62024CC0554
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. július 10. (
1
)
C‑554/24. P. sz. ügy
Lengyel Köztársaság
kontra
Európai Bizottság
„Fellebbezés – Ideiglenes intézkedés – EUMSZ 279. cikk – A Bíróság elnökhelyettese által ideiglenes intézkedések elrendeléséről hozott végzés végrehajtása – Napi kényszerítő bírság kiszabása a végzés végrehajtásáig – A szükséges intézkedések meghozatalának Lengyelország általi elmulasztása – Egyezség – Az alapügy törlése – A kényszerítő bírság beszedése – Az ideiglenes intézkedés járulékos jellege – Az ideiglenes intézkedésekkel okozott vagyoni hátrány kompenzálása”
I. Bevezetés
1.
A Białowieża‑erdő védelmével kapcsolatos jogvitában a Bíróság azt vezette le az EUMSZ 279. cikkből, hogy az ideiglenes intézkedések tiszteletben tartásának biztosítása érdekében kényszerítő bírság szabható ki. (
2
) Egyelőre azonban sem tapasztalatok, sem különös szabályok nem állnak rendelkezésre ezen eszközzel kapcsolatban. A jelen ügy ezért lehetőséget biztosít a Bíróságnak arra, hogy pontosítsa a kényszerítő bírság ideiglenes intézkedés elrendelésére irányuló eljárásban történő kiszabásának jellegét és következményeit.
2.
A jogvita tárgyát az első olyan eljárás képezi, amelyben a Bíróság kényszerítő bírságot szabott ki, és amelyben e bírság (legalábbis ideiglenesen) esedékessé is vált. A Cseh Köztársaság és Lengyelország között abban alakult ki vita, hogy Lengyelország a turówi (Lengyelország) külszíni bányában folytatott lignitkitermelésre vonatkozó engedély meghosszabbításával összefüggésben megsértette‑e a KHV‑irányelvet, (
3
) a víz‑keretirányelvet, (
4
) a környezeti információkról szóló irányelvet (
5
) és a lojális együttműködés elvét. (
6
) Ezen eljárásban a Bíróság elnökhelyettese a Cseh Köztársaság kérelmére először elrendelte a külszíni bányában folytatott lignitkitermelési tevékenységek haladéktalan abbahagyását a jogvita befejezéséig, (
7
) majd később napi kényszerítő bírságot szabott ki, amelyet Lengyelországnak addig kell fizetnie, amíg meg nem felel az intézkedésnek. (
8
)
3.
Miután azonban összesen 68500000 euró összegű kényszerítő bírság esedékessé vált, az eljárásban részt vevő tagállamok egyezséget kötöttek, és a Bíróság törölte az alapügyet a nyilvántartásából. (
9
) Lengyelország most abban a kérdésben áll vitában a Bizottsággal, hogy meg kell‑e fizetnie az említett összeget, vagy az egyezség és az ügy törlése folytán ez a kötelezettség megszűnt.
II. Jogi háttér
4.
Az ideiglenes intézkedések uniós bíróságok általi elrendelésének jogalapját az EUMSZ 279. cikk képezi:
„Az Európai Unió Bírósága az elé terjesztett ügyekben bármely szükséges ideiglenes intézkedést elrendelhet.”
5.
A Bíróság alapokmánya 39. cikkének negyedik bekezdése pontosítja az ideiglenes intézkedés jellegét:
„Az elnök vagy az őt helyettesítő bíró végzése ideiglenes, és semmiben nem befolyásolja előre a Bíróságnak az ügy érdemére vonatkozó határozatát.”
6.
A jogvita egyezség útján történő rendezését a Bíróság eljárási szabályzata 147. cikkének (1) bekezdése szabályozza:
„Ha a felek a Bíróság határozatának meghozatala előtt egyezségre jutnak a jogvita megoldását illetően, és értesítik a Bíróságot, hogy igényeik érvényesítéséről lemondanak, az elnök elrendeli, hogy az ügyet töröljék a nyilvántartásból, és a 141. cikk rendelkezéseinek megfelelően – adott esetben a felek erre vonatkozó javaslatainak figyelembevételével – határoz a költségekről.”
7.
Az ideiglenes intézkedés elrendelésének feltételei a Bíróság eljárási szabályzata 160. cikkének (1)–(3) bekezdéséből vezethetők le:
„(1)   Intézmény által hozott jogi aktus végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem, amelyet az EUMSZ 278. cikk és az EAKSZ 157. cikk alapján terjesztettek elő, csak akkor fogadható el, ha a kérelmező ezt a jogi aktust a Bíróság előtt megtámadta.
(2)   Bármilyen más, az EUMSZ 279. cikkben említett ideiglenes intézkedés iránti kérelem csak akkor fogadható el, ha azt a Bíróság előtti ügyben részt vevő fél terjesztette elő, és ha az az üggyel kapcsolatos.
(3)   Az előző bekezdésekben említett [ideiglenes intézkedés iránti] kérelmekben meg kell jelölni a jogvita tárgyát, a sürgősségre okot adó körülményeket, valamint azokat a ténybeli és jogi alapokat, amelyek első látásra valószínűsítik a kért ideiglenes intézkedés szükségességét.”
8.
A Bíróság eljárási szabályzata 162. cikkének (2) és (3) bekezdése a biztosíték meghatározását és az ideiglenes intézkedés időbeli hatályát szabályozza:
„(2)   A végzés végrehajtása függővé tehető attól, hogy a kérelmező nyújt‑e a körülmények figyelembevételével meghatározott összegű és fajtájú biztosítékot.
(3)   A végzés meghatározhatja azt a napot, amelytől kezdve az ideiglenes intézkedés hatályát veszti. Ennek hiányában az intézkedés az eljárást befejező ítélet kihirdetésével veszti hatályát.”
9.
A Bíróság eljárási szabályzatának 163. cikke a körülmények megváltozására vonatkozik:
„A körülmények megváltozása esetén a végzés a fél kérelmére az eljárás során bármikor módosítható vagy visszavonható.”
III. A jogvita előzményei és az eljárás
10.
A megtámadott ítélet a következőképpen ismerteti a jogvita előzményeit:
A.
Releváns fejlemények a C‑121/21. sz. ügyben
11.
2021. február 26‑án a Cseh Köztársaság az EUMSZ 259. cikk alapján keresetet indított annak megállapítása iránt, hogy Lengyelország nem teljesítette az uniós jogból eredő kötelezettségeit a Cseh Köztársaság és Németország határainak közelében található turówi (Lengyelország) külszíni bányában folytatott lignitkitermelési tevékenységek kiterjesztése és meghosszabbítása miatt (C‑121/21. sz. ügy).
12.
