Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
ATHANASIOSA RANTOSA
od 21. svibnja 2026.(1)
Predmet C-325/25
Eneco Wind Belgium SA
protiv
Région wallonne
[zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État (Belgija)]
„Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Uredba (EU) 2022/2577 – Okvir za ubrzavanje uvođenja energije iz obnovljivih izvora – Članak 3. stavak 2. – Izgradnja i rad postrojenja za proizvodnju energije korištenjem obnovljivih izvora, kao i razvoj pripadajuće mrežne infrastrukture – Postupak planiranja i izdavanja dozvola – Projekti koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa – Prednost prilikom uravnoteženja pravnih interesa u svakom slučaju – Materijalno područje primjene prednosti – Metoda prepoznavanja prevladavajućeg javnog interesa – Apsolutna ili načelna prednost – Vjetroelektrane – Zaštita krajolika i baštine”
I.      Uvod
1.        U skladu s uvodnom izjavom 1. Uredbe (EU) 2022/2577(2) „agresivni rat Ruske Federacije protiv Ukrajine i dosad nezabilježeno smanjenje opskrbe država članica prirodnim plinom iz Ruske Federacije ugrožavaju sigurnost opskrbe u Uniji i njezinim državama članicama [...]”. U tim su okolnostima tom uredbom, kojom je dopunjen plan REPowerEU koji je Europska komisija podnijela 8. ožujka 2022.(3), utvrđena hitna privremena pravila za ubrzavanje postupka izdavanja dozvola za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora. Tako je člankom 3. stavkom 2. navedene uredbe predviđeno da države članice osiguravaju, barem za projekte koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa, da se pri uravnoteženju pravnih interesa u pojedinačnim slučajevima u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola prednost daje izgradnji i radu postrojenja i instalacija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoju povezane mrežne infrastrukture.
2.        U glavnom predmetu, Valonska regija (Belgija) odbila je zahtjev koji je podnijelo društvo Eneco Wind Belgium (u daljnjem tekstu: tužitelj) za izgradnju i rad dviju vjetroelektrana, uz obrazloženje da bi taj projekt negativno utjecao na krajolik i baštinu koji se nalaze u užem području o kojem je riječ. U tom kontekstu, kako treba tumačiti pojam „prednost” iz članka 3. stavka 2. iste uredbe u pogledu projekta koji se odnosi na proizvodnju energije iz obnovljivih izvora (u daljnjem tekstu: projekt EOI), osobito s obzirom na pravni interes zaštite krajolika i baštine? To je, u biti, pitanje koje je uputio Conseil d’État (Državno vijeće, Belgija).
3.        Ovaj predmet, koji je jedinstvene prirode, Sudu daje priliku da pojasni u kojoj mjeri države članice zadržavaju diskrecijsku ovlast u pogledu izdavanja dozvole za projekt EOI koji je obuhvaćen područjem primjene Uredbe 2022/2577.
II.    Pravni okvir
A.      Pravo Unije
1.      Direktiva 92/43/EEZ
4.        Članak 6. Direktive 92/43/EEZ(4) u stavcima 3. i 4. određuje:
„3.      Svaki plan ili projekt koji nije izravno povezan s upravljanjem područjem ili potreban za njegovo upravljanje, ali bi na njega mogao imati značajan utjecaj, bilo pojedinačno bilo u kombinaciji s ostalim planovima ili projektima, predmet je ocjene prihvatljivosti utjecaja koje bi mogao imati na to područje, s obzirom na ciljeve očuvanja područja. [...]
4.      Ako se, unatoč negativnoj procjeni utjecaja na područje i u nedostatku drugih pogodnih mogućnosti, plan ili projekt ipak moraju provesti zbog imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa, uključujući interese socijalne ili gospodarske prirode, država članica poduzima sve kompenzacijske mjere kako bi osigurala zaštitu koherentnosti mreže Natur[a] 2000. [...]
[...]”
5.        Članak 16. te direktive u stavku 1. točki (c) predviđa:
„Pod uvjetom da ne postoji zadovoljavajuća alternativa i da odstupanje ne šteti održavanju populacija dotičnih vrsta u povoljnom stanju očuvanosti u njihovom prirodnom arealu, države članice mogu odstupiti od odredaba članaka 12., 13., 14. i 15. točaka (a) i (b):
[...]
(c)      u interesu javnog zdravlja i javne sigurnosti ili zbog ostalih imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa, uključujući interese socijalne ili gospodarske prirode te korisnih posljedica od primarnog značaja za okoliš.”
2.      Direktiva 2000/60/EZ
6.        Članak 4. Direktive 2000/60/EZ(5), naslovljen „Okolišni ciljevi”, u stavku 7. određuje:
„Države članice ne krše ovu Direktivu u slučaju:
–        da je nepostizanje dobrog stanja podzemnih voda, dobrog ekološkog stanja ili, gdje je to odgovarajuće, dobrog ekološkog potencijala, ili nesprečavanje pogoršanja stanja površinskih ili podzemnih voda posljedica novonastalih promjena fizičkih karakteristika tijela površinske vode ili promjena razine tijela podzemne vode, ili
–        da je nesprečavanje pogoršanja od vrlo dobrog stanja prema dobrom stanju tijela površinske vode rezultat novih ljudskih aktivnosti u području održivog razvoja
ako su zadovoljeni svi sljedeći uvjeti:
(a)      poduzeti su svi praktični koraci za ublažavanje negativnog utjecaja na stanje vodnog tijela;
(b)      razlozi tih modifikacija i promjena izričito su navedeni i objašnjeni u planu upravljanja riječnim slivom iz članka 13. te da se ciljevi preispituju svakih šest godina;
(c)      razlozi tih modifikacija i promjena od prevladavajućeg su javnog interesa i/ili su koristi za okoliš i društvo od postizanja ciljeva iz stavka l. manji od koristi za ljudsko zdravlje, sigurnost i održivi razvoj, koje proizlaze iz tih modifikacija i promjena; i
(d)      korisni ciljevi kojima služe te promjene stanja vode ne mogu se iz tehničkih razloga ili zbog nerazmjernih troškova postići drugim sredstvima koja predstavljaju znatno bolju ekološku opciju.”
3.      Direktiva 2009/147/EZ
7.        Članak 9. stavak 1. točka (a) Direktive 2009/147/EZ (6)glasi kako slijedi:
„Države članice mogu odstupiti od odredaba iz članaka od 5. do 8., ako ne postoji drugo zadovoljavajuće rješenje, iz sljedećih razloga:
(a)      –
u interesu javnog zdravlja i sigurnosti,
–        u interesu sigurnosti zračnog prometa,
–        radi sprečavanja nanošenja ozbiljne štete usjevima, stoci, šumama, ribnjacima i vodama,
–        radi zaštite flore i faune.”
4.      Direktiva (EU) 2018/2001
8.        Članak 2. Direktive 2018/2001(7), naslovljen „Definicije”, u stavku 1. određuje:
„Primjenjuju se i sljedeće definicije:
1. ‚energija iz obnovljivih izvora’ ili ‚obnovljiva energija’ znači energija iz obnovljivih nefosilnih izvora, primjerice energija vjetra, solarna energija (toplinska i fotonaponska) te geotermalna energija, energija iz okoliša, energija plime, oseke i druga energija oceana, hidroenergija, biomasa, plin dobiven od otpada, plin dobiven iz uređaja za obradu otpadnih voda i bioplin;”
9.        Člankom 16.f te direktive, naslovljenim „Prevladavajući javni interes”, predviđa se:
„Države članice do 21. veljače 2024., dok se ne postigne klimatska neutralnost, osiguravaju da se u postupku izdavanja dozvola, planiranje, izgradnja i rad postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, priključivanje takvih postrojenja na mrežu, sama mreža te sredstva za skladištenje smatraju od prevladavajućeg javnog interesa te da služe javnom zdravlju i sigurnosti pri uspostavljanju ravnoteže pravnih interesa u pojedinačnim slučajevima za potrebe članka 6. stavka 4. i članka 16. stavka 1. točke (c) [Direktive 92/43], članka 4. stavka 7. Direktive [2000/60] te članka 9. stavka 1. točke (a) Direktive [2009/147]. Države članice mogu u propisno opravdanim i specifičnim okolnostima ograničiti primjenu ovog članka na određene dijelove svojeg državnog područja, na određene vrste tehnologije ili na projekte s određenim tehničkim značajkama, u skladu s prioritetima utvrđenim u njihovim integriranim nacionalnim energetskim i klimatskim planovima [...]”
5.      Uredbe 2022/2577 i (EU) 2024/223
10.      Uvodne izjave 8. i 9. Uredbe 2022/2577 glase:
„(8)      Jedna od privremenih mjera sastoji se od uvođenja oborive pretpostavke da su projekti u području energije iz obnovljivih izvora od prevladavajućeg javnog interesa i da služe javnom zdravlju i sigurnosti, za potrebe relevantnog zakonodavstva Unije o okolišu, osim ako postoje jasni dokazi da ti projekti imaju veliki štetni utjecaj na okoliš koji se ne mogu ublažiti ili nadoknaditi. Postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, uključujući dizalice topline i energiju vjetra, ključna su za borbu protiv klimatskih promjena i onečišćenja, smanjenje cijena energije i ovisnosti Unije o fosilnim gorivima te osiguravanje sigurnosti opskrbe u Uniji. Pretpostavka da su postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, uključujući dizalice topline, od prevladavajućeg javnog interesa i služe javnom zdravlju i sigurnosti omogućila bi da takvi projekti, prema potrebi, budu predmetom pojednostavnjene procjene u okviru specifičnih odstupanja predviđenih relevantnim zakonodavstvom Unije o okolišu, s trenutačnim učinkom. Uzimajući u obzir njihove nacionalne posebnosti, državama članicama trebalo bi dopustiti da ograniče primjenu te pretpostavke na određene dijelove svojih državnih područja ili određene tehnologije ili projekte. Države članice mogu razmotriti primjenu te pretpostavke u svojem relevantnom nacionalnom zakonodavstvu o prostornom uređenju.
