62024CJ0401
EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
20. november 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Riigiabi – Enne Rootsi Kuningriigi Euroopa Liiduga ühinemist sõlmitud kokkulepe – Lüüsimistasude kaotamise tõttu saamata jäänud tulu hüvitamine – Mõiste „abi“ – Mõiste „ettevõtja“ – Majandustegevus – Olemasolev või uus abi
Kohtuasjas C‑401/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Stockholms tingsrätti (Stockholmi esimese astme kohus, Rootsi) 29. mai 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 7. juunil 2024, menetluses
Staten genom Sjöfartsverket
versus
Stockholms Hamn AB,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja president F. Biltgen, Euroopa Kohtu asepresident T. von Danwitz esimese koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud I. Ziemele, A. Kumin ja S. Gervasoni (ettekandja),
kohtujurist: A. Biondi,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Staten genom Sjöfartsverket, esindajad: advokater H. Nilsson ja B. Thomaeus,
–
Stockholms Hamn AB, esindajad: stadsadvokater K. Stålnacke ja G. Swedlund,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: C. Faroghi, I. Georgiopoulos ja A. Steiblytė,
olles 5. juuni 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada ELTL artiklit 107, nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL] artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9), artikli 1 punkti b alapunkti i ning akti Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemistingimuste ning Euroopa Liidu asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta (EÜT 1994, C 241, lk 21 ja EÜT 1995, L 1, lk 1; edaspidi „ühinemisakt“) artiklit 144.
2
Taotlus on esitatud kohtuvaidluses, mille pooled on Staten genom Sjöfartsverket (Rootsi Veeteede Amet) (edaspidi „veeteede amet“) ja Stockholms Hamn AB seoses Stockholms Hamn AB poolt nende summade tagasimaksmisega, mille veeteede amet talle oli maksnud, et hüvitada lüüsimistasude kaotamist.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
EL toimimise leping
3
ELTL artikli 107 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.“
Ühinemisakt
4
Ühinemisakti artikkel 144 näeb ette:
„[ELTL] artiklites [107 ja 108] sätestatud abi valdkonnas
a)
loetakse „olemasolevaks“ abiks [ELTL] artikli [108] lõike 1 tähenduses enne ühinemist uutes liikmesriikides kehtinud abikavade hulgas ainult neid abikavasid, millest on komisjonile teatatud enne 30. aprilli 1995;
b)
peetakse olemasolevaid abisüsteeme ja abi andmise või muutmise kavasid, millest teatati komisjonile enne ühinemist, teatatuks ühinemise kuupäeval.“
Määrus (EL) 2015/1589
5
Määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunktis i on „olemasolev abi“ määratletud järgmiselt:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
b)
„olemasolev abi“–
i)
igasugune abi, mis oli olemas enne ELi toimimise lepingu jõustumist vastavates liikmesriikides, see tähendab abiprogrammid ja individuaalne abi, mis kehtisid enne ja mida rakendatakse ka pärast ELi toimimise lepingu jõustumist vastavates liikmesriikides, ilma et eelöeldu piiraks [ühinemisakti] artiklite 144 ja 172 […] kohaldamist“.
6
Määruse 2015/1589 artikli 1 punkt c määratleb “uue abina”„kogu abi, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, sealhulgas olemasoleva abi muudatused”.
Määrus (EÜ) nr 794/2004
7
Komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 794/2004, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL] artikli [108] kohaldamiseks (ELT 2004, L 140, lk 1; ELT eriväljaane 08/04, lk 3), mille pealkirja muudeti komisjoni 27. novembri 2015. aasta määrusega (EL) 2015/2282 (ELT 2015, L 325, lk 1), nii et selles peetakse edaspidi silmas määruse 2015/1589 rakendamist, artiklis 4 on sätestatud:
„1.   [Määruse nr 659/1999] artikli 1 lõike c kohaldamisel tähendab olemasoleva toetuse muudatus mis tahes muutust, välja arvatud puhtalt formaalsed või halduslikud muudatused, mis ei mõjuta toetusmeetme ühisturule vastavuse hindamist. Olemasoleva toetusprogrammi algse eelarve suurenemist 20% võrra ei peeta siiski olemasoleva toetuse muutmiseks.
2.   Olemasoleva toetuse järgmistest muudatustest teatatakse II lisas sätestatud lihtsustatud teatevormil:
a)
heakskiidetud toetusprogrammi eelarve suurenemised üle 20%;
b)
olemasoleva heakskiidetud toetusprogrammi kehtivusaja pikendamine kuni kuue aasta võrra eelarve suurendamisega või ilma;
c)
heakskiidetud toetusprogrammi kohaldamiskriteeriumide karmistamine, toetusmäära vähendamine või abikõlblike kulude vähendamine.
[…]“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
8
Kaks veeteed, Södertälje (Rootsi) kanal ja Stockholmi läbiv veetee ning sellel asuv Hammarby lüüs, ühendavad Läänemerd Mälareni järvega, mis on Rootsi suuruselt kolmas järv.
