62001CC0091_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Käsiteltävässä asiassa Italian tasavalta vaatii Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan 15.11.2000 tehdyn päätöksen 2001/779/EY,(2) jossa komissio toteaa valtiontuen, jonka Italia aikoi myöntää Solar Tech srl:lle (jäljempänä Solar Tech), olevan yhteismarkkinoille soveltumaton, koska sen intensiteetti ylittää kyseisessä tapauksessa sallitun enimmäisintensiteetin.
2. Italia väittää erityisesti, että kieltäytyessään sallimasta pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) tarkoitettua tuki-intensiteetin korotusta komissio rikkoo EY 87 ja EY 88 artiklaa, pienten ja keskisuurten yritysten valtion tukia koskevia yhteisön suuntaviivoja,(3) pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annettua komission suositusta 1996/280/EY(4) sekä luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Valtiontukea koskevat perustamissopimuksen määräykset
3. EY 87 artiklassa todetaan seuraavaa:
”1. Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
– –
3. Yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää:
a) tukea taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma;
–
c) tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla;
– – .”
4. EY 88 artiklassa todetaan seuraavaa:
”1. Komissio seuraa jatkuvasti jäsenvaltioiden kanssa niiden voimassa olevia tukijärjestelmiä. Se tekee jäsenvaltioille ehdotuksia yhteismarkkinoiden asteittaisen kehittämisen tai yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta aiheellisiksi toimenpiteiksi.
2. Jos komissio vaadittuaan niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa, toteaa, että valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty tuki ei 87 artiklan mukaan sovellu yhteismarkkinoille taikka että tällaista tukea käytetään väärin, se tekee päätöksen siitä, että asianomaisen valtion on komission asettamassa määräajassa poistettava tuki tai muutettava sitä.
– –
3. Komissiolle on annettava tieto tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta niin ajoissa, että se voi esittää huomautuksensa. Jos komissio katsoo, että tällainen suunnitelma ei 87 artiklan mukaan sovellu yhteismarkkinoille, se aloittaa 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn viipymättä. Jäsenvaltio, jota asia koskee, ei saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä, ennen kuin menettelyssä on annettu lopullinen päätös.”
Pienten ja keskisuurten yritysten valtion tukia koskevat suuntaviivat
5. Pk-yrityksille myönnettäviin tukiin katsotaan tarpeelliseksi soveltaa erikoiskohtelua. Syyt tähän on esitetty suuntaviivojen 1.2 kohdassa, jossa korostetaan ”pk-yritysten ratkaisevaa merkitystä (työpaikkojen luomisessa ja laajemmin sosiaalista vakautta ja taloudellista elinvoimaa edistävänä tekijänä). On kuitenkin ilmeistä, että pk-yritykset joutuvat kohtaamaan kehitystään mahdollisesti hidastavia esteitä. Vaikeudet pääoman ja luoton saamisessa ovat suurimpia puutteita: tietojen epätäydellisyys, rahoitusmarkkinoiden vastahakoisuus riskinotossa ja pk-yritysten tarjoamien vakuuksien rajallisuus ovat siihen pääasiallisia syitä. Pk-yritysten rajoittuneet voimavarat haittaavat myös niiden tiedonsaantia, erityisesti uusista teknologioista ja mahdollisista markkinoista. Lisäksi uusien säädösten täytäntöönpanosta seuraa usein niille korkeampia kustannuksia. Markkinoiden puutteet, jotka rajoittavat pk-yritysten yhteiskunnallisesti suotavaa kehitystä, ovat syynä komission perinteisesti myönteiseen suhtautumiseen pk-yritysten valtion tukeen siltä osin kuin tuki – – ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisön tavoitteiden toteuttamisen kanssa ristiriitaisella tavalla”.
6. Suuntaviivojen 4.2.1 kohdan neljännessä kappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tukea saavilla alueilla komissio voi hyväksyä sellaisen tuen pk-yrityksille, joka ylittää kyseisen alueen suurten yritysten alueellisille investointituille hyväksytyn tason
– –
– 15 bruttoprosenttiyksiköllä investointituesta [87 artiklan 3 kohdan a alakohdan] soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, jos tuki ei kokonaisuudessaan ole suurempi kuin 75 prosenttia netto.”(5)
7. Suuntaviivojen 3.2 kohdassa todetaan seuraavaa: ”Näiden suuntaviivojen soveltamiseksi (pk-yritykset) määritellään pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetun komission suosituksen mukaisesti.” Tämän jälkeen suuntaviivoissa esitetään kyseinen määritelmä(6) ja todetaan seuraavaa: ”Riippumattomuusedellytys, jonka mukaan suurella yrityksellä ei saa olla 25:tä prosenttia tai enempää pk-yrityksen pääomasta, on käytäntönä useissa jäsenvaltioissa, joissa tätä prosenttiosuutta pidetään kynnyksenä, jonka jälkeen valvonta on mahdollista.”
Pk-yritysten määritelmää koskeva suositus
8. Suosituksen liite on nimeltään ”Komission hyväksymä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmä”. Liitteen 1 artiklassa todetaan seuraavaa:
”1. Pienet ja keskisuuret yritykset, jäljempänä (pk-yritykset), määritellään yrityksiksi,
– joiden palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja
– joiden joko vuosiliikevaihto on enintään 40 miljoonaa ecua tai taseen loppusumma on enintään 27 miljoonaa ecua
– ja jotka täyttävät 3 kohdassa määritellyn perusteen riippumattomuudesta.