(9)      Na taj se način uzima u obzir važna uloga koju energija iz obnovljivih izvora može imati u dekarbonizaciji energetskog sustava Unije zahvaljujući tome što nudi izravna rješenja za zamjenu energije koja se temelji na fosilnim gorivima i rješavanje teškog stanja na tržištu. Kako bi se eliminirala uska grla u postupku izdavanja dozvola i radu postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, u postupku planiranja i izdavanja dozvola prednost bi trebalo dati izgradnji i radu postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoju povezane mrežne infrastrukture pri uravnoteženju pravnih interesa u pojedinačnom slučaju, barem za projekte koji su prepoznati kao projekti od javnog interesa. Kad je riječ o zaštiti vrsta, taj bi se prioritet trebao primjenjivati samo ako i u mjeri u kojoj su poduzete odgovarajuće mjere za očuvanje ili povrat populacija vrste u povoljno stanje očuvanosti i ako su u tu svrhu osigurana dostatna financijska sredstva i odgovarajuća područja.”
11.      Članak 1. te uredbe, naslovljen „Predmet i područje primjene”, u prvom i drugom stavku određuje:
„Ovom se Uredbom utvrđuju privremena pravila hitne prirode kako bi se ubrzao postupak izdavanja dozvola koji se primjenjuje na proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, s osobitim naglaskom na posebne tehnologije energije iz obnovljivih izvora ili posebne vrste projekata u području energije iz obnovljivih izvora kojima se u kratkom roku može postići brže uvođenje energije iz obnovljivih izvora u Uniji.
Ova se Uredba primjenjuje na sve postupke izdavanja dozvola koji su započeli unutar razdoblja njezine primjene i ne dovodi u pitanje nacionalne odredbe kojima se utvrđuju kraći rokovi od onih utvrđenih u člancima 4., 5. i 7.”
12.      U skladu s člankom 3. navedene uredbe, naslovljenim „Prevladavajući javni interes”:
„1.      Smatra se da su planiranje, izgradnja i rad postrojenja i instalacija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te njihovo priključivanje na mrežu, povezana mreža te sredstva za skladištenje od prevladavajućeg javnog interesa te da služe javnom zdravlju i sigurnosti pri uspostavljanju ravnoteže pravnih interesa u pojedinačnim slučajevima, za potrebe članka 6. stavka 4. i članka 16. stavka 1. točke (c) Direktive [92/43], članka 4. stavka 7. Direktive [2000/60] te članka 9. stavka 1. točke (a) Direktive [2009/147]. Države članice mogu ograničiti primjenu tih odredaba na određene dijelove svojeg državnog područja, kao i na određene vrste tehnologija ili na projekte s određenim tehničkim značajkama, u skladu s prioritetima utvrđenima u njihovim integriranim nacionalnim energetskim i klimatskim planovima.
2.      Države članice osiguravaju, barem za projekte koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa, da se pri uravnoteženju pravnih interesa u pojedinačnim slučajevima u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola prednost daje izgradnji i radu postrojenja i instalacija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoju povezane mrežne infrastrukture. Kad je riječ o zaštiti vrsta, prethodna rečenica primjenjuje se samo ako i u mjeri u kojoj su poduzete odgovarajuće mjere za očuvanje ili povrat populacija vrste u povoljno stanje očuvanosti i ako su u tu svrhu osigurana dostatna financijska sredstva i odgovarajuća područja.”
13.      Članak 10. iste uredbe, naslovljen „Stupanje na snagu i primjena”, navodi da ona stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije i da se primjenjuje tijekom razdoblja od 18 mjeseci od stupanja na snagu(8).
14.      Uredba 2022/2577 izmijenjena je Uredbom (EU) 2024/223(9). Njezine uvodne izjave 13. i 14. glase:
„(13)       Jedna od privremenih mjera uvedenih Uredbom [2022/2577] koja je pokazala pozitivne učinke i koja ima znatan potencijal bržeg razvoja u budućnosti odnosi se na uvođenje u članak 3. stavak 1. oborive pretpostavke da su projekti u području energije iz obnovljivih izvora od prevladavajućeg javnog interesa i da služe javnom zdravlju i sigurnosti, za potrebe posebnih odstupanja predviđenih relevantnim zakonodavstvom Unije o okolišu, osim ako postoje jasni dokazi da ti projekti imaju veliki štetni utjecaj na okoliš koji se ne može ublažiti ili nadoknaditi. Člankom 16.f Direktive [2018/2001] uvedena je oboriva pretpostavka da su projekti u području energije iz obnovljivih izvora od prevladavajućeg javnog interesa i da služe javnom zdravlju i sigurnosti, a tekst je gotovo identičan tekstu članka 3. stavka 1. Uredbe [2022/2577]. Stoga nije potrebno produljiti primjenu članka 3. stavka 1. Uredbe [2022/2577] jer će se ta oboriva pretpostavka primjenjivati na temelju članka 16.f Direktive (EU) [2018/2001].
(14)      Međutim, člankom 3. stavkom 2. Uredbe [2022/2577] zahtijeva se da se prednost da projektima koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa kad god je u pojedinom slučaju potrebno uravnoteženje pravnih interesa i kad se tim projektima uvode dodatni zahtjevi za naknadu za zaštitu vrsta. Slična odredba ne postoji u Direktivi [2018/2001]. Članak 3. stavak 2. prva rečenica Uredbe [2022/2577] ima potencijal da u postojećoj hitnoj te i dalje nestabilnoj energetskoj situaciji na energetskom tržištu s kojom se Unija suočava dodatno ubrza projekte u području energije iz obnovljivih izvora jer državama članicama propisuje da promiču te projekte u području energije iz obnovljivih izvora tako da im u kontekstu postupka država članica za planiranje i izdavanje dozvola daju prednost kad su u pitanju razni suprotstavljeni interesi koji se ne odnose na okoliš. Izvješće Komisije[(10)] pokazalo je vrijednost članka 3. stavka 2. prve rečenice Uredbe [2022/2577] u kojoj je prepoznata relativna važnost uvođenja energije iz obnovljivih izvora u trenutačnom zahtjevnom energetskom kontekstu izvan okvira posebnih ciljeva odstupanja predviđenih u direktivama iz članka 3. stavka 1. Uredbe [2022/2577]. S obzirom na izrazito ozbiljnu situaciju u pogledu opskrbe energijom s kojom se Unija trenutačno suočava, primjereno je produljiti primjenu članka 3. stavka 2. Uredbe [2022/2577] kako bi se na odgovarajući način prepoznala odlučujuća uloga koju postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora imaju u borbi protiv klimatskih promjena i onečišćenja, smanjenju cijena energije, smanjenju ovisnosti Unije o fosilnim gorivima i u jamčenju sigurnosti opskrbe Unije u kontekstu uravnoteženja pravnih interesa koje provode tijela za izdavanje dozvola ili nacionalni sudovi. Istodobno je primjereno zadržati mjeru zaštite okoliša da se za projekte koji se smatraju projektima od prevladavajućeg javnog interesa donesu odgovarajuće mjere za očuvanje vrsta, koje se podupiru dostatnim financijskim sredstvima.”
15.      Člankom 1. Uredbe 2024/223, naslovljenim „Izmjene Uredbe [2022/2577]”, predviđa se:
„Uredba [2022/2577] mijenja se kako slijedi:
[...]
2.      u članku 3. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„Za projekte koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa države članice osiguravaju da se pri uravnoteženju pravnih interesa u pojedinačnim slučajevima u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola prednost daje izgradnji i radu postrojenja i instalacija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoju povezane mrežne infrastrukture.
Kad je riječ o zaštiti vrsta, prvi podstavak primjenjuje se samo ako i u mjeri u kojoj su poduzete odgovarajuće mjere za očuvanje ili povrat populacija vrste u povoljno stanje očuvanosti i ako su u tu svrhu osigurana dostatna financijska sredstva i odgovarajuća područja.”
[...]
6.       u članku 10. dodaje se sljedeći stavak:
„Međutim, članak 1., članak 2. točka 1., članak 3. stavak 2., članak 3.a, članak 5. stavak 1. te članci 6. i 8. primjenjuju se do 30. lipnja 2025.”
B.      Belgijsko pravo
1.      Zakon o formalnom obrazloženju upravnih akata
16.      U skladu s člankom 2. Zakona od 29. srpnja 1991. o formalnom obrazloženju upravnih akata(11):
„Upravni akti upravnih tijela iz članka 1. trebaju biti formalno obrazloženi.”
17.      Članak 3. tog zakona osobito predviđa:
„Zahtijevano obrazloženje sastoji se od navođenja, u aktu, pravnih i činjeničnih razmatranja na kojima se temelji odluka.
Ono mora biti odgovarajuće.”
