62024CJ0401
TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
2025. gada 20. novembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Valsts atbalsts – Pirms Zviedrijas Karalistes pievienošanās Eiropas Savienībai noslēgts līgums – Kompensācija par ieņēmumu zaudējumiem, kuri radušies, atceļot slūžu caurbraukšanas maksu – Atbalsta jēdziens – Uzņēmuma jēdziens – Saimnieciskā darbība – Pastāvošs vai jauns atbalsts
Lietā C‑401/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Stockholms tingsrätt (Stokholmas tiesa, Zviedrija) iesniegusi ar 2024. gada 29. maija lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 7. jūnijā, tiesvedībā
Staten genom Sjöfartsverket
pret
Stockholms Hamn AB,
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen], Tiesas priekšsēdētāja vietnieks T. fon Danvics [T. von Danwitz], kas pilda pirmās palātas tiesneša pienākumus, tiesneši I. Ziemele, A. Kumins [A. Kumin] un S. Žervazonī [S. Gervasoni] (referents),
ģenerāladvokāts: A. Bjondi [A. Biondi],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Staten genom Sjöfartsverket vārdā – H. Nilsson un B. Thomaeus, advokater,
–
Stockholms Hamn AB vārdā – K. Stålnacke un G. Swedlund, stadsadvokater,
–
Eiropas Komisijas vārdā – C. Faroghi, I. Georgiopoulos un A. Steiblytė, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 5. jūnija tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt LESD 107. pantu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD] 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.), 1. panta b) punkta i) apakšpunktu, kā arī Akta par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV 1994, C 241, 21. lpp., un OV 1995, L 1, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Pievienošanās akts”), 144. pantu.
2
Šis lūgums iesniegts saistībā ar tiesvedību starp Staten genom Sjöfartsverket (Valsts jūras navigācijas administrācija, Zviedrija; turpmāk tekstā – “Jūras administrācija”) un Stockholms Hamn AB par Stockholms Hamn AB veikto to summu atmaksu, ko Jūras administrācija izmaksājusi, lai kompensētu slūžu caurbraukšanas maksas atcelšanu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
LESD
3
LESD 107. panta 1. punktā noteikts:
“Ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.”
Pievienošanās akts
4
Saskaņā ar Pievienošanās akta 144. pantu:
“[LESD 107. un 108. pantā] minētā atbalsta jomā:
a)
no atbalsta, kas jaunajās dalībvalstīs piemērots pirms pievienošanās, tikai atbalstu, kas paziņots [Eiropas Kopienu] Komisijai līdz 1995. gada 30. aprīlim, uzskata par “pastāvošu atbalstu” [LESD 108. panta] 1. punkta nozīmē;
b)
pastāvošo atbalstu un projektus, kuru mērķis ir piešķirt vai mainīt atbalstu un par kuriem Komisija ir informēta pirms pievienošanās, uzskata par paziņotiem pievienošanās dienā.”
Regula 2015/1589
5
Regulas 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunktā “pastāvošs atbalsts” definēts šādi:
“Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
[..]
b)
“pastāvošais atbalsts” ir:
i)
neskarot [Pievienošanās akta] 144. un 172. pantu, jebkāds atbalsts, kas pastāvējis pirms LESD stāšanās spēkā attiecīgajās dalībvalstīs, t.i., atbalsta programmas un individuālais atbalsts, kas ieviests pirms LESD stāšanās spēkā un ko joprojām piemēro pēc LESD stāšanās spēkā;”.
6
“Jauns atbalsts” Regulas 2015/1589 1. panta c) punktā definēts kā “jebkurš atbalsts, t.i., atbalsta shēmas un individuāls atbalsts, kas nav pastāvošs atbalsts, tostarp pastāvoša atbalsta grozījumi”.
Regula (EK) Nr. 794/2004
7
Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108.] panta piemērošanai (OV 2004, L 140, 1. lpp.), kuras nosaukums ir grozīts ar Komisijas 2015. gada 27. novembra Regulu (ES) 2015/2282 (OV 2015, L 325, 1. lpp.) un kura tagad attiecas uz Regulas 2015/1589 īstenošanu, 4. pantā ir noteikts:
“1.   Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta c) punkta nolūkiem izmaiņas esošajā atbalstā ir jebkādas pārmaiņas, izņemot pilnībā formāla vai administratīva rakstura izmaiņas, kas nevar ietekmēt novērtējumu par atbalsta pasākuma saderību ar kopējo tirgu. Tomēr esošas atbalsta shēmas sākotnējā budžeta palielinājumu par summu līdz 20 % apmērā neuzskata par esoša atbalsta izmaiņām.
2.   Par šādām turpmāk minētām izmaiņām esošā atbalstā paziņo, izmantojot vienkāršoto paziņojuma veidlapu, kas iekļauta II pielikumā:
a)
atļautas atbalsta shēmas sākotnējā budžeta palielinājums par vairāk nekā 20 %;
b)
esošas atļautas atbalsta shēmas pagarinājums par laiku līdz sešiem gadiem ar budžeta palielinājumu vai bez tā;
c)
stingrāku kritēriju noteikšana atļautas atbalsta shēmas piemērošanai, atbalsta intensitātes samazinājums vai attaisnoto izdevumu samazinājums.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
8
Divi ūdensceļi, no kuriem viens tek pa Sēderteljes [Södertälje] kanālu (Zviedrija) un otrs caur Stokholmu (Zviedrija) un Hammarby slūžām, savieno Baltijas jūru ar Mēlarena [Mälaren] ezeru, kas ir trešais lielākais ezers Zviedrijā.
