62017CC0217
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 22. veebruaril 2018 (
1
)
Kohtuasi C‑217/17 P
Mast-Jägermeister SE
versus
Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)
Apellatsioonkaebus – Määrus (EÜ) nr 6/2002 – Ühenduse disainilahendused – Registreerimistaotlus – Esitamiskuupäeva määramisest keeldumine – Disainilahenduse kujutis – Kujutise selgus
I. Sissejuhatus
1.
Liidu kaubamärki käsitlevate menetluste suurt arvu arvestades võiks oodata, et liidu kohtud on intellektuaalomandi õiguste registreerimise valdkonnas juba enamikku küsimustest ammendavalt arutanud. Siiski puudutab käesolev disainilahenduste õiguse valdkonda kuuluv apellatsioonkaebus esitamiskuupäeva määramist ja sellega kaasnevat prioriteeti käsitlevat küsimusteringi, mille kohta on siiani veel vähe kohtupraktikat.
2.
Sisuliselt puudutab see kohtuasi nõudeid, millele disainilahenduse registreerimistaotlus peab vastama, et Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO) taotlust tunnustaks. Samas kui apellant Mast‑Jägermeister peab disainilahenduse kujutise puhul õigustatuks ainult teatud tehnilisi nõudeid, nõuavad EUIPO ja Üldkohus, et see ei või olla ka sisuliselt valesti mõistetav.
II. Õiguslik raamistik
A.
Rahvusvaheline õigus
3.
Pariisi konventsiooni artikli 4 lõikes A (
2
) on sätestatud intellektuaalomandi õiguse registreerimistaotlusest tulenev prioriteediõigus.
„A. [Siseriiklik taotlus]
(1)   Iga isik või tema õigusjärglane, kes on nõuetekohaselt esitanud patendi-, kasuliku mudeli, tööstusnäidise- või kaubamärgitaotluse ühes liidu riikidest, kasutab taotluse esitamiseks teistes riikides prioriteediõigust allpool nimetatud tähtaegade jooksul.
(2)   Prioriteediõiguse aluseks loetakse iga taotluse esitamine, mida liitu kuuluva riigi rahvusliku seadusandluse või liitu kuuluvate riikide vaheliste kahe- või mitmepoolsete lepingute järgi peab lugema korrektseks rahvuslikuks taotluseks.
(3)   Korrektse rahvusliku taotluse esitamise all mõistetakse iga taotluse esitamist, mille alusel on võimalik kindlaks teha see kuupäev, millal taotlus on esitatud vastavas riigis, sõltumata taotluse saatusest.“
B.
Liidu disainilahenduste õigus
4.
Disainilahenduste määruse (
3
) artikli 3 punkt a määratleb disainilahenduse „toote või selle osa välimus[ena], mis tuleneb eelkõige toote enese ja/või selle kaunistuste joonte, piirjoonte, värvide, kuju, struktuuri ja/või materjali omadustest.“
5.
Disainilahenduste määruse artikkel 36 sätestab disainilahenduse registreerimistaotlusele esitatavad nõuded:
„1.   Ühenduse registreeritud disainilahenduse taotlus peab sisaldama:
[…]
c)
disainilahenduse reprodutseerimiskõlblikku kujutist. […]
2.   Taotlus peab sisaldama ka viidet toodetele, milles või mille puhul kasutamiseks on disainilahendus ette nähtud.
3.   […]
4.   […]
5.   Taotlus peab vastama rakendusmääruses ettenähtud tingimustele.
6. […]“
6.
Artikkel 38 määratleb disainilahenduse taotluse esitamise kuupäeva:
„Ühenduse registreeritud disainilahenduse taotluse esitamiskuupäev on kuupäev, mil taotleja artikli 36 lõikes 1 nimetatud teavet sisaldavad dokumendid [EUIPO‑le] […] esitab.“
7.
Disainilahenduste määruse artikli 41 lõiked 1–3 vastavad põhiosas Pariisi konventsiooni artikli 4 lõikele A.
8.
Disainilahenduste määruse artikli 45 ese on taotluse vorminõuete kontroll:
„1.   Enne esitamiskuupäeva registreerimist kontrollib [EUIPO], kas taotlus vastab artikli 36 lõikes 1 sätestatud tingimustele.
2.   [EUIPO] kontrollib, kas:
a)
kas taotlus vastab muudele artikli 36 lõigetes 2, 3, 4 ja 5 […] sätestatud tingimustele;
b)
kas taotlus on rakendusmääruses artiklite 36 ja 37 kohaldamiseks sätestatud rakenduseeskirjades sisalduvate vorminõuete kohane;
c)
kas on täidetud artikli 77 lõikes 2 sätestatud tingimused;
d)
juhul kui nõutakse prioriteeti, kas on täidetud prioriteedinõudega seotud tingimused.