2.      Valonski Zakonik o teritorijalnom razvoju
18.      Članak D. IV. 53 Valonskog Zakonika o teritorijalnom razvoju, u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku, glasi kako slijedi:
„Dozvola se na temelju odgovarajućeg obrazloženja može odbiti, izdati uz uvjet ili bez njih, uz urbanističke troškove ili bez njih, ili odobriti iznimke ili odstupanja predviđene ovim zakonikom.
Uvjeti su potrebni za integraciju projekta u izgrađeni i neizgrađeni okoliš ili za izvedivost projekta, odnosno za njegovu provedbu i rad.
Osim usklađenosti sa sadržajem sektorskog plana, uključujući kartu uporabe zemljišta, sheme, urbanističke dozvole i vodiče, dozvola ili odbijanje dozvole temelji se na lokalnim urbanističkim okolnostima i može se temeljiti, među ostalim, na razlozima i uvjetima navedenima u ovom odjeljku.”
III. Glavni postupak, prethodna pitanja i postupak pred Sudom
19.      Tužitelj je 26. travnja 2023. podnio zahtjev za jedinstvenu dozvolu(12) za izgradnju i rad dviju vjetroelektrana s maksimalnom jediničnom snagom od 4,28 megavata (MW) i svih njihovih pomoćnih sredstava, odnosno montažnih objekata, pristupnih putova, kabine glave i podzemnih električnih kablova, u ustanovi koja se nalazi u Namuru (Belgija) (u daljnjem tekstu: predmetni projekt). Taj zahtjev se odnosi na postrojenja i instalacije razreda 1, za koja je potrebno ishoditi dozvolu za zaštitu okoliša, i uz njega je među ostalim podnesena procjena utjecaja na okoliš. Službenici koje je imenovala valonska vlada, a koji pripadaju upravi za prostorno i urbanističko planiranje (u daljnjem tekstu: delegirani službenik), kao i upravi za zaštitu okoliša (u daljnjem tekstu: tehnički službenik), koji su zajedno nadležni za odlučivanje o tužiteljevu zahtjevu, dostavili su 16. svibnja 2023. potvrdu o primitku kojom se potvrđuje potpunost tužiteljeva spisa.
20.      Od 7. lipnja do 10. srpnja 2023. organizirana je javna istraga o zahtjevu koji je podnio tužitelj. Tehnički i delegirani službenici donijeli su 2. listopada 2023. odluku o odbijanju zatražene jedinstvene dozvole. Iz te odluke osobito proizlazi da bi se, u slučaju instalacije dviju vjetroelektrana, znatno promijenila vizura za deset stambenih objekata, da je promjena krajolika važna u predmetnom području, da se predmetni projekt nalazi izdvojeno unutar područja bez vjetroelektrana u krugu od sedam kilometara, ali je sjeverno i južno okružen dvama važnim projektima razvoja vjetroelektrana, da referentni okvir za izgradnju vjetroelektrana u Valonskoj regiji, koji je usvojen tijekom 2013. godine, daje prednost farmama vjetroelektranama koje se sastoje od najmanje pet vjetroelektrana i, u konačnici, da se „razvoj vjetroelektrana ne može provoditi na štetu krajolika i kvalitete baštine u koji se smještaju”.
21.      Tužitelj je protiv spomenute odluke 19. listopada 2023. podnio žalbu u upravnom postupku vladi Valonske regije. 30. siječnja 2024. tehnički i delegirani službenici, nadležni za odlučivanje o toj žalbi, proslijedili su svoje sažeto izvješće ministrima zaduženima za prostorno planiranje i okoliš (Belgija), predlažući izdavanje
zatražene jedinstvene dozvole, pod određenim uvjetima. Ti su službenici 15. ožujka 2024. obavijestili tužitelja o tome da ti ministri nisu dostavili odluku o njegovoj žalbi u roku propisanom člankom 95. stavkom 7. Uredbe od 11. ožujka 1999. o okolišnoj dozvoli(13), tako da je odluka od 2. listopada 2023. potvrđena.
22.      Tužitelj je 14. svibnja 2024. podnio tužbu protiv te odluke Conseilu d’État (Državno vijeće), sudu koji je uputio zahtjev, pozivajući se na jedini tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka D.IV.53. Zakonika o teritorijalnom razvoju Valonije, članaka 2. i 3. Zakona od 29. srpnja 1991. o formalnom obrazloženju upravnih akata, članka 3. Uredbe 2022/2577, kao i na nedostatku u obrazloženju jer „nadležno tijelo nije odvagnulo pravne interese te se nije osvrnulo na prioritetnost njegova projekta, za koji je utvrđeno da je od prevladavajućeg javnog interesa”. U prilog svojem tužbenom razlogu tužitelj je istaknuo da se odvagivanje pravnih interesa koje zahtijeva pravo Unije prije svega odnosi na interese povezane, s jedne strane, sa zaštitom okoliša, kao što su bioraznolikost i javno zdravlje, i, s druge strane, s interesima povezanima sa samim projektom.
23.      Što se tiče zaštite okoliša, tužitelj je napomenuo da taj pojam osobito uključuje krajolik, kao što to proizlazi iz članka D.6, točke 11. podtočke (a) knjige I. Valonskog Zakonika o okolišu i da je analiza utjecaja projekta na njega obuhvaćena procjenom njegovih učinaka na okoliš. Tvrdio je da se obveza odvagivanja pravnih interesa u tom okviru primjenjuje kako na tehničke i delegirane dužnosnike tako i na ministre nadležne za odlučivanje u okviru žalbe. Tužitelj je dodao da se Uredbom 2022/2577 nalaže da se prilikom tog odvagivanja prizna prvenstvo proizvodnje energije iz obnovljivih izvora, što je zahtjev koji, prema njegovu mišljenju, treba proizlaziti iz obrazloženja pobijanog akta. U ovom slučaju, iz odluke od 2. listopada 2023. ne proizlazi ni to da su autori priznali prioritetnu prirodu predmetnog projekta jer je on u prevladavajućem javnom interesu, ni da se ta priroda uzima u obzir prilikom odvagivanja postojećih pravnih interesa.
24.      Valonska je regija pak navela da sudu koji je uputio zahtjev prepušta rješenje problema „s obzirom na to da ministri nisu donijeli odluku”.
25.      Taj sud naglašava da je, u skladu s prvim tumačenjem, područje primjene članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577 istovjetno području primjene stavka 1. tog članka. U tom smislu, taj stavak 1. projektima EOI daje određenu kvalitetu koja im omogućuje da konkuriraju interesima zaštićenima Direktivama 92/43, 2000/60 i 2009/147 (u daljnjem tekstu: predmetne direktive), dok stavak 2. navedenog članka propisuje da ti projekti i s njima povezani interesi imaju prednost u odnosu na te interese zaštite okoliša. Struktura te uredbe potvrdila bi to tumačenje s obzirom na to da su pretpostavka prevladavajućeg javnog interesa i prednost projekta grupirani u jednu te istu odredbu.
26.      Prema drugom tumačenju, članak 3. stavak 2. navedene uredbe ima autonoman i širi doseg od stavka 1. tog članka jer se njime nadležnim nacionalnim tijelima nalaže da prilikom svakog odvagivanja pravnih interesa od slučaja do slučaja osiguraju da projekti EOI imaju prednost, čak i izvan predmetnih direktiva, pod uvjetom da se za te projekte prizna da su od prevladavajućeg javnog interesa. U tu svrhu provedba navedenih projekata i razvoj povezane infrastrukture mreže nemaju prednost samo nad interesom zaštite okoliša, nego i nad svim konkurentnim interesima, osobito onima povezanima sa zaštitom krajolika i baštine. Općenitost teksta članka 3. stavka 2. iste uredbe potvrđuje to tumačenje i čini se da dodatno odražava volju zakonodavca Unije, kako proizlazi iz uvodnih izjava 13. i 14. Uredbe 2024/223. Takva se volja odražava i u uvodnoj izjavi 9. Uredbe 2022/2577, u kojoj se navodi cilj „eliminacije uskih grla u postupku izdavanja dozvola i radu postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora”, a da se pritom izričito ne ograničava na moguće prepreke izravno povezane s obvezama u pogledu očuvanja prirode i zaštite vode.
27.      Osim toga, sud koji je uputio zahtjev pita se o dosegu izraza „barem za projekte koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa” iz članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577, osobito u pogledu izraza „prepoznati”. Prema tome ima li taj članak 3. stavak 2. autonoman doseg ili ne, taj bi se izraz mogao shvatiti ili na način da upućuje na to da pretpostavka iz spomenutog članka 3. stavka 1. nije oboriva (ili čak na mogućnost, predviđenu tim stavkom, da se ograniči primjene te pretpostavke) ili suprotno, to jest na način da podrazumijeva da nadležna tijela države članice donose posebnu odluku kojom određene projekte kvalificiraju da su od „prevladavajućeg javnog interesa” samo za potrebe istog članka 3. stavka 2. Odabir glagola „prepoznati” i proaktivnog stava koji on podrazumijeva ima za cilj dati prednost tom drugom tumačenju. Međutim, čini se da potreba za posebnim priznavanjem od strane država članica nije u skladu s ciljem koji se nastoji postići tom uredbom, a to je poticanje uvođenja energije iz obnovljivih izvora i ubrzavanje postupaka izdavanja dozvola povezanih s izravno primjenjivim pravnim instrumentom. U tom smislu, čini se da se zakonodavac Unije odlučio za izravnu i potpunu primjenjivost zahtjeva utvrđenih navedenom uredbom, pri čemu je državama članicama ostavio mogućnost da ograniče ili isključe njihovu primjenu.
