Väliaikainen versio
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto, jossa asian käsittelyyn osallistuu viisi tuomaria)
21 päivänä tammikuuta 2026 (*)
Kilpailu – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Bioetanolin ja etanolin markkinat – Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen – Porrastettu sekamuotoinen menettely – Syyttömyysolettama – Puolueettomuus
Asiassa T-93/24,
Lantmännen ek för, kotipaikka Tukholma (Ruotsi),
Lantmännen Biorefineries AB, kotipaikka Norrköping (Ruotsi),
edustajinaan asianajajat R. Bachour, S. Perván Lindeborg ja M. Nicolin sekä A. Van Cauwelaert, solicitor,
kantajina,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään T. Baumé ja P. Berghe,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto, jossa asian käsittelyyn osallistuu viisi tuomaria),
toimien päätösneuvottelussa kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Škvařilová-Pelzl sekä tuomarit I. Nõmm, G. Steinfatt, D. Kukovec (esittelevä tuomari) ja R. Meyer,
kirjaaja: hallintovirkamies M. Zwozdziak-Carbonne,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon 9.7.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Kantajat Lantmännen ek för ja Lantmännen Biorefineries AB vaativat SEUT 263 artiklaan perustuvalla kanteellaan unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.40054 – Ethanol Benchmarks) 7.12.2023 tehdyn Euroopan komission päätöksen C(2023) 8320 final (jäljempänä riidanalainen päätös). Komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä, että kantajat olivat rikkoneet kyseisiä määräyksiä osallistumalla yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, jonka tarkoituksena oli vaikuttaa koordinoidusti tukkuhintojen hinnanmuodostusmekanismiin Euroopan etanolimarkkinoilla; riidanalainen päätös tehtiin porrastetussa sekamuotoisessa menettelyssä, jossa tehtiin ensiksi sovintopäätös ja sitten tavanomaisen menettelyn päättävä päätös.
Asian tausta
2        Lantmännen ek för on Lantmännen Biorefineries AB:n, jonka kaupallinen toiminta muodostuu etanolin tuotannosta ja kaupan pitämisestä, emoyhtiö. Etanolia tuotetaan joko veden ja eteenin synteesin avulla tai uusiutuvista raaka-aineista, kuten sokerista, tietyistä viljoista, tärkkelyksestä tai biomassaa sisältävästä selluloosasta. Etanolia käytetään joko lisäaineena fossiilisten polttoaineiden tuotannossa tai perinteisenä ainesosana juomien tuotannossa ja farmaseuttisten, kemiallisten ja kosmeettisten tuotteiden valmistuksessa.
3        Komissio aloitti 7.12.2015 [SEUT 101] ja [SEUT 102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) III luvun nojalla tehtävään päätökseen tähtäävän tutkintamenettelyn. Kyseisellä menettelyllä pyrittiin selvittämään, olivatko kantajat yhdessä Alcogroup S.A:n, Alcodis S.A:n (jäljempänä yhdessä Alcogroup) ja Abengoan kanssa manipuloineet koordinoidusti S&P Global Plattsin laatimien ja julkaisemien viitehintojen laskentaa.
4        Kantajat, Abengoa ja Alcogroup (jäljempänä yhdessä tutkinnan osapuolet) ilmoittivat toukokuussa 2016 halukkuudestaan osallistua sovintoon tähtääviin keskusteluihin. Komission ja tutkinnan osapuolten väliset kokoukset sovintoratkaisun saavuttamiseksi järjestettiin kesäkuun 2016 ja kesäkuun 2017 välisenä aikana. Näissä kokouksissa komissio ilmoitti tutkinnan osapuolille väitteistä, joiden esittämistä niitä vastaan se harkitsi, ja paljasti niille tärkeimmät asiakirja-aineistoonsa sisältyvät todisteet, joihin se aikoi vedota näiden väitteiden tueksi.
5        Komissio ilmoitti kesäkuussa 2017 tutkinnan osapuolille [SEUT 101] ja [SEUT 102] artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta 7.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 773/2004 (EUVL 2004, L 123, s. 18) 10 a artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa tarkoitetun mahdollisten sakkojen määrän vaihteluvälin.
6        Abengoa ja Alcogroup eivät hyväksyneet mahdollisten sakkojen määrän vaihteluvälin enimmäismäärää suunniteltujen sakkojen määräksi. Tämän johdosta tavanomainen menettely käynnistettiin niiden osalta uudelleen huhtikuussa 2018.
7        Kantajat, joille oli ilmoitettu etukäteen tavanomaisen menettelyn aloittamisesta uudelleen Abengoan ja Alcogroupin osalta, vahvistivat maaliskuussa 2018 olevansa valmiita hyväksymään sakon enimmäismäärän ja esittämään virallisen sovintopyynnön.
8        Kantajat tekivät 16.7.2018 komissiolle sovintoehdotuksen.
9        Komissio antoi 24.7.2018 tavanomaisessa menettelyssä väitetiedoksiannon, jonka se osoitti Abengoalle ja Alcogroupille. Abengoa ja Alcogroup esittivät huomautuksensa väitetiedoksiannosta ja osallistuivat tammikuussa 2020 tätä koskevaan tapaamiseen.
10      Komissio lähetti 2.3.2021 Abengoalle ja Alcogroupille edellä 9 kohdassa mainitussa 24.7.2018 päivätyssä tiedoksiannossa olevia väitteitä tukevan asiaseikkoja koskevan kirjeen ja heinäkuussa 2021 mainittua asiaseikkoja koskevaa kirjettä täydentävän kirjeen.
11      Ilmoituksensa mukaan taloudellisiin vaikeuksiin joutunut Abengoa ilmaisi 13.9.2021 komissiolle kiinnostuksensa jatkaa sovintomenettelyä sitä rikkomista, josta sitä syytettiin, koskevan menettelyn lopputuloksen ennakoimiseksi ja kyseisen yhtiön rakenneuudistuksen kannalta tarvittavien investointien turvaamiseksi.
12      Komissio ilmoitti tässä yhteydessä Alcogroupille sovintomenettelyn aloittamisesta uudelleen Abengoan osalta ja pyysi sekä Alcogroupia että Abengoaa ilmaisemaan kiinnostuksensa osallistua kyseiseen menettelyyn uudelleen. Ainoastaan Abengoa vastasi komission pyyntöön myöntävästi ja lähetti sen jälkeen sovintoehdotuksen 28.10.2021.
13      Komissio antoi 11.11.2021 sovintomenettelyn yhteydessä kantajille ja Abengoalle osoitetun väitetiedoksiannon.
14      Kantajat ilmoittivat 25.11.2021 komissiolle, ettei niillä ollut muuta mahdollisuutta kuin vetäytyä sovintomenettelystä, sillä 11.11.2021 päivätty väitetiedoksianto ei vastannut niiden sovintoehdotusta eikä tällaiseen sovintoon tähtääviä keskusteluja. Näin ollen ainoastaan Abengoa osallistui kyseisestä hetkestä alkaen sovintomenettelyyn.
Sovintopäätös
15      Komissio teki 10.12.2021 päätöksen C(2021) 8913 final (jäljempänä sovintopäätös), jossa määrättiin sovintopäätöksen ainoalle adressaatille Abengoalle 20 miljoonan euron suuruinen sakko osallistumisesta tukkuhintojen hinnanmuodostusmekanismia Euroopan etanolimarkkinoilla koskevaan kartelliin 6.9.2011–16.5.2014.
16      Komissio viittasi sovintopäätöksen johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa kantajiin ja Alcogroupiin käyttämällä ilmaisua ”tutkinnan muut osapuolet” ja täsmensi yhtäältä, etteivät ne ole kyseisen päätöksen adressaatteja, ja toisaalta, ettei sovintopäätöksessä todeta tai pyritä toteamaan edes alustavasti ”tutkinnan muiden osapuolten” olevan vastuussa minkäänlaiseen rikkomiseen osallistumisesta. Muut maininnat siitä, että sovintopäätöksellä ei ole vaikutusta ”tutkinnan muiden osapuolten” toimintatapojen luonnehdintaan eikä niiden vastuuseen tältä osin, sisältyvät kyseisen päätöksen johdanto-osan 41 ja 49 perustelukappaleeseen.
17      Kantajat mainitaan erikseen sovintopäätöksen johdanto-osan 4, 13, 18, 24 ja 40 perustelukappaleessa. Tietyissä kyseisen päätöksen johdanto-osan perustelukappaleissa viitataan lisäksi ”tutkinnan muihin osapuoliin” johdantoa (1. Introduction), hallinnollisen menettelyn kuvailua (3. Procedure), kilpailusääntöjen vastaisten toimintatapojen kuvailua (4. Description of the conduct), tällaisten toimintatapojen oikeudellista arviointia (5. Legal assessment) ja korjaavia toimenpiteitä (8. Remedies) käsittelevissä jaksoissa. Komissio totesi lisäksi sovintopäätöksen päätösosan 1 artiklassa, että
Abengoa oli rikkonut SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa toimimalla säännönmukaisesti yhteensovitetusti ”tutkinnan muiden osapuolten” kanssa.
Tavanomaisen menettelyn jatkaminen kantajien osalta ja sen päättäminen Alcogroupin osalta
18      Komissio ilmoitti kantajille 28.2.2022 päivätyllä kirjeellä päätöksestään palata tavanomaiseen menettelyyn niiden osalta.
19      Komissio antoi 7.7.2022 väitetiedoksiannon, jonka se osoitti Alcogroupille ja kantajille.
20      Kantajat esittivät 10.11.2022 huomautuksensa 7.7.2022 päivätystä väitetiedoksiannosta. Alcogroup esitti puolestaan huomautuksensa 3.11.2022.
21      Komissio lähetti 20.4.2023 kantajille kirjeen ilmoittaakseen niille siitä, että se aikoi niiden kanssa käydyn tietojenvaihdon ja 7.7.2022 päivättyyn väitetiedoksiantoon liittyvien huomautusten perusteella käyttää mahdollisuutta lyhentää rikkomisen kestoaikaa siten, että rikkomisen päättymispäiväksi vahvistetaan 25.3.2014 eikä 16.5.2014, kuten väitetiedoksiantoon oli alun perin kirjattu. Koska tällaisella lyhentämisellä oli tiettyjä vaikutuksia sakon määrän laskentaan, komissio ilmoitti kantajille mahdollisuudesta esittää huomautuksensa asiasta viiden päivän kuluessa.