3.   Taotluse esitamise vorminõuetele vastavuse kontrolli tingimused sätestatakse rakendusmääruses.“
9.
Disainilahenduste määruse artikkel 46 sätestab, millised puudused on kõrvaldatavad:
„1.   Kui [EUIPO] avastab artikli 45 kohase kontrolli käigus puudusi, mida on võimalik kõrvaldada, nõuab [EUIPO] taotlejalt nende kõrvaldamist ettenähtud tähtaja jooksul.
2.   Kui puudused on seotud artikli 36 lõikes 1 sisalduvate nõuetega ning taotleja need [EUIPO] nõudel ettenähtud tähtpäevaks kõrvaldab, loeb [EUIPO] esitamiskuupäevaks kuupäeva, mil puudused kõrvaldati. Juhul kui puudusi ei ole ettenähtud tähtpäevaks kõrvaldatud, ei käsitata taotlust ühenduse registreeritud disainilahenduse taotlusena.
3.   Kui puudused on seotud artikli 45 lõike 2 punktides a, b ja c nimetatud tingimuste, sealhulgas lõivude tasumisega, ning taotleja kõrvaldab puudused [EUIPO] nõudel ettenähtud tähtpäevaks, loeb [EUIPO] esitamiskuupäevaks kuupäeva, mil taotlus esitati. Kui maksete tasumata jätmisega seotud puudusi ei ole määratud tähtaja jooksul kõrvaldatud, ei võta [EUIPO] taotlust menetlusse.
4.   Kui puudused on seotud artikli 45 lõike 2 punktis d nimetatud tingimustega, toob nende ettenähtud tähtajaks kõrvaldamata jätmine kaasa prioriteediõiguse kaotuse selle taotluse puhul.“
10.
Disainilahenduste määruse artikkel 47 sätestab registreerimata jätmise põhjused:
„1.   Kui [EUIPO] artikli 45 kohase kontrolli käigus tuvastab, et disainilahendus, mille kaitsmist taotletakse:
a)
ei vasta artikli 3 punktis a esitatud määratlusele, või
b)
on vastuolus avaliku huvi või üldtunnustatud moraalipõhimõtetega,
jätab ta taotluse rahuldamata.
2.   Taotlust ei jäeta rahuldamata enne, kui taotlejale on antud võimalus taotlus tagasi võtta, seda muuta või esitada oma seisukohad.“
11.
Rakendusmääruse (
4
) artikkel 4 täpsustab disainilahenduse kujutisele esitatavad nõuded:
„1.   Disainilahenduse kujutis on kas mustvalge või värviline graafiline reproduktsioon või disainilahenduse mustvalge või värvifoto. Kujutis vastab järgmistele nõuetele:
[…]
e)
kujutis reprodutseeritakse neutraalsele taustale ja seda ei retušeerita tindi ega korrektuurivärviga. Kujutise kvaliteet peab olema selline, et kõik üksikasjad, mille kaitset taotletakse, oleksid selgesti eristatavad ja seda oleks võimalik vähendada või suurendada kuni 8 cm laiuseni ja 16 cm kõrguseni kande jaoks […] ühenduse disainilahenduste registrisse […]“
12.
Rakendusmääruse artikkel 10 sisaldab täiendavaid sätteid esitamiskuupäeva nõuete ja vorminõuete tingimuste kontrolli kohta:
„1.   [EUIPO] teatab taotlejale, et esitamiskuupäeva ei saa määrata, kui taotlus ei sisalda:
a)
[…]
b)
[…];
c)
disainilahenduse kujutist artikli 4 lõike 1 punktide d ja e kohaselt või vajaduse korral näidist.
2.   Kui lõikes 1 osutatud puudused kõrvaldatakse kahe kuu jooksul pärast teate kättesaamist, määratakse esitamiskuupäev kõigi puuduste kõrvaldamise kuupäeva põhjal.
Juhul kui puudusi ei ole ettenähtud tähtpäevaks kõrvaldatud, ei käsitata taotlust ühenduse disainilahenduse taotlusena.“
III. Kohtuvaidluse taust
13.
Mast‑Jägermeister SE esitas 17. aprillil 2015 vastavalt disainilahenduste määrusele EUIPO-le vaidlusaluste ühenduse disainilahenduste registreerimise taotlused. Selleks esitas ta kujutised, millel olid näidatud joogitopsid ja tema poolt valmistatud alkohoolse joogi tuntud pudelid. Neid kujutisi ei ole Üldkohtu otsuses esitatud, sest need kvalifitseeriti „konfidentsiaalseks.“
14.
