62023CJ0484
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (piata komora)
z 26. júna 2025 (
*1
)
„Odvolanie – Hospodárska súťaž – Koncentrácie – Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom – Žaloba podaná treťou osobou – Prípustnosť – Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ – Aktívna legitimácia“
Vo veci C‑484/23 P,
ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 27. júla 2023,
Mainova AG, so sídlom vo Frankfurte nad Mohanom (Nemecko), v zastúpení: C. Schalast, Rechtsanwalt,
odvolateľka,
ďalší účastníci konania:
Európska komisia, v zastúpení: G. Meessen a I. Zaloguin, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci F. C. Haus a J. Mädler, Rechtsanwälte,
žalovaná v prvostupňovom konaní,
Spolková republika Nemecko, v zastúpení: J. Möller a R. Kanitz, splnomocnení zástupcovia,
E.ON SE, so sídlom v Essene (Nemecko), v zastúpení: pôvodne C. Barth, C. Grave, D.‑J. dos Santos Goncalves a R. Seifert, Rechtsanwälte, neskôr C. Barth, A. Fuchs, C. Grave a D.‑J. dos Santos Goncalves, Rechtsanwälte,
RWE AG, so sídlom v Essene, v zastúpení: pôvodne U. Scholz, J. Siegmund a J. Ziebarth, Rechtsanwälte, neskôr U. Scholz, J. Siegmund a M. von Armansperg, Rechtsanwälte,
vedľajší účastníci v prvostupňovom konaní,
SÚDNY DVOR (piata komora),
v zložení: predsedníčka piatej komory M. L. Arastey Sahún, sudcovia D. Gratsias, E. Regan, J. Passer (spravodajca) a B. Smulders,
generálna advokátka: L. Medina,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Spoločnosť Mainova AG sa svojím odvolaním domáha zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 17. mája 2023, Mainova/Komisia (T‑320/20, ďalej len napadnutý rozsudok, EU:T:2023:264), ktorým Všeobecný súd zamietol ako neprípustnú jej žalobu na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2019) 1711 final z 26. februára 2019, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a Dohodou o EHP (vec M.8871 – RWE/E.ON Assets) (Ú. v. EÚ C 111, 2020, s. 1, ďalej len „sporné rozhodnutie“).
Okolnosti predchádzajúce sporu
2
Okolnosti predchádzajúce sporu boli opísané v bodoch 2 až 14 napadnutého rozsudku a možno ich zhrnúť takto.
Kontext koncentrácie
3
RWE AG je spoločnosť založená podľa nemeckého práva, ktorá v čase oznámenia plánovanej koncentrácie pôsobila v celom dodávateľskom reťazci energie vrátane odvetvia výroby, veľkoobchodných dodávok, dopravy, distribúcie, maloobchodného predaja energie, ako aj služieb v oblasti energetiky poskytovaných spotrebiteľom. RWE a jej dcérske spoločnosti vrátane spoločnosti innogy SE pôsobia vo viacerých členských štátoch.
4
E.ON SE je spoločnosť založená podľa nemeckého práva, ktorá v tom istom čase vykonávala činnosti v celom dodávateľskom reťazci elektrickej energie, či už vo výrobe, veľkoobchode, distribúcii alebo maloobchodnom predaji elektrickej energie. E.ON vlastní a prevádzkuje aktíva na výrobu elektrickej energie vo viacerých členských štátoch.
5
Odvolateľka je regionálnou spoločnosťou pôsobiacou v oblasti dodávok a výroby energie v Nemecku.
6
Koncentrácia, o ktorú ide v prejednávanej veci, je súčasťou komplexnej výmeny aktív medzi spoločnosťami RWE a E.ON, ktorú oba dotknuté podniky oznámili 11. a 12. marca 2018 (ďalej len „celková koncentrácia“). Prvou koncentráciou, teda koncentráciou, o ktorú ide v prejednávanej veci, chce RWE nadobudnúť výlučnú alebo spoločnú kontrolu nad určitými výrobnými zariadeniami spoločnosti E.ON. Druhá koncentrácia spočíva v tom, že E.ON nadobudne výlučnú kontrolu nad distribučnými a maloobchodnými činnosťami, ako aj nad určitými výrobnými zariadeniami spoločnosti innogy, kontrolovanej spoločnosťou RWE. Pokiaľ ide o tretiu koncentráciu, podľa nej má RWE nadobudnúť 16,67 % akcií spoločnosti E.ON.
7
Odvolateľka zaslala 22. júna 2018 Európskej komisii list, v ktorom vyjadrila, že si želá zúčastniť sa na konaní týkajúcom sa prvej a druhej koncentrácie, a teda dostať príslušné dokumenty.
8
Dňa 28. septembra 2018 sa uskutočnilo stretnutie odvolateľky s Komisiou.
9
Druhá koncentrácia (ďalej len „koncentrácia M.8870“) bola Komisii oznámená 31. januára 2019. Komisia prijala rozhodnutie C(2019) 6530 final zo 17. septembra 2019, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a Dohodou o EHP (vec M.8870 – E.ON/Innogy) (Ú. v. EÚ C 379, 2020, s. 16).
10
Tretia koncentrácia bola oznámená Bundeskartellamt (Spolkový úrad pre hospodársku súťaž, Nemecko), ktorý ju rozhodnutím z 26. februára 2019 (vec B8‑28/19) povolil.
Správne konanie
11
Komisii bolo 22. januára 2019 doručené oznámenie o zamýšľanej koncentrácii podľa článku 4 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (nariadenie ES o fúziách) (Ú. v. EÚ L 24, 2004, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40), v rámci ktorej chcela spoločnosť RWE v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) uvedeného nariadenia nadobudnúť výlučnú alebo spoločnú kontrolu nad určitými výrobnými aktívami spoločnosti E.ON.
12
Komisia 31. januára 2019 uverejnila v Úradnom vestníku Európskej únie predbežné oznámenie o koncentrácii (vec M.8871 – RWE/E.ON Assets) (Ú. v. EÚ C 38, 2019, s. 22; ďalej len „koncentrácia M.8871“) v súlade s článkom 4 ods. 3 nariadenia č. 139/2004.
13
V rámci skúmania koncentrácie M.8871 Komisia vykonala prieskum trhu, a preto zaslala niektorým podnikom vrátane odvolateľky dotazník, na ktorý odvolateľka odpovedala 4. februára 2019.
14
Listom z 28. januára 2019 odvolateľka požiadala úradníka povereného vypočutím, aby jej priznal postavenie dotknutej tretej osoby na účely jej vypočutia v rámci konania týkajúceho sa koncentrácie M.8871. Úradník poverený vypočutím tejto žiadosti vyhovel listom zo 7. februára 2019.
Sporné rozhodnutie
15
Komisia 26. februára 2019 prijala napadnuté rozhodnutie, ktorým bola koncentrácia M.8871 vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom v štádiu preskúmania stanovenom v článku 6 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 139/2004 a v článku 57 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP) z 2. mája 1992 (Ú. v. ES L 1, 1994, s. 3; Mim. vyd. 11/052, s. 3).
Žaloba na Všeobecnom súde a napadnutý rozsudok
16
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 27. mája 2020 podala odvolateľka žalobu o neplatnosť sporného rozhodnutia.
17
Odvolateľka uviedla šesť žalobných dôvodov, z ktorých prvý bol založený na porušení jej práva na účinnú súdnu ochranu, druhý na porušení jej práva byť vypočutá, tretí na nesprávnom rozdelení analýzy celkovej koncentrácie, štvrtý na zjavne nesprávnych posúdeniach, piaty na porušení povinnosti náležitej starostlivosti a šiesty na zneužití právomoci.
18
Napadnutým rozsudkom Všeobecný súd zamietol žalobu ako neprípustnú z toho dôvodu, že odvolateľka nebola osobne dotknutá sporným rozhodnutím v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, a v dôsledku toho nemala aktívnu legitimáciu.
19
V tejto súvislosti Všeobecný súd v bodoch 25 až 46 napadnutého rozsudku preskúmal rozsah a význam účasti odvolateľky na správnom konaní týkajúcom sa koncentrácie M.8871 a v podstate uviedol, že odpoveď odvolateľky na prieskum trhu vedený Komisiou, ktorá bola poskytnutá v reakcii na žiadosť Komisie, nemôže byť určujúca, pokiaľ ide o „aktívnu“ povahu tejto účasti. Všeobecný súd tak po tom, čo zamietol určité tvrdenia odvolateľky smerujúce k spochybneniu tohto posúdenia, dospel k záveru, že odvolateľka sa aktívne nezúčastnila na správnej fáze konania týkajúceho sa koncentrácie M.8871. Všeobecný súd okrem iného vzhľadom na neexistenciu osobitných okolností týkajúcich sa ovplyvnenia postavenia odvolateľky na trhu touto koncentráciou rozhodol, že odvolateľka nie je sporným rozhodnutím osobne dotknutá v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov odvolacieho konania
20
Odvolateľka návrhom podaným do kancelárie Súdneho dvora 27. júla 2023 podala toto odvolanie.
21
V ten istý deň odvolateľka, ktorá navyše v roku 2021 podala žalobu o neplatnosť rozhodnutia C(2019) 6530 final (vec T‑64/21), ktorú Všeobecný súd 27. júla 2023 ešte prejednával, podala návrh na prerušenie konania o tomto odvolaní až do vyhlásenia rozsudku Všeobecného súdu o uvedenej žalobe o neplatnosť.
22
Rozhodnutím z 19. septembra 2023 predseda Súdneho dvora po vypočutí účastníkov konania o tomto návrhu na prerušenie konania, ako aj o prípadnom spojení deviatich odvolaní – vrátane tohto odvolania – vo veciach C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑466/23 P, C‑467/23 P, C‑468/23 P, C‑469/23 P, C‑470/23 P, C‑484/23 P a C‑485/23 P, ktoré boli podané proti rozsudkom Všeobecného súdu vo veciach T‑312/20, T‑313/20, T‑314/20, T‑315/20, T‑317/20, T‑318/20, T‑319/20, T‑320/20 a T‑321/20, zamietol uvedený návrh na prerušenie konania a nariadil len spojenie odvolaní vo veciach C‑464/23 P, C‑465/23 P, C‑467/23 P, C‑468/23 P a C‑470/23 P, týkajúcich sa rozsudkov Všeobecného súdu, ktorými bolo rozhodnuté vo veci samej, s vylúčením štyroch ďalších odvolaní vrátane tohto odvolania, ktoré boli podané proti rozsudkom, ktorými Všeobecný súd rozhodol, že žaloby boli neprípustné.
23
Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnutý rozsudok a sporné rozhodnutie,
–
subsidiárne zrušil napadnutý rozsudok a vrátil vec Všeobecnému súdu na nové rozhodnutie,
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy prvostupňového aj odvolacieho konania.
24
Komisia a ďalší účastníci konania navrhujú, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolanie a
–
uložil odvolateľke povinnosť nahradiť trovy konania.