9
Rootsi veeteede amet on riigiasutus, mis vastutab laevade läbipääsu eest Södertälje kanalist ja haldab eelkõige selle lüüsi. Stockholms Hamn on täielikult Stockholmi omavalitsuse omandis olev munitsipaalettevõte, kes käitab Hammarby lüüsi. Södertälje ja Hammarby lüüside läbimise eest kogutud lüüsimistasud olid kooskõlastatud, et tagada liikluse tasakaalustatud jaotus kahe Läänemerd ja Mälareni järve ühendava veetee vahel.
10
Rootsi ametiasutused otsustasid 26. oktoobril 1978 vastu võetud õigusnormidega tühistada alates 1979. aastast teatavad tasud Södertälje kanali lüüsi läbimise eest ning võtta lüüsimistasude kooskõlastamise säilitamiseks meetmeid, et kaotada ka Hammarby lüüsi läbimisel kogutavad tasud. Sellest tulenevalt sõlmisid veeteede amet ja Stockholmi omavalitsus samal aastal lepingu (edaspidi „leping“), mille kohaselt Stockholmi omavalitsus loobus nõudmast tasu Hammarby lüüsi läbimise eest muudelt laevadelt kui lõbusõidulaevad, vastutasuks veeteede ameti poolt makstava iga-aastase hüvitise eest (edaspidi „põhikohtuasjas kõne all olev hüvitis“).
11
Lepingu tingimuste kohaselt tuleb põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise summat igal aastal tarbijahinnaindeksi alusel kohandada. Lepingut pikendatakse viieaastaste ajavahemike kaupa, välja arvatud juhul, kui lepingu lõpetamisest teatatakse vähemalt kuus kuud enne lepingu kehtivusaja lõppu. Iga uue viieaastase perioodi kohta määratakse uus iga-aastase hüvitise summa, võttes aluseks Hammarby lüüsi eelmise lepinguperioodi liiklusmahu muutused.
12
Põhikohtuasjas kõne all olevat hüvitist maksti esialgu Stockholmi omavalitsusele ja seejärel alates 1990. aastate algusest Stockholms Hamnile. Alates 2014. aastast oli selle summa vahemikus 3–4 miljonit Rootsi krooni (SEK) (ligikaudu 260000 kuni 360000 eurot) aastas.
13
Veeteede amet lõpetas lepingu ennetähtaegselt 2021. aasta lõpus. Rootsi kohtutes on pooleli selle lõpetamisega seotud vaidlus.
14
Veeteede amet esitas 4. mail 2023 Stockholms Hamni vastu hagi eelotsusetaotluse esitanud kohtule Stockholms tingsrättile (Stockholmi esimese astme kohus, Rootsi). Veeteede amet nõudis Stockholms Hamnilt 38086436 Rootsi krooni (ligikaudu 3378242 eurot) suuruse summa tagasimaksmist koos intressiga, mis vastab lepingu alusel kümneaastase aegumistähtaja jooksul tehtud maksetele.
15
Veeteede amet väidab, et põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise võib kvalifitseerida riigiabiks. Tema sõnul kujutab see hüvitis endast Stockholms Hamni jaoks eelist, kuna see tagas talle regulaarse sissetuleku, mis ei sõltunud liiklusvoogude kõikumistest või muudest tegevusriskidest. Riigiabiks kvalifitseerimist kinnitab ka turumajanduse tingimustes tegutseva investori põhimõtte kohaldamine, kuna ükski erainvestor ei oleks maksnud Stockholms Hamnile hüvitist selle eest, et viimane hoiduks lüüsimistasu nõudmisest. Lisaks leiab veeteede amet, et täidetud ei ole kriteeriumid, mille Euroopa Kohus sõnastas 24. juuli 2003. aasta kohtuotsuses Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415) (edaspidi „Altmarki kriteeriumid“), et asuda seisukohale, et vastutasu avaliku teenuse osutamise kohustuste eest ei kujuta endast riigiabi. Lõpuks väidab ta ühinemisakti artiklile 144 tuginedes, et olemasolevat abi puudutav erand ei ole nimetatud hüvitise suhtes kohaldatav, kuna sellest ei ole komisjonile teatatud, ning et igal juhul ei saa hüvitist kvalifitseerida olemasolevaks abiks, arvestades igale uuele viieaastasele lepinguperioodile eelnevaid läbirääkimisi.
16
Stockholms Hamn väidab omakorda, et tema lüüsi käitamise tegevus ei ole liidu riigiabi käsitlevate õigusnormide kohaldamisalasse kuuluv majandustegevus. Igal juhul on tegemist üldist majandushuvi pakkuva teenusega, mille eest ei ole makstud ülemäärast hüvitist. Stockholms Hamn lisab, et isegi kui riigiabiks kvalifitseerimisega tuleks nõustuda, oleks see lubatud olemasoleva abina määruse 2015/1589 alusel ja sõltumata ühinemisakti artiklist 144, mis ei ole käesoleval juhul asjakohane. Lisaks ei saa põhikohtuasjas kõne all olevat abi pidada uueks või muudetud abiks, kui pooled ei ole kokkuleppe tingimuste ja eelkõige põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise summa osas uusi läbirääkimisi pidanud.
