62023CJ0326
PRESUDA SUDA (peto vijeće)
7. studenoga 2024. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 267. UFEU‑a – Pojam ‚sud’ – Sudac građanskog vijeća Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud, Poljska) – Sudac kojeg je imenovao predsjednik Republike Poljske na temelju odluke Krajowe Rade Sądownictwa (Državno sudbeno vijeće, Poljska) u njezinu novom sastavu – Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio sastav suda koji nema svojstvo zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda – Nedopuštenost”
U predmetu C‑326/23,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Sąd Najwyższy (Vrhovni sud, Poljska), u sastavu suca pojedinca, odlukom od 15. ožujka 2023., koju je Sud zaprimio 25. svibnja 2023., u postupku
C. W. S. A.,
C. O. S. A.,
D. sp. z o.o.,
G. S. A.,
C. sp. z o.o.,
C.1 S. A.
protiv
Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów,
uz sudjelovanje:
L. S. A.,
SUD (peto vijeće),
u sastavu: I. Jarukaitis (izvjestitelj), predsjednik četvrtog vijeća, u svojstvu predsjednika petog vijeća, D. Gratsias i E. Regan, suci,
nezavisni odvjetnik: N. Emiliou,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za C. sp. z o.o., P. K. Rosiak, M. Sendrowicz i K. Szczepanowska‑Kozłowska, radcowie prawni,
–
za poljsku vladu, B. Majczyna i S. Żyrek, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, K. Herrmann i P. J. O. Van Nuffel, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU‑a u vezi s člankom 47. prvim stavkom Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između C. W. S. A., C. O. S. A., D. sp. z o.o., G. S. A., C. sp. z o.o. (u daljnjem tekstu: društvo C) te C.1 S. A., s jedne strane, i Prezesa Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (predsjednik Ureda za zaštitu tržišnog natjecanja i potrošača, Poljska), s druge strane, u vezi s odlukom kojom se tim poduzetnicima izriču novčane kazne zbog povrede pravila prava tržišnog natjecanja.
Poljsko pravo
Ustav Republike Poljske
3
Članak 179. Konstytucje Rzeczypospolitej Polskiej (Ustav Republike Poljske) predviđa:
„Suce imenuje na neodređeno vrijeme Predsjednik Republike na prijedlog Krajowe Rade Sądownictwa (Državno sudbeno vijeće, Poljska) [(u daljnjem tekstu: KRS)].”
4
Članak 180. Ustava Republike Poljske određuje:
„1.   Suci su nesmjenjivi.
2.   Sudac ne može biti razriješen dužnosti, suspendiran, premješten na drugi sud ili na drugo radno mjesto protiv svoje volje, osim u skladu sa sudskom odlukom i samo u slučajevima predviđenima zakonom.
[…]”
Zakon o Vrhovnom sudu
5
Članak 29. ustawe o Sądzie Najwyższym (Zakon o Vrhovnom sudu) od 8. prosinca 2017. (Dz. U. iz 2018., poz. 5.), kako je izmijenjena ustawom o zmianie ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (Zakon o izmjeni Zakona o Vrhovnom sudu i određenih drugih zakona) od 9. lipnja 2022. (Dz. U. iz 2022., poz. 1259.) (u daljnjem tekstu: Zakon o Vrhovnom sudu), predviđa:
„[…]
2.   U okviru djelatnosti [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)] ili njegovih tijela nije dopušteno osporavati zakonitost [sudova], državnih ustavnih tijela ili tijela za nadzor i zaštitu prava.
3.   [Sąd Najwyższy (Vrhovni sud)] ili neko drugo tijelo vlasti ne može utvrđivati niti ocjenjivati zakonitost imenovanja suca ili ovlasti za obavljanje sudačkih dužnosti koja proizlazi iz tog imenovanja.
4.   Okolnosti imenovanja suca [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)] ne mogu biti isključivi razlog za osporavanje odluke donesene uz sudjelovanje tog suca ili za dovođenje u pitanje njegove neovisnosti i nepristranosti.
