62020CJ0680_RES
Asia C-680/20
Unilever Italia Mkt. Operations Srl
vastaan
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato)
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.1.2023
Ennakkoratkaisupyyntö – Kilpailu – SEUT 102 artikla – Määräävä markkina-asema – Tuottajan vastuu jälleenmyyjiensä toimista – Sopimussuhteiden olemassaolo tuottajan ja jälleenmyyjien välillä – Taloudellisen kokonaisuuden käsite – Soveltamisala – Väärinkäyttö – Yksinoikeusehto – Tarve osoittaa markkinoihin kohdistuvat vaikutukset
Kilpailu – Unionin säännöt – Rikkominen – Vastuuseen joutuminen – Yritys – Käsite – Taloudellinen kokonaisuus – Yhtiöt, jotka ovat vertikaalisessa suhteessa toisiinsa – Yhtiö, joka on tuottaja ja jolla on yksinomaan sopimuksen perusteella järjestetty jälleenmyyntiverkosto – Yhtiön, joka on tuottaja, vastuu jälleenmyyjien toimista – Hyväksyttävyys – Edellytykset
(SEUT 102 artikla)
(ks. 26–33 kohta sekä tuomiolauselma)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Käsite – Objektiivinen käsite, joka koskee menettelytapoja, jotka voivat vaikuttaa markkinarakenteeseen ja joiden seurauksena kilpailun säilyminen tai kehittyminen estyy – Määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen velvollisuudet – Kilpaileminen pelkästään omilla ansioilla – Arviointiperusteet
(SEUT 102 artikla)
(ks. 35–44 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Se, että jälleenmyyntisopimuksissa olevat yksinoikeusehdot merkitsevät väärinkäyttöä – Se, että asianomainen yritys kiistää kyvyn rajoittaa kilpailua ja syrjäyttävän vaikutuksen – Kilpailuviranomaisen velvollisuus osoittaa, että riitautetut menettelytavat voivat rajoittaa kilpailua
(SEUT 102 artikla)
(ks. 46–55 kohta sekä tuomiolauselma)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Se, että jälleenmyyntisopimuksissa olevat yksinoikeusehdot merkitsevät väärinkäyttöä – Se, että kilpailuviranomainen ei ole velvollinen käyttämään yhtä tehokkaan kilpailijan testiä – Se, että asianomainen yritys toimittaa kyseiseen testiin perustuvan analyysin – Kilpailuviranomaisen velvollisuus tutkia kyseisen analyysin todistusarvo
(SEUT 102 artikla)
(ks. 56–62 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö: Jälleenmyyntisopimuksissa olevilla yksinoikeusehdoilla on oltava kyky aiheuttaa markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia
Kilpailuviranomaisen on arvioitava tätä tosiasiallista kykyä syrjäyttää markkinoilta ottamalla huomioon myös määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen esittämät todisteet
Italian viranomainen, joka valvoo toimivan kilpailun ja markkinasääntöjen noudattamista (jäljempänä AGCM) (
1
), totesi 31.10.2017 tekemässään päätöksessä, että Unilever Italia Mkt. Operations Srl (jäljempänä Unilever) oli käyttänyt väärin määräävää asemaansa kodin ulkopuolella eli muualla kuin kuluttajien kotona eri myyntipaikoissa kulutettavien yksittäispakattujen jäätelöiden myyntimarkkinoilla Italiassa.
Väärinkäyttö, josta Unileveriä moititaan, johtui sellaisista toimista, joita ei toteuttanut konkreettisesti kyseinen yhtiö vaan sen tuotteita myyvät riippumattomat jälleenmyyjät, jotka olivat soveltaneet yksinoikeusehtoja kyseisten myyntipaikkojen yrittäjiin. Tältä osin AGCM katsoi muun muassa, että menettelytavoilla, joita sen tutkinta koski, suljettiin pois kilpailevien toimijoiden mahdollisuus tai ainakin rajoitettiin niiden mahdollisuutta kilpailla tuotteidensa ansioiden perusteella.
