62024CJ0131
TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
2026. gada 26. februārī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Savvaļas putnu aizsardzība – Direktīva 2009/147/EK – Aizliegums apzināti traucēt putnus – 5. panta d) punkts – Ceļa būvniecības projekts, kas rada iespēju, ka tiks traucēti atsevišķi noteiktu sugu īpatņi – Traucējumu novēršanas un mazināšanas pasākumi – Pierādījums par šo pasākumu efektivitāti – Motivēts tiesu eksperta novērtējums
Lietā C‑131/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa, Austrija) iesniegusi ar 2024. gada 15. februāra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 16. februārī, tiesvedībā
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales,
Bürgerinitiative “Nein zur Spange Wörth”,
Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental,
Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz,
A. H. u.c.,
pret
Land Niederösterreich
, kuru pārstāv Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3,
piedaloties:
Land Niederösterreich
, kuru pārstāv Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Gruppe Wirtschaft, Sport und Tourismus, Abteilung Anlagenrecht – WST1,
Stadt St. Pölten,
Marktgemeinde Ober‑Grafendorf,
Autobahnen- und Schnellstraßen‑Finanzierungs‑Aktiengesellschaft
(ASFINAG),
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen], tiesneši I. Ziemele, A. Kumins [A. Kumin], S. Žervazonī [S. Gervasoni] (referents) un M. Bošņaks [M. Bošnjak],
ģenerāladvokāte: J. Kokote [J. Kokott],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales vārdā – W. Rehm,
–
Bürgerinitiative “Nein zur Spange Wörth” vārdā – W. Schachinger, Rechtsanwalt,
–
Land Niederösterreich, kuru pārstāv Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 vārdā – M. Hecht un J. Peer, Rechtsanwälte,
–
Stadt St. Pölten vārdā – C. Schneider, Rechtsanwalt,
–
Autobahnen- und Schnellstraßen‑Finanzierungs‑Aktiengesellschaft (ASFINAG) vārdā – C. Holzer un C. Schmelz, Rechtsanwälte,
–
Austrijas valdības vārdā – A. Posch, J. Schmoll un M. Kopetzki, pārstāvji,
–
Čehijas valdības vārdā – L. Langrová, kā arī M. Smolek un J. Vláčil, pārstāvji,
–
Zviedrijas valdības vārdā – C. Meyer‑Seitz, pārstāve,
–
Eiropas Komisijas vārdā – C. Hermes un N. Ruiz García, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus 2025. gada 18. septembra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību (OV 2010, L 20, 7. lpp.; turpmāk tekstā – “Putnu direktīva”) 2. un 5. pantu.
2
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (Sociālo un vides projektu darbnīcu apvienība; turpmāk tekstā – “VIRUS”), Bürgerinitiative “Nein zur Spange Wörth” (Pilsoņu iniciatīva “Nē – Wörth savienojumam”), Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental (apvienība “Traizenes ieleja, kurā patīkami dzīvot”), Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz (FG LANIUS – reģionālā faunas izpētes un dabas praktiskas aizsardzības kopiena) un A. H. u.c., no vienas puses, un Land Niederösterreich, kuru pārstāv Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 (Lejasaustrijas federālās zemes pārvaldes Federālās zemes kompetencē esošo ceļu plānošanas dienests – ST3), no otras puses, par lēmumu atļaut valsts nozīmes ceļa būvniecību.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Putnu direktīva
3
Šīs direktīvas 3., 5., 7. un 8. apsvērumā teikts:
“(3)
Dalībvalstu Eiropas teritorijā pastāvīgi sarūk, dažreiz pat ļoti strauji, daudzu tur sastopamo savvaļas putnu sugu skaitliskais sastāvs. Šāds putnu skaita samazinājums rada nopietnus draudus dabas vides saglabāšanai, jo īpaši tādēļ, ka tādējādi tiek izjaukts bioloģiskais līdzsvars.
[..]
(5)
Dalībvalstu Eiropas teritorijā sastopamo savvaļas putnu sugu aizsardzība jāveic, ņemot vērā [Eiropas] Kopienas mērķus uzlabot dzīves apstākļus un panākt noturīgu attīstību.
[..]
(7)
Dabas aizsardzības mērķis ir nodrošināt dabas resursu ilglaicīgu aizsardzību un apsaimniekošanu, jo tie ir Eiropas tautu dabas mantojuma sastāvdaļa. Šādi var uzraudzīt dabas resursus un regulēt to izmantošanu, balstoties uz nepieciešamiem pasākumiem, kas ļauj iespēju robežās saprātīgi uzturēt un koriģēt dabīgo līdzsvaru starp sugām.
(8)
Lai aizsargātu jebkuru putnu sugu, ir svarīgi pietiekamā mērā saglabāt, uzturēt vai atjaunot dzīvotņu daudzveidību un to teritoriju. Nodrošinot dažu putnu sugu izdzīvošanu un vairošanos savā izplatības areālā, ir jāveic īpaši dzīvotņu aizsardzības pasākumi. Šajos pasākumos jāiekļauj arī migrējošās sugas, un tie jākoordinē ar mērķi izveidot vienotu sistēmu.”
