62024TO0615_RES
Sag T-615/24
Asociación de ciudadanos contra la corrupción y para la defensa del estado de derecho
mod
Den Europæiske Ombudsmand
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 17. juni 2025
»Annullationssøgsmål – Ombudsmandens afgørelse om ikke at indlede en undersøgelse som følge af en klage – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål – delvis åbenbart, at Retten ikke har kompetence – delvist åbenbart afvisningsgrundlag«
Annullationssøgsmål – akter, der kan være genstand for søgsmål – begreb – akter, der fremkalder bindende retsvirkninger – Den Europæiske Ombudsmands afgørelse om at afslutte behandlingen af en klage uden at indlede en undersøgelse – ikke omfattet
(Art. 228 TEUF og 263 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2021/1163, art. 2-4)
(jf. præmis 9-11)
Passivitetssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – undladelser, der kan være genstand for søgsmål – Den Europæiske Ombudsmands afgørelse om ikke at indlede en undersøgelse som følge af en klage og om ikke at fremsætte henstillinger – ikke omfattet
(Art. 265, stk. 3, TEUF)
(jf. præmis 14)
Sammendrag
I forbindelse med et annullationssøgsmål, som Retten afviste, idet det var åbenbart, dels at Retten ikke havde kompetence, dels at sagen ikke kunne antages til realitetsbehandling, tog Retten for første gang siden vedtagelsen af den ny statut for Den Europæiske Ombudsmand i 2021 (
1
) stilling til, om Ombudsmandens afgørelser om ikke at indlede en undersøgelse som følge af en klage kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål.
Sagsøgeren, Asociación de ciudadanos contra la corrupción y para la defensa del estado de derecho, var en spansk sammenslutning, hvis formål er at bekæmpe korruption og beskytte retsstaten.
Den 28. august 2024 indgav denne sammenslutning en klage over Europa-Kommissionen til Ombudsmanden. Ombudsmanden meddelte ved skrivelse af 18. september 2024 sagsøgeren, at der ikke var tilstrækkelige oplysninger til at indlede en undersøgelse, og at klagen ville blive henlagt. Efter forespørgsel fra sagsøgeren gentog Ombudsmanden ved e-mail af 27. september 2024 og ved skrivelse af 3. oktober 2024 sine tidligere svar og besvarede sagsøgerens anmodning om at indlede en undersøgelse på eget initiativ.
Sammenslutningen anlagde annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelsen i Ombudsmandens skrivelse af 3. oktober 2024.
Rettens bemærkninger
Retten afviste denne påstand om annullation, idet det var åbenbart, at den ikke kunne antages til realitetsbehandling, da den anfægtede afgørelse ikke udgjorde en retsakt, der kan anfægtes som omhandlet i artikel 263 TEUF.
I denne henseende bemærkede Retten, at det fremgår af artikel 228 TEUF og artikel 2-4 i forordning 2021/1163, at Ombudsmanden oplyser klager over tilfælde af fejl eller forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Den Europæiske Unions institutioner, organer, kontorer eller agenturer og foretager de undersøgelser, som vedkommende finder berettigede (
2
). Ombudsmanden afviser nærmere bestemt klager, der ligger uden for anvendelsesområdet for ombudsmandens mandat, eller som ikke opfylder visse proceduremæssige krav (
3
), når ombudsmanden finder, at klagen er åbenbart grundløs, afslutter han eller hun sagen og underretter klageren herom (
4
), og ombudsmanden kan beslutte at indlede en undersøgelse, når han eller hun finder dette berettiget (
5
). I denne forbindelse underretter Ombudsmanden snarest muligt klageren om den videre behandling af klagen og foreslår lageren og den pågældende institution eller det pågældende organ, kontor eller agentur en løsning, der kan bringe de i klagen omhandlede fejl eller forsømmelser til ophør, og såfremt disse parter accepterer denne løsning, kan Ombudsmanden afslutte sagen (
6
). Hvis der i forbindelse med en undersøgelse konstateres tilfælde af fejl eller forsømmelser, underretter Ombudsmanden den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur om undersøgelsens resultater og fremsætter i givet fald henstillinger (
7
). Efter denne underretning har den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur en frist på tre måneder til at afgive en detaljeret udtalelse til Ombudsmanden (
8
), hvorefter Ombudsmanden kan afslutte undersøgelsen og tilsende den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur, samt i visse tilfælde Europa-Parlamentet, en rapport, hvori Ombudsmanden kan fremsætte henstillinger. Endelig underretter Ombudsmanden klageren om resultatet af undersøgelsen, om den udtalelse, der er modtaget, og om eventuelle henstillinger, som er fremsat i rapporten (
9
).
Det følger således af nævnte bestemmelser, at Ombudsmanden snarest muligt blot underretter klageren om behandlingen af klagen, og at ombudsmanden, når han eller hun afdækker fejl eller forsømmelser, efter at have hørt den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur, alene underretter klageren om resultatet af undersøgelsen og den af den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur afgivne udtalelse samt sine eventuelle henstillinger.
I forbindelse med en undersøgelse har ombudsmanden navnlig ikke beføjelse til at træffe bindende foranstaltninger, og den rapport, som han eller hun tilsender den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur, når der findes tilfælde af fejl eller forsømmelser, har pr. definition ingen retsvirkning over for tredjemand som omhandlet i artikel 263 TEUF og er heller ikke bindende for den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur, der som led i udøvelsen af de beføjelser, som denne eller dette er tillagt ved EU-retten, frit kan beslutte at efterkomme henstillingerne.
Retten fastslog, at Ombudsmandens begrundede afgørelse om afslutning af behandlingen af en klage ved henlæggelse heraf, herunder uden indledning af en undersøgelse, ikke udgør en retsakt, der kan anfægtes i forbindelse med et annullationssøgsmål, for så vidt som en sådan afgørelse ikke har retsvirkninger over for tredjemand som omhandlet i artikel 263 TEUF.
Af samme grunde bemærkede Retten endvidere, at selv hvis det antages, at søgsmålet tilsigtede, at det i medfør af et passivitetssøgsmål støttet på artikel 265 TEUF blev fastslået, at Ombudsmanden havde undladt at indlede en undersøgelse eller endda at tilsende Kommissionen en rapport og henstillinger, kunne sådanne retsakter ikke gøres til genstand for et passivitetssøgsmål i henhold til artikel 265, stk. 3, TEUF. Et passivitetssøgsmål tilsigter nemlig, at det fastslås, at det er retsstridigt, at der ikke er vedtaget en retligt bindende retsakt. Ombudsmanden træffer ikke bindende foranstaltninger i forhold til klageren eller i øvrigt i forhold til den berørte institution eller det berørte organ, kontor eller agentur.
(
1
) – Europa-Parlamentets forordning (EU, Euratom) 2021/1163 af 24. juni 2021 om Ombudsmandens statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af dennes hverv (Den Europæiske Ombudsmands statut) og om ophævelse af afgørelse 94/262/EKSF, EF, Euratom (EUT 2021, L 253, s. 1).
(
2
) – Artikel 228, stk. 1, første og andet afsnit, TEUF.
(
3
) – Artikel 2, stk. 4, i Ombudsmandens statut.
(
4
) – Nævnte statuts artikel 2, stk. 5.
(
5
) – Nævnte statuts artikel 2, stk. 7, og artikel 3, stk. 1.
(
6
) – Nævnte statuts artikel 2, stk. 10.
(
7
) – Nævnte statuts artikel 4, stk. 1.
(
8
) – Nævnte statuts artikel 4, stk. 2.
(
9
) – Nævnte statuts artikel 4, stk. 3.