22      Komissio lähetti 20.4.2023 kantajille myös tietopyynnön, joka koski tietoja niiden myynnin arvosta rikkomisajanjakson aikana ja tietoja vuoden 2022 liikevaihdosta. Kantajat vastasivat tietopyyntöön 27.4.2023.
23      Komissio ilmoitti kantajille 2.5.2023 päivätyllä kirjeellä, että Alcogroupia vastaan kerättyjä todisteita sen vastuusta kilpailusääntöjen rikkomisesta ei pidetty riittävinä koko 7.7.2022 päivätyssä väitetiedoksiannossa tarkoitetun ajanjakson osalta (ks. edellä 19 kohta).
24      Kantajat esittivät 4.5.2023 huomautuksensa mahdollisuudesta lyhentää rikkomisen kestoaikaa ja rikkomisen kestoajan lyhentämisen vaikutuksista sakon määrän laskentaan (ks. edellä 21 kohta).
25      Edellä 23 kohdassa mainittua 2.5.2023 päivättyä kirjettä koskevien huomautusten esittämiselle asetetun määräajan päätyttyä komissio teki 23.5.2023 päätöksen C(2023) 3486 final, jolla päätettiin tavanomainen menettely Alcogroupin osalta.
26      Komissio lähetti 12.6.2023 kantajille kirjeen täsmentääkseen tapaa, jolla se aikoi laskea myynnin arvon mahdollista sakkoa varten, eivätkä kantajat esittäneet huomautuksia tältä osin.
Riidanalainen päätös
27      Komissio antoi 7.12.2023 riidanalaisen päätöksen, jossa se totesi, että kantajat, jotka olivat päätöksen ainoat adressaatit, olivat rikkoneet SEUT 101 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa osallistumalla yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, jonka tarkoituksena oli vaikuttaa koordinoidusti tukkuhintojen hinnanmuodostusmekanismiin Euroopan etanolialalla. Komissio määräsi kantajille 47,718 miljoonan euron suuruisen sakon.
Riidanalaisessa päätöksessä oleva kuvaus hintojen vahvistamisesta Euroopan etanolimarkkinoilla
28      Se tuote, jota riidanalaisessa päätöksessä tarkoitettu rikkominen koski, on etanoli, jota sekoitettuna bensiiniin käytetään biopolttoaineiden tuotannossa (sitä kutsutaan yleisesti englanniksi nimellä ”fuel-grade ethanol”).
29      Riidanalaisen päätöksen mukaan etanolin myyntisopimukset Euroopan markkinoilla tehdään joko pitkäkestoisina tai spot-markkinahintaisina. Merkittävä osa etanolin myyntisopimuksista unionissa tehdään pitkäkestoisina kahdenvälisinä sopimuksina tarjouspyyntömenettelyjen perusteella. Kyseisten sopimusten hinta muodostuu usein kiinteästä ja muuttuvasta osasta, joista viimeksi mainitun osalta viitataan tavallisesti S&P Global Plattsin julkaisemiin viitehintoihin.
30      Spot-markkinoilla toteutettujen transaktioiden (kutsutaan usein englanniksi nimellä ”spot trades”) katsotaan olevan välittömiä toimituksia tiettynä ajankohtana (spot date). Euroopan talousalueen (ETA) tärkeimmät etanolin spot-markkinat viiteajanjakson aikana olivat Amsterdam-Rotterdam-Antwerpen -proomumarkkinat (jäljempänä Rotterdamin alue), ja S&P Global Platts oli ottanut kyseisten markkinoiden toiminnan huomioon viitehintoja laatiessaan.
31      Yhdysvaltalainen yritys S&P Global, jonka Euroopan päätoimipaikka sijaitsee Lontoossa (Yhdistynyt kuningaskunta), oli viiteajanjakson aikana järjestäytynyt useampaan osastoon, joihin kuuluu S&P Global Platts, joka on merkittävin etanolimarkkinoiden hintojen seurannasta vastaava toimisto. S&P Global Plattsin julkaisemia viitehintoja käytettiin näet viitteinä 90 prosentissa etanolin myyntiä koskevissa kahdenvälisissä sopimuksissa viiteajanjakson aikana.
32      S&P Global Platts asettaa yleisön saataville Euroopan etanolimarkkinoiden viitehinnat (Platts ethanol benchmarks), joiden tarkoituksena on heijastaa Rotterdamin alueella toteutettujen transaktioiden hintoja. S&P Global Platts käyttää tätä tarkoitusta varten viitehintojen laadintaprosessia, jonka nimi on ”Market-on-Close” (jäljempänä MOC-prosessi).
33      MOC-prosessi perustuu toimijoilta kerättyihin tietoihin, joihin kuuluvat kaikki osto- ja myyntitarjoukset, kaupankäynti-intressit ja vuorokauden – erityisesti aikavälin 16:00–16:30 (Lontoon aikaa), jota kutsutaan nimellä ”MOC-ikkuna” (MOC window) – aikana vapaaehtoisesti ilmoitetut vahvistetut transaktiot.
34      S&P Global Platts sisällytti eri lähteistä saamansa tiedot etanolin viitehintojensa laadintaan mutta asetti etusijalle ”MOC-ikkunan” aikana saadut tiedot.
35      Komission mukaan on niin, että kun otetaan huomioon se, että etanolin viitehintoja käytetään usein viitteinä pitkäkestoisissa etanolin myyntisopimuksissa, jo vähäiselläkin kyseisten viitteiden laadintaa varten ilmoitettujen hintojen vääristymällä voi olla merkittävä vaikutus etanolin markkinahintaan ja siten tällaisten pitkäkestoisten myyntisopimusten osapuolina olevien yritysten tuloihin.
Toimintatavat, joista kantajia moititaan riidanalaisessa päätöksessä
36      Riidanalaisessa päätöksessä todetaan, että kantajat, Abengoa ja Alcogroup tekivät sellaisia sopimuksia tai sovelsivat sellaisia yhdenmukaistettuja menettelytapoja, joiden tarkoituksena oli keinotekoisesti nostaa S&P Global Plattsin julkaisemien etanolin viitehintojen tasoa, säilyttää se ennallaan tai estää sitä laskemasta.
37      Komission arvioinnin mukaan kilpailusääntöjä on rikottu kahdella tapaa. Komissio katsoo yhtäältä, että kantajat olivat yhteensovittaneet kaupankäyntitapansa Abengoan ja Alcogroupin kanssa ennen ”MOC-ikkunaa”, sen aikana ja sen jälkeen. Komission mukaan kantajat olivat toisaalta sopineet Abengoan ja Alcogroupin kanssa sen fyysisen etanolin tarjonnan rajoittamisesta Rotterdamin alueella, josta voitiin neuvotella ”MOC-ikkunan” aikana. Kilpailusääntöjen vastaisen toiminnan toteuttamiseksi kantajat olivat komission mukaan vaihtaneet säännönmukaisesti kaupallisia arkaluonteisia tietoja Abengoan ja Alcogroupin kanssa.
38      Komissio toteaa, että edellä 37 kohdassa kuvaillun yhteensovitetun toiminnan tarkoituksena oli aiheuttaa etanolin, jota kantajat, Abengoa ja Alcogroup myivät asiakkaidensa kanssa tekemiensä etanolin toimittamista koskevien sopimusten puitteissa, myyntihintojen nousu, ja kyseinen toiminta oli omiaan johtamaan tällaiseen lopputulokseen, sillä mainituissa sopimuksissa viitattiin S&P Global Plattsin julkaisemiin viitehintoihin.
Asianosaisten vaatimukset
39      Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin
–        kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaan tai osittain
–        velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
40      Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        hylkää kanteen
–        velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
41      Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen, joista ensimmäinen perustuu siihen, että niiden oikeutta syyttömyysolettamaan loukattiin, ja toinen siihen, että komissio laiminlöi hyvän hallinnon periaatteeseen perustuvan puolueettomuuden vaatimuksen.
Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu kantajien syyttömyysolettamaa koskevan oikeuden loukkaamiseen
42      Kantajat väittävät ensimmäisen kanneperusteen tueksi, että komissio loukkasi niiden oikeutta syyttömyysolettamaan, kun se turvautui porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn ainoastaan yhden sovinnon osapuolena olevan yrityksen kanssa ja kun se teki sovintopäätöksen Abengoan osalta. Kantajien mukaan niihin kohdistuvat syytökset ja siten viime kädessä riidanalainen päätös ovat lähtökohtaisesti virheellisiä.
43      Kantajat katsovat, että niitä koskevan syyttömyysolettaman loukkaaminen tapahtui käytännössä siten, että komissio teki kaksi merkittävää, vakavaa ja peruuttamatonta virhettä, jotka oikeuttavat riidanalaisen päätöksen kumoamisen.
44      Kantajat väittävät yhtäältä, että komissio päätti virheellisesti turvautua porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn ainoastaan yhden sovinnon osapuolena olevan yrityksen kanssa (ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen ja kolmas osa). Kantajat toteavat tässä yhteydessä, ettei komissio voinut tehdä sovintopäätöstä Abengoan osalta ennen tavanomaisen menettelyn päättymistä loukkaamatta kantajien oikeutta syyttömyysolettamaan.
45      Kantajat katsovat toisaalta, että komissio loukkasi niiden oikeutta syyttömyysolettamaan sovintopäätöstä laatiessaan siltä osin kuin kyseinen päätös sisälsi selkeitä ja yksiselitteisiä viittauksia – jotka eivät olleet tarpeen Abengoan vastuun osoittamiseksi – sellaisten ”tutkinnan muiden osapuolten” osallistumisesta, jotka eivät olleet tehneet sovintoa mainitussa päätöksessä tarkoitetusta kilpailusääntöjen vastaisesta toiminnasta eikä niiden vastuusta tällaisesta toiminnasta (ensimmäisen kanneperusteen toinen osa).
Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen ja kolmas osa, jotka koskevat porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn turvautumista
46      Kantajat väittävät ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen ja kolmannen osan, joita on tarkasteltava yhdessä, yhteydessä yhtäältä, että ajallisesti porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn turvautuminen siitä huolimatta, että ainoastaan Abengoa osallistui sovintomenettelyyn, merkitsi niiden syyttömyysolettamaa koskevan oikeuden loukkaamista, ja toisaalta, ettei tällaiseen menettelyyn turvautumiselle ollut nyt käsiteltävän asian olosuhteissa esitetty ensimmäistäkään hyväksyttävää perustetta.
47      Komissio kiistää kantajien argumentit.
48      Tältä osin on todettava ensinnäkin, että kantajien argumentaatio perustuu oletukseen siitä, että porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn turvautumisella ainoastaan yhden sovintomenettelyyn osallistuvan yrityksen kanssa saatetaan loukata syyttömyysolettamaa sovintopäätöksessä olevasta konkreettisesta arvioinnista riippumatta. Oikeuskäytännön valossa tällainen oletus on kuitenkin virheellinen.
49      Aluksi on todettava, ettei asetuksen N:o 773/2004 10 a artikla ole esteenä sille, että komissio voi noudattaa sekamuotoista menettelyä, eikä sulje sitä pois, kun se soveltaa SEUT 101 artiklaa (ks. vastaavasti tuomio 2.2.2022, Scania ym. v. komissio, T-799/17, EU:T:2022:48, 98 ja 99 kohta).
50      Komissiolla on näet oikeus käyttää sekamuotoista menettelyä ja soveltaa sovintomenettelyä yrityksiin, jotka esittävät sovintoehdotuksia, ja samalla soveltaa sovintomenettelyä koskevien säännösten sijasta asetuksen N:o 773/2004 yleisillä säännöksillä säänneltyä menettelyä sellaisten yritysten osalta, jotka eivät halua tehdä sovintoa (ks. vastaavasti tuomio 20.5.2015, Timab Industries ja CFPR v. komissio, T-456/10, EU:T:2015:296, 70, 71 ja 104 kohta).
51      Unionin tuomioistuimet ovat katsoneet, että komissio saattoi tehdä ensin sovintopäätöksen niiden osapuolten osalta, jotka olivat päättäneet tehdä sovinnon, ja tämän jälkeen tavanomaisen menettelyn päätteeksi tehtävän päätöksen niiden osapuolten osalta, jotka olivat päättäneet olla tekemättä sovintoa, kuitenkin sillä edellytyksellä, että se valvoo sovintopäätöksen tekemisen yhteydessä syyttömyysolettaman periaatteen noudattamista sellaisten osapuolten osalta, jotka eivät osallistu sovintomenettelyyn (ks. vastaavasti tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 64 ja 65 kohta ja tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 88 ja 89 kohta).
52      Komissiolla on tässä yhteydessä laaja harkintavalta määrittäessään, missä asioissa voidaan tunnustella, ovatko osapuolet halukkaita käymään sovintoon tähtääviä keskusteluja, sekä päättäessään keskustelujen aloittamisesta tai lopettamisesta taikka sovinnon lopullisesta saavuttamisesta, kuten asetuksen (EY) N:o 773/2004 muuttamisesta kartelliasioissa toteutettavien sovintomenettelyjen osalta 30.6.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 622/2008 (EUVL 2008, L 171, s. 3) johdanto-osan neljännestä perustelukappaleesta ilmenee (ks. vastaavasti tuomio 29.2.2016, Deutsche Bahn ym. v. komissio, T-267/12, ei julkaistu, EU:T:2016:110, 417 kohta).
53      Lisäksi voi olla objektiivisesti tarpeen, että komissio käsittelee sovintomenettelyn päättävässä päätöksessä tiettyjä tosiseikkoja ja menettelytapoja, jotka koskevat väitetyn kartellin osallistujia, jotka ovat tavanomaisen menettelyn kohteena (tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 65 kohta ja tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 89 kohta). Tältä osin on niin, ettei yksikään niihin osapuoliin, jotka eivät ole tehneet sovintoa, kohdistuvista viittauksista voi olla lopullinen siltä osin kuin on kyse niiden osallistumisesta kyseessä olevaan toimintaan.
54      Syyttömyysolettamasta on seuraavaksi todettava tarkemmin, että kyse on unionin oikeuden yleisestä periaatteesta, joka mainitaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 48 artiklan 1 kohdassa (tuomio 22.11.2012, E.ON Energie v. komissio, C-89/11 P, EU:C:2012:738, 72 kohta ja tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 60 kohta). Perusoikeuskirjan 48 artikla vastaa Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 2 ja 3 kappaletta, kuten perusoikeuskirjan tätä määräystä koskevista selityksistä ilmenee. Tästä seuraa, että perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan nojalla ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 2 ja 3 kappale on otettava huomioon perusoikeuskirjan 48 artiklan tulkinnassa suojan vähimmäistasona (tuomio 5.9.2019, AH ym. (Syyttömyysolettama), C-377/18, EU:C:2019:670, 41 kohta ja tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 61 kohta).
55      Tässä tilanteessa on muistutettava, että syyttömyysolettamaa koskevaa periaatetta loukataan, jos syytettyä koskevassa oikeusviranomaisen päätöksessä tai virallisessa lausumassa esitetään selvä lausuma siitä, että asianomainen henkilö on syyllistynyt kyseessä olevaan rikokseen, kun lopullista langettavaa tuomiota ei ole annettu. Tässä yhteydessä on korostettava oikeusviranomaisen käyttämien ilmaisujen sekä erityisten olosuhteiden, joissa ilmaisut on muotoiltu, ja kyseessä olevan menettelyn luonteen ja asiayhteyden merkitystä (ks. vastaavasti tuomio 5.9.2019, AH ym. (Syyttömyysolettama), C-377/18, EU:C:2019:670, 43 kohta, tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 79 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 27.2.2014, Karaman v. Saksa (CE:ECHR:20140227JUD001710310, 63 kohta).
56      Näin ollen on lopuksi todettava, että ainoastaan sovintopäätöksen ja siinä olevien arviointien konkreettisen analysoinnin perusteella on mahdollista arvioida, onko kantajien oikeutta syyttömyysolettamaan mahdollisesti loukattu. Ainoastaan yhden sovinnon osapuolen kanssa toteutettuun ajallisesti porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn turvautumiseen kohdistuva arvostelu ei siten ole yksinään omiaan osoittamaan tällaista loukkaamista.
57      Erityisesti arvostelusta, joka koskee sitä, että komission suosima menettelyllinen valinta merkitsi lähtökohtaisesti sen toteamista, että kantajat olivat osallistuneet kyseessä olevaan rikkomiseen ja että ne olivat vastuussa sovintopäätöksessä tarkoitetusta toiminnasta, on lisäksi muistutettava, että monitahoisia rikosoikeudellisia menettelyjä koskevasta oikeuskäytännöstä, jota sovelletaan soveltuvin osin nyt käsiteltävässä asiassa, ilmenee (ks. vastaavasti tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 64 kohta), että sovintopäätöksen tekeminen ainoastaan yhden syytetyn henkilön osalta, vaikka kyseisessä päätöksessä tarkoitettu toiminta edellyttää kollektiivista osallistumista, ei itsessään merkitse sitä, että niiden muiden henkilöiden, jotka eivät ole tehneet sovintoa, syyttömyysolettamaa koskevaa oikeutta loukattaisiin (ks. vastaavasti tuomio 5.9.2019, AH ym. (Syyttömyysolettama), C-377/18, EU:C:2019:670, 45 kohta ja määräys 28.5.2020, UL ja VM, C-709/18, ei julkaistu, EU:C:2020:411, 35 kohta).
58      Kantajat väittävät tältä osin virheellisesti lähinnä, että sovintopäätös velvoitti komissiota tekemään päätöksen tavanomaisen menettelyn päätteeksi. Sovintomenettely on näet tavanomaiseen menettelyyn nähden vaihtoehtoinen ja siitä erillinen hallinnollinen menettely, jolla on tiettyjä erityispiirteitä. Jos kyseessä oleva yritys ei esitä sovintoehdotusta sovintomenettelyssä, lopulliseen päätökseen johtavaan menettelyyn sovelletaan sovintomenettelyä koskevien säännösten sijaan asetuksen N:o 773/2004 yleisiä säännöksiä. Tavanomaisessa menettelyssä, jossa vastuukysymykset on vielä selvitettävä, komissio on sitä vastoin sidottu ainoastaan väitetiedoksiantoon ja sen on otettava huomioon sen tietoon tavanomaisessa menettelyssä saatetut uudet seikat (ks. vastaavasti tuomio 12.1.2017, Timab Industries ja CFPR v. komissio, C-411/15 P, EU:C:2017:11, 136 kohta ja tuomio 1.2.2024, Scania ym. v. komissio, C-251/22 P, EU:C:2024:103, 75 kohta).
59      Näin ollen on niin, että – toisin kuin kantajat väittävät – sovintopäätöksen tekemisellä ei itsessään ole mitään oikeudellisia seurauksia sellaisten päätösten kannalta, jotka tehdään myöhemmin tavanomaisessa menettelyssä sellaisen osapuolen osalta, joka ei ole tehnyt sovintoa.
60      Sovintopäätöksen tekeminen ei siten ole määrittänyt tavanomaisen menettelyn lopputulosta, minkä osoittaa Alcogroupin osalta tehty päätös, jossa komissio päätteli lopulta, että asiakirja-aineistoon otetut todisteet eivät olleet riittävän todistusvoimaisia sen päättelemiseksi, että Alcogroup oli osallistunut rikkomiseen 14.3.2013 jälkeen, joten komissio oli menettänyt oikeutensa määrätä sille sakkoa. Tältä osin on korostettava, ettei mikään estänyt komissiota tekemästä Alcogroupia koskenutta päätöstä vastaavaa päätöstä kantajien osalta tavanomaisessa menettelyssä asiakirja-aineistoon otettujen todisteiden tutkimisen päätteeksi Alcogroupia koskeneen tavanomaisen menettelyn päättymisen jälkeenkään.
