62023CJ0351_RES
Asia C‑351/23
GR REAL s. r. o.
vastaan
POjaRT
(Krajský súd v Prešoven esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.6.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – Kuluttajansuoja – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Direktiivi 93/13/ETY – 6 artiklan 1 kohta – 7 artiklan 1 kohta – Kulutusluottosopimus – Sopimus, jonka vakuutena olevan kiinteistöpantin kohteena oleva kiinteistö on kuluttajan perheen asunto – Ennenaikainen erääntyminen – Kyseisen kiinteistön myyminen tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toimitettavassa huutokaupassa – Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan kyseisen myynnin toteuttaminen ilman, että tuomioistuin tutkii etukäteen kyseessä olevaa saatavaa – Kyseisen myynnin pätemättömyysperusteet, joihin ei kuulu kohtuuttomien ehtojen olemassaolo – Kuluttajansuojan tehokkuus – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 47 artikla
Kuluttajansuoja – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Direktiivi 93/13 – Soveltamisala – Oikeudenkäyntimenettely, jonka on saattanut vireille yhtiö, joka on ostanut huutokaupassa kuluttajan perheen asunnon, joka on myyty kyseiseen omaisuuteen kohdistuvan kyseisen kuluttajan antaman kiinteistöpantin tuomioistuimen ulkopuolisen pakkotäytäntöönpanon yhteydessä, ja jossa vaaditaan kuluttajan häätämistä asunnosta – Kuluttajan kyseisen menettelyn yhteydessä nostama vastakanne, jossa riitautetaan kyseisen perheen asunnon omistusoikeuden siirron laillisuus – Kuuluminen soveltamisalaan – Edellytykset
(Neuvoston direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohta ja 7 artiklan 1 kohta)
(ks. 63–74 kohta, 77 kohta ja 79–83 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Kuluttajansuoja – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Direktiivi 93/13 – Keinot kohtuuttomien ehtojen käytön lopettamiseksi – Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan kuluttajan antaman, perheensä asuntoon kohdistuvan kiinteistöpantin tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toteutettavan pakkotäytäntöönpanon jatkaminen huolimatta turvaamistoimihakemuksen vireilläolosta ja siitä, että on olemassa johdonmukaisia viitteitä siitä, että kyseisen täytäntöönpanon taustalla olevaan sopimukseen mahdollisesti sisältyy kohtuuton ehto – Lainsäädäntö, jonka nojalla kyseisen täytäntöönpanon pätemättömäksi toteamista ei ole mahdollista vaatia tuomioistuimessa sillä perusteella, että kyseiseen sopimukseen sisältyy kohtuuton ehto, ja jota ei voida hyväksyä
(Neuvoston direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohta ja 7 artiklan 1 kohta)
(ks. 88–105 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle Krajský súd v Prešov (Prešovin alueellinen tuomioistuin, Slovakia) esitti ennakkoratkaisupyynnön, lausuu suuren jaoston kokoonpanossa direktiivin 93/13 (
1
), luettuna perustavanlaatuisten oikeuksien asuntoon ja tehokkaaseen oikeussuojaan valossa (
2
), riita-asiassa, jossa ovat vastakkain kaksi kuluttajaa ja kyseisten kuluttajien perheen asunnon huutokaupassa ostanut yhtiö ja jossa on kyse yhtäältä kuluttajien häätämisestä kyseisestä asunnosta sen jälkeen, kun yhtiö oli ostanut sen huutokaupassa, ja toisaalta vastakanteesta, jolla kyseiset kuluttajat riitauttivat kyseisen kiinteistön omistusoikeuden siirron laillisuuden. Unionin tuomioistuin tutkii myös, missä olosuhteissa aloitettua kiinteistöpantin tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toteutettavaa pakkotäytäntöönpanoa pitäisi jatkaa, jotta perusoikeuksia sekä direktiivissä 93/13 säädettyjä vaatimuksia kunnioitettaisiin.
