62011CJ0638
TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
2013. gada 14. novembrī (
*1
)
“Apelācija — Dempings — Pakistānas izcelsmes kokvilnas gultas veļas imports — Regula (EK) Nr. 384/96 — 3. panta 7. punkts — Jēdziens “citi faktori””
Lieta C‑638/11 P
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko 2011. gada 6. decembrī iesniedza
Eiropas Savienības Padome, ko pārstāv J.‑P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch, Rechtsanwalt,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
pārējie lietas dalībnieki –
Gul Ahmed Textile Mills Ltd
, ko pārstāv L. Ruessmann, advokāts,
prasītāja pirmajā instancē,
Eiropas Komisija, ko pārstāv A. Stobiecka‑Kuik, pārstāve, kurai palīdz E. McGovern, barrister,
persona, kas iestājusies lietā pirmajā instancē.
TIESA (piektā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs T. fon Danvics [T. von Danwitz], K. Lēnartss [K. Lenaerts], Tiesas priekšsēdētāja vietnieks, kas pilda piektās palātas tiesneša pienākumus, tiesneši E. Juhāss [E. Juhász] (referents), A. Ross [A. Rosas] un K. Vajda [C. Vajda],
ģenerāladvokāte E. Šarpstone [E. Sharpston],
sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2013. gada 21. februāra tiesas sēdi,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus 2013. gada 25. aprīļa tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar savu apelācijas sūdzību Eiropas Savienības Padome lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 27. septembra spriedumu lietā T‑199/04 Gul Ahmed Textile Mills/Padome (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru tā atcēlusi Padomes 2004. gada 2. marta Regulu (EK) Nr. 397/2004, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu attiecībā uz Pakistānas izcelsmes kokvilnas gultas veļas importu (OV L 66, 1. lpp.), ciktāl tā attiecas uz Gul Ahmed Textile Mills Ltd (turpmāk tekstā – “Gul Ahmed Textile Mills”).
Atbilstošās tiesību normas
2
Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.), kas grozīta ar Padomes 2002. gada 5. novembra Regulu (EK) Nr. 1972/2002 (OV L 305, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 384/96”), 3. pantā ar nosaukumu “Zaudējumu noteikšana” ir paredzēts:
“1.   Ja nav norādīts citādi, ievērojot šo regulu, termins “zaudējumi” nozīmē būtiskus zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei, būtisku zaudējumu draudus Kopienas ražošanas nozarei vai šādas ražošanas nozares veidošanās būtisku aizkavēšanu, un to interpretē saskaņā ar šā panta noteikumiem.
2.   Zaudējumu noteikšanā pamatojas uz tiešiem pierādījumiem un objektīvi pārbauda gan a) importa par dempinga cenām apjomu un ietekmi uz līdzīgu preču cenām Kopienas tirgū, gan b) šāda importa turpmāko ietekmi uz Kopienas ražošanas nozari.
3.   Atkarībā no tā, kāds ir importa par dempinga cenām apjoms, spriež, vai ir bijis ievērojams importa par dempinga cenām pieaugums – vai nu absolūtā izteiksmē, vai attiecībā pret ražošanu vai patēriņu Kopienā. Atkarībā no šā importa ietekmes uz cenām spriež, vai imports par dempinga cenām ir piedāvājis ievērojami zemāku cenu, salīdzinājumā ar līdzīgas preces cenu Kopienas ražošanā, vai arī šāda importa rezultātā notiek ievērojama cenu pazemināšanās vai arī tiek ievērojami aizkavēta cenu celšanās, kas pretējā gadījumā būtu notikusi. Neviens no šiem faktoriem, ne arī vēl citi faktori nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem.
[..]
5.   Pārbaudot importa par dempinga cenām ietekmi uz attiecīgo Kopienas ražošanas nozari, novērtē visus būtiskos ekonomikas faktorus un indeksus, kas raksturo nozares stāvokli, ietverot to, ka nozare joprojām atgūstas no dempinga vai subsīdiju ietekmes pagātnē, faktisko dempinga starpības lielumu, faktisko un iespējamo noieta, peļņas, produkcijas izlaides, tirgus daļas, ražīguma, investīciju nestās peļņas, jaudas izmantošanas samazinājumu, faktorus, kas ietekmē cenas Kopienā, faktisko un iespējamo ietekmi uz naudas plūsmu, preču krājumiem, nodarbinātību, darba samaksu, izaugsmi, spēju piesaistīt kapitālu vai investīcijas. Šīs uzskaitījums nav visaptverošs, un neviens no šiem faktoriem nevar droši norādīt, kāds lēmums būtu jāpieņem.
