62022CJ0546
TIESAS SPRIEDUMS (septītā palāta)
2024. gada 4. oktobrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kompleksie ceļojumi un saistīti ceļojumu pakalpojumi – Direktīva (ES) 2015/2302 – 12. panta 3. punkts – Organizatora izbeigts kompleksā ceļojuma līgums – Nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ neiespējams ceļojums – Oficiāls ieteikums neceļot uz galamērķa valsti Covid‑19 pandēmijas izplatīšanās dēļ
Lietā C‑546/22
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Oberster Gerichtshof (Augstākā tiesa, Austrija) iesniegusi ar 2022. gada 29. jūnija lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2022. gada 16. augustā, tiesvedībā
GF
pret
Schauinsland‑Reisen GmbH,
TIESA (septītā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen], otrās palātas priekšsēdētāja A. Prehala [A. Prechal] (referente), kas veic septītās palātas tiesneša pienākumus, un tiesnesis N. Vāls [N. Wahl],
ģenerāladvokāte: L. Medina,
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
GF vārdā – A. Konrad, Rechtsanwalt,
–
Schauinsland‑Reisen GmbH vārdā – M. Wukoschitz, Rechtsanwalt,
–
Grieķijas valdības vārdā – A. Dimitrakopoulou, C. Kokkosi un E. Tsaousi, pārstāves,
–
Eiropas Komisijas vārdā – B.‑R. Killmann un I. Rubene, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 12. panta 3. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2015/2302 (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK (OV 2015, L 326, 1. lpp.).
2
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp GF un Schauinsland‑Reisen GmbH par GF prasību pret Schauinsland‑Reisen izmaksāt kompensāciju sakarā ar to, ka pēdējā minētā pēc tam, kad bija izsludināts oficiāls ieteikums neceļot uz galamērķa valsti, izbeidza ar šo personu noslēgto kompleksā ceļojuma līgumu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Direktīvas 2015/2302 29.–32. apsvērums ir formulēts šādi:
“(29)
Ņemot vērā komplekso ceļojumu līgumu īpatnības, būtu jāparedz līgumslēdzēju pušu tiesības un pienākumi laikposmam pirms un pēc kompleksā pakalpojuma sākuma, jo īpaši, ja kompleksais pakalpojums nav sniegts pienācīgi vai ir mainījušies konkrēti apstākļi.
(30)
Tā kā kompleksos pakalpojumus bieži iegādājas ilgu laiku pirms to sniegšanas, var iestāties neparedzēti apstākļi. [..]
(31)
Ceļotājiem vajadzētu būt arī iespējai jebkurā brīdī pirms kompleksā pakalpojuma sākuma izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu, samaksājot pienācīgu un pamatojamu izbeigšanas maksu, kurā ir ņemti vērā gaidāmie izmaksu ietaupījumi un ienākumi no ceļojumu pakalpojumu alternatīvas izmantošanas. Viņiem vajadzētu būt arī tiesībām izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu, nemaksājot nekādu izbeigšanas maksu, ja nenovēršami un ārkārtas apstākļi ievērojami ietekmēs kompleksā pakalpojuma izpildi. Tādi apstākļi var būt, piemēram, karadarbība, tādas citas nopietnas drošības problēmas kā terorisms, tādi ievērojami riski cilvēka veselībai kā nopietnas slimības uzliesmojums ceļojuma galamērķī vai dabas katastrofas, piemēram, plūdi, zemestrīces, vai tādi laikapstākļi, kuru dēļ nav iespējams droši nokļūt līdz galamērķim, kā par to puses vienojušās kompleksā ceļojuma līgumā.
(32)
Īpašos gadījumos arī organizatoram vajadzētu būt tiesībām izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu pirms kompleksā pakalpojuma sākuma, nemaksājot kompensāciju [..].”
4
Šīs direktīvas 1. pantā “Priekšmets” ir paredzēts:
“Šīs direktīvas mērķis ir veicināt iekšējā tirgus pienācīgu darbību un augsta un pēc iespējas vienāda patērētāju aizsardzības līmeņa sasniegšanu, tuvinot konkrētus dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu aspektus saistībā ar līgumiem starp ceļotājiem un tirgotājiem, kas attiecas uz kompleksiem ceļojumu pakalpojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem.”
5
Minētās direktīvas 3. pantā “Definīcijas” ir noteikts:
“Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:
[..]
