62021CC0770
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JEAN RICHARD DE LA TOUR
20 päivänä huhtikuuta 2023 (
1
)
Asia C‑770/21
”OGL‑Food Trade Lebensmittelvertrieb” GmbH
vastaan
Direktor na Teritorialna direktsia ”Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia ”Mitnitsi”
(Ennakkoratkaisupyyntö – Administrativen sad Sofia-grad (Sofian hallintotuomioistuin, Bulgaria))
Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tullikoodeksi – Tullausarvon määrittäminen sellaisille hedelmille ja vihanneksille, joihin sovelletaan tulohintaa – Ilmoitettu kauppa-arvo, joka ylittää kiinteän tuontiarvon – Tuotteiden toimitus ehdoin, jotka varmistavat ilmoitetun kauppa-arvon todenperäisyyden – Tappiolla myyminen – Tullivelan vahvistamista koskevan päätöksen tuomioistuinvalvonta – Tuontia koskevan kauppasopimuksen puuttuminen – Käsite ”henkilöt, jotka ovat oikeudelliselta asemaltaan liikekumppaneita”
I Johdanto
1.
Käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö koskee
–
unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013, (
2
) sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.2016 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2016/2339, (
3
) 22, 44, 70 ja 74 artiklan,
–
unionin tullikoodeksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 tiettyjen säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24.11.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/2447, (
4
) sellaisena kuin se on muutettuna 18.4.2018 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/604, (
5
) 127 ja 142 artiklan ja
–
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 täydentämisestä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä mainituilla aloilla sovellettavien seuraamusten osalta ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 muuttamisesta 13.3.2017 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2017/891, (
6
) sellaisena kuin se on muutettuna 7.6.2018 annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) 2018/1145, (
7
) 75 artiklan tulkintaa.
2.
Pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat yhtäältä OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb GmbH (jäljempänä OGL-Food) ja toisaalta Direktor na Teritorialna direktsia ”Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia ”Mitnitsi” (Bulgarian keskustullihallinnon Plovdivin alueosaston johtaja, Bulgaria; jäljempänä tullijohtaja) ja joka koskee Turkista peräisin olevien tuoreiden kesäkurpitsojen tuonnissa ilmoitettua kauppa-arvoa.
3.
Käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimella on tilaisuus määrittää edellytykset, joiden täyttyessä tulliviranomaisen päätös, jossa ei hyväksytä kauppa-arvoa, voidaan riitauttaa tuomioistuimessa, ja erityisesti täsmentää, voidaanko tässä tuomioistuimessa riitauttamisen vaiheessa muuttaa kyseisen päätöksen perusteluja.
4.
Tässä ratkaisuehdotuksessa, jossa tarkastellaan unionin tuomioistuimen pyynnöstä ainoastaan ensimmäistä ja toista ennakkoratkaisukysymystä, ehdotan, että näihin kysymyksiin vastataan siten, että yhtäältä tullauspäätöksen perusteluja ei voida muuttaa päätöksen riitauttamista koskevan tuomioistuinmenettelyn vaiheessa ja että toisaalta sen määrittäminen, ovatko henkilöt oikeudelliselta asemaltaan yhtiösuhteessa (”liikekumppaneita”), kuuluu kansalliseen oikeuteen ja että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemat arviointiperusteet ovat näin ollen merkityksellisiä vain, jos kansallisessa oikeudessa yhtiösuhde oikeudellisena asemana perustuu näihin arviointiperusteisiin.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Tullilainsäädäntö
1. Unionin tullikoodeksi
5.
Unionin tullikoodeksin 1 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tällä asetuksella vahvistetaan unionin tullikoodeksi – –, jossa säädetään [Euroopan] unionin tullialueelle tuotaviin tai sieltä vietäviin tavaroihin sovellettavista yleisistä säännöistä ja menettelyistä.
[Unionin tullikoodeksia] sovelletaan yhtenäisesti koko unionin tullialueella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansainvälisen oikeuden ja kansainvälisten yleissopimusten ja muilla aloilla annetun unionin lainsäädännön soveltamista.”
6.
Unionin tullikoodeksin 5 artiklan 1 ja 3 alakohdassa säädetään seuraavaa:
”[Unionin tullikoodeksia] sovellettaessa tarkoitetaan:
1)
’tulliviranomaisilla’ jäsenvaltioiden tullihallintoja, jotka vastaavat tullilainsäädännön soveltamisesta, ja muita viranomaisia, jotka ovat kansallisen lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisia soveltamaan tiettyä tullilainsäädäntöä;
– –
3)
’tullitarkastuksilla’ tulliviranomaisten suorittamia erityistoimia, joiden tarkoituksena on varmistaa tullilainsäädännön ja muun sellaisen lainsäädännön moitteeton noudattaminen, joka koskee unionin tullialueen ja sen ulkopuolisten maiden tai alueiden välillä liikkuvien tavaroiden saapumista, poistumista, passitusta, liikkumista, varastointia ja tiettyä käyttötarkoitusta sekä muiden kuin unionitavaroiden ja tietyn käyttötarkoituksen menettelyyn asetettujen tavaroiden unionin tullialueella oloa ja liikkumista.”
7.
Unionin tullikoodeksin 22 artiklan, jonka otsikko on ”Hakemuksen perusteella tehtävät päätökset”, 6 ja 7 kohdassa säädetään seuraavaa:
”6.   Ennen kuin tulliviranomaiset tekevät sellaisen päätöksen, joka vaikuttaisi kielteisesti hakijaan, tulliviranomaisten on annettava tiedoksi hakijalle seikat, joihin päätös on tarkoitus perustaa, sekä annettava hakijalle mahdollisuus ilmaista näkökantansa tietyn määräajan kuluessa päivästä, jona hakija vastaanottaa kyseisen tiedoksiannon tai jona hakijan katsotaan vastaanottaneen sen. Määräajan päätyttyä hakijalle annetaan asianmukaisella tavalla päätös tiedoksi.
– –
7.   Päätöksen, joka vaikuttaa hakijaan kielteisellä tavalla, on sisällettävä myös sen perustelut, ja siinä on mainittava 44 artiklassa säädetystä muutoksenhakuoikeudesta.”
8.
Unionin tullikoodeksin 29 artiklassa, jonka otsikko on ”Hakemuksetta tehtävät päätökset”, säädetään seuraavaa:
”Edellä olevat 22 artiklan 4, 5, 6 ja 7 kohdan – – säännökset koskevat myös ilman asianomaisen henkilön hakemusta tehtäviä tulliviranomaisten päätöksiä, paitsi jos tulliviranomainen toimii oikeusviranomaisena.”
9.
Unionin tullikoodeksin 44 artiklassa, jonka otsikko on ”Muutoksenhakuoikeus”, säädetään seuraavaa:
”1.   Henkilöllä on oikeus hakea muutosta itseään suoraan ja henkilökohtaisesti koskevaan tullilainsäädännön soveltamiseen liittyvään tulliviranomaisten päätökseen.
– –
2.   Muutosta voi hakea ainakin kahdessa vaiheessa:
a)
ensivaiheessa tulliviranomaisilta tai jäsenvaltioiden tähän tarkoitukseen nimeämältä oikeusviranomaiselta tai muulta toimielimeltä;
b)
seuraavassa vaiheessa korkeammalta riippumattomalta toimielimeltä, joka voi olla oikeusviranomainen tai vastaava erikoistunut toimielin, jäsenvaltioissa voimassa olevien säännösten mukaisesti
– –
4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että muutoksenhakumenettelyssä voidaan nopeasti vahvistaa tai oikaista tulliviranomaisten tekemät päätökset.”
10.
Unionin tullikoodeksin 70 artiklassa, jonka otsikko on ”Kauppa-arvoon perustuva tullausarvon määritysmenetelmä”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tavaroiden tullausarvon ensisijaisena perusteena käytetään kauppa-arvoa, jolla tarkoitetaan hintaa, joka tavaroista on tosiasiallisesti maksettu tai maksettava myytäessä ne vietäviksi unionin tullialueelle; kauppa-arvoa on tarvittaessa tarkistettava.
2.   Tosiasiallisesti maksettu tai maksettava hinta on ostajan tuoduista tavaroista myyjälle tai kolmannelle osapuolelle myyjän hyväksi suorittama tai suoritettava kokonaismaksu, ja siihen sisältyvät kaikki maksut, jotka on suoritettu tai suoritettava tuotujen tavaroiden myynnin edellytyksenä.
3.   Kauppa-arvoa voidaan käyttää, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
– –
d)
ostaja ja myyjä eivät ole keskenään etuyhteydessä tai keskinäinen etuyhteys ei ole vaikuttanut hintaan.”
11.
Unionin tullikoodeksin 74 artiklan, jonka otsikko on ”Tullausarvon määrittämisen toissijaiset menetelmät”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jos tavaroiden tullausarvoa ei voida määrittää 70 artiklan mukaisesti, se on määritettävä soveltamalla 2 kohdan a–d alakohdista järjestyksessä ensimmäistä tavaroiden tullausarvon määrittämiseen soveltuvaa alakohtaa.
– –
2.   Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti määritettävä tullausarvo on
– –
c)
arvo, joka perustuu siihen yksikköhintaan, jolla maahantuotuja tavaroita taikka samanlaisia tai samankaltaisia maahantuotuja tavaroita myydään unionin tullialueella suurin kokonaismäärä henkilöille, jotka eivät ole etuyhteydessä myyjään; – –
– –”
2. Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetus
12.
Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen II osastossa, joka koskee ”tekijöitä, joiden perusteella tuonti- tai vientitullia ja muita tavarakaupan toimenpiteitä sovelletaan”, olevassa 3 luvussa, jonka otsikko on ”Tavaroiden tullausarvo”, on 127 artikla, jossa säädetään seuraavaa:
”([Unionin tullikoodeksin] 70 artiklan 3 kohdan d alakohta)
1.   Tämä luvun soveltamiseksi kahden henkilön katsotaan olevan etuyhteydessä keskenään, jos jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
– –
b)
he ovat oikeudelliselta asemaltaan liikekumppaneita;
– –
e)
toinen valvoo toista suoraan tai välillisesti;
f)
kolmas osapuoli valvoo molempia suoraan tai välillisesti;
g)
he yhdessä valvovat kolmatta osapuolta suoraan tai välillisesti;
– –”
13.
