62022CJ0017
TIESAS SPRIEDUMS (ceturtā palāta)
2024. gada 12. septembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi – Regula (ES) 2016/679 – 6. panta 1. punkta pirmās daļas b), c) un f) apakšpunkts – Apstrādes likumīgums – Apstrāde, kas vajadzīga līguma, kura līgumslēdzēja puse ir datu subjekts, izpildei – Apstrāde, kas vajadzīga, lai izpildītu uz pārzini attiecināmu juridisku pienākumu – Apstrāde, kas vajadzīga pārziņa vai trešās personas leģitīmo interešu ievērošanai – Ieguldījumu fonds, kas izveidots kā komandītsabiedrība, kuras kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts – Dalībnieka pieprasījums, lai saņemtu citu dalībnieku kontaktinformāciju, kuriem ar fiduciāras sabiedrības starpniecību pieder netieša līdzdalība ieguldījumu fondā
Apvienotajās lietās C‑17/22 un C‑18/22
par lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Amtsgericht München (Minhenes pirmās instances tiesa, Vācija) iesniegusi ar 2021. gada 21. decembra lēmumiem un kas Tiesā reģistrēti 2022. gada 7. janvārī, tiesvedībās
HTB Neunte Immobilien Portfolio geschlossene Investment UG & Co. KG
pret
Müller Rechtsanwaltsgesellschaft mbH
(C‑17/22)
un
Ökorenta Neue Energien Ökostabil IV geschlossene Investment GmbH & Co. KG
pret
WealthCap Photovoltaik 1 GmbH Co. KG,
WealthCap PEIA Komplementär GmbH,
WealthCap Investorenbetreuung GmbH
(C‑18/22),
TIESA (ceturtā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Likurgs [C. Lycourgos], tiesneši O. Spinjana‑Matei [O. Spineanu‑Matei], Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot], S. Rodins [S. Rodin] un L. S. Rosi [L. S. Rossi] (referente),
ģenerāladvokāts: Ž. Rišārs Delatūrs [J. Richard de la Tour]
sekretārs: I. Illēši [I. Illéssy], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2024. gada 29. februāra tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
HTB Neunte Immobilien Portfolio geschlossene Investment UG & Co. KG vārdā – M. Handlos un R. Veil, Rechtsanwälte,
–
Ökorenta Neue Energien Ökostabil IV geschlossene Investment GmbH & Co. KG vārdā – U. Brinkmöller, Rechtsanwalt,
–
WealthCap Photovoltaik 1 GmbH Co. KG, WealthCap PEIA Komplementär GmbH un WealthCap Investorenbetreuung GmbH vārdā – N. Bartmann, U. Baumgartner un A. Höder, Rechtsanwälte,
–
Eiropas Komisijas vārdā – A. Bouchagiar, M. Heller un H. Kranenborg, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “VDAR”) 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) un f) apakšpunktu.
2
Šie lūgumi tika iesniegti tiesvedībās starp, pirmkārt, HTB Neunte Immobilien Portfolio geschlossene Investment UG & Co. KG (turpmāk tekstā – “HTB”) un Müller Rechtsanwaltsgesellschaft mbH (lieta C‑17/22) un, otrkārt, Ökorenta Neue Energien Ökostabil IV geschlossene Investment GmbH & Co. KG (turpmāk tekstā – “Ökorenta”) un WealthCap Photovoltaik 1 GmbH Co. KG u.c. un WealthCap PEIA Komplementär GmbH, kā arī WealthCap Investorenbetreuung GmbH (lieta C‑18/22).
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
VDAR 1., 10., 39., 41., 47. un 48. apsvērums ir formulēts šādi:
“(1)
Fizisku personu aizsardzība attiecībā uz personas datu aizsardzību ir pamattiesības. Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (“harta”) 8. panta 1. punkts un Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 16. panta 1. punkts paredz, ka ikvienai personai ir tiesības uz savu personas datu aizsardzību.
[..]
(10)
Lai nodrošinātu konsekventu un augsta līmeņa aizsardzību fiziskām personām un novērstu šķēršļus personu datu apritei Savienībā, fiziskas personas tiesību un brīvību aizsardzības līmenim attiecībā uz šādu datu apstrādi visās dalībvalstīs vajadzētu būt vienādam. Visā [Eiropas] Savienībā būtu jānodrošina noteikumu par fiziskas personas pamattiesību un brīvību aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi vienveidīga piemērošana. [..]
[..]
(39)
Jebkurai personas datu apstrādei vajadzētu būt likumīgai un godprātīgai. Fiziskām personām vajadzētu būt pārredzamam tam, ka viņu personas datus vāc, izmanto, aplūko vai citādi apstrādā, un tam, kādā apjomā personas dati tiek vai tiks apstrādāti. [..]
[..]
(41)
Ja šajā regulā atsaucas uz juridisku pamatu vai leģislatīvu pasākumu, tas obligāti nenozīmē, ka vajadzīgs parlamenta pieņemts leģislatīvs akts, neskarot prasības, kas izriet no attiecīgās dalībvalsts konstitucionālās kārtības. Tomēr šādam juridiskam pamatam vai leģislatīvam pasākumam vajadzētu būt skaidram un precīzam un personām, uz kurām tas attiecas, vajadzētu spēt paredzēt tā piemērošanu saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas [..] un Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru.
[..]
(47)
Pārziņa, tostarp tāda pārziņa, kuram personas dati var tikt izpausti, vai trešās personas leģitīmās intereses var būt apstrādes juridiskais pamats ar noteikumu, ka datu subjekta intereses vai pamattiesības un pamatbrīvības nav svarīgākas, ņemot vērā saprātīgas datu subjektu gaidas, kuru pamatā ir viņu attiecības ar pārzini. Šādas leģitīmas intereses varētu būt, piemēram, tad, ja starp datu subjektu un pārzini pastāv būtiskas un atbilstošas attiecības, piemēram, ja datu subjekts ir pārziņa klients vai ir pārziņa dienestā. Jebkurā gadījumā būtu rūpīgi jāizvērtē, vai pastāv leģitīmas intereses, tostarp, vai datu subjekts personas datu vākšanas laikā un saistībā ar to var pamatoti sagaidīt, ka var notikt minētajā nolūkā paredzēta apstrāde. Datu subjekta intereses un pamattiesības varētu būt svarīgākas par datu pārziņa interesēm, ja personas datus apstrādā apstākļos, kādos datu subjektiem nav pamatotu gaidu, ka apstrāde turpināsies. [..] Var uzskatīt, ka personas datu apstrāde tiešās tirgvedības vajadzībām ir veikta leģitīmās interesēs.
(48)
Pārziņiem, kas ir uzņēmumu grupas daļa vai kādai centrālai struktūrai radniecīgas iestādes, var būt leģitīmas intereses personas datu nosūtīšanā citiem grupas uzņēmumiem iekšējos administratīvos nolūkos, tostarp klientu vai darba ņēmēju personas datu apstrādei. Neskarti saglabājas vispārējie principi par uzņēmumu grupas iekšienē veiktu personas datu nosūtīšanu kādam uzņēmumam, kas atrodas trešā valstī.”
