62023CJ0479
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kymmenes jaosto)
30 päivänä huhtikuuta 2026 (
*1
)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – SEUT 258 artikla – Direktiivi (EU) 2019/520 – Sähköisten tietullijärjestelmien yhteentoimivuus ja tiemaksujen laiminlyöntiä koskevien tietojen rajatylittävän vaihtamisen helpottaminen Euroopan unionissa – Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti – Mahdollisten täytäntöönpanotoimenpiteiden ilmoittamisen laiminlyönti – SEUT 260 artiklan 3 kohta – Vaatimus vastaajan velvoittamiseksi maksamaan kiinteämääräinen hyvitys
Asiassa C‑479/23,
jossa on kyse SEUT 258 artiklaan ja SEUT 260 artiklan 3 kohtaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 26.7.2023,
Euroopan komissio, asiamiehinään M. Ilkova ja P. Messina,
kantajana,
vastaan
Bulgarian tasavalta, asiamiehinään T. Mitova, S. Ruseva ja R. Stoyanov,
vastaajana,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kymmenes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Passer, viidennen jaoston puheenjohtaja M. L. Arastey Sahún (esittelevä tuomari) ja tuomari D. Gratsias,
julkisasiamies: N. Emiliou,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Euroopan komissio vaatii kanteellaan, että unionin tuomioistuin
–
toteaa, että Bulgarian tasavalta ei ole noudattanut sähköisten tietullijärjestelmien yhteentoimivuudesta ja tiemaksujen laiminlyöntiä koskevien tietojen rajatylittävän vaihtamisen helpottamisesta unionissa 19.3.2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/520 (EUVL 2019, L 91, s. 45) 32 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle
–
velvoittaa Bulgarian tasavallan maksamaan komissiolle kiinteämääräisen hyvityksen, joka vastaa seuraavista kahdesta määrästä suurempaa:
–
1800 euron suuruinen päiväkohtainen määrä kerrottuna niiden päivien lukumäärällä, jotka ovat kuluneet kyseisessä direktiivissä vahvistetun täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymispäivän ja rikkomisen päättymispäivän – tai jos rikkominen jatkuu – tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivän välillä
–
504000 euron suuruinen kiinteämääräisen hyvityksen vähimmäismäärä
–
velvoittaa Bulgarian tasavallan siinä tapauksessa, että ensimmäisessä luetelmakohdassa todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu unionin tuomioistuimen tässä asiassa antaman tuomion julistamispäivään saakka, maksamaan komissiolle 9720 euron suuruisen päiväkohtaisen uhkasakon kyseisen tuomion julistamispäivästä siihen päivään saakka, jona Bulgarian tasavalta noudattaa direktiivin 2019/520 mukaisia velvoitteitaan
–
velvoittaa Bulgarian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Direktiivi 2019/520
2
Direktiivin 2019/520 johdanto-osan toisessa ja kolmannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(2)
Olisi toivottavaa, että sähköiset tietullijärjestelmät otetaan laajalti käyttöön jäsenvaltioissa ja naapurimaissa ja että käytössä on mahdollisuuksien mukaan luotettavia, käyttäjäystävällisiä ja kustannustehokkaita järjestelmiä, jotka vastaavat tulevan tiemaksupolitiikan tarpeita unionin tasolla ja tekniikan tulevaa kehitystä. Tämän vuoksi sähköisistä tietullijärjestelmistä on tarpeen tehdä yhteentoimivia, jotta voitaisiin pienentää tietullien maksamisen kustannuksia ja tietullien maksamiseen liittyviä rasitteita kaikkialla unionissa.
(3)
Yhteentoimivat sähköiset tietullijärjestelmät edistävät tietulleja koskevassa unionin oikeudessa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamista.”
3
Kyseisen direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä säädetään edellytyksistä, jotka ovat tarpeen seuraavia tarkoituksia varten:
a)
jotta varmistetaan sähköisten tietullijärjestelmien yhteentoimivuus koko unionin tieverkostossa, moottoriteillä kaupungeissa ja kaupunkien välillä, valtateillä ja kantateillä sekä erilaisissa rakenteissa, kuten tunneleissa tai silloilla, ja losseilla; ja
b)
jotta helpotetaan ajoneuvojen rekisteröintitietojen rajatylittävää vaihtamista ajoneuvoista, joiden osalta minkä tahansa tyyppisiä tiemaksuja on laiminlyöty unionissa, ja niiden omistajista tai haltijoista.
– –”
4
Direktiivin 2019/520 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
– –
2)
’tietullipalvelujen tarjoajalla’ oikeussubjektia, joka tarjoaa tietullipalveluja yhdessä tai useammassa EETS-tietullikohteessa yhdelle tai useammalle ajoneuvoluokalle;
3)
’tietullioperaattorilla’ julkista tai yksityistä yksikköä, joka perii tietulleja EETS-tietullikohteessa liikkuvilta ajoneuvoilta;
– –
16)
’tietulli-ilmoituksella’ tietullipalvelujen tarjoajan ja tietullioperaattorin keskenään sopimassa muodossa tietullioperaattorille tehtävää ilmoitusta, joka vahvistaa ajoneuvon läsnäolon EETS-tietullikohteessa;
17)
’ajoneuvon luokitusperusteilla’ ajoneuvotietoja, joiden mukaisesti tietullit lasketaan tietullin perustietojen perusteella;
– –
21)
’tietullilla’ tai ’tiemaksulla’ maksua, joka tienkäyttäjän on maksettava tietyn tien, tieverkoston taikka rakenteen, kuten sillan tai tunnelin, tai lossin, käyttämisestä;
– –
26)
’ajoneuvolla’ kaikkia moottorikäyttöisiä ajoneuvoja tai ajoneuvoyhdistelmiä, joita käytetään tai jotka on tarkoitettu käytettäväksi henkilöiden tai tavaroiden kuljettamiseen maanteillä;
– –
29)
’kevyellä ajoneuvolla’ ajoneuvoa, jonka suurin sallittu massa on enintään 3,5 tonnia;”
5
Kyseisen direktiivin 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”– –
4.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tarvittaessa EETS-palveluntarjoajat, jotka ne ovat rekisteröineet tai jotka tarjoavat EETS-palveluja niiden alueella, toimittavat EETS:n käyttäjille ajoneuvolaitteen, joka täyttää tässä direktiivissä sekä [radiolaitteiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja direktiivin 1999/5/EY kumoamisesta 16.4.2014 annetussa] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiv[i]ssä 2014/53/EU [(EUVL 2014, L 153, s. 62)] ja [sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta 26.2.2014 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä] 2014/30/EU [(EUVL 2014, L 96, s. 79)] säädetyt vaatimukset. Jäsenvaltiot voivat vaatia kyseisiltä EETS-palveluntarjoajilta todisteita siitä, että nämä vaatimukset on täytetty.
5.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden alueella sähköisiä tietullipalveluja tarjoavat EETS-palveluntarjoajat pitävät luetteloa käytöstä poistetuista ajoneuvolaitteista, jotka liittyvät niiden EETS:n käyttäjien kanssa tekemiin EETS-sopimuksiin. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että näitä luetteloja ylläpidettäessä noudatetaan tarkoin muun muassa [luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) 27.4.2016 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston] asetuksessa (EU) 2016/679 [(EUVL 2016, L 119, s. 1)] ja [henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivissä 2002/58/EY [(EUVL 2002, L 201, s. 37)] vahvistettuja henkilötietojen suojaa koskevia unionin sääntöjä.
– –
7.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden alueella EETS-palveluja tarjoavat EETS-palveluntarjoajat toimittavat tietullioperaattoreille tarvittavat tiedot tietullien laskemiseksi ja niiden soveltamiseksi EETS:n käyttäjien ajoneuvoihin tai toimittavat tietullioperaattoreille kaiken tarvittavan tiedon EETS-palveluntarjoajien EETS:n käyttäjiltä veloittamien tietullien laskentatavan tarkistamiseksi.
– –
9.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden alueella sijaitsevasta EETS-tietullikohteesta vastaava tietullioperaattori voi saada saamaan EETS-palveluntarjoajalta kaikki tiedot, jotka liittyvät EETS-palveluntarjoajan asiakkaiden omistamiin tai hallinnassa oleviin ajoneuvoihin, joilla on tiettynä ajankohtana ajettu tietullioperaattorin vastuulla olevassa EETS-tietullikohteessa, sekä näiden ajoneuvojen omistajia tai haltijoita koskevat tiedot edellyttäen, että tietullioperaattori tarvitsee näitä tietoja noudattaakseen velvollisuuksiaan veroviranomaisia kohtaan. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että EETS-palveluntarjoaja antaa pyydetyt tiedot enintään kahden päivän kuluttua pyynnön saamisesta. Niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tietullioperaattori ei anna näitä tietoja muille tietullipalvelujen tarjoajille. Niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tietullioperaattorin ja tietullipalvelujen tarjoajan kuuluessa samaan yksikköön tietoa käytetään ainoastaan tietullioperaattorin velvollisuuksien täyttämiseksi veroviranomaisia kohtaan.
– –”
6
Direktiivin 2019/520 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jos EETS-tietullikohde ei ole tässä direktiivissä EETS:n yhteentoimivuudelle säädettyjen teknisten ja menettelyjä koskevien ehtojen mukainen, jäsenvaltion, jonka alueella EETS-tietullikohde on, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vastuullinen tietullioperaattori arvioi ongelmaa asianomaisten sidosryhmien kanssa ja vastuualueensa rajoissa toteuttaa korjaavia toimenpiteitä varmistaakseen tietullijärjestelmän EETS-yhteentoimivuuden. Jäsenvaltion on tarvittaessa päivitettävä 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua rekisteriä kyseisen kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tietojen osalta.
– –
3.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden alueella sijaitsevista EETS-tietullikohteista vastaavat tietullioperaattorit hyväksyvät syrjimättömästi kaikki EETS-palveluntarjoajat, jotka pyytävät saada tarjota EETS-palveluja kyseisissä EETS-tietullikohteissa.
EETS-palveluntarjoajan EETS-tietullikohteeseen hyväksynnän ehtona on oltava, että EETS-palveluntarjoaja noudattaa EETS-tietullikohteen määrityksessä vahvistettuja velvoitteita ja yleisiä ehtoja.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tietullioperaattorit eivät edellytä, että EETS-palveluntarjoajat käyttävät tiettyjä teknisiä ratkaisuja tai prosesseja, jotka estävät EETS-palveluntarjoajan yhteentoimivuuden osatekijöiden ja sähköisen tietullijärjestelmän välisen yhteentoimivuuden muissa EETS-tietullikohteissa.