28.      Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, usto se postavlja pitanje tumačenja obveze koja se sastoji u tome da se osigura da projekti obuhvaćeni područjem primjene članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577 „imaju prednost pri odvagivanju pravnih interesa u svakom pojedinom slučaju”. To pravilo „prednosti” moglo bi se, s jedne strane, shvatiti na način da se njime uvodi apsolutna prednost u korist projekata EOI, čime se tijelo zaduženo za provedbu odvagivanja između interesa tih projekata i suprotstavljenih interesa obvezuje na davanje prednosti prvim projektima. U tom prvom slučaju, taj članak 3. stavak 2. doveo bi do osobito znatnog zadiranja u marginu prosudbe nadležnih nacionalnih tijela kad je riječ o izdavanju dozvola koje se odnose na takve projekte. S druge strane, navedeno pravilo „prednosti” također bi se moglo tumačiti na način da daje načelnu prednost koje su se ta tijela morala pridržavati, zadržavajući pritom mogućnost da od njega odstupe, po potrebi, uz posebno obrazloženje. U tom drugom slučaju, interesima povezanima s projektima EOI pridala bi se posebna važnost u izvršavanju diskrecijske ovlasti nadležnih nacionalnih tijela, a da pritom sustavno ne prevaguju nad suprotstavljenim interesima.
29.      Taj sud dodaje da Sud još nije dao tumačenje članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577 i da ono nije toliko očito da ne ostavlja mjesta nikakvoj razumnoj sumnji.
30.      U tim je okolnostima Conseil d’État odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Treba li članak 3. stavak 2. [Uredbe 2022/2577] tumačiti na način da države članice moraju osigurati da izgradnja i rad postrojenja i instalacija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoj povezane mrežne infrastrukture imaju prednost samo pri uspostavljanju ravnoteže pravnih interesa, propisanom [u stavku 1. te odredbe], odnosno pri uravnoteženju pravnih interesa za potrebe [članka 6. stavka 4. i članka 16. stavka [1.] točke (c)] [Direktive 92/43], članka 4. stavka 7. [Direktive 2000/60] te članka 9. stavka [1. točke (a)] [Direktive 2009/147] ili se ta obveza primjenjuje na svako uravnoteženje pravnih interesa koje provodi tijelo nadležno za izdavanje dozvola, uključujući kada suprotstavljeni interes nije obuhvaćen područjem primjene [predmetnih direktiva] (u ovom slučaju zaštita krajolika i baštine)?
2.      Treba li izraz „projekt[i] koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa” iz prve rečenice članka 3. stavka 2. te uredbe tumačiti na način da se njime zahtijeva posebno, opće ili pojedinačno, priznanje države članice da je projekt od „prevladavajućeg javnog interesa” ili ga treba shvatiti na način da upućuje na to da pretpostavka utvrđena u članku 3. stavku [1.] te iste uredbe nije oborena, odnosno čak na to da projekt nije isključen iz područja primjene te pretpostavke, kako se to isključivanje dopušta člankom 3. stavkom [1.] in fine?
3.      Treba li obvezu, uvedenu prethodno navedenim člankom 3. stavkom 2., da se, barem za projekte koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa, osigura da se u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola pri uravnoteženju pravnih interesa u pojedinačnim slučajevima „prednost” daje izgradnji i radu postrojenja i instalacija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoju povezane mrežne infrastrukture, tumačiti na način da se njome utvrđuje apsolutna prednost tih projekata - podložno uvjetu u pogledu okoliša koji se odnosi na zaštitu vrsta, sadržanom u tom istom stavku - ili je treba shvatiti na način da je riječ o načelnoj prednosti, od koje države članice mogu odstupiti uz posebno obrazloženje?”
31.      Sud koji je uputio zahtjev zatražio je da Sud u ovom predmetu odluči u ubrzanom postupku, predviđenom člankom 105. Poslovnika Suda. Rješenjem predsjednika Suda od 2. rujna 2025.(14) taj je zahtjev odbijen.
32.      Pisana očitovanja Sudu podnijele su belgijska, češka, talijanska i poljska vlada te Komisija.
IV.    Analiza
A.      Prvo prethodno pitanje
33.      Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577 tumačiti na način da države članice moraju osigurati da, u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola, izgradnja i rad postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora kao i razvoj infrastrukture povezane mreže imaju prednost prilikom odvagivanja pravnih interesa u svakom pojedinačnom slučaju samo za potrebe članka 6. stavka 4. i članka 16. stavka 1. točke (c) Direktive 92/43, članka 4. stavka 7. Direktive 2000/60 i članka 9. stavka 1. točke (a) Direktive 2009/147 ili se to pravilo prednosti primjenjuje i u svrhu suprotstavljenih pravnih interesa koji se nalaze izvan područja primjene tih odredbi, osobito zaštite krajolika i baštine.
34.      Uvodno ističem da se glavni predmet odnosi na zahtjev za izdavanje dozvole, podnesen 26. travnja 2023., čiji je predmet izgradnja i rad dviju vjetroelektrana. Nadležna nacionalna tijela odbila su taj zahtjev uz obrazloženje da predmetni projekt može naštetiti kvaliteti krajolika i baštine u koji se smještaja.
35.      Kad je riječ o odredbama prava Unije primjenjivima u tom predmetu, Uredba 2022/2577 o uvođenju energije iz obnovljivih izvora u članku 1. stavku 2. navodi da se primjenjuje na sve postupke izdavanja dozvola(15) koji su započeli unutar razdoblja njezine primjene. U tom pogledu, iz njezina članka 10., u njezinoj izvornoj verziji, proizlazi da je ta uredba stupila na snagu 30. prosinca 2022. te se primjenjivala do 30. lipnja 2024. Osim toga, u članku 2. stavku 2. točki 1. Direktive 2018/2001 pojam „energija iz obnovljivih izvora” definira se tako da uključuje, među ostalim, „energiju vjetra”. Stoga valja utvrditi da je Uredba 2022/2577 primjenjiva ratione temporis i ratione materiae u navedenom predmetu.
36.      Ta se uredba temelji na članku 122. stavku 1. UFEU-a, u skladu s kojim Vijeće može, u duhu solidarnosti među državama članicama, odlučiti o mjerama primjerenima gospodarskim prilikama, osobito ako se pojave ozbiljne poteškoće u opskrbi određenim proizvodima, poglavito u području energetike. Člankom 1. stavkom 1. navedene uredbe tako se predviđa da se njome utvrđuju privremena pravila hitne prirode kako bi se ubrzao postupak izdavanja dozvola koji se primjenjuje na proizvodnju energije iz obnovljivih izvora. U tom okviru, članak 3. iste uredbe, naslovljen „Prevladavajući javni interes”, definira uvjete pod kojima treba provesti odvagivanje pravnih interesa, osobito u pogledu izgradnje i rada postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora kao i razvoja infrastrukture povezane mreže.
37.      U ovom se slučaju sud koji je uputio zahtjev pita o tumačenju stavka 2. tog članka 3., što podrazumijeva, uzimajući u obzir strukturu spomenutog članka, prethodno ispitivanje dosega njegova stavka 1. Iz tog stavka proizlazi da se, među ostalim, pretpostavlja da su izgradnja i rad postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora i sama povezana mreža obuhvaćeni prevladavajućim javnim interesom i interesom javnog zdravlja i sigurnosti prilikom odvagivanja pravnih interesa u svakom pojedinom slučaju, za potrebe članka 6. stavka 4. i članka 16. stavka 1. točke (c) Direktive 92/43 (o zaštiti staništa i divlje faune i flore), članka 4. stavka 7. Direktive 2000/60 (o zaštiti voda) i članka 9. stavka 1. točke (a) Direktive 2009/147 (o zaštiti divljih ptica), pri čemu države članice ipak zadržavaju mogućnost ograničavanja primjene tih odredbi na određene dijelove svojeg državnog područja kao i na određene vrste tehnologija ili projekata s određenim tehničkim obilježjima, u skladu s prioritetima utvrđenima u njihovim integriranim nacionalnim energetskim i klimatskim planovima.
38.      Slijedom toga, člankom 3. stavkom 1. Uredbe 2022/2577 općenito se ne dodjeljuje status „prevladavajućeg javnog interesa” projektima EOI, čak i ako se tom uredbom utvrđuju hitna privremena pravila za ubrzavanje postupka izdavanja dozvola, nego se taj status priznaje samo s obzirom na odredbe predmetnih direktiva, koje se odnose na zaštitu okoliša, kojima se predviđa da se projekt koji bi mogao utjecati na određeno područje ipak može odobriti ako je ispunjeno više kumulativnih uvjeta, među kojima je i postojanje „prevladavajućeg javnog interesa”. Stoga, u skladu sa sudskom praksom Suda, na temelju članka 6. stavka 4. Direktive 92/43, čak i u slučaju kada se procjenom utvrde negativni utjecaji predviđenih mjera na područje, a ne postoje alternativna rješenja, te se mjere ipak mogu provesti ako to opravdavaju imperativni razlozi prevladavajućeg javnog interesa, pod uvjetom da država članica poduzme sve kompenzacijske mjere kako bi se zajamčila zaštita sveukupne dosljednosti mreže Natura 2000(16). Kad je riječ o Direktivi 2000/60, Sud je presudio da, kako bi se utvrdilo je li projekt odobren a da pritom nije došlo do povrede te direktive, sud može provjeriti poštuje li tijelo koje je izdalo odobrenje uvjete predviđene u članku 4. stavku 7. točkama (a) do (d) navedene direktive tako da osobito provjeri odgovaraju li predmetne djelatnosti prevladavajućem javnom interesu i/ili jesu li koristi za okoliš i društvo povezane s ostvarivanjem ciljeva navedenih u članku 4. stavku 1. iste direktive manje od koristi za zdravlje ljudi, održavanje sigurnosti osoba ili održivi razvoj koji proizlaze iz njihove provedbe(17).
