62023TJ0295_RES
Cauzele T-295/23 și T-1176/23
WUîmpotrivaAgenției Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Justiție Penală
Hotărârea Tribunalului (Camera a noua) din 15 octombrie 2025 (Extras)
„Funcție publică – Agenți temporari – Anchetă administrativă – Articolul 12a din statut – Hărțuire morală – Cerere de asistență – Respingerea cererii – Articolul 24 din statut – Obligația de diligență – Răspundere”
Funcționari – Obligația de asistență care incumbă administrației – Conținut – Obligația administrației de a examina plângerile în materie de hărțuire – Cerințele de solicitudine și de rapiditate – Obligația de a informa solicitantul cu privire la soluționarea cererii sale
(Statutul funcționarilor, art. 12a și 24)
(a se vedea punctele 37-42)
Funcționari – Hărțuire morală – Noțiune – Examinare globală a mai multe evenimente
(Statutul funcționarilor, art. 12a)
(a se vedea punctul 44)
Funcționari – Obligația de asistență care incumbă administrației – Conținut – Obligația administrației de a examina plângerile în materie de hărțuire – Cerințele de solicitudine și de rapiditate – Desemnarea unor anchetatori externi care nu sunt învestiți cu competențe decizionale, pentru a emite un aviz cu privire la răspunderea pretinsului autor al hărțuirii – Inadmisibilitate
(Statutul funcționarilor, art. 12a și 24)
(a se vedea punctul 47)
Funcționari – Obligația de asistență care incumbă administrației – Conținut – Obligația administrației de a examina plângerile în materie de hărțuire – Cerințele de solicitudine și de rapiditate – Împărțire a plângerii în părți încredințate unor autorități distincte pentru examinarea acuzațiilor – Lipsa unei aprecieri globale a faptelor denunțate – Inadmisibilitate – Consecințe – Anulare
(Statutul funcționarilor, art. 12a și 24)
(a se vedea punctele 48-54)
Funcționari – Răspundere extracontractuală a instituțiilor – Condiții – Nelegalitate – Noțiune – Aplicare în contenciosul statutar – Criterii
(art. 268, art. 270 și art. 340 al doilea paragraf TFUE; Statutul funcționarilor, art. 90 și 91)
(a se vedea punctele 60-63)
Funcționari – Răspundere extracontractuală a instituțiilor – Condiții – Nelegalitate – Elemente care trebuie luate în considerare – Întinderea marjei de apreciere a administrației
(art. 270 TFUE)
(a se vedea punctul 64)
Funcționari – Obligația de asistență care incumbă administrației – Conținut – Obligația administrației de a examina plângerile în materie de hărțuire – Respectarea unui termen rezonabil – Domeniu de aplicare
(Statutul funcționarilor, art. 12a și 24)
(a se vedea punctele 70-77)
Funcționari – Obligația de asistență care incumbă administrației – Conținut – Obligația administrației de a examina plângerile în materie de hărțuire – Obligația de confidențialitate – Domeniu de aplicare
(Statutul funcționarilor, art. 12a și 24)
(a se vedea punctele 82, 85, 86 și 88)
Rezumat
Admițând acțiunile formulate de un agent temporar al Agenției Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Justiție Penală (Eurojust) împotriva a două decizii de respingere a cererii sale de asistență, Tribunalul precizează conținutul obligației de diligență care revine administrației atunci când pune în aplicare obligația sa de asistență în temeiul articolului 24 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”).
În luna mai 2021, reclamantul a introdus o cerere de asistență întemeiată pe articolul 24 din statut, invocând comportamente repetate de hărțuire morală care ar fi fost săvârșite de zece membri ai personalului Eurojust, dar care și-ar avea toate originea în comportamentele directorului administrativ al acestei agenții. Acesta exercită, în ceea ce privește personalul Eurojust, atribuțiile conferite autorității împuternicite să facă numiri (denumită în continuare „AIPN”) și autorității abilitate să încheie contractele de muncă (denumită în continuare „AAIC”). La cererea reclamantului, directorul administrativ s-a recuzat din procedura de soluționare a cererii de asistență.
Ca urmare a acestei recuzări, Eurojust a împărțit în două părți soluționarea cererii de asistență, încredințând competențele de AAIC către două organe diferite. Colegiul Eurojust, desemnat să se pronunțe cu privire la acuzațiile îndreptate împotriva directorului administrativ (denumite în continuare „partea 1”), și-a delegat competențele de AAIC către trei dintre membrii naționali care îl compuneau. La rândul său, Comitetul executiv al Eurojust a fost desemnat să examineze acuzațiile îndreptate împotriva celorlalți nouă membri ai personalului (denumite în continuare „partea 2”).
În luna iunie 2021, membrii naționali delegați și Comitetul executiv au deschis o anchetă administrativă pentru partea 1 și, respectiv, partea 2 menționate mai sus, a căror desfășurare au încredințat-o unor anchetatori externi. Pe baza raportului de anchetă întocmit de aceștia din urmă, colegiul și Comitetul executiv au decis fiecare să închidă definitiv această anchetă pentru partea sa. Ulterior, aceștia au respins cele două reclamații formulate de reclamant împotriva deciziilor amintite.
