62006CC0458
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
YVES BOT
esitatud 3. aprillil 2008 (
1
)
Kohtuasi C-458/06
Skatteverket
versus
Gourmet Classic Ltd
„Euroopa Kohtu pädevus — Direktiiv 92/83/EMÜ — Alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamine — Artikli 20 esimene taane — Toidu valmistamiseks mõeldud veinis sisalduv alkohol — Ühtlustatud aktsiisimaksust vabastamine”
1.
Käesolevas eelotsusetaotluses soovib Regeringsrätten (Rootsi) teada, kas alkoholi, mis sisaldub toiduvalmistamiseks mõeldud veinis, tuleb käsitleda etanoolina direktiivi 92/83/EMÜ artikli 20 tähenduses. (
2
)
2.
Käesoleva asja eripära seisneb asjaolus, et põhikohtuasjas on kõik osapooled üksmeelel, et alkoholi, mis sisaldub toiduvalmistamiseks mõeldud veinis, tuleb käsitleda etanoolina eelnimetatud sätte tähenduses.
3.
Kõnealuses kohtuasjas tõusetub seega küsimus õigusliku vaidluse olemasolu kohta ning seega Euroopa Kohtu pädevuse kohta eelotsuse küsimusele vastamiseks.
4.
Käesolevas ettepanekus esitan põhjused, miks ma leian, et Euroopa Kohus ei ole pädev seda eelotsust vastu võtma.
I. Õiguslik raamistik
A. Ühenduse õigus
5.
Direktiivi 92/83 eesmärk on ühtlustada alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuur ning eelkõige määratleda kõikide asjaomaste toodete ühtlustatud mõisted, mis põhinevad määratlustel, mis on esitatud kõnealuse direktiivi vastuvõtmise kuupäeval kehtivas kombineeritud nomenklatuuris. (
3
)
6.
Direktiivi 92/83 artikli 20 määratluse kohaselt on etanool:
„–
kõik tooted, mille tegelik alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi ja mis kuuluvad [rubriikidesse] CN 2207 ja 2208[ (
4
)], isegi juhul, kui need tooted moodustavad osa tootest, mis kuulub kaupade koondnomenklatuuri teise kaubagruppi,
–
[rubriikidesse] CN 2204, 2205 ja 2206 kuuluvad tooted, mille tegelik alkoholisisaldus on üle 22 mahuprotsendi[ (
5
)],
–
tooted, mis võivad joogipiiritust sisaldada vesilahusena. […]”
7.
Peale selle, direktiivi 92/83 artikli 27 lõike 1 punkti f alusel vabastavad liikmesriigid etanooli sisaldavad tooted ühtlustatud aktsiisimaksust, kui neid tooteid „kasutatakse puhtalt või pooltoodete koostisosana täidetud või muude toiduainete valmistamiseks, tingimusel et ühelgi juhul ei ole alkoholisisaldus rohkem kui 8,5 liitrit puhast alkoholi 100 kg toote kohta šokolaadis ja 5 liitrit puhast alkoholi 100 kg toote kohta muudes toodetes”.
B. Siseriiklik õigus
8.
Rootsi seadus alkoholi aktsiisimaksude kohta (lagen om alkoholskatt) (
6
), millega võetakse riigi õiguskorda üle direktiiv 92/83, näeb artikli 1 esimeses lõigus ette, et alkoholi aktsiisimaksu tuleb tasuda õllelt, veinilt ja muudelt kääritatud jookidelt, vahetoodetelt ja etanoolilt.
9.
LAS-i artikli 3 kohaselt kohaldatakse rubriikidesse KN 2204 ja KN 2205 kuuluva veini suhtes aktsiisimaksu, kusjuures alkoholisisaldus peab tulenema üksnes kääritamisest ning alkoholisisaldus peab olema suurem seaduses täpsustatud kraadidest.
10.
Etanooli osas näeb LAS-i artikkel 6 ette, et aktsiisimaksu tuleb tasuda rubriikidesse KN 2207 ja KN 2208 kuuluvatelt toodetelt, mille alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi, isegi juhul, kui need tooted moodustavad osa tootest, mis kuulub kaupade kombineeritud nomenklatuuri teise kaubagruppi.