9
Zviedrijas Jūras administrācija ir valsts iestāde, kas atbildīga par kuģu satiksmi Sēderteljes kanālā, un tā tostarp pārvalda šī kanāla slūžas. Stockholms Hamn ir pašvaldības sabiedrība, kas pilnībā pieder Stokholmas pašvaldībai un kas apsaimnieko Hammarby slūžas. Slūžu izmantošanas maksas apmērs, ko iekasē par Sēderteljes un Hammarby slūžu caurbraukšanu, bija saskaņots, lai nodrošinātu līdzsvarotu satiksmes sadali starp diviem savienojumiem starp Baltijas jūru un Mēlarena ezeru.
10
Zviedrijas iestādes ar 1978. gada 26. oktobrī pieņemto tiesisko regulējumu nolēma no 1979. gada atcelt noteiktu maksu par Sēderteljes kanāla slūžu caurbraukšanu un, lai turpinātu saskaņot slūžu izmantošanas maksu, veikt pasākumus, lai atceltu arī maksu, ko iekasē par Hammarby slūžu caurbraukšanu. Tāpēc Jūras administrācija un Stokholmas pašvaldība tajā pašā gadā noslēdza līgumu, saskaņā ar kuru minētā pašvaldība atteicās iekasēt maksu par to, ka kuģi, kas nav izpriecu kuģi, šķērso Hammarby slūžas, apmaiņā pret ikgadēju kompensāciju, ko izmaksā Jūras administrācija (turpmāk tekstā – “pamatlietā aplūkotā kompensācija”).
11
Saskaņā ar līguma noteikumiem šīs kompensācijas summa tika koriģēta katru gadu, pamatojoties uz patēriņa cenu indeksu. Līgumu bija paredzēts pagarināt uz pieciem gadiem, ja vien tas netiek izbeigts vismaz sešus mēnešus pirms termiņa beigām. Katram jaunajam piecu gadu periodam bija jānosaka jauna ikgadējā kompensācijas summa, pamatojoties uz izmaiņām satiksmē caur Hammarby slūžām iepriekšējā līguma darbības periodā.
12
Līgumā paredzētā kompensācija sākotnēji tika izmaksāta Stokholmas pašvaldībai, un pēc tam, no 20. gadsimta 90. gadu sākuma, to saņēma Stockholms Hamn. No 2014. gada kompensācijas apmērs svārstījās no trim līdz četriem miljoniem Zviedrijas kronu (SEK) (aptuveni 260000 līdz 360000 EUR) gadā.
13
Jūras administrācija 2021. gada beigās priekšlaikus lauza līgumu. Strīds saistībā ar līguma laušanu pašlaik tiek izskatīts Zviedrijas tiesās.
14
2023. gada 4. maijā Jūras administrācija pret Stockholms Hamn cēla prasību Stockholms tingsrätt (Stokholmas tiesa, Zviedrija), kas ir iesniedzējtiesa. Šī administrācija pieprasīja atmaksāt kopā ar procentiem summu 38086436 SEK (aptuveni 3378242 EUR), kas atbilst maksājumiem, kuri veikti saskaņā ar līgumu valsts desmit gadu noilguma periodā.
15
Jūras administrācija apgalvo, ka pamatlietā aplūkotā kompensācija atbilst nosacījumiem, lai to kvalificētu par valsts atbalstu. Tā it īpaši uzskata, ka šī kompensācija ir priekšrocība Stockholms Hamn, jo tā šai sabiedrībai garantē regulārus ienākumus, kas nav atkarīgi no satiksmes svārstībām vai citiem darbības riskiem. Tās kvalificēšanu par valsts atbalstu turklāt apstiprinot tirgus ekonomikas ieguldītāja principa piemērošana, jo neviens privātais ieguldītājs nebūtu atlīdzinājis Stockholms Hamn par to, lai pēdējā minētā atturētos iekasēt maksu par slūžu izmantošanu. Jūras administrācija turklāt uzskata, ka nav izpildīti kritēriji, kurus Tiesa noteikusi 2003. gada 24. jūlija spriedumā Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415) (turpmāk tekstā – “Altmark kritēriji”), lai secinātu, ka atlīdzība par sabiedrisko pakalpojumu saistībām nav valsts atbalsts. Visbeidzot tā, pamatojoties uz Pievienošanās akta 144. pantu, apgalvo, ka minētajai kompensācijai nav piemērojams izņēmums attiecībā uz pastāvošu atbalstu, ņemot vērā, ka tā netika paziņota Komisijai, un katrā ziņā šo pašu kompensāciju nevar kvalificēt par pastāvošu atbalstu, ņemot vērā sarunas, kas notikušas pirms katra jaunā piecu gadu līguma perioda.
16
Stockholms Hamn atbild, ka tās slūžu apsaimniekošanas darbība nav saimnieciska darbība, uz kuru attiecas Savienības tiesību normas par valsts atbalstu. Katrā ziņā tas esot vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums, kas neesot radījis pārmērīgu kompensāciju. Stockholms Hamn piebilst – pat ja šis pakalpojums būtu jākvalificē par valsts atbalstu, tas būtu atļauts kā pastāvošs atbalsts saskaņā ar Regulu 2015/1589 un neatkarīgi no Pievienošanās akta 144. panta, kuram šajā gadījumā neesot nozīmes. Turklāt pamatlietā aplūkoto atbalstu nevarot uzskatīt par jaunu vai grozītu atbalstu, ja starp pusēm nav notikušas atkārtotas sarunas par līguma noteikumiem un it īpaši par pamatlietā aplūkotās kompensācijas apmēru.
