62024TJ0643
BENDROJO TEISMO (prašymus priimti prejudicinį sprendimą nagrinėjanti kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. vasario 11 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Apmokestinimas – Bendra PVM sistema – Apmokestinamieji sandoriai – Sąvoka „paslaugų teikimas už atlygį“ – Direktyvos 2006/112/EB 2 straipsnio 1 dalies c punktas, 24 straipsnio 1 dalis ir 25 straipsnio a ir c punktai – Apmokestinamoji vertė – Sąvoka „atlygis“ – Direktyvos 2006/112 73 straipsnis ir 78 straipsnio pirmos pastraipos a punktas – Gretutinių teisių turėtojai – Fonogramų ir audiovizualinių programų paskelbimas be licencijos – Kolektyvinio administravimo organizacijai mokamas atlyginimas – Antkainis“
Byloje T‑643/24
dėl Curtea de Apel Bucureşti (Bukarešto apeliacinis teismas, Rumunija) 2024 m. rugsėjo 13 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. lapkričio 22 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Centrul Român pentru Administrarea Drepturilor Artiștilor Interpreți (Credidam)
prieš
Cristian General Serv SRL
BENDRASIS TEISMAS (prašymus priimti prejudicinį sprendimą nagrinėjanti kolegija),
kurį per pasitarimus sudarė pirmininkas S. Papasavvas, teisėjai M. Sampol Pucurull, G. Steinfatt, D. Petrlík ir W. Valasidis (pranešėjas),
generalinis advokatas J. Martín y Pérez de Nanclares,
kancleris V. Di Bucci,
atsižvelgęs į tai, kad 2024 m. gruodžio 12 d. Teisingumo Teismas pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 50b straipsnio trečią pastraipą perdavė Bendrajam Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą,
atsižvelgęs į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 50b straipsnio pirmos pastraipos a punkte nurodytą sritį ir į tai, kad nėra savarankiško klausimo dėl išaiškinimo, kaip tai suprantama pagal minėto statuto 50b straipsnio antrą pastraipą,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Credidam, atstovaujamos vykdomojo direktoriaus M. Ş. Gheorghiu, padedamo avocată A. Lascu,
–
Rumunijos vyriausybės, atstovaujamos E. Gane, M. Chicu ir L. Ghiță,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Herold ir E. A. Stamate,
susipažinęs su 2025 m. gruodžio 3 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1; toliau – PVM direktyva) 2 straipsnio 1 dalies c punkto, 24 straipsnio 1 dalies ir 25 straipsnio a punkto išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Centrul Român pentru Administrarea Drepturilor Artiștilor Interpreți
(Credidam), kurios veikla – užtikrinti kolektyvinį autorių teisių ir gretutinių teisių administravimą Rumunijoje, ir pagal Rumunijos teisę įsteigtos svečių namus eksploatuojančios bendrovės Cristian General Serv SRL ginčą dėl visos ar dalies sumos, kurią ši bendrovė turi sumokėti Credidam už fonogramų ir audiovizualinių programų suteikimą savo klientams be licencijos, apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu (PVM).
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Direktyvos 2006/112 2 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„PVM objektas yra šie sandoriai:
<...>
c)
paslaugų teikimas už atlygį valstybės narės teritorijoje, kai paslaugas teikia apmokestinamasis asmuo, veikdamas kaip toks;
<...>“
4
Direktyvos 2006/112 24 straipsnyje numatyta:
„1.   „Paslaugų teikimas“ – sandoris, kuris nėra prekių tiekimas.