11.
LAS-i artikli 7 esimese lõigu punktis 5 on siiski sätestatud, et aktsiisimaksu ei tule tasuda toodetelt, mida kasutatakse puhtalt toiduainetes või pooltoodete koostisosana täidetud või muude toiduainete valmistamiseks, tingimusel et ühelgi juhul ei ole alkoholisisaldus rohkem kui 8,5 l puhast alkoholi 100 kg toote kohta šokolaadis ja 5 l puhast alkoholi 100 kg toote kohta muudes toodetes.
II. Faktilised asjaolud ja menetlus põhikohtuasjas
12.
Gourmet Classic Ltd (edaspidi „Gourmet Classic”) on Suurbritannia ettevõtja, kes soovib Rootsi turul turustada toiduvalmistamiseks mõeldud veini.
13.
Enne toote turustamist palus Gourmet Classic arvamust Skatterättsnämnden’ilt (Rootsi maksuõiguse komisjon), et saada sellelt ametiasutuselt kinnitust, et kõnealuse toiduvalmistamiseks mõeldud veini suhtes ei kohaldata aktsiisimaksu, sest ettevõtja sõnul oli see vein hõlmatud direktiivi 92/83 artikli 27 lõike 1 punktis f sätestatud maksuvabastusega.
14.
Kõnealune toiduvalmistamiseks mõeldud vein kujutab endast segu, mis koosneb umbes 40% ulatuses tavalisest punasest või valgest veinist ja umbes 60% ulatuses alkoholivabast veinist, kuhu on lisatud väike kogus soola. Selle toiduvalmistamiseks mõeldud veini alkoholisisaldus on 4,8 l puhast alkoholi 100 kg valmistoote kohta.
15.
HM Customs and Excise, Tariff and Statistical Office (Suurbritannia maksuamet) teatas Gourmet Classic’ile, et viimase turustatav vein kuulub alamrubriiki KN 2103909089.
16.
Skatterättsnämndenis toimunud menetluse raames esitas Skatteverket (Rootsi maksuamet) oma märkused ja väitis, et LAS-i artikli 6 alusel kehtib Gourmet Classic’i poolt müüdava veini suhtes alkoholimaks, kuid seesama toode on hõlmatud LAS-i artikli 7 esimese lõigu punktis 5 sätestatud maksuvabastusega.
17.
Sellest lähtuvalt ei tuleks Skatteverketi arvates kohaldada Gourmet Classic’i turustatava toiduvalmistamiseks mõeldud veini suhtes aktsiisimaksu.
18.
Skatterättsnämnden andis oma arvamuse Skatteverketi soovitust järgides.
19.
Viimane esitas kaebuse Regeringsrättenile, et ta kinnitaks Skatterättsnämndeni antud arvamust. Gourmet Classic väidab, et ka tema nõustub Skatterättsnämndeni arvamusega.
20.
Regeringsrätten leiab, et otsuse tegemiseks on vaja saada selgitusi selle kohta, kas on põhjendatud järeldus, et toiduvalmistamiseks mõeldud veini käsitletakse etanooli sisaldavana direktiivi 92/83 tähenduses.
III. Eelotsuse küsimus
21.
Regeringsrätten otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas alkohol, mis sisaldub toiduvalmistamiseks mõeldud veinis, tuleb klassifitseerida direktiivi [92/83] artikli 20 esimeses taandes viidatud etanooli kategooriasse?”
IV. Analüüs
22.
Euroopa Ühenduste Komisjon on Euroopa Kohtule esitatud märkustes seisukohal, et Euroopa Kohus ei pea vastama Regeringsrätteni esitatud eelotsuse küsimusele.
23.
Asjaolu, et Skatteverket palus eelotsusetaotluse esitanud kohtult mitte Skatterättsnämndeni esitatud arvamuse muutmist, vaid kinnitamist, näitab komisjoni arvates, et põhikohtuasja poolte vahel ei ole õiguslikku vaidlust. Komisjon märgib samuti, et kõik vaidluse osapooled on üksmeelel asjaolus, et toiduvalmistamiseks mõeldud vein on alkoholimaksust vabastatud.
