62024CJ0412
PRESUDA SUDA (treće vijeće)
26. ožujka 2026. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Žigovi – Direktiva 2008/95/EZ – Članak 3. stavak 1. točka (g) – Razlozi za odbijanje registracije ili proglašavanje žiga ništavim – Žigovi kojima se javnost može dovesti u zabludu – Luksuzna kožna galanterija – Žig koji uključuje broj koji relevantna javnost percipira kao da upućuje na godinu osnivanja poduzeća – Davna godina koja upućuje na dugogodišnje znanje i iskustvo koje predmetnom proizvodu daje jamstvo kvalitete i prestižan imidž – Zavaravajući navod o karakteristikama proizvoda”
U predmetu C‑412/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Cour de cassation (Kasacijski sud, Francuska), odlukom od 5. lipnja 2024., koju je Sud zaprimio 10. lipnja 2024., u postupku
Fauré Le Page Maroquinier SAS,
Fauré Le Page Paris SAS
protiv
Goyard ST‑Honoré SAS,
SUD (treće vijeće),
u sastavu: C. Lycourgos, predsjednik vijeća, O. Spineanu‑Matei, S. Rodin (izvjestitelj), N. Piçarra i N. Fenger, suci,
nezavisni odvjetnik: N. Emiliou,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Fauré Le Page Maroquinier SAS i Fauré Le Page Paris SAS, E. de Lamaze, avocat,
–
za Goyard ST‑Honoré SAS, M. Le Guerer, avocat,
–
za francusku vladu, B. Dourthe, T. Stéhelin i E. Timmermans, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, C. Auvret i P. Němečková, u svojstvu agenata,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 27. studenoga 2025.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 3. stavka 1. točke (g) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2008., L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društava Fauré Le Page Maroquinier SAS i Fauré Le Page Paris SAS, s jedne strane, i Goyard ST‑Honoré SAS, s druge strane, u vezi s valjanošću dvaju nacionalnih žigova čiji je nositelj Fauré Le Page Paris, zbog njihove navodno zavaravajuće naravi.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Direktiva 2008/95 stavljena je izvan snage i zamijenjena, s učinkom od 15. siječnja 2019., Direktivom (EU) 2015/2436 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2015., L 336, str. 1.). Međutim, uzimajući u obzir vrijeme nastanka činjenica u glavnom postupku, na njega se i dalje primjenjuje Direktiva 2008/95.
4
Članak 3. Direktive 2008/95, naslovljen „Razlozi za odbijanje ili proglašavanje žiga ništavim”, određivao je u stavku 1. točki (g):
„Neće se registrirati ili, ako su registrirani, mogu se proglasiti ništavim:
[...]
g)
[žigovi] koji mogu javnost dovesti u zabludu, primjerice u odnosu na vrstu, kakvoću ili zemljopisno podrijetlo proizvoda ili usluga”.
Francusko pravo
5
Članak L.711‑3 točka (c) Zakonika o intelektualnom vlasništvu, u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku, određuje:
„Kao žig ili element žiga ne može se usvojiti znak:
[...]
c)
koji može javnost dovesti u zabludu, osobito u odnosu na vrstu, kakvoću ili zemljopisno podrijetlo proizvoda ili usluge.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
6
Društvo osnovano u skladu s francuskim pravom Maison Fauré Le Page, koje je od 1716. u Parizu (Francuska) obavljalo djelatnost kupnje i prodaje oružja, streljiva i pribora od kože, prestalo je postojati 27. studenoga 1992., što je dovelo do prijenosa njegove imovine na njegova jedinog dioničara, društvo Saillard.
7
Fauré Le Page Paris društvo je osnovano u skladu s francuskim pravom koje je od 14. listopada 2009. upisano u trgovački registar u Parizu. Ono je 29. listopada 2009. kupilo od društva Saillard francuski žig „Fauré Le Page” koji je to društvo prijavilo 5. lipnja 1989. za označavanje, među ostalim, proizvoda „hladno oružje; vatreno oružje i njegovi dijelovi; streljivo i projektili; eksplozivi; platforme za ispaljivanje; čahure patrona; koža i umjetna koža; kovčezi i koferi”.
8
Društvo Fauré Le Page Paris prijavilo je 17. lipnja 2011. dva francuska žiga koja su sadržavala navod „Fauré Le Page Paris 1717”, za označavanje, među ostalim, proizvoda „koža i umjetna koža; kovčezi i koferi; putne torbe; ručne torbe”.
9
Goyard ST‑Honoré, društvo francuskog prava koje proizvodi i stavlja na tržište putnu opremu i kožnu galanteriju, podnijelo je 26. listopada 2012. tužbu protiv društava Fauré Le Page Paris i Fauré Le Page Maroquinier (u daljnjem tekstu: društva Fauré Le Page), pri čemu protiv potonjeg društva u njegovu svojstvu korisnika žigova Fauré Le Page Paris 1717, kako bi ishodilo poništenje tih žigova zbog njihove navodno zavaravajuće prirode.
