62023CC0621
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2024. november 14. (
1
)
C‑621/23. P. sz. ügy
Luossavaara‑Kiirunavaara AB
kontra
Európai Bizottság
„Fellebbezés – Megsemmisítés iránti kereset – Környezet – Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere – Kibocsátási egységek ingyenes kiosztása – Kiosztási mennyiség – Vasércpellet előállítása – A szinterezett érc előállítására vonatkozó referenciaérték alkalmazhatósága – A szinterezett ércre vonatkozó referenciaérték jogszerűsége – A Bizottság szabályozási mozgástere – A kibocsátásáthelyezés kockázata”
I. Bevezetés
1.
A 2003/87/EK irányelv (
2
) az üvegházhatású gázok kibocsátásának költséghatékony és gazdaságilag eredményes csökkentésének ösztönzése érdekében létrehozza az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei kereskedelmének rendszerét. A rendszer hatálya alá tartozó létesítményeknek kibocsátási egységekkel kell rendelkezniük az üvegházhatású gázok – gyakorlatilag szinte kizárólag a CO2 – kibocsátásához, amelyeket a kibocsátás révén úgyszólván „felhasználnak”.
2.
A 2003/87 irányelv 9. cikke értelmében az Unióban kiosztható kibocsátási egységek mennyisége korlátozott, és évente csökken. A tagállamok bizonyos esetekben ingyenesen osztanak ki kibocsátási egységeket a létesítmények üzemeltetőinek. Az üzemeltetőknek egyébként a 10. cikk alapján a tagállamok által szervezett árveréseken kell megvásárolniuk a szükséges kibocsátási egységeket.
3.
A jelen fellebbezés a Törvényszék megtámadott 2023. július 26‑iLuossavaara‑Kiirunavaara kontra Bizottság ítélete (T‑244/21, EU:T:2023:428) ellen irányul. Ezen ítélet tárgyát a kibocsátási egységek ingyenes kiosztása képezi.
4.
A jelen jogvita abból ered, hogy a fellebbező, azaz, a Luossavaara‑Kiirunavaara AB (LKAB) vasércpelletet állít elő az általa bányászott vasércből, és annak tekintetében ugyanolyan mennyiségű ingyenes kibocsátási egységet kíván kapni, mint amekkora mennyiséget a szinterezett érc előállítása tekintetében osztanak ki. A pellet és a szinter a vasalapanyag‑gyártás ugyanazon szakaszában jelen lévő köztes termék, de a pellet előállítása során lényegesen kevesebb üvegházhatású gáz keletkezik, mint a szinter előállítása során.
5.
Az LKAB eddig kevesebb ingyenes kibocsátási egységet kapott pelletje tekintetében, mivel e kiosztási mennyiséget más szabályok szerint határozzák meg, mint a szinter tekintetében alkalmazott kiosztást. A szinter esetében a kiosztás egy úgynevezett referenciaértéken alapul, amelyet a leghatékonyabb szinter‑előállító létesítmények alapján számítanak ki. A pellet esetében a kiosztás ezzel szemben az adott létesítmény tényleges üvegházhatásúgáz‑kibocsátásán alapul (hő‑ és tüzelőanyag‑referenciaértékek). Az LKAB azonban a szinterre vonatkozó referenciaérték alapján történő kiosztást kér, amely lényegesen nagyobb mennyiségű lenne, mint a pellet tekintetében eddig alkalmazott kiosztás.
6.
Ha az LKAB sikerrel járna, az ösztönzőleg hatna a pelletnek a vasalapanyag‑gyártásban nagyobb mértékben történő – a kibocsátás csökkentését eredményező – használatára. Bár az alacsonyabb kibocsátásintenzitás miatt a termeléshez valószínűleg nem lenne teljes mértékben szükség a további kibocsátási egységekre, a többlet értékesíthető lenne.
7.
A szinterre vonatkozó jelenlegi referenciaérték mindazonáltal nem alkalmazható a pelletre. Egy mindkét köztes termékre vonatkozó közös referenciaértéknek ugyanis a szinter előállításánál lényegesen hatékonyabb pellet‑előállítással járó kibocsátásokon kellene alapulnia. Ilyen szabályozás alapján ezért mindkét köztes termék tekintetében lényegesen kevesebb kibocsátási egység kiosztására kerülne sor, mint a szinterre vonatkozó jelenlegi referenciaérték alapján.
8.
A pellet alacsonyabb kibocsátásintenzitása ezért csak a szinterre vonatkozó referenciaérték érvényességének vizsgálata keretében vehető figyelembe. E tekintetben döntő jelentőséggel bír a Bizottság széles szabályozási mozgástere.
II. Jogi háttér
A. A kibocsátási egységek ingyenes kiosztására vonatkozó referenciaértékek
9.
A kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának alapjait a 2003/87 irányelv 10a. cikke szabályozza:
„(1)   A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 23. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el ezen irányelvnek az e cikk (4), (5), (7) és (19) bekezdésében említett kibocsátási egységek kiosztásával kapcsolatos, az Unió egészére kiterjedő, teljes körűen harmonizált szabályok kiegészítésére vonatkozóan.