17
Kuna Stockholms tingsrätt (Stockholmi esimese astme kohus) leidis, et Euroopa Kohtu praktikas ei ole selgeid juhiseid selle kohta, kuidas tuleb sellises olukorras nagu põhikohtuasjas liidu õigust kohaldada, mis puudutab eelkõige majandusliku eelise olemasolu, ühinemisakti kohaldatavust ja uueks või olemasolevaks abiks kvalifitseerimist, otsustas see kohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [ELTL] artikli 107 lõikes 1 sätestatud [eelise] kriteeriumi tuleks mõista nii, et iga-aastast hüvitist, mida riigiasutus maksab aktsiaseltsist munitsipaalettevõttele riigi ressurssidest lepingu alusel hüvitisena äriühingu kohustuse eest osutada tasuta teatavat teenust, käesoleval juhul lüüside käitamist, mille eest võeti kuni lepingu sõlmimiseni tasu,
a)
tuleb tervikuna käsitada abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat;
b)
tuleb käsitada abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat, kuivõrd hüvitis ületab saaja varasemat teenustasude aastatulu, võttes arvesse näiteks tarbijahinnaindeksi ja lüüside käitamise mahu muutusi;
c)
tuleb käsitada abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat, kuivõrd hüvitis ületab saaja teenuse osutamise aastakulusid;
d)
tuleb käsitada abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat mõne muu arvutusmudeli alusel;
e)
ei tule käsitada mingil määral abina, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades saajat?
2.
Kas lepingut iga-aastase hüvitise kohta, mida riigiasutus maksab aktsiaseltsist munitsipaalettevõttele riigi ressurssidest hüvitisena äriühingu kohustuse eest osutada väljaspool põllumajandussektorit tasuta teenust, käesoleval juhul lüüside käitamist – kui kokkulepe sõlmiti enne Rootsi ühinemist Euroopa Liiduga ja sellest ei teatatud komisjonile –, tuleb käsitada olemasoleva abina, mida tuleb pidada [määruse 2015/1589] artikli 1 punkti b alapunkti i kohaselt õiguspäraseks, tingimusel et komisjon ei ole leidnud, et abi on siseturuga kokkusobimatu?
3.
Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, siis kas sellist iga-aastast hüvitist tuleb siiski pidada uueks abiks, kui pärast Rootsi ühinemist Euroopa Liiduga pikendati mitmel korral lepingut algsete tingimuste kohaselt viie aasta võrra, ilma et leping oleks üles öeldud, ja iga uue viieaastase perioodi eest makstavat iga-aastast hüvitist muudeti, võttes osaliselt arvesse tarbijahinnaindeksit ja osaliselt eelneva lepinguperioodi jooksul tasuta osutatud teenuse ulatust, käesoleval juhul lüüside käitamise mahtu?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
18
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artikli 107 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et hüvitis, mida riigiasutus maksab aktsiaseltsist munitsipaalettevõttele riigi ressurssidest lepingu alusel hüvitisena äriühingu kohustuse eest osutada veeteedel tasuta lüüsimisteenust, mille eest võeti enne selle lepingu sõlmimist tasu, kujutab endast riigiabi.
19
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peavad riigisisese meetme kvalifitseerimisel „riigiabiks“ ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses olema täidetud kõik järgnevad tingimused. Esiteks peab abi olema antud riigi sekkumisega või riigi ressurssidest. Teiseks peab sekkumine ähvardama kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust. Kolmandaks peab see andma abisaajale valikulise eelise. Neljandaks peab see kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi (8. novembri 2022. aasta kohtuotsus Fiat Chrysler Finance Europe vs. komisjon, C‑885/19 P ja C‑898/19 P, EU:C:2022:859, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).
20
Käesoleval juhul küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kas aktsiaseltsist munitsipaalettevõte, kes sai põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise, kujutab endast „ettevõtjat“ ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, kas esines majanduslik eelis ning kas kahjustati kaubandust ja konkurentsi.
Ettevõtja olemasolu
21
Eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarviliku vastuse andmiseks olgu meenutatud, et ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabiks kvalifitseerimiseks on vaja, et ettevõtjale oleks antud teatud eelis. Selles osas tuleb ühest küljest rõhutada, et liidu konkurentsiõiguse sätete kohaldamisel on ettevõtja iga majandustegevusega tegelev üksus, olenemata selle õiguslikust seisundist ja rahastamisviisist. Teisest küljest on majandustegevus igasugune tegevus, mis seisneb kaupade või teenuste pakkumises teataval turul (vt selle kohta 22. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus EasyPay ja Finance Engineering, C‑185/14, EU:C:2015:716, punktid 36 ja 37 ning seal viidatud kohtupraktika).
22
Seega on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kindlaks teha, kas käesoleval juhul tegeleb aktsiaseltsist munitsipaalettevõte Stockholms Hamn kui Hammarby lüüside käitaja majandustegevusega ja tuleb seega kvalifitseerida „ettevõtjaks“ ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.