4
Šīs regulas 1. panta “Priekšmets un mērķi” 2. punktā ir noteikts:
“Šī regula aizsargā fizisku personu pamattiesības un pamatbrīvības un jo īpaši to tiesības uz personas datu aizsardzību.”
5
Minētās regulas 4. pantā ir paredzēts:
“Šajā regulā:
1)
“personas dati” ir jebkura informācija, kas attiecas uz identificētu vai identificējamu fizisku personu (“datu subjekts”); identificējama fiziska persona ir tāda, kuru var tieši vai netieši identificēt, jo īpaši atsaucoties uz identifikatoru, piemēram, minētās personas vārdu, uzvārdu, identifikācijas numuru, atrašanās vietas datiem, tiešsaistes identifikatoru vai vienu vai vairākiem minētajai fiziskajai personai raksturīgiem fiziskās, fizioloģiskās, ģenētiskās, garīgās, ekonomiskās, kultūras vai sociālās identitātes faktoriem;
2)
“apstrāde” ir jebkura ar personas datiem vai personas datu kopumiem veikta darbība vai darbību kopums, ko veic ar vai bez automatizētiem līdzekļiem, piemēram, vākšana, reģistrācija, organizēšana, strukturēšana, glabāšana, pielāgošana vai pārveidošana, atgūšana, aplūkošana, izmantošana, izpaušana, nosūtot, izplatot vai citādi darot tos pieejamus, saskaņošana vai kombinēšana, ierobežošana, dzēšana vai iznīcināšana;
[..]
7)
“pārzinis” ir fiziska vai juridiska persona, publiska iestāde, aģentūra vai cita struktūra, kas viena pati vai kopīgi ar citām nosaka personas datu apstrādes nolūkus un līdzekļus; ja šādas apstrādes nolūkus un līdzekļus nosaka ar Savienības vai dalībvalsts tiesību aktiem, pārzini vai tā iecelšanas konkrētos kritērijus var paredzēt Savienības vai dalībvalsts tiesību aktos;
[..]
11)
datu subjekta “piekrišana” ir jebkura brīvi sniegta, konkrēta, apzināta un viennozīmīga norāde uz datu subjekta vēlmēm, ar kuru viņš paziņojuma vai skaidri apstiprinošas darbības veidā sniedz piekrišanu savu personas datu apstrādei;
[..].”
6
Šīs pašas regulas 5. pantā “Personas datu apstrādes principi” ir noteikts:
“1.   Personas dati:
a)
tiek apstrādāti likumīgi, godprātīgi un datu subjektam pārredzamā veidā (“likumīgums, godprātība un pārredzamība”);
b)
tiek vākti konkrētos, skaidros un leģitīmos nolūkos, un to turpmāku apstrādi neveic ar minētajiem nolūkiem nesavietojamā veidā; [..]
c)
ir adekvāti, atbilstīgi un ietver tikai to, kas nepieciešams to apstrādes nolūkos (“datu minimizēšana”);
[..]
2.   Pārzinis ir atbildīgs par atbilstību 1. punktam un var to uzskatāmi parādīt (“pārskatatbildība”).”
7
VDAR 6. pants “Apstrādes likumīgums” ir formulēts šādi:
“1.   Apstrāde ir likumīga tikai tādā apmērā un tikai tad, ja ir piemērojams vismaz viens no turpmāk minētajiem pamatojumiem:
a)
datu subjekts ir devis piekrišanu savu personas datu apstrādei vienam vai vairākiem konkrētiem nolūkiem;
b)
apstrāde ir vajadzīga līguma, kura līgumslēdzēja puse ir datu subjekts, izpildei vai pasākumu veikšanai pēc datu subjekta pieprasījuma pirms līguma noslēgšanas;
c)
apstrāde ir vajadzīga, lai izpildītu uz pārzini attiecināmu juridisku pienākumu;
[..]
f)
apstrāde ir vajadzīga pārziņa vai trešās personas leģitīmo interešu ievērošanai, izņemot, ja datu subjekta intereses vai pamattiesības un pamatbrīvības, kurām nepieciešama personas datu aizsardzība, ir svarīgākas par šādām interesēm, jo īpaši, ja datu subjekts ir bērns.
Pirmās daļas f) apakšpunktu nepiemēro apstrādei, ko veic publiskas iestādes, pildot savus uzdevumus.
2.   Dalībvalstis var paturēt spēkā vai ieviest konkrētākus noteikumus, lai šīs regulas noteikumu piemērošanu pielāgotu attiecībā uz apstrādi, ko veic, lai ievērotu 1. punkta c) un e) apakšpunktu, nosakot precīzāk konkrētas prasības apstrādei un citus pasākumus, ar ko nodrošina likumīgu un godprātīgu apstrādi, tostarp citās konkrētās apstrādes situācijās, kas paredzētas IX nodaļā.
3.   Šā panta 1. punkta c) un e) apakšpunktā minēto apstrādes pamatu nosaka ar:
a)
Savienības tiesību aktiem; vai
b)
dalībvalsts tiesību aktiem, kas piemērojami pārzinim.
[..] Savienības vai dalībvalsts tiesību akti atbilst sabiedrības interešu mērķim un ir samērīgi ar izvirzīto leģitīmo mērķi.”
8
Šīs regulas 13. panta 1. punktā ir noteikts:
“Ja datu subjekta personas datus vāc no datu subjekta, pārzinis personas datu iegūšanas laikā datu subjektam sniedz [..] šādu informāciju:
[..]
c)
apstrādes nolūki, kam paredzēti personas dati, kā arī apstrādes juridiskais pamats;
d)
pārziņa vai trešās personas leģitīmās intereses, ja apstrāde pamatojas uz 6. panta 1. punkta f) apakšpunktu;
[..].”
Vācijas tiesības
9
Handelsgesetzbuch (Komerckodekss), redakcijā, kas piemērojama pamatlietās, 161. pantā ir paredzēts:
“(1)   Sabiedrība, kuras mērķis ir komercdarbības veikšana, izmantojot kopēju firmu, ir komandītsabiedrība, ja vismaz viena sabiedrības biedra atbildība attiecībā uz sabiedrības kreditoriem ir ierobežota ar viņa ieguldījuma apmēru (komandīti), bet pārējo biedru atbildība nav ierobežota (komplementāri).
(2)   Komandītsabiedrībai piemērojami šā likuma noteikumi par pilnsabiedrību, ja šajā nodaļā nav noteikts citādi.”