Az első albekezdésben előírt intézkedések lehetőség szerint uniós szintű előzetes referenciaértékeket határoznak meg annak biztosítására, hogy a kiosztás módja ösztönözze az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését és az energiafelhasználás tekintetében hatékony műszaki megoldásokat, figyelembe véve a leghatékonyabb műszaki megoldásokat, a helyettesítő megoldásokat, az alternatív termelési folyamatokat, a nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelést, a hulladékgázokból való hatékony energia‑visszanyerést, a biomassza‑használatot, valamint a CO2 elkülönítését és tárolását, amennyiben rendelkezésre állnak ilyen létesítmények, továbbá az intézkedések nem ösztönöznek a kibocsátás növelésére. […]
Az egyes ágazatokban és alágazatokban a referenciaértékeket elviekben a termékek – és nem a ráfordítások – alapján kell kiszámítani, az üvegházhatásúgáz‑kibocsátás csökkentésének és az energiahatékonysági megtakarításnak az érintett ágazat vagy alágazat termelési folyamata során való maximalizálása érdekében.
Az egyes ágazatokra és alágazatokra vonatkozó előzetes referenciaértékek rögzítésére szolgáló elvek meghatározása során a Bizottság konzultál az érdekelt felekkel, köztük az érintett ágazatokkal és alágazatokkal.
[…]
(2)   Az egyes ágazatokra [helyesen: az egyes ágazatokra vagy alágazatokra] vonatkozó előzetes referenciaértékek meghatározására szolgáló elvek rögzítése során a kiindulópontot az ágazat vagy alágazat uniós létesítményei leghatékonyabb 10%‑ának 2007–2008 közötti átlagteljesítménye adja. A Bizottság konzultál az érdekelt felekkel, köztük az érintett ágazatokkal és alágazatokkal.
[…]
A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el az ingyenes kiosztásra vonatkozó felülvizsgált referenciaértékek meghatározása céljából. Ezeknek a jogi aktusoknak összhangban kell állniuk az e cikk (1) bekezdése alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal, és meg kell felelniük a következőknek:
a)
a 2021–2025‑ös időszakra vonatkozóan a referenciaértékeket a 11. cikkel összhangban a 2016‑os és 2017‑es évekre benyújtott információk alapján kell meghatározni. Az említett referenciaértékeknek a 2011/278/EU bizottsági határozat […] 2011. április 27‑én elfogadott változatában szereplő referenciaértékkel történő összehasonlítása alapján a Bizottság minden referenciaérték vonatkozásában meghatározza az éves csökkentési arányt és alkalmazza azt a 2013‑tól 2020‑ig tartó időszakban alkalmazandó referenciaértékekre a 2008 és 2023 közötti minden évben, annak érdekében, hogy meghatározza a referenciaértékeket a 2021‑től 2025‑ig tartó időszakra.
b)
amennyiben az éves csökkentési arány meghaladja az 1,6 %‑ot vagy nem éri el a 0,2%‑ot, a 2021‑től 2025‑ig tartó időszakra vonatkozó referenciaértékeket úgy kell meghatározni, hogy a 2013‑tól 2020‑ig tartó időszakban alkalmazandó referenciaértékeket a 2008 és 2023 közötti minden egyes év tekintetében csökkenteni kell a fenti két százalékos arány közül azzal, amelyik releváns;
c) […]”
B. A szinterezett ércre vonatkozó termék‑referenciaérték
10.
A 2003/87 irányelv 10a. cikkében előírt referenciaértékeket a Bizottság először a 2011/278/EU határozattal, (
3
) majd a jelenleg alkalmazandó (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelettel (
4
) határozta meg.
11.
A 2011/278 határozat (4), (5) és (8) preambulumbekezdésében a Bizottság ismertette a referenciaértékek meghatározása során általa alkalmazott megközelítést:
„(4)
[…] Elviekben minden termékhez meg kell határozni egy referenciaértéket. Amennyiben egy termék egy másik termék közvetlen helyettesítő terméke, mindkét termékre azonos referenciaértéknek és kapcsolódó termékmeghatározásnak kell vonatkoznia.
(5)
A Bizottság – a termelési eljárások összetettségére való tekintettel – úgy vélte, hogy valamely termék referenciaértéke akkor határozható meg, ha rendelkezésre állnak azok a termékmeghatározások és ‑besorolások, amelyek lehetővé teszik a termelési adatok hitelesítését és a termék‑referenciaértéknek a kibocsátási egységek kiosztásának célját szolgáló, Unió‑szerte egységes alkalmazását. Földrajzi alapon, a felhasznált technológiák, nyersanyagok vagy tüzelőanyagok alapján nem történt különbségtétel, annak érdekében, hogy az Unió gazdaságában ne torzuljanak a szén‑dioxid‑hatékonysági komparatív előnyök, és hogy fokozódjon a kibocsátási egységek átmeneti ingyenes kiosztásának harmonizációja.
[…]
(8)
A referenciaértékek meghatározásához a Bizottság az üvegházhatású gázok szempontjából 2007–2008‑ban leghatékonyabb azon létesítmények 10%‑a ÜHG‑teljesítményének számtani átlagát vette kiindulópontnak, amelyekről adatokat gyűjtöttek. Ezen túlmenően minden olyan ágazat esetében, amelyhez az I. mellékletben termék‑referenciaérték szerepel, a Bizottság – a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (1) bekezdésével összhangban – a különböző forrásokból kapott kiegészítő információk alapján, illetve az európai és nemzetközi szinten leghatékonyabb műszaki megoldásokat és csökkentési potenciált elemző tanulmány alapján elemezte, hogy e kiindulópontok elegendő mértékben tükrözik‑e a leghatékonyabb műszaki megoldásokat, helyettesítő megoldásokat, alternatív termelési folyamatokat, nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelést, a hulladékgázokból való hatékony energia‑visszanyerést, a biomassza‑használatot, valamint a szén‑dioxid leválasztását és tárolását, amennyiben ehhez rendelkezésre állnak létesítmények. A referenciaértékek meghatározásához felhasznált adatokat a források széles köréből merítették annak érdekében, hogy az elemzés a 2007‑ben és 2008‑ban referenciaértékkel rendelkező terméket előállító lehető legtöbb létesítményre kiterjedjen. Először is a referenciaértékkel rendelkező termékeket előállító, a kibocsátáskereskedelmi rendszerbe tartozó létesítmények ÜHG‑teljesítményével kapcsolatos adatokat a vonatkozó európai ágazati szövetségek által vagy nevében gyűjtötték, meghatározott szabályok, az ún. ágazati szabálykönyvek alapján. E szabálykönyvekhez hivatkozási alapként a Bizottság iránymutatást biztosított az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszere referenciaérték‑adatainak minőségi és hitelesítési kritériumairól. Másodszor, az európai ágazati szövetségek általi adatgyűjtés kiegészítéseképpen az Európai Bizottság nevében tanácsadók gyűjtöttek adatokat az iparág adatai között nem szereplő létesítményektől, valamint a tagállamok illetékes hatóságai is rendelkezésre bocsátottak adatokat és elemzéseket.