Tässä yhteydessä AGCM katsoi, että se ei ollut velvollinen analysoimaan taloustieteellisiä tutkimuksia, jotka Unilever oli toimittanut osoittaakseen, että riidanalaisilla menettelytavoilla ei ollut markkinoilta syrjäyttävää vaikutusta vähintään yhtä tehokkaisiin kilpailijoihin, sen perusteella, että näillä tutkimuksilla ei ollut merkitystä yksinoikeusehtojen ollessa kyseessä, koska se, että yritys, jolla on määräävä markkina-asema, käyttää tällaisia ehtoja, riittää kyseisen aseman väärinkäytön vahvistamiseksi.
Tämän seurauksena AGCM määräsi Unileverille 60668580 euron suuruisen sakon SEUT 102 artiklan vastaisesta määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi Unileverin kyseisestä päätöksestä nostaman kanteen kokonaisuudessaan.
Consiglio di Stato (ylin hallintotuomioistuin, Italia), johon ratkaisusta valitettiin, esitti unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymykset unionin kilpailuoikeuden tulkinnasta ja soveltamisesta AGCM:n päätöksen osalta.
Unionin tuomioistuin täsmentää tuomiossaan, miten SEUT 102 artiklassa tarkoitettua määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä koskevaa kieltoa on sovellettava sellaiseen määräävässä markkina-asemassa olevaan yritykseen, jonka jälleenmyyntiverkosto on järjestetty yksinomaan sopimuksen perusteella, ja se täsmentää tässä yhteydessä kansalliselle kilpailuviranomaiselle kuuluvaa todistustaakkaa.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin toteaa ensiksi, että Unileverin kaltaisen määräävässä markkina-asemassa olevan tuottajan voidaan katsoa olevan vastuussa jälleenmyyntiverkostoon kuuluvien jälleenmyyjien väärinkäyttöä merkitsevistä toimista SEUT 102 artiklan mukaisesti, jos osoitetaan, että jälleenmyyjät eivät ole toteuttaneet toimia riippumattomasti vaan toimet ovat osa politiikka, josta tuottaja on päättänyt yksipuolisesti ja joka on toteutettu jälleenmyyjien välityksellä.
Tällaisessa tapauksessa jällenmyyjien ja näin ollen myös jälleenmyyntiverkoston, jonka jälleenmyyjät muodostavat määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen kanssa, on näet katsottava olevan pelkkä yrityksen liiketoimintapolitiikan alueellisen levittäytymisen väline ja siten se väline, jolla kyseessä oleva markkinoilta syrjäyttävä menettelytapa tapauksen mukaan toteutettiin.
Näin on muun muassa silloin, kun – kuten nyt käsiteltävänä olevassa asiassa – määräävässä markkina-asemassa olevan tuottajan jälleenmyyjien on saatava myyntipaikkojen yrittäjät allekirjoittamaan tuottajan toimittamat vakiosopimukset, jotka sisältävät yksinoikeusehtoja sen tuotteiden hyväksi.
Tämän jälkeen unionin tuomioistuin vastaa kysymykseen siitä, onko SEUT 102 artiklan soveltamisen kannalta toimivaltaisen kilpailuviranomaisen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa osoitettava, että jälleenmyyntisopimuksissa olevien yksinoikeusehtojen seurauksena markkinoilta suljetaan pois sellaiset kilpailijat, jotka ovat yhtä tehokkaita kuin määräävässä markkina-asemassa oleva yritys, ja onko kilpailuviranomaisen tutkittava tarkasti kyseisen yrityksen toimittamat taloustieteelliset analyysit, erityisesti silloin, kun ne perustuvat yhtä tehokkaan kilpailijan testiin.