Ezzel párhuzamosan a Cseh Köztársaság ideiglenes intézkedés iránti kérelmet terjesztett elő, amelyben azt kérte, hogy a Bíróság kötelezze Lengyelországot, hogy a Bíróság érdemi ítéletéig haladéktalanul hagyja abba a turówi bányában folytatott lignitkitermelési tevékenységet.
13.
A Bíróság elnökhelyettese a 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzésben (C‑121/21 R, EU:C:2021:420) helyt adott e kérelemnek, és arra kötelezte Lengyelországot, hogy haladéktalanul és a C‑121/21. sz. ügyben az eljárást befejező ítélet kihirdetéséig hagyja abba az e bányában folytatott lignitkitermelési tevékenységet.
14.
A Cseh Köztársaság, mivel úgy ítélte meg, hogy Lengyelország nem teljesítette a 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzésből (C‑121/21 R, EU:C:2021:420) eredő kötelezettségeit, 2021. június 7‑én újabb ideiglenes intézkedés iránti kérelmet nyújtott be, amelyben azt kérte, hogy a Bíróság kötelezze Lengyelországot napi 5 millió euró összegű kényszerítő bírságnak az uniós költségvetés részére történő megfizetésére.
15.
A Bíróság Hivatalához 2021. június 29‑én benyújtott külön beadványában Lengyelország a Bíróság eljárási szabályzatának 163. cikke alapján kérte a 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzés (C‑121/21 R, EU:C:2021:420) visszavonását.
16.
A Bíróság elnökhelyettese a 2021. szeptember 20‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzésben (C‑121/21 R, EU:C:2021:752) egyrészt elutasította Lengyelország arra irányuló kérelmét, hogy a Bíróság vonja vissza a 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzést (C‑121/21 R, EU:C:2021:420), másrészt pedig arra kötelezte Lengyelországot, hogy e végzés közlésének időpontjától a 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzésben (C‑121/21 R, EU:C:2021:420) foglaltak teljesítéséig fizessen a Bizottságnak naponta 500000 euró kényszerítő bírságot.
17.
Lengyelország sohasem teljesítette a 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzésben (C‑121/21 R, EU:C:2021:420) foglaltakat, hanem 2021. október 20‑án ismételten a végzés hatályon kívül helyezését kérte.
18.
2022. február 3‑án azonban a Cseh Köztársaság és Lengyelország megállapodást kötött a C‑121/21. sz. ügy alapjául szolgáló jogvita befejezéséről (a továbbiakban: egyezség). A médiában megjelent beszámolók szerint Lengyelország kötelezettséget vállalt arra, hogy 45 millió eurót fizet a Cseh Köztársaságnak, és gátat emel a felszín alatti vizek védelme érdekében. (
10
)
19.
2022. február 4‑én mindkét tagállam arról tájékoztatta a Bíróságot, hogy a létrejött egyezséget követően lemond a C‑121/21. sz. ügyben előterjesztett minden követeléséről. Ugyanezen a napon a lengyel hatóságok azt kérték a Bizottságtól, hogy szüntesse meg a Bíróság által megállapított kényszerítő bírságok végrehajtására irányuló eljárást, és kérelmükhöz csatolták ezen egyezség szövegét.
20.
A 2022. február 4‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzéssel (C‑121/21, EU:C:2022:82) a Bíróság elnöke törölte a C‑121/21. sz. ügyet a Bíróság nyilvántartásából.
21.
Ugyanezen a napon Lengyelország a Bíróság eljárási szabályzatának 163. cikke alapján kérelmet terjesztett elő a 2021. szeptember 20‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzés (C‑121/21 R, EU:C:2021:752) visszavonása iránt.
22.
A Bíróság elnökhelyettese a 2022. május 19‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzésben (C‑121/21 R, EU:C:2022:408) megállapította a Lengyel Köztársaság által a 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzés (C‑121/21 R, EU:C:2021:420) visszavonása iránt előterjesztett kérelem okafogyottságát annyiban, amennyiben e kérelem az utóbbi végzés 2022. február 4. utáni joghatásaira vonatkozott. Lengyelország kérelmeit ezt meghaladó részében elutasította.
B.
A kényszerítő bírság beszedése
23.
A Bizottság ezt követően felszólította Lengyelországot a C‑121/21. sz. ügy törléséig felhalmozódott kényszerítő bírság késedelmi kamatokkal növelt összegének megfizetésére, és közölte vele, hogy fizetés hiányában ezen összeget beszámítás útján fogja beszedni a költségvetési rendelet (
11
) 101. cikkének (1) bekezdése és 102. cikke alapján.
24.
A megtámadott határozatokban a Bizottság arról tájékoztatta Lengyelországot, hogy tartozását beszámítja Lengyelországnak az Unióval szemben fennálló különböző követeléseibe. A beszámítás útján így beszedett összeg elsődlegesen 68500000 eurót tesz ki, és a 2021. szeptember 20. és 2022. február 3. közötti időszak tekintetében fizetendő napi kényszerítő bírságoknak felel meg.
C.
A Törvényszék előtti eljárás
25.
A Törvényszék előtt Lengyelország a megtámadott határozatok megsemmisítését és a Bizottságnak a költségek viselésére való kötelezését kérte. A Törvényszék azonban a megtámadott 2024. május 29‑iLengyelország kontra Bizottság ítélettel (T‑200/22 és T‑314/22, EU:T:2024:329) a Bizottság kérelmeinek megfelelően elutasította a keresetet, és Lengyelországot kötelezte a költségek viselésére.
D.
A fellebbezés
26.
A Lengyel Köztársaság a 2024. augusztus 14‑én benyújtott fellebbezésében azt kéri, hogy a Bíróság:
–
teljes egészében helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
–
semmisítse meg a megtámadott határozatokat;
–
a Bizottságot kötelezze az első‑ és másodfokú eljárás költségeinek viselésére.
27.
Az Európai Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
–
a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant utasítsa el;
–
Lengyelországot kötelezze a költségek viselésére.
28.
Az eljárás résztvevői írásban fejtették ki álláspontjukat. Eljárási szabályzata 76. cikkének (2) bekezdése alapján a Bíróság mellőzte a tárgyalás tartását, mivel úgy ítélte meg, hogy elegendő információval rendelkezik az ügyben történő határozathozatalhoz.
IV. Jogi értékelés
29.
Fellebbezésében Lengyelország egyrészt az EUMSZ 279. cikk Törvényszék általi alkalmazását (erről lásd az A. pontot), másrészt a megtámadott ítélet elégtelen indokolását (erről lásd a B. pontot) kifogásolja.
A.
Az EUMSZ 279. cikk
30.