O odvolaní
25
Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza štyri odvolacie dôvody založené na nesprávnom výklade článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ (prvý odvolací dôvod), porušení zásady a pravidiel právneho štátu (druhý odvolací dôvod), nesprávnom rozdelení správnych konaní (tretí odvolací dôvod) a nesprávnych posúdeniach v rámci zohľadnenia dohody Investor Relationship Agreement (dohoda o vzťahoch medzi investormi), uzavretej medzi spoločnosťami RWE a E.ON (štvrtý odvolací dôvod).
26
Najprv treba preskúmať prvú a tretiu časť prvého odvolacieho dôvodu, potom druhý odvolací dôvod a napokon druhú časť prvého odvolacieho dôvodu.
O prvej a tretej časti prvého odvolacieho dôvodu založeného na nesprávnom výklade článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ
O prvej časti
– Argumentácia účastníkov konania
27
V prvej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odkázal len na stupeň účasti odvolateľky na konaní a následne dospel k záveru, že jej účasť na správnom konaní bola bezvýznamná a že jej príspevok nemohol ovplyvniť výsledok tohto konania. Nesprávnosť takéhoto posúdenia podľa odvolateľky potvrdzuje skutočnosť, že Komisia môže na základe posúdenia skutočného vplyvu na výsledok konania rozhodnúť o aktívnej legitimácii. V skutočnosti stačí, aby príspevok dotknutého žalobcu bol čo len spôsobilý ovplyvniť výsledok konania. Okrem toho sa odvolateľka domnieva, že – ako preukazujú odôvodnenia 68 a 69 sporného rozhodnutia – Komisia zohľadnila pochybnosti, ktoré vyjadrila odvolateľka, takže odvolateľka ovplyvnila výsledok konania. V dôsledku toho stanovisko Všeobecného súdu týkajúce sa nedostatočnosti príspevku odvolateľky nemá žiadny právny ani skutkový základ.
28
Všeobecný súd navyše podľa odvolateľky nezohľadnil skutočnosť, že účasť odvolateľky na konaní týkajúcom sa koncentrácie M.8871 sa mala preskúmať spoločne s jej účasťou na konaní týkajúcom sa koncentrácie M.8870.
29
Komisia podporovaná spoločnosťami E.ON a RWE spochybňuje tvrdenia odvolateľky.
– Posúdenie Súdnym dvorom
30
Na úvod treba pripomenúť, že podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ môže fyzická alebo právnická osoba podať žalobu proti rozhodnutiu určenému inej osobe, keď sa jej toto rozhodnutie priamo a osobne týka.
31
V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že iné osoby ako tie, ktorým je rozhodnutie určené, môžu tvrdiť, že sa ich rozhodnutie osobne týka, iba vtedy, keď sa ich týka na základe ich určitých osobitných vlastností alebo na základe okolnosti, ktorá ich charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, a tým ich individualizuje obdobným spôsobom ako osobu, ktorej je takéto rozhodnutie určené (rozsudok zo 14. septembra 2023, Land Rheinland‑Pfalz/Deutsche Lufthansa, C‑466/21 P, EU:C:2023:666, bod 77 a citovaná judikatúra).
32
V prípade rozhodnutia vyhlasujúceho koncentráciu za zlučiteľnú s vnútorným trhom a pokiaľ ide o tretí podnik, treba to, či je osobne dotknutý, posúdiť v závislosti od súboru súhlasných nepriamych dôkazov alebo skutočností, ktoré sa môžu týkať tak účasti tohto podniku na správnom konaní, ako aj ovplyvnenia jeho postavenia na trhu. Ako Všeobecný súd správne uviedol v bode 26 napadnutého rozsudku, aj keď obyčajná účasť na konaní určite sama osebe nepostačuje na preukázanie, že rozhodnutie sa žalobcu osobne týka, najmä v oblasti koncentrácií, ktorých podrobné preskúmanie si vyžaduje pravidelný kontakt s veľkým počtom podnikov, faktom zostáva, že aktívna účasť na tomto konaní predstavuje skutočnosť, ktorú judikatúra v oblasti hospodárskej súťaže, vrátane osobitnej oblasti preskúmavania koncentrácií, pravidelne zohľadňuje spolu s inými osobitnými okolnosťami na účely preukázania prípustnosti žaloby. Okrem toho súčasné a budúce postavenie podniku, ktorý nie je účastníkom koncentrácie, na trhu, ktorý môže byť ovplyvnený touto koncentráciou, musí byť podstatne ovplyvnené, aby tento podnik mohol byť osobne dotknutý rozhodnutím, ktorým sa konštatuje zlučiteľnosť uvedenej koncentrácie s vnútorným trhom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 31. marca 1998, Francúzsko a i./Komisia, C‑68/94 a C‑30/95, EU:C:1998:148, body 54 až 56, ako aj citovanú judikatúru).
33
Pokiaľ ide o výhradu týkajúcu sa posúdenia Všeobecného súdu, podľa ktorého bola účasť odvolateľky na správnom konaní príliš nepatrná na to, aby ju bolo možné kvalifikovať ako aktívnu, toto posúdenie neobsahuje žiadne nesprávne právne posúdenie.
34
Na jednej strane totiž Všeobecný súd v bodoch 25 a 26 napadnutého rozsudku správne pripomenul uplatniteľnú judikatúru, a to judikatúru uvedenú v bodoch 31 a 32 tohto rozsudku.