61      Toiseksi on todettava, että yksikään kantajien muista argumenteista, joiden mukaan komissiolla ei väitetysti ollut perusteita turvautua ajallisesti porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn, ei voi menestyä.
62      Aluksi on niin, että – toisin kuin kantajat väittävät – 5.9.2019 annetusta tuomiosta AH ym. (Syyttömyysolettama) (C-377/18, EU:C:2019:670) ei seuraa, että komissio olisi velvollinen osoittamaan, että porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn turvautuminen on ”välttämätöntä”, kuten kantajat katsovat nyt käsiteltävässä asiassa olleen.
63      On tosin todettava, että 5.9.2019 annettuun tuomioon AH ym. (Syyttömyysolettama) (C-377/18, EU:C:2019:670) perustuva oikeuskäytäntö on soveltuvin osin merkityksellinen, kun komissio tekee kahden erillisen menettelyn jälkeen yhdestä ja samasta kartellista kaksi perättäistä päätöstä, joilla on eri adressaatit, eli yhtäältä sovintomenettelyn päätteeksi päätöksen, joka on osoitettu sovinnon tehneille yrityksille, ja toisaalta tavanomaisen menettelyn päätteeksi päätöksen, joka on osoitettu muille kartelliin osallistuneille yrityksille (ks. edellä 57 kohta).
64      Sitä vastoin on niin, että 5.9.2019 annettuun tuomioon AH ym. (Syyttömyysolettama) (C-377/18, EU:C:2019:670) perustuvaa oikeuskäytäntöä ei voida tulkita siten, että se velvoittaisi komission osoittamaan kussakin tapauksessa, että porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn turvautuminen on ”välttämätöntä”. Komission on näet käytettävä harkintavaltaansa selvittääkseen, antaako porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn turvautuminen sille mahdollisuuden käsitellä asia nopeammin ja tehokkaammin niiden yritysten kanssa, jotka ovat päättäneet tehdä sovinnon, kunnioittaen samalla sovellettavissa säännöissä asetettuja rajoituksia, joihin kuuluu niiden yritysten, jotka eivät ole tehneet sovintoa, syyttömyysolettamaa koskeva oikeus (ks. edellä 51–53 kohta).
65      Seuraavaksi on todettava, etteivät kantajat osoita, miltä osin riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 428–448 perustelukappaleessa mainitut syyt porrastettuun sekamuotoiseen menettelyn turvautumiselle nyt käsiteltävässä asiassa loukkaavat niiden oikeutta syyttömyysolettamaan.
66      Riidanalaisen päätöksen mukaan kantajat osallistuivat edelleen sovintomenettelyyn Abengoan päättäessä palata kyseiseen menettelyyn, joten oli mahdollista saattaa mainittu menettely päätökseen tutkinnan kohteena olevista osapuolista suurimman osan osalta (riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 441 perustelukappale).
67      Sellaisen sovintopäätöksen tekeminen, johon sisältyi Abengoa, mahdollisti lisäksi koko rikkomisajanjakson kattamisen, millä oli komission kannalta selviä etuja verrattuna yksinomaan kantajille osoitetun sovintopäätöksen tekemiseen (riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 442 perustelukappale).
68      Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 443 perustelukappaleen mukaan komission lähestymistavalla pyrittiin siis saattamaan hallinnollinen menettely päätökseen mahdollisimman nopeasti keskittymällä ensin sovintomenettelyyn ja käyttämällä sitten komission resursseja tavanomaisen menettelyn päättävän päätöksen, jonka Alcogroupin katsottiin todennäköisesti riitauttavan, tekemiseen.
69      Siltä osin kuin on kyse riskistä, että kantajiin kohdistuu kolmansien osapuolten vahingonkorvausvaatimuksia sovintopäätöksen ja tavanomaisen menettelyn päättämistä koskevan päätöksen porrastetun tekemisen vuoksi, komissio väittää, että sovintopäätöksen oli tarkoitus olla suppea ja että se oli tarkoitus julkaista ainoastaan ei‑luottamuksellisena versiona, minkä odotettiin pienentävän merkittävästi mainittua riskiä (riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 444 perustelukappale).
70      Kuten riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 445 perustelukappaleesta ilmenee, komission lähestymistavan eduista keskusteltiin etukäteen kantajien kanssa, mitä kantajat eivät kiistä.
71      Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 447 perustelukappaleen mukaan on lisäksi niin, että ainoastaan Abengoalle osoitetun sovintopäätöksen tekeminen oli perusteltua tehokkuussyistä. Vaikka Abengoa palasi sovintomenettelyyn myöhäisessä vaiheessa, sovintopäätöksen tekeminen mahdollisti merkittävät tehokkuusedut, kuten mahdollisuuden laatia tavanomaisessa menettelyssä tehtävään päätökseen verrattuna paljon suppeampi sovintopäätös sekä pienentää riskiä siitä, että Abengoa riitauttaa sovintopäätöksen.
72      Yhdenkään edellä mainitun perustelukappaleen sisällön perusteella ei voida päätellä, että komissio olisi loukannut kantajien oikeutta syyttömyysolettamaan päättäessään turvautua porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn.
73      Sovintomenettelyn viivästyttäminen tai siitä luopuminen sillä perusteella, että yksi kyseessä olevista yrityksistä on päättänyt olla osallistumatta sovintoon tähtääviin keskusteluihin, olisi joka tapauksessa vastoin sovintomenettelyn tavoitetta – sellaisena kuin se on ilmaistuna asetuksen N:o 622/2008 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa –, joka on asian käsittelyn nopeuttaminen ja tehostaminen niiden yritysten kanssa, jotka ovat päättäneet tehdä sovinnon (ks. vastaavasti tuomio 2.2.2022, Scania ym. v. komissio, T‑799/17, EU:T:2022:48, 102 kohta).
74      Lopuksi väite, joka koskee sellaisen komission ja kantajien sovintomenettelyssä sopiman ajallisen lausekkeen rikkomista, jonka mukaan sovintomenettelyn ja tavanomaisen menettelyn lopulliset päätökset oli tehtävä ”suurin piirtein samana päivänä”, on ainoastaan kantajien esittämä asiayhteyteen liittyvä seikka, joka on tehoton riidanalaisen päätöksen laillisuutta tutkittaessa.
75      Kuten kantajien kirjallisista vastauksista prosessinjohtotoimiin näet ilmenee, kantajat eivät vetoa minkään sovintomenettelyä koskevan säännön rikkomiseen eivätkä vetoa tällaisten sääntöjen, jotka koskevat komission ajallisen lausekkeen noudattamatta jättämistä, lainvastaisuuteen.
76      Sama koskee sen käänteisen uudelleentarkastelulausekkeen noudattamatta jättämistä, jonka mukaan sovinnon edellytyksenä on se, että komissio ei tee tavanomaisen menettelyn osapuolten osalta sovintopäätöstä edullisempaa päätöstä.
77      On joka tapauksessa niin, että – kuten komissio toteaa kantajien sitä kiistämättä – 11.11.2021 annetussa sovintoa koskevassa väitetiedoksiannossa toistettiin kantajien sovintoehdotus rikkomisen kohteen, rikkomisen toteuttamisen, tärkeimpien tosiseikkojen ja niiden oikeudellisen arvioinnin osalta, mukaan lukien kantajien rooli ja niiden rikkomiseen osallistumisen kesto. Väitetiedoksianto heijasti siten sovintoehdotuksen sisältöä siltä osin kuin kyse oli sovintomenettelyn toteuttamisesta asetuksen N:o 1/2003 7 ja 23 artiklan mukaisten päätösten tekemiseksi kartelliasioissa annetun komission tiedonannon (EUVL 2008, C 167, s. 1) 20 kohdan a alakohdassa mainituista seikoista. Ajallisen lausekkeen ja käänteisen uudelleentarkastelulausekkeen kaltaiset sitoumukset eivät nimittäin kuulu näihin seikkoihin.
78      Näin ollen komission on katsottava väitetiedoksiannossa hyväksyneen kantajien sovintoehdotuksen sovintomenettelyjä koskevan komission tiedonannon 22 kohdan mukaisesti.
79      Edellä esitetyn perusteella on todettava, ettei yhdenkään kantajien ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen ja kolmannen osan yhteydessä esittämän argumentin perusteella voida todeta, että komissio olisi loukannut niiden oikeutta syyttömyysolettamaan, joten mainitut osat on hylättävä.
Ensimmäisen kanneperusteen toinen osa, joka koskee sovintopäätöksen laatimista
80      Kantajien mukaan komissio loukkasi niiden oikeutta syyttömyysolettamaan tehdessään sovintopäätöksen, joka sisältää niiden mukaan selkeitä ja yksiselitteisiä viittauksia osallistumisesta kyseessä olevaan rikkomiseen ja niiden yritysten väitetystä vastuusta, jotka eivät ole tehneet sovintoa, vaikka tällaiset maininnat eivät kantajien mukaan ole tarpeen Abengoan vastuun osoittamiseksi.
81      Kantajien mukaan sovintopäätökseen sisältyy ensinnäkin ennenaikainen ratkaisu, koska siinä mainitaan, että kantajat kuuluvat niiden yritysten joukkoon, joita kutsutaan ”tutkinnan muiksi osapuoliksi” ja joiden vastuu on todettu riidanalaisen päätöksen päätösosan 1 kohdassa, ja koska siinä viitataan – muun muassa kyseisessä päätöksessä esitetyssä oikeudellisessa arvioinnissa – niiden toimintatapaan. Kantajat väittävät lisäksi, että se, että Alcogroupia koskevasta tutkinnasta luovuttiin myöhemmin, vahvistaa vaikutelmaa, että sovintopäätös merkitsi kantajien ja Abengoan yhteistä vastuuta. Kantajat katsovat lopuksi, etteivät vastuuvapauslausekkeet riitä näiden viittausten sivuuttamiseen.
82      Kantajien mukaan on toiseksi niin, että komission lähestymistapa poikkeaa sen aiemmista käytännöistä sekamuotoisissa menettelyissä.
