62014CC0215
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
MELCHIORA WATHELETA
od 11. lipnja 2015. (
1
)
Predmet C‑215/14
Société des Produits Nestlé SA
protiv
Cadbury UK Ltd
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, Intellectual Property (Ujedinjena Kraljevina))
„Žigovi — Direktiva 2008/95/EZ — Članak 3. stavak 1. točka (e) — Pojam ‚razlikovnog karaktera stečenog uporabom' — Trodimenzionalni žig — Znak koji se istodobno sastoji od oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda i oblika koji je potreban za postizanje nekog tehničkog rezultata — Čokoladne pločice Kit Kat“
I – Uvod
1.
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 3. stavka 1. točaka (b) i (e) podtočaka i. i ii. te stavka 3. Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (
2
) (u daljnjem tekstu: Direktiva o žigovima).
2.
Zahtjev je upućen u okviru spora između Société des Produits Nestlé SA (u daljnjem tekstu: Nestlé) i Cadburyja UK Ltd (u daljnjem tekstu: Cadbury) u vezi s njegovim prigovorom protiv prijave za registraciju koju je podnio Nestlé za trodimenzionalni znak koji predstavlja oblik čokoladne oblatne s četiri reda kao žig Ujedinjene Kraljevine.
3.
Važnost ovog predmeta čini eventualna mogućnost da si neko društvo osigura trajni monopol registracijom trodimenzionalnog znaka kao žiga (
3
).
II – Pravni okvir
A – Pravo Unije
4.
Članak 3. Direktive o žigovima glasi:
„1.   Neće se registrirati ili, ako su registrirani, mogu se proglasiti ništavim:
[...]
(b)
znakovi koji nemaju razlikovni karakter;
[...]
(e)
znakovi koji se sastoje isključivo od:
i.
oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda,
ii.
oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata,
iii.
oblika koji proizvodima daje bitnu vrijednost;
[...]
3.   Registracija žiga neće biti odbijena niti će ga se proglasiti ništavim u skladu sa stavkom 1. točkama (b), (c) ili (d) ako je prije datuma prijave za registraciju te svojom uporabom stekao razlikovni karakter. Svaka država članica može dodatno osigurati da se ova odredba također primijeni tamo gdje je razlikovni karakter stečen nakon datuma prijave za registraciju ili nakon datuma registracije.
[...]“
B – Pravo Ujedinjene Kraljevine
5.
Prema članku 3. stavku 1. Zakona o žigovima iz 1994. (Trade Marks Act 1994) neće se registrirati žigovi koji nemaju razlikovni karakter osim ako je on, prije datuma podnošenja prijave za registraciju, zaista stečen uporabom.
6.
Na temelju stavka 2. istoga članka, znak se neće registrirati kao žig ako se sastoji isključivo od oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda ili oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata.
III – Glavni postupak
7.
Rowntree & Co Ltd prodavao je u Ujedinjenoj Kraljevini proizvod u pitanju u glavnom postupku pod nazivom Rowntree’s Chocolate Crisp. Naziv je promijenjen u Kit Kat Chocolate Crisp i nakon toga 1937. skraćen u Kit Kat. Rowntree plc je 1988. prešao u vlasništvo Nestléa.
8.
Iako je proizvod dugo prodavan u dvoslojnoj ambalaži, čija je unutarnja strana srebrne boje, a vanjska s printom crvenog i bijelog logotipa koji na sebi ima pojmove Kit Kat, trenutačna ambalaža je jednoslojna s istim logotipom. Prikaz logotipa mijenjao se tijekom vremena bez značajnijih izmjena. Trenutačno izgled proizvoda je ovakav:
9.
Osnovni oblik proizvoda ostao je gotovo istovjetan onomu iz 1935., osim manjih izmjena njegovih dimenzija. Trenutačan izgled proizvoda bez ambalaže je ovakav:
10.
Valja istaknuti da su na svakom redu reljefno upisani pojmovi Kit Kat kao i ovalni dijelovi koji čine dio logotipa.
11.
Dana 8. srpnja 2010. Nestlé je prijavio trodimenzionalni znak koji je grafički prikazan dolje (u daljnjem tekstu: žig) kao žig u Ujedinjenoj Kraljevini:
12.
Prijavljeni žig također se razlikuje od pravog oblika proizvoda u tome što reljefno ne sadržava pojmove Kit Kat.
13.
Prijava je podnesena za proizvode iz razreda 30. Nicanskog sporazuma: „Čokolada: slastičarski proizvodi od čokolade, proizvodi od čokolade, slastičarski proizvodi, pripravci na osnovi čokolade, pekarski proizvodi, fina peciva, biskviti; biskviti s čokoladnim preljevom, oblate s čokoladnim preljevom, kolači, keksi, oblate“.
14.
Britanski ured za žigove usvojio je prijavu i objavio je u svrhu podnošenja prigovora. Prema njegovu mišljenju, unatoč tomu što žig u pitanju nema sam po sebi razlikovni karakter, podnositelj jest dokazao da ga je on stekao uporabom.
15.
Društvo Cadbury je 28. siječnja 2008. podnijelo prigovor na prijavu za registraciju osobito na temelju odredaba Zakona o žigovima iz 1994. kojima se prenosi članak 3. stavak 1. točke (b) i (e) podtočke i. i ii. i stavak 3. Direktive o žigovima.
16.
Odlukom od 20. lipnja 2013. ispitivač britanskog ureda za žigove zauzeo je stav da žig nema sam po sebi razlikovni karakter i da takav karakter nije stekao uporabom.
17.
Ispitivač je zaključio da oblik za koji je prijavljena registracija ima tri elementa:
—
osnovni pravokutni oblik pločice;
—
prisutnost, poziciju i dubinu usjeka smještenih uzduž pločice i
—
broj usjeka koji određuju, uz širinu pločice, broj „pločica“.
18.