– –
3. Riippumattomia yrityksiä ovat ne yritykset, joiden pääomasta tai äänivaltaisista osakkeista 25 prosenttia tai enemmän ei ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk-yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää. Tämä kynnysarvo voidaan ylittää kahdessa seuraavassa tapauksessa:
– jos yritys on julkisten sijoitusyhtiöiden, riskipääomayhtiöiden tai sijoittavien laitosten omistuksessa edellyttäen, että nämä eivät yksin tai yhdessä valvo yritystä,
– jos yrityksen pääoma on jakautunut siten, että sen omistuksen määrittäminen ei ole mahdollista, ja jos yritys vakuuttaa voivansa täydellä syyllä olettaa, ettei 25 prosentin suuruinen tai suurempi osuus yrityksestä ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk-yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää.”
9. Suosituksen 1 artiklassa puolestaan
”Suositellaan, että jäsenvaltiot – –
– noudattavat liitteen 1 artiklan määräyksiä pk-yrityksiin, – – kohdistetuissa ohjelmissaan – – .”
10. 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Liitteen 1 artiklassa vahvistettuja kynnysarvoja on pidettävä ylärajoina. Jäsenvaltiot, Euroopan investointipankki ja Euroopan investointirahasto saavat tietyissä tapauksissa vahvistaa alempia kynnyksiä. Pannessaan täytäntöön joitakin politiikkojaan ne voivat lisäksi soveltaa ainoastaan henkilöstömäärää koskevaa perustetta, lukuun ottamatta sellaisia aloja, joihin sovelletaan erilaisia valtion tukia koskevia sääntöjä.”
11. Suosituksen johdanto-osan 18., 19. ja 22. kappaleessa todetaan seuraavaa:
”Myös riippumattomuus on yksi pääperusteista, sillä suureen ryhmittymään kuuluvalla pk-yrityksellä on käytettävissään sellaista rahoitusta ja tukea, joita vastaavan kokoisilla kilpailijoilla ei ole; – –
riippumattomuusperusteen osalta jäsenvaltioiden, EIP:n ja EIR:n olisi varmistettava, että määritelmää eivät kierrä tämän perusteen muodollisesti täyttävät yritykset, jotka ovat tosiasiassa yhden suuren yrityksen valvonnassa tai usean suuren yrityksen yhteisessä valvonnassa,
– –
tämän vuoksi pk-yritysten määrittelylle on asetettava sangen tiukat perusteet, jos niihin kohdistettavien toimenpiteiden on aidosti määrä hyödyttää yrityksiä, jotka kokonsa takia ovat epäedullisessa asemassa,
– – .”
Alueellista tukea koskevat monialaiset puitteet
12. Monialaisissa puitteissa alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille (jäljempänä monialaiset puitteet)(7) todetaan, että ”alueellista tukea suurille siirrettävissä oleville investointihankkeille on tarpeen valvoa järjestelmällisemmin” (1.1 kohta).
13. Monialaisten puitteiden 2.1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti ”ilmoitettava kaikista aloitteista alueellisen investointituen myöntämiseksi hyväksytyn järjestelmän puitteissa, jos jompikumpi seuraavista edellytyksistä täyttyy: i) hankkeen kokonaiskustannukset ovat vähintään 50 miljoonaa ecua, minkä lisäksi kasautunut tuen intensiteetti prosentteina sallituista investointikustannuksista on vähintään 50 prosenttia suurten yritysten alueellisesta enimmäistuen määrästä kyseisellä alueella ja tuen määrä uutta tai säilytettyä työpaikkaa kohden on vähintään 40 000 ecua, tai ii) tuen kokonaismäärä on vähintään 50 miljoonaa ecua”.
14. Monialaisten puitteiden 3.1 kohdassa todetaan seuraavaa:
”Komissio määrittelee 3.10 kohdassa esitetyn laskukaavan mukaisesti yksittäisen tukiehdotuksen tuen intensiteetin sallitun enimmäismäärän. Laskeminen aloitetaan määrittämällä tuen korkein mahdollinen bruttointensiteetti (tuen alueellinen enimmäismäärä), joka voidaan myöntää suurelle yritykselle kyseisellä alueella ilmoituksen antamisen aikana voimassa olevan sallitun tukijärjestelmän mukaan (kun kyseessä on tilapäistuki, sovelletaan kyseistä aluetta varten asetettua enimmäismäärää). Tämän jälkeen tähän prosenttilukuun sovelletaan kolmen erityisen arviointitekijän mukaisesti (katso jäljempänä) erilaisia mukautustekijöitä, jotta voidaan laskea kyseiselle hankkeelle myönnettävän tuen enimmäisintensiteetti. Sovellettaessa kolmatta perustetta, paikallisten vaikutusten osoitinta, voidaan ottaa käyttöön positiivinen tekijä tai bonus riippuen siitä, kuinka paljon hyötyä hanke todennäköisesti tuottaa kyseessä olevalle alueelle.”
15. Monialaisten puitteiden 3.2–3.10 kohdassa määritellään kolme tekijää – kilpailutekijä, pääoman ja työpaikkojen suhdeluku, alueellista vaikutusta osoittava tekijä – sekä laskukaava, jonka avulla niistä voidaan laskea tuen sallittu enimmäisintensiteetti. Monialaisten puitteiden 3.10 kohdan 3 alakohdan mukaan millekään hankkeelle annettava tuki ei saa ylittää alueellista enimmäismäärää.
