62019CC0420
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
GIOVANNI PITRUZZELLA
esitatud 17. septembril 2020 (
1
)
Kohtuasi C‑420/19
Maksu- ja Tolliamet
versus
Heavyinstall OÜ
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Riigikohus (Eesti))
Eelotsusetaotlus – Vastastikune abi maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel – Ettevaatusabinõusid käsitlev taotlus – Taotluse esitanud liikmesriigi kohtu otsus ettevaatusabinõude rakendamise kohta – Taotluse saanud liikmesriigi kohtu pädevus hinnata, kas on täidetud eeldused, mis põhjendavad ettevaatusabinõude rakendamist riigisisese õiguse ja liikmesriigi haldustavade kohaselt
I. Sissejuhatus
1.
Kas liikmesriikide vahelise vastastikuse abi valdkonnas maksudest, maksetest ja teistest meetmetest tulenevate nõuete sissenõudmisel, mis on ette nähtud direktiivis 2010/24/EL, (
2
) on ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse saanud liikmesriigi kohus seotud taotleja asukohariigi kohtu seisukohaga selliste meetmete vajalikkuse ja võimalikkuse kohta, kui kohtule on koos taotlusega esitatud kõnealust seisukohta sisaldav dokument?
2.
See on kokkuvõttes küsimus, mille Eesti Riigikohus oma eelotsusetaotluses esitas.
3.
Käesolev eelotsuse küsimus tekkis kohtuvaidluses, milles käsitleti Maksu- ja Tolliameti (edaspidi „MTA“) määruskaebust, mille MTA esitas Tallinna Ringkonnakohtu määruse peale, millega viimane jättis rahuldamata tema taotluse Heavyinstall OÜ (edaspidi „Heavyinstall“) suhtes ettevaatusabinõude rakendamiseks. Kõnealune taotlus esitati pärast seda, kui Soome maksuamet esitas MTA-le direktiivi 2010/24 vastastikust abi käsitlevate sätete alusel ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse.
II. Õiguslik taust
A.
Liidu õigus
4.
Direktiivi 2010/24 artiklis 14 „Vaidlused“ on sätestatud:
„1.   Nõuet, taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat esmast juriidilist dokumenti või taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat ühtset juriidilist dokumenti ning taotluse esitanud liikmesriigi pädeva asutuse esitatud teate kehtivust käsitlevad vaidlused kuuluvad taotluse esitanud liikmesriigi pädevate organite pädevusse. Kui huvitatud isik vaidlustab sissenõudmismenetluse jooksul nõude, taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubava esmase juriidilise dokumendi või taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubava ühtse juriidilise dokumendi, teavitab taotluse saanud asutus kõnealust isikut sellest, et vaidlustamiseks peab ta pöörduma taotluse esitanud liikmesriigi pädeva asutuse poole vastavalt seal kehtivatele õigusaktidele.
2.   Vaidlustega, mis käsitlevad taotluse saanud liikmesriigis võetud täitemeetmeid või taotluse saanud liikmesriigi pädeva asutuse esitatud teate kehtivust, tuleb pöörduda selle liikmesriigi pädeva organi poole vastavalt seal kehtivatele õigusnormidele.
[…]“.
5.
Direktiivi 2010/24 artiklis 16 „Ettevaatusabinõusid käsitlev taotlus“ on sätestatud:
„1.   Taotluse esitanud asutuse taotlusel rakendab taotluse saanud asutus ettevaatusabinõusid, kui see on tema siseriiklike õigusnormidega lubatud ja tema haldustavadega kooskõlas, et tagada nõude sissenõudmine juhul, kui nõue või taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubav juriidiline dokument vaidlustatakse taotluse sissenõudmise ajal või kui nõude kohta ei ole veel tehtud taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat juriidilist dokumenti, sel määral, mil ettevaatusabinõud on sarnases olukorras võimalikud ka taotluse esitanud liikmesriigi õigusnormide ja haldustavade kohaselt.
Taotluse esitanud liikmesriigis ettevaatusabinõude rakendamist lubav dokument, mis on seotud nõudega, mille jaoks vastastikust abi taotletakse, lisatakse vajaduse korral taotluse saanud liikmesriigis ettevaatusabinõusid käsitlevale taotlusele. Kõnealust dokumenti ei pea taotluse saanud liikmesriigis tunnustama, täiendama ega asendama.
[…]“.
6.
Direktiivi 2010/24 artiklis 17 „Ettevaatusabinõusid käsitlevat taotlust reguleerivad eeskirjad“ on sätestatud:
„Artikli 16 jõustamiseks kohaldatakse artikli 10 lõiget 2, artikli 13 lõikeid 1 ja 2 ning artikleid 14 ja 15 mutatis mutandis.“
7.