83      Kantajat väittävät kolmanneksi, että sovintopäätökseen sisältyvillä maininnoilla ylitetään se, minkä unionin tuomioistuin on katsonut tarpeelliseksi sovintomenettelyn osapuolten vastuun osoittamiseksi ja syntymiseksi.
84      Komissio kiistää kantajien argumentit.
85      Kuten edellä 55 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee, syyttömyysolettamaa koskevaa periaatetta loukataan, jos syytettyä koskevassa oikeusviranomaisen päätöksessä tai virallisessa lausumassa esitetään selvä lausuma siitä, että asianomainen henkilö on syyllistynyt kyseessä olevaan rikokseen, kun lopullista langettavaa tuomiota ei ole annettu, ja tämä osoittaa asianomaisten viranomaisten käyttämien ilmaisujen sekä erityisten olosuhteiden, joissa ilmaisut on muotoiltu, ja kyseessä olevan menettelyn luonteen ja asiayhteyden merkityksen.
86      On jo todettu, että monitahoisissa rikosoikeudellisissa menettelyissä, joissa on useita epäiltyjä, joita vastaan ei voida käydä oikeutta yhdessä, toimivaltaisen tuomioistuimen on syytettyjen syyllisyyden arvioimiseksi ehdottomasti mainittava sellaisten kolmansien osallisuus, joita vastaan saatetaan myöhemmin käydä oikeutta erikseen. Kuitenkin jos kolmansien osallisuutta koskevia tosiseikkoja on esitettävä, asianomaisen tuomioistuimen pitäisi välttää antamasta enempää tietoja kuin on tarpeen siinä käytävässä oikeudenkäynnissä syytteessä olevien henkilöiden oikeudellisen vastuun arvioimiseksi. Lisäksi oikeusviranomaisten päätösten perustelut on muotoiltava siten, että vältetään asianomaisten kolmansien syyllisyyttä koskeva mahdollinen ennenaikainen ratkaisu, joka voi vaarantaa heitä vastaan erillisessä menettelyssä esitettävien syytteiden oikeudenmukaisen tutkimisen (ks. vastaavasti tuomio 5.9.2019, AH ym. (Syyttömyysolettama), C-377/18, EU:C:2019:670, 44 kohta; tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 63 kohta ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 27.2.2014, Karaman v. Saksa (CE:ECHR:20140227JUD001710310, 64 ja 65 kohta).
87      Kuten edellä 57 kohdassa on todettu, syyttömyysolettamaa sovelletaan myös silloin, kun komissio tekee kahden erillisen menettelyn jälkeen yhdestä ja samasta kartellista kaksi perättäistä päätöstä, joilla on eri adressaatit, eli yhtäältä sovintomenettelyn päätteeksi päätöksen, joka on osoitettu sovinnon tehneille yrityksille, ja toisaalta tavanomaisen menettelyn päätteeksi päätöksen, joka on osoitettu muille kartelliin osallistuneille yrityksille (tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 64 kohta ja tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 88 kohta).
88      Komission on tässä yhteydessä noudatettava SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa vahvistettua velvollisuutta perustella oikeudelliset toimet, joiden sisällön on mahdollistettava se, että ne, joita asia koskee, saavat selville syyt, joihin päätös perustuu, ja se, että oikeusviranomaisella on käytettävissään riittävät tiedot, jotta se kykenee harjoittamaan valvontaansa muutoksenhaun yhteydessä (ks. analogisesti tuomio 26.11.2013, Groupe Gascogne v. komissio, C-58/12 P, EU:C:2013:770, 37 kohta).
89      Kuten edellä 53 kohdassa on muistutettu, voi olla objektiivisesti tarpeen, että komissio käsittelee sovintomenettelyn päättävässä päätöksessä tiettyjä tosiseikkoja ja menettelytapoja, jotka koskevat väitetyn kartellin osallistujia, jotka ovat tavanomaisen menettelyn kohteena, eikä yksikään niihin kohdistuvista viittauksista voi olla lopullinen siltä osin kuin on kyse niiden osallistumisesta kyseessä olevaan toimintaan.
90      Komission tehtävänä on sovintomenettelyn päättävässä päätöksessä varmistaa, että oikeus syyttömyysolettamaan säilyy sellaisten yritysten osalta, jotka ovat kieltäytyneet sovinnosta ja jotka ovat tavanomaisen menettelyn kohteena. Tässä yhteydessä on näet niin, että se, että komissio loukkaa sellaisten yritysten oikeutta syyttömyysolettamaan, jotka eivät ole tehneet sovintoa, tavalla, joka johtaa asianomaisten yritysten perusoikeuksien loukkaamiseen, merkitsee riittävän vakavaa loukkaamista, jonka seurauksena tavanomaisen menettelyn päättävän päätöksen tekemiseen johtanut menettely on kokonaisuudessaan virheellinen (tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 95 kohta).
91      Valvoakseen, noudattaako komissio oikeutta syyttömyysolettamaan, unionin tuomioistuinten on analysoitava sovintomenettelyn päättävää päätöstä ja sen perusteluja kokonaisuudessaan niiden erityisten olosuhteiden valossa, joissa päätös on tehty. Kyseisen päätöksen tiettyihin kohtiin sisältyvä nimenomainen viittaus väitetyn kartellin muiden osallistujien vastuun puuttumiseen jää vaille merkitystä, jos kyseisen päätöksen muut kohdat voidaan ymmärtää ennenaikaisena ilmauksena niiden vastuusta (tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 66 kohta ja tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 90 kohta).
92      On siten tarkistettava yhtäältä, onko komissio tehnyt sovintopäätöksen laadinnassa riittävät varaukset välttääkseen ottamasta ennenaikaisesti kantaa siihen, olivatko kantajat osallistuneet kartelliin, ja toisaalta, olivatko kyseiseen päätökseen sisältyvät viittaukset kantajiin tarpeellisia (ks. vastaavasti tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 68 kohta ja tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 219 kohta).
93      Kantajien unionin yleisen tuomioistuimen niille osoittamiin prosessinjohtotoimiin antamista kirjallisista vastauksista ilmenee nyt käsiteltävässä asiassa, että kantajat eivät kiistä komission sovintopäätöksen laadinnassa tekemiä varauksia vaan väittävät, että kyseiset varaukset olivat riittämättömiä.
94      Tältä osin on todettava, että komissio otti sovintopäätöksen johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa käyttöön ilmaisun ”tutkinnan muut osapuolet” viitatakseen yhdessä kantajiin ja Alcogroupiin. Komissio täsmensi tämän jälkeen, että ”tutkinnan muut osapuolet” eivät olleet sovintopäätöksen adressaatteja ja että päätöksessä ei vahvistettu eikä pyritty vahvistamaan edes alustavasti niiden vastuuta osallistumisesta mihin tahansa rikkomiseen. Kyseisessä perustelukappaleessa todetaan myös, että kuvausta ”tutkinnan muiden osapuolten” toiminnasta käytettiin ainoastaan siltä osin kuin se oli tarpeen Abengoan vastuun osoittamiseksi.
95      Muita samankaltaisia ilmaisuja, jotka koskevat ”tutkinnan muita osapuolia” ja niiden vastuun puuttumista sovintopäätöksen tekemisen johdosta, on kyseisen päätöksen johdanto-osan 41 ja 49 perustelukappaleessa.
96      Edellä 94 ja 95 kohdassa mainituilla viittauksilla komissio on selkeästi osoittanut, ettei sen tehtävänä ollut ratkaista ”tutkinnan muiden osapuolten” vastuuta, joten on todettava, että kantajien osalta on tosiasiallisesti tehty varauksia sopimusta laadittaessa.
97      On kuitenkin tarkistettava, voidaanko sovintopäätöksen muut kohdat ymmärtää ennenaikaisena ilmauksena kantajien vastuusta, mikä voisi tehdä sopimuksen laatimisen yhteydessä komission tekemistä varauksista tehottomia edellä 91 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti.
98      Kannekirjelmän 60–63 kohdan mukaan kantajien syyttömyysolettamaa koskevan oikeuden loukkaamisen paljastavia viittauksia ”tutkinnan muihin osapuoliin” ovat erityisesti sovintopäätöksen johdanto-osan 33, 35, 46, 47, 53–55 ja 60 perustelukappaleessa sekä sen päätösosan 1 artiklassa olevat viittaukset.
99      Tältä osin on ensinnäkin todettava, että jaksoihin, joiden tarkoituksena on kuvata Abengoan kilpailusääntöjen vastaista toimintaa, sisältyvät maininnat – sovintopäätöksen johdanto-osan 33 ja 35 perustelukappaleessa olevat maininnat mukaan lukien – ”tutkinnan muista osapuolista” kuvailevat pelkästään tarkoituksensa mukaisesti sovintopäätöksessä tarkoitettua toimintaa Abengoan osalta.
100    Mikään edellä 99 kohdassa viitatuista maininnoista ei myöskään merkitse nimenomaisesti eikä implisiittisesti kantajien toiminnan oikeudellista luonnehdintaa, joten niiden voidaan katsoa olevan yhteensopivia edellä 91 kohdassa mainitun oikeuskäytännön kanssa.
101    Toiseksi on tarkasteltava viittauksia, jotka sisältyvät Abengoan toiminnan oikeudellista arviointia koskevan jakson (”Legal assessment”) alle, ja tarkemmin ottaen sovintopäätöksen johdanto-osan 46, 47, 53–55 ja 60 perustelukappaleeseen sisältyviä viittauksia. Kyseiset viittaukset sisältyvät päätöksen niihin osiin, jotka koskevat SEUT 101 artiklaan ja ETA-sopimuksen 53 artiklaan liittyvien periaatteiden (sovintopäätöksen johdanto-osan 5.1.2 kohta, 46 ja 47 perustelukappale), yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatkuvan kilpailusääntöjen rikkomiseen liittyvien periaatteiden (sovintopäätöksen johdanto-osan 5.2.2 kohta, 53–55 perustelukappale) ja kilpailunrajoitukseen liittyvien periaatteiden (sovintopäätöksen johdanto-osan 5.3.2 kohta, 60 perustelukappale) soveltamista nyt käsiteltävässä asiassa.