Täytäntöönpanoasetuksen 134 artiklassa, jonka otsikko on ”Kauppatapahtumat etuyhteydessä olevien henkilöiden välillä”, säädetään seuraavaa:
”([Unionin tullikoodeksin] 70 artiklan 3 kohdan d alakohta)
1.   Jos ostaja ja myyjä ovat keskenään etuyhteydessä, ja sen määrittämiseksi, onko keskinäinen etuyhteys vaikuttanut hintaan, myyntiin liittyvät olosuhteet on tarvittaessa tutkittava ja ilmoittajalle on annettava mahdollisuus toimittaa kyseisistä olosuhteista mahdollisesti tarvittavia yksityiskohtaisia lisätietoja.
2.   Tavaroiden arvo on kuitenkin määritettävä koodeksin 70 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jos ilmoittaja osoittaa, että ilmoitettu kauppa-arvo on hyvin lähellä jotakin seuraavista vertailuarvoista, jotka on määritetty samaan tai suunnilleen samaan aikaan:
– –
b)
samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden tullausarvo, joka on määritetty [unionin tullikoodeksin] 74 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti;
– –”
14.
Täytäntöönpanoasetuksen 142 artiklassa, jonka otsikko on ”Deduktiivinen menetelmä”, säädetään seuraavaa:
”([Unionin tullikoodeksin] 74 artiklan 2 kohdan c alakohta)
1.   Yksikköhinta, jota käytetään tullausarvon määrittämiseen [unionin tullikoodeksin] 74 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, on hinta, jolla tuodut tavarat taikka tuodut samanlaiset tai samankaltaiset tavarat, sellaisina kuin ne ovat tuontihetkellä, myydään unionissa tavaroiden tuontiajankohtana tai suunnilleen samaan aikaan.
– –
4.   Seuraavia myyntitapahtumia ei oteta huomioon tullausarvon määrittämiseksi [unionin tullikoodeksin] 74 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti:
– –
b)
myynti etuyhteydessä oleville henkilöille;
– –
5.   Tullausarvoa määritettäessä 1–4 kohdan mukaisesti määritetystä yksikköhinnasta vähennetään:
– –
c)
unionin tullialueella tavaroiden tuonnista tai myynnistä maksettavat tuontitullit tai muut maksut.
– –”
B
Hedelmät ja vihannekset, joihin sovelletaan tulohintaa: tuontia koskeva lainsäädäntö
1. Asetus (EU) N:o 1308/2013
15.
Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013, (
8
) sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/2393, (
9
) johdanto-osan 147 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Eräiden tuotteiden tulohintajärjestelmä olisi säilytettävä. Tulohintajärjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi [Euroopan] komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat erän ilmoitetun hinnan todenperäisyyden tarkistamista kiinteää tuontiarvoa käyttäen, ja säätää edellytyksistä vakuuden asettamiseksi.”
16.
Asetuksen N:o 1308/2013 181 artiklassa, jonka otsikko on ”Eräiden hedelmä- ja vihannesalan, hedelmä- ja vihannesjalostealan sekä viinialan tuotteiden tulohintajärjestelmä”, säädetään seuraavaa:
”1.   Yhteisen tullitariffin tullien soveltamiseksi hedelmä- ja vihannesalan tuotteisiin, hedelmä- ja vihannesjalostealan tuotteisiin sekä viinirypälemehuun ja rypäleen puristemehuun lähetyksen tulohinta on sen tullausarvo, joka lasketaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92[ (
10
)] (tullikoodeksi) ja komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93[ (
11
)] mukaisesti.
2.   Järjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joiden mukaan erän ilmoitetun tulohinnan todenperäisyys tarkistetaan käyttämällä kiinteää tuontiarvoa, ja joilla säädetään edellytyksistä vakuuden asettamiseksi.
3.   Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan 2 kohdassa tarkoitetun kiinteän tuontiarvon laskemista koskevat säännöt. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.”
2. Delegoitu asetus 2017/891
17.
Delegoidun asetuksen 2017/891 III osastoon, jonka otsikko on ”Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa – Tulohintajärjestelmä”, sisältyvät sen 73–75 artikla.
18.
Delegoidun asetuksen 74 artiklan, jonka otsikko on ”Tuontituotteiden hintoja ja määriä koskevat ilmoitukset”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltion on jokaisen liitteessä VII olevassa A osassa esitetyn tuotteen ja ajanjakson osalta ilmoitettava komissiolle kunkin markkinapäivän ja alkuperän osalta viimeistään seuraavana työpäivänä kello 12.00 (Brysselin aikaa)
a)
kolmansista maista tuotujen, jäsenvaltioiden tuontimarkkinoilla kaupan pidettyjen tuotteiden keskimääräiset edustavat hintanoteeraukset; ja
b)
a alakohdassa tarkoitettuja hintanoteerauksia vastaavat kokonaismäärät.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tuontimarkkinoista, joita ne pitävät edustavina, ja sisällytettävä niihin Lontoo, Milano, Perpignan ja Rungis.
Jos ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetut kokonaismäärät ovat vähemmän kuin 10 tonnia, vastaavia hintoja ei tarvitse ilmoittaa komissiolle.”
19.
Delegoidun asetuksen 75 artiklassa, jonka otsikko on ”Tulohintaperusta”, säädetään seuraavaa:
”1.   Asetuksen [N:o 1308/2013] 181 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi kyseisessä artiklassa tarkoitetut hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan tuotteet ovat tämän artiklan liitteessä VII lueteltuja tuotteita.
2.   Kun liitteessä VII olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tullausarvo määritellään [unionin tullikoodeksin] 70 artiklassa tarkoitetun kauppa-arvon mukaisesti ja tullausarvo on tuotteiden liikkeeseen laskemista koskevan ilmoituksen tekohetkellä enemmän kuin 8 prosenttia suurempi kuin komission laskema kiinteä tuontiarvo, tuojan on asetettava [unionin tullikoodeksin] täytäntöönpanoasetuksen 148 artiklassa tarkoitettu vakuus. Tällöin tämän asetuksen liitteessä VII olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tuontitullin määrä on yhtä suuri kuin tulli, jonka tuoja olisi maksanut, jos asianomaisen tuotteen luokittelu olisi tehty kyseisen kiinteän tuontiarvon perusteella.
– –
3.   Kun liitteessä VII olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tullausarvo lasketaan [unionin tullikoodeksin] 74 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, tullia vähennetään täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/892[ (
12
)] 38 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tuojan on tällöin asetettava vakuus, joka on yhtä suuri kuin tullit, jotka tuoja olisi maksanut, jos tuotteiden luokittelu olisi tehty kiinteän tuontiarvon perusteella.
4.   Kaupintamyyntiin tuotavien tavaroiden tullausarvo on määritettävä suoraan [unionin tullikoodeksin] 74 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, ja tätä tarkoitusta varten sovelletaan täytäntöönpanoasetuksen [2017/892] 38 artiklan mukaisesti laskettua kiinteää tuontiarvoa voimassa olevina soveltamisajanjaksoina.
5.   Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä alkava yhden kuukauden määräaika – vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen hyväksymispäivämäärästä alkavan neljän kuukauden määräajan rajoissa – osoittaakseen, että erä on toimitettu ehdoin, jotka varmistavat [unionin tullikoodeksin] 70 artiklassa tarkoitettujen hintojen todenperäisyyden, tai määrittääkseen [mainitun koodeksin] 74 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun tullausarvon.
Yhdenkin edellä mainitun määräajan noudattamatta jättäminen aiheuttaa asetetun vakuuden menettämisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin, kuin todisteet toimitusta koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Muutoin vakuus menetetään tuontitullien maksuksi.
Osoittaakseen, että erä on toimitettu ensimmäisessä alakohdassa säädetyin edellytyksin, tuojan on laskun lisäksi annettava kaikki tarvittavat asiakirjat asiaankuuluvien tullitarkastusten tekemiseksi erän jokaisen tuotteen myynnistä ja myyntiin saattamisesta, mukaan lukien erän kuljetukseen, vakuutukseen, käsittelyyn ja varastointiin liittyvät asiakirjat.
– –
6.   Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pidentää 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua neljän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta.
– –”
20.
Delegoidun asetuksen 2017/891 liitteessä VII olevassa A osassa on muun muassa seuraava taulukko:
CN-koodi
Kuvaus
Soveltamisjakso
0709 90 70
Kesäkurpitsat
1.1.–31.12.
3. Täytäntöönpanoasetus 2017/892
21.
Täytäntöönpanoasetuksen 2017/892 38 artiklan, jonka otsikko on ”Kiinteät tuontiarvot”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Komissio vahvistaa jokaisena työpäivänä kullekin delegoidun asetuksen [2017/891] liitteessä VII olevassa A osassa luetellulle tuotteelle ja soveltamisjaksolle kunkin alkuperän osalta kiinteän tuontiarvon, joka on mainitun asetuksen 74 artiklassa tarkoitettujen edustavien hintanoteerausten painotettu keskiarvo, josta on vähennetty 100:aa kilogrammaa kohden viiden euron kiinteä määrä sekä arvotullit.
2.   Jos delegoidun asetuksen [2017/891] liitteessä VII olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden ja soveltamisjaksojen osalta vahvistetaan mainitun asetuksen 74 ja 75 artiklan ja tämän artiklan mukaisesti kiinteä tuontiarvo, komission [unionin tullikoodeksin] täytäntöönpanoasetuksen 142 artiklassa tarkoitettua yksikköhintaa ei sovelleta. Sen korvaa 1 kohdassa tarkoitettu kiinteä tuontiarvo.”
4. Asetus (ETY) N:o 2658/87
22.
Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, (
13
) sellaisena kuin se on muutettuna 11.10.2018 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/1602, (
14
) liitteessä I olevan kolmannen osan I osaston liitteeseen 2, jonka otsikko on ”Tuotteet, joihin sovelletaan tulohintaa”, sisältyy muun muassa seuraava taulukko:
CN-koodi
Tavarankuvaus
Sopimustulli (%)
0709 93 10
Kesäkurpitsat:
– –
– –
– –
tullattaessa 1.4.–31.5.:
tulohinta 100 kilon nettopainoa kohti:
vähintään 69,2 €
12,8
vähintään 67,8 € mutta vähemmän kuin 69,2 €
12,8 + 1,4 €/100 kg/net
vähintään 66,4 € mutta vähemmän kuin 67,8 €
12,8 + 2,8 €/100 kg/net
vähintään 65 € mutta vähemmän kuin 66,4 €
12,8 + 4,2 €/100 kg/net
vähintään 63,7 € mutta vähemmän kuin 65 €
12,8 + 5,5 €/100 kg/net
vähemmän kuin 63,7 €
12,8 + 15,2 €/100 kg/net
– –
– –
– –
III Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset
23.
OGL-Food jätti 23.4.2019 tuojana Svilengradin (Bulgaria) tullitoimipaikalle tulli-ilmoituksen, jolla se ilmoitti tuovansa maahan Turkista peräisin olevia, tavaranimikkeistön alanimikkeeseen 07099310 kuuluvia tuoreita kesäkurpitsoja, joiden nettopaino oli 4800 kilogrammaa, luovutettavaksi vapaaseen liikkeeseen ja lopulliseen kulutukseen (jäljempänä riidanalainen erä). Ilmoitettu tullausarvo euroiksi muunnettuna oli 90,81 euroa 100:aa kilogrammaa kohden. Viejänä oli Antalyaan (Turkki) sijoittautunut yritys.
24.
Komissio oli määrittänyt kyseiselle päivämäärälle (23.4.2019) kesäkurpitsojen kiinteän tuontiarvon, joka oli 53,80 euroa 100:aa kilogrammaa kohden ja jota sovellettiin kaikista lähteistä tulevaan tuontiin. Koska riidanalaiselle erälle ilmoitettu kauppa-arvo ylitti tämän kiinteän tuontiarvon yli 8 prosentilla, OGL-Food asetti 982,17 levin (BGN) (n. 502 euroa) suuruisen vakuuden delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
25.
Tulliviranomainen, joka oli määrittänyt riidanalaisen erän ostohinnaksi yhteensä 109,6 euroa 100:aa kilogrammaa kohden, jossa oli otettu huomioon OGL-Foodille aiheutuneet eri kustannukset, ilmoitti OGL-Foodille 24.4.2019 päivätyllä kirjeellä, että se oli delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdan mukaisesti velvollinen osoittamaan, että riidanalainen erä oli toimitettu markkinoille ehdoin, jotka varmistivat ilmoitetun tullausarvon todenperäisyyden.
26.
OGL-Food toimitti 23.5.2019 tulliviranomaiselle tiettyjä asiakirjoja, jotka liittyivät muun muassa riidanalaisen erän ostoon ja myyntiin, ja vaati näiden todisteiden perusteella riidanalaisesta erästä asettamansa vakuuden vapauttamista.
27.
Myyntihintalaskelman mukaan OGL-Food myi riidanalaisen erän 106 eurolla 100:aa kilogrammaa kohden. Koska tämä hinta oli alempi kuin ostohinta, jonka OGL-Food oli maksanut riidanalaisesta erästä ja joka oli yhteensä 109,6 euroa 100:aa kilogrammaa kohden, tulliviranomainen katsoi, ettei OGL-Food ollut osoittanut, että erä oli toimitettu ehdoin, jotka varmistivat ilmoitetun kauppa-arvon todenperäisyyden. Näin ollen vakuus menetettiin tuontitullien maksuksi delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.
28.
OGL-Foodille annettiin unionin tullikoodeksin 22 artiklan 6 kohdan mukaisesti tiedoksi seikat, joihin tullijohtaja aikoi perustaa päätöksensä, ja sitä kehotettiin esittämään niistä huomautuksensa 30 päivän kuluessa.
29.
Huomautuksissaan OGL-Food ensinnäkin väitti, ettei delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklassa edellytetä, että tavarat jälleenmyydään voitolla tullausarvona ilmoitetun kauppa-arvon todenperäisyyden osoittamiseksi. Se myös korosti, että tämä myynti oli tapahtunut osana pitkäaikaista liikesuhdetta kansainvälisen Lidl-kauppaketjun kanssa ja että pidemmän ajanjakson tarkastelu osoitti sen myyntitoiminnan olleen voitollista. Lisäksi OGL-Food huomautti, että hinta, jolla se myi riidanalaisen erän, on selvästi suurempi kuin komission näille tuotteille 23.4.2019 määrittämä kiinteä tuontiarvo.
30.
Tullijohtaja määräsi 30.10.2020 tekemällään päätöksellä (
15
) muun muassa, että asetettu vakuus oli pidätettävä maksuksi tuontitulleista, joiden määräksi oli vahvistettu 982,17 BGN. Päätös perustui ensinnäkin siihen, ettei OGL-Food ollut esittänyt todisteita seikoista, joilla olisi voitu selittää ilmoitetun kauppa-arvon (90,81 euroa 100:aa kilogrammaa kohden) ja kiinteän tuontiarvon (53,80 euroa 100:aa kilogrammaa kohden) välinen huomattava ero, kuten siitä, että riidanalaisen erän tuotteet olivat erityislaatuisia tai luonnonmukaisesti tuotettuja, vaan niiden kuvattiin vain olevan ”parasta laatua”. Toiseksi tullijohtaja otti huomioon, että riidanalainen erä oli myyty tappiolla, perusteena sille, että OGL-Food ei ollut osoittanut, että erä oli toimitettu ehdoin, jotka varmistivat ilmoitetun kauppa-arvon todenperäisyyden delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
31.
Tästä 30.10.2020 tehdystä päätöksestä Administrativen sad Sofia-gradissa (Sofian hallintotuomioistuin, Bulgaria) nostamansa kumoamiskanteen tueksi OGL-Food väittää, että tulliviranomaiselle toimitetut tiedot, joita ei ole kiistetty, vahvistavat, että ilmoitettu kauppa-arvo täyttää unionin tullikoodeksin 70 artiklan edellytykset. Tässä yhteydessä OGL-Food täsmentää yhtäältä, että vertailukelpoisten tuotteiden myynnistä yksittäiselle asiakkaalle saatu voitto on laskettava kuukausittain eikä kunkin yksittäisen liiketapahtuman tasolla. Toisaalta riidanalaisen erän myyntihinta unionin markkinoilla, sellaisena kuin se on laskettuna unionin tullikoodeksin 74 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, vahvistaa ilmoitetun kauppa-arvon todenperäisyyden. OGL-Food myös täsmentää, että se ja Lidl eivät ole unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 127 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa yhtiösuhteessa (”liikekumppaneita”).
32.
Tullijohtaja korostaa ensinnäkin, ettei OGL-Food ole esittänyt todisteita seikoista, joilla voitaisiin oikeuttaa se, että ilmoitettu kauppa-arvo on kiinteää tuontiarvoa korkeampi, kuten siitä, että kyseiset tuotteet ovat erityislaatuisia tai luonnonmukaisesti tuotettuja. Toiseksi se, että OGL-Food myi riidanalaisen erän tappiolla, ei ole markkinalogiikan mukaista, sillä tämän logiikan mukaan myynnillä tavoitellaan kaupallista voittoa. Kolmanneksi unionin tullikoodeksia sovelletaan delegoidun asetuksen 2017/891 soveltamista rajoittamatta. Jälkimmäisessä suljetaan pois mahdollisuus ottaa huomioon muita tuontitapahtumia riidanalaisen erän tuonnissa ilmoitetun kauppa-arvon todenperäisyyden arvioimiseksi. Neljänneksi unionin tullikoodeksin 74 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua toissijaista tullausarvon määritysmenetelmää ei sovelleta käsiteltävässä asiassa.
33.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin näyttää katsovan, että 30.10.2020 tehtyyn päätökseen sisältyvä arviointi, joka on OGL-Foodin kannalta epäedullinen, ei ole kansallisten tuomioistuinten delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdan tulkintaa koskevan oikeuskäytännön mukainen. Kyseinen tuomioistuin kuitenkin myös katsoo, etteivät OGL-Foodin esittämät väitteet ole perusteltuja. Kyseisen tuomioistuimen mukaan on erityisesti tutkittava, onko OGL-Foodilla viejän ja unionissa olevan asiakkaansa eli Lidlin kanssa suhde, jonka perusteella ne voidaan luokitella unionin tullikoodeksin 70 artiklan 3 kohdan d alakohdassa ja 74 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetuiksi keskenään etuyhteydessä oleviksi henkilöiksi.
34.
Yhtäältä on nimittäin arvioitava, kun osapuolten välillä ei ole kauppasopimusta tai muuta oikeudellista sidettä, ovatko pääasiassa kyseessä olevat kestävät, kausittaiset ja toistuvat hankintasuhteet, sellaisina kuin ne ilmenevät laskuista ja laskuihin liittyvistä kirjanpitomerkinnöistä, riittäviä, jotta viejä ja OGL-Food voidaan luokitella unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 127 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuiksi henkilöiksi, ”jotka ovat oikeudelliselta asemaltaan liikekumppaneita”, ja siten henkilöiksi, jotka ovat unionin tullikoodeksin 70 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti keskenään etuyhteydessä, ja siksi on selvitettävä, onko tämä keskinäinen etuyhteys vaikuttanut erän ilmoitettuun kauppa-arvoon.
35.