6.   Pamatojoties uz visiem būtiskajiem pierādījumiem, kas iesniegti saistībā ar 2. pantu [punktu], parāda, ka imports par dempinga cenām rada zaudējumus šīs regulas nozīmē. Tas jo īpaši parāda, ka apjoma un/vai cenas līmeņi, kas noteikti, ievērojot 3. pantu, ir ietekmējuši Kopienas ražošanas nozari, kā paredzēts 5. punktā, un ka šī ietekme ir vērojama tādā pakāpē, ka to var dēvēt par būtisku ietekmi.
7.   Tāpat arī pārbauda citus zināmos faktorus, ne tikai importu par dempinga cenām, kas vienlaikus rada zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei, lai nodrošinātu to, ka saskaņā ar 6. punktu šādu pārējo faktoru radītie zaudējumi netiek saistīti ar importu par dempinga cenām. Šajā sakarā apskatāmie faktori ietver to importēto ražojumu apjomu un cenu, kas nav preces par dempinga cenām, pieprasījuma samazināšanos vai izmaiņas patēriņa modelī, tirdzniecības ierobežojumus un konkurenci starp trešo valsti un ražotājiem Kopienā, tehnoloģiju attīstību un Kopienas ražošanas nozares eksporta rezultātus un ražīgumu.
[..]”
Tiesvedības priekšvēsture
3
Pārsūdzētajā spriedumā ir konstatēts:
“1.
Prasītāja Gul Ahmed Textile Mills [..] ir atbilstoši Pakistānas tiesībām Karači (Pakistāna) reģistrēta sabiedrība. Tā pārdod un eksportē gultas veļu. Prasītāja ražo šo preci Pakistānā un eksportē Eiropas Savienībā. Tā nepārdod gultas veļu Pakistānas iekšējā tirgū, bet tā tajā pārdod dažādas patēriņa preces.
2.
Pēc sūdzības, ko 1996. gada 30. jūlijā iesniegusi Eiropas Savienības Kokvilnas tekstilrūpniecības un saskarnozaru komiteja [..], un antidempinga procedūras uzsākšanas 1996. gada 13. septembrī Pakistānas ražojumiem tika piemēroti galīgi antidempinga maksājumi ar Padomes 1997. gada 28. novembra Regulu (EK) Nr. 2398/97, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz Ēģiptes, Indijas un Pakistānas izcelsmes kokvilnas gultas veļas importu (OV L 332, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “agrākie antidempinga maksājumi”). Saskaņā ar minētās regulas 1. panta pirmo daļu tika noteikts galīgais antidempinga maksājums attiecībā uz tādas gultas veļas importu, kas šūta no kokvilnas šķiedrām, tīrām vai maisījumā ar ķīmiskajām šķiedrām vai liniem (kurā lini nav dominējošā šķiedra), balinātām, krāsotām vai apdrukātām, kas klasificējama ar šādiem kombinētās nomenklatūras kodiem: ex 6302 21 00 (TARIC kods 6302 21 00 * 81 un 6302 21 00 * 89), ex 6302 22 90 (TARIC kods 6302 22 90 * 19), ex 6302 31 10 (TARIC kods 6302 31 10 * 90), ex 6302 31 90 (TARIC kods 6302 31 90 * 90) un ex 6302 32 90 (TARIC kods 6302 32 90 * 19).
3.
Saskaņā ar Saprašanās memorandu starp Eiropas Kopienu un Pakistānas [Islāma Republiku] par pārejas noteikumiem attiecībā uz tirgus pieejamības režīmu tekstilizstrādājumu un apģērbu nozarē, kas parafēts Briselē 2001. gada 15. oktobrī (OV L 345, 81. lpp.), un pēc Padomes 2001. gada 10. decembra Regulas (EK) Nr. 2501/2001 par vispārējo tarifa preferenču sistēmas piemērošanu no 2002. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 31. decembrim (OV L 346, 1. lpp.) pieņemšanas Pakistānas [Islāma Republika] sāka izmantot minēto režīmu, ciktāl tas bija piemērojams valstīm, kuras cīnījās pret narkotiku ražošanu un tirdzniecību. Tādējādi Pakistānā ražoti tekstilizstrādājumi un apģērbi, sākot ar 2002. gada 1. janvāri, sāka ieplūst Eiropas Kopienā bez nodokļu piemērošanas pēc tam, kad tiem bija piemērots muitas nodoklis 12 % apmērā. Saskaņā ar Regulas Nr. 2501/2001 10. pantu, lasot to kopā ar tās IV pielikumu, ražojumi, kuri ir atbrīvoti no nodokļa maksāšanas, pamatojoties uz to, ka uz tiem attiecas īpašais narkotiku ražošanas un tirdzniecības apkarošanas režīms, ir it īpaši tie, kas ietverti kombinētās nomenklatūras 63. nodaļā: “citādi gatavie tekstilizstrādājumi; komplekti; valkātas drēbes un lietoti tekstilizstrādājumi”.