10
Presudom od 4. listopada 2016. cour d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu, Francuska) odbio je žalbu koju je društvo Goyard ST‑Honoré podnijelo protiv prvostupanjske presude kojom su odbijeni njegovi zahtjevi.
11
Presudom od 27. lipnja 2018. Cour de cassation (Kasacijski sud, Francuska) ukinuo je tu presudu.
12
Presudom od 23. studenoga 2021., donesenom nakon što je Cour de cassation (Kasacijski sud) vratio predmet na ponovno suđenje, cour d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu) proglasio je sporne žigove ništavima zbog ozbiljne opasnosti od dovođenja potrošača u zabludu.
13
U toj je presudi cour d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu) smatrao da se izrazom „Paris 1717”, koji se nalazi na spornim žigovima, upućuje na mjesto i datum osnivanja društva Maison Fauré Le Page te da je taj izraz mogao navesti javnost da vjeruje u postojanje kontinuiteta poslovanja od 1717. godine kao i u prijenos znanja i iskustva izvornog poduzetnika na društvo Fauré Le Page Paris, što je kod relevantne javnosti predstavljalo jamstvo kvalitete proizvoda obuhvaćenih tim žigovima. Osim toga, taj je sud istaknuo da je društvo Maison Fauré Le Page 1992. prestalo obavljati svoju djelatnost nabave i prodaje oružja, streljiva i dodataka, tako da društvo Fauré Le Page Paris, koje je osnovano 2009., nije nastavilo djelatnost izvornog poduzetnika. Navedeni sud dodao je da je za prosječnog potrošača luksuzne kožne galanterije, poput one koju su prodavala društva Fauré Le Page, primjena drevnog znanja i iskustva odlučujući element njegove odluke o kupnji.
14
Društva Fauré Le Page podnijela su žalbu protiv te presude Couru de cassation (Kasacijski sud), sudu koji je uputio zahtjev.
15
Društva Fauré Le Page pred tim sudom osobito tvrde da, kako bi se žig smatrao zavaravajućim, on mora biti takav da dovede potrošača u zabludu u odnosu na karakteristike proizvoda ili usluga obuhvaćenih tim žigom, a ne u odnosu na karakteristike njegova nositelja. Sporni žigovi ne opisuju nijedno posebno obilježje kožne galanterije obuhvaćene tim žigovima, nego se u najboljem slučaju ograničavaju na izražavanje opće ideje o kakvoći, tako da se ne može smatrati da dovode javnost u zabludu u smislu članka 3. stavka 1. točke (g) Direktive 2008/95, koji je u francusko pravo prenesen člankom L-711‑3 točkom (c) Zakonika o intelektualnom vlasništvu.
16
Sud koji je uputio zahtjev smatra da bi tumačenje coura d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu), prema kojem je zavaravajuće priopćavanje, putem znaka koji je prijavljen za žig, lažnih informacija o poduzeću koje stavlja na tržište proizvode ili usluge obuhvaćene tim žigom, iz kojih prosječni potrošač zaključuje da ti proizvodi ili usluge uživaju posebnu kvalitetu ili prestiž, moglo biti u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (g) Direktive 2008/95.
17
Osim toga, prema mišljenju tog suda, žig koji ne ispunjava očekivanja nije ograničen na poruku kojom se javnost može dovesti u zabludu, a koja se odnosi samo na karakteristike proizvoda ili usluga obuhvaćenih tim žigom, nego može proizlaziti i iz karakteristika svojstvenih poduzetniku koji je nositelj žiga, osobito njegove dugogodišnje tradicije, s obzirom na to da potrošač iz tako priopćene pogrešne informacije može zaključiti da proizvod obuhvaćen navedenim žigom ima određena svojstva ili uživa određeni prestiž, koji mogu utjecati na njegovu odluku o kupnji.
18
U tom pogledu podsjeća na to da se, u skladu s presudom od 23. travnja 2009., Copad (C‑59/08, EU:C:2009:260, t. 24. do 26.), kvaliteta luksuznih proizvoda mora ocjenjivati ne samo s obzirom na njihova materijalna svojstva već i uzimajući u obzir njihovu privlačnost i prestižni imidž koji im daju auru luksuza.
19
Osim toga, iako priznaje da se presuda od 30. ožujka 2006., Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215) može tumačiti na način da žig ne može javnost dovesti u zabludu ako se navodno lažna informacija koju prenosi odnosi na poduzetnika koji proizvodi proizvode, a ne na same proizvode, sud koji je uputio zahtjev ističe da se ta presuda odnosila na poseban slučaj žiga koji se sastoji od imena tvorca, tako da se razmatranja koja je Sud iznio u navedenoj presudi ne mogu nužno proširiti izvan okolnosti svojstvenih tom predmetu.
