Mål C‑374/12
”Valimar” OOD
mot
Nachalnik na Mitnitsa Varna
(begäran om förhandsavgörande från Varhoven administrativen sad)
”Begäran om förhandsavgörande – Dumpning – Linor och kablar av järn eller stål med ursprung i Ryssland – Förordning (EG) nr 384/96 – Artiklarna 2.8, 2.9, 11.2, 11.3, 11.9 och 11.10 – Interimsöversyn – Översyn vid utgången av antidumpningsåtgärders giltighetstid – Giltigheten av förordning (EG) nr 1279/2007 – Fastställande av exportpriset på grundval av försäljning till tredje länder – Exportprisets tillförlitlighet – Beaktande av prisåtaganden – Förändrade omständigheter – Tillämpningen av en metod som skiljer sig från den som tillämpats i samband med den ursprungliga undersökningen”
Sammanfattning – Domstolens dom (andra avdelningen) av den 18 september 2014
1.        Begäran om förhandsavgörande – Bedömning av giltigheten – Fråga avseende giltigheten av en förordning som inte ifrågasatts med stöd av artikel 263 FEUF – Talan i det nationella målet som väckts av ett bolag som inte nödvändigtvis har rätt att väcka en talan om ogiltighetsförklaring – Upptagande till sakprövning
(Artiklarna 263 fjärde stycket FEUF och 267 b FEUF)
2.        Gemensam handelspolitik – Skydd mot dumpning – Omprövningsförfarande – Ändring av beräkningsmetod – Villkor – Förändrade omständigheter – Import som omfattas av ett prisåtagande – Bristande tillförlitlighet av den metod som användes vid den ursprungliga undersökningen – Exportpris som fastställs på skälig grund
(Rådets förordning nr 384/96, artikel 2.8 och 2.9 samt artikel 11.2, 11.3, 11.9 och 11.10)
1.        En enskilds möjlighet att i ett mål som anhängiggjorts vid domstol göra gällande att bestämmelser i unionsrättsakter är ogiltiga, förutsätter att denna part inte hade rätt att väcka direkt talan, i enlighet med artikel 263 FEUF, mot dessa bestämmelser. Om det således är uppenbart att en sådan direkt talan skulle kunna tas upp till sakprövning, ska tolkningsfrågan avseende giltigheten inte tas upp till sakprövning.
Förordningar genom vilka det införs antidumpningstullar kan i detta avseende, trots att de till sin art och räckvidd faktiskt har normativ karaktär, direkt och personligen beröra sådana producenter och exportörer av den ifrågavarande produkten som påstås ha ägnat sig åt dumpning på grundval av uppgifter om deras näringsverksamhet.
En oberoende importör som inte är knuten till ett företag vars produkter påförs antidumpningstullar och som inte heller deltog i det förfarande som kommissionen inledde i samband med undersökningen som utfördes i syfte att fastställa antidumpningtullen, kan däremot inte anses ha rätt att väcka talan.
(se punkterna 28–30 och 35)
2.        Vad gäller förordning nr 1279/2007, om införande av en slutgiltig antidumpningstull på vissa linor och kablar av järn eller stål med ursprung i Ryska federationen och om upphävande av antidumpningsåtgärderna på import av vissa linor och kablar av järn eller stål med ursprung i Thailand och Turkiet, har det vid prövningen av de ställda frågorna inte framkommit någon omständighet som påverkar giltigheten av förordningen.
Även om den metod för att beräkna antidumpningmarginalerna som används i samband med en översyn, som huvudregel och i princip måste vara densamma som den som används vid den ursprungliga undersökningen som ledde till införandet av antidumpningtullen, föreskriver artikel 11.9 emellertid ett undantag som gör det möjligt att tillämpa en annan metod i de fall där omständigheterna förändrats.
De berörda institutionerna har följaktligen rätt att i samband med översynen tillämpa en annan metod än den som de använt i samband med den ursprungliga undersökningen, dels när omständigheterna har förändrats i förhållande till den ursprungliga undersökningen – till följd av de prisåtaganden som gjorts av det företag från tredje land vars produkter påförs antidumpningstullar –, dels när den metod som användes vid den ursprungliga undersökningen inte skulle vara tillförlitlig vid översynen.
Under översynen har rådet inte har gjort ett olämpligt eller oskäligt val när det använde de priser som det företag vars produkter påförs antidumpningstullar tillämpar för export till tredje länder som indikator för de priser som detta företag skulle ha tillämpat på export till gemenskapen utan några prisåtaganden.
Det stämmer nämligen att ett prisåtagande inte uttryckligen nämns i artikel 2.9 i grundförordningen som en av de omständigheter som skulle kunna motivera att en annan metod än den som föreskrivs i artikel 2.8 i denna förordning används. Denna lista med omständigheter är emellertid inte uttömmande och konstaterandet att exportpriset inte är tillförlitligt på grund av ett sådant åtagande motiverar också en tillämpning av denna artikel, så länge som priserna fastställs på ”skälig grund”.
(se punkterna 40, 41, 49 och 59–61 samt domslutet)