24.
Komisjon viitab 16. detsembri 1981. aasta kohtuotsusele Foglia, (
7
) milles Euroopa Kohus sedastas, et EÜ artikli 234 kohaselt ei ole talle mitte antud ülesannet koostada nõuandvaid arvamusi üldiste või hüpoteetiliste küsimuste kohta, vaid aidata kaasa liikmesriikide õigusemõistmisele. (
8
)
25.
Tuginedes endiselt eespool viidatud kohtuotsusele Foglia, lisab komisjon, et Euroopa Kohus ei ole pädev vastama sellisele tõlgendamise küsimusele, nagu seda on põhikohtuasjas esitatud küsimus, sest see kujutab endast poolte vahel kokku lepitud kunstlikku menetluslikku vahendit, mille eesmärk on saada Euroopa Kohtult seisukoht teatud ühenduse õiguse probleemide kohta, mis ei ole vaidluse tõhusaks lahendamiseks tegelikult objektiivselt vajalikud.
26.
Sarnaselt komisjonile arvan, et Euroopa Kohus ei ole pädev Regeringsrätteni esitatud küsimusele vastama.
27.
EÜ artiklis 234 ette nähtud kord on Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute vahelise koostöö vahend. (
9
) Eelotsusemenetlus annab liikmesriigi kohtule, kellel on kahtlusi seoses ühenduse õigusnormide tõlgendamisega, õiguse esitada küsimus Euroopa Kohtule, et viimane võtaks vastu otsuse, mis on talle vaidluse lahendamiseks vajalik.
28.
On küll tõsi, et EÜ artikli 234 raames tuleb liikmesriigi kohtul, kus asi pooleli on, hinnata eelotsuse küsimuse vajalikkust ja asjakohasust, kuid sellegipoolest tuleb Euroopa Kohtul vajaduse korral kontrollida omaenda pädevust ja tema poole pöördumise tingimusi. (
10
)
29.
Nõnda võib juhtuda, et Euroopa Kohtul tuleb kontrollida, kas taotluse esitas liikmesriigi kohus, (
11
) kus asi pooleli on, (
12
) ja kes leiab, et otsuse tegemiseks on vaja Euroopa Kohtu eelotsust. (
13
)
30.
Menetlus Skatterättsnämndenis on eriline menetlus. Selle ülesandeks on anda esialgne arvamus küsimustes, mis puudutavad eelkõige maksumaksjate maksukohustusega seotud suhteid riigiasutustega. (
14
) Kui maksumaksja esitab taotluse Skatterättsnämndenile, on Skatteverketil võimalus esitada märkusi, mis puudutavad kõnealuse tehingu maksustamist.
31.
Skatterättsnämnden koostab seejärel arvamuse selle kohta, kuidas talle esitatud küsimust tuleb lahendada kõnealuse tehingu maksustamisel. Selle arvamuse suhtes võib esitada taotleja ja/või Skatteverketi algatusel kaebuse Regeringsrättenile. (
15
)
32.
Eespool viidatud kohtuotsuses Victoria Film leidis Euroopa Kohus, et ta ei ole pädev Skatterättsnämndeni esitatud eelotsuse küsimustele vastama, sest viimane täidab peamiselt haldusülesandeid, ning meenutas, et liikmesriigi kohtul on õigus pöörduda Euroopa Kohtu poole üksnes juhul, kui vaidlus on nendes kohtutes pooleli ja kui neil palutakse asi lahendada menetluses, mille lõpptulemus peaks oma olemuselt olema kohtuotsus. (
16
)
33.
Siiski lisas Euroopa Kohus samas kohtuotsuses, et juhul, kui maksumaksja või Skatteverket esitavad kaebuse esialgse arvamuse vaidlustamiseks, võib käsitleda, et Regeringsrätten täidab EÜ artikli 234 tähenduses olemuselt kohtu ülesannet, mille eesmärk on kontrollida maksumaksja suhtes kohaldatavat maksustamist reguleeriva õigusakti seaduslikkust. (
17
)
34.