10
Šī kodeksa 162. panta 1. punkts ir formulēts šādi:
“Sabiedrības reģistrācijas pieteikumā papildus 106. panta 2. punktā paredzētajai informācijai [(tostarp katra biedra vārds, uzvārds, dzimšanas datums un dzīvesvieta)] ir jāietver komandītu nosaukums un katra komandīta ieguldījuma summa. [..]”
11
Aktiengesetz (Likums par akciju sabiedrībām), redakcijā, kas piemērojama pamatlietās, 127.a panta 1. un 3. punktā ir noteikts:
“(1)   Akcionāri vai akcionāru apvienības Bundesanzeiger [(Vācijas oficiālo publikāciju un uzņēmumu paziņojumu platforma)] akcionāru forumā var aicināt citus akcionārus kopīgi vai ar pārstāvības starpniecību iesniegt pieteikumu vai pieprasījumu saskaņā ar šo likumu vai īstenot balsstiesības akcionāru pilnsapulcē.
[..]
(3)   Uzaicinājumā var būt ietverta informācija par akcionāra tīmekļvietni un viņa e‑pasta adresi. [..]”
12
Wertpapierhandelsgesetz (Vērtspapīru tirdzniecības likums), redakcijā, kas piemērojama pamatlietās, 33. panta 1. punkta pirmajā teikumā ir paredzēts:
“Ikviena persona, kuras balsstiesības, kas izriet no tai piederošajām akcijām emitentā, kura izcelsmes valsts ir Vācijas Federatīvā Republika, iegādes vai atsavināšanās ceļā vai citādā veidā sasniedz, pārsniedz vai kļūst mazākas par 3 %, 5 %, 10 %, 15 %, 20 %, 25 %, 30 %, 50 % vai 75 % (persona, kurai ir paziņošanas pienākums), nekavējoties par to paziņo emitentam un vienlaikus federālai iestādei, vēlākais, četru darbdienu laikā, ņemot vērā 34. panta 1. un 2. punktu. [..]”
Pamatlietas un prejudiciālie jautājumi
13
No iesniedzējtiesas nolēmumiem izriet, ka HTB un Ökorenta ir ieguldījumu sabiedrības, no kurām katrai ar fiduciāras sabiedrības starpniecību ir netieša līdzdalība ieguldījumu fondos. Šie ieguldījumu fondi tiek organizēti kā komandītsabiedrības, proti, personālsabiedrības, kuru kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts. Dalība šajās komandītsabiedrībās tiek uzskatīta par ekonomisku ieguldījumu. Ja šāda līdzdalība ir netieša, dalībnieki savas tiesības īsteno ar fiduciāru dalības sabiedrību starpniecību.
14
Prasītājas pamatlietā lūdz atbildētājām pamatlietā, kas ir fiduciāras sabiedrības, izpaust visu to dalībnieku vārdus un adreses, kuriem ar fiduciāro sabiedrību starpniecību pieder netiešas daļas attiecīgajos ieguldījumu fondos.
15
Atbildētājas pamatlietā iebilst pret šādu izpaušanu, jo tās uzskata, ka pieprasītie dati ir paredzēti, lai kalpotu pašu prasītāju pamatlietā ekonomiskajām interesēm, proti, reklamēt viņu pašu ieguldījumu produktus, pievērst ieguldītāju uzmanību vai iegādāties to daļas par cenu, kas ir zemāka par to vērtību, un gūt peļņu, tās pārdodot tālāk. Dalības un fiduciārajos līgumos, saskaņā ar kuriem atbildētāju pamatlietā dalībnieki ir ieguvuši netiešu līdzdalību attiecīgajos ieguldījumu fondos, esot ietverti noteikumi, kas aizliedz paziņot minētos datus citiem kapitāldaļu turētājiem.
16
Prasītājas pamatlietā noliedz, ka tām būtu šādi nodomi, un apgalvo, ka tām ir tiesības sazināties ar citiem komandītiem, kuriem pieder kapitāldaļas attiecīgajos ieguldījumu fondos, it īpaši, lai vienotos par viņu daļu atpirkšanu.
17
Iesniedzējtiesa būtībā uzsver, ka saskaņā ar Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa, Vācija) un Oberlandesgericht München (Federālās zemes Augstākā tiesa Minhenē, Vācija) judikatūru prasītāju pamatlietā pieprasīto personas datu izpaušana varētu izrādīties obligāta. Tomēr tā norāda, ka, tā kā šī judikatūra daļēji ir radusies, vēl pirms stājās spēkā VDAR, šajā gadījumā tā varētu būt jāvērtē atšķirīgi, ņemot vērā šīs regulas 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) un f) apakšpunktu, kuru interpretācija būtu noteicoša pamatlietu atrisināšanai.
18
It īpaši iesniedzējtiesa norāda, ka no Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa) 2019. gada 19. novembra rīkojuma (II ZR 263/18) izriet, ka personālsabiedrībā, piemēram, komandītsabiedrībā, dalībnieka tiesības zināt pārējo dalībnieku personvārdus un adreses ir daļa no “dalībnieku tiesību neatņemamā kodola”. Šīs tiesības attiecoties arī uz komandītiem, kuriem kapitāldaļas pieder tikai netieši. Proti, zināt visus pārējos dalībniekus, tostarp tos, kuriem netieši pieder kapitāldaļas, esot nepieciešams, lai katrs personālsabiedrības, kuru kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, dalībnieks varētu efektīvi izmantot savas tiesības. Tādējādi šo personas datu izpaušana citiem dalībniekiem atbilstot pienākumiem, kas sabiedrībai ir noteikti tās dibināšanas līgumā. Vienīgais izņēmums no tiesībām iegūt šādus datus Vācijas tiesībās ir tiesību ļaunprātīgas izmantošanas aizliegums, kas aizliedz šīs tiesības uz informāciju izmantot nelikumīgi vai nolūkā radīt kaitējumu.
19
Saskaņā ar Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa) judikatūru tiesību ļaunprātīga izmantošana katrā ziņā ir izslēgta, ja ieguldītājs vēlas sazināties ar citiem ieguldītājiem, lai ar tiem apspriestu jautājumus, kas attiecas uz sabiedrību, un vajadzības gadījumā organizētu ieguldītāju interešu grupu. Turklāt neesot pamata atteikties sniegt informāciju par kādu no dalībniekiem, pamatojoties uz to, ka pastāv tikai abstrakts šo personas datu ļaunprātīgas izmantošanas risks. Turklāt dalībniekam ir jābūt iespējai tieši piekļūt citu sabiedrības dalībnieku datiem, neiesaistot sabiedrības vadības struktūras.