17
Stockholms tingsrätt (Stokholmas tiesa), uzskatīdama, ka Tiesas judikatūrā nav skaidru norāžu par veidu, kādā Savienības tiesības jāpiemēro tādā situācijā kā pamatlietā, it īpaši attiecībā uz ekonomiskas priekšrocības esību, Pievienošanās akta piemērojamību un pasākuma kvalificēšanu par jaunu vai pastāvošu atbalstu, nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [LESD] 107. panta 1. punktā paredzētais priekšrocību piešķiršanas kritērijs ir jāsaprot tādējādi, ka ikgadēja kompensācija, ko valsts iestāde maksā pašvaldības akciju sabiedrībai no valsts līdzekļiem saskaņā ar līgumu kā kompensāciju par sabiedrības apņemšanos bez maksas sniegt noteiktu pakalpojumu, šajā gadījumā – slūžu izmantošanas pakalpojumu, par kuru līdz līguma noslēgšanai tika iekasēta maksa:
a)
jāuzskata par atbalstu, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku atbalsta saņēmējam;
b)
jāuzskata par atbalstu, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku atbalsta saņēmējam, ciktāl kompensācija pārsniedz iepriekšējos atbalsta saņēmēja gada ieņēmumus no maksas par pakalpojumu, ņemot vērā, piemēram, patēriņa cenu indeksa izmaiņas un satiksmes apjoma izmaiņas slūžu darbībā;
c)
jāuzskata par atbalstu, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku atbalsta saņēmējam, ciktāl kompensācija pārsniedz pakalpojuma sniegšanas gada izmaksas;
d)
jāuzskata par atbalstu, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku atbalsta saņēmējam, pamatojoties uz kādu citu aprēķina modeli;
e)
nav jāuzskata par atbalstu, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku atbalsta saņēmējam?
2)
Vai līgums par ikgadēju kompensāciju, ko valsts iestāde no valsts līdzekļiem izmaksā pašvaldības akciju sabiedrībai kā kompensāciju par sabiedrības apņemšanos bez maksas sniegt pakalpojumu ārpus lauksaimniecības nozares, šajā gadījumā – slūžu izmantošanas pakalpojumu, ja līgums tika noslēgts pirms Zviedrijas pievienošanās Eiropas Savienībai un par to netika paziņots Komisijai, jāuzskata par pastāvošo atbalstu, kas saskaņā ar [..] Regulas [2015/1589] [..] 1. panta b) punkta i) apakšpunktu ir uzskatāms par likumīgu, ja Komisija nav konstatējusi, ka šāds atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu?
3)
Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai šāda ikgadēja kompensācija tomēr jāuzskata par jaunu atbalstu, ja pēc Zviedrijas Karalistes pievienošanās Eiropas Savienībai līgums vairākkārt ticis pagarināts uz pieciem gadiem saskaņā ar tā sākotnējiem nosacījumiem, neizbeidzot līguma darbību, un ir mainīta ikgadējā kompensācija par katru jauno piecu gadu periodu, daļēji ņemot vērā patēriņa cenu indeksu un daļēji ņemot vērā bezmaksas pakalpojuma sniegšanas apjomu iepriekšējā līguma darbības laikā, šajā gadījumā – satiksmes apjoma izmaiņas slūžu darbībā?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
18
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai LESD 107. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka kompensācija, ko valsts iestāde saskaņā ar līgumu no valsts līdzekļiem izmaksājusi pašvaldības akciju sabiedrībai, lai kompensētu šīs sabiedrības saistības bez maksas sniegt slūžu izmantošanas pakalpojumu kādā no ūdensceļiem – pakalpojumu, par kuru pirms šī līguma noslēgšanas bija noteikta maksa –, ir valsts atbalsts.
19
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai valsts pasākumu kvalificētu par “valsts atbalstu” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jābūt izpildītiem visiem turpmāk izklāstītajiem nosacījumiem. Pirmkārt, pasākumam jābūt saistītam ar valsts iejaukšanos vai valsts līdzekļu izmantošanu. Otrkārt, šādi iejaucoties, jābūt iespējamībai, ka tiks ietekmēta tirdzniecība starp dalībvalstīm. Treškārt, ar to jāsniedz selektīva priekšrocība tā saņēmējam. Ceturtkārt, tam jābūt tādam, ar ko tiek izkropļota konkurence vai tiek radīti draudi to izkropļot (spriedums, 2022. gada 8. novembris, Fiat Chrysler Finance Europe/Komisija, C‑885/19 P un C‑898/19 P, EU:C:2022:859, 66. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
20
Šajā gadījumā iesniedzējtiesa vaicā Tiesai, vai pašvaldības akciju sabiedrība, kas ir saņēmusi pamatlietā aplūkoto kompensāciju, ir “uzņēmums” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, par ekonomiskas priekšrocības esību, kā arī par ietekmi uz tirdzniecību un konkurenci.
Par uzņēmuma esību
21
Lai iesniedzējtiesai sniegtu lietderīgu atbildi, jāatgādina – lai pasākumu kvalificētu par valsts atbalstu, LESD 107. panta 1. punktā it īpaši tiek prezumēta uzņēmumam dotas priekšrocības esība. Šajā ziņā jāuzsver, ka, pirmkārt, Savienības konkurences tiesību piemērošanas kontekstā uzņēmuma jēdziens ietver visas struktūras, kas veic saimniecisku darbību neatkarīgi no to juridiskā statusa un finansējuma veida. Otrkārt, saimnieciska darbība ir visu veidu darbība, kas ietver preču vai pakalpojumu piedāvāšanu attiecīgajā tirgū (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 22. oktobris, EasyPay un Finance Engineering, C‑185/14, EU:C:2015:716, 36. un 37. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
22
Tātad iesniedzējtiesai būs jānosaka, vai šajā gadījumā pašvaldības akciju sabiedrība Stockholms Hamn kā Hammarby slūžu apsaimniekotāja veic saimniecisku darbību un tāpēc ir kvalificējama par “uzņēmumu” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
23
Šajā ziņā, pirmām kārtām, jāuzsver, ka atbilstoši Tiesas judikatūrai vienības, kas veic attiecīgo darbību, publiskais vai privātais raksturs neietekmē to, vai šī vienība ir vai nav uzskatāma par “uzņēmumu”. Pati valsts vai valsts struktūra var rīkoties kā uzņēmums. Turklāt tiesību subjekts, it īpaši valsts struktūra, var tikt uzskatīta par uzņēmumu tikai attiecībā uz daļu tās darbību, ja tai atbilstošās darbības kvalificējamas kā saimnieciska darbība (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2012. gada 12. jūlijs, Compass‑Datenbank, C‑138/11, EU:C:2012:449, 35. un 37. punkts, un 2017. gada 27. jūnijs, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, C‑74/16, EU:C:2017:496, 42. punkts). Tādējādi vienības statuss valsts tiesību aktos nav izšķirošs.