Tooted, mille kohta registreerimistaotlused esitati, on 8. oktoobri 1968. aasta tööstusdisainilahenduste rahvusvahelise klassifikatsiooni Locarno kokkuleppe, muudetud redaktsioonis, klassi 07.01 kuuluvad „joogitopsid.“
15.
Ajavahemikul 17. aprillist kuni 31. augustini 2015 suhtles EUIPO kontrollija intensiivselt Mast‑Jägermeisteriga ja koostas kokku neli kontrollimisaruannet, milles kõigis jõuti tulemusele, et disainilahenduse kujutis ei ole kujutatud pudelite tõttu piisavalt selge.
16.
Kuna Mast‑Jägermeister seda vastuväidet ümber ei lükanud, tõdes kontrollija 31. augusti 2015. aasta otsuses, et Mast‑Jägermeister ei ole kõrvaldanud registreerimistaotlustes esinevaid puudusi, sest ta ei nõustu kontrollimisaruandega. Vastavalt disainilahenduste määruse artikli 46 lõikele 2 ja rakendusmääruse artikli 10 lõikele 2 ei saa vaidlusaluseid disainilahenduste registreerimistaotlusi käsitada ühenduse disainilahenduse taotlusena, mistõttu ei saa taotluste esitamise kuupäeva määrata.
17.
Mast‑Jägermeisteri kaebuse peale kinnitas EUIPO kolmas apellatsioonikoda 17. novembri 2015. aasta otsusega, et mitte kummastki vaidlusalusest disainilahendusest ei saa järeldada, kas kaitset taotletakse joogitopsile, pudelile või nende kombinatsioonile.
18.
Üldkohus jättis vaidlustatud 9. veebruari 2017. aasta otsusega (
5
) Mast‑Jägermeisteri hagi rahuldamata.
IV. Nõuded
19.
21. aprilli 2017. aasta dokumendiga, mis saabus 26. aprillil 2016, esitas Mast‑Jägermeister Üldkohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse ja palub
1)
täielikult tühistada Üldkohtu 9. veebruari 2017. aasta kohtuotsus T‑16/16 ja
2)
juhul, kui apellatsioonkaebus tunnistatakse põhjendamatuks, rahuldada esimese astmes esitatud hagi esimene ja kolmas nõue.
20.
EUIPO palub
1)
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
2)
mõista kohtukulud välja apellandilt.
21.
Mast‑Jägermeister SE ja EUIPO osalesid kirjalikus menetluses ning 7. veebruaril 2018 toimunud kohtuistungil.
V. Õiguslik hinnang
22.
Käesolev kohtuvaidlus rajaneb sellel, et vaidlusaluses taotluses kujutatakse esitatavat disainilahendust – joogitopsi – koos muude esemetega, nimelt pudelitega, mis ei saa olla disainilahenduse esemeks.
23.
Nii EUIPO instantsid kui ka Üldkohus peavad sellist kujutise vormi disainilahenduste määrusega vastuolus olevaks. Selle üle ei tule aga käesolevas menetluses otsustada. Pigem tuleb selgitada, kas sedalaadi kujutis vastab taotlusele esitatavatele nõuetele, nii et EUIPO oleks pidanud registreerimistaotluse sisseandmise kuupäeva tunnustama esitamiskuupäevana.
24.
Sellele küsimusele vastamiseks käsitlen ma disainilahenduste määruse asjakohastest sätetest lähtudes kõigepealt Mast‑Jägermeisteri väiteid nende sätete sõnastuse ja tekkeloo kohta, siis puuduste kõrvaldamist käsitlevaid sätteid ja disainilahenduste määruse artikli 36 lõikes 5 sisalduvat viidet rakendusmäärusele, ja esitamiskuupäeva funktsiooni seoses prioriteedi omandamisega ning disainilahenduse kujutise otstarvet taotluse raames. Lõpuks käsitlen ma veel Mast‑Jägermeisteri vastuväiteid Üldkohtu märkustele EUIPO poolt teostatava kontrolli kohta ja taotluse korral esitatava disainilahenduse kujutise selgust.
–
Asjakohased sätted
25.
Vastavalt disainilahenduste määruse artikli 38 lõikele 1 on ühenduse registreeritud disainilahenduse taotluse esitamiskuupäev kuupäev, mil artikli 36 lõikes 1 nimetatud teavet sisaldavad dokumendid on EUIPO-le esitatud. See teave hõlmab eelkõige disainilahenduse reprodutseerimiskõlblikku kujutist (punkt c).
26.
