62024CC0316
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 5. juunil 2025 (
1
)
Kohtuasi C‑316/24 P
Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)
versus
Euroopa Komisjon
Apellatsioonkaebus – Põllumajandus – Taimekaitsevahendid – Määrus (EL) nr 1107/2009 – Toimeaine tsüpermetriini heakskiidu pikendamine – Rakendusmäärus (EL) 2021/2049 – Vaie – Määruse (EÜ) nr 1367/2006 artikli 10 lõige 1 – Taotluse rahuldamata jätmine – Ettevaatuspõhimõte – EFSA antud hinnang – Asjakohaste aspektide hoolikas ja erapooletu uurimine – Andmelüngad – Isomeeride toksilisus – Endokriinseid häireid põhjustav mõju – Taimekaitsevahendite pikaajaline toksilisus – Kriitiliste probleemsete valdkondade kindlakstegemine – Toimeaine koostis – Realistlikud kasutustingimused – Komisjoni põhjendamiskohustus
Sisukord
I. Sissejuhatus
II. Õiguslik raamistik
A. Taimekaitsemäärus
B. Rakendusmäärus (EL) nr 844/2012
C. Määrus (EL) nr 283/2013
D. Århusi määrus
III. Asjaolud ja vaidluse taust
IV. Hinnang apellatsioonkaebuse väidete kohta
A. Sissejuhatavad märkused
1. Pikendamismenetlus ja selle käigus kohaldatavad peamised õigusnormid
2. Sissejuhatav märkus PAN Europe’i kaebeõiguse kohta
B. Kolmas väide – andmelüngad
C. Neljanda väite esimene osa – nõue esitada kinnitavat teavet isomeeride toksilisuse kohta
1. Määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 kohta käiva argumendi vastuvõetavus
2. Määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkt 1.9
3. Taimekaitsemääruse artikli 6 punkt f
4. Taotluse täielikkus ja heakskiitmise kriteeriumide hindamine
5. Vahejäreldus
D. Teine väide ja neljanda väite teine osa – endokriinseid häireid põhjustava mõju hindamine
1. Teise väite esimene osa – andmete puudumise tagajärjed ja tõendamiskohustuse jaotus
a) Põhjendus
b) Tõendamiskohustus
2. Neljanda väite teine osa – nõue esitada täiendavaid andmeid
3. Teise väite teine osa – komisjoni kaalutlusõigus
4. Teise väite kolmas osa – ilmselge vea tõendamine
5. Vahejäreldus
E. Viies väide – pikaajaline toksilisus
1. Taimekaitsevahendi esitatud kasutusala hindamise kriteeriumid
2. Pikaajalise toksilisuse hindamine
3. Vahejäreldus
F. Esimene väide – kriitilised probleemsed valdkonnad
1. Toimeaine koostis
2. Veeorganismid
a) Kasutamine sügisel
b) Ökoloogiline taastamisväärtus
c) Vahejäreldus
3. Sihtrühma mittekuuluvad lülijalgsed
G. Apellatsioonkaebuse väidete läbivaatamise tulemus
V. Üldkohtule esitatud hagi
VI. Kulud
VII. Ettepanek
„I’m addicted to you
Don’t you know that you’re toxic?“ (
2
)
I. Sissejuhatus
1.
Taimekaitsevahendid, nn pestitsiidid, on keskse tähtsusega (konventsionaalse (
3
)) põllumajanduse ja seega eelkõige meie toitumise seisukohalt. Nende mõju eeldab, et need on kahjulikud organismidele, mida tuleb tõrjuda. Kuid need võivad kahjustada ka teisi organisme, seega keskkonda või isegi inimesi.
2.
Taimekaitsemäärus (
4
) peab tagama, et taimekaitsevahendid oleksid küll tõhusad, kuid neil ei oleks mingit kahjulikku mõju eelkõige inimeste tervisele ega mingit lubamatut mõju keskkonnale. Selleks kehtestab ta taimekaitsevahendite ja neis sisalduvate toimeainete suhtes heakskiitmise tingimused. Luba antakse ainult pärast seda, kui aeganõudvas menetluses on tõendatud, et nimetatud kahjulikku mõju ei esine.
3.
Käesolev menetlus puudutab toimeaine tsüpermetriini heakskiidu pikendamist (edaspidi „vaidlusalune pikendamine“). (
5
) Komisjon kuulutas vaidlusaluse pikendamise välja 2021. aastal, kuigi Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) oli pikendamistaotluse hindamisel väljendanud kahtlust, kas see on kooskõlas loa andmise kriteeriumidega.
4.
Seetõttu esitas Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) kõigepealt Århusi määruse (
6
) alusel komisjonile vaide vaidlusaluse pikendamise peale ja vaidlustas seejärel vaide rahuldamata jätmise otsuse Üldkohtus. Pärast seda, kui Üldkohus jättis tema hagi 21. veebruari 2024. aasta kohtuotsusega PAN Europe vs. komisjon (T‑536/22, EU:T:2024:98) rahuldamata, esitas PAN Europe lõpuks käesoleva apellatsioonkaebuse.
5.
Vaidluse ese on eelkõige komisjoni kohustus uurida hoolikalt ja erapooletult kõiki vaidlusaluse pikendamise seisukohast tähtsaid asjaolusid (
7
) ning EFSA rolli selles kontekstis. Käesolevas ettepanekus näitan, et Üldkohus eksis, kui ta leidis, et vaidlusaluseks pikendamiseks vajalikud andmed olid täielikult olemas, ega kritiseerinud seda, et EFSA teatavatest hinnangutest kõrvalekaldumine ei olnud piisavalt põhjendatud.
II. Õiguslik raamistik
6.
Käesoleva vaidluse õiguslik raamistik tuleneb taimekaitsevahendeid käsitlevatest sätetest ja Århusi määrusest.
A.
Taimekaitsemäärus
7.
Toimeaine heakskiitmise olulised nõuded on sätestatud taimekaitsemääruse artiklis 4:
„1.   Vastavalt II lisale kiidetakse toimeaine heaks, kui olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi silmas pidades võib eeldada, et toimeaine kiidetakse heaks vastavalt II lisale, kui teaduslike ja tehniliste teadmiste põhjal võib eeldada, et nimetatud lisa punktides 2 ja 3 esitatud heakskiitmise kriteeriume arvestades vastavad seda toimeainet sisaldavad taimekaitsevahendid lõigetes 2 ja 3 sätestatud nõuetele.
[…]
3.   Hea taimekaitsetava kohaselt kasutatav taimekaitsevahend vastab realistlikke kasutustingimusi arvestades järgmistele nõuetele:
a)
[…]
b)
sellel ei ole kohest või hilisemat kahjulikku mõju põhjaveele ega inimeste, kaasa arvatud haavatavate elanikkonnarühmade või loomade tervisele, seda nii otseselt kui ka joogivee (võttes arvesse joogivee töötlemisel moodustuvate saadustega), toidu, sööda või õhu, töökohal tekkivate tagajärgede või muude kaudsete mõjude kaudu, võttes arvesse teadaolevaid kumulatiivseid ja koostoimelisi mõjusid, kui on olemas ameti poolt aktsepteeritud teaduslikud meetodid selliste mõjude hindamiseks;
c)
[…]
e)
sellel ei ole lubamatut mõju keskkonnale, […]
[…]
5.   Toimeaine heakskiitmiseks peetakse lõigetes 1, 2 ja 3 esitatud tingimusi täidetuks, kui see on kinnitust leidnud vähemalt ühe seda toimeainet sisaldava taimekaitsevahendi ühe või mitme esitatud kasutusala puhul.
6.   […]“.
8.
Taimekaitsemääruse artikkel 6 sätestab toimeainete heakskiitmise tingimuste ja piirangute kehtestamise:
„Heakskiidu andmine võib sõltuda mitmetest tingimustest ja piirangutest, mis hõlmavad järgmist:
[…]
f)
täiendava kinnitava teabe esitamine liikmesriikidele, komisjonile ja Euroopa Toiduohutusametile (edaspidi „amet“), kui hindamisprotsessi käigus või uute teaduslike ja tehniliste teadmiste tulemusena kehtestatakse uusi nõudeid;
[…]“.
9.
Toimeaine heakskiidu pikendamist käsitleb taimekaitsemääruse artikkel 14:
„1.   Taotluse korral pikendatakse toimeainele antud heakskiitu, kui on kindlaks tehtud, et artiklis 4 sätestatud heakskiitmise kriteeriumid on täidetud.
Artiklis 4 osutatud kriteeriume peetakse täidetuks, kui see on kinnitust leidnud vähemalt ühe seda toimeainet sisaldava taimekaitsevahendi ühe või mitme esitatud kasutusala puhul.
Heakskiidu selline pikendamine võib hõlmata artiklis 6 osutatud tingimusi ja piiranguid.
2.   […]“.
10.
Taimekaitsemääruse II lisa punkt 2.2 puudutab taotleja esitatud teabe täielikkust:
„Põhimõtteliselt kiidetakse toimeaine, […] heaks ainult siis, kui esitatud on täielik toimik.
Erandjuhtudel võib toimeaine […] heaks kiita ka siis, kui teatav teave on veel esitamata, juhul kui
a)
andmenõudeid on pärast toimiku esitamist muudetud või täpsustatud või
b)
selle teabe laadi peetakse kinnitavaks, nagu on vajalik otsuse usaldusväärsuse suurendamiseks.“
11.
Taimekaitsemääruse II lisa punkt 3.6.5 käsitleb toimeainete endokriinseid häireid põhjustavaid omadusi inimestele:
„Toimeaine, […] kiidetakse heaks ainult juhul, kui ühenduse või rahvusvaheliselt kokku lepitud katsejuhendite või muude kättesaadavate andmete ja teabe, sealhulgas ameti läbi vaadatud teaduskirjanduse ülevaate kohaselt tehtud hindamise põhjal ei leita sellel olevat endokriinseid häireid põhjustavaid omadusi, mis võivad avaldada inimestele kahjulikku mõju, […]“.
12.
Vastavalt taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 kolmandale lõigule loetakse aineid, mis on või peaksid olema vastavalt määruse (EÜ) nr 1272/2008 (
8
) sätetele liigitatud kui 2. kategooria kantserogeen ja 2. kategooria reproduktiivtoksiline aine, endokriinseid häireid põhjustavate omadustega aineteks. Neljanda lõigu kohaselt võib ka aineid, mis on liigitatud või mida tuleks liigitada 2. kategooria reproduktiivtoksiliseks aineks ja millel on toksiline mõju endokriinsetele näärmetele, lugeda endokriinseid häireid põhjustavate omadustega aineteks.
13.
Määrusega (EL) 2018/605 (
9
) täiendas komisjon taimekaitsemäärust endokriinseid häireid põhjustavate omaduste kindlakstegemise teaduslike kriteeriumidega, mis on esitatud taimekaitsemääruse II lisa punktis 3.6.5. Vastavalt määruse (EL) 2018/605 artiklile 2 kohaldatakse uusi kriteeriume alates 10. novembrist 2018. (
10
) Need on esitatud taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 viiendas lõigus:
„Alates 10. novembrist 2018 käsitatakse toimeainet, […] endokriinsüsteemi häireid põhjustavate omadustega ainena, millel võib olla kahjulik toime inimestele, kui kuuenda lõigu punktide 1–4 alusel vastab aine kõikidele järgmistele kriteeriumidele, välja arvatud juhul, kui on olemas tõendusmaterjal, millest nähtub, et kindlaks tehtud kahjulik toime ei ole inimeste puhul oluline:
1)
sellel on normaalse tervisega organismile või selle järglaskonnale kahjulik toime, mis avaldub organismi, süsteemi või (sub)populatsiooni morfoloogia, füsioloogia, kasvu, arengu, reproduktsiooni või eluea muutusena, mis põhjustab talitluse halvenemist või täiendava stressi kompenseerimise võime vähenemist või suurendab vastuvõtlikkust muule mõjule;
2)
sellel on endokriinne toimemehhanism, st see muudab endokriinsüsteemi talitlust;
3)
selle kahjulik toime on tingitud endokriinsest toimemehhanismist.“
14.
Taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 kuues lõik, mis on samuti hiljem lisatud, käsitleb kasutatavaid andmeid ja meetodeid:
„Viienda lõigu kohasel toimeaine, […] määratlemisel endokriinseid häireid põhjustavate omadustega ainena, millel võib olla kahjulik toime inimestele, võetakse arvesse kõiki järgmisi punkte:
1)
kõik olemasolevad asjakohased teadusandmed (inimestel või loomadel avalduva kahjuliku toime suhtes prognostilised in vivo uuringud või piisavalt valideeritud alternatiivsed katsesüsteemid: samuti in vivo, in vitro, või kui on asjakohane, in silico uuringud, millest saab teavet endokriinse toimemehhanismi kohta):
a)
teadusandmed, mis on saadud kooskõlas rahvusvaheliselt kokkulepitud uuringuprotokollidega, eriti nendega, mis on loetletud komisjoni teatistes, milles käsitletakse toimeainete ja taimekaitsevahendite andmenõudeid vastavalt käesolevale määrusele;
b)
muud teadusandmed, mis on valitud kasutades süstemaatilise läbivaatamise metoodikat, eelkõige lähtuvalt kirjandusandmeid käsitlevatest suunistest, mis on loetletud komisjoni teatistes, milles käsitletakse toimeainete ja taimekaitsevahendite andmenõudeid vastavalt käesolevale määrusele;
2)
tõendite kaalukusel põhinev kättesaadavate asjakohaste teadusandmete hindamine, millega tehakse kindlaks, kas viiendas lõigus esitatud tingimused on täidetud; tõendite kaalukuse määramisel arvestatakse teadusliku tõendusmaterjali hindamisel eelkõige kõiki järgmisi tegureid:
a)
nii positiivsed kui ka negatiivsed tulemused;
b)
kahjuliku toime ja endokriinse toimemehhanismi hindamise uuringu mudeli asjakohasus;
c)
andmete kvaliteet ja kooskõlalisus, arvestades uuringusiseste ja sarnase ülesehitusega uuringute kõrvutamisel saadud tulemuste ning eri liikidega saadud tulemuste seaduspära ja sidusust;
d)
kokkupuuteviis ning toksikokineetika ja metabolismi uuringud;
e)
piirannuse mõiste ning rahvusvahelised suunised soovitatavate maksimumannuste ning ülemäärase toksilisuse segava toime hindamise kohta;
3)
tuginedes praeguste teaduslike teadmiste alusel määratud bioloogilisele tõenäosusele ja võttes arvesse rahvusvaheliselt kokkulepitud suuniseid, tehakse tõendite kaalukuse abil kindlaks seos kahjuliku toime ja endokriinse toimemehhanismi vahel;
4)
aine määratlemisel endokriinfunktsiooni kahjustava kemikaalina ei võeta arvesse kahjulikku toimet, mis on mõne muu toksilise toime ebaspetsiifiline sekundaarne tagajärg.“
B.
Rakendusmäärus (EL) nr 844/2012
15.
Vahepeal kehtetuks tunnistatud rakendusmääruse (EL) nr 844/2012 (
11
) (muudetud rakendusmäärusega (EL) 2018/1659) (
12
) artikli 13 lõike 1 esimene lause määras kindlaks EFSA rolli loataotluse hindamisel:
„[…] võtab [EFSA] olemasolevate teaduslike ja tehniliste teadmiste valguses ja täiendavate toimikute esitamise ajal kohaldatavaid juhenddokumente kasutades vastu järelduse selle kohta, kas toimeaine vastab eeldatavalt [taimekaitsemääruse] artiklis 4 sätestatud heakskiitmiskriteeriumidele.“
16.
Rakendusmääruse (EL) nr 844/2012 artikli 14 lõige 1a puudutas küsimust, kas on vaja lisateavet, kui EFSA võttis oma järelduse vastu enne endokriinseid häireid põhjustavate omaduste kindlaksmääramise täiendavate kriteeriumide kohaldamist:
„1a. [Taimekaitsemääruse] (muudetud komisjoni määrusega (EL) 2018/605) II lisa punktis 3.6.5 ja punktis 3.8.2 sätestatud heakskiitmiskriteeriumide hindamiseks taotluste korral, mille kohta on ameti järeldus vastu võetud enne 10. novembrit 2018, kuid mille puhul [taimekaitsemääruse] artikli 79 lõikes 1 osutatud komitee ei ole selleks kuupäevaks hääletanud kõnealuse toimeaine heakskiidu pikendamist või pikendama jätmist käsitleva määruse eelnõu üle, võib komisjon leida, et on vaja lisateavet, et hinnata, kas kõnealused kriteeriumid on täidetud. Sellistel juhtudel nõuab komisjon, et amet hindaks olemasolevat teavet uuesti mõistliku ajavahemiku jooksul, ja teavitab sellest taotlejat.
Kui komisjon seda esimese lõigu kohaselt nõuab, võib [EFSA] […] nõuda, et taotleja esitaks kõnealuse teabe […]“.
C.
Määrus (EL) nr 283/2013
17.
Määruses (EL) nr 283/2013 (
13
) on kindlaks määratud, millised andmed tuleb esitada toimeainete kohta otsuste tegemiseks. Artikli 5 lõike 2 kohaselt kohaldatakse seda määrust alates selle jõustumisest, st alates 23. aprillist 2013, menetluste puhul, mis käsitlevad selliste toimeainete heakskiidu pikendamist, mille heakskiit lõpeb 1. jaanuaril 2016 või hiljem. Tsüpermetriini esialgne heakskiit lõppes 28. veebruaril 2016, mistõttu kohaldati selle pikendamise menetluse suhtes määrust (EL) nr 283/2013.