Direktiivi 2010/24 artiklis 18 „Taotluse saanud asutuse kohustuste piirid“ on sätestatud:
„1.   Taotluse saanud asutus ei ole kohustatud andma artiklites 10–16 sätestatud abi, kui nõude sissenõudmine põhjustaks võlgniku seisundi tõttu tõsiseid majanduslikke või sotsiaalseid raskusi taotluse saanud liikmesriigis, juhul kui selles liikmesriigis kehtivad õigusnormid ja haldustavad võimaldavad selliseid erandeid samalaadsete siseriiklike nõuete puhul.
2.   Taotluse saanud asutus ei ole kohustatud andma artiklis 5 ning artiklites 7–16 sätestatud abi, kui artiklite 5, 7, 8, 10 või 16 kohane esmane abitaotlus on esitatud nõuete kohta, mis on vanemad kui viis aastat ja mille kuupäev jääb taotluse esitanud liikmesriigis nõude maksetähtpäeva ja esmase abitaotluse kuupäeva vahele.
[…]
3.   Liikmesriik ei ole kohustatud andma abi, kui käesoleva direktiiviga hõlmatud selliste nõuete kogusumma, millega seoses abi taotletakse, on väiksem kui 1500 eurot.
4.   Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutusele abitaotluse tagasilükkamise põhjused“.
B.
Eesti õigus
8.
Maksukorralduse seaduse (edaspidi „MKS“) § 130 „Maksuhalduri täitetoimingud“ on sätestatud:
„1.   Kui kohustatud isik ei ole rahalist kohustust täitnud maksuhalduri haldusaktis või käesoleva seaduse § 128 lõike 4 punktis 2 või 3 nimetatud lahendis määratud tähtaja jooksul, alustab maksuhaldur võla sundkorras sissenõudmist. Maksuhalduril on õigus:
1)
taotleda käsutuskeeldu nähtavaks tegeva keelumärke kandmist kinnistusraamatusse või muusse vararegistrisse puudutatud isiku nõusolekuta;
2)
taotleda kinnisasjale, laevakinnistusraamatusse kantud laevale või tsiviilõhusõidukite registrisse kantud õhusõidukile hüpoteegi seadmist asjaõigusseaduses sätestatud kohtuliku hüpoteegi regulatsiooni kohaselt;
3)
pöörata sissenõue rahalisele õigusele käesoleva seadusega ja täitemenetlust reguleerivate õigusaktidega sätestatud korras;
4)
arestida muud varalised õigused, millele ei saa sissenõuet pöörata käesoleva lõike punkti 3 alusel, samuti taotleda käsutuskeeldu nähtavaks tegeva keelumärke kandmist õiguste kohta peetavasse registrisse;
5)
anda korraldus väärtpaberite või väärtpaberikonto blokeerimiseks vastavalt väärtpaberite registri pidamise seaduses sätestatule […]“.
9.
Eesti maksuseaduse § 1361 pealkirjaga „Täitmist tagavate toimingute sooritamine enne rahalise nõude või kohustuse määramist“ on sätestatud:
„1.   Kui maksude tasumise õigsuse kontrollimisel tekib põhjendatud kahtlus, et pärast maksuseadusest tuleneva rahalise nõude või kohustuse määramist võib selle sundtäitmine maksukohustuslase tegevuse tõttu osutuda oluliselt raskemaks või võimatuks, võib maksuhalduri juht või tema volitatud ametnik teha halduskohtule taotluse loa saamiseks, et sooritada käesoleva seaduse § 130 lõikes 1 sätestatud täitetoimingud.
[…]“.
III. Asjaolud, põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
10.
Soome maksuamet esitas 13. märtsil 2018 direktiivi 2010/24 artikli 16 alusel MTA-le taotluse Heavyinstall OÜ suhtes ettevaatusabinõude rakendamiseks (edaspidi „vastastikuse abi taotlus), et tagada sellel ettevõtjal lasuva maksukohustuse täitmine. Taotlusele oli lisatud Keski-Pohjanmaan käräjäoikeuse (Keski-Pohjanmaa esimese astme kohus, Soome) 8. veebruari 2018. aasta lahend, millega rahuldati Soome maksuameti esitatud taotlus arestida kõnealusele ettevõtjale kuuluv vara summas, mis tagab nõude 320022 euro ulatuses.
11.