12)
“nenovēršami un ārkārtas apstākļi” ir situācija, kura nepakļaujas tās līgumslēdzējas puses kontrolei, kas atsaucas uz šādu situāciju, un kuras sekas nebūtu bijis iespējams novērst pat tad, ja būtu veikti visi saprātīgi iespējamie pasākumi;
[..].”
6
Direktīvas 2015/2302 12. panta “Kompleksā ceļojuma līguma izbeigšana un atteikuma tiesības pirms kompleksā pakalpojuma sākuma” 2. un 3. punktā ir paredzēts:
“2.   [..] ceļotājam ir tiesības izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu pirms kompleksā pakalpojuma sākuma, nemaksājot nekādu izbeigšanas maksu, ja galamērķa vietā vai tās tiešā tuvumā ir izveidojušies nenovēršami un ārkārtēji apstākļi, kas būtiski ietekmē kompleksā pakalpojuma sniegšanu vai kas būtiski ietekmē pasažieru pārvadāšanu uz galamērķi. Ja kompleksā ceļojuma līgums tiek izbeigts saskaņā ar šo punktu, ceļotājam ir tiesības uz pilnīgu visu tādu maksājumu atmaksu, kas veikti par komplekso pakalpojumu, bet nav tiesību saņemt papildu kompensāciju.
3.   Organizators var izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu un pilnībā atmaksāt ceļotājam visus maksājumus, kas veikti par komplekso pakalpojumu, bet tam nav pienākuma maksāt papildu kompensāciju, ja:
[..]
b)
organizators nespēj izpildīt līgumu nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ un bez nepamatotas kavēšanās paziņo ceļotājam par līguma izbeigšanu pirms kompleksā pakalpojuma sākuma.”
7
Šīs direktīvas 13. panta “Atbildība par kompleksā pakalpojuma sniegšanu” 3. punktā ir noteikts:
“Ja kāds no ceļojuma pakalpojumiem netiek sniegts saskaņā ar kompleksā ceļojuma līgumu, organizators novērš neatbilstību, izņemot, ja tas:
a)
nav iespējams; vai
b)
ir saistīts ar nesamērīgām izmaksām, ņemot vērā neatbilstības apjomu un skarto ceļojuma pakalpojumu vērtību.
Ja organizators saskaņā ar šā punkta pirmās daļas a) vai b) apakšpunktu nenovērš neatbilstību, piemēro 14. pantu.”
8
Minētās direktīvas 16. pantā “Pienākums sniegt palīdzību” ir paredzēts:
“Dalībvalstis nodrošina, ka organizators bez nepamatotas kavēšanās sniedz atbilstošu palīdzību ceļotājam, kas nonācis grūtībās, tostarp arī apstākļos, kas minēti 13. panta 7. punktā, jo īpaši:
a)
sniedzot atbilstīgu informāciju par veselības aprūpes pakalpojumiem, vietējām iestādēm un konsulāro palīdzību; un
b)
palīdzot ceļotājam izmantot distances saziņas līdzekļus un palīdzot ceļotājam atrast alternatīvus ceļojuma risinājumus.
Organizators var iekasēt saprātīgu maksu par šādu palīdzību, ja grūtības ir izraisījis pats ceļotājs ar nolūku vai tās radušās viņa neuzmanības rezultātā. Minētā maksa nekādā gadījumā nepārsniedz faktiskās izmaksas, kas radušās organizatoram.”
Austrijas tiesību akti
9
Saskaņā ar 2017. gada 24. aprīļaBundesgesetz über Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen (Pauschalreisegesetz jeb PRG) (Komplekso ceļojumu un saistīto ceļojumu pakalpojumu likums) (BGBl. I, 50/2017) – redakcijā, kas piemērojama pamatlietā – 10. panta 3. punkta 2. apakšpunktu ceļojumu organizators var pirms kompleksā ceļojuma sākuma, ja vien tas pilnā apmērā atmaksā visu par komplekso ceļojumu veikto maksājumu summas, bez papildu kompensācijas izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu, ja tam nav iespējams izpildīt ceļojuma līgumu nenovēršamu ārkārtas apstākļu dēļ un ja tas ceļotāju par minētā ceļojuma līguma izbeigšanu informē bez nepamatotas kavēšanās, bet ne vēlāk kā pirms minētā kompleksā ceļojuma sākuma.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
10
Privāti praktizējošs ārsts speciālists GF un viņa laulātā 2020. gada 13. maijā noslēdza ar Schauinsland‑Reisen līgumu par pēdējās minētās organizētu komplekso ceļojumu uz Maldīviju, kas bija ieplānots laikā no 2020. gada 26. decembra līdz 2021. gada 2. janvārim. Šā ceļojumu cena kopumā bija 8620 EUR.