Tapauksen käsittely komissiossa
16. Italia ilmoitti 24.11.1999 päivätyllä kirjeellä komissiolle tuesta, jonka se aikoi myöntää Solar Techille. Kyseessä oli 42 788 290 euron suuruinen avustus, jota ei tarvinnut maksaa takaisin, amorfisesta piistä valmistettuja kalvoja ja aurinkopaneeleja valmistavan tehtaan rakentamiseen Manfredonian kuntaan (Foggiaan), joka on EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue. Tuki myönnettiin 19.3.1999 allekirjoitetun Manfredonian alueen työllisyyden edistämistä koskevan sopimuksen toisen lisäpöytäkirjan perusteella (Secondo protocollo Aggiuntivo del Contratto d’Area per l’area di Manfredonia) komission 30.6.1997 päivätyllä kirjeellä(8) hyväksymän aluetukijärjestelmän nojalla. Kun otetaan huomioon hankkeen kokonaiskustannukset, kasautunut tuki-intensiteetti sekä tuen määrä luotuja työpaikkoja kohden, tuki kuului monialaisten puitteiden nojalla ilmoitusvelvollisuuden piiriin.
17. Vaikka ehdotetun tuen intensiteetti oli nettoavustusekvivalenttina (NAE)(9) 50,14 prosenttia, joka ylitti komission kyseessä olevalle alueelle salliman tuen enimmäisintensiteetin (40 prosenttia NAE), Italian mukaan tuki pitäisi sallia, koska Solar Tech täytti suuntaviivoissa asetetut pk-yrityksen kriteerit ja oli siten oikeutettu tuettujen alueiden pk-yrityksille tarkoitettuun 15 prosentin bruttoavustusekvivalentin(10) (BAE) korotukseen.
18. Komissio epäili sitä, voitiinko Solar Tech suuntaviivojen nojalla luokitella pk-yritykseksi ja kärsikö Solar Tech pk-yrityksille tyypillisistä haitoista, ja ilmoitti siksi Italialle 4.4.2000 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.(11)
19. Komissiosta vaikutti siltä, että vaikka Solar Tech muodollisesti täytti suuntaviivoissa esitetyt pk-yrityksiä koskevat edellytykset, useat seikat viittasivat siihen, että se kuului tosiasiassa suureen Permasteelisa-teollisuuskonserniin, jonka toimialaan kuuluvat suurten julkisten infrastruktuurihankkeiden ulkoverhoukset ja muut päällysteet. Vaikka vain 24 prosenttia Solar Techin osakkeista oli konsernin pääkauppayhtiön Permasteelisa SpA:n hallussa, loput 76 prosenttia omisti kolme henkilöä, joilla oli erityistehtävä Permasteelisa-konsernin hallinnossa ja määräysvalta konsernin holding-yhtiössä. Kävi myös ilmi, että Solar Tech oli (ainakin osittain) integroitu konserniin: sen tuotteet täydensivät konsernin tuotevalikoimaa tai kuuluivat osana siihen, ja Permasteelisa ilmeisesti tarjosi yritykselle logistiikkaan (jakeluun) ja rahoitukseen liittyvää tukea. Komissio epäili siksi, että ”Solar Techin oikeudellisella rakenteella kierretään pk-yrityksen määritelmää, ja suuryritys pääsee nauttimaan pk-yrityksille varatusta tuki-intensiteetistä”.
Komission päätös 15.11.2000
20. Komissio teki nyt käsiteltävänä olevan päätöksen 15.11.2000.
21. Perusteluissaan komissio totesi seuraavaa:
”34) Pk-yritysten tuen suuntaviivojen 1.2 kohdassa todetaan, että pk-yrityksillä on ratkaiseva merkitys työpaikkojen luomisessa, mutta ne joutuvat kohtaamaan kehitystään mahdollisesti hidastavia esteitä. Näitä esteitä ovat esimerkiksi vaikeudet saada pääomaa ja luottoa, tiedonsaantiongelmat, uuden teknologian saavuttamattomuus, markkinoille pääsyn vaikeudet ja uusien säädösten täytäntöönpanosta aiheutuvat kustannukset.
35) Pk-yrityksille tarkoitettu tuen korotus ei ole oikeutettu ainoastaan näiden yritysten yhteiselle edulle tarjoaman panoksen vuoksi, vaan myös sen vuoksi, että on tarpeen tasoittaa niitä haittoja, joita pk-yrityksille aiheutuu tämän myönteisen tehtävän hoitamisesta. On tarkistettava, että tuen korotus myönnetään ainoastaan niille yrityksille, jotka todella kärsivät mainituista haitoista. Erityisesti käytettävällä pk-yrityksen määritelmällä on pk-yrityksen käsite rajattava siten, että se käsittää ainoastaan ne y ritykset, joilla on kyseisiä myönteisiä ulkoisia vaikutuksia ja jotka kärsivät edellä mainituista haitoista. Määritelmä ei saa käsittää suurempia yrityksiä, joilla ei välttämättä ole myönteisiä ulkoisia vaikutuksia tai jotka eivät kärsi pk-yrityksille tyypillisistä haitoista, sillä niille myönnetyt tuet voivat entisestään vääristää kilpailua ja yhteisön sisäistä kauppaa.
