61990TO0039_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
Sagsfremstilling
1 Ved staevning, indgaaet til Justitskontoret for De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans den 26 . september 1990, har NV Samenwerkende Elektriciteits-produktiebedrijven ( herefter benaevnt "SEP ") i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 2 . august 1990 vedroerende en procedure i henhold til artikel 11, stk . 5, i Raadets forordning nr . 17 af 6 . februar 1962 ( IV/33.539-SEP/Gasunie ).
2 Ved et saerskilt dokument, indgaaet til Rettens Justitskontor samme dag, har sagsoegeren i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 186 fremsat en begaering om, at gennemfoerelsen af den anfaegtede beslutning som en foreloebig forholdsregel udsaettes .
3 Kommissionen har den 11 . oktober 1990 fremsat sine bemaerkninger til begaeringen om foreloebige forholdsregler . Parterne har fremsat deres mundtlige bemaerkninger under retsmoedet den 24 . oktober 1990 .
4 Forinden der tages stilling til naervaerende begaering om foreloebige forholdsregler, skal der redegoeres for den sammenhaeng, hvori sagen indgaar, navnlig de faktiske omstaendigheder, der har medfoert, at Kommissionen ved beslutningen af 2 . august 1990, hvis gennemfoerelse nu begaeres udsat, stillede krav om oplysninger .
5 SEP er en sammenslutning af fire virksomheder, der producerer elektricitet, og som er ansvarlige for den offentlige elektricitetsforsyning i Nederlandene . NV Nederlandse Gasunie ( herefter benaevnt "Gasunie ") har i Nederlandene et faktisk monopol paa forsyningen med naturgas . SEP og Gasunie har indgaaet en aftale om, hvorledes de skal raadfoere sig med hinanden om mulige leverancer af gas . Denne aftale er benaevnt "Samarbejdsaftale mellem SEP og Gasunie" ( herefter benaevnt "samarbejdsaftalen ").
6 Efter at Kommissionen i slutningen af 1989 var blevet bekendt med, at SEP havde indgaaet nye aftaler med Gasunie, paabegyndte den en undersoegelse af, om disse aftaler eventuelt er i strid med EOEF-Traktatens konkurrenceregler og navnlig artikel 85 .
7 Ved skrivelse af 6 . marts 1990 fremsatte Kommissionen en begaering om oplysninger i henhold til artikel 11, stk . 3, i Raadets forordning nr . 17 af 6 . februar 1962, foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikler 85 og 86 ( EFT L 1959-1962, s . 81, herefter benaevnt "forordning nr . 17 "). I begaeringen anmodede Kommissionen om fremsendelse af foelgende dokumenter : samarbejdsaftalen mellem SEP og Gasunie og dokumenter vedroerende de forudgaaende forhandlinger, den oprindelige aftale om levering af gas, der var indgaaet mellem SEP og det norske selskab Statoil, og korrespondancen vedroerende denne samt oplysninger om den nederlandske stats rolle i forbindelse med indgaaelsen af aftalen mellem SEP og Gasunie .
8 Kommissionen bemaerkede i samme skrivelse, at samarbejdsaftalen kunne have indflydelse paa aftalen mellem SEP og Statoil om levering af gas, saafremt det var aftalt, at SEP i foerste raekke skulle aftage gas fra Gasunie, og at selskabet kun kunne forhandle med udenlandske leverandoerer, saafremt selskabet ikke var tilfreds med priserne . Efter Kommissionens opfattelse ville de oenskede oplysninger goere det muligt for den "paa grundlag af et fuldstaendigt kendskab til de faktiske forhold og disses indbyrdes oekonomiske afhaengighed at vurdere, om aftalen ( aftalerne ) er forenelige med EOEF-Traktatens konkurrenceregler, navnlig artikel 85 ".
