62024CJ0061_RES
Lieta C‑61/24 [Lindenbaumer] (
i
)
DL
pret
PQ
(Bundesgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (trešā palāta) 2025. gada 20. marta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Ciešāka sadarbība attiecībā uz tiesību aktiem, kas piemērojami laulības šķiršanai un laulāto atšķiršanai – Regula (ES) Nr. 1259/2010 – 8. panta a) un b) punkts – Laulāto “pastāvīgās dzīvesvietas” jēdziens – Vienam no laulātajiem piemītošais diplomāta statuss – Vīnes Konvencija par diplomātiskajiem sakariem
Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Tiesību akti, kas piemērojami laulības šķiršanai un laulāto atšķiršanai – Regula Nr. 1259/2010 – Laulāto pastāvīgās dzīvesvietas jēdziens – Vienam no laulātajiem piemītošais diplomāta statuss un šā laulātā norīkojums darbam akreditācijas valstī – Laulāto pastāvīgās dzīvesvietas akreditācijas valstī neesamība – Izņēmums – Laulāto griba savu pastāvīgo interešu centru iedibināt šajā valstī – Vērtēšanas kritēriji
(Padomes Regulas Nr. 1259/2010 8. panta a) un b) punkts)
(skat. 35.–67. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Atbildot uz Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa, Vācija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa precizē, ko laulāto “pastāvīgās dzīvesvietas” jēdziens Regulas Nr. 1259/2010 (
1
) izpratnē nozīmē apstākļos, kad vienam no laulātajiem piemīt diplomāta statuss un viņš ir norīkots darbam akreditācijas valstī.
1989. gadā Vācijas valstspiederīgie DL un PQ ir noslēguši laulību. Vairāk nekā desmit gadus nodzīvojuši kopā mājoklī, kas īrēts Berlīnē (Vācija) (turpmāk tekstā – “ģimenes mājoklis”), un pēc tam aptuveni divus gadus Stokholmā (Zviedrija), viņi 2019. gada septembrī apmetās uz dzīvi Maskavā (Krievija) kādā mājoklī, kas piederīgs Vācijas vēstniecības – kurā PQ pilda vēstniecības padomnieka pienākumus – ēku kompleksam.
Ar domu vēlāk atgriezties Vācijā laulātie tomēr saglabāja savu ģimenes mājokli, kurā kopš 2019. gada septembra dzīvo viens no viņu pilngadīgajiem bērniem un kura dažas daļas līdz 2020. gada jūnijam tika nodotas apakšīrē.
2020. gada janvārī DL ieradās Berlīnē uz ķirurģisku operāciju un nodzīvoja ģimenes mājoklī līdz 2021. gada februārim. Pēc tam viņa atgriezās Maskavā uz vēstniecībai piederīgo mājokli un no tā izvācās 2021. gada maijā, lai dotos atpakaļ uz Berlīni. Kopš tā laika viņa dzīvo Berlīnē esošajā ģimenes mājoklī, savukārt PQ turpina dzīvot Maskavā.
2021. gada 8. jūlijā PQ iesniedza prasības pieteikumu par laulības šķiršanu Amtsgericht (pirmās instances tiesa, Vācija), apgalvojot, ka kopš 2020. gada janvāra viņi ar DL dzīvo šķirti un ka laulāto kopdzīve ir galīgi izbeigusies 2021. martā. DL iebilda pret šo prasību, pamatojoties uz to, ka pāra kopdzīve esot izbeigusies ne agrāk kā 2021. gada maijā, kad viņa atgriezās Berlīnē. Prasība tika noraidīta tāpēc, ka Vācijas tiesībās prasītais viena gada laulāto šķirtas dzīvošanas laikposms vēl nebija beidzies un nebija pietiekami nopietnu iemeslu tūlītējai laulības šķiršanai.