Seega ei ole mingit kahtlust, et Regeringsrätten on liikmesriigi kohus EÜ artikli 234 tähenduses.
35.
Seevastu leian, et käesolevas põhikohtuasjas ei ole täidetud tingimus, et liikmesriigi kohtus peab olema pooleliolev õiguslik vaidlus.
36.
Kõigepealt tuleb märkida, et terminit „õiguslik vaidlus” (litige) määratletakse kui vaidlustust, mis on aluseks kohtuprotsessile, täpsustades, et vaidlustuse all mõeldakse lahkarvamust. (
18
)
37.
Seejärel, jällegi õigusliku vaidluse olemasolu tingimuse osas, on Euroopa Kohus juba varem leidnud, et tal ei ole pädevust juhul, kui pooled on korraldanud õigusliku vaidluse kunstlikult, eesmärgiga saada Euroopa Kohtult nõuandev arvamus üldise või hüpoteetilise küsimuse kohta, (
19
) või siis juhul, kui põhikohtuasja hageja nõudmised on rahuldatud pärast seda, kui liikmesriigi kohus saatis oma eelotsusetaotluse Euroopa Kohtule. (
20
)
38.
Sellistel juhtudel leidis Euroopa Kohus, et tegelikku õiguslikku vaidlust ei olnud või et eelotsuse küsimuse aluseks olnud õiguslikku vaidlust ei olnud enam olemas, sest poolte vahel ei olnud või ei olnud enam lahkarvamust.
39.
Ma rõhutan aga, et käesolevas põhikohtuasjas on selge, et kõik pooled, st Gourmet Classic, Skatterättsnämnden ja Skatteverket on lahenduse osas üksmeelel.
40.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et Gourmet Classic palus Skatterättsnämndenilt kinnitust, et toiduvalmistamiseks mõeldud veini suhtes ei kohaldata alkoholi aktsiisimaksu, sest ettevõtja sõnul kuulub kõnealune vein direktiivi 92/83 artikli 27 lõike 1 punktis f ette nähtud erandite hulka, mis on üle võetud LAS-i artikli 7 esimese lõigu punktis 5. (
21
)
41.
Selle kohtuasja raames kinnitas Skatteverket Skatterättsnämndenis, et toiduvalmistamiseks mõeldud veini suhtes võib tõepoolest kohaldada eelnimetatud sättes ette nähtud maksuvabastust. (
22
)
42.
Lisaks sellele võttis Skatterättsnämnden vastu kahe poole märkustele lähedase sisuga arvamuse. (
23
)
43.
Pealegi lisab Regeringsrätten oma eelotsusetaotluse punktis 22, et põhikohtuasja pooled on üksmeelel asjaolus, et alkoholi aktsiisimaksu kohaldada ei tule.
44.
Nendest asjaoludest nähtub selgelt, et poolte vahel ei ole lahkarvamust ning järelikult puudub õiguslik vaidlus liikmesriigi kohtus.
45.
Tegemist ei ole esimese korraga, kui Regeringsrätten esitab Euroopa Kohtule küsimuse Skatterättsnämndeni arvamusega seotud põhikohtuasja pinnalt. (
24
) Kõnealustes eelnevates kohtuasjades kinnitas Euroopa Kohus enda pädevust Regeringsrätteni esitatud eelotsuse küsimustele vastata, kooskõlas eespool viidatud kohtuotsusega Victoria Film.
46.
Kõnealustes kohtuasjades pöörduti Regeringsrättenisse kaebusega Skatterättsnämndeni esialgse arvamuse vaidlustamiseks ning teda paluti õiguslik vaidlus lahendada, selleks et teha kohtuotsus. (
25
)
47.
Erinevalt käesolevast kohtuasjast Skatterättsnämndeni arvamus vaidlustati, mistõttu tekkis õiguslik vaidlus.
48.
On tõsi, et 9. veebruari 1995. aasta kohtuotsuses Leclerc-Siplec (
26
) kinnitas Euroopa Kohus enda pädevust, kuigi põhikohtuasja kostja vaatepunkt oli hageja omaga ühesugune. (
27
)
49.