20
No šīs judikatūras arī izrietot, ka šādas tiesības uz informāciju nevar tikt liegtas ar līguma noteikumiem tādēļ, ka pretējā gadījumā faktiski tiktu likvidētas dalībnieku būtiskās tiesības, proti, tiesības sasaukt dalībnieku ārkārtas pilnsapulci, jo šim nolūkam nepieciešamo kvorumu dalībnieks, kuram ir neliela līdzdalība, var panākt tikai tad, ja tas pievienojas citiem dalībniekiem, kas nozīmē, ka viņam obligāti ir jāzina viņu personvārdi un adreses (Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa) 2009. gada 21. septembra rīkojums (II ZR 264/08)). Atbilstoši minētajai judikatūrai VDAR 48. apsvērums pamato arī to, ka uzņēmumu grupā visu dalībnieku personas dati var tikt izpausti tās iekšējā administratīvā nolūkā.
21
Iesniedzējtiesa uzskata, ka Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa) judikatūrā principā ir nostiprinātas sabiedrības dalībnieku tiesības uz informāciju, kas ir ierobežotas tikai ar tiesību ļaunprātīgu izmantošanu.
22
Iesniedzējtiesa atsaucas arī uz Oberlandesgericht München (Federālās zemes Augstākā tiesa Minhenē) 2019. gada 16. janvāra spriedumu (7 U 342/18), saskaņā ar kuru sabiedrības līguma galvenais priekšmets ir sabiedrības dalībnieku tiesību īstenošana, tostarp viņu pozīcijas stiprināšana šajā sabiedrībā. Tādējādi kapitāldaļu iegāde ir likumīga šo tiesību īstenošana, un informācijas izpaušana par citiem sabiedrības dalībniekiem šajā ziņā atbilst pamatotām interesēm. Tomēr šāda izpaušana būtu jāatsaka tikai tad, ja tā nebūtu lūgta nolūkā apmierināt kādas pamatotas intereses.
23
Šajā gadījumā iesniedzējtiesai ir šaubas par to, vai ar Savienības tiesībām ir saderīga Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa) un Oberlandesgericht München (Federālās zemes Augstākā tiesa Minhenē) judikatūra, ciktāl tā ļauj plaši izpaust to dalībnieku personas datus, kuriem ir netieša līdzdalība ieguldījumu fondā, balstoties uz tīri formālu apgalvojumu par citu sabiedrības dalībnieku interesi iegūt šādus datus, piemēram, lai iegādātos kapitāldaļas.
24
Proti, tā uzskata, ka saskaņā ar Savienības tiesībām personas datu aizsardzība ir noteikums, līdz ar to izņēmumam no šī principa, kas it īpaši paredzēts VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) un f) apakšpunktā un kas pieļauj šo datu izpaušanu, ir jābūt balstītam uz “pietiekamu pamatojumu”. Šī tiesa turklāt apgalvo, ka Vācijas tiesībās neesot nekāda juridiska pienākuma publicēt datus par personām, kurām pieder kapitāldaļas fiduciārajā sabiedrībā. Tādējādi iesniedzējtiesa jautā, vai tiesības piekļūt dalībnieku datiem nebūtu jāpakļauj, pirmkārt, noteiktam līdzdalības slieksnim pēc analoģijas ar to, kas Vācijas tiesībās ir paredzēts attiecībā uz biržā kotētām akciju sabiedrībām, un, otrkārt, konkrētam un precīzam, ar sabiedrību saistītam nolūkam, kādā informācija tiek pieprasīta.
25
Šādos apstākļos Amtsgericht München (Minhenes pirmās instances tiesa, Vācija) nolēma apturēt tiesvedību abās pamatlietās un uzdot Tiesai šādus identiskus prejudiciālus jautājumus:
“1)
a)
Vai, interpretējot [VDAR] 6. panta 1. punkta [pirmās daļas] b) un f) apakšpunktu, ir jāsecina, ka personālsabiedrības, kuras kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, gadījumā, lai konstatētu biedra “leģitīmu interesi” par visiem biedriem, kuri savu dalību īsteno ar fiduciāra starpniecību, saņemt viņu kontaktinformāciju un informāciju par viņu līdzdalības apmēru šajā personālsabiedrībā un lai no personālsabiedrības līguma varētu secināt attiecīgas līgumsaistības, pietiek ar to, ka viņš piedalās sabiedrībā kā biedrs, kurš tajā nepiedalās personiski, kura atbildība ir ierobežota un kurš nepiedalās sabiedrības vadībā?
b)
Vai arī šādos apstākļos leģitīmā interese ir ierobežota tikai ar informācijas iegūšanu no sabiedrības par tiem netiešajiem biedriem, kuriem nav ierobežota atbildība, bet kuriem pieder minimālā kvota, kas vismaz ļauj ietekmēt sabiedrības nākotni?
2)
a)
Vai, lai šādu neierobežotu tiesību gadījumā (1. jautājuma a) daļa) ievērotu šo tiesību ļaunprātīgas izmantošanas robežas vai lai pieļautu atkāpi no ierobežotu piekļuves informācijai tiesību ierobežojuma (1. jautājuma b) daļa), pietiek ar to, ka saziņas uzsākšanas mērķis ir iepazīšanās, apmainīšanās ar viedokļiem vai sabiedrības kapitāldaļu iegāde?
b)
Vai arī interesei par piekļuvi informācijai nozīme ir tikai tad, ja informācijas izpaušana tiek pieprasīta ar skaidru nodomu sazināties ar citiem biedriem, lai tos koordinētu konkrētos jautājumos, kuriem nepieciešama gribas saskaņošana biedru lēmumu pieņemšanai?”
Par tiesvedību Tiesā
26
Ar 2022. gada 23. septembra lēmumu Tiesas priekšsēdētājs apturēja šo tiesvedību, gaidot galīgo nolēmumu lietā C‑252/21.
27
Saskaņā ar Tiesas priekšsēdētāja 2023. gada 7. jūlija lēmumu kanceleja paziņoja iesniedzējtiesai 2023. gada 4. jūlija spriedumu Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi) (C‑252/21, EU:C:2023:537), aicinādama to darīt zināmu, vai, ņemot vērā šo spriedumu, tā joprojām vēlas pilnībā vai daļēji uzturēt savus lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu.
28
Ar 2023. gada 4. vēstuli, kas Tiesas kancelejā iesniegta tajā pašā dienā, šī tiesa norādīja, ka tā uztur savus lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu.
Par prejudiciālajiem jautājumiem
29
Ar saviem prejudiciālajiem jautājumiem, kuri ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) un f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka personas datu apstrāde, kas notiek kā informācijas izpaušana pēc personālsabiedrības, kuras kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, dalībnieka lūguma sniegt informāciju par visiem dalībniekiem, kuriem ar fiduciāro sabiedrību starpniecību pieder netiešas kapitāldaļas šajā fondā, neatkarīgi no viņu līdzdalības apmēra minētā fonda kapitālā, lai ar tiem sazinātos un vienotos par kapitāldaļu atpirkšanu vai arī lai saskaņotu viedokļus ar tiem nolūkā paust kopīgu gribu dalībnieku lēmumos, var uzskatīt par nepieciešamu b) apakšpunkta izpratnē līguma, kura līgumslēdzējas puses ir datu subjekti, izpildei vai pārziņa vai trešās personas leģitīmo interešu ievērošanai šī f) apakšpunkta izpratnē.