11
No 2020. gada decembra Außenministerium (Ārlietu ministrija, Austrija) Covid‑19 pandēmijas radītā veselības apdraudējuma dēļ attiecībā uz Maldīviju bija izsludinājusi augstākās pakāpes brīdinājumu par ceļošanu, kurā bija teikts, ka “tā aicina atturēties no tūrisma un nesvarīgiem ceļojumiem, tostarp atvaļinājuma braucieniem un ģimenes apmeklēšanas, uz šo valsti”.
12
Šajā laikposmā 7 dienu saslimstības rādītāji Maldīvijā (34,7 gadījumi uz 100000 iedzīvotājiem) bija mazāki par Austrijas rādītājiem minētajā atsauces datumā – 2020. gada 14. decembrī (220 gadījumi uz 100000 iedzīvotājiem).
13
Schauinsland‑Reisen2020. gada 3. decembrī, atsaucoties uz šo brīdinājumu par ceļošanu, izbeidza kompleksā ceļojuma līgumu. Ne vēlāk kā 2020. gada 9. decembrī GF tika informēts par šīs izbeigšanas iemeslu, un viņam tika atmaksāta veiktā iemaksa.
14
GF cēla Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Grācas Civillietu apgabaltiesa, Austrija) prasību par zaudējumu atlīdzināšanu 21821,82 EUR apmērā sev un savai dzīvesbiedrei. Šajā ziņā viņš norādīja uz zaudējumiem, kas viņam esot radušies līdz ar minēto līguma izbeigšanu, jo viņš esot zaudējis iespēju baudīt atvaļinājumu un neesot guvis ieņēmumus sakarā ar savas ārsta prakses slēgšanu ieplānotā ceļojuma dēļ, jo, kad ceļojuma līgums tika izbeigts, šo slēgšanu vairs neesot bijis iespējams operatīvi atcelt. Papildus tam viņš prasīja samaksāt “paušālu naudas summu par izmaksām”, kas viņam bija radušās.
15
GF šajā nolūkā apgalvoja, ka Ārlietu ministrijas izsludinātais brīdinājums ceļotājiem nav uzskatāms par nenovēršamu un ārkārtas apstākli, kura dēļ Schauinsland‑Reisen nespētu izpildīt kompleksā ceļojuma līgumu, vēl jo vairāk tādēļ, ka šā ceļojuma līguma izbeigšanas brīdī saslimstības rādītāji septiņās dienās Maldīvijā esot bijuši zemāki nekā Austrijā, ka medicīniskā aprūpe tur esot bijusi pietiekama un ka turklāt viņam pašam un viņa dzīvesbiedrei esot bijis ceļojuma apdrošināšanas segums slimības gadījumam.
16
Schauinsland‑Reisen iebilda, ka apstākļos, kad bija izsludināts šāds brīdinājums, tai neesot bijis iespējams izpildīt attiecīgo kompleksā ceļojuma līgumu, ņemot vērā, ka tai bija jārēķinās ar neprognozējamām sekām, kādas to varētu skart, ņemot vērā atbildību, kādu tā ir uzņēmusies kā ceļojumu organizators. Turklāt, ņemot vērā izceļošanas ierobežojumus, kas Austrijā bija spēkā no 2020. gada 26. decembra, GF katrā ziņā neesot bijis tiesīgs doties ceļojumā.
17
Ar 2021. gada 13. jūlija spriedumu Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Grācas Civillietu apgabaltiesa) GF celto prasību par zaudējumu atlīdzināšanu noraidīja, jo tā uzskatīja, ka Schauinsland‑Reisen kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanas nolūkā bija pareizi norādījusi uz nenovēršamiem un ārkārtas apstākļiem un ka jau šā iemesla dēļ vien GF nepienākas nekāds zaudējumu atlīdzinājums.
18
Apelācijas instances tiesa Oberlandesgericht Graz (Apelācijas tiesa Grācā, Austrija) ar 2022. gada 27. janvāra spriedumu atstāja spēkā pirmās instances tiesas spriedumu. Minētā tiesa atzina, ka, pat ja brīdinājums ceļotājiem būtu tikai netiešs pierādījums par ārkārtējiem šķēršļiem, Schauinsland‑Reisen jebkurā gadījumā neesot vainojama, ņemot vērā, ka kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanas brīdī pastāvēja nenoteiktība attiecībā uz Covid‑19 pandēmijas turpmāko norisi.