4
Minētās direktīvas 1. pants formulēts šādi:
“1.   Šī direktīva attiecas uz visu tādu savvaļas putnu sugu aizsardzību, kas sastopamas to dalībvalstu Eiropas teritorijā, uz kurām attiecas Līgums. Tajā paredzēta šo sugu aizsardzība, apsaimniekošana un uzraudzība un noteiktas to izmantošanas normas.
2.   Šī direktīva attiecas uz putniem, putnu olām, putnu ligzdām un putnu dzīvotnēm.”
5
Šīs pašas direktīvas 2. pantā noteikts:
“Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai skaitliski uzturētu 1. pantā minēto sugu populācijas tādā līmenī, kas pirmām kārtām atbilst ekoloģijas, zinātnes un kultūras prasībām, tajā pašā laikā ņemot vērā saimnieciskās un rekreatīvās prasības, vai lai tuvinātu šo sugu populācijas minētajam līmenim.”
6
Putnu direktīvas 5. pantā paredzēts:
“Neskarot 7. un 9. pantu, dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai izveidotu vispārēju aizsardzības sistēmu visām 1. pantā minētajām putnu sugām, jo īpaši aizliedzot:
a)
jebkādā veidā apzināti nonāvēt vai sagūstīt putnus;
b)
apzināti iznīcināt vai bojāt putnu ligzdas un olas vai pārvietot to ligzdas;
c)
lasīt putnu olas dabā un paturēt tās pat tad, ja olas ir tukšas;
d)
apzināti traucēt putnus, jo īpaši vairošanās un ligzdošanas laikā, ja šādi traucējumi būtiski skar šīs direktīvas mērķus;
e)
turēt to sugu putnus, kuras aizliegts medīt un sagūstīt.”
7
Saskaņā ar šīs direktīvas 9. pantu:
“1.   Ja nevar rast citu pieņemamu risinājumu, dalībvalstis var atkāpties no 5. līdz 8. panta noteikumiem šādu iemeslu dēļ:
a)
–
sabiedrības veselības aizsardzības un drošības interesēs,
–
lidojumu drošības interesēs,
–
lai nepieļautu nopietnu kaitējumu kultūraugiem, lauksaimniecības dzīvniekiem, mežiem, zvejniecībai un ūdeņiem,
–
lai aizsargātu floru un faunu;
b)
pētniecības un mācību nolūkā, veicot populācijas atjaunošanu, sugu reintrodukciju un šim nolūkam nepieciešamo pavairošanu;
c)
lai stingri kontrolētos apstākļos un izlases veidā atļautu nelielā skaitā sagūstīt, turēt vai citādi saprātīgi izmantot dažus putnus.”
Dzīvotņu direktīva
8
Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.; turpmāk tekstā – “Dzīvotņu direktīva”) 2. pantā noteikts:
“1.   Šīs direktīvas mērķis ir sekmēt bioloģisko daudzveidību, aizsargājot dabiskās dzīvotnes un savvaļas faunu un floru Eiropā esošajā dalībvalstu teritorijā, uz kuru attiecas Līgums.
2.   Pasākumus, ko veic saskaņā ar šo direktīvu, izstrādā tā, lai saglabātu vai atjaunotu to dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu aizsardzības statusu, kas ir Kopienā nozīmīgas.
3.   Veicot pasākumus saskaņā ar šo direktīvu, ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības.”
9
Šīs direktīvas 6. pantā paredzēts:
“1.   Attiecībā uz īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dalībvalstis nosaka vajadzīgos aizsardzības pasākumus, attiecīgā gadījumā tajos iekļaujot atbilstīgus apsaimniekošanas plānus, kas izstrādāti īpaši šīm teritorijām vai iekļauti citos attīstības plānos, kā arī atbilstīgus normatīvus, administratīvus vai līgumiskus pasākumus, kuri atbilst šajās teritorijās sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām.
2.   Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija, ja šāds traucējums varētu būt nozīmīgs attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem.
3.   Visos plānos vai projektos, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, attiecīgi [pienācīgi] izvērtē ietekmi uz šo teritoriju, ievērojot tās [šīs teritorijas] aizsardzības mērķus. Ņemot vērā novērtējuma atzinumus par ietekmi uz minēto teritoriju, un saskaņā ar 4. punkta noteikumiem, kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība, un vajadzības gadījumā noskaidrojusi plašas sabiedrības viedokli.
4.   Ja, neņemot vērā negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz teritoriju, alternatīvu risinājumu trūkuma dēļ plāns vai projekts tomēr ir jāīsteno sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā, kas ietver arī sociāla un ekonomiska rakstura intereses, tad dalībvalsts veic visus vajadzīgos kompensācijas pasākumus, lai nodrošinātu Natura 2000 tīkla kopējās vienotības aizsardzību. Dalībvalsts informē Komisiju par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem.