18.
Määruse (EL) nr 283/2013 I lisa A osa punktis 1.9 on sätestatud nõuded toimeaine puhtuse spetsifikatsioonile. Neljandas lõigus on juttu isomeeridest:
„Kui toimeaine on isomeeride segu, tuleb märkida isomeeride suhe või suhtevahemik. Tuleb märkida iga isomeeri suhteline bioloogiline aktiivsus niihästi tõhususe kui ka toksilisuse seisukohalt.“
D.
Århusi määrus
19.
Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punktis g on haldusakti mõiste määratletud järgmiselt:
„liidu institutsiooni või organi vastu võetud muu kui seadusandlik akt, millel on õiguslik ja väline mõju ning mis sisaldab sätteid, mis võivad olla vastuolus keskkonnaõigusega […]“;
20.
Århusi määruse artiklis 10 on sätestatud haldusaktide vaidemenetlus:
„1.   Valitsusvälisel organisatsioonil või muudel üldsuse liikmetel, kes vastavad artikli 11 kriteeriumidele, on õigus esitada vaie liidu institutsioonile või organile, kes on haldusakti vastu võtnud või kes oleks pidanud haldusakti vastu võtma, kuid pole väidetava haldusliku tegevusetuse tõttu seda teinud, tuginedes sellele, et haldusakt või halduslik tegevusetus on vastuolus keskkonnaõigusega artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses.
[…] Vaides esitatakse selle põhjendused.
2.   Lõikes 1 osutatud liidu institutsioon või organ arutab iga sellist vaiet, […]. Liidu institutsioon või organ esitab oma põhjendused kirjalikus vastuses […].
3.   […]“.
21.
Århusi määruse artikli 12 lõige 1 viitab võimalusele pöörduda liidu kohtutesse:
„Vastavalt artiklile 10 vaide esitanud valitsusväline organisatsioon võib algatada menetluse Euroopa Kohtus kooskõlas ELi toimimise lepingu asjakohaste sätetega.“
III. Asjaolud ja vaidluse taust
22.
Tsüpermetriin on püretroidide perekonda kuuluv insektitsiid. Selle perekonna insektitsiide kasutatakse Euroopa Liidus laialdaselt põllukultuuride kahjurite vastu. Tsüpermetriin on putukatele väga mürgine.
23.
Komisjon oli tsüpermetriini heaks kiitnud juba 2005. aastal varem kehtinud taimekaitsedirektiivi (
14
) alusel. Heakskiit kehtis kuni 2016. aastani. Kahe äriühingu, Arysta LifeScience Benelux sprl ja SBM Développement’i moodustatud töörühm (edaspidi „taotleja“) taotles heakskiidu pikendamist. Taotluse esitamise täpne kuupäev toimikust ei nähtu. Heakskiidu hindamise menetluse käigus on komisjon heakskiitu korduvalt lühemate ajavahemike võrra pikendanud, et vältida heakskiidu lõppemist taotlejast sõltumatutel põhjustel enne, kui tehakse otsus selle pikendamise kohta (taimekaitsemääruse artikkel 17).
24.
Kuna taotleja esitas taotluse Belgias ja Saksamaal, sai Belgiast referentliikmesriik ja Saksamaast kaasreferentliikmesriik taimekaitsemääruse artikli 7 tähenduses. Nad esitasid artikli 11 kohaselt esialgse hindamisaruande. Seejärel vaatas EFSA selle esialgse hindamisaruande läbi taotleja, liikmesriikide ja üldsuse osalusel vastavalt artiklile 12.
25.
EFSA esitas 31. juulil 2018 teadusliku eksperdihinnangu „Peer Review of the pesticide risk assessment of the active substance cypermethrin“ (toimeaine tsüpermetriini pestitsiidina kasutamise riskihindamist käsitlev vastastikune eksperdihinnang) (
15
) (edaspidi „EFSA järeldus“). EFSA teeb selles kindlaks neli „kriitilist probleemset valdkonda“, mis võivad loa andmist takistada.
26.
Pärast arutelusid pädevas komiteemenetluse komitees, alalises taime-, looma-, toidu- ja söödakomitees, küsis komisjon EFSA-lt veel ühte arvamust tsüpermetriiniga seotud riskide vähendamise meetmete kohta (
16
) (edaspidi „2019. aasta arvamus“).
27.
Lõpuks pikendas komisjon tsüpermetriini luba 24. novembril 2021.
28.
PAN Europe esitas 20. jaanuaril 2022 määruse nr 1367/2006 artikli 10 lõike 1 alusel komisjonile prantsuse keeles vaide vaidlusaluse pikendamise peale. Konkreetselt oli selle vaide eesmärk määruse vastuvõtmisega vaidlusalune pikendamine kehtetuks tunnistada ja asendada ning lükata toimeaine tsüpermetriini heakskiidu pikendamise taotlus tagasi. Volinik Stella Kyriakidese kirjaga, mille komisjon registreeris numbri all Ares(2022)4621502 – 23/06/2022, ja sellele lisatud otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus, millega jäeti vaie rahuldamata“) keeldus komisjon vaide läbivaatamisest. Kirja ja vaidlustatud otsuse, millega jäeti vaide rahuldamata, saatis komisjon äriühingule PAN Europe 23. juunil 2022 inglise keeles ja 18. juulil 2022 prantsuse keeles.
29.
Seepeale esitas PAN Europe Üldkohtule hagi vaidlustatud otsuse peale, millega jäeti vaie rahuldamata. Üldkohus jättis hagi rahuldamata. Käesoleva apellatsioonkaebusega palub PAN Europe
–
tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja põhjendatuks;
–
tühistada vaidlustatud kohtuotsus;
–
teha Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 lõike 1 ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 170 lõike 1 alusel asjas otsus ja rahuldada apellandi esimeses kohtuastmes esitatud nõuded, tühistada komisjoni vaidlustatud otsus, millega jäeti vaie rahuldamata;
–
mõista mõlema kohtuastme kohtukulud välja komisjonilt.
30.
Komisjon palub
–
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
–
mõista kohtukulud välja PAN Europe’ilt.
31.
Pooled esitasid kirjalikud seisukohad. Kodukorra artikli 76 lõike 2 alusel otsustas Euroopa Kohus kohtuistungit mitte korraldada, kuna ta leidis, et tal on asja lahendamiseks piisavalt teavet.
IV. Hinnang apellatsioonkaebuse väidete kohta
32.
Apellatsioonkaebuse üksikute väidete paremaks mõistmiseks on kõigepealt mõttekas esitada mõned sissejuhatavad märkused (vt selle kohta allpool A jaotis). Seejärel analüüsin esmalt kolmandat väidet, mis puudutab EFSA tuvastatud andmelünki üldiselt (vt selle kohta allpool B jaotis), seejärel neljanda väite esimest osa, mis puudutab teabe puudumist tsüpermetriini isomeeride toksilisuse kohta (vt selle kohta allpool C jaotis), teist väidet ja neljanda väite teist osa, mis puudutavad väidetavalt ebapiisavat teavet tsüpermetriini endokriinse mõju kohta (vt selle kohta allpool D jaotis), viiendat väidet, mis puudutab uuritud, tsüpermetriini alusel toodetud taimekaitsevahendi pikaajalist toksilisust (vt selle kohta allpool E jaotis) ning lõpuks esimest väidet, mis puudutab kolme neljast kriitilisest probleemsest valdkonnast, mille EFSA oli kindlaks teinud (vt selle kohta allpool F jaotis).
A.
Sissejuhatavad märkused
33.
Kuna toimeainetele loa andmine taimekaitsemääruse alusel ja keskkonnaorganisatsioonide poolt sellise loa peale esitatud hagide menetlusraamistik on õiguslikult ja tehniliselt keerukad, on mõttekas määratleda vaidlusalune pikendamismenetlus ja selle jaoks tähtsaimad õiguslikud kriteeriumid (vt selle kohta allpool jagu 1) ning kirjeldada PAN Europe’i kaebeõigust (vt selle kohta allpool jagu 2).
1. Pikendamismenetlus ja selle käigus kohaldatavad peamised õigusnormid
34.
Taimekaitsemääruses on sätestatud, et taimekaitsevahendite toimeained vajavad komisjoni heakskiitu. Taimekaitsevahenditele kui sellistele annavad seevastu heakskiidu liikmesriigid.
35.
Komisjon kiidab toimeained taimekaitsemääruse artikli 4 kohaselt heaks, kui võib eeldada, et seda toimeainet sisaldavatel taimekaitsevahenditel ei ole mingit kahjulikku mõju inimeste ja loomade tervisele või põhjaveele ega lubamatut mõju keskkonnale. Artikli 4 lõike 5 kohaselt peetakse neid tingimusi toimeaine heakskiitmiseks täidetuks, kui see on kinnitust leidnud vähemalt ühe seda toimeainet sisaldava taimekaitsevahendi ühe või mitme esitatud kasutusala puhul.
36.
Euroopa Kohus järeldas sellest sättest koostoimes artikli 7 lõikega 1 ja artikli 29 lõikega 2 ning ettevaatuspõhimõttega, et taotleja peab tõendama, et toimeainel sellist kahjulikku mõju ei ole. (
17
) Kui komisjon sellise taotluse rahuldab, seega tuvastab, et taotleja on esitanud vajalikud tõendid, on tal antud luba käsitlevas vaidluses tõendamiskohustus, et tuvastatu on õige.
37.
Kuna taimekaitsemääruse artikli 5 kohaselt võib komisjon anda toimeainetele heakskiidu mitte rohkem kui kümneks aastaks, on nende edasiseks kasutamiseks vajalik heakskiidu pikendamine, mida võib anda maksimaalselt 15 aastaks. See eeldab artikli 14 kohaselt samuti, et artiklis 4 sätestatud heakskiitmise kriteeriumid on täidetud.
38.
Komisjon peab toimeaine heakskiidu pikendamise üle otsustades andma keerulist laadi teaduslikke ja tehnilisi hinnanguid, mistõttu tal on ulatuslik kaalutlusõigus, mille kasutamist saavad liidu kohtud sisuliselt kontrollida ainult osas, kas on tegemist ilmsete hindamisvigadega. (
18
) Sellises kontekstis ei saa liidu kohus nimelt asendada institutsioonide poolt teaduslike ja tehniliste faktiliste asjaoludega seoses antud hinnangut enda omaga, kuivõrd seadusandja on selle ülesande andnud üksnes neile institutsioonidele. (
19
)
39.
Eelkõige juhul, kui üks pool väidab, et pädev institutsioon on teinud ilmse hindamisvea, peab liidu kohus kontrollima, kas see institutsioon on hinnanud hoolikalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumiga seotud asjaolusid, mis toetavad nende pinnalt tehtud järeldusi. (
20
)
40.
Toimeainetele loa andmisel taimekaitsemääruse alusel algab uurimine teabest, mille taotleja esitab menetluses talle pandud tõendamiskoormise alusel. Ta peab koos artiklites 7 ja 8 sätestatud loataotlusega esitama täieliku toimiku, millega ta tõendab, et toimeaine vastab loa andmise kriteeriumidele. Komisjon on sellisele toimikule esitatavaid nõudeid täiendavalt täpsustanud. (
21
)
41.
Taimekaitsemääruse artiklite 11 ja 12 kohaselt hindavad kõigepealt referentliikmesriik ja seejärel EFSA teiste liikmesriikide ja üldsuse osalusel seda teavet, et teha kindlaks, kas toimeaine vastab tõenäoliselt artiklis 4 sätestatud heakskiitmise kriteeriumidele. See hinnang ei piirdu siiski esitatud teabega, vaid artikli 11 lõike 2 teise lõigu ja artikli 12 lõike 2 teise lõigu kohaselt tuleb lisaks arvestada teaduse ja tehnika arengut. (
22
)
42.
Nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 88 ja 89, mida PAN Europe ei ole vaidlustanud, õigesti märgib, ei ole komisjon pikendamise üle otsustamisel seotud EFSA hinnanguga. Ta peab seda aga taimekaitsemääruse artikli 13 lõike 1 kohaselt oma otsuses toimeaine kohta arvesse võtma. (
23
)
43.
Juhul kui liidu institutsioonidel – nagu käesoleval juhul komisjonil – on lai kaalutlusõigus, on teatavate haldusmenetluses ettenähtud tagatiste järgimine, mis on ette nähtud liidu õiguskorras, veelgi olulisem. Nende tagatiste hulka kuulub lisaks eespool nimetatud uurimiskohustusele õigus otsuse piisavale põhjendamisele. (
24
) Põhjendamiskohustuse eesmärk ei ole mitte ainult anda huvitatud isikutele vajalikku teavet, et hinnata otsuse vaidlustamise eduväljavaateid liidu kohtus, vaid ka võimaldada liidu kohtul teostada kontrolli akti õiguspärasuse üle. (
25
) Ainult sel viisil saab kontrollida, kas esinesid eelkõige faktilised ja õiguslikud asjaolud, mis on asjakohased komisjoni kaalutlusõiguse teostamisel, (
26
) seega eelkõige, kas komisjon uuris hoolikalt ja erapooletult kõiki antud asjas tähtsust omavaid asjaolusid.
44.
Kui komisjon kaldub EFSA teaduslikust järeldusest kõrvale, peab ta seetõttu eelkõige põhjendama, miks ta jõuab teistsugusele seisukohale kui EFSA.
45.
EFSA järelduse kohaselt esitas taotleja teabe tsüpermetriin 500 EC kohta. See on emulgeeruv kontsentraat, mille toimeaine sisaldus on 500 g/l. Esitatud kasutusalaks peeti põldudel pritsimist insektitsiidina tali- ja suvivilja ning kartuli puhul Lõuna-Euroopas ning tali- ja suvirapsi puhul Kesk- ja Põhja-Euroopas. (
27
)
46.
Kõigepealt hindasid kaks referentliikmesriiki seda teavet ja seejärel vaatas EFSA selle hinnangu läbi kõigi liikmesriikide ja üldsuse osalusel. Läbivaatamise tulemused on esitatud EFSA 2018. aasta järeldustes. Neis teeb EFSA pikendamistaotluses kindlaks kokku 24 andmelünka, mis on apellatsioonkaebuse kolmanda väite esemeks (vt selle kohta allpool B jaotis); kolm uuritavat valdkonda, mille hindamist ta ei suutnud lõpule viia; ning neli kriitilist probleemset valdkonda (vt selle kohta allpool F jaotis). Viimati nimetatud valdkondi puudutav teave ei võimalda EFSA hinnangul järeldada, et taimekaitsevahendil ei ole esitatud kasutusala puhul taimekaitsemääruse artikli 4 tähenduses mingit kahjulikku mõju inimeste ega loomade tervisele, keskkonnale ega põhjaveele, ning samuti, et sellel ei ole mingit lubamatut mõju keskkonnale.
47.
Komisjon jätkas heakskiidu pikendamise arutamist siiski alalises taime-, looma-, toidu- ja söödakomitees ning sai EFSAlt 2019. aasta arvamuse võimaluse kohta leevendada tsüpermetriinil põhinevate taimekaitsevahendite kasutamise teatavat kahjulikku mõju. Lõpuks võttis komisjon vastu vaidlusaluse pikendamise, milles on ette nähtud teatavad tsüpermetriinil põhinevate taimekaitsevahendite kasutamise tingimused ja piirangud (selle kohta allpool F jaotis). Eelkõige nõuab komisjon, et taotleja esitaks teatud tähtaegade jooksul „täiendavat kinnitavat teavet“ nelja teemavaldkonna kohta (vt selle kohta allpool C jaotis ja D jaotise punkt 2).
2. Sissejuhatav märkus PAN Europe’i kaebeõiguse kohta
48.
PAN Europe on Belgia õiguse alusel asutatud mittetulundusühing, mille eesmärk on vähendada pestitsiidide kasutamist. (
28
)
49.
Sellist keskkonnaorganisatsiooni nagu PAN Europe taimekaitsevahendite toimeaine heakskiidu pikendamine siiski otseselt ei puuduta, sest toimeained satuvad keskkonda ainult taimekaitsevahendite kujul, mis vajavad täiendavat heakskiitu. Seetõttu ei saa keskkonnaorganisatsioon esitada sellise pikendamise peale hagi otse liidu kohtule. (
29
)
50.
On tõsi, et Århusi määrus võimaldab keskkonnaorganisatsioonidel esitada vaide organile, kes on vastu võtnud haldusakti keskkonnaõiguse alusel. Selle taotluse alusel tehtud otsuse võib keskkonnaorganisatsioon vaidlustada liidu kohtus. Toimeaine heakskiitmist ei peetud aga esialgu haldusaktiks, mille suhtes seda menetlust oleks kohaldatud, vaid üldkohaldatavaks aktiks. (
30
)
51.
Määruse (EL) 2021/1767 artikli 1 punktis 1 laiendati siiski Århusi määruses sisalduva mõiste „haldusakt“ määratlust liidu institutsiooni või organi poolt vastu võetud muule kui seadusandlikule aktile. See säte jõustus ELTL artikli 297 lõike 1 kolmanda lõigu kohaselt ja ka määruse (EL) 2021/1767 artikli 2 pealkirja kohaselt kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas, seega 28. oktoobril 2021.
52.