Jos tietullioperaattori ja EETS-palveluntarjoaja eivät pääse sopimukseen, asia voidaan antaa kyseisestä tietullikohteesta vastaavan sovitteluelimen käsiteltäväksi.
4.   Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että EETS-palvelujen tarjoamista kyseisen jäsenvaltion alueella koskevissa tietullioperaattorin ja EETS-palveluntarjoajan välisissä sopimuksissa sallitaan, että EETS-palveluntarjoaja laskuttaa tietullin suoraan EETS:n käyttäjältä.
Tietullioperaattori voi pyytää EETS-palveluntarjoajaa laskuttamaan käyttäjää tietullioperaattorin nimissä ja puolesta, ja EETS-palveluntarjoajan on noudatettava tätä pyyntöä.
5.   Tietullioperaattoreiden EETS:n käyttäjiltä perimä tietulli ei saa ylittää vastaavaa kansallista tai paikallista tietullia. Tämä ei kuitenkaan vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen ottaa käyttöön alennuksia sähköisten tietullien käytön edistämiseksi. Kaikkien tietulleja koskevien alennusten, joita jäsenvaltio tai tietullioperaattori tarjoaa ajoneuvolaitteiden käyttäjille, on oltava avoimia, niistä on ilmoitettava julkisesti, ja niiden on oltava samoin edellytyksin EETS-palveluntarjoajien asiakkaiden saatavilla.
6.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tietullioperaattorit hyväksyvät EETS-tietullikohteissaan EETS-palveluntarjoajilta, joiden kanssa ne ovat sopimussuhteessa, kaikki toimivat ajoneuvolaitteet, jotka on sertifioitu 15 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuissa täytäntöönpanosäädöksissä määritellyn menettelyn mukaisesti ja jotka eivät ole 5 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa käytöstä poistettujen ajoneuvolaitteiden luettelossa.
7.   Jos EETS:n toiminta häiriytyy tietullioperaattorista johtuvista syistä, tietullioperaattorin on huolehdittava alempitasoisesta palvelusta, jonka turvin 6 kohdassa tarkoitetuilla laitteilla varustetut ajoneuvot voivat liikkua turvallisesti mahdollisimman vähäisin viivein ja ilman, että tiemaksun laiminlyöntiä epäillään.
– –”
7
Kyseisen direktiivin 7 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että EETS-tietullikohteissa, joissa on pääasiallinen palveluntarjoaja, EETS-palveluntarjoajien korvauksien määrittämisessä käytetty menetelmä on rakenteeltaan samanlainen kuin menetelmä, jota sovelletaan korvauksiin pääasiallisen palveluntarjoajan tuottamista vastaavista palveluista. EETS-palveluntarjoajien korvausten määrä voi erota pääasiallisen palveluntarjoajan korvauksesta sillä edellytyksellä, että sen oikeuttavat:
a)
pääasiallisen palveluntarjoajan sellaisista erityisvaatimuksista ja ‑velvoitteista koituvat kustannukset, joita ei ole EETS-palveluntarjoajilla; ja
b)
tarve vähentää EETS-palveluntarjoajien korvauksista tietullioperaattorin asettamat kiinteät maksut, jotka määräytyvät EETS-vaatimusten mukaisen järjestelmän tarjoamisesta, toiminnasta ja ylläpidosta tietullikohteessa tietullioperaattorille aiheutuvien kustannusten perusteella, akkreditointikustannukset mukaan lukien, jos näitä kustannuksia ei sisällytetä tietulliin.”
8
Direktiivin 2019/520 8 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tietullioperaattori voi vaatia EETS-palveluntarjoajalta maksun kaikista kyseisen EETS-palveluntarjoajan hallinnoimaan EETS-käyttäjätiliin liittyvistä perustelluista tietulli-ilmoituksista ja perustelluista tietulli-ilmoituksen tekemättä jättämisistä.
3.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tilanteissa, joissa EETS-palveluntarjoaja on lähettänyt tietullioperaattorille 5 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun luettelon käytöstä poistetuista ajoneuvolaitteista, EETS-palveluntarjoaja ei enää vastaa kyseisten käytöstä poistettujen ajoneuvolaitteiden käytön kautta tämän jälkeen mahdollisesti aiheutuvista tietulleista. Tietullioperaattorit ja EETS-palveluntarjoajat sopivat keskenään käytöstä poistettujen ajoneuvolaitteiden luettelon sisältämien kohtien määrästä, luettelon muodosta ja sen päivitystiheydestä.”
9
Direktiivin 9 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tietullipalveluja tarjoavat oikeussubjektit pitävät kirjanpitoa, jossa tietullipalvelun tarjoamiseen liittyvät tulot ja menot ja muihin toimintoihin liittyvät tulot ja menot erotetaan selvästi toisistaan. Tiedot tietullipalveluun liittyvistä tuloista ja menoista on toimitettava pyynnöstä asiaankuuluvalle sovitteluelimelle tai oikeuselimelle. Jäsenvaltioiden on myös toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ristikkäistuet tietullipalveluntarjoajan roolissa toteutettujen toimintojen ja muiden toimintojen välillä eivät ole sallittuja.”
10
Direktiivin 2019/520 14 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteuttava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vuorovaikutus EETS:n käyttäjien ja tietullioperaattoreiden välillä EETS:n puitteissa on rajoitettu tarvittaessa 6 artiklan 4 kohdan mukaiseen laskutusmenettelyyn ja valvontamenettelyihin. On mahdollista, että vuorovaikutus EETS:n käyttäjien ja EETS-palveluntarjoajien tai niiden ajoneuvolaitteiden välillä määräytyy EETS-palveluntarjoajan mukaan vaarantamatta EETS:n yhteentoimivuutta.”
11
Kyseisen direktiivin 21 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kunkin kalenterivuoden lopussa rekistereistä vastaavien jäsenvaltioiden viranomaisten on toimitettava komissiolle sähköisessä muodossa EETS-tietullikohteiden ja EETS-palveluntarjoajien rekisterit. Komissio asettaa nämä tiedot muiden jäsenvaltioiden saataville. Mahdolliset epäjohdonmukaisuudet suhteessa jonkin jäsenvaltion tilanteeseen on tuotava rekisterinpitäjänä toimivan jäsenvaltion ja komission tietoon.”
12
Kyseisen direktiivin 24 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltion, jonka alueella on tapahtunut tiemaksun laiminlyönti, on päätettävä, toteutetaanko laiminlyönnin johdosta jatkotoimia.
Jos jäsenvaltio, jonka alueella on tapahtunut tiemaksun laiminlyönti, päättää aloittaa jatkotoimia, kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ajoneuvon omistajalle tai haltijalle taikka muutoin tunnistetulle henkilölle, jota epäillään tiemaksun laiminlyönnistä.
Ilmoitukseen on sisällyttävä sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti tiedot oikeudellisista seuraamuksista sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jonka alueella tiemaksun laiminlyönti tapahtui.
2.   Jäsenvaltion, jonka alueella on tapahtunut tiemaksun laiminlyönti, on kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti sisällytettävä ajoneuvon omistajalle, haltijalle tai muutoin tunnistetulle tiemaksun laiminlyönnistä epäillylle henkilölle lähetettävään ilmoitukseen kaikki asiaan vaikuttavat tiedot, erityisesti tiemaksun laiminlyönnin luonne, paikka, päivämäärä ja kellonaika, niiden kansallisten säädösten nimet, joita on rikottu, tieto muutoksenhakuoikeudesta ja oikeudesta saada tietoa, laiminlyönnistä seuraava rangaistus sekä tarvittaessa tiedot tiemaksun laiminlyönnin toteamiseen käytetystä laitteesta. Jäsenvaltion, jonka alueella tiemaksun laiminlyönti on tapahtunut, on laadittava ilmoitus liitteessä II annetun mallin perusteella.
– –”
13
Direktiivin 25 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltio, jonka alueella on tapahtunut tiemaksun laiminlyönti, voi toimittaa tiemaksun perimisestä vastaavalle yksikölle 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn avulla saadut tiedot ainoastaan, jos seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
siirrettävät tiedot rajoitetaan ainoastaan siihen, mitä kyseinen yksikkö tarvitsee periäkseen tiemaksun;
b)
tiemaksun perimiseen käytettävä menettely on 24 artiklassa säädetyn menettelyn mukainen;
c)
kyseinen yksikkö vastaa tämän menettelyn suorittamisesta; ja
d)
tiedot vastaanottavan yksikön antaman maksumääräyksen noudattaminen päättää tiemaksun laiminlyönnin.
2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vastuussa olevalle yksikölle annettavia tietoja käytetään yksinomaan tiemaksun perimiseen ja että ne tuhotaan välittömästi, kun tiemaksu on maksettu, tai laiminlyönnin jatkuessa jäsenvaltion vahvistamassa kohtuullisessa ajassa tietojen siirron jälkeen.”
14
Direktiivin 2019/520 32 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava viimeistään 19 päivänä lokakuuta 2021 1–27 artiklan ja liitteiden I ja II noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 19 päivästä lokakuuta 2021.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Niissä on myös mainittava, että voimassa olevissa laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä olevat viittaukset tällä direktiivillä kumottuun direktiiviin on katsottava viittauksiksi tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset ja maininta tehdään.
2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.”
15
Kyseisen direktiivin 33 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Kumotaan [sähköisten tiemaksujärjestelmien yhteentoimivuudesta yhteisössä 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivi 2004/52/EY [(EUVL 2004, L 166, s. 124)] 20 päivästä lokakuuta 2021, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä III olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainittu direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä IV vahvistetun vastaavuustaulukon mukaisesti.”
16
Direktiivin 2019/520 liitteessä II vahvistetaan kyseisen direktiivin 24 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen malli.
Vuoden 2023 tiedonanto
17
Komission tiedonannon 2023/C 2/01, jonka otsikko on ”Taloudelliset seuraamukset rikkomusmenettelyissä” (EUVL 2023, C 2, s. 1; jäljempänä vuoden 2023 tiedonanto), 3 kohdassa vahvistetaan uhkasakkoa ja 4 kohdassa kiinteämääräistä hyvitystä koskevat säännöt.
