62024CJ0296_RES
Cauza C‑296/24 [Jouxy] (
i
)
SM și PX
împotriva
Caisse pour l’avenir des enfants
[cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation du Grand‑Duché de Luxembourg (Curtea de Casație a Marelui Ducat al Luxemburgului, Luxemburg)]
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 decembrie 2025
„Trimitere preliminară – Articolul 45 TFUE – Libera circulație a lucrătorilor – Egalitate de tratament – Regulamentul (UE) nr. 492/2011 – Articolul 7 alineatul (2) – Avantaje sociale – Alocație familială – Condiție de acordare a acestei alocații unui lucrător nerezident pentru un copil al soțului sau al partenerului său înregistrat – Cerință potrivit căreia acest lucrător trebuie «să asigure întreținerea» acestui copil – Criterii de apreciere – Prezumție întemeiată pe existența unui domiciliu comun – Directiva 2004/38/CE – Articolul 2 punctul 2 litera (c) – Noțiunea de «membru de familie»”
Libera circulație a persoanelor – Lucrători – Egalitate de tratament – Avantaje sociale – Beneficiarii principiului egalității de tratament – Copiii lucrătorului migrant – Noțiune – Copiii soțului sau ai partenerului înregistrat al lucrătorului respectiv – Includere
[art. 45 TFUE; Regulamentul nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 7 alin. (2)]
(a se vedea punctele 27, 29, 31 și 32)
Libera circulație a persoanelor – Lucrători – Egalitate de tratament – Avantaje sociale – Noțiune – Alocație familială legată de desfășurarea de către un lucrător frontalier a unei activități salariate într‑un stat membru – Includere
[art. 45 TFUE; Regulamentul nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 7 alin. (2)]
(a se vedea punctul 28)
Libera circulație a persoanelor – Lucrători – Egalitate de tratament – Avantaje sociale – Alocație familială legată de desfășurarea de către un lucrător frontalier a unei activități salariate într‑un stat membru – Condiție de acordare a acestei alocații unui lucrător frontalier pentru un copil al soțului sau al partenerului său înregistrat – Cerință referitoare la întreținerea copilului – Probă – Existența unui domiciliu comun al lucrătorului nerezident și al copilului – Prezumția întreținerii copilului – Necesitatea de a avea un domiciliu comun în mod permanent – Inexistență
[art. 45 TFUE; Regulamentul nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 1 lit. (i) și art. 67, și Regulamentul nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 7 alin. (2); Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 2 punctul 2]
(a se vedea punctele 33-39, 44 și 45 și dispozitivul)
Libera circulație a persoanelor – Lucrători – Egalitate de tratament – Avantaje sociale – Alocație familială legată de desfășurarea de către un lucrător frontalier a unei activități salariate într‑un stat membru – Condiție de acordare a acestei alocații unui lucrător frontalier pentru un copil al soțului sau al partenerului său înregistrat – Cerință referitoare la întreținerea copilului – Probă – Lipsa unui domiciliu comun al lucrătorului frontalier și al copilului – Posibilitatea de a prezenta alte elemente obiective de probă, precum participarea la cheltuielile cu locuința, cu deplasarea și/sau legate de viața curentă a acestui copil
[art. 45 TFUE; Regulamentul nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 1 lit. (i) și art. 67, și Regulamentul nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 7 alin. (2); Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 2 punctul 2]
(a se vedea punctul 40)
Libera circulație a persoanelor – Lucrători – Egalitate de tratament – Avantaje sociale – Alocație familială legată de desfășurarea de către un lucrător frontalier a unei activități salariate într‑un stat membru – Condiție de acordare a acestei alocații unui lucrător frontalier pentru un copil al soțului sau al partenerului său înregistrat – Cerință referitoare la întreținerea copilului – Probă – Existența unei contribuții de întreținere sau a unui drept de vizită al celuilalt părinte biologic sau adoptiv al copilului soțului sau al partenerului înregistrat al lucrătorului nerezident – Lipsa incidenței
[art. 45 TFUE; Regulamentul nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 1 lit. (i) și art. 67; Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 2 punctul 2]
(a se vedea punctele 41-43)
Rezumat
În contextul unor litigii în legătură cu refuzul Caisse pour l’avenir des enfants (Luxemburg) (denumită în continuare „CAE”) de a plăti alocații familiale unor lucrători frontalieri, Curtea, sesizată cu titlu preliminar, aduce clarificări cu privire la cerința potrivit căreia lucrătorul nerezident trebuie să asigure întreținerea copilului soțului sau al partenerului său înregistrat pentru a putea beneficia, în conformitate cu dreptul Uniunii, de o astfel de alocație pentru acest copil.
Reclamanții din litigiul principal sunt lucrători frontalieri care locuiesc în Belgia, în Germania sau în Franța și care desfășoară o activitate salariată în Luxemburg.