9 SEP fremsendte ved skrivelse af 9 . april 1990 til Kommissionen en kopi af samarbejdsaftalen med Gasunie, saaledes som denne i mellemtiden var blevet indgaaet endeligt, og et forudgaaende udkast til denne . SEP afslog imidlertid at give Kommissionen de oevrige oplysninger, som den havde bedt om, idet aftalen med Statoil ikke vedroerte samarbejdsaftalen, og idet den nederlandske stat ikke havde spillet nogen rolle ved indgaaelsen af samarbejdsaftalen med Gasunie, og idet der endvidere ikke forelaa nogen korrespondance i saa henseende .
10 Kommissionen fremsendte en ny skrivelse til sagsoegeren den 23 . april 1990, hvori den gentog sin tidligere begaering om oplysninger . SEP besvarede denne skrivelse den 1 . maj 1990 og meddelte Kommissionen, at selskabet ikke saa nogen grund til at aendre de synspunkter, som det havde givet udtryk for i skrivelsen af 9 . april 1990 .
11 Under disse omstaendigheder paalagde Kommissionen ved beslutning af 2 . august 1990 sagsoegeren inden seks maaneder at fremsende den oprindelige aftale mellem SEP og Statoil vedroerende levering af gas og korrespondancen herom .
12 Efter Kommissionens udstedelse af den anfaegtede beslutning anmodede sagsoegeren ved skrivelse af 16 . august 1990 om en personlig samtale med generaldirektoeren for Generaldirektorat IV, C.-D . Ehlermann, for at forklare ham, hvorfor selskabet ikke kunne fremlaegge den aftale om levering af gas, som selskabet havde indgaaet med Statoil . SEP understregede ved denne lejlighed, at det var yderst vigtigt for selskabet, at aftalen i forhold til tredjemand blev behandlet strengt fortroligt .
13 Kommissionen svarede ved skrivelse af 30 . august 1990, at den ikke var indstillet paa at droefte sagen med SEP, og naar der hensaas til den tavshedspligt, som Kommissionen er undergivet, kunne det forhold, at aftalen med Statoil er fortrolig, ikke begrunde, at SEP havde naegtet at fremsende den . SEP meddelte herefter ved skrivelse af 12 . september 1990 fra sin advokat, at spoergsmaalet om fortrolighed gav anledning til problemer paa grund af medlemsstaternes mulighed for at faa adgang til aftalen med Statoil i henhold til artikel 10 i forordning nr . 17, og selskabet foreslog derfor, at Kommissionen fik kendskab til aftalen paa betingelse af, at der ikke blev taget en kopi heraf, saaledes at den selv kunne konstatere, at aftalen ikke var noedvendig for at vurdere samarbejdsaftalen med Gasunie .
14 Kommissionen afviste ved skrivelse af 24 . september 1990 dette forslag, idet den bl.a . henviste til, at artikel 10 overlod Kommissionen en tilstraekkelig skoensmaessig befoejelse til, at den kunne undlade at fremsende visse dokumenter til medlemsstaterne, og hvis aftalen med Statoil ikke kunne vaere paavirket af samarbejdsaftalen, var der ingen grund til at fremsende den til de kompetente myndigheder .
Retlige bemaerkninger
15 I henhold til EOEF-Traktatens artikel 186 og artikel 4 i Raadets afgoerelse af 24 . oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans kan Retten i sager, der er indbragt for den, foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler .
16 Artikel 83, stk . 2, i Domstolens procesreglement - der finder tilsvarende anvendelse paa Retten, indtil dens eget procesreglement traeder i kraft, jf . artikel 11, stk . 3, i Raadets afgoerelse - bestemmer, at begaeringer om foreloebige forholdsregler i henhold til EOEF-Traktatens artikel 186 skal angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget . De begaerede forholdsregler skal have en foreloebig karakter, saaledes at de ikke foregriber afgoerelsen af sagens realitet .
17 Til stoette for sin begaering har sagsoegeren i det foreliggende tilfaelde i det vaesentlige gjort gaeldende, at Kommissionens beslutning af 2 . august 1990 er i strid med artikel 11 i forordning nr . 17, idet aftalen med Statoil om levering af gas og korrespondancen herom ikke er oplysninger, der er fornoedne i denne bestemmelses forstand .