Tämä periaate on mainittu 3.4.1996 annetussa komission suosituksessa, jonka johdanto-osan 22 kappaleessa mainitaan seuraavaa:
(Pk-yritysten määrittelylle on asetettava sangen tiukat perusteet, jos niihin kohdistettavien toimenpiteiden on aidosti määrä hyödyttää yrityksiä, jotka kokonsa takia ovat epäedullisessa asemassa.)
36) Sitä, onko Solar Tech pk-yritysten määritelmän mukainen yritys, on tutkittava näiden periaatteiden nojalla. Kyseinen yritys ei täytä niitä edellytyksiä, joiden nojalla sille voitaisiin myöntää pk-yrityksille tarkoitettu tuen korotus.
Tämän toteamuksen taustalla on se, että Solar Techiä on talouden kannalta pidettävä suuryritykseen eli Permasteelisa-konserniin kuuluvana yrityksenä, vaikka Permasteelisa omistaa vain 24 prosenttia Solar Techistä. Näiden kahden yrityksen välillä olevien talouteen, rahoitukseen ja organisaatioon liittyvien yhteyksien vuoksi Solar Techin ei tarvitse kärsiä ainakaan kovin suuressa määrin niistä haitoista, joista pk-yritykset usein kärsivät, ja jotka ovat perimmäisenä syynä sille, että näille yrityksille myönnetyn tuen enimmäismäärää korotetaan.”
22. Komission mielestä Solar Techin oli siksi katsottava kuuluvan Permasteelisa-konserniin. Tältä osin se viittasi konsernin ja Solar Techin kiinteisiin yhteyksiin, jotka olivat seurausta viimeksimainitun osakeomistuksista. Komissio muistutti myös, että Italian antamassa ilmoituksessa ”investoinnin syyksi mainitaan, että Permasteelisa-konserni, joka on suuriin julkisiin infrastruktuuritöihin tarkoitettujen innovatiivisten päällysteiden tuotannon ja asennuksen maailmanmarkkinajohtaja, haluaa kyseisellä hankkeella laajentaa tuotelajitelmaansa ja sisällyttää siihen aurinkoteknologian”. Komissio päätteli siksi, että koska Solar Techilla oli edellä kuvatun kaltaiset erittäin kiinteät yhteydet Permasteelisaan, sen ei todennäköisesti tarvitse kärsiä niistä haitoista, joista pk-yritykset usein kärsivät, erityisesti rahoituksen saatavuuden ja teknologiaan ja jakeluun liittyvien markkinoille pääsyn esteiden osalta. Päätöksessä todettiin siksi, ”ettei Solar Techiin voida soveltaa pk-yrityksille tarkoitettua tuen korotusta, sillä kyseinen yritys ei kärsi pk-yritysten tuen suuntaviivoissa tarkoitetuista pk-yrityksille tyypillisistä haitoista niiden talouteen, rahoitukseen ja organisaatioon liittyvien yhteyksien ansiosta, jotka sillä on Permasteelisaan. Näin ollen pk-yrityksille tarkoitettua bruttoavustusekvivalentiltaan 15 prosentin korotusta ei tässä tapauksessa voida soveltaa”. Tämän jälkeen komissio sovelsi monialaisissa puitteissa esitettyä kaavaa ja totesi, että suunnitellun tuen intensiteetti (45 prosenttia) ylitti monialaisten puitteiden 3.10 kohdan 3 alakohdan vastaisesti alueellisen enimmäisintensiteetin (40 prosenttia).
23. Päätöksen 1 artiklassa todetaan siksi seuraavaa:
”Valtiontuki, jonka Italia aikoo myöntää Solar Tech srl:lle ja jonka määrä on 42 788 290 euroa, ei sovellu yhteismarkkinoille, koska sen intensiteetti ylittää kyseisessä tapauksessa sallitun enimmäisintensiteetin (40 prosenttia NAE).
Italia ei saa panna täytäntöön tukea siltä osin, kuin sen intensiteetti ylittää nettoavustusekvivalenttina 40 prosenttia.”
Kumoamiskanne
24. Italian 19.2.2001 nostamassa kanteessa esitetään vain yksi kanneperuste, jossa on kolme osaa. Italia väittää, että päättäessään olla soveltamatta tapaukseen pk-yrityksille tarkoitettua korotettua tuki-intensiteettiä komissio rikkoi
– EY 87 artiklaa, suositusta ja suuntaviivoja
– EY 88 artiklan 1 kohtaa
– luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita.
25. Italia vaatii siksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan päätöksen ja velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
EY 87 artiklan, suosituksen ja suuntaviivojen väitetty rikkominen
26. Italia väittää ensinnäkin, että komissio on soveltanut väärin suositusta ja suuntaviivoja ja siten rikkonut sekä niitä että EY 87 artiklaa.
27. Italia väittää, että komissio perusti päätöksensä pk-yritysten määritelmään, joka poikkeaa suosituksessa ja suuntaviivoissa esitetystä määritelmästä. Solar Tech täytti selvästi yhteisön määritelmässä pk-yritykselle asetetut vaatimukset, erityisesti riippumattomuutta koskevan kriteerin. Komission olisi tullut noudattaa omia suuntaviivojaan ja soveltaa ainoastaan niissä esitettyjä kriteereitä. Sillä ei ollut asiassa minkäänlaista harkintavaltaa, ja koska suuntaviivoissa selkeästi esitetyt vaatimukset täyttyivät, komissio ei olisi saanut ottaa muita tekijöitä huomioon tai esittää muita arvioita. Lisäksi suuntaviivojen 4.2.1 kohdan neljännessä kappaleessa ei anneta minkäänlaisia valtuuksia arvioida, kärsiikö esitetyn määritelmän ehdot täyttävä pk-yritys tosiasiassa pk-yrityksille tyypillisistä haitoista. Koska Solar Tech täytti pk-yrityksen määritelmässä asetetut vaatimukset, näiden haittojen oli katsottava olevan olemassa. Näin ollen komission olisi pitänyt sallia tuki pk-yrityksille tarkoitetun korotetun enimmäisintensiteetin mukaisena.