5.   Dopušteno je ispitati poštovanje zahtjeva neovisnosti i nepristranosti suca [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)] ili suca upućenog [na taj] sud, uzimajući u obzir okolnosti njegova imenovanja i njegova ponašanja nakon njegova imenovanja, na zahtjev pojedinca iz stavka 7., ako, u okolnostima određenog predmeta, to može dovesti do povrede načela neovisnosti ili nepristranosti koja utječe na ishod predmeta, uzimajući u obzir položaj pojedinca i prirodu predmeta.
6.   Zahtjev za utvrđenje poštovanja zahtjeva iz stavka 5. može se podnijeti protiv suca [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)] ili suca upućenog na taj sud raspoređenog u sudsko vijeće koje ispituje:
1.
pravno sredstvo;
[…]
7.   Svaka stranka u postupku pred [Sądom Najwyższim (Vrhovni sud)] u slučajevima iz stavka 6. ima pravo podnijeti takav zahtjev.
[…]
15.   [Sąd Najwyższy (Vrhovni sud)] ispituje zahtjev na zatvorenoj sjednici u sastavu od pet sudaca odabranih ždrijebom između svih članova [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)], nakon saslušanja suca na kojeg se odnosi zahtjev, osim ako je saslušanje nemoguće ili vrlo teško. Sudac može podnijeti svoja očitovanja u pisanom obliku. Dotični sudac isključen je iz ždrijeba.
[…]
21.   Protiv rješenja donesenog nakon ispitivanja zahtjeva može se podnijeti žalba [Sądu Najwyższem (Vrhovni sud)] u sastavu od sedam sudaca odabranih ždrijebom između svih članova [Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud)]. Dotični sudac i sudac koji je sudjelovao u donošenju pobijanog rješenja isključeni su iz ždrijeba.”
Zakonik o građanskom postupku
6
Članak 49. ustawe – Kodeks postępowania cywilnego (Zakon o Zakoniku o građanskom postupku) od 17. studenoga 1964. (Dz. U. br. 43, poz. 296.), u verziji koja se primjenjuje na glavni postupak, u stavku 1. određuje:
„[…] sud će izuzeti suca, na njegov vlastiti zahtjev ili na zahtjev stranke, u slučaju postojanja okolnosti koja može pobuđivati opravdanu sumnju u nepristranost tog suca u konkretnom predmetu.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
7
Odlukom od 8. prosinca 2009. predsjednik Ureda za zaštitu tržišnog natjecanja i potrošača utvrdio je da sporazum koji su sklopili poduzetnici o kojima je riječ čini praksu koja ograničava tržišno natjecanje na poljskom tržištu proizvodnje i prodaje sivog cementa. Slijedom toga, tim je poduzetnicima izrekao novčane kazne zbog povrede pravila nacionalnog prava i pravila prava Unije u području tržišnog natjecanja.
8
Presudom od 13. prosinca 2013. Sąd Okręgowy w Warszawie (Okružni sud u Varšavi, Poljska) djelomično je preinačio tu odluku i smanjio novčane kazne izrečene poduzetnicima o kojima je riječ.
9
Nakon žalbi podnesenih protiv te presude Sąd Apelacyjny w Warszawie (Žalbeni sud u Varšavi, Poljska) presudom od 27. ožujka 2018. smanjio je iznos novčanih kazni navedenih u točki 7. ove presude.
10
Protiv potonje presude podnesene su žalbe u kasacijskom postupku. Presudom od 29. srpnja 2020. Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove) Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) (u daljnjem tekstu: Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove) djelomično je ukinula presudu od 27. ožujka 2018. i vratila predmet Sądu Apelacyjnom w Warszawie (Žalbeni sud u Varšavi), koji je ponovno odlučio presudom od 21. svibnja 2021.
11
Društvo C podnijelo je Sądu Najwyższem (Vrhovni sud) žalbu protiv potonje presude osporavajući, među ostalim, pravilnost sastava sudskog vijeća Sąda Apelacyjnog w Warszawie (Žalbeni sud u Varšavi) koji je donio potonju presudu i sastav Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) koji je donio presudu od 29. srpnja 2020.