Ja attiecīgajā teritorijā sastopams prioritārs dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad vienīgie pieņemamie argumenti ir tie, kas saistīti ar veselības aizsardzību vai sabiedrības drošību, videi primāri svarīgām labvēlīgām pārveidēm vai, pēc Komisijas atzinuma, citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm.”
10
Saskaņā ar šīs pašas direktīvas 12. pantu:
“1.   Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām dzīvnieku sugām to dabiskās izplatības areālā izveidotu stingras aizsardzības sistēmu, aizliedzot:
a)
minēto sugu īpatņu visu veidu apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu savvaļā;
b)
minēto sugu īpatņu apzinātu traucēšanu, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemas guļas un migrāciju laikā;
c)
apzinātu postīšanu vai olu vākšanu savvaļā;
d)
vairošanās vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu.”
2.   Attiecībā uz minētajām sugām dalībvalstis aizliedz savvaļā iegūtu īpatņu turēšanu, transportēšanu un pārdošanu vai apmaiņu, un to piedāvāšanu pārdošanai vai apmaiņai, izņemot gadījumus, kad īpatnis likumīgi iegūts pirms šīs direktīvas ieviešanas.
3.   Šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 2. punktā minētos aizliegumus piemēro visā to dzīvnieku dzīves ciklā, uz kuriem attiecas šis pants.
4.   Dalībvalstis izveido sistēmu, lai kontrolētu IV pielikuma a) daļā uzskaitīto dzīvnieku sugu īpatņu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumus. Ņemot vērā savākto informāciju, dalībvalstis veic turpmāku izpēti vai piemēro aizsardzības pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumiem nav būtiska negatīva ietekme uz attiecīgajām sugām.”
Austrijas tiesības
11
Niederösterreichisches Naturschutzgesetz 2000 (2000. gada Lejasaustrijas Dabas aizsardzības likums; LGBl. 5500‑0) 18. pantā “Sugu aizsardzība” noteikts:
“1.   Noteikumi par sugu aizsardzību attiecas uz savvaļas faunas un floras sugu aizsardzību un uzturēšanu to dabiskajā un vēsturiskajā dažādībā. Sugu aizsardzība ietver:
1)
dzīvnieku, augu un to biocenožu aizsardzību pret cilvēku radītiem aizskārumiem, it īpaši cilvēka iejaukšanās dēļ,
2)
savvaļas faunas un floras sugu dzīvotņu aizsardzību, saglabāšanu, attīstību un atjaunošanu, kā arī citu to dzīves apstākļu aizsardzību,
[..].
2.   Federālās zemes valdība, pieņemot noteikumus, par aizsargājamiem pilnībā vai – ja ar to ir pietiekami sugas saglabāšanai – par aizsargājamiem daļēji vai uz laiku atzīst savvaļas augus vai savvaļas dzīvniekus, kuri nav medījami dzīvnieki Niederösterreichisches Jagdgesetz 1974 [(1974. gada Lejasaustrijas Medību likums; LGBl. 6500)] nozīmē un kuru populācija ir jāaizsargā vai jāsaglabā:
1)
ņemot vērā to retumu vai draudus populācijai,
2)
zinātnisku vai kultūras apsvērumu dēļ,
3)
to lietderības vai nozīmīguma ekosistēmā dēļ vai
4)
lai saglabātu dabas un ainavas daudzveidību vai īpatnības.
Noteikumos var noteikt dzīvnieku vai augu sugas, kuru populācija federālās zemes teritorijā ir apdraudēta.
[..]
4.   Attiecībā uz īpaši aizsargājamām sugām saskaņā ar 2. un 3. punktu ir aizliegts:
[..]
3)
bojāt, iznīcināt vai izņemt šādu dzīvnieku olas, cirmeņus, kūniņas vai ligzdas vai to ligzdošanas, vairošanās, nārsta vai patveršanās vietas, kā arī
4)
traucēt noteikumos minēto apdraudēto sugu biotopus, vairošanās vietas un dzīvotnes, it īpaši fotografējot vai filmējot.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
12
2014. gadā Lejasaustrijas federālā zeme lūdza atļauju daļēji apmežotā teritorijā uz dienvidiem no Sanktpeltenes [St. Pölten] (Austrija) būvēt 1,69 kilometrus garu divvirzienu ceļu ar divām joslām katrā virzienā; tas būtu pieslēgums ātrgaitas ceļam S34.
13
Pēc ietekmes uz vidi novērtējuma šis projekts tika atļauts ar 2019. gada 12. novembra lēmumu.
14
Pieteicēji pamatlietā šo lēmumu pārsūdzēja Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa, Austrija), kas ir iesniedzējtiesa.
15
Tie šajā tiesā apgalvo, ka būvdarbu teritorijā atrodas lauku cīruļu, laukirbju un paipalu – proti, putnu, kuri ligzdo uz zemes atklātā laukā, – ligzdošanas teritorijas; turklāt troksnis, ko radīs nākotnē gaidāmā autotransporta satiksme, traucēs arī daudzas meža putnu sugas šīs teritorijas tuvumā, it īpaši vidējo dzeni. Saskaņā ar aplēsēm gaidāms, ka pa plānoto ceļu pārvietosies aptuveni 12000 transportlīdzekļu dienā.
