Domstolens dom (Femte Afdeling) af 21. oktober 2021 – Wilo Salmson France SAS mod Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti og Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti –- Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul Bucureşti – Rumænien)
(Sag C-80/20) 1
[Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 167-171 og artikel 178, litra a) – ret til momsfradrag – tilbagebetaling af moms til afgiftspligtige personer, der er etableret i en anden medlemsstat end tilbagebetalingsmedlemsstaten – besiddelse af en faktura – direktiv 2008/9/EF – afvisning af tilbagebetalingsanmodningen – leverandørens »kreditering« af fakturaen – udstedelse af en ny faktura – ny tilbagebetalingsanmodning – afvisning]
Processprog: rumænsk
Den forelæggende ret
Tribunalul Bucureşti
Parter i hovedsagen
Sagsøger: Wilo Salmson France SAS
Sagsøgte: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti og Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti –- Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi
Konklusion
Artikel 167-171 og 178 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/45/EU af 13. juli 2010, og Rådets direktiv 2008/9/EF af 12. februar 2008 om detaljerede regler for tilbagebetaling af moms i henhold til direktiv 2006/112 til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men i en anden medlemsstat, skal fortolkes således, at retten til tilbagebetaling af merværdiafgift (moms), der er pålagt en levering af varer, ikke kan udøves af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men i en anden medlemsstat, hvis denne afgiftspligtige person ikke er i besiddelse af en faktura som omhandlet i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2010/45, vedrørende købet af de pågældende varer. Det er kun, hvis et dokument er behæftet med mangler af en sådan art, at de nationale skatte- og afgiftsmyndigheder ikke råder over de oplysninger, der er nødvendige for at underbygge en tilbagebetalingsanmodning, at det kan lægges til grund, at et sådant dokument ikke udgør en »faktura« som omhandlet i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2010/45.
Artikel 167-171 og 178 i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2010/45, samt artikel 14, stk. 1, litra a), første alternativ, i direktiv 2008/9 skal fortolkes således, at de er til hinder for afvisning af en anmodning om tilbagebetaling af merværdiafgift (moms) for en given tilbagebetalingsperiode alene med den begrundelse, at denne afgift forfaldt i en tidligere tilbagebetalingsperiode, selv om den først er blevet faktureret i den givne tilbagebetalingsperiode.
Artikel 167-171 og 178 i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2010/45, samt direktiv 2008/9 skal fortolkes således, at en leverandørs ensidige annullation af en faktura, efter at tilbagebetalingsmedlemsstaten har vedtaget en afgørelse om afvisning af den anmodning om tilbagebetaling af merværdiafgift (moms), der var baseret på denne faktura, og idet denne afgørelse allerede er blevet endelig, samt denne leverandørs efterfølgende udstedelse af en ny faktura vedrørende de samme leveringer i en senere tilbagebetalingsperiode, uden at disse leveringer blev anfægtet, hverken har betydning for, om der foreligger en ret til tilbagebetaling af moms, som allerede er blevet udøvet, eller betydning for den periode, hvor retten skal udøves.
____________
1     EUT C 279 af 24.8.2020.