(9)
Annak biztosítása érdekében, hogy a referenciaértékek helyes és szabályszerű adatokon alapuljanak, a Bizottság tanácsadók bevonásával alaposan ellenőrizte az ágazati szabálykönyvek megfelelőségét, valamint az adatokból származtatott kiindulási értékek hitelességét. A minőségről és hitelesítésről szóló iránymutatásban foglaltaknak megfelelően az adatokat a szükséges mértékben független hitelesítők ellenőrizték.”
12.
Az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet I. mellékletének 1. pontja tonnánként 0,171 kibocsátási egységben határozta meg a termék‑referenciaértéket a szinterezett érc tekintetében, amelyet a Bizottság később tonnánként 0,157 kibocsátási egységre csökkentett. (
5
) E rendelet a következőképpen írja le a szinterezett érc terméket:
„Agglomerált vastartalmú termék, amely magas vastartalmú érceket, salakosítókat és vastartalmú újrahasznosított anyagokat tartalmaz, olyan kémiai és fizikai tulajdonságokkal, mint a vas és a szükséges salakosító anyagok vasércredukciós folyamatainak beindításához szükséges bázikusság, mechanikai erő és áteresztőképesség. A szinterelő üzemből kijövő szinterezett érc tonnájában kifejezve.”
13.
Az érintett folyamatok és kibocsátások meghatározásával (rendszerhatárok) kapcsolatban az említett rendelet a következőket tartalmazza:
„A következő folyamategységekhez közvetlenül vagy közvetve kapcsolódó valamennyi folyamat beletartozik: szinterszalag, begyújtás, nyersanyag-előkészítő egységek, forró szűrési egység, szinter hűtési egység és gőzképző egység.”
C. Ingyenes kiosztás a kibocsátásáthelyezés kockázata miatt
14.
A 2003/87 irányelv 10b. cikkének (1) bekezdése szerint bizonyos ágazatokban, amelyek esetében fennáll a kibocsátásáthelyezés kockázata, 2030‑ig teljesen ingyenesen kell kiosztani a vonatkozó referenciaértéknek megfelelően kiosztandó kibocsátási egységeket.
15.
Az e szabályozást első alkalommal bevezető 2009/29/EK irányelv (
6
) (24) és (25) preambulumbekezdése a következőket állapítja meg ezzel kapcsolatban:
„(24)
[…] Amennyiben más fejlett országok és a nagy üvegházhatású gázkibocsátók nem lesznek részesei [a Kiotói Jegyzőkönyvnek], ez az olyan harmadik országokban történő üvegházhatású gázkibocsátás emelkedéséhez vezethet, ahol az iparágra nem vonatkoznak hasonló, üvegházhatású gázkibocsátással kapcsolatos szén‑dioxid‑kibocsátási korlátozások (»szénszivárgás [helyesen: kibocsátásáthelyezés]«), és ezzel egyidejűleg a Közösségben működő egyes energiaigényes, a nemzetközi versenynek kitett ágazatok és alágazatok gazdasági hátrányba kerülhetnek. Ez alááshatja a közösségi fellépések környezeti integritását és eredményességét. A szénszivárgás [helyesen: kibocsátásáthelyezés] elleni fellépésként a Közösségnek 100%‑ig ingyenes kiosztásban kell részesítenie az adott feltételeket teljesítő ágazatokat és alágazatokat. […]
(25)
A Bizottságnak ezért 2010. június 30‑ig felül kell vizsgálnia a helyzetet, konzultálnia kell valamennyi érintett szociális partnerrel, és – a nemzetközi tárgyalások eredményére figyelemmel – jelentést kell benyújtania, amelyhez csatolja majd az esetleges javaslatait. Ezzel összefüggésben a Bizottságnak 2009. december 31‑ig meg kell határoznia, hogy melyek azok az energiaigényes ipari ágazatok vagy alágazatok, ahol a szénszivárgás [helyesen: kibocsátásáthelyezés] valószínűsíthető. A Bizottság elemzésének alapját annak értékelése képezi, hogy az iparágak valóban képtelenek‑e jelentős piacirészesedés‑veszteség nélkül áthárítani az igényelt kibocsátási egységeknek a termékek árában megjelenő költségét a Közösségen kívül működő olyan létesítményekre, amelyek nem tesznek hasonló lépéseket kibocsátásuk csökkentése érdekében. A szénszivárgás [helyesen: kibocsátásáthelyezés] kockázatának jelentős mértékben kitett, energiaigényes iparágak nagyobb mennyiségű ingyenes kiosztásban részesülhetnének […]”.
16.
