Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podala Raad van State (Nizozemsko) dne 29. května 2024 – Russisch-Kirgizisch Ontwikkelingsfonds v. Belgische Staat
(Věc C-384/24, Russisch-Kirgizisch Ontwikkelingsfonds)
Jednací jazyk: nizozemština
Předkládající soud
Raad van State
Účastníci původního řízení
Žalobce: Russisch-Kirgizisch Ontwikkelingsfonds
Žalovaný: Belgische Staat
Předběžné otázky
Musí být čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EU) č. 269/20141 ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny, případně ve spojení s články 2 a 9 nařízení (EU) č. 269/2014 a pojmem „služby“ definovaným v článku 57 odst. 1 Smlouvy o fungování evropské Unie, základním právem na přístup k soudům zaručeným v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a povinností členských států vyplývajících z čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce Smlouvy o Evropské unii stanovit prostředky nezbytné k zajištění účinné právní ochrany v oblastech pokrytých právem Unie, vykládán v tom smyslu, že registrační poplatek a příspěvek do rozpočtového fondu, které žalobci ukládá vnitrostátní právo a podle tohoto práva jsou klasifikovány jako daně, které musí být uhrazeny při podání žaloby proti vnitrostátnímu opatření, jímž se provádí nařízení (EU) č. 269/2014, k vnitrostátnímu soudu, nepatří mezi „výdaj[e] vznikl[é] v souvislosti s poskytováním právních služeb“ uvedené v tomto ustanovení nařízení, takže příslušné orgány nesmí povolit uvolnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů na úhradu tohoto registračního poplatku a tohoto příspěvku v souvislosti s žalobou proti vnitrostátnímu opatření, jímž se provádí nařízení (EU) č. 269/2014?
Musí být čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení Rady (EU) č. 269/2014 ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny, případně ve spojení s články 2 a 9 nařízení (EU) č. 269/2014, základním právem na přístup k soudům zaručeným v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a povinností členských států vyplývajících z čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce Smlouvy o Evropské unii stanovit prostředky nezbytné k zajištění účinné právní ochrany v oblastech pokrytých právem Unie, vykládán v tom smyslu, že registrační poplatek a příspěvek do rozpočtového fondu, které žalobci ukládá vnitrostátní právo a podle tohoto práva jsou klasifikovány jako daně, které musí být uhrazeny při podání žaloby proti vnitrostátnímu opatření, jímž se provádí nařízení (EU) č. 269/2014, k vnitrostátnímu soudu, nespadají pod slovní spojení „nezbytné k úhradě mimořádných výdajů“ uvedeném v tomto ustanovení nařízení, takže příslušné orgány nesmí povolit uvolnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů na úhradu tohoto registračního poplatku a tohoto příspěvku v souvislosti s žalobou proti vnitrostátnímu opatření, jímž se provádí nařízení (EU) č. 269/2014?
____________
1 Úř. věst. 2014, L 78, s. 6.