18
Tiedonannon 4.2 kohdassa täsmennetään kiinteämääräisen hyvityksen laskentamenetelmä seuraavasti:
”Kiinteämääräinen hyvitys lasketaan pitkälti samalla tavalla kuin uhkasakko, eli
–
kertomalla kiinteä vakiomäärä vakavuutta ilmaisevalla kertoimella
–
kertomalla tulos kertoimella n
–
kertomalla tulos niiden päivien lukumäärällä, joina rikkominen jatkuu – –
– –”
19
Kyseisen tiedonannon 4.2.1 kohdassa todetaan seuraavaa:
”Kiinteämääräisen hyvityksen laskemiseksi päiväkohtainen määrä kerrotaan niiden päivien lukumäärällä, joina rikkominen jatkuu. Tämä lukumäärä määritellään seuraavasti:
– –
–
[SEUT 260 artiklan 3 kohdan] nojalla nostetut kanteet: päivien lukumäärä sitä seuraavasta päivästä, jona määräaika kyseisen direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on päättynyt, rikkomisen päättymispäivään, tai, jos laiminlyöntiä ei korjata, [SEUT] 260 artiklan nojalla annetun tuomioon antamispäivään.
– –”
20
Vuoden 2023 tiedonannon liitteessä I, jonka otsikko on ”Tuomioistuimelle ehdotettujen taloudellisten seuraamusten määrittämiseen käytetyt tiedot”, olevassa 2 kohdassa todetaan, että kyseisen tiedonannon 4.2.2 kohdassa mainittu kiinteämääräisen hyvityksen kiinteä vakiomäärä on 1000 euroa päivältä eli yksi kolmasosa uhkasakon kiinteästä vakiomäärästä, ja siinä olevassa 3 kohdassa todetaan, että n-kerroin on Bulgarian tasavallan osalta 0,18. Kyseisessä liitteessä I olevassa 5 kohdassa täsmennetään, että kiinteämääräisen hyvityksen vähimmäismäärä Bulgarian tasavallan osalta on 504000 euroa.
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
21
Komissio lähetti 25.11.2021 Bulgarian tasavallalle virallisen huomautuksen, jossa se muistutti tätä siitä, että määräaika direktiivin 2019/520 täytäntöön panemiseksi oli päättynyt ja ettei toimenpiteitä, joilla kyseinen direktiivi pannaan täytäntöön täysimääräisesti, ollut vielä ilmoitettu sille.
22
Bulgarian tasavalta esitti komissiolle 24.1.2022 päivätyssä vastauksessaan, että kyseinen direktiivi saatetaan osaksi Bulgarian oikeutta, kun annetaan laki tieliikennelain muuttamisesta ja täydentämisestä (Zakon za izmenenie i dopalnenie na Zakona za patishtata), asetus eri tieajoneuvoluokkien tariffeja keston ja kuljetun etäisyyden mukaan koskevan yhdistetyn järjestelmän käyttöönottoon ja toimintaan sovellettavista menettelytavoista ja säännöistä annetun päätöksen muuttamisesta ja täydentämisestä (Postanovlenie za izmenenie i dopalnenie na Naredbata za usloviyata, reda i pravilata za izgrazhdane i funktsionirane na smesena sistema za taksuvane na razlichnite kategorii patni prevozni sredstva na baza vreme i na baza izminato razstoyanie) ja päätös tietullijärjestelmien yhteentoimivuuden toteuttamista koskevista menettelytavoista ja säännöistä (Naredba za usloviyata, reda i pravilata za postigane na operativnata savmestimost na elektronni sistemi za patno taksuvane); näitä säädöksiä oltiin parhaillaan hyväksymässä.
23
Koska mitään ilmoitusta direktiivin 2019/520 täytäntöönpanemisesta ei myöhemmin tehty, komissio lähetti 19.5.2022 Bulgarian tasavallalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan kyseisen lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa sen vastaanottamisesta.
24
Bulgarian tasavalta ei 18.7.2022 päivätyssä kirjeessä kiistänyt moitittua rikkomista, mutta se täsmensi, että hallitus oli 27.5.2022 hyväksynyt ehdotuksen tieliikennelain muuttamisesta ja täydentämisestä annetuksi laiksi ja toimittanut sen samana päivänä Bulgarian kansalliskokoukselle hyväksyttäväksi. Bulgarian tasavalta totesi vielä, että kaikki ehdotukset ja normatiiviset toimet, joilla kyseisen direktiivin säännökset on tarkoitus saattaa täysimääräisesti osaksi Bulgarian oikeutta, annetaan vuoden 2022 syyskuuhun mennessä, mutta viivästyksiä ei kuitenkaan voida sulkea pois.
25
Koska komissio katsoi, että kyseisen direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisen jälkeen ei vieläkään ollut toteutettu toimenpiteitä, joilla on tarkoitus varmistaa direktiivin täytäntöön paneminen kokonaisuudessaan, tai niistä ei ainakaan ollut ilmoitettu komissiolle, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
26
Nyt käsiteltävän asian kirjallinen vaihe saatettiin päätökseen 12.2.2024.
27
Asianosaisia kuultuaan unionin tuomioistuimen presidentti lykkäsi 16.5.2024 tekemällään päätöksellä nyt käsiteltävän asian käsittelyä siihen saakka, kunnes komissio on arvioinut Bulgarian tasavallan tällä välin toteuttamia toimia.
28
Komissio saattoi unionin tuomioistuimen tiedoksi 31.10.2024 päivätyllä asiakirjalla, että Bulgarian tasavalta oli ilmoittanut sille 1.2. ja 14.2.2024 useita lainsäädännöllisiä toimenpiteitä ja yhden sääntelytoimenpiteen direktiivin 2019/520 panemiseksi täytäntöön. Bulgarian tasavalta esitti18.2.2024 komissiolle, että 30.5.2024 oli määrä antaa päätös, jolla on tarkoitus varmistaa kyseisen direktiivin paneminen täytäntöön täysimääräisesti. Bulgarian tasavalta ilmoitti myöhemmissä epävirallisissa viesteissä myös, että toimenpiteet, joilla direktiivi oli tarkoitus panna täytäntöön täysimääräisesti, on määrä hyväksyä viimeistään 30.8.2024. Komissiolle ei kuitenkaan ilmoitettu 18.2.2024 jälkeen mistään muista täytäntöönpanotoimenpiteistä.
29
Komissio totesi tämän johdosta, että vaikka Bulgarian tasavalta oli oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana edistynyt jonkin verran direktiivin 2019/520 täytäntöönpanossa, tämä täytäntöönpano oli kuitenkin edelleen puutteellista.
30
Komissio mukautti siis vaatimuksiaan, jotka koskevat kyseisen jäsenvaltion velvoittamista maksamaan sekä kiinteämääräinen hyvitys että uhkasakko. Se ehdotti kiinteämääräisen hyvityksen osalta erottamaan toisistaan kolme rikkomisajanjaksoa ja vaatimaan ensimmäisen eli 20.10.2021 ja 31.1.2024 välisen ajanjakson osalta 1799280 euron suuruista summaa, toisen eli 1.2.2024 ja 13.2.2024 välisen ajanjakson osalta 18144 euron suuruista summaa ja kolmannen eli 14.2.2024 ja nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivän tai – jos jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen päättyy ennen kyseistä päivää – sen päivän välisen ajanjakson osalta, jona tämä noudattamatta jättäminen päättyy, 1080 euron suuruista päiväkohtaista määrää. Komissio kehotti uhkasakon osalta unionin tuomioistuinta vahvistamaan sen määräksi 5814 euroa päivältä, kunnes direktiivin 2019/520 32 artiklassa säädetty velvoite on täytetty kokonaan.
31
Tämän asian käsittelyä jatkettiin unionin tuomioistuimen presidentin 6.11.2024 tekemällä päätöksellä.
32
Bulgarian tasavalta esitti 9.12.2024 huomautuksensa komission kanteen osittaisesta peruuttamisesta ja komission vaatimusten mukauttamisesta.
33
Bulgarian tasavalta pyysi 30.9.2025 toimittamallaan asiakirjalla saada esittää uusia todisteita sen osoittamiseksi, että direktiivi 2019/520 on saatettu kokonaisuudessaan osaksi Bulgarian oikeutta. Kymmenennen jaoston puheenjohtaja hyväksyi tämän pyynnön 3.10.2025 unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 128 artiklan 2 kohdan nojalla ja asetti komissiolle määräajan, joka päättyi 17.10.2025 ja jonka kuluessa tämä saattoi lausua mielipiteensä näistä uusista todisteista.
34
Komissio esitti 15.10.2025 päivätyllä asiakirjalla huomautuksensa näistä uusista todisteista, jotka Bulgarian tasavalta oli ilmoittanut sille 26.9.2025, ja totesi katsovansa, että kyseinen jäsenvaltio on vastedes täyttänyt direktiivin 2019/520 32 artiklan 1 kohdan mukaisen velvoitteensa antaa kaikki kyseisen direktiivin täytäntöön panemisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset ja ilmoittaa niistä.
35
Komissio siis yhtäältä peruutti uudelleen kanteensa osittain ja luopui vaatimuksestaan, jonka mukaan Bulgarian tasavalta velvoitetaan maksamaan uhkasakko, ja toisaalta muutti vaatimuksiaan, jotka koskevat kyseisen jäsenvaltion velvoittamista maksamaan kiinteämääräinen hyvitys ja vaati tältä osin yhteensä 2458296 euron suuruista summaa, josta 1801440 euroa ajanjaksolta 20.10.2021–31.1.2024, 19656 euroa ajanjaksolta 1.2.2024–13.2.2024 ja 637200 euroa ajanjaksolta 14.2.2024–25.9.2025.
36
Bulgarian tasavalta vaati 3.11.2025 päivätyllä asiakirjalla unionin tuomioistuinta yhtäältä hyväksymään komission kanteen osittaisen peruuttamisen siltä osin kuin se koskee uhkasakon määräämistä ja toisaalta hylkäämään kokonaisuudessaan komission vaatimuksen, jonka mukaan Bulgarian tasavalta velvoitetaan maksamaan 2458296 euron suuruinen kiinteämääräinen hyvitys, tai toissijaisesti alentamaan kyseisen hyvityksen määrän mahdollisimman pieneksi käsiteltävän tapauksen olosuhteet huomioon ottaen.