20
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, iz ocjena coura d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu) proizlazi da proizvodi koje prodaju društva Fauré Le Page pripadaju sektoru luksuzne kožne galanterije, da relevantna javnost osporavane žigove percipira kao da pogrešno prikazuju višestoljetnu tradiciju njihova nositelja u tom sektoru i da tako prenesena pogrešna informacija može utjecati na odluku potrošača proizvoda obuhvaćenih jednim od tih žigova, s obzirom na to da potrošači luksuzne kožne galanterije pridaju osobitu važnost povijesti i tradiciji poduzetnika koji ih prodaju i iz toga zaključuju da ti proizvodi uživaju osobitu kvalitetu i prestiž.
21
U tim je okolnostima Cour de cassation (Kasacijski sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 3. stavak 1. točku (g) Direktive [2008/95] tumačiti na način da navođenje izmišljene godine u žigu kojim se priopćuju lažne informacije o dugoj tradiciji, ozbiljnosti te znanju i iskustvu proizvođača proizvodâ, a time i o određenim nematerijalnim obilježjima navedenih proizvoda, omogućuje da se utvrdi postojanje stvarnog dovođenja u zabludu ili dovoljno velike vjerojatnosti dovođenja u zabludu potrošača?
2.
U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, treba li taj članak tumačiti na način:
(a)
da se može smatrati da žig ne ispunjava očekivanja ako postoji rizik od toga da potrošač proizvoda i usluga koji su njime obuhvaćeni vjeruje da nositelj tog žiga ima stoljetnu tradiciju u proizvodnji tih proizvoda, što im daje prestižni imidž, iako to nije slučaj?
(b)
da je, kako bi se moglo utvrditi da postoji stvarno dovođenje u zabludu ili dovoljno velika vjerojatnost dovođenja u zabludu potrošača, o čemu ovisi utvrđenje činjenice da žig ispunjava očekivanja, nužno da žig predstavlja dovoljno specifično označavanje mogućih obilježja proizvoda i usluga za koje je registriran, tako da je dotični potrošač doveden u situaciju da vjeruje da proizvodi ili usluge imaju određena obilježja koja zapravo nemaju?”
O prethodnim pitanjima
22
Svojim pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavak 1. točku (g) Direktive 2008/95 tumačiti na način da se, kada žig uključuje broj koji relevantna javnost može percipirati kao da upućuje na godinu osnivanja poduzeća i koji, zbog činjenice da se radi o davnoj godini, upućuje na dugogodišnje znanje i iskustvo koji proizvodima za koje je žig registriran daju jamstvo kvalitete i prestiža, iako znanje i iskustvo takvog vremenskog opsega ne postoje, iz toga može zaključiti da taj žig može javnost dovesti u zabludu u smislu te odredbe.
23
U skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (g) Direktive 2008/95, neće se registrirati ili, ako su registrirani, mogu se proglasiti ništavima, žigovi koji mogu javnost dovesti u zabludu, primjerice u odnosu na vrstu, kakvoću ili zemljopisno podrijetlo proizvoda ili usluga.
24
Valja podsjetiti na to da, kako bi se moglo utvrditi da je u skladu s tom odredbom prilikom registracije žiga postojao razlog za odbijanje koji se odnosi na vjerojatnost dovođenja u zabludu, potrebno je utvrditi da je znak, za koji je podnesena prijava za registraciju kao žiga, sam po sebi stvorio tu vjerojatnost, pri čemu naknadno upravljanje navedenim znakom nije relevantno (vidjeti u tom smislu presudu od 8. lipnja 2017., W. F. Gözze Frottierweberei i Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, t. 55. i 56.).
25
Nadalje, ništavost na temelju navedene odredbe pretpostavlja da se na temelju okolnosti slučaja utvrdi postojanje stvarne zablude ili dovoljno ozbiljne vjerojatnosti dovođenja javnosti u zabludu (vidjeti u tom smislu presude od 30. ožujka 2006., Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, t. 47., kao i od 8. lipnja 2017., W. F. Gözze Frottierweberei i Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, t. 54.).