<...>“
5
Direktyvos 2006/112 25 straipsnyje nurodyta:
„Paslaugų teikimu gali būti inter alia šie sandoriai:
a)
nematerialiojo turto, kurio nuosavybės teisė patvirtinta arba nepatvirtinta dokumentu, perleidimas;
b)
įsipareigojimas <...> toleruoti veiksmą ar aplinkybę;
c)
paslaugų atlikimas <...> laikantis įstatymų.“
6
Direktyvos 2006/112 73 straipsnyje įtvirtinta:
„Prekių tiekimo ar paslaugų teikimo, išskyrus nurodytąsias 74–77 straipsniuose, apmokestinamoji vertė apima viską, kas sudaro atlygį, kurį prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas gavo arba turi gauti iš prekes ar paslaugas įsigyjančio asmens arba iš trečiosios šalies už prekių tiekimą ar paslaugų teikimą, įskaitant tiesiogiai su šių sandorių kaina susijusias subsidijas.“
7
Direktyvos 2006/112 78 straipsnis suformuluotas taip:
„Apmokestinamoji vertė apima:
a)
mokesčius, muitus ir rinkliavas, išskyrus patį PVM;
<...>“
Nacionalinė teisė
Mokesčių kodeksas
8
Pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos 2015 m. rugsėjo 8 d.Legea Nr. 227/2015 privind Codul fiscal (Įstatymas Nr. 227/2015 dėl Mokesčių kodekso; Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 688, 2015 m. rugsėjo 10 d.; toliau – Mokesčių kodeksas) 268 ir 271 straipsniais į Rumunijos teisę perkelti Direktyvos 2006/112 2, 24 ir 25 straipsniai.
9
Mokesčių kodekso 286 straipsnyje nustatyta:
„<...>
4. Apmokestinamoji vertė neapima:
<...>
b)
žalos atlyginimo sumų, atitinkamai nustatytų galutiniu (galutiniu ir neatšaukiamu) teismo sprendimu, baudų ir jokių kitų sumų, kurių reikalaujama už visišką ar dalinį sutartinių įsipareigojimų nevykdymą, jei jos surenkamos viršijant sutartas kainas ir (arba) tarifus; <...>“
Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymas
10
Pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos 1996 m. kovo 14 d.Legea Nr. 8/1996 privind dreptul de autori drepturile conexe (Įstatymas Nr. 8/1996 dėl autorių teisių ir gretutinių teisių; Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 60, 1996 m. kovo 26 d.; toliau – Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymas) 112 straipsnyje nustatyta:
„1.   Menininkai, atlikėjai ir fonogramų gamintojai turi teisę į vienkartinį teisingą atlyginimą už komerciniais tikslais išleistų fonogramų tiesioginį ar netiesioginį naudojimą arba jų atgaminimą transliuojant ar bet kokio viešo paskelbimo atveju.
2.   Šio atlyginimo dydis nustatomas taikant metodikas, atitinkančias 163–165 straipsniuose nustatytą tvarką.
3.   Vienkartinis atlyginimas mokamas 168 straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
<...>
5.   Šiame įstatyme fonograma laikoma išleista komerciniais tikslais, jeigu ji pateikiama visuomenei parduodant arba laidinėmis ar belaidėmis priemonėmis, leidžiančiomis kiekvienam asmeniui prie jos prisijungti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku.“
11
Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymo 145 straipsnyje numatyta:
„1.   Kolektyvinis administravimas privalomas įgyvendinant šias teises:
<...>
d)
teisę į bendrą teisingą atlyginimą, kuri suteikiama artistams, atlikėjams ir fonogramų gamintojams už komerciniais tikslais išleistų fonogramų viešą paskelbimą ir transliavimą;
<...>
2.   1 dalyje numatytose teisių srityse kolektyvinio administravimo organizacijos atstovauja ir tiems teisių turėtojams, kurie joms nesuteikė įgaliojimų.“
12
Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymo 146 straipsnyje nurodyta:
„1.   Kolektyvinis administravimas gali būti taikomas šioms teisėms:
<...>
b)
teisei viešai paskelbti kūrinius, išskyrus muzikos kūrinius, ir meno kūrinius audiovizualinėje srityje;
<...>
2.   1 dalyje nurodytų kategorijų teisių atveju kolektyvinio administravimo organizacijos atstovauja tik tiems teisių turėtojams, kurie įgaliojo kolektyvinio administravimo organizacijas ir kuria metodikas <...> arba tiesiogiai su naudotojais derasi dėl licencijų sutarčių.