Kanteen tarkastelu
SEUT 258 artiklaan perustuva jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Asianosaisten lausumat
37
Komissio huomauttaa kanteessaan, että Bulgarian tasavalta ei ollut perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä direktiivin 2019/520 täytäntöön panemiseksi.
38
Bulgarian tasavalta ei myöskään ole noudattanut velvoitettaan toimittaa viipymättä nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
39
Komissio muistuttaa tältä osin, että vakiintuneen oikeuskäytännön ja muun muassa 27.10.2011 annetun tuomion komissio v. Puola (C‑362/10, EU:C:2011:703, 46 kohta) ja 15.10.2015 annetun tuomion komissio v. Saksa (C‑137/14, EU:C:2015:683, 51 kohta) mukaan direktiivin säännökset on pantava täytäntöön kiistattoman sitovasti ja riittävän konkreettisesti, täsmällisesti ja selvästi oikeusvarmuutta koskevan vaatimuksen noudattamiseksi. Kun direktiivissä säädetään nimenomaisesti, että sen täytäntöönpanosäännöksissä on viitattava siihen tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti, kuten käsiteltävässä asiassa direktiivin 2019/520 32 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa säädetään, on joka tapauksessa toteutettava erillinen täytäntöönpanotoimi. Se vetoaa tältä osin 11.6.2015 annetun tuomion komissio v. Puola (C‑29/14, EU:C:2015:379) 49 kohtaan.
40
Komissio tukeutuu 8.7.2019 annetun tuomion komissio v. Belgia (SEUT 260 artiklan 3 kohta – Nopeat verkot) (C‑543/17, EU:C:2019:573) 51 ja 59 kohtaan ja toteaa, että jäsenvaltioiden on lisäksi toimitettava sille selvät ja täsmälliset tiedot direktiivin täytäntöön panemisesta. Niiden on ilmoitettava yksiselitteisesti, millä laeilla, asetuksilla ja hallinnollisilla määräyksillä ne katsovat täyttäneensä niille kyseisessä direktiivissä asetetut eri velvoitteet. Jäsenvaltioiden on myös ilmoitettava kunkin kyseessä olevan direktiivin säännöksen osalta se kansallinen toimenpide tai ne kansalliset toimenpiteet, joilla direktiivi pannaan täytäntöön, ja tähän ilmoitukseen voidaan tarvittaessa liittää vastaavuustaulukko.
41
Bulgarian tasavalta vastaa vastineessaan, että se on oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä noudattanut vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisia velvoitteitaan ja toimittanut komissiolle kaikki tarvittavat tiedot hyvissä ajoin. Kansalliset viranomaiset, jotka ovat olleet mukana direktiivin 2019/520 täytäntöönpanossa, ovat lisäksi vilpittömässä mielessä tehneet kaikkensa kyseisen direktiivin säännösten täytäntöön panemiseksi.
42
Bulgarian tasavalta perustelee täytäntöönpanon viivästymistä poliittisella epävakaudella, joka johtuu kansalliskokouksen toistuvista hajottamisista.
43
Se väittää, että sen on ollut objektiivisesti mahdotonta panna direktiivin 2019/520 säännökset täytäntöön, koska sillä ei ole ollut lainsäädäntöelintä, jonka voisi olla mahdollista säätää täytäntöönpanolakeja, ja että tämä tilanne merkitsee ylivoimaista estettä.
44
Komissio ei ole Bulgarian tasavallan mukaan ottanut asianmukaisesti huomioon olosuhteita, joihin kyseinen jäsenvaltio on vedonnut, eli Bulgarian monimutkaista poliittista tilannetta ja sen vaikutuksia lainsäädäntötyöhön sekä covid-19-pandemiaa, vaikka komissiolla on tässä tarkoituksessa harkintavaltaa SEUT 258 ja SEUT 260 artiklan nojalla.
45
Vaikka direktiiviä 2019/520 ei ole pantu vielä täytäntöön täysimääräisesti, eräät sen vaatimuksista on joka tapauksessa pantu jo täytäntöön voimassa olevilla eri laeilla.
46
Bulgarian tasavalta huomauttaa, että erityisesti kyseisen direktiivin 2 artiklan 2, 3, 16, 17, 21, 26 ja 29 alakohdassa määritellyt käsitteet sisältyvät tielakiin (Zakon za patishtata; DV nro 26, 29.3.2000), tieliikennelakiin (Zakon za dvizhenie po patishtata; DV nro 20, 5.3.1999) ja määräykseen eri ajoneuvoluokkien tariffeja keston ja kuljetun etäisyyden mukaan koskevan yhdistetyn järjestelmän käyttöönottoon ja toimintaan sovellettavista menettelytavoista ja säännöistä (Naredba za usloviyata, reda i pravilata za izgrazhdane i funktsionirane na smesena sistema za taksuvane na razlichnite kategorii patni prevozni sredstva na baza vreme i na baza izminato razstoyanie).
47
Bulgarian voimassa olevilla säännöksillä pyritään lisäksi panemaan täytäntöön direktiivin 2019/520 5 artiklan 5 ja 7 kohta, 6 artiklan 3, 5 ja 7 kohta sekä 8 artiklan 2 kohta.
48
Komissio huomauttaa vastauskirjelmässään, että se on täyttänyt velvoitteensa näyttää toteen väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen eikä se ole tukeutunut tältä osin minkäänlaiseen olettamaan.
49
On joka tapauksessa niin, että vaikka ennen direktiivin 2019/520 antamispäivää voimassa olleet Bulgarian kansallisen oikeuden säännökset ja kyseisen ajankohdan jälkeen muutetut säännökset ovatkin jossain määrin päällekkäisiä, Bulgarian tasavalta ei ole ilmoittanut kyseisen direktiivin kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä eikä se ole siis noudattanut direktiivin 32 artiklan vaatimuksia.
50
Komissio nojautuu 10.1.2008 annettuun tuomioon komissio v. Portugali (C‑70/06, EU:C:2008:3, 21 ja 22 kohta) ja väittää hylätäkseen Bulgarian tasavallan argumentin, jonka mukaan direktiivin 2019/520 säännösten täytäntöön paneminen on ollut objektiivisesti mahdotonta, että jäsenvaltio ei voi vedota sisäisiin vaikeuksiin, valtiosääntöoikeudelliset vaikeudet mukaan lukien, perustellakseen sitä, ettei se ole noudattanut unionin oikeudesta johtuvia velvoitteita eikä etenkään direktiivissä säädettyjä määräaikoja.
51
Komissio muistuttaa covid-19-pandemiaa koskevasta argumentista, jonka Bulgarian tasavalta myös on esittänyt, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön ja etenkin 13.12.2001 annetun tuomion komissio v. Ranska (C‑1/00, EU:C:2001:687) 130–132 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat vedota ylivoimaiseen esteeseen vastuusta vapauttavana seikkana ainoastaan, jos ne tuovat esiin erityisiä ylitsepääsemättömiä vaikeuksia, jotka estävät niitä tilapäisesti täyttämästä unionin oikeudesta johtuvia nimenomaisia velvoitteitaan. Se katsoo, että 25.1.2017 annetun tuomion Vilkas (C‑640/15, EU:C:2017:39) 54 ja 55 kohdasta ilmenee, että jäsenvaltioiden on osoitettava konkreettinen yhteys yhtäältä ylivoimaisena esteenä esiin tuotujen olosuhteiden ja toisaalta unionin oikeuden nimenomaisen rikkomisen välillä.
52
Nyt käsiteltävässä tapauksessa Bulgarian tasavalta ei kuitenkaan ole komission mukaan osoittanut, että covid-19-pandemiaan liittyvät olosuhteet olisivat merkinneet erityisiä ylitsepääsemättömiä vaikeuksia, eikä se ole osoittanut yhteyttä näiden olosuhteiden ja direktiivin 2019/520 täytäntöönpanon laiminlyönnin välillä.
53
Covid-19-pandemian yhteydessä mieleen palautetun vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ylivoimaiseen esteeseen voidaan lisäksi vedota vain sen ajan, joka on tarpeen tällaisten vaikeuksien ratkaisemiseksi.
54
Käsiteltävässä tapauksessa täytäntöönpanon viivästyminen ei kuitenkaan ole oikeassa suhteessa tarpeeseen ratkaista kyseiseen pandemiaan liittyvät vaikeudet, koska nyt käsiteltävä kanne on nostettu 26.7.2023 eli yli 21 kuukautta direktiivin 2019/520 täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisen jälkeen ja koska tätä täytäntöönpanoa ei ollut vastineen jättämishetkellä saatettu vieläkään päätökseen.
55
Bulgarian tasavalta viittaa vastauskirjelmässään vuonna 2024 päätökseen saatettuihin lainsäädäntötöihin direktiivin 2019/520 saattamiseksi osaksi Bulgarian oikeutta.
56
Bulgarian tasavalta korostaa poliittista epävakautta koskevan argumentin osalta tämän epävakauden poikkeuksellisuutta, joka johtuu siitä, ettei pitkien ajanjaksojen aikana ole ollut mahdollista antaa lainsäädäntöä eikä siis varmistaa kyseisen direktiivin täytäntöön panemista.
57
Bulgarian tasavalta viittaa covid-19-pandemian osalta siihen, että pandemia on kestänyt hyvin pitkään ja että se on ollut vakava, mikä on estänyt lainsäätäjää saattamasta mainittua täytäntöönpanoa päätökseen asetetuissa määräajoissa.
58
Komissio väittää kanteen osittaista peruuttamista koskevassa asiakirjassaan, ettei direktiiviä 2019/520 voida katsoa pannuksi täytäntöön kokonaisuudessaan.
59
Bulgarian tasavalta ei ole komission mukaan ilmoittanut kaikista kyseisen direktiivin liitteessä II olevien säännösten täytäntöönpanotoimenpiteistä.
60
Erityisesti direktiivin 2019/520 24 artiklan 2 kohdassa, jossa viitataan direktiivin liitteeseen II, säädettyä velvoitetta ei ole pantu täysimääräisesti täytäntöön.
61
Bulgarian tasavalta on ilmoittanut komissiolle, että direktiivin 2019/520 5 artiklan 4 kohta, 6 artiklan 6 kohta, 8 artiklan 3 kohta, 9 artikla ja 21 artiklan 5 kohta sekä 25 artikla on ”pantu täytäntöön osittain”. Kyseinen jäsenvaltio ei kuitenkaan ole toimittanut komissiolle kansallista säännöstöä, jolla näiden säännösten täytäntöön paneminen varmistetaan kokonaisuudessaan.
