Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
LAILA MEDINA
5 päivänä kesäkuuta 2025(1)
Asia C‑111/24 P
German Khan
vastaan
Euroopan unionin neuvosto
Valitus – Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet – Varojen jäädyttäminen – Valittajan nimen sisällyttäminen kyseessä olevien henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luetteloihin – Päätöksen 2014/145/YUTP 2 artiklan 1 kohdan
g alakohta – Tulkinta – Käsite ”johtava liike-elämän edustaja” – Henkilökohtainen käyttäytyminen Venäjän federaation hallitukseen vaikuttamisen osalta – Kaikki luetteloon merkitsemistä koskevat kriteerit riitauttavien kanneperusteiden tutkinta unionin yleisessä tuomioistuimessa – Prosessiekonomia – Tehokas oikeussuoja – Oikeus hyvään maineeseen – Tehottomuus
I       Johdanto
1.        Tämä ratkaisuehdotus koskee German Khanin(2) valitusta, jonka tavoitteena on saada kumotuksi tuomio 29.11.2023, Khan v. neuvosto (T‑333/22, EU:T:2023:758).(3) Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi tuomiolla kanteen, jonka valittaja oli SEUT 263 artiklan perusteella nostanut seuraavista säädöksistä:
–        rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta annetun päätöksen 2014/145/YUTP muuttamisesta 15.3.2022 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2022/429 (EUVL 2022, L 87 I, s. 44) ja Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 269/2014 täytäntöönpanosta 15.3.2022 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2022/427 (EUVL 2022, L 87 I, s. 1)(4) sekä
–        rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta annetun päätöksen 2014/145/YUTP muuttamisesta 14.9.2022 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2022/1530 (EUVL 2022, L 239, s. 149) ja Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 269/2014 täytäntöönpanosta 14.9.2022 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2022/1529 (EUVL 2022, L 239, s. 1),(5)
siltä osin kuin kyseisissä säädöksissä sisällytetään valittajan nimi mainittujen säädösten liitteinä oleviin luetteloihin. Euroopan unionin neuvosto esti kyseisillä säädöksillä valittajan pääsyn jäsenvaltioiden alueelle ja kauttakulun niiden alueiden kautta sekä jäädytti kaikki hänen kyseisillä alueilla olevat varansa ja taloudelliset resurssinsa.
2.        Tämä asia on ensimmäisiä valituksia unionin tuomioistuimessa rajoittavista toimenpiteistä, jotka neuvosto hyväksyi vuonna 2022 sen jälkeen, kun Venäjän federaation asevoimat olivat hyökänneet Ukrainaan.(6) Suuren jaoston kokoonpanossa istuva unionin tuomioistuin saa näin ensisijaisesti mahdollisuuden tulkita kriteeriä, josta säädetään päätöksen 2014/145/YUTP,(7) sellaisena kuin se oli muutettuna päätöksellä (YUTP) 2022/329,(8) 1 artiklan 1 kohdan
e alakohdassa ja 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa sekä asetuksen (EU) N:o 269/2014,(9) sellaisena kuin se oli muutettuna asetuksella (EU) 2022/330,(10) 3 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa. Kriteeriin viitataan yleisesti nimityksellä g-kriteeri, ja siinä säädetään, että luetteloon on merkittävä johtavat liike-elämän edustajat, jotka toimivat sellaisilla talouden aloilla, jotka muodostavat merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle.
3.        Valittaja väittää muun muassa, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti päätöksen 2014/145, sellaisena kuin se oli muutettuna, 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaa,(11) pääasiallisesti, koska unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei neuvoston tarvitse g alakohdassa säädetyn kriteerin täyttymiseksi osoittaa luetteloon merkittävän henkilön osalta tiettyä käytöstä tai osallisuutta, kuten vaikutusvaltaa Venäjän federaation hallitukseen, eikä osoittaa yhteyttä kyseisen maan hallintoon. Lisäksi hän väittää, että unionin yleinen tuomioistuin toimi väärin jättäessään tutkimatta ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt kanneperusteet, jotka koskevat hänen merkitsemistään luetteloon päätöksen 2014/145, sellaisena kuin se oli muutettuna, 2 artiklan 1 kohdan
d alakohdan mukaisesti.
4.        Tämä asia liittyy seuraaviin asioihin: Dmitry Alexandrovich Pumpyanskiyn valitus asiassa C‑696/23 P, Tigran Khudaverdyanin valitus asiassa C‑704/23 P, Viktor Filippovich Rashnikovin valitus asiassa C‑711/23 P ja Dmitry Arkadievich Mazepinin valitus asiassa C‑35/24 P. Valitukset koskevat unionin yleisen tuomioistuimen tuomioita, joissa vahvistetaan edellä mainittujen henkilöiden sisällyttäminen rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloon päätöksen 2014/145, sellaisena kuin se oli muutettuna, 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan nojalla. Tänään annetaan myös mainittuja asioita koskevat ratkaisuehdotukset, joissa keskityn niihin erityisseikkoihin, joita unionin tuomioistuin on pyytänyt minua tarkastelemaan kyseiseen säännökseen sisältyvän luetteloon merkitsemistä koskevan kriteerin tulkinnan osalta erityisesti valittajien esittämien tärkeimpien yhteisten perustelujen pohjalta.
II     Tosiseikat ja oikeudenkäyntimenettely
A       Oikeusriidan aiemmat vaiheet
5.        Oikeusriidan aiemmat vaiheet on kuvattu valituksenalaisen tuomion 2–18 kohdassa. Tässä ratkaisuehdotuksessa oikeusriidan vaiheet voidaan tiivistää viittaamalla seuraaviin riidattomiin tosiseikkoihin.
6.        Valittaja on liike-elämän edustaja ja Venäjän sekä Israelin kansalainen.
7.        Euroopan unionin neuvosto antoi 17.3.2014 SEU 29 artiklan perusteella päätöksen 2014/145. Samana päivänä neuvosto antoi SEUT 215 artiklan perusteella asetuksen N:o 269/2014. Kumpikin säädös koskee Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta toteutettavia rajoittavia toimenpiteitä.
8.        Neuvosto antoi 25.2.2022 sekä päätöksen 2022/329, jolla muutettiin päätöstä 2014/145, että asetuksen 2022/330, jolla muutettiin asetusta N:o 269/2014. Säädöksillä muutettiin muun muassa kriteerejä, joiden mukaisesti luonnollisiin henkilöihin, oikeushenkilöihin, yhteisöihin tai elimiin voidaan kohdistaa kyseessä olevia rajoittavia toimenpiteitä.
9.        Päätöksen 2014/145, sellaisena kuin se oli muutettuna päätöksellä 2022/329,(12) 1 artiklan 1 kohdan b ja e alakohdassa kielletään sellaisten luonnollisten henkilöiden pääsy jäsenvaltioiden alueelle ja kauttakulku niiden alueiden kautta, jotka täyttävät tietyt kriteerit, jotka ovat aineellisesti identtisiä kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan d ja g alakohdassa säädettyjen kriteerien kanssa. Viimeksi mainitussa säännöksessä vuorostaan säädetään kyseiset kriteerit täyttävien luonnollisten henkilöiden varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämisestä.