A Bizottság mind a vasércbányászatot, mind a vas‑, acél‑, vasötvözet‑alapanyag gyártását olyan ágazatokként ismerte el, amelyek esetében a 2003/87 irányelv 10b. cikkének (1) bekezdése értelmében fennáll a kibocsátásáthelyezés kockázata. (
7
)
III. A tényállás és a jogvita előzményei
A. Alapok
17.
A vasalapanyag vasércből történő előállításához az ércet először egy köztes termékké kell feldolgozni, amelyet aztán a nagyolvasztóba juttatnak. E köztes termék esetében részben szinterről van szó, amelyet általában magukban az acélművekben állítanak elő. Viszonylag nagy, vasércből és egyéb anyagokból álló rögökről van szó (
8
):
18.
A vasércet azonban részben már közvetlenül a kifejtést követően pelletté dolgozzák fel, amelyet kisebb, hasonló összetételű gömbök alkotnak (
9
).
19.
Az LKAB állítása szerint 2020‑ban mintegy 29 millió tonna pelletet állítottak elő az Unióban, ebből mintegy 25 millió tonnát a saját létesítményeiben, és mintegy 77 millió tonna szintert. (
10
)
20.
A jelen jogvita kiindulópontja az a körülmény, hogy a szinter előállítása esetében a kibocsátásintenzitás körülbelül hatszor‑hétszer magasabb, mint a pellet előállítása esetében. (
11
) Ez azt jelenti, hogy a szinter előállítása során megfelelően nagyobb mennyiségű üvegházhatású gáz – az LKAB állítása szerint átlagosan szintertonnánként 265 kg CO2 – kibocsátására kerül sor. Ezzel szemben az LKAB általi pellet‑előállítás során csak pellettonnánként 29,3 kg CO2 keletkezett. (
12
)
21.
A szinter vagy a pellet előállítása során történő CO2‑kibocsátáshoz a létesítmény üzemeltetőjének megfelelő kibocsátási egységekkel kell rendelkeznie, amelyeket a kibocsátás révén úgyszólván „felhasznál”. A felek egybehangzó állítása szerint ezen egységeket főszabály szerint egyre inkább árveréseken kell megvásárolni. A vasércbányászat és a vasalapanyag‑gyártás azonban olyan ágazatok, amelyek esetében fennáll a kibocsátásáthelyezés kockázata. Félő tehát, hogy e tevékenységeket beszüntetik az Unióban, és ehelyett az Unión kívüli helyszíneken folytatják azokat. A szinter (
13
) és a pellet (
14
) előállításához szükséges kibocsátási egységeket ezért 2030‑ig főszabály szerint teljesen ingyenesen osztják ki. (
15
)
22.
A kiosztandó kibocsátási egységek mennyisége egy úgynevezett referenciaértékből adódik, amelyet a Bizottság főzyabács szerint valamely ágazat vagy alágazat létesítményei leghatékonyabb 10%‑ának átlagteljesítménye alapján határozott meg.
23.
A Bizottság ilyen referenciaértéket határozott meg a szinterezett érc előállítása tekintetében. (
16
) Ez lényegében a szinterelő üzemek teljesítményén alapul, de a Bizottság egy holland acélmű pellet és szinter kombinált előállítására szolgáló létesítményét is figyelembe vette. (
17
)
24.
A Bizottság nem határozott meg ellenben külön referenciaértéket a vasércpellet előállítása tekintetében. A megfelelő létesítményeknek kiosztandó kibocsátási egységek mennyiségét sokkal inkább hő‑ és tüzelőanyag‑referenciaértékek alapján számítják ki. (
18
) Mivel a pellet előállítása kevésbé kibocsátásintenzív, mint a szinter előállítása, a pelletgyártók e módszer alapján megfelelően kevesebb, de még mindig elegendő (
19
) mennyiségű ingyenes kibocsátási egységet kapnak a szintergyártókhoz képest, amelyekre a fent említett referenciaérték vonatkozik.
B. Az eljárás és a kérelmek
25.
Az LKAB három, vasércpellet előállítására szolgáló létesítményt üzemeltet a vasércbányászathoz kapcsolódóan, és kibocsátási egységeknek a szinterre vonatkozó referenciaérték alapján történő kiosztását kéri. A Svéd Királyság, amely az LKAB tulajdonosa, (
20
) megfelelő javaslatot terjesztett a Bizottság elé.
26.
A Bizottság elutasította ezt a javaslatot a vitatott 2021/355 határozat (
21
) 1. cikkének (3) bekezdésében. A (13) preambulumbekezdésben a Bizottság a következőket fejtette ki:
„[…] Svédország a szinterezett ércre vonatkozó referenciaérték szerinti létesítményrész alkalmazását javasolta a vasércpelletek előállítása esetében, míg a 3. szakaszban a hőre és a tüzelőanyagokra vonatkozó referenciaértékeket alkalmazták. A szinterezett ércre vonatkozó referenciaértéket azonban az (EU) 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelet I. melléklete határozza meg, és a termékek meghatározása, valamint az e termék‑referenciaérték alá tartozó folyamatok és kibocsátások meghatározása a szintergyártásra van szabva, és nem foglalja magában a vasércpelleteket. Ezenkívül a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (2) bekezdése a 4. szakaszra vonatkozóan előírja a referenciaértékek aktualizálását, és nem teszi lehetővé a referenciaérték‑meghatározások értelmezésének módosítását. A szinterezett érc referenciaértékét alkalmazó létesítményrészen alapuló, vasércpellet előállítására vonatkozóan benyújtott adatokat ezért el kell utasítani”.
27.
