ROZSUDEK SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE
(prvního senátu)
21. července 2016
Věc F‑136/15
HD
v.
Evropský parlament
„Veřejná služba – Úředníci – Odměňování – Rodinné přídavky – Příspěvek na vzdělání – Podmínky pro přiznání – Článek 67 odst. 2 služebního řádu – Odečtení příspěvku stejné povahy vypláceného z jiných zdrojů – Článek 85 služebního řádu – Vrácení neoprávněně vyplacené částky“
Předmět:      Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se HD domáhá zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 11. listopadu 2014, kterým byla její situace týkající se nároku na příspěvek na vzdělání uvedena do souladu s právními předpisy, a ze dne 8. prosince 2014 o vrácení částek, které žalobkyně z tohoto titulu neoprávněně obdržela, a případně zrušení rozhodnutí ze dne 30. června 2015, kterým byly zamítnuty její stížnosti.
Rozhodnutí:      Žaloba se zamítá. Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
Shrnutí
1.      Žaloby úředníků – Předcházející stížnost v rámci administrativy – Shoda mezi stížností a žalobou – Důvody neuvedené ve stížnosti – Nepřípustnost
(Služební řád úředníků, čl. 91 odst. 2)
2.      Úředníci – Vrácení neoprávněně vyplacené částky – Podmínky – Zjevně chybná platba – Kritéria
(Služební řád úředníků, článek 85)
1.      Pravidlo shody mezi stížností ve smyslu čl. 91 odst. 2 služebního řádu a následnou žalobou vyžaduje, aby žalobní důvod vznesený před unijním soudem byl vznesen již v rámci postupu před zahájením soudního řízení, aby se orgán oprávněný ke jmenování mohl seznámit s kritikou dotyčné osoby vůči napadenému rozhodnutí, jinak je žaloba nepřípustná.
(viz bod 39)
Odkazy:
Soud prvního stupně: rozsudek ze dne 7. července 2004, Schmitt v. EAO, T‑175/03, EU:T:2004:214, bod 42
Tribunál Evropské unie: rozsudek ze dne 25. října 2013, Komise v. Moschonaki, T‑476/11 P, EU:T:2013:557, bod 71
2.      Z článku 85 služebního řádu vyplývá, že aby mohla být neoprávněně vyplacená částka vrácena, musí být poskytnut důkaz, že příjemce skutečně věděl o neoprávněnosti platby nebo že neoprávněnost platby byla natolik zřejmá, že mu tato skutečnost musela být známa.
Výraz „pokud je zřejmé“, jenž charakterizuje neoprávněnost platby a který se nachází v článku 85 služebního řádu, neznamená, že se úředník, který je příjemcem neoprávněně vyplacené platby, nemusí nad platbou zamyslet a zkontrolovat ji, ale znamená, že povinnost tuto platbu vrátit vznikne v případě, že jde o omyl, kterého si všimne běžně pečlivý úředník, který má znát pravidla, jimiž se řídí jeho odměna za práci.
Článek 85 služebního řádu musí být vykládán v tom smyslu, že nezáleží na tom, zda chyba byla zřejmá administrativě, nýbrž zda byla zřejmá pro dotyčného. Situaci, v níž se nachází administrativa, která je odpovědná za zajištění výplat tisíců platů a různých příspěvků, totiž nelze srovnávat s postavením úředníka, který má osobní zájem na ověření plateb, které mu jsou měsíčně vypláceny. Skutečnost, že administrativa opomněla zastavit vyplácení příspěvku na vzdělání, proto není způsobilá změnit závěr, že dotyčný úředník o tomto opomenutí věděl nebo mohl vědět, a posledně uvedený se nemůže odvolávat na svoji dobrou víru za účelem zproštění povinnosti vrátit neoprávněně vyplacený příspěvek.
(viz body 50 a 56 až 58)
Odkazy:
Soud prvního stupně: rozsudky ze dne 10. února 1994, White v. Komise, T‑107/92, EU:T:1994:17, body 32, 33, 38 a 50; ze dne 27. února 1996, Galtieri v. Parlament, T‑235/94, EU:T:1996:22, bod 49; ze dne 17. ledna 2001, Kraus v. Komise, T‑14/99, EU:T:2001:10, body 36 až 38, a ze dne 5. listopadu 2002, Ronsse v. Komise, T‑205/01, EU:T:2002:269, body 45 a 46
Tribunál Evropské unie: rozsudek ze dne 27. ledna 2016, DF v. Komise, T‑782/14 P, EU:T:2016:29, body 25 a 26
Soud pro veřejnou službu: rozsudek ze dne 9. září 2008, Ritto v. Komise, F‑18/08, EU:F:2008:110, bod 40