<...>“
Metodika
13
Decizia Nr. 120/2016 privind publicarea în Monitorul Oficial al României, Partea I, a Deciziei civile Nr. 784A din 26 octombrie 2016 a Curţii de Apel Bucureşti – Secţia a IV-a civilă, pronunţată în Dosarul Nr. 2.013/2/2016 (Sprendimas Nr. 120/2016 dėl paskelbimo Rumunijos oficialiajame leidinyje, I dalyje, 2016 m. spalio 26 d. Bukarešto apeliacinio teismo – ketvirtosios civilinės kolegijos – sprendimo Nr. 784A byloje Nr. 2.013/2/2016) (Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 952, 2016 m. lapkričio 25 d.) įsigalioja Oficiul Român pentru Drepturile de Autor (Rumunijos autorių teisių tarnyba) priimta metodika, nurodyta, visų pirma, Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymo 112 straipsnio 2 dalyje (toliau – metodika).
14
Metodikos 3.12 punkte numatyta, kad tais atvejais, kai saugomi kūriniai naudojami be išankstinės licencijos šiuo tikslu, atlyginimo, kurį naudotojas turi sumokėti atlikėjams ir fonogramų gamintojams, dydis yra lygus trigubai sumai, kurią šis naudotojas būtų turėjęs sumokėti turėdamas licenciją.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
15
Ieškovė pagrindinėje byloje Credidam, kaip Rumunijos autorių teisių ir gretutinių teisių kolektyvinio administravimo organizacija, gauna ir paskirsto atlyginimą, mokėtiną už šias teises. Ji užtikrina artistų, atlikėjų ir fonogramų gamintojų teisę į „teisingą atlyginimą“, kaip tai suprantama pagal Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymo 145 straipsnio 1 dalies d punktą, už komerciniais tikslais išleistų fonogramų viešą paskelbimą ir transliavimą arba atgaminimą. Pagal šio įstatymo 146 straipsnio 1 dalies b punktą ji taip pat administruoja atlyginimą teisių turėtojams, kurie jai suteikė įgaliojimą skelbti meno kūrinių audiovizualinį atlikimą.
16
Credidam nusprendė, kad Cristian General Serv už laikotarpį nuo 2019 m. spalio 1 d. iki 2022 m. gruodžio 31 d. (toliau – aptariamas laikotarpis) jai turėjo sumokėti 4166,19 Rumunijos lėjų (RON) (apie 845 EUR) sumą su PVM, nes viešai paskelbė fonogramų ar jų kopijų ir meno kūrinių audiovizualinį atlikimą jos eksploatuojamuose svečių namuose, prieš tai negavusi licencijos šiuo tikslu.
17
Siekdama nustatyti šio sprendimo 16 punkte nurodytą sumą, Credidam, taikydama metodiką, tris kartus padidino atlyginimą, kurį Cristian General Serv būtų turėjusi sumokėti, jei būtų turėjusi licenciją. Ji nusprendė, kad visas šis atlyginimas turi būti apmokestintas PVM.
18
2022 m. lapkričio 25 d.Credidam kreipėsi į Tribunalul București (Bukarešto apygardos teismas, Rumunija) su ieškiniu, kuriuo, remdamasi deliktine civiline atsakomybe, prašė priteisti iš Cristian General Serv, pirma, sumokėti šio sprendimo 16 punkte nurodytą sumą ir, antra, sudaryti su ja sutartį dėl licencijų viešai paskelbti šio sprendimo 15 punkte nurodyto pobūdžio kūrinius suteikimo.
