62008CJ0198_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C‑198/08,
mille ese on EÜ artikli 226 alusel 14. mail 2008 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Euroopa Komisjon,
esindajad: W. Mölls ja R. Lyal, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
hageja,
versus
Austria Vabariik,
esindajad: E. Riedl, J. Bauer ja C. Pesendorfer, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
kostja,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: teise koja esimees J. N. Cunha Rodrigues kolmanda koja esimehe ülesannetes, kohtunikud P. Lindh, A. Rosas, U. Lõhmus ja A. Arabadjiev (ettekandja),
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: ametnik R. Şereş,
arvestades kirjalikus menetluses ja 18. juuni 2009. aasta kohtuistungil esitatut,
olles 22. oktoobri 2009. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
Kohtuotsuse põhistus
1. Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Austria Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse õigusaktid, millega avalik võim kehtestab sigarettide ja sigarettide keeramiseks mõeldud peeneks lõigatud tubaka jaemüügi miinimumhinnad, siis on ta rikkunud nõukogu 27. novembri 1995. aasta direktiivi 95/59/EÜ muude tubakatoodete tarbimist mõjutavate maksude kohta peale käibemaksu (EÜT L 291, lk 40; ELT eriväljaanne 09/01, lk 283), mida on muudetud nõukogu 12. veebruari 2002. aasta direktiiviga 2002/10/EÜ (EÜT L 46, lk 26; ELT eriväljaanne 03/35, lk 182; edaspidi „direktiiv 95/59”), artikli 9 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
Õiguslik raamistik
Ühenduse õigusnormid
2. Direktiivi 95/59 põhjendused 2, 3 ja 7 on sõnastatud järgmiselt:
„(2) asutamislepingu eesmärgiks on majandusliidu loomine, mille raames valitseb aus konkurents ja mille tunnusjooned sarnaneksid liikmesriikide siseturgude omadega; selle eesmärgi saavutamise eelduseks on see, et tubakatoodete tarbimist mõjutavate maksude rakendamine liikmesriikides ei moonutaks konkurentsitingimusi ja ei takistaks tubakatoodete vaba liikumist ühenduse piires;
(3) aktsiisi struktuuri ühtlustamine peaks eelkõige vältima samasse rühma kuuluvate eri tubakatoodete kategooriate konkurentsi moonutamist maksustamisel ja avama liikmesriikide turud;
[…]
(7) konkurentsist tulenevad nõuded eeldavad kõikide tubakatoodete rühmade vabalt kujunenud hindade süsteemi”.
3. Direktiivi artikli 2 lõige 1 sätestab:
„Käesoleva direktiivi mõistes on tubakatooted:
a) sigaretid;
b) sigarid ja sigarillod;
c) suitsetamistubakas:
– sigarettideks keeratav peeneks lõigatud valmistubakas,
– muu suitsetamistubakas,
nagu on määratletud artiklites 3–7.”
4. Direktiivi 95/59 artikkel 8 näeb ette:
„1. Ühenduses toodetud ja kolmandatest riikidest imporditud sigaretid maksustatakse tollimaksu sisaldava jaemüügi maksimumhinna põhjal arvestatava proportsionaalse aktsiisiga ning tooteühikult arvestatava eriaktsiisiga.
2. Proportsionaalse aktsiisi määr ja eriaktsiisi summa peab olema sama kõigile sigarettidele.
[…]”
5. Sama direktiivi artikli 9 lõike 1 kohaselt:
„Tootjana tuleb käsitada ühenduse isikut, kes valmistab tubakast jaemüügiks ettenähtud tubakatooteid.
Ühenduse tootjad, nende ühenduses asuvad müügiesindajad või volitatud esindajad ja kolmandatest riikidest tubakat importivad isikud võivad vabalt määrata oma toodete jaemüügi maksimumhinnad igas liikmesriigis, kus nende tooted on tarbimiseks kättesaadavad.
Teises lõigus sätestatu ei takista siiski hinnataseme kontrolli ja fikseeritud hindasid käsitlevate siseriiklike õigusaktide rakendamist, tingimusel et see on kooskõlas ühenduse õigusaktidega.”