23
Sellega seoses tuleb esimesena rõhutada, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt vastust küsimusele, kas kõnealuse tegevusega tegelev üksus on käsitatav „ettevõtjana“ või mitte, ei mõjuta see, kas see üksus on avalik-õiguslik või eraõiguslik. Nimelt võib riik ise või riigiasutus tegutseda ettevõtjana. Lisaks sellele võib õigussubjekti ja muu hulgas avalik-õiguslikku üksust pidada ettevõtjaks seoses vaid ühe osaga tema tegevusest, kui see on määratletav majandustegevusena (vt selle kohta 12. juuli 2012. aasta kohtuotsus Compass-Datenbank, C‑138/11, EU:C:2012:449, punktid 35 ja 37, ning 27. juuni 2017. aasta kohtuotsus Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, C‑74/16, EU:C:2017:496, punkt 42). Järelikult ei ole üksuse riiklikust õigusest tulenev seisund määrav.
24
Niisiis ei takista asjaolu, et põhikohtuasjas kõne all olevat lüüsimisteenust osutab Stockholms Hamn, mis on Stockholmi linna 100% osalusega äriühing, järeldamast, et tegemist on majandustegevusega tegeleva ettevõtjaga.
25
Teisena tuleb täpsustada, et avaliku võimu teostamisega seotud tegevus ei ole majanduslikku laadi, mis õigustaks EL toimimise lepingus ette nähtud konkurentsieeskirjade kohaldamist (12. juuli 2012. aasta kohtuotsus Compass-Datenbank, C‑138/11, EU:C:2012:449, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika), eelkõige juhul, kui mingi taristu käitamine on lahutamatult seotud seda käitavale üksusele antud avaliku ülesandega seotud kohustuste täitmisega ja see üksus tegutseb riigivõimu teostades (vt selle kohta 19. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Mitteldeutsche Flughafen ja Flughafen Leipzig-Halle vs. komisjon, C‑288/11 P, EU:C:2012:821, punkt 44, ning 22. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus EasyPay ja Finance Engineering, C‑185/14, EU:C:2015:716, punkt 40).
26
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 18 märkis, ei saa põhikohtuasjas kõne all oleva lüüsimisteenuse kui majandustegevuse laadi välistada, kuna see hõlmab avaliku võimu ülesannete teostamist. Nimelt ei nähtu ei eelotsusetaotlusest ega Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, et põhikohtuasjas kõne all oleva lüüsimisteenusega kaasneks või sellega oleks lahutamatult seotud Stockholms Hamni selliste eelisõiguste teostamine nagu jõeliikluse kontroll ja ohutus, veeteede politsei ülesanded või saastevastane järelevalve.
27
Kolmandana on Euroopa Kohtu praktika kohaselt majandustegevuseks kvalifitseerimine alati seotud konkreetse tegevusega (vt selle kohta 27. juuni 2017. aasta kohtuotsus Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, C‑74/16, EU:C:2017:496, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
28
Käesoleval juhul seisneb põhikohtuasjas kõne all olev lüüsimisteenus, mida kokkulepe puudutas ja mille eest maksti Stockholms Hamnile põhikohtuasjas kõne all olevat hüvitist, kõikide manöövrite tegemises, mis on vajalikud selleks, et tagada Hammarby lüüsi läbimine muudele laevadele peale lõbusõidulaevade. Välja arvatud juhul, kui asuda seisukohale, et seda teenust ei saa eelkõige selle osutamise tingimusi arvestades lahutada lõbusõidulaevadele lüüsimisteenuse osutamisest – mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus –, peab majandustegevuse olemasolu kontrollimine puudutama üksnes teenuse osutamist muudele laevadele kui lõbusõidulaevad.
29
Neljandana tuleb meenutada, et vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 21 meenutatud Euroopa Kohtu praktikale peab selleks, et kõnealust lüüsimisteenust saaks kvalifitseerida majandustegevuseks, olema asjaomaseks teenuseks kaupade või teenuste pakkumine teataval turul.
30
Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb sellega seoses, et asjaolu, et kaupade või teenuste pakkumine toimub tulu saamise eesmärgita, ei takista selle üksuse lugemist ettevõtjaks, kes teeb neid tehinguid turul, kui kõnealune pakkumine konkureerib teiste ettevõtjate pakkumisega, kelle eesmärk on tulu saamine. Muu hulgas mõistetakse „majandustegevuseks“ kvalifitseeritavate teenuste all tavaliselt tasulist tegevust. Tasulisuse olemuslik tunnus on see, et tasu on majanduslik vastusooritus osutatud teenuse eest (vt 27. juuni 2017. aasta kohtuotsus Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, C‑74/16, EU:C:2017:496, punktid 46 ja 47 ning seal viidatud kohtupraktika).
31
Käesoleval juhul võib märkida, et Rootsi õigusnormide kohaselt osutatakse põhikohtuasjas kõne all olevat lüüsimisteenust selle teenuse saajatele tasuta.
32
Nagu aga märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 16, ei saa tegevust põhimõtteliselt pidada majanduslikuks, kui see ei paku vähemalt pikas perspektiivis tasu, mis võimaldaks teenida kasumit või kataks vähemalt kulud.
33
Sellest järeldub, et asjaolu, et põhikohtuasjas kõne all olevat lüüsimisteenust osutatakse tasuta, võib olla märk majandustegevuse puudumisest.