Selle kohtu arvates on Heavyinstalli püsiv tegevuskoht ja huvide kese Soomes, mistõttu peab see ettevõtja oma maksukohustused täitma kõnealuses liikmesriigis. Kuigi Heavyinstalli püsiv tegevuskoht on Soomes, ei ole ta esiteks seal makse deklareerinud ega maksukohustust täitnud, teiseks on tema juhatuse ainuliige esitanud valeinformatsiooni nii äriühingu majandustegevuse kui ka enda elukoha kohta. Seetõttu on olemas oht, et see äriühing võib sama moodi suhtuda ka käimasoleva menetluse tulemusel määratavasse maksukohustusse, ja eelkõige, et ta peidab, hävitab või võõrandab oma vara, loovutab selle või kannab omandiõiguse üle kolmandatele isikutele või toimib muul Soome maksuameti nõude rahuldamist ohustaval viisil.
12.
MTA esitas vastastikuse abi taotluse alusel Tallinna Halduskohtule 29. märtsil 2018 taotluse ettevaatusabinõude kohaldamise loa saamiseks, ja eelkõige selleks, et seada Eestis keelumärge Heavyinstallile kuuluvate sõidukite (kaks haagist, kumbki väärtusega u 7500 eurot ja veoauto, väärtusega u 9500 eurot) käsutamisele ning arestida kõikides Eesti krediidiasutustes selle äriühingu pangakontod 297304 euro väärtuses (edaspidi „ettevaatusabinõude rakendamise loa taotlus“).
13.
Viidatud kohus jättis 3. aprilli 2018. aasta määrusega ettevaatusabinõude rakendamise loa taotluse rahuldamata.
14.
MTA esitas selle määruse peale määruskaebuse Tallinna Ringkonnakohtule, kes jättis maksuhalduri määruskaebuse rahuldamata, kuna ta ei olnud veendunud selles, et Heavyinstallile määratud maksukohustuse sissenõudmine võiks osutuda selle äriühingu tegevuse tõttu oluliselt raskemaks või võimatuks, ega selles, et MKS § 1361 lõike 1 tingimused on täidetud.
15.
MTA esitas ringkonnakohtu määruse peale Riigikohtule (edaspidi „eelotsusetaotluse esitanud kohus“) määruskaebuse, milles palus viidatud määruse tühistada ning teha uue määruse, millega rahuldada taotlus Heavyinstalli suhtes ettevaatusabinõude kohaldamiseks. Selle määruskaebuse raames küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kuidas tuleb tõlgendada direktiivi 2010/24, eelkõige selle artiklit 16 ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse kohta.
16.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates on põhikohtuasjas poolelioleva vaidluse lahendamisel määrav küsimus see, kas liikmesriigi kohus võib teise liikmesriigi maksuhalduri poolt direktiivi 2010/24 artikli 16 alusel esitatud ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse üle otsustades ise hinnata selle taotluse põhjenduseks esitatud tõendeid ja teha omaenda veendumuse põhjal kindlaks, kas ettevaatusabinõude kohaldamise eeldused on täidetud, või peab see kohus lähtuma taotluse esitanud liikmesriigi kohtu hinnangutest.
17.
Seega otsustas eelotsusetaotluse esitanud kohus menetluse peatada ja esitada 29. mai 2019. aasta määrusega Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas nõukogu 16. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/24 vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel artiklit 16 tuleb tõlgendada selliselt, et ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse saanud liikmesriigi kohus on riigisiseste normide alusel taotlust lahendades (mida võimaldab taotluse saanud kohtul artikli 16 lõike 1 esimene lause) seotud taotleja liikmesriigi kohtu seisukohaga ettevaatusabinõude vajalikkuse ja võimalikkuse kohta, kui kohtule on esitatud sellist seisukohta sisaldav dokument (artikli 16 lõike 1 teise lõigu viimane lause, mille kohaselt ei pea kõnealust dokumenti taotluse saanud liikmesriigis tunnustama, täiendama ega asendama)?“
IV. Õiguslik analüüs
18.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib oma eelotsuse küsimusega Euroopa Kohtult, kas direktiivi 2010/24 artiklit 16 tuleb tõlgendada nii, et ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse saanud liikmesriigi kohus on riigisiseste normide alusel taotlust lahendades seotud taotleja liikmesriigi kohtu seisukohaga ettevaatusabinõude vajalikkuse ja võimalikkuse kohta, kui kõnealusele kohtule on esitatud sellist seisukohta sisaldav dokument.
19.
Käesolev eelotsuse küsimus eeldab, et määratletakse ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse saanud liikmesriigi kohtu pädevuse piirid liikmesriikidevahelise vastastikuse abi süsteemis, mis loodi direktiiviga 2010/24, eelkõige osas, mis puudutab kaht eristuvat tegurit: taotletud ettevaatusabinõude kohaldamise vajalikkus ja nende kohaldamise võimalikkus.
20.
