EUR-Lex - 61999O0329 - DA
Avis juridique important
|
61999O0329
Kendelse afsagt af Domstolens Præsident den 18. november 1999.
-
Pfizer Animal Health SA m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber m.fl..
-
Appel - Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans i en sag om foreløbige forholdsregler - Alvorligt og uopretteligt tab - Hensyntagen til intervenienternes tab.
-
Sag C-329/99 P (R).
Samling af Afgørelser 1999 side I-08343
Sammendrag
Nøgleord
1 Appel - anbringender - fejlagtig bedømmelse af faktiske omstændigheder - afvisning (Art. 225 EF; EF-statutten for Domstolen, art. 51) 2 Appel - anbringender - urigtig bedømmelse af beviserne - afvisning (EF-statutten for Domstolen, art. 51) 3 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - hovedsagen umiddelbart egnet til antagelse til realitetsbehandling (Domstolens procesreglement, art. 83, stk. 1) 4 Retspleje - intervention - betingelser for tilladelse - berettiget interesse i sagens afgørelse - intervention i en sag vedrørende en anmodning om udsættelse af gennemførelsen af en fællesskabsretsakt - selvstændig ret for intervenienten til en foreløbig retsbeskyttelse - foreligger ikke (EF-statutten for Domstolen, art. 37)
Sammendrag
1 Ifølge artikel 225 EF og artikel 51 i statutten for Domstolen er appel begrænset til retsspørgsmål og skal være støttet på, at Retten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl, som krænker appellantens interesser, eller at Retten har tilsidesat fællesskabsretten. Retten er enekompetent til for det første at fastslå de faktiske omstændigheder - bortset fra tilfælde, hvor det fremgår af de sagsakter, der har været forelagt for Retten, at dens konstateringer er indholdsmæssigt urigtige - og til for det andet at vurdere disse faktiske omstændigheder. 2 Under en appelsag har Domstolen principielt ikke kompetence til at undersøge de beviser, Retten har lagt til grund ved fastlæggelsen af og bedømmelsen af faktum. Når de almindelige retsgrundsætninger vedrørende bevisbyrden, såvel som de processuelle regler for fremlæggelse af bevis er blevet iagttaget, har alene Retten kompetence til at afgøre, hvilken bevisværdi der skal tillægges de oplysninger, den har fået forelagt. 3 Det følger af artikel 83, stk. 1, første afsnit, i Domstolens procesreglement, at det kun er den, der har anlagt sag ved Domstolen til prøvelse af en retsakt udstedt af en institution, som kan indgive en begæring om udsættelse af gennemførelsen af denne retsakt. For at en sådan begæring kan antages til realitetsbehandling, skal sagsøgeren endvidere påvise, at der foreligger visse omstændigheder, på grundlag af hvilke det umiddelbart kan antages, at den hovedsag, som sagsøgerens begæring om foreløbige forholdsregler knytter sig til, kan antages til realitetsbehandling, således at det undgås, at sagsøgeren ved hjælp af en begæring om foreløbige forholdsregler kan opnå udsættelse af gennemførelsen af en retsakt, som han senere ikke opnår annulleret af Domstolen, idet hans søgsmål er blevet afvist under behandlingen af hovedsagen. 4 For så vidt angår de betingelser, en person skal opfylde for at få tilladelse til at intervenere i en retssag, kræver artikel 37 i statutten for Domstolen blot, at intervenienten godtgør at have en berettiget interesse i sagens afgørelse, idet intervention har en accessorisk karakter i forhold til sagens genstand. Det følger heraf, at selv om intervenienten under en sag vedrørende en begæring om udsættelse af gennemførelsen af en retsakt kan gøre sine interesser gældende, kan han ikke udvide sagens genstand ved at gøre krav på en selvstændig ret til foreløbig retsbeskyttelse til egen fordel. Spørgsmålet om, hvorvidt uopsættelighedsbetingelsen i forbindelse med en begæring om foreløbige forholdsregler er opfyldt, skal vurderes på baggrund af nødvendigheden af, at der træffes en foreløbig afgørelse for at undgå, at den begærende part lider et alvorligt og uopretteligt tab.