16
No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet – lai ierobežotu ietekmi uz teritorijā vai tās tuvumā esošo savvaļas putnu populācijām, attiecīgajā projektā ir paredzēti dažādi pasākumi, citastarp darbus atļauts veikt tikai atsevišķos gada mēnešos un uzlikts pienākums saglabāt vecus kokus vismaz 300 metru attālumā no ceļa 6,6 hektāru platībā.
17
Saskaņā ar divu iesniedzējtiesas iecelto ekspertu ziņojumu, ja paredzētie pasākumi tiks veikti, tie ļaus izvairīties no jebkādas būtiskas traucējošas ietekmes uz attiecīgajām sugām. Tomēr eksperti atzīst, ka šie pasākumi neļaus izvairīties no tā, ka šis projekts ietekmē atsevišķus īpatņus – kaut vai tikai lielākās daļas attiecīgo meža putnu dzīves ilguma dēļ. Tomēr šie eksperti apgalvo, ka minētie pasākumi garantē šo sugu dzīvotņu aizsardzību un ligzdošanas nosacījumus.
18
Pieteicēji pamatlietā apstrīd šo vērtējumu.
19
Pirmkārt, iesniedzējtiesai ir šaubas, vai pasākumi, kas paredzēti, lai novērstu vai ierobežotu traucējumus putnu sugām, uz kurām attiecas aplūkotais projekts, var tikt ņemti vērā, lai novērtētu, vai projekts atbilst Putnu direktīvas 5. panta d) punkta prasībām. Tai šķiet, ka Tiesas judikatūra, kas aizliedz ņemt vērā pasākumus, kuru mērķis ir novērst vai samazināt kaitīgo ietekmi uz aizsargājamo teritoriju, iepriekšējas novērtēšanas posmā pirms Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā minētā attiecīgā izvērtējuma nav attiecināma uz Putnu direktīvas 5. panta d) punktu.
20
Iesniedzējtiesa uzskata, ka Putnu direktīvas 5. panta d) punkta interpretācija ir jāpielāgo Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta interpretācijai, kā to Komisija ir formulējusi Vadlīnijās par Kopienā nozīmīgu dzīvnieku sugu stingru aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu (C(2021) 7301 final). No šīs interpretācijas izrietošais galvenais kritērijs esot saglabāt vai uzlabot teritorijas pastāvīgo ekoloģisko funkciju.
21
Tā kā Putnu direktīvas 5. panta d) punktā aizliegti tikai tādi traucējumi, kas būtiski skar šīs direktīvas mērķus, šādas ietekmes pastāvēšana jāizvērtē, ņemot vērā projekta radīto traucējumu novēršanas un mazināšanas pasākumus. Atkāpe saskaņā ar minētās direktīvas 9. pantu esot nepieciešama tikai tad, ja projekts, kas papildināts ar šiem pasākumiem, ir jāaizliedz saskaņā ar šīs pašas direktīvas 5. panta d) punktu.
22
Otrkārt, iesniedzējtiesai ir šaubas, kādi pierādījumi jāpieprasa attiecībā uz to pasākumu efektivitāti, kuru mērķis ir novērst vai samazināt projekta traucējošo ietekmi.
23
Precīzāk, tā vēlas noskaidrot, vai Putnu direktīvas 5. panta d) punktā prasītais noteiktības līmenis attiecībā uz šo pasākumu efektivitāti ir salīdzināms ar noteiktības līmeni, kuru Vadlīnijās par Kopienā nozīmīgu dzīvnieku sugu stingru aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu uzskata par tādu, kas ir prasīts pēdējās minētās direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā. Komisijas izmantotā interpretācija izraisītu to, ka traucējumu novēršanas un mazināšanas pasākumu efektivitātes novērtējums tiktu veikts, pamatojoties uz iestāžu vai tiesas ieceltu ekspertu ziņojumiem, ciktāl tajos ietvertie vērtējumi, ņemot vērā pašreizējās zināšanas, ir zinātniski pamatojami un detalizēti motivēti.
24
Taču iesniedzējtiesa uzskata, ka tiesu ekspertu novērtējumi, kuriem ir šādas iezīmes, nebūtu pietiekami, ja tiktu piemērots Tiesas noteiktais pierādīšanas standarts attiecībā uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā minētajiem pasākumiem, kuru mērķis ir novērst vai samazināt nelabvēlīgu ietekmi, – saskaņā ar šo standartu ir jāizslēdz jebkādas zinātniski pamatotas šaubas.
25
Iesniedzējtiesa šaubās, vai jāpiemēro pierādīšanas standarts, kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta īstenošanu, vai arī standarts, kas attiecas uz pasākumiem, kuru mērķis ir novērst vai samazināt šīs direktīvas 6. panta 3. punktā paredzēto nelabvēlīgo ietekmi. Tā nesaskata iemeslu neizmantot pēdējo minēto kritēriju, izvērtējot to dzīvnieku sugu aizsardzību, uz kurām attiecas konkrētais projekts.