Toisaalta OGL-Food väitti ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, että tulliviranomaisen olisi pitänyt hyväksyä ilmoitettu kauppa-arvo, koska se oli lähellä samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden unionin tullikoodeksin 74 artklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti määritettyä tullausarvoa, kuten kyseisen tuomioistuimen asiantuntija oli sen pyynnöstä laskenut. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että tämän unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 134 artiklan 2 kohdan b alakohtaan perustuvan väitteen merkityksellisyyden arvioimiseksi on määritettävä, ovatko OGL-Food ja sen ostaja ensimmäisellä kaupan portaalla eli Lidl unionin tullikoodeksin 74 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen, jossa vahvistetaan mainitun koodeksin soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, 142 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti keskenään etuyhteydessä olevia henkilöitä. Tältä osin kyseinen tuomioistuin katsoo, että käsitteellä ”henkilöt, jotka ovat keskenään etuyhteydessä” on unionin tullikoodeksin 70 artiklan 3 kohdan d alakohdassa ja 74 artiklan 2 kohdan c alakohdassa sama merkitys kuin sillä on unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 127 artiklan 1 kohdassa ja 142 artiklan 4 kohdan b alakohdassa.
36.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kuitenkin pohtii, voiko tuoja vedota unionin tullikoodeksin 74 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun deduktiiviseen menetelmään (
16
) ensimmäisen kerran tullivelan vahvistamista koskevasta päätöksestä nostamansa kanteen yhteydessä eli sen jälkeen, kun delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitetut määräajat, joiden noudattamatta jättäminen aiheuttaa vakuuden menettämisen, ovat päättyneet. Jos tähän vastataan kieltävästi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee, onko tuojan puolustautumisoikeuksia kunnioitettu ja voiko kyseinen tuomioistuin todeta, että tuoja on viimeksi mainituissa säännöksissä tarkoitetussa etuyhteydessä viejään tai omaan asiakkaaseensa unionissa, vaikka tullivelan vahvistamisesta tehdyssä päätöksessä kauppa-arvoa ei hylätty tällä perusteella.
37.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin myös pohtii, onko delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohtaa tulkittava siten, että tuojan on esitettävä kauppasopimus tai muu vastaava asiakirja, voiko tulliviranomainen ottaa huomioon sen, että riidanalainen erä on myyty tappiolla unionin markkinoilla, ja ovatko tämän tappiolla myymisen olosuhteet merkityksellisiä kyseisen säännöksen soveltamisen kannalta.
38.
Lisäksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohtaa tulkittava siten, että ilmoitetun kauppa-arvon ollessa epätavallisen korkea tulliviranomainen voi vahvistaa tullausarvon kiinteän tuontiarvon tasolle viejän laatiman laskun ja sen maksamisesta esitetyn tositteen aitoutta kyseenalaistamatta, jos tuoja ei toimita lisätodisteita ilmoitetun kauppa-arvon todenperäisyyden osoittamiseksi.
39.
Tässä tilanteessa Administrativen sad Sofia-grad on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [unionin tullikoodeksin] 70 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä [delegoidun asetuksen 2017/891] 75 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 6 kohdan kanssa, perusteella katsottava, että arvioitaessa unionin tullikoodeksin 70 artiklan 3 kohdan d alakohdassa säädettyä edellytystä, jonka mukaan ’ostaja ja myyjä eivät ole keskenään etuyhteydessä’ ja jonka on täytyttävä, jotta tavaroiden kauppa-arvoa voidaan käyttää tullitarkoituksiin vihannesten tuontia koskevassa tulli-ilmoituksessa, merkityksellisenä on pidettävä
–
tietoja tavaroiden tuontiin ja samojen tavaroiden myyntiin ensimmäisellä kaupan portaalla unionissa osallistuneiden henkilöiden oikeussuhteista ja erityisesti samantyyppisten tavaroiden pitkäaikaisista ja toistuvista toimituksista, jotka ovat määrältään ja arvoltaan merkittäviä, jos tällaisten tietojen perusteella voidaan sulkea pois se, että suhde oli tarkasteltavan tuonnin osalta satunnainen
–
tietoja tavaroiden toimituksista laadituista laskuista, maksetusta hinnasta, laskujen kirjaamisesta tuojan kirjanpitoon ja alv-kirjanpitoon ja kyseisen tuonnin yhteydessä käytetystä arvonlisäveron vähennysoikeudesta
–
sitä, että tarkasteltavan tuonnin ilmoitettu kauppa-arvo on huomattavasti suurempi kuin kiinteä tuontiarvo, jonka komissio on määrittänyt samalle tuotteelle vihannesalan tuontitullien kantamiseksi, kun samaa tuotetta myydään samanaikaisesti unionissa tappiolla
–
sitä, että tuoja ei ole esittänyt tulliviranomaisten vaatimaa kauppasopimusta kyseisen tuonnin osalta eikä sopimuspuolten välistä muunlaista oikeussuhdetta koskevaa asiakirjaa?
Jos mainitut seikat ovat merkityksellisiä, mahdollistavatko ne sen, että tuojaa ja viejää tai tuojaa ja ensimmäisellä kaupan portaalla unionissa toimivaa myyjää voidaan pitää [unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen] 127 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina henkilöinä, jotka ovat ’oikeudelliselta asemaltaan liikekumppaneita’, tai 142 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina etuyhteydessä olevina henkilöinä?
Jos edellä mainitut seikat ovat merkityksellisiä mutta eivät riittäviä, jotta elinkeinonharjoittajia voitaisiin pitää etuyhteydessä olevina henkilöinä, onko tullien kiertämisen ja unionin talousarvion verotulojen menetysten torjumiseksi arvioitava delegoidun asetuksen [2017/891] 75 artiklan 6 kohdan mukaista tarkastusta varten, onko elinkeinonharjoittajien välinen suhde vaikuttanut siihen, että kyseisille tuoduille tavaroille on määritetty korkeampi hinta, kun otetaan huomioon myös myöhempi tappiollinen myynti ensimmäisessä kaupan portaassa unionissa?
2)
Voidaanko Euroopan unionin perusoikeuskirjan [jäljempänä perusoikeuskirja] 47 artiklan 1 kohdan ja 41 artiklan 2 kohdan c alakohdasta, tulkittuina yhdessä [unionin tullikoodeksin] 44 artiklan 1 kohdassa tuojalle annetun muutoksenhakuoikeuden kanssa, ja kun otetaan huomioon unionin tullikoodeksin 29 artiklassa, luettuna yhdessä sen 22 artiklan 7 kohdan kanssa, vahvistettu tulliviranomaisen velvollisuus perustella päätöksensä sekä asiaan liittyvät olosuhteet ja se, että ensimmäisen asteen tuomioistuin on päätöstä koskevassa kannemenettelyssä velvollinen tutkimaan päätöksen lainmukaisuutta viran puolesta myös sellaisten näkökohtien osalta, joita ei ole tuotu esiin kanteessa, ja tekemään viran puolesta uusia selvityksiä ja nimeämään asiantuntijoita, päätellä, että
–
[unionin tullikoodeksin] 70 artiklan 3 kohdan d alakohdassa säädettyä edellytystä, jonka mukaan ’ostaja ja myyjä eivät ole keskenään etuyhteydessä tai keskinäinen etuyhteys ei ole vaikuttanut hintaan’, voidaan arvioida ensimmäisen kerran tuomioistuimessa käytävässä menettelyssä, vai onko tulliviranomaisen arvioitava tätä kysymystä jo riidanalaisen päätöksen perusteluissa?
–
jos tuojalla oli siihen menettelyllinen mahdollisuus, mutta tuoja ei nimenomaisesti ilmoittanut, että hän määrittää tuotujen tavaroiden arvon unionin tullikoodeksin 74 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua deduktiivista menetelmää käyttäen, tällaiselle arvon määrittämiselle asetetun preklusiivisen määräajan vuoksi olisi [delegoidun asetuksen 2017/891] 75 artiklan 5 ja 6 kohdan vastaista, jos tämä arvo määritettäisiin ensimmäisen kerran tuomioistuimessa, jossa päätöksestä on nostettu kanne, kun otetaan huomioon myös tuojan väitteet, joissa hän tukeutuu siihen, että tuotteen myyntihinta unionissa on lähellä ilmoitettua kauppa-arvoa?
3)
Seuraako [delegoidun asetuksen 2017/891] 75 artiklan 5 kohdan neljännestä alakohdasta, jonka mukaan ’tuojan on – – annettava kaikki tarvittavat asiakirjat asiaankuuluvien tullitarkastusten tekemiseksi erän jokaisen tuotteen myynnistä ja myyntiin saattamisesta’, että unionin tuomioistuimen 11.3.2020 antaman tuomion X (Lisätullien kantaminen tuonnista) (С-160/18, EU:C:2020:190) tuomiolauselman 1 kohdassa esitetyn tulkinnan perusteella unionin tullikoodeksin 70 artiklan 1 kohdan mukaisen ilmoitetun kauppa-arvon todenmukaisuuden osoittamiseksi käsiteltävänä olevan asian olosuhteissa
–
tulliviranomaiset ja tuomioistuin, jossa kanne on nostettu, ovat velvollisia pitämään tuodun tavaran, eli tässä vihannesten, tappiollista myyntiä unionissa merkittävänä todisteena siitä, että ilmoitettua tuontihintaa on korotettu keinotekoisesti, myös arvioitaessa, ovatko henkilöt, jotka ovat vaikuttaneet ilmoitettuun kauppa-arvoon, keskenään etuyhteydessä, jotta voidaan muun muassa torjua tullien kiertämistä ja verotulojen menettämistä
–
tuoja on velvollinen esittämään sopimuksen tai muun vastaavan asiakirjan todisteena hinnasta, joka tavaroista on maksettava, kun ne myydään vietäviksi unionin tullialueelle, vai riittääkö todisteen esittäminen tavaroiden ilmoitetun arvon maksamisesta tuonnin yhteydessä
–
tuojan on esitettävä todisteena ilmoitetusta kauppa-arvosta vihanneksia tuotaessa ainoastaan delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdan neljännessä alakohdassa mainitut asiakirjat, joten samojen tavaroiden tappiollista myyntiä unionissa koskevilla seikoilla ei ole merkitystä mainitun asetuksen 75 artiklan 6 kohdan mukaisen, kauppa-arvon hyväksymättä jättämistä ja tuontitullin vahvistamista koskevan arvioinnin kannalta?