62
Komissio katsoo direktiivin 2019/520 5 artiklan 9 kohdan viimeisen virkkeen ja 6 artiklan 1 kohdan viimeisen virkkeen osalta, että kansalliset toimenpiteet, jotka Bulgarian tasavalta on nimenomaisesti maininnut kyseisen jäsenvaltion toimittamassa vastaavuustaulukossa, eivät kata kyseisissä säännöksissä säädettyjä velvoitteita.
63
Bulgarian tasavalta on komission mukaan todennut direktiivin 2019/520 14 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen osalta, että voimassa oleva Bulgarian lainsäädäntö on täysin kyseisen säännöksen mukainen, koska kyseisessä lainsäädännössä ei säädetä mistään rajoituksista EETS-palveluntarjoajien tai niiden ajoneuvolaitteiden osalta, vaarantamatta kyseisen palvelun yhteentoimivuutta. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että kyseinen säännös on pantava täytäntöön nimenomaisesti kyseisen palvelun erityispiirteiden takaamiseksi.
64
Bulgarian tasavalta on lisäksi väittänyt komission mukaan, ettei tiettyjä direktiivin 2019/520 säännöksiä sovelleta sen alueella, esittämättä kuitenkaan vakuuttavia argumentteja tämän päättelyn tueksi.
65
Komissio katsoo erityisesti, että kyseisen direktiivin 6 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan valinnaisuus koskee sen täytäntöönpanoa tietullioperaattorin toimesta eikä jäsenvaltiolle kuuluvaa velvollisuutta saattaa se osaksi kansallista lainsäädäntöä.
66
Komissio huomauttaa direktiivin 2019/520 7 artiklan 3 kohdan osalta, että vaikka Bulgarian tasavallan alueella sijaitsevissa EETS-tietullikohteissa ei olisikaan pääasiallista palveluntarjoajaa, kyseinen säännös on pantava täytäntöön, koska pääasiallinen palveluntarjoaja voisi tulevaisuudessa aloittaa palvelujen tarjoamisen kyseisen jäsenvaltion markkinoilla.
67
Bulgarian tasavalta on väittänyt komission mukaan direktiivin 2019/520 14 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen osalta, että Bulgarian oikeuden mukaan tietullioperaattorilla ei ole suoraa yhteyttä EETS-käyttäjiin. Komissio on sitä mieltä, että tämä säännös on pantava täytäntöön nimenomaisesti tietullioperaattoreiden ja kyseisen palvelun käyttäjien välistä vuorovaikutusta koskevien sääntöjen vahvistamiseksi.
68
Komissio päättelee, että Bulgarian tasavalta ei ole pannut täytäntöön ”noin 30:tä prosenttia” direktiivin 2019/520 säännöksistä.
69
Vastauksessaan komission ensimmäiseen kanteen osittaista peruuttamista koskevaan asiakirjaan Bulgarian tasavalta huomauttaa, että komission väite, jonka mukaan direktiivin 2019/520 6 artiklan 1 kohdan viimeisen virkkeen vaatimusta ei ole saatettu osaksi Bulgarian oikeutta, on virheellinen. Tästä vaatimuksesta säädetään näet eri tieajoneuvoluokkien tariffeja keston ja kuljetun etäisyyden mukaan koskevan yhdistetyn järjestelmän käyttöönottoon ja toimintaan sovellettavista menettelytavoista ja säännöistä annetun määräyksen, joka on ilmoitettu 1.2.2024 Themis-järjestelmään numerolla MNE(2024) 00609, 38 §:ssä.
70
Direktiivin 2019/520 24 artiklan 2 kohta, jossa viitataan direktiivin liitteeseen II, on pantu Bulgarian tasavallan mukaan täytäntöön – vaikkakin osittain – tieliikennelain 189 i §:n 4 momentilla, joka on ilmoitettu 1.2.2024 Themis-järjestelmään numerolla MNE (2024) 00606.
71
Bulgarian tasavalta toteaa direktiivin 2019/520 5 artiklan 9 kohdan viimeisessä virkkeessä esitetyn vaatimuksen osalta, että Bulgarian oikeuden mukaan EETS-palveluntarjoaja on aina muu henkilö kuin tietullioperaattori. EETS-palveluntarjoaja on tieliikennelain 10 h §:n 3 momentissa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja, kun taas tietullioperaattori on Agentsia za patna infrastruktura (tieinfrastruktuurivirasto, Bulgaria), joka on viranomainen. Kyseisen direktiivin 5 artiklan 9 kohdassa säädettyä vaatimusta ei siis voida soveltaa Bulgarian tasavaltaan.
72
Bulgarian tasavalta toistaa lisäksi vastineessaan esittämänsä argumentaation, jonka mukaan sen on ollut Bulgarian tasavallassa vallinneen poliittisen epävakauden vuoksi täysin mahdotonta välttää viivästykset direktiivin 2019/520 täytäntöönpanossa.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
73
Direktiivin 2019/520 32 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava kyseisen direktiivin 1–27 artiklan sekä liitteiden I ja II noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 19.10.2021. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle. Kyseisen 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaan näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava kyseiseen direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Niissä on myös mainittava, että voimassa olevissa laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä olevat viittaukset direktiivillä 2019/520 kumottuun direktiiviin 2004/52 on katsottava viittauksiksi tähän ensin mainittuun direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset ja maininta tehdään.
74
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä unionin tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (tuomio 25.2.2021, komissio v. Espanja (Henkilötietodirektiivi – Rikosasiat), C‑658/19, EU:C:2021:138, 15 kohta ja tuomio 25.4.2024, komissio v. Puola (Väärinkäytösten ilmoittajista annettu direktiivi), C‑147/23, EU:C:2024:346, 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
75
Nyt käsiteltävässä asiassa Bulgarian tasavalta ei kiistä sitä, ettei se ollut 19.5.2022 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä antanut säännöksiä, joilla on tarkoitus varmistaa direktiivin 2019/520 täytäntöön paneminen kokonaisuudessaan ja joissa kyseisen direktiivin 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti viitataan kyseiseen direktiiviin tai joihin on liitetty tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti.
76
Kyseinen jäsenvaltio täsmentää kuitenkin, että voimassa olevalla kansallisella lainsäädännöllä on jo pantu täytäntöön tietyt kyseisessä direktiivissä säädetyt vaatimukset.
77
Tämä argumentaatio, jolla Bulgarian tasavalta pyrkii osoittamaan, että se on jättänyt noudattamatta direktiivin 2019/520 mukaisia velvoitteitaan vain osittain, koska on olemassa kansallisen oikeuden säännöksiä, joilla tietyt näistä vaatimuksista on jo pantu täytäntöön, on kuitenkin hylättävä.
78
On näet riittävää todeta, että vaikka direktiivin täytäntöönpano voidaan varmistaa jo voimassa olevilla kansallisen oikeuden säännöksillä, näin ei ole nyt käsiteltävässä tapauksessa. Tässä tilanteessa jäsenvaltioita ei missään tapauksessa ole vapautettu muodollisesta velvollisuudesta ilmoittaa komissiolle näiden sääntöjen olemassaolosta, jotta komissio voisi arvioida, ovatko ne kyseisen direktiivin mukaisia (tuomio 22.5.2025, komissio v. Bulgaria (Avoimesta datasta ja julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä annettu direktiivi), C‑237/23, EU:C:2025:373, 66 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Lisäksi on niin, että kun – kuten nyt käsiteltävässä tapauksessa – direktiivissä säädetään nimenomaisesti jäsenvaltioiden velvollisuudesta varmistaa, että kyseisen direktiivin täytäntöönpanosäännöksissä viitataan tähän direktiiviin tai niihin liitetään tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti, jäsenvaltioiden on joka tapauksessa toteutettava kyseisen direktiivin erillinen täytäntöönpanotoimi (ks. tuomio 14.3.2024, komissio v. Latvia (Eurooppalainen sähköisen viestinnän säännöstö), C‑454/22, EU:C:2024:235, 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
79
Bulgarian tasavalta väittää myös, että sen on ollut objektiivisesti mahdotonta varmistaa se, että direktiivi 2019/520 pannaan täytäntöön kokonaisuudessaan, yhtäältä sellaisen Bulgariassa vallinneen poliittisen epävakauden vuoksi, joka on ollut seurausta usein vaihtuneista hallituksista ja kansalliskokouksen hajottamisesta, ja toisaalta lainsäädäntötyötä viivästyttäneen covid-19-pandemian vuoksi, ja nämä kaksi seikkaa merkitsevät myös ylivoimaisia esteitä.
80
Poliittista epävakautta koskevaa argumenttia ei voida hyväksyä, koska unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut unionin oikeudesta johtuvia velvoitteitaan, kuten sitä, ettei direktiiviä ole pantu täytäntöön (tuomio 25.2.2021, komissio v. Espanja (Henkilötietodirektiivi – Rikosasiat), C‑658/19, EU:C:2021:138, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 25.4.2024, komissio v. Puola (Väärinkäytösten ilmoittajista annettu direktiivi), C‑147/23, EU:C:2024:346, 33 kohta).
81
Covid-19-pandemiaa koskevasta argumentista on riittävää muistuttaa, että vaikka ylivoimaisen esteen käsite ei edellytä ehdotonta mahdottomuutta noudattaa unionin oikeudesta johtuvia velvoitteita, se kuitenkin edellyttää, että kyseessä oleva noudattamatta jättäminen johtuu sellaisista epätavallisista ja ennalta-arvaamattomista seikoista, joihin se osapuoli, joka vetoaa niihin, ei voi vaikuttaa ja joiden seurauksia ei kaikkea huolellisuutta noudattamalla olisi voitu välttää, ja ylivoimaiseen esteeseen voidaan lisäksi vedota ainoastaan sen ajan, joka tarvitaan näiden vaikeuksien ratkaisemiseksi (tuomio 8.6.2023, komissio v. Slovakia (Peruuttamisoikeus ilman kuluja), C‑540/21, EU:C:2023:450, 81 kohta ja tuomio 25.4.2024, komissio v. Puola (Väärinkäytösten ilmoittajista annettu direktiivi), C‑147/23, EU:C:2024:346, 36 kohta).