4.
Agrākie antidempinga maksājumi, sākot ar 2002. gada 30. janvāri, tika atcelti attiecībā uz Pakistānas ražotājiem ar Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulu (EK) Nr. 160/2002, ar kuru groza Regulu Nr. 2398/97 (OV L 26, 1. lpp.).
5.
Pēc 2002. gada 4. novembrī [Eiropas Savienības Kokvilnas tekstilrūpniecības un saskarnozaru komitejas] iesniegtās jaunās sūdzības, ko tā iesniedza, rīkojoties ražotāju, kas pārstāv lielāko daļu Kopienā saražotās kokvilnas gultas veļas, vārdā, Eiropas Kopienu Komisija uzsāka antidempinga procedūru par tādas gultas veļas importu, kas šūta no kokvilnas šķiedrām, tīrām vai maisījumā ar ķīmiskajām šķiedrām vai liniem (kurā lini nav dominējošā šķiedra), balinātām, krāsotām vai apdrukātām, kuras izcelsme ir Pakistānā [..] un attiecībā uz kuru ir minēts “tikai informatīvi”, ka tā ir klasificējama ar šādiem kombinētās nomenklatūras kodiem: “ex 6302 21 00, ex 6302 22 90, ex 6302 31 10, ex 6302 31 90 un ex 6302 32 90”. Paziņojums par šīs procedūras uzsākšanu bija publicēts 2002. gada 18. martaEiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī (OV C 316, 6. lpp.).
6.
Izmeklēšana, kas saistīta ar dempingu un no tā izrietošajiem zaudējumiem, attiecās uz laikposmu no 2001. gada 1. oktobra līdz 2002. gada 30. septembrim (turpmāk tekstā – “izmeklēšanas laikposms”). Lietderīgo tendenču pārbaude, lai noteiktu kaitējumu, aptvēra laikposmu no 1999. gada līdz izmeklēšanas laikposma beigām [..].
7.
Ņemot vērā lielo ražotāju importētāju skaitu, uz kuriem attiecās antidempinga procedūra, Komisija saskaņā ar Regulas [..] Nr. 384/96 [..] 17. pantu izraudzījās sešas sabiedrības, starp kurām ir arī prasītāja, kas izmeklēšanas laika posmā pārstāvēja vairāk nekā 32 % Pakistānas gultas veļas eksporta apjoma uz Kopienu. Šīm sabiedrībām lūdza atbildēt uz antidempinga aptaujas lapas jautājumiem.
8.
Ņemot vērā lielo skaitu Kopienas ražotāju, kas atbalstīja sūdzību, un atbilstoši Regulas [Nr. 384/96] 17. pantam Komisija arī izveidoja izlasi, kas ietvēra piecas sabiedrības trijās dalībvalstīs, ņemot vērā ražošanas un pārdošanas apjomu, uzskatot tos par tirgus lielumu visraksturojošākajiem lielumiem. Pēc tam Komisija nosūtīja izraudzītajām uzņēmējsabiedrībām aptaujas lapas.
9.
Visi Pakistānas ražotāji eksportētāji, kuri ietverti izlasē, atbildēja uz aptaujas lapās esošajiem jautājumiem, tāpat kā tie pieci izraudzītie Kopienas ražotāji, kas bija sūdzības iesniedzēji. Turklāt atbildes uz aptaujas jautājumiem sniedza arī divi neatkarīgi importētāji Kopienā, kā arī trīs Pakistānas ražotāji eksportētāji, kuri nebija ietverti izlasē un kuri paši bija lūguši piemērot atsevišķu režīmu.
10.