35
Na druhej strane v bode 29 napadnutého rozsudku uviedol – pričom to nebolo spochybnené –, že na stretnutí s Komisiou 28. septembra 2018, ktoré sa malo týkať koncentrácií M.8870 a M.8871, prezentácia, ktorú pripravila odvolateľka, neobsahovala žiadnu pripomienku ku koncentrácii M.8871. Všeobecný súd v tomto bode 29 ďalej uviedol, že zápisnica z tohto stretnutia tiež preukazuje, že diskusie sa týkali len koncentrácie M.8870.
36
Všeobecný súd po tom, čo v bodoch 28 až 32 napadnutého rozsudku opísal rôzne spôsoby účasti odvolateľky na správnom konaní, v bode 33 tohto rozsudku – bez toho, aby bol predložený dôkaz o opaku – konštatoval, že pokiaľ ide o koncentráciu M.8871, ktorá je ako jediná dotknutá v prejednávanej veci, pripomienky odvolateľky boli zhrnuté v jej odpovediach na prieskum trhu, ktorý vykonala Komisia, a dodal, že pripomienky uvedené v liste odvolateľky z 22. júna 2018 boli formulované všeobecne a ich cieľom bolo najmä preukázať jej záujem na konaní, aby sa jej následne umožnilo podrobnejšie a presnejšie vyjadriť svoje stanovisko Komisii, takže tieto pripomienky neboli určujúce. Napokon v bodoch 34 a 36 uvedeného rozsudku Všeobecný súd po tom, čo správne poznamenal, že odpoveď na dotazník o prieskume trhu nemožno samu osebe považovať za skutočnosť postačujúcu na individualizáciu hospodárskeho subjektu, dospel k záveru, že v prejednávanej veci odpoveď odvolateľky na prieskum trhu v konaní týkajúcom sa koncentrácie M.8871 nemohla určiť aktívnu povahu jej účasti na tomto konaní.
37
V rozsahu, v akom odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd nezohľadnil skutočnosť, že z odôvodnení 68 a 69 sporného rozhodnutia vyplýva, že Komisia zohľadnila jej pripomienky v priebehu správneho konania, treba konštatovať, že v týchto odôvodneniach Komisia odpovedala na obavy niektorých subjektov, ktoré sú vo vzťahu ku koncentrácii tretími stranami, pričom nebolo preukázané, že odvolateľka patrí medzi tieto subjekty.
38
Okrem toho sa odvolateľka márne odvoláva na rozsudky z 3. apríla 2003, BaByliss/Komisia (T‑114/02, EU:T:2003:100), a zo 4. júla 2006, easyJet/Komisia (T‑177/04, EU:T:2006:187), v snahe vyvodiť z nich, že sa zúčastnila správneho konania nad rámec toho, čo vyžaduje judikatúra. Treba totiž poznamenať, že vo veciach, v ktorých boli vydané tieto rozsudky, účastníci konania na rozdiel od priebehu prejednávanej veci predložili podrobné pripomienky k predmetnému konaniu, odpovedali na otázky Komisie a zúčastnili sa na diskusiách v tejto súvislosti.
39
Odvolateľka tiež márne odkazuje na rozsudok Súdneho dvora z 28. januára 1986, Cofaz a i./Komisia (169/84, EU:C:1986:42), ako aj na rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. októbra 2004, Lenzing/Komisia (T‑36/99, EU:T:2004:312), a tvrdí, že na konštatovanie existencie aktívnej účasti stačí, aby príspevok zainteresovanej strany bol čo len spôsobilý ovplyvniť výsledok správneho konania. Bez ohľadu na skutočnosť, že účasť je spôsobilá ovplyvniť výsledok uvedeného konania len vtedy, ak do tohto konania prinesie informácie, ktoré sú dostatočne relevantné a dôležité na tento účel, k čomu v prejednávanej veci nedošlo, ako vyplýva z bodu 35 vyššie, treba uviesť, že v každej z vecí, v ktorých boli vydané rozsudky, na ktoré sa odvoláva odvolateľka, účasť zainteresovanej strany na konaní určovala priebeh a výsledok správneho konania.
40
Pokiaľ ide o tvrdenie, podľa ktorého sa posúdenie účasti odvolateľky na konaní týkajúcom sa koncentrácie M.8871 malo vykonať spoločne s posúdením jej účasti na konaní týkajúcom sa koncentrácie M.8870, Všeobecný súd správne zohľadnil len prvky účasti odvolateľky týkajúce sa prvého z týchto konaní, ktoré je ako jediné relevantné na účely overenia jej aktívnej legitimácie na podanie žaloby o neplatnosť sporného rozhodnutia prijatého na konci tohto prvého uvedeného konania.
41
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že na rozdiel od toho, čo tvrdí odvolateľka, Všeobecný súd primerane a dôkladne overil otázku jej účasti na správnom konaní a nedopustil sa nesprávneho právneho posúdenia vo svojom závere, podľa ktorého táto účasť nepredstavovala „aktívnu“ účasť v zmysle judikatúry uvedenej v bode 32 vyššie.
42
Za týchto okolností treba prvú časť prvého odvolacieho dôvodu zamietnuť.
O tretej časti
– Argumentácia účastníkov konania
43
V tretej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľka tvrdí, že jej aktívna legitimácia vyplývala už z porušenia článku 47 Charty základných práv Európskej únie. Rozdelenie správnych konaní a súbežné preskúmanie jednotlivých častí celkovej koncentrácie Komisiou a Spolkovým úradom pre hospodársku súťaž totiž podľa odvolateľky viedli k zníženiu súdnej ochrany dotknutých podnikov.