18 Sagsoegeren har videre gjort gaeldende, at gennemfoerelsen af Kommissionens beslutning vil paafoere selskabet en alvorlig og uoprettelig skade, idet Kommissionen er forpligtet til omgaaende at fremsende aftalen til medlemsstaterne i henhold til den procedure, der er fastlagt i artikel 10, stk . 1, i forordning nr . 17 . Fremsendelsen af et saadant dokument, der indeholder vaesentlige forretningshemmeligheder, til medlemsstaterne - og navnlig den nederlandske stat, der ejer 50% af aktierne i Gasunie - vil i vaesentlig grad vanskeliggoere SEP' s fremtidige forhandlinger med den nederlandske stat ( gennem Gasunie ) eller med andre medlemsstater, der leverer gas ( herunder med virksomheder, som de ejer ), idet staterne vil vaere i stand til at kende de betingelser, der er aftalt mellem SEP og Statoil .
19 Kommissionen har anfoert, at betingelsen om, at den begaerede forholdsregel umiddelbart skal forekomme berettiget, ikke er opfyldt i naervaerende sag, og at sagsoegeren ikke har godtgjort, at beslutningen vil kunne paafoere selskabet en alvorlig og uoprettelig skade .
20 Som Domstolen har fastslaaet i dom af 18 . oktober 1989, Orkem mod Kommissionen, praemis 15 ( sag 374/87, Sml . s . 3283 ), "tilkommer det Kommissionen at vurdere, om en oplysning er noedvendig for at paavise en overtraedelse af konkurrencereglerne ... (( Kommissionen kan )) med fuld ret skoenne, at det er noedvendigt at indhente flere oplysninger for bedre at kunne fastslaa overtraedelsens omfang og varighed eller kredsen af implicerede virksomheder ".
21 Selv om det tilkommer Kommissionen at vurdere, om en oplysning er noedvendig for den for at paavise en overtraedelse af konkurrencereglerne, er vurderingen af denne noedvendighed dog undergivet Rettens kontrol .
22 Uanset at denne kontrol ikke henhoerer under behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler, men under sagens realitet, skal Retten ved paakendelsen af begaeringen undersoege, dels om de oplysninger, som Kommissionen har oensket, klart gaar ud over den kompetence, der er tillagt den ved forordning nr . 17, dels om de af sagsoegeren anfoerte anbringender goer, at udsaettelsen af gennemfoerelsen umiddelbart forekommer berettiget .
23 Selv om de oplysninger, som Kommissionen har anmodet om, ikke umiddelbart synes at gaa ud over den kompetence, der er tillagt Kommissionen ved forordning nr . 17, kan de anbringender, som sagsoegeren har paaberaabt sig, imidlertid heller ikke anses for aabenbart ubegrundede, og begaeringen om foreloebige forholdsregler kan derfor ikke umiddelbart forkastes .
24 Det maa derfor undersoeges, om det forhold, at Kommissionens beslutning opretholdes, indtil Retten har truffet afgoerelse vedroerende sagens realitet, vil medfoere vaesentlig og uoprettelig skade for sagsoegeren, som foelge af, at den omhandlede kontrakt kunne blive bragt til medlemsstaternes - og navnlig Nederlandenes - kundskab .
25 En saadan fremsendelse kan foelge af artikel 10, stk . 1, i forordning nr . 17, der bestemmer, at "Kommissionen (( omgaaende fremsender )) til medlemsstaternes kompetente myndigheder afskrift af begaeringer og anmeldelser samt af de vigtigste dokumenter, som indsendes til Kommissionen med henblik paa konstatering af overtraedelser af bestemmelserne i Traktatens artikel 85 eller artikel 86 ...".
26 Det bemaerkes for det foerste, at Kommissionen - med undtagelse af begaeringer og anmeldelser - ikke er forpligtet til at tilstille alle medlemsstaterne alle dokumenter, som indsendes til den med henblik paa konstatering af overtraedelser af bestemmelserne i Traktatens artikel 85 eller 86, men alene "de vigtigste dokumenter ".