2003. gada 10. februārī asociācijas, kuras pārstāv Pakistānas gultas veļas ražotājus eksportētājus, iesniedza Komisijai dokumentu ar nosaukumu “Apsvērumi par zaudējumiem”. Šajā dokumentā tās it īpaši apstrīdēja antidempinga procedūras uzsākšanas likumību, Kopienas nozarei nodarīto zaudējumu apmēru, kā arī saiknes starp no Pakistānas veikto importu un zaudējumiem, kuri esot radušies minētajai nozarei, pastāvēšanu. 2003. gada 2. jūnijā Komisija organizēja jautājuma izskatīšanu, kurā piedalījās Pakistānas ražotāji eksportētāji, starp kuriem bija arī prasītāja. Pakistānas ražotāju eksportētāju asociācijas turklāt Komisijai iesniedza dokumentu ar nosaukumu “Pēc jautājuma izskatīšanas izdarītie apsvērumi par zaudējumiem”, kurā tās iekļāva šajā izskatīšanā risinātos jautājumus.
11.
Saskaņā ar Regulas [Nr. 384/96] 16. pantu Komisija uzsāka pārbaudes uz vietas, jo īpaši saistībā ar diviem Pakistānas ražotājiem importētājiem, lai pārbaudītu informāciju, kura tai tika sniegta, atbildot uz aptaujas jautājumiem. [..] Tika veikta tikai viena pilnīga pārbaude Pakistānas ražotāja eksportētāja, proti, prasītājas, telpās un viena daļēja pārbaude cita Pakistānas ražotāja eksportētāja telpās. Abu šo minēto sabiedrību eksports ir vairāk nekā 50 % no izraudzīto ražotāju eksportētāju kopējās CIF (izmaksas, apdrošināšana un pārvadāšanas izmaksas) eksporta uz Kopienu vērtības. Turklāt, ņemot vērā, ka nebija izpildīti nepieciešamie nosacījumi, lai veiktu pārbaudi uz vietas Pakistānā, Komisija nepieņēma atsevišķa režīma pieprasījumus, ko iesniedza trīs Pakistānas ražotāji eksportētāji, kuri nebija ietverti izlasē.
12.
2003. gada 10. decembrī Komisija prasītajai nosūtīja galīgo vispārējās informācijas dokumentu, kas ietvēra sīki izklāstītus faktus un iemeslus, kāpēc tā ierosina pieņemt galīgos antidempinga pasākumus, kā arī galīgo informācijas dokumentu, kas attiecās īpaši uz prasītāju (turpmāk tekstā – “galīgie informācijas dokumenti”). Ar 2004. gada 5. marta vēstuli prasītāja oficiāli apstrīdēja Komisijas secinājumus, kuri ir izklāstīti galīgajos informācijas dokumentos. Pārējo informāciju prasītāja iesniedza Komisijai ar 2004. gada 16. februāra vēstulēm.
13.
2004. gada 17. februārī Komisija atbildēja uz 2004. gada 5. janvāra vēstuli. Lai gan tā savos aprēķinos bija veikusi noteiktus labojumus, tā apstiprināja secinājumus, kurus tā bija paudusi galīgajos informācijas dokumentos. Ar 2004. gada 27. februāra vēstuli prasītāja uzsvēra kļūdas, ko Komisija bija pieļāvusi savā analīzē.
[..]
15.
2004. gada 2. martā Padome pieņēma Regulu [..] Nr. 397/2004 [..].
16.
Ar Regulu [Nr. 397/2004] Padome noteica galīgo antidempinga maksājumu 13,1 % apmērā attiecībā uz Pakistānas izcelsmes gultas veļas no kokvilnas šķiedrām, tīrām vai maisījumā ar ķīmiskajām šķiedrām vai liniem (kurā lini nav dominējošā šķiedra), balinātas, krāsotas vai apdrukātas, kas pašreiz klasificējama ar KN kodiem ex 6302 21 00 (TARIC kodi 6302 21 00 81, 6302 21 00 89), ex 6302 22 90 (TARIC kods 6302 22 90 19), ex 6302 31 10 (TARIC kods 6302 31 10 90), ex 6302 31 90 (TARIC kods 6302 31 90 90) un ex 6302 32 90 (TARIC kods 6302 32 90 19) importu.
17.
Vēlāk Regula [Nr. 397/2004] tika grozīta, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, ar Padomes 2006. gada 5. maija Regulu (EK) Nr. 695/2006 [..] (OV L 121, 14. lpp.). Grozītajā regulā tika noteikts galīgais antidempinga maksājumu 5,6 % apmērā konkrētajām prasītājas ražotajām precēm.”