Rakendusmääruse artikli 10 lõikes 1 on täpsustatud, et esitamiskuupäeva ei saa määrata, kui taotlus ei sisalda artikli 4 lõike 1 punktide d ja e kohast disainilahenduse kujutist. Eelkõige reprodutseeritakse disainilahenduse kujutis vastavalt punktile e neutraalsele taustale ja seda ei retušeerita tindi ega korrektuurivärviga. Ka peab kujutise kvaliteet vastavalt nimetatud punktile olema selline, et kõik üksikasjad, mille kaitset taotletakse, oleksid selgesti eristatavad ja ühtlasi peab seda olema võimalik vähendada või suurendada vastavalt registri formaadile.
27.
EUIPO ja ka Üldkohus on arvamusel, et disainilahenduse kujutis Mast‑Jägermeisteri taotluses ei vasta disainilahenduste määruse artikli 36 lõikes 1 sätestatud nõuetele. Üldkohus tõdeb eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse punktides 44–46, et kaitstava joogitopsi kujutis koos pudeliga ei võimalda kaitseobjekti rakendusmääruse artikli 4 lõike 1 punkti e tähenduses piisavalt selgelt eristada. Kuna Mast‑Jägermeister kujutist õigel ajal ei parandanud, ei tule esitamiskuupäeva määrata.
28.
Mast‑Jägermeister näeb selles tuvastuses disainilahenduste määruse artiklite 45 ja 46 rikkumist koostoimes artiklitega 36 ja 38. Seejuures ei vaidle ta (esmajoones) vastu Üldkohtu tegelikule hinnangule, vaid pigem sellele, et disainilahenduse selge kujutis on esitamiskuupäeva määramise seisukohalt üldse oluline. Seoses sellega kerkib õiguslik küsimus, kas disainilahenduste määruse artikli 36 lõike 1 punkt c ja rakendusmääruse artikli 4 lõike 1 punkt e sisaldavad üksnes kujutisele esitatavaid tehnilisi nõuded või ka selle sisulise kujundamise nõudeid.
–
Sõnastus ja tekkelugu
29.
Mast‑Jägermeister on eelkõige arvamusel, et esitamiskuupäeva määramiseks piisab sellest, kui disainilahenduse kujutis vastab tehnilistele nõuetele. See tuleneb komisjoni ettepanekust, mis on viinud disainilahenduste määruseni, (
6
) ning rakendusmääruse artikli 4 lõike 1 punktist e.
30.
Selle väite puhul tuleb möönda, et komisjon suunas nii oma ettepanekus kui ka rakendusmääruse artikli 4 lõike 1 punktis e oma põhitähelepanu kujutise tehnilisele kvaliteedile. Eelkõige on keelatud retušeerimine ja kujutis peab võimaldama selle vähendamist või suurendamist vastavalt teatud formaadile.
31.
Lisaks rõhutab ka disainilahenduste määruse artikli 36 lõike 1 punkt c esmapilgul disainilahenduse kujutise tehnilisi aspekte. Selles nõutakse „disainilahenduse reprodutseerimiskõlblikku kujutist“.
32.
Vaatamata sellele ei ole Mast‑Jägermeisteri argumendid lähemal vaatlusel veenvad. Lisaks tehnilistele nõuetele, millele peab vastama „disainilahenduse reprodutseerimiskõlblik kujutis“, sisaldub kujutise mõistes ka disainilahenduse sisulise äratuntavuse mõiste.
33.
Rakendusmääruse artikli 4 lõike 1 punkti e teine lause ei loo seevastu lisanõudeid, vaid üksnes täpsustab seda elementi sellega, et nimetatud säte nõuab kujutise kvaliteeti, „millest peavad selgesti nähtuma kõik üksikasjad, mille kaitset taotletakse.“
34.
Järelikult on võimalik disainilahenduste määruse artikli 36 lõike 1 punkti c vastavalt selle sõnastusele ning rakendusmääruse artikli 4 lõike 1 punkti e teise lause valguses tõlgendada nii, et disainilahenduse kujutis taotluses ei pea vastama üksnes teatud tehnilistele tingimustele, vaid peab olema ka sisuliselt selge.
–
Disainilahenduste määruse artikli 36 lõige 5, artikli 45 lõike 2 punkt a ja artikli 46 lõige 3
35.
Mast‑Jägermeister väidab siiski, et rakendusmääruse artikli 4 lõike 1 punkti e teise lause rikkumist saab kõrvaldada disainilahenduste määruse artikli 46 lõike 3 alusel ilma esitamiskuupäeva muutmata. See väide põhineb sellel, et vastavalt artikli 36 lõikele 5 kohaldatakse taotlusele rakendusmäärust ja et taotlusele esitatavate nõuete rikkumise suhtes kohaldatakse seega artikli 45 lõike 2 punkti a kohast kontrolli, nii et rikkumine tuleb kõrvaldada vastavalt artikli 46 lõikele 3.