Prema mišljenju ispitivača, prvi element je oblik koji proizlazi iz same vrste tih proizvoda i stoga ne može biti predmet registracije osim u slučaju „kolača“ i „finih peciva“ čiji se oblik žiga značajno razlikuje od industrijskih standarda. Budući da su druga dva elementa potrebna za postizanje tehničkog rezultata, prijavu za registraciju je u preostalom dijelu odbacio.
19.
Nestlé je 18. srpnja 2013. podnio žalbu protiv te odluke pred High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, Intellectual Property (Ujedinjena Kraljevina) osporavajući tvrdnju da žig nije stekao razlikovni karakter tijekom svoje uporabe prije relevantnog datuma. Štoviše, Nestlé je naveo da se predmetni žig ne sastoji isključivo bilo od oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda bilo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata.
20.
Istoga dana društvo Cadbury je protužalbom osporilo odluku od 20. lipnja 2013. u dijelu u kojem je zaključeno, kad je riječ o kolačima i finim pecivima, da žig ima sam po sebi razlikovni karakter i da se ne sastoji isključivo od oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda ili od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata.
21.
High Court of Justice najprije je zauzeo stav da ispitivač nije trebao napraviti razliku između kolača i finih peciva s jedne strane i svih ostalih proizvoda iz razreda 30. Nicanskog sporazuma s druge strane, bilo u vezi s dokazivanjem razlikovnog karaktera žiga bilo u vezi s primjenom članka 3. stavka 1. točke (e) podtočaka i. i ii. Direktive o žigovima.
22.
Nadalje, kad je riječ o tome je li žig stekao razlikovni karakter tijekom svoje uporabe prije relevantnog datuma, sud koji je uputio zahtjev, nakon navođenja sudske prakse iz toga područja, pita je li dovoljno da je na relevantan datum znatan dio zainteresirane javnosti prepoznavao žig i povezivao ga s proizvodima podnositelja. Naime, taj sud zastupa stajalište da podnositelj prijave mora dokazati da znatan dio zainteresirane javnosti smatra da žig, za razliku od svakog drugog žiga koji također može biti prisutan, naznačuje podrijetlo robe.
23.
Naposljetku, što se tiče oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda i oblika potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata, sud koji je uputio zahtjev ističe činjenicu da sudska praksa u vezi s člankom 3. stavkom 1. točkom (e) podtočkama i. i ii. Direktive o žigovima nije opsežna.
24.
Izražavajući sumnju u argument Nestléa prema kojem iz teksta članka 3. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Direktive o žigovima jasno proizlazi, prema sudskoj praksi Suda, da se registracija znaka može odbiti samo ako su sve njegove bitne značajke, značajke oblika koje su potrebne za postizanje nekog tehničkog rezultata, sud koji je uputio zahtjev radije podržava argumentaciju društva Cadbury koja ističe da ni tekst članka 3. stavka 1. točke (e) Direktive o žigovima ni ciljevi koje ima ne navode na zaključak da oblik, čija jedna od bitnih značajki proizlazi iz same vrste proizvoda (u smislu članka 3. stavka 1. točke (e) podtočke i. Direktive o žigovima) i čije su preostale dvije bitne značajke potrebne za postizanje nekog tehničkog rezultata (u smislu članka 3. stavka 1. točke (e) podtočke ii. te direktive), može biti predmet registracije jer se nijedan od tih razloga za odbijanje ne primjenjuje na tri značajke istodobno.
25.
Osim toga, sud koji je uputio zahtjev oklijeva usvojiti stajalište Nestléa prema kojem iz presuda Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 78.) i Lego Juris/OHIM (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 84.) očito proizlazi da se članak 3. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Direktive o žigovima primjenjuje kada je oblik potreban za postizanje nekog tehničkog rezultata u vezi s funkcijom proizvoda, a ne kada je oblik jednostavno potreban za postizanje nekog tehničkog rezultata s obzirom na način izrade.
IV – Zahtjev za prethodnu odluku i postupak pred Sudom
26.
U tim okolnostima High Court of Justice odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Da bi se ustanovilo je li žig uporabom stekao razlikovni karakter u smislu članka 3. stavka 3. Direktive o žigovima, je li dovoljno da podnositelj prijave za registraciju dokaže da je na relevantni datum znatan dio zainteresirane javnosti prepoznavao žig i povezivao ga s proizvodima podnositelja prijave u smislu da bi na pitanje tko stavlja na tržište proizvode s tim žigom taj dio zainteresirane javnosti naveo podnositelja prijave ili podnositelj prijave treba dokazati da je znatan dio zainteresirane javnosti smatrao da žig (za razliku od svakog drugog žiga koji također može biti prisutan) naznačuje podrijetlo proizvoda?
2.
Sprečava li članak 3. stavak 1. [točka] (e) podtočka i. i/ili ii. Direktive [o žigovima] da se kao žig registrira oblik koji se sastoji od tri bitne značajke, od kojih jedna proizlazi iz same vrste proizvoda, a druge dvije su potrebne za postizanje nekog tehničkog rezultata?
3,
Treba li članak 3. stavak 1. [točku] (e) podtočku ii. Direktive [o žigovima] tumačiti u smislu da onemogućava prijavu za registraciju oblika potrebnih za postizanje nekog tehničkog rezultata s obzirom na način izrade, a ne na način funkcioniranja proizvoda?“
27.
Stranke u glavnom postupku, njemačka vlada, poljska vlada i vlada Ujedinjene Kraljevine su kao i Europska komisija podnijele pisana očitovanja.
28.
Oni su se svi, osim toga, izjasnili na raspravi održanoj 30. travnja 2015.
V – Analiza
A – Uvodna razmatranja o primjenjivoj direktivi
29.
Direktiva čije tumačenje se zahtijeva jest Direktiva o žigovima. Međutim, relevantna sudska praksa odnosi se, uglavnom, na Prvu direktivu Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (
4
).