4)
Seuraako [delegoidun asetuksen 2017/891] 75 artiklan 5 ja 6 kohdasta sekä 16.6.2016 annetussa tuomiossa EURO 2004. Hungary (С-291/15, EU:C:2016:455) esitetystä tulkinnasta pääasian olosuhteissa, että kolmansista maista peräisin olevia vihanneksia tuotaessa tullausarvoa ei määritetä ilmoitetun kauppa-arvon perusteella, jos
–
ilmoitettu kauppa-arvo on selvästi korkeampi kuin kiinteä tuontiarvo, jonka komissio on määrittänyt samalle tuotteelle vihannesalan tuontitullien soveltamiseksi
–
tulliviranomainen ei kiistä tai muutoin kyseenalaista tosiasiallisesti maksetun tuontihinnan todisteeksi esitetyn kauppalaskun ja tavaroiden hinnan maksamista koskevan tositteen aitoutta
–
tuoja ei tulliviranomaisten pyynnöstä huolimatta ole toimittanut sopimusta tai muuta vastaavaa asiakirjaa, josta käy ilmi hinta, joka tavaroista on maksettava myytäessä ne vietäviksi unionin tullialueelle, mukaan lukien lisätodisteet tavaroihin liittyvistä taloudellisista seikoista, joilla voidaan perustella korkeampaa arvoa ostettaessa ne viejältä, [kuten] siitä, että tuote on tuotettu luonnonmukaisesti tai että kyseinen vihanneserä on erityislaatuinen?”
40.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet OGL-Food, tullijohtaja, Bulgarian hallitus ja komissio. Nämä osapuolet myös osallistuivat 25.1.2023 pidettyyn istuntoon, jossa ne vastasivat unionin tuomioistuimen niille esittämiin suullisesti vastattaviin kysymyksiin.
IV Asian tarkastelu
A
Alustavia huomautuksia asiaa koskevista oikeussäännöistä
41.
Muistutettakoon, että unionin tullikoodeksin 1 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan, että kyseisessä koodeksissa säädetään unionin tullialueelle tuotaviin tai sieltä vietäviin tavaroihin sovellettavista yleisistä säännöistä ja menettelyistä. Siinä täsmennetään, että kyseistä koodeksia sovelletaan yhtenäisesti koko unionin tullialueella, ”sanotun kuitenkaan rajoittamatta – – kansainvälisten yleissopimusten ja muilla aloilla annetun unionin lainsäädännön soveltamista”. Asetukseen N:o 1308/2013 ja delegoituun asetukseen 2017/891 perustuvaa, hedelmiin ja vihanneksiin sovellettavaa tullilainsäädäntöä on siten pidettävä erityissäännöstönä unionin tullikoodeksiin nähden.
42.
Asetuksen N:o 1308/2013 181 artiklassa otetaan yhtäältä käyttöön tiettyjen hedelmä- ja vihannesalan tuotteiden tulohinta, ja sen mukaan erän tulohinta on sen tullausarvo, joka lasketaan unionin tullikoodeksin ja sen täytäntöönpanoasetuksen mukaisesti. Toisaalta siinä siirretään komissiolle toimivalta antaa delegoituja säädöksiä, joiden mukaan erän ilmoitetun tulohinnan todenperäisyys tarkistetaan käyttämällä kiinteää tuontiarvoa ja joilla säädetään edellytyksistä vakuuden asettamiseksi.
43.
Tällä perusteella komissio sääti delegoidun asetuksen 2017/891 74 artiklan 1 kohdassa, että jäsenvaltioiden on tiettyjen hedelmien ja vihannesten, kuten kesäkurpitsojen, osalta ilmoitettava päivittäin yhtäältä kolmansista maista tuotujen ja jäsenvaltioiden tuontimarkkinoilla kaupan pidettyjen tuotteiden keskimääräiset edustavat hintanoteeraukset ja toisaalta näitä keskimääräisiä hintanoteerauksia vastaavat kokonaismäärät, jos ne ovat enemmän kuin 10 tonnia.
44.
Kyseisten hedelmien ja vihannesten, kuten kesäkurpitsojen, tulohintaperustasta delegoidun asetuksen 75 artiklassa säädetään, että tullausarvo voidaan laskea kolmella eri tavalla.
45.
Ensimmäinen laskentamenetelmä perustuu unionin tullikoodeksin 70 artiklan mukaisesti määritettävään kauppa-arvoon. (
17
) Muistutettakoon, että kyseisessä artiklassa säädetään, että tavaroiden tullausarvon ensisijaisena perusteena käytetään kauppa-arvoa, jolla tarkoitetaan hintaa, joka tavaroista on tosiasiallisesti maksettu tai maksettava myytäessä ne vietäviksi unionin tullialueelle. (
18
) Kyseisessä 70 artiklassa myös säädetään, että kauppa-arvoa voidaan käyttää, jos tietyt edellytykset täyttyvät, ja näihin edellytyksiin kuuluu erityisesti se, että ostaja ja myyjä eivät ole keskenään etuyhteydessä tai keskinäinen etuyhteys ei ole vaikuttanut hintaan. (
19
) Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 127 artiklan 1 kohdassa täsmennetään, että kahden henkilön katsotaan olevan etuyhteydessä keskenään, jos he ovat yhtiösuhteessa (”liikekumppaneita”).
46.
Tässä ensimmäisessä tapauksessa on niin, että jos kesäkurpitsojen tuojan ilmoittama kauppa-arvo on liikkeeseen laskemisen hetkellä yli 8 prosenttia suurempi kuin komission laskema kiinteä tuontiarvo, tuojan on asetettava vakuus, joka on yhtä suuri kuin tullit, jotka tuoja olisi maksanut, jos tuotteiden luokittelu olisi tehty kiinteän tuontiarvon perusteella. (
20
) Muuttuvien tullien määrä on nolla, jos kesäkurpitsojen hinta on vähintään 69,2 euroa sadan kilon nettopainoa kohden, mutta jos tämä raja alittuu, muuttuvien tullien määrä kasvaa asteittain sitä enemmän, mitä pienempi tulohinta on. (
21
)
47.
Toisessa laskentamenetelmässä voidaan käyttää deduktiivista menetelmää. (
22
) Muistutan, että unionin tullikoodeksin 74 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetään, että tullausarvo on silloin, kun kauppa-arvoa ei voida määrittää, arvo, joka perustuu siihen yksikköhintaan, jolla maahantuotuja tavaroita taikka samanlaisia tai samankaltaisia maahantuotuja tavaroita myydään unionin tullialueella suurin kokonaismäärä henkilöille, jotka eivät ole etuyhteydessä myyjään. Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 142 artiklassa tehdään useita täsmennyksiä: ensinnäkin myyntien on tapahduttava arvioitavana olevien tavaroiden tuontiajankohtana tai suunnilleen samaan aikaan, (
23
) myyntiä etuyhteydessä oleville henkilöille ei oteta huomioon (
24
) ja yksikköhinnasta vähennetään muun muassa tuontitullit. (
25
)
48.
Kun deduktiivista menetelmää sovelletaan kesäkurpitsaerään, delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 3 kohdassa säädetään, että tullia vähennetään täytäntöönpanoasetuksen 2017/892 38 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja että tuojan on tällöin asetettava vakuus, joka on yhtä suuri kuin tullit, jotka tuoja olisi maksanut, jos tuotteiden luokittelu olisi tehty kiinteän tuontiarvon perusteella. Tässä 38 artiklan 1 kohdassa säädetään, että komissio vahvistaa jokaisena työpäivänä kesäkurpitsoille kunkin alkuperän osalta kiinteän tuontiarvon, joka on mainitun asetuksen 74 artiklassa tarkoitettujen edustavien hintanoteerausten painotettu keskiarvo, josta on vähennetty 100:aa kilogrammaa kohden 5 euron kiinteä määrä sekä arvotullit.
49.
Tullausarvon määrittämiseksi kesäkurpitsaerän yksikköhinnasta vähennettävä tullien määrä lasketaan siten kyseisen päivän kiinteän tuontiarvon perusteella siihen saakka, kunnes todisteet yksikköhinnan todenperäisyydestä esitetään.
50.
Kolmas laskentamenetelmä on kaupintamyyntiin tuotaviin tavaroihin sovellettava yksinkertaistettu sääntö. Delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 4 kohdan mukaan niihin sovelletaan suoraan deduktiivista menetelmää, kuitenkin seuraavalla erityispiirteellä: käyttämällä täytäntöönpanoasetuksen 2017/892 38 artiklan mukaisesti laskettua kiinteää tuontiarvoa. Kuten edellä tämän ratkaisuehdotuksen 48 kohdassa totesin, kyseisen artiklan 1 kohdan mukaan komissio vahvistaa jokaisena päivänä kiinteän tuontiarvon. Kyseisen artiklan 2 kohdassa täsmennetään, että jos vahvistetaan kiinteä tuontiarvo, unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 142 artiklassa tarkoitettua yksikköhintaa ei sovelleta ja että sen korvaa 1 kohdassa tarkoitettu kiinteä tuontiarvo.
51.
Kaupintamyyntiin tuodun kesäkurpitsaerän tullausarvo vahvistetaan siten kyseisenä päivänä voimassa olevan kiinteän tuontiarvon perusteella. Koska tämä arvo on välittömästi tiedossa, ei ole tarpeen määrätä vakuutta siltä varalta, että erälle määritetään myöhemmin tullausarvo, kuten kahdessa ensimmäisessä laskentamenetelmässä.
52.
Delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohta koskee tullausarvon lopullista määrittämistä. Kyseisessä kohdassa nimittäin säädetään, että tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä alkava yhden kuukauden määräaika – vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen hyväksymispäivämäärästä alkavan neljän kuukauden määräajan rajoissa – osoittaakseen, että erä on toimitettu ehdoin, jotka varmistavat unionin tullikoodeksin 70 artiklassa tarkoitettujen hintojen todenperäisyyden, tai määrittääkseen tullausarvon deduktiivisen menetelmän mukaisesti. Mainitussa 5 kohdassa täsmennetään, että yhdenkin edellä mainitun määräajan noudattamatta jättäminen aiheuttaa asetetun vakuuden menettämisen ja että asetettu vakuus on vapautettava siltä osin, kuin todisteet toimitusta koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Muutoin vakuus menetetään tuontitullien maksuksi. Sen osoittamiseksi, että erä on toimitettu edellä mainituin edellytyksin, tuojan on laskun lisäksi annettava kaikki tarvittavat asiakirjat asiaankuuluvien tullitarkastusten tekemiseksi erän jokaisen tuotteen myynnistä ja myyntiin saattamisesta, mukaan lukien erän kuljetukseen, vakuutukseen, käsittelyyn ja varastointiin liittyvät asiakirjat.