30
Tā kā lūgumos sniegt prejudiciālu nolēmumu ir norādīts, ka iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai pienākums izpaust šādus datus, kas Vācijas tiesībās izriet no valsts tiesu judikatūras, atbilst VDAR, uzdotie jautājumi ir jāpārformulē tādējādi, ka tie ietver šīs regulas 6. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkta interpretāciju, un jāuztver tādējādi, ka ar saviem jautājumiem iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot arī to, vai var uzskatīt, ka šāda izpaušana ir atvedināma no pārzinim uzlikta juridiska pienākuma.
31
Lai atbildētu uz šiem jautājumiem, vispirms jāatgādina, ka VDAR mērķis – kā izriet no tās 1. panta un 1. un 10. apsvēruma – citastarp ir nodrošināt fizisko personu pamattiesību un pamatbrīvību augsta līmeņa aizsardzību, it īpaši viņu tiesību uz privātās dzīves neaizskaramību saistībā ar personas datu apstrādi aizsardzību, kas nostiprinātas Hartas 8. panta 1. punktā un LESD 16. panta 1. punktā (spriedums, 2024. gada 7. marts, IAB Europe, C‑604/22, EU:C:2024:214, 53. punkts un tajā minētā judikatūra).
32
Atbilstoši šim mērķim jebkurai personas datu apstrādei citastarp ir jāatbilst šīs regulas 5. pantā noteiktajiem minētās apstrādes principiem un šīs pašas regulas 6. pantā uzskaitītajiem apstrādes likumības nosacījumiem (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2020. gada 6. oktobris, La Quadrature du Net u.c., C‑511/18, C‑512/18 un C‑520/18, EU:C:2020:791, 208. punkts, kā arī 2024. gada 11. jūlijs, Meta Platforms Ireland (Pārstāvības prasība), C‑757/22, EU:C:2024:598, 49. punkts).
33
Šajā ziņā ir jāuzsver, ka saskaņā ar VDAR 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu personas dati ir jāapstrādā likumīgi, godprātīgi un datu subjektam pārredzamā veidā.
34
It īpaši attiecībā uz apstrādes likumības nosacījumiem, kā Tiesa ir nospriedusi, VDAR 6. panta 1. punkta pirmajā daļā ir paredzēts izsmeļošs un ierobežojošs to gadījumu uzskaitījums, kuros personas datu apstrādi var uzskatīt par likumīgu. Tādējādi, lai apstrādi varētu uzskatīt par likumīgu, uz to jāattiecas kādam no šajā tiesību normā paredzētajiem gadījumiem (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 90. punkts).
35
Ņemot vērā pamatlietu īpatnības, turklāt ir jānorāda, ka 6. panta 1. punkta pirmajā daļā pašā par sevi nav noteikts pienākums, bet tajā ir tikai pausta iespēja veikt personas datu apstrādi tajā uzskaitītajos gadījumos (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2017. gada 4. maijs, Rīgas satiksme, C‑13/16, EU:C:2017:336, 26. punkts).
36
Saskaņā ar VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu personas datu apstrāde ir likumīga, ja un ciktāl datu subjekts ir devis piekrišanu savu datu apstrādei vienam vai vairākiem konkrētiem nolūkiem. Ja šādas piekrišanas nav vai ja šī piekrišana nav dota brīvi, konkrēti, apzināti un viennozīmīgi minētās regulas 4. panta 11. punkta izpratnē, šāda apstrāde tomēr ir attaisnota, ja tā atbilst kādai no nepieciešamības prasībām, kas minētas šīs regulas 6. panta 1. punkta pirmās daļas b)–f) apakšpunktā.
37
Šajā kontekstā pēdējā minētajā normā paredzētie pamatojumi, ciktāl tie rada likumīgu pamatu personas datu apstrādei, kas veikta bez datu subjekta piekrišanas, ir jāinterpretē šauri (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 93. punkts un tajā minētā judikatūra).
38
Turklāt, kā ir nospriedusi Tiesa, ja var konstatēt, ka personas datu apstrāde ir nepieciešama, ņemot vērā kādu no VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas b)–f) apakšpunktā paredzētajiem pamatojumiem, nav jānoskaidro, vai uz šo apstrādi attiecas arī kāds cits no šiem pamatojumiem (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 94. punkts un tajā minētā judikatūra).
39
Tiesa turklāt ir nospriedusi, ka saskaņā ar VDAR 5. pantu pārzinim ir jāpierāda, ka šie dati cita starpā tiek vākti konkrētos, skaidros un leģitīmos nolūkos un ka tie tiek apstrādāti likumīgi, godprātīgi un datu subjektam pārredzamā veidā. Tāpat saskaņā ar šīs regulas 13. panta 1. punkta c) apakšpunktu, ja personas datus vāc no datu subjekta, pārzinim ir jāinformē datu subjekts par to, kādiem nolūkiem šos datus paredzēts apstrādāt, kā arī par šīs apstrādes juridisko pamatu (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 95. punkts).
40
Šajā gadījumā no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka dalībnieki, kuriem ar fiduciāro sabiedrību starpniecību netieši pieder kapitāldaļas attiecīgajos ieguldījumu fondos, nav piekrituši VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta izpratnē, ka atbildētājas pamatlietās izpauž viņu personas datus trešām personām, tostarp HTB un Ökorenta.
41
Šādos apstākļos, lai atbildētu uz uzdotajiem jautājumiem, ir jāpārbauda, vai uz šīs regulas 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) un f) apakšpunkta normām, kas konkrēti minētas lūgumos sniegt prejudiciālu nolēmumu, var atsaukties, lai pamatotu šādu datu iespējamu izpaušanu šīm trešajām personām.
42
Pirmām kārtām, VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā ir noteikts, ka personas datu apstrāde ir likumīga, ja tā ir “vajadzīga līguma, kura līgumslēdzēja puse ir datu subjekts, izpildei vai pasākumu veikšanai pēc datu subjekta pieprasījuma pirms līguma noslēgšanas”.
43
Šajā ziņā Tiesa jau ir nospriedusi, ka, lai personas datu apstrādi varētu uzskatīt par vajadzīgu līguma izpildei šīs tiesību normas izpratnē, tai ir jābūt objektīvi nepieciešamai, lai īstenotu mērķi, kas ir datu subjektam paredzētā līgumiskā pakalpojuma neatņemama sastāvdaļa. Tādējādi pārzinim ir jāspēj pierādīt, kādēļ līguma galveno mērķi nevarētu sasniegt, ja attiecīgā apstrāde nenotiktu (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 98. punkts).
44
Proti, kā Tiesa jau atzinusi, VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā minētā pamatojuma piemērošanas noteicošais faktors ir, ka pārziņa veiktā personas datu apstrāde ir būtiski nepieciešama, lai varētu izpildīt starp to un datu subjektu noslēgto līgumu, un ka līdz ar to nav citu praktiski īstenojamu risinājumu, kas rada mazāku aizskārumu (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 99. punkts).