Az első jogalap négy kifogást tartalmaz az EUMSZ 279. cikknek az egyezség következményei tekintetében történő értelmezésével kapcsolatban. Az egyezségnek visszamenőlegesen kell semmissé tennie a kényszerítő bírság kiszabását, mert az ideiglenes intézkedés az alapügytől függ (erről lásd az 1. pontot). Ez azért is szükséges, hogy az ideiglenes intézkedések címzettjei ne szenvedjenek vagyoni hátrányt (erről lásd a 2. pontot). Ellenkező esetben a kényszerítő bírság szankcionálási funkcióval bírna (erről lásd szintén az 1. pontot). A 2022. május 19‑i végzésből sem következik más (erről lásd a lenti 3. pontot).
1. Az ideiglenes intézkedés járulékos jellege és a szankciós jelleg hiánya
31.
Az első jogalap első részében Lengyelország azt kifogásolja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 42. és 47. pontjában figyelmen kívül hagyta, hogy az ideiglenes intézkedés járulékos jellegű az alapügyhöz képest. Ugyanebbe az irányba mutat az első jogalap harmadik része is, amely szerint a Törvényszék a megtámadott ítélet 47. és 48. pontjában a kötelezettségszegés szankcionálásának funkcióját tulajdonította a kényszerítő bírságnak.
32.
A megtámadott ítélet 42. pontja szerint bár az alapügy törlése hatással volt a kényszerítő bírság alkalmazásának időtartamára, ám nem szüntette meg Lengyelországnak a kényszerítő bírság címén már fizetendő összeg megfizetésére vonatkozó kötelezettségét. A Törvényszék szerint ettől eltérő következtetés elfogadása eltérne a kényszerítő bírság céljától, amely az uniós jog hatékony alkalmazásának biztosítására irányul.
33.
A Törvényszék a megtámadott ítélet 47. pontjában azt is megállapította, hogy a jelen ügyben a kényszerítő bírság nem csupán az ügy érdemében hozott ítélet hatékonyságának, hanem a 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzésben (C‑121/21 R, EU:C:2021:420) előírt ideiglenes intézkedések Lengyelország általi tiszteletben tartásának biztosítására, továbbá arra is irányul, hogy visszatartsa Lengyelországot az e végzésben foglaltaknak megfelelő magatartás tanúsításának késleltetésétől.
34.
A Törvényszék ebből azt a következtetést vonja le a megtámadott ítélet 48. pontjában, hogy a Lengyel Köztársaság érvelése az EUMSZ 279. cikk alapján kiszabott kényszerítő bírság mechanizmusának a lényegétől való megfosztásához vezet annak elfogadásával, hogy a kötelezett fél az alapeljárás végéig szándékosan megszegi az ideiglenes intézkedésként elrendelt intézkedéseknek való megfelelés kötelezettségét, és ezáltal veszélyezteti az uniós jog hatékonyságát.
35.
Lengyelország helyesen indul ki abból, hogy az ideiglenes intézkedés járulékos jellegű az alapeljáráshoz képest. Annak célja a jövőbeli végleges ítélet teljes érvényesülésének biztosítása annak elkerülése érdekében, hogy a Bíróság által nyújtott jogvédelemben hézag keletkezhessék. (
12
) Ezzel szemben az ideiglenes intézkedésnek nem célja az uniós jog megsértésének szankcionálása.
36.
A járulékos jelleg az eljárási szabályzat 160. cikkének (1) és (2) bekezdésében is kifejezésre jut. A 160. cikk (1) bekezdése az intézmények által hozott jogi aktusok végrehajtásának felfüggesztésére vonatkozik, amely csak akkor kérhető, ha a kérelmező a jogi aktust meg is támadta. A 160. cikk (2) bekezdése szerint pedig az EUMSZ 279. cikkben említett ideiglenes intézkedés iránti kérelem csak akkor fogadható el, ha azt a Bíróság előtti ügyben részt vevő fél terjesztette elő, és ha az az üggyel kapcsolatos.
37.
Lengyelország helyesen hangsúlyozza továbbá a felek ideiglenes intézkedés feletti rendelkezési jogát, mivel az az egyik fél kérelmét feltételezi. Az eljárási szabályzat 160. cikkének (7) bekezdése szerint hivatalból csak olyan határozatok tekintetében hozható döntés, amelyeket a Bíróság a másik fél meghallgatása nélkül, de még mindig az egyik fél kérelmére hozott meg.
38.
E járulékos jelleg és a felek ideiglenes intézkedés feletti rendelkezési joga miatt az ügy egyezség miatti törlése esetén az adott ügy érdemében hozott ítélet biztosítása érdekében hozott ideiglenes intézkedéseknek is hatályukat kell veszíteniük.
39.
Ezért – amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 36. és 37. pontjában helyesen bemutatja – az alapeljárásnak a C‑121/21. sz. ügy egyezség miatti törlésével (
13
) történő befejezését követően már nem voltak alkalmazhatók az ezen eljárással összefüggésben hozott ideiglenes intézkedések. (
14
)
40.
Azt is jelenti‑e azonban ez, hogy az egyezség és az ügy törlése miatt az ideiglenes intézkedéseket kezdettől fogva nem létezőnek kell tekinteni, vagy azok visszamenőlegesen hatályukat vesztették?
41.
A Bíróság eljárási szabályzata 147. cikkének (1) bekezdése nyitva hagyja a visszamenőleges hatály kérdését. E rendelkezés csupán az ügy törlésének elrendelését és a költségekről való határozathozatalt írja elő arra az esetre, ha a felek a Bíróság határozatának meghozatala előtt egyezségre jutnak a jogvita megoldását illetően, és értesítik a Bíróságot, hogy igényeik érvényesítéséről lemondanak.
42.
A törlés joghatásai nincsenek kifejezetten szabályozva. Ezért elképzelhető, hogy a korábbi eljárási cselekmények, minden ideiglenes intézkedést is beleértve, visszamenőlegesen hatályukat vesztik.
43.
E következtetés mellett szól az ideiglenes intézkedés járulékos jellege. Mivel annak célja csak a jövőbeli végleges ítélet érvényesülésének biztosítása, arra már nincs szükség, ha nem születik végleges ítélet.
44.
Az eljárási szabályzat 147. cikkének (1) bekezdése érelmében a törlés feltételét képező igényérvényesítésről való lemondás is ebbe az irányba mutat. Ezzel ugyanis a feleknek az ideiglenes intézkedésre vonatkozó esetleges igényekről is le kell mondaniuk. Az ideiglenes intézkedés visszamenőleges hatályvesztése e tekintetben megfelel a felek ezen intézkedés feletti rendelkezési jogának.
45.