6. Nimetatud direktiivi artikkel 16 näeb ette:
„1. Alates 1. jaanuarist 1978 määratakse sigarettide eriaktsiisi summa iga aasta 1. jaanuari seisuga saadud andmete kohaselt kõige levinuma sigaretimargi hinnakategooria alusel.
2. Aktsiisi erikomponent peab moodustama vähemalt 5% ja maksimaalselt 55% nimetatud sigaretimargi proportsionaalsest aktsiisist, käibemaksust ning eriaktsiisist moodustuvast maksude kogusummast.
[…]
5. Liikmesriigid võivad arvestada minimaalset aktsiisi sigarettidelt, mida müüakse madalama hinnaga kui kõige nõutavama hinnakategooria sigarettide tarbijahind, juhul kui selline aktsiis ei ületa kõige nõutavama hinnakategooria sigarettide aktsiisi summat.”
7. Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiviga 92/79/EMÜ sigarettidelt makstavate maksude ühtlustamise kohta (EÜT L 316, lk 8; ELT eriväljaanne 03/13, lk 202) ja nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiviga 92/80/EMÜ muudelt tubakatoodetelt peale sigarettide makstavate maksude ühtlustamise kohta (EÜT L 316, lk 10; ELT eriväljaanne 03/13, lk 204), mida on muudetud nõukogu 5. detsembri 2003. aasta direktiiviga 2003/117/EÜ (ELT L 333, lk 49; ELT eriväljaanne 03/41, lk 430), on kehtestatud vastavalt sigarettidelt ja muudelt tubakatoodetelt peale sigarettide makstava üldise minimaalse aktsiisi määrad ja/või summad. Direktiiv 92/80 sätestab ühtlasi teatud nõuded aktsiisi struktuuri kohta.
8. Nõukogu 2. juuni 2004. aasta otsusega 2004/513/EÜ (ELT L 213, lk 8) on ühenduse nimel heaks kiidetud Maailma Tervishoiuorganisatsiooni tubakatoodete tarbimise piiramist käsitlev raamkonventsioon, mis on alla kirjutatud Genfis 21. mail 2003 (edaspidi „raamkonventsioon”). Selle konventsiooni artikkel 6 „Hinna- ja maksumeetmed tubakanõudluse vähendamiseks” on sõnastatud järgmiselt:
„1. Konventsiooniosaline tunnistab, et hinna- ja maksumeetmed on tubaka tarbimise vähendamiseks tõhus ja oluline vahend, eriti noorte hulgas.
2. Piiramata konventsiooniosalise suveräänset õigust määrata ning kehtestada oma maksupoliitika, seab konventsiooniosaline tubaka tarbimise levikut vähendades oma tervishoiueesmärgid ja vajaduse korral võtab või säilitab meetmeid, mis võivad hõlmata järgmist:
a) tubakatoodete suhtes maksupoliitika ja vajaduse korral hinnapoliitika rakendamine tervishoiueesmärkide nimel, et vähendada tubaka tarbimist […]”.
Siseriiklikud õigusnormid
9. Tubakatoodete valmistamist ja turustamist ning tubakatoodete reklaami ja mittesuitsetajate kaitset käsitleva 30. juuni 1995. aasta föderaalseaduse (tubakaseadus) (Bundesgesetz über das Herstellen und das Inverkehrbringen von Tabakerzeugnissen sowie die Werbung für Tabakerzeugnisse und den Nichtraucherschutz („Tabakgesetz”), BGBl . 431/1995), mida on muudetud 30. märtsi 2006. aasta föderaalseadusega ( BGBl.  I, 47/2006), § 2 lõikes 4 on sätestatud:
„Tubakatoodete tarbimise piiramist silmas pidades on Austria tervishoiu- ja naiste õiguste ministril õigus kooskõlastatult Austria rahandusministriga kehtestada määrusega tubakatoodete jaemüügi miinimumhind, et tagada minimaalne hinnatase. Tubakatoodete müük jaemüügi miinimumhinnast madalama hinnaga on keelatud.”