102    Tältä osin on aluksi muistutettava, että – kuten edellä 57 kohdassa on todettu – porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn turvautumisesta ainoastaan yhden sovintomenettelyyn osallistuvan yrityksen kanssa ei voida päätellä, että kantajat olisivat syyllistyneet sovintopäätöksessä tarkoitettuun rikkomiseen.
103    Kuten edellä 86, 87 ja 89 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä lisäksi ilmenee, niitä yrityksiä, jotka eivät ole tehneet sovintoa, koskevat maininnat eivät itsessään ole ongelmallisia, ja ne voivat osoittautua objektiivisesti tarpeellisiksi kuvattaessa ja luonnehdittaessa sovinnon tehneen yrityksen osallistumista kartelliin, kunhan ne eivät johda tavanomaisen menettelyn osapuolten vastuun toteamiseen ennenaikaisesti.
104    Tältä osin se, että komissio viittaa kantajiin ja Alcogroupiin ilmaisulla ”tutkinnan muut osapuolet” tukee sitä, ettei sen tarkoituksena ollut luonnehtia niiden vastuuta sovintopäätöksessä tarkoitetusta toiminnasta (ks. vastaavasti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 17.9.2024, C.O. v. Saksa, CE:ECHR:2024:0917JUD001667822, 68 kohta).
105    Lisäksi on huomautettava, että sekä 18.3.2021 annettuun tuomioon Pometon v. komissio (C-440/19 P, EU:C:2021:214) johtaneessa asiassa että 12.1.2023 annettuun tuomioon HSBC Holdings ym. v. komissio (C‑883/19 P, EU:C:2023:11) johtaneessa asiassa kyseessä olleen sovintopäätöksen julkisessa versiossa komissio oli käyttänyt ilmaisua ”osapuolet” viitatessaan kaikkiin tutkinnan kohteena olleisiin yrityksiin.
106    Komissio käytti sitä vastoin nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevassa sovintopäätöksessä ilmaisua ”tutkinnan muut osapuolet”, jonka avulla voidaan erottaa selvemmin kyseisen päätöksen adressaattia koskevat viittaukset sellaisia yrityksiä koskevista viittauksista, jotka eivät ole tehneet sovintoa. Sovintopäätökseen ei myöskään sisälly – toisin kuin 18.3.2021 annettuun tuomioon Pometon v. komissio (C-440/19 P, EU:C:2021:214) johtaneessa asiassa kyseessä olleen sovintopäätöksen johdanto-osan 26, 28, 29 ja 31 perustelukappaleeseen – mitään nimenomaista viittausta kantajiin kilpailusääntöjen vastaisen toiminnan kuvauksen yhteydessä.
107    Seuraavaksi on todettava, että vaikka ”tutkinnan muut osapuolet” mainitaan siinä osassa, joka koskee Abengoan toiminnan oikeudellista luonnehdintaa, sovintopäätöksen sanamuodosta ei ilmene selvästi komission kantaa kantajien osallistumiseen kyseessä olevaan rikkomiseen, niiden toiminnan oikeudelliseen luonteeseen eikä niiden vastuun syntymiseen kyseisestä rikkomisesta (ks. vastaavasti tuomio 10.11.2017, Icap ym. v. komissio, T-180/15, EU:T:2017:795, 259 ja 260 kohta).
108    Useista sovintopäätökseen sisältyvistä seikoista, luettuina edellä 94 ja 95 kohdassa mainittujen sopimuksen laadintaan liittyvien varausten valossa, ilmenee nimittäin seuraavaa:
–        ainoastaan Abengoan on katsottava olevan vastuussa sovintopäätöksessä tarkoitetusta rikkomisesta (johdanto-osan 25 perustelukappale)
–        kyseisen päätöksen 4 osastossa, joka koskee toiminnan kuvausta, olevan 4.1.2 kohdan otsikko on ”Abengoa’s behaviour in the MOC process” (Abengoan toiminta MOC-prosessissa)
–        osastossa 5, joka koskee Abengoan toiminnan oikeudellista luonnehdintaa, esitetty arviointi koskee ainoastaan Abengoan toimintaa (johdanto-osan 42 perustelukappale)
–        Abengoan toiminta poikkeaa selvästi ”tutkinnan muiden osapuolten” toiminnasta, koska päätöksessä täsmennetään, että Abengoa oli yhteensovittanut toimintansa ”tutkinnan muiden osapuolten” kanssa (johdanto-osan 47 perustelukappale) siten, että ainoastaan sen oma toiminta (”[i]ts behaviour”) – eikä ”tutkinnan muiden osapuolten” toiminta – täytti kaikki sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan tunnusmerkit (johdanto-osan 48 perustelukappale), minkä lisäksi johdanto-osan 49 perustelukappaleen päätelmät, kun niitä tarkastellaan johdanto-osan 46–48 perustelukappaleen valossa, koskevat yksinomaan Abengoaa ja sisältävät lisäksi seuraavan laadintaan liittyvän lisävarauksen: ”[a]s already stressed in recital (4) above, this Decision is only addressed to Abengoa and not to any other undertaking. In particular, this Decision does not establish or seek to establish, even on a preliminary basis, any liability of the other parties to the investigation for any participation in any infringement” (kuten edellä johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa on jo korostettu, kyseinen päätös on osoitettu ainoastaan Abengoalle. Tässä päätöksessä ei etenkään todeta eikä pyritä toteamaan edes alustavasti ”tutkinnan muiden osapuolten” olevan vastuussa minkäänlaiseen rikkomiseen osallistumisesta)
–        Abengoalla oli kahdenvälisiä yhteyksiä ”tutkinnan muiden osapuolten” kanssa jatkaakseen kilpailunvastaista toimintaansa, joka koostui toiminnan yhteensovittamisesta ”tutkinnan muiden osapuolten” kanssa, ja tämä sanamuoto osoittaa, ettei komissio pyrkinyt luonnehtimaan muuta kuin Abengoan toimintaa (johdanto-osan 55 perustelukappale)
–        vaikka johdanto-osan 60 perustelukappaleessa todetaan, että Abengoa oli harjoittanut kilpailunvastaista toimintaa yhdessä ”tutkinnan muiden osapuolten” kanssa, komissio tyytyi kuitenkin mainitun perustelukappaleen viimeisessä virkkeessä toteamaan, että ainoastaan Abengoa rajoitti kilpailua, minkä lisäksi komission johdanto-osan 61 perustelukappaleessa tekemässä päätelmässä viitataan yksinomaan ”Abengoan toimintaan”, sellaisena kuin se on kuvattu jaksossa 4.
109    Lisäksi unionin tuomioistuimet ovat jo – vaikkakin implisiittisesti – pitäneet hyväksyttävänä niiden osapuolten, jotka eivät ole tehneet sovintoa, mainitsemista kyseessä olevan toiminnan oikeudellista luonnehdintaa koskevassa osassa (ks. vastaavasti yhtäältä 18.3.2021 annettuun tuomioon Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214 johtaneessa asiassa kyseessä olleen sovintopäätöksen eli komission päätöksen C(2014) 2074 final johdanto-osan 50–55 perustelukappale ja toisaalta tuomio 20.12.2023, Crédit agricole ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. komissio, T-113/17, valitus vireillä, EU:T:2023:847, 96 kohta (ei julkaistu) siltä osin kuin on kyse myös 12.1.2023 annettuun tuomioon HSBC Holdings ym. v. komissio, C‑883/19 P, EU:C:2023:11 johtaneessa asiassa kyseessä olleen sovintopäätöksen eli komission päätöksen C(2013) 8512 final johdanto-osan 53 ja 57–59 perustelukappaleesta).
110    Kolmanneksi on todettava, ettei sovintopäätöksen päätösosan 1 artiklassa oleva viittaus ”tutkinnan muihin osapuoliin” ole selvä toteamus siitä, että kyseiset osapuolet ovat syyllistyneet kyseiseen rikkomiseen.
111    On näet yhtäältä niin, ettei pelkkä päätösosassa oleva maininta ”tutkinnan muista osapuolista” merkitse niitä koskevien tietojen välittämistä edellä 86 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti. Kuten edellä 103 kohdassa on muistutettu, niitä yrityksiä koskevat maininnat, jotka eivät ole tehneet sovintoa, eivät itsessään ole ongelmallisia, ja ne voivat osoittautua objektiivisesti tarpeellisiksi sovinnon tehneen yrityksen kartelliin osallistumisen kuvaamiseksi ja luonnehtimiseksi, kunhan ne eivät johda tavanomaisen menettelyn osapuolten vastuun toteamiseen ennenaikaisesti.
112    Toisaalta päätösosassa oleva viittaus ”tutkinnan muihin osapuoliin” ei sinänsä merkitse sellaista ennenaikaista ratkaisua kantajien syyllisyydestä, joka olisi omiaan vaarantamaan niitä vastaan tavanomaisessa menettelyssä esitettyjen syytösten oikeudenmukaisen tutkimisen.
113    Tältä osin on huomattava, että sovintopäätöksen päätösosalla on oikeusvaikutuksia ainoastaan Abengoaan nähden, sillä Abengoa on kyseisen päätöksen adressaatti.
114    Komissio toteaa lisäksi sovintopäätöksen päätösosan 1 artiklassa, että ainoastaan Abengoa on rikkonut kartellisääntöjä.
115    Sovintopäätöksen päätösosan sisällön mukaan on lisäksi niin, että ainoastaan Abengoa on vastuussa kyseessä olevasta rikkomisesta, kuten muun muassa kyseisen päätöksen 2, 4 ja 5 artiklasta ilmenee.
116    Sovintopäätöksen päätösosasta ei käy siis millään tavoin ilmi, että komission tarkoituksena olisi ollut luonnehtia ”tutkinnan muiden osapuolten” toimintaa siltä osin kuin on kyse niiden osallistumisesta kyseessä olevaan kartelliin.
117    Neljänneksi on totta, että tiettyjen riidanalaisten mainintojen – muun muassa sovintopäätöksen johdanto-osan 46, 53–55 ja 60 perustelukappaleessa olevat maininnat – ulottuvuutta voidaan pitää epätäsmällisenä sen osalta, ulottuuko niissä tehty oikeudellinen luonnehdinta paitsi Abengoan myös ”tutkinnan muiden osapuolten” toimintaan.