Sissejuhatuseks märgin, et direktiivi 2010/24 artikli 16 lõike 1 teisest lõigust tuleneb, et ettevaatusabinõude kohaldamist puudutavale abistamise taotlusele võib lisada taotluse esitanud liikmesriigis ettevaatusabinõude rakendamist lubava dokumendi, mis on seotud nõudega, mille jaoks vastastikust abi taotletakse. (
3
) See dokument võib olla haldusotsus või kohtuotsus, mille on teinud taotluse esitanud liikmesriigi kohus. (
4
)
21.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleliolevas põhikohtuasjas oli Soome maksuamet lisanud Eesti maksuhaldurile esitatud vastastikuse abi taotlusele, mis puudutas ettevaatusabinõude rakendamist, kohtu seisukoha, mis sisaldas analüüsi selle kohta, kas Soome õiguses sätestatud eeldused Heavyinstalli suhtes ettevaatusabinõude rakendamiseks on täidetud. Nii halduskohus kui ka ringkonnakohus hindasid Eesti õiguse kriteeriumide alusel ümber nende eelduste esinemise.
22.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub sellises kontekstis Euroopa Kohtul tõlgendada direktiivi 2010/24 artiklit 16, et teha kindlaks, kas ja millises ulatuses võimaldab see säte viidatud direktiiviga loodud liikmesriikide vastastikuse abistamise süsteemis taotluse saanud liikmesriigi kohtul hinnata lisatud dokumenti, mis on taotluse esitanud liikmesriigi kohtu vastuvõetud seisukoht, ja hinnata oma veendumuse põhjal, kas taotluse esitanud asutuse taotletavate ettevaatusabinõude kohaldamiseks on täidetud vajalikkust ja võimalikkust puudutavad tingimused.
23.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib eelotsusetaotluses, et ta kaldub toetama direktiivi 2010/24 artikli 16 sellist tõlgendust, mille kohaselt taotluse esitanud liikmesriigi kohtu otsus, mis lisatakse ametiabi taotlusele, on taotluse saanud liikmesriigi kohtu ettevaatusabinõude kinnitamismenetluses ainult tõend, mida taotluse saanud liikmesriigi kohus peab hindama, et teha kindlaks, kas on täidetud eeldused selle riigi õiguse alusel ettevaatusabinõude kohaldamiseks.
24.
Euroopa Kohtule oma seisukohad esitanud pooled on eriarvamusel tõlgenduse osas, mis tuleks analüüsitavale sättele anda. Rootsi valitsus jagab eelotsusetaotluse esitanud kohtu seisukohta ja leiab samuti, et taotluse esitanud liikmesriigi kohtu otsus, milles lubatakse kohaldada ettevaatusabinõusid, on taotluse saanud liikmesriigi kohtus üksnes tõendiks. Eesti ja Ungari valitsus väidavad aga, et taotluse saanud liikmesriigi kohus on seotud taotluse esitanud liikmesriigi kohtu seisukohaga osas, mis puudutab ettevaatusabinõude kohaldamise vajalikkust ja võimalikkust, kui sellele kohtule esitatakse viidatud arvamust sisaldav dokument.
25.
Euroopa Komisjon leiab, et ettevaatusabinõude vajalikkust hindab – välja arvatud erandjuhtudel – taotluse esitanud amet. Mis puudutab aga nende meetmete kohaldamise võimalust, siis annab vastastikuse abi taotlusele lisatud dokument ainult juhise võimaluse kohta neid meetmeid taotluse esitanud liikmesriigis kohaldada.
26.
Niisiis peab eelotsusetaotluse esitanud kohtu eelotsuse küsimusele vastamiseks tõlgendama direktiivi 2010/24 artiklit 16.
27.
Sellekohasest väljakujunenud kohtupraktikast lähtuvalt tuleneb nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudest kui ka võrdse kohtlemise põhimõttest, et liidu õigusnormi sõnastust, mis ei viita sõnaselgelt liikmesriikide õigusele õigusnormi tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb tavaliselt kogu liidus tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt ning sellise tõlgenduse andmisel ei tule arvesse võtta mitte ainult selle sätte sõnastust, vaid ka sätte konteksti ja asjaomase õigusakti eesmärki. (
5
)
28.
Direktiivi 2010/24 artikli 16 sõnastusega seoses võib esimesena märkida, et selle sätte lõike 1 esimene lõik näeb ette, et taotluse esitanud asutuse taotlusel rakendab taotluse saanud liikmesriigi asutus nõude sissenõudmise tagamiseks ettevaatusabinõusid kahes olukorras: esiteks siis, kui nõue või taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubav juriidiline dokument vaidlustatakse taotluse sissenõudmise ajal; teiseks siis, kui nõude kohta ei ole veel tehtud taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat juriidilist dokumenti.