28. Minusta nämä väitteet eivät ole vakuuttavia.
29. Pk-yrityksen määritelmä ja valtuudet sallia korotettu tuki-intensiteetti liittyvät kiinteästi toisiinsa, ja niitä käsitellään päätöksessä suurelta osin yhdessä; selkeyden vuoksi analysoin niitä kuitenkin tässä erikseen.
Suosituksessa ja suuntaviivoissa esitetty pk-yrityksen määritelmä
30. Komissio myönsi, että Solar Tech täyttää pk-yrityksen määritelmään sisältyvät muodolliset vaatimukset. Se katsoi kuitenkin, että koska Solar Techillä oli erittäin kiinteät yhteydet Permasteelisaan, sen oli katsottava kuuluvan Permasteelisa-konserniin, eikä se siksi kärsinyt pk-yrityksille tyypillisistä haitoista.
31. Ensiksi on huomautettava, että komission päätöksen perusteita ei ole kiistetty, koska jo ilmoituksenkin perusteella on selvää, että Solar Techin osakkeet omistaa joko Permasteelisa SpA tai kolme henkilöä, jotka ovat Permasteelisa-konsernin vaikutusvaltaisia osakkeenomistajia tai johtajia, että Solar Techin perustamisen tarkoituksena oli mahdollistaa Permasteelisa-konsernin tuotevalikoiman laajentaminen, että Solar Tech toimittaa huomattavan osan tuotannostaan suoraan konsernille ja että sillä on mahdollisuus hyötyä Permasteelisa-konsernin teknisestä osaamisesta, liikekontakteista ja taloudellisesta asemasta.
32. Ratkaiseva kysymys on, oliko komissiolla, kun se arvioi, täyttääkö Solar Tech pk-yrityksen määritelmään sisältyvän riippumattomuutta koskevan vaatimuksen, oikeus ottaa nämä tekijät huomioon, vai oliko keskityttävä tarkastelemaan yksinomaan sen muodollisen vaatimuksen täyttymistä, jonka mukaan yli 25 prosenttia pääomasta tai äänistä ei saa olla yhden tai useamman sellaisen yrityksen hallussa, joka ei ole pk-yritys.
33. Mielestäni komissiolla oli oikeus tulkita ja soveltaa riippumattomuutta koskevaa kriteeriä sen taustalla olevan tarkoituksen mukaisesti, joka on ilmaistu sekä suuntaviivoissa että suosituksen johdanto-osassa: tarve taata, että tukeen sovellettavista väljemmistä kynnysarvoista hyötyvät nimenomaan yritykset, joille pieni koko on haitta, eivätkä suureen konserniin kuuluvat yritykset, joiden käytössä on resursseja, joita vastaavan kokoisilla kilpailijoilla ei ole, ja jotka muodollisesta riippumattomuudestaan huolimatta ovat tosiasiassa suurten yritysten valvonnassa. Tässä yhteydessä on varmistettava, etteivät yritykset kierrä määritelmää täyttämällä vain muodolliset kriteerit.(12)
34. Kun tämä tarkoitus otetaan huomioon, minusta on täysin asianmukaista, että komissio arvioi muodollisten kriteerien lisäksi myös yrityksen olemusta. Solar Techin ja Permasteelisa-konsernin välinen suhde poikkeaa selvästi erillisten, riippumattomien yritysten välillä yleensä vallitsevasta suhteesta. Siksi Solar Techiä ei voida pitää ”todellisena” pk-yrityksenä, vaan suureen konserniin täysin integroituna yrityksenä, joka ei kärsi haitoista, joita pk-yrityksiä koskevilla säännöksillä pyritään kompensoimaan.
35. On totta, että suosituksessa ja suuntaviivoissa esitetään täsmälliset osakeomistusta koskevat kynnysarvot, joiden pohjalta yrityksen riippumattomuutta arvioidaan. Kiistatonta kuitenkin lienee, että vaikka kynnystä ei ylitettäisi, muut merkittävät tekijät saattavat joskus antaa viitteitä siitä, ettei yritys tosiasiassa ole riippumaton. Italia myönsikin tämän epäsuorasti kuulemistilaisuudessa todetessaan, ettei valvonta välttämättä edellytä tietynsuuruista osakeomistusta. Italian hallituksen asiamies viittasi sulautuma-asetukseen(13) esimerkkinä siitä, että valvontaa koskevat kriteerit on määritelty niin väljästi, että ne kattavat kaikki tilanteet, joissa on minkäänlainen mahdollisuus käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa.(14) Toisin kuin Italia, katson kuitenkin, ettei suosituksen tai suuntaviivojen sanamuoto estä komissiota omaksumasta tällaista lähestymistapaa silloin, kun se on tarpeen kyseisten välineiden tulkitsemiseksi niiden tarkoituksen mukaisesti ja tarkoituksen kanssa ristiriitaisten päätösten välttämiseksi.(15)
36. Italia väittää niin ikään, että suosituksessa määritellään yksiselitteisesti tapaukset, joissa 25 prosentin kynnysarvo voidaan ylittää tai alittaa.(16) Minusta näitä kahta tapausta koskevat määritelmät, joissa kynnysarvo voidaan ylittää, tukevat pikemminkin näkemystä, jonka mukaan yritys voidaan luokitella etuuskohteluun oikeutetuksi pk-yritykseksi ainoastaan, jos tosiseikat osoittavat, että yritys on aidosti riippumaton suuryrityksistä. Sama pätee suosituksen artikloihin, joissa todetaan, että jäsenvaltiot voivat ”tietyissä tapauksissa” vahvistaa liitteen 1 artiklassa vahvistettuja kynnysarvoja alempia kynnyksiä. Tämän harkintavallan tarkoituksena on selvästi varmistaa, että pk-yrityksille tarkoitettua etuuskohtelua hakeva yritys todella on pk-yritys.