19
GF par to iesniedzējtiesai Oberster Gerichtshof (Augstākā tiesa, Austrija) iesniedza kasācijas sūdzību.
20
Minētā tiesa precizē, ka brīdinājums ceļotājiem, kas papildināts ar ieteikumu iedzīvotājiem nedoties tūrisma braucienos uz rezervēto galamērķi, bija izsludināts apmēram trīs nedēļas pirms attiecīgā kompleksā ceļojuma sākuma. Turklāt, kā norāda minētā tiesa, Schauinsland‑Reisen nevarēja ietekmēt nedz Covid‑19 pandēmijas gaitu, nedz šo izsludināšanu, un pēdējā minētā neesot arī varējusi izvairīties no tās sekām, veicot samērīgus pasākumus.
21
Tomēr, pirmkārt, rodoties jautājums, vai šāda brīdinājuma izsludināšana pati par sevi ir pietiekama, lai pierādītu, ka pastāv paaugstināts risks, kas ir pietiekams iemesls, lai ceļojumu organizators būtu tiesīgs izbeigt attiecīgo kompleksā ceļojuma līgumu bez pienākuma maksāt papildu kompensāciju, it īpaši ņemot vērā eventuālus sanitāros pasākumus, kas varētu kavēt šā ceļojuma līguma izpildi, vai ir jāparedz, ka šis organizators pats novērtē riskus neatkarīgi no šā brīdinājuma, ņemot vērā visus konkrētās lietas apstākļus.
22
Iesniedzējtiesa norāda: arguments, ka brīdinājumu ceļotājiem ir izsludinājusi kvalificēta un objektīva iestāde un ka tas ir nepārprotams un līdz ar to atbilstot nepieciešamībai ievērot skaidrību un tiesisko drošību attiecīgajā sabiedrībā, varētu liecināt par labu šā brīdinājuma izšķirošajai lomai. Turklāt uz tādai valsts iestādei kā pamatlietā aplūkojamā pieejamajiem līdzekļiem parasti var paļauties vairāk nekā uz uzņēmumiem pieejamajiem līdzekļiem, ar kuriem ir iespējams novērtēt ceļojuma galamērķī pastāvošos riskus.
23
Tomēr pret šādu izšķirošu lomu liecinot tas, ka, ņemot vērā pastāvīgi mainīgo situāciju sabiedrības veselības jomā dažādos skartajos reģionos, brīdinājums ceļotājiem, ko izsludinājušas valsts iestādes, ne vienmēr ticami atspoguļo risku, kas faktiski pastāv attiecīgā ceļojuma dienā.
24
Otrkārt, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai gadījumā, kad ir izsludināts augstākās pakāpes brīdinājums ceļotājiem, var uzskatīt, ka organizators “nespēj izpildīt līgumu nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ” Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta izpratnē, pat ja principā neesot bijis iespējams veikt attiecīgo ceļojumu un ja šā organizatora klients ir apliecinājis, ka identificētais risks ir pieņemams.
25
Šādos apstākļos Oberster Gerichtshof (Augstākā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Direktīvas [2015/2302] 12. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka organizators uz nenovēršamiem un ārkārtas apstākļiem, kuru dēļ tas nespēj izpildīt līgumu, var norādīt jau tad, ja klienta dalībvalsts kompetentā iestāde pirms plānotā ceļojuma sākuma ir izsludinājusi augstākās pakāpes brīdinājumu par ceļošanu uz galamērķa valsti?
2)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša:
Vai Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nenovēršami un ārkārtas apstākļi nepastāv tad, ja ceļotājs, zinot par brīdinājumu par ceļošanu un apzinoties nedrošību saistībā ar pandēmijas situācijas turpmāko attīstību, ir darījis zināmu apņemšanos tomēr doties ceļojumā un ja organizatoram šāda ceļojuma veikšana nebūtu bijusi neiespējama?”
Tiesvedība Tiesā
26
Ar 2023. gada 3. marta lēmumu Tiesas priekšsēdētājs tiesvedību apturēja uz laiku, līdz Tiesa pieņems nolēmumu, noslēdzot tiesvedību lietā C‑299/22.
27
Ar 2024. gada 4. marta lēmumu Tiesas priekšsēdētājs informēja iesniedzējtiesu par 2024. gada 29. februāra spriedumu Tez Tour (C‑299/22, EU:C:2024:181) un 2024. gada 29. februāra spriedumu Kiwi Tours (C‑584/22, EU:C:2024:188) un lūdza darīt zināmu, vai, ņemot vērā šos spriedumus, tā vēlas uzturēt spēkā savu lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.