118    Vaikka edellä mainituissa sovintopäätöksen johdanto-osan perustelukappaleissa olevat viittaukset tutkinnan muihin osapuoliin koskevat sovinnon tehneen osapuolen eli Abengoan osalta todettujen menettelytapojen oikeudellista luonnehdintaa, kyseisissä viittauksissa on kuitenkin kyse korkeintaan laadintavirheistä, eivätkä ne itsessään sisällä mitään selvää, nimenomaista tai implisiittistä arviointia niiden osapuolten syyllisyydestä, jotka eivät ole tehneet sovintoa (ks. vastaavasti tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 79 ja 231 kohta ja tuomio 20.12.2023, Crédit agricole ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. komissio, T-113/17, valitus vireillä, EU:T:2023:847, 97 kohta (ei julkaistu)).
119    On näet yhtäältä niin, että kun tarkastellaan, sisältääkö sovintopäätös oikeudellisen luonnehdinnan kantajien toiminnasta, ei voida rajoittua toteamaan, että ”tutkinnan muut osapuolet” mainitaan osassa, joka koskee Abengoan osalta todettujen menettelytapojen oikeudellista luonnehdintaa (ks. vastaavasti tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 231 kohta).
120    Kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä toisaalta ilmenee, asianomaisten viranomaisten käyttämien ilmaisujen valinnan tärkeydestä huolimatta joidenkin epäonnistuneiden muotoilujen käyttäminen ei voi yksinään olla ratkaisevaa mahdollisen syyttömyysolettamaa koskevan oikeuden loukkaamisen toteamisen kannalta, kun otetaan huomioon kyseessä olevan menettelyn luonne ja asiayhteys (ks. vastaavasti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 27.2.2014, Karaman v. Saksa, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, 63 kohta ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 25.11.2021, Mucha v. Slovakia, CE:ECHR:2021:1125JUD006370319, 57 kohta).
121    Tästä seuraa, ettei yhtäkään sovintopäätökseen sisältyvistä maininnoista ”tutkinnan muista osapuolista” voida niiden perustelujen ja asiayhteyden valossa ymmärtää selkeäksi lausumaksi, joka merkitsisi ennenaikaista ilmausta kantajien syyllisyydestä.
122    Näin ollen on todettava, että sopimuksen laatimisen yhteydessä komission tekemät varaukset eivät ole menettäneet merkitystään ja että niitä on pidettävä sisältönsä valossa (ks. edellä 91 kohta) riittävinä.
123    Lisäksi on tutkittava, antoiko komissio kantajien osallisuudesta enemmän tietoja kuin oli tarpeen Abengoan vastuun toteamiseksi.
124    Tältä osin on todettava, ettei yhdessäkään riitautetuista maininnoista kuvailla tai luonnehdita erikseen kantajien toimintaa.
125    Ainoat sovintopäätöksessä olevat kantajia koskevat yksilölliset maininnat sisältyvät kyseisen päätöksen johdanto-osan 4, 13, 18, 24 ja 40 perustelukappaleeseen, jotka koskevat lähinnä sovintomenettelyn kuvausta ja joiden sisältöä kantajat eivät ole riitauttaneet siltä osin kuin on kyse syyttömyysolettamaa koskevan oikeuden loukkaamisesta.
126    Sen sijaan sovintopäätöksessä olevat riitautetut maininnat ”tutkinnan muista osapuolista”, edellä 101 kohdassa mainitut maininnat mukaan lukien, on tehty poikkeuksetta siten, että ne kattavat Abengoan, joka esitettiin kilpailusääntöjen pääasiallisena rikkojana. Kyseisiä viittauksia käytetään siten ainoastaan kuvailemaan ja luonnehtimaan Abengoan toimintaa, ja niitä voidaan näin ollen pitää objektiivisesti tarpeellisina tätä tarkoitusta varten.
127    Tässä yhteydessä juuri sillä seikalla, että sovintopäätöksen kohteena oleva rikkominen merkitsee välttämättä kollektiivista toimintaa, voidaan perustella tarvetta viitata ”tutkinnan muihin osapuoliin” (ks. vastaavasti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 17.9.2024, C.O. v. Saksa, CE:ECHR:2024:0917JUD001667822, 63 kohta; ks. analogisesti myös tuomio 5.9.2019, AH ym. (Syyttömyysolettama), C-377/18, EU:C:2019:670, 47 kohta).
128    Sama koskee sovintopäätöksen päätösosassa olevaa viittausta ”tutkinnan muihin osapuoliin”.
129    Tältä osin on tärkeää erottaa käsiteltävä asia 18.3.2021 annettuun tuomioon Pometon v. komissio (C-440/19 P, EU:C:2021:214) ja 12.1.2023 annettuun tuomioon HSBC Holdings ym. v. komissio (C-883/19 P, EU:C:2023:11) johtaneista asioista, joissa sovintopäätösten päätösosaan ei sisältynyt mainintaa osapuolista, jotka eivät tehneet sovintoa. Ainoastaan Abengoa osallistui sovintomenettelyyn nyt käsiteltävässä asiassa, joten oli entistä tärkeämpää mainita ”tutkinnan muut osapuolet”, jotta sovintopäätöksessä tarkoitettua kilpailusääntöjen vastaista toimintaa voitaisiin luonnehtia Abengoan, joka oli päättänyt tehdä sovinnon, osalta.
130    Kysymys siitä, onko komissio loukannut kantajien oikeutta syyttömyysolettamaan, riippuu joka tapauksessa kullekin asialle ominaisista sovintopäätöksistä ja niiden perusteluista sekä erityisistä olosuhteista, joissa ne on tehty (tuomio 18.3.2021, Pometon v. komissio, C-440/19 P, EU:C:2021:214, 86 kohta).
131    Sovintopäätöksen riitautettuihin kohtiin sisältyvät maininnat ”tutkinnan muista osapuolista” ovat kuitenkin perustelujensa ja asiayhteytensä valossa objektiivisesti tarpeellisia koko kartellin alkuperän kuvaamiseksi.
132    Näin ollen kantajien ensimmäisen kanneperusteen toisen osan tueksi esittämät argumentit eivät voi menestyä, ja ne on hylättävä.
133    Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että ensimmäinen kanneperuste on hylättävä kokonaisuudessaan perusteettomana.
Toinen kanneperuste, joka koskee puolueettomuuden vaatimuksen noudattamatta jättämistä
134    Kantajat väittävät toissijaisesti, että päätöksellä turvautua porrastettuun sekamuotoiseen menettelyyn ja sillä, että Abengoan osalta tehtiin sovintopäätös ennen tavanomaisen menettelyn päättämistä, vaarannettiin komission puolueettomuus ja loukattiin niiden puolustautumisoikeuksia.
135    Kantajien mukaan on ensinnäkin niin, että sovintopäätöksen tekeminen ennen tavanomaisen menettelyn päätteeksi tehtävää päätöstä velvoitti komissiota toteamaan vähintään yhden muun yrityksen olevan vastuussa.
136    Kantajat katsovat toiseksi, että edellä 135 kohdassa mainituissa olosuhteissa on mahdotonta oikeuskäytännön mukaisesti ”sulkea pois kaikki perustellut epäilyt” komission kyvystä tarkastella objektiivisen puolueettomasti kysymystä kantajien osallistumista sovintopäätöksessä tarkoitettuun kilpailunvastaiseen toimintaan. Tästä syystä komissio ei kantajien mukaan voinut noudattaa niin kutsuttua tabula rasa -periaatetta.
137    Kantajat väittävät kolmanneksi, että komission useissa riidanalaisen päätöksen kohdissa – muun muassa johdanto-osan 556, 557 ja 560 perustelukappaleessa – sekä tietyissä kantajien kanssa koko tavanomaisen menettelyn aikana käydyissä keskusteluissa esittämä päättely havainnollistaa tätä puolueettomuuden puuttumista.
138    Lopuksi kantajat väittävät neljänneksi, että komission väitteet puolueettomuudestaan ovat tehottomia ja joka tapauksessa epäuskottavia, kiistävät komission argumentin, jonka mukaan komission on oletettava toimivan vilpittömässä mielessä, ja muistuttavat, että oikeuskäytännön mukaan riittää, että komission puolueettomuuteen kohdistuu perusteltuja epäilyjä.
139    Komissio kiistää kantajien argumentit.
140    Tältä osin on muistutettava, että komission on hallinnollisessa menettelyssä kunnioitettava kyseessä olevien yritysten perusoikeuksia. Tässä yhteydessä puolueettomuusperiaate, joka kuuluu hyvää hallintoa koskevaan oikeuteen, on erotettava syyttömyysolettamasta (tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 76 kohta ja tuomio 1.2.2024 Scania ym. v. komissio, C-251/22 P, EU:C:2024:103, 69 kohta).
141    Perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistetun hyvää hallintoa koskevan oikeuden mukaan jokaisella on oikeus muun muassa siihen, että unionin toimielimet käsittelevät hänen asiansa puolueettomasti. Tämä puolueettomuusvaatimus kattaa yhtäältä subjektiivisen puolueettomuuden siinä mielessä, ettei yhdelläkään kyseessä olevan toimielimen jäsenistä, jonka hoidettavana asia on, saa olla ennakolta määritettyä kantaa tai henkilökohtaisia ennakkoluuloja, ja toisaalta objektiivisen puolueettomuuden siinä mielessä, että toimielimen on annettava riittävät takeet, jotta kaikki perustellut epäilykset voidaan tältä osin sulkea pois (tuomio 12.1.2023, HSBC Holdings ym. v. komissio, C-883/19 P, EU:C:2023:11, 77 kohta ja tuomio 1.2.2024 Scania ym. v. komissio, C-251/22 P, EU:C:2024:103, 70 kohta).