29.
Seejärel peavad olema täidetud kaks tingimust, et taotluse saanud asutus saaks ettevaatusabinõusid rakendada; neist üks on seotud taotluse saanud liikmesriigiga ja teine taotluse esitanud liikmesriigiga.
30.
Nii võib ettevaatusabinõusid rakendada esiteks, kui „see on taotluse saanud asutuse siseriiklike õigusnormidega lubatud ja tema haldustavadega kooskõlas“, ja teiseks „sel määral, mil ettevaatusabinõud on sarnases olukorras võimalikud ka taotluse esitanud liikmesriigi õigusnormide ja haldustavade kohaselt“.
31.
Lisaks tuleneb kõnealuse artikli lõike 1 teisest lõigust, et taotluse esitanud liikmesriigis ettevaatusabinõude rakendamist lubav dokument, mis on seotud nõudega, mille jaoks vastastikust abi taotletakse, tuleb selle dokumendi olemasolu korral lisada taotluse saanud liikmesriigis ettevaatusabinõusid käsitlevale taotlusele. (
6
)
32.
Viidatud teise lõigu viimane lause näeb ette, et kõnealust dokumenti ei pea taotluse saanud liikmesriigis tunnustama, täiendama ega asendama.
33.
Peale selle võib direktiivi artikli 16 lõike 2 tähenduses ettevaatusabinõusid käsitlevale taotlusele lisada muid taotluse esitanud liikmesriigis väljastatud nõudega seotud dokumente, mis erinevad lõike 1 teises lõigus nimetatud dokumendist.
34.
Direktiivi 2010/24 artikli 16 sõnastuse analüüsist nähtub, et kuigi see säte ei täpsusta sõnaselgelt taotluse saanud liikmesriigi kohtu pädevuse ulatust vastastikuse abistamise süsteemis ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse esitamisel, annab see siiski selle kohta teatavaid juhiseid.
35.
Ühelt poolt, mis puudutab analüüsi, mille taotluse saanud liikmesriigi kohus peab sellise taotluse saamise korral oma riigisisese õiguse alusel läbi viima, siis näeb see säte ette, et selline analüüs piirdub kontrolliga selle kohta, kas riigisisesed õigusnormid „lubavad“ taotletud ettevaatusabinõusid selle riigi haldustavade kohaselt rakendada. Sellest tuleneb, et analüüs, mille see kohus peab riigisisese õiguse alusel läbi viima, on piiratud võimalusega rakendada oma riigisiseses õiguskorras ettevaatusabinõusid, nagu need, mida taotletakse vastastikuse abi taotluses. (
7
)
36.
Teiselt poolt tuleneb sellest sättest, et taotluse esitanud ameti taotlusele (võimaluse korral) lisatud dokument, mis võimaldab taotluse esitanud riigis ettevaatusabinõusid rakendada, ei vaja taotluse saanud liikmesriigis tunnustamist ning seda ei saa täiendada ega asendada. Sellest järeldub, et võimaluse korral taotlusele lisatud dokumendis sisalduvat analüüsi, mis käsitleb üldiselt seda, kas on täidetud taotluse esitanud liikmesriigi õiguses sätestatud tingimused ettevaatusabinõude rakendamiseks, ei pea täiendama ega saa taotluse saanud liikmesriigis täiendada, mis viitab sellele, et selles dokumendis sisalduvad kaalutlused taotletud ettevaatusabinõude rakendamise vajalikkuse ja võimalikkuse kohta taotluse esitanud liikmesriigis on taotluse saanud liikmesriigi kohtule siduvad, nagu väitsid Eesti ja Ungari valitsus. (
8
)
37.
Direktiivi 2010/24 artikli 16 tõlgendust, mis tuleneb selle sätte grammatilisest analüüsist, kinnitab lisaks nii selle direktiivi süstemaatiline analüüs kui ka direktiivi eesmärkide analüüs.
38.
Teisena tuleb direktiivi 2010/24 artikli 16 konteksti analüüsi kohta märkida, et see säte asub kõnealuse direktiivi IV peatükis, mis reguleerib „Sissenõudmismeetmeid ja ettevaatusabinõusid“.
39.
Viidatud IV peatüki raames reguleerivad artiklid 10–15 direktiivi 2010/24 alusel esitatud sissenõudmistaotluste eri aspekte, artiklid 16 ja 17 puudutavad vastastikuse ametiabi taotlusi ettevaatusabinõude valdkonnas ja artiklid 18–20 käsitlevad kahte liiki taotluste ühiseid küsimusi. Viidatud direktiivi artikli 17 kohaselt kohaldatakse teatavaid sissenõudmistaotlusi käsitlevaid sätteid – sealhulgas eelkõige artikkel 14 pealkirjaga „Vaidlused“ – vastavate muudatustega selle direktiivi artikli 16 rakendamisel.