A megtámadott ítélet 42. és 48. pontjában szereplő, az uniós jog hatékony alkalmazására való hivatkozással szintén nem ellentétes az ideiglenes intézkedések visszamenőleges hatályvesztése. Igaz ugyan, hogy az ideiglenes intézkedés az uniós jog hatékony alkalmazásához is hozzájárul, ez azonban csak ezen intézkedés arra irányuló elsődleges funkciójának szükséges következménye, hogy biztosítsa a jövőbeli végleges ítélet érvényesülését. Mivel ez az elsődleges funkció már nem teszi szükségessé az ideiglenes intézkedések fenntartását, az uniós jog hatékony alkalmazása sem indokolhatja tovább azokat. Ellenkező esetben az ideiglenes intézkedés elválna az alapeljárástól, és önálló jelleget nyerne.
46.
Az ideiglenes intézkedések visszamenőleges hatályvesztése mindazonáltal ellentétes lenne a kényszerítő bírság szerkezetével.
47.
Az elnökhelyettes arra kötelezte Lengyelországot, hogy a kitermelési tevékenységek abbahagyásáig fizessen napi 500000 euró kényszerítő bírságot. Így az ideiglenes intézkedés végrehajtásával való minden további késlekedés magasabb összeghez vezet. A kényszerítő bírság tehát nem csupán arra irányult, hogy az eredeti ideiglenes intézkedést egyáltalán végrehajtsák, hanem arra is, hogy azt a lehető leggyorsabban hajtsák végre, amit a Törvényszék a megtámadott ítélet 47. pontjában juttat kifejezésre.
48.
Ez a további kényszerítő hatás megszűnne azonban, ha a kényszerítő bírság késedelmes végrehajtás esetén is teljes mértékben törlődne. E tekintetben a felhalmozódott kényszerítő bírság – visszatekintve – valóban szankcionáló hatással bír az ideiglenes intézkedés késedelmes végrehajtása tekintetében. E szankcionáló hatás azonban nem célja a felhalmozódott kényszerítő bírságnak, hanem csupán e kényszerítő eszköz szükséges szerkezeti jellemzője.
49.
E szankcionáló hatás mint szükséges szerkezeti jellemző nem ellentétes az ideiglenes intézkedés járulékos jellegével. A jövőbeli végleges ítélet érvényesülésének biztosításához szükséges lehet ugyanis az ideiglenes intézkedés mielőbbi végrehajtása például a károk további növekedésének megakadályozása érdekében.
50.
Mindazonáltal a kényszerítő bírság e szerkezete sem zárja ki, hogy a felek megegyezzenek a már esedékessé vált felhalmozódott kényszerítő bírság visszamenőleges törlésében. Ideiglenes intézkedésként ugyanis az ilyen formában kialakított kényszerítő bírság is a felek rendelkezési joga alá tartozik. Ellenkező esetben ezen intézkedésnek olyan önálló jelleget tulajdonítanánk, amely már nem lenne összeegyeztethető az ideiglenes intézkedés járulékos jellegével.
51.
Nem zárható ki ugyan, hogy az ideiglenes intézkedések jogi szempontból bekövetkező visszamenőleges hatályvesztése ellenére ténybeli szempontból nehézségek merülnek fel. Ha Lengyelország megfelelt volna a 2021. május 21‑i ideiglenes intézkedésnek, és abbahagyta volna a lignitkitermelési tevékenységeket, akkor e tagállam jelentős hátrányt szenvedett volna el, amelyet az egyezség nem orvosolt volna. Bevételek estek volna ki, miközben továbbra is költségekkel járt volna a külszíni bánya fenntartása, különösen a beáramló talajvíz kiszivattyúzása. A C‑121/21. sz. ügyben Lengyelország által kifejtettek szerint ezenkívül veszélybe került volna a turówi lignittüzelésű erőmű további működése és így a helyi távhőellátás és a villamosenergia‑termelés. Sőt Lengyelország azon félelmének is hangot adott, hogy a külszíni bánya dolgozói a kitermelési tevékenység beszüntetése esetén más munkát kerestek volna, és a kitermelés újraindítása esetén már nem álltak volna rendelkezésre. Ez adott esetben az ügy érdemének előre eldöntésével ért volna fel.
52.
Azonban az ideiglenes intézkedéseknek a törlés időpontjáig történő fenntartása is felvet ténybeli problémákat. Ebben az esetben ugyanis Lengyelországnak jelentős összeget kellene kényszerítő bírság címén megfizetnie, jóllehet az ideiglenes intézkedés, amely tiszteletben tartásának biztosítására a bírság irányult, utólag feleslegesnek bizonyult.
53.
Az utóbb feleslegesnek bizonyuló ideiglenes intézkedések ténybeli következményeit ezért minden esetben más módon kell orvosolni. (
15
)
54.
Az első jogalap első és harmadik része tehát megalapozott, mivel a Törvényszék a megtámadott ítélet 42., 47. és 48. pontjában nem vette kellőképpen figyelembe az ideiglenes intézkedés járulékos jellegét és a felek ezzel járó rendelkezési jogát, ami a gyakorlatban a kényszerítő bírság elfogadhatatlan önálló szankcionáló hatásához vezet. E téves jogalkalmazás miatt a megtámadott ítéletet hatályon kívül kell helyezni.
2. Vagyoni hátrány
55.
Az első jogalap második részében Lengyelország azt kifogásolja, hogy a megtámadott ítélet az ideiglenes intézkedés miatt helyrehozhatatlan vagyoni hátrányhoz vezet. Az ilyen helyrehozhatatlan hátrány azonban nem egyeztethető össze az ideiglenes intézkedés ideiglenes jellegével.
56.
Ez az érvelés elfogadhatatlan, mivel a Törvényszék előtti keresethez képest kiterjeszti a jogvita tárgyát. Lengyelország ezért a megtámadott ítélet egyetlen olyan pontját sem tudja megjelölni, amelyet ezen érveléssel vitat.
57.
Ezen érvelés hatástalan továbbá, ha a Bíróság elfogadja az első jogalap első és harmadik részével kapcsolatos álláspontomat, mivel ebben az esetben – legalábbis a jelen ügyben – Lengyelország nem szenvedne vagyoni hátrányt.
58.
Arra az esetre azonban, ha a Bíróság mégis elfogadhatónak tekinti az érvelést, de nem fogadja el az első jogalap első és harmadik részével kapcsolatos álláspontomat, meg kell jegyezni, hogy az uniós jog rendelkezik az ilyen vagyoni hátrány kompenzálására szolgáló eszközökkel.
59.
Igaz, hogy az ideiglenes intézkedésről határozó bíró által hozott határozat nem dönthet előre a jövőbeli érdemi határozat tekintetében, megfosztva a határozatot a hatékony érvényesülésétől. (
16
)
60.