26
Tādējādi šo pasākumu efektivitāte ar zinātnisko dokumentāciju esot jāpierāda tik lielā mērā, ka šajā ziņā vairs nav nekādu pamatotu šaubu.
27
Šajā gadījumā tas nozīmētu, ka piedāvātie pasākumi attiecībā uz vidējo dzeni nevar tikt uzskatīti par tādiem, kas var nodrošināt šīs sugas ekoloģiskās funkcijas pastāvīgumu, jo nav zinātniskas dokumentācijas, kas apliecinātu to efektivitāti.
28
Šādos apstākļos Bundesverwaltungsgericht (Federālā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Putnu direktīvas] 5. pants jāinterpretē tādējādi, ka šī panta d) apakšpunktā paredzētā apzinātas traucēšanas pārkāpuma nosacījumi nav izpildīti, ja, lai gan atsevišķi sugu īpatņi var būt traucēti, tomēr ar laikus, atbilstoši un efektīvi veiktiem pasākumiem tiek novērsta jebkāda ietekme uz direktīvas 2. pantā noteikto mērķi?
2)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai jebkādām zinātniskām šaubām par pasākumu efektivitāti jābūt izslēgtām tādā nozīmē, ka pietiek ar tiesas pieaicināta eksperta pamatotu profesionālu vērtējumu, vai arī, gluži pretēji, ir jābūt pieejamiem objektīviem zinātniskiem dokumentiem par veiksmīgu praktisko pieredzi šo pasākumu izmantošanā?”
Par pieteikumu mutvārdu procesa atkārtotai sākšanai
29
Ar dokumentu, kas Tiesas kancelejā iesniegts 2025. gada 21. oktobrī, VIRUS lūdza Tiesu, piemērojot Reglamenta 83. pantu, atkārtoti sākt tiesvedības mutvārdu daļu.
30
Šā lūguma pamatošanai VIRUS apgalvo, ka ģenerāladvokātes J. Kokotes [J. Kokott] secinājumi lietā Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67), 2025. gada 1. augusta spriedums Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609) un ģenerāladvokātes secinājumi šajā lietā tika sniegti pēc rakstveida procesa pabeigšanas un ir jauni fakti, kuriem var būt izšķiroša ietekme uz Tiesas nolēmumu. Turklāt VIRUS lūgumu atkārtoti sākt tiesvedības mutvārdu daļu pamato ar atšķirīgu viedokli par iepriekš minētajiem secinājumiem.
31
Atbilstoši Reglamenta 83. pantam Tiesa jebkurā brīdī, uzklausījusi ģenerāladvokātu, var izdot rīkojumu par tiesvedības mutvārdu daļas atkārtotu sākšanu, it īpaši, ja tā uzskata, ka nav pietiekami informēta, vai ja kāds lietas dalībnieks pēc šīs daļas pabeigšanas iesniedz ziņas par jaunu faktu, kam var būt izšķiroša ietekme uz Tiesas nolēmumu.
32
Tomēr šajā gadījumā tā nav.
33
Proti, nedz ģenerāladvokātes J. Kokotes secinājumi lietā Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67) un šajā lietā, nedz 2025. gada 1. augusta spriedums Voore Mets un Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609) nav jauni fakti, kas varētu izšķiroši ietekmēt nolēmumu, kas Tiesai ir jāpieņem šajā lietā. Turklāt, ņemot vērā visu tās rīcībā esošo informāciju, Tiesa uzskata, ka tai ir pietiekama informācija, lai lemtu par šo lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.
34
Attiecībā uz VIRUS pausto atšķirīgo viedokli par šā sprieduma 33. punktā minētajiem secinājumiem – pirmkārt, jāatgādina, ka Eiropas Savienības Tiesas statūtos un Tiesas Reglamentā šo statūtu 23. pantā minētajām ieinteresētajām personām nav paredzēta iespēja iesniegt apsvērumus, lai atbildētu uz ģenerāladvokāta sniegtajiem secinājumiem (spriedums, 2021. gada 16. novembris, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim u.c. (no C‑748/19 līdz C‑754/19, EU:C:2021:931, 30. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
35
Otrkārt, saskaņā ar LESD 252. panta otro daļu ģenerāladvokāta pienākums ir, ievērojot pilnīgu objektivitāti un neatkarību, atklātā tiesas sēdē izteikt pamatotus secinājumus par lietām, kurās atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtiem ir vajadzīga viņa iesaistīšanās. Runa tātad nav par atzinumu, kas adresēts tiesnešiem vai lietas dalībniekiem un ko sniegusi ārpus Tiesas esoša iestāde, bet gan par individuālu, motivētu un publiski izteiktu viedokli, ko pauž pašas institūcijas loceklis. Tāpēc lietas dalībnieki ģenerāladvokāta secinājumus debatēs nevar apspriest (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 6. oktobris, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, 21. punkts). Turklāt Tiesai nav saistoši nedz ģenerāladvokāta secinājumi, nedz šo secinājumu pamatojums. Tādējādi apstāklis, ka kāds lietas dalībnieks nepiekrīt ģenerāladvokāta secinājumiem – lai kādi arī būtu šajos secinājumos aplūkotie jautājumi –, pats par sevi nevar būt mutvārdu procesa atkārtotu sākšanu pamatojošs iemesls (spriedums, 2021. gada 16. novembris, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim u.c., no C‑748/19 līdz C‑754/19, EU:C:2021:931, 31. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
36
Šādos apstākļos Tiesa, uzklausījusi ģenerāladvokāti, uzskata, ka nav pamata izdot rīkojumu par tiesvedības mutvārdu daļas atkārtotu uzsākšanu.