10. Austria tervishoiu- ja naiste õiguste ministri 27. aprilli 2006. aasta määruse minimaalse hinnataseme tagamiseks tubakatoodete jaemüügi miinimumhindade kehtestamise kohta (Verordnung der Bundesministerin für Gesundheit und Frauen über die Festsetzung des Mindestkleinverkaufspreises für Tabakerzeugnisse zur Sicherstellung eines Mindestpreisniveaus, BGBl . II, 171/2006) § 1 sätestab:
„Jaemüügi miinimumhind käesoleva määruse tähenduses on hind, millest madalama hinnaga ei ole tubakatoodete müük tarbijatele lubatud.”
11. Sama määruse § 2 näeb ette:
„(1) Ühe sigareti jaemüügi miinimumhind on vähemalt 92,75% eelmisel kalendriaastal müüdud sigarettide kaalutud keskmisest müügihinnast.
(2) Peeneks lõigatud tubaka ühe grammi jaemüügi miinimumhind on vähemalt 90% eelmisel kalendriaastal müüdud peeneks lõigatud tubaka ühe grammi kaalutud keskmisest müügihinnast.”
12. Osundatud määruse § 4 alusel rakendatakse jaemüügi miinimumhindu alates 15. maist 2006.
Kohtueelne menetlus
13. Komisjon andis Austria Vabariigile võimaluse esitada oma seisukohad sigarettide ja peeneks lõigatud tubaka jaemüügi miinimumhindade kehtestamist käsitlevate Austria õigusaktide väidetava vastuolu kohta direktiivi 95/59 artikli 9 lõikega 1 ning saatis seejärel 27. juuni 2007. aasta kirjaga liikmesriigile põhjendatud arvamuse, paludes tal täita sellest sättest tulenevad kohustused kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest. Kuna komisjon Austria Vabariigi vastust arvestades leidis, et olukord ei ole veel rahuldav, esitas ta käesoleva hagiavalduse.
Hagi
Poolte argumendid
14. Komisjoni sõnul sätestab direktiivi 95/59 artikli 9 lõige 1 põhimõtte, mille kohaselt on tootjatel ja importijatel õigus määrata vabalt tubakatoodete jaemüügi maksimumhinnad. Asjassepuutuvad Austria õigusaktid, mis sisaldavad sigarettide ja peeneks lõigatud tubaka jaemüügiks kaudselt kehtestatud miinimumhindade regulatsiooni, keelavad tootjatel ja importijatel müüa neid tooteid nimetatud miinimumhindadest madalama hinnaga ja piiravad seega nende õigust hinda vabalt määrata. Need õigusaktid on seega vastuolus ühenduse õiguse osutatud sättega.
15. Asjassepuutuvaid siseriiklikke õigusakte ei saa õigustada rahvatervise kaitse kaalutlustega. Ühenduse seadusandja on need kaalutlused juba arvesse võtnud tubakaaktsiisi käsitlevate direktiivide vastuvõtmisel. Kuna üldise maksimaalse aktsiisi määrad puuduvad, siis võimaldavad tubakatoodete maksustamist käsitlevad ühenduse nõuded liikmesriikidel seda maksustamise taset tõsta ja hoida niisiis hinda piisavalt kõrgel, et tubaka tarbimist piirata. Rahvatervise kaitse soovitud taseme tagamiseks on maksupoliitika seega piisav vahend.
16. Komisjoni sõnul ei tulene Austrias asjaomaste tubakatoodete jaemüügi miinimumhindadena kehtestatud kaalutud keskmised hinnad turuprotsessidest, vaid hoopis ametiasutuste tegevusest, mis on suunatud just nende protsesside tasalülitamisele. Seda analüüsi ei sea kahtluse alla tõik, et miinimumhinnad on aritmeetiliselt arvutatud turul täheldatud keskmiste hindade põhjal. Samuti ei ole kindel, et see miinimumhindade regulatsioon kahjustab konkurentsi vähem kui teiste liikmesriikide regulatsioonid, mida on kontrollitud Euroopa Kohtu varasemates otsustes. Ent direktiivi 95/59 artikli 9 lõikest 1 tulenev tubakatoodete miinimumhindade regulatsiooni kehtestamise keeld ei eelda mingil juhul sekkumise ulatuse hindamist iga sellise regulatsiooni puhul süsteemi suhtes, millel ta põhineb.