53.
Unionin tuomioistuimelle esitetyt ennakkoratkaisukysymykset koskevat nimenomaan delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdan tulkintaa. Tutkin ensimmäisenä toisen ennakkoratkaisukysymyksen, joka koskee mahdollisuutta muuttaa tullauspäätöksen perusteluja menettelyn tuomioistuinvaiheessa, ja sen jälkeen ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen, joka koskee yhtiösuhteessa tai keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden käsitettä.
B
Toinen ennakkoratkaisukysymys
54.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa lähinnä selvittää, voidaanko tuotujen tavaroiden tullausarvon määrittämismenetelmää muuttaa tuomioistuimen tai tuojan aloitteesta menettelyn tuomioistuinvaiheessa ja siten niiden delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 ja 6 kohdassa säädettyjen määräaikojen päättymisen jälkeen, jotka tuojalle on annettu ilmoitetun tullausarvon oikeuttamiseksi, yhtäältä perusoikeuskirjan 47 artiklassa ja unionin tullikoodeksin 44 artiklan 1 kohdassa taatun tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden ja toisaalta perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohdassa ja unionin tullikoodeksin 29 artiklassa, luettuna yhdessä sen 22 artiklan 7 kohdan kanssa, tarkoitetun perusteluvelvollisuuden kannalta. Kyseinen tuomioistuin myös pohtii yhtäältä, voidaanko unionin tullikoodeksin 70 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettu keskenään etuyhteydessä olevia henkilöitä koskeva edellytys tutkia ensimmäisen kerran tuomioistuinmenettelyn aikana, ja toisaalta, voidaanko deduktiiviseen menetelmään vedota ensimmäisen kerran tämän saman menettelyn aikana ensisijaisena perusteena tai esittämällä väite, joka perustuu siihen, että ilmoitettu kauppa-arvo oli hyvin lähellä deduktiivisella menetelmällä laskettua arvoa.
55.
Tämä kysymys näyttää siten jakautuvan kahteen osaan. Siinä halutaan selvittää ensinnäkin, voidaanko tullauspäätöksen perusteluja muuttaa tuomioistuinmenettelyn vaiheessa joko siten, että tuomioistuin korvaa ne muilla perusteluilla, tai kantajan väitteessään esittämästä vaatimuksesta, ja toiseksi, voivatko nämä tullauspäätöksen uudet perustelut koskea osapuolten keskinäistä etuyhteyttä ja tämän keskinäisen etuyhteyden vaikutusta hintaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa.
56.
Ensinnäkin kysymys tullauspäätöksen perustelujen muuttamisesta on tutkittava delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklassa säädettyjen määräaikojen ja niiden noudattamatta jättämisestä määrättävän seuraamuksen kannalta, kun otetaan huomioon, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo kansallisen lainsäädäntönsä nojalla olevansa velvollinen tutkimaan viran puolesta riidanalaisen päätöksen laillisuuden myös sellaisten perusteiden osalta, joita ei ole tuotu esiin kanteessa, tekemään uusia selvityksiä ja nimeämään viran puolesta asiantuntijoita.
57.
Jos unioni ei ole antanut asiaa koskevia säännöksiä, kunkin jäsenvaltion asiana on jäsenvaltioiden menettelyllistä itsemääräämisoikeutta koskevan periaatteen nojalla antaa hallinnollista menettelyä ja tuomioistuinmenettelyä koskevan säännöt, joilla pyritään turvaamaan unionin oikeuteen perustuvien yksityisten oikeuksien korkeatasoinen suoja. Unionin oikeudessa säädetyt oikeussuojakeinojen soveltamista koskevat säännöt eivät näet saa olla epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat samankaltaisia oikeussuojakeinoja jäsenvaltion sisäiseen oikeusjärjestykseen perustuvien oikeuksien suojaamiseksi (vastaavuusperiaate), eivätkä ne saa olla sellaisia, että unionin oikeusjärjestyksessä tunnustettujen oikeuksien käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa (tehokkuusperiaate). (
26
)
58.
Käsiteltävässä asiassa on olemassa unionin tullilainsäädäntöä, johon sisältyy erityisiä menettelysääntöjä.
59.
Yhtäältä unionin tullikoodeksissa säädetään, että tullitarkastukset on annettu tehtäväksi tulliviranomaisille, (
27
) jotka voivat olla tullihallintoja tai muita viranomaisia, jotka ovat kansallisen lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisia soveltamaan tiettyä tullilainsäädäntöä. (
28
) Kyseisestä koodeksista ilmenee, että ennen kuin tulliviranomaiset tekevät sellaisen päätöksen, joka vaikuttaisi kielteisesti hakijaan, tulliviranomaisten on annettava tiedoksi hakijalle seikat, joihin päätös on tarkoitus perustaa, sekä annettava hakijalle mahdollisuus ilmaista näkökantansa tietyn määräajan kuluessa. (
29
) Siinä myös säädetään, että päätöksen, joka vaikuttaa hakijaan kielteisellä tavalla, on sisällettävä myös sen perustelut, ja siinä on mainittava 44 artiklassa säädetystä muutoksenhakuoikeudesta. (
30
) Lisäksi unionin tullikoodeksissa säädetään, että tullauspäätökseen voi hakea muutosta kahdessa vaiheessa, joista ensimmäisessä sitä haetaan tulliviranomaisilta ja seuraavassa vaiheessa korkeammalta riippumattomalta toimielimeltä, joka voi olla oikeusviranomainen. (
31
) Siinä myös mainitaan, että tulliviranomainen voi toimia oikeusviranomaisena, (
32
) mutta ei toisin päin.
60.
Unionin tullikoodeksissa säädetään, että tuojalla on jo muutoksenhaun tulliviranomaisvaiheessa käytettävissään kaksi oikeutta: oikeus saada perustelut itselleen kielteiseen päätökseen ja oikeus saada sitä ennen tiedokseen seikat, joihin tämä päätös on tarkoitus perustaa. Näin ollen sitä, että tuomioistuin viran puolesta tai tuojan vaatimuksesta korvaa nämä perustelut tuomioistuinvaiheessa kansallisten menettelysääntöjen nojalla, voidaan pitää tullitarkastuksena, joka sellaisena on varattava jäsenvaltion tulliviranomaisten tehtäväksi unionin tullikoodeksin mukaisesti, ja erityissäännöstönä unionin tullikoodeksilla on etusija näihin menettelysääntöihin nähden. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei mainitse, onko sillä laissa tai asetuksessa säädetty toimivalta soveltaa tiettyjä tullisäännöksiä.
61.
Tämä kaksivaiheinen (tulliviranomais- ja tuomioistuinvaiheen sisältävä) muutoksenhaku ja ennakkotietojen antamista koskevan velvollisuuden ja perusteluvelvollisuuden tehostettu suoja ovat siten omiaan takaamaan perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun oikeuden tehokkaaseen oikeussuojaan ja sen 41 artiklan 2 kohdan c alakohdassa taatun perusteluvelvollisuuden.
62.
Toisaalta delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdassa säädetään kahdesta määräajasta, joiden kuluessa tuojan on joko osoitettava, että erä on toimitettu ehdoin, jotka varmistavat unionin tullikoodeksin 70 artiklassa tarkoitettujen hintojen todenperäisyyden, tai määritettävä tullausarvo deduktiivisen menetelmän mukaisesti. Näiden määräaikojen (tuotteiden myynnistä alkava yhden kuukauden määräaika ja vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen hyväksymispäivämäärästä alkava neljän kuukauden määräaika) noudattamatta jättäminen, kuten se, ettei näihin määräaikoihin mennessä osoiteta, että tavarat on toimitettu säädetyin ehdoin, aiheuttaa vakuuden menettämisen. (
33
) Se, ettei delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdassa asetettuja edellytyksiä noudateta, johtaa siten yhteen ainoaan seuraamukseen: kiinteän tuontiarvon perusteella lasketun vakuuden menettämiseen.
63.
Tämä tiettyihin hedelmiin ja vihanneksiin, kuten kesäkurpitsoihin, sovellettavan tullijärjestelmän erityispiirre osoittaa täysin selvästi, että tullausarvon laskentamenetelmä on valittava jo muutoksenhakumenettelyn tulliviranomaisvaiheen aikana. Tuojan asiana on siten esittää todisteet tullausarvosta sen mukaan, kumpaa laskentaperustaa on käytetty, muutoin vakuus menetetään.
64.
Edellä esitetystä seuraa, ettei vahvistettua tullausarvoa voida tullauspäätöksestä tehdyn muutoksenhaun tuomioistuinvaiheessa enää muuttaa, koska tällöin tuojalta vietäisiin sen oikeus saada ennakolta tiedokseen seikat, joihin tullauspäätös, joka voi vaikuttaa tuojaan kielteisesti, on tarkoitus perustaa, sekä oikeus siihen, että tämä tullauspäätös perustellaan.
65.
Toiseksi on selvitettävä siltä osin kuin on kyse näiden tuomioistuimelle esitettyjen uusien perustelujen luonteesta, voivatko ne koskea osapuolten keskinäistä etuyhteyttä ja tämän keskinäisen etuyhteyden vaikutusta hintaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa.
66.
OGL-Food nimittäin täsmensi istunnossa, ettei se ollut tuomioistuinmenettelyn aikana pyytänyt vaihtamaan tullausarvon laskentamenetelmäksi deduktiivista menetelmää, (
34
) vaan se oli sen todistamiseksi, että toimitusta koskevia edellytyksiä oli noudatettu kauppa-arvolla ilmoitettujen tuotteiden osalta, toivonut, että siihen sovellettaisiin unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 134 artiklan 2 kohdan b alakohdassa annettua mahdollisuutta osoittaa, että kauppa-arvo oli hyvin lähellä samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden deduktiivisen menetelmän mukaisesti määritettyä tullausarvoa.