Nem zárható ki azonban teljes mértékben, hogy az ideiglenes intézkedések miatt ténylegesen végleges vagyoni károk keletkeznek. Már bemutattam, hogy a 2021. május 21‑i ideiglenes intézkedés végrehajtása esetén a jelen esetben milyen jelentős hátrányoktól kell tartani. (
17
)
61.
Ha az ügy érdemében hozott ítélet azt mutatja volna, hogy a C‑121/21. sz. ügyben vitatott engedély jogellenes volt, akkor egyáltalán nem lenne indokolt az ilyen hátrányok kompenzálása. Ha viszont az ügy érdemében hozott ítélet megerősíti a projekt jogszerűségét, és így azt mutatja, hogy az ideiglenes intézkedés szükségtelen volt, akkor felmerül az ideiglenes intézkedés miatt elszenvedett vagyoni hátrány kompenzálásának kérdése.
62.
Ebben az esetben biztosíték nyújtására, a Bizottsággal szembeni, jogalap nélküli gazdagodásra alapozott igényre, valamint a másik féllel vagy a Bírósággal szembeni kártérítési igényekre lehet gondolni.
63.
Főszabály szerint először is
biztosíték nyújtásával lehet kompenzálni a hátrányokat, ha utólag kiderül, hogy az ideiglenes intézkedés indokolatlan volt. Amint azt Lengyelország kifejti, az eljárási szabályzat 162. cikkének (2) bekezdése lehetővé teszi, hogy az ideiglenes intézkedés végrehajtását biztosítéktól tegyék függővé.
64.
A jelen esetben el lehetett volna gondolkodni azon, hogy a Cseh Köztársaságot ilyen biztosíték nyújtására kötelezzék. A lignitkitermelési tevékenységek azonnali beszüntetésének hátrányos következményeivel szemben nyújtandó biztosíték mindazonáltal nehezen lenne megbecsülhető, különösen, ha az azonnali beszüntetés végeredményben a tevékenység végleges beszüntetéséhez vezetne. Az ideiglenes intézkedés elrendelésére irányuló eljárásban azonban nem merült fel ez a kérdés, mert Lengyelország nem kérte ilyen biztosíték nyújtását.
65.
Másodszor, elképzelhető lenne a kényszerítő bírság visszafizetésére irányuló igénynek a Bizottsággal szemben jogalap nélküli gazdagodás alapján történő érvényesítése. A tagállamok jogában közös elvek szerint az a személy, akit olyan veszteség ért, amely valamely más személy vagyonát gyarapítja, anélkül hogy e gazdagodásnak bármilyen jogalapja lenne, főszabály szerint jogosult arra, hogy e veszteség erejéig a gazdagodott személytől megtérítést követeljen. (
18
) Ha tehát Lengyelország már az egyezséget megelőzően fizetett volna kényszerítő bírságot a Bizottságnak, de a kényszerítő bírság kiszabása – álláspontomnak megfelelően – visszamenőlegesen semmissé vált, akkor Lengyelország visszakövetelhetné a megfizetett összegeket. Ha azonban a Bíróság nem fogadja el az egyezség visszamenőleges hatályával kapcsolatos álláspontomat, akkor a megelőző időszak tekintetében továbbra is fennáll a kényszerítő bírság Bizottság részére történő megfizetésére irányuló jogalap.
66.
Harmadszor, egy uniós jog szerinti kártérítési igény lehetővé teheti az ideiglenes intézkedéssel okozott vagyoni károk megtérítését. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a tagállamok vagy az Unió szerződésen kívüli felelősségén alapuló kártérítési igény három feltétel teljesülése esetén áll fenn: a károkozó megsértett egy, a károsult számára jogokat keletkeztető uniós jogi szabályt, e szabály megsértése kellően súlyos, és fennáll a közvetlen okozati összefüggés e jogsértés és a hivatkozott kár között. (
19
)
67.
Egyrészt nagyon ritkán fennállhat ilyen kártérítési igény a kérelmezővel, a jelen esetben a Cseh Köztársasággal szemben. Az ideiglenes intézkedés iránti kérelem azonban csak akkor sérti az uniós jogot, ha a kérelmező csalárd módon terjeszti azt elő például úgy, hogy szándékosan megtéveszti a Törvényszéket az ideiglenes intézkedés feltételeit illetően (eljárási csalás). A jelen ügyben semmi nem utal erre a Cseh Köztársaság kérelmei tekintetében. Bár az ideiglenes intézkedés iránti kérelem szélesebb körben is megalapozhatná a felelősséget, (
20
) még nem állnak rendelkezésre megfelelő szabályok.
68.
Másrészt szóba jöhet az Unióval szembeni kártérítési igény, amelyet arra kellene alapozni, hogy a Bíróság az ideiglenes intézkedésről történő határozathozatal során megsértette az uniós jogot.
69.
A Bíróság már elismerte, hogy az uniós jog bíróságok általi megsértése kártérítési igényt alapozhat meg. (
21
) A jogerő sem zárja ki az igényt, mivel a kártérítési igény esetében más a jogvita tárgya, mint az eredeti bírósági határozat esetében. (
22
)
70.
A gyakorlatban mindazonáltal valószínűleg nagyon nehéz ilyen igényt megalapozni. Az ideiglenes intézkedés főszabály szerint nem jogellenes, és még kevésbé valósít meg kellően súlyos jogsértést.
71.
A jelen esetben mindazonáltal nem tűnik eleve kilátástalannak az Unióval szembeni kártérítési kereset.
72.
Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró csak akkor rendelhet el valamely ideiglenes intézkedést, ha annak szükségességét a ténybeli és jogi alapok első látásra valószínűsítik (fumus boni iuris), és az olyan értelemben sürgős, hogy azt a kérelmező érdekeiben bekövetkező súlyos és helyrehozhatatlan kár megakadályozásához kell elrendelni, azért, hogy hatásait már az érdemi döntés előtt kifejtse. Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró továbbá adott esetben egymással szemben mérlegeli a fennálló érdekeket. (
23
) Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró által hozott határozat ezenkívül nem dönthet előre a jövőbeli érdemi határozat tekintetében. (
24
)
73.
Az elnökhelyettes a 2021. május 21‑i végzésben arra alapozta a fumus boni iurist, hogy Lengyelország olyan rendelkezés alapján fogadta el a lignitkitermelési engedélyt, amely lehetővé tette az engedély előzetes környezeti hatásvizsgálat nélküli meghosszabbítását. (
25
)
74.
Mindazonáltal már a 2021. május 21‑i végzés alapjául szolgáló tényállásból kitűnik, hogy a külszíni bánya üzemeltetője egy KHV‑határozatot csatolt az engedély meghosszabbítása iránti kérelemhez. (
26
) Ezért kétséges, hogy a meghosszabbítás a KHV‑irányelv állítólag nem megfelelő átültetésén alapul.