12
Nakon što je obaviješteno o sastavu Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove nadležnog za odlučivanje o žalbi, društvo C podnijelo je na temelju članka 29. stavka 5. Zakona o Vrhovnom sudu zahtjev za utvrđenje da jedan od sudaca tog vijeća ne ispunjava uvjete neovisnosti i nepristranosti, s obzirom na okolnosti njegova imenovanja na prijedlog KRS‑a. Slijedom toga, zatražilo je izuzeće tog suca.
13
U zahtjevu za prethodnu odluku tijelo koje je uputilo zahtjev, koje čini sudac pojedinac, sudac T. S., koji je član građanskog vijeća Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) (u daljnjem tekstu: građansko vijeće), navodi da se o predmetu raspravljalo „na raspravi zatvorenoj za javnost pred Vijećem za izvanrednu kontrolu i javne poslove”15. ožujka 2023. Međutim, iz dokumenata kojima Sud raspolaže proizlazi da je sudac koji je uputio zahtjev dio vijeća od pet sudaca koji su odabrani ždrijebom između svih članova Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud), koje je u skladu s člankom 29. stavkom 15. Zakona o Vrhovnom sudu određeno za odlučivanje o incidentalnom postupku nadzora poštovanja zahtjeva neovisnosti i nepristranosti (u daljnjem tekstu: ocjena neovisnosti i nepristranosti) pokrenutom na zahtjev društva C.
14
Taj sudac koji je uputio zahtjev izražava sumnje u usklađenost ocjene neovisnosti i nepristranosti kao i postupka izuzeća predviđenog poljskim pravom s pravom Unije.
15
Smatrajući da postoji mjesto za „pravosudni dijalog” koji omogućuje izbjegavanje nepomirljivog proturječja između prava Unije i poljskog ustavnog prava, navedeni sudac koji je uputio zahtjev smatra da ni prvo ni drugo od tih dvaju prava ne omogućuju dovođenje u pitanje imenovanja suca i osporavanje sposobnosti tog suca za odlučivanje kada ne postoji veza između okolnosti imenovanja navedenog suca i okolnosti predmeta u kojem odlučuje ni razlog osporavanja njegove neovisnosti i nepristranosti osim onog koji se odnosi na pravilnost postupka imenovanja.
16
U tim je okolnostima Sąd Najwyższy (Vrhovni sud), u sastavu suca pojedinca, odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 19. stavak 1. drugi podstavak [UEU‑a] u vezi s člankom 47. [prvim stavkom] [Povelje] tumačiti na način da je sud koji razmatra predmet dužan zanemariti [zahtjev] stranke usmjeren na osporavanje imenovanja suca koje nije dopušteno na temelju prava Europske unije i ustava države članice te ne podliježe sudskom nadzoru na temelju nacionalnog prava i prava Unije, osporavanjem sučeve sposobnosti za odlučivanje, s obzirom na nepostojanje povezanosti između okolnosti postupka imenovanja [tog suca] i okolnosti predmeta koji se razmatra te zbog nepostojanja stvarnih osnova za osporavanje njegove nepristranosti i neovisnosti na temelju drugih okolnosti, osim pravilnosti postupka imenovanja suca koju osporava stranka, uključujući ponašanje tog suca nakon imenovanja, njegovu podložnost utjecajima zakonodavne vlasti ili izvršne vlasti, što, na temelju nacionalnog prava, takvu radnju stranke čini istovjetnom nedopuštenoj actio popularis i predstavlja jasnu i očitu zlouporabu nacionalnog postupovnog prava?
2.
Treba li članak 19. stavak 1. drugi podstavak [UEU‑a] u vezi s člankom 47. [prvim stavkom] [Povelje] tumačiti na način da djelotvoran i dostatan mehanizam ispunjavanja kriterija zakonom ustanovljenog suda u smislu prava Unije znači to da se strankama u nacionalnom pravu dodjeljuje ovlast da mogu zahtijevati provjeru utjecaja svih okolnosti postupka imenovanja i ponašanja suca nakon imenovanja na njegovu nepristranost i neovisnost u predmetu koji se razmatra u okviru takozvane ocjene [neovisnosti ili nepristranosti] ili zahtjeva za izuzeće suca?”
Dopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku
17
Društvo C izražava sumnje u to da tijelo koje je uputilo zahtjev, koje se sastoji samo od suca T. S.-a, ima svojstvo zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda u smislu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU‑a, u vezi s člankom 47. Povelje, s obzirom na okolnosti u kojima je taj sudac imenovan u građansko vijeće. Društvo C konkretnije naglašava da je navedeni sudac jedan od sudaca u pogledu kojih je Europski sud za ljudska prava donio presudu od 3. veljače 2022., Advance Pharma sp. z o.o. protiv Poljske (CE:ECHR:2022:0203JUD00146920, u daljnjem tekstu: presuda Advance Pharma protiv Poljske).
18
Europska komisija dijeli sumnje koje je izrazilo društvo C. Utvrđujući da zahtjev za prethodnu odluku dolazi od suca pojedinca imenovanog u građansko vijeće u istim okolnostima kakve su bile one u kojima su imenovani suci koji su Sudu uputili zahtjeve za prethodnu odluku u predmetima u kojima su doneseni presuda od 21. prosinca 2023., Krajowa Rada Sądownictwa (Ostanak suca na dužnosti) (C‑718/21, u daljnjem tekstu: presuda Krajowa Rada Sądownictwa, EU:C:2023:1015) i rješenja od 15. svibnja 2024., Rzecznik Finansowy (C‑390/23, EU:C:2024:419), od 29. svibnja 2024., Rzecznik Praw Obywatelskich (Poljski izvanredni pravni lijek) (C‑720/21, EU:C:2024:489) i od 29. svibnja 2024., Prokurator Generalny (Poljski izvanredni pravni lijek II) (C‑43/22, EU:C:2024:459), ona smatra da se to tijelo koje je uputilo zahtjev ne može smatrati zakonom prethodno ustanovljenim sudom u smislu odredaba članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU‑a u vezi s člankom 47. drugim stavkom Povelje.
19
U odgovoru na mjeru upravljanja postupkom donesenu na temelju članka 62. stavka 1. Poslovnika Suda, poljska vlada potvrdila je da je predsjednik Republike Poljske suca pojedinca koji čini tijelo koje je uputilo zahtjev imenovao u građansko vijeće 10. listopada 2018. na temelju prijedloga KRS‑a u novom sastavu, koji se nalazi u Odluci br. 330/2018 koju je ta institucija donijela 28. kolovoza 2018. Također je potvrdila da je do tog imenovanja došlo iako je rješenjem od 27. rujna 2018. Naczelny Sąd Administracyjny (Visoki upravni sud, Poljska) suspendirao izvršnost Odluke br. 330/2018, koju je taj sud naposljetku ukinuo presudom od 6. svibnja 2021.
20
U tom pogledu, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da kako bi odredio je li tijelo koje je uputilo zahtjev „sud” u smislu članka 267. UFEU‑a, što je pitanje koje je obuhvaćeno isključivo pravom Unije, i stoga ocijenio je li zahtjev za prethodnu odluku dopušten, Sud uzima u obzir sve elemente, primjerice, među ostalim, je li to tijelo utemeljeno na zakonu, je li ono stalno, je li njegova nadležnost obvezna, provodi li kontradiktorni postupak, primjenjuje li pravna pravila te je li neovisno (vidjeti u tom smislu presude od 30. lipnja 1966., Vaassen‑Göbbels, 61/65, EU:C:1966:39, t. 395.; Krajowa Rada Sądownictwa, t. 40. i navedenu sudsku praksu, i od 7. svibnja 2024., NADA i dr., C‑115/22, EU:C:2024:384, t. 35.).