19
2023 m. balandžio 19 d. sprendimu Credidam ieškinys buvo atmestas, nes Tribunalul București (Bukarešto apygardos teismas) dėl mokėjimo reikalavimo pažymėjo, kad Cristian General Serv aptariamu laikotarpiu nevykdė komercinės veiklos, todėl, nors turėjo tam skirtą erdvę, ji nepaskelbė nagrinėjamų saugomų kūrinių. Dėl prašymo nurodyti sudaryti neišimtinę licenciją šis teismas nusprendė, kad Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymas nenukrypsta nuo sutarties laisvės principo ir kad bet kuriuo atveju tai, jog 2023 m. vasario mėn. šios bendrovės eksploatuojama erdvė buvo išbraukta iš registro, neleido sudaryti tokios neišimtinės licencijos, kokios prašė Credidam.
20
Credidam dėl 2023 m. balandžio 19 d. sprendimo pateikė apeliacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme – Curtea de Apel Bucureşti (Bukarešto apeliacinis teismas). Ji pakartojo visus savo reikalavimus ir šiuo klausimu iš esmės teigė, kad pateikė įrodymų, jog Cristian General Serv viešai paskelbė nagrinėjamus saugomus kūrinius.
21
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nagrinėdamas Credidam reikalavimus, kelia klausimą, ar visa jos reikalaujama suma, ar jos dalis turi būti apmokestinama PVM. Jis patikslina, kad pagrindinės bylos aplinkybės skiriasi nuo bylų, kuriose priimtas 2017 m. sausio 18 d. Sprendimas SAWP (C‑37/16, EU:C:2017:22), 2021 m. sausio 21 d. Sprendimas UCMR – ADA (C‑501/19, EU:C:2021:50) ir 2024 m. liepos 4 d. Sprendimas Credidam (C‑179/23, EU:C:2024:571), aplinkybių.
22
Šiomis aplinkybėmis Curtea de Apel București (Bukarešto apeliacinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar aiškinant Direktyvos [2006/112] 2 straipsnio 1 dalies c punktą, 24 straipsnio 1 dalį ir 25 straipsnio a punktą gretutinių teisių turėtojai teikia paslaugas už atlygį, kai naudotojas viešai paskelbia saugomus kūrinius neturėdamas tam licencijos?
2.
Ar atsakymas į pirmąjį klausimą priklauso nuo aplinkybės, kad pagal nacionalinę teisę gretutinių teisių turėtojas neturi galimybės prieštarauti naudojimui, bet turi teisę į vienkartinį teisingą atlyginimą, o gal nuo apskaičiavimo metodo, naudojamo mokėtinoms sumoms nustatyti?“
Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo
23
Kaip savo pastabose nurodė Europos Komisija, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašyme priimti prejudicinį sprendimą nepatikslino, ar mano, kad nagrinėjamų saugomų kūrinių viešas paskelbimas yra įrodytas.
24
Šiuo klausimu primintina, kad nacionalinio teismo pateiktiems klausimams dėl Europos Sąjungos teisės išaiškinimo, atsižvelgiant į jo paties nurodytą teisinį pagrindą ir faktines aplinkybes, kurių tikslumo Bendrasis Teismas neturi tikrinti, taikoma svarbos prezumpcija. Bendrasis Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl nacionalinio teismo pateikto prašymo tik jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku, jeigu problema hipotetinė arba jeigu Bendrasis Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinos tam, kad naudingai atsakytų į jam pateiktus klausimus (pagal analogiją žr. 2024 m. sausio 11 d. Sprendimo Global Ink Trade, C‑537/22, EU:C:2024:6, 20 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
25
Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą 2 punkto, kurio turinys pakartotas šio sprendimo 19 punkte, matyti, kad pirmosios instancijos teismas Tribunalul București (Bukarešto apygardos teismas) nusprendė, jog Cristian General Serv ginčijamu laikotarpiu nevykdė komercinės veiklos, todėl kyla klausimas dėl paslaugų, dėl kurių prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kreipėsi į Bendrąjį Teismą, tikrumo.
26
Vis dėlto reikia pažymėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašyme priimti prejudicinį sprendimą nekelia abejonių dėl to, kad šios paslaugos buvo teikiamos.