39.      Kako bi se odredio doseg članka 3.
stavka 1. Uredbe 2022/2577, podsjećam na to da, u skladu sa sudskom praksom Suda, iako preambula akta Unije nema pravno obvezujuću snagu i na nju se ne može pozivati ni kako bi se odstupilo od samih odredaba predmetnog akta ni kako bi se te odredbe tumačilo na način suprotan njihovu tekstu, njome se može pojasniti sadržaj odredaba navedenog akta jer su uvodne izjave koje se nalaze u preambuli važni elementi za tumačenje kojima se može pojasniti volja autora tog akta(18). Osim toga, izreka akta neodvojiva je od njegova obrazloženja, tako da se isti mora tumačiti, ako je to potrebno, vodeći računa o razlozima koji su doveli do njegova donošenja(19).
40.      Iz toga slijedi da članak 3. stavak 1. te uredbe treba tumačiti s obzirom na uvodnu izjavu 8. navedene uredbe, u kojoj se navodi da se tom odredbom uvodi oboriva pretpostavka prema kojoj su projekti u području energije iz obnovljivih izvora od prevladavajućeg javnog interesa za potrebe relevantnog zakonodavstva Unije u području okoliša, osim ako je jasno utvrđeno da ti projekti imaju velike negativne učinke na okoliš koji se ne mogu ublažiti ili nadoknaditi. U toj se uvodnoj izjavi također pojašnjava cilj uvođenja te pretpostavke, a to je omogućiti, prema potrebi, da se za te projekte provede pojednostavljena procjena u pogledu posebnih odstupanja predviđenih zakonodavstvom Unije u području okoliša s trenutnim učinkom.
41.      Dodajem da se, s obzirom na navedenu uvodnu izjavu, članak 3. stavak 1. iste uredbe ne odnosi samo na tri navedene direktive. Naime, u istoj se uvodnoj izjavi navodi da, uzimajući u obzir njihove nacionalne posebnosti, države članice mogu razmotriti primjenu te pretpostavke u svojem relevantnom nacionalnom zakonodavstvu o prostornom uređenju. Slijedom toga, zakonodavac Unije državama članicama priznaje mogućnost da u svoje zakonodavstvo uvedu oborivu pretpostavku prema kojoj su, kako bi se olakšala njihova izgradnja na državnom području, projekti iz područja energije iz obnovljivih izvora, osobito vjetroelektrane, obuhvaćeni prevladavajućim javnim interesom s obzirom na zaštitu krajolika. Takva mogućnost počiva na pretpostavci da se nacionalnim zakonodavstvom osigurava zaštita krajolika u državi članici o kojoj je riječ(20).
42.      Drugim riječima, kao što je to istaknula češka vlada, pretpostavka prema kojoj projekt EOI obilježava prevladavajući javni interes mora se temeljiti na pravnoj osnovi, bilo s obzirom na pravo Unije (za direktive o kojima je riječ), bilo u okviru nacionalnog prava, pri čemu države članice na temelju tog članka 3. stavka 1. imaju mogućnost ograničiti primjenu te pretpostavke na određene dijelove svojeg državnog područja ili na određene tehnologije ili projekte.
43.      U ovom slučaju sud koji je uputio zahtjev želi znati primjenjuje li se pravilo prednosti utvrđeno u članku 3. stavku 2. Uredbe 2022/2577 samo u okviru predmetnih direktiva ili ono obuhvaća i pravne interese koji se nalaze izvan područja primjene tih triju direktiva, osobito zaštitu krajolika i baštine.
44.      U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, za tumačenje određene odredbe prava Unije ne treba samo uzeti u obzir njezin tekst, nego i kontekst u kojemu se nalazi te ciljeve propisa kojeg je dio(21).
45.      Kao prvo, kad je riječ o tekstu članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577, u toj se odredbi navodi da „[d]ržave članice osiguravaju, barem za projekte koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa, da se pri uravnoteženju pravnih interesa u pojedinačnim slučajevima u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola prednost daje izgradnji i radu postrojenja i instalacija za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoju povezane mrežne infrastrukture. Kad je riječ o zaštiti vrsta, prethodna rečenica primjenjuje se samo ako i u mjeri u kojoj su poduzete odgovarajuće mjere za očuvanje ili povrat populacija vrste u povoljno stanje očuvanosti i ako su u tu svrhu osigurana dostatna financijska sredstva i odgovarajuća područja”.
46.      Iz teksta tog stavka 2. proizlazi da se on odnosi na situaciju koja je kronološki kasnija od one iz stavka 1. tog članka. Naime, prednost se primjenjuje tek nakon što se utvrdi da je projekt od prevladavajućeg javnog interesa u okviru odvagivanja pravnih interesa svojstvenih svakom pojedinom slučaju(22). Međutim, kao što je to naveo sud koji je uputio zahtjev, iz teksta navedenog stavka 2. ne proizlazi jasno odnosi li se on samo na direktive o kojima je riječ(23). U tom pogledu, pripremni akti koji su doveli do donošenja Uredbe 2022/2577 ne pružaju dodatne naznake u pogledu dosega istog stavka 2(24). Osim toga, iako se u članku 3. stavku 2.
drugoj rečenici te uredbe navodi zaštita vrsta, na temelju tog upućivanja ne može se zaključiti da je taj stavak nužno ograničen na te tri direktive.
47.      Kao drugo, kad je riječ o kontekstu u kojem se nalazi članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577, ističem da se u uvodnoj izjavi 14. Uredbe 2024/223, kojom je izmijenjena Uredba 2022/2577, navodi da se člankom 3. stavkom 2. prvom rečenicom državama članicama nalaže da promiču projekte obnovljivih izvora energije tako da im daju prednost kada se bave različitim suprotstavljenim interesima koji nisu povezani s okolišem u okviru njihova postupka planiranja i izdavanja dozvola i da se tom odredbom priznaje relativna važnost uvođenja energije iz obnovljivih izvora koja nadilazi posebne ciljeve odstupanja predviđenih u predmetnim direktivama. Iako, kao što je to istaknula češka vlada, Uredba 2024/223 nije primjenjiva ratione temporis na glavni postupak i iako se ta uvodna izjava 14. ne odražava u tekstu te uredbe, navedena uvodna izjava, u skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 39. ovog mišljenja, ipak omogućuje pojašnjenje namjere Vijeća u trenutku donošenja i produljenja(25) članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577, odnosno da područje primjene te odredbe nije ograničeno na navedene direktive.
48.      U istom smislu, iz uvodnih izjava 13. i 14. Uredbe 2024/223 proizlazi da primjena članka 3. stavka 1. Uredbe 2022/2577 nije produljena zbog toga što će se oboriva pretpostavka koja se njime predviđa primjenjivati na temelju članka 16.f Direktive 2018/2001, za razliku od članka 3. stavka 2. te uredbe, s obzirom na to da ta direktiva ne sadržava odredbu sličnu tom stavku 2. Takvo razlikovanje upućuje na to da dva stavka članka 3. Uredbe 2022/2577 nisu neodvojivo povezana i mogu ulaziti u različita materijalna područja primjene.
49.      Kao treće i posljednje, kad je riječ o ciljevima koji se nastoje postići Uredbom 2022/2577, iz članka 1. stavka 1. te uredbe proizlazi da je njezin cilj bio ubrzati postupak izdavanja dozvola koji se primjenjuje na projekte EOI. U tom okviru, kao što se to pojašnjava u uvodnoj izjavi 9. navedene uredbe, cilj pravila prednosti iz članka 3. stavka 2. iste uredbe jest eliminiranje uskih grla u postupku izdavanja dozvola i radu postrojenja koja upotrebljavaju obnovljive izvore energije. Ostvarenje tog cilja logično podrazumijeva da se to pravilo prednosti primjenjuje izvan samih interesa obuhvaćenih direktivama o kojima je riječ. Osim toga, bilo bi paradoksalno da se navedeno pravilo primjenjuje pri odvagivanju pravnih interesa od slučaja do slučaja kad je riječ o staništima (Direktiva 92/43), pticama (Direktiva 2009/147) i vodama (Direktiva 2000/60), za koje se u članku 191. stavku 2. UFEU-a navodi da je cilj politike Unije visoka razina zaštite, ali da se ne odnosi na druge pravne interese koji nemaju usporedivu zaštitu u okviru prava Unije, osobito kad je riječ o krajoliku i baštini. Stoga smatram, kao i sud koji je uputio zahtjev, da tumačenje prema kojem područje primjene članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577 nije ograničeno na navedene direktive više odgovara volji zakonodavca Unije.