34
Siiski on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olevat lüüsimisteenust osutatakse turul, st konkureerides teiste ettevõtjatega.
35
Sellega seoses nähtub eelotsusetaotlusest, et see teenus võimaldab ühendust Läänemere ja Mälareni järve vahel ning et ainus teine seda ühendust võimaldav veetee on Södertälje kanal, mille läbimist haldab Rootsi riik ja mis oli lepingu kehtivuse ajal samuti tasuta. Seega näib, et puudub asendatavus mõne teise tulundusliku ettevõtjaga käesoleva kohtuotsuse punktis 30 viidatud kohtupraktika tähenduses ja seega ei esine konkurentsisuhet kahel asjaomasel veeteel kasutatavate lüüsimisteenuste vahel; seda peab aga kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
36
Järelikult on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas vaatamata sellele, et Stockholms Hamn osutab lüüsimisteenust tasuta, osutatakse seda teenust turul, kus konkureeritakse teiste ettevõtjatega, ja kas selle teenuse osutamise konteksti arvestades võib Stockholms Hamni kvalifitseerida „ettevõtjaks“ ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Eelise esinemine
37
Olgu meenutatud, et käesoleva kohtuotsuse punktis 19 viidatud kohtupraktikat arvestades peab riigisisene meede selleks, et selle saaks kvalifitseerida „riigiabiks“ ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, andma soodustatud ettevõtjale või ettevõtjatele valikulise eelise.
38
Tuleb järeldada, et sellele tingimusele vastab iga riiklik meede, mis olenemata meetme vormist ja eesmärkidest võib otseselt või kaudselt soodustada ühte või mitut ettevõtjat või mis annab neile eelise, mida nad tavapärastel turutingimustel ei oleks saanud (17. novembri 2022. aasta kohtuotsus Volotea ja easyJet vs. komisjon, C‑331/20 P ja C‑343/20 P, EU:C:2022:886, punkt 107 ja seal viidatud kohtupraktika).
39
Sellise eelise andmise tingimuste hindamisel kohaldatakse üldjuhul eraettevõtja põhimõtet, välja arvatud juhul, kui puudub igasugune võimalus võrrelda konkreetsel juhul asjasse puutuvat riigi tegevust eraettevõtja omaga, eelkõige kuna riik tegutses avaliku võimu kandjana (17. novembri 2022. aasta kohtuotsus Volotea ja easyJet vs. komisjon, C‑331/20 P ja C‑343/20 P, EU:C:2022:886, punkt 108 ja seal viidatud kohtupraktika). Eraettevõtja kriteeriumi kohaldamine sõltub seega sellest, kas asjaomane liikmesriik annab eraettevõtjana, mitte aga avaliku võimu kandjana ettevõtjale majandusliku eelise. Selleks hinnanguks võivad eelkõige olla asjakohased meetme laad ja eesmärk, kontekst, milles meede asub, samuti taotletav eesmärk ja meetme suhtes kehtivad normid (vt selle kohta 5. juuni 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. EDF, C‑124/10 P, EU:C:2012:318, punktid 81 ja 86, ning 13. märtsi 2025. aasta kohtuotsus Cividale jt, C‑746/23 ja C‑747/23, EU:C:2025:171, punkt 42).
40
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et leping sõlmiti pärast Rootsi ametiasutuste otsust kaotada piirkondlikul tasandil teatavad tasud, mida kohaldati mõnede laevatatavate siseveeteede läbisõidu suhtes, eesmärgiga säilitada liikluse tasakaalustatud jaotumine asjaomastel veeteedel. Sellest järeldub, nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 21, et Euroopa Kohtu käsutuses olevat teavet selle kohta, miks makstakse põhikohtuasjas kõne all olevat hüvitist Stockholms Hamnile, tuleb pigem tõlgendada nii, et Rootsi riik sekkub avaliku võimu kandjana, mitte eraettevõtjana.
41
Mis puudutab kriteeriume, mille Euroopa Kohus sõnastas 24. juuli 2003. aasta kohtuotsuses Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415) ja millele Stockholms Hamn viitas eelotsusetaotluse esitanud kohtus, siis tuleb meenutada, et viidatud kohtuotsuse punktis 87 täpsustas Euroopa Kohus, et kui riigi sekkumist tuleb pidada hüvitiseks teenuste eest, mida abi saanud ettevõtjad osutasid avaliku teenindamise kohustuste täitmiseks, ei kuulu selline sekkumine ELTL artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse.
42
Euroopa Kohus kehtestas neli kumulatiivset tingimust, mis peavad olema täidetud, et välistada eelise olemasolu. Esiteks peab abi saav ettevõtja olema reaalselt vastutav avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ja see kohustus peab olema täpselt määratletud. Teiseks, hüvitise väljaarvutamise parameetrid tuleb eelnevalt objektiivsel ja läbipaistval viisil kindlaks määrata, et vältida majanduslike eeliste andmist, mis võiksid soosida abisaajat ettevõtjat võrreldes konkureerivate ettevõtjatega. Kolmandaks ei tohi hüvitis ületada summat, mis on vajalik, et katta täielikult või osaliselt avalike teenuste osutamise kohustuse täitmisest tulenevad kulud, võttes arvesse nii sellega seotud väljaminekuid kui ka mõistlikku kasu ülesannete täitmise eest. Neljandaks, kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud konkreetsel juhul avalikus hankemenetluses, mis võimaldab välja valida kandidaadi, kes suudab üldsusele asjasse puutuvaid teenuseid osutada kõige odavamalt, peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjasse puutuva avaliku teenindamise nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate vahenditega ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud (24. juuli 2003. aasta kohtuotsus Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg, C‑280/00, EU:C:2003:415, punktid 89–93).