82
Vaikka covid-19-pandemian kaltainen laajamittainen terveyskriisi on sellainen epätavallinen ja ennalta arvaamaton tapahtuma, johon Bulgarian tasavalta ei voi vaikuttaa, kyseisen jäsenvaltion oli kuitenkin toimittava kaikella vaaditulla huolellisuudella ja ilmoitettava komissiolle ilmenneistä vaikeuksista ajoissa ja ainakin ennen 19.5.2022 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymistä (ks. vastaavasti tuomio 25.4.2024, komissio v. Puola (Väärinkäytösten ilmoittajista annettu direktiivi), C‑147/23, EU:C:2024:346, 36 kohta). Kuten vastaajan vastauskirjelmän 6–8 kohdasta ilmenee, minkä komissio on vahvistanut 31.10.2024 päivätyssä asiakirjassaan, jolla se luopuu osittain vaatimuksistaan, Bulgarian tasavalta ei ollut kuitenkaan viimeksi mainittuun päivään mennessä pannut direktiiviä 2019/520 täytäntöön kokonaisuudessaan.
83
Kyseinen jäsenvaltio ei myöskään ole väittänyt, että covid-19-pandemia yksinään oikeuttaisi kokonaan sen syyksi luetun viivästyksen kyseisen direktiivin täytäntöönpanossa. Lopuksi on niin, että jos unionin lainsäätäjä olisi katsonut, että kyseisen pandemian, joka vaikutti koko unionin alueeseen, vaikutukset olivat sellaiset, etteivät jäsenvaltiot voineet noudattaa kyseisen direktiivin mukaisia velvoitteitaan, se olisi päättänyt pidentää täytäntöönpanolle varattua määräaikaa, mitä se ei ole tehnyt (ks. vastaavasti tuomio 22.5.2025, komissio v. Bulgaria (Avoimesta datasta ja julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä annettu direktiivi), C‑237/23, EU:C:2025:373, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
84
Edellä esitetyn perusteella on todettava, että Bulgarian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 2019/520 32 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole 19.5.2022 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä siis ilmoittanut niistä komissiolle.
SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla esitetty vaatimus
Asianosaisten lausumat
85
Komissio väittää kannekirjelmässään, että oikeusvaltioperiaatteen noudattamiseen perustuvassa unionissa kaikkia direktiivejä on pidettävä yhtä tärkeinä ja jäsenvaltioiden on pantava ne täytäntöön täysimääräisesti näissä direktiiveissä asetetuissa määräajoissa.
86
Komissio tukeutuu myös 8.7.2019 annettuun tuomioon komissio v. Belgia (SEUT 260 artiklan 3 kohta – Nopeat verkot) (C‑543/17, EU:C:2019:573, 51 ja 59 kohta) muistuttaakseen jäsenvaltioiden velvollisuudesta toimittaa riittävän selviä ja täsmällisiä tietoja kansallisista säännöksistä, joilla direktiivin vastaavat säännökset pannaan täytäntöön.
87
Koska komissio katsoo, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, josta Bulgarian tasavaltaa moititaan, jatkui edelleen silloin, kun komissio nosti nyt käsiteltävän kanteen unionin tuomioistuimessa, se ehdottaa SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla, että kyseinen jäsenvaltio velvoitetaan maksamaan kiinteämääräinen hyvitys.
88
Tämän taloudellisen seuraamuksen määrän vahvistamiseksi komissio nojautuu vuoden 2023 tiedonannon 2 kohdassa tarkoitettuihin yleisiin periaatteisiin ja kyseisen tiedonannon 4 kohdassa esitettyyn laskentamenetelmään. Komissio toteaa erityisesti, että kiinteämääräisen hyvityksen määrän määrittämisen on perustuttava perustavanlaatuisiin kriteereihin, joita ovat rikkomisen vakavuus, sen kesto ja tarve varmistaa seuraamuksen varoittava vaikutus rikkomisen uusimisen estämiseksi.
89
Näiden seikkojen perusteella komissio ehdottaa ensinnäkin, että käsiteltävässä tapauksessa sovelletaan vakavuutta ilmaisevaa kerrointa 10.
90
Komissio toteaa toiseksi tarpeesta varmistaa seuraamuksen varoittava vaikutus asianomaisen jäsenvaltion maksukyvyn perusteella, että vuoden 2023 tiedonannon liitteessä I olevan 3 kohdan mukaan Bulgarian tasavallan osalta vahvistettu n-kerroin on 0,18.
91
Näiden seikkojen perusteella komissio ehdottaa, että kiinteämääräisen hyvityksen määrä lasketaan vuoden 2023 tiedonannon 4.2 kohdan mukaisesti kertomalla kiinteämääräisen hyvityksen kiinteä vakiomäärä, joka on 1000 euroa päivältä, käsiteltävässä tapauksessa vahvistetulla vakavuutta ilmaisevalla kertoimella 10 ja tämän jälkeen kyseisen jäsenvaltion n-kertoimella (0,18). Näiden tekijöiden tulos johtaa 1800 euron suuruiseen päiväkohtaiseen määrään, joka on vielä kerrottava niiden päivien lukumäärällä, joina rikkominen on jatkunut.
92
Komissio ehdottaa näin ollen, että Bulgarian tasavalta velvoitetaan maksamaan 1800 euron suuruinen kiinteämääräinen hyvitys päivältä, ja kiinteämääräisen hyvityksen vähimmäismäärä on vuoden 2023 tiedonannon liitteessä I olevan 5 kohdan nojalla 504000 euroa.
93
Bulgarian tasavalta vaatii vastineessaan ensisijaisesti hylkäämään komission vaatimuksen taloudellisten seuraamusten määräämisestä ja toissijaisesti alentamaan niiden määrää sillä perusteella, että komission ehdottama määrä on ilmeisen suhteeton väitettyyn rikkomiseen nähden.
94
Bulgarian tasavalta katsoo rikkomisen vakavuudesta, että huomioon on otettava poliittinen epävakaus ja covid-19-pandemian seuraukset. Komission olisi pitänyt ottaa tältä osin huomioon myös se, että Bulgarian voimassa oleva lainsäädäntö täytti osittain direktiivin 2019/520 vaatimukset.
95
Vaikka kyseisessä lainsäädännössä ei viitata nimenomaisesti direktiiviin 2019/520, tämä ei estä yksityisiä vetoamasta siihen ja saamasta siihen perustuvia oikeuksia.
96
Bulgarian tasavalta väittää, että arkaluonteisia aloja koskevissa asioissa komissio on ehdottanut samaa vakavuutta ilmaisevaa kerrointa, jota se vaatii nyt käsiteltävässä asiassa, tai joissakin näistä asioista jopa pienempää vakavuutta ilmaisevaa kerrointa. Se mainitsee tässä yhteydessä asiat, jotka johtivat 7.9.2016 annettuun tuomioon komissio v. Kreikka (C‑584/14, EU:C:2016:636) ja 26.7.2017 annettuun tuomioon Comune di Corridonia ym. (C‑196/16 ja C‑197/16, EU:C:2017:589).
97
Nyt käsiteltävässä tapauksessa direktiivin 2019/520 puutteellisesta täytäntöönpanosta johtuvat vaikutukset eivät vaaranna suoraan ihmisten terveyttä eivätkä ne aiheuta vahinkoa ympäristölle eivätkä unionin omien varojen menetyksiä.
98
Bulgarian tasavalta vaatii näin ollen unionin tuomioistuinta hylkäämään kiinteämääräisen hyvityksen maksamista koskevan vaatimuksen kokonaisuudessaan tai siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo tarpeelliseksi määrätä kyseisen seuraamuksen, vahvistamaan sen määrän mahdollisimman pieneksi.
99
Komissio väittää vastauksessaan, ettei nyt käsiteltävän tapauksen tosiseikoista ilmene, että vaaditun taloudellisen seuraamuksen määrä olisi aiheeton ja että unionin tuomioistuimen olisi alennettava sen määrää.
100
Komissio korostaa, ettei Bulgarian tasavalta ole toimittanut sille mitään direktiivin 2019/520 täytäntöönpanotoimenpidettä ennen direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymistä eli 19.10.2021 eikä kyseisen päivämäärän jälkeen.
101
Kiinteämääräisen hyvityksen määrääminen on siis toimenpide, joka on oikeassa suhteessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen.
102
Komissio väittää, että direktiivillä 2019/520 tehostetaan tietullien keräämistä koskevien markkinoiden perusedellytyksiä parantamalla järjestelmien yhteentoimivuutta ja vahvistamalla oikeusperusta tietojen rajatylittävälle vaihtamiselle ajoneuvoista, joiden osalta tiemaksut on laiminlyöty unionissa, ja niiden omistajista ja haltijoista. Tällä direktiivillä edistetään lisäksi sisämarkkinoiden ja digitaalisten sisämarkkinoiden toteuttamista.
103
Se katsoo, että kaikki tapaukset, joissa unionin direktiiviä ei ole pantu täytäntöön eikä mahdollisista täytäntöönpanotoimenpiteistä ole ilmoitettu, merkitsevät vakavuudeltaan samanlaista jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä, koska kyseessä olevan direktiivin luonteella ei ole vaikutusta vahvistettavaan vakavuutta ilmaisevaan kertoimeen.
104
Vakavuutta ilmaiseva kerroin, joka on 10 asteikolla 1–20, on erityisen maltillinen, kun direktiiviä ei ole pantu täytäntöön eikä mistään kansallisista täytäntöönpanosäännöksistä ole ilmoitettu.
105
Bulgarian tasavalta huomauttaa vastauksessaan, että komission olisi pitänyt taloudellisen seuraamuksen määräämistä koskevassa vaatimuksessaan ottaa huomioon kansalliseen poliittiseen tilanteeseen ja covid-19-pandemiaan liittyvät erityiset olosuhteet, jotka ovat aiheuttaneet vakavia vaikeuksia direktiivin 2019/520 säännösten täytäntöön panemisesta vastaavan lainsäätäjän työlle.
106
Se, että jäsenvaltio velvoitetaan maksamaan kiinteämääräinen hyvitys, saattaa vaarantaa unionin direktiivien täytäntöönpanon laadun, koska jäsenvaltioita kannustettaisiin näin panemaan direktiivit täytäntöön asetetussa määräajassa ottamatta välttämättä huomioon tämän täytäntöönpanon laatua. Tällainen lähestymistapa olisi SEU 5 artiklan 4 kohdassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen vastainen, eikä se olisi yhteensopiva vilpittömässä yhteistyössä toimimista koskevan komission velvoitteen kanssa.