27 For det andet bemaerkes, at naar dokumenterne skal fremsendes, fremsendes de kun til medlemsstaternes "kompetente myndigheder ".
28 Kommissionen maa derfor - forinden den fremsender den omhandlede aftale til medlemsstaternes kompetente myndigheder - sikre sig, at aftalen er et af "de vigtigste dokumenter", som er indsendt til den i forbindelse med undersoegelsen . Kun naar et dokument indeholder oplysninger, der er af vaesentlig betydning for undersoegelsen af, om der foreligger en overtraedelse af konkurrencereglerne, boer det betragtes som et af "de vigtigste dokumenter", saaledes at Kommissionen skal fremsende det til de kompetente nationale myndigheder .
29 Selv om det viser sig, at dette er tilfaeldet i den foreliggende sag, indebaerer det ikke i sig selv, at de beroerte virksomheders forretningshemmeligheder ikke beskyttes tilstraekkeligt . Det fremgaar saaledes af artikel 20, stk . 2, i forordning nr . 17, at : "Med forbehold af bestemmelserne i artiklerne 19 og 10 er Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder samt deres tjenestemaend og oevrige ansatte forpligtede til ikke at give oplysninger om forhold, som de i medfoer af denne forordning faar kendskab til, og som ifoelge deres natur er undergivet tavshedspligt ". Endvidere fremgaar det af artikel 20, stk . 1, at : "De oplysninger, som er indhentet ... (( kun maa )) bruges til det med undersoegelsen eller kontrollen tilsigtede formaal ".
30 Det foelger heraf, at ikke kun Kommissionen, men ogsaa medlemsstaternes kompetente myndigheder er undergivet tavshedspligt . En medlemsstats kompetente myndighed, hvortil Kommissionen i henhold til artikel 10 i forordning nr . 17 har fremsendt et dokument, der indeholder forretningshemmeligheder, kan saaledes navnlig ikke fremsende dette til en anden national myndighed eller bruge det til andre formaal end den undersoegelse, der som i det foreliggende tilfaelde gennemfoeres af Kommissionen .
31 Beskyttelsen af SEP' s berettigede interesse i, at forretningshemmeligheder, der fremgaar af kontrakten med Statoil, ikke videregives, er saaledes tilstraekkeligt sikret ved bestemmelserne i artikel 10 sammenholdt med artikel 20 i forordning nr . 17, og dette gaelder ogsaa, selv om Kommissionens beslutning senere maatte blive annulleret i forbindelse med behandlingen af sagens realitet .
32 Hertil kommer, at selv om aftalen - hvis indhold og betydning for den af Kommissionen gennemfoerte undersoegelse ikke er Retten bekendt - faktisk fremsendes til de kompetente nationale myndigheder, kan Retten ikke i forbindelse med behandlingen af naervaerende begaering ved en foreloebig forholdsregel udsaette fremsendelsen af aftalen, idet den i saa fald paa forhaand vil gaa ud fra, at de nationale myndigheder vil tilsidesaette deres forpligtelse i henhold til artikel 20 i forordning nr . 17 .
33 Det kan saaledes ikke antages, at det vil medfoere vaesentlig og uoprettelig skade for sagsoegeren, at Kommissionen eventuelt fremsender den omhandlede aftale til en medlemsstats kompetente myndigheder .
34 Det foelger af det anfoerte, at de retlige betingelser for at ivaerksaette den begaerede foreloebige forholdsregel herefter ikke er opfyldt, og begaeringen kan derfor ikke tages til foelge .
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTENS PRAESIDENT
foer endelig afgoerelse traeffes :
1 ) Begaeringen om udsaettelse af gennemfoerelsen af Kommissionens beslutning af 2 . august 1990 tages ikke til foelge .
2 ) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes .
Saaledes bestemt i Luxembourg den 21 . november 1990 .