62023CJ0040_RES
Mål C‑40/23 P
Europeiska kommissionen
mot
Konungariket Nederländerna
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 13 juni 2024
”Överklagande – Statligt stöd – Lag om förbud mot kolbaserad elproduktion – Nedstängning i förtid av ett kolkraftverk – Beviljande av ersättning – Beslut att åtgärden är förenlig med den inre marknaden utan ställningstagande till om det föreligger ett statligt stöd – Europeiska kommissionens utövande av sin befogenhet”
Stöd som ges av en medlemsstat – Kommissionens undersökning – Behörighet – Antagande av ett beslut i vilket en statlig åtgärd förklaras vara förenlig med den inre marknaden utan att denna åtgärd dessförinnan har kvalificerats som statligt stöd – Beslut som går utöver kommissionens befogenheter
Artiklarna 107 och 108 FEUF
(se punkterna 37–49)
Resumé
Genom att ogilla Europeiska kommissionens överklagande av tribunalens dom av den 16 november 2022 (
1
) i ett mål mellan kommissionen och Konungariket Nederländerna, preciserar domstolen villkoren för att kommissionen ska kunna utöva sin behörighet att pröva huruvida en nationell åtgärd är förenlig med den inre marknaden mot bakgrund av artiklarna 107 FEUF och 108 FEUF. Tribunalen preciserar i sin dom att kommissionen inte kan uttala sig om huruvida en nationell åtgärd är förenlig med den inre marknaden utan att först ha fastställt att åtgärden utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 FEUF.
Under år 2019 anmälde de nederländska myndigheterna sitt förslag till lag om förbud mot kolbaserad elproduktion till kommissionen i enlighet med direktiv 2015/1535 (
2
). Detta lagförslag syftade till att minska koldioxidutsläppen (CO2) i Nederländerna och föreskrev ersättning för den skada som orsakats ett kolkraftverk som, i förhållande till andra kraftverk av samma slag, påverkas på ett oproportionerligt sätt av förbudet mot att använda kol för elproduktion. Detta förslag hade emellertid inte anmälts till kommissionen i enlighet med artikel 108.3 FEUF.
Efter det att lagförslaget anmälts i enlighet med direktiv 2015/1535 inledde kommissionen på eget initiativ granskningen av uppgifterna om ett påstått stöd och drog genom beslut av den 12 maj 2020 (
3
) slutsatsen att den aktuella åtgärden var förenlig med den inre marknaden i enlighet med artikel 107.3 c FEUF (
4
), dock utan att ha konstaterat att åtgärden medförde en fördel för mottagaren och således utgjorde statligt stöd.
Konungariket Nederländerna väckte då talan vid tribunalen om ogiltigförklaring av detta beslut och gjorde gällande att kommissionen hade överskridit sina befogenheter och skapat en rättsosäkerhet. Efter det att tribunalens beslut hade ogiltigförklarats överklagade kommissionen tribunalens dom till domstolen.
Domstolens bedömning
Till stöd för sin talan har kommissionen gjort gällande att tribunalen, när den fann att kommissionen inte var behörig att fastställa att en åtgärd var förenlig med den inre marknaden utan att först ha kvalificerat åtgärden som statligt stöd, gjorde en alltför restriktiv tolkning av artikel 107.3 FEUF. Enligt kommissionen omfattar begreppet ”stöd” i artikel 107.3 FEUF även åtgärder vars kvalificering som statligt stöd fortfarande är osäker.
I detta avseende påpekar domstolen att om det är i den normala betydelsen i vanligt språkbruk som ordet ”stöd” används i artikel 107.1 FEUF är det däremot endast för att beteckna statligt stöd som det används i artikel 107.3 FEUF. Det följer nämligen av artikel 107.1 FEUF att det endast är åtgärder som uppfyller villkoren i punkt 1 och som följaktligen utgör statligt stöd, som, under förutsättning att inget annat föreskrivs i fördraget, är oförenliga med den inre marknaden. Artikel 107.3 FEUF, som med avvikelse från den bestämmelsen räknar upp de åtgärder som kan anses vara förenliga med den inre marknaden, kan således endast avse statligt stöd.
Även om det är riktigt att artikel 107 FEUF inte innehåller några förfaranderegler och inte heller direkt avser kommissionens befogenheter, framgår det icke desto mindre av denna bestämmelse att kvalificeringen av en åtgärd som statligt stöd, i den mening som avses i punkt 1 i nämnda bestämmelse, utgör en förutsättning för en eventuell tillämpning av det undantag som föreskrivs i punkt 3 i denna bestämmelse. Europeiska unionen har således befogenhet att uttala sig om huruvida åtgärder som utgör statligt stöd är förenliga med den inre marknaden men har ingen befogenhet att uttala sig om förenligheten av åtgärder som inte har fastställts utgöra statligt stöd. Enligt artikel 108 FEUF utövar kommissionen denna befogenhet under domstolens kontroll. Unionsinstitutionerna kan emellertid endast agera inom gränserna för sin tilldelade befogenhet.
Mot bakgrund av det ovan anförda finner domstolen att tribunalen gjorde en riktig bedömning när den ogiltigförklarade det omtvistade beslutet.
(
1
)	Dom av den 16 november 2022, Nederländerna/kommissionen (T‑469/20, EU:T:2022:713).
(
2
)	Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av den 9 september 2015 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EUT L 241, 2015, s. 1).
(
3
)	Kommissionens beslut C(2020) 2998 final av den 12 maj 2020 om statligt stöd SA. 54537 (2020/NN) – Nederländerna, förbud mot kolbaserad elproduktion i Nederländerna (EUT C 220, 2020, s. 2) (nedan kallat det omtvistade beslutet).
(
4
)	Enligt ordalydelsen i artikel 107.3 c FEUF kan ”[s]om förenligt med den inre marknaden kan anses … c) stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset”.