Apstrīdētais spriedums
4
Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts 2004. gada 28. maijā, Gul Ahmed Textile Mills lūdza Vispārīgajai tiesai atcelt Regulu Nr. 397/2004, ciktāl tā attiecās uz to.
5
Prasības pamatošanai Gul Ahmed Textile Mills izvirzīja piecus pamatus:
—
ka ir noticis Regulas Nr. 384/96 5. panta 7. un 9. punkta pārkāpums un 1994. gada Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem VI panta īstenošanu (OMC GATT 1994) (OV L 336, 103. lpp., turpmāk tekstā – “1994. gada Antidempinga nolīgums”) 5.1. un 5.2. panta, kuri ietverti 1.A pielikumā Līgumā par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu (PTO), kas parakstīts 1994. gada 15. aprīlī Marakešā un apstiprināts ar Padomes 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK, par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē (OV L 336, 1. lpp.), pārkāpums;
—
ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, Regulas Nr. 384/96 2. panta 3. un 5. punkta un 18. panta 4. punkta pārkāpums un 1994. gada Antidempinga nolīguma pārkāpums attiecībā uz normālās vērtības aprēķinu;
—
ka ir noticis Regulas Nr. 384/96 2. panta 10. punkta, 1994. gada Antidempinga nolīguma un EKL 253. pantā noteiktā pienākuma norādīt atbilstošu pamatojumu pārkāpums saistībā ar ievedmuitas atmaksas korekciju, salīdzinot normālo vērtību un eksporta cenu;
—
ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, Regulas Nr. 384/96 3. panta 1.–3. un 5. punkta pārkāpums un 1994. gada Antidempinga nolīguma pārkāpums attiecībā uz būtisku zaudējumu esamību un
—
ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, Regulas Nr. 384/96 3. panta 6. un 7. punkta pārkāpums un 1994. gada Antidempinga nolīguma pārkāpums attiecībā uz cēloniskās saiknes konstatēšanu starp iespējamo importa dempingu un varbūtējiem zaudējumiem.
6
Vispārējā tiesa uzskatīja par lietderīgu izskatīt tikai piektā pamata trešo daļu. Ar to prasītāja būtībā pārmeta Padomei, ka tā ir kļūdījusies tiesību piemērošanā, nepārbaudot to, vai agrākā antidempinga maksājuma atcelšana Pakistānas precēm un vispārēju tarifu atvieglojumu noteikšana Pakistānas Islāma Republikas labā 2002. gada sākumā likvidēja cēloņsakarību starp Pakistānas importu un Kopienas ražošanas nozarei radītajiem zaudējumiem.
7
Pirmkārt, apstrīdētā sprieduma 46.–51. punktā Vispārējā tiesa ir norādījusi, ka asociācijas, kas pārstāv Pakistānas gultas veļas ražotājus eksportētājus kopš administratīvās procedūras sākuma, vērsa Savienības iestāžu uzmanību uz to faktu, ka zaudējumus, kas, iespējams, radušies Kopienas ražošanas nozarei, varētu būt izraisījuši divi apstākļi, proti, agrāko antidempinga maksājumu un parasto muitas nodokļu atcelšana saskaņā ar vispārējo tarifa preferenču sistēmu Pakistānas Islāma Republikas labā, nevis dempings attiecībā uz importu no Pakistānas. Turklāt saskaņā ar Pakistānas ražotāju eksportētāju teikto no Pakistānas īstenota importa apmēra pieaugumu veicināja atbrīvojums no atsevišķiem muitas nodokļiem un grozījums tiesiskajā regulējumā.
8
Apstrīdētā sprieduma 53.–59. punktā Vispārējā tiesa norādīja, ka, lai atbilstoši izpildītu savu pienākumu saskaņā ar Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punktu pārbaudīt visus “zināmos faktorus, kas nav imports par dempinga cenām, kurš vienlaicīgi rada zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei”, Savienības iestādēm ir pareizi jānodala un jānošķir importa par dempinga cenām kaitējošā ietekme no citu faktoru kaitējošās ietekmes.