37. En hyväksy myöskään Italian väitettä, jonka mukaan komissio rikkoi EY 87 artiklaa.
38. Suuntaviivoja tai muuta ”soft law’ta”, jonka tavoitteena on tiedottaa ja esitellä yksinkertaistetussa muodossa perusteita, joita komissio aikoo soveltaa tutkiessaan, onko suunniteltu tuki yhteismarkkinoille soveltuvaa, annettaessa ei missään tapauksessa voida rikkoa EY 87 artiklaa,(17) eivätkä ne vapauta komissiota velvollisuudesta arvioida kutakin tapausta kyseisessä määräyksessä esitettyjen kriteerien pohjalta. Komissio voi tarvittaessa kumota suuntaviivat tai muuttaa niitä.(18) Tällaisten asiakirjojen hyväksyminen ei rajoita millään tavalla komission harkintavaltaa.(19) Näin ollen komissio voi poiketa suuntaviivoista, jos niiden soveltaminen kyseisessä tapauksessa loukkaisi EY 87 artiklaa.
39. Kuten edellä on selitetty, katson joka tapauksessa, ettei komissio tässä tapauksessa poikennut suuntaviivoista, vaan ainoastaan sovelsi niihin sisältyvää pk-yrityksen määritelmää suuntaviivojen tarkoituksen mukaisesti. Sitä, että komissio katsoi, ettei suuryritykseen kuuluvaa yritystä voida pitää pk-yrityksenä, ei voida pitää EY 87 artiklaan kohdistuvana rikkomisena. Soveltamalla eri tilanteissa – suuryritysten ja pk-yritysten kohdalla – eri kohtelua komissio myös varmisti yhdenvertaisen kohtelun periaatteen(20) noudattamisen.
Valtuudet sallia tuen sallitun enimmäisintensiteetin korotus
40. Edellisessä jaksossa totesin komission näkemyksen, jonka mukaan Solar Tech ei ole pk-yritys, olevan perusteltu.
41. Lisäksi katson, että vaikka Solar Techin olisi katsottu olevan pk-yritys, se ei silti olisi ollut automaattisesti oikeutettu pk-yrityksille tarkoitetun tuen sallitun enimmäisintensiteetin korotukseen.
42. Suuntaviivojen 4.2.1 kohdan neljännessä kappaleessa todetaan, että ”komissio voi
hyväksyä sellaisen tuen pk-yrityksille, joka ylittää kyseisen alueen suurten yritysten alueellisille investointituille hyväksytyn tason”(21) eri alueilla eri prosenttimäärillä, kyseessä olevan alueen kohdalla 15 prosentilla. Sanamuodosta käy ilmi, ettei komissiolla ole velvollisuutta sallia mitään korotuksia, mutta se voi tehdä niin.
43. Lisäksi toisin kuin Italia väittää, tekstissä ei tehdä eroa arviossa huomioon otettavien erityyppisten seikkojen välillä. Mikä ratkaisevinta, siinä ei rajoiteta arviota markkinaolosuhteisiin ja siten estetä komissiota arvioimasta yrityksen asemaa. Komissiolla oli näin ollen oikeus ottaa huomioon se, että koska Solar Tech oli integroitunut Permasteelisa-konserniin, se ei kärsinyt pk-yrityksille tyypillisistä haitoista. Komissio ilmaisee asian seuraavasti: ”Yhteisön edellytysten muodollinen täyttäminen ei kuitenkaan riitä oikeuttamaan pk-yrityksille tarkoitettua tuen korotusta, joka, kuten edellä on esitetty, on varattava vain niille yrityksille, jotka kärsivät yrityksen kokoon liittyvistä haitoista. Solar Tech ei kärsi näistä haitoista sen ansiosta, että sillä on tiiviit yhteydet Permasteelisaan.”(22) Lopuksi, kuten komissio huomauttaa, on perusteltua rajoittaa sellaisille yrityksille annettavaa tukea, jotka eivät tosiasiassa ole pk-yrityksiä, koska tällainen tuki saattaisi vääristää kilpailua markkinoilla.
44. Olen siksi vakuuttunut siitä, että komissiolla oli sen käyttäessä sille suuntaviivojen 4.2.1 kohdan neljännessä kappaleessa annettua harkintavaltaa tällä perusteella oikeus evätä tuen enimmäisintensiteetin korotus.