30.
Upućivanje na tu sudsku praksu i dalje ostaje relevantno. Naime, kao što je Sud pojasnio u presudi Oberbank i dr. (C‑217/13 i C‑218/13, EU:C:2014:2012, t. 31), odredbe Direktive o žigovima o kojima je riječ u ovom predmetu nisu pretrpjele nikakve bitne promjene glede svojeg teksta, konteksta ili cilja u odnosu na istovrsne odredbe Prve direktive 89/104. Naime, u skladu s njezinom uvodnom izjavom 1., Direktiva o žigovima samo je kodificirala Prvu direktivu 89/104.
31.
Preciznije u pogledu članka 3. stavka 1. Direktive o žigovima, jedino su alineje iz popisa u točki (e) zamijenjene slovima i., ii. i iii. Riječ „ili“ koja odvaja prvu i drugu alineju kao što odvaja i drugu i treću alineju članka 3. stavka 1. točke (e) Prve direktive 89/104 također je uklonjena iz jezičnih verzija u kojima se pojavljivala (
5
).
B – Prvo prethodno pitanje
32.
Sukladno članku 3. stavku 1. točki (b) Direktive o žigovima, znakovi koji nemaju razlikovni karakter neće se registrirati. Međutim, članak 3. stavak 3. iste direktive odstupa od tog pravila precizirajući da se takav žig može registrirati ako je prije datuma prijave za registraciju i svojom uporabom stekao razlikovni karakter.
33.
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita Sud je li, kao dokaz da je žig stekao taj „razlikovni karakter svojom uporabom“, u smislu članka 3. stavka 3. Direktive o žigovima, dovoljno da podnositelj prijave za registraciju dokaže da je na relevantni datum znatan dio zainteresirane javnosti prepoznavao žig i povezivao ga s proizvodima podnositelja prijave, u smislu da bi na pitanje tko prodaje proizvode s tim žigom taj dio zainteresirane javnosti naveo podnositelja prijave; ili podnositelj prijave treba dokazati da je znatan dio zainteresirane javnosti smatrao da žig (za razliku od svakog drugog žiga koji također može biti prisutan) naznačuje podrijetlo proizvoda.
34.
Sukladno mišljenju High Court of Justice, pitanje odražava stalnu nesigurnost engleskih sudova, iako su oni već u dva navrata ispitivali Sud o tom pitanju (
6
).
35.
Ovaj predmet Sudu stoga pruža priliku da odredi je li obični dokaz da je oblik nekog proizvoda koji je bio stavljen na tržište prepoznavao značajan dio relevantne javnosti kao da označuje robu određenog subjekta okolnost koje je dovoljna da se ustanovi da je žig uporabom stekao razlikovni karakter ili treba dokazati da relevantna javnost koristi oblik i ima u njega povjerenje kao jamstvo trgovinskog podrijetla (
7
).
1. Funkcija žiga: identifikacija ili jamstvo istovjetnosti podrijetla proizvoda
36.
Takva kakva je jasno definirana ustaljenom sudskom praksom Suda, funkcija žiga je svojstvena njegovom razlikovnom karakteru.
37.
Naime, razlikovni karakter žiga predstavlja, sukladno članku 3. stavku 1. točki (b) Direktive o žigovima, jedan od općih uvjeta za registraciju žiga. Taj razlikovni karakter, bilo da postoji sam po sebi bilo da je stečen uporabom, znači da se pomoću žiga može identificirati proizvod ili usluga za koje je zatražena registracija kao da potječe od određenog poduzetnika i tako razlikovati taj proizvod ili uslugu od onih drugih poduzetnika (
8
).
38.
Drugim riječima, „bitna funkcija žiga je jamstvo potrošaču ili krajnjem korisniku istovjetnosti porijekla proizvoda ili usluge koju označuje žig što mu omogućuje razlikovanje, bez da pritom dođe u moguću zabludu, tog proizvoda od proizvoda ili usluga drugoga porijekla“ (
9
). Naime, „žig treba predstavljati jamstvo da su svi proizvodi ili usluge koje on označuje proizvedeni ili distribuirani pod nadzorom jednog poduzetnika koji je odgovoran za njihovu kvalitetu“ (
10
).
39.
Žig ne omogućuje svojem nositelju samo da se razlikuje od svojih konkurenata, nego također jamči potrošaču ili krajnjem korisniku da svi proizvodi ili usluge na koje se odnosi znak koji predstavlja žig imaju isto trgovinsko podrijetlo (
11
).
40.
Osim toga, taj razlikovni karakter, sam po sebi ili stečen uporabom, mora se ocjenjivati u odnosu na, s jedne strane, proizvode ili usluge za koje je prijavljena registracija žiga i, s druge strane, očekivanja prosječnog potrošača kategorije proizvoda ili usluga o kojima je riječ, prosječno informiranih te razumno pažljivih i opreznih (
12
).
41.
Kako je Sud to vrlo nedavno izvrsno pojasnio, „uvijek treba provjeriti omogućuje li [...] žig prosječnom potrošaču [predmetnog] proizvoda, uredno obaviještenom i koji postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, da bez analiziranja i posvećivanja posebne pažnje razlikuje odnosni proizvod od onih drugih poduzetnika“ (
13
). Drugim riječima, žig, „takav kakvog ga percipira relevantna javnost [treba moći] individualizirati proizvode na koje se odnosi i razlikovati ih od onih koji imaju drukčije trgovinsko podrijetlo“ (
14
).
42.
Iz te sudske prakse proizlazi da nije dovoljno da podnositelj prijave dokaže da prosječni potrošač kategorije proizvoda ili usluga o kojima je riječ, prosječno informiran te razumno pažljiv i oprezan, prepoznaje žig i povezuje ga s njegovim proizvodima. Treba dokazati da za tog prosječnog potrošača, prosječno informiranog te razumno pažljivog i opreznog, žig za koji je podnesena prijava za registraciju naznačuje isključivo podrijetlo proizvoda o kojima je riječ i to za razliku od svakog drugog žiga koji također može biti prisutan a da pritom ne dođe do moguće zablude.