45
Šajā gadījumā no iesniedzējtiesas nolēmumiem izriet, ka pamatlietā aplūkotajos dalības un fiduciārajos līgumos, saskaņā ar kuriem ir iegādātas netiešas kapitāldaļas attiecīgajos ieguldījumu fondos, ir skaidri paredzēts aizliegums citiem daļu turētājiem paziņot datus par netiešajiem ieguldītājiem.
46
Šajā ziņā ir jānorāda, ka ar fiduciāras sabiedrības starpniecību iegūtas netiešas līdzdalības ieguldījumu fondā, kura kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, raksturīga īpašība ir tieši dalībnieku anonimitāte, tostarp attiecībās starp pašiem dalībniekiem. Citiem vārdiem sakot, personas izvēlas veikt kapitālieguldījumus šādā fondā kā kapitāldaļas, kas pieder ar fiduciāras līdzdalības sabiedrības starpniecību, ņemot vērā tieši konfidencialitāti attiecībā uz viņu datiem ieguldījumu fondā.
47
Līdz ar to un ar nosacījumu, ka iesniedzējtiesa to pārbauda, personas datu apstrāde, kas materializējas kā informācijas izpaušana par dalībniekiem, kuri ar fiduciāras sabiedrības starpniecību ir netieši dalībnieki ieguldījumu fondā, kura kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, nevar tikt uzskatīta par nepieciešamu šīs līdzdalības iegūšanas pamatā esošā “līguma izpildei” saskaņā ar VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu gadījumā, ja ar šādu līgumu ir skaidri izslēgta šo datu izpaušana citiem kapitāldaļu turētājiem.
48
Otrām kārtām, VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunktā ir noteikts, ka personas datu apstrāde ir likumīga, ja tā ir vajadzīga pārziņa vai trešās personas leģitīmo interešu ievērošanai, izņemot, ja datu subjekta intereses vai pamattiesības un pamatbrīvības, kurām nepieciešama šo datu aizsardzība, ir svarīgākas par šādām interesēm.
49
Kā tiesa jau nospriedusi, šajā tiesību normā ir paredzēti trīs kumulatīvi nosacījumi, kam ir jābūt izpildītiem, lai personas datu apstrāde būtu likumīga, proti, pirmkārt, datu pārziņa vai trešo personu likumīgu interešu esamība, otrkārt, vajadzība apstrādāt personas datus likumīgo interešu ievērošanai un, treškārt, nosacījums, ka neprevalē tās personas pamattiesības un pamatbrīvības, uz kuru attiecas datu aizsardzība (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 106. punkts un tajā minētā judikatūra).
50
Pirmkārt, attiecībā uz nosacījumu par “leģitīmo interešu” esamību, ņemot vērā, ka VDAR šis jēdziens nav definēts, ir jāuzsver, ka par leģitīmām principā var uzskatīt plašu interešu loku (spriedums, 2023. gada 7. decembris, SCHUFA Holding (Atbrīvošana no atlikušajām parādsaistībām), C‑26/22 un C‑64/22, EU:C:2023:958, 76. punkts).
51
Otrkārt, attiecībā uz nosacījumu par personas datu apstrādes nepieciešamību leģitīmo interešu ievērošanai jāteic, ka tas prasa valsts tiesai pārbaudīt, vai leģitīmās intereses, kas saistītas ar datu apstrādi, nevar saprātīgi īstenot tikpat efektīvi ar citiem līdzekļiem, kas mazāk aizskartu datu subjektu pamattiesības un pamatbrīvības, jo īpaši Hartas 7. un 8. pantā garantētās tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību un personas datu aizsardzību (spriedums, 2023. gada 7. decembris, SCHUFA Holding (Atbrīvošana no atlikušajām parādsaistībām), C‑26/22 un C‑64/22, EU:C:2023:958, 77. punkts un tajā minētā judikatūra).
52
Šajā kontekstā jāatgādina arī, ka nosacījums par vajadzību apstrādāt datus ir jāaplūko kopā ar tā saukto “datu minimizēšanas” principu, kurš nostiprināts VDAR 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā un saskaņā ar kuru personas datiem jābūt “adekvāt[iem], atbilstīg[iem] un [jā]ietver tikai [tas], kas nepieciešams to apstrādes nolūkos” (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 109. punkts un tajā minētā judikatūra).
53
Visbeidzot, treškārt, par nosacījumu, ka datu subjekta intereses vai pamattiesības un pamatbrīvības neprevalē pār pārziņa vai trešās personas leģitīmajām interesēm, Tiesa jau ir nospriedusi, ka šā nosacījuma dēļ ir jāveic attiecīgo pretnostatīto tiesību un interešu samērošana, kas principā ir atkarīga no attiecīgā gadījuma konkrētajiem apstākļiem, un ka tādējādi valsts tiesai ir jāveic šī samērošana, ņemot vērā šos konkrētos apstākļus (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 110. punkts un tajā minētā judikatūra).
54
Turklāt VDAR 47. apsvērumā ir norādīts, ka datu subjekta intereses un pamattiesības var būt svarīgākas par datu pārziņa interesēm, ja personas datus apstrādā apstākļos, kādos datu subjektiem nav pamata rēķināties ar šādu apstrādi (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 112. punkts).
55
Lai arī izvērtēt to, vai attiecībā uz pamatlietās aplūkoto personas datu apstrādi ir izpildīti šā sprieduma 49. punktā atgādinātie trīs nosacījumi, galu galā ir iesniedzējtiesas ziņā, Tiesa, lemjot par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, var sniegt lietderīgas norādes, pēc kurām valsts tiesai vadīties šajā izvērtējumā (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 96. punkts, un 2023. gada 7. decembris, SCHUFA Holding (Atbrīvošana no atlikušajām parādsaistībām), C‑26/22 un C‑64/22, EU:C:2023:958, 81. punkts un tajā minētā judikatūra).
56
Šajā gadījumā, runājot, pirmkārt, par nosacījumu, ka pārzinim vai trešai personai ir jābūt leģitīmām interesēm VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunkta izpratnē, iesniedzējtiesa atsaucas uz trešās personas interesēm, proti, tāda dalībnieka interesēm, kuram ir netieša līdzdalība ieguldījumu fondā, kas izveidots kā komandītsabiedrība, kuras kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, iegūt citu šīs sabiedrības netiešo dalībnieku personas datus, lai sazinātos ar tiem vai apspriestu ar tiem kapitāldaļu atpirkšanu, vai arī lai saskaņotu viedokļus ar tiem nolūkā paust kopīgu gribu dalībnieku lēmumos.