10.      Muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan d ja g alakohta kuuluvat sanatarkasti seuraavasti:
”1.      Jäädytetään kaikki varat ja taloudelliset resurssit, jotka kuuluvat seuraaville, liitteessä luetelluille tahoille tai ovat niiden omistuksessa, hallussa tai määräysvallassa:
– –
d)      luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, yhteisöt tai elimet, jotka antavat aineellista tai taloudellista tukea niille venäläisille päättäjille tai hyötyvät niistä venäläisistä päättäjistä, jotka ovat vastuussa Krimin liittämisestä tai Ukrainan vakauden horjuttamisesta;
– –
g)      johtavat liike-elämän edustajat tai oikeushenkilöt, yhteisöt tai elimet, jotka toimivat sellaisilla talouden aloilla, jotka muodostavat merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle, joka on vastuussa Krimin liittämisestä ja Ukrainan vakauden horjuttamisesta
– –”
11.      Asetuksessa N:o 269/2014, sellaisena kuin se oli muutettuna asetuksella 2022/330,(13) velvoitetaan toteuttamaan varojen jäädyttämistä koskevia toimenpiteitä ja määritellään kyseistä varojen jäädyttämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt pääosin samaa sanamuotoa käyttäen kuin muutetussa päätöksessä 2014/145. Muutetun asetuksen N:o 269/2014 3 artiklan 1 kohdan d ja g alakohdassa toistetaan olennaisilta osin mainitun päätöksen 2 artiklan 1 kohdan d ja g alakohta.
12.      Neuvosto antoi alkuperäiset säädökset 15.3.2022 Ukrainan vakavan tilanteen vuoksi. Valittajan nimi lisättiin muutetun päätöksen 2014/145 liitteessä olevaan luetteloon ja muutetun asetuksen N:o 269/2014 liitteessä 1 olevaan luetteloon seuraavin perustein:
”[Valittaja] on suuri osakkeenomistaja muun muassa Alfa Bankin omistavassa Alfa Group konglomeraatissa, joka on Venäjän suurimpia veronmaksajia. Hänen uskotaan olevan yksi Venäjän vaikutusvaltaisimmista henkilöistä. Kuten muillakin Alfa Bankin omistajilla (Mikhail Fridman ja Petr Aven) hänellä on läheinen suhde Vladimir Putiniin ja Putin ja [valittaja] saavat jatkuvasti vastavuoroista hyötyä tästä suhteesta. Alfa Groupin omistajille on tästä suhteesta liiketoiminnallista ja oikeudellista hyötyä. Vladimir Putinin vanhin tytär Maria johti Alfa-Endo-hyväntekeväisyyshanketta, jonka rahoittaja oli Alfa Bank. Vladimir Putin palkitsi Alfa Groupin Venäjän viranomaisille osoittaman uskollisuuden antamalla poliittista apua Alfa Groupin ulkomaisia investointeja koskeville suunnitelmille.
Näin ollen hän on antanut aktiivisesti aineellista tai taloudellista tukea niille venäläisille päättäjille ja hyötynyt niistä venäläisistä päättäjistä, jotka ovat vastuussa Krimin liittämisestä tai Ukrainan vakauden horjuttamisesta. Hän on myös yksi johtavista venäläisistä liike-elämän edustajista, jotka toimivat sellaisilla talouden aloilla, jotka muodostavat merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle, joka on vastuussa Krimin liittämisestä ja Ukrainan vakauden horjuttamisesta.”
13.      Neuvosto julkaisi 16.3.2022 Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EUVL 2022, C 121 I, s. 1) ilmoituksen henkilöille, joihin sovelletaan alkuperäisissä säädöksissä säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä.
14.      Valittaja pyysi 21.3.2022, että neuvosto antaisi hänen tutustua asiakirjoihin, joiden perusteella häneen kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet on hyväksytty. Neuvosto myöntyi pyyntöön 29.3.2022.
15.      Valittaja teki 1.6.2022 neuvostolle uudelleentarkastelupyynnön.
16.      Neuvosto antoi 14.9.2022 pysyttävät säädökset, joilla valittajaa vastaan toteutettujen toimenpiteiden voimassaoloa jatkettiin 15.3.2023 asti. Perusteita, joilla hänen nimensä oli sisällytetty riidanalaisiin luetteloihin, ei muutettu.
B       Menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
17.      Valittaja nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 6.6.2022 toimittamallaan kirjelmällä kanteen alkuperäisten säädösten kumoamiseksi. Valittaja toimitti myöhemmin kanteen tarkistamista koskevan kirjelmän muuttaakseen kanteessa esitettyjä vaatimuksia niin, että niihin sisällytetään pysyttämissäädöksiä koskeva kumoamiskanne.
18.      Valittaja esitti kanteensa tueksi kolme kanneperustetta, joissa hän pääasiallisesti väitti ensiksi, että muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdalla ei ole oikeusperustaa, ja toiseksi, että suhteellisuusperiaatetta ei ollut noudatettu, ja kolmanneksi hän vetosi ilmeiseen arviointivirheeseen. Istunnossa valittaja totesi, että hänen tarkoituksenaan oli ensimmäisen ja toisen edellä mainitun kanneperusteen avulla oikeastaan esittää muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaa koskeva lainvastaisuusväite SEUT 277 artiklan nojalla. Lisäksi valittaja esitti kanteen tarkistamista koskevassa kirjelmässään neljännen kanneperusteen, joka koski pysyttämissäädöksiä ja jossa valittaja väitti, että olennaisia menettelyvaatimuksia ei ollut noudatettu, ja erityisesti, että säännöllisen uudelleentarkastelun ja perustelujen esittämisen velvoitteita oli laiminlyöty.
19.      Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisessa tuomiossa valittajan kanteen esittämällä siihen muun muassa seuraavat perusteet.