40.
Konkreetselt direktiivi 2010/24 viidatud artikli 14 kohta on Euroopa Kohtul olnud juba võimalus selgitada liikmesriikide kohtute pädevuse jaotuse ulatust ja mõtet, vastavalt taotluse esitaja ja taotluse saanud liikmesriigi kohta.
41.
Sellest kohtupraktikast tuleneb nimelt, et direktiivi 2010/24 artikkel 14 näeb ette pädevuse jaotuse taotluse esitanud liikmesriigi ja taotluse saanud liikmesriigi organite vahel, et lahendada vaidlusi, mis puudutavad esiteks nõuet, taotluse esitanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat esmast juriidilist dokumenti, taotluse saanud liikmesriigis täitmisele pööramist lubavat ühtset juriidilist dokumenti või taotluse esitanud liikmesriigi pädeva asutuse esitatud teate kehtivust, ja teiseks taotluse saanud liikmesriigis rakendatud täitemeetmeid või selle riigi pädeva asutuse esitatud teate kehtivust. (
9
)
42.
Euroopa Kohus selgitas, et see pädevuse jaotus tuleneb asjaolust, et nõue ja selle täitmisele pööramist võimaldavad dokumendid on koostatud taotluse esitanud liikmesriigis kehtivate õigusaktide alusel, samas kui täitemeetmed võetakse taotluse saanud liikmesriigis selles riigis kohaldatavate õigusnormide kohaselt. (
10
)
43.
Direktiivi 2010/24 artikli 14 kohtupraktikas selgitatud eesmärk sissenõudmiste vastastikuse abistamise valdkonnas, mida vastavate muudatustega kohaldatakse sama direktiivi artikli 16 alusel esitatud ettevaatusabinõude rakendamist käsitlevale vastastikuse abi taotlusele, näib analoogia alusel ülekantav, et määrata kindlaks pädevuse jaotus taotluse esitanud liikmesriigi kohtu ja taotluse saanud liikmesriigi kohtu vahel, kui ettevaatusabinõude rakendamist käsitlevale vastastikuse abi taotlusele on – nagu eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleliolevas kohtuasjas – lisatud taotluse esitanud liikmesriigi kohtu otsus, milles on riigisisese õiguse kohaselt määratletud, millised eeldused peavad ettevaatusabinõude rakendamiseks olema täidetud.
44.
Selle eesmärgi kohaldamine toob kaasa pädevuse jaotuse taotluse esitanud liikmesriigi kohtu ja taotluse saanud liikmesriigi kohtu vahel, mille kohaselt on esimene pädev lahendama vaidlusi, mis on seotud nõudega ja eeldustega, mis peavad olema ettevaatusabinõude rakendamiseks täidetud ning mis sätestatakse taotluse esitanud liikmesriigi kehtivate seaduste alusel, samas kui teine kohus on pädev rakendama taotluse saanud liikmesriigis ettevaatusabinõusid selle riigi õigusnormide ja haldustavade kohaselt.
45.
Neist kaalutlustest tuleneb, et direktiivi 2010/24 artikli 16 sätete kontekstipõhine analüüs viib järelduseni, et taotluse saanud liikmesriigi kohus, nagu Eesti kohus põhikohtuasjas, on pädev otsustama, kas selle liikmesriigi territooriumil läbiviidav ettevaatusabinõude rakendamise menetlus on kooskõlas selle riigi õigusnormide ja haldustavadega, kuid ei ole pädev otsustama, kas on täidetud ettevaatusabinõude rakendamise sisulised eeldused, kui selle kohta on olemas taotluse esitanud liikmesriigi kohtu otsus.
46.
Samuti tuleneb kohtupraktikast, et direktiiv 2010/24, mille aluseks on liikmesriikide vastastikuse usalduse põhimõte, ei anna taotluse saanud liikmesriigi pädevatele asutustele õigust kontrollida taotluse esitanud liikmesriigi akte. (
11
) Lisaks on taotluse esitanud või taotluse saanud liikmesriigi pädevatel asutustel paremad võimalused tõlgendada oma riigisisest õigust ja otsustada selle alusel, kas akt on õiguspärane. (
12
)
47.
Pealegi võimaldab direktiiv 2010/24 ainult erandjuhtudel, mida tuleb tõlgendada kitsalt, (
13
) taotluse saanud liikmesriigi ametiasutusel vastastikuse abi andmisest keelduda.
48.