Unionin tuomioistuin muistuttaa tältä osin, että määräävän markkina-aseman väärinkäyttö voidaan todeta muun muassa silloin, kun menettelytavalla, josta yritystä moititaan, on ollut markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia kyseistä menettelytapaa soveltaneen yrityksen sellaisiin kilpailijoihin nähden, jotka ovat yhtä tehokkaita kustannusrakenteen, innovointivalmiuksien ja laadun kannalta, tai silloin, kun menettelytapa perustuu muiden keinojen kuin ”normaalin” kilpailun eli ansioihin perustuvan kilpailun piiriin kuuluvien keinojen käyttämiseen. On yleensä kilpailuviranomaisten tehtävänä osoittaa, että menettelytavassa on kyse väärinkäytöstä, ottamalla huomioon kyseessä olevaa menettelytapaa koskevat olosuhteet kokonaisuudessaan mukaan lukien ne olosuhteet, joita korostetaan määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen puolustuksekseen esittämillä todisteilla.
Sen toteamiseksi, että menettelytavassa on kyse väärinkäytöstä, kilpailuviranomaisen ei tosin välttämättä tarvitse osoittaa, että kyseisellä menettelytavalla on tosiasiallisesti ollut kilpailunvastaisia vaikutuksia. Näin ollen kilpailuviranomainen voi todeta SEUT 102 artiklan rikkomisen vahvistamalla, että ajanjaksona, jona kyseinen menettelytapa toteutettiin, tällä menettelytavalla oli käsiteltävän asian olosuhteissa kyky rajoittaa ansioihin perustuvaa kilpailua vaikutusten puuttumisesta huolimatta. Rikkomisen osoittamisen on kuitenkin lähtökohtaisesti perustuttava konkreettisiin todisteisiin, jotka osoittavat, että kyseessä olevalla menettelytavalla voi tosiasiallisesti olla edellä mainittuja vaikutuksia, jotka eivät ole pelkästään hypoteettisia, koska jos tältä osin on epäilyjä, asia on ratkaistava tällaista menettelytapaa soveltaneen yrityksen hyväksi.
Vaikka kilpailuviranomainen voi arvioidessaan yrityksen menettelytavan kykyä rajoittaa kilpailua tukeutua taloustieteelliseen tietoon, joka on vahvistettu empiirisillä tai käyttäytymistä koskevilla tutkimuksilla, muut käsiteltävän asian olosuhteisiin liittyvät seikat, kuten kyseessä olevan menettelytavan laajuus markkinoilla, raaka-aineiden toimittajiin kohdistuvat kapasiteettirajoitukset tai se, että määräävässä markkina-asemassa oleva yritys on kysynnän kannalta ainakin osittain väistämätön sopimuskumppani, on myös otettava huomioon sen selvittämiseksi, onko kyseessä olevalla menettelytavalla näiden tietojen valossa katsottava voineen olla markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia.
Tässä yhteydessä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee siltä osin kuin on erityisesti kyse yksinoikeusehtojen käyttämisestä, että sellaiset ehdot, joilla sopimuskumppanit sitoutuvat hankkimaan määräävässä markkina-asemassa olevalta yritykseltä koko tarvitsemansa määrän tai huomattavan osan siitä, ovat myös ilman alennuksia luonteeltaan sellaisia, että ne merkitsevät määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, ja että sama pätee tällaisen yrityksen myöntämiin uskollisuusalennuksiin.
Tuomiossa Intel (
2
) unionin tuomioistuin on kuitenkin täsmentänyt kyseistä oikeuskäytäntöä toteamalla ensinnäkin, että sellaisessa tilanteessa, jossa määräävässä markkina-asemassa oleva yritys väittää hallinnollisessa menettelyssä, ettei sen toiminnasta saattanut seurata moitittuja markkinoilta syrjäyttämiseen johtaneita vaikutuksia, ja jossa yritys esittää näyttöä väitteidensä tueksi, kilpailuviranomainen on muun muassa velvollinen arvioimaan, onko mahdollisesti olemassa strategia, jolla sellaiset kilpailijat, jotka ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin määräävässä markkina-asemassa oleva yritys, pyritään syrjäyttämään markkinoilta.