2. Granice u okviru dokazne uporabe znaka kao elementa registriranog žiga ili zajedno s registriranim žigom
43.
Prema mišljenju Nestléa, nije međutim potrebno da se žig koristio pojedinačno kako bi svojom uporabom mogao steći razlikovni karakter. Identifikacija žiga i, prema tome stjecanje razlikovnog karaktera, može proizlaziti iz uporabe, kao dijela registriranog žiga, njegova elementa i iz uporabe različitog žiga zajedno s registriranim žigom. Pod tim pretpostavkama, dovoljno je da kao posljedica te „zajedničke“ uporabe zainteresirana javnost zaista raspoznaje proizvod ili uslugu koju označava žig za koji je podnesena prijava za registraciju zajedno s drugim elementom, kao da potječe od određenog poduzetnika.
44.
Ne slažem se s tim tumačenjem.
45.
Dakako, Sud je već imao priliku pojasniti da, što se tiče stjecanja razlikovnog karaktera uporabom, do toga da zainteresirana javnost proizvode ili usluge identificira kao da potječu od određenog poduzetnika treba doći zahvaljujući uporabi žiga „kao žiga“ a da to nužno ne znači da se žig za koji je podnesena prijava za registraciju samostalno uporabljuje (
15
).
46.
Naime, prema mišljenju Suda, „uporabu žiga kao žiga“ treba shvatiti tako da upućuje samo na uporabu žiga kako bi zainteresirana javnost mogla identificirati proizvod ili uslugu kao da potječe od određenog poduzetnika. Međutim, takva identifikacija i prema tome stjecanje razlikovnog karaktera može proizlaziti i iz uporabe, kao dijela registriranog žiga, njegova elementa i iz uporabe različitog žiga zajedno s registriranim žigom (
16
).
47.
Međutim, u presudi Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432), Sud si je zadao da pojasni da je u svakom slučaju „dovoljno da, kao posljedica te uporabe, zainteresirana javnost zaista raspoznaje proizvod ili uslugu, koju jedino označava žig za koji je podnesena prijava za registraciju, kao da potječe od određenog poduzetnika“ (
17
).
48.
Drugim riječima, ako žig za koji je podnesena prijava za registraciju može steći razlikovni karakter zajedno s drugim žigom, on mora u danom trenutku, kako bi sam bio zaštićen kao žig u cijelosti, moći sam po sebi ispuniti funkciju identificiranja podrijetla proizvoda.
49.
Radi se o dokaznom pitanju, kada je riječ o složenom žigu, koje je jako dobro pojasnila nezavisna odvjetnica J. Kokott u svojem mišljenju u predmetu Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:61), u kojem je navedeno da „kako bi se dokazao razlikovni karakter stečen putem uporabe kao elementa složenog žiga, nije dovoljno sagledati uporabu žiga u cjelini. Treba također dokazati da zainteresirana javnost poima element o kojem je riječ, kada se koristi odvojeno, na takav način da identificira proizvod kao da potječe od određenog poduzetnika i tako ga razlikuje od onih drugih poduzetnika“ (
18
).
50.
Kako je Sud to izričito istaknuo u okviru tumačenja članka 7. stavka 3. Uredbe br. 40/94, „neovisno o tome rabi li se znak kao dio registriranog žiga ili zajedno s njim, bitan uvjet jest da, kao posljedica te uporabe, znak za koji je podnesena prijava za registraciju kao žiga [i samo on dodao bih – u svrhu cjelovitosti] kod zainteresirane javnosti može ostavljati dojam kao da proizvodi na koje se odnosi potječu od određenog poduzetnika“ (
19
).
51.
To tumačenje potvrđuje pojašnjenje Suda u istom predmetu prema kojem registrirani žig koji se koristi jedino kao dio složenog žiga ili zajedno s drugim žigom treba i dalje raspoznavati kao oznaku podrijetla proizvoda o kojem je riječ kako bi ta uporaba zadovoljavala pojam „stvarna uporaba“ (
20
).
52.
U okviru predmeta u glavnom postupku, pitanje je stoga omogućuje li oblik koji Nestlé prijavljuje za registraciju kao žig, ako se koristi odvojeno od svoje ambalaže ili od svih upućivanja na spomen „Kit Kata“, da se proizvod identificira a da pritom ne dođe do moguće zablude, kao oblatna Kit Kat koju je Nestlé stavio na tržište, uz isključenje svakog drugog žiga koji je također prisutan (
21
).
53.
Naime, na nadležnom je tijelu da ocijeni identificira li zainteresirana javnost ili barem njezin znatan dio, zahvaljujući predmetnom žigu, proizvod ili uslugu kao da isključivo potječu od određenog poduzetnika, u smislu da imaju isto trgovinsko podrijetlo (
22
).
54.
Nasuprot tomu, čini mi se da precizno određivanje pravnog identiteta poduzetnika proizvođača – u predmetnom slučaju društva Nestlé za razliku od Cadbury‑a – premašuje znanja koja se može legitimno očekivati od zainteresirane javnosti, kako je utvrđeno sudskom praksom Suda, odnosno očekivanja prosječnog potrošača kategorije predmetnih proizvoda ili usluga, prosječno informiranog te razumno pažljivog i opreznog (
23
).
55.
Slijedom toga, s obzirom na navedena razmatranja, smatram da na prvo prethodno pitanje valja odgovoriti na način da nije dovoljno da podnositelj prijave za registraciju dokaže da je zainteresirana javnost prepoznavala žig za koji je podnesena prijava za registraciju i povezivala ga s njegovim proizvodima ili uslugama. On treba dokazati da samo taj žig za koji je podnesena prijava za registraciju označava, za razliku od svakog drugog žiga koji također može biti prisutan, isključivo podrijetlo proizvoda ili usluga o kojima je riječ kao da potječu od određenog poduzetnika a da pritom ne dovede do moguće zablude.
