62024CJ0870
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (deviata komora)
z 19. marca 2026 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Štátna pomoc – Nariadenie (EÚ) č. 651/2014 – Kategórie štátnej pomoci, ktoré môžu byť považované za zlučiteľné s vnútorným trhom – Oslobodenie stanovené pre pomoc malým a stredným podnikom (MSP) – Článok 1 prílohy I – Pojem ‚podnik‘ – Článok 3 ods. 3 prílohy I – Pojem ‚prepojené podniky‘ – Fyzická osoba, ktorá má väčšinu hlasovacích práv spojených s akciami spoločnosti – Výkon hospodárskej činnosti – Skutočné vykonávanie kontroly prostredníctvom priameho alebo nepriameho zasahovania do riadenia podniku“
Vo veci C‑870/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Administratīvā apgabaltiesa (Krajský správny súd, Lotyšsko) zo 14. decembra 2024 a doručený Súdnemu dvoru 17. decembra 2024, ktorý súvisí s konaním:
Valsts ieņēmumu dienests
proti
SIA „OUTLETICO“,
SÚDNY DVOR (deviata komora),
v zložení: predseda deviatej komory M. Condinanzi, sudcovia R. Frendo a A. Kornezov (spravodajca),
generálny advokát: A. Biondi,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
lotyšská vláda, v zastúpení: J. Davidoviča a K. Pommere, splnomocnené zástupkyne,
–
belgická vláda, v zastúpení: P. Cottin a M. Van Regemorter, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: A.‑L. Delbac, V. Hitrovs a A. Steiblytė, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 1 a článku 3 ods. 3 prílohy I k nariadeniu Komisie (EÚ) č. 651/2014 zo 17. júna 2014 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článkov 107 a 108 [ZFEÚ] (Ú. v. EÚ L 187, 2014, s. 1), zmenenému nariadením Komisie (EÚ) 2020/972 z 2. júla 2020 (Ú. v. EÚ L 215, 2020, s. 3) (ďalej len „nariadenie č. 651/2014“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Valsts ieņēmumu dienests (Vnútroštátna daňová správa, Lotyšsko) (ďalej len „daňová správa“) a spoločnosťou SIA „OUTLETICO“ (ďalej len „Outletico“), založenou podľa lotyšského práva, vo veci rozhodnutia, ktorým táto daňová správa uložila spoločnosti Outletico povinnosť vrátiť pomoc, ktorú údajne získala v súvislosti so sanitárnou krízou spojenou s pandémiou COVID‑19.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie č. 651/2014
3
Odôvodnenia 30 a 40 nariadenia č. 651/2014 stanovujú:
„(30)
Aby sa eliminovali rozdiely, ktoré by mohli mať za následok narušenie hospodárskej súťaže, a aby sa uľahčila koordinácia medzi rôznymi iniciatívami Únie a vnútroštátnymi iniciatívami týkajúcimi sa [malých a stredných podnikov (MSP)], ako aj z dôvodov administratívnej jasnosti a právnej istoty, vymedzenie pojmu MSP používané na účely tohto nariadenia by malo vychádzať z vymedzenia tohto pojmu uvedeného v odporúčaní Komisie 2003/361/ES zo 6. mája 2003 o vymedzení mikropodnikov, malých a stredných podnikov [Ú. v. EÚ L 124, 2003, s. 36].
…
(40)
MSP zohrávajú rozhodujúcu úlohu pri vytváraní pracovných miest a vo všeobecnosti pôsobia ako faktor sociálnej stability a hospodárskeho rozvoja. Ich rozvoju však môžu brániť zlyhania trhu, čo má za následok, že tieto MSP môžu byť postihnuté týmito typickými znevýhodneniami. MSP majú v dôsledku obáv z rizika na určitých finančných trhoch a v dôsledku obmedzených záruk, ktoré sú schopné poskytnúť, často ťažkosti pri získavaní kapitálu alebo úverov. Ich obmedzené zdroje môžu tiež obmedziť ich prístup k informáciám, najmä pokiaľ ide o nové technológie a potenciálne trhy. Aby sa uľahčil rozvoj hospodárskych činností MSP, malo by toto nariadenie teda oslobodiť určité kategórie pomoci od notifikačnej povinnosti, ak sa táto pomoc poskytuje v prospech MSP. Tieto kategórie by mali zahŕňať najmä investičnú pomoc pre MSP a pomoc na účasť MSP na veľtrhoch.“
4
Článok 1 tohto nariadenia stanovuje:
„1.   Toto nariadenie sa uplatňuje na tieto kategórie pomoci:
…
b)
pomoc pre MSP vo forme investičnej pomoci a prevádzkovej pomoci a pomoc pre MSP na uľahčenie prístupu k financovaniu;
…
4.   Toto nariadenie sa neuplatňuje na:
…
c)
pomoc pre podniky v ťažkostiach, s výnimkou schém pomoci na náhradu škody spôsobenej určitými prírodnými katastrofami, schém pomoci pre začínajúce podniky a schém regionálnej prevádzkovej pomoci za predpokladu, že uvedené schémy nezvýhodňujú podniky v ťažkostiach oproti iným podnikom. Odchylne od uvedeného sa však toto nariadenie uplatňuje na podniky, ktoré neboli v ťažkostiach k 31. decembru 2019, ale stali sa podnikmi v ťažkostiach počas obdobia od 1. januára 2020 do 31. decembra 2021.
…“
5
Článok 2 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
…
2.   ‚[MSP]‘ sú podniky spĺňajúce kritériá stanovené v prílohe I;
…
18.
‚podnik v ťažkostiach‘ je podnik, v súvislosti s ktorým sa vyskytne aspoň jedna z týchto okolností:
a)
v prípade spoločnosti s ručením obmedzeným [inej ako MSP, ktorý existuje menej ako tri roky, alebo, na účely oprávnenosti na pomoc vo forme rizikového financovania, MSP, ktorý spĺňa podmienku uvedenú v článku 21 ods. 3 písm. b) a požiadavku rizikových finančných investícií v nadväznosti na hĺbkovú analýzu vykonanú vybratým finančným sprostredkovateľom], ak v dôsledku akumulovaných strát došlo k zániku viac ako polovice jej upísaného základného imania. …
…
e)
v prípade podniku, ktorý nie je MSP, keď za posledné dva roky:
1.