44
Všeobecný súd sa však touto otázkou nezaoberal a nezohľadnil významný vplyv účastníkov koncentrácie, ako aj Komisie na túto súdnu ochranu. Schválenie celkovej koncentrácie bolo totiž podľa odvolateľky možné práve vďaka zámernému rozdeleniu celkovej koncentrácie na viacero koncentrácií, ktoré – posudzované jednotlivo – v oblasti práva hospodárskej súťaže zdanlivo nevyvolávajú pochybnosti alebo vyvolávajú len malé pochybnosti.
45
Komisia podporovaná spoločnosťami E.ON a RWE spochybňuje tvrdenia odvolateľky.
– Posúdenie Súdnym dvorom
46
Hoci podľa ustálenej judikatúry platí, že podmienky prípustnosti stanovené v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ sa musia vykladať s prihliadnutím na základné právo na účinnú súdnu ochranu, taký výklad nesmie viesť k vylúčeniu podmienok výslovne stanovených v uvedenej Zmluve (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. júla 2002, Unión de Pequeños Agricultores/Rada, C‑50/00 P, EU:C:2002:462, bod 44, a z 1. apríla 2004, Komisia/Jégo‑Quéré, C‑263/02 P, EU:C:2004:210, bod 36).
47
Odvolateľka sa teda na účely tvrdenia o existencii aktívnej legitimácie, ktorú mal Všeobecný súd konštatovať, nesprávne odvoláva na údajné porušenie článku 47 Charty základných práv.
48
Navyše v rozsahu, v akom odvolateľka tvrdí, že ak by sa jej účasť na konaniach týkajúcich sa koncentrácií M.8870 a M.8871 posudzovala ako celok, bola by považovaná za dostatočnú na to, aby jej bola priznaná aktívna legitimácia podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, treba uviesť, že odvolateľka v tejto súvislosti neuvádza žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla preukázať nesprávne právne posúdenie, ktorého sa mal Všeobecný súd dopustiť pri výklade podmienok prípustnosti stanovených v tomto ustanovení. Týmto tvrdením sa totiž odvolateľka v skutočnosti neusiluje spochybniť konkrétne body napadnutého rozsudku, ale meritórne rozhodnutie Komisie schváliť každú z týchto dvoch koncentrácií jednotlivo. Uvedené tvrdenie je preto potrebné zamietnuť ako neprípustné.
49
Za týchto okolností sa musí tretia časť prvého odvolacieho dôvodu zamietnuť.
O druhom odvolacom dôvode založenom na porušení zásady a pravidiel právneho štátu
O prvej časti
– Argumentácia účastníkov konania
50
V prvej časti druhého odvolacieho dôvodu odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd nezohľadnil okolnosť, že vzhľadom na to, že sa spoliehala na list úradníka povereného vypočutím zo 7. februára 2019, v ktorom jej bolo okrem iného oznámené, že jej bude poskytnutá lehota na predloženie písomných pripomienok, neprijala iné opatrenia aktívnej účasti počas 19 dní pred prijatím sporného rozhodnutia. Bez tohto listu by naďalej predkladala tvrdenia, ako už oznámila vo svojom e‑maile z 28. januára 2019.
51
Je pravda, že Všeobecný súd konštatoval, že napriek tomuto oznámeniu Komisia nestanovila lehotu na predloženie písomných pripomienok týkajúcich sa koncentrácie M.8871. Všeobecný súd však nezohľadnil túto skutočnosť a uprednostnil odkaz na údajný rozpor v správaní odvolateľky, pričom uviedol, že odvolateľka na jednej strane tvrdí, že sa aktívne zúčastnila, a na druhej strane vysvetlila, že nepredložila ďalšie tvrdenia, pričom sa spoliehala na úradníka povereného vypočutím. Toto stanovisko podľa odvolateľky neberie ohľad na zásadu ochrany legitímnej dôvery. Vzhľadom na to, že iba táto legitímna dôvera odvolateľky v úradníka povereného vypočutím viedla k tomu, že jej účasť nedosiahla úroveň, ktorú by Všeobecný súd považoval za dostatočnú, treba odvolateľke priznať aktívnu legitimáciu už len z tohto jediného dôvodu, a to tým skôr, že uvedený úradník poverený vypočutím priznal odvolateľke postavenie dotknutej tretej osoby a priznanie tohto postavenia tak vyvolalo situáciu legitímnej dôvery.
52
Komisia podporovaná spoločnosťami E.ON a RWE spochybňuje tvrdenia odvolateľky.
– Posúdenie Súdnym dvorom
53
Odvolateľka vytýka Všeobecnému súdu, že nekonštatoval, že Komisia porušila legitímnu dôveru, ktorú u odvolateľky vyvolal list úradníka povereného vypočutím zo 7. februára 2019 v tom zmysle, že jej bude neskôr poskytnutá lehota na predloženie pripomienok.
54
V tejto súvislosti Všeobecný súd v bode 41 napadnutého rozsudku poznamenal, že odvolateľka na pojednávaní pred ním uviedla, že na rozdiel od toho, čo bolo uvedené v rozhodnutí úradníka povereného vypočutím zo 7. februára 2019, jej Komisia nestanovila lehotu, aby mohla predložiť svoje písomné pripomienky ku koncentrácii M.8871. V bode 42 uvedeného rozsudku Všeobecný súd preskúmal toto tvrdenie a po tom, čo konštatoval predovšetkým, že toto tvrdenie bolo po prvýkrát uvedené na pojednávaní, ho zamietol ako zjavne neprípustné.
55
Hoci odvolateľka pred Súdnym dvorom vytýka Všeobecnému súdu, že nepreskúmal jej argumentáciu v tejto súvislosti z vecného hľadiska, v skutočnosti sa obmedzuje na zopakovanie podstaty tejto argumentácie bez toho, aby preukázala, v čom sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že uvedená argumentácia, tak ako bola pred ním uvedená, je zjavne neprípustná.