20.      Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi ensinnäkin valittajan väitteen, jonka mukaan muutetun päätöksen 2014/145/EY 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa säädetty kriteeri on lainvastainen oikeusperustan puuttumisen vuoksi. Unionin yleinen tuomioistuin huomautti tältä osin, että riidanalaiset säädökset perustuvat perussopimuksiin ja päätösten 2022/429 ja 2022/1530 osalta erityisesti SEU 29 artiklaan ja täytäntöönpanoasetusten 2022/427 ja 2022/1529 osalta erityisesti SEUT 215 artiklaan. Kyseisillä säädöksillä on siis asianmukainen oikeusperusta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla.(14) Unionin yleinen tuomioistuin totesi lisäksi, että neuvostolle annetaan SEUT 215 artiklan 2 kohdassa mahdollisuus toteuttaa rajoittavia toimenpiteitä ilman muita edellytyksiä kuin että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston 2 luvun mukaisesti tehdyssä päätöksessä niin säädetään. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että jos tämä edellytys täyttyy, SEUT 215 artiklan 2 kohta on asianmukainen oikeusperusta rajoittavia toimenpiteitä säätävien säädösten antamiselle, vaikka säädösten kohteena olevilla ei olisikaan yhteyttä kolmannen maan hallintoon.(15)
21.      Unionin yleinen tuomioistuin katsoi toiseksi suhteellisuusperiaatteesta, että aloilla, joihin sisältyy poliittisia valintoja, hyväksytyn toimenpiteen lainmukaisuuteen voi vaikuttaa ainoastaan se, että toimenpide on ilmeisen soveltumaton toimivaltaisen toimielimen tavoitteleman päämäärän saavuttamiseen. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan seuraavien välillä on järkevä suhde: i) rajoittavien toimenpiteiden kohdentaminen johtaviin liike-elämän edustajiin, jotka toimivat sellaisilla talouden aloilla, jotka muodostavat merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle, kun otetaan huomioon niiden merkitys Venäjän taloudelle, ja ii) rajoittavien toimenpiteiden päämäärä nyt käsiteltävässä asiassa eli Venäjän federaatioon kohdistettavan paineen ja niiden kustannusten lisääminen, joita Venäjän federaatiolle aiheutuu Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävistä toimista. Unionin yleinen tuomioistuin päättelikin, että toimintatavan, jossa kyseiset henkilöt otetaan toimenpiteiden kohteeksi, on katsottava olevan tämän päämäärän kannalta johdonmukainen eikä sen voida katsoa olevan kyseisen päämäärän kannalta ilmeisen soveltumaton.(16)
22.      Unionin yleinen tuomioistuin katsoi kolmanneksi väitteestä, jonka mukaan muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan soveltaminen valittajaan on ilmeinen arviointivirhe, että säännökseen sisältyvä kriteeri pitää sisällään vaikutusvaltaa koskevan käsitteen, joka liittyy toimintaan sellaisilla talouden aloilla, jotka muodostavat merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle, ilman, että edellytetään sen lisäksi yhteyttä kyseisen valtion hallintoon. Unionin yleisen tuomioistuimen näkemyksen mukaan neuvosto pyrki kyseisen kriteerin avulla saamaan tähän ryhmään kuuluvat henkilöt painostamaan Venäjän hallintoa muuttamaan harjoittamaansa politiikkaa ja sitä kautta hyödyntämään vaikutusvaltaa, jota heillä todennäköisesti on Venäjän hallintoon. Johtavien liike-elämän edustajien käsitteen oli siis ymmärrettävä tarkoittavan näiden henkilöiden merkittävyyttä muun muassa suhteessa heidän ammatilliseen asemaansa tai suhteessa heidän taloudellisen toimintansa merkittävyyteen, pääomaomistustensa laajuuteen tai heidän tehtäviinsä yhdessä tai useammassa yrityksessä, jossa he harjoittavat kyseistä toimintaa.(17) Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin totesi nyt käsiteltävänä olevasta asiasta, että neuvosto oli esittänyt riittävän yksityiskohtaisen, täsmällisen ja johdonmukaisen näytön, jonka avulla oli mahdollista osoittaa, että valittaja toimi talouden alalla, joka muodosti Venäjän federaation hallitukselle merkittävän tulonlähteen, toisin sanoen pankkialalla.(18)
23.      Unionin yleinen tuomioistuin päätteli edellä todettujen näkökohtien pohjalta, että valittajan nimen sisällyttämistä alkuperäisiin säädöksiin muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaan sisältyvän kriteerin mukaisesti oli perusteltu riittävästi. Unionin yleinen tuomioistuin totesi tässä yhteydessä lisäksi, ettei ollut tarpeen käsitellä valittajan väitettä, jonka mukaan muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohtaan sisältyvän kriteerin soveltamisen oikeuttamiseksi esitetty näyttö on riittämätön.(19)
III  Asianosaisten vaatimukset ja oikeudenkäynti unionin tuomioistuimessa
24.      Unionin tuomioistuimeen 8.2.2024 jättämässään valituskirjelmässä valittaja vaatii unionin tuomioistuinta
–        kumoamaan valituksenalaisen tuomion
–        kumoamaan riidanalaiset toimenpiteet
–        toissijaisesti palauttamaan asian unionin yleiseen tuomioistuimeen
–        päättämään oikeudenkäyntikuluista myöhemmin.
25.      Neuvosto vaatii 15.5.2024 toimittamassaan vastauksessa, että unionin tuomioistuin hylkää valituksen ja määrää valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
26.      Istunto järjestettiin 11.2.2025, ja tuolloin valittaja ja neuvosto vastasivat unionin tuomioistuimen suullista vastausta varten esittämiin kysymyksiin, jotka koskivat erityisesti muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan ilmauksen ”johtava liike-elämän edustaja” tulkintaa ja sitä, olisiko unionin yleisen tuomioistuimen pitänyt 29.11.2018 annetun tuomion Bank Tejarat v. neuvosto (C‑248/17 P, EU:C:2018:967) pohjalta tarkastella perusteita, joilla riitautettiin kaikki neuvoston riidanalaisissa säädöksissä valittajaan sovelletut luetteloon merkitsemistä koskevat kriteerit.
IV     Arviointi
27.      Valittaja vetoaa valituksensa tueksi pääasiassa seitsemään valitusperusteeseen:
–        Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen jättämällä tutkimatta, oliko muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohdan soveltaminen valittajaan perusteltua.
–        Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitessaan muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan ilmausta ”johtavat liike-elämän edustajat”.
–        Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin rikkoi
SEUT 215 artiklan 2 kohtaa.
–        Neljänneksi unionin yleisen tuomioistuimen tulkinta muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan ilmauksesta ”johtavat liike-elämän edustajat” loukkaa oikeusvarmuuden periaatetta, omistusoikeutta ja elinkeinovapautta.
–        Viidenneksi unionin yleinen tuomioistuin vääristeli valittajaa vastaan käytetyn näytön merkitystä ja jätti noudattamatta perusteluvelvollisuutta.
–        Kuudenneksi unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen päätellessään, että pankkiala muodostaa muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa tarkoitetun merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle.
–        Seitsemänneksi unionin yleinen tuomioistuin loukkasi oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja jätti noudattamatta oikeuskeinojen tasapuolisuuden periaatetta.
28.      Unionin tuomioistuin on pyytänyt tarkastelemaan erityisesti muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan ilmauksen ”johtavat liike-elämän edustajat” tulkintaa koskevia väitteitä, eli ensisijaisesti on kyse toisesta ja neljännestä valitusperusteesta. Unionin tuomioistuin on lisäksi pyytänyt analysoimaan valittajan väitteitä, joiden mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen jättäessään tutkimatta perusteet, joilla muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohtaa sovelletaan valittajaan. Kyseiset väitteet sisältyvät ensimmäiseen valitusperusteeseen. Kuten unionin tuomioistuin on pyytänyt, keskityn arvioinnissani niihin pääkysymyksiin, joita osapuolet ensisijaisesti käsittelivät istunnossa esittämissään suullisissa lausumissa.
A       Toinen ja neljäs valitusperuste
29.      Toisessa ja neljännessä valitusperusteessa valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaan sisältyvää kriteeriä virheellisesti. Valittaja pitää ensisijaisesti ongelmallisena sitä unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan kyseisen säännöksen ilmaus ”johtavat liike-elämän edustajat” ei edellytä, että neuvosto osoittaisi luetteloon merkityn henkilön toimineen tietyllä tavalla erityisesti käyttämällä vaikutusvaltaansa Venäjän federaation hallitukseen tai toteaisi henkilön yhteyden mainitun maan hallintoon. Hän väittää, että muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan joidenkin kieliversioiden perusteella on ilmeistä, että säännöksen soveltaminen edellyttää henkilöllä olevan vaikutusvaltaa Venäjän federaation hallitukseen tai yhteys siihen, jotta vaikutusvaltaa olisi mahdollista käyttää. Tämä koskee muun muassa ranskankielistä toisintoa, jossa on käytetty ilmausta ”femmes et hommes d’affaires influents”.
