Жалба, подадена на 11 януари 2015 г. от Carlo De Nicola срещу решението, постановено на 11 ноември 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-52/11, De Nicola/ЕИБ
(Дело T-10/15 P)
Език на производството: италиански
Страни
Жалбоподател: C. De Nicola (Strassen, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)
Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка
Искания на жалбоподателя
Жалбоподателят иска от Общия съд да измени обжалваното решение, да отмени точки 2 и 3 от диспозитива и точки 5, 7, 14, 16-21, 24-27, 29, 32, 35—37. 39—43, 46—55, 57—59, 62—66, 68, 69, 73, 74, 76, 77, 87—91, 93, 95—100, 103, 106, 107, 109—112. 117, 120, 124, 142, 144, 145, 148—153, 161—170, 175—182 и 184—193 от обжалваното решение; да върне делото на друг състав на СПС, който да се произнесе отново по отменените точки, след извършване на вече поисканата медицинска експертиза. Жалбоподателят си запазва правото да представи доказателства, преки или косвени, необходими с оглед на защитата на насрещната страна, както и да представи всички други документи, които са необходими за оборването на аргументите на насрещната страна. Да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи
Жалбоподателят излага следните основания в подкрепа на жалбата си:
Липса на мотивиране на оспорените мерки.
По отношение на отмяната на актовете, които във всички случаи са свързани, и на актовете, използвани от комисията по разследването, жалбоподателят оспорва решението за недопустимост, като твърди, че искането се отнася специално до всички актове, използвани от комисията по разследването и ненужно изискани.По отношение на искането за установяване на тормоз, жалбоподателят оспорва решението на Съда на публичната служба поради недействителност на мотивите, доколкото установяването на извършено срещу него нарушение на договорно задължение безспорно не представлява разпореждане до банката, нито обявяване на принцип.По отношение на искането да се осъди ответника да преустанови тормоза, жалбоподателят твърди, че твърдяната забрана за даване на разпореждания не може да бъде абсолютна, а следва задължително да отстъпи к
огато става въпрос за действия, които засягат човешкото достойнство и основните права.По отношение на искането за поправяне на вредите, причинени от тормоза, жалбоподателят подчертава факта, че Съдът на публичната служба, от една страна, оттегля исканията, отправени до комисията по разследването и, от друга ст
рана, отбелязва, че ЕИБ не следва да изпълнява никакви искания, тъй като липсва осъдително съдебно решение, а решението на комисията по разследването няма задължителна сила, не е обвързващо и не представлява процесуална предпоставка.По отношение на искането за поправяне на вредите ex se, ж
албоподателят твърди, че Съдът на публичната служба неправилно го упреква, че не е изтъкнал грешка при прилагане на правото и оспорва плащането и мотивите на обезщетението, определено на сумата от 3000 EUR.