21
Sud je istaknuo da Sąd Najwyższy (Vrhovni sud) kao takav ispunjava tako navedene zahtjeve te je s tim u vezi precizirao da ako zahtjev za prethodnu odluku dolazi od nacionalnog suda, onda treba presumirati da on ispunjava te zahtjeve neovisno o njegovu konkretnom sastavu (presude od 29. ožujka 2022., Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, t. 68. i 69., i Krajowa Rada Sądownictwa, t. 41.).
22
On je također podsjetio na to da iz ustaljene sudske prakse proizlazi da u okviru prethodnog postupka iz članka 267. UFEU‑a Sud nije ovlašten, s obzirom na podjelu funkcija između njega i nacionalnog suda, provjeravati je li odluka kojom je upućen zahtjev za prethodnu odluku donesena u skladu s nacionalnim pravilima o ustrojstvu sudova i o sudskom postupku. Sud se mora držati odluke suda države članice kojom je upućen zahtjev za prethodnu odluku sve dok ona nije ukinuta u okviru postupka po pravnim lijekovima koji eventualno predviđa nacionalno pravo (presuda Krajowa Rada Sądownictwa, t. 42. i navedena sudska praksa).
23
Tako u ovom slučaju, iako ni iz odluke kojom je upućen zahtjev za prethodnu odluku ni iz spisa kojim Sud raspolaže jasno ne proizlazi da je tijelo koje je uputilo zahtjev, sastavljeno od suca pojedinca, samo nadležno za odlučivanje o zahtjevima za ocjenu neovisnosti i nepristranosti te za izuzeće koje je podnijelo društvo C, zahtjev za prethodnu odluku ne može se smatrati nedopuštenim zbog nenadležnosti tog tijela.
24
Međutim, Sud je isto tako pojasnio da se presumpcija navedena u točki 21. ove presude može oboriti kada pravomoćna odluka koju je donio sud države članice ili međunarodni sud dovede do zaključka da sudac koji čini sud koji je uputio zahtjev nema svojstvo zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda u smislu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU‑a u vezi s člankom 47. drugim stavkom Povelje (presude od 29. ožujka 2022., Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, t. 72. i Krajowa Rada Sądownictwa, t. 44.).
25
Sud je, odlučujući o zahtjevima sudskih vijeća sastavljenih od sudaca Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove, presudio da su, s obzirom na njegovu sudsku praksu koja se odnosi na tumačenje članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU‑a u vezi s člankom 47. drugim stavkom Povelje, različita utvrđenja i ocjene koje je, s jedne strane, izvršio Europski sud za ljudska prava u presudi od 8. studenoga 2021., Dolińska‑Ficek i Ozimek protiv Poljske (CE:ECHR:2021:1108JUD004986819, u daljnjem tekstu: presuda Dolińska‑Ficek i Ozimek protiv Poljske) i, s druge strane, Naczelny Sąd Administracyjny (Visoki upravni sud) u presudi od 21. rujna 2021. doveli do zaključka da takvo sudsko vijeće nema svojstvo zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda u smislu tih odredbi prava Unije zbog načina imenovanja njegovih sudaca (vidjeti u tom smislu presudu Krajowa Rada Sądownictwa, t. 46. do 58.; rješenja od 29. svibnja 2024., Rzecznik Praw Obywatelskich (Poljski izvanredni pravni lijek), C‑720/21, EU:C:2024:489, t. 24., i od 21. lipnja 2024., Kancelaria B., C‑810/23, EU:C:2024:543, t. 23. i navedenu sudsku praksu).