Prin intermediul celor două acțiuni în fața Tribunalului, reclamantul solicită anularea deciziilor de respingere a reclamațiilor și repararea prejudiciilor pretins suferite.
Aprecierea Tribunalului
Tribunalul începe prin a aminti că articolul 24 din statut impune instituțiilor, organelor, oficiilor și agențiilor Uniunii o obligație de asistență în vederea protejării funcționarilor Uniunii împotriva atacurilor și a relelor tratamente nu numai din partea terților, ci și din partea altor funcționari sau agenți ai Uniunii, independent de poziția lor ierarhică, sau din partea unor membri ai unei instituții. În prezența unor acuzații de hărțuire morală, această obligație de asistență presupune în special datoria administrației de a examina cu seriozitate, cu rapiditate și cu deplină confidențialitate cererea de asistență în care este invocată hărțuirea morală și de a informa solicitantul cu privire la soluționarea cererii sale.
Dreptul la bună administrare, consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cuprinde în plus o obligație de diligență a administrației Uniunii, care trebuie să acționeze cu atenție și cu prudență.
Tribunalul arată în această privință că, întrucât hărțuirea morală implică un proces continuu în timp, ea poate fi, prin definiție, rezultatul unui ansamblu de comportamente diferite care, privite izolat, nu ar constitui în mod necesar în sine o hărțuire morală, dar care, apreciate în mod global și contextual, inclusiv din cauza acumulării lor în timp, ar putea fi considerate ca atare. Prin urmare, asemenea fapte trebuie apreciate atât izolat, cât și împreună, ca elemente ale unui mediu global de lucru.
În lumina acestor considerații, Tribunalul constată că, în speță, Comitetul executiv a solicitat anchetatorilor externi să investigheze numai faptele care țin de partea 2, iar nu toate faptele invocate în cererea de asistență. Abia ulterior membrii naționali delegați ai colegiului au extins misiunea încredințată inițial anchetatorilor externi la faptele care țin de partea 1.
Or, pe de o parte, elaborarea unui raport de anchetă unic de către anchetatori externi, chiar dacă se consideră că aceștia au dat dovadă de imparțialitate, nu este suficientă pentru a îndeplini toate cerințele care se impuneau Eurojust în temeiul obligației sale de asistență. Astfel, respectivii anchetatori nu erau învestiți cu competențele AIPN sau AAIC și aveau ca unică competență să întocmească un raport de anchetă și, dacă era cazul, să emită un aviz cu privire la răspunderea persoanelor vizate de această anchetă.
Pe de altă parte, întrucât hărțuirea morală invocată în cererea de asistență putea fi cauzată de mai multe persoane care exercitau funcții în cadrul Eurojust și care acționau în mod coordonat sau cel puțin simultan, examinarea afirmațiilor de către o AAIC, pentru o parte dintre ele, și de către o AAIC diferită, pentru cealaltă parte, încalcă obligația administrației de a examina cu atenție și cu prudență toate elementele relevante ale speței cu care este sesizată. O asemenea examinare este astfel susceptibilă să împiedice o apreciere globală și contextuală a tuturor faptelor denunțate în sensul că ar caracteriza existența hărțuirii morale invocate și să facă abstracție, în aprecierea acestor fapte, de interacțiunile care au putut exista între persoanele cărora le sunt imputate aceste fapte și între comportamentele care le sunt reproșate.
Tribunalul consideră că, în speță, prin împărțirea cererii de asistență în două părți încredințate celor două AAIC distincte, fără a le permite acestora din urmă să aprecieze în mod global și contextual toate faptele denunțate în cererea menționată, Eurojust nu și-a îndeplinit obligația de diligență inerentă principiului bunei administrări în lumina căruia este ținută să pună în aplicare obligația de asistență care îi revine în temeiul articolului 24 din statut.
În ceea ce privește consecințele neregularităților de procedură și ale nerespectării principiului bunei administrări asupra legalității deciziilor atacate, Tribunalul observă că existența unor interacțiuni între diferiții protagoniști și între toate faptele invocate constituia un element esențial pe care se întemeia cererea de asistență. Or, prin împărțirea acesteia în două părți încredințate către două AAIC distincte, Eurojust nu a dat aceleia dintre cele două AAIC care era competentă posibilitatea de a examina interacțiunile care puteau exista între directorul administrativ și celelalte persoane vizate de cererea de asistență.
Astfel, nu se poate exclude posibilitatea ca, în lipsa încălcării obligației de diligență, conținutul deciziei adoptate în mod legal de AAIC competentă să fi fost diferit și să fi condus la recunoașterea existenței unei hărțuiri. În consecință, Tribunalul anulează deciziile atacate și respinge în rest acțiunile.