organizații li se pot aplica pedepse ca urmare a utilizării unor ajutoare străine interzise în cadrul activităților acestora. Or, Ungaria nu contestă această prezentare a legii în litigiu.
16
Prin urmare, trebuie să se considere că acest stat membru nu contestă conținutul dispozițiilor menționate la punctul anterior ca atare, ci mai degrabă în esență caracterul dovedit și prejudiciabil al consecințelor care decurg din acestea. Or, o astfel de contestare nu este suficientă pentru a înlătura argumentația Comisiei referitoare la necesitatea de a stabili în termen scurt dacă aceste dispoziții sunt sau nu contrare dreptului Uniunii pentru a împiedica producerea consecințelor menționate, dacă este cazul.
17
Având în vedere elementele care precedă, este necesar să se considere că interesul general impune ca problema compatibilității legii în litigiu cu dreptul Uniunii să fie soluționată în cel mai scurt timp, astfel încât să se înlăture orice incertitudine prejudiciabilă în această privință și, prin urmare, să se permită Ungariei fie să aplice pe deplin și fără obstacole legea menționată în exercitarea competențelor sale naționale și a suveranității sale, în ipoteza în care aceasta s‑ar dovedi conformă dreptului menționat, fie, în ipoteza contrară, să ia măsurile necesare.
18
Astfel, s‑a statuat deja în alte contexte că, în cazul în care o cauză suscită incertitudini grave legate de aspecte fundamentale de drept constituțional național și de drept al Uniunii, poate fi necesar, având în vedere circumstanțele speciale ale unei astfel de cauze, ca aceasta să fie examinată în termen scurt, în conformitate cu articolul 105 alineatul (1) din Regulamentul de procedură (Ordonanța președintelui Curții din 19 octombrie 2018, Wightman ș.a., C‑621/18, EU:C:2018:851, punctul 10, și Ordonanța președintelui Curții din 29 noiembrie 2024, LC și CP, C‑758/24 și C‑759/24, EU:C:2024:1012, punctul 8). În speță, în același mod, fiind vorba despre o acțiune directă, din moment ce prezenta cauză privește relațiile de ordin constituțional dintre Uniune și statele sale membre în domeniul esențial și sensibil care este viața publică și democratică, este necesar ca aceasta să fie soluționată în termen scurt, în conformitate cu articolul 133 alineatul (1) din Regulamentul de procedură.
19
Această concluzie nu este repusă în discuție de argumentul Ungariei referitor la natura complexă a motivelor invocate de Comisie. Astfel, deși este adevărat, după cum arată Ungaria, că natura complexă sau sensibilă a problemelor ridicate de o anumită cauză poate conduce la concluzia, ținând seama de contextul juridic și factual care caracterizează cauza respectivă, că aceasta se pretează cu dificultate procedurii accelerate (Hotărârea din 18 mai 2021, Asociația Forumul Judecătorilor din România ș.a., C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 și C‑397/19, EU:C:2021:393, punctul 105), această împrejurare nu exclude ca atare să se recurgă la o asemenea procedură, ale cărei modalități de punere în aplicare permit să se țină seama de ansamblul caracteristicilor proprii fiecărei cauze (Ordonanța președintelui Curții din 7 aprilie 2016, Consiliul/Frontul Polisario, C‑104/16 P, EU:C:2016:232, punctul 17), în cauze în care este necesară recurgerea la procedura menționată și nici să se procedeze la examinarea necesară a unor critici complexe.
20
Prin urmare, rezultă că natura prezentei cauze impune examinarea acesteia în termen scurt. În consecință, se impune judecarea acesteia potrivit procedurii accelerate prevăzute la articolul 133 din Regulamentul de procedură.
Pentru aceste motive, președintele Curții dispune:
1)
Cauza C‑829/24 se judecă potrivit procedurii accelerate prevăzute la articolul 133 din Regulamentul de procedură al Curții.
2)
Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: maghiara.