Unionin tuomioistuin on toiseksi lisännyt, että tämä analyysi, joka koskee kykyä syrjäyttää markkinoilta, on merkityksellinen myös silloin, kun arvioidaan sitä, voidaanko SEUT 102 artiklassa määrätyn kiellon piiriin lähtökohtaisesti kuuluva alennusjärjestelmä oikeuttaa objektiivisesti. Alennusjärjestelmästä seuraava kilpailulle haitallinen syrjäyttävä vaikutus voidaan tasoittaa tai jopa ylittää tehokkuuseduilla, jotka koituvat myös kuluttajan eduksi. Tällainen riidanalaisen menettelytavan kilpailulle hyödyllisten ja haitallisten vaikutusten punninta voidaan tehdä vasta sen jälkeen, kun on analysoitu kyseessä olevaan menettelytapaan erottamattomana osana kuuluva kyky syrjäyttää markkinoilta sellaiset kilpailijat, jotka ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin määräävässä markkina-asemassa oleva yritys.
Tämä tuomiossa Intel tehty alennusjärjestelmiä koskeva täsmennys on ymmärrettävä niin, että se pätee myös yksinoikeusehtoihin.
Tästä seuraa ensinnäkin, että kun kilpailuviranomainen epäilee yrityksen rikkoneen SEUT 102 artiklaa käyttämällä yksinoikeusehtoja ja kun yritys menettelyn aikana kiistää sen, että kyseiset ehdot saattoivat konkreettisesti syrjäyttää yhtä tehokkaat kilpailijat markkinoilta, esittäen näyttöä tämän tueksi, kilpailuviranomaisen on luonnehtiessaan rikkomista varmistettava, että kyseiset ehdot saattoivat käsiteltävän asian olosuhteissa tosiasiallisesti syrjäyttää markkinoilta sellaiset kilpailijat, jotka ovat yhtä tehokkaita kuin kyseinen yritys.
Toiseksi menettelyn aloittaneen kilpailuviranomaisen on myös arvioitava konkreettisesti kyseisten ehtojen kykyä rajoittaa kilpailua, kun väärinkäytöstä epäilty yritys hallinnollisessa menettelyssä väittää, että sen toiminnalle on perusteet.
Siitä, että menettelyn aikana esitetään todisteita, joilla voidaan osoittaa kyvyttömyys aiheuttaa kilpailua rajoittavia vaikutuksia, syntyy joka tapauksessa mainitulle kilpailuviranomaiselle velvollisuus tutkia todisteet.
Tästä seuraa, että kun määräävässä markkina-asemassa oleva yritys on esittänyt taloustieteellisen tutkimuksen osoittaakseen, että menettelytapa, josta sitä moititaan, ei voi syrjäyttää kilpailijoita markkinoilta, toimivaltainen kilpailuviranomainen ei voi sulkea pois tämän tutkimuksen merkityksellisyyttä esittämättä syitä, joiden vuoksi se katsoo, että tutkimuksella ei voida osaltaan osoittaa, että riidanalaisilla menettelytavoilla ei voida rajoittaa toimivaa kilpailua kyseisillä markkinoilla, ja antamatta siten kyseiselle yritykselle mahdollisuutta määrittää näyttöä, jolla kyseinen tutkimus voitaisiin korvata.
Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittasi ennakkoratkaisupyynnössään nimenomaisesti yhtä tehokkaan kilpailijan testiin, unionin tuomioistuin toteaa lopuksi, että tällainen testi on vain yksi menetelmä muiden joukossa sen arvioimiseksi, voiko menettelytavalla olla markkinoilta syrjäyttäviä vaikutuksia. Tämän johdosta kilpailuviranomaisilla ei voi olla oikeudellista velvoitetta käyttää tällaista testiä sen toteamiseksi, että menettelytavassa on kyse väärinkäytöstä. Jos asianomainen yritys kuitenkin esittää tällaisen testin tulokset hallinnollisessa menettelyssä, kilpailuviranomaisen on tutkittava niiden todistusarvo.
(
1
)	Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (toimivan kilpailun ja markkinasääntöjen noudattamista valvova viranomainen, Italia).
(
2
)	Tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio (C-413/14 P, EU:C:2017:632, 138 kohta, jäljempänä tuomio Intel).