24
No tā izriet – apstāklis, ka pamatlietā aplūkoto slūžu izmantošanas pakalpojumu nodrošina Stockholms Hamn, kas ir Stokholmas pašvaldībai pilnībā piederoša sabiedrība, neliedz konstatēt, ka pastāv uzņēmums, kas veic saimniecisko darbību.
25
Otrām kārtām, jāprecizē, ka darbībām, kuras attiecas uz valsts varas pilnvaru īstenošanu, nav saimnieciska rakstura, kas pamatotu LESD konkurences tiesību normu piemērošanu (spriedums, 2012. gada 12. jūlijs, Compass‑Datenbank, C‑138/11, EU:C:2012:449, 36. punkts un tajā minētā judikatūra), it īpaši gadījumā, ja infrastruktūras apsaimniekošana ir nesaraujami saistīta ar tādu funkciju izpildi, kuras ietilpst uzdevumā sniegt sabiedriskos pakalpojumus, kas uzticēts vienībai, kura to apsaimnieko, un ja šī vienība darbojas, īstenojot publiskās varas prerogatīvas (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2012. gada 19. decembris, Mitteldeutsche Flughafen un Flughafen Leipzig‑Halle/Komisija, C‑288/11 P, EU:C:2012:821, 44. punkts, kā arī 2015. gada 22. oktobris, EasyPay un Finance Engineering, C‑185/14, EU:C:2015:716, 40. punkts).
26
Kā ģenerāladvokāts norādījis secinājumu 18. punktā, nešķiet, ka pamatlietā aplūkotā slūžu izmantošanas pakalpojuma saimnieciskās darbības raksturs būtu izslēdzams, ciktāl tas ir saistīts ar publiskās varas prerogatīvu īstenošanu. Nedz no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, nedz no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem neizriet, ka pamatlietā aplūkotais slūžu izmantošanas pakalpojums nozīmētu vai būtu nesaraujami saistīts ar to, ka Stockholms Hamn īsteno šādas prerogatīvas, piemēram, upju satiksmes kontroli un drošību, ūdensceļu policijas funkcijas vai piesārņojuma kontroles funkcijas.
27
Trešām kārtām, saskaņā ar Tiesas judikatūru saimnieciskās darbības kvalifikācija vienmēr ir saistīta ar konkrētu darbību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 27. jūnijs, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, C‑74/16, EU:C:2017:496, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
28
Šajā gadījumā pamatlietā aplūkotais slūžu izmantošanas pakalpojums, uz kuru attiecās līgums un par kuru pamatlietā aplūkotā kompensācija tika izmaksāta Stockholms Hamn, ietver visu nepieciešamo darbību veikšanu, lai nodrošinātu to, ka tādi kuģi, kas nav izpriecu kuģi, varētu šķērsot Hammarby slūžas. Ja vien netiek uzskatīts, ka šis pakalpojums, it īpaši – ņemot vērā tā sniegšanas nosacījumus, nevar tikt nodalīts no pakalpojuma, ar kuru slūžu izmantošana ir nodrošināta izpriecu kuģiem – bet tas jāpārbauda iesniedzējtiesai –, saimnieciskās darbības esības pārbaudei jāattiecas tikai uz pakalpojumu, ko sniedz kuģiem, kas nav izpriecu kuģi.
29
Ceturtām kārtām, jāatgādina, ka saskaņā ar šī sprieduma 21. punktā atgādināto Tiesas judikatūru, lai attiecīgo slūžu izmantošanas pakalpojumu varētu kvalificēt kā saimniecisku darbību, tam jāietver preču vai pakalpojumu piedāvāšana noteiktā tirgū.
30
Šajā ziņā saskaņā ar pastāvīgo judikatūru apstāklis, ka preču vai pakalpojumu piedāvājums tiek veikts bez peļņas gūšanas nolūka, nav šķērslis, lai vienība, kas tirgū veic šādus darījumus, tiktu uzskatīta par uzņēmumu, jo šis piedāvājums konkurē ar tādu tirgus dalībnieku piedāvājumiem, kam ir peļņas gūšanas nolūks. Turklāt par pakalpojumiem, kas var tikt kvalificēti kā “saimnieciskā darbība”, ir uzskatāmi pakalpojumi, kas parasti tiek sniegti par atlīdzību. Būtiska atlīdzības pazīme ir tā, ka tā ir attiecīgā pakalpojuma ekonomiskais ekvivalents (spriedums, 2017. gada 27. jūnijs, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, C‑74/16, EU:C:2017:496, 46. un 47. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
31
Šajā gadījumā var norādīt, ka saskaņā ar Zviedrijas tiesisko regulējumu pamatlietā aplūkotais slūžu izmantošanas pakalpojums tā adresātiem tiek sniegts bez maksas.
32
Kā ģenerāladvokāts uzsvēris secinājumu 16. punktā, darbību principā nevar uzskatīt par saimniecisku, ja tā vismaz ilgtermiņā nav saistīta ar ieņēmumiem, kas ļauj gūt peļņu vai vismaz segt izmaksas.