C – Drugo prethodno pitanje
56.
Oblik o kojem je riječ u predmetu u glavnom postupku ima tri bitne značajke: prva proizlazi iz same vrste proizvoda, a druge dvije su potrebne za postizanje nekog tehničkog rezultata.
57.
U tim okolnostima, sud koji je uputio zahtjev pita se sprečava li članak 3. stavak 1. točka (e) podtočke i. i/ili ii. Direktive o žigovima da se taj oblik registrira kao žig. Drugim riječima, pita se u biti o mogućnosti kumulativne primjene kriterija propisanih u članku 3. stavku 1. točki (e) Direktive o žigovima.
1. Uvodna očitovanja o cilju članka 3. stavka 1. točke (e) Direktive o žigovima
58.
Pravo žiga predstavlja bitan element sustava tržišnog natjecanja u Europskoj uniji. U tom sustavu, kao što sam to već istaknuo u okviru preispitivanja prvog prethodnog pitanja, svaki poduzetnik bi trebao, u svrhu pridobivanja vjernosti klijenata kvalitetom svojih proizvoda ili usluga, moći registrirati kao žigove znakove koji potrošaču ili krajnjem korisniku omogućuju razlikovanje, a da pritom ne dođe u moguću zabludu, tih proizvoda ili usluga od onih koji potječu od nekog drugog (
24
).
59.
Oblik proizvoda jedan je od znakova koji mogu sačinjavati žig pod uvjetom da je prikladan, kao i svi drugi znakovi utvrđeni u članku 2. Direktive o žigovima, za razlikovanje proizvoda ili usluga jednog poduzetnika od proizvoda ili usluga drugog poduzetnika i to osim ako postoje razlozi za odbijanje ili proglašavanje žiga ništavim propisani u članku 3. navedene direktive.
60.
Te razloge za odbijanje registracije treba tumačiti s obzirom na opći interes na kojem se temelji svaki od njih . Međutim, ratio legis članka 3. stavka 1. točke (e) direktive o žigovima se sastoji, propisivanjem razloga za odbijanje registracije, u sprečavanju toga da zaštita žigovnog prava dâ njegovu nositelju monopol na tehnička rješenja ili funkcionalne značajke proizvoda koje bi korisnik mogao tražiti u proizvodima konkurenata . Članak 3. stavak 1. točka (e) također namjerava spriječiti da se zaštita osigurana žigovnim pravom ne proširi, izvan znakova koji služe tome da se proizvod ili uslugu razlikuje od onih koje nude konkurenti, na način da postane prepreka koja potonje sprječava da slobodno nude, kao konkurenciju podnositelju žiga, proizvode s navedenim tehničkim rješenjima ili funkcionalnim značajkama (
25
).
61.
Drugim riječima, kako je Sud to vrlo nedavno utvrdio u presudi Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233), neposredan cilj zabrane registriranja oblika koji proizlazi iz vrste proizvoda propisanih člankom 3. stavkom 1. točkom (e) podtočkom i. Direktive o žigovima ili čisto funkcionalnih oblika propisanih točkom (e) podtočkom ii. te odredbe ili onih koji daju bitnu vrijednost proizvodu propisanih točkom (e) podtočkom iii. iste odredbe „jest izbjegavanje da isključivo i trajno pravo koje dodjeljuje žig služi za neograničeno produljenje trajanja drugih prava koja je zakonodavac Unije želio podvrgnuti rokovima“ (
26
).
62.
Naime, svrha triju razloga navedenih u članku 3. stavku 1. točki (e) Direktive o žigovima jest osigurati da bitne značajke dotičnog proizvoda koje su prikazane u njegovu obliku ostanu slobodne za sve (
27
).
2. Mogućnost kumulativne primjene triju razloga propisanih člankom 3. stavkom 1. točkom (e) Direktive o žigovima
63.
Odgovor na drugo prethodno pitanje nalazi se u presudi Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233).
64.
Naime, Sud je negativno odgovorio na pitanje treba li članak 3. stavak 1. točku (e) Direktive o žigovima tumačiti na način da se razlozi za odbijanje registracije propisani točkom (e) podtočkama i. i ii. te odredbe mogu „kombinirano“ primjenjivati.
65.
Međutim, ne treba donijeti pogrešan zaključak o dosegu tog odgovora. Iako je Sud u tom predmetu zaključio da se članak 3. stavak 1. točka (e) Prve direktive 89/104 treba tumačiti na način da se razlozi za odbijanje registracije navedeni u prvoj i trećoj alineji te odredbe ne mogu kombinirano primjenjivati, to ne znači da se razlozi za odbijanje iz članka 3. stavka 1. točke (e) te direktive (ili Direktive o žigovima) ne mogu kumulativno primjenjivati kada je riječ o istom obliku.
66.
Naime, Sud započinje obrazloženje svojeg zaključka potvrđivanjem da su tri razloga za odbijanje registracije propisana u članku 3. stavku 1. točki (e) Prve direktive 89/104 (prema tome također i Direktive o žigovima) samostalne prirode. To znači da se svaki od njih mora primjenjivati neovisno o druga dva (
28
). Sud, potom, iz toga zaključuje da ako je ispunjen jedan od kriterija navedenih u toj odredbi, znak koji se sastoji isključivo od oblika proizvoda ili grafičkog prikaza tog oblika ne može biti registriran kao žig (
29
). Pojašnjava da u tom smislu nije važna okolnost da se taj znak može odbiti na osnovi više razloga za odbijanje s obzirom na to da se samo jedan od tih razloga u potpunosti primjenjuje na navedeni znak (
30
).