Vaidlusalune pikendamine on muu kui seadusandlik akt. Seetõttu sai PAN Europe 20. jaanuaril 2022 esitada Århusi määruse artikli 10 alusel oma vaide, et taotleda vaidlusaluse pikendamise tühistamist või asendamist määrusega, millega toimeaine tsüpermetriini heakskiidu pikendamise taotlus tagasi lükataks.
53.
Taimekaitsemääruses sätestatud tõendamiskohustuse jaotuse (
31
) tõttu ei pidanud PAN Europe oma vaide rahuldamiseks tõendama, et toimeainel on kahjulik mõju inimeste või loomade tervisele või põhjaveele või lubamatu mõju keskkonnale.
54.
PAN Europe pidi aga, nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 42 õigesti märgib, esitama vaides konkreetsed ja täpsed põhjendused, mis võivad hinnangud, millele kontrollitav õigusakt tugineb, kahtluse alla seada. Ta pidi seega esitama kõik olulised faktilised või õiguslikud aspektid, mis võivad tekitada veenvaid, st olulisi kahtlusi hinnangu suhtes, mille Euroopa Liidu institutsioon või asutus on kõnealuses õigusaktis andnud. (
32
)
55.
PAN Europe’i argumendid ei veennud komisjoni. Seetõttu jättis ta vaide koos vaidlustatud otsusega, milles keelduti vaide läbivaatamisest, rahuldamata. Selle otsuse sai PAN Europe seejärel Århusi määruse artikli 12 alusel vaidlustada.
56.
Seejuures vastab kohtuvaidluse ese vaide esemele. Vaide rahuldamata jätmise peale esitatud hagi ei saa põhimõtteliselt (
33
) põhineda uutel põhjendustel või tõenditel, mida vaides ei ole esitatud. Vastasel korral kaotaks Århusi määruse artikli 10 lõikes 1 sisalduv nõue, et selline taotlus peab olema põhjendatud, oma soovitava toime ja muudaks selle vaidega algatatud menetluse eset. (
34
)
B.
Kolmas väide – andmelüngad
57.
Kolmanda väitega vaidlustab PAN Europe EFSA poolt tsüpermetriini heakskiidu pikendamise taotluses tuvastatud 24 andmelünga hindamise vaidlustatud kohtuotsuse punktides 309–316.
58.
PAN Europe esitab kolm konkreetset vastuväidet seoses esmapilgul muljetavaldava andmelünkade koguarvuga. Esimene ja kolmas vastuväide puudutavad otseselt andmelünkade tähtsust heakskiidu pikendamisel. Ainuüksi nende andmelünkade tõttu ei oleks võinud vaidlusalust pikendamist lubada. Seevastu käsitleb teine väide, mida uuritakse järgnevalt, pikendamistaotluse täielikkust.
59.
Esiteks märgib Pan Europe, et leidis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 309 ekslikult, et andmelüngad ei näita tingimata, et heakskiidu andmise tingimused ei ole täidetud. See on tema hinnangul vastuolus ettevaatuspõhimõttega. Pigem annab andmelünkade arv ja laad tunnistust nii suurest ebakindlusest, et komisjonile tuleb – vastupidi Üldkohtu seisukohale – heakskiidu pikendamisel ette heita ilmset hindamisviga.
60.
Samasse suunda läheb kolmas vastuväide, mis on suunatud vaidlustatud kohtuotsuse punkti 312 vastu. Selle kohaselt oleks PAN Europe pidanud näitama, miks oleksid andmelüngad pidanud viima järelduseni, et heakskiidu pikendamise kriteeriumid ei olnud täidetud. Arvestades andmelünki, on ettevaatuspõhimõtte kohaselt aga komisjonil kohustus tõendada, et need andmelüngad ei takista heakskiidu pikendamist.
61.
Üldkohus ei ole nende järelduste tegemisel siiski rikkunud õigusnormi.
62.
Euroopa Kohus on ettevaatuspõhimõtet arvestades küll tõlgendanud mõningaid sätteid nii, et teatud tegevustele ei või luba anda, kuni püsib teaduslik ebakindlus selle kohta, kas nende tegevuste kahjulikku mõju kaitstavale objektile saab välistada. (
35
) Samasse suunda osutab ka taimekaitsemääruse artikli 4 lõige 3. Selle sätte kohaselt ei või taimekaitsevahendil olla kahjulikku mõju inimeste või loomade tervisele või põhjaveele ega lubamatut mõju keskkonnale. Seda peab artikli 7 lõike 1 ja artikli 29 lõike 2 kohaselt tõendama taotleja. (
36
) Lõpuks eeldab komisjoni kaalutlusõiguse õiguspärane kasutamine, et ta on eelnevalt hoolikalt ja erapooletult uurinud kõiki konkreetse juhtumi asjakohaseid aspekte. (
37
)
63.
Andmelüngad ei tähenda siiski tingimata, et kahjuliku mõju puudumise tõendamine ei ole õnnestunud. Need näitavad ainult seda, et teatud teaduslik teave ei ole kättesaadav. Ettevaatuspõhimõte ei nõua aga, et kogu mõeldav teaduslik teave tehtaks kindlaks edasiste uuringute abil. Pigem tuleb riske hinnata kõige usaldusväärsemate kättesaadavate teadusandmete ja rahvusvahelise teadustöö uusimate tulemuste põhjal. (
38
) Kaugemale ei ulatu ka komisjoni teavitamiskohustus.
64.
On küll mõeldav, et teatud andmelünkade tõttu ei saa taimekaitsemääruse artikli 4 lõikega 3 keelatud mõjusid välistada, nimelt ühelt poolt kahjulikku mõju inimeste või loomade tervisele või põhjaveele ja teiselt poolt lubamatut (muud) mõju keskkonnale.
65.
Vaide alusel toimuvas hagimenetluses peab hageja siiski selgitama, miks teatud andmelüngad takistavad nimetatud mõjude välistamist. (
39
)
66.
PAN Europe põhjendab küll eelkõige neljanda väitega oma argumente teatud andmelünkade kohta (vt selle kohta allpool C jaotis ja D jaotise punkt 2), kuid käesolev väide puudutab andmelünki tervikuna.
67.
Ka EFSA järeldusest ei tulene, et olemasolevad andmelüngad takistaksid tsüpermetriini kahjutuse tõendamist. Tegelikult jätab EFSA enamiku andmelünki oma järelduses üldse hindamata. (
40
) Kuigi EFSA märgib, et ta ei suutnud kolme uuritavat valdkonda lõplikult hinnata, PAN Europe seda küsimust ei käsitle, mistõttu see järelduse aspekt ei ole menetluse ese.
68.
Seega leidis Üldkohus õigesti, et ei andmelüngad iseenesest ega PAN Europe’i argumendid andmelünkade kohta ei näita, et vaidlusaluse pikendamise tingimused ei ole täidetud.
69.
Teise vastuväitega heidab PAN Europe Üldkohtule ette, et see eristas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 310 ekslikult heakskiidu pikendamise taotluse täielikkust määruse (EL) nr 283/2013 (
41
) tähenduses ja andmelünkade tuvastamist EFSA hindamise käigus. Kui taotlus ei vasta komisjoni kehtestatud sisulistele nõuetele, ei saa komisjon teha vajalikke järeldusi heakskiidu andmiseks.
70.
See argument eirab siiski Üldkohtu vaidlustatud järelduse sisu. See ei puuduta küsimust, kas üldse esineb andmelünki määruse (EL) nr 283/2013 tähenduses, ega selliste lünkade tagajärgi. Pigem viitab Üldkohus võimalusele, et EFSA tuvastab teaduslikust vaatenurgast andmelüngad, mis ei tähenda nimetatud määruse nõuete rikkumist.
71.
Kui PAN Europe soovis selle argumendiga viidata määruse (EL) nr 283/2013 rikkumisele, siis ulatuks see kaugemale vaidluse esemest, mis tuleneb tema vaidest. (
42
) Kuigi PAN Europe viitas sellele määrusele seoses teiste vastuväidetega, ei teinud ta seda andmelünkade koguarvu osas.
72.
Seega on kolmas väide tervikuna põhjendamata.
C.
Neljanda väite esimene osa – nõue esitada kinnitavat teavet isomeeride toksilisuse kohta
73.
Neljandas väites jätkatakse andmelünkade teemat ja täpsustatakse seda kahe konkreetse küsimuse puhul. PAN Europe heidab ette, et komisjon nõudis heakskiidu pikendamisel taotlejalt teatud tähtaegade jooksul „täiendava kinnitava teabe“ esitamist. See väide ei ole suunatud selle nõude tühistamisele. Pigem soovib PAN Europe sellega näidata, et taotleja oleks pidanud asjakohase teabe esitama juba koos heakskiidu pikendamise taotlust toetava toimikuga. Kuna see teave puudus, oleks komisjon pidanud heakskiidu pikendamisest keelduma.
74.
Neljanda väite teine osa puudutab samamoodi kui teine väide endokriinset toimet. Seetõttu uurin neid vastuväiteid koos apellatsioonkaebuse teise väitega (vt selle kohta allpool D jaotis).
75.
Neljanda väite esimene osa käsitleb isomeeride toksilisust. Vaidlusaluse pikendamise I lisa kuuenda veeru punkti 2 kohaselt oli taotleja kohustatud 15. detsembriks 2023 esitama kinnitava teabe üksikute tsüpermetriini isomeeride, eelkõige enantiomeeride (1S cis αR) suhtelise toksilisuse kohta.
76.
See nõue puudutab EFSA tuvastatud üheteistkümnendat andmelünka. Selle kohaselt puudusid taotluses andmed üksikute isomeeride suhtelise toksilisuse kohta. (
43
) Erinevalt teistest andmelünkadest leidis EFSA, et need andmed on vajalikud, sest mäletsejalistes olevatesse jääkidesse on kogunenud mõlemad enantiomeerid, millest koosneb alfa-tsüpermetriin. Sulgudes mainib EFSA madalamaid võrdlustasemeid kui tsüpermetriini puhul. (
44
) Lisaks rõhutab EFSA vajadust vähendada selles valdkonnas esinevat ebakindlust. (
45
)
77.
PAN Europe on seetõttu seisukohal, et see teave oleks tulnud esitada enne heakskiidu pikendamist. Ta tugineb seejuures eelkõige määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punktile 1.9. Selle kohaselt tuleb isomeeride segude puhul märkida iga isomeeri suhteline bioloogiline aktiivsus toksilisuse seisukohalt.
78.
Üldkohus lükkas selle seisukoha tagasi vaidlustatud kohtuotsuse punktides 342–348. PAN Europe aga lükkab need Üldkohtu argumendid ümber.
1. Määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 kohta käiva argumendi vastuvõetavus
79.
Määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 kohta esitatud väite lükkas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 345 vastuvõetamatuse tõttu tagasi, kuna PAN Europe ei olnud Århusi määruse artikli 10 alusel esitatud vaides sellele sättele tuginenud.
80.
Nagu PAN Europe selgitab, on Üldkohus sellega aga tema argumente, mis on esitatud selle vaide punktis 44 (
46
) moonutanud. (
47
)Selles oli ta sõnaselgelt viidanud selle sätte rikkumisele seoses nõutud täiendavate andmetega. Lisaks möönab komisjon oma vastuses, et PAN Europe kordas juba Üldkohtule esitatud hagiavalduse punktis 89 oma vaides esitatud argumenti selle sätte kohta.
81.
Selle argumendi vastuvõetamatuse tuvastamine vaidlustatud kohtuotsuse punktis 345 on seega ilmselgelt vastuolus toimiku sisuga ja rikub seega õigusnormi. Argument määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 kohta oli tegelikult vastuvõetav ja Üldkohus oleks pidanud seda arvesse võtma.
2. Määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkt 1.9
82.
Määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 neljas lõik täpsustab nõudeid seoses toimeaine heakskiitmise seisukohalt oluliste aspektide hoolika ja erapooletu uurimisega. (
48
) Selle kohaselt peab taotleja esitama andmed tsüpermetriini isomeeride suhtelise toksilisuse kohta.
83.
Kohustus järgida määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 neljandat lõiku ei lange ära ka juba ainuüksi seetõttu, et EFSA ei olnud taotluse esitamise ajal veel andnud juhendeid nende andmete kindlaksmääramiseks. EFSA avaldas need juhendid alles 2019. aastal. (
49
) Punkti 1.9 neljas lõik ei ole siiski seotud edasilükkava tingimusega, et selle kohaselt nõutavad andmed tuleb esitada alles pärast seda, kui EFSA on avaldanud vastavad juhendid. Pigem nähtub lisa sissejuhatuse punktist 1.7, et kui sobivad rahvusvaheliselt või riiklikult valideeritud katsesuunised puuduvad, kasutatakse liidu pädeva asutuse heaks kiidetud katsesuuniseid. Kõiki kõrvalekaldeid katsesuunistest tuleb kirjeldada ja põhjendada.
84.
Muu hulgas ei saa mõista EFSA järeldust – vastupidi komisjoni hinnangule (
50
) – nii, et EFSA lihtsalt kritiseeris esitatud teabe mittevastavust mainitud juhenditele. EFSA võttis järelduse vastu juba 2018. aastal, seega enne seda, kui ta avaldas juhendid 2019. aastal.
85.
Kuna komisjon pikendas toimeaine heakskiitu ilma määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 neljandas lõigus nõutud teabeta, rikkus ta järelikult oma kohustust uurida hoolikalt ja erapooletult asjakohaseid aspekte.
3. Taimekaitsemääruse artikli 6 punkt f
86.
Asjaolu tõttu, et määruse (EL) nr 283/2013 punkti 1.9 neljandat lõiku ei ole arvesse võetud, jääb ka vaidlustatud kohtuotsuse punkt 342 aluseta. Selles märgib Üldkohus, et nõutud teabe hilisem edastamine on taimekaitsemääruse artikli 6 punkti f kohaselt lubatav, kuna menetluse käigus on uute teaduslike ja tehniliste teadmiste põhjal kehtestatud uued nõuded. Seejuures viitab Üldkohus juba mainitud juhenditele.
87.
Komisjon oleks seetõttu võinud vaidlustatud pikendamise siduda tingimusega, et taotleja esitab uute juhendite alusel teavet tsüpermetriini isomeeride toksilisuse kohta, selle asemel et menetlust edasi lükata, kuni see teave on kättesaadav.
88.
Uued juhendid ega taimekaitsemääruse artikli 6 punkt f ei muuda siiski asjaolu, et taotleja oleks pidanud juba määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 neljanda lõigu alusel esitatud taotluses esitama piisavad andmed tsüpermetriini isomeeride toksilisuse kohta. Artikli 6 punkt f lubab nõuda ainult „täiendavat kinnitavat teavet“. Teavet, mis tuleb esitada juba koos taotlusega, ei saa selle alla liigitada.
89.
Järelikult ei saa taimekaitsemääruse artikli 6 punkt f õigustada määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 neljandas lõigus nõutud teabe esitamata jätmist.
4. Taotluse täielikkus ja heakskiitmise kriteeriumide hindamine
90.
Lõpuks näitab PAN Europe ka, et Üldkohtu kaalutlused vaidlustatud kohtuotsuse punktides 343, 344 ja 346 ei saa vaidlusalust pikendamist õigustada sellest hoolimata, et puudub teave isomeeride toksilisuse kohta.
91.
Punktis 343 viitab Üldkohus sellele, et Euroopa Kohus on tunnistanud, et referentliikmesriigi ametlik hinnang taotlustoimiku täielikkuse kohta, ja EFSA kvalitatiivne hinnang võivad viia erinevate tulemusteni. (
51
) Ei ole siiski selge, miks see järeldus lubab heakskiitu pikendada, kuigi EFSA on leidnud, et puudub vajalik teave isomeeride toksilisuse kohta, mida taotleja oleks pidanud esitama vastavalt määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punktile 1.9. Kui liikmesriik ei ole seda andmelünka kritiseerinud, ei tähendada see siiski, et komisjon võib seda EFSA avastatud lünka eirata.
92.
Euroopa Kohtu otsus Agrochem-Maks vs. komisjon, millele Üldkohus viitas, puudutas muus osas teistsugust juhtumit. See langeb küll kokku käesoleva juhtumiga osas, milles referentliikmesriik oli taotluse täielikuks tunnistanud, samal ajal kui EFSA tuvastas hiljem andmelüngad. Need andmelüngad viisid siiski pikendamisest keeldumiseni ja Euroopa Kohus kinnitas keeldumist.
93.
Kuna EFSA saab otsuse seisukohast olulised andmelüngad tuvastada, on ka vaidlustatud kohtuotsuse punktis 344 esitatud etteheide, et PAN Europe ajab kaks hindamist segamini, alusetu.
94.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 346 esitatud järeldus – millega viidatud komisjoni seisukohtadele vaidlustatud otsuse, millega jäeti vaie rahuldamata – punktis 341, et isomeere on tõepoolest arvesse võetud, kuid EFSA on tuvastanud andmelünga, kuna vaja on spetsiifilisemat teavet, ei muuda selles osas midagi. Seda võib heatahtlikult tõlgendades pidada referentliikmesriigi ja EFSA poolt toimiku hindamise erinevusi käsitlevate väidete tarbetuks kordamiseks.
95.
Kui Üldkohus soovis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 346 seevastu väljendada, et isomeeride toksilisusest tulenevaid riske on piisavalt hinnatud, siis moonutaks see komisjoni eespool esitatud väiteid. Seda seetõttu, et nagu nähtub punktist 341, täpsustas komisjon ainult seda, et teave on esitatud ja referentliikmesriik pidas seda piisavaks, et korraldada riskihindamine. (
52
) EFSA vastupidist järeldust see kahtluse alla ei sea. Punktis 341 esitatud arutluskäik vastab muu hulgas ka vaidlustatud otsuse, millega jäeti vaie rahuldamata, sisule. (
53
)
5. Vahejäreldus
96.
Neljanda väite esimene osa on seega põhjendatud, sest Üldkohus ei kritiseerinud komisjoni tegematajätmist määruse (EL) nr 283/2013 lisa A osa punkti 1.9 neljandas lõigus nõutud teabe kogumisel tsüpermetriini isomeeride toksilisuse kohta. Juba seetõttu tuleb vaidlustatud kohtuotsus tühistada.
D.
Teine väide ja neljanda väite teine osa – endokriinseid häireid põhjustava mõju hindamine
97.
Teine väide ja neljanda väite teine osa käsitlevad inimestele endokriinsüsteemi häireid põhjustava mõju hindamist. Need puudutavad hormoonide toimet. (
54
)
98.
Taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 kohaselt ei või komisjon toimeainet heaks kiita, kui on kindlaks tehtud, et sellel on inimestele endokriinseid häireid põhjustavad omadused (nn „endokriinfunktsiooni kahjustav kemikaal“). Nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 100 märgib, on seega tegemist „välistamiskriteeriumiga“.
99.
EFSA on seisukohal, et tsüpermetriini endokriinseid häireid põhjustav mõju on küll tuvastatav, aga endokriinseid häireid põhjustavate omaduste võimalikkust ei saa andmelünga tõttu hinnata. (
55
) Sellegipoolest ei pidanud EFSA seda kriitiliseks probleemseks valdkonnaks ega teemaks, mille uurimist ei saanud lõpule viia. (
56
)
100.
Komisjon leidis vaidlusaluse pikendamise põhjenduses 9, et tsüpermetriini ei saa EFSA järeldustes kokku võetud olemasolevate teaduslike tõendite põhjal pidada endokriinsüsteemi kahjustavate omadustega aineks. „Selleks et suurendada [selle hinnangu] usaldusväärsust“, (
57
) nõudis komisjon vaidlusaluse pikendamise I lisa kuuenda veeru punktis 4 taotlejalt 15. detsembriks 2023 teabe, mis oli juba esitatud, ajakohastatud hindamist, ja vajaduse korral lisateavet. Vaidlustatud otsuses, millega jäeti vaie rahuldamata, teatas komisjon, et peab ebatõenäoliseks, et tsüpermetriinil on endokriinseid häireid põhjustavaid omadusi.
101.
PAN Europe esitab vastuväite, et EFSA tuvastatud andmelünga tõttu ei ole võimalik endokriinseid häireid põhjustavaid omadusi välistada (apellatsioonkaebuse teine väide). Pigem oleks tulnud see lünk enne vaidlusalust pikendamist täiendava teabe nõudega täita (neljanda väite teine osa).
102.
Sellega seoses tuleb esmalt käsitleda tõendamiskohustust endokriinseid häireid põhjustavate omaduste puudumise puhul (vt selle kohta allpool jagu 1), seejärel täiendava teabe nõude osas (vt selle kohta allpool jagu 2), seejärel komisjoni kaalutlusõiguse puhul (vt selle kohta allpool jagu 3) ja lõpuks küsimuse puhul, kas PAN Europe on tõendanud ilmset hindamisviga (vt selle kohta allpool jagu 4).
1. Teise väite esimene osa – andmete puudumise tagajärjed ja tõendamiskohustuse jaotus
103.
Pan Europe kritiseerib kõigepealt vaidlustatud kohtuotsuse punktis 272 esitatud järeldust, et andmelünk ei tähenda, et taimekaitsemääruse artiklis 4 kehtestatud kriteeriumid ei ole täidetud. See ei ole piisavalt põhjendatud ja on vastuolus ettevaatuspõhimõttega ning seetõttu komisjoni tõendamiskohustusega.
a) Põhjendus
104.
Põhjenduste puudumisele tuginedes väidab PAN Europe, et vaidlustatud kohtuotsus on põhjendamata. Kohtuotsuse põhjendustest peab selgelt ja ühemõtteliselt nähtuma Üldkohtu arutluskäik, et puudutatud isikutel oleks võimalik mõista tehtud otsuse põhjendust ja et Euroopa Kohus saaks teostada oma kohtulikku kontrolli. (
58
)
105.
Üldkohus viitab põhjendamiseks küll vaidlustatud kohtuotsuse punktidele 69–97, kuid seal ei ole tegelikult väidet andmelünga tõendusjõu puudumise kohta ega konkreetset põhjendust selle kohta.
106.
Komisjon leiab siiski, et põhjendus tuleneb vaidlustatud kohtuotsuse punktist 73. Seal leidis Üldkohus, et ettevaatuspõhimõtte rakendamine sõltub üldiselt sellest, millise kaitsetaseme on pädev asutus oma laia kaalutlusõiguse raames valinud, kui teaduslik hinnang ei võimalda riski olemasolu piisava kindlusega tuvastada.
107.
Ka see ei ole järeldus andmelünga tõendusjõu kohta. Nagu aga juba selgitatud, (
59
) ei tekita andmelünk iseenesest veel piisavat kahtlust, kas loa andmise tingimused on täidetud. Seetõttu võib Euroopa Kohus niisuguse põhjenduste puudumise kõrvaldada põhjenduse asendamise (
60
) või täiendamise teel.
b) Tõendamiskohustus
108.
Olulisemad on vastuväited seoses tõendamiskohustusega. PAN Europe on seisukohal, et välistamiskriteeriumiga seotud ebakindluse korral ei ole heakskiidu andmine võimalik. Ta tugineb seejuures taimekaitsemääruse artikli 4 lõike 3 punktile b. Selle kohaselt võib taimekaitsevahendi heaks kiita ainult siis, kui sellel ei ole kahjulikku mõju inimeste tervisele. Nagu PAN Europe õigesti märgib, on Euroopa Kohus sellest sättest koostoimes artikli 7 lõikega 1 ja artikli 29 lõikega 2 ning ettevaatuspõhimõttega tuletanud, et taotleja peab tõendama, et toimeainel sellist kahjulikku mõju ei ole. (
61
)
109.
Vähemalt EFSA järelduse kohaselt puudus siiski tõend, et tsüpermetriinil ei ole inimestele endokriinseid häireid põhjustavaid omadusi. Pigem ei saanud EFSA endokriinseid häireid põhjustavate omaduste võimalikkust andmelünga tõttu hinnata. (
62
)
110.
Endokriinseid häireid põhjustavate mõjude hindamist ei käsitle siiski üksnes taimekaitsemääruse sätted, nagu neid on tõlgendanud Euroopa Kohus seoses tõendamiskohustusega, eelkõige artikli 4 lõike 3 punkt b. Pigem tuleb artikli 4 lõike 1 esimese lõigu kohaselt arvestada ka II lisa punktides 2 ja 3 esitatud heakskiitmise kriteeriume.
111.
Endokriinseid häireid põhjustavad omadused on taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 ese. See säte pöörab tõendamiskohustuse ümber: nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 276 rõhutab, on kiidetakse toimeaine selle kohaselt juba heaks, kui ei leita, et sellel on inimestele endokriinseid häireid põhjustavaid omadusi.
112.
Taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 esimese lõigu saksa- või itaaliakeelset versiooni alusel saaks tõendamiskohustuse ümberpööramise osas kahelda. Nende keeleversioonide kohaselt võib komisjon toimeaine heaks kiita ainult juhul, kui sellel ei leita olevat inimestele endokriinseid häireid põhjustavaid omadusi. Selle kohaselt oleks vaidlusalune pikendamine eeldanud seni puuduvat tuvastamist, ja tõendit, et sellised omadused puuduvad.
113.
Selle sätte hispaania-, inglis-, prantsus- ja hollandikeelne versioon seavad seevastu heakskiidu andmise tingimuseks, et endokriinseid häireid põhjustavaid omadusi ei ole kindlaks tehtud. EFSA järeldus, et ta ei saa endokriinseid häireid põhjustavate omaduste võimalikkust andmelünga tõttu hinnata, välistas seega nende keeleversioonide kohaselt võimaluse keelduda vaidlusalusest pikendamisest selliste omaduste tõttu.
114.
Seos taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 teiste lõigetega ning heakskiitmise kriteeriumidega genotoksilisuse (punkt 3.6.2), kantserogeensuse (punkt 3.6.3) ja reproduktiivtoksilisuse (punkt 3.6.4) osas näitab, et viimati nimetatud keeleversioone tuleb punkti 3.6.5 esimese lõigu tõlgendamisel eelistada.
115.
Taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 kolmanda ja neljanda lõigu ning muude nimetatud heakskiitmise kriteeriumide kohaselt takistavad endokriinseid häireid põhjustavad, genotoksilised, kantserogeensed või reproduktiivtoksilised omadused toimeaine heakskiitmist üksnes juhul, kui vastav omadus omistatakse või tuleks omistada ainele määruse (EÜ) nr 1272/2008 kohaselt.
116.
Alates 2018. aastast on taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 viiendas lõigus lisaks sätestatud, et toimeainet käsitatakse endokriinsüsteemi häireid põhjustavate omadustega ainena, kui sellel on endokriinne toimemehhanism ja seeläbi kahjulik toime normaalse tervisega organismile või selle järglaskonnale.
117.
Kõigil neil juhtudel heakskiit järelikult just nimelt ei eelda tõendit, et vastavad ohtlikud omadused puuduvad. Pigem on vaja vastavate omaduste sõnaselget tuvastamist vastavate tõendite alusel, et heakskiitmisest keelduda.
118.
Need kriteeriumid on küll esitatud „ainult“ taimekaitsemääruse lisas, kuid ei ole artikli 4 lõike 3 punktiga b võrreldes automaatselt teisejärgulised.
119.
On tõsi, et komisjon võttis taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 täiendavad lõiked 5 ja 6 vastu 2018. aastal oma delegeeritud reguleerimispädevust kasutades, samal ajal kui parlament ja nõukogu võtsid artikli 4 lõike 3 punkti b vastu seadusandliku menetluse käigus. Siiski on II lisa punktis 3.6 esitatud ülejäänud kriteeriumid samuti selle seadusandliku menetluse tulemus, kuna need olid juba osa määruse algredaktsioonist.
120.
Seetõttu ei ole komisjon taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 täienduse vastuvõtmisel oma delegeeritud reguleerimispädevust ületanud. Pigem juhindub komisjon tõendamiskohustuse puhul juba olemasolevatest heakskiitmise kriteeriumidest. Pealegi vastab see säte Maailma Terviseorganisatsiooni soovitustele, mida EFSA on toetanud. (
63
) PAN Europe ei kritiseeri muu hulgas ka nende volituste ületamist täienduse vastuvõtmisel.
121.
Tekib siiski küsimus, kas taimekaitsemääruse II lisa punktis 3.6.5 sätestatud heakskiitmise kriteeriumi saab õigusnormide hierarhias kõrgemal asuvaid sätteid arvestades tegelikult redutseerida sellele, et endokriinseid häireid põhjustavad omadused ei takista loa andmist, seni kui olemasolev teave ei võimalda seal nimetatud järeldusi teha.
122.
See tulemus ei oleks kooskõlas komisjoni kohustusega uurida hoolikalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumi asjakohaseid aspekte. (
64
) Konkreetselt toimeainetele lubade andmise osas on Euroopa Kohus pealegi korduvalt leidnud, et taotleja tõendamiskohustus heakskiitmise tingimuste osas aitab järgida (esmases õiguses kehtivat) ettevaatuspõhimõtet, tagades, et toimeainete ja taimekaitsevahendite kahjutust ei eeldataks. (
65
)
123.
Seetõttu on Euroopa Kohus Blaise’i kohtuotsuses eelkõige taimekaitsemääruse artikli 4 lõike 3 punktist b järeldanud, et taotleja esitatud tõendid peavad olema olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi silmas pidades piisavad selle välistamiseks, et taimekaitsevahendi puhul esineb kantserogeensuse või pikaajalise toksilisuse oht taimekaitsemääruse II lisa punktide 3.6.3 ja 3.6.4 tähenduses. Pelgalt „kokkuvõtlikud katsed“ ei ole selle kontrolli tõhusaks läbiviimiseks piisavad. (
66
)
124.
Tõend selle kohta, et kantserogeensete või toksiliste omaduste oht on välistatud, on siiski teistsuguse kvaliteediga kui asjaolu, et puudub piisav teave toimeaine klassifitseerimiseks kantserogeenseks või reproduktiivtoksiliseks määruse (EÜ) nr 1272/2008 kohaselt, mis esmapilgul näib olevat piisav taimekaitsemääruse II lisa punktides 3.6.3 ja 3.6.4 esitatud heakskiitmise kriteeriumide täitmiseks.
125.
Euroopa Kohtu poolt Blaise’i kohtuotsuses tehtud järelduste kontekst näitab siiski, et Euroopa Kohus ei soovinud olla vastuolus taimekaitsemääruse II lisa punktides 3.6.3 ja 3.6.4 esitatud heakskiitmise kriteeriumide sõnastuse ja ülesehitusega. Seda seetõttu, et Euroopa Kohus tuletas meelde ka seda, et nende kriteeriumide alusel tehtav hindamine peab põhinema teatavatel katsetel. (
67
) Nimetatud sätete kohaselt on tegemist katsete hindamisega, mille on läbi vaadanud Euroopa Toiduohutusamet vastavalt toimeainete andmenõuetele, samuti muude kättesaadavate andmete ja teabega, sealhulgas teaduskirjanduse ülevaatega.
126.
Sarnasel viisil sätestab taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 esimene lõik, et katsed peavad vastama „liidu või rahvusvaheliselt kokku lepitud katsejuhenditele“. Punkti 3.6.5 kuues lõik, mis on lisatud, nõuab veel kord palju üksikasjalikumalt, et kõiki olemasolevaid asjakohaseid teadusandmeid tuleb arvesse võtta ja tõendite kaalukusel põhinevas menetluses hinnata. (
68
) Selliseid andmeid kogutakse kooskõlas rahvusvaheliselt kokkulepitud uuringuprotokollidega, eriti nendega, mis on loetletud komisjoni teatistes, milles käsitletakse toimeainete ja taimekaitsevahendite andmenõudeid. (
69
)
127.
Seega ei ole võimalik luba anda juba seetõttu, et puuduvad andmed endokriinseid häireid põhjustavate omaduste kohta. Pigem tuleb esitada ja arvesse võtta vähemalt taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 esimeses ja kuuendas lõigus nimetatud andmed. Ainult nii saab komisjon täita kohustust uurida hoolikalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumi asjakohaseid aspekte. (
70
)
128.
Selle tõlgendusega, mis antakse taimekaitsemääruse II lisa punktides 3.6.3, 3.6.4 ja 3.6.5 esitatud heakskiitmise kriteeriumidele, rakendatakse ettevaatuspõhimõtet küll vähem rangelt kui mõne muus sätte puhul, kus teaduslik ebakindlus kahjulike mõjude osas on Euroopa Kohtu hinnangul juba vastuolus teatud tegevuste lubamisega. (
71
) Selle kohaselt ei oleks piisav, kui taotleja esitab ettenähtud andmed ja komisjon (EFSA ja liikmesriikide toetusel) hindab neid nii, et vastavaid kahjulikke mõjusid ei ole võimalik kindlaks teha. Pigem peavad need andmed tõendama ka seda, et need mõjud on välistatud. Käesolev, vähem ulatuslik tõlgendus on siiski vajalik, eelkõige nimetatud kriteeriumide sõnastuse tõttu.
129.
Eeltoodud tõlgendusega oleks küll vastuolus, kui Üldkohtu järeldus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 276 tähendaks tegelikult, et tõendite puudumine endokriinseid häireid põhjustavate omaduste kohta viib juba olenemata esitatud katseandmete kvaliteedist taimekaitsemääruse II lisa punktis 3.6.5 sätestatud heakskiitmise kriteeriumi täitmiseni.
130.
Siiski tuleb lähtuda sellest, et Üldkohus soovis sellega väljendada ainult seda, et kriteerium on täidetud, kui tõendamine ei ole hoolimata piisavatest katseandmetest võimalik. Selle poolt räägib eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse punktis 275 esitatud viide referentliikmesriigi koostatud pikendamisaruande kavandile, kuna see liikmesriik on komisjoni andmetel teinud väga ulatusliku hindamise endokriinseid häireid põhjustava mõju kohta.
131.
Seega on teise väite esimene osa põhjendamata.
2. Neljanda väite teine osa – nõue esitada täiendavaid andmeid
132.
Tsüpermetriini endokriinseid häireid põhjustavate omaduste hindamise osas saab apellatsioonkaebus eeltoodud kaalutluste kohaselt olla edukas ainult siis, kui PAN Europe näitab, et Üldkohus eksis, kui ta eeldas, et taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 esimese ja kuuenda lõigu kohaselt vajalikud andmed on esitatud ja komisjon on neid hinnanud.
133.
Sõnaselgelt PAN Europe sellist etteheidet küll ei esita. Neljanda väite teises osas kritiseerib ta siiski asjaolu, et komisjon nõudis vaidlusaluses pikendamises täiendavat teavet tsüpermetriini endokriinseid häireid põhjustava mõju kohta.
134.