33
No tā izriet – apstāklis, ka pamatlietā aplūkoto slūžu izmantošanas pakalpojumu sniedz bez maksas, var būt norāde, ka saimnieciskā darbība nepastāv.
34
Tomēr iesniedzējtiesai būs jāpārbauda, vai pamatlietā aplūkotais slūžu izmantošanas pakalpojums darbojas tirgū, proti, konkurējot ar citiem saimnieciskās darbības subjektiem.
35
Šajā ziņā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka šis pakalpojums ļauj veikt savienojumu starp Baltijas jūru un Mēlarena ezeru un ka otrs vienīgais ūdensceļš, kas pieļauj šo savienojumu, ir Sēderteljes kanāls, kura šķērsošanu pārvalda Zviedrijas valsts, un līguma darbības laikā tas arī tika nodrošināts bez maksas. Tādējādi šķiet, ka nepastāv aizstājamība ar citu uzņēmumu, kura mērķis ir peļņas gūšana šī sprieduma 30. punktā atgādinātās judikatūras izpratnē, un tātad nepastāv konkurences attiecības starp slūžu izmantošanas pakalpojumiem abos attiecīgajos ūdensceļos, bet tas jāpārbauda iesniedzējtiesai.
36
Tāpēc iesniedzējtiesai būs jāpārbauda, vai, lai gan Stockholms Hamn pakalpojums ir bez maksas, šo pakalpojumu sniedz tirgū, kurā pastāv konkurence ar citiem saimnieciskās darbības subjektiem, un vai, ņemot vērā minētā pakalpojuma sniegšanas kontekstu, Stockholms Hamn var kvalificēt par “uzņēmumu” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
Par priekšrocības esību
37
Jāatgādina, ka saskaņā ar šī sprieduma 19. punktā minēto judikatūru, lai valsts pasākumu varētu kvalificēt par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, tam jārada selektīva priekšrocība uzņēmumam vai uzņēmumiem, kas to saņem.
38
Jāuzskata, ka šim nosacījumam atbilst jebkuri valsts pasākumi, lai kāda arī būtu to forma un mērķis, kuri var tieši vai netieši atbalstīt vienu vai vairākus uzņēmumus vai tiem radīt tādu priekšrocību, ko šie uzņēmumi parastos tirgus apstākļos nebūtu varējuši gūt (spriedums, 2022. gada 17. novembris, Volotea un easyJet/Komisija, C‑331/20 P un C‑343/20 P, EU:C:2022:886, 107. punkts un tajā minētā judikatūra).
39
Apstākļi, kādos šī priekšrocība piešķirta, principā jāizvērtē, piemērojot privātā komersanta principu, ja vien nav iespējams salīdzināt valsts rīcību, par kuru ir runa konkrētajā lietā, ar privātā komersanta rīcību, it īpaši tādēļ, ka valsts ir rīkojusies kā publiskās varas nesējs (spriedums, 2022. gada 17. novembris, Volotea un easyJet/Komisija, C‑331/20 P un C‑343/20 P, EU:C:2022:886, 108. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra). Privātā komersanta kritērija piemērojamība tātad ir atkarīga no tā, ka attiecīgā dalībvalsts piešķir ekonomiskas priekšrocības sabiedrībai privātā komersanta, nevis valsts varas nesējas statusā. Šajā vērtējumā nozīme it īpaši ir attiecīgā pasākuma raksturam un priekšmetam, kontekstam, kādā tas iekļaujas, kā arī izvirzītajam mērķim un šim pasākumam piemērojamiem noteikumiem (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2012. gada 5. jūnijs, Komisija/EDF, C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 81. un 86. punkts, kā arī 2025. gada 13. marts, Cividale u.c., C‑746/23 un C‑747/23, EU:C:2025:171, 42. punkts).
40
Šajā gadījumā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka nolīgums tika noslēgts pēc Zviedrijas iestāžu lēmuma reģionālā līmenī atcelt noteiktu maksu, kas uzlikta par konkrētu iekšējo ūdensceļu šķērsošanu, lai saglabātu līdzsvarotu satiksmes sadalījumu starp attiecīgajiem ūdensceļiem. No tā izriet, kā ģenerāladvokāts norādījis secinājumu 21. punktā, ka Tiesas rīcībā esošā informācija par iemesliem pamatlietā aplūkotās kompensācijas izmaksai Stockholms Hamn, šķiet, drīzāk jāinterpretē kā Zviedrijas valsts iejaukšanās kā valsts varas nesējai, nevis kā privātam uzņēmējam.
41
Attiecībā uz kritērijiem, kurus Tiesa izstrādājusi 2003. gada 24. jūlija spriedumā Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415) un uz kuriem Stockholms Hamn atsaucas iesniedzējtiesā, jāatgādina, ka minētā sprieduma 87. punktā Tiesa ir precizējusi, ka, ciktāl valsts iejaukšanās jāuzskata par kompensāciju, kas ir atlīdzība par pakalpojumiem, kurus saņem atbalsta saņēmēji uzņēmumi par sabiedrisko pakalpojumu saistībām, šāda iejaukšanās neietilpst LESD 107. panta 1. punkta darbības jomā.