Savukārt PQ iesniegto pārsūdzību izskatījusī Kammergericht (Berlīnes Augstākā tiesa, Vācija) pasludināja laulības šķiršanu saskaņā ar Krievijas tiesību aktiem, kurus tā, ņemot vērā laulāto pēdējo pastāvīgo dzīvesvietu, atzina par piemērojamiem saskaņā ar Regulas Nr. 1259/2010 8. panta b) punktu.
Spriedumu par laulības šķiršanu DL pārsūdzēja iesniedzējtiesā. Minētajai tiesai ir šaubas, vai Regulā Nr. 1259/2010 rodamā jēdziena “pastāvīgā dzīvesvieta” interpretācijai jāatbilst tam, kā interpretējams šis pats jēdziens, kas rodams Regulā Nr. 2201/2003 (
2
). Tā vēlas zināt, vai tādi faktori kā viena no laulātajiem norīkojums uz kādu valsti darbam diplomāta statusā, laulāto fiziskās klātbūtnes ilgums šajā valstī, kā arī sociālās un ģimenes integrācijas pakāpe tajā ir nozīmīgi vai pat noteicoši faktori, lai noskaidrotu šo laulāto “pastāvīgo dzīvesvietu” Regulas Nr. 1259/2010 8. panta a) un b) punkta izpratnē.
Tiesas vērtējums
Vispirms Tiesa konstatē, ka Regulā Nr. 1259/2010 nav ietverta jēdziena “pastāvīgā dzīvesvieta” definīcija un nav nevienas norādes uz to, ka šā jēdziena nozīme un tvērums būtu jānosaka saskaņā ar dalībvalstu tiesībām. Tāpēc tas jāinterpretē autonomi un vienveidīgi, ņemot vērā attiecīgās normas formulējumu, kontekstu un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķus.
Jēdzienu “pastāvīgā dzīvesvieta” Regulas Nr. 2201/2003 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē principā raksturo divi faktori, proti, pirmkārt, ieinteresētās personas griba iedibināt savu parasto interešu centru konkrētā vietā un, otrkārt, tās pietiekami nemainīga klātbūtne attiecīgās dalībvalsts teritorijā. Ņemot vērā nepieciešamo saskaņotību starp Regulu Nr. 1259/2010 un Nr. 2201/2003 tiesību normām, šie paši faktori jāizmanto, lai raksturotu jēdzienu “pastāvīgā dzīvesvieta” Regulas Nr. 1259/2010 8. panta a) un b) punkta izpratnē. Šāda vienota izpratne atspoguļo ciešās saiknes starp abām šīm regulām, kuras reglamentē tostarp laulības šķiršanu un laulāto atšķiršanu.
Proti, tāda laulāto “pastāvīgās dzīvesvietas” jēdziena – Regulas Nr. 1259/2010 8. panta a) un b) punkta izpratnē – definīcija, kurai principā ir raksturīgi abi šie faktori, ļauj nodrošināt gan tiesiskās drošības un paredzamības mērķi, gan laulības lietās nepieciešamo elastību, vienlaikus novēršot iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu attiecībā uz piemērojamo tiesību aktu izvēli.
Savukārt jautājumā, pirmkārt, par vienam no laulātajiem piemītošo diplomāta statusu tiek norādīts, ka darbam akreditācijas valstī esošā ārējā pārstāvniecībā norīkota diplomāta profesionālās darbības iedaba un specifiskums – šim amatam raksturīgo apstākļu dēļ – principā liek uzskatīt, ka šim diplomātam, kā arī viņa laulātajam šajā valstī nav pastāvīgās dzīvesvietas Regulas Nr. 1259/2010 8. panta a) un b) punkta izpratnē.