56
Podľa judikatúry Súdneho dvora sa pritom v odvolaní nemôžu opakovať len tie isté žalobné dôvody a tvrdenia, ktoré už boli predložené Všeobecnému súdu, ale musia sa predložiť aj tvrdenia o tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia (rozsudok z 2. apríla 2009, France Télécom/Komisia, C‑202/07 P, EU:C:2009:214, bod 69 a citovaná judikatúra).
57
Prvú časť druhého odvolacieho dôvodu treba teda zamietnuť ako neprípustnú.
O druhej časti
– Argumentácia účastníkov konania
58
V druhej časti druhého odvolacieho dôvodu odvolateľka vyjadruje názor, že vzniká otázka, či by sa aktívna legitimácia nemala zakladať na objektívnych kritériách, ktoré možno overiť. V tejto súvislosti sa domnieva, že treba preskúmať právnu situáciu v osobitne dotknutom členskom štáte, konkrétne v Spolkovej republike Nemecko, kde Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko) v rozhodnutí zo 7. novembra 2006 rozhodol, že aktívna legitimácia existuje, ak dotknutá osoba spĺňa subjektívne podmienky na vstup do správneho konania v postavení vedľajšieho účastníka, a to bez ohľadu na to, či sa na správnom konaní skutočne zúčastnila alebo či bol jej návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania zamietnutý len z dôvodov hospodárnosti konania. Tento vnútroštátny súd spresnil, že ak by si príslušný orgán vybral jeden podnik spomedzi tých, ktoré podali návrh na vstup do konania v postavení vedľajšieho účastníka a ktorých záujmy sú podobné, a zamietol by návrhy iných podnikov, ktoré by mohli tiež tvrdiť, že ich hospodárske záujmy sú významne dotknuté očakávaným rozhodnutím, došlo by k rozdielnemu zaobchádzaniu v súdnej ochrane.
59
Podľa odvolateľky to v prejednávanej veci nie je inak. Ak by bol napadnutý rozsudok potvrdený, Komisia by v budúcnosti mohla v závislosti od možností účasti na správnom konaní, ktoré priznáva, povoliť dotknutým osobám uplatniť opravný prostriedok alebo uplatnenie opravného prostriedok odmietnuť.
60
Komisia podporovaná spoločnosťami E.ON a RWE spochybňuje tvrdenia odvolateľky.
– Posúdenie Súdnym dvorom
61
Treba konštatovať, že touto časťou odvolacieho dôvodu sa odvolateľka obmedzuje na uvedenie všeobecných úvah, ktoré sa netýkajú žiadneho bodu napadnutého rozsudku. Táto časť je preto z hľadiska požiadaviek článku 169 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora neprípustná.
62
Druhá časť druhého odvolacieho dôvodu, a v dôsledku toho celý druhý odvolací dôvod sa preto musia zamietnuť.
O druhej časti prvého odvolacieho dôvodu založeného na nesprávnom uplatnení článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ
Argumentácia účastníkov konania
63
V druhej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd nezohľadnil existenciu iných osobitných okolností, než je účasť na konaní, ktoré odvolateľka uviedla pred Všeobecným súdom, takže v napadnutom rozsudku došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu.
64
Spresňuje, že jednou z týchto osobitných okolností je ovplyvnenie jej postavenia na trhu, pretože je jedným z hlavných konkurentov spoločností RWE a E.ON v jej trhovom segmente. Napokon práve z dôvodu takejto situácie hospodárskej súťaže a z toho vyplývajúceho ovplyvnenia postavenia na trhu Všeobecný súd vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 4. júla 2006, easyJet/Komisia (T‑177/04, EU:T:2006:187), pripustil existenciu osobnej dotknutosti. V prejednávanej veci je odvolateľka hlavným dodávateľom energie v regióne Frankfurt (Nemecko) a jeho okolí a patrí medzi prvých desať obecných podnikov v Nemecku. Okrem toho vyrába takmer trikrát viac elektrickej energie než podnik, ktorý podal žalobu proti spornému rozhodnutiu vo veci T‑312/20 a v ktorého prípade Všeobecný súd pripustil existenciu osobnej dotknutosti jeho postavenia na trhu. Tieto skutočnosti preukazujú, že samotná skutočnosť zásahu do postavenia odvolateľky na trhu postačuje na preukázanie jej osobnej dotknutosti.
65
Súdny dvor napokon podľa odvolateľky pripustil, že existujú okolnosti umožňujúce konštatovať individualizáciu, najmä ak je v prípade skupiny dotknutých osôb v čase prijatia predmetného rozhodnutia známy počet osôb, ktoré ju tvoria, a ich totožnosť. V prejednávanej veci pritom odvolateľka túto podmienku spĺňa. Ako už uviedla pred Všeobecným súdom, mnoho okolností ju odlišuje od ostatných osôb a individualizuje jej situáciu obdobným spôsobom ako situáciu osoby, ktorej je rozhodnutie určené. Medzi tieto okolnosti patrí skutočnosť, že jej bolo priznané postavenie dotknutej tretej osoby v konaní týkajúcom sa koncentrácie M.8871. Všeobecný súd však nezohľadnil skutočnosť, že podľa vedomostí odvolateľky získalo v tomto rámci takéto postavenie len 18 podnikov.
66
Komisia podporovaná spoločnosťami E.ON a RWE spochybňuje tvrdenia odvolateľky.