26
Kao što je to nezavisni odvjetnik u biti naveo u točkama 33. do 41. svojeg mišljenja i kao što to proizlazi kako iz teksta članka 3. stavka 1. točke (g) Direktive 2008/95, koji sadržava ilustrativno nabrajanje karakteristika proizvoda ili usluga, tako i iz cilja te odredbe, koja je usmjerena na dovođenje u zabludu svojstveno znaku koji je registriran kao žig ili za koji je podnesena prijava u tu svrhu, utvrđenje prema kojem žig „može javnost dovesti u zabludu” u smislu navedene odredbe mora se temeljiti na dovođenju u zabludu u odnosu na karakteristiku proizvoda ili usluga obuhvaćenih tim žigom. Stoga se razlog za odbijanje i proglašavanje žiga ništavim iz članka 3. stavka 1. točke (g) Direktive 2008/95 ne može primijeniti među ostalim u slučajevima u kojima predmetni žig može javnost dovesti u zabludu u odnosu na karakteristiku njegova nositelja, ali ne u odnosu na karakteristiku proizvoda ili usluga koje obuhvaća.
27
U predmetnom slučaju, iako je, kao što to proizlazi iz točke 13. ove presude, cour d’appel de Paris (Žalbeni sud u Parizu) smatrao da znak koji godinu povezuje s gradom može kod relevantne javnosti upućivati na datum i mjesto osnivanja nositelja žiga, ta dva elementa kao takva ne čine karakteristike proizvoda koje prodaju društva Fauré Le Page.
28
Ipak, kao što to proizlazi iz točke 20. ove presude, taj sud je također smatrao da ti proizvodi pripadaju sektoru luksuzne kožne galanterije, da relevantna javnost sporne žigove pogrešno percipira kao da prikazuju višestoljetnu tradiciju njihova nositelja u tom sektoru i da tako prenesena pogrešna informacija može utjecati na odluku potrošača o kupnji proizvoda obuhvaćenih jednim od tih žigova, s obzirom na to da potrošači luksuzne kožne galanterije pridaju važnost povijesti i tradiciji poduzetnika koji je prodaje i iz toga zaključuju da ti proizvodi uživaju osobitu kvalitetu i prestiž.
29
Kao što je to nezavisni odvjetnik u biti primijetio u točki 43. svojeg mišljenja, uključivanje u žig broja koji relevantna javnost percipira kao godinu osnivanja poduzeća može, ovisno o slučaju, upućivati na posebno znanje i iskustvo, jamstvo kvalitete proizvoda obuhvaćenog tim žigom i pridonijeti tomu da mu se dodijeli prestižan imidž. Budući da je kakvoća proizvoda jedna od karakteristika ilustrativno navedenih u članku 3. stavku 1. točki (g) Direktive 2008/95 i da ta kakvoća može, u području luksuznih proizvoda, također proizlaziti iz privlačnosti i prestižnog imidža koji proizvod uživa (vidjeti u tom smislu presudu od 23. travnja 2009., Copad, C‑59/08, EU:C:2009:260, t. 24.), postojanje stvarnog dovođenja u zabludu ili dovoljno ozbiljne opasnosti od dovođenja javnosti u zabludu, u smislu te odredbe, može se utvrditi kada ne postoje znanje i iskustvo takvog vremenskog opsega, a time ni jamstvo kvalitete i prestižan imidž koji su s njima povezani ili koji iz njih proizlaze.
30
Na nacionalnom je sudu da ocijeni, s obzirom na sve okolnosti slučaja, percipira li relevantna javnost broj naveden u žigovima čije se poništenje traži kao godinu osnivanja poduzeća te upućuje li on na posebno znanje i iskustvo, poput onog dugogodišnjeg, koji proizvodu za koji je žig registriran daju jamstvo kvalitete i prestiža. U tom okviru, nacionalni sud morat će ispitati svaki od žigova u cjelini uzimajući u obzir, među ostalim, prisutnost na njima, uz broj 1717, izraza „Paris” kao i poruku koju prenose relevantnoj javnosti.
31
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljena pitanja valja odgovoriti tako da članak 3. stavak 1. točku (g) Direktive 2008/95 treba tumačiti na način da, kada žig uključuje broj koji relevantna javnost može percipirati kao da upućuje na godinu osnivanja poduzeća i koji, zbog činjenice da se radi o davnoj godini, upućuje na dugogodišnje znanje i iskustvo koji proizvodima za koje je žig registriran daju jamstvo kvalitete i prestiža, iako znanje i iskustvo takvog vremenskog opsega ne postoje, iz toga se može zaključiti da taj žig može javnost dovesti u zabludu u smislu te odredbe.
Troškovi
32
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (treće vijeće) odlučuje:
Članak 3. stavak 1. točku (g) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima
treba tumačiti na način da:
kada žig uključuje broj koji relevantna javnost može percipirati kao da upućuje na godinu osnivanja poduzeća i koji, zbog činjenice da se radi o davnoj godini, upućuje na dugogodišnje znanje i iskustvo koji proizvodima za koje je žig registriran daju jamstvo kvalitete i prestiža, iako znanje i iskustvo takvog vremenskog opsega ne postoje, iz toga se može zaključiti da taj žig može javnost dovesti u zabludu u smislu te odredbe.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski