62025CJ0056
EUROOPA KOHTU OTSUS (kolmas koda)
12. veebruar 2026 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – ELTL artikkel 267 – Liidu õiguse esimuse põhimõte – Riigisisese õiguse väidetav vastuolu riigi põhiseaduse ja liidu õigusega – Konstitutsioonikohtu poole pöördumise tingimused – Põhjendatud hinnang liidu õiguse kohaldamise tagajärgedele – Eelnevalt Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamine – Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkt b – Vaidluse suhtes kohaldatava riigisisese õiguse kindlaksmääramine – Eelotsusetaotluse sisu – Kohustus või õigus pöörduda enne Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamist konstitutsioonikohtu poole – Puudumine
Kohtuasjas C‑56/25 [Petlichev] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Sofiyski gradski sadi (Sofia linnakohus, Bulgaaria) 29. jaanuari 2025. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 29. jaanuaril 2025, kriminaalmenetluses järgmise isiku suhtes:
MA,
menetluses osales:
Sofiyska gradska prokuratura,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja president C. Lycourgos, kohtunikud O. Spineanu‑Matei, S. Rodin, N. Piçarra ja N. Fenger (ettekandja),
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitas:
–
Euroopa Komisjon, esindajad: F. Erlbacher ja E. Rousseva,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada ELTL artiklit 267, liidu õiguse esimuse põhimõtet ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkti b.
2
Taotlus on esitatud MA suhtes algatatud kriminaalmenetluses narkootiliste ainete levitamise eesmärgil valdamise süüdistuses.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Euroopa Kohtu kodukord
3
Kodukorra artiklis 94 „Eelotsusetaotluse sisu“ on sätestatud:
„Lisaks Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimustele märgitakse eelotsusetaotluses:
[…]
b)
ülevaade kohaldamisele kuuluvatest siseriiklikest õigusnormidest ja vajaduse korral asjakohasest siseriiklikust kohtupraktikast;
[…]“.
Raamotsus 2004/757/JSK
4
Nõukogu 25. oktoobri 2004. aasta raamotsuse 2004/757/JSK, millega kehtestatakse miinimumeeskirjad ebaseadusliku uimastiäri kuriteokoosseisu ja karistuste kohta (ELT 2004, L 335, lk 8), artikli 4 „Sanktsioonid“ lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 2 ja 3 määratletud kuriteo eest karistatakse tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristustega.
Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada artiklis 2 nimetatud kuritegude eest karistamine kriminaalkorras vangistusega, mille maksimaalne pikkus on vähemalt 1–3 aastat.“
Bulgaaria õigus
5
Bulgaaria Vabariigi põhiseaduse (Konstitutsia na Republika Bulgaria) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „Bulgaaria põhiseadus“) on artikli 150 lõikes 2 sätestatud:
„Iga kohus võib menetlusosalise taotluse alusel või omal algatusel esitada [Konstitutsionen sadile (Bulgaaria konstitutsioonikohus)] taotluse tuvastada, et konkreetses menetluses kohaldatav seadus on põhiseadusega vastuolus. Menetlus kohtuasjas jätkub ja kohus, kelle otsuse peale ei saa edasi kaevata, teeb otsuse pärast [Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus)] menetluse lõppemist.“
6
Konstitutsioonikohtu kodukorra (Pravilnik za organizatsiata na deynostta na Konstitutsionnia sad) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „konstitutsioonikohtu kodukord“) on artikli 18 lõikes 3 sätestatud:
„[Varhoven kasatsionen sadi (Bulgaaria kõrgeim kassatsioonikohus)] või [Varhoven administrativen sadi (Bulgaaria kõrgeim halduskohus)] taotlus, mis puudutab nende menetluses olevat kohtuasja, peab sisaldama põhjendatud hinnangut kohaldatavale õigusele ning – juhul kui vaidlustatud õigusnorm või õigusakt kuulub liidu õiguse kohaldamisalasse – liidu õiguse kohaldamise tagajärgedele.“
7
Eelotsusetaotlusest nähtub, et konstitutsioonikohtu kodukorra artikli 18 lõige 3 on kohaldatav ka juhul, kui üldkohus pöördub Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) poole.
8
Karistusseadustiku (Nakazatelen kodeks) põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis on artiklis 354a sätestatud:
„(1)   Isikut, kes ilma nõuetekohase loata valmistab, käitleb, omandab või valdab narkootilist ainet või samaväärset ainet selle levitamise eesmärgil või levitab narkootilist ainet või analoogset ainet, __ karistatakse juhul, kui tegemist on väga ohtliku narkootilise aine või analoogse ainega, kahe‑ kuni kaheksa‑aastase vangistuse ja rahalise karistusega summas 5000 [Bulgaaria leevi (ligikaudu 2556,45 eurot) kuni 20000 leevi (ligikaudu 10225,83 eurot)] ning juhul, kui tegemist on ohtliku narkootilise aine või analoogse ainega, kuni kuueaastase vangistuse ja rahalise karistusega summas 2000 [leevi (ligikaudu 1022,58 eurot) kuni 10000 leevi (ligikaudu 5112,91 eurot)]. […]
(2)   Kui tegemist on narkootiliste ainete või analoogsete ainetega suures koguses, karistatakse kolme‑ kuni kaheteistaastase vangistuse ja rahalise karistusega summas 10000 kuni 50000 leevi. […]“.
9
Narkootiliste ainete ja lähteainete kontrolli seaduse (Zakon za kontrol varhu narkotichnite veshtestva i prekursorite) artiklis 26a on sätestatud:
„Ministrite nõukogu määrab kriminaalmenetluse eesmärgil kindlaks narkootiliste ainete hinnad.“
10
Ministrite nõukogu 29. jaanuari 1998. aasta määruses nr 23, millega määratakse kohtumenetluse eesmärgil kindlaks narkootiliste ainete hinnad (Postanovlenie no 23 na Ministerski savet za opredeliane na tseni na narkotichnite veshtestva za nuzhdite na sadoproizvodstvoto) (DV nr 15, 6.2.1998), põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis määratakse kohtumenetluse eesmärgil kindlaks nende narkootiliste ainete hinnad, mida on nimetatud taimede ja ainete narkootikumideks klassifitseerimise korda reguleeriva määruse (Naredba za reda za klasifitsirane na rasteniata i veshtestvata kato narkotichni) (DV nr 87, 4.11.2011) põhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis artiklis 3.
11
Nimetatud artikli 3 kohaselt kuulub metamfetamiin selliste taimede ja ainete rühma, mis kujutavad nende kuritarvitamisest tuleneva kahjuliku mõju tõttu endast suurt ohtu rahvatervisele ning on inim‑ ja veterinaarmeditsiinis kasutamiseks keelatud, ning fentanüül kuulub inim‑ ja veterinaarmeditsiinis kasutatavate kõrge riskitasemega ainete rühma.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
12
Eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Sofiyski gradski sadile (Sofia linnakohus, Bulgaaria), esitatud süüdistusaktis süüdistati MA‑d narkootiliste ainete valdamises nende levitamise eesmärgil.
13
Süüdistusaktis heidetakse talle ette, et tema valduses oli neli metamfetamiini annust ja 22 fentanüüli annust, mille rahaline koguväärtus on 90276,60 leevi (ligikaudu 46166 eurot).
14
Arvestades kõnealust rahalist väärtust, mis arvutati narkootiliste ainete ja lähteainete kontrolli seaduse artikli 26a ja käesoleva kohtuotsuse punktis 10 nimetatud ministrite nõukogu määruse nr 23 alusel (edaspidi „narkootiliste ainete rahalise väärtuse kindlaksmääramist käsitlevad riigisisesed õigusnormid“), kvalifitseeriti asjaomane süütegu narkootiliste ainete või analoogsete ainete valdamiseks „suures koguses“, mille eest karistatakse karistusseadustiku artikli 354a lõike 2 kohaselt vangistuse ja rahalise karistusega, mis on raskemad kui selle artikli lõikes 1 ette nähtud karistused.
15
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et narkootiliste ainete rahalise väärtuse kindlaksmääramist käsitlevad riigisisesed õigusnormid ei vasta Bulgaaria põhiseaduses ja liidu õiguses tunnustatud karistuste proportsionaalsuse põhimõttele, kuna süüteo koosseisutunnus, s.o narkootiliste ainete või analoogsete ainete valdamine „suures koguses“, määratakse kindlaks meelevaldse ja eksliku rahalise väärtuse alusel, mitte aga valduses oleva toimeaine koguse või sellest saadavate individuaalsete annuste alusel.
16
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab siiski, et eelotsusetaotlus ei puuduta mitte nimetatud riigisiseste õigusnormide proportsionaalsuse küsimust, mida mainitakse pelgalt konteksti kirjeldava asjaoluna, vaid üksnes selle kohtu kohustust või õigust pöörduda nende riigisiseste õigusnormide põhiseadusele vastavuse kontrollimiseks Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) poole enne vajaduse korral Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamist.
17
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et kuigi tal on võimalik esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus raamotsuse 2004/757 artikli 4 lõike 1 tõlgendamise kohta, on asjakohasem pöörduda kõigepealt Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) poole, et kontrollida, kas narkootiliste ainete rahalise väärtuse kindlaksmääramist käsitlevad riigisisesed õigusnormid on Bulgaaria põhiseadusega kooskõlas. Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) poole pöördumine enne Euroopa Kohtu poole pöördumist on põhjendatud ka sellega, et konstitutsioonikohus tunneb hästi riigisisese õiguse eripära, ta teeb otsuse kiiremini kui Euroopa Kohus ja järgib liidu õiguse esimuse põhimõtet.
18
Ent kui vaidlustatud riigisisene õigusnorm kuulub liidu õiguse kohaldamisalasse, takistavad Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) poole pöördumise tingimused – mis on sätestatud konstitutsioonikohtu kodukorra artikli 18 lõikes 3, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab – eelotsusetaotluse esitanud kohtul pöörduda esmalt Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) poole.
19
Nimelt peab vastavalt selles sättes ette nähtud menetlusnormile, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab, liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluva riigisisese õigusnormi põhiseadusele vastavuse kontrollimise taotlus, mis on esitatud Bulgaaria põhiseaduse artikli 150 lõike 2 kohaselt, sisaldama põhjendatud hinnangut kohaldatavale õigusele, sealhulgas liidu õiguse kohaldamise tagajärgedele, vastasel juhul jäetakse taotlus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on ta seega kohustatud kõigepealt kohaldama tema menetluses oleva kohtuasja asjaoludele liidu õigust ja analüüsima liidu õiguse mõju vaidlustatud riigisiseste õigusnormide kohaldamisele ning eelkõige tegema kindlaks, kas neid sätteid tuleb tõlgendada kooskõlas liidu õigusega või tuleb need kohaldamata jätta.
20
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates on konstitutsioonikohtu kodukorra artikli 18 lõige 3, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab, liidu õigusega mitmest aspektist vastuolus.
21
Esiteks peab eelotsusetaotluse esitanud kohus enne Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) poole pöördumist, kui ta peab vajalikuks esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus, täitma ELTL artiklist 267 ja otsesemalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punktist b tulenevaid nõudeid, eelkõige nõude märkida heas usus selgelt, millised riigisisesed õigusnormid võivad olla põhikohtuasjas kohaldatavad.
22
Narkootiliste ainete rahalise väärtuse kindlaksmääramist käsitlevad riigisisesed õigusnormid, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab põhiseadusega vastuolus olevaks, ilma et tal oleks pädevust neid põhiseadusega vastuolus olevaks tunnistada, ei saa eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates olla „kohaldamisele kuuluvad siseriiklikud õigusnormid“ Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkti b tähenduses.
23
Teiseks leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) praktika näitab selle kohtu tõrksust liidu õiguse esimuse põhimõtte järgimise tagamisel ja tema soovi kontrollida, kas liidu õigus on Bulgaaria põhiseadusega kooskõlas.
24
Nimelt nõuab Konstitutsionen sad (konstitutsioonikohus) Bulgaaria põhiseaduse esimuse tagamiseks liidu õiguse suhtes, et liikmesriigi kohtud teeksid kodukorra artikli 18 lõike 3 alusel kindlaks, millised on liidu õiguse kohaldamise tagajärjed asjaomaste riigisiseste sätete suhtes, ja alles seejärel on neil õigus esitada konstitutsioonikohtule taotlus kontrollida nende riigisiseste sätete põhiseadusele vastavust. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates tähendaks konstitutsioonikohtu kodukorra artikli 18 lõige 3, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab, et riigisisene õigusnorm, mida on juba tõlgendatud kooskõlas liidu õigusega, vaidlustatakse hiljem põhiseadusega vastuolu tõttu.
25
Kui enne Euroopa Kohtu poole pöördumist tuleks pöörduda Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) poole ja viimane tuvastab, et vaidlustatud riigisisesed õigusnormid on Bulgaaria põhiseadusega kooskõlas, oleks eelotsusetaotluse esitanud kohtul seejärel vabadus esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus nende riigisiseste õigusnormide kooskõla kohta liidu õigusega, millega oleks tagatud liidu õiguse esimus Bulgaaria põhiseaduse suhtes.
26
Selles kontekstis soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas ELTL artikkel 267, liidu õiguse esimuse põhimõte ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkt b teevad liikmesriigi kohtule, kellel on kahtlusi, kas liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluv riigisisene õigusnorm on riigi põhiseadusega ja liidu õigusega kooskõlas, kohustuslikuks või annavad talle õiguse taotleda kõigepealt selle õigusnormi riigisisest põhiseadusele vastavuse kontrolli, enne kui ta esitab seejärel vajaduse korral Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse.
27
Neil asjaoludel otsustas Sofiyski gradski sad (Sofia linnakohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [ELTL] artiklit 267, Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkti b ja [liidu õiguse esimuse põhimõtet] tuleb tõlgendada nii, et juhul kui liikmesriigi kohtul on kahtlusi riigisisese õigusnormi kooskõlas liidu õigusega ja samal ajal on ta veendunud selle õigusnormi [vastuolus riigi põhiseadusega], on tal enne eelotsusetaotluse esitamist kohustus või õigus kindlaks teha, kas kõnealune riigisisene õigusnorm on põhikohtuasjas tegelikult kohaldatav, esitades Konstitutsionen sadile (konstitutsioonikohus) selle õigusnormi põhiseadusvastasuse tuvastamise taotluse?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
28
Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artiklis 267 sätestatud liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses Euroopa Kohtu ülesanne anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel tema menetluses oleva kohtuasja lahendada. Seda arvestades tuleb Euroopa Kohtul talle esitatud küsimused vajaduse korral ümber sõnastada (vt selle kohta 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Bouskoura, C‑387/24 PPU, EU:C:2024:868, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Käesoleval juhul põhineb esitatud küsimus eeldusel, et narkootiliste ainete rahalise väärtuse kindlaksmääramist käsitlevad riigisisesed õigusnormid on vastuolus nii Bulgaaria põhiseaduse kui ka liidu õigusega.
30
Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 19, tuleneb konstitutsioonikohtu kodukorra artikli 18 lõikest 3, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab, et kui liikmesriigi kohus esitab konstitutsioonikohtule taotluse kontrollida liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluva riigisisese õigusnormi vastavust põhiseadusele, peab see taotlus sisaldama põhjendatud hinnangut kohaldatavale õigusele, sealhulgas liidu õiguse kohaldamise tagajärgedele, vastasel korral jäetakse taotlus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, ning see võib viia selleni, et kui liikmesriigi kohtul on kahtlusi liidu õiguse tõlgendamise suhtes, esitab ta enne Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse.
31
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et kõnealuse nõude tõttu, mis tuleneb konstitutsioonikohtu kodukorra artikli 18 lõikest 3, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab, ei saa ta pöörduda esmalt konstitutsioonikohtu poole enne vajaduse korral Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamist, on esitatud küsimuse eesmärk tegelikult kindlaks teha, kas see säte, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab, on kooskõlas ELTL artikliga 267, liidu õiguse esimuse põhimõttega ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punktiga b.
32
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimusega sisuliselt selgitada, kas ELTL artiklit 267, liidu õiguse esimuse põhimõtet ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus konstitutsioonikohtu poole pöördumise tingimusi käsitlev liikmesriigi menetlusnorm, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab ja mille kohaselt peab liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluva riigisisese õigusnormi põhiseadusele vastavuse kontrollimise taotlus, mille liikmesriigi kohus konstitutsioonikohtule esitab, sisaldama põhjendatud hinnangut tema menetluses olevas asjas kohaldatavale õigusele, sealhulgas liidu õiguse kohaldamise tagajärgedele, vastasel korral jäetakse taotlus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, ning mis võib viia selleni, et liikmesriigi kohus esitab eelnevalt Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse.
33
Esimesena tuleb ELTL artikli 267 kohta märkida, et aluslepingutega kehtestatud kohtusüsteemi nurgakivi on selles artiklis sätestatud eelotsusemenetlus, mille eesmärk on Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute vahelise dialoogi abil tagada liidu õiguse ühtne tõlgendamine, mis omakorda võimaldab tagada selle õiguse järjepidevuse, täieliku toime ja autonoomia ning lõppkokkuvõttes aluslepingutega kehtestatud õiguse eriomase olemuse. Seega peab liikmesriigi kohus seda teed kasutama, kui tal on kahtlusi, kas riigisisene õigus on kooskõlas liidu õiguse sättega, mida tuleb tõlgendada (vt selle kohta 18. detsembri 2014. aasta arvamus 2/13 (liidu ühinemine EIÕKga), EU:C:2014:2454, punkt 176 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 18. detsembri 2025. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Euroopa Kohtu praktika ultra vires‑kontroll – liidu õiguse esimus), C‑448/23, EU:C:2025:975, punktid 111 ja 112 ning seal viidatud kohtupraktika).
34
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika järgi on liikmesriikide kohtutel väga ulatuslik õigus või lausa kohustus pöörduda Euroopa Kohtu poole, kui nad leiavad, et nende lahendada olevas asjas on tekkinud küsimusi, mis puudutavad liidu õigusnormide tõlgendamist või nende kehtivuse hindamist ning mille kohta nad peavad seisukoha võtma (22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus RS (konstitutsioonikohtu otsuste toime), C‑430/21, EU:C:2022:99, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
35
Samuti selgub väljakujunenud kohtupraktikast, et riigisisese õigusnormiga ei saa takistada liikmesriigi kohut kasutada seda pädevust või täita seda kohustust – mis mõlemad on nimelt omased ELTL artikliga 267 kehtestatud liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu vahelise koostöö süsteemile ning liidu õigust kohaldama pidava kohtuniku ülesannetele –, mis on selle sättega usaldatud liikmesriigi kohtutele (5. juuni 2023. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (kohtunike sõltumatus ja eraelu), C‑204/21, EU:C:2023:442, punkt 157 ja seal viidatud kohtupraktika).
36
Sellega seoses kahjustab riigisisene õigusnorm, mis võib eelkõige kaasa tuua selle, et liikmesriigi kohus võib pidada paremaks hoiduda Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuste esitamisest, liikmesriikide kohtutele ELTL artikliga 267 antud õigusi ning sellest tulenevalt selle koostöösüsteemi tõhusust (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (kohtunike distsiplinaarkord), C‑791/19, EU:C:2021:596, punkt 226 ja seal viidatud kohtupraktika).
37
Lisaks on otsustatud, et liidu õigusega seonduvat kohtuasja lahendav liikmesriigi kohus, kes leiab, et liikmesriigi õigusnorm ei ole vastuolus mitte üksnes liidu õigusega, vaid ka põhiseadusega, ei ole juhul, kui tegemist on viimase astme kohtuga, ELTL artiklis 267 ette nähtud õigusest või kohustusest – esitada Euroopa Kohtule küsimusi liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse kohta – ilma jäetud ega vabastatud seetõttu, et liikmesriigi õigusnormi põhiseadusvastasuse tuvastamiseks tuleb pöörduda põhiseaduslikkuse järelevalve kohtusse (22. juuni 2010. aasta kohtuotsus Melki ja Abdeli, C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
38
Nimelt satuks ohtu liidu õiguse tõhusus ja kahaneks ELTL artikli 267 soovitav toime, kui konstitutsioonikohtu poole pöördumise kohustuse tõttu ei saaks liikmesriigi kohus, kes menetleb liidu õigusega reguleeritud kohtuasja, esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse kohta, et otsustada, kas liikmesriigi õigusnorm on liidu õigusega kooskõlas või mitte (vt selle kohta 4. juuni 2015. aasta kohtuotsus Kernkraftwerke Lippe‑Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus Global Starnet, C‑322/16, EU:C:2017:985, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
39
Teisena, mis puudutab liidu õiguse esimuse põhimõtet, mis kehtestab liidu õiguse esmajärjekorras kohaldatavuse liikmesriikide õiguse ees, siis tuleb meelde tuletada, et see põhimõte paneb kõigile liikmesriikide asutustele kohustuse tagada liidu eri õigusnormide täielik toime, kusjuures liikmesriikide õigus ei tohi mõjutada nende õigusnormide toimet nimetatud riikide territooriumil (vt selle kohta 10. juuli 2025. aasta kohtuotsus DADA Music ja UPFR, C‑37/24, EU:C:2025:551, punkt 76 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
ELTL artiklis 267 ette nähtud Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute vahelise koostöö süsteemi toimimine ja liidu õiguse esimuse põhimõte eeldavad seega, et liikmesriigi kohtul oleks igas menetlusetapis, mida ta sobilikuks peab, ning isegi pärast põhiseaduslikkuse järelevalve vahemenetluse lõppemist vabadus esitada Euroopa Kohtule kõik eelotsuse küsimused, mida ta vajalikuks peab (22. juuni 2010. aasta kohtuotsus Melki ja Abdeli, C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, punktid 52 ja 57, ning 11. septembri 2014. aasta kohtuotsus A, C‑112/13, EU:C:2014:2195, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
41
Lisaks tuleneb ka liidu õiguse esimuse põhimõttest, et liikmesriigi kohtud on pädevad hindama riigisisese õiguse, käesoleval juhul narkootiliste ainete rahalise väärtuse kindlaksmääramist käsitlevate riigisiseste õigusnormide kooskõla liidu õigusega, ilma et nad peaksid selleks esitama oma liikmesriigi konstitutsioonikohtule taotluse (vt selle kohta 24. juuni 2019. aasta kohtuotsus Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, punktid 53 ja 54 ning seal viidatud kohtupraktika).
42
Sellest järeldub, et ELTL artikliga 267 ja liidu õiguse esimuse põhimõttega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mille kohaselt peavad liikmesriigi kohtud, kellel on kahtlusi, kas liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluv riigisisene õigusnorm on kooskõlas riigi põhiseaduse ja liidu õigusega, pöörduma oma liikmesriigi konstitutsioonikohtu poole enne, kui nad kasutavad oma õigust või täidavad oma kohustust esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus.
43
Seevastu ei ole ELTL artikliga 267 ega liidu õiguse esimuse põhimõttega vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt on liikmesriigi kohtu pöördumine selle liikmesriigi konstitutsioonikohtu poole lubatav tingimusel, et liikmesriigi kohus esitab põhjendatud hinnangu tagajärgede kohta liidu õiguse kohaldamisele riigisisestele õigusnormidele, mida ta peab põhiseadusega vastuolus olevaks, ning mis võib tähendada, et liikmesriigi kohtul tuleb eelnevalt esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus.
44
Sellised tingimused asjaomase liikmesriigi konstitutsioonikohtu poole pöördumiseks ei piira mingil moel teiste liikmesriigi kohtute võimalust esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus ega lükka eelotsusetaotluse esitamist edasi.
45
Vastupidi, niisugused tingimused konstitutsioonikohtu poole pöördumiseks ajendavad liikmesriigi kohtuid, kui nad soovivad taotleda liikmesriigi õigusnormi põhiseadusele vastavuse kontrolli, kohaldama kõigepealt liidu õigust, kuid ei takista neil kasutamast oma õigust või täitmast oma kohustust esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus. Nende tingimuste eesmärk on seega soodustada ELTL artiklist 267 tulenevate õiguste ja kohustuste teostamist ning liidu õiguse esimuse põhimõtte järgimist liikmesriigi õiguskorras.
46
On tõsi, et sellised tingimused liikmesriigi kohtu pöördumiseks liikmesriigi konstitutsioonikohtu poole võimaldavad konstitutsioonikohtul otsustada riigisisese õigusnormi põhiseadusele vastavuse üle vajaduse korral pärast seda, kui Euroopa Kohus on vastanud samas kohtuasjas liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotlusele. Selline asjaolu ei ole siiski iseenesest vastuolus liidu õiguse esimuse põhimõttega, kui liikmesriigi kohtul ei takistata tegemast kõiki järeldusi, mis tulenevad nimetatud põhimõttest tema menetluses olevas kohtuasjas, nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 39, ja seda isegi pärast konstitutsioonikohtu otsuse tegemist.
47
Sellega seoses tuleb esiteks meelde tuletada, et eelotsusemenetluses tehtud Euroopa Kohtu otsus on liikmesriigi kohtule tema menetluses oleva kohtuasja lahendamisel siduv liidu õiguse tõlgenduse küsimustes. See kohus peab seega vajaduse korral kalduma kõrvale liikmesriigi kõrgema kohtu hinnangust, kui ta leiab Euroopa Kohtu tõlgenduse alusel, et need hinnangud ei ole kooskõlas liidu õigusega, jättes vajaduse korral kohaldamata riigisisese õigusnormi, mis kohustab teda järgima selle kõrgema kohtu otsuseid (22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus RS (konstitutsioonikohtu otsuste toime), C‑430/21, EU:C:2022:99, punktid 74 ja 75 ning seal viidatud kohtupraktika).
48
Teiseks tuleb rõhutada, et kõigi liidu õigusnormide tõhususe tagamiseks paneb esimuse põhimõte kõigepealt liikmesriigi kohtutele kohustuse tõlgendada riigisisest õigust võimalikult suures ulatuses kooskõlas liidu õigusega. Kooskõlalise tõlgendamise nõue hõlmab muu hulgas liikmesriigi kohtute kohustust vajaduse korral muuta väljakujunenud kohtupraktikat, kui see põhineb riigisisese õiguse tõlgendusel, mis ei ole kooskõlas liidu õiguse eesmärkidega. Kooskõlalise tõlgendamise kohustusel on siiski teatud piirid ja muu hulgas ei või see olla aluseks riigisisese õiguse tõlgendamisele contra legem (24. juuni 2019. aasta kohtuotsus Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, punkt 57; 15. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, punkt 52, ja 20. novembri 2025. aasta kohtuotsus Framholm, C‑195/25, EU:C:2025:904, punktid 67 ja 68).
49
Lisaks, kui riigisiseseid õigusnorme ei ole võimalik tõlgendada kooskõlas liidu õiguse nõuetega, paneb esimuse põhimõte liikmesriigi kohtule, kelle ülesanne on kohaldada oma pädevuse piires liidu õigusnorme, kohustuse tagada tema menetluses olevas kohtuasjas liidu õiguse nõuete täielik toime, jättes vajaduse korral omal algatusel kohaldamata mis tahes riigisisese õigusnormi või praktika – isegi kui see on ajaliselt hilisem –, mis on vastuolus vahetut õigusmõju omava liidu õigusnormiga, ilma et ta peaks taotlema või ära ootama selle riigisisese õigusnormi või praktika eelnevat kõrvaldamist seadusandlikul teel või muu põhiseadusliku menetluse kaudu (vt selle kohta 9. märtsi 1978. aasta kohtuotsus Simmenthal, 106/77, EU:C:1978:49, punkt 24; 24. juuni 2019. aasta kohtuotsus Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, punkt 58, ning 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Alace ja Canpelli, C‑758/24 ja C‑759/24, EU:C:2025:591, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
50
Kolmandana tuleb märkida, et Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punktist b või ka Euroopa Liidu Kohtu soovituste liikmesriikide kohtutele eelotsuse taotlemiseks (ELT C, C/2024/6008) punktidest 3, 12 ja 15 tulenevad nõuded, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus tugineb, ei mõjuta käesoleva kohtuotsuse punktides 42–49 tehtud järeldusi.
51
Sellega seoses näeb Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkt b ette, et lisaks Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimustele peab eelotsusetaotlus sisaldama ülevaadet kohaldamisele kuuluvatest riigisisestest õigusnormidest ja vajaduse korral asjakohasest riigisisesest kohtupraktikast. Sama nõue kajastub ka käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis viidatud soovituste punktides 15 ja 16.
52
Käesoleval juhul ei saa asuda seisukohale, et riigisisene õigusnorm ei ole „kohaldamisele kuuluv“ Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkti b tähenduses ainuüksi asjaolu tõttu, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi, kas see riigisisene õigusnorm on põhiseadusega kooskõlas.
53
Nimelt esiteks, kuna selline riigisisene õigusnorm kehtib seni, kuni konstitutsioonikohus tunnistab selle põhiseadusega vastuolus olevaks, nagu näib olevat Bulgaaria õiguse puhul, ei saa üksnes asjaolu, et liikmesriigi kohus kahtleb selle riigisisese õigusnormi põhiseadusele vastavuses, õigustada seda, et kohus jätab selle normi tema menetluses olevas kohtuasjas kohaldatavate õigusnormide hulgas esitamata. Samas on eelotsusetaotluse esitanud kohtul täielik vabadus väljendada eelotsusetaotluses oma kahtlusi selle normi põhiseadusele vastavuse suhtes.
54
Teiseks tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on varem otsustanud, et isegi kui asjaolusid arvestades tundub kasulik, et Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamise ajaks oleksid faktilised asjaolud tuvastatud ja kõik puhtalt riigisisese õiguse küsimused lahendatud, on liikmesriigi kohtutel vabadus esitada eelotsusetaotlus igas menetlusetapis, mida nad sobilikuks peavad (vt selle kohta 27. oktoobri 1993. aasta kohtuotsus Enderby, C‑127/92, EU:C:1993:859, punktid 11 ja 12; 4. juuni 2015. aasta kohtuotsus Kernkraftwerke Lippe‑Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 14. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Milivojević, C‑630/17, EU:C:2019:123, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
55
Kolmandaks, võttes arvesse eelotsusetaotluse esitanud kohtu tõstatatud küsimusi Konstitutsionen sadi (konstitutsioonikohus) praktika kohta, mis on kokku võetud käesoleva kohtuotsuse punktides 23 ja 24, tuleb märkida, et liikmesriikide konstitutsioonikohtud on samamoodi nagu üldkohtud kohustatud järgima liidu õiguse esimuse põhimõtet (22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus RS (konstitutsioonikohtu otsuste toime), C‑430/21, EU:C:2022:99, punktid 47–51 ja seal viidatud kohtupraktika). Nimelt on väljakujunenud kohtupraktika kohaselt liidu õiguse esimuse põhimõtte toime siduv kõigile liikmesriigi organitele, ilma et seda saaks takistada eeskätt riigisiseste õigusnormidega, sealhulgas põhiseaduslike sätetega (vt selle kohta 18. detsembri 2025. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Euroopa Kohtu praktika ultra vires‑kontroll – liidu õiguse esimus), C‑448/23, EU:C:2025:975, punkt 171 ja seal viidatud kohtupraktika).
56
Lisaks on Euroopa Kohus varem otsustanud, et ELTL artikli 267 kolmandast lõigust tulenev nende liikmesriigi kohtute kohustus, kelle otsuste peale ei saa riigisisese õiguse järgi edasi kaevata, esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus on osa liidu õiguse kohaldamise eest vastutavate liikmesriigi kohtute ja Euroopa Kohtu vahelisest koostööst, mille eesmärk on tagada liidu õiguse nõuetekohane kohaldamine ja ühetaoline tõlgendamine kõikides liikmesriikides. Nimetatud kohustuse eesmärk on eelkõige tagada, et liikmesriigis ei tekiks liidu õigusnormidega vastuolus olevat riigisisest kohtupraktikat. Lisaks tuleneb see kohustus Euroopa Kohtu ainupädevusest otsustada liidu õigusaktide kehtivuse üle ning anda liidu õigusele lõplik ja siduv tõlgendus (vt selle kohta 18. detsembri 2025. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Euroopa Kohtu praktika ultra vires‑kontroll – liidu õiguse esimus), C‑448/23, EU:C:2025:975, punktid 205 ja 206).
57
Sellest järeldub, et kui konstitutsioonikohtule esitatakse taotlus kontrollida liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluva riigisisese õigusnormi vastavust põhiseadusele, on konstitutsioonikohus üldjuhul kohustatud esitama Euroopa Kohtule ELTL artikli 267 kolmanda lõigu alusel eelotsusetaotluse, kui selles kohtus kerkib üles küsimus liidu õiguse tõlgendamise või teisese õiguse akti kehtivuse kohta, välja arvatud juhul, kui ta on tuvastanud, et kerkinud küsimus ei ole asjakohane või et Euroopa Kohus on kõnealust liidu õigusnormi juba tõlgendanud või et liidu õiguse õige tõlgendus on niivõrd ilmselge, et puudub mis tahes põhjendatud kahtlus (vt selle kohta 15. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, punktid 34 ja 36 ning seal viidatud kohtupraktika).
58
Lisaks on Euroopa Kohus varem otsustanud, et kui liikmesriigi konstitutsioonikohus leiab, et liidu teisese õiguse sättega, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus, on eiratud kohustust austada selle liikmesriigi rahvuslikku identiteeti, tuleb konstitutsioonikohtul menetlus peatada ja esitada Euroopa Kohtule ELTL artikli 267 alusel eelotsusetaotlus selle sätte kehtivuse hindamiseks ELL artikli 4 lõike 2 seisukohalt. Samuti, kuna Euroopa Kohtul on ainupädevus anda liidu õiguse lõplik tõlgendus, ei saa liikmesriigi konstitutsioonikohus omaenda tõlgenduse põhjal, mille ta andis liidu õigusnormidele, sealhulgas ELTL artiklile 267, õiguspäraselt järeldada, et Euroopa Kohus on teinud kohtuotsuse, mis väljub tema pädevuse piirest, ja seetõttu keelduda Euroopa Kohtu tehtud eelotsust järgimast (vt selle kohta 22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus RS (konstitutsioonikohtu otsuste toime), C‑430/21, EU:C:2022:99, punktid 71 ja 72, ning 18. detsembri 2025. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola (Euroopa Kohtu praktika ultra vires‑kontroll – liidu õiguse esimus), C‑448/23, EU:C:2025:975, punktid 223 ja 230 ning seal viidatud kohtupraktika).
59
Lõpuks, juhul kui – nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus seda kirjeldas – konstitutsioonikohus keeldub järgimast Euroopa Kohtu eelotsust, rikkudes sellega liidu õiguse esimuse põhimõtet, tuleb meelde tuletada, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 47, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on liikmesriigi kohus, kes on kasutanud talle ELTL artikliga 267 antud pädevust, seotud põhikohtuasja lahendamisel tõlgendusega, mille Euroopa Kohus on kõnealustele sätetele andnud. Seega peab liikmesriigi kohus liidu õigusnormide täieliku toime tagamiseks jätma tema menetluses olevas kohtuasjas kõrvale hinnangu, mille on andnud liikmesriigi konstitutsioonikohus, kes on keeldunud järgimast Euroopa Kohtu tehtud eelotsust (vt selle kohta 15. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Križan jt, C‑416/10, EU:C:2013:8, punktid 69 ja 70 ning seal viidatud kohtupraktika, ning 22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus RS (konstitutsioonikohtu otsuste toime), C‑430/21, EU:C:2022:99, punkt 77).
60
Eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et ELTL artiklit 267, liidu õiguse esimuse põhimõtet ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus konstitutsioonikohtu poole pöördumise tingimusi käsitlev liikmesriigi menetlusnorm, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab ja mille kohaselt peab liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluva riigisisese õigusnormi põhiseadusele vastavuse kontrollimise taotlus, mille liikmesriigi kohus konstitutsioonikohtule esitab, sisaldama põhjendatud hinnangut tema menetluses olevas asjas kohaldatavale õigusele, sealhulgas liidu õiguse kohaldamise tagajärgedele, vastasel korral jäetakse taotlus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, ning mis võib viia selleni, et liikmesriigi kohus esitab eelnevalt Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse.
Kohtukulud
61
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
ELTL artiklit 267, Euroopa Liidu õiguse esimuse põhimõtet ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punkti b
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus konstitutsioonikohtu poole pöördumise tingimusi käsitlev liikmesriigi menetlusnorm, nagu konstitutsioonikohus seda tõlgendab ja mille kohaselt peab liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluva riigisisese õigusnormi põhiseadusele vastavuse kontrollimise taotlus, mille liikmesriigi kohus konstitutsioonikohtule esitab, sisaldama põhjendatud hinnangut tema menetluses olevas asjas kohaldatavale õigusele, sealhulgas liidu õiguse kohaldamise tagajärgedele, vastasel korral jäetakse taotlus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, ning mis võib viia selleni, et liikmesriigi kohus esitab eelnevalt Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: bulgaaria.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.