17. Komisjon leiab ühtlasi, et EÜ artikkel 93 on piisav õiguslik alus ka direktiivi 95/59 artiklile 9. Selle artikli maksualane sisu ei saa anda liikmesriikidele õigust neid sätteid eirata põhjendusel, et nad taotlevad muid eesmärke, nimelt rahvatervise kaitset. Lisaks ei ole liikmesriikidel õigust tugineda EÜ artiklile 30, kuna tegu on ühtlustatud õigusnormidega reguleeritud küsimusega.
18. Komisjoni hinnangul on direktiivi 95/59 artikli 9 lõige 1 ühtlasi kooskõlas raamkonventsiooniga, kuna konventsiooniosalistel ei ole selle konventsiooni toimel tubakatoodete miinimumhindade rakendamise kohustust. Komisjon märgib, et kui see oleks teisiti, tuleks direktiivi muuta, kuid nii see asi ei ole. Pealegi ei anna konventsioon liikmesriikidele ühenduse suhtes õigust valida maksupoliitika ja hinnapoliitika rakendamise vahel, kuna see küsimus lahendatakse ühendusesiseses töökorralduses.
19. Lõpuks selgitab komisjon, et nõukogu 2. detsembri 2002. aasta soovitus 2003/54/EÜ suitsetamise vältimise ja tubakatoodete tarbimise piiramise parandamise algatuste kohta (EÜT 2003, L 22, lk 31), millele viitab Austria Vabariik, ei ole siduv ja seda ei saa mingil juhul tõlgendada nii, et see õhutab rikkuma direktiivi 95/59 artikli 9 lõiget 1.
20. Austria Vabariigi sõnul on miinimumhinna süsteemi kehtestamine ainus tõhus ja kindel vahend, millega saab hinnasõja oludes kiiresti vastu astuda asjassepuutuvates siseriiklikes õigusaktides osutatud tubakatoodete hinnalangusele. Tubakasektoris tegutsevad ettevõtjad võivad maksumeetmetele vastu töötada, kuna need ei takista dumpinguhinnaga müüki uutele tarbijarühmadele lähenemiseks ajutise rahalise kahju hinnaga. Direktiivi 95/59 artikli 9 lõige 1 ei anna piiramatut õigust hinda vabalt määrata. Täpsemalt ei välista see säte liikmesriikide võimalust võtta sobivaid ja vajalikke meetmeid, mille eesmärk on tagada rahvatervise kaitse EÜ artikli 30 tähenduses.
21. Austria Vabariik väidab veel, et asjassepuutuv miinimumhindade regulatsioon ei saa moonutada konkurentsi, kuna need hinnad on tegelikult kehtestatud turul, pädev minister võtab ainult aluseks keskmise turuhinna. Järelikult on selle regulatsiooni puhul sekkumine vähem ulatuslik kui nende liikmesriikide õigusnormide puhul, mida analüüsiti nimelt 19. oktoobri 2000. aasta otsuses kohtuasjas C‑216/98: komisjon vs . Kreeka (EKL 2000, lk I‑8921) ja 27. veebruari 2002. aasta otsuses kohtuasjas C‑302/00: komisjon vs . Prantsusmaa (EKL 2002, lk I‑2055) ning millega oli näiteks ette nähtud hinnatõus vähemalt 20% kehtiva hinnaga võrreldes. Riiklikust meetmest tuleneva sekkumise ulatus on oluline ka meetme proportsionaalsuse hindamiseks, kui on vaja kontrollida, kas kavandatud eesmärgi saavutamiseks ei leidu vähem piiravaid vahendeid.