Az LKAB Svédország támogatásával keresetet indított a Törvényszék előtt a vitatott határozattal szemben, amely a megtámadott ítéletben elutasította ezt a keresetet.
28.
Fellebbezésében az LKAB azt kéri, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
–
semmisítse meg az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek a 2003/87 irányelv 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő átmeneti ingyenes kiosztását szolgáló nemzeti végrehajtási intézkedésekről szóló, 2021. február 25‑i (EU) 2021/355 bizottsági határozat 1. cikkének (3) bekezdését;
–
a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.
29.
A Svéd Királyság támogatja az LKAB kérelmeit.
30.
Az Európai Bizottság viszont azt kéri, hogy a Bíróság:
–
utasítsa el a fellebbezést, és
–
az LKAB‑t kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.
31.
A Luossavaara‑Kiirunavaara AB, a Svéd Királyság és az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket nyújtott be. Az eljárási szabályzat 76. cikkének (2) bekezdése alapján a Bíróság mellőzte a tárgyalás tartását, mivel úgy ítéli meg, hogy elegendő információval rendelkezik az ügyben történő határozathozatalhoz.
IV. Jogi értékelés
32.
Az LKAB elsősorban azt kívánja elérni a jelen eljárással, hogy a vasércpellet előállítására szolgáló létesítményeinek kiosztandó ingyenes kibocsátási egységek mennyiségét a szinterezett érc előállítására vonatkozó referenciaérték alapján számítsák ki. Ennek elérése esetén végeredményben hatszor‑hétszer annyi kibocsátási egységet kellene kapnia e létesítmények tekintetében, mint amennyit az eddig alkalmazott hő‑ és tüzelőanyag‑referenciaérték alapján kapott, amelynek a tényleges kibocsátásokon kell alapulnia. Fellebbezésével ezért az LKAB továbbra is vitatja a vitatott határozatot, amellyel a Bizottság megtagadta a szinterre vonatkozó referenciaérték alkalmazását.
33.
A Törvényszék előtt indított keresetétől eltérően viszont az LKAB már nem hivatkozik külön jogalap keretében az 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendeletben a szinter előállítása tekintetében meghatározott referenciaérték jogellenességére. Az LKAB arra az esetre hozta fel ezt a jogalapot, ha a Törvényszék elutasítja a referenciaérték értelmezésére vonatkozó érveit. Ebben az esetben a referenciaérték az LKAB szerint nem egyeztethető össze annak jogalapjával, a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdésének első albekezdésével, mivel e rendelkezés szerint annak a pellet előállítására is vonatkoznia kell.
34.
A Bizottság álláspontjával (
22
) ellentétben mindazonáltal az a körülmény, hogy az LKAB nem terjesztett elő külön jogalapot, nem jelenti azt, hogy az LKAB a fellebbezésben elállt volna ettől a másodlagos kereseti kérelemtől. Az LKAB valójában az öt jogalapjának mindegyikével kifejezetten a megtámadott ítélet 166. pontjában szereplő azon megállapításokat is vitatja, amelyekkel a Törvényszék elutasította ezt az 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendelettel szemben másodlagosan felhozott járulékos kifogást.
35.
Igaz ugyan, hogy az LKAB ezen eljárásmódja esetlen és félrevezető, mivel az említett kifogásnak a fellebbezési eljárásban történő figyelmen kívül hagyására csábít. A Bizottság érvelése jól szemlélteti ezt a kockázatot. A fellebbezés megfogalmazása mindazonáltal a megtámadott ítéletben foglaltakat követi. A megtámadott ítéletben a Törvényszék csak az ítélet vége felé, viszonylag röviden, a vitatott határozattal kapcsolatban korábban tett megfontolásokra való általános hivatkozással utasítja el ezt a kifogást. Már csak ezért sem indokolt a fellebbezésben foglalt járulékos kifogás figyelmen kívül hagyása.
36.
Inkább tisztázni kell, hogy a jogalapok a megtámadott ítélet 166. pontjában tetten érhető, releváns téves jogalkalmazásra mutatnak‑e rá. Amennyiben a megtámadott ítéletet e tekintetben hatályon kívül kell helyezni, úgy a járulékos kifogás feléled, és annak tárgyában új bírósági határozatot kell hozni.
37.
A jogalapokat ezért először abból a szempontból vizsgálom meg, hogy azok megkérdőjelezik‑e a megtámadott ítélet megállapításait annyiban, amennyiben azok megerősítik a szinterre vonatkozó referenciaérték pelletre történő alkalmazása megtagadásának jogszerűségét (erről lásd az A. pontot). Majd megvizsgálom, hogy e jogalapok kétségeket keltenek‑e a szinterre vonatkozó referenciaértéknek az annak jogalapjával való összeegyeztethetőségét illetően (erről lásd a B. pontot).
A. A szinterre vonatkozó referenciaértéknek a pelletre történő alkalmazása
38.
Az LKAB által magával a vitatott határozattal szemben felhozott kifogások arra vonatkoznak, hogy a szinter előállítására vonatkozó referenciaértéket a magasabb szintű joggal, különösen a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdésének második albekezdésével összhangban úgy kell értelmezni, hogy az nemcsak a szinterre, hanem a pelletre is vonatkozik.
39.
A Törvényszék előtt előadottaktól eltérően azonban az LKAB már nem állítja, hogy a pelletet a referenciaérték alkalmazásában szinternek kell tekinteni. Ezért nem kifogásolja ezen álláspontnak a megtámadott ítélet 25. és 26. pontjában foglalt elutasítását. Az LKAB a Törvényszék azon megállapításait sem vitatja, hogy a referenciaértéket nem abból a célból határozták meg, hogy a pellet előállítására is vonatkozzon. Ez különösen a megtámadott ítélet 55–57. pontjában szereplő azon megállapításokra vonatkozik, amelyek szerint a pellet előállításának figyelembevétele esetén a referenciaérték alacsonyabb lett volna.
