62023CJ0040_RES
Vec C‑40/23 P
Európska komisia
proti
Holandskému kráľovstvu
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 13. júna 2024
„Odvolanie – Štátna pomoc – Zákon zakazujúci používanie uhlia na výrobu elektrickej energie – Predčasné uzavretie uhoľnej elektrárne – Poskytnutie kompenzácie – Rozhodnutie, ktorým sa opatrenie vyhlasuje za zlučiteľné s vnútorným trhom bez toho, aby sa rozhodlo o existencii štátnej pomoci – Výkon právomoci Európskej komisie“
Pomoc poskytovaná štátmi – Preskúmanie Komisiou – Právomoc – Prijatie rozhodnutia konštatujúceho zlučiteľnosť štátneho opatrenia s vnútorným trhom bez predchádzajúcej kvalifikácie tohto opatrenia ako štátnej pomoci – Rozhodnutie, ktoré presahuje právomoci Komisie
(Články 101 a 108 ZFEÚ)
(pozri body 37 – 49)
Zhrnutie
Súdny dvor zamietnutím odvolania, ktoré podala Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu zo 16. novembra 2022 (
1
) vo veci medzi ňou a Holandským kráľovstvom, spresnil podmienky výkonu právomoci Komisie preskúmať zlučiteľnosť vnútroštátneho opatrenia s vnútorným trhom z hľadiska článkov 107 a 108 ZFEÚ. Všeobecný súd vo svojom rozsudku uviedol, že Komisia nemohla rozhodnúť o zlučiteľnosti vnútroštátneho opatrenia s vnútorným trhom bez toho, aby najskôr rozhodla, že toto opatrenie predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
V roku 2019 holandské orgány v súlade so smernicou 2015/1535 (
2
) oznámili Komisii návrh zákona o zákaze používania uhlia na výrobu elektrickej energie. Cieľom tohto zákona bolo zníženie emisií oxidu uhličitého (CO2) v Holandsku a stanovil možnosť priznať kompenzáciu za ujmu spôsobenú uhoľnej elektrárni, ktorá by bola v porovnaní s ostatnými elektrárňami rovnakého druhu neprimerane dotknutá zákazom používania uhlia na výrobu elektrickej energie. Tento návrh zákona však nebol oznámený Komisii podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ.
Po oznámení návrhu zákona podľa smernice 2015/1535 Komisia začala z vlastnej iniciatívy skúmať informácie týkajúce sa údajnej pomoci a rozhodnutím z 12. mája 2020 (
3
) dospela k záveru, že predmetné opatrenie bolo zlučiteľné s vnútorným trhom v súlade s článkom 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ (
4
), avšak bez toho, aby konštatovala, že toto opatrenie poskytlo príjemcovi výhodu, a teda predstavovalo štátnu pomoc.
Holandské kráľovstvo preto podalo žalobu o neplatnosť proti tomuto rozhodnutiu na Všeobecný súd, pričom Komisii vytklo, že prekročila svoje právomoci a vyvolala právnu neistotu. Po tom, čo Všeobecný súd zrušil uvedené rozhodnutie, Komisia podala odvolanie proti jeho rozsudku na Súdny dvor.
Posúdenie Súdneho dvora
Na podporu svojho odvolania Komisia najmä uviedla, že Všeobecný súd tým, že rozhodol, že nemá právomoc rozhodnúť, že opatrenie je zlučiteľné s vnútorným trhom bez toho, aby najskôr konštatovala, že toto opatrenie je štátnou pomocou, podal príliš reštriktívny výklad článku 107 ods. 3 ZFEÚ. Podľa Komisie sa pojem „pomoc“ v tomto článku vzťahuje aj na opatrenia, ktorých kvalifikácia ako štátnej pomoci zostáva neistá.
V tejto súvislosti Súdny dvor uviedol, že hoci je pojem „pomoc“ použitý v článku 107 ods. 1 ZFEÚ v bežnom jazyku, v odseku 3 toho istého článku označuje jedine štátnu pomoc. Z článku 107 ods. 1 ZFEÚ totiž vyplýva, že jedine opatrenia, ktoré spĺňajú podmienky vyplývajúce z tohto odseku 1 a ktoré v dôsledku toho predstavujú štátnu pomoc, sú nezlučiteľné s vnútorným trhom, pokiaľ Zmluva neustanovuje inak. Článok 107 ods. 3 ZFEÚ, ktorý odchylne od tohto ustanovenia vymenúva opatrenia, ktoré možno považovať za zlučiteľné s vnútorným trhom, sa preto môže týkať len štátnej pomoci.
Hoci je pravda, že článok 107 ZFEÚ nestanovuje procesné pravidlá ani sa priamo netýka právomocí Komisie, nič to nemení na tom, že z tohto ustanovenia vyplýva, že kvalifikácia opatrenia ako štátnej pomoci v zmysle odseku 1 uvedeného ustanovenia predstavuje predchádzajúcu podmienku prípadného uplatnenia výnimky, ako je stanovená v odseku 3 tohto článku. Európska únia má teda právomoc rozhodnúť o zlučiteľnosti opatrení predstavujúcich štátnu pomoc s vnútorným trhom, ale nemá právomoc rozhodnúť o zlučiteľnosti opatrení, ktoré neboli určené za opatrenia predstavujúce štátnu pomoc. Článok 108 ZFEÚ zveruje výkon tejto právomoci Komisii, ktorej činnosť je preskúmateľná Súdnym dvorom. Inštitúcie Únie pritom môžu konať len v medziach svojich zverených právomocí.
Vzhľadom na vyššie uvedené Súdny dvor rozhodol, že Všeobecný súd správne zrušil sporné rozhodnutie.
(
1
)	Rozsudok zo 16. novembra 2022, Holandsko/Komisia (T‑469/20, EU:T:2022:713).
(
2
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 9. septembra 2015, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických predpisov a pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti (Ú. v. EÚ L 241, 2015, s. 1).
(
3
)	Rozhodnutie Komisie C(2020) 2998 final z 12. mája 2020 týkajúce sa štátnej pomoci SA.54537 (2020/NN) – Holandsko, Zákaz používania uhlia na výrobu elektrickej energie v Holandsku (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
(
4
)	Podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ „s vnútorným trhom je zlučiteľná:... c) pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom“.