22. Liikmesriigi arvates tuleb direktiivi 95/59 artikli 9 lõiget 1 tõlgendada kitsalt, arvestades selle õiguslikku alust, nimelt EÜ artiklit 93, mis ei luba taotleda muid eesmärke peale maksuõiguse eesmärkide ega piirata muude selliste eesmärkide taotlemist. Liikmesriikidel on seega õigus määrata kindlaks rahvatervise kaitse tase, mida nad peavad õigeks, samuti sobivad ja vajalikud meetmed selle taseme saavutamiseks, mille hulgas võib olla tubakatoodete miinimumhinna kehtestamine. Järelikult saab tootjate ja importijate õigust määrata vabalt tubakatoodete jaemüügi maksimumhinnad teostada ainult liikmesriikide tervishoiupoliitikaga määratud piirides.
23. Peale selle tuleb direktiivi 95/59 tõlgendamisel silmas pidada õiguse uusi arenguid, nimelt esiteks raamkonventsiooni artikli 6 lõike 2 punkti a ja teiseks soovituse 2003/54 punkti 7. Ne ed lubavad kasutada miinimumhindade mehhanismi ja seda valdkonda käsitlevas Euroopa Kohtu praktikas ei ole neid arvesse võetud.
24. Austria Vabariik väidab lõpetuseks, et tubakatoodete aktsiisi käsitlevates direktiivides ette nähtud mehhanismid ei võimalda liikmesriikidel kasutada aktsiisi vahendina, mille eesmärk on tagada tarbimise piiramiseks piisavalt kõrge hinnatase. Esiteks piiravad need direktiivid võimalust tõsta aktsiisi ainult kõige madalama jaemüügihinnaga sigarettide suhtes, mõjutamata samal ajal muud liiki sigarettide maksustamist. Teiseks võivad tootjad ja importijad otsustada, et nad ei kajasta maksusurve suurenemist lõpphinnas. Lisaks võib selline suurendamine esile kutsuda piiriülese salakaubanduse kasvu.
Euroopa Kohtu hinnang
25. Sissejuhatuseks olgu meenutatud, et tulenevalt direktiivi 95/59 põhjendusest 3 kuulub see direktiiv tubakatoodete aktsiisi struktuuri ühtlustamise poliitika raamidesse ja selle eesmärk on vältida samasse rühma kuuluvate eri tubakatoodete kategooriate konkurentsi moonutamist ja avada liikmesriikide turud.
26. Selle saavutamiseks on direktiivi artikli 8 lõikes 1 sätestatud, et ühenduses toodetud ja kolmandatest riikidest imporditud sigaretid maksustatakse igas liikmesriigis tollimaksu sisaldava jaemüügi maksimumhinna põhjal arvestatava proportsionaalse aktsiisiga, ning tooteühikult arvestatava eriaktsiisiga (eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs . Kreeka, punkt 19).
27. Lisaks nähtub direktiivi 95/59 põhjendusest 7, et konkurentsist tulenevad nõuded eeldavad kõikide tubakatoodete rühmade vabalt kujunenud hindade süsteemi.
28. Seoses sellega näeb direktiivi artikli 9 lõige 1 ette, et ühenduse tootjad, nende ühenduses asuvad müügiesindajad või volitatud esindajad ja kolmandatest riikidest tubakat importivad isikud võivad vabalt määrata iga oma toote jaemüügi maksimumhinna, nii et oleks tagatud nende tegelik konkurents (eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs . Kreeka, punkt 20). See säte peab kindlustama, et tubakatoodete aktsiisi proportsionaalse arvutamise aluste määratlemine, st nende toodete jaemüügi maksimumhinna määramine, toimuks kõigis liikmesriikides samadest põhimõtetest lähtudes. Sätte eesmärk, nagu märgib kohtujurist oma ettepaneku punktis 40, on ühtlasi kaitsta ülalnimetatud ettevõtjate vabadust, mis võimaldab neil tegelikult saada võimalikust madalamast omahinnast tuleneva konkurentsieelise.
29. Kui ametiasutused kehtestavad jaemüügi miinimumhinna, siis selle tagajärjel ei saa tootjate ja importijate määratav jaemüügi maksimumhind mingil juhul olla sellest kohustuslikust miinimumhinnast madalam. Seega võib miinimumhinda kehtestav õigusakt kahjustada konkurentsisuhteid, takistades teatud tootjatel või importijatel kasutada madalamast omahinnast tulenevat eelist selleks, et pakkuda atraktiivsemat jaemüügihinda.