36.
Nagu eespool kirjeldatud, saab siiski juba disainilahenduste määruse artikli 36 lõike 1 punkti c sõltumata rakendusmääruse artikli 4 lõike 1 punkti e teise lause iseseisvast rikkumisest mõista nii, et disainilahenduse kujutis peab olema sisuliselt selge. Disainilahenduste määruse artikli 36 lõike 1 punkti c rikkumise suhtes kohaldatakse aga artikli 46 lõiget 2, nii et esitamiskuupäev tuleb määrata alles puuduste kõrvaldamisel.
37.
Seega ei sea Mast‑Jägermeisteri väide kahtluse alla disainilahenduste määruse artikli 36 lõike 1 punkti c teksti tõlgendust.
–
Esitamiskuupäeva funktsioon
38.
Mast‑Jägermeister tugineb disainilahenduste määruse artikli 36 lõike 1 punkti c siiani välja töötatud tõlgenduse vastu eelkõige siiski esitamiskuupäeva spetsiifilisele funktsioonile, mille täitmiseks ei ole sisuline kontroll vajalik. Kokkuvõttes ei ole ka see väide veenev.
39.
On küll õige, et juba disainilahenduse taotlusel üksi on õiguslikud tagajärjed. Mast‑Jägermeister rõhutab eriti taotlusega seotud prioriteeti, mida taotleja saab vastavalt Pariisi konventsiooni (
7
) artiklile 4 teistes riikides kasutada. Ümberpöördult tunnustab disainilahenduste määruse artikkel 41 Pariisi konventsiooni osalisriikides esitatud taotluse sellist toimet liidus.
40.
See prioriteet luuakse juba taotlusega, ilma et selleks oleks disainilahendust vaja hiljem registreerida. Pariisi konventsiooni artikli 4 lõike A punktis 3 ja väljendatakse seda selgelt sõnastusega „sõltumata taotluse saatusest“, ja ka disainilahenduste määruse artikli 41 lõikes 3 on seda sarnaselt väljendatud. (
8
)
41.
Sellest järeldab Mast‑‑Jägermeister, et esitamiskuupäev tuleb määrata juba pärast väga pealiskaudset vaatlust, samas kui kaugemaleulatuv sisuline kontroll on vajalik alles registreerimise raames.
42.
See väide on võrreldes Üldkohtu menetlusega küll uus, kuid vaatamata sellele siiski vastuvõetav, sest see ei muuda vaidluse eset, vaid laiendab üksnes disainilahenduste määruse artikli 38 ja artikli 36 lõike 1 taotletavat tõlgendust. (
9
)
43.
Tegelikult ei eelda disainilahenduste määruse artikli 38 kohase esitamiskuupäeva määramine seda, et taotlus peab vastama kõikidele registreerimisele esitatavale nõuetele. Artikkel 38 viitab nimelt ainult artikli 36 lõikele 1 ja mitte registreerimistingimustele tervikuna. Vastavalt sellele võimaldab artikli 46 lõige 3 taotluse teatud puudused tagantjärele kõrvaldada, ilma et see seaks esitamiskuupäeva kahtluse alla.
44.
Mast‑Jägermeister ei mõista siiski, et ka Pariisi konventsiooni kohane taotluse prioriteedi süsteem, millel on teatud sarnasus liidu õiguses tuntud vastastikuse tunnustamise põhimõttega, lubab riigil, kus taotlus esitati, nõuda disainilahenduse selget kujutist.
45.
Nagu väidab EUIPO, tuleneb Pariisi konventsiooni artikli 4 lõike A punktist 2 ja disainilahenduste määruse artikli 41 lõikest 2, et taotlust tuleb ainult siis pidada prioriteeti loovaks, kui seda on taotluse esitamise riigi asjaomaste siseriiklike õigusaktide alusel võimalik lugeda samaväärseks taotluse nõuetekohase siseriikliku esitamisega. See tähendab, et iga õiguskord, sealhulgas liidu õigus, võib vabalt määrata nõuetekohasele taotlusele esitatavad nõuded.
46.
Siiski näib, et Pariisi konventsiooni artikli 4 lõike A punkt 3 ja disainilahenduste määruse artikli 41 lõige 3 piiravad selle riigi kaalutlusruumi, kus taotlus esitatakse. Vastavalt sellele tuleb nimelt taotluse nõuetekohase siseriikliku esitamise all mõista sellist esitamist, millest piisab kuupäeva kindlaksmääramiseks, millal taotlus asjaomases riigis esitati. Isegi siis, kui sellega piiratakse taotluse esitamise riigi seadusandlikku pädevust, peab taotluse esitamise riigil olema siiski lubatud nõuda disainilahenduse selget kujutist, et aktsepteerida nõuetekohast taotlust. Ebaselge kujutise puhul oleks nimelt arusaamatu, missugust disainilahendust üldse taotleti.