43
Käesoleval juhul tuleb märkida, et tasu puudumine kaubanduslike laevade lüüsimistoimingutele, mida Stockholms Hamn kõnealusel ajavahemikul teostas, näis muutuvat seadusega kehtestatud kohustuseks, mis hiljem vormistati pädeva haldusasutusega selleks sõlmitud lepingus, mille kaudu soovisid Rootsi ametiasutused jõuda eesmärgini tagada kaubandusliku mereliikluse optimaalne jaotumine üldistes huvides. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 25 märkis, ei saa seega välistada, et sel ajavahemikul oli Stockholms Hamnile pandud avaliku teenuse osutamise kohustus Altmarki kriteeriumide tähenduses, kuid seda peab siiski hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus, võttes arvesse kõiki asjakohaseid tegureid.
44
Mis puudutab kolme ülejäänud Altmarki kriteeriumi, siis tuleb rõhutada, nagu seda tegi ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 26 ja 27, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud andmed ei võimalda kindlaks teha, mil määral on käesoleval juhul täidetud need kolm ülejäänud kriteeriumi, mille eesmärk on tagada ülemäärase hüvitamise puudumine. Nimelt, kuigi põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise summa põhineb peamiselt nende tasude summal, mida koguti enne tasude kaotamist, ei nähtu Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, et need tasud oleksid seotud asjaomasest lüüsimisteenusest tulenevate kuludega.
45
Järelikult on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kõiki asjakohaseid tegureid ja eelkõige eeltoodud kaalutlusi arvestades hinnata, kas turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja kriteerium või Altmarki kriteeriumid võimaldavad järeldada, et Stockholms Hamnile anti põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise maksmise tõttu eelis.
Liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamine ja konkurentsi moonutamine
46
Väljakujunenud kohtupraktikast nähtub, et selleks, et riigisisest meedet „riigiabiks“ lugeda, ei tule tõendada abi tegelikku mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ja tegelikku konkurentsi kahjustamist, vaid üksnes uurida, kas abi võib mõjutada kaubandust ja kahjustada konkurentsi. Eelkõige juhul, kui liikmesriigi antud abi tugevdab mõnede ettevõtjate seisundit liikmesriikidevahelises kaubanduses võrreldes teiste konkureerivate ettevõtjatega, tuleb viimaseid käsitleda ettevõtjatena, keda see abi mõjutab (14. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Eventech, C‑518/13, EU:C:2015:9, punktid 65 ja 66 ning seal viidatud kohtupraktika).
47
Sellega seoses ei ole vajalik, et abi saav ettevõtja ise osaleks ühendusesiseses kaubanduses. Kui liikmesriik annab ettevõtjale abi, võidakse riigisisest tegevust säilitada või suurendada, mille tagajärjel vähenevad teistes liikmesriikides asutatud ettevõtjate võimalused siseneda selle liikmesriigi turule. Ühtlasi puudub lävi või protsent, mille saavutamata jätmisel võib kinnitada, et liikmesriikidevahelist kaubandust ei kahjustata. See, et abisumma on suhteliselt vähetähtis või et abi saav ettevõtja on suhteliselt väike, ei välista iseenesest liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamise võimalust. Seega ei sõltu tingimus, mille kohaselt peab abi kahjustama liikmesriikidevahelist kaubandust, osutatud transporditeenuse kohalikust või piirkondlikust laadist või asjasse puutuva tegevusvaldkonna olulisusest (14. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Eventech, C‑518/13, EU:C:2015:9, punktid 67–69 ning seal viidatud kohtupraktika).
48
Sellest järeldub, et põhikohtuasjas kõne all oleva meetme puhul sõltub mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ja konkurentsile sellise turu olemasolust, kus pakutakse põhikohtuasjas kõne all olevat lüüsimisteenust. Sellega seoses tuleb eelkõige arvesse võtta Rootsi ametiasutuste kehtestatud tasuta teenust, mis võib takistada teistes liikmesriikides asuvatel ettevõtjatel põhikohtuasjas kõne all oleva teenuse osutamist.
49
Kõike eeltoodut arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et ELTL artikli 107 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et iga-aastane hüvitis, mida avalik-õiguslik asutus maksab lepingu alusel riigi ressurssidest aktsiaseltsist munitsipaalettevõttele hüvitisena äriühingu kohustuse eest osutada veeteedel tasuta lüüsimisteenust, mille eest võeti enne selle lepingu sõlmimist tasu, kujutab endast riigiabi, kui seda äriühingut võib pidada ettevõtjaks ja kui see hüvitis annab talle eelise, mida ta tavalistel turutingimustel ei oleks saanud.