67.
On kuitenkin huomautettava, että unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 134 artikla on unionin tullikoodeksin 70 artiklan 3 kohdan d alakohdan soveltamista koskeva artikla ja että sitä sovelletaan keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden välisiin kauppatapahtumiin.
68.
Muutoksenhaun tulliviranomaisvaiheen aikana tuoja ei kuitenkaan vedonnut sen ja ensimmäisellä kaupan portaalla olevan ostajan keskinäiseen etuyhteyteen eikä esittänyt sen ja tämän ostajan välistä mahdollista kauppasopimusta, kuten tulliviranomainen oli pyytänyt, eikä etenkään pyrkinyt osoittamaan, ettei tämä keskinäinen etuyhteys ollut vaikuttanut hintaan. Kyseisen vaiheen aikana se olisi nimittäin voinut osoittaa, että tuotujen tuotteiden osalta oli noudatettu toimitusta koskevia edellytyksiä, tukeutumalla unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 134 artiklan 2 kohdan b alakohtaan, mikä olisi edellyttänyt myös sen osoittamista, että se ja ensimmäisellä kaupan portaalla oleva ostaja olivat keskenään etuyhteydessä täytäntöönpanoasetuksen 127 artiklassa vahvistettujen perusteiden (
35
) mukaisesti arvioituna, ja ettei tämä keskinäinen etuyhteys ollut vaikuttanut hintaan.
69.
Myöskään tullijohtajan huomioon ottamat perustelut eivät koske keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden asemaa, vaan ne perustuvat kahteen muuhun seikkaan: tuonnissa ilmoitettuun korkeaan kauppahintaan (joka ylitti kiinteän tuontiarvon 40,75 prosentilla) ja tappiolla myymiseen.
70.
Näin ollen lähellä kauppa-arvoa olevaa arvoa koskeva väite on tullijohtajan huomioon ottamiin perusteluihin nähden täysin uusi väite, ja sen esittäminen tuomioistuinvaiheessa merkitsee tuomioistuimen pyytämistä tekemään tullitarkastus, millä mennään pidemmälle kuin pelkillä huomioon otettuihin perusteluihin itseensä kohdistuvilla väitteillä.
71.
Näin ollen ehdotan, että toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan siten, että delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 2, 5 ja 6 kohtaa, luettuina unionin tullikoodeksin 5 artiklan 1 ja 3 alakohdan, 22 artiklan 6 kohdan, 29 artiklan ja 44 artiklan 2 kohdan valossa, on tulkittava siten, että niissä säädetyt määräajat ja näiden määräaikojen noudattamatta jättämisestä määrättävä seuraamus ovat esteenä sille, että tullauspäätöksen perusteluja muutetaan kyseiseen päätökseen kohdistuvan riitautuksen tuomioistuinvaiheen aikana, myös siltä osin kuin on kyse tullausarvon laskemiseksi valitusta menetelmästä tai unionin tullikoodeksin 70 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetusta keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden käsitteestä.
C
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
72.
Ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessään kansallinen tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta, mitä tietoja on pidettävä merkityksellisinä sen osoittamiseksi, että kyse on unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 127 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista yhtiösuhteessa olevista henkilöistä (”liikekumppaneista”) tai 142 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista keskenään etuyhteydessä olevista henkilöistä. Se pohtii myös, onko delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan mukaista tarkastusta varten arvioitava tullien kiertämisen torjumiseksi, onko elinkeinonharjoittajien välinen suhde vaikuttanut siihen, että tuoduille tavaroille on määritetty korkeampi hinta ja ne on myöhemmin myyty tappiollisesti.
73.
Ehdotan, että tämä kysymys arvioidaan ainoastaan toissijaisesti, kun otetaan huomioon toiseen ennakkoratkaisukysymykseen annettu vastaus.
74.
Unionin tuomioistuin on todennut äskettäin 9.6.2022 antamassaan tuomiossa Baltic Master, (
36
) että soveltamisasetuksen 181 a artiklassa, joka otettiin käyttöön sen seurauksena, että soveltamisasetusta muutettiin 19.12.1994 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 3254/94, (
37
) sallitaan tulliviranomaisille poikkeaminen kauppa-arvon soveltamisesta tullausarvon määrittämiseksi, jos kyseiset viranomaiset katsovat, että maahantuodun tavaran ilmoitettu arvo ei heijasta niiden todellista arvoa, ja että näin on riippumatta siitä, onko tuojan ja viejän välillä yhteyttä. (
38
) Yleisen sanamuotonsa vuoksi kyseinen lausuma voidaan analogisesti laajentaa koskemaan unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 140 artiklaa, jossa olennaisin osin toistetaan tämä 181 a artikla siltä osin kuin on kyse tilanteesta, jossa ilmoitettua kauppa-arvoa ei hyväksytä. Kyseisessä 140 artiklassa nimittäin säädetään yhtäältä, että ”jos tulliviranomaisilla on perusteltuja syitä epäillä sitä, edustaako ilmoitettu kauppa-arvo [unionin tullikoodeksin] 70 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua maksettua kokonaismäärää, ne voivat pyytää ilmoittajaa toimittamaan täydentäviä tietoja”, ja toisaalta, että ”jos tämä ei riitä poistamaan epäilyjä, tulliviranomaiset voivat päättää, että tavaroiden arvoa ei voi määrittää [tämän] koodeksin 70 artiklan 1 kohdan mukaisesti”.
75.
Kyseisessä tuomiossa unionin tuomioistuin myös totesi, että ”on korostettava soveltamisasetuksen 143 artiklan 1 kohdan b alakohdassa[ (
39
)] tarkoitettuun yhtiösuhteeseen perustuvan henkilöiden välisen yhteyden osalta, että kyseisen säännöksen sanamuodossa suljetaan pois tosiasiallinen yhtiösuhde”. (
40
) Se täsmensi, että ”koska kyseinen säännös koskee henkilöitä, jotka ovat ’oikeudelliselta asemaltaan liikekumppaneita’, siinä edellytetään yhteyden olemassaolon toteamiseksi sen osoittamista, että yhtiösuhdetta koskevissa kansallisissa säännöksissä asetetut edellytykset täyttyvät, mikä sulkee pois muun kuin lainsäädäntöön perustuvan yhtiösuhteen”. (
41
)
76.
Tästä seuraa, että sen määrittäminen, onko henkilö oikeudelliselta asemaltaan yhtiösuhteessa (”liikekumppani”), kuuluu kansalliseen oikeuteen ja että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemat seikat (liikesuhteen pitkäaikaisuus, tiedot toimituksista laadituista laskuista, maksetusta hinnasta, laskujen kirjaamisesta tuojan kirjanpitoon ja alv-kirjanpitoon ja arvonlisäveron vähennysoikeudesta, se, että tuonnin ilmoitettu kauppa-arvo on huomattavasti suurempi kuin kiinteä tuontiarvo, kun tuotetta myydään tappiolla, ja kauppasopimuksen puuttuminen) voivat olla merkityksellisiä vain, jos kansallisessa oikeudessa yhtiösuhde oikeudellisena asemana perustuu näihin seikkoihin.
77.
Jotta tähän kysymykseen voitaisiin kuitenkin vastata, on tarkasteltava tiettyihin hedelmiin ja vihanneksiin, kuten kesäkurpitsoihin, sovellettavien erityissäännösten suhdetta unionin tullikoodeksin ja sen täytäntöönpanoasetuksen yleisiin säännöksiin.
78.
Jos tuoja on ilmoittanut kauppa-arvon, delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdassa säädetään, että sen on osoitettava yhden kuukauden kuluessa kyseisten tuotteiden myynnistä – vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen hyväksymispäivämäärästä alkavan neljän kuukauden määräajan rajoissa –, että erä on toimitettu ehdoin, jotka varmistavat unionin tullikoodeksin 70 artiklassa tarkoitettujen hintojen todenperäisyyden.
79.
Voidaanko näin ollen pitää riittävänä, että tuoja osoittaa, että unionin tullikoodeksin 70 artiklan edellytykset ja erityisesti keskenään etuyhteydessä olevia henkilöitä koskeva edellytys täyttyvät tuotujen tavaroiden jälleenmyynnin yhteydessä, vai onko tuojan ilmoitetun kauppa-arvon oikeuttamiseksi yksinkertaisesti osoitettava, että toimitusta koskevia edellytyksiä on noudatettu?
80.
Tästä vastauksesta riippuu, voidaanko ennakkoratkaisukysymys ottaa tutkittavaksi, sillä jos olisi riittävää osoittaa, että tuoja ja ensimmäisellä kaupan portaalla oleva ostaja ovat keskenään etuyhteydessä ja että tämä keskinäinen etuyhteys ei ole vaikuttanut hintaan, kysymystä tuotteiden toimitusta koskevien edellytysten noudattamisesta ei tarvitsisi pohtia.
81.
Sanamuodon mukaisen tulkinnan perusteella voitaisiin päätellä, että jo sen osoittaminen, että jälleenmyynti on tapahtunut ilmoitetun kauppa-arvon oikeuttavalla hinnalla, olisi riittävää. Unionin lainsäätäjän hyväksymässä sanamuodossa ei kuitenkaan ainoastaan vaadita esittämään todisteita kauppa-arvon todenperäisyydestä, vaan siinä myös viitataan edellytyksiin, joilla jälleenmyydyt tavarat on toimitettu. Delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa nimittäin täsmennetään, että asetettu vakuus on vapautettava siltä osin, kuin todisteet toimitusta koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla.
82.