45. Komissio ei näin ollen tulkinnut tai soveltanut väärin tuen enimmäisintensiteetin korotuksen sallimisen kriteerejä varmistaessaan, ettei korotus hyödytä suureen konserniin integroitunutta yritystä, joka ei kärsi pk-yrityksille tyypillisistä haitoista. Edellä mainituista syistä kanteen ensimmäinen osa on hylättävä.
46. Loppuhuomautus on kuitenkin tarpeen.
47. Kirjallisissa kannanotoissaan ja kuulemisessa komissio esitti myös väitteen, että Solar Techin tapauksessa tuen enimmäismäärän korotuksen edellytykset luotiin keinotekoisesti ja että tällainen toiminta oli ”oikeuden väärinkäyttöä”.
48. Vaikka epäilykset pk-yritysten määritelmän mahdollisesta kiertämisestä nousivat esille EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn käynnistämistä koskevan päätöksen yhteydessä, tämä toteamus ei näytä olevan nyt tarkasteltavana olevan päätöksen perustana. Komissio ei voi näin ollen käyttää tätä perustelua tämän käsittelyn yhteydessä, ja siksi sitä ei ole tarpeen käsitellä.
EY 88 artiklan väitetty rikkominen
49. Italia väittää lisäksi komission rikkoneen EY 88 artiklan 1 kohtaa, jossa todetaan seuraavaa: ”Komissio seuraa jatkuvasti jäsenvaltioiden kanssa niiden voimassa olevia tukijärjestelmiä. Se tekee jäsenvaltioille ehdotuksia yhteismarkkinoiden asteittaisen kehittämisen tai yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta aiheellisiksi toimenpiteiksi.”
50. Väitteen takana on oletus, että komissio rikkoi näitä velvollisuuksia poiketessaan suosituksesta ja suuntaviivoista. Kuten kuitenkin edellä totesin, komissio ei mielestäni ole poikennut näistä välineistä.
51. Tämäkin väite on siksi hylättävä.
Luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden väitetty rikkominen
52. Italia väittää myös, että päätös loukkaa Solar Techin luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuuden periaatetta.
53. Italian näkemyksen mukaan Solar Techillä oli oikeus luottaa suosituksessa ja suuntaviivoissa esitettyihin täsmällisiin vaatimuksiin ja sovittaa oikeudelliset järjestelynsä niiden mukaisiksi. Se saattoi näin ollen kohtuudella olettaa, että jos se täyttää kyseiset vaatimukset, se on oikeutettu tuen enimmäisintensiteetin korotukseen. Italia katsoo, että komission uusi tulkinta on loukannut tätä luottamuksensuojaa ja heikentänyt oikeusvarmuutta pk-yrityksiä koskevan yhteisön järjestelmän soveltamisen edellytysten osalta.
54. En yhdy tähän näkemykseen.
55. Pitää tosin jossakin määrin paikkansa, että yritys, joka täyttää komission suuntaviivoissa esitetyt vaatimukset ja ehdot, voi kohtuudella olettaa olevansa oikeutettu kyseessä olevaan etuuteen.
56. Kyseessä olevassa tapauksessa, ja ottaen erityisesti huomioon Permasteelisa-konsernin ja Solar Techin väliset erilaiset yhteydet, on kuitenkin vaikea ymmärtää, miten Solar Tech olisi voinut perustellusti olettaa täyttävänsä sovellettavat yrityksen olemusta koskevat kriteerit, koska se oli selvästi integroitunut kyseiseen konserniin eikä kärsinyt haitoista, joita pk-yrityksille tarkoitetulla yhteisön järjestelmällä pyritään kompensoimaan. Päinvastoin, oli selvää, että tuen enimmäisintensiteetin korotuksen salliminen Solar Techin kohdalla olisi ollut vastoin suosituksen ja suuntaviivojen edellä mainittua tarkoitusta.
57. Lisäksi väitettä, että Solar Tech saattoi perustellusti olettaa olevansa oikeutettu tuen enimmäismäärän korotukseen ja että oikeusvarmuutta rikottiin, vastaan voidaan esittää vielä yksi perustelu.
58. Vaikka Solar Tech täyttäisi yhteisön järjestelmässä pk-yritykselle asetetut kriteerit, suunnitellusta tuesta täytyisi silti ilmoittaa komissiolle, jotta se tutkisi sitä monialaisten puitteiden nojalla, kuten Italian hallitus totesi toisessa lisäpöytäkirjassa (Secondo Protocollo), jossa tuki Solar Techille myönnettiin.(23) Vaikka kyseessä olisi komissiolle aiemmin ilmoitettu ja luvan saanut alueellisen tukijärjestelmän puitteissa myönnettävä tuki, monialaisten puitteiden soveltamisalaan kuuluvista hankkeista on annettava uusi ilmoitus, joka tutkitaan perusteellisesti. Puitteiden tarkoitukseksi on ilmoitettu sellaisten kilpailua vääristävien vaikutusten rajoittaminen, joita suurille investoinneille ja yleensä suurille yrityksille annettava alueellinen tuki helposti aiheuttaa.
59. Solar Techillä ei siksi ollut aihetta luottaa komission arvioinnin myönteiseen tulokseen, varsinkaan suuntaviivojen nojalla tehtävän pk-yrityksille tarkoitetun tuen sallitun enimmäismäärän korotuksesta. Vaikka yritys luokiteltaisiin pk-yritykseksi, komissiolla ei ole velvollisuutta myöntää korotusta, sillä on ainoastaan oikeus tehdä niin. Kun otetaan huomioon monialaisten puitteiden tarkoitus ja Solar Techin ominaisuudet, mielestäni oli täysin ennakoitavissa, että komissio kieltäytyisi myöntämästä lupaa.