50.      S obzirom na prethodno navedeno, predlažem da se na prvo pitanje odgovori tako da članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577 treba tumačiti na način da države članice moraju osigurati da, u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola, izgradnja i rad postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoj infrastrukture povezane mreže imaju prednost prilikom odvagivanja pravnih interesa u svakom slučaju, ne samo za potrebe članka 6. stavka 4. i članka 16. stavka 1. točke (c). Direktive 92/43, članka 4. stavka 7. Direktive 2000/60 i članka 9. stavka 1. točke (a) Direktive 2009/147, nego i u svrhu suprotstavljenih pravnih interesa koji se nalaze izvan područja primjene tih odredbi, osobito zaštite krajolika i baštine.
B.      Drugo prethodno pitanje
51.      Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577 tumačiti na način da izraz „projekti koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa” znači da takav interes zahtijeva da ga predmetna država članica izričito prizna ili ga treba shvatiti na način da upućuje na to da pretpostavka utvrđena u stavku 1. tog članka nije oborena ili pak, s obzirom na taj stavak 1. in fine, na nepostojanje isključenja tih projekata iz područja primjene te pretpostavke.
52.      Što se tiče pojma „projekti koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa”(26) u smislu članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577, čini mi se potrebnim razlikovati tri slučaja.
53.      Najprije, kao što je to istaknuto u odgovoru na prvo prethodno pitanje, iz članka 3. stavka 1. Uredbe 2022/2577, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 8., proizlazi da se za projekte EOI pretpostavlja da su od prevladavajućeg javnog interesa za potrebe relevantnog zakonodavstva Unije u području okoliša, osim ako je jasno utvrđeno da ti projekti imaju velike negativne učinke na okoliš koji se ne mogu ublažiti ili nadoknaditi, s obzirom na to da je državama članicama usto dopušteno ograničiti primjenu te pretpostavke na određene dijelove svojeg državnog područja ili na određene tehnologije ili projekte. Kao što je to pojašnjeno i u toj uvodnoj izjavi, svrha je te oborive pretpostavke ograničiti se na pojednostavnjenu procjenu navedenih projekata u pogledu posebnih odstupanja predviđenih tim zakonodavstvom o okolišu. Slijedom toga, iz tih odredbi proizlazi da, osim u slučajevima u kojima je pretpostavka oborena (nakon procjene provedene u svakom pojedinom slučaju, u odnosu na određeni projekt i njegova obilježja, koja upućuje na značajne negativne učinke na okoliš) i/ili kada dotična država članica nije ograničila primjenu te pretpostavke pod uvjetima predviđenima u tom članku 3. stavku 1., za projekt EOI treba smatrati da je od prevladavajućeg javnog interesa za potrebe predmetnih direktiva, a da se pritom ne zahtijeva nikakav akt o izričitom priznavanju.
54.      Nadalje, kao što sam to naveo u točki 41. ovog mišljenja, iz uvodne izjave 8. Uredbe 2022/2577 također proizlazi da države članice mogu razmotriti primjenu spomenute pretpostavke u svojem relevantnom nacionalnom zakonodavstvu u području uređenja krajolika. Stoga, u slučaju da je država članica u svoje relevantno nacionalno zakonodavstvo uvela takvu pretpostavku, treba primijeniti sustav sličan onomu predviđenom za direktive o kojima je riječ, odnosno, ako pretpostavka nije ni oborena ni ograničena, treba smatrati da je predmetni projekt EOI od prevladavajućeg javnog interesa s obzirom na interes koji se sastoji od uređenja krajolika. U takvoj se situaciji od dotične države članice ne može zahtijevati nikakav akt o formalnom priznavanju.
55.      Naposljetku, kad je riječ o pravnim interesima koji nisu izričito navedeni u Uredbi 2022/2577 u okviru primjene njezina članka 3., osobito pravnom interesu koji se sastoji od zaštite baštine, pri čemu pojam „baština” treba, prema mojem mišljenju, široko tumačiti, tako da obuhvaća svu imovinu koja je od povijesnog, umjetničkog, arheološkog, estetskog, znanstvenog ili tehničkog interesa, prevladavajući javni interes projekta EOI u odnosu na taj pravni interes ne uživa nikakvu presumpciju i mora se prethodno posebno priznati, općenito(27) ili pojedinačno, na temelju pojedinačne procjene kojom će se omogućiti da se na taj projekt primijeni pravilo prednosti utvrđeno u stavku 2. tog članka.
56.      U tim okolnostima predlažem da se na drugo pitanje odgovori da članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577 treba tumačiti na način da izraz „projekti koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa” znači da, osim u slučajevima u kojima je oboriva pretpostavka predviđena u stavku 1. tog članka oborena i/ili ako dotična država članica nije ograničila primjenu te pretpostavke pod uvjetima predviđenima potonjom odredbom, takav interes ne zahtijeva izričito priznavanje u pogledu navedenih direktiva, kao i u slučaju da je ta država članica u svoje relevantno nacionalno zakonodavstvo uvela takvu pretpostavku u pogledu uređenja krajolika. Suprotno tomu, što se tiče pravnih interesa koji nisu izričito navedeni u toj uredbi u okviru primjene njezina članka 3., osobito pravnog interesa koji se sastoji od zaštite baštine, prevladavajući javni interes projekta mora biti predmet izričitog prethodnog priznavanja na temelju procjene provedene u svakom pojedinom slučaju.
C.      Treće prethodno pitanje
57.      Svojim trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577 tumačiti na način da se, kada države članice osiguravaju da barem projekti za koje je utvrđeno da su od prevladavajućeg javnog interesa „imaju prednost” pri odvagivanju pravnih interesa u svakom pojedinom slučaju, tu prednost shvaća, uz pridržaj zaštite vrsta predviđen tom odredbom, kao apsolutnu prednost ili kao načelnu prednost od koje države članice mogu odstupiti uz posebno i detaljno obrazloženje.
58.      Kao što se na to podsjeća u točki 44. ovog mišljenja, kako bi se utvrdio doseg pravila prvenstva predviđenog u članku 3. stavku 2. Uredbe 2022/2577, valja uzeti u obzir tekst te odredbe kao i njezin kontekst i ciljeve koji se nastoje postići tom uredbom.
59.      Kad je riječ o tekstu navedene odredbe, Komisija tvrdi da izraz „države članice osiguravaju da”, koji se upotrebljava u indikativu prezenta, odražava postojanje jasne obveze i bez odstupanja na teret tih država u pogledu prednosti projekata EOI-a, uz pridržaj zaštite vrsta predviđene istom odredbom. Ta institucija upućuje i na kontekst u kojem se nalazi članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577 ističući da, u skladu s uvodnom izjavom 14. Uredbe 2024/223, tom odredbom „zahtijeva se da se prednost da projektima koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa [...]”(28). Što se tiče češke Vlade, ona tvrdi da ako nadležno nacionalno tijelo utvrdi da se pretpostavka pretežnog javnog interesa u smislu članka 3. stavka 1. Uredbe 2022/2577 ne može pobiti (odnosno da projekt EOI o kojem je riječ ne izaziva značajne štetne učinke na okoliš) i da se pitanje zaštite vrsta u smislu stavka 2. tog članka ne postavlja ili je adekvatno riješeno, tom se projektu mora dati apsolutni prioritet pri odvagivanju pravnih interesa u kontekstu postupaka navedenih u stavku 1.
60.      Međutim, smatram da upotreba glagola „osigurati” i „zahtijevati” nije jednoznačna. Naime, oni se također mogu shvatiti na način da se njima državama članicama nalaže provedba pravila prednosti, a da se pritom ne daje apsolutna prednost. Takva prednost podrazumijeva da su države članice nužno dužne odobriti projekte EOI i izdati povezane dozvole ako je za potonje prethodno utvrđeno da su obuhvaćeni prevladavajućim javnim interesom.
61.      Usto, u članku 3. stavku 2. Uredbe 2022/2577 upućuje se na „odvagivanje pravnih interesa u svakom pojedinom slučaju”, što upućuje na to da države članice moraju provesti pojedinačnu ocjenu za svaki projekt. Štoviše, kao što je to navedeno u točki 40. ovog mišljenja, stavkom 1. tog članka uvodi se oboriva pretpostavka. Iz toga se po analogiji može zaključiti da je u stavku 2. navedenog članka utvrđena načelna prednost koja se može isključiti za određeni projekt EOI, s obzirom na njegova posebna obilježja.
62.      Još važnije, iz teksta navedenih direktiva proizlazi da države članice raspolažu marginom prosudbe prilikom ocjene treba li određeni projekt odobriti, uzimajući u obzir njegove učinke na okoliš. Stoga mi se čini da, čak i ako pretpostavka predviđena člankom 3. stavkom 2. Uredbe 2022/2577 nije oborena ili ograničena, države članice zadržavaju mogućnost ocjene svih obilježja i konteksta projekta EOI prije donošenja svoje konačne odluke. Ta se ocjena provodi uzimajući u obzir činjenicu da se, prema izrazu koji je upotrijebio sud koji je uputio zahtjev, interesima povezanima s projektima EOI mora priznati „posebna važnost” u izvršavanju te ocjene.