9
Apstrīdētā sprieduma 56. punktā Vispārējā tiesa ir lēmusi, ka “citu zināmo faktoru, ne tikai importa par dempinga cenām” uzskaitījums, kas ietverts Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punktā, nav ierobežojošs, bet, tieši pretēji, norādošs, kā to apstiprina jēdziens “ietver”, kas ir to faktoru uzskaitījuma sākumā, kurus var uzskatīt par būtiskiem. Sava sprieduma 57. punktā Vispārējā tiesa ir uzsvērusi, ka konkrētās regulas 3. panta 7. punkta un 1994. gada Antidempinga nolīguma 3.5. panta kopīgais mērķis ir nodrošināt, ka importam, uz kuru attiecas izmeklēšana, nevar piedēvēt citu faktoru, kuri varētu būt ietekmējuši Kopienām vai valstīm radušos zaudējumus, kaitējošo ietekmi, lai šīs nozares sev nepiešķirtu aizsardzību, kas ir lielāka nekā nepieciešama.
10
Vispārējā tiesa apstrīdētā sprieduma 59. punktā ir norādījusi, ka iepriekšējo antidempinga maksājumu un parasto muitas nodokļu atcelšana vispārējās preferenču sistēmas ietvaros bija zināmi faktori, kuri Savienības iestādēm bija jāņem vērā, novērtējot cēloņsakarību starp Kopienas ražošanas nozarei nodarīto zaudējumu un tā Pakistānas ražojuma importu, kas bija antidempinga izmeklēšanas priekšmets.
11
Apstrīdētā sprieduma 84. punktā Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka no ES iestāžu veiktās analīzes šajā lietā nav skaidrs pat vienkāršas iespējamības veidā, kādi būtu Kopienas ražošanas nozarei nodarītie zaudējumi, ja nemaz nebūtu īstenots dempings, t.i., kādi būtu zaudējumi, kas rastos tikai no tā, ka stājās spēkā vispārējo tarifu preferenču sistēma un tika atcelti iepriekšējie antidempinga maksājumi, vai nu zaudētās tirgus daļas izteiksmē, vai iepriekš minētās ražošanas nozares izpildes vai ienesīguma samazinājuma izteiksmē, zemāko tirgus segmentu izslēgšanas vai cita attiecīga ekonomikas rādītāja izteiksmē.
12
Tādējādi Vispārējā tiesa atbalstīja piektā pamata trešo daļu un, neizskatot pārējos pamatus, atcēla Regulu Nr. 397/2004, ciktāl tā attiecās uz Gul Ahmed Textile Mills.
13
Saistībā ar minēto Padome cēla šo apelācijas sūdzību par apstrīdēto spriedumu, ko atbalsta Komisija – persona, kas iestājusies lietā pirmajā instancē.
Par apelācijas sūdzību
Pušu argumenti
14
Padome uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punktu, kļūdaini interpretējot šajā noteikumā ietverto jēdzienu “citi faktori”. Tā uzsver, ka Vispārējā tiesa ir pareizi nolēmusi, ka atbilstoši minētajam noteikumam principā pastāv pienākums nodalīt un nošķirt citu faktoru kaitējošo ietekmi no importa par dempinga cenām radītās kaitējošās ietekmes. Tāpat Padome apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, secinot, ka divi apstrīdētie faktori, proti, iepriekšējo antidempinga maksājumu atcelšana un vispārējo tarifu preferenču sistēmas izveidošana, bija “citi faktori” Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punkta izpratnē. Tādējādi Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka izskatāmajā gadījumā iestādes ir pārkāpušas minēto noteikumu, jo tās nav nodalījušas un nošķīrušas diviem apstrīdētajiem faktoriem piedēvētās kaitīgās sekas.
15
Padome uzskata, ka “citi faktori” Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punkta izpratnē pēc definīcijas ir faktors, kas nav saistīts ar importu par dempinga cenām. Divi apstrīdētie faktori esot cieši saistīti ar Pakistānas izcelsmes importu par dempinga cenām. Saskaņā ar Padomes viedokli “faktors, kurš atvieglo importa par dempinga cenām apjoma pieaugumu, pats par sevi nav atsevišķs, zaudējumus radošs faktors, jo jebkuri zaudējumi, kas rodas no importa par dempinga cenām pieauguma, rodas no importa par dempinga cenām, nevis no faktoriem, kuri atvieglo šī importa apjoma pieaugumu”. Šo interpretāciju apstiprinot PTO Īpašās komisijas 2011. gada 28. oktobra ziņojums ar nosaukumu “Eiropas Savienība – Antidempinga pasākumi attiecībā uz noteiktiem Ķīnas izcelsmes apaviem” (WT/DS405/R).