40.
Különösen az utóbbi megállapítás miatt azonban a referenciaérték nem értelmezhető úgy, hogy az a pellet előállítására is vonatkozik. Az ilyen értelmezés ugyanis azt eredményezné, hogy e referenciaérték alapján az annak alkalmazási körébe tartozó minden létesítmény túl sok ingyenes kibocsátási egységet kapna.
41.
Ez abból következik, hogy a referenciaértékeket a 2003/87 irányelv 10a. cikke (2) bekezdésének első albekezdése szerint valamely ágazat leghatékonyabb létesítményei alapján határozzák meg. A szinter és a pellet együttes figyelembevétele esetén e létesítmények a pellet előállítására szolgáló létesítmények lennének, ahogyan ezt a Törvényszék a megtámadott ítélet 57. pontjában megállapítja. Mivel az LKAB a saját bevallása szerint tonnánként mintegy 30 kg CO2‑t bocsát ki a pellet előállítása során, (
23
) a referenciaérték tonnánként 0,157 kibocsátási egység helyett alighanem csak körülbelül tonnánként 0,03 kibocsátási egység lenne.
42.
Ezért ha a jelenlegi kiosztási értékeket magában foglaló referenciaértéket a pelletre is alkalmaznák, a kiosztás eredménye helytelen lenne mind a pellet, mind a szinter előállítása tekintetében. Ez a hiba azon a belső ellentmondáson alapulna, hogy a kiosztandó kibocsátási egységek mennyiségét kizárólag a szinter‑előállítás alapján számították ki, e mennyiséget azonban a lényegesen alacsonyabb kibocsátással járó pellet‑előállítás tekintetében is kiosztanák.
43.
Az ellentmondás csak akkor lenne elkerülhető, ha a Bíróság a referenciaértéket, tehát a kiosztandó kibocsátási egységek mennyiségét is módosíthatná értelmezés útján úgy, hogy a pellet előállításának figyelembevételére is sor kerüljön. Ezt azonban egyik fél sem javasolja, és én is kizártnak tartom az ilyen értelmezést. Annak egyáltalán nincs alapja a referenciaérték szövegében, tehát contra legem lenne. A Bíróság ezenfelül sem hatáskörrel, sem a kibocsátásokkal és a referenciaérték kiszámításának módszerével kapcsolatos szükséges műszaki és tudományos ismeretekkel nem rendelkezik ahhoz, hogy e módosítást megbízhatóan elvégezze. A 2003/87 irányelv 10a. cikke szerint ez – helyesen – inkább a Bizottság feladata.
44.
A 2003/87 irányelvnek az LKAB és Svédország által hangsúlyozott célkitűzései, különösen az üvegházhatású gázok kibocsátásának hatékonyabb eljárások alkalmazása révén történő csökkentésére irányuló célkitűzés, mit sem változtatnak ezen. E célkitűzések sem teszik lehetővé a referenciaérték számítási alapja és a pelletre történő alkalmazás között feltárt ellentmondás feloldását.
45.
Egyébiránt igaz ugyan, hogy a kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának célja, hogy fedezze az érintett létesítmények szükségleteit, de ne haladja meg azokat. Pontosan ez lenne azonban az eredménye a szinterre vonatkozó referenciaértéknek a pelletre történő kiterjesztésének.
46.
Ez nem feltétlenül zárja ki a referenciaértékek olyan tág értelmezését, hogy azok bizonyos olyan termékekre is vonatkozzanak, amelyekre a referenciaérték meghatározásakor esetleg nem gondoltak. Nem lehetséges azonban referenciaértékeket alkalmazni olyan termékekre, amelyek figyelembevétele alacsonyabb referenciaértéket eredményezett volna, mivel ebben az esetben a referenciaérték alkalmazása az imént ismertetett ellentmondásos eredményre vezetne.
47.
Ezért nem lehet helyt adni az LKAB azon érvének, hogy a megtámadott ítéletet hatályon kívül kell helyezni, és a vitatott határozatot meg kell semmisíteni, mert azok a szinterre vonatkozó referenciaérték jogilag téves értelmezésén alapulnak. A jogalapok e tekintetben hatástalanok. Még ha ugyanis az LKAB vonatkozó érve helytálló lenne is, az nem vezethetne a referenciaérték eltérő értelmezéséhez. Erről a következőkben részletesen:
1.
Első jogalap – helyettesíthetőség
48.
Első jogalapjával az LKAB a Törvényszék azon megállapításait vitatja, amelyek szerint a pellet nem helyettesítheti közvetlenül a szintert.
49.
A Törvényszék e megállapításai azon alapulnak, hogy a megtámadott ítélet 85–88. pontjában a Törvényszék megerősítette az LKAB azon álláspontját, hogy a referenciaérték a pelletre is alkalmazható, ha az közvetlenül helyettesítheti a szintert. E szempontból döntő jelentőséggel bírt a kérdés, hogy a pellet közvetlenül helyettesítheti‑e a szintert.
50.
A közvetlen helyettesíthetőségnek a referenciaérték értelmezése szempontjából betöltött jelentőségére vonatkozó utóbbi megállapítások azonban a fenti megfontolások fényében téves jogalkalmazáson alapulnak. Ez a téves jogalkalmazás nem vezet viszont a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezéséhez, mivel a Törvényszék végeredményben helyesen tagadta meg a referenciaérték pelletre történő alkalmazását.