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
37
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Putnu direktīvas 5. panta d) punkts jāinterpretē tādējādi, ka nav apzināta traucējuma šīs tiesību normas izpratnē, ja projektā īstenotie pasākumi ļauj novērst jebkādu būtisku ietekmi uz šīs direktīvas mērķiem.
38
Pirmām kārtām, jāatgādina, ka, pirmkārt, saskaņā ar Putnu direktīvas 5. panta d) punktu dalībvalstīm ir jāaizliedz apzināti traucēt visas putnu sugas, kas dabiski sastopamas dalībvalstu Eiropas teritorijā, it īpaši vairošanās un ligzdošanas laikā, ja šādi traucējumi būtiski skar šīs direktīvas mērķus.
39
Otrkārt, jāatgādina arī, ka šis aizliegums papildina citus minētās direktīvas 5. panta a) un b) punktā paredzētos aizliegumus, kas it īpaši attiecas uz šo sugu putnu apzinātu nonāvēšanu vai sagūstīšanu, kā arī ligzdu un olu apzinātu iznīcināšanu vai bojāšanu. Proti, visi šie aizliegumi piemērojami ne tikai cilvēku darbībām, kuru mērķis ir kaitējuma nodarīšana putniem, bet arī darbībām, ar kurām tiek pieļauta šāda kaitējuma iespējamība, pat ja tām nav šāda acīmredzama nolūka (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 1. augusts, Voore Mets un Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, 49. punkts). Līdz ar to pamatlietā aplūkotais ceļa būvniecības projekts, lai gan tā mērķis nav kaitēt putniem, var ietilpt Putnu direktīvas 5. panta d) punkta piemērošanas jomā.
40
Treškārt, no Putnu direktīvas 1. panta, lasot to kopsakarā ar šīs direktīvas 3., 5., 7. un 8. apsvērumu, izriet, ka minētās direktīvas mērķis ir saglabāt vai pietiekamā līmenī atjaunot visu savvaļas putnu sugu populācijas, kas dabiski sastopamas dalībvalstu Eiropas teritorijā. Saskaņā ar Putnu direktīvas 2. pantu minētajam līmenim it īpaši jāatbilst ekoloģijas, zinātnes un kultūras prasībām, tajā pašā laikā ņemot vērā saimnieciskās un rekreatīvās prasības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 1. augusts, Voore Mets un Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, 51. punkts).
41
Tādējādi Putnu direktīvas 5. panta d) punktā ir aizliegti traucējumi, kas būtiski ietekmē savvaļas putnu sugu populāciju līmeni, ko uzskata par pietiekamu, nevis šo sugu īpatņus, ja vien attiecīgās savvaļas putnu sugas populācija nav tik skaitliski ierobežota, ka atsevišķu šīs sugas īpatņu traucēšana var apdraudēt to aizsardzību.
42
Otrām kārtām, interpretējot Putnu direktīvas 5. panta d) punktu, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ir jāņem vērā ne tikai šīs tiesību normas teksts, bet arī konteksts un to ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 4. marts, Föreningen Skydda Skogen, C‑473/19 un C‑474/19, EU:C:2021:166, 32. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
43
Pirmkārt, attiecībā uz Putnu direktīvas 5. panta d) punkta formulējumu jānorāda, ka – atšķirībā no šīs direktīvas 5. panta a) un b) punktā noteiktajiem aizliegumiem – tajā noteiktais aizliegums, proti, aizliegums apzināti traucēt putnus, it īpaši vairošanās un ligzdošanas laikā, ir piemērojams, “ja traucējumi būtiski skar [minētās] direktīvas mērķus” (spriedums, 2025. gada 1. augusts, Voore Mets un Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, 50. punkts). Līdz ar to atšķirībā no tā, kas ir prasīts šīs pašas direktīvas 5. panta a) un b) punkta piemērošanā, cilvēku darbības ietekmes uz attiecīgo putnu sugu populācijas līmeni pārbaudei ir nozīme, lai piemērotu Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzēto aizliegumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 1. augusts, Voore Mets un Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, 54. punkts).