47.
Õigusnorm, mis käsitleb sõltumatust taotluse tulemusest, on seevastu suunatud esmajoones teistele õiguskordadele, kus hiljem taotluse prioriteeti kasutatakse. Need õiguskorrad ei või seada tingimusi, mis lähevad kaugemale taotluse esitamise riigis aktsepteeritud taotlusest, näiteks nõuda edukat registreerimist.
48.
Seega ei sunni ka taotluse funktsioon, milleks on prioriteediõiguse loomine, disainilahenduse kujutise selgust disainilahenduste määruse artikli 36 lõike 1 punkti c kohaldamisalast välja jätma.
–
Taotluse eesmärk
49.
Taotluse eesmärgist tuleneb siiski taotletava disainilahenduse selge kujutise vajadus.
50.
Üldkohus tugineb selles mõttes kahele Euroopa Kohtu otsusele kaubamärgiasjades. Nendes rõhutas Euroopa Kohus, et kaubamärgi registreerimine ja registreerimistaotlus peavad võimaldama kaubamärkide registreerimise eest vastutavatel ametiasutustel ja kolmandatel isikutel selgelt mõista, millist kaubamärki taotletakse. (
10
)
51.
Mis puutub kaubamärgi registreerimistaotlusse, siis sätestas seadusandja selle vahepeal kaubamärgimääruse artikli 31 lõike 1 punktis d ja artikli 4 punktis b. Vastavalt sellele peab liidu kaubamärgi taotlus sisaldama kaubamärgi kujutist, mis võimaldab pädevatel ametiasutustel ja avalikkusel selgelt ja täpselt kindlaks teha sellise kaubamärgi omanikule antava kaitse objekti. Kaubamärgimääruse varasemates redaktsioonides (
11
) ei tulnud see mõte veel nii selgelt ilmsiks ja see sõnastati selgemalt seoses kaubamärgi võimalike liikide laiendamisega. (
12
)
52.
Nimetatud kohtuotsustes ei käsitlenud Euroopa Kohus taotluse ja esitamiskuupäeva erilist funktsiooni, kuigi kaubamärgimääruse artikli 34 kujul (
13
) on kaubamärgiõiguses vastav prioriteeti käsitlev säte olemas.
53.
Vaatamata sellele on Euroopa Kohtu argumendid veenvad ja neid saab probleemideta disainilahendusele üle kanda.
54.
On küll õige, et disainilahenduse menetlus ja kaubamärgimenetlus erinevad teineteisest tunduvalt EUIPO sisulise kontrolli ulatuse poolest. Enne kaubamärgi registreerimist peab EUIPO nimelt kontrollima absoluutseid ja vajaduse korral ka suhtelisi registreerimisest keeldumise põhjusi. Disainilahenduse sisuline kontroll registreerimismenetluses piirdub seevastu vastavalt disainilahenduste määruse artikli 47 lõikele 1 sellega, kas disainilahendus vastab artikli 3 punktis a sätestatud määratlusele „toote välimus“ ning kas järgitakse avalikku korda ja üldtunnustatud moraalipõhimõtteid. See ei välista aga ka disainilahenduse menetluses taotluse sisu selguse minimaalset kontrolli EUIPO poolt.
55.
Esiteks on kujutise selgus nõutav just koos taotlusega tekkiva prioriteediõiguse tõttu. Prioriteet peaks nimelt kehtima ainult disainilahenduse kohta, mida tegelikult taotleti. (
14
) Ebaselge taotlus ei oleks – vastupidi Mast‑Jägermeisteri arvamusele – taotlejale tingimata kahjulik, kuid samas looks ülemäärase prioriteedikaitse.
56.
Teiseks ei saa Mast‑Jägermeisteri väitega nõustuda juba seetõttu, et etteheidetav puudus ei puuduta kaitseobjekti äratuntavust, vaid kaitse ulatust, mis ei ole aga taotluse esitamise menetluse ese ning mille saab välja selgitada ainult disainilahenduse õiguste rikkumise menetluses.
57.
Rikkumismenetluses on nimelt vaja disainilahenduste määruse artikleid 10 ja 19 arvestades tuletada disainilahenduse kujutisest kaitse ulatus. See ei tähenda aga seda, et taotluse esitamise etapis on kujutise selgus tähtsusetu.
58.
Taotluse esitamise menetlus peaks pigem – ka prioriteedist sõltumata – looma vähemalt teiste ettevõtjate miinimumkaitse ebaselgete taotluste vastu, nii et neid ei pandaks tarbetult olukorda, kus tekib oht, et nad peavad asjaomase taotlejaga kohtus vaidlema tema ebaselgest taotlusest tuleneva kaitse ulatuse üle. (
15
)
59.
Kolmandaks rõhutab EUIPO õigesti, et ka registreerimise eest vastutavad asutused vajavad nende poolt teostatava kontrolli jaoks disainilahenduse täpset ja selget kujutist. (
16
)
60.
Võib küll olla, et teised riigid on selles mõttes taotluse tunnustamisel suuremeelsemad – see vabadus on neile antud Pariisi konventsiooni artikli 4 alusel. Vaatama sellele ei pea ka liidu õigus sama suuremeelne olema.
–
Kontrollimise järjekord
61.
Sisuliselt veenvamad on Mast‑Jägermeisteri vastuväited kontrollimise järjekorrale, mille Üldkohus visandab vaidlustatud kohtuotsuse punktides 35 ja 36. Seal nõuab Üldkohus kõigepealt kontrollimist, kas üldse on tegemist disainilahendusega ja kas see on vastuolus avaliku korra või üldtunnustatud moraalipõhimõtetega, enne seda kui kontrollitakse disainilahenduste määruse artiklis 36 sätestatud pigem formaalseid tingimusi.
62.
Eelkõige läheb disainilahenduste määruse artikli 38 lõike 1 ja artikli 36 lõike 1 kohasest esitamiskuupäeva määramisest siiski kaugemale avalikule korrale ja üldtunnustatud moraalipõhimõtetele vastavuse kontroll. Ka praktiliselt on raske kontrollida, kas tegemist on disainilahendusega ja kas see on kooskõlas avaliku korra ja üldtuntud moraalipõhimõttega, kui selle kujutis ei vasta disainilahenduste määruse artikli 36 lõikes 1 sätestatud kvaliteedinõuetele.
63.
Käesoleva vaidluse lahendamise seisukohalt ei ole see tähtis. Need Üldkohtu sissejuhatavad kaalutlused ei toeta tema otsust, nii et see väide ei ole tulemuslik. (
17
)
–
Kujutise selgus
64.
Niivõrd kui Mast‑Jägermeister jääb lõpuks selle juurde kindlaks, et käesoleval juhul esitatud disainilahenduse kujutis on piisavalt selge, tuleb meenutada, et vastavalt ELTL artikli 256 lõikele 1 ja Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 lõikele 1 on apellatsioonkaebus piiratud õiguslike küsimustega. Seega on ainult Üldkohus pädev tuvastama ja hindama asjakohaseid fakte ning hindama tõendeid. Välja arvatud juhul, kui fakte ja tõendeid on moonutatud, ei ole seega nende hindamine iseenesest õigusküsimus, mida Euroopa Kohus saaks apellatsioonimenetluses kontrollida. (
18
)
65.
Küsimus, kas esitatud kujutis on vaatamata joogitopside disainilahendusel lisaks kujutatud pudelitele piisavalt selge, on faktiküsimus. Seda, et Üldkohus oleks selle küsimuse kontrollimisel tõendeid moonutanud, ei ole väidetud ja see ei ole ka ilmne. Seega on see väide vastuvõetamatu.
–
Järeldus
66.
Kokkuvõttes leidis Üldkohus õigesti, et disainilahenduse selgus on vastavalt disainilahenduste määruse artikli 38 lõikele 1 ja artikli 36 lõikele 1 disainilahenduse registreerimistaotluse esitamiskuupäeva määramise tingimus. Järelikult tuleb apellatsioonkaebus jätta selle ülekaalukas osas põhjendamatuse tõttu ja ülejäänud osas vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata.
VI. Kohtukulud
67.
Kodukorra artikli 184 lõige 2 näeb ette, et kui apellatsioonkaebus on põhjendamatu, siis otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotuse. Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuse suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
68.
Kuna EUIPO on seda nõudnud ja Mast‑Jägermeister on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud temalt välja mõista.
VII. Ettepanek
69.
Eeltoodut arvestades teen ma Euroopa Kohtule ettepaneku langetada järgmine otsus:
1.
Jätta apellatsioonikaebus rahuldamata.
2.
Mõsta kohtukulud välja Mast‑Jägermeisterilt.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Tööstusomandi kaitse konventsioon kirjutati alla 20. märtsil 1883 Pariisis ja vaadati viimati läbi 14. juulil 1967 Stockholmis ning seda muudeti 28. septembril 1979 (United Nations Treaty Series, 828. kd, nr 11851, lk 305; edaspidi „Pariisi konventsioon“).