Komisjon on nimelt vaidlusaluse pikendamise I lisa kuuenda veeru punktis 4 kohustanud taotlejat esitama 15. detsembriks 2023 ajakohastatud hinnangu juba esitatud teabe kohta ja vajaduse korral täiendavat teavet, et kinnitada endokriinseid häireid põhjustava mõju puudumist.
135.
Asjaolu, et komisjon nõuab neid täiendavaid kinnitavaid andmeid, võib esmapilgul viidata sellele, et algselt esitatud teave ei olnud piisav.
136.
Tegelikult ei ole sellisel kaudsel tõendusjõul siiski tähtsust. See ei saa asendada kontrolli, kas pikendamismenetluses esitatud teave vastab kohaldatavatele õigusnormidele. Selle kontrolli kohta ei ole PAN Europe midagi märkinud.
137.
Seetõttu on neljanda väite teine osa kohtuasja lahendamisel tulemusetu.
3. Teise väite teine osa – komisjoni kaalutlusõigus
138.
Arvestades seniseid kaalutlusi taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 kohta, ei saa nõustuda ka PAN Europe’i muude vastuväidetega vaidlustatud kohtuotsuse punktide 273 ja 276 kohta. Üldkohus kinnitab seal, arvestades komisjoni laia kaalutlusõigust „riskijuhtimise“ valdkonnas, viimase seisukohta, et toimeaine tsüpermetriini endokriinseid häireid põhjustavate omaduste olemasolu on ebatõenäoline.
139.
PAN Europe väidab vastu, et EFSA ei ole selle tõenäosuse kohta midagi märkinud ja komisjonil ei ole õigust võtta teistsugust teaduslikku seisukohta.
140.
See, kas komisjoni seisukoht ja Üldkohtu järeldused komisjoni kaalutlusõiguse kohta on õiged, ei ole kohtuasja lahendamiseks siiski oluline. Nagu juba selgitatud, takistavad riskid seoses endokriinseid häireid põhjustavate omadustega heakskiitmist taimekaitsemääruse II lisa punkti 3.6.5 kohaselt ainult siis, kui neid omadusi on võimalik piisavate andmete põhjal kindlaks teha. Selline järeldus ei olnud EFSA hinnangul siiski võimalik.
141.
Seega on vastuväited vaidlustatud kohtuotsuse punktide 273 ja 276 kohta kohtuasja lahendamiseks tulemusetud.
4. Teise väite kolmas osa – ilmselge vea tõendamine
142.
Lõpuks kritiseerib PAN Europe vaidlustatud kohtuotsuse punkte 275 ja 301. Punkti 275 kohaselt ei ole PAN Europe tõendanud ilmselget hindamisviga endokriinseid häireid põhjustavate omaduste puhul. Lisaks keeldub Üldkohus tema hinnangul punktis 301 igasugusest, isegi marginaalsest kontrollist komisjoni üle ja veelgi enam EFSA poolt tehtud riskihindamise üle. Seetõttu ei kontrolli Üldkohus, kas EFSA ja komisjon on hoolikalt ja erapooletult uurinud kõiki konkreetse juhtumi asjakohaseid aspekte. Pigem omistab Üldkohus taotleja esitatud uuringutele kõigil juhtudel suurema kaalu ja alahindab süstemaatiliselt PAN Europe’i esitatud sõltumatuid uuringuid. Samuti ei kontrolli Üldkohus, kas komisjoni järeldus, et tsüpermetriinil ei ole kahjulikku mõju inimeste ja loomade tervisele, oli neid uuringuid arvestades veenev. Viimati nimetatud argumenti mõistan ma käesoleva väite kontekstis nii, et PAN Europe viitab ainult oletusele, et endokriinseid häireid põhjustavat mõju ei esine.
143.
Sellele argumendile tuleb siiski vastu väita, et Üldkohus ei ignoreeri PAN Europe’i nimetatud kontrollikriteeriume, vaid nimetab neid punktis 301 sõnaselgelt või vähemalt viitab neile.
144.
Lisaks ei tuvasta PAN Europe ühtegi vaidlustatud kohtuotsuse punkti, kus Üldkohus oleks nimetatud kontrollikriteeriume rikkunud. Tegelikult puudutavad need vastuväited hinnangut, mille Üldkohus andis esitatud uuringutele, seega hinnangut faktidele, mida Euroopa Kohus ei saa apellatsioonimenetluses kontrollida. Seetõttu oleks vastav argument ka vastuvõetamatu.
145.
Seega on teise väite kolmas osa põhjendamata.
5. Vahejäreldus
146.
Seega on teine väide ja neljanda väite teine osa valdavalt põhjendamata või tulemusetud. Ainuüksi see, et vaidlustatud kohtuotsuses oli andmelünkade tõendusjõu puudumist põhjendatud, ei ole piisav, kuid Euroopa Kohus saab selle puuduse kõrvaldada põhjenduse asendamise või täiendamise teel.
E.
Viies väide – pikaajaline toksilisus
147.
Viies väide puudutab tsüpermetriinil põhineva taimekaitsevahendi pikaajalise toksilisuse hindamist esitatud kasutusala puhul.
148.
Vaides kritiseeris PAN Europe seda, et puuduvad uuringud tsüpermetriinil põhineva uuritud taimekaitsevahendi pikaajalise toksilisuse kohta esitatud kasutusala puhul. See on tema hinnangul aga vajalik, sest mutageensus, kantserogeensus ja reproduktiivtoksilisus on loa andmist välistavad kriteeriumid.
149.
Komisjon vastas sellele vaidlustatud otsuses, millega jäeti vaie rahuldamata, et taimekaitsevahendi koostis, mille esitatud kasutusala oli pikendamismenetluse ese, esitati üksikasjalikult ja iga koostisosa kohta olid lisatud ohutuskaardid. See teave on esitatud ja seda on hinnatud pikendamisaruande kavandi konfidentsiaalses 4. köites. Referentliikmesriik ega EFSA ei väljendanud muret pikaajalise toksilisuse pärast ning ka üldsuse osalemise käigus ei esitatud selle kohta ühtegi kommentaari. Muu hulgas ei ole taimekaitsemääruse II lisa punktis 3.6 sätestatud kriteeriumid, mis käsitlevad mutageensust, kantserogeensust ja reproduktiivtoksilisust, kohaldatavad mitte taimekaitsevahenditele, vaid üksnes toimeainetele loa andmise suhtes.
150.
Seetõttu tuleb kõigepealt täpsustada kriteeriume taimekaitsevahendi esitatud kasutusala hindamiseks, enne kui analüüsida nende rakendamist Üldkohtu poolt.
1. Taimekaitsevahendi esitatud kasutusala hindamise kriteeriumid
151.
Nagu PAN Europe õigesti märgib, tugines Üldkohus nende vastuväidete tagasilükkamisel, mida ta oli komisjoni seisukoha vastu esitatud, vastuolulistele järeldustele asjaomaste kriteeriumide kohta.
152.
Vaidlustatud kohtuotsuse punkti 418 kohaselt, mida PAN Europe kritiseeris, tuleb eristada toimeaine heakskiitmist ja taimekaitsevahendi heakskiitmist. Pan Europe märgib, et taimekaitsemääruse artikli 4 lõiked 1–3 ning II lisa punktides 2 ja 3 esitatud kriteeriumid on kohaldatavad toimeainetele ning Üldkohtu hinnangul ei tuleks neid artikli 4 lõikega 5 kohaldada ka taimekaitsevahendite suhtes.
153.
Üldkohtu allpool esitatud arutluskäik on aga nende järeldustega vastuolus. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 421 möönab Üldkohus, et komisjon ei või heaks kiita toimeainet, mille puhul seda sisaldav ainus uuritud taimekaitsevahend näib olevat pikaajaliselt toksiline. Punkti 424 kohaselt on seetõttu olemas seos toimeainete ja taimekaitsevahendite heakskiitmise menetluste vahel. Ja punktides 425 ja 426 on märgitud, et taimekaitsevahendi esitatud kasutusala tuleb seejärel siiski hinnata taimekaitsemääruse artikli 4 lõigete 1–3 alusel.
154.
Ainult viimati nimetatud märkused on õiged.
155.
On tõsi, et taimekaitsemäärus eristab põhimõtteliselt toimeainete heakskiitmist komisjoni poolt II peatüki alusel ja taimekaitsevahendite heakskiitmist liikmesriikide poolt III peatüki alusel. Artikli 4 lõike 5 kohaselt peetakse toimeaine heakskiitmiseks artikli 4 lõigetes 1–3 esitatud tingimusi siiski täidetuks (ainult) juhul, kui see on kinnitust leidnud vähemalt ühe seda toimeainet sisaldava taimekaitsevahendi ühe või mitme esitatud kasutusala puhul. Artikli 14 lõike 1 teine lõik kordab seda sõnaselgelt heakskiidu pikendamise puhul.
156.
Seega eeldab toimeainele loa andmine, et komisjon kontrollib vähemalt ühe taimekaitsevahendi, mis seda toimeainet sisaldab, ühte või mitut esitatud kasutusala. Kontrollikriteerium on taimekaitsemääruse artikli 4 lõiked 1–3. Artikli 4 lõigetes 2 ja 3 on isegi sõnaselgelt sätestatud selleks vajalikud nõuded taimekaitsevahenditele.
157.
Seevastu käsitleb taimekaitsemääruse artikli 4 lõige 1 toimeainele esitatavad nõudeid, kuid viitab selleks ühelt poolt lõigetele 2 ja 3 ning teiselt poolt II lisa punktides 2 ja 3 sätestatud heakskiitmise kriteeriumidele.
158.
Taimekaitsemääruse II lisa punktid 2.1 ja 3.2 käivad – nagu ka artikli 4 lõiked 2 ja 3 – sõnaselgelt taimekaitsevahendite kohta.
159.
Vastupidi PAN Europe’i arvamusele on komisjoni seisukoht – mida kinnitab Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 420, mida on samuti kritiseeritud –, et taimekaitsemääruse II lisa punkt 3.6 ei ole taimekaitsevahendite suhtes kohaldatav, siiski õige. Eelkõige punktides 3.6.2–3.6.4 esitatud heakskiitmise kriteeriumid, mida PAN Europe on oma vaides nimetanud, aga ka enamik teisi punktides 2 ja 3 sisalduvaid sätteid ei puuduta tegelikult mitte taimekaitsevahendeid, vaid nende koostisosi, nimelt eelkõige toimeaineid. Punktid 3.6.2–3.6.4 näevad sõnaselgelt ette, et toimeaine kiidetakse heaks üksnes juhul, kui seda ei klassifitseerita genotoksiliseks, kantserogeenseks või reproduktiivtoksiliseks aineks. Seetõttu ei kehti need kriteeriumid otseselt taimekaitsevahendi esitatud kasutusala kontrollimise puhul, (
72
) vaid eraldi toimeaine või muude koostisosade kontrollimise puhul.
160.
Nagu Euroopa Kohus on juba otsustanud, ei ole taimekaitsevahendi eri koostisosade kombinatsiooni pikaajalise toksilisuse uurimine siiski ülearune. (
73
) Seda seetõttu, et taimekaitsemääruse artikli 4 lõike 3 punkti b kohaselt võib taimekaitsevahendile anda loa ainult siis, kui on tõendatud, et sellel ei ole kohest või hilisemat kahjulikku mõju inimeste tervisele. Taimekaitsevahend ei vasta sellele tingimusele, kui see on mingil moel kantserogeenne või pikaajaliselt toksiline. (
74
)
161.
Seetõttu peab taotleja esitama tõendid, mille hulgas on esmajoones taimekaitsevahendi kohta tehtud katsed, analüüsid ja uuringud, mis on olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi silmas pidades piisavad selle välistamiseks, et selle toote puhul esineb kantserogeensuse või toksilisuse oht. (
75
)
162.
Seega leiab PAN Europe õigesti, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 418 esitatud järeldused on valed ja vastuolus allpool esitatud arutluskäiguga. Tegemist on põhjenduste puudumisega, (
76
) millele Euroopa Kohus peaks lahenduse leidma, asendades põhjenduse äsja kirjeldatud viisil.
163.
Kui Euroopa Kohus aga täiendab ja tõlgendab vaidlustatud kohtuotsust ettepandud viisil, on PAN Europe’i vastuväited Üldkohtu tunnustatud kriteeriumide vastu lõppkokkuvõttes põhjendamatud ja tuleb tagasi lükata.
2. Pikaajalise toksilisuse hindamine
164.
PAN Europe’iga tuleb siiski nõustuda osas, et Üldkohus rikkus nende kriteeriumide kohaldamise kontrollimisel õigusnormi.
165.
Sisuliselt vaidlevad PAN Europe ja komisjon selle üle, kas komisjon võis ilma EFSA sõnaselge hinnanguta välistada taimekaitsevahendi pikaajalise toksilisuse. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 427 lükkab Üldkohus selle etteheite tagasi, kuna PAN Europe ei ole esitanud ühtegi tõendit sellise toksilisuse kohta. Punktis 428 nõustub Üldkohus komisjoniga ka selles, et referentliikmesriigi, EFSA ja üldsuse kahtluste puudumine on piisav tõend pikaajalise toksilisuse välistamiseks.
166.
Taotleja peab siiski taimekaitsevahendi loataotlusega taimekaitsemääruse artikli 4 lõike 3 ja punkti b ning artikli 29 lõike 2 kohaselt esitama tõendid selle kohta, et taimekaitsevahendil ei ole kohest või hilisemat kahjulikku mõju inimeste tervisele. (
77
) See peab kehtima ka siis, kui taimekaitsevahendit uuritakse toimeaine heakskiidu pikendamiseks. Referentliikmesriik ja EFSA peavad neid tõendeid hindama (
78
) ning komisjon peab seda hinnangut artikli 13 lõigete 1 ja 2 kohaselt oma otsuses toimeaine kohta arvesse võtma. (
79
) Seda seetõttu, et ettevaatuspõhimõtte järgimiseks ei või taimekaitsevahendite kahjuliku mõju puudumist eeldada. (
80
) Järelikult moodustavad asjaomased tõendid osa asja asjakohastest aspektidest, mida komisjon peab enne otsuse tegemist erapooletult ja hoolikalt uurima. (
81
)
167.
Eriline tähtsus on EFSA järeldusel. Selle järelduse eesmärk on taimekaitsemääruse artikli 12 lõike 2 teise lõigu ja sel ajal kehtinud rakendusmääruse (EL) nr 844/2012 artikli 13 lõike 1 kohaselt vastata taotluse esitamise ajal olemasolevatest teaduslikest ja tehnilistest teadmistest lähtudes ning täiendava toimiku esitamise kuupäeval olemasolevatele juhenddokumentidele tuginedes küsimusele, kas võib eeldada, et toimeaine vastab taimekaitsemääruse artiklis 4 sätestatud heakskiitmise kriteeriumidele. Selleks vajalik hindamine peab – nagu äsja selgitatud – hõlmama selle taimekaitsevahendi pikaajalist toksilisust, mille esitatud kasutusalasid toimeainele loa andmist uuritakse.
168.
Kui EFSA seevastu vaikib olulisest kriteeriumist – käesoleval juhul pikaajalisest toksilisusest –, ei ole kohtuasja lahendamiseks asjakohast aspekti piisavalt uuritud.
169.
Ei väide, et referentliikmesriik hindas pikaajalist toksilisust pikendamisaruande konfidentsiaalses 4. köites (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 431) ega uuritava taimekaitsevahendi heakskiitmine erinevates liikmesriikides (punkt 429) ei asenda EFSA hinnangu puudumist.
170.
Komisjon võib sel ajal kehtinud rakendusmääruse (EL) nr 844/2012 artikli 13 lõike 1 teise lõigu alusel küll otsustada, et EFSA järeldus ei ole vajalik. Käesoleval juhul ei ole komisjon siiski märkinud, et järeldusest võib loobuda. Veelgi enam, ta ei ole põhjendanud, miks oleks põhjendatud loobuda EFSA hinnangust uuritud taimekaitsevahendi pikaajalise toksilisuse kohta.
171.
Seetõttu on viies väide põhjendatud juba seetõttu, et EFSA ei ole uuritud taimekaitsevahendi pikaajalise toksilisuse kohta arvamust avaldanud.
172.
Kuid isegi juhul, kui Euroopa Kohus peab EFSA hindamise asendamist liikmesriikide hindamistega piisavaks, tekitavad PAN Europe’i argumendid tõsiseid kahtlusi, kas need hindamised toimusid vähemalt käesoleval juhul tõepoolest piisaval määral.
173.
Põhimõtteliselt on tõsi, et referentliikmesriik ja taimekaitsevahendeid heaks kiitvad liikmesriigid peavad hindama kontrollitud taimekaitsevahendi pikaajalist toksilisust. (
82
)
174.
On siiski kaheldav, kas mõni liikmesriik on pikendamismenetluse käigus uuritud taimekaitsevahendit üldse uurinud selle pikaajalise toksilisuse suhtes.
175.
Asjakohased rakendussätted näevad küll sõnaselgelt ette, et taotlejad esitavad andmed toimeainete pikaajalise toksilisuse kohta. (
83
) Nagu PAN Europe märgib, puuduvad aga vastavad nõuded seoses toimeainele loa andmiseks uuritud taimekaitsevahendiga. Selles osas peavad taotlejad– vähemalt nende sätete alusel – esitama andmed ainult teatud muude toksilisuse vormide kohta. (
84
)
176.
See on kindlasti seotud ka sellega, et alles Euroopa Kohus tegi Blaise’i kohtuotsuses selgeks vajaduse hinnata taimekaitsevahendite pikaajalist toksilisust. Pan Europe tuletab siiski meelde, et see kohtuotsus tehti alles 1. oktoobril 2019, seega pärast taotluse hindamist referentliikmesriikide poolt ja EFSA järeldust. Seetõttu on karta, et enne seda oli taimekaitsevahendite pikaajalise toksilisuse hindamise tähtsust alahinnatud.
177.
Lisaks ei ilmne, et pikendamismenetluses oleks arvesse võetud uuritud taimekaitsevahendi heakskiitmist üksikute liikmesriikide poolt ja eelkõige nende hinnanguid selle pikaajalise toksilisuse kohta.
178.
Komisjon leiab, et argumendid, mis puudutavad kahtlusi, kas liikmesriigid hindasid pikaajalist toksilisust, kujutavad endast küll menetluse eseme lubamatut laiendamist, kuid PAN Europe’il oli õigus esitada need argumendid esimest korda apellatsioonkaebuse raames, kuna ta vastab sellega Üldkohtu argumentidele. (
85
)
179.
Lõpuks püüab komisjon selgitada, et uuritud taimekaitsevahendi pikaajalist toksilisust on siiski piisavalt hinnatud. Taotleja on nimelt esitanud taimekaitsevahendi üksikasjaliku koostise ja ohutuskaardid iga koostisaine kohta. Selle alusel hinnati pikaajalist toksilisust, kasutades asjakohaseid arvutamismeetodeid segude klassifitseerimiseks määruse (EÜ) nr 1272/2008 kohaselt.
180.
See lähenemisviis põhineb ohutuskaartide osas määruse (EL) nr 284/2013 lisa A osa sissejuhatuse punktil 1.4.3 ning arvutusmeetodite osas A osa 7. jao sissejuhatuse punktil 1.4.3. Seetõttu lükkas Üldkohus alustuseks vaidlustatud kohtuotsuse punktis 433 õigesti tagasi PAN Europe’i sellekohased vastuväited.
181.
Euroopa Kohus on siiski asunud seisukohale, et pikaajalise toksilisuse hindamine nõuab konkreetseid katseid, mis on piisavad, et välistada toksilisuse oht. (
86
) Pelgalt „kokkuvõtlikud katsed“ ei ole Euroopa Kohtu jaoks seevastu piisavad. (
87
) PAN Europe’i kahtlused, kas hindamine ainult ohutuskaartide ja arvutusmeetodite on piisav, on seetõttu põhjendatud.
182.
Juba kahtluste tõttu, kas referentliikmesriik on piisavalt hinnanud taimekaitsevahendi pikaajalist toksilisust, oleks Üldkohus pidanud kontrollima hinnangut aruande kavandi konfidentsiaalses 4. köites – vähemalt siis, kui selline hinnang võiks asendada EFSA puuduvat hinnangut. PAN Europe’i väide, et seda ei ole tehtud, on seega põhjendatud.
183.
Kui Üldkohus oleks leidnud, et pikaajalise toksilisuse hindamine oli põhimõtteliselt piisav, oleks ta pidanud järgmises etapis kontrollima, kas oli põhjendatud jätta see hinnang PAN Europe’ile esitamata. Seda seetõttu, et see rikuks põhiõigust tõhusale õiguskaitsevahendile, kui kohtuotsus põhineks faktilistel asjaoludel ja dokumentidel, millest üks pool ei ole teadlik ja mille kohta ta seetõttu ei saanud ka seisukohta võtta. (
88
)
184.
Ainult erandjuhtudel võib olla õigustatud piirata seda põhiõigust ülekaaluka huvi tõttu teatud teabe konfidentsiaalsena käsitlemise vastu. See eeldab aga tõhusat kohtulikku kontrolli konfidentsiaalsuse põhjuste olemasolu ja põhjendatuse üle. (
89
)
185.
Ka selle kontrolli jättis Üldkohus tegemata. Muu hulgas on konfidentsiaalsuse põhjendatus kaheldav. Nagu Üldkohus ise märgib, ei õigusta ärisaladused keskkonnateabe direktiivi (
90
) artikli 4 lõike 2 teise lõigu ja Århusi määruse artikli 6 lõike 1 esimese lause kohaselt nimelt juurdepääsu keelamist teabele, mis on seotud heidetega keskkonda. See teave hõlmab toodete või ainete – nagu taimekaitsevahendite – ja nendes toodetes sisalduvate ainete keskkonda sattumist, kui tegemist on ainest tegelikult või etteaimatavalt eralduvate heitmetega, kui ainet või toodet kasutatakse tavaliselt või realistlikult. (
91
) Käesoleval juhul on tegemist teabega, mis on seotud pikaajalise toksilisuse hindamisega taimekaitsevahendi puhul, mis on ette nähtud kasutamiseks välitingimustes, seega keskkonda viimiseks. (
92
)
3. Vahejäreldus
186.
Seega on viies väide põhjendatud juba seetõttu, et EFSA järeldus ei sisalda hinnangut uuritud taimekaitsevahendi pikaajalise toksilisuse kohta.
187.
Viies väide oleks aga põhjendatud ka siis, kui Euroopa Kohus peaks piisavaks selle küsimuse hindamist referentliikmesriigi või nende liikmesriikide poolt, kes on taimekaitsevahendi selle toimeaine alusel heaks kiitnud. Seda seetõttu, et Üldkohus ei ole kontrollinud, kas need liikmesriigid on uuritud taimekaitsevahendi pikaajalist toksilisust tegelikult piisavalt uurinud. Seetõttu ei ole Üldkohus ka piisavalt kontrollinud, kas komisjon on täitnud oma kohustust uurida hoolikalt ja erapooletult asjakohaseid asjaolusid.
F.
Esimene väide – kriitilised probleemsed valdkonnad
188.
Esimeses väites heidab PAN Europe Üldkohtule ette, et viimane ei ole piisavalt arvesse võtnud kriitilisi probleemseid valdkondi, mille EFSA oli kindlaks teinud. PAN Europe’i tõstatatud küsimused puudutavad taotlejate esitatud uuringutes kasutatud toimeaine koostist (vt selle kohta allpool jagu 1), suurt riski veeorganismidele (vt selle kohta allpool jagu 2) ja suurt riski sihtrühma mittekuuluvatele lülijalgsetele, kes asuvad väljaspool piirkonda, kus taimekaitsevahendit kasutatakse (vt selle kohta allpool jagu 3).
1. Toimeaine koostis
189.
Toimeainele loa andmine eeldab, et selle kasutamise ja jääkide kahjulikud mõjud inimeste või loomade tervisele (artikli 4 lõike 3 punkt b) ja lubamatu mõju keskkonnale (artikli 4 lõike 3 punkt e) on välistatud. Nende tõendite esitamiseks on taotleja esitanud toksikoloogilised ja ökotoksikoloogilised uuringud.
190.
EFSA ei olnud siiski tootepartii andmete ja lisandite profiilide alusel nõus toimeaine kavandatud võrdlusspetsifikatsiooniga ning tegi ettepaneku seda pikendamisandmete alusel ajakohastada. (
93
) Seetõttu oli ebaselge, kas esitatud uuringutes kasutatud toimeaine vastas võimalike lisandite ja oma koostise osas sellele ajakohastatud spetsifikatsioonile. Sel põhjusel ei saanud EFSA lõpule viia imetajatele (
94
) ja keskkonnale (
95
) avalduva toksilisuse hindamist. EFSA hinnangul on tegemist kriitilise probleemse valdkonnaga, kus olemasoleva teabe põhjal ei saa eeldada, et heakskiitmise tingimused on täidetud. (
96
)
191.
Kuigi EFSA ei saanud eelkõige lisandite genotoksilist potentsiaali välistada, (
97
) leidis ta, et juhendite kohaselt tehtud uuringute põhjal on ebatõenäoline, et toimeaine tsüpermetriin ise oleks genotoksiline. Uuring, mis ei vasta juhenditele, andvat siiski põhjust teatud küsimusi selles kontekstis edasi uurida. (
98
)
192.
Pärast konsulteerimist referentliikmesriigi Belgiaga asus komisjon seisukohale, et need EFSA kahtlused ei takista tsüpermetriinile loa andmist. Üldkohus nõustus komisjoniga ja lükkas PAN Europe’i vastuväited tagasi.
193.
Apellatsioonkaebuses vaidlustab PAN Europe esmalt tõendamiskohustuse jaotuse kohta tehtud järeldused, mis on esitatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 134, 146, 147 ja 158. See argument põhineb aga arusaamatustel. Teisiti kui seoses viienda väitega (
99
) ei tee Üldkohus neis punktides selle kohta ühtegi järeldust, vaid viitab teatud vastuväidetele antud hinnangutele, mis on esitatud vaidlustatud otsuse, millega jäeti vaie rahuldamata, põhjenduste kohta. Seetõttu on argumendid tõendamiskohustuse kohta kohtuasja lahendamisel tulemusetud.
194.
PAN Europe’i vastuväited komisjoni järelduste kohta, mis puudutavad tsüpermetriini uue spetsifikatsiooni tagajärgi, on seevastu põhjendatud.
195.
Täpsemalt puudutab see toimeaine eri spetsifikatsioonide võrreldavust, selle suuremat puhtust, neuro-, reproduktiiv- ja arengutoksilisuse hindamise tähtsust genotoksilisuse hindamisel ning võimalust vastata neile küsimustele taimekaitsevahendite hilisemal heakskiitmisel või edasisel pikendamisel.
196.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 147, 148 ja 154 tugineb Üldkohus kooskõlas komisjoniga sellele, et referentliikmesriik on kindlaks teinud, et esitatud uuringutes kasutatud toimeaine on ajakohastatud spetsifikatsiooniga võrreldav.
197.
Nagu PAN Europe väidab, on see järeldus vastuolus EFSA järeldusega. Sellel vastuolul on seda suurem tähtsus, kuna EFSA oli teadlik referentliikmesriigi tuvastatud võrreldavusest, kui ta oma järelduses siiski tuvastas erinevate spetsifikatsioonide osas kriitilise probleemse valdkonna.
198.
Komisjon ei ole küll toimeainele loa andmisel seotud EFSA hinnanguga, vaid ta peab seda taimekaitsemääruse artikli 13 lõike 1 alusel üksnes arvesse võtma. Samuti võib olla, et seadusandja soovis anda kaalu liikmesriikide ekspertide sõltumatule ja objektiivsele hinnangule, nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 139 rõhutab.
199.
Kui komisjon kaldub EFSA seisukohast siiski kõrvale, peab ta selleks esitama vähemalt veenvad põhjendused. Vastasel juhul rikub ta oma põhjendamiskohustust. (
100
)
200.
Üldkohus ega komisjon ei selgita siiski, miks tuleb referentliikmesriigi seisukohta käesoleval juhul eelistada EFSA omale. Viimati nimetatud seisukoht põhineb muu hulgas samuti liikmesriikide ekspertide hinnangutel. Ka sisuliselt ei ole arusaadav, kuidas sai referentliikmesriik jõuda järeldusele eri spetsifikatsioonide samaväärsuse kohta, kui nende täpsed erinevused ei ole üldse teada.
201.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 148 nõustub Üldkohus komisjoniga ka argumendi osas, et toimeaine suurem puhtus uue spetsifikatsiooni kohaselt (920 g/kg 900 g/kg asemel) vähendaks lisanditega seotud riske. Punktide 164 ja 165 kohaselt jõudis komisjon EFSA ja referentliikmesriigiga toimunud kontaktide tulemusena pärast EFSA järeldust järeldusele, et muud lisandid peale heksaani on toksikoloogiliselt ohutud.
202.
Ka selles osas puudub siiski põhjendus, mida Üldkohus vaidlustatud otsuses ei kritiseeri.
203.
Asjaolu, et lisandite kogus on väiksem, ei tähenda veel, et ka nende kahjulik mõju on väiksem. Seda seetõttu, et vaidlustatud otsuse, millega jäeti vaie rahuldamata, kohaselt sisaldab toimeaine tootmisprotsessis tehtud muudatuste tõttu teistsuguseid lisandeid kui varem, (
101
) mis võivad loomulikult põhjustada ka teistsuguseid, seega ka suuremaid riske.
204.
Kriitilise probleemse valdkonna määratlemine EFSA järelduses põhineb koguni sõnaselgelt sellel, et nende muude lisandite genotoksilist potentsiaali ei saa välistada, mistõttu ei saa nende toksikoloogilist tähtsust lõplikult hinnata. (
102
)
205.
Vaidlustatud kohtuotsuse punkt 157 käsitleb PAN Europe’i vastuväidet, et neuro-, reproduktiiv- ja arengutoksilisuse uuringud, mis on tehtud toimeaine ajakohastatud spetsifikatsiooni alusel, ei suuda arvestada genotoksilisusega seotud kahtlustega. Üldkohus lükkab selle tagasi argumendiga, et EFSA peab tsüpermetriini genotoksilisust ebatõenäoliseks ja komisjoni arvates ei ole toimeainel oma uues spetsifikatsioonis kahjulikumaid mõjusid kui varasemas spetsifikatsioonis. Tsüpermetriini genotoksilisi omadusi tuleb siiski eristada lisandite sellistest omadustest. Viimaseid ei suutnud EFSA aga lõplikult hinnata ja eelkõige ei saanud ta neid välistada. (
103
) Seetõttu ei ole ka komisjoni väide selles küsimuses piisavalt põhjendatud.
206.
Lõpuks ei ole kuigi veenev referentliikmesriigi väide, mille komisjon on üle võtnud, et EFSA kahtlusi saaks tsüpermetriinil põhinevate taimekaitsevahendite heakskiitmisel või tulevase pikendamismenetluse käigus tulevikus kõrvaldada. Taimekaitsemäärusest ja eelkõige selle artiklist 4 ei nähtu, et kahtlusi toimeaine kahjutuse osas võiks selliste kaalutluste tõttu eirata. Üldkohus mainib selle argumendi kriitikat küll vaidlustatud kohtuotsuse punktis 159, kuid lükkab selle punktis 160 tagasi, ilma et oleks seda sisuliselt käsitlenud. Seetõttu ei saa sellise hilisema abinõu võimalus parandada vaidlustatud otsuse, millega jäeti vaie rahuldamata, põhjenduste puudumist.
207.
Seega on esimese väite esimene osa põhjendatud.
2. Veeorganismid
208.
EFSA järeldus tuvastas suure riski veeorganismidele ja pidas seda kriitiliseks probleemseks valdkonnaks. (
104
) EFSA 2019. aasta arvamuse kohaselt saab seda riski piisavalt vähendada teatavate, eriti intensiivsete riskivähendamismeetmetega. (
105
) Vaidlusaluse pikendamise puhul nõuab komisjon, et välitingimustes pritsimisel rakendataks riskivähendamismeetmeid, et vähendada triivi nii, et kevadiste pritsimiste korral ei ületaks toimeaine kontsentratsioon veekogudes 0,0038 μg/l. Vastavalt vaidlustatud otsusele, millega jäeti vaie rahuldamata, on selle piirnormi eesmärk vähendada piisavalt riski veeorganismidele.
209.
PAN Europe’i apellatsioonkaebuse väited puudutavad esiteks asjaolu, et kasutamist sügisel ei olnud sõnaselgelt välistatud (vt selle kohta allpool alljaotis a). Teiseks kritiseerib ta piirnormi kindlaksmääramist ökoloogilise taastamise võimaluse (Ecological Recovery Option, ERO) alusel, mis lubab oodata taastumist pärast ajutist kahjustamist. Selle asemel oleks komisjon pidanud kasutama palju rangemat ökoloogilist künnist (Ecological Threshold Option, ETO), mis kahjuliku mõju välistaks (vt selle kohta allpool alljaotis b).
a) Kasutamine sügisel
210.
PAN Europe on seisukohal, et komisjon oleks pidanud keelama ära tsüpermetriini kasutamise sügisel, sest EFSA järelduse kohaselt ei ole sellise kasutamise vastavust taimekaitsemäärusele tõendatud. Üldkohus rikkus selle argumendi tagasilükkamisel õigusnormi.
211.
See argument ei ole siiski veenev.
212.
Taimekaitsemääruse artikli 6 kohaselt võib komisjon toimeaine heakskiitmisel kehtestada tingimusi ja piiranguid, kuid ta ei ole kohustatud seda tegema. Artiklist 4 tuleneb kohustus ainult niivõrd, kuivõrd vastasel korral ei vastaks toimeaine või taimekaitsevahendi, mis seda toimeainet sisaldab, esitatud kasutusala nõuetele. Nagu on märgitud ka vaidlustatud kohtuotsuse punktis 198, tugines komisjon vaidlusaluse pikendamise puhul uuritud taimekaitsevahendi kasutamisele kevadel. Seetõttu pidi komisjon kehtestama ainult need tingimused ja piirangud, mis on vajalikud, et see kasutus vastaks nõuetele.
213.
Seevastu ei ole komisjon kohustatud ega üldse suuteline toimeaine heakskiitmisel reguleerima kõigi seda toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite kõiki mõeldavaid kasutusviise. Vaidlustatud kohtuotsuse punktist 198 nähtub ka, et see on liikmesriikide ülesanne, kui nad taimekaitsemääruse artikli 29 lõike 1 punkti e kohaselt taimekaitsevahendid heaks kiidavad. Nende loamenetluste puhul ei tähenda komisjoni loobumine lisapiirangutest, et kasutusviisid, mis vaidlusaluse pikendamise kohaselt ei ole sõnaselgelt keelatud, oleksid lubatud. Pigem võivad liikmesriigid heaks kiita ainult sellised kasutusviisid, mis on kooskõlas artikli 4 lõikega 3. Seetõttu ei või neil kasutusviisidel eelkõige olla lubamatut mõju keskkonnale (artikli 4 lõike 3 punkt e).