PO ja RT, pääasian vastaajat, tekivät 7.4.2011 slovakialaisen luottolaitoksen (jäljempänä pankki) kanssa sopimuksen 63000 euron suuruisesta lainasta, joka maksetaan takaisin kuukausisuorituksin. Lainan viimeiseksi takaisinmaksupäiväksi vahvistettiin 20.1.2030. Pankin soveltamiin yleisiin lainasopimusehtoihin sisältyvässä lausekkeessa määrättiin, että jos maksu viivästyy, laina erääntyy ennenaikaisesti. Lainasopimuksessa sovittiin kiinteistöpantista, jonka kohteena on vastaajien perheen asunto.
Koska vastaajat olivat maksaneet kuukausieriä myöhässä, pankki ilmoitti 3.11.2016, että laina erääntyy välittömästi, ja kehotti vastaajia maksamaan lainasopimuksen mukaisesti koko jäljellä olevan määrän. Se haki myös kyseessä olevan kiinteistöpantin pakkotäytäntöönpanoa tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toimitettavalla kyseisen kiinteistön huutokaupalla.
Vastaajat nostivat 21.4.2017 Okresný súd Prešovissa (Prešovin alioikeus, Slovakia) kanteen, jossa he vaativat, että pankki velvoitetaan pidättymään kiinteistöpantin realisoinnista ja että turvaamistoimena kyseisen pantin realisointi keskeytetään siihen saakka, kunnes pääasian oikeudenkäynti on lopullisesti päätetty.
Ensimmäinen huutokauppatilaisuus pidettiin 25.4.2017 ilman, että kukaan olisi tehnyt tarjouksia.
Okresný súd Prešov (Prešovin piirioikeus, Slovakia) hylkäsi 26.5.2017 antamallaan päätöksellä vastaajien turvaamistoimihakemuksen. Viimeksi mainitut valittivat kyseisestä päätöksestä Krajský súd v Prešoveen (Prešovin alueellinen tuomioistuin, Slovakia). Toisessa huutokauppatilaisuudessa, joka pidettiin 18.7.2017, eli ennen kuin viimeksi mainittu tuomioistuin oli lausunut valituksesta, pääasian kantaja GR REAL, joka on muun muassa luottoalalla sekä kiinteistöjen hallinnointi- ja huoltoalalla toimiva yhtiö, osti kyseessä olevan kiinteistön. Kyseinen myynti toteutettiin, vaikka PO vastusti kyseessä olevan kiinteistöpantin realisointia sillä perusteella, että tuomioistuinmenettely kyseisen realisoinnin estämiseksi oli vireillä, ja vaikka sekä huutokaupan järjestämisestä vastaavalle henkilölle että ostajalle oli ilmoitettu, että myyntihetkellä pakkotäytäntöönpano oli riitautettu tuomioistuimessa.
Prešovin alueellinen tuomioistuin kumosi 9.8.2017 antamallaan päätöksellä 26.5.2017 annetun päätöksen ja määräsi vastaajien turvaamistoimihakemuksen käsiteltäväksi uudelleen muun muassa sillä perusteella, että Prešovin piirioikeuden olisi pitänyt tutkia vastaajien väitteet, jotka koskivat sitä, ettei ennenaikaista erääntymistä koskevasta lausekkeesta ollut sovittu.
Vastaajat peruuttivat 19.12.2017 21.4.2017 nostetun kanteen, koska kyseessä oleva kiinteistö oli myyty. Prešovin piirioikeus päätti tämän vuoksi 11.1.2018 antamallaan päätöksellä asian käsittelyn.
Sen jälkeen, kun vastaajat olivat kieltäytyneet muuttamasta pois kyseessä olevasta kiinteistöstä, koska se oli ainoa heidän omistamansa asunto, jossa he asuivat yhdessä lastensa kanssa, joista kaksi oli alaikäistä, kantaja nosti Prešovin piirioikeudessa häätökanteen. Kyseinen tuomioistuin hylkäsi kyseisen kanteen tuomiolla, jonka Prešovin alueellinen tuomioistuin pysytti muutoksenhakumenettelyssä.
Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakian tasavallan ylin tuomioistuin) kumosi 8.4.2021 antamallaan ratkaisulla kyseisten kahden tuomioistuimen ratkaisut ja palautti asian Prešovin piirioikeuden käsiteltäväksi, jotta tämä tutkisi kantajan omistusoikeuden. Prešovin piirioikeus hyväksyi kantajan kanteen ja määräsi vastaajat muuttamaan pois kyseessä olevasta kiinteistöstä ja hylkäsi heidän vastakanteensa, jolla riitautettiin kyseisen kiinteistön myynnin laillisuus.
Sekä kantaja että vastaajat valittivat kyseisestä ratkaisusta Prešovin alueelliseen tuomioistuimeen, joka esitti ennakkoratkaisupyynnön. Vastaajat väittävät viimeksi mainitussa tuomioistuimessa, että heidän oikeuksiaan kuluttajina ja heidän oikeuttaan asuntoon on loukattu.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on ensinnäkin epävarma siitä, onko kyseessä olevan lainasopimuksen ennenaikaista erääntymistä koskeva lauseke avoimuusvaatimuksen mukainen, kun otetaan huomioon se, että kyseinen lauseke sisältyi pankin yleisiin sopimusehtoihin, mutta pankki ei ollut saattanut niitä vastaajien tietoon. Toiseksi kyseinen tuomioistuin pohtii, nauttiiko direktiivin 93/13 mukaan yhtiö, joka ostaa kiinteistön tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toimitettavan huutokaupan yhteydessä ja jolle on ilmoitettu vireillä olevasta oikeudenkäynnistä, joka koskee kyseisen myynnin taustalla olevan lausekkeen pätevyyttä, absoluuttista suojaa vai voidaanko kyseistä suojaa rajoittaa, kun otetaan huomioon muun muassa asianomaisten kuluttajien aktiivisuus vastustaa kyseistä pakkotäytäntöönpanoa vetoamalla kyseisen lausekkeen kohtuuttomuuteen ja kyseisen yhtiön vilpitöntä mieltä koskevat epäilyt.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensimmäiseksi unionin tuomioistuin tutkii, kuuluuko pääasiassa kyseessä oleva tuomioistuinmenettely direktiivin 93/13 soveltamisalaan (
3
).
Unionin tuomioistuin muistuttaa, että sen määrittämiseksi, voidaanko direktiiviin 93/13 tehokkaasti vedota tällaisessa menettelyssä, on tutkittava kyseisen menettelyn kohde ja sen oikeusriidan erityispiirteet, johon se kuuluu, sekä se, onko olemassa johdonmukaisia viitteitä siitä, että tällaisen menettelyn kohteena olleeseen kiinnelainasopimukseen sisältyy mahdollisesti kohtuuton ehto.
Oikeudenkäynnin kohteen osalta unionin tuomioistuin muistuttaa oikeuskäytännöstään, jonka nojalla direktiiviin 93/13 ei lähtökohtaisesti voida vedota tehokkaasti riita-asiassa, joka koskee sellaisten esineoikeuksien suojaa, jotka liittyvät elinkeinonharjoittajan huutokaupalla toteutetulla myynnillä laillisesti hankkimaan omaisuuteen (
4
). Se muistuttaa myös, että kansallinen tuomioistuin ei voi suorittaa sopimusehtojen kohtuuttomuuden tutkimista, joka johtaisi kiinteistön omistusoikeuden siirtoa koskevien toimien peruuttamiseen, tilanteessa, jossa kyseiseen siirtoon johtanut kiinteistöpantin realisointimenettely on päättynyt ja omistusoikeus kyseiseen kiinteistöön on siirretty kolmannelle, jollei siirron laillisuutta ole riitautettu (
5
). Tässä asiayhteydessä unionin tuomioistuin täsmentää, että pääasiassa kyseessä olevien kanteiden kohteet eroavat edellä mainitussa oikeuskäytännössä kyseessä olleiden kanteiden kohteista. Pääasiassa on nimittäin se erityispiirre, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu yhtäältä kanne, joka koskee vastaajien häätämistä heidän perheensä asunnosta ja jonka kantaja on nostanut käyttäen tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toimitetussa huutokaupassa hankkimaansa kyseisen asunnon omistusoikeutta, ja toisaalta vastakanne, jolla vastaajat riitauttavat kyseisen asunnon omistusoikeuden kantajalle tapahtuneen siirron laillisuuden sillä perusteella, että olosuhteet, joissa kyseinen siirto tapahtui, eivät täytä tehokkaan oikeussuojan vaatimusta (
6
).
