61987CJ0148_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 12 . maj 1987, har Th . Frydendahl Pedersen A/S, Hvide Sande, Danmark, i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 26 . februar 1987 om, at der ikke var grundlag for at godtgoere sagsoegeren et beloeb paa 1 765 932 DKR for betalte importafgifter, hvilket Danmark havde anmodet om tilladelse til den 28 . oktober 1986 .
2 Sagsoegeren er et dansk selskab, der leverer net til fiskerfartoejer . Den 28 . september 1984 indgav det en anmodning til Toldkammeret i Holstebro om godtgoerelse af de beloeb, med tillaeg af renter, som selskabet i tiden 8 . oktober 1980 - 14 . juni 1984 havde betalt i importafgifter af fiskenet, idet selskabet gjorde gaeldende, at Toldkammeret i de omhandlede fire aar havde fejlfortolket de gaeldende faellesskabsbestemmelser paa omraadet .
3 Den 11 . juni 1986 forelagde de danske myndigheder Kommissionen en anmodning om anvendelse af artikel 13 i Raadets forordning nr . 1430/79 af 2 . juli 1979 om godtgoerelse af eller fritagelse for import - eller eksportafgifter ( EFT L 175, s . 1 ). I henhold til denne bestemmelse kan godtgoerelse af eller fritagelse for importafgifter indroemmes, naar der foreligger saerlige forhold, og saafremt der ikke foreligger forsoemmeligheder eller urigtigheder fra importoerens side .
4 I beslutning af 26 . februar 1987, som blev meddelt de danske myndigheder, udtalte Kommissionen, at der ikke var grundlag for at imoedekomme selskabets ansoegning om godtgoerelse .
5 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
6 Sagsoegeren har til stoette for soegsmaalet gjort gaeldende, at den omtvistede beslutning er ulovlig, principalt fordi den hviler paa et retsgrundlag, der er ulovligt, nemlig Kommissionens forordning nr . 3799/86 af 12 . december 1986 om gennemfoerelsesbestemmelserne til artikel 4a, 6a, 11a og 13 i Raadets forordning nr . 1430/79 ( EFT L 352, s . 19 ), subsidiaert fordi den hviler paa et forkert retsgrundlag, idet Raadets forordning nr . 3069/86 af 7 . oktober 1986 om aendring af forordning nr . 1430/79 om godtgoerelse af eller fritagelse for import - eller eksportafgifter ( EFT L 286, s . 1 ) ikke finder anvendelse paa ansoegninger om godtgoerelse, der er indgivet foer den 1 . januar 1987 som i naervaerende sag . Sagsoegeren har mere subsidiaert gjort gaeldende, at den omtvistede beslutning er ulovlig, fordi den er truffet efter udloebet af den foreskrevne frist i Kommissionens forordning nr . 1575/80 af 20 . juni 1980 om gennemfoerelsesbestemmelserne til artikel 13 i Raadets forordning nr . 1430/79 ( EFT L 161, s . 13 ), som aendret ved Kommissionens forordning nr . 945/83 af 21 . april 1983 om anden aendring af den naevnte forordning nr . 1575/80 ( EFT L 104, s . 14 ), og endelig, mest subsidiaert, fordi betingelserne for godtgoerelse er opfyldt .
7 Der skal foerst tages stilling til, om den omtvistede beslutning er ugyldig paa grund af overskridelse af den foreskrevne frist .
8 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at den frist paa fire maaneder, der er fastsat i artikel 5, stk . 2, i den naevnte forordning nr . 1575/80, som aendret ved den naevnte forordning nr . 945/83, er blevet overskredet af Kommissionen . Ansoegningen om godtgoerelse blev fremsendt af de danske myndigheder til Kommissionen den 11 . juni 1986 . Kommissionen fandt imidlertid, at der var behov for yderligere oplysninger, og anmodede de danske myndigheder om at traekke ansoegningen tilbage og senere forelaegge den paa ny . De danske myndigheder efterkom anmodningen, trak ansoegningen tilbage og forelagde den paa ny den 28 . oktober 1986 . Sagsoegeren anfoerer, at under disse omstaendigheder er Kommissionens beslutning, som blev truffet den 26 . februar 1987 og meddelt sagsoegeren via Ministeriet for Skatter og Afgifter den 13 . marts 1987, ugyldig, da den er truffet efter udloebet af den foreskrevne frist paa fire maaneder .
