62024CO0454(03)
EUROOPA KOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS
30. juuni 2025 (
*1
)
Apellatsioonkaebus – Menetlusse astumine – Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 teine lõik – Huvi kohtuasja lahenduse vastu – Rahuldamata jätmine
Kohtuasjas C‑454/24 P,
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 26. juuni 2024 esitatud apellatsioonkaebus,
Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB), esindajad: D. Ceran, C. De Falco, H. Ehlers ja K.-Ph. Wojcik, hiljem D. Ceran, C. De Falco ja H. Ehlers, keda abistasid Rechtsanwalt H.-G. Kamann ja avocat F. Louis,
apellant,
keda toetab:
Euroopa Komisjon, esindajad: C. Auvret ja D. Triantafyllou,
menetlusse astuja apellatsioonimenetluses,
teised menetlusosalised:
Dexia SA, esindajad: advocaat H. Gilliams ja avocat J.-M. Gollier,
hageja esimeses kohtuastmes,
keda toetavad:
Bundesverband deutscher Banken eV, asukoht Berliin (Saksamaa), esindajad: Rechtsanwalt H. Berger, dikigoros A. Komninos ja Rechtsanwalt M. Weber,
Fédération bancaire française, asukoht Pariis (Prantsusmaa), esindajad: avocats C. Duriez, A. Gosset-Grainville ja M. Trabucchi,
Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV), asukoht Viin (Austria), esindajad: Rechtsanwälte A. Brenneis, G. Eisenberger ja J. Holzmann,
menetlusse astujad apellatsioonimenetluses,
Euroopa Parlament, esindajad: G. C. Bartram, O. Denkov, J. Etienne, M. Menegatti ja L. Visaggio,
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: J. Bauerschmidt, M. Chavrier, E. d’Ursel ja A. Westerhof Löfflerová,
menetlusse astujad esimeses kohtuastmes,
EUROOPA KOHTU PRESIDENT,
võttes arvesse ettekandja-kohtunik B. Smuldersi ettepanekut,
olles ära kuulanud kohtujurist D. Spielmanni,
on teinud järgmise
kohtumääruse
1
Oma apellatsioonkaebuses palub Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB) tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 10. aprilli 2024. aasta otsuse Dexia vs. SRB (2022. aasta ex ante osamaksed) (T‑411/22, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“, EU:T:2024:216), millega Üldkohus tühistas Dexia SA-d puudutavas osas ühtse kriisilahendusnõukogu (edaspidi „kriisilahendusnõukogu“) 11. aprilli 2022. aasta otsuse ühtsesse kriisilahendusfondi (edaspidi „kriisilahendusfond“) tehtavate 2022. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/2022/18) (edaspidi „vaidlusalune otsus“). Oma vastuses palub Dexia apellatsioonkaebus tagasi lükata.
2
Euroopa Kohtu presidendi 19. detsembri 2024. aasta kohtumäärusega SRB vs. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1061), 19. detsembri 2024. aasta kohtumäärusega SRB vs. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1062) ja 19. detsembri 2024. aasta kohtumäärusega SRB vs. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1063) lubati vastavalt Fédération Bancaire Française’il, Österreichischer Sparkassenverbandil (ÖSPV) ja Bundesverband deutscher Banken eV-l käesolevas asjas Dexia nõuete toetuseks menetlusse astuda.
3
DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank Oyj taotlesid vastavalt 2025. aasta 7., 11. ja 13. veebruaril Euroopa Kohtu kantseleisse esitatud dokumentidega Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 teise lõigu ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 129 lõike 4 alusel menetlusse astumist Dexia nõuete toetuseks.
4
Pärast seda, kui Euroopa Kohtu kohtusekretär oli kodukorra artikli 131 lõike 1 alusel, mida kohaldatakse apellatsioonimenetluses vastavalt kodukorra artikli 190 lõikele 1, menetlusse astumise avaldused pooltele kätte toimetanud, esitasid kriisilahendusnõukogu, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlament ettenähtud tähtaja jooksul oma märkused nende avalduste kohta, milles nad palusid need rahuldamata jätta.
Menetlusse astumise avaldused
5
Alustuseks tuleb märkida, et kui menetlusse astumise avaldus esitatakse pärast kodukorra artikli 190 lõikes 2 nimetatud tähtaja möödumist, tuleb arvestada kodukorra artikli 129 lõike 4 esimese lausega, mida kohaldatakse apellatsioonimenetluses vastavalt kodukorra artikli 190 lõikele 1, mille kohaselt võib Euroopa Kohtu president kaaluda menetlusse astumise avalduse rahuldamist, kui see on esitatud pärast selle tähtaja möödumist, kuid enne menetluse suulise osa avamise otsust.
6
Kuna käesoleval juhul esitasid DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank menetlusse astumise avaldused pärast nimetatud tähtaja möödumist, kuid enne viidatud otsuse vastuvõtmist, tuleb neid arvesse võtta.
7
DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank väidavad oma menetlusse astumise avalduste toetuseks sisuliselt, et neil on käesolevas asjas otsene ja mitte üksnes kaudne huvi vaidluse lahenduse vastu, kuna erinevalt niisugustest menetlusse astujatest, kes on üksnes analoogses olukorras vaidluse poolega ja kes esitavad samu väiteid ja argumente, mida esitab see pool, on nemad Dexiaga täpselt samas olukorras. Nad viitavad nimelt sellele, et vaidlusalune otsus on ka neile adresseeritud ja et kohtuasjade SRB vs. Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), SRB vs. DZ Hyp (C‑852/24 P) ja SRB vs. Nordea Bank (C‑884/24 P), milles nad on pooled, ese on käesoleva kohtuasjaga sisuliselt identne.
8
Sellega seoses tuleb meenutada, et Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 teise lõigu kohaselt on igal füüsilisel või juriidilisel isikul, kes tõendab oma põhjendatud huvi Euroopa Kohtusse esitatud kohtuvaidluse lahenduse vastu, õigus kohtuvaidluses menetlusse astuda, kui tegemist ei ole liikmesriikidevahelise, Euroopa Liidu institutsioonide vahelise või ühelt poolt liikmesriikide ja teiselt poolt nende institutsioonide vahelise vaidlusega.
9
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb mõistet „huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu“ selle sätte tähenduses määratleda vaidluse eset arvestades ning käsitleda seda otsese ja olemasoleva huvina nõuete endi suhtes, mitte huvina esitatud väidete ja argumentide suhtes. Väljend „kohtuvaidluse lahendus“ viitab nimelt taotletud lõplikule otsusele, nii nagu see fikseeritakse tehtava kohtuotsuse resolutsioonis (Euroopa Kohtu presidendi 29. veebruari 2024. aasta määrus Euroopa Andmekaitseinspektor vs. SRB, C‑413/23 P, EU:C:2024:199, punkt 8 ja seal viidatud kohtupraktika).
10
Sellega seoses tuleb eelkõige kontrollida, kas vaidlustatud akt puudutab menetlusse astumise avalduse esitanud isikut otseselt ja kas tema huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu on kindel. Ent põhimõtteliselt võib ettevõtja huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu pidada piisavalt otseseks vaid juhul, kui see lahendus võib muuta menetlusse astumise avalduse esitanud isiku õiguslikku seisundit (Euroopa Kohtu presidendi 26. septembri 2024. aasta määrus Air France-KLM ja Air France vs. Ryanair ja Malta Air, C‑192/24 P, EU:C:2024:811, punkt 8 ja seal viidatud kohtupraktika).
11
Lisaks peab õigus astuda Euroopa Kohtu menetlusse olema kooskõlas korrakohase õigusemõistmise põhimõttega. See põhimõte õigustab aga seda, et kui Euroopa Kohtule on esitatud eriti suur hulk kohtuasju, mis käsitlevad identseid või omavahel tihedalt seotud õigusküsimusi, võib ta nende kohtuasjade hulgast määrata ühe või mitu „pilootkohtuasja“ ja peatada kodukorra artikli 55 lõike 1 punkti b alusel kõik ülejäänud kohtuasjad, kuni ta teeb otsuse või otsused, millega lõpetatakse menetlus selles pilootkohtuasjas või -kohtuasjades. Pilootkohtuasjade määramine koostoimes teiste niisuguste kohtuasjade peatamisega, mis käsitlevad omavahel tihedalt seotud või isegi identseid õigusküsimusi, hõlbustab ja kiirendab oluliselt nende kohtuasjade menetlemist ning vähendab viivitusi, mida nende kohtuasjade menetlemine põhjustaks siis, kui lahendataks ka kõiki teisi kohtuasju, mis samuti on Euroopa Kohtu menetluses.