214.
Kohustus tõendada, et sellised mõjud on välistatud, on artikli 29 lõike 2 kohaselt heakskiidu taotlejal. Nii võib ta esitada uuringuid, mida EFSA‑l ei ole ja mis näitavad, et kasutamine sügisel on samuti vastuvõetav. Teise võimalusena võivad rangemad riskivähendamismeetmed, nt suuremad ohutuskaugused või rangemad piirnormid olla piisavad, et seda kasutamist võimaldada.
215.
Seetõttu on PAN Europe’i väide sügisel kasutamise keelu puudumise kohta põhjendamata.
b) Ökoloogiline taastamisväärtus
216.
Pan Europe’i vastuväited ökoloogilise taastamisväärtuse kasutamise vastu on esiteks põhimõtteliselt suunatud asjaolu vastu, et Üldkohus aktsepteeris seda vaidlustatud kohtuotsuse punktides 204 ja 210, ning teiseks selle vastu, et määratud piirnorm on tunduvalt kõrgem kui vastav keskkonnakvaliteedi väärtus, mille liit on kehtestanud veepoliitika raamdirektiivi (
106
) rakendamiseks.
217.
Mis puudutab põhilisi vastuväiteid taastamisväärtuse kasutamise vastu, siis ei nõua taimekaitsemääruse artikli 4 lõike 3 punkt e, et igasugune keskkonnakahju oleks välistatud. Erinevalt näiteks kahjulikust mõjust tervisele (punkt b) on vastuvõetamatu ainult lubamatu mõju keskkonnale. PAN Europe’i vastuväited viitavad küll sellele, et tegemist on negatiivse mõjuga keskkonnale, kuid ei näita, et ökoloogilisel taastamisväärtusel põhinev piirnorm viiks lubamatu mõjuni. Seejuures tuleb arvestada, et mõju kvalifitseerimine lubatavaks või lubamatuks annab komisjonile laia, mitte eeskätt teadusliku, vaid poliitilise (
107
) kaalutlusruumi, et määrata kindlaks, milline kahjulik mõju keskkonnale on toimeaine eeliseid arvestades veel lubatud.
218.
Siiski võib veepoliitika raamdirektiivi alusel kehtestatud keskkonnakvaliteedi standardite rikkumine, mida PAN Europe väidab, olla tugev tõend lubamatust keskkonnamõjust. Lõppude lõpuks on liidu seadusandja need standardid kehtestanud ja vaidlusaluses pikendamises kindlaksmääratud tsüpermetriini piirnorm 0,0038 μg/l põllumaaga piirnevate veekogude puhul on oluliselt leebem kui maksimaalne lubatud kontsentratsioon maismaa pinnavete (0,0006 μg/l) ja muude pinnavete (0,00006 μg/l) puhul. (
108
)
219.
Seda argumenti ei ole siiski vaja rohkem käsitleda.
220.
PAN Europe viitab veealastes õigusaktides kehtestatud piirnormidele nimelt esimest korda ja ainult ühe lausega Üldkohtule esitatud hagis. Sellega laiendab ta seega menetluse eset võrreldes oma vaidega.
221.
Apellatsioonkaebuses väidab PAN Europe, et selle argumendiga ta lihtsalt vastas komisjoni argumentatsioonile, mis on esitatud vaidlustatud otsuses, millega jäeti vaie rahuldamata. Komisjon tugines taastamise piirnormi põhjendamiseks EFSA juhendile. (
109
) Veealaseid õigusakte puudutav argument peab tema arvates üksnes näitama, et piirnorm ei ole selle juhendiga kooskõlas.
222.
Selle väitega tuleb nõustuda osas, et Üldkohtule esitatud hagis peab olema võimalik vastata uutele argumentidele, millega komisjon on vaide rahuldamata jätnud. (
110
) Siiski ei ole selge, mil määral näitaks veealastes õigusaktides kehtestatud piirnormide väidetav rikkumine, et vaidlusaluses pikendamises kehtestatud piirnorm on juhendiga vastuolus. Juhendis selgitatakse küll erinevusi veealaste piirnormide ja taimekaitsevahenditele loa andmisega seotud piirnormide vahel, (
111
) kuid need selgitused viitavad pigem EFSA oletusele, et veealased piirnormid ei ole taimekaitsevahendite heakskiitmisel igal juhul siduvad. (
112
)
223.
Seega oli väide veealastes õigusaktides kehtestatud piirnormide võimaliku rikkumise kohta kohtupraktika tähenduses, mis käsitleb vaidluse eset vaidemenetluses, (
113
) esitatud hilinenult, sest PAN Europe ei esitanud seda juba vaides, vaid esimest korda hagis. Seetõttu toimis Üldkohus õigesti, kui ta lükkas selle vaidlustatud kohtuotsuse punktis 216 vastuvõetamatuse tõttu tagasi.
c) Vahejäreldus
224.
Vastuväited Üldkohtu järelduste kohta, mis puudutavad võimalikku mõju kohta veeorganismidele, on seega osaliselt põhjendamata ja ülejäänud osas vastuvõetamatud.
3. Sihtrühma mittekuuluvad lülijalgsed
225.
EFSA järeldus tuvastas kõrge riski sihtrühma mittekuuluvatele lülijalgsetele, seega peamiselt putukatele, ja nägi selles kriitilist probleemset valdkonda. (
114
) EFSA 2019. aasta arvamuse kohaselt saab seda riski vähendada teatavate, eriti intensiivsete riskivähendamismeetmetega, mis peavad eelkõige vähendama pritsimisel tekkivat kadu rohkem kui 95%. Nende meetmete edukas rakendamine on praktikas aga eelkõige muutlike tuuleolude ja ebatasase maastiku tõttu keeruline. (
115
) Vaidlusaluse pikendamise puhul nõudis komisjon, et välitingimustes pritsimisel rakendataks riskivähendamismeetmeid, et vähendada triivi nii, et kokkupuude toimeainega väljaspool taimekasvatuse piirkondi oleks ≤ 5,8 mg/ha. Vastavalt vaidlustatud otsusele, millega jäeti vaie rahuldamata, on selle piirnormi eesmärk vähendada riski sihtrühma mittekuuluvatele lülijalgsetele piisavalt.
226.
Tuginedes EFSA 2019. aasta arvamusele, kahtles PAN Europe nii vaides kui ka Üldkohtule esitatud hagis, kas seda piirnormi taimekaitsemääruse artikli 4 lõike 3 tähenduses saab realistlikes kasutustingimustes järgida.
227.
Üldkohus kinnitas seevastu vaidlustatud kohtuotsuse punktis 235 komisjoni seisukohta, et ohutu kasutamine on (liikmesriikide ekspertide valdava enamuse poolt) alalises taime-, looma-, toidu- ja söödakomitees kinnitatud.
228.
Vastupidi PAN Europe’i seisukohale ei kujuta see järeldus endast tõendite moonutamist. Nagu komisjon väidab, puudub vaidlus hoopis selles, et liikmesriikide kvalifitseeritud häälteenamus komitees toetas vaidlusalust pikendamist ja komisjoni tehtud järeldusi. Seetõttu tuleb lähtuda sellest, et need liikmesriigid eeldasid, et ohutu kasutamine on realistlikes tingimustes võimalik.
229.
Nagu PAN Europe siiski õigesti märgib, ei ole see järeldus sobiv selleks, et lükata ümber tema kahtlusi, mis põhinevad EFSA avaldustel. Nagu juba mainitud, peab komisjon kõrvalekaldumist EFSA seisukohast piisavalt põhjendama. (
116
) Komisjon ei esita aga realistlike kasutustingimuste osas mingit põhjendust. Seetõttu on nimetatud oletus, et realistlikes tingimustes on kasutamine ohutu, pelk väide.
230.
Arvestades just toetust, mida liikmesriigid väljendavad, kardan ma seetõttu, et kindlaksmääratud piirnormi ja võimalikke kasutusjuhiseid selle rakendamiseks praktikas ei suuda suur osa põllumajandustootjaid järgida. Tõhusad laiaulatuslikud kontrollimeetmed on vaevalt mõeldavad. See võib põhjustada kahju sihtrühma mittekuuluvatele lülijalgsetele, mida komisjon peab vastuvõetamatuks.
231.
Seega on vaidlustatud kohtuotsuse punktis 235 rikutud õigusnormi.
232.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 236 ei ole seda viga parandatud, vaid ka seal on rikutud õigusnormi. On küll tõsi, et ka liikmesriigid võivad taimekaitsevahendeid taimekaitsemääruse artikli 29 lõike 1 punkti e ja artikli 4 lõike 3 kohaselt heaks kiita ainult siis, kui nende ohutu kasutamine realistlikes tingimustes on tõendatud. Kuid nagu on sarnaselt juba seoses pikaajalise toksilisuse hindamisega selgitatud, (
117
) ei või komisjon seetõttu toimeaine heakskiitmisel sellest tõendist loobuda.
233.
Muu hulgas kutsub komisjoni kindlaksmääratud piirnorm liikmesriike üles kehtestama taimekaitsevahendite heakskiitmisel sarnaseid riskivähendamismeetmeid, mida ei saa realistlikes kasutustingimustes rakendada, mistõttu neid tegelikkuses ei järgita.
234.
Seetõttu on ka esimese väite kolmas osa põhjendatud.
G.
Apellatsioonkaebuse väidete läbivaatamise tulemus
235.
Apellatsioonkaebus tuleb seega rahuldada, sest Üldkohus pidas ekslikult õigeks seda, et komisjon ei uurinud enne vaidlusalust pikendamist piisavalt hoolikalt
–
tsüpermetriini isomeeride toksilisust (neljanda väite esimene osa) ja
–
uuritud taimekaitsevahendi pikaajalist toksilisust (viies väide)
ega ole põhjendanud,
–
miks ei ole toksilisuse uuringud tsüpermetriini uue spetsifikatsiooni alusel vajalikud (esimese väite esimene osa) ja
–
kuidas saab lubamatut kahju sihtrühma mittekuuluvatele lülijalgsetele realistlikes kasutustingimustes vältida (esimese väite kolmas osa).
236.
Seega tuleb vaidlustatud kohtuotsus tühistada.
V. Üldkohtule esitatud hagi
237.
Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu kohaselt tühistab Euroopa Kohus Üldkohtu otsuse, kui apellatsioonkaebus on põhjendatud. Ta võib ise teha asja suhtes lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium lubab, või suunata asja tagasi Üldkohtusse otsustamiseks.
238.
Nagu äsja kokku võetud, põhineb apellatsioonkaebuse rahuldamine asjaolul, et Üldkohus kinnitas vaidlustatud kohtuotsuses komisjoni järeldusi vaidlustatud otsuses, millega jäeti vaie rahuldamata, kuigi komisjon ei olnud neis punktides kas kõiki asjakohaseid aspekte uurinud või piisavalt põhjendanud, miks ta EFSA seisukohast kõrvale kaldub. Seetõttu lubab menetlusstaadium teha nende punktide suhtes kohtuotsuse ja ka vaidlustatud otsus, millega jäeti vaie rahuldamata, tuleb tühistada.
239.
Ainult viienda väite puhul võiks olla uurimise jätkamine Üldkohtu poolt mõttekas, kui Euroopa Kohus – erinevalt minust – leiab, et EFSA hindamise puudumist saab asendada referentliikmesriigi hinnanguga. (
118
) Ma ei pea siiski mõttekaks kohtuasja üksnes seetõttu Üldkohtule tagasi saata, sest PAN Europe’l puudus võimalus tutvuda väidetavalt olemasoleva hinnanguga. Peale selle käsitlevad vaidlustatud kohtuotsuse muud puudused igal juhul vaidlustatud otsust, millega jäeti vaie lahendamata. Seetõttu soovitaksin ka sel juhul vaidlustatud otsuse, millega jäeti vaie lahendamata, tühistada.
240.
See ei tähenda muu hulgas tingimata, et komisjon peaks vaidlusaluse pikendamise tühistama või seda muutma. Pigem peaks ta – võimalusel koostöös EFSAga ja arvestades vahepeal kättesaadavaks muutunud uut teavet – uuesti läbi vaatama PAN Europe’i põhjendatud vastuväited. Kõik edasised sammud sõltuvad selle hindamise tulemustest.
VI. Kulud
241.
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 184 lõike 2 kohaselt otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotamise, kui apellatsioonkaebus on põhjendatud ja ta ise teeb kohtuasjas lõpliku otsuse.
242.
Kodukorra artikli 138 lõike 1 kohaselt, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 kohaselt kohaldatakse apellatsioonkaebuste lahendamisel mutatis mutandis, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
243.
Seega kannab komisjon PAN Europe’i kohtukulud ja omaenda kohtukulud.
VII. Ettepanek
244.
Kõikidest esitatud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule järgmise ettepaneku:
1.
Tühistada Üldkohtu 21. veebruari 2024. aasta kohtuotsus PAN Europe vs. komisjon (T‑536/22, EU:T:2024:98).
2.
Tühistada vaidlustatud otsus, millega jäeti vaie rahuldamata ja mille Euroopa Komisjon saatis Pesticide Action Network Europe’ile koos volinik Stella Kyriakidesi kirjaga 23. juunil 2022 inglise keeles ja 18. juulil 2022 prantsuse keeles ning mis registreeriti numbri all Ares(2022)4621502 – 23/06/2022.
3.
Mõista Euroopa Komisjonilt välja Pesticide Action Network Europe’i kohtukulud Üldkohtu ja Euroopa Kohtu menetluses ja jätta tema kohtukulud neis menetlustes tema enda kanda.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Karlsson, C., Winnberg, P., Dennis, C., ja Jonback, H., Toxic, 2003 (esmaesitaja Britney Spears).
(
3
)	Taimekaitsevahendite kasutamise kohta mahepõllumajanduses vt komisjoni 15. juuli 2021. aasta rakendusmääruse (EL) 2021/1165, millega lubatakse mahepõllumajanduslikus tootmises kasutada teatavaid tooteid ja aineid ning koostatakse nende loetelud (ELT 2021, L 253, lk 13), artikkel 1.
(
4
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise ja nõukogu direktiivide 79/117/EMÜ ja 91/414/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2009, L 309, lk 1).
(
5
)	Komisjoni 24. novembri 2021. aasta rakendusmäärus (EL) 2021/2049, millega pikendatakse asendust vajava toimeaine tsüpermetriini heakskiitu vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise kohta ning muudetakse komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 540/2011 lisa (ELT 2021, L 420, lk 6).
(
6
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1367/2006 keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes (ELT 2006, L 264, lk 13) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. oktoobri 2021. aasta määrusega (EL) 2021/1767 (ELT 2021, L 356, lk 1)).
(
7
)	Vt 21. novembri 1991. aasta kohtuotsus Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, punkt 14), 18. juuli 2007. aasta kohtuotsus Industrias Químicas del Vallés vs. komisjon (C‑326/05 P, EU:C:2007:443, punkt 77), 22. detsembri 2010. aasta kohtuotsus Gowan Comércio Internacional e Serviços (C‑77/09, EU:C:2010:803, punkt 57) ning 22. novembri 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Bilbaína de Alquitranes jt (C‑691/15 P, EU:C:2017:882, punkt 35).
(
8
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT 2008, L 353, lk 1).
(
9
)	Komisjoni 19. aprilli 2018. aasta määrus, millega muudetakse [taimekaitsemääruse] II lisa ja sätestatakse teaduslikud kriteeriumid endokriinsüsteemi häireid põhjustavate omaduste kindlakstegemiseks (ELT 2018, L 101, lk 33).
(
10
)	Sätte teine lauseosa arvab küll välja menetlused, mille puhul on komitee nimetatud kuupäevaks määruse eelnõu üle hääletanud, kuid käesoleval juhul algasid komitee arutelud alles 2019. aastal.
(
11
)	Komisjoni 18. septembri 2012. aasta rakendusmäärus, millega kehtestatakse [taimekaitsemääruses] ette nähtud toimeainete heakskiidu pikendamise menetluse rakendamiseks vajalikud sätted (ELT 2012, L 252, lk 26).
(
12
)	Komisjoni 7. novembri 2018. aasta rakendusmäärus, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 844/2012 seoses määrusega (EL) 2018/605 kehtestatud endokriinsüsteemi häireid põhjustavate omaduste kindlaksmääramise teaduslike kriteeriumidega (ELT 2018, L 278, lk 3).
(
13
)	Komisjoni 1. märtsi 2013. aasta määrus, milles sätestatakse toimeainete andmenõuded vastavalt [taimekaitsemäärusele] (ELT 2013, L 93, lk 1) (muudetud komisjoni 24. oktoobri 2014. aasta määrusega (EL) nr 1136/2014, millega muudetakse määrust (EL) nr 283/2013 seoses taimekaitsevahenditega seotud menetluste suhtes kohaldatavate üleminekumeetmetega (ELT 2014, L 307, lk 26)).
(
14
)	Nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiiv 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta (EÜT 1991, L 230, lk 1; ELT eriväljaanne 03/11, lk 332).
(
15
)	EFSA, Arena, M., Auteri, D. jt., 2018. „Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance cypermethrin“, EFSA Journal 2018;16(8):5402, 28 lk, doi: 10.2903/j.efsa.2018.5402.