51.
Mivel a referenciaérték értelmezése szempontjából nem bír jelentőséggel, hogy a pellet közvetlenül helyettesítheti‑e a szintert, az első jogalap keretében a Törvényszék vonatkozó megállapításaival szemben felhozott kifogások hatástalanok, amennyiben az említett jogalap a szinterre vonatkozó referenciaérték értelmezésére vonatkozik.
52.
A helyettesíthetőség kérdése azonban mindenképpen bizonyos jelentőséggel bír a referenciaérték érvényessége szempontjából. (
24
)
2.
Második jogalap – a Törvényszék saját indokolása
53.
Második jogalapjával az LKAB azt kifogásolja, hogy a megtámadott ítélet 93–99. pontjában a Törvényszék a saját indokolásával helyettesítette a Bizottság indokolását. A Bizottság csupán arra hivatkozott, hogy a referenciaérték a szinter előállítására vonatkozik, míg a Törvényszék a szinter pellettel való helyettesíthetőségéről tett megállapításokat.
54.
E helyettesíthetőség azonban – amint említettem – nem bír jelentőséggel a referenciaértéknek a pelletre való alkalmazhatósága szempontjából. Nem releváns tehát, hogy a Törvényszék vonatkozó megállapításai eltérnek‑e a Bizottság indokolásától, vagy csak magyarázzák azokat.
3.
Harmadik jogalap – a bizonyítékok elferdítése
55.
A referenciaérték pelletre történő alkalmazásának kérdése szempontjából ugyanígy nem lenne releváns az LKAB által benyújtott szakvéleménynek a megtámadott ítélet 116. és 117. pontjában tetten érhető esetleges elferdítése sem. E szakvélemény ugyanis szintén a szinter pellettel való helyettesíthetőségének kérdésére vonatkozik.
4.
Negyedik jogalap – a Bizottság vizsgálati kötelezettségei
56.
Negyedik jogalapjával az LKAB a megtámadott ítéletben tetten érhető esetleges ellentmondásra mutat rá. A megtámadott ítélet 85. pontjában a Törvényszék a felek azon egybehangzó álláspontját ismerteti, amely szerint a szinter pellettel való közvetlen helyettesíthetősége hatással lenne a szinterre vonatkozó referenciaérték alkalmazási körére. A 88. pontban a Törvényszék ezért megállapítja, hogy a Bizottságnak gondosan meg kell vizsgálnia a szinterezett érc vasércpellettel való helyettesíthetőségét, és a 89. pont szerint nincs ilyen vizsgálatra utaló jel.
57.
A megtámadott ítélet 145. és 146. pontjában azonban a Törvényszék megállapítja, hogy a helyettesíthetőség vizsgálatának hiánya nem bír jelentőséggel, mivel a referenciaérték pelletre történő alkalmazásának megtagadása nem jelent nyilvánvaló értékelési hibát.
58.
Amint említettem, már a megtámadott ítélet 88. pontjában szereplő megállapítás is téves jogalkalmazáson alapul, (
25
) mivel a helyettesíthetőség nem vezethet a referenciaértéknek a pellet előállítására történő alkalmazásához, mert az előírt referenciaérték – amint azt már kifejtettem – túl magas lenne. (
26
) Ezért a Bizottságnak nem kellett megvizsgálnia a vitatott határozat meghozatalára irányuló eljárásban, hogy a pellet közvetlenül helyettesítheti‑e a szintert.
59.
E téves jogalkalmazás azonban nem releváns, mivel a Törvényszék annak ellenére arra a helyes következtetésre jut, hogy a referenciaérték nem alkalmazható a pelletre, és e következtetést helyesen is indokolja a fent említett, a fellebbezésben nem vitatott megállapításokkal. (
27
) Csupán a szinter pellettel való helyettesíthetőségével kapcsolatos túlzott indokolás jelent téves jogalkalmazást.
60.
Következésképpen e jogalap is hatástalan e tekintetben.
5.
Ötödik jogalap – a vitatott határozat indokolásának hiányosságai
61.
Végül a megtámadott ítélet 157–159. pontjában a vitatott határozat indokolásával kapcsolatban tett megállapításokkal szemben felhozott kifogások is hatástalanok. E kifogások szintén azon alapulnak, hogy az LKAB szerint a Bizottságnak megfontolásokat kellett volna tennie a szinter pellettel való közvetlen helyettesíthetőségével kapcsolatban, és hogy a Törvényszék nem kifogásolta az ilyen megfontolások hiányát.
62.
E tekintetben is igaz azonban, hogy a Bizottságnak már csak azért sem kellett ilyen megfontolásokat tennie, mert a közvetlen helyettesíthetőség sem indokolhatta volna a szinterre vonatkozó referenciaérték pelletre történő alkalmazását.
6.
Közbenső következtetés
63.
A fellebbezést tehát el kell utasítani, amennyiben az a Törvényszéknek a szinterezett ércre vonatkozó referenciaérték vasércpelletre történő alkalmazásának megtagadásával kapcsolatos megállapításai ellen irányul.
B. A szinterre vonatkozó referenciaértékkel szembeni kifogások
64.
A jogalapok ennélfogva csak annyiban bírnak jelentőséggel, amennyiben a megtámadott ítéletben a szinterezett ércre vonatkozó referenciaérték jogszerűségének értékelésével kapcsolatban tetten érhető téves jogalkalmazásra mutatnak rá.
65.