9 Kommissionen har ikke bestridt sagsoegerens fremstilling af sagens faktum . Den har imidlertid begrundet sin handlemaade med, at en ubetinget overholdelse af fristen paa fire maaneder i henhold til den naevnte bestemmelse i praksis foerer til en uhensigtsmaessig retstilstand, dels fordi denne frist i visse tilfaelde viser sig at vaere for kort til, at man kan faa sagen fuldstaendigt oplyst, dels fordi artikel 7 i den naevnte forordning nr . 1575/80 foreskriver, at den ( nationale ) besluttende myndighed skal imoedekomme ansoegningen, saafremt Kommissionen ikke har truffet afgoerelse inden fristens udloeb . For at loese dette problem er Kommissionen kommet ind paa den praksis at anmode de nationale myndigheder om at traekke den foerste anmodning tilbage og senere forelaegge sagen paa ny . Vel naevnes denne fremgangsmaade ikke i forordningen, men den strider hverken mod dens system eller ordlyd, idet en medlemsstat altid har ret til at traekke sin anmodning tilbage . Hertil kommer, at Kommissionen maa afslaa en anmodning, hvis den ikke har tilstraekkelige oplysninger . For saa vidt angaar den konkrete sag, ville Kommissionen med anmodningen om yderligere oplysninger netop undgaa et afslag, som efter omstaendighederne med det samme ville fremkalde et soegsmaal for Domstolen .
10 Under disse omstaendigheder maa der foerst tages stilling til den fremgangsmaade, som Kommissionen har anvendt i naervaerende sag . Naermere bestemt maa det afgoeres, om det forhold, at Kommissionen med henblik paa at kunne indhente yderligere oplysninger anmoder medlemsstaten om at traekke den oprindeligt indgivne ansoegning tilbage og efterfoelgende forelaegge den paa ny, udgoer en procedurefordrejning .
11 Det maa i denne forbindelse fremhaeves, at Kommissionen selv i svarskriftet har anfoert, at den, for at raade bod paa den tidligere omtalte "uhensigtsmaessige" retstilstand, i medfoer af artikel 25, stk . 2, i Raadets forordning nr . 1430/79 indsatte en ny bestemmelse i forordning nr . 3799/86, der traadte i kraft den 1 . januar 1987, og hvorved den hidtil gaeldende frist paa fire maaneder blev forlaenget til seks maaneder . Ifoelge den nye bestemmelse kan fristen endvidere yderligere forlaenges, "naar Kommissionen har vaeret noedt til at anmode medlemsstaten om supplerende oplysninger ".
12 I den her omhandlede sag var forholdet derimod, at Kommissionen - i stedet for rettidigt at udbede sig de supplerende oplysninger og traeffe beslutningen inden for den foreskrevne frist - ved telex af 7 . oktober 1986 anmodede de danske myndigheder om at traekke ansoegningen tilbage og senere forelaegge den paa ny . Det maa derfor antages, at det reelle formaal med den anfaegtede fremgangsmaade var at undgaa den retsfoelge, som artikel 7 i forordning nr . 1575/80 fastsaetter for det tilfaelde, at der ikke traeffes en beslutning inden for den foreskrevne frist . Herved har Kommissionen gjort sig skyldig i procedurefordrejning .
13 Under disse omstaendigheder maa det saaledes konstateres - hvorved det er ufornoedent at tage stilling til sagsoegerens oevrige anbringender - at Kommissionens omtvistede beslutning af 26 . februar 1987, der ikke blev truffet inden udloebet af den foreskrevne frist paa fire maaneder fra det tidspunkt, da de danske myndigheder fremsendte ansoegningen den 11 . juni 1986, boer annulleres, da den er truffet paa grundlag af en i det hele mangelfuld sagsbehandling . Sagsoegeren er herefter berettiget til at faa godtgjort de importafgifter, som omhandledes i den naevnte ansoegning .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
14 I medfoer af procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger . Kommissionen har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( Foerste Afdeling )
1 ) Kommissionens beslutning af 26 . februar 1987 ( REM : 29/86 ) annulleres .
2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger .