62010CJ0615_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C-615/10,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Korkein hallinto-oikeuse (Soome) 13. detsembri 2010. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 23. detsembril 2010, menetluses, mille algatas
Insinööritoimisto InsTiimi Oy,
menetluses osales:
Puolustusvoimat,
EUROOPA KOHUS (neljas koda),
koosseisus: koja esimees J.-C. Bonichot, kohtunikud A. Prechal, L. Bay Larsen (ettekandja), C. Toader ja E. Jarašiūnas,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: ametnik C. Strömholm,
arvestades kirjalikus menetluses ja 12. detsembri 2011. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
– Insinööritoimisto InsTiimi Oy, esindajad: asianajaja A.-M. Eskola ja T. Pekkala,
– Puolustusvoimat, esindaja: J. Matinlassi,
– Soome valitsus, esindaja: J. Heliskoski,
– Tšehhi valitsus, esindajad: J. Očková, T. Müller ja M. Smolek,
– Portugali valitsus, esindaja: L. Inez Fernandes,
– Euroopa Komisjon, esindajad: E. Paasivirta ja C. Zadra,
olles 19. jaanuari 2012. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
Kohtuotsuse põhistus
1. Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132) artiklit 10, ELTL artikli 346 lõike 1 punkti b ja nõukogu 15. aprilli 1958. aasta otsuses 255/58 esitatud relvade, laskemoona ja sõjavarustuse nimekirja (edaspidi „nõukogu 15. aprilli 1958. aasta nimekiri”), millele kohaldatakse EL toimimise lepingu nimetatud artiklit.
2. Taotlus on esitatud Insinööritoimisto InsTiimi Oy (inseneribüroo InsTiimi Oy, edaspidi „InsTiimi”) ja Suomen Puolustusvoimien Teknillinen Tutkimuslaitos (Soome kaitsejõudude tehniliste uuringutega tegelev asutus) vahelises vaidluses, mille ese on elektromagnetilise kalibreerimise jaoks mõeldud pöördaluse (inglise keeles: tiltable turntable ) ostmiseks direktiivis 2004/18 sätestatud korrast erineva menetluse korraldamine.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3. Direktiivi 2004/18 II jaotise II peatükis „Reguleerimisala” asuv artikkel 10 „Sõjaväehanked” sätestab:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse teenuste riigihankelepingute suhtes, mille ostjad sõlmivad riigikaitse valdkonnas, kui [EÜ] asutamislepingu artiklist 296 ei tulene teisiti.”
4. Nimetatud EÜ artikkel 296, mida kohaldati põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal ja mis asendati Lissaboni lepingu jõustumisel 1. detsembril 2009 samas sõnastuses ELTL artikliga 346, sätestab:
„1. [EÜ asutamislepingu] sätted ei välista järgmiste eeskirjade kohaldamist:
a) ükski liikmesriik ei ole kohustatud andma informatsiooni, mille avalikustamist ta peab oma oluliste julgeolekuhuvide vastaseks;
b) iga liikmesriik võib võtta selliseid meetmeid, mida ta peab vajalikuks oma oluliste julgeolekuhuvide kaitseks ja mis on seotud relvade, laskemoona või sõjavarustuse tootmise või kaubandusega; need meetmed ei või avaldada ebasoovitavat mõju selliste toodete konkurentsitingimustele ühisturul, mis ei ole mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks.
2. Nõukogu võib komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt muuta nimekirja, mille ta koostas 15. aprillil 1958 niisugustest toodetest, mille suhtes kohaldatakse lõike 1 punkti b sätteid.”
5. Nõukogu 15. aprilli 1958. aasta otsus 255/58 kehtestab EÜ artikli 296 lõikes 2 viidatud nimekirja, mis on osaliselt esitatud nõukogu 26. novembri 2008. aasta dokumendis nr 14538/4/08. Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab asjaomasele nimekirjale ja eelkõige selle punktidele 11, 14 ja 15, mis on sõnastatud järgmiselt:
„Alljärgnevalt esitatakse relvade, laskemoona ja sõjavarustuse, sealhulgas tuumarelvade nimekiri, mille suhtes kohaldatakse [EÜ] asutamislepingu artikli [296] lõike 1 punkti b:
[...]
11. Sõjalise kasutusega elektrooniline varustus.
[...]
14. Käesolevas loetelus sisalduva materjali eriotstarbelised osad ja detailid, kui nad on loodud sõjaliseks kasutuseks.
15. Masinad, varustus ja detailid, mis on loodud üksnes selleks, et uurida, valmistada, testida ja kontrollida relvi, laskemoona ja aparaate, mis sisalduvad käesolevas nimekirjas ning on loodud spetsiaalselt sõjaliseks kasutuseks.”
6. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/81/EÜ, millega kooskõlastatakse teatavate kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas ostjate poolt sõlmitavate ehitustööde ning asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kord ja muudetakse direktiive 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ (ELT L 216, lk 76), mille liikmesriigid pidid rakendama 21. augustiks 2011, põhjendus 10 kõlab järgmiselt:
„Käesolevas direktiivis tuleks kaitseotstarbelise varustuse all mõista eelkõige tooteliike, mis on esitatud nõukogu 15. aprilli 1958. aasta otsusega […] vastu võetud […] loetelus […]. Loetelu hõlmab ainult varustust, mis on projekteeritud, arendatud ja toodetud sõjaliseks eriotstarbeks. […] Käesolevas direktiivis peaks kaitseotstarbeline varustus hõlmama ka tooteid, mis projekteeriti algselt küll tsiviilkasutuseks, kuid mida on hiljem kohandatud sõjaliseks otstarbeks relvadena, laskemoonana või sõjavarustusena kasutamiseks.”
Soome õigus
7. Direktiiv 2004/18 on Soomes üle võetud seadusega nr 348/2007 riigihangete kohta (julkisista hankinnoista annettu laki) ja määrusega nr 614/2007 riigihangete kohta (julkisista hankinnoista annettu asetus).
8. Nimetatud seaduse § 7 lõige 1 piiritleb seaduse kohaldamisala järgmiselt:
„Käesolevat seadust ei kohaldata hangete suhtes:
1) mis on salastatud või kui lepingu täitmine eeldab kooskõlas õigusaktidega eriliste turvalisusnõuete täitmist, või kui seda nõuavad riigi olulised julgeolekuhuvid;
2) mille ese on mõeldud peamiselt sõjalisel otstarbel kasutamiseks […]
[…].”
9. Vastavalt Puolustusministeriö (Soome kaitseministeerium) 28. mai 2008. aasta haldusjuhisele tuleb kaitseotstarbeliste riigihangete puhul järgida ajutiselt, kuni uute juhendite saamiseni Puolustusministeriö 17. märtsi 1995. aasta juhendit nr 76/1995.
10. Juhendi nr 76/1995 §-s 1 on määratletud peamiselt sõjaliseks otstarbeks mõeldud kaubad ja teenused, mille suhtes riigihangete seadust ei kohaldata.
11. Juhendi nr 76/1995 §-st 1 koostoimes selle juhendi lisa punktiga M tuleneb, et tegemist on eelkõige „sõjategevuseks, sõjaliseks väljaõppeks ja sõjaolukorra matkimisõppusteks mõeldud erivarustuse ja spetsiaalselt sellise varustuse jaoks ette nähtud komponentide, lisaseadmete ja tarvikutega”.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
12. Soome kaitsejõudude tehniliste uuringutega tegelev asutus (Suomen Puolustusvoimien Teknillinen Tutkimuslaitos) korraldas eelnevalt Euroopa Liidu Teatajas hanketeadet avaldamata 2008. aastal hankemenetluse 1 650 000 euro suuruse maksumusega pöördaluse ostmiseks.
13. Ta tegi 5. veebruaril 2008 neljale ettevõtjale, sealhulgas ka InsTiimile ettepaneku esitada pakkumus.
14. Hankeleping sõlmiti 24. juunil 2008 ühe teise pakkujaga, kui InsTiimi, sellise „läbirääkimistega menetluse” käigus, mis ei vastanud ühegi direktiivis 2004/18 ette nähtud riigihankemenetluse tingimustele. 25. juunil 2008 avaldati ühes Soome üleriigilises päevalehes teave põhikohtuasjas käsitletava hankelepingu eseme kohta ja pöördaluse tööpõhimõtete kirjeldus.
15. Kuna InsTiimi on arvamusel, et riigihankemenetlus oleks tulnud läbi viia direktiivis 2004/18 sätestatud eeskirjade kohaselt, esitas ta Markkinaoikeusele (kaubandusvaidlustega tegelev Soome kohus) kaebuse põhikohtuasjas käsitletava hankelepingu sõlmimise otsuse peale.
16. Nimetatud kohus jättis kaebuse rahuldamata, kuna pidas tõendatuks asjaolu, et kõnealune pöördalus on mõeldud peamiselt sõjaliseks otstarbeks ja et hankija tahab seda kasutada ainult sõjalisel otstarbel.
17. Seega jõudis Markkinaoikeus järeldusele, et asjaomase lepingu suhtes kohaldatakse riigihangete seaduse nr 348/2007 § 7 lõike 1 punktis 2 sätestatud erandit.
18. InsTiimi esitas selle otsuse peale apellatsioonkaebuse Korkein hallinto-oikeusele (Soome kõrgeim halduskohus).
19. Nimetatud kohtus väitis InsTiimi, et pöördalus kujutab endast tsiviilsektorist pärinevat tehnilist uuendust ning selle puhul pole tegemist sõjavarustusega. Põhikohtuasjas käsitletava pöördaluse tehniline teostus kujutab endast täiesti vabalt saada olevate materjalide, komponentide ja koosteüksuste ühendamist ning selle kontseptsioon seisneb üksnes valiku tegemises sobivate struktuuriosade hulgast ja nende ühendamises hanketeates ette nähtud nõuete täitmiseks.
20. Puolustusvoimat (Soome kaitsejõud), keda esindab Pääesikunta (Soome kaitsejõudude peastaap), väitsid eelotsusetaotluse esitanud kohtus, et pöördalus hangiti just nimelt sõjaliseks otstarbeks ja see on mõeldud eeskätt sõjaliste olukordade matkimiseks. See võimaldab matkida ja harjutada sõjalist vastutegevust ülalt lähtuva luure suhtes erinevate nurkade alt ja sihtmärgi märkimist.
21. Puolustusvoimat väidavad, et pöördalus on ehitatava elektroonilise sõjapidamisega seotud kalibreerimiseks, matkimiseks ja õppusteks mõeldud avatud ruumi kalibreeritud raja oluline osa ning on seega mõeldud sõjaliseks otstarbeks määratud relvade uurimiseks.
22. Nimetatud pöördaluse puhul on tegemist Puolustusministeriö juhendi nr 76/1995 lisa punkti M kohase tootega.
23. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas direktiivi 2004/18 kohaldatakse juhul, kui lepingu esemeks olev varustus on küll mõeldud konkreetselt sõjalisel otstarbel kasutamiseks, kuid kui üldjoontes sama tehnilist varustust on võimalik kasutada ka tsiviilvaldkonnas.
24. Neil asjaoludel otsustas Korkein hallinto-oikeus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas […] direktiivi 2004/18 […] tuleb selle direktiivi artikli 10, [EÜ] artikli [296] lõike 1 punkti b ning nõukogu […] 15. aprillil 1958. aasta […] nimekirja põhjal kohaldada põhimõtteliselt direktiivi kohaldamisalasse kuuluva riigihanke suhtes, kui hankija väitel on riigihanke objekt mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks, kuid selle objekti üldjoontes samu tehnilisi rakendusi on olemas ka tsiviilturgudel?”
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
25. Esitamata vastuvõetamatuse vastuväidet täpsustab Soome valitsus oma kirjalikes märkustes, et kuna eelotsusetaotlus ei sisalda andmeid meetmete kohta, mida hankija peab vajalikuks Soome Vabariigi „oluliste julgeolekuhuvide kaitseks” EÜ artikli 296 lõike 1 punkti b tähenduses, ei pea ta võimalikuks võtta seisukohta nimetatud sätte kohaldatavuse kohta.
26. Selles osas tuleb täpsustada, et eelotsusetaotluse vastuvõetavust ei sea iseenesest kahtluse alla asjaolu, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei taotle EÜ artikli 296 lõike 1 punkti b nimetatud kohaldamistingimuse tõlgendamist.
27. Nimelt on ELTL artiklis 267 sätestatud menetluses üksnes asja menetleval ja selle lahendamise eest vastutaval siseriiklikul kohtul pädevus kohtuasja eripära arvestades hinnata nii eelotsuse vajalikkust oma otsuse tegemiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatava küsimuse asjakohasust. Järelikult, kui esitatud küsimused puudutavad liidu õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus reeglina kohustatud eelotsuse tegema (vt eelkõige 24. aprilli 2012. aasta otsus kohtuasjas C-571/10: Kamberaj, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika).
28. Samas peab Euroopa Kohus oma pädevuse hindamiseks kindlaks tegema, millistel asjaoludel siseriiklik kohus talle eelotsusetaotluse esitas (vt eespool viidatud kohtuotsus Kamberaj, punkt 41). Siseriikliku kohtu esitatud eelotsuse küsimusele vastamisest keeldumine on võimalik vaid siis, kui on ilmne, et taotletud liidu õiguse tõlgendamine ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või kui kõnealune probleem on oletuslik või kui Euroopa Kohtule ei ole teada talle esitatud küsimusele tarviliku vastuse andmiseks vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolud (vt 14. veebruari 2008. aasta otsus kohtuasjas C-450/06, Varec, EKL 2008, lk I-581, punkt 24).
29. Selles osas tuleb meenutada, et käesoleval juhul esitatud küsimust ei saa pidada oletuslikuks ja selle tõttu vastuvõetamatuks, kuna sellest ilmneb selgelt, et põhikohtuasjas ei saa EÜ artikli 296 lõike 1 punktis b sätestatud erandi, millele viitab direktiivi 2004/18 artikkel 10, kohaldamist mingil juhul õigustada Soome Vabariigi oluliste julgeolekuhuvide kaitsega.
30. Korkein hallinto-oikeus ei ole eelotsusetaotluses konkreetselt ära toonud, kas hankija on käesoleval juhul sellistele huvidele viidanud, ning piirdub järeldusega, et Puolustusvoimat ei ole Euroopa Komisjoni poolt 7. detsembri 2006. aasta tõlgendavas teatises EÜ artikli 296 kohaldamise kohta kaitsealaste riigihangete valdkonnas (KOM(2006) 776 (lõplik)) soovitatud viisil täpsustanud, missuguseid olulisi julgeolekuhuve põhikohtuasjas käsitletava pöördaluse ostmine puudutas ega ka seda, miks oli sel konkreetsel juhul vajalik direktiivis 2004/18 sätestatud eeskirjade kohaldamata jätmine.
31. Esitatud kaalutlustel ei ole ilmne, et eelotsusetaotlus on oletuslik.
32. Järelikult tuleb eelotsusetaotlus lugeda vastuvõetavaks.
Eelotsuse küsimuse analüüs
33. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib esitatud küsimusega sisuliselt teada, kas direktiivi 2004/18 artiklit 10 koosmõjus EÜ artikli 296 lõike 1 punktiga b tuleb tõlgendada nii, et see lubab liikmesriigil jätta selles direktiivis ettenähtud menetluse korraldamata, kui riigihankelepingu sõlmib riigikaitsevaldkonna hankija sellise varustuse ostmiseks, mida – olgugi et see on mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks – on võimalik üldjoontes sarnaselt kasutada ka tsiviilvaldkonnas.
34. Direktiivi 2004/18 artiklist 10 koosmõjus EÜ artikli 296 lõike 1 punktiga b ilmneb, et liikmesriigid võivad riigikaitse valdkonnas võtta nimetatud direktiivis sätestatust erinevaid meetmeid, mis esiteks on seotud „relvade, laskemoona või sõjavarustuse kaubandusega” ja teiseks peab asjaomane liikmesriik pidama neid meetmeid vajalikuks oma „oluliste julgeolekuhuvide” kaitseks.
35. Selles osas tuleb meenutada, et neid erandeid tuleb tõlgendada kitsalt, nii nagu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb tõlgendada erandeid põhivabadusest (vt EÜ artiklis 296 sätestatud erandite kohta eelkõige 15. detsembri 2009. aasta otsus kohtuasjas C-284/05: komisjon vs . Soome, EKL 2009, lk II-11705, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika). Kuigi selle artikli lõike 1 punktis b on mainitud meetmeid, mida liikmesriik võib pidada vajalikuks, et kaitsta riigi olulisi julgeolekuhuve, ei tule seda artiklit tõlgendada siiski nii, et sellega on antud liikmesriikidele diskretsiooniõigus, mis võimaldab neil üksnes nendele huvidele viidates asutamislepingu sätetest kõrvale kalduda (eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs . Soome, punkt 47).
36. Nõukogu 15. aprilli 1958. aasta nimekirjas esitatud toodete liigid, millele EÜ artikkel 296 lõige 2 otseselt viitab, on põhimõtteliselt hõlmatud sama artikli lõike 1 punktis b ettenähtud erandi tegemise võimalusega.
37. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas sellist toodet, nagu on põhikohtuasjas käsitletav pöördalus, saab liigitada mõnda selles nimekirjas esitatud kategooriasse.
38. Samas täpsustab EÜ artikli 296 lõike 1 punkt b, et meetmed, mida liikmesriigid võivad sellisel viisil võtta, ei või avaldada ebasoovitavat mõju selliste toodete konkurentsitingimustele ühisturul, mis ei ole mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks.
39. Järelikult tuleb esmalt meenutada, et hankija ei või viidata EÜ artikli 296 lõike 1 punktile b selleks, et õigustada erandlikku meedet sellise varustuse ostmisel, mis on mõeldud kindlalt tsiviil- ja vajadusel sõjalisel otstarbel kasutamiseks (vt selle kohta 8. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-337/05: komisjon vs . Itaalia, EKL 2008, lk I-2173, punktid 48 ja 49).
40. Teiseks saab isegi juhul, kui toode kuulub mõnda nõukogu 15. aprilli 1958. aasta nimekirjas esitatud kategooriasse, asuda juhul, kui tehniliselt üldjoontes sama toodet saab kasutada ka tsiviilvaldkonnas, seisukohale, et see toode on mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks EÜ artikli 296 tähenduses, üksnes siis, kui selle kasutusvõimalused ei ole vaid sellised, mida plaanib sellega peale hakata asjaomane hankija, vaid – nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 48 – selle toote puhul peab olema tegemist varustusega, mis on selle eriomaste omaduste poolest spetsiaalselt loodud või olulisel määral kohandatud sellisel eesmärgil kasutamiseks.
41. Selles osas tuleb nimelt märkida, et kõnealuse nimekirja punktis 11 kasutatud väljend „sõjalise kasutusega” ning sama nimekirja punktides 14 ja 15 kasutatud väljendid „kui nad on loodud sõjaliseks kasutuseks” ja „loodud üksnes selleks” näitavad, et nende punktidega hõlmatud tooted peavad olema objektiivselt mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks.
42. Lõpuks tuleb välja tuua, et liidu seadusandja täpsustas hiljuti direktiivi 2009/81 põhjenduses 10, et nimetatud direktiivis kasutatud mõiste „kaitseotstarbeline varustus” peaks hõlmama tooteid, mis projekteeriti algselt küll tsiviilkasutuseks, kuid mida on hiljem kohandatud sõjaliseks otstarbeks relvadena, laskemoonana või sõjavarustusena kasutamiseks.
43. Euroopa Kohtule esitatud teabe kohaselt peab selline varustus, nagu on põhikohtuasjas käsitletav pöördalus, võimaldama elektromagnetilist kalibreerimist ja sõjategevuse matkimist. Seetõttu võiks seda liigitada sõjalise varustuse koostisosaks, mis on mõeldud relvade testimiseks ja kontrollimiseks nõukogu 15. aprilli 1958. aasta nimekirja punkti 15 tähenduses koosmõjus nimekirja punktidega 11 ja 14; selle kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
44. Samas võib sellise pöördaluse puhul, mida hankija kavatseb kasutada üksnes sõjalisel otstarbel, eeldada, et see on mõeldud spetsiaalselt nimetatud otstarbeks EÜ artikli 296 lõike 1 punkti b tähenduses ainult siis, kui on tõendatud, et seda saab erinevalt samasugusest tsiviilotstarbelisest varustusest, millele viitab põhikohtuasja kaebaja, selle eriomaste omaduste poolest pidada spetsiaalselt nimetatud eesmärgil looduks ja selleks kohandatuks ning mis hõlmab seega ka selle olulisi muudatusi; selle kontrollimine on samuti eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
45. Eespool toodud kaalutlustest lähtudes tuleb lisada, et juhul kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks asuma seisukohale, et põhikohtuasjas käsitletav toode kuulub EÜ artikli 296 lõike 1 punkti b kohaldamisalasse, millele viitab direktiivi 2004/18 artikkel 10, peab asjaomane kohus kontrollima, kas sellele aluslepingu sättele tugineda sooviv liikmesriik suudab tõendada, et riigi oluliste julgeolekuhuvide kaitsmiseks on vajalik kasutada nimetatud sättes ette nähtud erandit (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Soome, punkt 49) ja tõendada seda, et liikmesriigi eesmärki kaitsta oma olulisi huve ei oleks saanud saavutada direktiivis 2004/18 ette nähtud hankemenetluse raames (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs . Itaalia, punkt 53).
46. Eespool esitatud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud eelotsuse küsimusele vastata, et direktiivi 2004/18 artiklit 10 koosmõjus EÜ artikli 296 lõike 1 punktiga b tuleb tõlgendada nii, et see lubab liikmesriigil jätta selles direktiivis ette nähtud menetluse korraldamata, kui riigihankelepingu sõlmib riigikaitsevaldkonna hankija sellise varustuse ostmiseks, mida – olgugi et see on mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks – on võimalik üldjoontes sarnaselt kasutada ka tsiviilvaldkonnas, üksnes juhul, kui seda varustust saab selle eriomaste omaduste poolest pidada spetsiaalselt nimetatud eesmärgil looduks ja selleks kohandatuks ning mis hõlmab seega ka selle olulisi muudatusi; selle kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
Kohtukulud
47. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artiklit 10 koosmõjus EÜ artikli 296 lõike 1 punktiga b tuleb tõlgendada nii, et see lubab liikmesriigil jätta selles direktiivis ette nähtud menetluse korraldamata, kui riigihankelepingu sõlmib riigikaitsevaldkonna hankija sellise varustuse ostmiseks, mida – olgugi et see on mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks – on võimalik üldjoontes sarnaselt kasutada ka tsiviilvaldkonnas, üksnes juhul, kui seda varustust saab selle eriomaste omaduste poolest pidada spetsiaalselt nimetatud eesmärgil looduks ja selleks kohandatuks ning mis hõlmab seega ka selle olulisi muudatusi; selle kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.