28
Ar 2024. gada 7. marta vēstuli, kas Tiesas sekretariātā tika reģistrēta nākamajā dienā, minētā tiesa apliecināja, ka tā vēlas uzturēt spēkā lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu. Šajā ziņā tā norādīja, ka, lai gan iepriekšējā punktā minētajos spriedumos ir izklāstīta informācija, kas noder, atbildot uz uzdotajiem jautājumiem, jo tajos precizēts, kā ir interpretējams jēdziens “nenovēršami un ārkārtas apstākļi” Direktīvas 2015/2302 izpratnē, tā tomēr pauda nostāju, ka ir būtiski precizēt arī to, kādos apstākļos var uzskatīt, ka organizators “nespēj izpildīt līgumu” šādu apstākļu dēļ šīs direktīvas 12. panta 3. punkta izpratnē.
Par prejudiciālajiem jautājumiem
29
Ar šiem diviem jautājumiem, kas jāaplūko kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai pierādītu, ka attiecīgais organizators nespēj izpildīt kompleksā ceļojuma līgumu “nenovēršamu un ārkārtas apstākļu” – šīs normas izpratnē – dēļ, ir pietiekami, ka tas atsaucas uz kompetento iestāžu izsludinātu oficiālo ieteikumu ceļotājiem nedoties uz attiecīgo teritoriju, lai gan ceļotājs bija apliecinājis, ka neatkarīgi no visa viņš tomēr vēlas doties šajā ceļojumā, un šim organizatoram neesot bijis objektīvi neiespējami izpildīt šo ceļojuma līgumu.
30
Šajā ziņā vispirms ir jāatgādina, ka Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts, ka organizators var izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu un atmaksāt ceļotājam visu to maksājumu summas, kas veikti par attiecīgo komplekso pakalpojumu, bet tam nav pienākuma maksāt papildu kompensāciju, ja nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ tas nespēj izpildīt šo ceļojuma līgumu un ja tas bez nepamatotas kavēšanās – pirms kompleksā pakalpojuma sākuma – informē ceļotāju par minētā ceļojuma līguma izbeigšanu.
31
Šajā normā minētais jēdziens “nenovēršami un ārkārtas apstākļi” šīs direktīvas 3. panta 12. punktā ir definēts kā “situācija, kura nepakļaujas tās līgumslēdzējas puses kontrolei, kas atsaucas uz šādu situāciju, un kuras sekas nebūtu bijis iespējams novērst pat tad, ja būtu veikti visi saprātīgi iespējamie pasākumi”.
32
Šā jēdziena tvērums ir ilustrēts minētās direktīvas 31. apsvērumā, kurā minēts, ka “tādi apstākļi var būt, piemēram, karadarbība, tādas citas nopietnas drošības problēmas kā terorisms, tādi ievērojami riski cilvēka veselībai kā nopietnas slimības uzliesmojums ceļojuma galamērķī vai dabas katastrofas, piemēram, plūdi, zemestrīces, vai tādi laikapstākļi, kuru dēļ nav iespējams droši nokļūt līdz galamērķim, kā par to puses vienojušās kompleksā ceļojuma līgumā”.
33
No Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta formulējuma – kopsakarā ar tās 3. panta 12. punktu un tās 31. apsvērumā sniegto skaidrojumu – izriet, ka organizatora tiesību izbeigt kompleksā ceļojuma līgumu bez pienākuma maksāt papildu kompensāciju izmantošana ir atkarīga tikai no tā, vai ir izveidojušies objektīvi apstākļi, kas var ietekmēt attiecīgā kompleksā ceļojuma veikšanu, un vai pirms kompleksā ceļojuma sākuma bez nepamatotas kavēšanās ceļotājs tika informēts par ceļojuma līguma izbeigšanu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 31. punkts).
34
Turklāt, ciktāl šo tiesību izmantošana ir pakļauta nosacījumam, ka pastāv “nenovēršami un ārkārtēji apstākļi, kas būtiski ietekmē kompleksā pakalpojuma sniegšanu”, šim nosacījumam noteikti ir jābūt izpildītam šādas līguma izbeigšanas dienā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2024. gada 29. februāris, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, 27. punkts, un 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 65. punkts).