Prin deciziile CAE, reclamanților fie li s‑a refuzat acordarea alocațiilor familiale pentru copiii soților sau ai partenerilor lor înregistrați, fie li s‑a retras, cu efect de la 1 august 2016, beneficiul alocațiilor primite pentru acești copii. Potrivit CAE, acești copii nu prezentau o legătură de filiație cu lucrătorii frontalieri în cauză și nu aveau, așadar, calitatea de „membru de familie” care dădea dreptul la alocația familială prevăzută de legislația luxemburgheză.
Instanța de prim grad de jurisdicție sesizată cu acțiunile formulate de aceștia împotriva deciziilor menționate a admis acțiunile, însă instanța de apel a confirmat deciziile CAE.
În aceste condiții, reclamanții din litigiul principal au formulat recurs în fața instanței de trimitere.
Aceasta subliniază că, în Hotărârea Caisse pour l’avenir des enfants (
1
), Curtea a condiționat dreptul lucrătorului frontalier de a beneficia de plata alocației familiale pentru copilul soțului sau al partenerului său înregistrat, cu care nu are o legătură de filiație, de dovada că asigură întreținerea acestui copil (
2
).
În măsura în care, în cauzele principale, instanța de apel a considerat că nu a fost prezentată o astfel de probă, instanța de trimitere ridică problema elementelor obiective care pot dovedi această întreținere.
În acest context, ea solicită în esență Curții să stabilească dacă articolul 45 TFUE, articolul 1 litera (i) și articolul 67 din Regulamentul nr. 883/2004, coroborate cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 492/2011 și cu articolul 2 punctul 2 din Directiva 2004/38 (
3
), astfel cum au fost interpretate de jurisprudența Curții, trebuie interpretate în sensul că condiția de acordare în favoarea lucrătorului nerezident, în statul membru de încadrare în muncă, a unei alocații familiale pentru copilul soțului sau al partenerului său înregistrat, și anume că acest lucrător este obligat să asigure întreținerea acestui copil, este satisfăcută prin simplul fapt că lucrătorul menționat și copilul respectiv au același domiciliu sau dacă trebuie luate în considerare alte elemente obiective pentru a stabili existența unei astfel de întrețineri.
Aprecierea Curții
Cu titlu introductiv, Curtea subliniază că a statuat deja, în ceea ce privește alocația familială în discuție în litigiul principal, în Hotărârea Caisse pour l’avenir des enfants (
4
), pe de o parte, că o asemenea alocație constituie un avantaj social în sensul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 492/2011 (
5
). Pe de altă parte, Curtea a considerat că o reglementare națională în temeiul căreia lucrătorii nerezidenți nu pot primi această alocație familială decât pentru propriii copii, fiind excluși cei ai soțului lor cu care nu au o legătură de filiație, dar pe care îi întrețin, în condițiile în care toți copiii cu reședința în acest stat membru au dreptul să primească această alocație, este contrară acestei dispoziții.
În speță, în urma acestei hotărâri, instanța de apel a apreciat că CAE refuzase în mod întemeiat reclamanților alocația familială în discuție în litigiul principal, pentru motivul că aceștia nu asigurau în întregime întreținerea copiilor soților sau ai partenerilor lor înregistrați.
În această privință, Curtea amintește că, potrivit jurisprudenței (
6
), se prezumă că copiii se află în întreținere până la vârsta de 21 ani și că calitatea de membru de familie aflat în întreținere, avută de copilul soțului sau al partenerului înregistrat al unui lucrător frontalier, poate reieși în mod obiectiv din existența unui domiciliu comun al acestui lucrător și al copilului în cauză.
Curtea deduce din acestea că existența unui domiciliu comun al lucrătorului nerezident și al copilului soțului sau al partenerului înregistrat al acestuia din urmă este suficientă, în principiu, în sine pentru a demonstra că acest lucrător asigură întreținerea acestui copil, domiciliul comun caracterizând o legătură stabilă între ei. Orice altă interpretare ar fi, potrivit Curții, nu doar contrară principiului potrivit căruia dispozițiile dreptului Uniunii care consacră libera circulație a lucrătorilor trebuie interpretate în sens larg, ci ar încălca și jurisprudența Curții (
7
) care impune să se țină seama de definiția „membrului de familie” prevăzută la articolul 2 punctul 2 din Directiva 2004/38, care cuprinde descendenții direcți ai soțului sau ai partenerului, pentru a aprecia dacă lucrătorul frontalier poate beneficia în mod indirect de egalitatea de tratament, în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 492/2011.