účtovný pomer dlhu podniku k vlastnému kapitálu je vyšší než 7,5 a
2.
pomer… podniku k úrokovému krytiu je nižší ako 1‚0.
…
24.
‚veľké podniky‘ sú podniky, ktoré nespĺňajú kritériá stanovené v prílohe I;
…“
6
Podľa článku 3 toho istého nariadenia:
„Schémy pomoci, individuálna pomoc poskytnutá podľa schém pomoci a pomoc ad hoc sú zlučiteľné s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 2 alebo 3 [ZFEÚ] a sú oslobodené od notifikačnej povinnosti podľa článku 108 ods. 3 [ZFEÚ], ak takáto pomoc spĺňa všetky podmienky kapitoly I tohto nariadenia, ako aj osobitné podmienky príslušnej kategórie pomoci stanovené v kapitole III tohto nariadenia.“
7
Článok 1 prílohy I k nariadeniu č. 651/2014 s názvom „Vymedzenie pojmov týkajúcich sa MSP“ znie takto:
„Za podnik sa považuje každý subjekt, ktorý vykonáva hospodársku činnosť bez ohľadu na jeho právnu formu. Sem patria najmä samostatne zárobkovo činné osoby a rodinné podniky, ktoré vykonávajú remeselnícke alebo iné činnosti, a partnerstvá alebo združenia, ktoré pravidelne vykonávajú hospodársku činnosť.“
8
Článok 2 tejto prílohy I stanovuje:
„1.   Kategóriu mikropodnikov, malých a stredných podnikov (‚MSP‘) tvoria podniky, ktoré zamestnávajú menej ako 250 osôb a ktorých ročný obrat nepresahuje 50 mil. [eur] a/alebo celková ročná súvaha nepresahuje 43 mil. [eur].
2.   V rámci kategórie MSP sa malý podnik definuje ako podnik, ktorý zamestnáva menej ako 50 osôb a ktorého ročný obrat a/alebo celková ročná súvaha nepresahuje 10 mil. [eur].
3.   V rámci kategórie MSP sa mikropodnik definuje ako podnik, ktorý zamestnáva menej ako 10 osôb a ktorého ročný obrat a/alebo celková ročná súvaha nepresahuje 2 mil. [eur].“
9
Podľa článku 3 uvedenej prílohy I:
„1.   ‚Samostatný podnik‘ je každý podnik, ktorý nie je zatriedený ako partnerský podnik v zmysle odseku 2 alebo ako prepojený podnik v zmysle odseku 3.
…
3.   ‚Prepojené podniky‘ sú podniky, medzi ktorými je niektorý z týchto vzájomných vzťahov:
a)
podnik má väčšinu hlasovacích práv akcionárov alebo členov v inom podniku;
b)
podnik má právo vymenovať alebo odvolať väčšinu členov správneho, riadiaceho alebo dozorného orgánu iného podniku;
c)
podnik má právo dominantne pôsobiť na iný podnik na základe zmluvy uzatvorenej s týmto podnikom alebo na základe ustanovenia v jeho spoločenskej zmluve alebo stanovách;
d)
podnik, ktorý je akcionárom alebo členom iného podniku, sám kontroluje na základe zmluvy s inými akcionármi tohto podniku alebo členmi tohto podniku väčšinu hlasovacích práv akcionárov alebo členov v tomto podniku.
…
Podniky, ktoré sa nachádzajú v niektorom zo vzťahov uvedených v prvom pododseku prostredníctvom jedného alebo viacerých iných podnikov alebo prostredníctvom niektorého z investorov uvedených v odseku 2, sa tiež považujú za prepojené.
Podniky, ktoré sa nachádzajú v niektorom z týchto vzťahov prostredníctvom fyzickej osoby alebo skupiny fyzických osôb konajúcich spoločne, sa tiež považujú za prepojené podniky, ak svoju činnosť alebo časť svojej činnosti vykonávajú na rovnakom relevantnom trhu alebo na priľahlých trhoch.
…“
10
Článok 6 tej istej prílohy I znie:
„1.   V prípade samostatného podniku sa údaje vrátane počtu pracovníkov určujú výlučne na základe účtovnej závierky tohto podniku.
2.   Údaje o podniku, ktorý má partnerské podniky alebo prepojené podniky, vrátane údajov o počte pracovníkov sa určia na základe účtovnej závierky a iných údajov o podniku alebo, ak je k dispozícii, podľa konsolidovanej účtovnej závierky podniku alebo konsolidovanej účtovnej závierky, do ktorej bol podnik zahrnutý prostredníctvom konsolidácie.
K údajom uvedeným v prvom pododseku sa pripočítajú údaje každého partnerského podniku príslušného podniku, ktorý sa nachádza bezprostredne vo vyššom alebo nižšom postavení vo vzťahu k nemu. Výsledok je úmerný percentuálnemu podielu imania alebo hlasovacích práv (podľa toho, ktorá z hodnôt je vyššia). V prípade krížových podielov sa použije vyšší z týchto percentuálnych podielov.
K údajom uvedeným v prvom a druhom pododseku sa pripočíta 100 % údajov každého podniku, ktorý je priamo alebo nepriamo prepojený s príslušným podnikom, ak už tieto údaje neboli zahrnuté prostredníctvom konsolidácie do účtovnej závierky.
…“
Dočasný rámec
11
Body 4, 18 a 22 oznámenia Komisie s názvom „Dočasný rámec pre opatrenia štátnej pomoci na podporu hospodárstva v súčasnej situácii spôsobenej nákazou COVID‑19“ (Ú. v. EÚ C 91 I, 2020, s. 1), zmeneného oznámením Komisie z 28. januára 2021 (Ú. v. EÚ C 34, 2021, s. 6), stanovujú:
„4.
Vzhľadom na mimoriadne okolnosti spôsobené vypuknutím nákazy COVID‑19 môžu podniky všetkých druhov čeliť vážnemu nedostatku likvidity. Náhly nedostatok alebo dokonca úplná nedostupnosť likvidity môžu postihnúť tak solventné, ako aj menej solventné podniky. Obzvlášť ohrozené sú MSP. V krátkodobom a strednodobom horizonte teda môže vážne utrpieť hospodárska situácia mnohých zdravých podnikov a ich zamestnancov. Účinky môžu mať aj dlhodobejší charakter a v ohrození sa môže ocitnúť samotné prežitie týchto subjektov.
…
18.
Vzhľadom na to, že nákaza COVID‑19 má vplyv na všetky členské štáty a že opatrenia na obmedzenie jej šírenia, ktoré členské štáty prijímajú, majú vplyv na podniky, sa [Európska k]omisia domnieva, že štátna pomoc je odôvodnená a môže byť vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom na základe článku 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ počas obmedzeného obdobia s cieľom vyriešiť problém nedostatočnej likvidity, ktorému podniky čelia, a zabezpečiť, aby narušenia spôsobené nákazou COVID‑19 neohrozovali ich životaschopnosť, najmä pokiaľ ide o MSP.
…
22.
Komisia bude považovať [dočasné obmedzené sumy pomoci pre podniky, ktoré čelia náhlemu nedostatku alebo dokonca úplnej nedostupnosti likvidity] za zlučiteľn[é] s vnútorným trhom na základe článku 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ za predpokladu, že sú splnené všetky tieto podmienky…:
…
c.
pomoc nemožno poskytnúť podnikom, ktoré už boli v ťažkostiach (v zmysle [nariadenia č. 651/2014]…) k 31. decembru 2019.
Odchylne od uvedeného sa pomoc smie poskytnúť mikropodnikom alebo malým podnikom (v zmysle prílohy I k [nariadeniu č. 651/2014]), ktoré už boli v ťažkostiach k 31. decembru 2019, a to pod podmienkou, že nie sú predmetom kolektívneho konkurzného konania podľa vnútroštátneho práva a že nedostali pomoc na záchranu… ani pomoc na reštrukturalizáciu…
…“
Lotyšské právo
12
Článok 4.1 dekrétu Rady ministrov č. 676 z 10. novembra 2020 o pomoci určenej na zabezpečenie tokov prevádzkového kapitálu pre podniky zasiahnuté krízou spôsobenou ochorením COVID‑19, v znení uplatniteľnom v čase skutkových okolností vo veci samej (ďalej len „dekrét č. 676/2020“), stanovuje:
„V súlade s týmto ustanoveniami možno poskytnúť pomoc tým podnikom, ktoré spĺňajú definíciu mikropodniku a malého a stredného podniku, ktorá je uvedená v článku 2 prílohy I k nariadeniu [č.] 651/2014, alebo definíciu veľkého podniku, ktorá je uvedená v článku 2 bode 24 [tohto nariadenia].“
13
Podľa článku 5 tohto dekrétu:
„Na účely [tohto dekrétu] sú prepojenými osobami hospodárske subjekty, ktoré spĺňajú definíciu prepojených podnikov uvedenú v článku 3 ods. 3 prílohy I k nariadeniu Komisie [č.] 651/2014.“
14
Článok 16.2 uvedeného dekrétu znie takto:
„Pomoc sa neposkytne stredným alebo veľkým hospodárskym subjektom, ktoré sa už k 31. decembru 2019, ako aj v čase poskytnutia pomoci mohli považovať za hospodárske subjekty v ťažkostiach, v súlade s definíciou uvedenou v článku 2 bode 18 nariadenia [č.] 651/2014.“
15
Článok 18 dekrétu č. 676/2020 stanovuje:
„Ak sa konštatuje porušenie požiadaviek týkajúcich sa štátnej pomoci stanovených v tomto dekréte, podnik je povinný vrátiť daňovej správe celú protiprávne získanú pomoc spolu s úrokmi v súlade s ustanoveniami kapitol IV a V zákona o kontrole pomoci na obchodnú činnosť.“
16
Článok 186 ods. 3 Komerclikums (Obchodný zákonník) stanovuje:
„Obchodný podiel priznáva spoločníkovi právo zúčastňovať sa na riadení spoločnosti, na rozdelení zisku a na deľbe majetku spoločnosti v prípade jej likvidácie, ako aj iné práva stanovené zákonom a stanovami.“
17
Článok 209 tohto zákonníka stanovuje:
„Správnymi orgánmi spoločnosti sú valné zhromaždenie, predstavenstvo a prípadne dozorná rada.“
18
Podľa článku 210 uvedeného zákonníka:
„1.   Len valné zhromaždenie má právomoc:
(1)
meniť stanovy,
(2)
zvyšovať alebo znižovať základné imanie,
(3)
voliť a odvolávať členov dozornej rady,
(4)
voliť a odvolávať členov predstavenstva,
(5)
schvaľovať ročné účtovné závierky a rozdeľovať zisk,
(6)
voliť a odvolávať audítora a likvidátora,
(7)
prijať rozhodnutie o podaní žaloby proti členom predstavenstva, členom dozornej rady, zakladateľom alebo spoločníkom a určiť zástupcu spoločnosti, aby ju zastupoval v súdnych konaniach,
…
(9)
prijať rozhodnutie o ukončení, pokračovaní, pozastavení alebo obnovení činnosti spoločnosti alebo jej reorganizácii a tiež o uzavretí, zmene alebo ukončení skupinovej dohody medzi spoločnosťami,
(10)
v iných otázkach, ktoré boli zákonom alebo stanovami prenesené do pôsobnosti valného zhromaždenia.
2.   Valné zhromaždenie má tiež právo prijímať tie rozhodnutia, ktoré patria do pôsobnosti predstavenstva alebo dozornej rady. V takom prípade spoločníci, ktorí hlasovali v prospech týchto rozhodnutí, spoločne a nerozdielne zodpovedajú za škodu spôsobenú týmito rozhodnutiami.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
19
A, fyzická osoba, vlastní 100 % základného imania SIA „Esterkin Family Investments“, ktorá je spoločnosťou založenou podľa lotyšského práva, 75 % základného imania SIA „IC Industries Holdings“, ktorá je tiež spoločnosťou založenou podľa lotyšského práva, ako aj 100 % základného imania PRE Tradecenters holding Ltd., ktorá je spoločnosťou založenou podľa cyperského práva. Táto posledná uvedená spoločnosť vlastní 60 % podiel na základnom imaní spoločnosti Outletico, ktorá zase vlastní 100 % základného imania spoločnosti SIA „Business Park“, ďalšej spoločnosti založenej podľa lotyšského práva.
20
Dňa 21. marca a 16. apríla 2021 Outletico požiadala daňovú správu o poskytnutie pomoci podnikom postihnutým krízou COVID‑19 za január a marec 2021.