30.      Neuvosto kiistää nämä väitteet.
31.      Kuten tämän ratkaisuehdotuksen 10 kohdasta selviää, muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa säädetään jäädytettäviksi kaikki varat ja taloudelliset resurssit, jotka kuuluvat ”[johtaville liike-elämän edustajille], jotka toimivat sellaisilla talouden aloilla, jotka muodostavat merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle, joka on vastuussa Krimin liittämisestä ja Ukrainan vakauden horjuttamisesta”, samoin kuin kaikki varat ja taloudelliset resurssit, jotka ovat edellä tarkoitettujen henkilöiden omistuksessa, hallussa tai määräysvallassa.
32.      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkinnassa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä säännöstöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on. Tämä koskee erityisesti tilannetta, jossa kyseisen säännöksen tai määräyksen sanamuoto ei sisällä nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen säännöksen tai määräyksen sisällön ja ulottuvuuden määrittämiseksi, kuten on asia muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan osalta.(20)
33.      Ensinnäkin ilmauksen ”johtava liike-elämän edustaja” sanamuodon mukaisesta tulkinnasta on todettava, että on yleisesti tiedossa, että ”liike-elämän edustaja” viittaa henkilöön, joka työskentelee liike-elämässä, tavallisesti yrityksen johtotasolla. Sanalla ”liike-elämä” taas viitataan taloudellisen tai kaupallisen toiminnan harjoittamiseen. Muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa ilmauksella ”liike-elämän edustaja”(21) viitataan siis henkilöön, joka harjoittaa taloudellista tai kaupallista toimintaa yrityksessä, jonka hän omistaa tai jossa hänellä on tärkeä asema.
34.      Adjektiivi ”leading” (johtava) tarkoittaa englannissa ”hyvin tärkeää” tai ”tärkeintä”.(22) Koska ilmausta ”johtavat liike-elämän edustajat” seuraa muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa ilmaus ”toimivat sellaisilla talouden aloilla”, käsitteen ”johtava” on ymmärrettävä viittaavan kyseisen liike-elämän edustajan merkittävyyteen alalla, jolla hän toimii, sekä vaikutusvaltaan, jota hän mahdollisesti pystyy tuolla alalla käyttämään. Tähän päätelmään on olennaisilta osin päätynyt myös unionin yleinen tuomioistuin valituksenalaisen tuomion 91 kohdassa. Lisäksi samassa kohdassa todetaan, että liike-elämän edustajan johtava asema voidaan todeta muun muassa tämän ammatillisen aseman, taloudellisen toiminnan merkittävyyden, pääomaomistusten laajuuden tai niiden tehtävien pohjalta, joita tämä hoitaa niissä yrityksissä, joissa toimii. Valittaja ei valituksessaan nimenomaisesti viittaa tähän toteamukseen.
35.      Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin ei sanamuodon mukaisesta näkökulmasta tarkasteltuna tehnyt mitään virhettä katsoessaan valituksenalaisen tuomion 88–90 kohdassa pääasiallisesti, että voidakseen vahvistaa henkilön olevan muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa tarkoitettu ”johtava liike-elämän edustaja”, neuvoston on osoitettava ainoastaan, että henkilö harjoittaa taloudellista tai kaupallista toimintaa ja että henkilön katsotaan olevan valituksenalaisen tuomion 91 kohdassa kuvattujen osatekijöiden mukaisesti hyvin tärkeä tai tärkein liike-elämän edustaja sillä talouden alalla, jolla hän toimii, niin että hän voi käyttää kyseisellä alalla vaikutusvaltaa.
36.      On totta, että joissakin muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan kieliversioissa liike-elämän edustajan määritteenä on käytetty sanaa, joka vastaa sanan ”johtava” sijasta lähinnä sanaa ”vaikutusvaltainen”. Valittaja vetoaa kyseiseen seikkaan ja väittää, että säännöksessä tarkoitetun liike-elämän edustajan on voitava käyttää vaikutusvaltaa paitsi sillä talouden alalla, jolla hän toimii, myös nimenomaan Venäjän federaation hallitukseen.
37.      Palautan kuitenkin tältä osin mieleen, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jossakin tai muutamassa kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei voida käyttää tämän säännöksen ainoana tulkintaperusteena. Unionin oikeuden säännöksiä on tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti kaikilla unionin kielillä laadittujen kieliversioiden valossa.(23)
38.      Tässä asiassa olen istunnossa annettujen neuvoston selvitysten mukaisesti havainnut, että muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan 12 kieliversiossa englannin lisäksi ilmauksen ”liike-elämän edustaja” määritteenä käytetään pääasiallisesti sanan ”johtava” vastinetta.(24) Noiden versioiden ohella joissakin kieliversioissa käytetään sanaa, joka voitaisiin kääntää sanalla ”huomattava” tai ”tärkein”, ja semanttiselta kannalta ne vastaavat sanaa ”johtava”.(25) Siksi tämän ratkaisuehdotuksen 34 kohdassa esitettyjä ilmausta ”johtavat liike-elämän edustajat” koskevia näkökohtia voidaan täysin soveltaa kaikkiin näihin kieliversioihin.
39.      Sen sijaan ainoastaan ranskan-, latvian- ja liettuankielisissä versioissa muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa käytetyn ilmauksen ”liike-elämän edustaja” määritteenä on käytetty adjektiivia, jonka vastine suomessa on ”vaikutusvaltainen”. On sitä paitsi todettava, että noissakin kielissä yksi käytetyn sanan päämerkityksistä on ”tärkeä”.(26) Jotta voidaan varmistaa muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan yhtenäinen tulkinta ja soveltaminen, kuten edellä 37 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä edellytetään, ilmauksen ”johtava liike-elämän edustaja” ranskan-, latvian- ja liettuankielisiä versioita olisi siten tulkittava samoin kuin suurinta osaa kyseisen säännöksen kieliversioista, nimittäin niin, että tarkoitetaan kyseisen liike-elämän edustajan merkitystä talouden alalla, jolla hän toimii ja jolla hän kykenee käyttämään vaikutusvaltaansa. Unionin yleinen tuomioistuin ei siis tehnyt mitään virhettä valituksenalaisen tuomion 92 kohdassa, jossa se teki saman päätelmän.
40.      Edellä sanotusta seuraa, että sanamuotoa tarkasteltaessa valittajan väite, jonka mukaan ilmaus ”johtavat liike-elämän edustajat” muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan sanamuodossa edellyttää, että neuvosto osoittaa luetteloon merkittävän henkilön käyttäytyvän tietyllä tavalla ja erityisesti, että tällä on vaikutusvaltaa Venäjän federaation hallitukseen tai yhteys maan hallintoon, on perusteeton.