27
Taigi atkreipiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo dėmesį į tai, kad tik jis turi jurisdikciją priimti sprendimą dėl pagrindinės bylos faktinių aplinkybių tikslumo ir teisinio kvalifikavimo, reikia konstatuoti, kad, atsižvelgiant į šios išvados 21 punkte nurodytą jurisprudenciją, šis teismas neturi pakankamai informacijos, kad galėtų išspręsti nagrinėjamą ginčą, ir atsižvelgiant į prejudiciniams klausimams taikomą svarbos prezumpciją neakivaizdu, kad minėto teismo prašomas Direktyvos 2006/112 išaiškinimas būtų visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos aplinkybėmis ar dalyku arba kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iškelta problema būtų hipotetinė (pagal analogiją žr. 2024 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo NARE-BG, C‑429/23, EU:C:2024:742, 42 punktą).
28
Vadinasi, pateikti prejudiciniai klausimai yra priimtini.
Dėl esmės
29
Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, pirma, kad pagal Rumunijos teisę gretutinių teisių turėtojams mokamas atlyginimas nustatytas įstatyme ir jį patikslinančioje metodikoje, ir, antra, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar tuo atveju, jei būtų įvykęs paslaugų teikimas už atlygį, tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, PVM turi būti apmokestinamas tik atlyginimas, kurį turėtų licenciją turintis naudotojas, ar jo triguba suma, imama už saugomų kūrinių paskelbimą be licencijos.
30
Vadinasi, siekiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti naudingą atsakymą, taip pat reikia aiškinti Direktyvos 2006/112 25 straipsnio c punktą, susijusį su paslaugų teikimu pagal įstatymą, ir šios direktyvos 73 straipsnį ir 78 straipsnio pirmos pastraipos a punktą, susijusius su PVM apmokestinamąja verte.
31
Taigi reikia konstatuoti, kad savo dviem klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2006/112 2 straipsnio 1 dalies c punktas, 24 straipsnio 1 dalis, 25 straipsnio a ir c punktai, 73 straipsnis ir 78 straipsnio pirmos pastraipos a punktas turi būti aiškinami taip:
–
gretutinių teisių turėtojai teikia paslaugas už atlygį, kai jų saugomus kūrinius viešai skelbia šiuo tikslu nelicencijuotas naudotojas, nepaisant aplinkybės, kad, pirma, jie negali prieštarauti tokiam paskelbimui ir, antra, jiems atlyginama pagal nacionalinį įstatymą ir teisės aktų nuostatas, į kurias daroma nuoroda šiame įstatyme,
–
PVM taikomas visam gretutinių teisių turėtojams už šias paslaugas mokėtinam atlyginimui, įskaitant šio atlyginimo dalį, viršijančią atlyginimą, kurį šis naudotojas būtų turėjęs sumokėti turėdamas licenciją.
32
Dėl klausimo, ar paslaugų teikimas, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, atitinka paslaugų teikimo už atlygį apibrėžtį, reikia priminti, kad paslauga teikiama už atlygį, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2006/112 2 straipsnio 1 dalies c punktą, tik jei tarp paslaugos teikėjo ir gavėjo egzistuoja abipusis teisinis ryšys, kai atliekamas abipusis teikimas, o paslaugos teikėjo gautas atlygis yra realus atlygis už gavėjui suteiktą individualizuotiną paslaugą. Taip yra tik tuomet, jeigu tarp suteiktos paslaugos ir gauto atlygio yra tiesioginis ryšys (žr. 2022 m. vasario 24 d. Sprendimo Suzlon Wind Energy Portugal, C‑605/20, EU:C:2022:116, 62 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
33
Šiuo klausimu visų pirma reikia priminti, kaip tai padarė generalinis advokatas išvados 38 ir 48 punktuose, kad sąvoka „abipusis teisinis ryšys, kai atliekamas abipusis teikimas“ turi būti aiškinama plačiai. Taigi iš jurisprudencijos matyti, kad vien naudojimasis reguliuojama paslauga, pavyzdžiui, transporto priemonės pastatymas mokamoje automobilių stovėjimo aikštelėje (2022 m. sausio 20 d. Sprendimas Apcoa Parking Danmark, C‑90/20, EU:C:2022:37) arba elektros energijos vartojimas gyvenamojoje vietoje (2023 m. balandžio 27 d. Sprendimas Fluvius Antwerpen, C‑677/21, EU:C:2023:348), gali lemti teisinį ryšį tarp asmens, turinčio teises, leidžiančias suteikti šią paslaugą, ir asmens, pasinaudojusio šia paslauga (šiuo klausimu žr. 2022 m. sausio 20 d. Sprendimo Apcoa Parking Danmark, C‑90/20, EU:C:2022:37, 28 ir 29 punktus ir 2023 m. balandžio 27 d. Sprendimo Fluvius Antwerpen, C‑677/21, EU:C:2023:348, 30–32 punktus).