Lai arī vienam no laulātajiem piemītošā diplomāta statuss ir nozīmīgs faktors, izvērtējot akreditācijas valsts teritorijā esošās laulāto dzīvesvietas pastāvīgumu, tomēr, vērtējot iemeslus, kāpēc viņi atrodas šajā valstī, un viņu uzturēšanās nosacījumus, šis faktors pats par sevi nav noteicošais, lai izslēgtu iespēju atzīt, ka ieinteresētajai personai un tās ģimenes locekļiem minētajā valstī ir pastāvīga dzīvesvieta. Laulāto “pastāvīgās dzīvesvietas” noskaidrošana, pat esot šādam faktoram, jāveic, pamatojoties uz visiem katra konkrētā gadījuma faktiskajiem apstākļiem.
Otrkārt, attiecībā uz kritēriju, kas saistīts ar laulāto fiziskas klātbūtnes valsts teritorijā ilgumu, jāņem vērā īpašā situācija, kādā diplomāti un viņu ģimenes locekļi ir šo diplomātu amata pienākumu iedabas dēļ. Proti, no vienas puses, šīs personas bieži vien saglabā ciešu saikni ar akreditējošo valsti, uz kuru tās regulāri dodas. No otras puses, tā kā diplomātu darbā parasti jāievēro rotācijas princips, viņu uzturēšanās ilgums akreditācijas valstī var tikt uzskatīts par a priori īslaicīgu, pat ja praksē tas dažkārt var būt visai garš. Šajos īpašajos apstākļos laulāto fiziskās klātbūtnes ilgums akreditācijas valsts teritorijā pats par sevi nav faktors, kura dēļ viņu šajā valstī esošā dzīvesvieta ir pastāvīga. Šajā ziņā nav izslēdzams, ka laulātie atrodas šajā teritorijā ilgu laiku, taču vienlaikus saglabā savu interešu centru akreditējošajā valstī, uz kuru viņi regulāri dodas.
Treškārt, sociālā integrācija valstī – neatkarīgi no tā, vai tā ir akreditācijas valsts vai akreditējošā valsts, – ir faktors, kuram ir nozīme laulāto pastāvīgās dzīvesvietas noskaidrošanā. Proti, šī integrācija var ļaut konkretizēt šīs dzīvesvietas subjektīvo elementu, kas saistīts ar ieinteresēto personu gribu iedibināt savu pastāvīgo interešu centru kādā noteiktā vietā. Visu konkrētās lietas faktisko apstākļu analīzē nozīme var būt arī akreditējošajā valstī saglabātajām ģimenes saitēm vai, gluži pretēji, akreditācijas valstī izveidotajām ģimenes saitēm.
Katrā ziņā – atbilstoši tam, ko Tiesa par Regulu Nr. 2201/2003 nospriedusi judikatūrā, kas attiecināma arī uz jēdziena “pastāvīgā dzīvesvieta” Regulas Nr. 1259/2010 8. panta a) un b) punkta izpratnē interpretāciju, – laulātā, kurš dzīvo divās valstīs, pastāvīgā dzīvesvieta var būt tikai vienā no šīm valstīm.
Tiesa secina – Regulas Nr. 1259/2010 8. panta a) un b) punkts jāinterpretē tādējādi, ka vienam no laulātajiem piemītošais diplomāta statuss un norīkojums darbam amatā akreditācijas valstī principā neļauj uzskatīt, ka laulāto “pastāvīgā dzīvesvieta” atrodas šajā valstī. Citādi būtu, ja, visaptveroši izvērtējot visus konkrētā gadījuma apstākļus, tostarp laulāto fiziskās klātbūtnes ilgumu, kā arī viņu sociālo un ģimenes integrāciju minētajā valstī, tiktu konstatēta, pirmkārt, laulāto griba savu pastāvīgo interešu centru iedibināt šajā valstī un, otrkārt, pietiekami pastāvīga viņu klātbūtne tās teritorijā.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.
(
1
)	Padomes Regula (ES) Nr. 1259/2010 (2010. gada 20. decembris), ar kuru īsteno ciešāku sadarbību attiecībā uz tiesību aktiem, kas piemērojami laulības šķiršanai un laulāto atšķiršanai (OV 2010, L 343, 10. lpp.).
(
2
)	Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV 2003, L 338, 1. lpp.).