41.      Toiseksi haluaisin asiayhteyteen perustuvasta tulkinnasta ensin palauttaa mieliin, että ilmauksen ”johtavat liike-elämän edustajat” sisältävä luetteloon merkitsemistä koskeva kriteeri siinä muodossa, kuin se on muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa, lisättiin ensimmäisen kerran päätöksellä 2022/329. Viimeksi mainittu päätös annettiin 25.2.2022 eli sitä päivää seuraavana päivänä, kun Venäjän federaation presidentti ilmoitti sotilasoperaatiosta Ukrainassa ja Venäjän asevoimat aloittivat hyökkäyksen Ukrainaa vastaan.(27)
42.      Lisäksi on tärkeää huomata, että päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdassa oli jo ennen päätöksellä 2022/329 tehtyä muutosta luetteloon merkitsemistä koskeva kriteeri, joka mahdollisti rajoittavien toimenpiteiden kohdentamisen henkilöihin, jotka pystyivät henkilökohtaisesti vaikuttamaan Venäjän federaation hallitukseen. Tämä koskee erityisesti päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohtaa, jonka kohde ovat ensisijaisesti luonnolliset henkilöt, jotka antavat aktiivisesti aineellista tai taloudellista tukea niille venäläisille päättäjille tai hyötyvät niistä venäläisistä päättäjistä, jotka ovat vastuussa toimista, jotka heikentävät tai uhkaavat Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä. Kuten tässä ratkaisuehdotuksessa on edellä jo todettu,(28) tämä kriteeri on säilytetty muutetussa päätöksessä 2014/145, mikä viittaa mielestäni siihen, että jos päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaa tulkitaan niin, että se edellyttää todisteita vaikutusvallan käyttämisestä Venäjän federaation hallitukseen ja yhteyttä kyseisen maan hallintoon, kuten valittaja väittää, kriteeri olisi yksinkertaisesti turha, mikä ei olisi asiayhteyteen perustuvan tulkinnan kannalta johdonmukaista.
43.      Siitä syystä muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan asiayhteyteen perustuva tulkinta ei nähdäkseni tue valittajan väitettä.
44.      Kolmanneksi totean teleologisesta tulkinnasta, että muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohta on osa oikeudellista kehystä, jolla on säädetty ennennäkemätön joukko rajoittavia toimenpiteitä. Kuten unionin yleinen tuomioistuin aivan oikein muistuttaa valituksenalaisen tuomion 52 ja 88 kohdassa,(29) toimenpiteiden tavoite on kohdistaa Venäjän viranomaisiin mahdollisimman suurta painetta, jotta ne lopettaisivat toimensa ja politiikkansa, jotka horjuttavat Ukrainan vakautta ja heikentävät maan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä.
45.      Venäjää vastaan hyväksyttyjen rajoittavien toimenpiteiden päämäärät ovat todellakin edellä mainitut, sellaisina kuin ne on pääosin muotoiltu tuomiossa 25.6.2020, VTB Bank v. neuvosto (C‑729/18 P, EU:C:2020:499, 59 kohta),(30) jossa mainitaan myös tuomio 28.3.2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 123 kohta).(31) Kumpikin tuomio koski niiden alakohtaisten rajoittavien toimenpiteiden tulkintaa, jotka oli hyväksytty Ukrainan vakautta horjuttavien toimien takia ennen Venäjän asevoimien hyökkäystä maahan 24.2.2022.(32) Päinvastoin kuin valittaja väittää, unionin tuomioistuimen kyseisissä tuomioissa mainitsemat päämäärät pätevät edelleen tässä asiassa riidanalaisten yksittäistapauksia koskevien rajoittavien toimenpiteiden tulkinnassa, kun muistetaan, että tilanne on Venäjän hyökkäyksen takia yhä huonontunut ja siksi on hyväksytty sekä alakohtaisia että yksittäistapauksia koskevia rajoittavia toimenpiteitä osana yhteisiä vastatoimia, kuten päätöksen 2014/145 muuttamisesta annetun päätöksen 2022/329 johdanto-osan 10 ja 11 perustelukappaleessa nimenomaan todetaan.(33)
46.      Tätä taustaa vasten katson – samoin kuin unionin yleinen tuomioistuin valituksenalaisen tuomion 52 ja 53 kohdassa – voitavan kohtuudella odottaa, että rajoittavien toimenpiteiden kohdentaminen muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa tarkoitettuihin johtaviin liike-elämän edustajiin maksimoi Venäjän federaation hallitukseen kohdistuvan paineen luopua sotilaallisista hyökkäyksistä Ukrainan alueella. Kyseisillä johtavilla liike-elämän edustajillahan on keskeinen asema niiden talouden alojen kannattavuuden ylläpitämisessä, joilla he toimivat ja jotka viime kädessä ylläpitävät Venäjän federaation hallituksen käytössä olevia rahavaroja, joiden avulla se voi jatkaa toimiaan ja politiikkojaan. Kun kyseisten johtavien liike-elämän edustajien toimintaan isketään tässä asiassa riidanalaisilla rajoittavilla toimenpiteillä, Venäjän federaation hallituksen asianomaisilta talouden aloilta saamat tulot siis pienenevät, ja sitä kautta sen sotilaallisten toimien kustannukset kasvavat ja sen kykyä heikentää Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä rajoitetaan.
47.      Siitä seuraa, että yhtäältä rajoittavien toimenpiteiden kohdentamisen Venäjän federaation hallitukselle merkittävän tulonlähteen muodostavilla talouden aloilla toimiviin johtaviin liike-elämän edustajiin ja toisaalta tämän asian kohteena olevien rajoittavien toimenpiteiden päämäärän välillä on järkevä suhde, kuten unionin yleinen tuomioistuin valituksenalaisen tuomion 54 ja 89 kohdassa totesi. Päinvastoin kuin valittaja väittää, kyseinen suhde on olemassa jopa ilman luetteloon merkityn henkilön tietynlaista käytöstä, erityisesti vaikutusta Venäjän federaation hallitukseen, ja ilman yhteyttä kyseisen henkilön ja maan hallinnon välillä.
48.      Muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan teleologinen tulkinta ei siis edellytä tämän ratkaisuehdotuksen 40 ja 43 kohdassa esitetyn, kyseisen säännöksen sanamuotoon ja asiayhteyteen perustuvan tulkinnan harkitsemista uudelleen. Itse asiassa teleologinen tulkinta tukee sitä näkemystä, että kyseiseen säännökseen sisältyvä ilmaus ”johtava liike-elämän edustaja” edellyttää neuvoston osoittavan ainoastaan sen, että kyseinen henkilö harjoittaa taloudellista tai kaupallista toimintaa ja että henkilön katsotaan olevan ainakin erittäin tärkeä liike-elämän edustaja alalla, jolla hän toimii ja jolla hän siksi voi käyttää vaikutusvaltaa.
49.      On muistettava, että siltä osin kuin valittajan mukaan on vaikea varmistua siitä, miten luettelossa mainittujen henkilöiden pitäisi toimia, jotta heitä ei mainittaisi luetteloissa tai jotta heidät otettaisiin niistä pois, johtavat liike-elämän edustajat voidaan ottaa pois luettelosta, jos he osoittavat, että he eivät enää ole luetteloon merkitsemisen perusteena olleessa asemassa. Asema on voinut oikeuttaa luetteloon merkitsemisen, mutta siitä ei voi seurata, että henkilön tilanne on aina sama ja ettei säännöllisellä uudelleentarkastelulla ole hyödyllistä vaikutusta, ellei neuvosto voi osoittaa kiertämisriskiä; tätä kysymystä ei ole erityisesti otettu esiin tässä asiassa.