Posúdenie Súdnym dvorom
67
Odvolateľka v tvrdeniach, ktoré uvádza v rámci tejto časti odvolacieho dôvodu, v skutočnosti poukazuje na to, že Všeobecný súd porušil povinnosť odôvodnenia, pokiaľ ide o jej aktívnu legitimáciu.
68
Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry z odôvodnenia rozsudku musia jasne a jednoznačne vyplývať úvahy Všeobecného súdu (rozsudok z 11. júna 2015, EMA/Komisia, C‑100/14 P, EU:C:2015:382, bod 67 a citovaná judikatúra), pričom povinnosť odôvodnenia, ktorá Všeobecnému súdu prináleží podľa článku 36 a článku 53 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, mu neukladá povinnosť vypracovať také odôvodnenie, ktoré by vyčerpávajúcim spôsobom a jednotlivo rozoberalo všetky tvrdenia vyjadrené účastníkmi konania. Hoci odôvodnenie teda môže byť implicitné, musí umožniť dotknutým osobám oboznámiť sa s dôvodmi, prečo Všeobecný súd nevyhovel ich tvrdeniam, a Súdnemu dvoru poskytnúť dostatok podkladov potrebných na uskutočnenie preskúmania v rámci odvolania (rozsudok z 18. júna 2020, Primart/EUIPO, C‑702/18 P, EU:C:2020:489, bod 61 a citovaná judikatúra).
69
Z judikatúry Súdneho dvora tiež vyplýva jednak to, že v rámci odvolania sa preskúmanie Súdnym dvorom zameriava najmä na overenie, či Všeobecný súd odpovedal z právneho hľadiska dostatočne na všetky tvrdenia, ktoré uviedol žalobca, a jednak to, že dôvod založený na neodpovedaní Všeobecného súdu na tvrdenia predložené v prvostupňovom konaní predstavuje v podstate tvrdenie, že došlo k porušeniu povinnosti odôvodnenia (rozsudok zo 14. septembra 2023, Land Rheinland‑Pfalz/Deutsche Lufthansa, C‑466/21 P, EU:C:2023:666, bod 93 a citovaná judikatúra).
70
V prejednávanej veci Všeobecný súd najprv v bode 26 napadnutého rozsudku uviedol, že v prípade rozhodnutia vyhlasujúceho koncentráciu za zlučiteľnú s vnútorným trhom a pokiaľ ide o tretí podnik, treba to, či je osobne dotknutý, určiť v závislosti jednak od jeho účasti na správnom konaní a jednak od ovplyvnenia jeho postavenia na trhu. V tomto bode 26 dodal, že aj keď samotná účasť na konaní určite ako taká nepostačuje na preukázanie toho, že rozhodnutie sa [odvolateľky] osobne týka, a to najmä v oblasti koncentrácií, ktorých podrobné preskúmanie si vyžaduje pravidelný kontakt s veľkým počtom podnikov, faktom zostáva, že aktívna účasť na správnom konaní predstavuje skutočnosť, ktorú judikatúra v oblasti hospodárskej súťaže vrátane osobitnej oblasti preskúmavania koncentrácií pravidelne zohľadňuje spolu s inými osobitnými okolnosťami na účely preukázania prípustnosti žaloby.
71
Všeobecný súd ďalej v bodoch 27 až 44 napadnutého rozsudku preskúmal otázku, či sa možno domnievať, že odvolateľka sa aktívne zúčastnila na konaní týkajúcom sa koncentrácie M.8871, a dospel k záveru, že sa na tomto konaní aktívne nezúčastnila.
72
Napokon Všeobecný súd v bode 45 tohto rozsudku uviedol, že keďže odvolateľka sa na uvedenom konaní aktívne nezúčastnila, treba okrem iného vzhľadom na neexistenciu osobitných okolností týkajúcich sa ovplyvnenia jej postavenia na trhu konštatovať, že nie je osobne dotknutá sporným rozhodnutím.
73
Ako však odvolateľka uvádza na podporu svojho odvolania, v žalobe uviedla určité skutočnosti týkajúce sa údajne podstatného ovplyvnenia jej postavenia na trhu v nadväznosti na koncentráciu M.8871, ktoré podľa nej mohli preukázať, že sporné rozhodnutie sa jej osobne týka v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
74
Treba konštatovať, že Všeobecný súd tým, že sa obmedzil na konštatovanie, že neexistujú osobitné okolnosti týkajúce sa ovplyvnenia postavenia odvolateľky na trhu, neposkytol žiadne odôvodnenie, a to ani stručné, ktoré by jednak odvolateľke umožnilo pochopiť, či tvrdenia, ktoré uviedla na podporu svojho stanoviska, že jej postavenie na trhu bolo podstatne ovplyvnené, boli preskúmané, a v prípade, že boli, z akých dôvodov boli považované za nespôsobilé preukázať takéto ovplyvnenie, a jednak by poskytlo Súdnemu dvoru dostatok podkladov na uskutočnenie jeho preskúmania, ako to vyžaduje judikatúra pripomenutá v bode 68 tohto rozsudku.
75
Za týchto okolností Všeobecný súd porušil povinnosť odôvodnenia, ktorá mu prináleží podľa článku 36 a článku 53 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie.
76
Z toho vyplýva, že druhej časti prvého odvolacieho dôvodu treba vyhovieť.
77
V dôsledku toho treba zrušiť napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom Všeobecný súd v bode 45 uvedeného rozsudku konštatoval neexistenciu osobitnej okolnosti týkajúcej sa ovplyvnenia postavenia odvolateľky na trhu a v bode 46 uvedeného rozsudku dospel najmä na základe tohto dôvodu k záveru, že odvolateľka nie je sporným rozhodnutím osobne dotknutá, takže jej žaloba musí byť zamietnutá ako neprípustná.