Teine ja kolmas küsimus
50
Teise ja kolmanda eelotsuse küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas juhul, kui kõnealuse hüvitise puhul on tegemist abiga ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, tuleb see hüvitis, mis on ette nähtud lepingus, mis sõlmiti enne riigi ühinemist Euroopa Liiduga, kvalifitseerida „olemasolevaks abiks“ määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti i tähenduses, ning kas jaatava vastuse korral tuleb seda pärast kõnealust ühinemist käsitada „uue abina“, kuna hüvitise kohaldamist on mitu korda pikendatud ja selle summat on kohandatud vastavalt selle lepingu algsetele tingimustele, millega hüvitis kehtestati.
51
Tuleb meenutada, et riigiabi kvalifitseerimisel olemasolevaks või uueks abiks on erinevad menetluslikud tagajärjed. Nimelt võib olemasolevat abi vastavalt ELTL artikli 108 lõikele 1 kehtivas korras anda seni, kuni komisjon ei ole seda tunnistanud siseturuga kokkusobimatuks (15. märtsi 1994. aasta kohtuotsus Banco Exterior de España, C‑387/92, EU:C:1994:100, punktid 19 ja 20, ning 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus P, C‑6/12, EU:C:2013:525, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika). Seevastu on ELTL artikli 108 lõikes 3 ette nähtud, et uue abi määramise või olemasoleva abi muutmise plaanidest tuleb komisjonile piisavalt aegsasti teatada ja neid ei tohi rakendada enne, kui nimetatud menetluses on tehtud lõplik otsus (20. mai 2021. aasta kohtuotsus Azienda Sanitaria Provinciale di Catania, C‑128/19, EU:C:2021:401, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
52
Määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti i kohaselt hõlmab mõiste „olemasolev abi“„igasugu[st] abi, mis oli olemas enne ELi toimimise lepingu jõustumist vastavates liikmesriikides, see tähendab abiprogrammid ja individuaalne abi, mis kehtisid enne ja mida rakendatakse ka pärast ELi toimimise lepingu jõustumist vastavates liikmesriikides, ilma et eelöeldu piiraks [ühinemisakti] artiklite 144 ja 172 […] kohaldamist“.
53
Käesoleval juhul ei ole vaidlust selles, et põhikohtuasjas kõne all olevat hüvitist hakati välja maksma ja seega oli see olemas enne EL toimimise lepingu jõustumist Rootsis määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti i tähenduses.
54
Eelotsusetaotlusest nähtub, et põhikohtuasjas kõne all olevast hüvitisest ei ole komisjonile teatatud ja et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib seega, kas siinses asjas on kohaldatav ühinemisakti artikkel 144, mille punktis a on ette nähtud, et „[ELTL] artiklites [107 ja 108] sätestatud abi valdkonnas“„loetakse „olemasolevaks“ abiks [ELTL] artikli [108 lõike 1] tähenduses enne ühinemist uutes liikmesriikides kehtinud abikavade hulgas ainult neid abikavasid, millest on komisjonile teatatud enne 30. aprilli 1995“.
55
Ühinemisaktist ja eelkõige selle artikli 137 lõikest 1 tuleneb, et selle akti VI jaotist, mis sisaldab artiklit 144, kohaldatakse põllumajandustoodete suhtes (vt selle kohta 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus P, C‑6/12, EU:C:2013:525, punkt 44). Järelikult ei ole ühinemisakti artikkel 144 kohaldatav põhikohtuasjas kõne all olevale hüvitisele, mis puudutab lüüsimisteenuseid.
56
Sellest järeldub, et kuigi põhikohtuasjas kõne all olevast hüvitisest komisjonile ei teatatud, tuleb see kvalifitseerida olemasolevaks abiks, kuna see vastab määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunktis i sellisele kvalifitseerimisele seatud tingimustele.
57
Siiski tuleb kindlaks teha, kas seda kvalifitseerimist võivad kahtluse alla seada põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise pikendamised ja kohandamised. Nimelt nähtub eelotsusetaotlusest, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib, kas põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise kestuse ja summa muudatusi, mis tehti pärast lepingu lõppemist, mis algselt sõlmiti 1979. aastal viieks aastaks, võib pidada „olemasoleva abi muutmiseks“, mistõttu tuleb see hüvitis lõpuks kvalifitseerida uueks abiks määruse 2015/1589 artikli 1 punkti c tähenduses.
58
Määruse nr 794/2004 artikli 4 lõike 1 esimese lause kohaselt on „mis tahes muutus[…], välja arvatud puhtalt formaalsed või halduslikud muudatused, mis ei mõjuta toetusmeetme [sise]turule vastavuse hindamist“, olemasoleva abi muutmine. Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et üksnes olemasoleva abi oluline muutmine, st kas subjektiivne, objektiivne või ajaline muudatus, mis mõjutab abi koosseisu tunnuseid ja võib muuta hinnangut selle kokkusobivusele siseturuga, toob kaasa uue abi (vt selle kohta 20. septembri 2018. aasta kohtuotsus Carrefour Hypermarchés jt, C‑510/16, EU:C:2018:751, punkt 41, ning 13. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Rittinger jt, C‑492/17, EU:C:2018:1019, punkt 57).