(
16
)	EFSA, 2019. „Statement on risk mitigation measures on cypermethrin“, EFSA Journal 2019;17(10):5822, 16 lk. https://doi.org/10.2903/j.efsa.2019.5822.
(
17
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punktid 78, 79, 95 ja 114).
(
18
)	9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Agrochem-Maks vs. komisjon (C‑374/20 P, EU:C:2021:990, punktid 53 ja 54) ning juba taimekaitsedirektiivi kohta 18. juuli 2007. aasta kohtuotsus Industrias Químicas del Vallés vs. komisjon (C‑326/05 P, EU:C:2007:443, punktid 75 ja 76) ning 22. detsembri 2010. aasta kohtuotsus Gowan Comércio Internacional e Serviços (C‑77/09, EU:C:2010:803, punktid 55 ja 56).
(
19
)	15. oktoobri 2009. aasta kohtuotsus Enviro Tech (Europe) (C‑425/08, EU:C:2009:635, punkt 47), 21. juuli 2011. aasta kohtuotsus Etimine (C‑15/10, EU:C:2011:504, punkt 60) ning 9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus PlasticsEurope vs. ECHA (C‑119/21 P, EU:C:2023:180, punkt 46).
(
20
)	21. novembri 1991. aasta kohtuotsus Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, punkt 14), 18. juuli 2007. aasta kohtuotsus Industrias Químicas del Vallés vs. komisjon (C‑326/05 P, EU:C:2007:443, punkt 77), 22. detsembri 2010. aasta kohtuotsus Gowan Comércio Internacional e Serviços (C‑77/09, EU:C:2010:803, punkt 57) ning 22. novembri 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Bilbaína de Alquitranes jt (C‑691/15 P, EU:C:2017:882, punkt 35).
(
21
)	Kõigepealt komisjoni 10. juuni 2011. aasta määruses (EL) nr 544/2011, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1107/2009 seoses toimeainete andmenõuetega (ELT 2011, L 155, lk 1) ja hiljem komisjoni 1. märtsi 2013. aasta määruses (EL) nr 283/2013, milles sätestatakse toimeainete andmenõuded vastavalt [taimekaitsemäärusele] (ELT 2013, L 93, lk 1).
(
22
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 69).
(
23
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 70).
(
24
)	21. novembri 1991. aasta kohtuotsus Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, punkt 14) ja 6. novembri 2008. aasta kohtuotsus Madalmaad vs. komisjon (C‑405/07 P, EU:C:2008:613, punkt 56).
(
25
)	26. novembri 1981. aasta kohtuotsus Michel vs. parlament (195/80, EU:C:1981:284, punkt 22), 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsus IPK-München ja komisjon (C‑199/01 P ja C‑200/01 P, EU:C:2004:249, punkt 66) ning 26. juuli 2017. aasta kohtuotsus nõukogu vs. LTTE (C‑599/14 P, EU:C:2017:583, punkt 29).
(
26
)	21. novembri 1991. aasta kohtuotsus Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, punkt 14).
(
27
)	Viidatud eespool joonealuses märkuses 15, punkt 7 (lk 7).
(
28
)	Üldkohtu 13. novembri 2024. aasta kohtuotsus PAN Europe vs. komisjon (T‑104/23, EU:T:2024:823, punkt 2).
(
29
)	28. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Associazione GranoSalus vs. komisjon (C‑313/19 P, EU:C:2020:869, punkt 63).
(
30
)	3. septembri 2020. aasta kohtuotsus Mellifera vs. komisjon (C‑784/18 P, EU:C:2020:630, punkt 79 jj).
(
31
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 36.
(
32
)	12. septembri 2019. aasta kohtuotsus TestBioTech jt vs. komisjon (C‑82/17 P, EU:C:2019:719, punktid 68 ja 69). Vt ka määruse (EL) 2021/1767 põhjendus 21, mille tõlge saksa keelde ei ole kahjuks õnnestunud.
(
33
)	Vt aga allpool käesoleva ettepaneku punkt 222.
(
34
)	12. septembri 2019. aasta kohtuotsus TestBioTech jt vs. komisjon (C‑82/17 P, EU:C:2019:719, punkt 39).
(
35
)	Vt seoses nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiviga 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (ELT 1992, L 206, lk 7) 7. septembri 2004. aasta kohtuotsus Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, punkt 59) ning 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C‑674/17, EU:C:2019:851, punkt 66); jäätmeid käsitlevate õigusnormide kohta 24. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Prato Nevoso Termo Energy (C‑212/18, EU:C:2019:898, punkt 58) ning 24. novembri 2010. aasta direktiivi 2010/75/EL tööstusheidete kohta (ELT 2010, L 334, lk 17) kohta 9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Sdruzhenie Za Zemyata – dostap do pravosadie jt (C‑375/21, EU:C:2023:173, punkt 53). Vt ka Sobotta, C., „Recent applications of the precautionary principle in the jurisprudence of the CJEU – a new yardstick in EU environmental decision making?“, ERA Forum 2020, 723.
(
36
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punktid 78, 79 ja 114).
(
37
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 39.
(
38
)	9. septembri 2003. aasta kohtuotsus Monsanto Agricoltura Italia jt (C‑236/01, EU:C:2003:431, punkt 113), 1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 46) ning 9. novembri 2023. aasta kohtuotsus Global Silicones Council jt vs. komisjon (C‑558/21 P, EU:C:2023:839, punkt 66).
(
39
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 54.
(
40
)	Teistsugune on see järeldus glüfosaadi heakskiidu pikendamise kohta (Álvarez, F., Arena, M., jt (2023). „Peer review of the pesticide risk assessment of the active substance glyphosate“, EFSA Journal, 21(7), 1–52. http://doi.org.10.2903/j.efsa.2023.8164). Seal nimetab EFSA „allesjäänud andmelünki, mis ei põhjusta kriitilisi probleemseid valdkondi või lahendamata jäänud probleeme, kuid mida peetakse andmenõuete täitmiseks vajalikuks ja mis on mõne või kõigi ELi tasandil hinnatud tüüpiliste kasutusviiside puhul olulised (kui ei ole märgitud teisiti). Kuigi need andmelüngad ei ole kriitilised, võivad need põhjustada hindamises ebakindlust ja neid peetakse asjakohaseks“ (lk 37).
(
41
)	Komisjoni 1. märts 2013. aasta määrus, milles sätestatakse toimeainete andmenõuded vastavalt taimekaitsekaitsemäärusele (ELT 2013, L 93, lk 1) (muudetud komisjoni 24. oktoobri 2014. aasta määrusega (EL) nr 1136/2014, millega muudetakse määrust (EL) nr 283/2013 seoses taimekaitsevahenditega seotud menetluste suhtes kohaldatavate üleminekumeetmetega (ELT 2014, L 307, lk 26)).
(
42
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 54.
(
43
)	Järelduse punkt 2 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 10, viies lõik).
(
44
)	Järelduse punkt 3.1 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 11, viimane lõik).
(
45
)	Järelduse punkt 3.1 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 12, jao eelviimane lõik).
(
46
)	Üldkohtule esitatud hagiavalduse lisad, lk 67.
(
47
)	Vt argumentide moonutamise kohta 6. mai 2021. aasta kohtuotsus Bayer CropScience ja Bayer vs. komisjon (C‑499/18 P, EU:C:2021:367, punktid 60 ja 61).
(
48
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 39.
(
49
)	Vt EFSA 1. jagu, Bura, L., Friel, A., Magrans, JO. jt, 2019, „Guidance of EFSA on risk assessments for active substances of plant protection products that have stereoisomers as components or impurities and for transformation products of active substances that may have stereoisomers“, EFSA Journal 2019;17(8):5804, 33 lk, doi: 10.2903/j.efsa.2019.5804.
(
50
)	Vastus apellatsioonkaebusele, punkt 51.
(
51
)	9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Agrochem-Maks vs. komisjon (C‑374/20 P, EU:C:2021:990, punkt 71).
(
52
)	„[D]es informations ont été fournies et jugées suffisantes par l’EMR pour effectuer l’évaluation des risques“.
(
53
)	Hagiavalduse lisade lk 96.
(
54
)	Vt selle kohta kohtujurist Medina ettepanek liidetud kohtuasjades PAN Europe (endokriinseid häireid põhjustavate omaduste kindlaksmääramine) (C‑309/22 ja C‑310/22, EU:C:2023:717, punkt 6).
(
55
)	Järelduse punkt 2 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 9, seitsmes lõik).
(
56
)	Järelduse punkt 9 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 19 jj).
(
57
)	Vaidlusaluse pikendamise põhjendus 16.
(
58
)	2. aprilli 2009. aasta kohtuotsus France Télécom vs. komisjon (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, punkt 29), 13. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Euroopa Liit vs. Kendrion (C‑150/17 P, EU:C:2018:1014, punkt 80) ning 8. juuni 2023. aasta kohtuotsus Severstal ja NLMK vs. komisjon (C‑747/21 P ja C‑748/21 P, EU:C:2023:459, punkt 40).
(
59
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punktid 61–65.
(
60
)	Vt 9. juuni 2011. aasta kohtuotsus Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon (C‑465/09 P – C‑470/09 P, EU:C:2011:372, punkt 171) ja 17. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon (C‑632/20 P, EU:C:2023:28, punkt 48).
(
61
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punktid 78, 79, 95 ja 114).
(
62
)	Järelduse punkt 2 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 9, seitsmes lõik).
(
63
)	25. aprilli 2024. aasta kohtuotsus PAN Europe (endokriinseid häireid põhjustavate omaduste kindlaksmääramine) (C‑309/22 ja C‑310/22, EU:C:2024:356, punkt 86).
(
64
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 39.
(
65
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 80), 9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Agrochem-Maks vs. komisjon (C‑374/20 P, EU:C:2021:990, punkt 128) ning 22. juuni 2023. aasta kohtuotsus Arysta LifeScience Great Britain vs. komisjon (C‑259/22 P, EU:C:2023:513, punkt 73).
(
66
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punktid 112, 114 ja 116).
(
67
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 112).
(
68
)	25. aprilli 2024. aasta kohtuotsus PAN Europe (endokriinseid häireid põhjustavate omaduste kindlaksmääramine) (C‑309/22 ja C‑310/22, EU:C:2024:356, punkt 87).
(
69
)	Neid nõudeid täpsustavad ECHA (European Chemicals Agency) ja EFSA (European Food Safety Authority), keda tehniliselt toetab Joint Research Centre (JRC), Andersson, N., Arena, M. jt, 2018, „Guidance for the identification of endocrine disruptors in the context of Regulations (EU) No 528/2012 and (EC) No 1107/2009“, EFSA Journal 2018;16(6):5311, 135 lk, https://doi.org/10.2903/j.efsa.2018.5311. ECHA-18-G-01-EN.
(
70
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 39.
(
71
)	Vt eespool joonealuses märkuses 35 esitatud viited.
(
72
)	Selle kohta 1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 112).
(
73
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 113).
(
74
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 115).
(
75
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 116). Vt ka eespool punktid 124–128.
(
76
)	Vt 3. aprilli 2014. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. komisjon (C‑559/12 P, EU:C:2014:217, punkt 103).
(
77
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 114).
(
78
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punktid 69 ja 116).
(
79
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 70).
(
80
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 80).
(
81
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 39.
(
82
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punktid 113–116).
(
83
)	Komisjoni 10. juuni 2011. aasta määruse (EL) nr 544/2011, millega rakendatakse [taimekaitsemäärust] seoses toimeainete andmenõuetega (ELT 2011, L 155, lk 1), lisa punkt 5.5 või komisjoni 1. märtsi 2013. aasta määruse (EL) nr 283/2013, milles sätestatakse toimeainete andmenõuded vastavalt [taimekaitsemäärusele] (ELT 2013, L 93, lk 1), lisa punkt 5.5. Komisjon ja Üldkohus viitavad viimati nimetatud regulatsioonile, kuid pikendamismenetluse kohta kättesaadava teabe põhjal ei olnud seda ka praegusel juhul võimalik kontrollida.
(
84
)	Komisjoni 10. juuni 2011. aasta määruse, millega rakendatakse [taimekaitsemäärust] seoses taimekaitsevahendite andmenõuetega (ELT 2011, L 155, lk 67), lisa A osa 7. jagu või komisjoni 1. märtsi 2013. aasta määruse (EL) nr 284/2013, milles sätestatakse taimekaitsevahendite andmenõuded vastavalt [taimekaitsemäärusele] (ELT 2013, L 93, lk 85), lisa A osa 7. jagu. Komisjon ja Üldkohus viitavad viimati nimetatud sättele, kuid pikendamismenetluse kohta kättesaadava teabe põhjal ei olnud seda võimalik kontrollida.
(
85
)	Vt 6. septembri 2018. aasta kohtuotsus Tšehhi Vabariik vs. komisjon (C‑4/17 P, EU:C:2018:678, punkt 24) ja 19. märtsi 2020. aasta kohtuotsus ClientEarth vs. komisjon (C‑612/18 P, EU:C:2020:223, punkt 15).
(
86
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punktid 113 ja 114).
(
87
)	1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 116).
(
88
)	22. märtsi 1961. aasta kohtuotsus Snupat vs. Ülemamet (42/59 ja 49/59, EU:C:1961:5, saksakeelse versiooni lk 169) ning 4. juuni 2013. aasta kohtuotsus ZZ (C‑300/11, EU:C:2013:363, punkt 56).
(
89
)	4. juuni 2013. aasta kohtuotsus ZZ (C‑300/11, EU:C:2013:363, punkt 58).
(
90
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiiv 2003/4/EÜ keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2003, L 41, lk 26; ELT eriväljaanne 15/07, lk 375).
(
91
)	23. novembri 2016. aasta kohtuotsused komisjon vs. Stichting Greenpeace Nederland ja PAN Europe (C‑673/13 P, EU:C:2016:889, punkt 74) ning Bayer CropScience ja Stichting De Bijenstichting (C‑442/14, EU:C:2016:890, punkt 77).
(
92
)	Vt 23. novembri 2016. aasta kohtuotsused komisjon vs. Stichting Greenpeace Nederland ja PAN Europe (C‑673/13 P, EU:C:2016:889, punkt 75) ning Bayer CropScience ja Stichting De Bijenstichting (C‑442/14, EU:C:2016:890, punkt 78) ning 1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt (C‑616/17, EU:C:2019:800, punkt 108).
(
93
)	Järelduse punkt 1 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 8, teine lõik).
(
94
)	Järelduse punkt 2 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 8, kolmas lõik).
(
95
)	Järelduse punkt 5 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 14, kolmas lõik).
(
96
)	Järelduse punkt 9.2 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 20).
(
97
)	Järelduse punkt 2 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 8, kolmas lõik).
(
98
)	Järelduse punkt 2 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 9, neljas lõik).
(
99
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 164 jj.
(
100
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punktid 43 ja 44.
(
101
)	Hagiavalduse lisade lk 84.
(
102
)	Järelduse punktid 2 ja 5 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 8, kolmas lõik, ja lk 14, kolmas lõik).
(
103
)	Järelduse punkt 2 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 8, kolmas lõik).
(
104
)	Järelduse punkt 5 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 14, viies ja kuues lõik).
(
105
)	Viidatud eespool joonealuses märkuses 16, punkt 2.1, lk 6 jj, ning lisa A, lk 13 ja 14.
(
106
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiiv 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (EÜT 2000, L 327, lk 1; ELT eriväljaanne 15/05, lk 275).
(
107
)	Vt kohtujurist Ćapeta ettepanek liidetud kohtuasjades Prantsusmaa vs. komisjon ja komisjon vs. CWS Powder Coatings jt (C‑71/23 P ja C‑82/23 P, EU:C:2025:65, punktid 72 ning 73).
(
108
)	Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/105/EÜ, mis käsitleb keskkonnakvaliteedi standardeid veepoliitika valdkonnas ning millega muudetakse nõukogu direktiive 82/176/EMÜ, 83/513/EMÜ, 84/156/EMÜ, 84/491/EMÜ, 86/280/EMÜ ja tunnistatakse need seejärel kehtetuks ning muudetakse direktiivi 2000/60/EÜ (ELT 2008, L 348, lk 84) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. augusti 2013. aasta direktiiviga 2013/39/EL (ELT 2013, L 226, lk 1)), I lisa punkt 41.
(
109
)	EFSA PPR Panel (EFSA Panel on Plant Protection Products and their Residues), 2013. „Guidance on tiered risk assessment for plant protection products for aquatic organisms in edge-of-field surface waters“, EFSA Journal 2013; 11(7):3290, 268 lk. doi:10.2903/j.efsa.2013.3290.
(
110
)	Vt seoses vastusega uutele argumentidele vaidlustatud kohtuotsuses joonealuses märkuses 85 esitatud viited.
(
111
)	Eespool joonealuses märkuses 109 viidatud juhend, punkt 11.5, lk 157–159.
(
112
)	Vt eespool joonealuses märkuses 109 viidatud juhend, lk 165.
(
113
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 56.
(
114
)	Järelduse punkt 5 (viidatud eespool joonealuses märkuses 15, lk 14, seitsmes lõik, ja lk 15, neljas lõik).
(
115
)	Viidatud eespool joonealuses märkuses 16, punktid 2.2 ja 2.3, lk 8 jj, ning lisa A, lk 14 jj.
(
116
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 43.
(
117
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 169 jj.
(
118
)	Vt eespool käesoleva ettepaneku punktid 172–185.