Näin ollen pääasia ei – toisin kuin riita-asia, josta oli kyse tuomiossa Banco Santander (
7
) – koske ainoastaan kiinteistön huutokaupalla tapahtuneen myynnin seurauksena saatujen esineoikeuksien suojaa vaan myös edellytyksiä, joiden täyttyessä tähän kiinteistöön kohdistetun kiinteistöpantin pakkotäytäntöönpanomenettely on voinut johtaa kyseisten oikeuksien siirtämiseen huutokaupan voittaneelle yhtiölle. Nyt käsiteltävässä asiassa vastaajat eivät ole vastakanteensa yhteydessä vedonneet kiinteistön ostajan osalta, joka ei ole kyseistä kiinteistöä koskevan kiinnelainasopimuksen osapuoli, kyseisen sopimuksen tai sen tiettyjen ehtojen pätemättömyyteen, vaan he riitauttavat kyseisen kiinteistön kyseiselle ostajalle tapahtuneen omistusoikeuden siirron laillisuuden.
Toiseksi oikeudenkäynnin kohteena olevan oikeusriidan erityispiirteistä ja erityisesti kuluttajien asenteesta kyseessä olevaan tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toteutettuun pakkotäytäntöönpanomenettelyyn nähden unionin tuomioistuin korostaa, että kuluttajien asennetta ei voida pitää täysin passiivisena.
Vastaajat nostivat nimittäin kanteen, jolla pyrittiin estämään kyseisen menettelyn jatkaminen, ja esittivät lisäksi turvaamistoimihakemuksen, jolla pyrittiin menettelyn keskeyttämiseen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan kyseinen oikeussuojakeino oli ainoa keino estää tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toimitettavan huutokaupan toteuttaminen. Jollei arvioinnista, joka kyseisen tuomioistuimen on tehtävä, muuta johdu, sillä seikalla, että vastaajat ovat kyseessä olevan huutokaupan toteuttamisen jälkeen luopuneet tästä kanteesta, ei voida saattaa kyseenalaiseksi toteamusta, jonka mukaan kyseiset vastaajat eivät olleet passiivisia, sillä vastaajat saattoivat perustellusti katsoa, että kanne oli jäänyt vaille kohdetta.
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että vastaajat ilmoittivat kyseessä olevan kiinteistön toisessa huutokaupassa kantajalle ja huutokaupanpitäjälle vireillä olevasta turvaamistoimia koskevasta hakemuksesta, jossa vaadittiin kyseisen kiinteistöpantin realisoinnin keskeyttämistä. Kyseinen tosiseikkojen arviointi kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimivaltaan, ja se sitoo unionin tuomioistuinta, vaikka kantaja kiistää, että sille olisi ilmoitettu tällaisesta hakemuksesta.
Kolmanneksi unionin tuomioistuin toteaa, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan huutokaupan ajankohtana oli johdonmukaisia viitteitä siitä, että kyseisen kiinteistöpantin pakkotäytäntöönpanon taustalla olevaan sopimukseen sisältyy mahdollisesti kohtuuton ehto. Kyseinen tuomioistuin on nimittäin epävarma siitä, onko kyseiseen pakkotäytäntöönpanoon johtanut ennenaikaista erääntymistä koskeva lauseke avoimuusvaatimuksen mukainen.