Siiski tuleb märkida, et eespool viidatud kohtuotsuses Leclerc-Siplec oli põhikohtuasja menetluse algul poolte vahel tõeline vaidlus. Äriühingud TF1 Publicité ja M6 Publicité keeldusid edastamast reklaami kütuse müügi kohta Leclerci kaubahallides. Impordiga tegelev äriühing Édouard Leclerc-Siplec palus seega kahel eelnimetatud äriühingul ilmuda Pariisi (Prantsusmaa) Tribunal de commerce’i (kaubanduskohus) (
28
).
50.
Käesolevas kohtuasjas ei ole menetluse aluseks mitte pooltevaheline lahkarvamus, vaid taotlus kinnitada arvamust, mille osas kõik pooled on üksmeelel. Põhikohtuasja eripäraks on see, et Skatteverket võib saata Regeringsrättenile kaebuse Skatterättsnämndeni antud arvamuse peale, isegi kui selle kaebuse eesmärk on paluda seda arvamust kinnitada.
51.
Seega ei ole käesolevas kohtuasjas tegemist fiktiivse või kunstliku vaidlusega nagu kohtuasjade puhul, mis olid aluseks eespool viidatud kohtuotsusele Foglia või 21. jaanuari 2003. aasta kohtuotsusele Bacardi-Martini ja Cellier des Dauphins, (
29
) vaid arvamuse kinnitamise taotlusega, kusjuures puudub igasugune õiguslik vaidlus.
52.
Lisaks sellele selgitab eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsusetaotluses, et tema poole pöörduti eesmärgiga „panna alus kohtupraktikale” toiduvalmistamiseks mõeldud veini aktsiisimaksust vabastamise küsimuses ja anda sellele küsimusele üldine tähendus.
53.
Teisisõnu palub kõnealune kohus Euroopa Kohtult minu arvates nõuandva arvamuse koostamist.
54.
Euroopa Kohus täpsustas aga oma 16. juuli 1992. aasta otsuses Meilicke, (
30
) et koostöö, mis eelotsusemenetluses on esmatähtis, tähendab seda, et liikmesriigi kohus arvestab Euroopa Kohtule usaldatud ülesandega. (
31
) See ülesanne ei seisne mitte üldiste või hüpoteetiliste küsimuste kohta nõuandvate arvamuste koostamises, vaid vaidluse tõhusaks lahendamiseks otseselt vajalikule küsimusele vastamises. (
32
)
55.
Minu arvates tooks Euroopa Kohtu pädevuse tunnustamine käesoleva juhtumi puhul kaasa kõrvalekaldumise EÜ artikli 234 eesmärgist ja tingimustest, mille kohaselt Euroopa Kohtu poole pöördumine kõnealuse artikli raames eeldab õigusliku vaidluse olemasolu ja seda, et eelotsuse küsimus on õigustatud tõelise vaidluse lahendamise vajadusega.
56.
Lisan, et isegi kui eeldada, et Regeringsrätten võtab lõpuks Skatterättsnämndeni ja kõigi põhikohtuasja poolte seisukohtadele vastupidise seisukoha, võiks Gourmet Classic vajaduse korral vaidlustada liikmesriigi kohtus otsuse, millega teda kohustatakse tasuma impordimaksu, ja see kohus võib tõelise õigusliku vaidluse pinnalt esitada Euroopa Kohtule küsimuse direktiivi 92/83 artikli 20 ulatuse kohta.
57.
Kõiki eeltoodud asjaolusid arvestades leian, et Euroopa Kohus ei ole pädev Regeringsrätteni esitatud küsimusele vastama.
V. Ettepanek
58.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku tuvastada, et tal puudub pädevus vastata Regeringsrätteni esitatud eelotsuse küsimusele.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/83/EMÜ alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta (EÜT L 316, lk 21, ELT eriväljaanne 09/01, lk 206).
(
3
)	Vt kõnealuse direktiivi põhjendused 2 ja 3.