12
Sellest järeldub, et niisuguse kohtuasja pool, mis peatatakse seoses sellega, et Üldkohus või Euroopa Kohus on määranud ühe või mitu pilootkohtuasja, ei saa põhimõtteliselt ainuüksi selle asjaolu tõttu pilootkohtuasjas või ‑kohtuasjades menetlusse astuda. Kui nimelt lubada pooltel menetlusse astuda üksnes seetõttu, et nende kohtuasi peatati seoses pilootkohtuasja määramisega, jäetaks tähelepanuta selle pilootkohtuasja valimise eesmärk, milleks on hõlbustada suure hulga kohtuasjade menetlemist Euroopa Kohtu poolt, et tagada korrakohane õigusemõistmine (vt selle kohta Euroopa Kohtu presidendi 30. aprilli 2020. aasta määrus komisjon vs. HSBC Holdings jt, C‑806/19 P, EU:C:2020:364, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
13
See, et Üldkohus või Euroopa Kohus pilootkohtuasju määrab, ei riku nende poolte õigust õiglasele kohtulikule arutamisele, kes on pooled kohtuasjades, mis seoses selle määramisega peatatakse. Käesoleval juhul on DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Maini, Landesbank Baden-Württembergi ja Nordea Banki õigus kaitsta oma õigusi ja esitada oma argumente – nagu see tuleneb Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 47, eriti selles sättes ette nähtud tagatistest, mis tulenevad õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile – nõuetekohaselt tagatud sellega, et neil on poole staatus kohtuasjade SRB vs. Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), SRB vs. DZ Hyp (C‑852/24 P) ja SRB vs. Nordea Bank (C‑884/24 P) apellatsioonimenetlustes (vt selle kohta Euroopa Kohtu presidendi 30. aprilli 2020. aasta määrus komisjon vs. HSBC Holdings jt, C‑806/19 P, EU:C:2020:364, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
14
Käesolevas asjas nähtub kriisilahendusnõukogu apellatsioonkaebusest, et ta palus esimese võimalusena tühistada vaidlustatud kohtuotsus ja jätta Dexia tühistamishagi rahuldamata, teise võimalusena saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse ja kolmanda võimalusena jätta vaidlusaluse otsuse tagajärjed kehtima kuni uue otsuse vastuvõtmiseni mitte hiljem kui kuus kuud pärast Euroopa Kohtu otsuse kuulutamist. Dexia palus oma vastuses jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
15
Kuid sõltumata sellest, kas Euroopa Kohus apellatsioonkaebuse rahuldab või mitte, ei muuda kohtuotsuse resolutsioonis esitatud vaidluse lahendus iseenesest otseselt DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Maini, Landesbank Baden-Württembergi või Nordea Banki õiguslikku seisundit, kuna selles käsitletakse vaidlustatud kohtuotsuse õiguspärasust vaid osas, milles Üldkohus tühistas vaidlusaluse otsuse Dexia poolt kriisilahendusfondi tehtavate 2022. aasta ex ante osamaksete suhtes. Nimelt, kuigi vaidlustatud otsus on koostatud ja avaldatud ühe tervikliku otsusena, tuleb seda analüüsida kui niisuguste üksikotsuste kogumit, mis puudutavad iga selles otsuses nimetatud finantsinstitutsiooni poolt kriisilahendusfondi 2022. aasta eest tasumisele kuuluvaid ex ante osamakseid (vt analoogia alusel 14. septembri 1999. aasta kohtuotsus komisjon vs. AssiDomän Kraft Products jt, C‑310/97 P, EU:C:1999:407, punkt 18).
16
Seega, vastupidi olukorrale, kus menetlusse astumise avalduse esitaja palub eraldi hagiga tühistada sama akti, mis on kõne all kohtuasjas, milles ta soovib menetlusse astuda (vt näiteks ja analoogia alusel Euroopa Kohtu presidendi 21. detsembri 2016. aasta määrus komisjon vs. Hispaania jt, C‑128/16 P, EU:C:2016:1007, punktid 13–15), ei tooks Euroopa Kohtu otsus, millega jäetaks vaidlusaluse otsuse tühistamine jõusse osas, milles see puudutab Dexia poolt kriisilahendusfondi 2022. aasta eest tehtavat ex ante osamakset, tagajärjena kaasa seda, et ex tunc ja erga omnes tühistataks lõplikult kriisilahendusnõukogu otsused Dexiast erinevate finantsinstitutsioonide poolt kriisilahendusfondi 2022. aasta eest tehtavate ex ante osamaksete kohta, kuigi viimati nimetatud otsused ja otsus Dexia osamakse kohta koostati ja avaldati ühe tervikliku otsusena.