(
3
)	Nõukogu 12. detsembri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta (EÜT 2002, L 3, lk 1; ELT eriväljaanne 13/27, lk 142) muudetud redaktsioonis.
(
4
)	Komisjoni 21. oktoobri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 2245/2002, millega rakendatakse nõukogu määrus (EÜ) nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta (EÜT 2002, L 341, lk 28; ELT eriväljaanne 13/31, lk 14).
(
5
)	Kohtuotsus, Mast‑Jägermeister vs. EUIPO (Joogitopsid) (T‑16/16, EU:T:2017:68).
(
6
)	Mast‑Jägermeister viitab dokumendi KOM(93) 342 (lõplik), leheküljele 30.
(
7
)	Vt Pariisi konventsiooni kehtivuse kohta liidu õiguses 15. novembri 2012. aasta kohtuotsus, Bericap Záródástechnikai (C‑180/11, EU:C:2012:717, punktid 67–70).
(
8
)	Vt kaubamärgiõiguse kohta Üldkohtu 18. novembri 2014 aasta otsus, Think Schuhwerk vs HABM‑Müller (VOODOO) (T‑50/13, EU:T:2014:967, punkt 59).
(
9
)	10. aprilli 2014. aasta kohtuotsus, Areva jt vs.komisjon (C‑247/11 P ja C‑253/11 P, EU:C:2014:257, punkt 114) ja 16. novembri 2017. aasta kohtuotsus, Ludwig‑Bölkow‑Systemtechnik vs. komisjon (C‑250/16 P, EU:C:2017:871, punkt 29). Vt selle kohta ka 30. septembri 1982. aasta kohtuotsus, Amylurn vs. nõukogu (108/81, EU:C:1982:322, punkt 25); 22. novembri 2001. aasta kohtuotsus, Madalmaad vs. nõukogu (C‑301/97, EU:C:2001:621, punkt 169); 26. aprilli 2007. aasta kohtuotsus, Alcon vs. HABM (C‑412/05 P, EU:C:2007:252, punkt 40) ja 6. märtsi 2001. aasta kohtuotsus, Connolly vs. komisjon (C‑274/99 P, EU:C:2001:127, punktid 34–36).
(
10
)	12. detsembri 2002. aasta kohtuotsus, Sieckmann (C‑273/00, EU:C:2002:748, punktid 48–52) ja 19. juuni 2012. aasta kohtuotsus, Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2012:361, punktid 46–48).
(
11
)	Vt vastavalt nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT 1994, L 11, lk 1) ja nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (kodifitseeritud versioon) (EÜT 2009, L 78, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) artikli 26 lõike 1 punkt d.
(
12
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2015. aasta määruse (EL) 2015/2424, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta ja komisjoni määrust (EÜ) nr 2868/95 (millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta) ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni määrus (EÜ) nr 2869/95 siseturu harmoneerimisametile makstavate lõivude kohta (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused (ELT 2015, L 341, lk 21), põhjendus 9.
(
13
)	Praegu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1).
(
14
)	Kaubamärgiõiguse kohta vt Üldkohtu 15. novembri 2001. aasta otsus, Signal Communications vs. HABM (TELEYE) (T‑128/99, EU:T:2001:266, punkt 45).
(
15
)	Vt 12. detsembri 2002. aasta kohtuotsus, Sieckmann (C‑273/00, EU:C:2002:748, punkt 51) ja 19. juuni 2012. aasta kohtuotsus Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2012:361, punkt 48).
(
16
)	12. detsembri 2002. aasta kohtuotsus, Sieckmann (C‑273/00, EU:C:2002:748, punkt 50) ja 19. juuni 2012. aasta kohtuotsus, Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2012:361, punkt 47).
(
17
)	Vt 2. juuni 1994. aasta kohtuotsus, de Compte vs.parlament (C‑326/91 P, EU:C:1994:218, punkt 94) ja 31. jaanuari 2017. aasta kohtumäärus, Universal Protein Supplements vs. EUIPO (C‑485/16 P, EU:C:2017:72).
(
18
)	7. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus, Mag Instrument vs. HABM (C‑136/02 P, EU:C:2004:592, punkt 39); 26. juuli 2017. aasta kohtuotsus, Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen vs. EUIPO (C‑471/16 P, ei avaldata, EU:C:2017:602) 34) ja 17. juuli 2014. aasta kohtumäärus, Kastenholz vs. HABM (C‑435/13 P, EU:C:2014:2124, punkt 33).