50.      Edellä esitetyn perusteella mikään unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä määritellyistä tulkintatavoista unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen merkityksen määrittelemiseksi ei edellytä, kuten valittaja väittää, sitä, että säännöksen kohteena oleva henkilö käyttäisi vaikutusvaltaa Venäjän federaation hallitukseen tai että henkilöllä olisi yhteys siihen, jotta henkilö voitaisiin luokitella muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdassa tarkoitetuksi johtavaksi liike-elämän edustajaksi.
51.      Nähdäkseni unionin yleisen tuomioistuimen ei näin ollen voida sanoa tehneen oikeudellista virhettä tai loukanneen oikeusvarmuuden periaatetta tulkitessaan muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan ilmausta ”johtava liike-elämän edustaja”.
52.      Toinen ja neljäs valitusperuste olisi hylättävä.
B       Ensimmäinen valitusperuste
53.      Valittaja moittii ensimmäisessä valitusperusteessa unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se jätti tutkimatta ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt kanneperusteet, jotka koskevat valittajan merkitsemistä luetteloon päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohdan nojalla. Hän väittää, että vaikka oletetaan, että unionin yleinen tuomioistuin päätteli oikein, että hänen merkitsemisensä luetteloon kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan nojalla on hyvin perusteltu, se seikka, että unionin yleinen tuomioistuin ei tutkinut hänen väitteitään, jotka koskevat kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan
d alakohtaa, loukkasi hänen oikeuksiaan tehokkaaseen oikeussuojaan ja hyvään maineeseen. Valittaja väittää erityisesti, että jos riitautetulla säädöksellä on useampi eri oikeusperusta, unionin yleinen tuomioistuin ei voi rajoittua tarkastelemaan ainoastaan yhden oikeusperustan pätevyyttä. Tämä pitää hänen mukaansa erityisesti paikkansa nyt käsiteltävässä asiassa, jossa toisaalta muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohtaan ja toisaalta kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaan sisältyvät kriteerit koskevat täysin erilaisia tilanteita.
54.      Neuvosto kiistää nämä väitteet. Se toteaa, että unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisessa tuomiossa omaksuma lähestymistapa saa asianmukaista tukea unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä. Lisäksi neuvosto vastustaa valittajan tekemää rajanvetoa toisaalta muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohtaan ja toisaalta kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaan sisältyvien kriteerien välillä. Neuvoston mukaan molemmat kriteerit ovat neutraaleja, koska kummassakaan niistä ei tehdä arvopohjaista arviointia kyseisen henkilön käyttäytymisestä eikä kumpikaan kriteeri merkitse kyseisen henkilön käyttäytymisen tuomitsemista.
55.      Haluan aluksi palauttaa mieliin, että nyt käsiteltävässä asiassa riidanalaisissa säädöksissä(34) neuvosto teki päätöksensä merkitä valittaja luetteloon paitsi muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaan sisältyvän kriteerin perusteella, myös kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan
d alakohtaan sisältyvän kriteerin perusteella. Neuvosto katsoi pääasiallisesti, että valittaja oli antanut aktiivisesti aineellista tai taloudellista tukea Venäjän päättäjille, jotka ovat vastuussa Krimin liittämisestä ja Ukrainan vakauden horjuttamisesta, ja että hän oli myös hyötynyt heistä. Kuten neuvoston esittämistä perusteluista ilmenee,(35) luetteloon merkitsemistä tukevia perusteita olivat muun muassa valittajan läheinen suhde Venäjän federaation presidenttiin Vladimir Putiniin sekä Putinin ja valittajan tästä suhteesta saama vastavuoroinen hyöty. Neuvosto vetosi tässä yhteydessä myös siihen, että Vladimir Putin palkitsi Alfa Groupin Venäjän viranomaisille osoittaman uskollisuuden antamalla poliittista apua Alfa Groupin ulkomaisia investointeja koskeville suunnitelmille. Valittaja on Alfa Groupin suuri osakkeenomistaja.
56.      On tärkeää huomata, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 133–135 kohdassa, että valittajan nimen merkitseminen riidanalaisiin luetteloihin hänen asemansa perusteella oli riittävän hyvin perusteltu: valittaja on johtava liike-elämän edustaja, joka toimii sellaisilla talouden aloilla, jotka muodostavat merkittävän tulonlähteen Venäjän federaation hallitukselle, mikä vastaa muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohtaa. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi tässä yhteydessä, ettei ollut tarpeen tarkastella muita valittajan esittämiä kanneperusteita, joilla valittaja pyrki kyseenalaistamaan neuvoston arvion, joka koski valittajan merkitsemistä luetteloon muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohdan mukaisesti.
57.      Unionin yleinen tuomioistuin mainitsi valituksenalaisen tuomion 134 kohdassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön, joka koskee rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen laillisuuden valvontaa. Oikeuskäytännössä otetaan huomioon rajoittavien toimenpiteiden ennaltaehkäisevä luonne, ja jos Euroopan unionin tuomioistuimet katsovat, että ainakin yksi mainituista perusteista on riittävän yksityiskohtainen ja täsmällinen sekä perusteltu ja että se muodostaa yksinään riittävän perustan päätöksen tueksi, kyseisen päätöksen kumoaminen ei ole oikeutettua, vaikka muista perusteista ei voitaisikaan sanoa samaa.
58.      Tämä toteamus muotoiltiin ensimmäisen kerran 18.7.2013 annetussa tuomiossa komissio ym. v. Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P and C‑595/10 P, EU:C:2013:518),(36) jossa unionin tuomioistuin nimenomaan viittasi perusteisiin, joiden nojalla asianomaiseen henkilöön oli sovellettu luetteloon merkitsemistä koskevaa kriteeriä. Jos ainakin yksi perusteista on näytetty toteen ja sen katsotaan sellaisenaan riittävän kyseisen päätöksen tueksi, siinä tapauksessa se, että muita perusteita ei ole näytetty toteen, ei merkitse kyseisen kriteerin virheellistä soveltamista eikä näin ollen sitä, että neuvoston päätös on lainvastainen.(37) Myöhemmässä oikeuskäytännössä eli 29.11.2018 antamassaan tuomiossa Bank Tejarat v. neuvosto (C‑248/17 P, EU:C:2018:967),(38) unionin tuomioistuin sovelsi samaa perustelua vastaavasti tilanteeseen, jossa yhden luetteloon merkitsemistä koskevan kriteerin – eikä ainoastaan kriteerin soveltamiseen oikeuttavien perusteiden – katsotaan valituksen yhteydessä olevan hyvin perusteltu. Unionin tuomioistuimen mukaan olennaista on, että muihin luetteloon merkitsemistä koskeviin kriteereihin liittyvä valitusperuste on näillä edellytyksillä tehoton, koska valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmaa on pidettävä hyvin perusteltuna.(39)
59.      Haluaisin tässä yhteydessä ennen muuta todeta, että unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisut rajoittavien toimenpiteiden alalla eivät ole johdonmukaisia, kuten vireillä olevat asiat, joista olen äskettäin antanut ratkaisuehdotuksen, osoittavat (Timchenko v. neuvosto (C‑702/23 P, EU:C:2025:273) ja Timchenko v. neuvosto (C‑703/23 P, EU:C:2025:274)). Unionin yleinen tuomioistuin ei kyseisissä asioissa antamissaan valituksenalaisissa tuomioissa noudattanut unionin tuomioistuimen esimerkiksi tuomiossa Bank Tejarat v. neuvosto antamaa oikeuskäytäntöä. Se tarkasteli neuvoston riidanalaisten päätösten laillisuutta yhtäältä muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan pohjalta ja toisaalta kyseisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan
d alakohdan pohjalta. Tämä merkitsee, että unionin tuomioistuimen nyt käsiteltävässä asiassa valitsemalla toimintalinjalla saattaa olla merkittäviä seurauksia unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisukäytännön kannalta.