17
Järelikult ei mõjuta iseenesest Üldkohtu 23. oktoobri 2024. aasta kohtuotsuse Landesbank Baden-Württemberg vs. SRB (2022. aasta ex ante osamaksed) (T‑396/22, EU:T:2024:734), 23. oktoobri 2024. aasta kohtuotsuse DZ Bank vs. SRB (2022. aasta ex ante osamaksed) (T‑401/22, EU:T:2024:739), 23. oktoobri 2024. aasta kohtuotsuse DZ Bank vs. SRB (2022. aasta ex ante osamaksed) (T‑403/22, EU:T:2024:741) ja 23. oktoobri 2024. aasta kohtuotsuse Nordea Bank vs. SRB (2022. aasta ex ante osamaksed) (T‑430/22, EU:T:2024:743), millega tühistati kriisilahendusnõukogu otsused kriisilahendusfondi tehtavate osamaksete kohta, mille pidid tegema vastavalt DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank, õiguspärasust käesolevas kohtuasjas tehtav lahendus. Samadel põhjustel ei mõjuta see lahendus ka Üldkohtu 6. augusti 2024. aasta kohtumääruse DZ Bank vs. SRB (T‑484/23, EU:2024:525), 6. augusti 2024. aasta kohtumääruse Nordea Bank vs. SRB (T‑412/23, EU:T:2024:526) ja 6. augusti 2024. aasta kohtumääruse Landesbank Baden-Württemberg vs. SRB (T‑441/23, EU:T:2024:555) kehtivust, millega tühistati kriisilahendusnõukogu 2. mai 2023. aasta otsus kriisilahendusfondi tehtavate 2023. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/2023/23) vastavalt DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Maini, Landesbank Baden-Württembergi ja Nordea Banki puudutavas osas.
18
Oma menetlusse astumise avaldustega kaitsevad DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank omaenda positsiooni, mis on küll sarnane Dexia omaga, kuid sellest siiski õiguslikult eraldiseisev. Nimelt, huvi, mida nad kaitsevad, on näidata, et põhjendatud on Üldkohtu poolt kriisilahendusnõukogu otsuste tühistamine osas, mis puudutab nende poolt kriisilahendusfondi 2022. aasta eest tehtavaid ex ante osamakseid, mitte aga kriisilahendusnõukogu otsuse tühistamine osas, mis puudutab Dexia osamakset.
19
Ka tuleneb DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Maini, Landesbank Baden-Württembergi ja Nordea Banki argumentidest, et nende väidetav huvi käesoleva vaidluse lahenduse vastu on tegelikult seotud arutluskäiguga, milles Üldkohus tõlgendas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määruse (EL) nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1), artikli 70 lõiget 2, mitte kohtuvaidluse lahenduse endaga. Selline huvi ei ole aga piisav, et tuvastada huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu käesoleva kohtumääruse punktis 9 viidatud kohtupraktika tähenduses.
20
Lisaks seaks luba DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainil, Landesbank Baden-Württembergil ja Nordea Bankil menetlusse astuda kahtluse alla Euroopa Kohtu poolt korrakohase õigusemõistmise huvides tehtud valiku soovitud toime, nimelt saavutada see, et rohkem kui 70 apellatsioonkaebuse hulgast, mille on esitanud kriisilahendusnõukogu, nõukogu ja krediidiasutused või investeerimisühingud Üldkohtu otsuste peale, millega tühistati väga sarnastel põhjustel kriisilahendusnõukogu otsused 2022. ja 2023. aasta eest kriisilahendusfondi tehtavate ex ante osamaksete kohta, valitakse välja seitse pilootkohtuasja, milleks on käesolev kohtuasi ning kohtuasjad C‑529/24 P, C‑536/24 P, C‑537/24 P, C‑585/24 P, C‑671/24 P ja C‑705/24 P. Nagu nimelt nähtub sisuliselt käesoleva kohtumääruse punktist 12, ei oleks pilootkohtuasja määramine enam põhjendatud, kui peatatud kohtuasjade kõigil pooltel oleks pärast pilootkohtuasja määramist lubatud pilootkohtuasjas nende kohtuasjade peatamise tõttu menetlusse astuda.
21
Sellest järeldub, et DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Maini, Landesbank Baden-Württembergi ja Nordea Banki menetlusse astumise avaldused tuleb jätta rahuldamata.
Kohtukulud
22
Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
23
Kuna kriisilahendusnõukogu nõudis, et kohtukulud mõistetaks välja DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainilt, Landesbank Baden-Württembergilt ja Nordea Bankilt, ning kuna viimaste menetlusse astumise avaldused jäeti rahuldamata, tuleb otsustada, et nad kannavad seoses nende avaldustega lisaks oma kohtukuludele ka kriisilahendusnõukogu kantud kulud.
24
Kuna parlament ja nõukogu ei ole sellist nõuet esitanud, tuleb otsustada, et nad kannavad ise oma menetlusse astumise avaldustega seotud kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohtu president määrab:
1.
Jätta DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Maini, Landesbank Baden-Württembergi ja Nordea Bank Oyj-i menetlusse astumise avaldused rahuldamata.
2.
Jätta DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Maini, Landesbank Baden-Württembergi ja Nordea Bank Oyj-i kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) kohtukulud.
3.
Jätta Euroopa Parlamendi ja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud nende endi kanda.
Allkiri
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.