107
Komissio ehdottaa 31.10.2024 päivätyssä kanteen osittaista peruuttamista koskevassa asiakirjassaan, että kun otetaan huomioon Bulgarian tasavallan edistyminen direktiivin 2019/520 täytäntöönpanossa nyt käsiteltävän kanteen nostamisen jälkeen, vakavuutta ilmaisevaa kerrointa alennetaan sille ilmoitettujen kansallisten täytäntöönpanosäännösten lukumäärän mukaan. Se ehdottaa näin ollen erottamaan toisistaan kaksi uutta rikkomisajanjaksoa, joista ensimmäinen alkaa 1.2.2024, jolloin täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoitettiin ensimmäisen kerran, ja päättyy 13.2.2024, ja toinen alkaa 14.2.2024, jolloin täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoitettiin toisen kerran, ja päättyy käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivänä tai, jos jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen on päättynyt ennen kyseistä päivää, sinä päivänä, jona tämä noudattamatta jättäminen on päättynyt, ja soveltamaan näihin ajanjaksoihin vakavuutta ilmaisevaa kerrointa, joka on ensimmäisen ajanjakson osalta 7 ja toisen osalta 5.
108
Se toteaa sitä vastoin käyttäneensä kiinteämääräisen hyvityksen laskennassa n-kertoimen ja jäsenvaltiokohtaisten kiinteämääräisten hyvitysten vähimmäismäärien osalta sen 26.1.2024 julkaistuun tiedonantoon, jonka otsikko on ”Komission rikkomusmenettelyissä Euroopan unionin tuomioistuimelle ehdottamien taloudellisten seuraamusten laskennassa käytettävien tietojen päivittäminen” (EUVL C, C/2024/1123), sisältyviä päivitettyjä lukuja. Kyseisen tiedonannon liitteessä olevassa 2 kohdassa vahvistettu kiinteämääräisen hyvityksen päivitetty kiinteä vakiomäärä on 1080 euroa päivässä, kyseisessä liitteessä olevan 3 kohdan mukainen n-kerroin Bulgarian tasavallan osalta on 0,2 ja kyseisessä liitteessä olevassa 5 kohdassa vahvistettu kiinteämääräisen hyvityksen vähimmäismäärä kyseisen jäsenvaltion osalta on 603000 euroa.
109
Komissio erottaa siis kiinteämääräisen hyvityksen osalta kolme rikkomisajanjaksoa ja ehdottaa, että kiinteämääräisen hyvityksen vahvistamiseksi kuhunkin näistä ajanjaksoista sovellettava päiväkohtainen määrä määritetään seuraavasti:
–
kertomalla 20.10.2021 (direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymispäivää seuraava päivä) ja 31.1.2024 (sitä päivää edeltävä päivä, jona täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoitettiin ensimmäisen kerran) välisen ajanjakson osalta kiinteämääräisen hyvityksen päivitetyn kiinteän vakiomäärän, joka on 1080 euroa, vakavuutta ilmaisevalla kertoimella 10 ja Bulgarian tasavallan n-kertoimella, joka on 0,2, mikä johtaa 2160 euron suuruiseen päiväkohtaiseen määrään, joka kerrotaan tämän jälkeen niiden päivien lukumäärällä, joina rikkominen oli jatkunut, eli 833 päivällä. Kiinteämääräisen hyvityksen määrä tältä ajanjaksolta on 1799280 euroa
–
kertomalla 1.2.2024 (päivä, jona täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoitettiin ensimmäisen kerran) ja 13.2.2024 (sitä päivää edeltävä päivä, jona täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoitettiin toisen kerran) välisen ajanjakson osalta kiinteämääräisen hyvityksen päivitetyn kiinteän vakiomäärän (1080 euroa) vakavuutta ilmaisevalla kertoimella 7 ja Bulgarian tasavallan n-kertoimella, joka on 0,2, mikä johtaa 1512 euron suuruiseen päiväkohtaiseen määrään, joka kerrotaan tämän jälkeen niiden päivien lukumäärällä, joina rikkominen oli jatkunut, eli 12 päivällä. Kiinteämääräisen hyvityksen määrä tältä ajanjaksolta on 18144 euroa
–
kertomalla 14.2.2024 (päivä, jona täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoitettiin toisen kerran) ja rikkomisen päättymispäivän tai nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivän välisen ajanjakson osalta kiinteämääräisen hyvityksen päivitetyn kiinteän vakiomäärän (1080 euroa) vakavuutta ilmaisevalla kertoimella 5 ja Bulgarian tasavallan n-kertoimella, joka on 0,2, mikä johtaa 1080 euron suuruiseen päiväkohtaiseen määrään, joka on kerrottava ensimmäisen päivämäärän ja jommankumman toisen päivämäärän välisten päivien lukumäärällä.
110
Komissio toteaa vielä, että sen näin määrittämät määrät ylittävät Bulgarian tasavallan osalta vahvistetun 603000 euron suuruisen kiinteämääräisen hyvityksen vähimmäismäärän, joka ei siis ole enää merkityksellinen.
111
Vastauksessaan kanteen osittaista peruuttamista koskevaan komission asiakirjaan Bulgarian tasavalta vaatii unionin tuomioistuinta hylkäämään seuraamuksen määräämistä koskevan vaatimuksen tai toissijaisesti alentamaan vaaditun kiinteämääräisen hyvityksen määrän mahdollisimman pieneksi.
112
Bulgarian tasavallan esittämien uusien todisteiden johdosta 15.10.2025 toimittamissaan lisävaatimuksissa komissio ehdottaa, että vaaditun kiinteämääräisen hyvityksen kokonaismääräksi vahvistetaan 2458296 euroa, joka vastaa 1801440 euroa ajanjaksolta 20.10.2021–31.1.2024, 19656 euroa ajanjaksolta 1.2.2024–13.2.2024 ja 637200 euroa ajanjaksolta 14.2.2024–25.9.2025.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
– SEUT 260 artiklan 3 kohdan soveltaminen ja komission ehdottaman taloudellisen seuraamuksen määräämisen tarkoituksenmukaisuus
113
SEUT 260 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määrätään, että kun komissio saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT 258 artiklan nojalla katsoessaan, että asianomainen jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä velvollisuutensa ilmoittaa toimenpiteistä, joilla lainsäätämisjärjestystä noudattaen annettu direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, komissio voi, jos se katsoo tämän aiheelliseksi, ilmoittaa samalla sen olosuhteisiin nähden soveltuvaksi katsomansa kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon määrän, joka tämän jäsenvaltion olisi sen käsityksen mukaan suoritettava. SEUT 260 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa määrätään, että jos unionin tuomioistuin toteaa, ettei velvollisuutta ole täytetty, se voi määrätä asianomaisen jäsenvaltion suorittamaan kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon komission ilmoittaman määrän rajoissa, ja suoritus on maksettava unionin tuomioistuimen tuomiossaan määräämänä ajankohtana.
114
Koska – kuten tämän tuomion 84 kohdasta ilmenee – on osoitettu, että Bulgarian tasavalta ei ollut 19.5.2022 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä antanut direktiivin 2019/520 säännösten saattamiseksi osaksi kansallista oikeutta tarvittavia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, eikä näin ollen ilmoittanut niistä komissiolle, näin todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen kuuluu SEUT 260 artiklan 3 kohdan soveltamisalaan.
115
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan rahamääräisen seuraamuksen määräämisen tarkoituksenmukaisuuden arvioimiseksi unionin tuomioistuimen on päätettävä kussakin asiassa sen käsiteltäväksi saatettuun tapaukseen liittyvien olosuhteiden perusteella ja sen mukaisesti, minkä verran sen mielestä tarvitaan taivuttelua ja ennaltaehkäisevyyttä, niistä rahamääräisistä seuraamuksista, jotka ovat aiheellisia muun muassa vastaavien unionin oikeuden rikkomisten toistumisen ehkäisemiseksi (tuomio 25.4.2024, komissio v. Puola (Väärinkäytösten ilmoittajista annettu direktiivi), C‑147/23, EU:C:2024:346, 62 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
116
Kiinteämääräisen hyvityksen määräämisestä on katsottava, että kaikki todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen liittyvät oikeudelliset seikat ja tosiseikat eli se, ettei direktiivin 2019/520 täytäntöön panemiseksi tarvittavista laeista, asetuksista ja hallinnollisista määräyksistä ollut ilmoitettu lainkaan 19.5.2022 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, osoittavat, että käsiteltävän asian rikkomisia vastaavien unionin oikeuden rikkomisten toistumisen tehokas estäminen voi edellyttää kiinteämääräisen hyvityksen kaltaisen ennalta ehkäisevän toimenpiteen toteuttamista (ks. vastaavasti tuomio 25.2.2021, komissio v. Espanja (Henkilötietodirektiivi – Rikosasiat), C‑658/19, EU:C:2021:138, 70 kohta ja tuomio 29.2.2024, komissio v. Irlanti (Audiovisuaaliset mediapalvelut), C‑679/22, EU:C:2024:178, 73 kohta).
– Kiinteämääräisen hyvityksen määrä
117
Sen kiinteämääräisen hyvityksen laskemiseksi, joka jäsenvaltio voidaan velvoittaa maksamaan SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla, unionin tuomioistuimen on harkintavaltaansa käyttäen vahvistettava sen määrä siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteiden kannalta ja toisaalta oikeassa suhteessa rikkomiseen. Merkityksellisiin tekijöihin kuuluvat tältä osin todetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen vakavuus, sen ajanjakson pituus, jona tämä noudattamatta jättäminen on jatkunut, sekä kyseessä olevan jäsenvaltion maksukyky (tuomio 20.3.2025, komissio v. Bulgaria (Puhtaiden ja energiatehokkaiden tieliikenteen moottoriajoneuvojen edistämisestä annettu direktiivi), C‑480/23, EU:C:2025:194, 89 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
118
Aluksi on riittävää todeta siitä, että komissio vetoaa käsiteltävässä asiassa kyseessä olevien summien laskemiseksi tämän tuomion 108 kohdassa mainittuun 26.1.2024 julkaistuun tiedonantoonsa, että kyseisen tiedonannon viimeisen kohdan mukaan ”sen jälkeen kun tämä tiedonanto on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, komissio soveltaa päivitettyjä lukuja päätöksiin, jotka se tekee saattaakseen asian [unionin] tuomioistuimen käsiteltäväksi [SEUT] 260 artiklan nojalla”.