60.      On kuitenkin muistettava, että kun kyse on kumoamiskanteesta, kanneperusteen tehottomuudella viitataan siihen, voiko kanneperuste – olettaen, että se olisi perusteltu – aiheuttaa kantajan vaatiman kumoamisen.(40) Tyypillisesti tehoton on sellainen kanneperuste, jossa arvostellaan jotakin näkökohtaa tietyssä ratkaisussa sellaisessa tapauksessa, jossa kyseinen ratkaisu voi oikeutetusti perustua myös pelkästään toisille perustoille tai näkökohdille.(41) Sellaisessa tilanteessa unionin yleinen tuomioistuin voi prosessiekonomian periaatteen nojalla jättää tällaisen kanneperusteen tutkimatta, koska sillä ei missään tapauksessa olisi vaikutusta riidanalaisen toimen laillisuuteen.(42)
61.      Vaikka unionin yleinen tuomioistuin olisi tässä asiassa katsonut neuvoston soveltaneen valittajaan virheellisesti päätöstä 2014/145, sellaisena kuin se on muutettuna, se ei olisi vaikuttanut neuvoston päätöksen päätösosaan, jonka mukaan hän ei voi tulla jäsenvaltioiden alueelle ja jonka mukaan hänen kaikki varansa tuolla alueella jäädytetään, ja kyseiset toimet olisi silti todettu lainmukaisiksi. Juuri tätä tilannetta tarkoitetaan tuomiossa Bank Tejarat, joka perustuu vakiintuneeseen olettamaan, jonka mukaan toimen kumoaminen vaikuttaa ainoastaan tuomioistuimen valvonnan kohteena olevaan toimen päätösosaan mutta ei toimielimen päätöksen tukena oleviin perusteluihin.
62.      Toiseksi vaikka Euroopan unionin toimia koskee
valittajan väittämin tavoin laillisuusolettama, se ulottuu ainoastaan kyseisen toimen säädösosaan muttei perusteluihin, joihin säädösosa perustuu. Tämä tarkoittaa, että kun unionin yleinen tuomioistuin prosessiekonomisista syistä ei tutki rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevan henkilön luetteloon merkitsemiseksi sovelletun kriteerin perusteltavuutta, kuten nyt on asia, ei voida olettaa, että neuvoston arviointi vaihtoehtoisista kriteereistä on vahvistettu unionin yleisen tuomioistuimen tuomiolla. Mielestäni valittaja on väärässä väittäessään, että se, ettei unionin yleinen tuomioistuin tutkinut hänen merkitsemistään luetteloon muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohdan nojalla, voi vaikuttaa hänen oikeuteensa tehokkaaseen oikeussuojaan tuomioistuimessa.
63.      Lisäksi on totta, että toisin kuin tuomiossa Bank Tejarat, tässä asiassa sovelletut kaksi luetteloon merkitsemiseen sovellettavaa kriteeriä koskevat erilaisia tilanteita, minkä lisäksi ne ovat luonteeltaan hyvin erilaisia. Kuten tämän ratkaisuehdotuksen ensimmäisestä osasto ilmenee, muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan g alakohdassa mahdollistetaan henkilön nimen merkitseminen luetteloon sillä perusteella, että hän osallistuu johtavana liike-elämän edustajana kannattavaan taloudelliseen toimintaan Venäjän federaation hallituksen hyväksi. Sitä vastoin
muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan luetteloon merkitään henkilöt,
jotka antavat aineellista tai taloudellista tukea niille venäläisille päättäjille tai hyötyvät niistä venäläisistä päättäjistä, jotka ovat vastuussa Krimin liittämisestä tai Ukrainan vakauden horjuttamisesta.
64.      Kuitenkaan se, että valittajaan kyseessä olevilla toimilla sovelletut luetteloon merkitsemisen kriteerit ovat luonteeltaan erilaisia, ei vaikuta edellä 60 ja 61 kohdassa todettuihin käsitteellisiin näkökohtiin. Erilainen luonne ei myöskään tarkoita, että luetteloon merkitsemistä koskevat kriteerit olisivat erillisiä seikkoja, jotka voitaisiin erottaa neuvoston päätöksen muista osista siten, että voitaisiin unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti kumota päätös osittain.(43)
65.      Unionin tuomioistuin on lisäksi katsonut, että henkilöllä tai yhteisöllä, jonka nimi on merkitty niiden henkilöiden ja yhteisöjen, joiden varat jäädytetään, luetteloon, on katsottava edelleen olevan vähintään muu kuin aineellinen intressi saada tämä merkitseminen kumotuksi, jotta saataisiin todetuksi unionin tuomioistuimissa, että sen nimeä ei olisi milloinkaan pitänyt merkitä kyseiseen luetteloon, kun otetaan huomioon sen maineelle aiheutuvat seuraukset, myös sen jälkeen, kun sen nimi on poistettu kyseisestä luettelosta tai sen varojen jäädyttäminen on keskeytetty.(44) Unionin tuomioistuin on todennut, että henkilöllä on hänen kunniaansa koskevaan oikeuteen perustuva intressi vaatia neuvoston tekemän luetteloon merkitsemistä koskevan päätöksen kumoamista silloinkin, kun neuvosto säännöllisesti tehtävän uudelleentarkastelun yhteydessä päättää poistaa hänen nimensä luettelosta. Nyt käsiteltävässä asiassa tilanne on toinen, sillä se, että unionin yleinen tuomioistuin tutkii vaihtoehtoisia luetteloon merkitsemisen perusteita, ei missään tapauksessa voisi johtaa toimien kumoamiseen. Tästä syystä ja istunnossa käytyjen keskustelujen perusteella valittajan oikeussuojakeinona hänen maineensa suojelemiseksi on SEUT 340 artiklaan perustuva vahingonkorvauskanne.(45)
66.      Koska unionin yleisen tuomioistuimen ei siis pitänyt tutkia, oliko luetteloon merkitseminen aiheellista muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
d alakohdan mukaisesti, valittaja on väärässä
väittäessään, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen.
67.      Ensimmäinen valitusperuste olisi siis hyväksyttävä.
V       Ratkaisuehdotus
68.      Ehdotan tässä ratkaisuehdotuksessa esitetyn analyysin pohjalta, että unionin tuomioistuin hylkää valituksen toisen ja neljännen valitusperusteen osalta, siltä osin kuin ne koskevat muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan
g alakohdan tulkintaa. Lisäksi ehdotan, että unionin tuomioistuin hylkää ensimmäisen valitusperusteen.
69.      En ota kantaa muihin valittajan esittämiin valitusperusteisiin enkä siihen, kumpi asianosainen on unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrättävä korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
1      Alkuperäinen kieli: englanti.
2      Jäljempänä valittaja.
3      Jäljempänä valituksenalainen tuomio.
4      Jäljempänä yhdessä alkuperäiset säädökset.
5      Jäljempänä yhdessä pysyttävät säädökset. Alkuperäiset ja pysyttävät säädökset jäljempänä yhdessä riidanalaiset säädökset.