34
Be to, dėl sąvokos „atlyginimas“ svarbu pažymėti, kad pagal šio sprendimo 33 punkte minėtą jurisprudenciją visiškas mokėtinų sumų nesumokėjimas nėra kliūtis konstatuoti teisių ir pareigų, kylančių iš nagrinėjamo ekonominio sandorio, abipusiškumą (šiuo klausimu žr. 2022 m. sausio 20 d. Sprendimo Apcoa Parking Danmark, C‑90/20, EU:C:2022:37, 39–43 punktus ir 2023 m. balandžio 27 d. Sprendimo Fluvius Antwerpen, C‑677/21, EU:C:2023:348, 30 ir 32 punktus).
35
Galiausiai dėl sąvokos „tiesioginis ryšys“, kaip nurodė pats prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad tai, jog atlyginimą gauna autorių teisių ir gretutinių teisių kolektyvinio administravimo organizacija, netrukdo egzistuoti tiesioginiam ryšiui, kaip tai suprantama pagal šios išvados 32 punkte nurodytą jurisprudenciją, nes ši organizacija veikia tokių teisių turėtojų vardu, ir aplinkybė, kad kolektyvinį atlyginimo administravimą lemia teisinė pareiga, taip pat neprieštarauja tokio ryšio buvimui (šiuo klausimu žr. 2021 m. sausio 21 d. Sprendimo UCMR – ADA, C‑501/19, EU:C:2021:50, 37 punktą). Jis taip pat patikslino, kad būtent teisės aktuose nustatytas tiesioginis ryšys tarp paslaugų teikimo ir pareigos sumokėti atlygį, turint omenyje, kad iš Direktyvos 2006/112 25 straipsnio c punkto aiškiai matyti, jog paslaugų teikimas, be kita ko, gali būti paslaugos teikimas pagal įstatymą (šiuo klausimu žr. 2024 m. liepos 4 d. Sprendimo Credidam, C‑179/23, EU:C:2024:571, 40 punktą).
36
Kaip savo išvados 31 punkte pažymėjo generalinis advokatas, dėl aplinkybės, kad nagrinėjamu atveju saugomi kūriniai buvo paskelbti iš Credidam iš anksto negavus licencijos tokiam paskelbimui, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iškėlė klausimą dėl galimybės pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikyti 2021 m. sausio 21 d. Sprendime UCMR – ADA (C‑501/19, EU:C:2021:50) suformuotą jurisprudenciją.
37
Šiuo klausimu svarbu pabrėžti, kad pagal mokesčių neutralumo principą PVM surinkimo srityje draudžiama bendrai diferencijuoti neteisėtus ir teisėtus sandorius, nes PVM sistema siekiama apmokestinti galutinį vartotoją už prekes ar paslaugas, kai jos buvo patiektos ar suteiktos vykdant apmokestinamuosius sandorius pagal Direktyvą 2006/112 (žr. 2023 m. balandžio 27 d. Sprendimo Fluvius Antwerpen, C‑677/21, EU:C:2023:348, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Cristian General Serv kaltinama tuo, kad viešai paskelbė kūrinius prieš tai negavusi leidimo ar licencijos.