67.
Kao što je to predložio nezavisni odvjetnik M. Szpunar u svojem mišljenju u predmetu Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:322), to tumačenje članka 3. stavka 1. točke (e) Direktive o žigovima „ne isključuje usporednu provjeru istih okolnosti u pogledu ispunjenja jednog ili više kriterija o kojima je riječ u pojedinim alinejama“ (
31
). Nasuprot tomu, isključena je primjena te odredbe u situaciji u kojoj nijedan od triju kriterija navedenih u toj odredbi nije u cijelosti ispunjen (
32
).
68.
To stoga znači da se različiti razlozi za odbijanje navedeni u članku 3. stavku 1. točki (e) Direktive o žigovima mogu primjenjivati kumulativno kada je riječ o istom obliku, pod uvjetom da se svaki od tih razloga ili, u svakom slučaju, minimalno jedan od njih „u potpunosti“ primjenjuje na njega.
69.
Sva druga tumačenja bila bi protivna cilju članka 3. stavka 1. točke (e) Direktive o žigovima koji se sastoji u sprečavanju, sukladno ustaljenoj sudskoj praksi ponovljenoj u presudi Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, t. 19.), toga da zaštita prava žiga dodijeli svojem nositelju monopol na tehnička rješenja ili funkcionalne značajke proizvoda koje bi korisnik mogao tražiti u proizvodima konkurenata (
33
) ili još i više, mnogo općenitije, da isključivo i trajno pravo koje daje žig može poslužiti za neograničeno produljenje trajanja drugih prava koja je zakonodavac Unije želio podvrgnuti rokovima (
34
).
70.
Kao što to poljska vlada ističe u svojim pisanim očitovanjima, cilj svakog od isključujućih razloga navedenih u članku 3. stavku 1. točki (e) Direktive o žigovima jest zaštititi od bilo kakvog monopola obilježje koje je na različite načine povezano s oblikom proizvoda (koje proizlazi iz same vrste proizvoda, koje je potrebno za postizanje nekog tehničkog rezultata ili koje proizvodima daje njihovu bitnu vrijednost). Prema tome, bilo bi paradoksalno tumačiti tu odredbu na način da zabranjuje kumulativno primjenjivanje navedenih razloga s obzirom na to da bi to bilo jednakovrijedno podupiranju toga da bi mogućnost razlikovanja, u jednom te istom obliku, više od jednog obilježja koje treba zaštititi na temelju navedenog članka 3. stavka 1. točke (e) uklonila nužnost zaštite jednog ili drugog od tih obilježja, odnosno svakog od njih (
35
).
71.
S obzirom na navedena razmatranja, zastupam stajalište da na drugo prethodno pitanje valja odgovoriti na način da članak 3. stavak 1. točka (e) Direktive o žigovima sprečava da se kao žig registrira oblik koji sadržava tri bitne značajke od kojih jedna proizlazi iz same vrste proizvoda, a druge su dvije potrebne za postizanje nekog tehničkog rezultata pod uvjetom da je, međutim, najmanje jedan od navedenih razloga u potpunosti primjenjiv na taj oblik.
D – Treće prethodno pitanje
72.
Svojim trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita Sud o dosegu članka 3. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Direktive o žigovima, koji isključuje pravo registriranja znakova koji se sastoje od „oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata“. Sud koji je uputio zahtjev traži, u biti, odgovor na pitanje uključuje li izraz „potreban za postizanje nekog tehničkog rezultata“ jedino način funkcioniranja predmetne robe ili se također primjenjuje na način izrade navedene robe.
73.
Doslovno tumačenje članka 3. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Direktive o žigovima dovodi do isključivanja iz njegova područja primjene oblika koji se sastoji od postupka izrade.
74.
S jedne strane, tekst se izričito i isključivo odnosi na oblik „proizvoda“, pritom ne navodeći postupak izrade. S druge strane, oblik na koji se odnosi jest ono što je potrebno za postizanje nekog rezultata. U vremenskom slijedu događaja, proizvod prethodi tehničkom rezultatu. Jedino se na taj rezultat, koji je nužno željena i tražena posljedica oblika proizvoda, odnosi tekst članka 3. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Direktive o žigovima.
75.
Međutim, moguće je da se taj tehnički rezultat može postići samo specifičnim postupkom izrade. Stoga, u predmetu u glavnom postupku prisutnost usjeka koji daju proizvodu oblik potreban za postizanje traženog tehničkog rezultata jest to što potrošaču omogućava da lagano odvoji pločice biskvita jedne od drugih. Međutim, ugao strana proizvoda i onaj usjeka određeni su specifičnim postupkom oblikovanja čokolade, odnosno metodom izrade proizvoda (
36
).
76.
Osim toga, oslanjajući se na cilj razloga za odbijanje registracije predviđenih u članku 3. stavku 1. točki (e) Direktive o žigovima, koji se sastoji u sprečavanju da zaštita žigovnog prava dâ svojem nositelju monopol na tehnička rješenja ili funkcionalne značajke proizvoda koje bi korisnik mogao tražiti u proizvodima konkurenata, Sud je u pogledu znakova koji se sastoje isključivo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata iz članka 3. stavka 1. točke (e) druge alineje Prve direktive 89/104 presudio da „ta odredba zabranjuje registraciju oblika čije bitne značajke odgovaraju nekoj tehničkoj funkciji na način da isključivost žigovnog prava sprečava konkurente da nude proizvode koji ispunjavaju takvu funkciju, ili barem njihovo slobodno biranje tehničkog rješenja koje žele primijeniti za uključivanje takve funkcije u svoj proizvod“ (
37
).
77.