44
No tā izriet – ja atbilstoši preventīvi pasākumi faktiski novērš to, ka projekts traucē savvaļas putnus, vai var faktiski samazināt šos traucējumus tādējādi, ka tiem nav būtiskas ietekmes uz Putnu direktīvas mērķiem, no tās 5. panta d) punkta formulējuma un šīs tiesību normas konteksta izriet, ka šajā tiesību normā paredzētais apzinātu traucējumu aizliegums nav piemērojams. Šādu projektā paredzētu pasākumu īstenošana tātad ir jāņem vērā, lai novērtētu, vai projekts ir pretrunā Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzētajam aizliegumam traucēt savvaļas putnus.
45
Otrkārt, lai sasniegtu šā sprieduma 40. punktā atgādinātos Putnu direktīvas mērķus, proti, saglabāt vai atjaunot savvaļas putnu sugu populāciju pietiekamā līmenī, nav nepieciešams, lai projekta traucējošā ietekme uz savvaļas putnu sugām tiktu novērtēta neatkarīgi no projekta papildpasākumiem, kas ir ierosināti, lai novērstu vai samazinātu šo ietekmi. Proti, saistībā ar šiem mērķiem nozīme ir tikai traucējumiem, kas faktiski radīsies attiecībā uz savvaļas putnu sugām, īstenojot projektu, ko papildina šie pasākumi.
46
Pretēji tam, ko rakstveida apsvērumos apgalvo pieteicēji pamatlietā, šī analīze nav pretrunā risinājumam, ko Tiesa izmantojusi 2018. gada 12. aprīļa spriedumā People Over Wind un Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244). Proti, lai gan, kā Tiesa nospriedusi minētajā spriedumā, pasākumi, kuru mērķis ir novērst vai samazināt projekta kaitīgo ietekmi, nav jāņem vērā šā projekta iepriekšējās izpētes posmā atbilstoši Dzīvotņu direktīvai, tas ir tāpēc, ka pirmajā analīzes posmā ir jānosaka, vai minētajam projektam jāpiemēro formāla ietekmes uz aizsargājamo teritoriju novērtējuma procedūra saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta pirmo teikumu. Taču, tā kā Putnu direktīvas 5. panta d) punktā nav nošķirti divi novērtēšanas posmi attiecībā uz traucējumiem, kurus projekti var radīt savvaļas putnu sugām, šie traucējumi jau no paša sākuma ir jāizvērtē pilnībā, ņemot vērā pasākumus, kuru mērķis ir tos novērst vai mazināt.
47
No iepriekš minētā izriet, ka Putnu direktīvas 5. panta d) punkts jāinterpretē tādējādi, ka nav apzināta traucējuma šīs tiesību normas izpratnē, ja projektā īstenotie pasākumi ļauj novērst jebkādu būtisku ietekmi, kas ir pretrunā šīs direktīvas mērķiem saglabāt vai atjaunot visu dalībvalstu Eiropas teritorijā dabīgi sastopamo savvaļas putnu sugu populācijas pietiekamā līmenī, it īpaši, ņemot vērā ekoloģijas, zinātnes un kultūras prasības, kā arī saimnieciskās un rekreatīvās prasības.
Par otro jautājumu
48
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai tādu pasākumu efektivitāti, kuru mērķis ir novērst jebkādu traucējumu, kas būtiski skar savvaļas putnu sugas Putnu direktīvas 5. panta d) punkta izpratnē, var pierādīt ar tiesu eksperta motivētu novērtējumu vai arī tas ir jāpierāda ar zinātnisku dokumentāciju, kas apliecina šādu pasākumu sekmīgu īstenošanu praksē.
49
Pirmām kārtām, jānorāda – kā ģenerāladvokāte to darījusi secinājumu 86. punktā –, ka nedz Putnu direktīvas 5. pantā, nedz kādā citā tās normā nav paredzēti noteikumi par pierādījumu iegūšanu saistībā ar pārbaudi par cilvēka darbības radītajiem traucējumiem savvaļas putnu sugām.
50
Šādos apstākļos, ievērojot procesuālās autonomijas principu un ņemot vērā līdzvērtības un efektivitātes principus, pierādījumu iesniegšanas kārtība, kompetentajā valsts tiesā pieņemamie pierādīšanas līdzekļi vai arī principi, kurus ievērojot šai tiesai ir jāvērtē tai iesniegto pierādījumu elementu pierādījuma spēks, kā arī prasītais pierādīšanas līmenis ir jānosaka katras dalībvalsts tiesību sistēmā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 21. jūnijs, W u.c., C‑621/15, EU:C:2017:484, 25. punkts).
51
Līdzvērtības princips prasa, lai šie procesuālie noteikumi nebūtu nelabvēlīgāki par noteikumiem, kas reglamentē līdzīgas situācijas, uz kurām attiecas valsts tiesības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 8. maijs, Beevers Kaas, C‑581/23, EU:C:2025:323, 44. punkts). Līdz ar to šim principam nav pretrunā tas, ka pierādījumi par to pasākumu efektivitāti, kuru mērķis ir novērst jebkādu būtisku traucējumu attiecīgajām sugām, tiek sniegti ar tiesu eksperta motivētu novērtējumu, ja valsts tiesībās šāds pierādījumu veids ir pieļauts līdzīgās situācijās, uz kurām attiecas valsts tiesības, – tas jāpārbauda iesniedzējtiesai.