Kun kuitenkin otetaan huomioon tämän säännöksen tarkoitus, joka on estää tullien kiertämiseksi tapahtuva vilpillinen ylilaskutus tuonnin yhteydessä, on selvää, että viittauksella unionin tullikoodeksin 70 artiklan edellytyksiin tarkoitetaan kaikkia siinä mainittuja edellytyksiä. Jos nimittäin keskenään etuyhteydessä olevien osapuolten välinen kolluusio on mahdollista viedyn tuotteen laskutuksen yhteydessä, se on yhtä lailla mahdollista myös jälleenmyytäessä tuotetta unionin alueella, minkä vuoksi on merkityksellistä, että kauppa-arvon oikeuttamiseksi tuotteita ei voida jälleenmyydä henkilöille, jotka ovat myyjään etuyhteydessä, tai että osoitetaan, ettei tämä keskinäinen etuyhteys ole vaikuttanut hintaan. Tullausarvon määrittämisestä annettujen Euroopan unionin säännösten tavoitteena on saada aikaan oikeudenmukainen, yhtenäinen ja neutraali järjestelmä, jossa ei käytetä mielivaltaisia eikä kuvitteellisia tullausarvoja. Tullausarvon on näet ilmennettävä maahantuodun tavaran todellista taloudellista arvoa. (
42
)
83.
Kauppa-arvoa ei siten voida käyttää, jos henkilöt ovat keskenään etuyhteydessä silloin, kun tuotteet ostetaan vietäviksi ja jälleenmyydään unionin tullialueella, ja jos tämä keskinäinen etuyhteys on vaikuttanut hintaan. Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksessa säädetään, että tässä tilanteessa kauppa-arvon käyttäminen on mahdollista myös keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden välillä, jos ilmoitettu kauppa-arvo on hyvin lähellä samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden deduktiivisen menetelmän mukaisesti määritettyä tullausarvoa, (
43
) paitsi jos sitä verrataan tuotujen tavaroiden muulla tavalla määritettyyn tullausarvoon.
84.
Oston ja jälleenmyynnin taloudellinen todenperäisyys ja siten tullien asianmukainen määrä voidaan varmistaa myös velvoittamalla esittämään todisteet toimitusta koskevien edellytysten noudattamisesta, sillä toimitusta koskevien edellytysten poikkeavuus voi olla merkki keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden välisestä kolluusiosta, joka vaikuttaa hintaan. Tätä velvollisuutta esittää todisteet toimitusta koskevien edellytysten täyttymisestä voidaan siten pitää sen yksinkertaistettuna todistamisena, että osapuolten mahdollinen keskinäinen etuyhteys ei ole vaikuttanut hintaan. Tämä tulkinta vastaa pilaantuvia hedelmiä ja vihanneksia koskevan erityissäännöstön tavoitetta helpottaa niiden arvon määrittämistä tulohinnan laskemiseksi, sillä useimmat pilaantuvat hedelmät ja vihannekset toimitetaan kaupintamyyntiin, joten niiden arvoa on vaikea määritellä. (
44
) Tämä tulkinta voidaan oikeuttaa myös sillä, että jos delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdassa edellytetyistä seikoista ei esitetä todisteita siinä asetetussa määräajassa, tulliviranomainen pidättää kiinteän tuontiarvon perusteella lasketun vakuuden.
85.
Edellä esitetystä seuraa, että vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaisikin, että elinkeinonharjoittajat ovat keskenään etuyhteydessä – mikä ei pidä paikkaansa –, tämä toteamus ei riittäisi osoittamaan, että delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 5 kohdan edellytykset täyttyvät ja erityisesti että tuotteet on toimitettu ehdoin, jotka varmistavat hintojen todenperäisyyden. Näin ollen vaikuttaa siltä, ettei tähän kysymykseen vastaamisesta ole hyötyä käsiteltävän asian ratkaisun kannalta ja että se on näin ollen jätettävä tutkimatta.
86.
Toissijaisesti ehdotan, että siihen vastataan seuraavasti: unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 70 artiklan 3 kohdan d alakohtaa ja 127 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ostajan ja myyjän ei voida katsoa olevan oikeudelliselta asemaltaan yhtiösuhteessa (”liikekumppaneita”), jos ne eivät osoita, että yhtiösuhdetta koskevissa kansallisissa säännöksissä asetetut edellytykset täyttyvät, mikä sulkee pois muun kuin lainsäädäntöön perustuvan yhtiösuhteen.
V Ratkaisuehdotus
87.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Administrativen sad Sofia-gradin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 täydentämisestä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä mainituilla aloilla sovellettavien seuraamusten osalta ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 muuttamisesta 13.3.2017 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2017/891, sellaisena kuin se on muutettuna 7.6.2018 annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) 2018/1145, 75 artiklan 2, 5 ja 6 kohtaa, luettuina yhdessä unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013, sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.2016 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2016/2339, 5 artiklan 1 ja 3 alakohdan, 22 artiklan 6 kohdan, 29 artiklan ja 44 artiklan 2 kohdan kanssa,
on tulkittava siten, että
niissä säädetyt määräajat ja näiden määräaikojen noudattamatta jättämisestä määrättävä seuraamus ovat esteenä sille, että tullauspäätöksen perusteluja muutetaan kyseiseen päätökseen kohdistuvan muutoksenhaun tuomioistuinvaiheen aikana, myös siltä osin kuin on kyse tullausarvon laskemiseksi valitusta menetelmästä tai asetuksen N:o 952/2013, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2016/2339, 70 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetusta keskenään etuyhteydessä olevien henkilöiden käsitteestä.
2)
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys on jätettävä tutkimatta, mutta siihen voidaan toissijaisesti vastata seuraavasti:
Asetuksen N:o 952/2013, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2016/2339, 70 artiklan 3 kohdan d alakohtaa ja unionin tullikoodeksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 tiettyjen säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24.11.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/2447, sellaisena kuin se on muutettuna 18.4.2018 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2018/604, 127 artiklan 1 kohdan b alakohtaa
on tulkittava siten, että
ostajan ja myyjän ei voida katsoa olevan oikeudelliselta asemaltaan yhtiösuhteessa (”liikekumppaneita”), jos ne eivät osoita, että yhtiösuhdetta koskevissa kansallisissa säännöksissä asetetut edellytykset täyttyvät, mikä sulkee pois muun kuin lainsäädäntöön perustuvan yhtiösuhteen.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	EUVL 2013, L 269, s. 1.
(
3
)	EUVL 2016, L 354, s. 32; jäljempänä unionin tullikoodeksi.
(
4
)	EUVL 2015, L 343, s. 558.
(
5
)	EUVL 2018, L 101, s. 22; jäljempänä unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetus.
(
6
)	EUVL 2017, L 138, s. 4.
(
7
)	EUVL 2018, L 208, s. 1; jäljempänä delegoitu asetus 2017/891.
(
8
)	EUVL 2013, L 347, s. 671.
(
9
)	EUVL 2017, L 350, s. 15; jäljempänä asetus N:o 1308/2013.
(
10
)	Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (EYVL 1992, L 302, s. 1). Tämä asetus kumottiin yhteisön tullikoodeksista 23.4.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 450/2008 (uudistettu tullikoodeksi) (EUVL 2008, L 145, s. 1), joka sitten kumottiin unionin tullikoodeksilla.
(
11
)	Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu asetus (EYVL 1993, L 253, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 8.1.1999 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 46/1999 (EYVL 1999, L 10, s. 1) (jäljempänä soveltamisasetus), joka kumottiin 1.4.2016 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2016/481 (EUVL 2016, L 87, s. 24) unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen voimaantulon jälkeen.
(
12
)	Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 13.3.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EUVL 2017, L 138, s. 57).
(
13
)	EYVL 1987, L 256, s. 1.
(
14
)	EUVL 2018, L 273, s. 1; jäljempänä asetus N:o 2658/87.
(
15
)	Jäljempänä 30.10.2020 tehty päätös.
(
16
)	Jäljempänä deduktiivinen menetelmä.
(
17
)	Delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 2 kohta.
(
18
)	Unionin tullikoodeksin 70 artiklan 1 kohta.
(
19
)	Unionin tullikoodeksin 70 artiklan 3 kohdan d alakohta.
(
20
)	Delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 2 kohta.
(
21
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 22 kohta.
(
22
)	Delegoidun asetuksen 2017/891 75 artiklan 3 kohta.
(
23
)	Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 142 artiklan 1 kohta.
(
24
)	Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 142 artiklan 4 kohdan b alakohta.
(
25
)	Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 142 artiklan 5 kohdan c alakohta.
(
26
)	Ks. tuomio 12.1.2023, Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (C‑132/21, EU:C:2023:2, 45 ja 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
27
)	Unionin tullikoodeksin 5 artiklan 3 alakohta.
(
28
)	Unionin tullikoodeksin 5 artiklan 1 alakohta.
(
29
)	Unionin tullikoodeksin 22 artiklan 6 kohta.
(
30
)	Unionin tullikoodeksin 22 artiklan 7 kohta.
(
31
)	Unionin tullikoodeksin 44 artikla 2 kohta.
(
32
)	Unionin tullikoodeksin 29 artikla.
(
33
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 52 kohta.
(
34
)	Toinen laskentamenetelmä, ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 47 kohta.
(
35
)	Näitä ovat seuraavat: Osapuolet ovat toistensa johtokunnan tai hallintoneuvoston jäsenenä, ne ovat oikeudelliselta asemaltaan liikekumppaneita, kolmas osapuoli suoraan tai välillisesti omisti, valvoi tai piti hallussaan vähintään viittä prosenttia kummankin liikkeeseen lasketuista äänioikeutetuista osakkeista tai osuuksista, toinen on toisen palveluksessa, toinen valvoo toista suoraan tai välillisesti, kolmas osapuoli valvoo molempia tai molemmat yhdessä valvovat kolmatta osapuolta, tai ne ovat saman perheen jäseniä.
(
36
)	C‑599/20, EU:C:2022:457.
(
37
)	EYVL 1994, L 346, s. 1.
(
38
)	Ks. tuomio 9.6.2022, Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
39
)	Samanlainen kuin unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 127 artiklan 1 kohdan b alakohta.
(
40
)	Tuomio 9.6.2022, Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, 35 kohta).
(
41
)	Tuomio 9.6.2022, Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, 36 kohta).
(
42
)	Ks. tuomio 9.6.2022, Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, 24 kohta).
(
43
)	Unionin tullikoodeksin täytäntöönpanoasetuksen 134 artiklan 2 kohdan b alakohta.
(
44
)	Delegoidun asetuksen 2017/891 johdanto-osan 31 perustelukappale.