119
On myös kuitenkin muistutettava, että unionin tuomioistuimella SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla olevan harkintavallan yhteydessä komission tiedonantoihin sisältyvien kaltaiset suuntaviivat, joissa esitetään matemaattiset muuttujat ohjeellisina sääntöinä, eivät sido unionin tuomioistuinta vaan ne palvelevat avoimuuden, ennustettavuuden ja oikeusvarmuuden toteutumista itse komission toiminnassa, kun se tekee ehdotuksia unionin tuomioistuimelle (tuomio 25.4.2024, komissio v. Puola (Väärinkäytösten ilmoittajista annettu direktiivi), C‑147/23, EU:C:2024:346, 69 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
120
Aluksi on todettava rikkomisen vakavuudesta, ettei sitä voida vahvistaa soveltamalla automaattisesti vakavuutta ilmaisevaa kerrointa (tuomio 20.3.2025, komissio v. Bulgaria (Puhtaiden ja energiatehokkaiden tieliikenteen moottoriajoneuvojen edistämisestä annettu direktiivi), C‑480/23, EU:C:2025:194, 90 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Jos erityisesti oletetaan, että direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoittamista koskevan velvoitteen noudattamatta jättämisen on katsottava olevan yhtä vakava riippumatta siitä, mistä direktiivistä on kyse, komissio ei voi mukauttaa rahamääräisiä seuraamuksia niiden seurausten perusteella, joita tämän velvoitteen täyttämättä jättämisestä aiheutuu yksityisille ja julkisille eduille. Tältä osin on selvää, että seuraukset, joita jäsenvaltioille asetettujen velvoitteiden täyttämättä jättämisestä aiheutuu kyseessä oleville yksityisille ja julkisille eduille, voivat vaihdella paitsi jäsenvaltiosta toiseen myös sen direktiivin normatiivisen sisällön mukaan, jota ei ole pantu täytäntöön (tuomio 22.5.2025, komissio v. Bulgaria (Avoimesta datasta ja julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä annettu direktiivi), C‑237/23, EU:C:2025:373, 92 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
121
Nyt käsiteltävässä asiassa todetun rikkomisen vakavuuden tutkimiseksi on muistutettava, että velvoite toteuttaa toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että direktiivi pannaan täytäntöön kokonaisuudessaan, ja velvoite ilmoittaa näistä toimenpiteistä komissiolle ovat jäsenvaltioiden keskeisiä velvoitteita unionin oikeuden täyden tehokkuuden varmistamiseksi ja että näiden velvoitteiden noudattamatta jättämistä on näin ollen pidettävä selvästi vakavana (tuomio 20.3.2025, komissio v. Bulgaria (Puhtaiden ja energiatehokkaiden tieliikenteen moottoriajoneuvojen edistämisestä annettu direktiivi), C‑480/23, EU:C:2025:194, 91 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
122
Käsiteltävässä tapauksessa on korostettava, että direktiivi 2019/520 on erittäin tärkeä unionin oikeuden väline, koska sillä pyritään yhtäältä varmistamaan sähköisten tietullijärjestelmien yhteentoimivuus koko unionin tieverkostossa, moottoriteillä kaupungeissa ja kaupunkien välillä, valtateillä ja kantateillä sekä erilaisissa rakenteissa, kuten tunneleissa tai silloilla, ja losseilla, ja toisaalta helpottamaan ajoneuvojen rekisteröintitietojen rajatylittävää vaihtamista ajoneuvoista, joiden osalta minkä tahansa tyyppisiä tiemaksuja on laiminlyöty unionissa, ja niiden omistajista tai haltijoista.
123
Se, ettei kyseisen direktiivin säännöksiä panna täytäntöön, heikentää kuitenkin unionin oikeuden täyttä tehokkuutta ja sen yhtenäistä soveltamista.
124
Tältä osin on todettava, että – kuten tämän tuomion 75 kohdasta ilmenee – Bulgarian tasavalta ei ollut 19.5.2022 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä antanut säännöstä, jolla on tarkoitus varmistaa direktiivin 2019/520 täytäntöön paneminen kokonaisuudessaan ja jossa kyseisen direktiivin 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti viitataan tähän direktiiviin tai johon on liitetty tällainen viittaus, kun se julkaistaan virallisesti.
125
Bulgarian tasavalta vetoaa ensinnäkin olosuhteisiin, jotka liittyvät sekä Bulgariassa vallinneeseen kansalliseen poliittiseen asiayhteyteen että covid-19-pandemiaan ja jotka olisi kyseisen jäsenvaltion mukaan pitänyt ottaa huomioon määritettäessä käsiteltävässä tapauksessa kyseessä olevan rikkomisen vakavuutta ilmaisevaa kerrointa. Tämä argumentaatio ei kuitenkaan voi menestyä tämän tuomion 80–83 kohdassa esitetyistä syistä.
126
Toiseksi on todettava Bulgarian tasavallan viittavan tämän tuomion 45–47 kohdassa esitettyyn argumentaatioonsa, joka osoittaa sen mukaan, että voimassa olevan Bulgarian lainsäädännön säännökset täyttävät osan direktiivin 2019/520 vaatimuksista, mitä komissio ei ole sen mukaan arvioinut.
127
Tältä osin on muistutettava, että vaikkei jäsenvaltion väitteellä, jonka mukaan pelkästään direktiivin antamishetkellä voimassa olleen lainsäädännön perusteella olisi jo voitu katsoa, että kyseinen jäsenvaltio ei ole jättänyt noudattamatta velvoitteitaan ja että sillä, ettei direktiiviä ollut pantu täytäntöön, on ollut vain vähäinen vaikutus, voi tosin olla merkitystä arvioitaessa sitä, onko nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisen seuraamuksen määrääminen tarkoituksenmukaista, tämä väite voidaan ottaa huomioon arvioitaessa kyseessä olevan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen vakavuutta kiinteämääräisen hyvityksen määrän laskemiseksi (tuomio 22.5.2025, komissio v. Bulgaria (Avoimesta datasta ja julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä annettu direktiivi), C‑237/23, EU:C:2025:373, 99 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
128
Kuten komissio toteaa lisäksi vastauksessaan, nyt käsiteltävässä asiassa eräistä direktiivissä 2019/520 asetetuista velvoitteista säädettiin jo eurooppalaisen sähköisen tietullipalvelun ja sen teknisten osien määrittelystä 6.10.2009 tehdyssä komission päätöksessä 2009/750/EY (EUVL 2009, L 268, s. 11). On kuitenkin kiistatonta, että – kuten myös komissio huomauttaa – direktiivillä 2019/520 on tehty merkittäviä muutoksia aikaisempaan lainsäädäntöön ja että se sisältää useita uusia säännöksiä.
129
Ei siis voida katsoa, että Bulgarian tasavallan nyt käsiteltävässä tapauksessa esittämien kaltaisten kansallisten standardien olemassaolo ennen direktiivin 2019/520 antamista voisi olla tekijä, joka lieventää huomattavasti kyseessä olevan rikkomisen vakavuutta. Ei kuitenkaan ole osoitettu, että nyt käsiteltävässä tapauksessa todetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen seuraukset yksityisille ja julkisille eduille ovat olleet yhtä merkittäviä kuin ne olisivat, jos Bulgarian oikeusjärjestyksessä ei olisi mitään direktiivin 2019/520 säännösten sisältöä vastaavaa säännöstä.
130
Rikkomisen keston osalta tämän tuomion 33 ja 34 kohdasta ilmenee tämän jälkeen, että rikkominen on jatkunut lähes neljä vuotta.
131
Bulgarian tasavallan maksukyvyn määrittämisestä on lopuksi todettava, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan n-kertoimen laskentamenetelmässä ei ole otettava huomioon kyseisen jäsenvaltion väestömäärää (ks. vastaavasti tuomio 20.3.2025, komissio v. Bulgaria (Puhtaiden ja energiatehokkaiden tieliikenteen moottoriajoneuvojen edistämisestä annettu direktiivi), C‑480/23, EU:C:2025:194, 101 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
132
Bulgarian tasavallan bruttokansantuotetta (BKT) on sitä vastoin pidettävä hallitsevana tekijänä. Tämän osalta on myös otettava huomioon kyseisen jäsenvaltion BKT:n viimeaikainen kehitys, sellaisena kuin se on ajankohtana, jolloin unionin tuomioistuin tutkii asian tosiseikat (tuomio 20.3.2025, komissio v. Bulgaria (Puhtaiden ja energiatehokkaiden tieliikenteen moottoriajoneuvojen edistämisestä annettu direktiivi), C‑480/23, EU:C:2025:194, 102 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
133
Kun otetaan huomioon kyseiset seikat ja se harkintavalta, joka unionin tuomioistuimelle on annettu SEUT 260 artiklan 3 kohdassa, jonka mukaan unionin tuomioistuin ei voi sen kiinteämääräisen hyvityksen osalta, jonka se määrää suoritettavaksi, vahvistaa määrää, joka ylittää komission ilmoittaman määrän, on katsottava, että direktiivin 2019/520 32 artiklan 1 kohdan rikkomista vastaavien ja unionin oikeuden täyteen tehokkuuteen vaikuttavien rikkomisten toistumisen tehokas estäminen edellyttää sellaisen kiinteämääräisen hyvityksen määräämistä, jonka määräksi on vahvistettava 1900000 euroa.
Oikeudenkäyntikulut
134
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Bulgarian tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja Bulgarian tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja lisäksi korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Bulgarian tasavalta ei ole noudattanut sähköisten tietullijärjestelmien yhteentoimivuudesta ja tiemaksujen laiminlyöntiä koskevien tietojen rajatylittävän vaihtamisen helpottamisesta unionissa 19.3.2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/520 32 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole 19.5.2022 päivätyssä perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä siis ilmoittanut näistä toimenpiteistä Euroopan komissiolle.
2)
Bulgarian tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle 1900000 euron suuruinen kiinteämääräinen hyvitys.
3)
Bulgarian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: bulgaria.