21
Rozhodnutiami z 30. apríla 2021 a zo 17. mája 2021 daňová správa týmto žiadostiam o pomoc vyhovela a poskytla tejto spoločnosti sumu vo výške 45597,69 eura za január 2021 a vo výške 45597,68 eura za marec 2021. Domnievala sa, že Outletico je MSP v zmysle nariadenia č. 651/2014 a že spĺňa kritériá na získanie pomoci stanovené v dekréte č. 676/2020.
22
Dvoma rozhodnutiami z 27. decembra 2021 odbor podpory plnenia daňových povinností daňovej správy, ktorý sa domnieval, že Outletico patrí do kategórie „veľkých podnikov“ a že k 31. decembru 2019, ako aj ku dňu poskytnutia pomoci bola podnikom v ťažkostiach, zrušil rozhodnutia uvedené v predchádzajúcom bode a nariadil jej vrátiť neoprávnene získanú pomoc.
23
Outletico podala sťažnosti proti rozhodnutiam tohto odboru.
24
Rozhodnutím z 25. marca 2022 daňová správa potvrdila tieto rozhodnutia. V prvom rade sa domnievala, že PRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings a Business Park treba považovať za „prepojené podniky“ v zmysle článku 3 ods. 3 prílohy I k nariadeniu č. 651/2014 so spoločnosťou Outletico a že ako člena skupiny prepojených podnikov treba túto spoločnosť považovať na základe údajov týkajúcich sa všetkých spoločností tejto skupiny za súčasť „veľkého podniku“ v zmysle článku 2 bodu 24 nariadenia č. 651/2014.
25
Táto správa totiž najprv uviedla, že z obchodného registra vyplýva, že v čase poskytnutia predmetnej pomoci mala RRE Tradecenters holding kontrolný podiel v spoločnosti Outletico, ktorá zase vlastnila takýto podiel v spoločnosti Business Park. Uvedená správa sa ďalej domnievala, že vzhľadom na to, že fyzická osoba A riadila a priamo kontrolovala RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings, treba ju považovať za hospodársky subjekt, a teda za „podnik“ v zmysle článku 1 a článku 3 ods. 3 tretieho pododseku tejto prílohy I. Napokon z uvedeného vyvodila, že Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings udržiavali so spoločnosťou Outletico vzťahy prostredníctvom podniku, a nie prostredníctvom „fyzickej osoby“ v zmysle článku 3 ods. 3 štvrtého pododseku uvedenej prílohy I.
26
Daňová správa sa v druhom rade domnievala, že tak k 31. decembru 2019, ako aj ku dňu poskytnutia predmetnej pomoci sa Outletico vzhľadom na jej vlastné údaje a údaje týkajúce sa podnikov prepojených s touto spoločnosťou mala považovať za „podnik v ťažkostiach“ v zmysle článku 2 bodu 18 tohto nariadenia a že uvedená spoločnosť v dôsledku toho nebola oprávnená na poskytnutie tejto pomoci.
27
Outletico podala žalobu na Administratīvā rajona tiesa (Okresný správny súd, Lotyšsko), ktorou sa domáhala zrušenia rozhodnutia daňovej správy z 25. marca 2022, pričom spochybnila najmä uplatnenie pojmu „prepojené podniky“ vo vzťahu k nej. Outletico predovšetkým tvrdila, že A treba považovať za fyzickú osobu, a nie za podnik.
28
Rozsudkom z 22. novembra 2022 daný súd zrušil toto rozhodnutie z dôvodu, že A je fyzickou osobou, a nie podnikom, v dôsledku čoho podľa článku 3 ods. 3 štvrtého pododseku prílohy I k nariadeniu č. 651/2014 Outletico nemožno považovať za prepojenú so spoločnosťami Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings, pretože tieto tri spoločnosti nevykonávali svoje činnosti na tom istom trhu alebo na priľahlých trhoch. Uvedený súd sa domnieval, že Outletico bola prepojená len so spoločnosťami RRE Tradecenters holding a Business Park a že na tomto základe mala byť Outletico kvalifikovaná ako MSP v zmysle nariadenia č. 651/2014, v dôsledku čoho mohla mať nárok na pomoc, o ktorú ide vo veci samej.
29
Daňová správa podala proti tomuto rozsudku odvolanie na Administratīvā apgabaltiesa (Krajský správny súd, Lotyšsko), ktorý je vnútroštátnym súdom predkladajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania, pričom najmä tvrdila, že ak fyzická osoba priamo alebo nepriamo riadi a kontroluje viaceré podniky, musí sa považovať za hospodársky subjekt, a teda za „podnik“ v zmysle článku 1 a článku 3 ods. 3 tretieho pododseku prílohy I k nariadeniu č. 651/2014.
30
Predkladajúci vnútroštátny súd poznamenáva, že spor vo veci samej sa týka otázky, ktoré podniky sa majú považovať za prepojené so spoločnosťou Outletico na účely jej kvalifikácie ako MSP alebo „veľkého podniku“ v zmysle nariadenia č. 651/2014. V tejto súvislosti sa pýta na rozsah pojmu „podnik“ v zmysle článku 1 prílohy I k tomuto nariadeniu, najmä na to, či sa tento pojem vzťahuje na fyzickú osobu, ktorá má kontrolné podiely vo viacerých spoločnostiach. V dôsledku toho sa tento súd pýta, či sa vzťahy medzi spoločnosťou Outletico na jednej strane a spoločnosťami Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings na druhej strane majú považovať za vzťahy udržiavané prostredníctvom „podniku“ v zmysle článku 3 ods. 3 tretieho pododseku tejto prílohy I alebo prostredníctvom „fyzickej osoby“ v zmysle článku 3 ods. 3 štvrtého pododseku uvedenej prílohy I, pričom v takom prípade tieto tri podniky nemožno považovať za prepojené.
31
Podľa predkladajúceho vnútroštátneho súdu z rozsudku z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i. (C‑222/04, EU:C:2006:8), vyplýva, že na účely určenia existencie hospodárskej činnosti v prípade, že fyzická osoba vlastní podiel v spoločnosti, ktorá priamo vykonáva hospodársku činnosť na trhu, nestačí preukázať, že táto fyzická osoba vlastní tento podiel, aj keby išlo o kontrolný podiel, ale je potrebné preskúmať, či uvedená fyzická osoba má tiež skutočný vplyv na riadenie tejto spoločnosti.
32
V tejto súvislosti predkladajúci vnútroštátny súd uvádza, že daňová správa vo svojom rozhodnutí z 25. marca 2022 vychádzala výlučne z rozsahu podielu A na základnom imaní spoločností Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings, aby dospela k záveru, že A priamo vykonávala riadenie a kontrolu nad týmito spoločnosťami. Tento súd spresňuje, že podľa článku 186 ods. 3 a článku 210 ods. 1 a 2 Obchodného zákonníka patrí prijímanie určitých rozhodnutí o riadení podniku do právomoci valného zhromaždenia spoločníkov (držiteľov podielov).
33
Uvedený súd sa teda pýta, či táto rozhodovacia právomoc sama osebe stačí na to, aby sa fyzická osoba, ktorá má v spoločnosti kontrolný podiel, považovala za osobu, ktorá tiež skutočne vykonáva kontrolu nad touto spoločnosťou tým, že priamo alebo nepriamo ovplyvňuje jej riadenie, a teda vykonáva hospodársku činnosť alebo sa podieľa na hospodárskej činnosti tejto spoločnosti, a teda predstavuje podnik.
34
Za týchto podmienok Administratīvā apgabaltiesa (Krajský správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Majú sa článok 1 a článok 3 ods. 3 prílohy I k [nariadeniu č. 651/2014] vykladať v tom zmysle, že fyzickú osobu, ktorá vlastní podiely na základnom imaní podniku, treba tiež považovať za podnik?
Má na odpoveď na predchádzajúcu otázku vplyv skutočnosť, že vnútroštátne právne predpisy stanovujú, že prijímanie určitých rozhodnutí, ktoré sú spojené s riadením podniku, patrí do pôsobnosti valného zhromaždenia spoločníkov (držiteľov podielov)? Predstavuje vyššie uvedené samo osebe dostatočný základ na odôvodnenie záveru, že fyzická osoba, ktorá má podiel na základnom imaní podniku (väčšinu hlasovacích práv spoločníkov), priamo alebo nepriamo ovplyvňuje riadenie podniku, a preto vykonáva hospodársku činnosť alebo je zapojená do hospodárskej činnosti tohto podniku, bez toho, aby bolo potrebné posúdiť, či sa táto fyzická osoba skutočne podieľa na riadení podniku?
2.
Má sa článok 3 ods. 3 štvrtý pododsek prílohy I k [nariadeniu č. 651/2014] vykladať v tom zmysle, že slovné spojenie ‚podniky, ktoré sa nachádzajú v niektorom z týchto vzťahov prostredníctvom fyzickej osoby‘ v zmysle uvedeného ustanovenia zahŕňa aj ten prípad, v ktorom je fyzická osoba držiteľom podielov na základnom imaní a má väčšinu hlasovacích práv v podniku, ktorý má zasa väčšinu hlasovacích práv spoločníkov v inom podniku, vo vzťahu ku ktorému sa považuje za podnik prepojený s inými podnikmi, a v týchto podnikoch je tá istá fyzická osoba držiteľom podielov na základnom imaní a má väčšinu hlasovacích práv spoločníkov?“
O prejudiciálnych otázkach
35
Podľa ustálenej judikatúry v rámci spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom zakotvenej v článku 267 ZFEÚ prislúcha Súdnemu dvoru poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď, ktorá mu umožní rozhodnúť o spore, ktorý prejednáva. Z tohto hľadiska je Súdny dvor povinný v prípade potreby preformulovať otázky, ktoré mu boli položené. Súdnemu dvoru v tejto súvislosti prináleží, aby zo všetkých informácií, ktoré poskytol vnútroštátny súd, a najmä z odôvodnenia jeho návrhu na začatie prejudiciálneho konania, vybral tie prvky práva Únie, ktoré si vyžadujú výklad so zreteľom na predmet sporu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 28. novembra 2000, Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, bod 18, a z 23. októbra 2025, Zlakov, C‑744/23, EU:C:2025:816, bod 17, ako aj citovanú judikatúru).
36
V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že daňová správa vo svojom rozhodnutí z 25. marca 2022 konštatovala, že RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings, Outletico a Business Park treba považovať za „prepojené podniky“ v zmysle článku 3 ods. 3 tretieho pododseku prílohy I k nariadeniu č. 651/2014.
37
Predkladajúci vnútroštátny súd, ktorý má preskúmať zákonnosť tohto posledného uvedeného rozhodnutia, nemá žiadne pochybnosti, pokiaľ ide o otázku, či Outletico možno považovať za „prepojený“ podnik v zmysle článku 3 ods. 3 prílohy I k nariadeniu č. 651/2014 jednak so spoločnosťou RRE Tradecenters holding, ktorá vlastní 60 % jej základného imania, a jednak so spoločnosťou Business Park, v ktorej vlastní celé základné imanie.
38
Tento súd sa v podstate pýta, či sa má Outletico považovať za prepojenú nielen so spoločnosťami RRE Tradecenters holding a Business Park, ale aj prostredníctvom spoločnosti RRE Tradecenters holding a A so spoločnosťami Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings, keďže A vlastní 100 %, 100 % a 75 % ich základného imania.
39
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania totiž vyplýva, že ak by sa všetky spoločnosti uvedené v predchádzajúcom bode mali považovať za „prepojené podniky“, Outletico by nemohla byť kvalifikovaná ako MSP. Musela by sa teda považovať za podnik, ktorý sa nachádzal v ťažkostiach k 31. decembru 2019, a bola by povinná vrátiť pomoc, o ktorú ide vo veci samej, pričom túto pomoc treba za takýchto podmienok považovať za protiprávnu. Naopak, ak by sa Outletico mala považovať za prepojenú len so spoločnosťami RRE Tradecenters holdings a Business Park, mohla by byť kvalifikovaná ako MSP, čím by sa vyhla kvalifikácii podniku, ktorý bol k 31. decembru 2019 v ťažkostiach, a mohla by si ponechať výhody tejto pomoci.
40
V tejto súvislosti sa predkladajúci vnútroštátny súd v podstate pýta, či fyzická osoba, ktorá má kontrolné podiely v podnikoch, môže byť sama kvalifikovaná ako „podnik“, prostredníctvom ktorého tieto podniky medzi sebou nepriamo udržiavajú vzťahy, ktoré vedú k tomu, že všetky tieto subjekty možno kvalifikovať ako „prepojené podniky“ v zmysle článku 3 ods. 3 tretieho pododseku prílohy I k nariadeniu č. 651/2014.
41
Vzhľadom na tieto skutočnosti treba konštatovať, že svojimi dvoma otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa predkladajúci vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 1 a článok 3 ods. 3 tretí pododsek prílohy I k nariadeniu č. 651/2014 majú vykladať v tom zmysle, že fyzická osoba, ktorá vlastní kontrolný podiel, ktorý jej priznáva väčšinu hlasovacích práv spoločníkov spoločností vykonávajúcich hospodársku činnosť, sa má len z tohto dôvodu považovať za osobu, ktorá sama vykonáva hospodársku činnosť, a teda za „podnik“ v zmysle článku 1 tejto prílohy I, prostredníctvom ktorého tieto spoločnosti nepriamo udržiavajú vzťahy, na základe ktorých ich možno považovať za „prepojené podniky“ v zmysle článku 3 ods. 3 tretieho pododseku uvedenej prílohy I. Konkrétne sa pýta, či skutočnosť, že podľa vnútroštátneho práva patria určité rozhodnutia týkajúce sa riadenia spoločnosti do právomoci valného zhromaždenia spoločníkov, sama osebe postačuje na konštatovanie, že takáto fyzická osoba sa podieľa na hospodárskej činnosti tejto spoločnosti bez toho, aby bolo potrebné skúmať, či sa skutočne podieľa na jej riadení.
42
Ako vyplýva najmä z odôvodnenia 40 nariadenia č. 651/2014, ktorého cieľom je vyhlásiť určité kategórie štátnej pomoci za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článkov 107 a 108 ZFEÚ, Komisia oslobodzuje určité kategórie štátnej pomoci, ak sa poskytujú v prospech MSP, z dôvodu zlyhaní trhu, v dôsledku ktorých tieto podniky čelia určitému počtu znevýhodnení, ktoré obmedzujú ich sociálne a hospodársky žiaduci rozvoj (pozri v tomto zmysle rozsudky z 29. apríla 2004, Taliansko/Komisia, C‑91/01, EU:C:2004:244, bod 46, a z 24. septembra 2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, bod 31).
43
V súlade s článkami 2 a 3 prílohy I k nariadeniu č. 651/2014 možno podnik kvalifikovať ako MSP v zmysle tohto nariadenia, ak spĺňa tri kritériá, a to kritérium týkajúce sa počtu zamestnaných osôb, finančné kritérium týkajúce sa ročného obratu alebo celkovej ročnej súvahy, ako aj kritérium nezávislosti (rozsudok z 24. septembra 2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, bod 32 a citovaná judikatúra).
44
Pokiaľ ide o posledné uvedené kritérium, Súdny dvor rozhodol, že jeho cieľom je zabezpečiť, aby opatrenia určené MSP skutočne využívali podniky, v prípade ktorých veľkosť predstavuje nevýhodu, a nie tie podniky, ktoré patria do veľkej skupiny a ktoré tak majú prístup k prostriedkom a podporám, ktorými nedisponujú ich konkurenti rovnakej veľkosti (rozsudok z 24. septembra 2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, bod 33 a citovaná judikatúra).
45
Cieľom tohto kritéria je tak lepšie pochopiť, ako to vyplýva najmä z odôvodnenia 9 odporúčania 2003/361, z ktorého, ako sa uvádza v odôvodnení 30 nariadenia č. 651/2014, pojem „MSP“ vychádza, hospodárske postavenie MSP a vyňatie z kvalifikácie MSP skupín podnikov, ktorých hospodársky potenciál prekračuje potenciál MSP, s cieľom vyhradiť výhody vyplývajúce pre kategóriu MSP z rozličných pravidiel alebo opatrení v ich prospech podnikom, ktoré ich skutočne potrebujú (rozsudok z 24. septembra 2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, bod 34 a citovaná judikatúra).
46
Pojem „MSP“ v zmysle nariadenia č. 651/2014 sa však musí v rozsahu, v akom vedie k tomu, že podnikom, na ktoré sa vzťahuje, sa priznávajú výhody najčastejšie prostredníctvom pravidiel stanovujúcich výnimky zo všeobecných pravidiel, vykladať reštriktívne (rozsudok z 24. septembra 2020, NMI Technologietransfer, C‑516/19, EU:C:2020:754, bod 65 a citovaná judikatúra).
47
Podľa článku 2 bodu 2 nariadenia č. 651/2014 v spojení s článkom 2 ods. 1 prílohy I k tomuto nariadeniu do kategórie MSP patria podniky, ktoré zamestnávajú menej ako 250 osôb a ktorých ročný obrat nepresahuje 50 miliónov eur alebo ktorých celková ročná súvaha nepresahuje 43 miliónov eur.
48
Na účely výpočtu počtu zamestnancov a finančných súm podnikov články 3 a 6 tejto prílohy I rozlišujú najmä medzi „samostatnými podnikmi“ a „prepojenými podnikmi“. V súlade s článkom 6 ods. 1 uvedenej prílohy I sa v prípade samostatného podniku údaje vrátane počtu pracovníkov určujú výlučne na základe účtovnej závierky tohto podniku. Naproti tomu z odseku 2 prvého a tretieho pododseku tohto článku 6 vyplýva, že v prípade podniku, ktorý má prepojené podniky, treba k údajom tohto podniku pripočítať 100 % údajov každého podniku, ktorý je priamo alebo nepriamo prepojený s príslušným podnikom, ak už tieto údaje neboli zahrnuté prostredníctvom konsolidácie do účtovnej závierky.
49
Podľa článku 3 ods. 3 prvého pododseku písm. a) tej istej prílohy I sa dva podniky nazývajú „prepojené“, ak jeden podnik vlastní väčšinu hlasovacích práv akcionárov alebo spoločníkov v druhom podniku.
50
Podľa tretieho pododseku tohto odseku 3 sa za prepojené považujú aj podniky, ktoré udržiavajú jeden alebo druhý zo vzťahov uvedených v prvom pododseku uvedeného odseku 3 prostredníctvom „jedného alebo viacerých iných podnikov“.
51
V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že Outletico udržiava so spoločnosťami Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings prinajmenšom taký vzťah, aký je uvedený v článku 3 ods. 3 prvom pododseku písm. a) prílohy I k nariadeniu č. 651/2014, a to na jednej strane prostredníctvom spoločnosti RRE Tradecenters holding, ktorá vlastní 60 % základného imania spoločnosti Outletico, a teda väčšinu hlasovacích práv jej spoločníkov, a jednak A, ktorá vlastní celé základné imanie spoločnosti RRE Tradecenters holding, celé základné imanie spoločnosti Esterkin Family Investments a 75 % základného imania spoločnosti IC Industries Holdings, a teda väčšinu hlasovacích práv spoločníkov týchto troch posledných uvedených spoločností.