Edellä esitetyn perusteella unionin tuomioistuin katsoo, että – toisin kuin tuomioon Banco Santander (
8
) johtaneessa asiassa – vastaajat eivät ole jääneet passiivisiksi tuomioistuimen ulkopuolisessa pakkotäytäntöönpanomenettelyssä. He ovat päinvastoin käyttäneet kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä oikeussuojakeinoja vastustaakseen kyseistä täytäntöönpanoa ja ilmoittaneet samalla toimenpiteistään henkilöille, joita kyseinen täytäntöönpano koskee. Pakkotäytäntöönpanomenettely kuitenkin jatkui ja johti heidän perheensä asunnon myymiseen huutokaupalla ilman minkäänlaista tuomioistuinvalvontaa sen saatavan perusteen osalta, jonka maksamista pankki vaati, vaikka oli johdonmukaisia viitteitä siitä, että tämän täytäntöönpanon taustalla oleva ennenaikaista erääntymistä koskeva lauseke oli mahdollisesti kohtuuton. Tällaisissa olosuhteissa kolmannelle jo tehdyn omistusoikeuden siirron oikeusvarmuuden suojaa (
9
) ei voida pitää ehdottomana.
Unionin tuomioistuin katsoo tämän vuoksi, että direktiivin 93/13 (
10
), luettuna asuntoa koskevan oikeuden ja tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden valossa (
11
), soveltamisalaan kuuluu tuomioistuinmenettely, jonka puitteissa yhtäältä yhtiö, joka on voittanut huutokaupan kuluttajan perheen asuntona olevasta kiinteistöstä, joka on myyty kiinteistöpantin, josta kyseinen kuluttaja on sopinut kyseisen kiinteistön osalta ammattimaisen lainanantajan kanssa, tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toimitettavan pakkotäytäntöönpanon yhteydessä, vaatii kyseisen kuluttajan häätämistä ja toisaalta kuluttaja riitauttaa vastakanteella kyseisen kiinteistön omistusoikeuden sen siirron laillisuuden, joka on tapahtunut kyseiselle huutokaupan voittaneelle yhtiölle huolimatta oikeudenkäyntimenettelystä, joka oli vielä vireillä kyseisen siirron tapahtuessa, jossa vaadittiin kyseisen kiinteistöpantin realisoinnin keskeyttämistä sillä perusteella, että kyseisen realisoinnin taustalla oleva sopimus sisälsi kohtuuttomia ehtoja, ja josta kuluttaja oli etukäteen ilmoittanut huutokaupan voittaneelle yhtiölle. Näin on siltä osin kuin kyseessä olevan myynnin ajankohtana oli olemassa johdonmukaisia viitteitä kyseisten ehtojen mahdollisesta kohtuuttomuudesta ja kuluttaja on käyttänyt oikeussuojakeinoja, joiden käyttämistä keskivertokuluttajalta voitiin kohtuudella odottaa, saadakseen mainitut ehdot tuomioistuinvalvonnan alaisiksi.
Toiseksi unionin tuomioistuin toteaa, että direktiivi 93/13, luettuna asuntoa koskevan oikeuden ja tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden valossa, on esteenä kansalliselle lainsäädännölle (
12
), jossa sallitaan se, että kuluttajan perheen asuntona olevaan kiinteistöön kohdistuvan kiinteistöpantin, josta kyseinen kuluttaja on sopinut kyseisen kiinteistön osalta ammattimaisen lainanantajan kanssa, tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toimitettavaa pakkotäytäntöönpanoa jatketaan siitä huolimatta, että tuomioistuimessa on vireillä turvaamistoimea koskeva hakemus, jossa vaaditaan kyseisen täytäntöönpanon keskeyttämistä, ja siitä huolimatta, että on johdonmukaisia viitteitä siitä, että täytäntöönpanon taustalla olevaan sopimukseen sisältyy mahdollisesti kohtuuton ehto. Tämä pätee, kun kyseisessä lainsäädännössä ei myöskään säädetä minkäänlaisesta mahdollisuudesta vaatia tuomioistuimessa mainitun täytäntöönpanon toteamista pätemättömäksi kyseisen sopimuksen sisältämien kohtuuttomien ehtojen vuoksi.