57
Jākonstatē, ka šādas intereses principā var būt leģitīmas intereses personas datu izpaušanā VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunkta izpratnē, it īpaši ņemot vērā šādas sabiedrības statusu, kāds tas izriet no attiecīgās dalībvalsts tiesībām, un neatkarīgi no tā, cik liels ir tā sabiedrības dalībnieka līdzdalības un pilnvaru apmērs sabiedrībā, kurš iesniedzis pieprasījumu par izpaušanu. Tomēr iesniedzējtiesai katrā atsevišķā gadījumā ir jāizvērtē šādas intereses esamība, ņemot vērā piemērojamās atbilstošās tiesību normas un visus lietas apstākļus.
58
Gadījumā, ja šādas leģitīmas intereses tiktu konstatētas, tad, lai šo interešu īstenošana pieļautu personas datu apstrādi saskaņā ar VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunktu, pārzinim būtu jāievēro visi pārējie šajā regulā paredzētie pienākumi.
59
Otrkārt, attiecībā uz nosacījumu par šādas apstrādes nepieciešamību minēto interešu īstenošanai un jo īpaši par to, vai pastāv līdzekļi, kas mazāk aizskar datu subjektu pamatbrīvības un pamattiesības un kas ir vienlīdz piemēroti, ir svarīgi norādīt, ka ieguldījumu fonda akcionāram, kas vēlas iegūt informāciju par citu akcionāru, kuram ar fiduciāra sabiedrības starpniecību ir netieša līdzdalība šajā fondā, jo īpaši būtu iespējams lūgt, lai šis fonds vai šī sabiedrība tieši pārsūta viņa pieprasījumu attiecīgajam dalībniekam nolūkā ar viņu iepazīties vai apmainīties viedokļiem. Pēc tam pēdējais minētais varētu brīvi izlemt, vai viņš vēlas sazināties ar partneri, kas lūdzis izpaust datus, vai arī nevēlas apmierināt šādu lūgumu un vēlas saglabāt savu anonimitāti. Šāds risinājums varētu tikt izmantots arī gadījumā, kad dalībnieks, kas iesniedzis pieprasījumu, vēlas uzsākt sarunas ar citu dalībnieku par tā daļu iegādi vai ar to saskaņot viedokļus nolūkā paust kopīgu gribu dalībnieku lēmumos.
60
Šis risinājums turklāt ļautu dalībniekam, uz kuru attiecas lūgums sniegt informāciju, atbilstoši datu minimizēšanas principam, kas minēts šī sprieduma 52. punktā, saglabāt kontroli pār viņa personas datu apstrādi un tādējādi ļaut tos izpaust citam dalībniekam tikai tādā apmērā, kas faktiski ir nepieciešams un atbilstošs, ņemot vērā nolūkus, kādiem minētie dati tiek pieprasīti un apstrādāti.
61
Līdz ar to nevar izslēgt, ka tāda procedūra kā šī sprieduma iepriekšējā punktā aprakstītā var tikt uzskatīta par pasākumu, kas rada mazāku iejaukšanos datu subjekta tiesībās uz personas datu konfidencialitātes aizsardzību, vienlaikus ļaujot pārzinim tikpat efektīvi īstenot attiecīgās trešās personas leģitīmās intereses, taču tas tomēr ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
62
Treškārt, iesniedzējtiesai, balstoties uz lietas konkrētajiem apstākļiem un samērojot šīs intereses, it īpaši ir jāņem vērā arī tas, ar ko datu subjektam ir pamats rēķināties, kā arī attiecīgās apstrādes apjoms un šīs apstrādes ietekme uz minēto subjektu (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 116. punkts).
63
No tā izriet, ka šādas samērošanas ietvaros principā, no vienas puses, nevar izslēgt, ka personālsabiedrības dalībnieku personas datu, pat netiešu, izpaušana citiem dalībniekiem attiecīgā gadījumā var kalpot katra no tiem ekonomiskajām interesēm un tātad arī to netiešo dalībnieku interesēm, kuru personas datiem citi dalībnieki vēlas piekļūt.
64
Tomēr, no otras puses, nevar arī izslēgt, ka dalībnieku, kuriem ir netieša līdzdalība ieguldījumu fondā, interese, lai viņu personas dati paliktu konfidenciāli, var būt pārāka par pārējo dalībnieku, kuri vēlas saņemt viņu kontaktinformāciju, interesi. Šajā ziņā īpaša nozīme ir jāpiešķir tam, ka, it īpaši ņemot vērā šī sprieduma 45. punktā minētos līgumiskos noteikumus, ir iespējams, ka šādu ieguldījumu fondu netiešie dalībnieki viņu personas datu vākšanas brīdī nevarēja saprātīgi rēķināties ar to, ka tie tiks izpausti trešām personām, šajā gadījumā – citiem šī ieguldījumu fonda netiešajiem dalībniekiem.
65
No visiem iepriekš minētajiem apsvērumiem, neskarot vērtējumu, kas jāveic iesniedzējtiesai, izriet, ka šķiet apšaubāmi, ka tāda personas datu apstrāde kā prasītāju pamatlietā pieprasītās informācijas izpaušana var tikt attaisnota ar leģitīmām interesēm VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunkta izpratnē.
66
Trešām kārtām, runājot par VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktu, tajā ir paredzēts, ka personas datu apstrāde ir likumīga, ja apstrāde ir vajadzīga, lai izpildītu uz pārzini attiecināmu juridisku pienākumu.
67
VDAR 6. panta 3. punktā šajā ziņā citastarp ir precizēts, ka apstrādei ir jābūt pamatotai ar Savienības tiesību aktiem vai dalībvalsts tiesību aktiem, kas piemērojami pārzinim, un ka šim juridiskajam pamatam ir jāatbilst sabiedrības interešu mērķim un jābūt samērīgam ar izvirzīto leģitīmo mērķi (spriedums, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 128. punkts).
68
Turklāt, kā noteikts šīs regulas 41. apsvērumā, ja tajā atsaucas uz juridisku pamatu vai leģislatīvu pasākumu, tas obligāti nenozīmē, ka vajadzīgs parlamenta pieņemts leģislatīvs akts, neskarot prasības, kas izriet no attiecīgās dalībvalsts konstitucionālās kārtības. Tomēr šādam juridiskam pamatam vai leģislatīvam pasākumam vajadzētu būt skaidram un precīzam un personām, uz kurām tas attiecas, saskaņā ar Tiesas un Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru vajadzētu spēt paredzēt tā piemērošanu.
69
Šajā gadījumā, no vienas puses, Savienības tiesībās nav paredzēts nekāds pienākums tādiem ieguldījumu fondiem vai fiduciārajām līdzdalības sabiedrībām kā pamatlietās izpaust to dalībnieku personas datus, kuriem šajos fondos pieder netieša līdzdalība.