Uporaba veznika „ili“, koja je dodatno naglašena dodavanjem riječi „najmanje“, znači da članak 3. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Direktive o žigovima obuhvaća dvije različite situacije. Prva se odnosi na proizvod kao takav (koji uključuje željenu funkciju, odnosno traženi tehnički rezultat). Druga, nužno različita, uključuje unutar područja primjene predmetne odredbe tehničko rješenje koje proizvođač želi primijeniti za uključivanje navedene funkcije u svoj proizvod. Tehničko rješenje primijenjeno kako bi se funkcija uključila u njegov proizvod jest, očigledno, parafraziranje „postupka izrade“ (
38
).
78.
Slijedom toga, smatram da na treće prethodno pitanje valja odgovoriti na način da članak 3. stavak 1. točku (e) podtočku ii. Direktive o žigovima treba tumačiti u smislu da onemogućava registraciju oblika potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata kao žiga ne samo s obzirom na način funkcioniranja robe nego i s obzirom na način njezine izrade.
VI – Zaključak
79.
S obzirom na navedena razmatranja, predlažem da Sud na prethodna pitanja koja je uputio High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, Intellectual Property odgovori na sljedeći način:
„1)
Podnositelju prijave za registraciju nije dovoljno dokazati da je zainteresirana javnost prepoznavala žig za koji je podnesena prijava za registraciju i povezivala ga s njegovim proizvodima ili uslugama. On treba dokazati da samo taj žig za koji je podnesena prijava za registraciju označava, za razliku od svakog drugog žiga koji također može biti prisutan, isključivo podrijetlo proizvoda ili usluga o kojima je riječ kao da potječu od određenog poduzetnika, a da se pritom ne stvori moguća zabluda.
2)
Članak 3. stavak 1. točku (e) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti u smislu da sprečava da se registrira oblik koji sadržava tri bitne značajke od kojih jedna proizlazi iz same vrste proizvoda, a druge su dvije potrebne za postizanje nekog tehničkog rezultata pod uvjetom da se, međutim, najmanje jedan od navedenih razloga u potpunosti primjenjuje na oblik o kojem je riječ.
3)
Članak 3. stavak 1. točku (e) podtočku ii. Direktive 2008/95 treba tumačiti u smislu da onemogućava registraciju oblika potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata ne samo s obzirom na način funkcioniranja robe, nego i s obzirom na način njezine izrade.“
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	SL L 299, str. 25. i ispravak SL 2009., L 11, str. 86. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)
(
3
)	Iako se ovaj predmet odnosi na prijavu za registraciju kao žiga Ujedinjene Kraljevine, predmetni oblik je također bio registriran kao žig Zajednice u odnosu na određene proizvode iz razreda 30. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen (u daljnjem tekstu: Nicanski sporazum). Društvo Cadbury je podnijelo tužbu za proglašavanje te registracije ništavom, koja je odbijena odlukom drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM). Postupak povodom žalbe na tu odluku je trenutačno u tijeku pred Općim sudom Europske unije pod brojem T‑112/13 i suspendiran je do objave presude u ovom predmetu. Treći postupak registracije koji se odnosi na verziju predmetnog žiga s dva reda prekinulo je žalbeno vijeće OHIM‑a.
(
4
)	SL 1989., L 40, str. 1. i ispravak SL 1989., L 207, str. 44.
(
5
)	Vidjeti, primjerice, englesku i njemačku verziju usporedno s francuskom i talijanskom verzijom.
(
6
)	Sud dosad nije, međutim, imao priliku odgovoriti na to pitanje. Naime, prvi predmet bio je povučen (rješenje predsjednika Suda Nestlé, C‑7/03, EU:C:2003:268), a u drugom je na temelju članka 2. Prve direktive 89/104 presuđeno da je Sud utvrdio da znak ne može predstavljati žig a da nije raspravljao o pitanju razlikovnog karaktera stečenog uporabom u smislu članka 3. te direktive (presuda Dyson, C‑321/03, EU:C:2007:51).
(
7
)	To preoblikovanje prvog prethodnog pitanja koje je postavio sud koji je uputio zahtjev odgovara kombinaciji drugog i trećeg pitanja koja je postavio High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division u predmetu u kojem je doneseno rješenje predsjednika Suda Nestlé (C‑7/03, EU:C:2003:268).
(
8
)	Vidjeti presude Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 35.) i Oberbank i dr. (C‑217/13 i C‑218/13, EU:C:2014:2012, t. 38.).
(
9
)	Presuda Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 30.), moje isticanje. Riječ je o ustaljenoj sudskoj praksi Suda. Vidjeti osobito presude Hoffmann‑La Roche (102/77, EU:C:1978:108, t. 7.); HAG GF (C‑10/89, EU:C:1990:359, t. 14.); Loendersloot (C‑349/95, EU:C:1997:530, t. 24.); Canon (C‑39/97, EU:C:1998:442, t. 28.) kao i Pi‑Design i dr./Yoshida Metal Industry (C‑337/12 P do C‑340/12 P, EU:C:2014:129, t. 42.).
(
10
)	Presuda Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 30.). Kao što to pojašnjava profesor Monteagudo, žig nije samo „znak“ o kojem je riječ, nego poveznica između njega i proizvoda (ili usluge) na koji se odnosi i koja omogućuje njegovo razlikovanje ili njegovo individualiziranje u odnosu na ostale istovjetne ili slične proizvode (ili usluge) koje su predložile druge osobe. Riječ je o prevladavajućoj funkciji žiga, odnosno funkciji identificiranja podrijetla proizvoda (Monteagudo, M., „Los requisitos de validez de una marca tridimensional (Comentario a la Sentencia del TJCE de 18 de junio de 2002, asunto C‑299/99, caso ‚Koninklijke Philips Electronics NV v. Remington Consumer Products Ltd’)“, Actas de derecho industrial y derecho de autor, 2002., str. 391. do 408., osobito str. 397.).
(
11
)	Basire, Y., „La fonction patrimoniale de la marque“, Légicom, br. 44, 2010., str. 17. do 26., osobito str. 24. i 25.