75.
Lengyelország ezenfelül az alapeljárásban benyújtott 2021. június 7‑i ellenkérelmében, tehát az ideiglenes intézkedés elrendelését követően azt állította, hogy a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatóságok 2021. április 28‑án, tehát az ideiglenes intézkedés elrendelését megelőzően már kiadtak egy további hosszú távú lignitkitermelési engedélyt, amely környezeti hatásvizsgálaton alapult. Lengyelország e további engedéllyel orvosolta a vitatott engedély esetleges hibáját. Az elnökhelyettesnek ezt legkésőbb a 2021. szeptember 20‑i végzésben figyelembe kellett volna vennie a kényszerítő bírságnak az ideiglenes intézkedés tiszteletben tartásának biztosítása érdekében történő kiszabása során.
76.
Úgy tűnik, hogy Pikamäe főtanácsnok e körülmények között az alapeljárásban a lengyel szabályozásnak a KHV‑irányelvvel való összeegyeztethetőségére korlátozta e jogalap vizsgálatát, és azt az álláspontot képviselte, hogy nem a lignitkitermelési engedély jogszerűsége a kérdés. (
27
)
77.
Az sem tűnik meggyőzőnek, hogy az elnökhelyettes nem teremt kapcsolatot a KHV‑irányelv állítólagos megsértése és a sürgősségre okot adó súlyos és helyrehozhatatlan kár között. Az elnökhelyettes megállapította, hogy a turówi bányában a lignitkitermelési tevékenységek folytatása a felszín alatti vizek károsítása miatt súlyos és helyrehozhatatlan kárt okozhat a környezetnek és az emberi egészségnek. (
28
) Az ilyen hatásokat minden bizonnyal környezeti hatásvizsgálat keretében kellene vizsgálni. Az ilyen vizsgálat azonban nem akadályozná meg e hatásokat. (
29
)
78.
Egyébiránt úgy tűnik, hogy a Cseh Köztársaság által az alapeljárásban a keresete keretében előterjesztett érvek sem annak alátámasztására irányultak, hogy az ilyen hatások sértenék az uniós jogot. A Cseh Köztársaság sokkal inkább abból indult ki, hogy a víz‑keretirányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és b) pontjának ii. alpontja szerinti célok ilyen megsértését igazolják a 4. cikk (4) és (5) bekezdése szerinti eltérések. (
30
)
79.
Végül pedig alapos vizsgálatot igényelne az a kérdés, hogy az elnökhelyettes az érdekek egymással szembeni mérlegelése keretében (
31
) és a kényszerítő bírság kiszabása során (
32
) elfogadhatóan értékelte‑e a lignitkitermelési tevékenységek beszüntetésének hátrányaival (
33
) kapcsolatos lengyel állításokat, vagy túllépte a bizonyítékok elferdítésének küszöbét, és így adott esetben előre döntött az ügy érdeme tekintetében.
80.
Lengyelország azonban a jelen eljárásban egyáltalán nem hozott fel érveket a kártérítési igény e lehetséges alapjaival kapcsolatban.
81.
Egyébiránt nem lehet a Bizottság feladata sem, hogy vitasson egy, az uniós jog Bíróság általi megsértésével kapcsolatos megfelelő érvet. Az Uniót ilyen eljárásban a Bíróság előtt is sokkal inkább magának a Bíróságnak kell képviselnie. (
34
)
82.
Ez azonban nem zárja ki, hogy a Bizottság – adott esetben a Tanáccsal és a Parlamenttel együtt – arra törekedjen, hogy egyezség szülessen a kényszerítő bírsággal kapcsolatos vitában, ha a Bíróság nem fogadja el az első jogalap első és harmadik részével kapcsolatos álláspontomat. Így valószínűleg minden érdekelt nyerne azzal, ha az Unió a lengyelországi energetikai átállás elősegítésére irányuló különleges programhoz használná fel e pénzeszközöket, a tagállam pedig ezért cserébe lemondana a kényszerítő bírság visszaszerzésére irányuló további intézkedésekről.
83.
Ami azonban az első jogalap második részét illeti, amelyben Lengyelország helyrehozhatatlan vagyoni hátrányra hivatkozik, meg kell állapítani, hogy ez a rész az ismertetett kompenzációs mechanizmusok miatt megalapozatlan lenne, ha azt a Bíróság – álláspontommal ellentétben – elfogadhatónak tekintené.
3. A 2022. május 19‑i végzés téves értelmezése
84.
Az első jogalap negyedik részében Lengyelország a megtámadott ítélet 40. pontját kifogásolja. A Törvényszék e pontban többek között megállapította, hogy az elnökhelyettes 2022. május 19‑i végzésének 26. pontjából kifejezetten kitűnik, hogy a Lengyel Köztársaság arra való kötelezését, hogy a lignitkifejtési tevékenységek abbahagyásáig napi 500000 euró kényszerítő bírságot fizessen a Bizottságnak, úgy kell tekinteni, mint amely 2022. február 4‑től (és nem korábban) hatályát vesztette. Másként fogalmazva, az elnökhelyettes által a 2021. szeptember 20‑i végzésében kiszabott napi kényszerítő bírság (csak) 2022. február 4‑től nem alkalmazandó. A megtámadott ítélet 41. pontja szerint következésképpen a napi kényszerítő bírság alkalmazandó volt 2021. szeptember 20‑tól 2022. február 3‑ig.
85.
Lengyelország ezzel szemben arra hivatkozik, hogy az elnökhelyettes a 2022. május 19‑i végzésben csupán azt állapította meg, hogy az eljárási szabályzat 163. cikke alapján csak a jövőre nézve módosíthat valamely ideiglenes intézkedést. Visszamenőleges hatályon kívül helyezésre nem rendelkezik hatáskörrel. (
35
) Az említett végzés nem tartalmaz tehát azzal kapcsolatos megállapítást, hogy a kényszerítő bírság kiszabása az alapügy törlésével visszamenőlegesen (automatikusan) semmissé válik.
86.
Lengyelország helyesen állítja, hogy a 2022. május 19‑i végzés 26. pontjában szereplő megállapítások közvetlenül az elnökhelyettes döntésének alátámasztására irányultak. Ehhez nem volt szükséges annak megállapítása, hogy a kényszerítő bírság kiszabása nem válhat semmissé visszamenőlegesen. Elegendő volt csupán azt megállapítani, hogy az elnökhelyettes nem helyezheti visszamenőlegesen hatályon kívül a kényszerítő bírság kiszabását, és a törléssel a bírság kiszabása a jövőre nézve vált semmissé.