42
Tiesa ir noteikusi četrus kumulatīvus nosacījumus, kuriem jāatbilst šādai kompensācijai, lai izslēgtu priekšrocības esību. Pirmkārt, saņēmējam uzņēmumam faktiski jābūt uzliktām sabiedrisko pakalpojumu pildīšanas saistībām un šīm saistībām jābūt skaidri definētām. Otrkārt, lai izvairītos no ekonomisko priekšrocību piešķiršanas saņēmējam uzņēmumam salīdzinājumā ar konkurējošajiem uzņēmumiem, kompensāciju aprēķināšanas parametriem jābūt iepriekš objektīvi un caurredzami noteiktiem. Treškārt, kompensācija nedrīkst pārsniegt to, kas nepieciešams, lai segtu visas vai daļu no izmaksām, ko ir radījusi sabiedrisko pakalpojumu saistību izpilde, ievērojot ar to saistītos ienākumus, kā arī saprātīgu peļņu par šo saistību izpildi. Ceturtkārt, ja uzņēmums sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām konkrētajā gadījumā nav izvēlēts sabiedrisko iepirkumu procedūrā, kas ļautu izvēlēties pretendentu, kurš spēj šos pakalpojumus piedāvāt par sabiedrībai viszemāko cenu, kompensācijas apjoms nosakāms, pamatojoties uz to izdevumu analīzi, kādi, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kas ir pienācīgi pārvaldīts un adekvāti nodrošināts ar transporta līdzekļiem, lai spētu izpildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos rēķinus un paredzot saprātīgu peļņu par šo saistību izpildi (spriedums, 2003. gada 24. jūlijs, Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg, C‑280/00, EU:C:2003:415, 89.–93. punkts).
43
Šajā gadījumā jānorāda, ka Stockholms Hamn veiktie bezmaksas slūžu izmantošanas pakalpojumi komerciālajiem kuģiem attiecīgajā laikposmā, šķiet, ir saistības, kuras noteiktas ar likumu un pēc tam oficiāli apstiprinātas līgumā, kas noslēgts ar šim nolūkam deleģēto administratīvo iestādi, un ar kurām Zviedrijas iestādes tiecas nodrošināt optimālu komerciālās jūras satiksmes sadalījumu vispārējās interesēs. Kā ģenerāladvokāts norādījis secinājumu 25. punktā, tāpēc nevar izslēgt, ka šajā laikposmā Stockholms Hamn bija uzticētas sabiedrisko pakalpojumu saistības Altmark kritēriju izpratnē, bet tas tomēr būs jāizvērtē iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus.
44
Attiecībā uz pārējiem trim Altmark kritērijiem jāuzsver, kā to darījis ģenerāladvokāts secinājumu 26. un 27. punktā, ka iesniedzējtiesas sniegtās norādes neļauj noteikt, kādā mērā šajā gadījumā ir izpildīti šie trīs pārējie kritēriji, kuru mērķis ir nodrošināt, lai nepastāvētu pārmērīga kompensācija. Lai gan pamatlietā aplūkotās kompensācijas apmērs galvenokārt ir balstīts uz tās maksas apmēru, kas tika iekasēta pirms tās atcelšanas, no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem neizriet, ka šī maksa būtu saistīta ar izmaksām, kas radušās attiecīgā slūžu izmantošanas pakalpojuma dēļ.
45
Tāpēc iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus, it īpaši iepriekš minētos apsvērumus, būs jāizvērtē, vai privātā komersanta tirgus ekonomikas apstākļos kritērijs vai Altmark kritēriji ļauj secināt, ka Stockholms Hamn ir piešķirta priekšrocība, kas izriet no pamatlietā aplūkotās kompensācijas izmaksāšanas.
Par ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurences izkropļojumu
46
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai valsts pasākumu kvalificētu par valsts atbalstu, nav jāpierāda, ka atbalsts patiešām ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un pastāv faktiska konkurences izkropļošana, bet gan tikai jāpārbauda, vai atbalsts var ietekmēt šo tirdzniecību un izkropļot konkurenci. It īpaši, ja dalībvalsts piešķirts atbalsts nostiprina kāda uzņēmuma stāvokli attiecībā pret citiem konkurējošiem uzņēmumiem Kopienas iekšējā tirdzniecībā, jāuzskata, ka atbalsts ir ietekmējis pēdējos minētos (spriedums, 2015. gada 14. janvāris, Eventech, C‑518/13, EU:C:2015:9, 65. un 66. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
47
Šajā ziņā nav vajadzīgs, lai uzņēmums, kas saņem atbalstu, pats piedalītos Kopienas iekšējā tirdzniecībā. Kad dalībvalsts piešķir atbalstu uzņēmumam, tās iekšējā darbība var saglabāties vai palielināties, tādējādi samazinot citās dalībvalstīs reģistrēto uzņēmumu iespējas iekļūt attiecīgās dalībvalsts tirgū. Turklāt nav sliekšņa vai procentuālas robežas, kuru nesasniedzot var uzskatīt, ka tirdzniecība starp dalībvalstīm netiek ietekmēta. Nedz salīdzinoši mazā atbalsta summa, nedz salīdzinoši mazais tā uzņēmuma lielums, kas saņem atbalstu, a priori neizslēdz iespēju, ka tirdzniecība starp dalībvalstīm ir ietekmēta. Tādējādi nosacījums, ka attiecīgajam atbalstam jābūt tādam, kas var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm, nav atkarīgs no piedāvāto transporta pakalpojumu lokālā vai reģionālā rakstura vai arī no veikto darbību apjoma (spriedums, 2015. gada 14. janvāris, Eventech, C‑518/13, EU:C:2015:9, 67.–69. punkts un tajā minētā judikatūra).
48
No tā izriet, ka attiecībā uz pamatlietā aplūkoto pasākumu ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurenci ir atkarīga no tā, vai pastāv tirgus, kurā tiktu piedāvāts pamatlietā aplūkotais slūžu izmantošanas pakalpojums. Šajā ziņā it īpaši jāņem vērā Zviedrijas iestāžu noteiktais pakalpojuma bezmaksas raksturs, kas var būt šķērslis tam, ka citās dalībvalstīs reģistrēti uzņēmumi plāno sniegt pamatlietā aplūkoto pakalpojumu.