Nii nähakse direktiivi 2010/24 artiklis 18 pealkirjaga „Taotluse saanud asutuse kohustuste piirid“ ette kolm erijuhtu, mil taotluse saanud liikmesriik võib vastastikuse abi andmisest – nii sissenõudmistaotluste kui ka ettevaatusabinõude rakendamise korral – keelduda, ehk esiteks siis, kui ettevaatusabinõude täitmisele pööramine või rakendamine põhjustaks võlgniku seisundi tõttu tõsiseid majanduslikke või sotsiaalseid raskusi taotluse saanud liikmesriigis; teiseks, kui on möödunud rohkem kui viis aastat selle akti vastuvõtmisest, mis võimaldab nõude täitmisele pööramist või ettevaatusabinõude rakendamist, ja kolmandaks, kui nõue, mille täitmisele pööramist taotletakse või mille suhtes taotletakse ettevaatusabinõusid, on alla 1500 euro.
49.
Euroopa Kohus on samuti leidnud, et vastastikuse abi taotluse võib erandkorras jätta rahuldamata ka siis, kui ilmneb, et see võib ohustada taotluse saanud asutuse liikmesriigi avalikku korda. (
14
)
50.
Niisiis leian kolmandana, et direktiivi 2010/24 eesmärkide analüüs kinnitab eespool esitatud kaalutlusi.
51.
Direktiiv 2010/24 põhineb eelkõige vastastikuse usalduse põhimõttel, nagu ma juba rõhutasin. Selle direktiiviga kehtestatud vastastikuse abi andmise korra rakendamine sõltub sellise usalduse olemasolust asjasse puutuvate liikmesriikide ametite vahel. (
15
)
52.
Lisaks, nagu nähtub viidatud direktiivi põhjendusest 4, oli selle vastuvõtmise eesmärk laiendada esiteks maksudest ja maksetest tulenevate nõuete vastastikuse sissenõudmisabi kohaldamisala, ja teiseks muuta see abi abitaotluste arvu suurenemist arvestades tõhusamaks ja tulemuslikumaks. Direktiiviga 2010/24 ette nähtud vastastikuse abi süsteemi tõrgeteta toimimise nõuet mainitakse ka selle direktiivi põhjenduses 6.
53.
Mis puudutab eelkõige ettevaatusabinõusid, siis rõhutatakse põhjenduses 10, et võttes arvesse liikuvuse suurenemist siseturul ning asutamislepingu või teiste õigusaktidega kehtestatud piiranguid tagatiste osas, mida liikmesriigi territooriumil võib nõuda registreerimata maksumaksjatelt, tuleks laiendada võimalusi taotleda teises liikmesriigis sissenõudmismeetmete võtmist või ettevaatusabinõude rakendamist.
54.
Kui taotluse saanud liikmesriigi kohus analüüsiks juhtumi asjaoludest lähtuvalt uuesti, kas ettevaatusabinõude rakendamise eeldused on täidetud, kuigi taotluse esitanud liikmesriigi kohus on need juba kindlaks teinud ja vastav otsus on taotlusele lisatud, oleks see vastuolus eespool nimetatud eesmärkidega ja eelkõige direktiivi 2010/24 aluseks oleva vastastikuse usalduse põhimõttega. Kuna see võib muuta abitaotluse täitmise võimatuks või ülemäära raskeks, oleks see ka vastuolus nimetatud direktiivis ette nähtud vastastikuse abistamise süsteemi nõuetekohase toimimise ja tulemuslikkuse ning tõhususega.
55.
Selline uus analüüs oleks lisaks vastuolus nii kiiruse erinõuetega, mis iseloomustavad ettevaatusabinõude rakendamise menetlust, kui ka vajadusega vältida samas vastastikuse abi menetluses kahe liikmesriigi kohtu vastanduvaid analüüse samade faktiliste asjaolude kohta.
56.
Direktiivi 2010/24 eesmärkidega on seega vastuolus sama direktiivi artikli 16 tõlgendus, mille kohaselt võib taotluse saanud liikmesriigi kohus juhul, kui ei esine käesoleva ettepaneku punktides 47–49 viidatud erandjuhte, jätta ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse rahuldamata, võttes aluseks uue analüüsi nende ettevaatusabinõude rakendamist põhjendavate eelduste kohta, juhul kui kohus on need eeldused kindlaks teinud, nagu põhikohtuasjas, ja vastav otsus on lisatud ettevaatusabinõusid käsitlevale taotlusele.
57.