63.      Osim toga, napominjem da zaštita krajolika i baštine(29) nije nepoznata Uredbi 2022/2577. Osim već navedene uvodne izjave 8. te uredbe, koja upućuje na uređenje krajolika, članak 4. navedene uredbe, naslovljen „Ubrzavanje postupka izdavanja dozvola za ugradnju opreme za solarnu energiju”, u stavku 2. navodi da države članice mogu isključiti određena područja ili konstrukcije iz odredaba stavka 1. tog članka (kojim se utvrđuje najdulje trajanje postupka izdavanja dozvola za ugradnju opreme za solarnu energiju i sredstava za skladištenje energije na istoj lokaciji, na tri mjeseca, ako proizvodnja solarne energije nije njezin glavni cilj) „zbog zaštite kulturne ili povijesne baštine ili zbog razloga povezanih s nacionalnim obrambenim interesima ili sigurnosnim razlozima”(30). Stoga se u istoj uredbi baština uzima u obzir kao pravni interes koji zaslužuje zaštitu, iako se ne navodi u članku 3. Uredbe 2022/2577 i povezanim uvodnim izjavama(31).
64.      Osim toga, države članice dužne su poštovati svoje međunarodne obveze koje uključuju, nakon što su je ratificirale, Konvenciju Vijeća Europe o krajoliku, donesenu u Firenci (Italija), 20. listopada 2000., kako je izmijenjena Protokolom od 1. kolovoza 2016.(32) Međutim, u članku 5. te konvencije, naslovljenom „Opće mjere”, u točki (d) navodi se da se svaka stranka obvezuje „uključiti krajolik u politike prostornog planiranja, urbanističke i kulturne politike, politike zaštite okoliša, poljoprivredne, socijalne i gospodarske politike, kao i u druge politike koje mogu imati izravan ili neizravan učinak na krajolik”. Kad je konkretno riječ o vjetroelektranama, kao što je to istaknula poljska vlada, iz izvješća naslovljenog „Krajolik i vjetroelektrane” od 21. ožujka 2011., sastavljenog u okviru šeste konferencije Vijeća Europe o navedenoj konvenciji od 3. i 4. svibnja 2011., proizlazi da „[s]lično kao i druga važna infrastruktura, vjetroelektrane moraju biti predmet prostornog planiranja primjenom načela prostornog planiranja. Ono je temelj dobre integracije u krajolik i, slijedom toga, opće dosljednosti koja je razumljiva i koju je velik dio stanovništva prihvatio”(33).
65.      U istom smislu, Konvencija o zaštiti arhitektonske baštine Europe(34), donesena 3. listopada 1985. u Granadi (Španjolska), predviđa, među ostalim, u članku 4. točki 2. podtočki (a) da se svaka stranka obvezuje „spriječiti defiguraciju, degradaciju ili rušenje zaštićenih dobara. U tom smislu, svaka se stranka obvezuje, ako to već nije učinjeno, u svoje zakonodavstvo uvesti odredbe kojima se predviđa podvrgavanje nadležnom tijelu projekata rušenja ili izmjene spomenika koji su već zaštićeni ili su u postupku zaštite, kao i svih projekata koji utječu na njihov okoliš”. Što se tiče Europske konvencije za zaštitu arheološke baštine(35), donesene u Valletti (Malta), 16. siječnja 1992., ona propisuje, među ostalim, u članku 5., naslovljenom „Integrirano očuvanje arheološke baštine”, u točki iii., da se svaka stranka obvezuje „osigurati da se u procjenama utjecaja na okoliš i odlukama koje iz njih proizlaze u potpunosti uzmu u obzir arheološke lokacije i njihov kontekst”.
66.      Prema tome, smatram da bi se, u slučaju da pravilo prednosti utvrđeno u članku 3. stavku 2. Uredbe 2022/2577 treba shvatiti kao apsolutnu prednost, koja je stoga automatska, njime prekomjerno zadiralo u pravo država članica da odrede svoje prostorno planiranje. U tom pogledu, cilj koji se sastoji od ubrzavanja postupka izdavanja dozvola koji se primjenjuje na proizvodnju energije iz obnovljivih izvora u trenutačnom međunarodnom kontekstu ne može, prema mojem mišljenju, opravdati uskraćivanje državama članicama svake margine prosudbe prilikom odvagivanja pravnih interesa u svakom pojedinom slučaju, osobito kada zaštićeni suprotstavljeni interesi spadaju u područja koja nisu usklađena pravom Unije te su stoga uređena nacionalnim pravom.
67.      Dodajem da taj članak 3. stavak 2. kojim se uspostavlja privremeno hitno pravilo, koje nije produljeno u okviru Direktive 2018/2001(36), ne može, prema mojem mišljenju, dovesti u pitanje ravnotežu koju su države članice uspostavile između različitih pravnih interesa o kojima je riječ(37), osobito kada trajanje projekta EOI može biti nekoliko desetljeća, kao što je to slučaj s vjetroelektranama.
68.      Stoga smatram da pravilo prvenstva utvrđeno u članku 3. stavku 2. Uredbe 2022/2577 treba shvatiti kao načelnu prednost, čime se državi članici ostavlja mogućnost da iznimno odbije odobriti projekt EOI, pod uvjetom da pruži posebno i detaljno obrazloženje, pri čemu svoju odluku temelji na detaljnoj procjeni kojom se dokazuje ugrožavanje konkurentskog pravnog interesa zaštićenog u toj državi(38). Takvo obrazloženje mora omogućiti voditelju predmetnog projekta EOI da razumije razloge odbijanja njegova zahtjeva i tako mu omogućiti da brani svoja prava.
69.      S obzirom na ta razmatranja, predlažem da se na treće pitanje odgovori da članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577 treba tumačiti na način da, kada države članice osiguravaju da barem projekti EOI za koje je utvrđeno da su od prevladavajućeg javnog interesa imaju „prednost” prilikom odvagivanja pravnih interesa u svakom pojedinom slučaju, tu prednost treba shvatiti, podložno zaštiti vrsta predviđenoj tom odredbom, kao načelnu prednost od koje te države članice mogu odstupiti nakon temeljite procjene koja dokazuje ugrožavanje pravnog interesa zaštićenog u dotičnoj državi članici i uz posebno i detaljno obrazloženje.
V.      Zaključak
70.      S obzirom na sva prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koje je uputio Conseil d’État (Belgija) odgovori na sljedeći način:
1)      Članak 3. stavak 2. Uredbe Vijeća (EU) 2022/2577 od 22. prosinca 2022. o utvrđivanju okvira za ubrzavanje uvođenja energije iz obnovljivih izvora,
treba tumačiti na način da:
države članice moraju osigurati da, u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola, izgradnja i rad postrojenja za proizvodnju energije iz obnovljivih izvora te razvoj infrastrukture povezane mreže imaju prednost prilikom odvagivanja pravnih interesa u svakom slučaju, ne samo za potrebe članka 6. stavka 4. i članka 16. stavka 1. točke (c) Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, članka 4. stavka 7. Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike i članka 9. stavka 1. točke (a) Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica, nego i u svrhu suprotstavljenih pravnih interesa koji se nalaze izvan područja primjene tih odredbi, osobito zaštite krajolika i baštine.
2)      Članak 3. stavak 2. Uredbe br. 2022/2577
treba tumačiti na način da:
izraz „projekti koji su prepoznati kao projekti od prevladavajućeg javnog interesa” znači da, osim u slučajevima u kojima je oboriva pretpostavka predviđena u stavku 1. tog članka oborena i/ili ako dotična država članica nije ograničila primjenu te pretpostavke pod uvjetima predviđenima potonjom odredbom, takav interes ne zahtijeva izričito priznavanje u pogledu triju direktiva o kojima je riječ, kao i u slučaju da je ta država članica u svoje relevantno nacionalno zakonodavstvo uvela takvu pretpostavku u pogledu uređenja krajolika. Suprotno tomu, što se tiče pravnih interesa koji nisu izričito navedeni u toj uredbi u okviru primjene njezina članka 3., osobito pravnog interesa koji se sastoji od zaštite baštine, prevladavajući javni interes projekta mora biti predmet izričitog prethodnog priznavanja na temelju procjene provedene u svakom pojedinom slučaju.
3)      Članak 3. stavak 2. Uredbe br. 2022/2577 propisuje:
treba tumačiti na način da:
kada države članice osiguravaju da barem projekti EOI za koje je utvrđeno da su od prevladavajućeg javnog interesa imaju „prednost” prilikom odvagivanja pravnih interesa u svakom pojedinom slučaju, tu prednost treba shvatiti, podložno zaštiti vrsta predviđenoj tom odredbom, kao načelnu prednost od koje te države članice mogu odstupiti nakon temeljite procjene koja dokazuje ugrožavanje pravnog interesa zaštićenog u dotičnoj državi članici i uz posebno i detaljno obrazloženje.
1       Izvorni jezik: francuski
2      Uredba Vijeća od 22. prosinca 2022. o utvrđivanju okvira za ubrzavanje uvođenja energije iz obnovljivih izvora (SL 2022., L 335, str. 36.). Ta je uredba bila predmet tužbe za poništenje pred Općim sudom Europske unije protiv odluka Vijeća Europske unije o odbijanju zahtjeva za interno preispitivanje podnesenih na temelju članka 10. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Europske unije (SL 2006., L 264, str. 13.), kako je izmijenjena Uredbom (EU) 2021/1767 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. listopada 2021. (SL 2021., L 356, str. 1.). Opći sud odbio je te tužbe (presude od 12. studenoga 2025., Föreningen Svenskt Landskapsskydd i dr./Vijeće (T-534/23, EU:T:2025:1020), i CEE Bankwatch Network i Ökobüro/Vijeće (T-535/23, EU:T:2025:1021)) protiv kojih su trenutno podnesene žalbe Sudu (riječ je o predmetima C-33/26 P, Nederlandse Vereniging Omwonenden Windturbines i dr./Vijeće, i C-25/26 P, CEE Bankwatch Network i Ökobüro/Vijeće).