52
Pokiaľ ide o otázku, či skutočnosť, že fyzická osoba vlastní kontrolné podiely v spoločnosti spolu s právami, ktoré z nich vyplývajú podľa vnútroštátneho práva, stačí na to, aby sa dospelo k záveru, že vykonáva „hospodársku činnosť“, a teda aby sa táto fyzická osoba kvalifikovala ako „podnik“ v zmysle článku 1 prílohy I k nariadeniu č. 651/2014, je potrebné konštatovať, že z tohto článku 1 vyplýva, že za podnik sa považuje každý subjekt, bez ohľadu na svoju právnu formu, ktorý vykonáva hospodársku činnosť. Sem patria najmä samostatne zárobkovo činné osoby a rodinné podniky, ktoré vykonávajú remeselnícke alebo iné činnosti, a partnerstvá alebo združenia, ktoré pravidelne vykonávajú hospodársku činnosť.
53
Súdny dvor opakovane rozhodol, že pojem „podnik“ v zmysle uvedeného článku 1 zahŕňa každý subjekt vykonávajúci činnosť spočívajúcu v ponúkaní výrobkov alebo služieb na danom trhu bez ohľadu na jeho právne postavenie alebo ziskovú povahu cieľa, ktorý sleduje (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. októbra 2022, Baltijas Starptautiskā Akadēmija a Stockholm School of Economics in Riga, C‑164/21 a C‑318/21, EU:C:2022:785, bod 68, ako aj citovanú judikatúru).
54
V tejto súvislosti treba v prvom rade zdôrazniť, že fyzickú osobu možno považovať za „podnik“, ak vykonáva hospodársku činnosť. Pojem „podnik“ v zmysle článku 1 prílohy I k nariadeniu č. 651/2014 sa totiž vzťahuje na „každý subjekt bez ohľadu na jeho právnu formu“, ktorý vykonáva hospodársku činnosť. Tento výklad je navyše podporený druhou vetou tohto článku 1, podľa ktorej sa za podniky považujú najmä subjekty vykonávajúce remeselnú činnosť alebo iné činnosti „ako samostatne zárobkovo činné osoby alebo rodinné podniky“.
55
V druhom rade treba pripomenúť, že hospodársku činnosť môže vykonávať buď subjekt priamo na trhu, alebo nepriamo subjekt kontrolujúci tento subjekt v rámci hospodárskej jednotky, ktorú spolu tvoria (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i., C‑222/04, EU:C:2006:8, body 108 až 110).
56
V tejto súvislosti Súdny dvor rozhodol, že samotné držanie podielov, vrátane kontrolných, nepostačuje na charakterizovanie hospodárskej činnosti subjektu, ktorý drží tieto podiely, ak sa obmedzuje len na výkon práv spojených s postavením akcionára alebo spoločníka, ako aj prípadne na prijímanie dividend, ktoré sú jednoduchým výnosom z vlastníctva majetku (rozsudok z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i., C‑222/04, EU:C:2006:8, bod 111).
57
Naopak subjekt, ktorý má kontrolný podiel v spoločnosti a ktorý skutočne vykonáva kontrolu, ktorú mu tento podiel poskytuje tým, že priamo alebo nepriamo zasahuje do riadenia tejto spoločnosti, sa musí považovať za subjekt, ktorý sa podieľa na hospodárskej činnosti vykonávanej kontrolovaným podnikom. Z tohto dôvodu sa musí sám kvalifikovať ako podnik (rozsudok z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i., C‑222/04, EU:C:2006:8, body 112 a 113).
58
Z judikatúry pripomenutej v bodoch 53 a 55 až 57 tohto rozsudku vyplýva, že subjekt, vrátane fyzickej osoby, ktorý vlastní podiely v spoločnosti, možno kvalifikovať ako „podnik“ len vtedy, ak sú splnené dve podmienky. Na jednej strane mu tieto podiely musia umožniť vykonávať kontrolu nad spoločnosťou. Na druhej strane musí účinne vykonávať túto kontrolu tým, že sa priamo alebo nepriamo zapája do riadenia tejto spoločnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i., C‑222/04, EU:C:2006:8, bod 118).
59
Z uvedeného vyplýva, že samotná držba väčšinového podielu v takejto spoločnosti, či dokonca celého jej základného imania, sama osebe neumožňuje dospieť k záveru o skutočnom výkone takejto kontroly. Tento výkon musí byť konkrétne preukázaný v každom jednotlivom prípade na základe nepriamych dôkazov, ktoré sú spôsobilé preukázať, že dotknutý subjekt sa priamo alebo nepriamo zapája do riadenia tejto spoločnosti.
60
Držba takýchto podielov v spoločnostiach, ktoré vykonávajú hospodársku činnosť, najmä fyzickými osobami, môže totiž často predstavovať jednoduché vykonávanie vlastníckych práv k majetku, najmä ak vyplýva z jednoduchej kapitálovej investície investora (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i., C‑222/04, EU:C:2006:8, body 111 a 117).
61
V tejto súvislosti skutočnosť, že lotyšské právo priznáva každému držiteľovi podielov na základnom imaní spoločnosti určité práva vyplývajúce zo samotného postavenia akcionára, ako sú hlasovacie práva a právo zúčastňovať sa na valnom zhromaždení, ktoré je oprávnené prijímať určité rozhodnutia týkajúce sa riadenia spoločnosti, sama osebe neznamená, že tento držiteľ skutočne vykonáva kontrolu nad touto spoločnosťou tým, že priamo alebo nepriamo zasahuje do jej riadenia. Takéto práva totiž vyplývajú ex lege iba z držby kapitálu alebo zo samotného postavenia spoločníka, a preto ako také nestačia na rozlíšenie situácie, v ktorej fyzická osoba vykonáva hospodársku činnosť spočívajúcu v skutočnej kontrole spoločnosti prostredníctvom priameho alebo nepriameho zasahovania do jej riadenia, od situácie, v ktorej účasť takejto fyzickej osoby predstavuje jednoduché vykonávanie vlastníckych práv k majetku, najmä ak táto účasť vyplýva z jednoduchej kapitálovej investície investora.