52
Efektivitātes princips prasa, lai minētie procesuālie noteikumi nepadara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi neapgrūtina Savienības tiesību īstenošanu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2017. gada 21. jūnijs, W u.c., C‑621/15, EU:C:2017:484, 26. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra, un 2025. gada 30. janvāris, Caronte & Tourist, C‑511/23, EU:C:2025:42, 44. punkts).
53
Šajā ziņā attiecībā uz Putnu direktīvas 5. panta d) punktā paredzēto aizliegumu apzināti traucēt savvaļas putnus jānorāda – kā ģenerāladvokāte to būtībā darījusi secinājumu 88. punktā –, ka efektivitātes princips nozīmē: pierādīšana, ka šāds traucējums būtiski skar šīs direktīvas mērķus, nedrīkst tikt padarīta pārmērīgi sarežģīta. Šāds apsvērums attiecas arī uz pierādījumu, ka traucējums būtiski neskar minētās direktīvas mērķus.
54
Otrām kārtām, jāatgādina, ka, īstenojot Savienības tiesības, dalībvalstīm ir jānodrošina no labas pārvaldības principa izrietošo prasību ievērošana (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 22. septembris, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság u.c., C‑159/21, EU:C:2022:708, 44. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
55
Atbilstoši šim principam administratīvai iestādei citastarp rūpīgi un objektīvi jāpārbauda visi nozīmīgie aspekti, lai tās rīcībā, pieņemot lēmumu, šajā nolūkā būtu iespējami pilnīgākie un ticamākie pierādījumi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 14. maijs, Agrobet CZ, C‑446/18, EU:C:2020:369, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
56
Labas pārvaldības princips arī uzliek administrācijai pienākumu pamatot savus lēmumus, kad tā īsteno Savienības tiesības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 24. februāris, SC Cridar Cons, C‑582/20, EU:C:2022:114, 54. punkts un tajā minētā judikatūra).
57
Trešām kārtām, vides risku novērtējums saskaņā ar LESD 191. panta 2. punktu jāveic, ievērojot piesardzības principu. Šajā saistībā kompetentajām iestādēm it īpaši jāņem vērā visuzticamākie zinātniskie dati, kā arī visnesenākie starptautiskās pētniecības rezultāti (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2019. gada 1. oktobris, Blaise u.c., C‑616/17, EU:C:2019:800, 46., 93. un 94. punkts, kā arī 2025. gada 12. jūnijs, Eesti Suurkiskjad, C‑629/23, EU:C:2025:429, 42. punkts). Savukārt nevar prasīt, lai pierādījumi par šo pasākumu efektivitāti tiktu sniegti, izmantojot zinātnisku dokumentāciju, kas apliecina šo pasākumu sekmīgu īstenošanu, jo šāda dokumentācija ne vienmēr ir pieejama.
58
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz otro jautājumu jāatbild, ka tādu pasākumu efektivitāti, kuru mērķis ir novērst jebkādus traucējumus, kas būtiski skar savvaļas putnu sugas Putnu direktīvas 5. panta d) punkta izpratnē, var pierādīt ar tiesu eksperta motivētu novērtējumu, ja vien tas ir balstīts uz visuzticamākajiem pieejamajiem zinātniskajiem datiem un jaunākajiem starptautisko pētījumu rezultātiem. Savukārt nevar prasīt, lai pierādījumi par šo pasākumu efektivitāti tiktu sniegti, izmantojot zinātnisku dokumentāciju, kas apliecina šo pasākumu sekmīgu īstenošanu praksē.
Par tiesāšanās izdevumiem
59
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību 5. panta d) punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
nav apzināta traucējuma šīs tiesību normas izpratnē, ja projektā īstenotie pasākumi ļauj novērst jebkādu būtisku ietekmi, kas ir pretrunā šīs direktīvas mērķiem saglabāt vai atjaunot visu dalībvalstu Eiropas teritorijā dabīgi sastopamo savvaļas putnu sugu populācijas pietiekamā līmenī, it īpaši, ņemot vērā ekoloģijas, zinātnes un kultūras prasības, kā arī saimnieciskās un rekreatīvās prasības.
2)
Tādu pasākumu efektivitāti, kuru mērķis ir novērst jebkādus traucējumus, kas būtiski skar savvaļas putnu sugas Direktīvas 2009/147 5. panta d) punkta izpratnē, var pierādīt ar tiesu eksperta motivētu novērtējumu, ja vien tas ir balstīts uz visuzticamākajiem pieejamajiem zinātniskajiem datiem un jaunākajiem starptautisko pētījumu rezultātiem. Savukārt nevar prasīt, lai pierādījumi par šo pasākumu efektivitāti tiktu sniegti, izmantojot zinātnisku dokumentāciju, kas apliecina šo pasākumu sekmīgu īstenošanu praksē.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.