O žalobe podanej na Všeobecný súd
78
Podľa článku 61 prvého odseku druhej vety Štatútu Súdneho dvora Európskej únie môže Súdny dvor v prípade zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu vydať konečný rozsudok sám, ak to stav konania dovoľuje.
79
V prejednávanej veci ide o tento prípad.
80
Treba pripomenúť, ako vyplýva z bodu 32 tohto rozsudku, že na účely posúdenia aktívnej legitimácie odvolateľky musí byť súčasné a budúce postavenie podniku, ktorý je vo vzťahu ku koncentrácii na trhu, ktorý môže byť touto koncentráciou ovplyvnený, treťou stranou, podstatne ovplyvnené, aby tento podnik mohol byť osobne dotknutý rozhodnutím, ktorým sa konštatuje zlučiteľnosť uvedenej koncentrácie s vnútorným trhom. V tejto súvislosti samotná okolnosť, že akt, akým je sporné rozhodnutie, je spôsobilý mať určitý vplyv na súťažné vzťahy na relevantnom trhu a že dotknutý podnik sa nachádza v určitom súťažnom vzťahu s podnikom, ktorý má z tohto aktu prospech, nemôže v nijakom prípade stačiť na to, aby mohol byť daný podnik považovaný za osobne dotknutý týmto aktom (pozri analogicky rozsudok z 22. novembra 2007, Španielsko/Lenzing, C‑525/04 P, EU:C:2007:698, bod 32).
81
Treba však konštatovať, že úvahy, ktoré odvolateľka uviedla vo svojej žalobe podanej na Všeobecný súd, spočívajú – v rozsahu, v akom sa týkajú jej postavenia na trhu – v podstate v tom, že uvádzajú jej obrat v porovnaní s obratom iných výrobcov energie v Nemecku, jej kvantitatívny význam ako regionálneho dodávateľa elektrickej energie, počet zamestnancov, ako aj niektoré jej činnosti na trhu, ktoré vykonáva ako konkurent účastníkov koncentrácie M.8871, avšak bez toho, aby nimi odvolateľka preukázala, ako ju uvedené okolnosti a činnosti, či už ako konkurenta alebo investora, môžu individualizovať obdobným spôsobom ako osoby, ktorým je sporné rozhodnutie určené. Uvedené okolnosti a činnosti totiž môžu charakterizovať ktoréhokoľvek iného výrobcu energie a neumožňujú odvolateľku osobitne odlíšiť od jej ostatných konkurentov na trhu.
82
To isté konštatovanie platí aj vzhľadom na ostatné tvrdenia, ktoré odvolateľka uviedla vo svojej žalobe a ktoré sa týkajú posilnenia úlohy RWE, pričom treba spresniť, že úvahy uvedené v súvislosti so spoločnosťou E.ON sú samy osebe irelevantné, keďže koncentráciou, o ktorú ide v prejednávanej veci, je koncentrácia M.8871, a nie koncentrácia M.8870 uvedená v bode 9 vyššie.
83
Z toho vyplýva, že odvolateľka nepreukázala, že jej postavenie na trhu je dotknutou koncentráciou podstatne ovplyvnené. Okrem toho, ako vyplýva z bodu 32 tohto rozsudku, ani aktívnu účasť na správnom konaní týkajúcom sa koncentrácie – ktorá navyše v prejednávanej veci nebola preukázaná, ako vyplýva z bodu 41 tohto rozsudku – nemožno považovať za dostatočnú na účely preukázania toho, že rozhodnutie, ktorým sa táto koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom, sa osobne týka podniku v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
84
V dôsledku toho odvolateľka nepreukázala, že je sporným rozhodnutím osobne dotknutá v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ. Keďže podmienky priamej a osobnej dotknutosti stanovené v tomto ustanovení sú kumulatívne, ako vyplýva z bodu 30 tohto rozsudku, treba jej žalobu o neplatnosť zamietnuť ako neprípustnú.
85
Za týchto podmienok nie je potrebné rozhodnúť o treťom a štvrtom odvolacom dôvode, ktoré obsahujú vecné tvrdenia založené na nesprávnom predpoklade, že žaloba v prvostupňovom konaní bola prípustná.
O trovách
86
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora ak je odvolanie dôvodné a Súdny dvor sám rozhodne s konečnou platnosťou o veci, rozhodne aj o trovách konania. Článok 138 ods. 3 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľný na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 stanovuje, že účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
87
Keďže v prejednávanej veci sa druhej časti prvého odvolacieho dôvodu odvolateľky vyhovelo a jej žaloba o neplatnosť bola zamietnutá, treba rozhodnúť, že každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.
88
Článok 140 ods. 1 uvedeného rokovacieho poriadku, ktorý je tiež uplatniteľný na konanie o odvolaní, stanovuje, že členské štáty, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci, znášajú svoje vlastné trovy konania. Spolková republika Nemecko teda znáša svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:
1.
Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie zo 17. mája 2023, Mainova/Komisia (T‑320/20, EU:T:2023:264), sa zrušuje.
2.
Žaloba spoločnosti Mainova AG na zrušenie rozhodnutia Komisie C(2019) 1711 final z 26. februára 2019, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a Dohodou o EHP (vec M.8871 – RWE/E.ON Assets), sa zamieta ako neprípustná.
3.
Mainova AG, E.ON SE, RWE AG a Európska komisia sú povinné znášať svoje vlastné trovy konania, ktoré im vznikli v rámci konania na prvom stupni a konania o odvolaní.
4.
Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.