39
Už nagrinėjamų saugomų kūrinių paskelbimą artistams, atlikėjams ir fonogramų gamintojams, dalyvavusiems kuriant nagrinėjamus saugomus kūrinius, mokamas vienkartinis ir teisingas atlyginimas už tiesioginį ar netiesioginį jų naudojimą, ir jie gali prieštarauti tokiam naudojimui.
40
Pagal vienkartinio ir teisingo atlyginimo tvarką, išplaukiančią, be kita ko, iš metodikos 3.12 punkto, šis atlyginimas diferencijuojamas nuo paprasto iki trigubo, atsižvelgiant į tai, ar Credidam, kuri užtikrina, kad gretutinių teisių turėtojai būtų atstovaujami ex lege pagal Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymo 145 ir 146 straipsnius, leido skelbti saugomus kūrinius (žr. šio sprendimo 11 ir 12 punktus). Taigi, net jei nagrinėjami saugomi kūriniai buvo paskelbti be licencijos, tai, kad kolektyvinio autorių teisių ir gretutinių teisių administravimo organizacija nesuteikė licencijos, netrukdo taikyti tokių kūrinių viešą paskelbimą be licencijos reglamentuojančių teisės aktų; tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
41
Aplinkybė, kad saugomų kūrinių naudotojas nesumokėjo sumų, kurias būtų turėjęs sumokėti, neprieštarauja tam, kad, atsižvelgiant į šios išvados 34 punkte nurodytą jurisprudenciją, jos būtų laikomos atlygiu už paslaugą, kurią gretutinių teisių turėtojų vardu suteikė kolektyvinio autorių teisių ir gretutinių teisių administravimo organizacija; tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
42
Tai, kad sumų, kurias turi sumokėti saugomų kūrinių naudotojai, reikalauja autorių teisių ir gretutinių teisių kolektyvinio administravimo organizacija, o ne patys gretutinių teisių turėtojai, taip pat netrukdo, kaip matyti iš šio sprendimo 35 punkto, egzistuoti tiesioginiam ryšiui tarp suteiktos paslaugos ir gauto atlygio.
43
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, matyti (tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas), kad paslaugų teikimas, kaip antai nurodytas šio teismo, atitinka šios išvados 32 punkte primintus jurisprudencijoje nustatytus kriterijus.
44
Dėl klausimo, ar PVM turi būti taikomas tik atlyginimui, kuris būtų mokėtinas autorių teisių ir gretutinių teisių kolektyvinio administravimo organizacijai gretutinių teisių turėtojų vardu, jeigu saugomų kūrinių naudotojas būtų turėjęs licenciją, ar jis turi būti taikomas trigubam šio atlyginimo dydžiui, reikia pateikti toliau išdėstytus argumentus.
45
Iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad už atlygį teikiamų paslaugų apmokestinamąją vertę sudaro apmokestinamojo asmens realiai už jas gautas atlygis. Šis atlygis yra subjektyvi vertė, tai yra – iš tikrųjų gauta, o ne nustatyta objektyviais kriterijais. Be to, šį atlygį turi būti galima išreikšti pinigais (žr. 2013 m. kovo 7 d. Sprendimo Efir, C‑19/12, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:148, 41 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
46
Be to, iš Direktyvos 2006/112 78 straipsnio pirmos pastraipos a punkto matyti, kad pats PVM nėra įtrauktas į apmokestinamąją vertę, todėl PVM visada įtraukiamas į sutartą kainą (2024 m. kovo 21 d. Sprendimo Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Galimybė ištaisyti klaidingą tarifą), C‑606/22, EU:C:2024:255, 27 punktas).