35
Pirmām kārtām, šis nosacījums, ka pastāv “nenovēršami un ārkārtēji apstākļi”, ir uzskatāms par izpildītu, ja šādi apstākļi faktiski ir radušies attiecīgā kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanas dienā, un tas nozīmē, ka šajā datumā pastāv situācija, kura atbilst jēdzienam “nenovēršami un ārkārtēji apstākļi”, kas definēts Direktīvas 2015/2302 3. panta 12. punktā un ilustrēts tās 31. apsvērumā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, 29. punkts).
36
Turpretī, lai varētu konstatēt “nenovēršamu un ārkārtēju apstākļu” izveidošanos, nav pietiekami ar to vien, ka kompetentās iestādes ir izsludinājušas oficiālu ieteikumu ceļotājiem nedoties uz attiecīgo teritoriju (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 32. punkts).
37
Proti, šāds automātisms būtu pretrunā tādu ieteikumu sniegšanas būtībai un pamatojumam, kuros plašas sabiedrības informēšanas nolūkā ir aprakstīti objektīvi apstākļi, kas rada apdraudējumu veselībai, vai citi riski, kuri var ietilpt jēdzienā “nenovēršami un ārkārtēji apstākļi” Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē, un tātad katrā ziņā situācija, kas mainās un izpaužas dažādi atkarībā no konkrētās vides (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 33. punkts).
38
Tātad šādi ieteikumi ne vienmēr ticami atspoguļo situāciju, kāda konkrētā brīdī objektīvi izveidojas vietā, kur bija paredzēts veikt attiecīgo ceļojumu, kā to arī uzsver iesniedzējtiesa.
39
Tātad, lai gan minētie ieteikumi to būtības dēļ var būt svarīgi pierādījumi tam, ka valstīs, uz kurām tie attiecas, faktiski ir radušies šādi apstākļi un ka to dēļ ir ierobežota konkrētā kompleksā ceļojuma veikšana, tomēr tiem nevar būt tāds pierādošs spēks, ka tie šajā ziņā būtu uzskatāmi par neatspēkojamiem pierādījumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 37. punkts).
40
Šāds vērtējums atbilst Direktīvas 2015/2302 struktūrai. Proti, kā uzsvērusi Eiropas Komisija, pretēji priekšlikumam Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par kompleksiem ceļojumiem un atbalstītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Direktīvu 2011/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK, ko Komisija pieņēma 2013. gada 9. jūlijā (COM(2013) 512 final), uz kuru balstīta šī direktīva un kura 26. apsvēruma pēdējā teikumā bija precizēts, ka ir uzskatāms, ka pastāv “nenovēršami un ārkārtas apstākļi, ja ticami un publiski pieejami ziņojumi, piemēram, dalībvalstu iestāžu ieteikumi, iesaka atturēties no ceļošanas uz galamērķa vietu”, galu galā minētajā direktīvā nav precizēts šādu ieteikumu pierādošais spēks, proti, to izšķirošais pierādošais spēks.
41
Šādos apstākļos, tā kā Direktīva 2015/2302 neietver normas par kārtību, kādā būtu pierādāms, ka izveidojušies “nenovēršami un ārkārtēji apstākļi” šīs direktīvas 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē, ievērojot procesuālās autonomijas principu, kā arī līdzvērtības un iedarbīguma principus, pierādījumu sniegšanas kārtība, atbildīgajā valsts tiesā pieņemamie pierādīšanas līdzekļi, kā arī principi, kas reglamentē to, kā minētā tiesa novērtē tai iesniegto dokumentu pierādošo spēku, kā arī nepieciešamā pierādīšanas pakāpe ir jānosaka katras dalībvalsts tiesību sistēmā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 38. punkts).
42
Tomēr, konkrētāk, attiecībā uz tādu prasību celšanas procesuālo kārtību, ar kurām paredzēts panākt Savienības tiesību aktos tiesību subjektiem paredzēto tiesību ievērošanu, iedarbīguma princips nozīmē, ka minētā kārtība nepadara praktiski neiespējamu vai pārāk sarežģītu Savienības tiesību sistēmā šādi piešķirto tiesību izmantošanu (spriedums, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 39. punkts).