60. Tämäkin väite on siksi hylättävä.
Ratkaisuehdotus
61. Ehdotan siis, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin
1) hylkää kanteen
2) määrää Italian tasavallan maksamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) .
(2)
–	EYVL 2001, L 292, s. 45.
(3)
–	EYVL 1996, C 213, s. 4.
(4)
–	EYVL L 107, s. 4.
(5)
– Tukea saavat alueet ovat alueita, jotka ovat EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla oikeutettuja saamaan aluetukea. Kullakin jäsenvaltiolla on oma aluetukikartta, jossa yksilöidään tukea saavat alueet sekä tuen enimmäisintensiteetit. Aluetukikartat ovat komission hyväksymiä.
(6)
–	Katso jäljempänä 8 kohta.
(7)
–	EYVL 1998, C 107, s. 7.
(8)
–	Tuki N 27/A/97, komission kirje 30.6.1997, SG(97) D/4949. Vaikka tuki myönnettiin ennen ilmoitusta, tukipäätöksessä vastaanottajalle ilmoitetaan maksamisen ehdoksi komission antama hyväksyntä, joten tukea ei voida pitää ilmoittamattomana tukena.
(9)
–	Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (EYVL 1998, C 74, s. 9) liitteessä I selitetään seuraavaa: ”Nettoavustusekvivalentin (NAE) laskemiseksi kaikki investointiin (1) tietyssä maassa liittyvät tukimuodot kootaan yhden yhteisen nimittäjän eli nettointensiteetin alle, jotta niitä voitaisiin verrata keskenään tai ennalta määrättyjen tukikattojen kanssa.” (s. 191)
(10)
–	Avustusten nimellisarvo osuutena investointikustannuksista (ennen veroja).
(11)
–	EYVL 2000, C 142, s. 11.
(12)
–	Katso edellä 5 kohdassa mainittu suuntaviivojen 1.2 kohta ja edellä 11 kohdassa mainitut suosituksen johdanto-osan kappaleet.
(13)
–	Yrityskeskittymisen valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL 1989, L 395, s. 1).
(14)
–	Sulautuma-asetuksen 3 artiklassa määrätään muun muassa seuraavaa: :
3.	Tässä asetuksessa tarkoitettu määräysvalta perustuu oikeuksiin, sopimuksiin ja muihin keinoihin, jotka joko erikseen tai yhdessä ja ottaen huomioon asiaan liittyvät tosiasialliset ja oikeudelliset olosuhteet antavat mahdollisuuden käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa yrityksessä, ja erityisesti:
a) omistusoikeuteen yrityksen kaikkiin tai joihinkin varoihin taikka käyttöoikeutta niihin;
b) oikeuksiin tai sopimuksiin, joiden perusteella saadaan ratkaiseva vaikutusvalta yrityksen toimielinten kokoonpanossa, äänestyksissä tai päätöksissä.
4.	Määräysvallan ovat saaneet henkilöt tai yritykset, jotka:
a) ovat kyseisten oikeuksien haltijoita tai kyseisten sopimusten mukaisia edunsaajia; taikka
b) olematta kyseisten oikeuksien haltijoita tai kyseisten sopimusten mukaisia edunsaajia voivat käyttää niiden mukaisia oikeuksia.”
(15)
–	Lienee tarpeen huomauttaa, että suositus on hiljattain korvattu mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6.5.2003 annetulla komission suosituksella 2003/361/EY (EYVL L 124, s. 36), jossa määritellään täsmällisemmin ”riippumaton yritys” (ks. erityisesti liitteen 3 artikla). Jos käsiteltävään tapaukseen olisi sovellettu tätä suositusta, Solar Tech ei selvästikään olisi täyttänyt pk-yritykselle asetettuja kriteerejä.
(16)
–	Ks. suosituksen liitteen 1 artiklan 3 kohdan toinen osa (suuntaviivoissa vastaava kohta sisältyy 3.2 kohdan toiseen kappaleeseen) ja suosituksen suositusosan 2 artikla.
(17)
–	Katso asia 310/85, Deufil v. komissio, tuomio 24.2.1987 (Kok. 1987, s. 901, 22 kohta); asia C-351/98, Espanja v. komissio, tuomio 26.9.2002 (Kok. 202, s. I-8031, 53 kohta); asia T-380/94, AIUFASS ja AKT v. komissio, tuomio 12.12.1996 (Kok. 1996, s. II-2169, 57 kohta); asia T-149/95, Ducros v. komissio, tuomio 5.11.1997 (Kok. 1997, s. II-2031, 61 kohta) ja asia T-214/95, Het Vlaamse Gewest v. komissio, tuomio 30.4.1998 (Kok. 1998, s. II-717, 79 kohta).
(18)
–	Edellä alaviitteessä 17 mainittu asia Het Vlaamse Gewest, määräyksen 89 kohta.
(19)
–	Vrt. julkisasiamies Warnerin lausunto asiassa 81/72 komissio v. neuvosto (Kok. 1973, s. 575, s. 592).
(20)
–	Edellä alaviitteessä 17 mainittu asia Het Vlaamse Gewest, määräyksen 89 kohta.
(21)
–	Kursivointi tässä.
(22)
–	Päätöksen 44 kohta.
(23)
–	Ks. edellä 16 kohta.