70
No otras puses, no lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka šāds pienākums tomēr var tikt izsecināts – neskarot pārbaudes, kas šajā ziņā ir jāveic iesniedzējtiesai – no Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa) un Oberlandesgericht München (Federālās zemes Augstākā tiesa Minhenē) judikatūras, saskaņā ar kuru līguma noteikumi, ar kuriem tiek garantēta tādas personālsabiedrības, kuras kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, kā pamatlietā netiešo dalībnieku kontaktinformācijas konfidencialitāte, esot jāuzskata par spēkā neesošiem un līdz ar to esot jāizpauž dalībnieku, kuriem ir netieša līdzdalība ieguldījumu fondā, kas izveidots kā komandītsabiedrība, kuras kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, personas dati.
71
Šajā ziņā ir jānorāda, ka atbilstoši šī sprieduma 68. punktā minētajam nevar izslēgt, ka “dalībvalsts tiesību akti, kas piemērojami pārzinim” VDAR 6. panta 3. punkta b) apakšpunkta izpratnē ietver arī valsts judikatūru.
72
Tomēr, kā izriet no šīs regulas 41. apsvēruma, šai judikatūrai jābūt skaidrai un precīzai un personām, uz kurām tas attiecas, jāvar paredzēt tās piemērošanu saskaņā ar Tiesas judikatūru.
73
Turklāt atbilstoši šī sprieduma 67. punktā atgādinātajai judikatūrai šai judikatūrai ir jāveido sabiedrības interešu mērķim atbilstošs juridiskais pamats, tai ir jābūt samērīgai ar to un attiecīgā apstrāde ir jāveic absolūti nepieciešamā ietvaros, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2023. gada 4. jūlijs, Meta Platforms u.c. (Vispārīgie sociālā tīkla lietošanas noteikumi), C‑252/21, EU:C:2023:537, 134. un 138. punkts).
74
Tādējādi šai tiesai it īpaši būs jānosaka, vai nepastāv pasākumi, kuri, ļaujot nodrošināt personālsabiedrību dalībnieku pārskatāmību, kāda šķiet izrietam no Vācijas tiesībām, kā tas ir izklāstīts šī sprieduma 18.–22. punktā, mazāk aizskartu komandītsabiedrību, kuru kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, netiešo dalībnieku konfidenciālo personas datu aizsardzību nekā pienākums izpaust šos datus jebkuram citam dalībniekam, kurš to lūgtu.
75
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka personas datu apstrādi, ar kuru pēc tāda personālsabiedrības formā izveidota ieguldījumu fonda, kura kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, dalībnieka lūguma tiek izpausta informācija par visiem dalībniekiem, kuriem ar fiduciāro sabiedrību starpniecību netieši pieder līdzdalība šajā fondā, neatkarīgi no to dalības minētā fonda kapitālā apmēra, lai ar tiem sazinātos un apspriestu viņu kapitāldaļu atpirkšanu vai lai saskaņotu viedokļus nolūkā paust kopīgu gribu dalībnieku lēmumos, šīs tiesību normas izpratnē par nepieciešamu līguma, saskaņā ar kuru šie dalībnieki ir ieguvuši minētās kapitāldaļas, izpildei var uzskatīt tikai ar nosacījumu, ka šī apstrāde ir objektīvi nepieciešama, lai īstenotu mērķi, kas ir šiem dalībniekiem paredzētā līgumiskā pakalpojuma neatņemama sastāvdaļa, un tādējādi, ja šāda apstrāde netiktu veikta, līguma galvenais priekšmets nevarētu tikt īstenots. Tā tas nav gadījumā, ja šajā līgumā ir skaidri izslēgta šo personas datu izpaušana citiem kapitāldaļu turētājiem.
76
VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šāda apstrāde var tikt uzskatīta par nepieciešamu trešās personas leģitīmo interešu ievērošanai šīs tiesību normas izpratnē tikai ar nosacījumu, ka šī apstrāde ir absolūti nepieciešama šādu leģitīmo interešu īstenošanai un ka, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus, minēto dalībnieku intereses vai pamattiesības un pamatbrīvības nav svarīgākas par šīm leģitīmajām interesēm.
77
VDAR 6. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā personas datu apstrāde saskaņā ar šo tiesību normu ir pamatota, ja tā ir nepieciešama, lai izpildītu uz pārzini attiecināmu juridisku pienākumu saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesībām, kā precizēts šīs dalībvalsts judikatūrā, ar nosacījumu, ka šī judikatūra ir skaidra un precīza, ka tās piemērošana ir paredzama attiecīgajām personām un atbilst sabiedrības interešu mērķim un ir ar to samērīga.
Par tiesāšanās izdevumiem
78
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) 6. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
personas datu apstrādi, ar kuru pēc tāda personālsabiedrības formā izveidota ieguldījumu fonda, kura kapitāldaļas ir publiskās apgrozības objekts, dalībnieka lūguma tiek izpausta informācija par visiem dalībniekiem, kuriem ar fiduciāro sabiedrību starpniecību pieder netieša līdzdalība šajā fondā, neatkarīgi no to dalības minētā fonda kapitālā apmēra, lai ar tiem sazinātos un pārrunātu viņu kapitāldaļu atpirkšanu vai lai saskaņotu viedokļus nolūkā paust kopīgu gribu dalībnieku lēmumos, šīs tiesību normas izpratnē par nepieciešamu līguma, saskaņā ar kuru šie dalībnieki ir ieguvuši minētās kapitāldaļas, izpildei var uzskatīt tikai ar nosacījumu, ka šī apstrāde ir objektīvi nepieciešama, lai īstenotu mērķi, kas ir šiem dalībniekiem paredzētā līgumiskā pakalpojuma neatņemama sastāvdaļa, un tādējādi, ja šāda apstrāde netiktu veikta, līguma galvenais priekšmets nevarētu tikt īstenots. Tā tas nav gadījumā, ja šajā līgumā ir skaidri izslēgta šo personas datu izpaušana citiem kapitāldaļu turētājiem.
2)
Regulas 2016/679 6. panta 1. punkta pirmās daļas f) apakšpunkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
šāda apstrāde var tikt uzskatīta par nepieciešamu trešās personas leģitīmo interešu ievērošanai šīs tiesību normas izpratnē tikai ar nosacījumu, ka šī apstrāde ir absolūti nepieciešama šādu leģitīmo interešu īstenošanai un ka, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus, minēto dalībnieku intereses vai pamattiesības un pamatbrīvības nav svarīgākas par šīm leģitīmajām interesēm.
3)
Regulas 2016/679 6. panta 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
minētā personas datu apstrāde saskaņā ar šo tiesību normu ir pamatota, ja tā ir nepieciešama, lai izpildītu uz pārzini attiecināmu juridisku pienākumu saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesībām, kā precizēts šīs dalībvalsts judikatūrā, ar nosacījumu, ka šī judikatūra ir skaidra un precīza, ka tās piemērošana ir paredzama attiecīgajām personām un atbilst sabiedrības interešu mērķim un ir ar to samērīga.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.