16
Padome norāda, ka, kaut arī Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punktā ietvertais uzskaitījums pats par sevi nav izsmeļošs, tajā divi apstrīdētie faktori nav minēti kā “citi faktori” šī noteikuma izpratnē. Tādējādi likumdošanas un reglamentējošās sistēmas grozījumiem nozīme esot tikai tāda, ka tie ietekmē tirgu, un ka divi apstrīdētie faktori var ietekmēt tikai importu par dempinga cenām. Tādējādi saskaņā ar Padomes viedokli šiem diviem faktoriem nav nekādas ietekmes uz Savienības ražošanas nozari.
17
Turklāt Padome uzskata, ka Vispārējās tiesas pieļautā kļūda tiesību piemērošanā rada kļūdainu Regulas Nr. 384/96 3. panta 6. un 7. punkta interpretāciju, kā tas izriet no apstrīdētā sprieduma 84. punktā ietvertajiem secinājumiem.
18
Būtībā Komisija atbalsta Padomes secinājumus.
19
Gul Ahmed Textile Mills norāda, ka apelācijas sūdzības atbalstam izvirzītie pamati nepamatoti ierobežo jēdzienu “citi faktori” Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punkta izpratnē. Tādējādi Padomes sniegtā jēdziena “citi faktori” interpretācija esot pretrunā šim noteikumam. Turklāt, tā kā šī noteikuma mērķis ir nodrošināt, ka importam par dempinga cenām netiek piedēvēti nekādi zaudējumi, ja tie rodas cita faktora rezultātā, nav nepieciešamības patvaļīgi ierobežot tos faktorus, kuru kaitīgā ietekme ir jāņem vērā.
20
Saskaņā ar Gul Ahmed Textile Mills teikto attiecībā uz “citiem faktoriem” nav tā, ka apstrīdētie faktori būtu “cieši saistīti” ar importu par dempinga cenām. Iepriekšējo antidempinga maksājumu atcelšana atainoja Eiropas Savienības veiktos labojumus saistībā ar 1997. gadā nepamatoti piemērotajiem pasākumiem, un tā nebija saistīta ar importu par dempinga cenām, ne izmeklēšanas veikšanas laikā, ne pirms tās. Savienības piešķirtie īpašie tarifu atvieglojumi Pakistānas importam no 2002. gada 1. janvāra neattiecās īpaši uz gultas veļas importu, vēl jo mazāk uz gultas veļas importu par dempinga cenām. Tirgu regulējošā juridiskā pamata grozījumi tika veikti tikai saistībā ar Savienības darbību un nebija “cieši saistīti” ar trešo valstu ražotāju darbībām.
21
Gul Ahmed Textile Mills uzskata, ka apstrīdētie faktori tieši ir samazinājuši maksājumu apmēru visam Pakistānas gultas veļas importam, un šis fakts tieši ietekmēja šo importēto preču cenu līmeni Eiropas Savienībā. Šo tarifu grozījumu kvalificēšana par tādiem, kas “tikai atvieglo importa par dempinga cenām apjoma pieaugumu”, esot acīmredzami kļūdaina.
22
Saskaņā ar Gul Ahmed Textile Mills viedokli būtiskākais jautājums ir, vai apstrīdētie faktori ir tieši ietekmējuši kāda ekonomikas rādītāja līmeni, ko Savienības iestādes ņem vērā, lai noteiktu, vai Savienības ražošanas nozarei ir radies mantisks kaitējums, un tā iespējamo iemeslu. Tomēr saskaņā ar Regulas Nr. 384/96 3. panta 5. punktā noteikto ir jānovērtē “visi būtiskie ekonomikas faktori un indeksi, kas raksturo nozares stāvokli”, un šajā noteikumā esošajā indikatīvajā sarakstā ir ietverti “faktori, kas ietekmē cenas Kopienā”. Atbildētāja uz apelācijas sūdzību uzsver, ka apstrīdēto faktoru tiešās sekas ir tādas, ka Savienības ražotāji pēkšņi tiek pretnostatīti importam, kas ieplūst Savienības tirgū par cenām, kuras ir ievērojami zemākas nekā agrāk, bez jebkādām izmaiņām Pakistānas ražotāju produktu brīvas klājpiegādes cenā (FOB). Tādējādi tiesību aktu grozījumi tieši esot ietekmējuši ekonomikas apstākļus, kurus ņem vērā, nosakot zaudējumus un cēloņsakarību starp tiem un dempingu.
Tiesas vērtējums
23
No Regulas Nr. 397/2004 preambulas 108.–115. apsvēruma izriet, ka Savienības iestādes ir izskatījušas faktorus, kurus tās uzskata par faktoriem, kas nav imports par dempinga cenām.