49
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka LESD 107. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka ikgadējā kompensācija, ko valsts iestāde saskaņā ar līgumu no valsts līdzekļiem izmaksājusi pašvaldības akciju sabiedrībai, lai kompensētu šīs sabiedrības saistības bez maksas sniegt slūžu izmantošanas pakalpojumu kādā no ūdensceļiem – pakalpojumu, par kuru pirms šī līguma noslēgšanas bija noteikta maksa –, ir valsts atbalsts, ja minēto sabiedrību var uzskatīt par uzņēmumu un ja ar šo kompensāciju tai tiek piešķirta priekšrocība, ko tā nebūtu guvusi parastos tirgus apstākļos.
Par otro un trešo jautājumu
50
Ar otro un trešo jautājumu, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai gadījumā, ja pirms valsts pievienošanās Savienībai noslēgtā līgumā paredzētā kompensācija ir atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, tā būtu jākvalificē kā “pastāvošs atbalsts” Regulas 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunkta izpratnē un – ja tas tā ir – vai tā būtu jāuzskata par “jaunu atbalstu” pēc šīs pievienošanās, ciktāl šīs kompensācijas piemērošana ir vairākkārt pagarināta un tās apmērs pielāgots atbilstoši līguma, ar kuru tā ieviesta, sākotnējiem noteikumiem.
51
Jāatgādina, ka valsts atbalsta kvalifikācijai par pastāvošu vai jaunu atbalstu ir atšķirīgas procedurālas sekas. Pastāvošu atbalstu saskaņā ar LESD 108. panta 1. punktu var tiesiski īstenot, kamēr Komisija nav konstatējusi tā nesaderību ar iekšējo tirgu (spriedumi, 1994. gada 15. marts, Banco Exterior de España, C‑387/92, EU:C:1994:100, 19. un 20. punkts, kā arī 2013. gada 18. jūlijs, P, C‑6/12, EU:C:2013:525, 36. punkts un tajā minētā judikatūra). Turpretī ar LESD 108. panta 3. punktu ir noteikts pienākums laikus paziņot Komisijai par projektiem piešķirt jaunu atbalstu vai grozīt pastāvošu atbalstu, kurus nedrīkst īstenot, pirms pārbaudes procedūra nav noslēgusies ar galīgo lēmumu (spriedums, 2021. gada 20. maijs, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania, C‑128/19, EU:C:2021:401, 30. punkts un tajā minētā judikatūra).
52
Saskaņā ar Regulas 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunktu jēdzienā “pastāvošs atbalsts” ietilpst, “neskarot [..] Pievienošanās akta 144. un 172. pantu [..], jebkāds atbalsts, kas pastāvējis pirms LESD stāšanās spēkā attiecīgajās dalībvalstīs, t.i., atbalsta programmas un individuālais atbalsts, kas ieviests pirms LESD stāšanās spēkā un ko joprojām piemēro pēc LESD stāšanās spēkā”.
53
Šajā gadījumā netiek apstrīdēts, ka pamatlietā aplūkoto kompensāciju sāka izmaksāt un tādējādi tā pastāvēja pirms LESD stāšanās spēkā Zviedrijā Regulas 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunkta izpratnē.
54
No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka pamatlietā aplūkotā kompensācija netika paziņota Komisijai un ka iesniedzējtiesa vaicā, vai šajā gadījumā ir piemērojams Pievienošanās akta 144. pants, kura a) punktā ir noteikts, ka “[LESD 107. un 108. pantā] minētā atbalsta jomā [..] no atbalsta, kas jaunajās dalībvalstīs piemērots pirms pievienošanās, tikai atbalstu, kas paziņots Komisijai līdz 1995. gada 30. aprīlim, uzskata par “pastāvošu atbalstu” [LESD 108. panta 1. punkta] izpratnē [..]”.
55
No Pievienošanās akta, un it īpaši 137. panta 1. punkta, izriet, ka šī nolīguma VI sadaļa, kurā ietverts 144. pants, ir piemērojama lauksaimniecības produktiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 18. jūlijs, P, C‑6/12, EU:C:2013:525, 44. punkts). Tāpēc Pievienošanās akta 144. pants nav piemērojams pamatlietā aplūkotajai kompensācijai par slūžu izmantošanas pakalpojumiem.
56
No tā izriet – lai gan pamatlietā aplūkotā kompensācija Komisijai netika paziņota, tā jākvalificē kā pastāvošs atbalsts, jo tā atbilst Regulas 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem.
57
Tomēr jānosaka, vai šo kvalifikāciju var atspēkot pagarinājumi un korekcijas, kas tika veiktas attiecībā uz pamatlietā aplūkoto kompensāciju. No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka iesniedzējtiesa vaicā, vai grozījumi attiecībā uz pamatlietā aplūkotās kompensācijas ilgumu un apmēru, kas izdarīti pēc 1979. gadā uz pieciem gadiem noslēgtā līguma termiņa beigām, var tikt uzskatīti par “pastāvoša atbalsta grozījumiem” tādējādi, ka šī kompensācija galu galā jākvalificē kā jauns atbalsts Regulas 2015/1589 1. panta c) punkta izpratnē.
58
Atbilstoši Regulas Nr. 794/2004 4. panta 1. punkta pirmajam teikumam “izmaiņas esošajā atbalstā ir jebkādas pārmaiņas, izņemot pilnībā formāla vai administratīva rakstura izmaiņas, kas nevar ietekmēt novērtējumu par atbalsta pasākuma saderību ar [iekšējo] tirgu”. Turklāt saskaņā ar pastāvīgo judikatūru vienīgi būtiski pastāvošā atbalsta grozījumi – proti, subjektīvi, objektīvi vai laika ziņā būtiski grozījumi, kas ietekmē šī atbalsta pamatelementus un spēj mainīt tā saderības ar iekšējo tirgu novērtējumu, – veido jaunu atbalstu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2018. gada 20. septembris, Carrefour Hypermarchés u.c., C‑510/16, EU:C:2018:751, 41. punkts, un 2018. gada 13. decembris, Rittinger u.c., C‑492/17, EU:C:2018:1019, 57. punkts).