26
U točki 77. presude Krajowa Rada Sądownictwa Sud je smatrao da su, promatrane zajedno, sve sustavne i činjenične okolnosti navedene u točkama 47. do 57. te presude, s jedne strane, i u točkama 62. do 76. navedene presude, s druge strane, koje su odlikovale imenovanje u Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove triju sudaca u sastavu tijela koje je uputilo zahtjev u dotičnom glavnom predmetu, dovele do toga da to tijelo nema takvo svojstvo. Naime, spoj svih tih okolnosti mogao je kod pojedinaca pobuditi opravdanu sumnju u pogledu nemogućnosti utjecaja vanjskih čimbenika na te suce i sudsko vijeće čiji su oni članovi, osobito izravnih ili neizravnih utjecaja nacionalne zakonodavne i izvršne vlasti, te u pogledu njihove neutralnosti u odnosu na međusobno suprotstavljene interese. Navedene okolnosti stoga su mogle dovesti do izostanka dojma neovisnosti ili nepristranosti tih sudaca i tog tijela, što može ugroziti povjerenje koje ti pojedinci moraju imati u pravosuđe u demokratskom društvu i vladavini prava (presuda Krajowa Rada Sądownictwa, t. 77., rješenja od 29. svibnja 2024., Rzecznik Praw Obywatelskich (Poljski izvanredni pravni lijek), C‑720/21, EU:C:2024:489, t. 25., i od 21. lipnja 2024., Kancelaria B., C‑810/23, EU:C:2024:543, t. 24. i navedena sudska praksa).
27
Stoga je Sud iz toga zaključio, u točki 78. presude Krajowa Rada Sądownictwa, da je presumpcija na koju se podsjeća u točki 21. ove presude oborena te da slijedom toga valja zaključiti da sudsko vijeće unutar Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove koje mu je uputilo predmetni zahtjev za prethodnu odluku nije „sud” u smislu članka 267. UFEU‑a, tako da taj zahtjev treba proglasiti nedopuštenim.
28
Preostaje utvrditi mogu li se razmatranja koja je Sud iznio u točkama 47. do 57. i 62. do 76. presude Krajowa Rada Sądownictwa u pogledu okolnosti koje su odlikovale imenovanje u Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove sudaca koji čine tijelo koje mu je uputilo zahtjev za prethodnu odluku u predmetu u kojem je donesena ta presuda, primijeniti na situaciju suca pojedinca koji čini tijelo koje je uputilo zahtjev u glavnom predmetu, unatoč činjenici da taj sudac nije imenovan u Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove, nego u građansko vijeće.
29
U tom pogledu valja utvrditi, na prvom mjestu, da se presuda Dolińska‑Ficek i Ozimek protiv Poljske i presuda Naczelnog Sąda Administracyjnog (Visoki upravni sud) od 21. rujna 2021., koje se odnose na okolnosti u kojima su suci Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove imenovani na temelju Odluke br. 331/2018, mogu usporediti, u pogledu sedam sudaca građanskog vijeća imenovanih na temelju Odluke br. 330/2018, s presudom Advance Pharma protiv Poljske i presudom Naczelnog Sąda Administracyjnog (Visoki upravni sud) od 6. svibnja 2021., kojom je taj sud ukinuo potonju odluku.
30
Naime, budući da je tih sedam sudaca građanskog vijeća, među kojima je i sudac T. S., imenovano nakon postupka koji je istovjetan onomu kojim su imenovani suci Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove, Europski sud za ljudska prava je u točkama 321. i 334. presude Advance Pharma protiv Poljske došao do zaključaka istovjetnih onima koje je naveo u točkama 320. i 338. presude Dolińska‑Ficek i Ozimek protiv Poljske. Tako je utvrdio da su ta imenovanja, s obzirom na to da je do njih došlo, s jedne strane, na temelju prijedloga KRS‑a u novom sastavu koji nema dovoljna jamstva neovisnosti u odnosu na zakonodavnu i izvršnu vlast i, s druge strane, iako je Naczelny Sąd Administracyjny (Visoki upravni sud) suspendirao izvršivost odluka KRS‑a, očito povrijedila temeljna nacionalna pravila kojima se uređuje postupak imenovanja sudaca.
31
Na drugom mjestu, u pogledu presude Naczelnog Sąda Administracyjnog (Visoki upravni sud) od 6. svibnja 2021., valja istaknuti da je tom presudom taj sud ukinuo Odluku br. 330/2018, uključujući u dijelu u kojem se predlaže imenovanje sudaca, pri čemu se osobito oslonio na utvrđenja i ocjene koji su samo doslovno ponovljeni u presudi od 21. rujna 2021., koja je navedena u točki 54. presude Krajowa Rada Sądownictwa.