24
Konkrēti tika apskatīts imports no Indijas, Turcijas, Rumānijas, Bangladešas un Ēģiptes, kā arī faktori, kas saistīti ar pieprasījuma samazināšanos, ar Savienības ražošanas nozares importu un eksportu un šīs nozares produktivitāti.
25
Izvērtējot cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un Savienības ražošanas nozarei radītajiem zaudējumiem, ir skaidrs, ka Savienības iestādes nav izskatījušas divus apstrīdētos pasākumus, proti, parasto muitas nodokļu atcelšanu, piemērojot vispārējo tarifa preferenču sistēmu, un iepriekšējo antidempinga maksājumu atcelšanu.
26
Ir jākonstatē, ka šie pasākumi attiecās uz Pakistānas izcelsmes ražojumiem un ka Regula Nr. 397/2004 attiecas uz visiem eksportētājiem no Pakistānas. Tāpat saskaņā ar šīs regulas noteikumiem viss tajā uzskaitīto ražojumu eksports ir imports par dempinga cenām Regulas Nr. 384/96 3. panta izpratnē.
27
Ir skaidrs, ka ievedmuitas maksājuma, pirmkārt, 12 % apmērā un, otrkārt, 6,7 % apmērā atcelšana var atvieglot un veicināt attiecīgo ražojumu importu. Bet šī ietekme notiek attiecībā uz importu par dempinga cenām.
28
No Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punkta formulējuma, it īpaši vārdiem “zināmie faktori [..], kas vienlaikus rada zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei”, izriet, ka atbilstoši šīs regulas noteikumiem ir jāizskata faktori, kas tieši rada zaudējumus un kam ir nepieciešama tieša cēloņsakarība.
29
Tomēr konkrētajā situācijā importa par dempinga cenām reglamentējošo nosacījumu grozījumus nevar uzskatīt par tādiem, kas paši par sevi rada zaudējumus. Tas ir pats imports, kas rada šos zaudējumus.
30
Tādējādi imports par dempinga cenām un reglamentējošie nosacījumi, atbilstoši kuriem tas tiek īstenots, nav atdalāmi.
31
Tāpat arī apstrīdētie tiesību akti, kas atvieglo un veicina importa veikšanu, ir tikai netiešs pamatojums un tos nevar uzskatīt par “citiem faktoriem” Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punkta izpratnē.
32
Šī interpretācija atbilst PTO Īpašās komisijas 2011. gada 28. oktobra ziņojumam “Eiropas Savienība – antidempinga maksājumi noteiktiem apavu veidiem no Ķīnas”, kurā tika izskatīta cēloņsakarība starp importa kvotas atcēlumu un zaudējumiem, ņemot vērā 1994. gada Antidempinga nolīguma 3.5. pantu. Šī ziņojuma 7.527. punktā tika secināts, ka importa kvotas atcelšana, kas ļauj palielināt importa par dempinga cenām apjomu, pats par sevi nav zaudējumus radošs faktors.
33
Importa kvotas rada regulējošos nosacījumus, kuros tiek īstenots imports, tieši tāpat kā ievedmuitas nodokļi.
34
Šādos apstākļos Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka divi apstrīdētie faktori ir “citi faktori” Regulas Nr. 384/96 3. panta 7. punkta izpratnē.
35
Tomēr šāds secinājums nesniedz atbildi uz jautājumu, vai apstrīdētie faktori bija jāņem vērā, izskatot jautājumu par zaudējumu pastāvēšanu atbilstoši Regulas Nr. 384/96 3. panta 2., 3. un 5. punktam.
36
No minētā izriet, ka apstrīdētais lēmums ir atceļams.
37
Atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmajai daļai, ja Eiropas Savienības Tiesa atceļ Vispārējās tiesas nolēmumu, tā var pati taisīt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija, vai nodot lietu atpakaļ sprieduma taisīšanai Vispārējā tiesā.
38
Izskatāmajā lietā nav tādu apstākļu, lai Tiesa varētu pati taisīt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā.
39
Šajā tiesvedībā lieta ir jānodod atpakaļ Vispārējai tiesai un jāatliek lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:
1)
atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 27. septembra spriedumu lietā T‑199/04 Gul Ahmed Textile Mills/Padome;
2)
atdot lietu atpakaļ izskatīšanai Eiropas Savienības Vispārējā tiesā;
3)
lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.