43
Ja tiktu atzīts, ka oficiālu ieteikumu ceļotājiem nedoties uz attiecīgo teritoriju izsludināšana pati par sevi ir pietiekama, lai organizators attiecīgo kompleksā ceļojuma līgumu varētu izbeigt “nenovēršamu un ārkārtas apstākļu” – Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē – dēļ bez pienākuma maksāt papildu kompensāciju, tas varētu izraisīt to, ka ceļotājam nebūtu iespējams izmantot savas tiesības uz šādu kompensāciju, jo līguma izbeigšanas laikā šādi apstākļi šajā teritorijā, iespējams, nepastāv vai vairs nepastāv, lai gan tika izdoti šie ieteikumi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 40. punkts).
44
Tādēļ, neietekmējot nozīmīgo pierādošo spēku, ko dalībvalstis atbilstoši procesuālās autonomijas principam ir tiesīgas brīvi piedēvēt minētajiem ieteikumiem attiecībā uz to, ka pastāv nopietns sabiedrības veselības apdraudējums, ceļotājam tomēr ir nepieciešama iespēja atsaukties uz informāciju, ar kuru ir iespējams atspēkot šo pašu ieteikumu pierādošo spēku, lai tādējādi apšaubītu attiecīgā kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanas, ko organizators veicis, pamatojoties uz Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunktu, pamatotību.
45
Šajā gadījumā iesniedzējtiesai, ņemot vērā GF izvirzītos argumentus, būs jānovērtē, vai kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanas brīdī Schauinsland‑Reisen tik tiešām varēja uzskatīt, ka pastāv “nenovēršami un ārkārtas apstākļi” Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē, it īpaši ņemot vērā to, ka Covid‑19 pandēmijas izraisītā veselības apdraudējuma dēļ Ārlietu ministrija bija izsludinājusi pamatlietā aplūkojamo augstākās pakāpes brīdinājumu ceļotājiem.
46
Otrām kārtām, gadījumā, ja iesniedzējtiesa konstatētu, ka kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanas brīdī tik tiešām pastāv “nenovēršami un ārkārtas apstākļi” Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē, būtu jānoskaidro, vai šo apstākļu dēļ organizators “nespēja izpildīt līgumu” šīs normas izpratnē.
47
Šajā ziņā, pirmkārt, ir jānorāda, ka Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunktā lietotais formulējums “nespēj izpildīt līgumu” atšķiras no šīs direktīvas 12. panta 2. punktā lietotā formulējuma “kas būtiski ietekmē kompleksā pakalpojuma sniegšanu vai kas būtiski ietekmē pasažieru pārvadāšanu uz galamērķi” attiecībā uz ceļotāja tiesībām izbeigt līgumu, ko Tiesa ir interpretējusi tādējādi, ka tam ir plašāks tvērums, kas aptver ne tikai sekas, kuras izslēdz pašu iespēju izpildīt šo komplekso pakalpojumu, bet arī sekas, kas ievērojami ietekmē šā kompleksā pakalpojuma izpildes apstākļus (spriedums, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 48. punkts).
48
Tomēr šo divu normu mērķis ir atzīt gan ceļotājam, gan organizatoram tiesības nenovēršamu un ārkārtēju apstākļu izveidošanās gadījumā pašam izbeigt līgumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 70. punkts).
49
Šādos apstākļos ir uzskatāms – līdzīgi Direktīvas 2015/2302 12. panta 2. punkta interpretācijai, ko Tiesa izmantojusi šajā ziņā –, ka, lai konstatētu, ka nenovēršamu un ārkārtas apstākļu dēļ organizators “nespēj izpildīt līgumu” šīs direktīvas 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē, nav nepieciešams, ka šādu apstākļu dēļ tam objektīvi nav iespējams veikt attiecīgo komplekso ceļojumu. Gluži pretēji – ir pietiekami, ka apstākļi, uz kuriem tiek norādīts, ievērojami ietekmē šā kompleksā ceļojuma līguma izpildes nosacījumus.
50
Līdz ar to, ņemot vērā būtisko apdraudējumu cilvēku veselībai, tāda veselības krīze kā Covid‑19 izplatīšanās var būt uzskatāma par tādu notikumu, kura dēļ organizators “nespēj izpildīt līgumu” Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē, lai gan nav tā, ka šī krīze šādu izpildi jebkurā gadījumā padarītu par objektīvi neiespējamu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 53. punkts).
51
Šajā kontekstā ir jāņem vērā arī samērīgie pasākumi, kurus organizators vai pats ceļotājs ir veicis vai attiecīgā gadījumā varētu veikt, lai attiecīgais ceļojums varētu tikt veikts neatkarīgi no apdraudējuma sabiedrības veselībai vai citiem riskiem, ko rada nenovēršami un ārkārtas apstākļi, uz kuriem norāda organizators; turklāt jāprecizē, ka nebūtu jāparedz, ka organizatoram, lai tas varētu veikt šo ceļojumu šāda apdraudējuma apstākļos, ir jāsedz nesamērīgas izmaksas, ņemot vērā attiecīgo ceļošanas pakalpojumu vērtību.