87.
Mindazonáltal a Törvényszék sem állapít meg mást a megtámadott ítélet 40. pontjában.
88.
A lengyel álláspont szempontjából sokkal inkább az a megtámadott ítélet 40. pontja alapján az ítélet 42. pontjában levont következtetés a döntő, hogy az alapügy törlése nem szüntette meg a kényszerítő bírság címén fizetendő összeg megfizetésére vonatkozó kötelezettséget. E következtetés, amint azt már kifejtettem, (
36
) téves jogalkalmazáson alapul, és azt ezért hatályon kívül kell helyezni.
89.
Az első jogalap negyedik része ezzel szemben megalapozatlan.
B.
A megtámadott ítélet indokolása
90.
A második jogalappal Lengyelország a megtámadott ítélet 46. pontját kifogásolja. E pontban a Törvényszék elutasítja Lengyelország azon érvét, hogy a nemzeti jogrendszerek többségéből az tűnik ki, hogy a jogerős határozat meghozataláig elrendelt biztosítási intézkedések visszamenőlegesen hatályukat vesztik, amennyiben az alapeljárás okafogyottá válik. Ez nem elegendő annak kimondásához, hogy ezek az eljárási szabályok a tagállamok közös alkotmányos hagyományai közé tartoznak, és jogforrásként az Európai Unió jogrendjének részét képezhetik.
91.
E jogalapjával Lengyelország nem a Törvényszék e megállapításának tartalmát vitatja, hanem csupán azt állítja, hogy az indokolás elégtelen. Ezért csak azt kell vizsgálni, hogy az indokolásból világosan és egyértelműen kitűnik‑e a Törvényszék érvelése oly módon, hogy az érdekeltek megismerhetik a meghozott határozat indokait, a Bíróság pedig gyakorolhatja felülvizsgálati jogkörét. (
37
)
92.
A megtámadott ítélet 46. pontjában foglaltak megfelelnek e követelményeknek. E pont szerint Lengyelország állításai nem győzték meg a Törvényszéket arról, hogy a tagállamok körében létezik egy olyan általános alkotmányos hagyomány, amely szerint az egyezség az ideiglenes intézkedések és az azok tiszteletben tartását biztosító intézkedések visszamenőleges hatályvesztéséhez vezet. A Bíróság egy hasonló ügyben még tömörebben indokolta megállapítását. (
38
)
93.
E megállapítás tehát megfelelő indokolással van ellátva, és a második jogalap megalapozatlan.
V. A Törvényszék előtti keresetről
94.
A Bíróság alapokmánya 61. cikke első bekezdésének értelmében, ha a fellebbezés megalapozott, a Bíróság a Törvényszék határozatát hatályon kívül helyezi. Ha a per állása megengedi, az ügyet maga a Bíróság is érdemben eldöntheti, illetve határozathozatalra visszautalhatja a Törvényszékhez.
95.
Az első jogalap első és harmadik részével kapcsolatos megfontolásaim szerint az egyezség folytán visszamenőlegesen hatályukat vesztették az ideiglenes intézkedések. A Bizottság ennélfogva tévesen számította be a kényszerítő bírságot a megtámadott határozatokkal lengyel követelésekbe. E határozatokat ezért meg kell semmisíteni.
VI. A költségekről
96.
A Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság maga hoz a jogvita kapcsán végleges határozatot, a Bíróság határoz a költségekről. A 138. cikk (1) bekezdése értelmében, amely az eljárási szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése szerint a fellebbezési eljárásra is alkalmazandó, a pervesztes felet kell kötelezni a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
97.
Mivel Lengyelország pernyertes lett, és kérte a pervesztes fél költségek viselésére kötelezését, a Bizottságot kötelezni kell Lengyelország költségeinek és a saját költségeinek viselésére.
VII. Végkövetkeztetés
98.
Azt javasolom tehát, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
1)
A Bíróság a Törvényszék 2024. május 29‑iLengyelország kontra Bizottság ítéletét (T‑200/22 és T‑314/22, EU:T:2024:329) hatályon kívül helyezi.
2)
A Bíróság az Európai Bizottság 2022. február 7‑i és 8‑i, március 16‑i és 31‑i, valamint május 16‑i határozatait, amelyekben a Bizottság beszámítás útján szedte be a Bíróság elnökhelyettese által a 2021. szeptember 20‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország végzésben (C‑121/21 R, EU:C:2021:752) napi kényszerítő bírság címén kiszabott, a Lengyel Köztársaság által egyrészt a 2021. szeptember 20. és 2022. január 17., másrészt pedig a 2022. január 18. és 2022. február 3. közötti időszakra tekintettel fizetendő összegeket, megsemmisíti.
3)
A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi a Lengyel Köztársaság részéről, valamint a saját részéről a Törvényszék és a Bíróság előtti eljárásban felmerült költségek viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	2017. november 20‑iBizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) végzés (C‑441/17 R, EU:C:2017:877, 97. és azt követő pontok).
(
3
)	A 2014. április 16‑i 2014/52/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2014. L 124., 1. o.) módosított, az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13‑i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 26., 1. o.).
(
4
)	A legutóbb a 2014. október 30‑i 2014/101/EU bizottsági irányelvvel (HL 2014. L 311., 32. o.) módosított, a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23‑i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2000. L 327., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 275. o.).
(
5
)	A környezeti információkhoz való nyilvános hozzáférésről és a 90/313/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. január 28‑i 2003/4/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 41., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 375. o.).
(
6
)	Lásd: Pikamäe főtanácsnok Cseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) ügyre vonatkozó indítványa (C‑121/21, EU:C:2022:74).
(
7
)	A Bíróság elnökhelyettesének 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzése (C‑121/21 R, EU:C:2021:420).
(
8
)	A Bíróság elnökhelyettesének 2021. szeptember 20‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzése (C‑121/21 R, EU:C:2021:752).
(
9
)	2022. február 4‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzés (C‑121/21, EU:C:2022:82).
(
10
)	Lásd például: Reuters, Poland sign deal to end Polish coal mine dispute – Czech PM, 2022. február 3., https://www.reuters.com/article/business/energy/-poland-sign-deal-to-end-polish-coal-mine-dispute-czech-pm-idUSP7N2HH02Q/.; Landesecho, Tschechien und Polen einigen sich im Konflikt um Kohlegrube Turów, 2024. február 4., https://landesecho.cz/wirtschaft/tschechien-und-polen-einigen-sich-im-konflikt-um-kohlegrube-turow/002031/.
(
11
)	Az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról, az 1296/2013/EU, az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU, az 1304/2013/EU, az 1309/2013/EU, az 1316/2013/EU, a 223/2014/EU és a 283/2014/EU rendelet és az 541/2014/EU határozat módosításáról, valamint a 966/2012/EU, Euratom rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 18‑i (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2019. L 60., 36. o.).