32
To je slučaj, konkretno, s utvrđenjima iz točaka 7.1 do 7.6 tih dviju presuda Naczelnog Sąda Administracyjnog (Visoki upravni sud), prema kojima su, promatrane u svojem činjeničnom i pravnom kontekstu, izmjene nacionalnih odredbi kojima se uređuje sudski pravni lijek protiv odluka KRS‑a očito imale za cilj isključiti mogućnost da sud ispituje u kojoj je mjeri kombinacija različitih čimbenika mogla dovesti do toga da suci Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud) koji su nedavno imenovani na prijedlog KRS‑a u novom sastavu ne ispunjavaju zahtjeve iz članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU‑a i isključiti mogućnost da Sud odlučuje o tom pitanju.
33
Doduše, u općoj ocjeni pravnog i činjeničnog konteksta u kojem su se dogodile izmjene poljskog zakonodavstva, Sud je u točkama 52. i 66. presude Krajowa Rada Sądownictwa istaknuo i elemente koji su specifični za Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove. U toj točki 52. Sud se tako pozvao na točke 331. do 333. presude Dolińska‑Ficek i Ozimek protiv Poljske, u kojima je Europski sud za ljudska prava istaknuo da ozbiljnost povrede članka 6. stavka 1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisane u Rimu 4. studenoga 1950., dodatno potvrđuju ključna važnost i osjetljivost nadležnosti povjerenih tom vijeću. Što se tiče točke 66. presude Krajowa Rada Sądownictwa, u njoj se spominje osnivanje ex nihilo Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove, činjenica da se to vijeće sastoji isključivo od sudaca koji su imenovani na prijedlog KRS‑a u njegovu novom sastavu i dodjeljivanje navedenom vijeću nadležnosti u iznimno osjetljivim područjima.
34
Međutim, iako je u zahtjevu za prethodnu odluku navedeno da je predmet ispitan na raspravi Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove, nesporno je, međutim, da je sudac koji čini tijelo koje je uputilo zahtjev, a koji je odabran ždrijebom kako bi bio dio posebnog sastava zaduženog za odlučivanje o ocjeni neovisnosti i nepristranosti, imenovan u građansko vijeće.
35
Činjenica je da su nedostaci koji su utjecali na postupak koji je doveo do imenovanja suca T. S.-a, navedeni u točkama 30. i 31. ove presude, istovjetni onima koji su utjecali na postupak imenovanja sudaca Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove te su sami po sebi dovoljni kako bi kod pojedinaca pobudili legitimne i ozbiljne sumnje u neovisnost i nepristranost tog suca, neovisno o njegovu imenovanju u vijeće koje nema ista obilježja kao i Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove.
36
U tom pogledu valja naglasiti da se okolnosti koje mogu stvoriti takve sustavne sumnje u načelu odnose na pojedinačnu situaciju jednog ili više sudaca koji upućuju zahtjev na temelju članka 267. UFEU‑a, a osobito na nepravilnosti počinjene prilikom njihova imenovanja u dotični pravosudni sustav, a ne na raspoređivanje tih sudaca u određeni sastav suda (vidjeti u tom smislu presudu od 29. ožujka 2022., Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, t. 72., 73. i 75.).
37
U tim okolnostima treba smatrati da je presumpcija na koju se podsjeća u točki 21. ove presude u ovom slučaju oborena te slijedom toga valja zaključiti da sudac građanskog vijeća koji sam čini sastav tijela koje je Sudu uputilo zahtjev za prethodnu odluku nije „sud” u smislu članka 267. UFEU‑a, tako da taj zahtjev treba proglasiti nedopuštenim.
Troškovi
38
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (peto vijeće) odlučuje:
Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 15. ožujka 2023. uputio Sąd Najwyższy (Vrhovni sud, Poljska), u sastavu suca pojedinca, nije dopušten.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: poljski