Curtea reține din acestea că existența unui domiciliu comun al lucrătorului nerezident și al copilului soțului sau al partenerului său înregistrat este suficientă pentru a demonstra că cerința referitoare la întreținerea acestui copil este respectată. Astfel, se poate prezuma că acest lucrător contribuie la acoperirea cel puțin a unei părți din cheltuielile gospodăriei, și anume în special costurile legate de locuință și de viața gospodăriei și, prin urmare, la satisfacerea nevoilor membrilor săi, inclusiv a celor ale copilului soțului sau al partenerului înregistrat. Cu privire la acest domiciliu, Curtea precizează însă că acesta nu trebuie să fie în mod necesar permanent. Pe de o parte, ținând seama de importanța fenomenului familiilor recompuse, copilul poate de asemenea să locuiască o parte din timp cu celălalt părinte, biologic sau adoptiv. Pe de altă parte, copilul poate, ca urmare a continuării studiilor, să locuiască o parte din timp în afara acestui domiciliu.
Ținând seama de întrebările ridicate de instanța de trimitere, Curtea adaugă, în primul rând, că administrația sau, dacă este cazul, instanțele naționale nu pot impune lucrătorului nerezident să dovedească mai concret, pe lângă dovada existenței unui domiciliu comun, că el contribuie la cheltuielile zilnice sau la satisfacerea nevoilor speciale ale copilului în cauză. În aceste condiții, atunci când un domiciliu comun al lucrătorului nerezident și al copilului în cauză lipsește în totalitate, în special din cauza studiilor urmate de acest copil, trebuie să poată fi luate în considerare alte elemente obiective care prezintă o anumită stabilitate, precum, printre altele, participarea la cheltuielile cu locuința, cu deplasarea și/sau legate de viața curentă a copilului respectiv, pentru a permite acestui lucrător să demonstreze că îi asigură întreținerea în continuare.
În al doilea rând, existența unei contribuții de întreținere în sarcina celuilalt părinte biologic sau adoptiv al copilului soțului sau al partenerului înregistrat al lucrătorului nerezident sau a unui drept de vizită și de găzduire al acestui părinte nu sunt împrejurări care să permită excluderea posibilității ca acest lucrător să asigure întreținerea acestui copil, cu care are același domiciliu. O astfel de excludere ar fi contrară principiului interpretării largi a dispozițiilor care consacră libera circulație a lucrătorilor. Aceasta cu atât mai mult cu cât existența unei astfel de contribuții de întreținere în sarcina celuilalt părinte biologic sau adoptiv al copilului nu constituie o condiție care să excludă beneficiul unei alocații familiale în favoarea copilului soțului sau al partenerului înregistrat al unui lucrător rezident cu care acesta din urmă are același domiciliu.
În al treilea rând, acordarea alocației familiale nu poate fi refuzată lucrătorului nerezident decât în împrejurări excepționale. Un astfel de refuz nu poate fi justificat decât dacă din dosar reiese că lucrătorul respectiv a făcut declarații false sau nu participă, în realitate, în niciun mod la cheltuielile legate de întreținerea copilului, acestea fiind suportate în întregime de un terț.
În consecință, în temeiul dreptului Uniunii (
8
), condiția de acordare unui lucrător nerezident, în statul membru de încadrare în muncă, a unei alocații familiale pentru copilul soțului sau al partenerului său înregistrat, și anume că acest lucrător este obligat să asigure întreținerea acestui copil, este îndeplinită atunci când există o comunitate familială între lucrătorul respectiv și copilul biologic sau adoptiv al soțului sau al partenerului său înregistrat, care se caracterizează prin existența unui domiciliu comun al aceluiași lucrător și al acestui copil.
(
i
)	Numele prezentei cauze este un nume fictiv. El nu corespunde numelui real al niciuneia dintre părțile la procedură.
(
1
)	Hotărârea din 2 aprilie 2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Copil al soțului unui lucrător frontalier) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
2
)	Curtea s‑a întemeiat pe interpretarea articolului 1 litera (i) și a articolului 67 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, rectificare în JO 2004, L 200, p. 1) coroborate cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO 2011, L 141, p. 1) și cu articolul 2 punctul 2 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, rectificări în JO 2004, L 229, p. 35, și în JO 2005, L 197, p. 34, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).
(
3
)	Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, rectificare în JO 2004, L 229, p. 35, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).
(
4
)	Hotărârea din 2 aprilie 2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Copil al soțului unui lucrător frontalier) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
5
)	Din această dispoziție reiese că lucrătorii nerezidenți beneficiază, în conformitate cu principiul nediscriminării, de aceleași avantaje fiscale și sociale ca și lucrătorii naționali.
(
6
)	Hotărârea din 15 decembrie 2016, Depesme ș.a. (C‑401/15-C‑403/15, EU:C:2016:955).
(
7
)	Hotărârea din 15 decembrie 2016, Depesme ș.a. (C‑401/15-C‑403/15, EU:C:2016:95), și Hotărârea din 2 aprilie 2020, Caisse pour l’avenir des enfants (Copil al soțului unui lucrător frontalier) (C‑802/18, EU:C:2020:269).
(
8
)	Curtea se întemeiază pe articolul 45 TFUE, pe articolul 1 litera (i) și pe articolul 67 din Regulamentul nr. 883/2004, coroborate cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 492/2011 și cu articolul 2 punctul 2 din Directiva 2004/38.