30. Järelikult ei saa tubakatoodete jaemüügi miinimumhindade süsteemi pidada direktiivi 95/59 artikli 9 lõikega 1 kooskõlas olevaks, kui see ei ole korraldatud nii, et kõikidel juhtudel oleks välistatud teatud tootjate või importijate jaoks nende toodete madalamast omahinnast tuleneda võiva konkurentsieelise kahjustamine ja kui selle tulemusena kahjustatakse konkurentsi (vt sama kuupäevaga otsused kohtuasjas C‑197/08: komisjon vs . Prantsusmaa, punkt 38, ja kohtuasjas C‑221/08: komisjon vs . Iirimaa, punkt 41).
31. Just neist põhimõtetest lähtudes tuleb kontrollida asjassepuutuvaid siseriiklikke õigusakte.
32. Need õigusaktid kehtestavad Austria turul tegutsevatele tootjatele ja importijatele sigarettide jaemüügi miinimumhinna, mis on vähemalt 92,75% eelmisel kalendriaastal müüdud sigarettide kaalutud keskmisest müügihinnast, ning peeneks lõigatud tubaka jaemüügi miinimumhinna, mis on vähemalt 90% eelmisel kalendriaastal müüdud peeneks lõigatud tubaka ühe grammi kaalutud keskmisest müügihinnast.
33. Sellise regulatsiooni korral ei saa kõikidel juhtudel välistada seda, et kehtestatud miinimumhinnad kahjustavad tubakatoodete teatud tootjate või importijate konkurentsieelist, mis võib tuleneda nende toodete madalamast omahinnast. Nagu märkis komisjon kohtuistungil, ilma et Austria Vabariik oleks seda kummutanud, võib sellisel regulatsioonil, mis lisaks kõigele määrab miinimumhinna kindlaks turul käibivale keskmisele hinnale viidates, olla hoopis niisugune tagajärg, et konkureerivate toodete hinnaerinevused kaotatakse ja hinnad ühtlustatakse kõige kallima toote hinna järgi. Seega kahjustab nimetatud regulatsioon direktiivi 95/59 artikli 9 lõike 1 teise lõiguga tootjatele ja importijatele tagatud õigust määrata vabalt oma toodete jaemüügi maksimumhinnad.
34. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 50 ja 51 raamkonventsiooni kohta märkis, ei pane see konventsiooniosalistele tubakatoodete hinnapoliitika osas ühtki konkreetset kohustust, vaid üksnes kirjeldab võimalikke lahendusi, kuidas arvestada riigi tervisekaitse eesmärke tubakatoodete tarbimise piiramisel. Raamkonventsiooni artikli 6 lõige 2 piirdub ju vaid selle sätestamisega, et konventsiooniosaline võtab või säilitab meetmeid, mis „võivad hõlmata” tubakatoodete suhtes maksupoliitika ja „vajaduse korral” hinnapoliitika rakendamist.
35. Samuti ei saa ühtki juhist miinimumhinna süsteemide kasutamise kohta tuletada soovitusest 2003/54, millel lisaks kõigele puudub kohustuslik jõud. Tekstilõik, millele Austria Vabariik viitab, kajastab tegelikult lihtsalt mõtet, et tubakatoodete kõrgete hindade tagajärjel väheneb tarbimine.
36. Nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 30, ei ole hinnapoliitika mingil juhul vastuolus direktiiviga 95/59, kui see ei lähe vastuollu direktiivi eesmärkidega, eelkõige eesmärgiga välistada samasse rühma kuuluvate eri tubakatoodete kategooriate konkurentsi moonutamine.
37. Austria Vabariik väidab ühtlasi, et asjassepuutuv miinimumhindade regulatsioon on õigustatud tulenevalt inimeste elu ja tervise kaitse eesmärgist, mis on sätestatud EÜ artiklis 30. Selle liikmesriigi sõnul ei saa maksude taseme tõstmine tagada tubakatoodete piisavalt kõrget hinda, kuna tootjad või importijad võivad selle tõstmise tasandada, ohverdades osa oma kasumimarginaalist või isegi kahjumiga müües.