47
Sąvoką „sutarta kaina“, t. y. „atlygis“ už paslaugų teikimą, Sąjungos teismas aiškina kaip apimančią antkainius ar papildomus mokesčius, kai jie atsiranda dėl teisinio pagrindo taikymo paslaugų teikėjo ir asmens, kuris jais pasinaudojo, santykiams, net jei jie kyla dėl neteisėtų ar su pažeidimais susijusių priežasčių, kitaip tariant, kai šie antkainiai ar papildomi mokesčiai rodo tiesioginį ryšį tarp paslaugų teikimo ir atlygio už jas. Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad kontrolės išlaidos už neteisėtą stovėjimą, kurias turėjo sumokėti vairuotojai, pasinaudoję stovėjimo vieta, buvo apmokestinamos PVM, nepaisant to, kad pagal nacionalinę teisę tokios išlaidos buvo laikomos bauda (2022 m. sausio 20 d. Sprendimo Apcoa Parking Danmark, C‑90/20, EU:C:2022:37, 30–34 ir 46 punktai). Be to, jis nusprendė, kad kompensacija, atitinkanti nelegalios elektros energijos vartotojo nepagrįstai gautą naudą, yra apmokestinama PVM (2023 m. balandžio 27 d. Sprendimo Fluvius Antwerpen, C‑677/21, EU:C:2023:348, 32 punktas).
48
Nagrinėjamu atveju iš Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatyme numatytos metodikos 3.12 punkto aiškiai matyti, kad licencijos neturinčių saugomų kūrinių naudotojo mokėtino atlyginimo padidinimas yra tiesioginė šių kūrinių paskelbimo be licencijos, t. y. pagrindinėje byloje nagrinėjamo paslaugų teikimo, pasekmė, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
49
Taigi kaina, į kurią reikia atsižvelgti ir kuri turi būti apmokestinama PVM tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, yra kaina, teisėtai nustatyta kūrinių, kaip antai nagrinėjamų saugomų kūrinių, paskelbimo be licencijos atveju, t. y. tris kartus didesnė už kainą, kurią naudotojas būtų turėjęs sumokėti, jei kūrinys būtų buvęs viešai paskelbtas turint licenciją.
50
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti: Direktyvos 2006/112 2 straipsnio 1 dalies c punktas, 24 straipsnio 1 dalis, 25 straipsnio a ir c punktai, 73 straipsnis ir 78 straipsnio pirmos pastraipos a punktas turi būti aiškinami taip:
–
gretutinių teisių turėtojai teikia paslaugas už atlygį, kai jų saugomus kūrinius viešai skelbia šiuo tikslu nelicencijuotas naudotojas, nepaisant aplinkybės, kad, pirma, jie negali prieštarauti tokiam paskelbimui ir, antra, jiems atlyginama pagal nacionalinį įstatymą ir teisės aktų nuostatas, į kurias daroma nuoroda šiame įstatyme,
–
PVM taikomas visam gretutinių teisių turėtojams už šias paslaugas mokėtinam atlyginimui, įskaitant šio atlyginimo dalį, viršijančią atlyginimą, kurį šis naudotojas būtų turėjęs sumokėti turėdamas licenciją.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
51
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (prašymus priimti prejudicinį sprendimą nagrinėjanti kolegija)
nusprendžia:
2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 2 straipsnio 1 dalies c punktas, 24 straipsnio 1 dalis, 25 straipsnio a ir c punktai, 73 straipsnis ir 78 straipsnio pirmos pastraipos a punktas turi būti aiškinami taip:
–
gretutinių teisių turėtojai teikia paslaugas už atlygį, kai jų saugomus kūrinius viešai skelbia šiuo tikslu nelicencijuotas naudotojas, nepaisant aplinkybės, kad, pirma, jie negali prieštarauti tokiam paskelbimui ir, antra, jiems atlyginama pagal nacionalinį įstatymą ir teisės aktų nuostatas, į kurias daroma nuoroda šiame įstatyme,
–
pridėtinės vertės mokestis taikomas visam gretutinių teisių turėtojams už šias paslaugas mokėtinam atlyginimui, įskaitant šio atlyginimo dalį, viršijančią atlyginimą, kurį šis naudotojas būtų turėjęs sumokėti turėdamas licenciją.
Papasavvas
Sampol Pucurull
Steinfatt
Petrlík
Valasidis
Paskelbtas 2026 m. vasario 11 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: rumunų.