(
12
)	Vidjeti u tom smislu presude Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 59. i 63.); Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432, t. 25.) kao i Oberbank i dr. (C‑217/13 i C‑218/13, EU:C:2014:2012, t. 39.).
(
13
)	Presuda Voss of Norway/OHIM (C‑445/13 P, EU:C:2015:303, t. 92.)
(
14
)	Ibidem (t. 94.)
(
15
)	Vidjeti u tom smislu presudu Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432, t. 26. i 27.).
(
16
)	Vidjeti u tom smislu presudu Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432, t. 29. i 30.). Vidjeti također, u pogledu članka 7. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (SL 1994., L 11, str. 1.), koji u biti odgovara članku 3. stavku 3. Direktive o žigovima, presudu Colloseum Holding (C‑12/12, EU:C:2013:253, t. 27.).
(
17
)	Točka 30., moje isticanje
(
18
)	Točka 43.
(
19
)	Presuda Colloseum Holding (C‑12/12, EU:C:2013:253, t. 28.). Moje isticanje
(
20
)	Ibidem (t. 35.)
(
21
)	Ako se pojam „Kit Kat“ reljefno pojavljuje na svakom redu koji čini biskvit „Kit Kat“, oblik za koji je prijavljena registracija lišen je svih registracija i može ga, eventualno, identificirati zainteresirana javnost kao da se odnosi na proizvode drugih poduzetnika. U tom slučaju, on ne bi imao stečeni razlikovni karakter. Na sudu koji je uputio zahtjev jest da to provjeri.
(
22
)	Vidjeti u tom smislu Basire, Y., „La fonction patrimoniale de la marque“, Légicom, br. 44, 2010., str. 17. do 26., osobito str. 25.
(
23
)	Presude Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 59. i 63.); Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432, t. 25.) kao i Oberbank i dr. (C‑217/13 i C‑218/13, EU:C:2014:2012, t. 39.)
(
24
)	Vidjeti u tom smislu presudu Lego Juris/OHIM (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 38. i navedenu sudsku praksu).
(
25
)	Vidjeti u tom smislu presudu Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 78.).
(
26
)	Točka 19. Sud također u točki 20. te presude dodaje da „razlog za odbijanje registracije propisan člankom 3. stavkom 1. točkom (e) prvom alinejom Direktive o žigovima ima isti cilj kao i druga i treća alineja te odredbe“. Predmetna prava su u osnovi ona koja dodjeljuju propisi o patentima i industrijskim dizajnima (vidjeti u tom smislu mišljenje nezavisnog odvjetnika D. Ruiz‑Jaraba Colomera u predmetu Philips (C‑299/99, EU:C:2001:52, t. 30.)). Vidjeti također u vezi s različitošću ciljeva tih propisa mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Szpunara u predmetu Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:322, t. 35. do 37.). U vezi s doktrinom vidjeti osobito Vanbrabant, B., La propriété intellectuelle – Nature juridique et régime patrimonial, Bruxelles, Larcier, 2015. (još neobjavljeno), svezak 1., str. 352.; Monteagudo, M., „Los requisitos de validez de una marca tridimensional (Comentario a la Sentencia del TJCE de 18 de junio de 2002, asunto C‑299/99, caso ‚Koninklijke Philips Electronics NV v. Remington Consumer Products Ltd’)“, Actas de derecho industrial y derecho de autor, 2002., str. 391. do 408., osobito str. 403. i 404.
(
27
)	Vidjeti u tom smislu u pogledu Prve direktive 89/104 mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Szpunara u predmetu Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:322, t. 28.).
(
28
)	Presuda Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, t. 39.)
(
29
)	Ibidem (t. 40.). To nije novi zaključak. Sud je predmetnu odredbu na takav način tumačio u presudi Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 76.) i to ponovio u presudi Benetton Group (C‑371/06, EU:C:2007:542, t. 26., treća alineja).
(
30
)	Presuda Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, t. 41.). Moje isticanje
(
31
)	Točka 105.
(
32
)	Ibidem (t. 99.)
(
33
)	Vidjeti u tom smislu također presudu Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233), presude Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 78.), Linde i dr. (C‑53/01 do C‑55/01, EU:C:2003:206, t. 72.) kao i Lego Juris/OHIM (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 43.).
(
34
)	Vidjeti u tom smislu presudu Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, t. 19.) kao i u pogledu tehničkih rješenja presudu Lego Juris/OHIM (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 45. i 46.).
(
35
)	Također je zanimljivo navesti da za U. Suthersanen, u njezinim komentarima presude Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377), mogućnost kumuliranja triju iznimki predviđena u članku 3. stavku 1. točki (e) Prve direktive 89/104 nije dovedena u pitanje. Pitanje jest koji su to testovi koji se trebaju obaviti da bi se odredilo je li oblik isključen iz prava registriranja na temelju jednog (ili dva, dodao bih) ili tri razloga iz te odredbe (Suthersanen, U., „The European Court of Justice in Philips v Remington – Trade Marks and Market Freedom“, Intellectual Property Quarterly, 2003., br. 3, str. 257. do 283., osobito str. 258.).
(
36
)	Sukladno razmatranjima ispitivača koje je sud koji je uputio zahtjev naveo u točki 29. zahtjeva za prethodnu odluku
(
37
)	Presuda Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 79.). Moje isticanje
(
38
)	Prema mišljenju Ivána L. Semperea Masse, postoji više kriterija za ocjenu ispunjava li oblik proizvoda tehničku funkciju. Među njima, autor navodi primjer oblika koji je već bio predmet patenta, ali i slučaj proizvođača koji je u reklamiranju proizvoda upućivao na tehničke prednosti koje navedeni oblik ima za svoju uporabu ili svoju proizvodnju (Sempere Massa, I. L., La protección de las formas como marca tridimensional, Tirant, Valencija, 2011., osobito str. 101.).