6      Ks. myös tuomio 13.3.2025 Shuvalov v. neuvosto (C‑271/24 P, EU:C:2025:180) sekä ratkaisuehdotukseni Timchenko v. neuvosto (C‑702/23 P, EU:C:2025:273) ja Timchenko v. neuvosto (C‑703/23 P, EU:C:2025:274).
7      Rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta 17.3.2014 annettu neuvoston päätös (EUVL 2014, L 78, s. 16; jäljempänä päätös 2014/145).
8      Päätöksen 2014/145 muuttamisesta 25.2.2022 annettu neuvoston päätös (EUVL 2022 L 50, s. 1; jäljempänä päätös 2022/329).
9      Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 17.3.2014 annettu neuvoston asetus (EUVL 2014, L 78, s. 6; jäljempänä asetus N:o 269/2014).
10      Asetuksen (EU) N:o 269/2014 muuttamisesta 25.2.2022 annettu neuvoston asetus (EUVL 2022 L 51, s. 1; jäljempänä asetus 2022/330).
11      Tekstin tiivistämiseksi viittauksilla päätöksen 2014/145, sellaisena kuin se on muutettuna, 2 artiklan 1 kohdan g alakohtaan on ymmärrettävä tarkoitettavan myös viittausta mainitun päätöksen 1 artiklan 1 kohdan e alakohdassa ja asetuksen N:o 269/2014, sellaisena kuin se on muutettuna, 3 artiklan 1 kohdan g alakohdassa säädettyyn kriteeriin. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 9 ja 11 kohta.
12      Jäljempänä muutettu päätös 2014/145.
13      Jäljempänä muutettu asetus N:o 269/2014.
14      Valituksenalainen tuomio, 31 ja 32 kohta.
15      Valituksenalainen tuomio, 37–39 kohta.
16      Valituksenalainen tuomio, 51–56 kohta.
17      Valituksenalainen tuomio, 88–91 kohta.
18      Valituksenalainen tuomio, 111 kohta.
19      Valituksenalainen tuomio, 133 ja 134 kohta.
20      Tuomio 20.3.2025, Lindenbaumer (C‑61/24, EU:C:2025:197, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
21      Englanniksi ”businessperson”. Ks. tähän liittyvä määritelmä Cambridge Dictionary ‑verkkosanakirjassa osoitteessa https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/businessperson.
22      Ks. mm. Cambridge Dictionary ‑verkkosanakirjan määritelmä osoitteessa https://dictionary.cambridge.org/dictionary/learner-english/leading.
23      Ks. tuomio 28.11.2024, Másdi (C‑169/23, EU:C:2024:988, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
24      Ks. muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan bulgarian-, tšekin-, saksan-, viron-, englannin-, kroaatin-, italian-, unkarin-, puolan-, slovakin-, sloveenin-, suomen- ja ruotsinkieliset versiot.
25      Ks. muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan espanjan-, iirin‑, hollannin-, portugalin- ja romaniankieliset versiot.
26      Kuten ranskan ”influent”. Ks. mm. LeRobert-verkkosanakirjassa annettu määritelmä seuraavassa osoitteessa: https://dictionnaire.lerobert.com/definition/influent.
27      Ks. päätöksen 2022/329 johdanto-osan 9 perustelukappale.
28      Ks. edellä 10 kohta.
29      Totean sivumennen, että unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 52–54 kohdassa esittämät toteamukset tässä asiassa riidanalaisista rajoittavista toimenpiteistä ovat osa unionin yleisen tuomioistuimen arviointia, joka koskee valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa SEUT 277 nojalla esittämää lainvastaisuusväitettä suhteellisuusperiaatteen kannalta. Ne ovat kuitenkin yhdenmukaisia sen toteamuksen kanssa, jonka unionin yleinen tuomioistuin esittää valituksenalaisen tuomion 88 kohdassa arvioidessaan muutetun päätöksen 2014/145 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan tulkintaa, joten kaikkia näitä toteamuksia voidaan käsitellä yhdessä.
30      Ks. myös tuomio 17.9.2020, Rosneft ym. v. neuvosto (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, 85 kohta).
31      Ks. ratkaisuehdotukseni Timchenko v. neuvosto (C‑703/23 P, EU:C:2025:274, 52 kohta).
32      Ks. rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annettu neuvoston päätös 2014/512/YUTP (EUVL 2014, L 229, s. 13), sellaisena kuin se on muutettuna, ja rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 833/2014 (EUVL 2014, L 229, s. 1).
33      Pyydän myös unionin tuomioistuinta kiinnittämään huomiota päätöksen 2022/329 johdanto-osan 2 ja 4 perustelukappaleeseen, joissa vakuutetaan, että Euroopan unioni ”tukee edelleen määrätietoisesti Ukrainan suvereniteettia ja alueellista koskemattomuutta”, ja viitataan tarpeeseen hyväksyä uusia rajoittavia toimenpiteitä, joilla olisi Venäjälle sen sotilaallisten hyökkäysten takia massiiviset seuraukset ja kova hinta. Lisäksi päätöksen 2022/329 johdanto-osan 10 perustelukappaleessa todetaan, että Euroopan unionin vastatoimet, joiden syynä on ”Venäjän federaation asevoimien provosoimaton hyökkäys Ukrainaa vastaan”, ”sisältäisivät sekä alakohtaisia että yksittäisiä rajoittavia toimenpiteitä”. Edellä todetun lausuman perusteella on ilmeistä, että nämä kaksi toimenpidetyyppiä ovat toisiinsa sidoksissa olevia osatekijöitä, joilla on yhteinen päämäärä.
34      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 13 kohta.
35      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 12 kohta.
36      Jäljempänä tuomio Kadi II.
37      Tuomio Kadi II, 130 kohta.
38      Jäljempänä tuomio Bank Tejarat.
39      Tuomio Bank Tejarat, 60 ja 61 kohta. Unionin tuomioistuimen kyseisissä kohdissa käyttämät sanat ovat moniselitteisiä, sillä tekstissä viitataan perusteisiin kriteerien sijasta. Tuomion 57 kohdasta kuitenkin selviää, että unionin tuomioistuin tarkoittaa kyseisessä asiassa käsiteltäviä luetteloon merkitsemistä koskevia kriteerejä eikä kyseisten kriteerien soveltamiseen pohjautuvia perusteita.
40      Ks. tuomio 21.9. 2000, EFMA v. neuvosto (C‑46/98 P, EU:C:2000:474, 38 kohta).
41      Ks. julkisasiamies Mengozzin ratkaisuehdotus Evropaïki Dynamiki v. EKP (C-401/09 P, EU:C:2011:31, 88 kohta).
42      Ks. julkisasiamies La Pergolan ratkaisuehdotus EFMA v. neuvosto (C‑46/98 P, EU:C:1999:547, 10 kohta).
43      Ks. vastaavasti tuomio 16.7.2015, komissio v. neuvosto (C 425/13, EU:C:2015:483, 94 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
44      Ks. tuomio 31.1.2019, Islamic Republic of Iran Shipping Lines ym. v. neuvosto (C‑225/17 P, EU:C:2019:82, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45      Ks. tuomio 30.5.2017, Safa Nicu Sepahan v. neuvosto (C-45/15 P, EU:C:2017:402, 49 kohta).