(
12
)	2017. november 20‑iBizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) végzés (C‑441/17 R, EU:C:2017:877, 94. és 95. pont). Lásd még: a Bíróság elnökhelyettesének 2013. szeptember 10‑iBizottság kontra Pilkington Group végzése (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558, 68. pont); a Bíróság elnökhelyettesének 2016. március 2‑iEvonik Degussa kontra Bizottság végzése (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142, 29. pont).
(
13
)	2022. február 4‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzés (C‑121/21, EU:C:2022:82).
(
14
)	A Bíróság elnökhelyettesének 2022. május 19‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzése (C‑121/21 R, EU:C:2022:408, 25. és 26. pont).
(
15
)	Lásd a lenti 62–81. pontot.
(
16
)	A Bíróság elnökhelyettesének 2013. szeptember 10‑iBizottság kontra Pilkington Group végzése (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558, 68. pont); a Bíróság elnökhelyettesének 2016. március 2‑iEvonik Degussa kontra Bizottság végzése (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142, 105. pont); a Bíróság elnökhelyettesének 2017. november 20‑iBizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) végzése (C‑441/17 R, EU:C:2017:877, 94. és 95. pont).
(
17
)	Lásd a fenti 51. pontot.
(
18
)	2008. december 16‑iMasdar (UK) kontra Bizottság ítélet (C‑47/07 P, EU:C:2008:726, 44. pont); 2020. július 9‑iCseh Köztársaság kontra Bizottság ítélet (C‑575/18 P, EU:C:2020:530, 82. pont).
(
19
)	1996. március 5‑iBrasserie du pêcheur és Factortame ítélet (C‑46/93 és C‑48/93, EU:C:1996:79, 51. pont); 2009. július 16‑iBizottság kontra Schneider Electric ítélet (C‑440/07 P, EU:C:2009:459, 160. pont); 2024. március 5‑iKočner kontra Europol ítélet (C‑755/21 P, EU:C:2024:202, 117. pont).
(
20
)	Például a szellemi tulajdon védelme esetében a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.) 9. cikkének (7) bekezdésében foglaltak, az üzleti titkok esetében pedig a nem nyilvános know‑how és üzleti információk (üzleti titkok) jogosulatlan megszerzésével, hasznosításával és felfedésével szembeni védelemről szóló, 2016. június 8‑i (EU) 2016/943 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 157., 1. o.) 11. cikkének (5) bekezdésében foglaltak mintájára.
(
21
)	2003. szeptember 30‑iKöbler ítélet (C‑224/01, EU:C:2003:513, 32–36. pont); 2009. július 16‑iDer Grüne Punkt – Duales System Deutschland kontra Bizottság ítélet (C‑385/07 P, EU:C:2009:456, 195. pont); 2013. november 26‑iGascogne Sack Deutschland kontra Bizottság ítélet (C‑40/12 P, EU:C:2013:768, 89. pont).
(
22
)	Lásd: 2003. szeptember 30‑iKöbler ítélet (C‑224/01, EU:C:2003:513, 39. pont).
(
23
)	A Bíróság 1996. július 12‑iEgyesült Királyság kontra Bizottság végzése (C‑180/96 R, EU:C:1996:308, 44. pont); a Bíróság elnökének 1996. szeptember 24‑iEgyesült Királyság kontra Bizottság végzése (C‑239/96 R és C‑240/96 R, EU:C:1996:347, 31. pont); a Bíróság elnökhelyettesének 2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzése (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, 34. pont).
(
24
)	A Bíróság elnökhelyettesének 2013. szeptember 10‑iBizottság kontra Pilkington Group végzése (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558, 68. pont); a Bíróság elnökhelyettesének 2016. március 2‑iEvonik Degussa kontra Bizottság végzése (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142, 105. pont); a Bíróság elnökhelyettesének 2017. november 20‑iBizottság kontra Lengyelország (Białowieża‑erdő) végzése (C‑441/17 R, EU:C:2017:877, 94. és 95. pont).
(
25
)	2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzés (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, 49. pont).
(
26
)	2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzés (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, 14. pont).
(
27
)	Pikamäe főtanácsnok Cseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) ügyre vonatkozó indítványa (C‑121/21, EU:C:2022:74, 55. és 61. pont).
(
28
)	2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzés (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, különösen 66., 69. és 72. pont).
(
29
)	Lásd: 2013. március 14‑iLeth ítélet (C‑420/11, EU:C:2013:166, 46. pont).
(
30
)	Lásd a Cseh Köztársaság által a C‑121/21. sz. ügyben előterjesztett negyedik jogalapot és azzal kapcsolatban Pikamäe főtanácsnok Cseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) ügyre vonatkozó indítványát (C‑121/21, EU:C:2022:74, 131. és azt követő pontok).
(
31
)	2021. május 21‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzés (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, különösen 89. és 90. pont).
(
32
)	2021. szeptember 20‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzés (C‑121/21 R, EU:C:2021:752, 24. és 25. pont).
(
33
)	Lásd a fenti 51. pontot.
(
34
)	Lásd: a Törvényszék 2015. január 6‑iKendrion kontra Európai Unió végzése (T‑479/14, EU:T:2015:2, 19. pont); a Bíróság elnökhelyettesének 2015. december 18‑iBíróság kontra Kendrion végzése (C‑71/15 P, EU:C:2015:857) az előbbi végzéssel szemben benyújtott fellebbezés tárgyában folyamatban lévő ügy törléséről.
(
35
)	2022. május 19‑iCseh Köztársaság kontra Lengyelország (Turówi bánya) végzés (C‑121/21 R, EU:C:2022:408, 30–32. pont a 22. pontra hivatkozva). Lásd még: a Bíróság elnökhelyettesének 2023. április 21‑iBizottság kontra Lengyelország (A bírák függetlensége és magánélete) végzése (C‑204/21 R‑RAP, EU:C:2023:334, 12. pont); a Bíróság elnökhelyettesének 2023. szeptember 28‑iTanács kontra Mazepin végzése (C‑564/23 P(R) és C‑564/23 P(R)‑R, EU:C:2023:727, 24. pont).
(
36
)	Lásd a fenti 42–54. pontot
(
37
)	2009. április 2‑iFrance Télécom kontra Bizottság ítélet (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, 29. pont); 2024. június 27‑iBizottság kontra Servier és társai ítélet (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, 267. pont).
(
38
)	2000. január 11‑iHollandia és van der Wal kontra Bizottság ítélet (C‑174/98 P és C‑189/98 P, EU:C:2000:1, 17. pont).