3      Cilj je tog plana ukloniti ovisnost Europske unije o ruskoj fosilnoj energiji novim mjerama za povećanje proizvodnje zelene energije, diversifikaciju opskrbe i smanjenje potražnje. Vidjeti osobito Komunikaciju Komisije Europskom parlamentu, Europskom vijeću, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija, naslovljenu „REPowerEU: zajedničko europsko djelovanje za povoljniju, sigurniju i održiviju energiju” (COM(2022) 108 final).
4      Direktiva Vijeća od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.)
5      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (SL 2000., L 327, str. 1.):
6      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (SL 2010., L 20, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 128. i ispravak SL 2015., L 75, str. 20.)
7      Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora (SL 2018., L 328, str. 82. i ispravak SL 2020., L 311, str. 11.), kako je izmijenjena Direktivom (EU)
2023/2413 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. listopada 2023. (SL L, 2023/2413) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2018/2001) .
8      Zbog čitljivosti, iako Uredba 2022/2577 više nije na snazi, u ovom se mišljenju navodi u indikativu prezenta.
9      Uredba Vijeća od 22. prosinca 2023. o izmjeni Uredbe (EU) 2022/2577 o utvrđivanju okvira za ubrzavanje uvođenja energije iz obnovljivih izvora (SL L, 2024/223).
10      Izvješće Komisije Vijeću od 28. studenoga 2023. o preispitivanju Uredbe Vijeća (EU) 2022/2577 od 22. prosinca 2022. o utvrđivanju okvira za ubrzavanje uvođenja energije iz obnovljivih izvora [COM(2023) 764 final].
11       Moniteur belge od 12. rujna 1991., str. 19976.
12      Iz spisa podnesenog Sudu proizlazi da takva dozvola predstavlja odluku nadležnog tijela o mješovitom projektu koja vrijedi i za okolišnu i urbanističku dozvolu.
13       Moniteur belge od 8. lipnja 1999., str. 21114.
14      Rješenje Eneco Wind Belgium (C-325/25, EU:C:2025:677).
15      Takav je postupak definiran u članku 2. točki 1. Uredbe 2022/2577.
16      Vidjeti u tom smislu presudu od 7. prosinca 2023., Latvijas valsts meži (C-434/22, EU:C:2023:966, t. 56. i navedenu sudsku praksu).
17      Vidjeti presudu od 1. lipnja 2017., Folk (C-529/15, EU:C:2017:419, t. 37. i navedenu sudsku praksu). Što se tiče članka 9. stavka 1. točke (a) Direktive 2009/147, čini mi se da predmetni interes nije prevladavajući javni interes, nego interes javnog zdravlja i sigurnosti, koji je također naveden u članku 3. stavku 1. Uredbe 2022/2577.
18      Vidjeti presudu od 26. siječnja 2021., Hessischer Rundfunk (C-422/19 et C-423/19, EU:C:2021:63, t. 64. i navedenu sudsku praksu).
19      Vidjeti presudu od 26. ožujka 2020., Hungeod i dr. (C-496/18 i C-497/18, EU:C:2020:240, t. 69. i navedenu sudsku praksu).
20      Tužitelj je pred sudom koji je uputio zahtjev tvrdio da, u skladu s belgijskim propisom koji se primjenjuje u glavnom postupku, zaštita okoliša uključuje krajolik (vidjeti točku 23. ovog mišljenja.).
21      Presuda od 12. veljače 2026., Stichting Koskea (C-490/24, EU:C:2026:89, t. 23. i navedena sudska praksa).
22      Talijanska vlada tvrdi da dva stavka članka 3. Uredbe 2022/2577 imaju različite funkcije u smislu da se stavkom 1., time što se njime uvodi oboriva pretpostavka „prevladavajućeg javnog interesa”, uspostavlja „ciljano” odstupanje, dok se stavkom 2. daje prednost projektima EOI, čime se uvodi „postupovna prednost”.
23      Talijanska vlada i Komisija tvrde da, s obzirom na tekst članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577, upotreba izraza „[odvagivanje pravnih interesa] u svakom pojedinom slučaju” (kao što to ističe i belgijska vlada) i „u okviru postupka planiranja i izdavanja dozvola” svjedoči o općem dosegu te odredbe, koji se ne može ograničiti samo na okolišne interese navedene u stavku 1. tog članka. Ne slažem se s tim tumačenjem. Naime, s jedne strane, izraz „odvagivanje pravnih interesa u svakom pojedinom slučaju” nalazi se i u stavku 1. navedenog članka. S druge strane, budući da je područje primjene te uredbe, kao što se to navodi u njezinu članku 1.stavku 1., „postupak izdavanja dozvola”, kako stavak 1. tako i stavak 2. članka 3. spomenute uredbe dio su postupka planiranja i izdavanja dozvola.
24      Komisijin Prijedlog Uredbe Vijeća od 9. studenoga 2022. o utvrđivanju okvira za ubrzavanje uvođenja energije iz obnovljivih izvora (COM(2022) 591 final) sadržava članak 2., naslovljen „Prevladavajući javni interes”, čiji je tekst stavka 1. sličan tekstu članka 3. stavka 1. Uredbe 2022/2577, pri čemu se upućuje na iste odredbe navedenih direktiva, dok je taj članak 2. stavak 2. druga rečenica sastavljen gotovo istovjetno članku 3. stavku 2. te uredbe. Osim toga, uvodne izjave 7. i 9. tog prijedloga analogne su uvodnim izjavama 8. i 9. navedene uredbe.
25      U članku 1. točki 6. Uredbe 2024/223 navodi se da je primjena članka 3. stavka 2. Uredbe 2022/2577 produljena do 30. lipnja 2025.
26      Uredba 2024/223 izmijenila je članak 3. stavak 2. Uredbe 2022/2577 brisanjem izraza „barem za”. Ta izmjena ne može dovesti do drukčijeg tumačenja te odredbe u okviru ovog zahtjeva za prethodnu odluku.
27      Smatram da opće priznavanje može poprimiti različite oblike, kao što je priznavanje zakonodavnim ili regulatornim putem, po kategorijama, ali i sastavljanjem popisa koji sadržavaju više područja priznatih u skladu sa zajedničkim kriterijima.
28      Moje isticanje.
29      Pojam „baština” treba široko tumačiti. Vidjeti u tom pogledu točku 55. ovog mišljenja.
30      Članak 7. Uredbe 2022/2577, naslovljen „Ubrzavanje uvođenja dizalica topline”, u stavku 3. predviđa sličnu odredbu.
31      Drugi instrumenti prava Unije također osiguravaju zaštitu krajolika i baštine. To je osobito slučaj s Uredbom (EU) 2021/2115 Europskog parlamenta i Vijeća od 2. prosinca 2021. o utvrđivanju pravila o potpori za strateške planove koje izrađuju države članice u okviru zajedničke poljoprivredne politike (strateški planovi u okviru ZPP-a) i koji se financiraju iz Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) te o stavljanju izvan snage Uredbi (EU) br. 1305/2013 i (EU) br. 1307/2013, čiji članak 6., naslovljen „Posebni ciljevi”, u stavku 1. točki (f) određuje da se opći ciljevi ostvaruju se putem sljedećih specifičnih ciljeva: „doprinos zaustavljanju procesa gubitka bioraznolikosti i pokretanju procesa oporavka bioraznolikosti, poboljšanje usluga ekosustava te očuvanje staništa i krajobraza” (moje isticanje).
32      Ta je konvencija dostupna u verzijama na engleskom i francuskom jeziku (službeni jezici) te na njemačkom, talijanskom i ruskom jeziku na sljedećoj adresi: https://www.coe.int/fr/web/conventions/full-list?module=treaty-detail&treatynum=176.
33      Vidjeti str. 19. tog izvješća, koje je dostupno na francuskom jeziku na sljedećoj adresi: https://rm.coe.int/16806f40cc.
34      Ta je konvencija dostupna u verzijama na engleskom i francuskom jeziku (službeni jezici) te na njemačkom, talijanskom i ruskom jeziku na sljedećoj adresi: https://www.coe.int/fr/web/conventions/full-list?module=treaty-detail&treatynum=121.
35      Ta je konvencija dostupna u verzijama na engleskom i francuskom jeziku (službeni jezici) te na njemačkom, talijanskom i ruskom jeziku na sljedećoj adresi: https://www.coe.int/fr/web/conventions/full-list?module=treaty-detail&treatynum=143. Kraljevina Belgija je pak ratificirala te tri konvencije Vijeća Europe.
36      Vidjeti točku 48. ovog mišljenja.
37      U tom je smislu poljska vlada napomenula da bi apsolutna prednost dodijeljena projektima EOI mogla dovesti do znatnih poremećaja u prirodnom sustavu ili dugotrajnom prostornom razvoju u pogledu očuvanja vrijednosti prirodne, krajobrazne ili kulturne baštine.
38      Kad je riječ o potrebi postizanja odgovarajuće ravnoteže između energetske sigurnosti i zaštite okoliša, vidjeti TlA da Silva, E., „In Search of the Golden Ratio: The Conundrum of Balancing Environnental Protection and Energy Security”, European Energy and Environmental Law Review, 2024., sv. 33., br. 6., str. 263. do 273.