Jollei selvityksistä, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on toteutettava, muuta ilmene, vastaajilla huutokaupan toteuttamisajankohtana käytettävissä olleet oikeussuojakeinot eivät vastanneet tehokkaan oikeussuojan vaatimusta.
Yhtäältä kyseiset oikeussuojakeinot eivät tarjonneet tehokasta mahdollisuutta keskeyttää kyseisen myynnin toteuttamista pakkotäytäntöönpanon yhteydessä, jotta tämän täytäntöönpanon taustalla olevassa sopimuksessa olevaa mahdollisesti kohtuutonta ehtoa olisi voitu valvoa tuomioistuimessa, vaikka täytäntöönpanon keskeyttämistä koskeva vaatimus oli vireillä tuomioistuimessa. Direktiivin 93/13 7 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että kuluttajalta ei evätä tosiasiallista mahdollisuutta saada keskeytettyä täytäntöönpanomenettely, joka on pantu vireille sellaisen täytäntöönpanoperusteen nojalla, joka perustuu sopimusehtoon, jonka pätevyys on riitautettu tuomioistuimessa sen kohtuuttomuuden vuoksi. Jos täytäntöönpanoa ei ole keskeytetty, ratkaisu, jossa todetaan kyseisen ehdon kohtuuttomuus, antaa nimittäin kuluttajalle ainoastaan korvausta koskevan, jälkikäteisen suojan, joka on epätäydellinen ja riittämätön. Tämä vaatimus on sitäkin perustellumpi silloin, kun – kuten nyt esillä olevassa asiassa – pakkotäytäntöönpanomenettely koskee kuluttajan ja hänen perheensä kotia, jonka suoja kuuluu yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamista koskevan perusoikeuden (
13
) piiriin.
Toisaalta kyseiset oikeussuojakeinot eivät tarjonneet vastaajille mahdollisuutta vaatia kyseisen huutokaupalla toteutetun myynnin toteamista pätemättömäksi sen vuoksi, että mainitun myynnin taustalla olevaan sopimukseen sisältyi kohtuuton ehto (
14
), siitä huolimatta, että oli olemassa johdonmukaisia viitteitä kyseisen ehdon mahdollisesta kohtuuttomuudesta.
Unionin tuomioistuin toteaa lisäksi, että kun otetaan huomioon Slovakian tasavallan ylimmän tuomioistuimen viimeaikainen oikeuskäytäntö, joka koskee vapaaehtoisista huutokaupoista annettua lakia (
15
), mahdollisuus tulkita kyseistä lakia (
16
) direktiivin 93/13 säännösten mukaisesti ei vaikuta poissuljetulta. Tältä osin unionin tuomioistuin toteaa, että jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että se voi tulkita kyseistä lakia tällä tavoin siinä säädettyjen kumoamisperusteiden osalta, kyseisessä laissa säädetään myös, että pätemättömäksi toteamista koskeva vaatimus on esitettävä kolmen kuukauden kuluessa huutokaupan päivämäärästä. Vastaajilta ei voitu kohtuudella odottaa – jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta selvityksestä muuta ilmene –, että he esittäisivät kyseisen huutokaupan pätemättömäksi toteamista koskevan vaatimuksen vapaaehtoisista huutokaupoista annetun lain perusteella, koska ne eivät voineet ennakoida tulkintaa, jonka Slovakian tasavallan ylin tuomioistuin esitti kyseisestä laista viisi vuotta kyseisen myynnin jälkeen.
