Lieta T‑288/24
Berliner Verkehrsbetriebe (BVG)
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju
Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2025. gada 10. septembra spriedums
Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes, ko veido melodijas skaņa, reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspēja – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts
1.      Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas – Atšķirtspējas jēdziens
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 12. un 13. punktu)
2.      Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas – Atšķirtspējas vērtējums – Kritēriji – Veids, kādā preču zīmi uztver konkrētā sabiedrības daļa
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 14.–18. punktu)
3.      Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas – Skaņas preču zīme, ko veido melodijas skaņa
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 24.–38. punktu)
Rezumējums
Spriedumā Vispārējā tiesa atceļ Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) (1) Apelācijas padomes lēmumu, pamatojoties uz to, ka pēdējā minētā nav pareizi izvērtējusi reģistrācijai pieteiktās Eiropas Savienības preču zīmes atšķirtspēju attiecībā uz skaņas apzīmējumu, ko veido melodijas skaņa, ņemot vērā Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu (2).
Prasītāja Berliner Verkehrsbetriebe (BVB) lūdza reģistrēt preču zīmi, ko veido melodijas skaņa, attiecībā uz noteiktiem transporta pakalpojumiem (3). Pēc tam, kad pārbaudītāja noraidīja šo pieteikumu, prasītāja iesniedza apelācijas sūdzību EUIPO.
Apelācijas padome konstatēja reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspējas neesamību. Tā kā minētā preču zīme ir divu sekunžu skaņas apzīmējums, ko veido vienkārša četru dažādu uztveramu skaņu secība, tā ir tik īsa un banāla, ka patērētāji nespēs to atpazīt kā ar to apzīmēto pakalpojumu komerciālās izcelsmes norādi. Tā tiks uztverta vienkārši kā funkcionāls skaņas elements, kura mērķis ir piesaistīt klausītāja uzmanību.
Prasītāja par šo noraidošo lēmumu cēla prasību Vispārējā tiesā.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispārējā tiesa norāda, ka vairāki elementi ļauj uzskatīt, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes īpašības ilguma un izteiksmes ziņā drīzāk ļauj konstatēt atšķirtspējas esamību, nevis tās neesamību Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un ar to saistītās judikatūras izpratnē.
Proti, pirmkārt, runājot par attiecīgās ekonomikas nozares ieražām, ir vispārzināms, ka transporta nozarē iesaistītie uzņēmumi arvien vairāk izmanto “džinglus”, proti, īsus skaņas motīvus, lai veidotu sabiedrībai atpazīstamu skaņu identitāti, kas ir līdzvērtīga preču zīmes vizuālajai identitātei, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ar to saistīti. Šādi džingli ļauj piesaistīt klausītāju uzmanību vidē, kas dažkārt var būt trokšņaina, proti, lidostu zālēs vai dzelzceļa un autoceļu staciju piestātnēs, un ļauj arī sniegt vai pievienot vēstījumus, kuri paredzēti mērķauditorijai reklāmas nolūkā vai saistībā ar saistītajiem pakalpojumiem.
Otrkārt, melodijas skaņa, kas veido reģistrācijai pieteikto preču zīmi, nav tieši saistīta ar pakalpojumiem un nešķiet, ka to noteiktu tehniski vai funkcionāli apsvērumi. Turklāt nav pierādīts, ka šī skaņa jau būtu pazīstama sabiedrībai, tāpēc varētu prezumēt, ka tas ir oriģināldarbs. Šajā kontekstā var uzskatīt, ka melodijas skaņa drīzāk ir domāta kā džingls, proti, kā īsa, izteiksmīga skaņu virkne, kas, visticamāk, ir viegli iegaumējama. Turklāt šādu vērtējumu apstiprina lēmumpieņemšanas prakse un pamatnostādnes, kas EUIPO tiek izskatītas skaņu preču zīmju jomā un kas var būt atsauces avots.
Ņemot vērā reģistrācijai pieteiktās preču zīmes īpašības ilguma, izmantotās melodijas un uztveramo skaņu ziņā, kā arī dažādās agrāk sniegtās EUIPO
norādes attiecībā uz šo īpašību nozīmi reģistrācijai pieteiktās skaņas preču zīmes atšķirtspējas vērtējumā, Apelācijas padomes vērtējums šķiet kļūdains, ņemot vērā gan attiecīgās nozares ieražas, gan elementus, kas raksturo reģistrācijai pieteikto preču zīmi. Ne reģistrācijai pieteiktās preču zīmes ilgums, ne tās apgalvotā vienkāršība vai banalitāte, kas pati par sevi neliedz atpazīt atbilstošo melodiju, nav šķēršļi, kas paši par sevi ir pietiekami, lai pamatotu jebkādas atšķirtspējas neesamību.
Treškārt, Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei ir tikai funkcionāla loma un ka transportlīdzekļos ir ierasts pirms paziņojumiem pa skaļruni atskaņot īsu skaņu virkni, lai pievērstu pasažieru uzmanību. Pat pieņemot, ka būtu jāparedz viena no reģistrācijai pieteiktās preču zīmes potenciālajām izmantošanas iespējām, proti, atsaukties uz tās izmantošanu stacijā, lai reklamētu saistīto transporta pakalpojumu, šāda izmantošana, pat ja tai ir funkcionāla loma, nekādi neliedz reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei īstenot tās funkciju norādīt minētā pakalpojuma komerciālo izcelsmi.
Ceturtkārt, attiecībā uz citiem ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertajiem pakalpojumiem, kas tieši attiecas nevis uz transportu, bet gan uz saistītiem aspektiem, Vispārējā tiesa uzskata, ka no Apelācijas padomes apsvērumiem ir grūti saprast, no vienas puses, ar kādiem šo pakalpojumu aspektiem var būt saistīta šo preču zīmi veidojošā melodijas skaņa un, no otras puses, kā fakts, ka pieteiktā skaņas zīme var tikt izmantota šo pakalpojumu reklāmā, ir pretrunā tās kā preču zīmes reģistrācijai.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Vispārējā tiesa secina, ka Apelācijas padome nav pareizi izvērtējusi reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspēju.
1      Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2024. gada 2. aprīļa lēmums lietā R 2220/2023 5.
2      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).
3      Preces, uz kurām attiecas reģistrācijai pieteiktā preču zīme, ietilpst 39. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst šādam aprakstam: “Transports; pasažieru pārvadājumi; iesaiņojums un iesaiņošanas pakalpojumi; uzglabāšana; transporta organizēšana tūrismā”.