62
Naopak, ako v podstate uviedla belgická vláda vo svojich písomných pripomienkach, iné nepriame dôkazy, ako sú napríklad skutočnosti, že držiteľ kontrolných podielov vykonáva funkcie v dozorných orgánoch alebo v predstavenstve, že je podnikateľom, ktorý má takéto podiely vo viacerých spoločnostiach, ktoré konajú koordinovane alebo sledujú spoločný cieľ, alebo že oznámil obchodnú stratégiu, ktorú mieni realizovať prostredníctvom kontrolovanej spoločnosti, možno zohľadniť s cieľom overiť, či uvedený držiteľ priamo alebo nepriamo zasahuje do riadenia podniku, a teda vykonáva skutočnú kontrolu nad jeho činnosťou.
63
V prejednávanej veci sa zdá, že predkladajúci vnútroštátny súd má overiť zákonnosť rozhodnutia daňovej správy z 25. marca 2022, ktoré je podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania založené len na okolnosti, že A drží kontrolné podiely v spoločnostiach RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings, čo prináleží overiť predkladajúcemu vnútroštátnemu súdu.
64
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že samotná okolnosť, že A drží v týchto spoločnostiach kontrolné podiely spojené s právami, ktoré z nich vyplývajú podľa lotyšského práva, sama osebe nestačí na preukázanie, že táto fyzická osoba skutočne vykonáva túto kontrolu tým, že sa priamo alebo nepriamo zapája do ich riadenia a že z tohto dôvodu vykonáva hospodársku činnosť, ktorá ju umožňuje kvalifikovať ako „podnik“ v zmysle článku 1 prílohy I k nariadeniu č. 651/2014. Z tohto jediného prvku preto nemožno vyvodiť, že Outletico udržiava prostredníctvom A so spoločnosťami Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings nepriame vzťahy, ktoré môžu tieto tri spoločnosti kvalifikovať ako „prepojené podniky“ v zmysle článku 3 ods. 3 tretieho pododseku tejto prílohy I.
65
V tomto kontexte prináleží predkladajúcemu vnútroštátnemu súdu, aby overil, či vo veci samej možno zohľadniť také nepriame dôkazy, aké sú uvedené v bode 62 tohto rozsudku, s cieľom určiť, či A priamo alebo nepriamo zasahuje do riadenia uvedených spoločností, a teda vykonáva skutočnú kontrolu nad ich činnosťou. Ak áno, A by bolo možné kvalifikovať ako „podnik“ v zmysle článku 1 prílohy I k nariadeniu č. 651/2014, prostredníctvom ktorého Outletico nepriamo udržiava so spoločnosťami Esterkin Family Investments a IC Industries Holdings vzťahy, ktoré môžu tieto spoločnosti kvalifikovať ako „prepojené podniky“ v zmysle tohto článku 3 ods. 3 tretieho pododseku.
66
V prípade, že by sa uvedený súd domnieval, že A nemožno považovať za „podnik“, ale na účely uplatnenia pojmu „prepojené podniky“ ho treba považovať za fyzickú osobu, bude úlohou tohto súdu preskúmať, či sú splnené podmienky stanovené v článku 3 ods. 3 štvrtom pododseku prílohy I k nariadeniu č. 651/2014, najmä podmienka týkajúca sa výkonu činnosti alebo jej časti dotknutými podnikmi na tom istom relevantnom trhu alebo na priľahlých trhoch.
67
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 1 a článok 3 ods. 3 tretí pododsek prílohy I k nariadeniu č. 651/2014 sa majú vykladať v tom zmysle, že:
–
fyzickú osobu, ktorá vlastní kontrolný podiel, ktorý jej priznáva väčšinu hlasovacích práv spoločníkov spoločností vykonávajúcich hospodársku činnosť, nemožno len z tohto dôvodu považovať za osobu, ktorá sama vykonáva hospodársku činnosť, a teda za „podnik“ v zmysle článku 1 tejto prílohy I, prostredníctvom ktorého tieto spoločnosti nepriamo udržiavajú vzťahy, na základe ktorých ich možno považovať za „prepojené podniky“ v zmysle článku 3 ods. 3 tretieho pododseku uvedenej prílohy I,
–
takúto fyzickú osobu možno na tento účel kvalifikovať ako „podnik“ len vtedy, ak skutočne vykonáva kontrolu, ktorú jej tento podiel priznáva, tým, že sa priamo alebo nepriamo zapája do riadenia dotknutých spoločností, v dôsledku čoho sa zúčastňuje na hospodárskej činnosti, ktorú vykonávajú,
–
samotné vlastníctvo kontrolných podielov, ako aj štatutárne práva, ktoré z nich podľa vnútroštátneho práva vyplývajú pre každého spoločníka, samo osebe nestačí na preukázanie skutočného výkonu takejto kontroly.
O trovách
68
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred predkladajúcim vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol takto:
Článok 1 a článok 3 ods. 3 tretí pododsek prílohy I k nariadeniu Komisie (EÚ) č. 651/2014 zo 17. júna 2014 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článkov 107 a 108 [ZFEÚ], zmenenému nariadením Komisie (EÚ) 2020/972 z 2. júla 2020,
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
–
fyzickú osobu, ktorá vlastní kontrolný podiel, ktorý jej priznáva väčšinu hlasovacích práv spoločníkov spoločností vykonávajúcich hospodársku činnosť, nemožno len z tohto dôvodu považovať za osobu, ktorá sama vykonáva hospodársku činnosť, a teda za „podnik“ v zmysle článku 1 tejto prílohy I, prostredníctvom ktorého tieto spoločnosti nepriamo udržiavajú vzťahy, na základe ktorých ich možno považovať za „prepojené podniky“ v zmysle článku 3 ods. 3 tretieho pododseku uvedenej prílohy I,
–
takúto fyzickú osobu možno na tento účel kvalifikovať ako „podnik“ len vtedy, ak skutočne vykonáva kontrolu, ktorú jej tento podiel priznáva, tým, že sa priamo alebo nepriamo zapája do riadenia dotknutých spoločností, v dôsledku čoho sa zúčastňuje na hospodárskej činnosti, ktorú vykonávajú,
–
samotné vlastníctvo kontrolných podielov, ako aj štatutárne práva, ktoré z nich podľa vnútroštátneho práva vyplývajú pre každého spoločníka, samo osebe nestačí na preukázanie skutočného výkonu takejto kontroly.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: lotyština.