(
4
)	Vastavalt direktiivi 92/83 jõustumise hetkel, s.o 31. detsembril 1992 kehtinud komisjoni 26. juuli 1991. aasta määrusele (EMÜ) nr 2587/91, millega muudetakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta) I lisa (EÜT L 259, lk 1), kuulub tariifirubriigi KN 2207 alla „[d]enatureerimata etüülalkohol alkoholisisaldusega vähemalt 80% mahust; denatureeritud etüül- jm alkohol, mis tahes alkoholisisaldusega”. Tariifirubriigi KN 2208 alla aga kuulub „[d]enatureerimata etüülalkohol alkoholisisaldusega alla 80% mahust; kanged alkohoolsed joogid, liköörid ja muud piiritusjoogid; alkoholisisaldusega segud jookide valmistamiseks.”
(
5
)	Nende tariifirubriikide alla kuuluvad määruse nr 2587/91 kohaselt: „[v]iinamarjaveinid värsketest viinamarjadest, k.a kangendatud veinid; viinamarjavirre, v.a rubriiki 2009 kuuluv”, „[v]ermut jm taimede või aromaatsete ainetega maitsestatud vein värsketest viinamarjadest” ning lõpuks „[m]uud kääritatud joogid (näiteks õuna- ja pirnisiider, mõdu); kääritatud jookide segud omavahel või mittealkohoolsete jookidega, mujal nimetamata”.
(
6
)	SFS 1994, nr 1564, edaspidi „LAS”.
(
7
)	244/80, lk 3045.
(
8
)	Punkt 18.
(
9
)	Vt eelkõige 20. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-225/02: García Blanco (EKL 2005, lk I-523, punkt 26).
(
10
)	Vt eelkõige 15. juuni 1995. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-422/93–C-424/93: Zabala Erasun jt (EKL 1995, lk I-1567, punktid 13–17 ja viidatud kohtupraktika).
(
11
)	Vt eelkõige 31. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas C-53/03: Syfait jt (EKL 2005, lk I-4609, punkt 21).
(
12
)	Vt 21. aprilli 1988. aasta otsus kohtuasjas 338/85: Pardini (EKL 1988, lk 2041, punktid 10 ja 11).
(
13
)	Vt eespool viidatud kohtuotsused Zabala Erasun jt (punktid 28 ja 29 ning viidatud kohtupraktika) ning García Blanco (punktid 27 ja 28); 20. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-306/03: Salgado Alonso (EKL 2005, lk I-705, punktid 41 ja 42) ja 15. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas C-466/04: Acereda Herrera (EKL 2006, lk I-5341, punkt 49).
(
14
)	Vt kohtujurist N. Fennelly ettepanek kohtuasjas C-134/97: Victoria Film, milles otsus tehti 12. novembril 1998 (EKL 1998, lk I-7023, ettepaneku punkt 10).
(
15
)	Idem.
(
16
)	Punktid 14 ja 15.
(
17
)	Punktid 18 ja 19. Vt samuti 18. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-200/98: X ja Y (EKL 1999, lk I-8261, punktid 16 ja 17).
(
18
)	Vt Le Petit Robert – Dictionnaire de la langue française, Dictionnaires Le Robert, Paris, 2004.
(
19
)	Vt eespool viidatud kohtuotsus Foglia.
(
20
)	Vt eespool viidatud kohtuotsus García Blanco (punktid 29–31).
(
21
)	Vt eelotsusetaotlus (punkt 11).
(
22
)	Ibidem (punkt 12).
(
23
)	Ibidem (punkt 13).
(
24
)	Vt eelkõige 29. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-111/05: Aktiebolaget NN (EKL 2007, lk I-2697) ja 10. mai 2007. aasta määrus kohtuasjas C-102/05: A ja B (EKL 2007, lk I-3871).
(
25
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
26
)	C-412/93, EKL 1995, lk I-179.
(
27
)	Punktid 3, 14 ja 15.
(
28
)	Punktid 2 ja 3.
(
29
)	C-318/00, EKL 2003, lk I-905).
(
30
)	C-83/91, EKL 1992, lk I-4871.
(
31
)	Punkt 25.
(
32
)	Eespool viidatud kohtuotsus Foglia (punktid 18 ja 20).