59
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et lepingu kehtivust pikendati automaatselt iga viie aasta järel kuni selle lõpetamiseni 2021. aastal. Lepingu automaatne pikendamine viie aasta kaupa, välja arvatud juhul, kui see lõpetatakse, ja põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise summade kohandamine nii iga-aastaselt tarbijahinnaindeksi alusel kui ka iga viie aasta järel liikluse arengu alusel olid lepingus ette nähtud ja seda võis seega kokkusobivuse hindamisel arvesse võtta alates kokkuleppe sõlmimisest.
60
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt kujutavad aga olemasoleva abi muutmist üksnes pikendamised, mis on kehtestatud aktidega, mis on vastu võetud pärast asjaomase abi kehtestamist, olenevalt olukorrast pärast seda, kui komisjon on abi heaks kiitnud (vt selle kohta 11. septembri 2003. aasta kohtuotsus Belgia vs. komisjon, C‑197/99 P, EU:C:2003:444, punkt 109, ja 20. mai 2010. aasta kohtuotsus Todaro Nunziatina & C., C‑138/09, EU:C:2010:291, punkt 47), või pikendamised, mis ületavad abi kehtestanud lepingus ette nähtud ajalisi piire, mis ületavad kõnealuse lepingu tavapärase toimimise (vt selle kohta 26. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus DEI ja komisjon vs. Alouminion tis Ellados, C‑590/14 P, EU:C:2016:797, punkt 59).
61
Mis puudutab põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise summade kohandamist, siis nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 37, kujutab põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise summa iga-aastane kohandamine tarbijahinnaindeksi alusel endast rahalise abi summade automaatset muutumist inflatsiooni alusel, mitte selle hüvitise summa olulist muutmist. Teisest küljest, mis puudutab põhikohtuasjas kõne all oleva hüvitise põhisumma uut määratlemist iga viie aasta tagant, siis peab eelotsusetaotluse esitanud kohus hindama, kas see uus määratlemine – kuigi see toimus ajas muutumatu valemi alusel – tõi tegelikult kaasa rea läbirääkimisi, mida võib kvalifitseerida „muudatusteks“. Nii võib see olla eelkõige juhul, kui uus määratlemine nõuab, et pooled lepiksid kokku arvessevõetava liikluse mahu.
62
Kui see on tõepoolest nii, siis peab eelotsusetaotluse esitanud kohus analüüsima, kas neid muudatusi võib pidada „olulisteks“, kusjuures olgu täpsustatud, et algse eelarve ületamise 20% künnist, millest alates loetakse seda olemasoleva abi muudatuseks, kohaldatakse vastavalt määruse nr 794/2004 artikli 4 lõikele 1 üksnes abikavadele, mitte aga individuaalsele abile, nagu on kõne all põhikohtuasjas.
63
Kõike eeltoodut arvestades tuleb teisele ja kolmandale küsimusele vastata, et määruse 2015/1589 artikli 1 punkti b alapunkti i ja punkti c tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui hüvitise puhul on tegemist abiga ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, kujutab see hüvitis, mille väljamaksmist vastavalt selle aluseks olnud lepingu algsetele tingimustele pikendati viie aasta pikkuste perioodide võrra, kui lepingut ei lõpetatud, ja mille summat muudeti, ühest küljest iga-aastaselt tarbijahinnaindeksi alusel ja teisest küljest iga viie aasta tagant vastavalt asjaomase liikluse mahule, kohaldades esialgses lepingus sätestatud valemit, mis ei ole aja jooksul muutunud, endast olemasolevat abi.
Kohtukulud
64
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
1.
ELTL artikli 107 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
iga-aastane hüvitis, mida avalik-õiguslik asutus maksab lepingu alusel riigi ressurssidest aktsiaseltsist munitsipaalettevõttele hüvitisena äriühingu kohustuse eest osutada veeteedel tasuta lüüsimisteenust, mille eest võeti enne selle lepingu sõlmimist tasu, kujutab endast riigiabi, kui seda äriühingut võib pidada ettevõtjaks ja kui see hüvitis annab talle eelise, mida ta tavalistel turutingimustel ei oleks saanud.
2.
Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL] artikli 108 kohaldamiseks, artikli 1 punkti b alapunkti i ja punkti c
tuleb tõlgendada nii, et
juhul, kui hüvitise puhul on tegemist abiga ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, kujutab see hüvitis, mille väljamaksmist vastavalt selle aluseks olnud lepingu algsetele tingimustele pikendati viie aasta pikkuste perioodide võrra, kui lepingut ei lõpetatud, ja mille summat muudeti, ühest küljest iga-aastaselt tarbijahinnaindeksi alusel ja teisest küljest iga viie aasta tagant vastavalt asjaomase liikluse mahule, kohaldades esialgses lepingus sätestatud valemit, mis ei ole aja jooksul muutunud, endast olemasolevat abi
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: rootsi.