59
Šajā gadījumā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka līguma darbība tika automātiski pagarināta ik pēc pieciem gadiem līdz tā izbeigšanai 2021. gadā. Šis automātiskais līguma pagarinājums uz pieciem gadiem, ja vien līgums netiek izbeigts, un pamatlietā aplūkotās kompensācijas summu pielāgošana gan reizi gadā, pamatojoties uz patēriņa cenu indeksu, gan reizi piecos gados, pamatojoties uz izmaiņām satiksmē, bija paredzēti minētajā līgumā un tādējādi varēja tikt ņemti vērā kopš līguma noslēgšanas, lai novērtētu saderību.
60
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru tikai pagarinājumi, kas veikti ar tiesību aktiem, kuri pieņemti pēc akta, ar ko ir paredzēts attiecīgais atbalsts, attiecīgā gadījumā pēc tam, kad Komisija to ir atļāvusi (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2003. gada 11. septembris, Beļģija/Komisija, C‑197/99 P, EU:C:2003:444, 109. punkts, un 2010. gada 20. maijs, Todaro Nunziatina & C., C‑138/09, EU:C:2010:291, 47. punkts), vai pagarinājumi, kas pārsniedz līgumā, ar kuru tika ieviests šis atbalsts, paredzētos termiņus, izslēdzot normālu šī līguma darbību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 26. oktobris, DEI un Komisija/Alouminion tis Ellados, C‑590/14 P, EU:C:2016:797, 59. punkts), ir pastāvoša atbalsta grozījumi.
61
Attiecībā uz pamatlietā aplūkotās kompensācijas summu koriģēšanu, kā ģenerāladvokāts konstatējis secinājumu 37. punktā, pirmkārt, pamatlietā aplūkotā kompensācijas apmēra ikgadējā korekcija, pamatojoties uz patēriņa cenu indeksu, izriet no automātiskām finansiālā atbalsta summu izmaiņām inflācijas situācijā, nevis būtiskām izmaiņām šīs kompensācijas apmērā. Otrkārt, attiecībā uz pamatlietā aplūkotās kompensācijas pamatsummas pārdefinēšanu katrā piecu gadu termiņā iesniedzējtiesai būs jāizvērtē, vai šī pārdefinēšana, lai gan tā tika veikta, pamatojoties uz formulu, kas laikā ir palikusi nemainīga, faktiski ir izraisījusi virkni atkārtotu sarunu, kuras var kvalificēt kā “grozījumus”. Tā tas it īpaši varētu būt gadījumā, ja minētajai pārdefinēšanai būtu nepieciešams, lai puses vienotos par vērā ņemamo satiksmes apjomu.
62
Ja tas tā patiešām ir, iesniedzējtiesai būs jāpārbauda, vai šos grozījumus var kvalificēt kā “būtiskus”, precizējot, ka 20 % robežvērtība, kuru pārsniedzot sākotnējā budžeta grozījums tiek uzskatīts par pastāvoša atbalsta grozījumu, saskaņā ar Regulas Nr. 794/2004 4. panta 1. punktu ir piemērojama vienīgi atbalsta shēmām, nevis individuālajam atbalstam, par kuru ir runa pamatlietā.
63
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, uz otro un trešo jautājumu jāatbild, ka Regulas 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunkts un c) punkts jāinterpretē tādējādi, ka, kompensācija – pieņemot, ka tā ir atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē –, kuras izmaksu atbilstoši līguma, ar ko tā ieviesta, sākotnējiem noteikumiem bija paredzēts pagarināt par pieciem gadiem, ja šis līgums netiek izbeigts, un kuras apmērs tika grozīts, pirmkārt, katru gadu, pamatojoties uz patēriņa cenu indeksu, un, otrkārt, katru piecu gadu periodā atkarībā no attiecīgās satiksmes apjoma, piemērojot sākotnējā līgumā noteikto formulu, kas laikā ir palikusi nemainīga, ir pastāvošs atbalsts.
Par tiesāšanās izdevumiem
64
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1)
LESD 107. panta 1. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
ikgadējā kompensācija, ko valsts iestāde saskaņā ar līgumu no valsts līdzekļiem izmaksājusi pašvaldības akciju sabiedrībai, lai kompensētu šīs sabiedrības saistības bez maksas sniegt slūžu izmantošanas pakalpojumu kādā no ūdensceļiem – pakalpojumu, par kuru pirms šī līguma noslēgšanas bija noteikta maksa –, ir valsts atbalsts, ja minēto sabiedrību var uzskatīt par uzņēmumu un ja ar šo kompensāciju tai tiek piešķirta priekšrocība, ko tā nebūtu guvusi parastos tirgus apstākļos.
2)
Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD] 108. panta piemērošanai, 1. panta b) punkta i) apakšpunkts un c) punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
kompensācija – pieņemot, ka tā ir atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē –, kuras izmaksu atbilstoši līguma, ar ko tā ieviesta, sākotnējiem noteikumiem bija paredzēts pagarināt par pieciem gadiem, ja šis līgums netiek izbeigts, un kuras apmērs tika grozīts, pirmkārt, katru gadu, pamatojoties uz patēriņa cenu indeksu, un, otrkārt, katru piecu gadu periodā atkarībā no attiecīgās satiksmes apjoma, piemērojot sākotnējā līgumā noteikto formulu, kas laikā ir palikusi nemainīga, ir pastāvošs atbalsts.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – zviedru.