Direktiivillä 93/13 kuluttajille annettavan suojan taustalla olevan yleisen edun merkitys ja tarve taata niiden oikeuksien tehokkuus, joita yksityisillä on kyseisen direktiivin perusteella, oikeuttavat sen, ettei vastaajien voida katsoa menettäneen määräajan kulumisen vuoksi oikeuttaan riitauttaa kyseiseen huutokauppaan johtanutta pakkotäytäntöönpanoa, koska ei ollut tehokkaita oikeussuojakeinoja, joiden avulla he olisivat voineet vedota kyseiseen direktiiviin perustuviin oikeuksiinsa ennen huutokaupan toteuttamista.
Unionin tuomioistuin toteaa myös, että koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin saattaa joutua toteamaan huutokaupan pätemättömäksi ja näin ollen palauttamaan vastaajien ja pankin välillä ennen kyseisen myynnin toteuttamista vallinneen oikeussuhteen, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen olisi tutkittava sovellettavan kansallisen oikeuden valossa, voidaanko kyseiselle pankille antaa mahdollisuus osallistua menettelyyn asianmukaisten menettelysääntöjen mukaisesti.
(
1
)	Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).
(
2
)	Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklassa, joka koskee yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamista, taataan oikeus asuntoon, kun taas perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetaan oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan.
(
3
)	Erityisesti direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(
4
)	Tuomio 7.12.2017, Banco Santander (C‑598/15, EU:C:2017:945), 44 ja 47 kohta.
(
5
)	Tuomio 17.5.2022, Ibercaja Banco (C‑600/19, EU:C:2022:394), 57 kohta.
(
6
)	Sellaisena kuin siitä määrätään perusoikeuskirjan 47 artiklassa ja direktiivin 93/13 7 artiklan 1 kohdassa.
(
7
)	Tuomio 7.12.2017, Banco Santander (C‑598/15, EU:C:2017:945).
(
8
)	Tuomio 7.12.2017, Banco Santander (C‑598/15, EU:C:2017:945).
(
9
)	Johon unionin tuomioistuin viittasi 7.12.2017 annetun tuomion Banco Santander (C‑598/15, EU:C:2017:945) 45 kohdassa ja 17.5.2022 annetun tuomion Ibercaja Banco (C‑600/19, EU:C:2022:394) 57 kohdassa.
(
10
)	Erityisesti direktiivin 6 artiklan 1 kohta ja 7 artiklan 1 kohta.
(
11
)	Perusoikeuskirjan 7 ja 47 artikla.
(
12
)	Vapaaehtoisista huutokaupoista sekä notaareista ja notariaattitoiminnasta annetun Slovakian kansallisen neuvoston lain nro 323/1992 (notariaattisäännöt) täydentämisestä annettu laki nro 527/2002 (zákon č. 527/2002 Z. z. o dobrovol’ných dražbách a o doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 323/1992 Zb. o notároch a notárskej činnosti (Notársky poriadok) v znení neskorších predpisov) (jäljempänä vapaaehtoisista huutokaupoista annettu laki).
(
13
)	Perusoikeuskirjan 7 artikla.
(
14
)	Vapaaehtoisista huutokaupoista annetun lain 21 §:n 2 momentissa säädetään oikeudesta vaatia myynnin toteamista pätemättömäksi kolmen kuukauden kuluessa huutokaupan päivämäärästä, jos vakuussopimuksen pätevyys riitautetaan tai jos kyseisen lain säännöksiä rikotaan.
(
15
)	Slovakian hallitus väittää kirjallisissa huomautuksissaan, että Slovakian tasavallan ylin tuomioistuin on vuonna 2022 antamassaan ja vuonna 2023 vahvistamassaan oikeuskäytännössä tulkinnut vapaaehtoisista huutokaupoista annetun lain 21 §:n 2 momenttia siten, että kohtuuttomat ehdot tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toimitettavan pakkotäytäntöönpanon taustalla olevassa sopimuksessa on peruste, jonka nojalla kyseisen täytäntöönpanon yhteydessä toteutettu myynti voidaan todeta pätemättömäksi.
(
16
)	Erityisesti vapaaehtoisista huutokaupoista annetun lain 21 §:n 2 momentti.