52
Turpretī nenozīmīgs ir apstāklis, ka ceļotājs ir apliecinājis, ka viņš vēlas uzturēt spēkā minēto ceļojumu neatkarīgi no konstatētajiem riskiem, jo jautājums, vai organizators nespēja izpildīt attiecīgo ceļojuma līgumu, ir jāizvērtē objektīvā veidā, nevis balstoties uz pilnīgi subjektīviem vērtējumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 54. un 69. punkts).
53
Otrkārt, tā kā šķērslis kompleksā ceļojuma līguma izpildē galīgi izpaužas tikai tad, kad būtu jānotiek attiecīgajam ceļojumam, tātad pēc šā ceļojuma līguma izbeigšanas dienas, šāds šķērslis jebkurā gadījumā ir jāvērtē no nākotnes skatpunkta (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2024. gada 29. februāris, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, 30. punkts, un 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 66. punkts).
54
No tā izriet, ka šis vērtējums ir jābalsta uz prognozi par iespējamību, ka nenovēršamu un ārkārtas apstākļu, uz kuriem norāda organizators, dēļ tas “nespēs izpildīt līgumu” Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2024. gada 29. februāris, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, 31. punkts, un 2024. gada 29. februāris, Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, 67. punkts).
55
Šajā kontekstā galu galā nav nozīmīgi tas, vai situācijas, kas pastāvēja laikā, kad bija ieplānots ceļojums, dēļ būtu bijis iespējams izpildīt attiecīgo ceļojuma līgumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 29. februāris, Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, 49. punkts).
56
Šajā gadījumā iesniedzējtiesai būs jānovērtē, vai kompleksā ceļojuma līguma izbeigšanas brīdī Schauinsland‑Reisen, balstoties citastarp uz pamatlietā aplūkojamo brīdinājumu ceļotājiem, saprātīgi spriežot, varēja uzskatīt, ka tā droši vien nespētu izpildīt šo ceļojuma līgumu Covid‑19 pandēmijas izraisītā veselības apdraudējuma dēļ, jo, lai gan nav tā, ka šīs pandēmijas dēļ minētā ceļojuma līguma izpilde jebkurā gadījumā būtu kļuvusi objektīvi neiespējama, tomēr būtu ievērojami ietekmējusi šīs izpildes apstākļus, turklāt bez tādu pasākumu veikšanas ar samērīgām izmaksām, ar kuriem būtu bijis iespējams to labot.
57
Ņemot vērā izklāstītos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild šādi: Direktīvas 2015/2302 12. panta 3. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka organizators, lai pierādītu, ka nenovēršamu un ārkārtas apstākļu – šīs normas izpratnē – dēļ tas nespēj izpildīt kompleksā ceļojuma līgumu, var balstīties uz kompetento iestāžu izsludinātu oficiālo ieteikumu ceļotājiem nedoties uz attiecīgo teritoriju, turklāt pat tad, ja ceļotājs ir apliecinājis vēlmi neatkarīgi no visiem apstākļiem doties ceļojumā un ja – objektīvi spriežot – organizatoram nebūtu bijis neiespējami izpildīt šo ceļojuma līgumu. Tomēr šāds ieteikums nav šajā ziņā uzskatāms par neatspēkojamu pierādījumu.
Par tiesāšanās izdevumiem
58
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies saistībā ar apsvērumu iesniegšanu Tiesai un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (septītā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2302 (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK, 12. panta 3. punkta b) apakšpunkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
organizators, lai pierādītu, ka nenovēršamu un ārkārtas apstākļu – šīs normas izpratnē – dēļ tas nespēj izpildīt kompleksā ceļojuma līgumu, var balstīties uz kompetento iestāžu izsludinātu oficiālo ieteikumu ceļotājiem nedoties uz attiecīgo teritoriju, turklāt pat tad, ja ceļotājs ir apliecinājis vēlmi neatkarīgi no visiem apstākļiem doties ceļojumā un ja – objektīvi spriežot – organizatoram nebūtu bijis neiespējami izpildīt šo ceļojuma līgumu. Tomēr šāds ieteikums nav šajā ziņā uzskatāms par neatspēkojamu pierādījumu.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.