38. Selles osas olgu märgitud, et EÜ artiklit 30 ei saa tõlgendada nii, nagu see lubaks võtta teistsuguseid meetmeid peale EÜ artiklites 28 ja 29 mainitud koguseliste impordi‑ ja ekspordipiirangute ning samaväärse toimega meetmete (vt selle kohta eespool viidatud 27. veebruari 2002. aasta kohtuotsus komisjon vs . Prantsusmaa, punkt 33). Viimati nimetatud sätete rikkumisele ei ole komisjon käesolevas kohtuasjas osutanud.
39. Sellegipoolest ei takista direktiiv 95/59 Austria Vabariigil tubakatoodete tarbimise jätkuvat piiramist rahvatervise kaitse eesmärgi nimel.
40. Samuti ei saa väita, et seda eesmärki ei ole nimetatud direktiivis arvestatud, kuna see on vastu võetud EÜ artikli 93 alusel.
41. Nagu on märgitud direktiivi 2002/10 põhjenduses 7, st viimases õigusaktis, mis muudab direktiivi 95/59 ja jätab siiski muutmata artikli 9 esialgse sõnastuse, näeb asutamisleping, eriti EÜ artikli 152 lõike 1 esimene lõik ette, et kogu ühenduse poliitika ja meetmete määratlemisel ja rakendamisel tagatakse inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse.
42. Samas põhjenduses on veel täpsustatud, et maksustamise tase on tubakatoodete hinna peamine tegur, hind omakorda mõjutab tarbijate suitsetamisharjumusi. Samuti on Euroopa Kohus juba avaldanud seisukoha, et maksuregulatsioon on tubakatoodete suhtes oluliseks ja tõhusaks vahendiks võitluses nende toodete tarbimise piiramise ja seeläbi ka rahvatervise kaitse eest (5. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑140/05: Valeško, EKL 2006, lk I‑10025, punkt 58) ja et nende toodete kõrgem maksustamine võib olla sobiv meede nende toodete hinna kõrgel tasemel kehtestamise eesmärgi saavutamiseks, kuna aktsiisitõus peab varem või hiljem kajastuma jaehindade tõusus, ilma et see kahjustaks õigust hinda vabalt määrata (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs . Kreeka, punkt 31).
43. Pealegi kui liikmesriigid soovivad otsustavalt kaotada tootjate või importijate iga võimalust tasandada tubakatooteid kahjumiga müües kas või ajutiselt maksude mõju tubakatoodete jaemüügihindadele, võivad nad eelkõige keelata tubakatoodete müügi omahinna ja kõigi maksude kogusummast madalama hinnaga, lubades neil tootjatel ja importijatel seega tegelikult kasutada võimalikust madalamast omahinnast tulenevat konkurentsieelist (vt eespool viidatud sama kuupäevaga kohtuotsused komisjon vs . Prantsusmaa, punkt 53, ja komisjon vs . Iirimaa, punkt 55).
44. Kõigist eelnevatest kaalutlustest tulenevalt kuulub komisjoni hagi rahuldamisele.
45. Seega tuleb tuvastada, et kuna Austria Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse õigusaktid, millega avalik võim kehtestab sigarettide ja sigarettide keeramiseks mõeldud peeneks lõigatud tubaka jaemüügi miinimumhinnad, siis on ta rikkunud direktiivi 95/59 artikli 9 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
Kohtukulud
46. Vastavalt kodukorra artikli 69 lõikele 2 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Austria Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Austria Vabariigilt.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
1. Kuna Austria Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse õigusaktid, millega avalik võim kehtestab sigarettide ja sigarettide keeramiseks mõeldud peeneks lõigatud tubaka jaemüügi miinimumhinnad, siis on ta rikkunud nõukogu 27. novembri 1995. aasta direktiivi 95/59/EÜ (muude tubakatoodete tarbimist mõjutavate maksude kohta peale käibemaksu, muudetud nõukogu 12. veebruari 2002. aasta direktiiviga 2002/10/EÜ) artikli 9 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
2. Mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.