VIRKAMIESTUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS(ensimmäinen jaosto)
6 päivänä maaliskuuta 2008
Asia F-105/07
R a
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Virkamiehet – Kanne – Vahingonkorvauskanne – Koeajan olosuhteet – Koeajan jatkaminen – Vakinaistaminen – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen
Aihe: EY 236 ja EA 152 artiklan nojalla nostettu kanne, jossa R a vaatii virkamiestuomioistuinta muun muassa kumoamaan sellaisen
27.6.2007 tehdyn komission päätöksen, jolla hylättiin sellaisesta 13.3.2007 tehdystä päätöksestä tehty valitus, jolla hylättiin
8.11.2006 esitetty korvausvaatimus, kumoamaan tarpeellisilta osin 13.2.2007 tehdyn komission päätöksen, jolla hylättiin 8.11.2006
tehty valitus ja korvausvaatimus, ja kumoamaan 19.12.2005 tehdyn komission päätöksen, jolla hylättiin 17.8.2005 tehty valitus
ja korvausvaatimus, sekä velvoittamaan komission suorittamaan 2 500 000 euroa korvauksena kantajalle komission toiminnasta
väitetysti aiheutuneesta vahingosta.
Ratkaisu: Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
1.      Oikeudenkäyntimenettely – Kanteiden tutkittavaksi ottaminen – Arviointi kanteen tekohetkellä voimassa olevien sääntöjen perusteella
(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 76 artikla)
2.      Henkilöstö – Kanne – Edeltävä hallinnollinen valitus – Määräajat
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
3.      Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulut – Kanne virkamiestuomioistuimessa
(Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 122 artikla)
1.      Vaikka virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklassa säädetty sääntö, jonka mukaan kyseinen tuomioistuin voi hylätä
määräyksellä kanteen, joka on selvästi hylättävä, on menettelysääntö, jota tällä perusteella sovelletaan sen voimaantulosta
lähtien kaikkiin virkamiestuomioistuimessa vireillä oleviin asioihin, sama ei koske niitä oikeussääntöjä, joiden perusteella
kyseinen tuomioistuin voi tämän artiklan mukaisesti todeta, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat,
minkä se voi tehdä ainoastaan kanteen tekohetkellä voimassa olleiden sääntöjen perusteella.
(ks. 35 kohta)
2.      Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyt määräajat, joiden tarkoituksena on varmistaa oikeusaseman varmuus, ovat ehdottomia
ja ne velvoittavat asianosaisia ja tuomioistuinta. Virkamies ei siis voi silloin, kun hän esittää nimittävälle viranomaiselle
henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen, saada uudelleen oikeutta nostaa kanne päätöksestä, josta
on tullut lopullinen, koska kanteelle säädetty määräaika on kulunut umpeen. Näin ollen uusi oikaisuvaatimus ei voi merkitä
sitä, että kanteelle säädetty määräaika, joka alkaa kulua siitä hetkestä lukien, jolloin kantaja saa tiedon päätöksestä, jolla
hylätään valitus, jonka kantaja on tehnyt päätöksestä, jolla hylätään sellainen kantajan valitus, joka koskee ensimmäisen
aineetonta, ammatilliselle asemalle aiheutunutta ja aineellista vahinkoa koskevan korvausvaatimuksen hylkäämistä, alkaa uudelleen
alusta.
(ks. 43 ja 44 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: T‑495/93, Carrer ym. v. yhteisöjen tuomioistuin, 22.9.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑201
ja II‑651, 20 kohta) ja asia T‑42/97, Lebedef v. komissio, 14.7.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑371 ja II‑1071, 25 kohta)
3.      Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklan nojalla työjärjestyksen oikeudenkäyntikuluja koskevia sääntöjä ei sovelleta
asiaan, joka on tullut vireille ennen saman työjärjestyksen voimaantuloa. Tältä osin merkitystä ei ole sillä, että ennen työjärjestyksen
voimaantuloa nostettu kanne on annettu tiedoksi vastaajalle myöhemmin kantajan toimittamissa asiakirjoissa olleiden muotoseikkoja
koskevien sääntöjenvastaisuuksien oikaisemiseksi, koska tämä seikka ei virkamiestuomioistuimen kirjaajan ohjeitten 8 artiklan
1 kohdan mukaan vaikuta kanteen tekopäivään.
(ks. 49 ja 50 kohta)