142    Toinen kanneperuste koskee nyt käsiteltävässä asiassa pelkästään objektiivisen puolueettomuuden käsitettä.
143    Unionin tuomioistuin on täsmentänyt objektiivisen puolueettomuuden käsitteestä, että sen osoittamiseksi, että hallinnollisessa menettelyssä ei tarjota riittäviä takeita perusteltujen epäilyjen poissulkemiseksi mahdollisten ennakkoluulojen osalta, ei edellytetä puolueellisuuden toteamista. On riittävää, että on olemassa perusteltu epäily, jota ei voida sulkea pois (ks. vastaavasti tuomio 27.3.2019, August Wolff ja Remedia v. komissio, C-680/16 P, EU:C:2019:257, 37 kohta ja tuomio 21.10.2021, parlamentti v. UZ, C-894/19 P, EU:C:2021:863, 54 kohta).
144    Tältä osin on heti aluksi todettava, että kantajat eivät vetoa puolustautumisoikeuksiensa loukkaamiseen, joka on erillinen niiden vetoamasta puolueettomuutta koskevan velvoitteen laiminlyönnistä.
145    Kuten kirjelmistä, prosessinjohtotoimiin annetuista vastauksista ja suullisista lausumista nimittäin ilmenee, kantajat katsovat, että komissio loukkasi niiden puolustautumisoikeuksia laiminlyömällä puolueettomuutta koskevan velvoitteensa.
146    Edellä 141 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti on näin ollen tutkittava, voidaanko kantajien argumentaation perusteella päätellä, että on olemassa perusteltuja epäilyjä komission mahdollisesta ennakkoluulosta sen tarkastellessa niiden syyllisyyttä kyseessä olevaan rikkomisen osalta.
147    Ensinnäkin on hylättävä kantajien argumentti, jonka mukaan se, että sovintopäätös osoitettiin yksinomaan yhdelle yritykselle, merkitsi sitä, että komission olisi pitänyt päätellä, että ainakin yksi ”tutkinnan muista osapuolista” oli osallistunut rikkomiseen, jotta sovintopäätöksen taustalla oleva oikeudellinen logiikka ja oikeusperusta eivät menettäisi merkitystään.
148    Kuten edellä 58 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee, komissio on tavanomaisessa menettelyssä sidottu ainoastaan väitetiedoksiantoon, ja sen on otettava huomioon sen tietoon tavanomaisessa menettelyssä saatetut uudet seikat.
149    On näet niin, että – kuten edellä 60 kohdassa on todettu – sovintopäätöksen tekeminen ei riippunut tavanomaisen menettelyn lopputuloksesta, joten mikään ei estänyt komissiota tekemästä Alcogroupia koskevan päätöksen kaltaista päätöstä kantajien osalta tavanomaisessa menettelyssä asiakirja-aineistoon otettujen todisteiden tutkimisen päätteeksi Alcogroupia koskeneen tavanomaisen menettelyn päättymisen jälkeenkään.
150    Kantajat väittävät näin ollen virheellisesti, että sovintopäätös olisi menettänyt oikeudellisen logiikkansa ja oikeusperustansa, jos komissio ei olisi todennut kantajien syyllisyyttä riidanalaisessa päätöksessä.
151    Sama pätee sen argumentin osalta, jonka mukaan komission intressi suojata sovintomenettelyn houkuttelevuutta osoittaa, ettei se ollut objektiivisesti puolueeton nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevassa menettelyssä.
152    Tällainen abstraktisti muotoiltu väite, joka perustuu kantajien tulkintaan komission intresseistä kilpailupolitiikan toteuttamisessa, ei voi menestyä, sillä sen perusteella ei sellaisenaan voida todeta, että pääasiassa kyseessä olevan menettelyn järjestämisessä ei tarjottu riittäviä takeita, jotta kaikki perustellut epäilyt mahdollisista ennakkoluuloista voidaan sulkea pois.
153    Toiseksi on hylättävä argumentti, jonka mukaan päättely, jota komissio on noudattanut useissa riidanalaisen päätöksen kohdissa sekä tietyissä keskusteluissa kantajien kanssa tavanomaisen menettelyn aikana, olisi ollut omiaan osoittamaan, että komissio ei ollut puolueeton.
154    Kantajien mukaan riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 556 ja 557 perustelukappaleesta ilmenee, että komission suorittaman tutkimuksen tarkoituksena oli arvioida, voitiinko asiayhteydellä perustella kilpailunvastaista toimintaa, jota komissio piti jo oikeudellisesti toteen näytettynä. Kantajien mukaan tästä on osoituksena mainitun päätöksen johdanto-osan 560 perustelukappaleessa oleva kehäpäätelmä, jossa komissio lähti olettamasta, jonka mukaan kantajat olivat toimineet yhteistyössä kahden muun tutkinnan kohteena olevan yrityksen kanssa tarkoituksenaan keinotekoisesti nostaa S&P Global Plattsin julkaisemien etanolin viitehintojen tasoa, säilyttää se ennallaan tai estää sitä laskemasta.
155    Tältä osin on riittävää todeta, että kantajat eivät ole riitauttaneet riidanalaisessa päätöksessä todettuja tosiseikkoja eivätkä samassa päätöksessä kantajia koskevasta oikeudellisesta arvioinnista tehtyjä päätelmiä.
156    Kantajien väitettä, jonka mukaan komission arvioinnin ”lähtökohtana” oli ollut niiden syyllisyys, ei näet voida hyväksyä, koska tällä väitteellä ei millään tavoin kyseenalaisteta riidanalaisen päätöksen pätevyyttä eikä perusteltavuutta.
157    Riidanalaisen päätöksen sisältöä koskevat kantajien argumentit eivät joka tapauksessa voi menestyä.
158    Yhtäältä on niin, että komissio toteaa riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 556 ja 557 perustelukappaleessa suorittaneensa kattavan arvioinnin etanolimarkkinoista ja S&P Global Plattsin laatimien ja julkaisemien viitehintojen toiminnasta, kuten ilmenee mainitun päätöksen 2 jaksosta, jonka otsikko on ”Etanoliteollisuus” (riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 6–86 perustelukappale). Kyseistä arviointia käytettiin perustana mainitun päätöksen 5 jaksossa (johdanto-osan 213–401 perustelukappale) esitettyihin päätelmiin sisältyvälle kuvaukselle kilpailusääntöjen rikkomisesta, jota koskevat todisteet esitettiin päätöksen 5.2 kohdassa (”[Kantajien] suorittaman rikkomisen aikajana”, riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 254–390 perustelukappale) ja jota koskevat päätelmät sisällytettiin riidanalaisen päätöksen 5.3 (”Todisteita koskevat päätelmät”, riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 391–393 perustelukappale) ja 5.4 kohtaan (”Platts-tiedoista tehdyt päätelmät”, riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 394–401 perustelukappale).
159    Näin ollen yhdestäkään edellä 158 kohdassa mainitusta perustelukappaleesta ei ilmene, että komission arvioinnin lähtökohtana olisi ollut kantajien syyllisyys. Kyseiset perustelukappaleet osoittavat sitä vastoin, miten yksityiskohtaisesti komissio on arvioinut kantajien osallistumista kartelliin.
160    Sama koskee toisaalta riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 560 perustelukappaletta, jossa komissio arvioi kantajien yhteensovitettua toimintaa ”tutkinnan muiden osapuolten” kanssa kyseisen päätöksen johdanto-osan 470–474 perustelukappaleessa esitettyjen arviointien, jotka perustuvat merkittävien ja vakuuttavien todisteiden kokonaisuuteen (ks. esim. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 472 ja 473 perustelukappale), perusteella eikä – kuten kantajat väittävät – niiden syyllisyyttä koskevan ennakkoluulon perusteella.
161    Kantajien esittämät argumentit eivät näin ollen osoita, että komissio ei olisi järjestänyt hallinnollista menettelyä siten, että on annettu riittävät takeet, jotta kaikki perustellut epäilyt mahdollisista ennakkoluuloista voidaan sulkea pois.
162    Tätä päätelmää ei horjuta 14.3.2024 annettuun tuomioon D & A Pharma v. komissio ja EMA (C-291/22 P, EU:C:2024:228) perustuvan oikeuskäytännön huomioon ottaminen. Kantajien mukaan kyseisen oikeuskäytännön perusteella voidaan päätellä, että niiden tehtävänä ei ole osoittaa komission puolueellisuutta, vaan unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida oikeudellisesti, herättääkö komission omaksuma lähestymistapa perusteltuja epäilyjä sen puolueettomuudesta.
163    Edellä mainitun oikeuskäytännön mukaan henkilöiltä, joiden asioita unionin toimielin, elin tai laitos käsittelee, ei voida vaatia, että he esittävät sen väitteensä tueksi, jonka mukaan objektiivisen puolueettomuuden vaatimusta ei ole noudatettu unionin hallinnollisessa menettelyssä, näyttöä puolueellisuutta merkitsevistä konkreettisista seikoista (tuomio 14.3.2024, D & A Pharma v. komissio ja EMA, C-291/22 P, EU:C:2024:228, 77 ja 80 kohta).
164    Edellä 161 kohdassa esitetyn päätelmän valossa kantajien vetoamaa oikeuskäytäntöä ei kuitenkaan voida soveltaa nyt käsiteltävässä asiassa, koska komission objektiivisen puolueettomuuden puuttumista ei ole osoitettu ja koska mistään unionin yleisen tuomioistuimen arvioitavaksi saatetuista asiakirja-aineiston asiakirjoista ei ilmene, ettei hallinnollista menettelyä olisi järjestetty siten, että on annettu riittävät takeet, jotta kaikki perustellut epäilyt mahdollisista ennakkoluuloista voidaan sulkea pois.
165    Tästä seuraa, että toinen kanneperuste on hylättävä perusteettomana. Näin ollen kanne on hylättävä kokonaisuudessaan.
Oikeudenkäyntikulut
166    Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
167    Koska kantajat ovat hävinneet asian, ne on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut tämän vaatimusten mukaisesti.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto, jossa asian käsittelyyn osallistuu viisi tuomaria)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Kanne hylätään.
2)      Lantmännen ek för ja Lantmännen Biorefineries AB vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Steinfatt
Kukovec
Meyer
Julistettiin Luxemburgissa 21 päivänä tammikuuta 2026.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: englanti.