Дело T‑409/12
Mitsubishi Electric Corp.
срещу
Европейска комисия
„Конкуренция — Картели — Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация — Решение, прието вследствие на частичната отмяна от Общия съд на първоначалното решение — Глоби — Задължение за мотивиране — Принцип на добра администрация — Право на защита — Равно третиране — Пропорционалност — Грешка в преценката — Начален размер — Степен, в която предприятието е допринесло за нарушението — Възпиращ коефициент“
Резюме — Решение на Общия съд (първи състав) от 19 януари 2016 г.
1.      Конкуренция — Административно производство — Зачитане на правото на защита — Преценка — Решение, с което се променя размерът на наложената глоба вследствие на частична отмяна на първоначално решение — Вземане предвид на процедурата, завършила с приемането на първоначалното решение
(член 81 ЕО; член 53 от Споразумението за ЕИП)
2.      Актове на институциите — Мотивиране — Задължение — Обхват — Решение за прилагане на правилата на конкуренция — Решение, с което се променя размерът на наложената глоба вследствие на частична отмяна на първоначално решение — Вземане предвид на мотивите на първоначалното решение
(член 81 ЕО; член 296 ДФЕС; член 53 от Споразумението за ЕИП)
3.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Определяне на основния размер — Определяне на стойността на продажбите — Спазване на принципа на равно третиране — Действия на някои участници в картелно споразумение, извършени през референтната година чрез тяхно съвместно дружество — Приспособяване на метода за определяне и разпределяне на началния размер — Допустимост
(член 81 ЕО; член 53 от Споразумението за ЕИП)
4.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Индивидуализация въз основа на относителната тежест на приноса на всяко от обвинените предприятия — Едно-единствено продължено нарушение — Участие на предприятие в картелно споразумение под формата на бездействие — Преценка
(член 81 ЕО; член 53 от Споразумението за ЕИП)
5.      Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Определяне на основния размер — Тежест на нарушението — Критерии за преценка — Действителна икономическа способност да се увреди засегнатия пазар — Производители, установени в трети страни
(член 81 ЕО; член 53 от Споразумението за ЕИП)
1.      Когато в рамките на жалба за отмяна на решение на Комисията, с което се налага глоба за нарушение на правилата на конкуренцията, това решение изрично съставлява решение за изменение на първоначалното решение, с което е наложена глоба в различен размер, и първоначалното решение е частично отменено от съда на Съюза, процедурата, приключила с приемането на решението за изменение, се вписва в продължаването на производството, приключило с приемането на посоченото първоначално решение. При тези обстоятелства, доколкото те не са оспорени нито с отменителното съдебно решение, нито с първоначалното решение, нито с подготвителните мерки, предхождащи неговото приемане, сред които и изложението на възраженията, не могат да бъдат взети предвид, за да се провери дали е зачетено правото на защита на жалбоподателя в производството, приключило с приемането на обжалваното решение.
Освен това, тъй като от становището на жалбоподателя относно писмото с фактите следва, че то е било адресирано до него от Комисията, че той е бил в състояние да вземе подробно отношение относно различните етапи при изчисляването на размера на наложената му глоба, не може да се поддържа, че Комисията е нарушила неговото право на защита, като е пропуснала да му съобщи релевантните данни за целите на изчисляването на размера на глобата, и по-специално цифровите данни относно продажбите.
По същия начин, когато още с изложението на възраженията засегнатото предприятие е било информирано, че Комисията възнамерявала да осигури възпиращото действие на наложената глоба и че най-малкото още въз основа на първоначалното решение това предприятие е било в състояние да разбере, че това намерение предполага налагането на глоба в допълнителен размер за определен период на дейност, при положение че това намерение не е оспорено със съдебното решение за частична отмяна на първоначалното решение и е потвърдено както в посоченото писмо с фактите, така и по време на срещата Комисията и това предприятие, от намерението на Комисията да му наложи допълнителната глоба не може да се установи нарушение на правото на защита.
(вж. т. 39, 41, 43, 51 и 52)
2.      Мотивите на решение, с което се установява нарушение на член 81, параграф 1 ЕО и на член 53, параграф 1 от Споразумението за европейското икономическа пространство и с което се налагат глоби, могат да бъдат взети предвид с оглед на преценката дали е съобразено задължението за мотивиране на дадено решение, с което се изменя първоначалното решение, изменено след частична отмяна на последното от съд на Съюза, доколкото тези мотиви не са засегнати от отменителното съдебно решение и не противоречат на текста на решението за изменение.
Следователно, що се отнася до мотивите относно началния размер, определен от Комисията за целите на изчисляването на глобата в решението за изменение, обстоятелството, че обвиненото предприятие е в състояние да разбере елементите, чиято преценка е позволила на Комисията в рамките на процедурата по приемане на първоначалното решение да остойности тежестта на извършеното от него нарушение, означава, че Комисията по-специално не е била длъжна да включва в обжалваното решение по-подробно изложение или цифровите данни относно определянето на точния начален размер.
(вж. т. 54 и 66)
3.      Що се отнася до определянето на размера на дадена глоба, наложена за нарушения на правилата за конкуренция, тъй като през референтната година, избрана с оглед на определянето на стойността на продажбите, действията на някои участници в картелно споразумение в разглеждания сектор се упражнявала чрез изцяло отделено съвместно предприятие, което впоследствие е ликвидирано, в резултат на което участниците в картела, за разлика от останалите, не са отчели продажби в посочения сектор, Комисията не извършва нарушение на принципа на равно третиране, като определя първоначално хипотетичен начален размер за посоченото съвместно предприятие, а впоследствие разпределя този размер между участниците с качеството на акционери в същото дружество. В действителност обстоятелството, че последните са прехвърлили дейностите си на посочения обособен субект, означава, че наложената им глоба не можела да бъде изчислена по точно същия начин, както глобите на останалите участници в картела и че в това отношение тяхното положение не е съпоставимо с отношението на последните.
В допълнение в този контекст, въпреки че всеки от засегнатите участници притежава един и същи процентен дял от капитала на посоченото съвместно дружество, Комисията може да разпредели хипотетичния начален размер въз основа на пропорционалните дялове на техните продажби на разглеждания продукт в рамките на последната година преди учредяването на съвместното дружество, за да се отрази неравната им възможност да допринесат за извършването на нарушението. В действителност този метод позволява да се съвмести принципът на равно третиране, налагащ възприемането на една и съща референтна година по отношение на всички участници в нарушението, с желанието да се отрази неравностойното конкурентно положение, в което се намират участниците, които притежават съвместното дружество към момента на неговото учредяване.
(вж. т. 108—112, 130, 133 и 143)
4.      Вж. текста на решението.
(вж. т. 150, 153—156)
5.      Вж. текста на решението.
(вж. т. 165—167, 169, 174—178 и 180)