Eespool esitatud kaalutluste põhjal tuleb direktiivi 2010/24 artiklit 16 tõlgendada nii, et juhul, kui esitatakse ettevaatusabinõude rakendamist käsitlev vastastikuse abi taotlus, millele on lisatud selle sätte lõike 1 teises lõigus ette nähtud dokument, mille puhul on tegemist taotluse esitanud liikmesriigi kohtu otsusega, peab taotluse saanud liikmesriigi kohus järgima selle kohtu seisukohta osas, mis käsitleb nende ettevaatusabinõude, mille rakendamist taotletakse, rakendamise vajalikkust või eelduste olemasolu ja taotluse esitanud liikmesriigis ettevaatusabinõude rakendamise võimalikkust.
V. Kokkuvõte
58.
Eespool esitatud kaalutlustel teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Riigikohtu (Eesti) esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Nõukogu 16. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/24/EL vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel artiklit 16 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui esitatakse ettevaatusabinõude rakendamist käsitlev vastastikuse abi taotlus, millele on lisatud selle sätte lõike 1 teises lõigus ette nähtud dokument, mille puhul on tegemist taotluse esitanud liikmesriigi kohtu otsusega, peab taotluse saanud liikmesriigi kohus järgima selle kohtu seisukohta osas, mis käsitleb nende ettevaatusabinõude, mille rakendamist taotletakse, rakendamise vajalikkust või eelduste olemasolu ja taotluse esitanud liikmesriigis ettevaatusabinõude rakendamise võimalikkust.
(
1
)	Algkeel: itaalia.
(
2
)	Nõukogu 16. märtsi 2010. aasta direktiiv 2010/24/EL vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel (ELT 2010, L 84, lk 1).
(
3
)	Sellele taotlusele ei või aga lisada direktiivi 2010/24 artiklis 12 sätestatud ühtset juriidilist dokumenti, kuna selle sätte ja sama direktiivi artikli 11 koostoimel kohaldatakse kõnealust dokumenditüüpi põhimõtteliselt sissenõudmistaotlustele. Ühtne juriidiline dokument võib aga olla direktiivi artikli 14 lõike 4 teise lõigu põhjal esitatud ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse alusena, kuna kõnealuse artikli lõikes 1 (vt käesoleva ettepaneku punkt 41) ette nähtud vaidlus tekib pärast sissenõudmistaotluse esitamist ja viimase tagamiseks. Viimane olukord erineb selgelt neist, mis on ette nähtud artiklis 16 (vt käesoleva ettepaneku punkt 28).
(
4
)	See tuleneb komisjoni 18. novembri 2011. aasta rakendusmääruse (EL) nr 1189/2011, millega kehtestatakse nõukogu direktiivi 2010/24/EL (vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel) teatavate sätetega seotud üksikasjalikud eeskirjad (ELT 2011, L 302, lk 16), III lisas sisalduva „Ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse asjaolusid ja põhjuseid selgitava deklaratsiooni“ vormist. See vorm näeb ette, et direktiivi 2010/24 artikli 16 alusel esitatud ettevaatusabinõusid käsitleva taotluse aluseks võib olla kas haldusotsus, mis võimaldab võtta ettevaatusabinõusid taotluse saanud riigis, või kohtupoolne kinnitus, et ettevaatusabinõude rakendamine on õigustatud, ja see näeb lisaks ette, et asjasse puutuv otsus lisatakse deklaratsioonile (vt viidatud vormi jaod 2.2 ja 2.3).
(
5
)	Vt muu hulgas 19. detsembri 2019. aasta kohtuotsus GRDF (C‑236/18, EU:C:2019:1120, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika). Vt ka 23. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Energiavirasto (C‑578/18, EU:C:2020:3519, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
6
)	Märgin selle kohta, et käsitletava sätte inglis- ja saksakeelne versioon on itaalia- ja prantsuskeelsest veelgi selgemalt sõnastatud, viidates, et juhul, kui selline dokument on olemas, on kohustus see taotlusele lisada. Sellise kohustuse olemasolu tuleneb lisaks ka nendes keeleversioonides olevikuvormi „lisatakse“ kasutamisest.
(
7
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
8
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
9
)	14. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Metirato (C‑695/17, EU:C:2019:209, punkt 33).
(
10
)	14. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Metirato (C‑695/17, EU:C:2019:209, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
11
)	Vt selle kohta direktiivi 2010/24 artikliga 14 seoses 26. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Donnellan (C‑34/17, EU:C:2018:282, punktid 41 ja 44).
(
12
)	Vt selle kohta 14. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Metirato (C‑695/17, EU:C:2019:209, punkt 36).
(
13
)	Vt 26. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Donnellan (C‑34/17, EU:C:2018:282, punkt 47).
(
14
)	Vt selle kohta 26. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Donnellan (C‑34/17, EU:C:2018:282, punkt 47).
(
15
)	Vt 26. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Donnellan (C‑34/17, EU:C:2018:282), punkt 41.