Az LKAB eljáráshoz fűződő érdeke a fellebbezés e vonatkozása tekintetében azon alapul, hogy a referenciaérték megsemmisítése esetén elveszne a vitatott határozat jogalapja. A Bizottságnak esetleg akár olyan új referenciaértéket is meg kellene határoznia, amely a pellet előállítását is figyelembe veszi, majd ennek megfelelően kellene határoznia Svédország szóban forgó kérelme tárgyában.
66.
A referenciaérték jogszerűségét a magasabb szintű jog, tehát különösen annak jogalapja, a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdésének első mondata alapján kell vizsgálni. E rendelkezés szerint a Bizottságnak valamely referenciaérték meghatározása során figyelembe kell vennie többek között a helyettesítő megoldásokat. Ezen ismérvhez kapcsolódik a harmadik és az első jogalap, amelyekkel az LKAB azt kívánja alátámasztani, hogy a vasércpellet helyettesítheti a szinterezett ércet a vasalapanyag‑gyártás során, és a Bizottságnak ezért mindkét köztes termék tekintetében egy közös termék‑referenciaértéket kellett volna meghatároznia. Harmadik jogalapjával az LKAB ezért azt kifogásolja, hogy a Törvényszék elferdítette az említett helyettesíthetőséggel kapcsolatban általa benyújtott szakvéleményt (erről lásd az 1. pontot). Első jogalapjával pedig az LKAB a Törvényszék azon megállapítását kifogásolja, hogy a szinter nem helyettesíthető közvetlenül a pellettel (erről lásd a 2. pontot).
67.
Igaz ugyan, hogy az LKAB többi jogalapja is a megtámadott ítéletnek a referenciaérték jogellenességére vonatkozó járulékos kifogással foglalkozó 166. pontja ellen irányul. A második, negyedik és ötödik jogalap mindazonáltal hatástalan e tekintetben, mivel e jogalapokkal az LKAB kifejezetten a vitatott határozat indokolásának állítólagos hiányosságait kifogásolja, illetve e határozat jogszerűségét vitatja, nem pedig azt a referenciaértéket, amelyre a Bizottság a vitatott határozatot alapozta (erről lásd a 3–5. pontot).
1.
Harmadik jogalap – a bizonyítékok elferdítése
68.
Harmadik jogalapjával az LKAB azt kifogásolja, hogy a megtámadott ítélet 116. és 117. pontjában a Törvényszék elferdítette a keresetlevéllel benyújtott szakvéleményt. E szakvélemény arra a kérdésre vonatkozik, hogy a szinter helyettesíthető‑e a pellettel, és ezért potenciálisan jelentőséggel bír a referenciaérték jogszerűségének értékelése szempontjából.
69.
A tényeknek és bizonyítékoknak a Törvényszék általi értékelése – azok elferdítésének esetét kivéve – nem minősül az EUMSZ 256. cikk (1) bekezdésének második albekezdése és az Európai Unió Bíróságának alapokmánya 58. cikkének első bekezdése értelmében vett jogkérdésnek, amely fellebbezés keretében a Bíróság felülvizsgálata alá tartozna. (
28
)
70.
A bizonyítékok elferdítése valósul meg ellenben akkor, ha a már meglévő bizonyítékok értékelése új bizonyítékok felhasználása nélkül is nyilvánvalóan téves, (
29
) mivel a Törvényszék nyilvánvalóan túllépte e bizonyítékok észszerű értékelésének korlátait. (
30
)
71.
A megtámadott ítélet 116. és 117. pontjában a Törvényszék a szakvéleménynek tulajdonítja azt az állítást, hogy egy acélmű szinterezett ércről pelletre történő átállításához vagy a pellet arányának növeléséhez tesztekre és jelentős módosításokra, valamint előkészítő munkákra van szükség, ideértve a belső logisztika új anyagáramláshoz igazítását is. Az átállás mindenesetre nem lehetséges „egyetlen gombnyomással”.
72.
Bár ténylegesen a szakvélemény sem állítja kifejezetten, hogy az átállás „egyetlen gombnyomással” lehetséges lenne, a Törvényszék elferdíti e dokumentum elemi állításait is.
73.
A szakvélemény ugyanis azt állapítja meg az LKAB által hivatkozott 15., 18. és 19. pontjában, hogy az átállás egyszerű, és arra az acélművek többségében rendszeresen sor kerül. A szinter és a pellet arányát naponta módosítják, és e módosítások nem különböznek a szinter előállításához felhasznált vasércalapanyag tulajdonságainak változása miatt szükséges módosításoktól. A szinteralapanyag tulajdonságainak változása ténylegesen gyakrabban vezetne módosításokhoz, mint a pellet esetében bekövetkező változások. Bizonyos változások valóban figyelembe vehetők az új értékek számítógépes rendszerbe történő betáplálása útján, amely automatikusan elvégzi a szükséges módosításokat.
74.
E szakvélemény tehát azt támasztja alá, hogy a vasércpellet viszonylag egyszerűen juttatható a nagyolvasztóba a szinter helyett. A szakvélemény ezen állításának helytállósága nem bír jelentőséggel azon kérdés szempontjából, hogy a Törvényszék elferdítette‑e a szakvélemény tartalmát.
75.
A szakvéleménynek a Törvényszék általi elferdítése esetlegesen annak tudható be, hogy – amint azt a következőkben az első jogalap értékelése során kifejtem – a Törvényszék túlzott jelentőséget tulajdonított annak a kérdésnek, hogy a pellet közvetlenül helyettesítheti‑e a szintert. A következőkben azonban azt is bemutatom, hogy a szóban forgó elferdítés miért nem vezet a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezéséhez.
2.
Első jogalap – helyettesíthetőség
76.
Az első jogalap döntő jelentőséggel bír az LKAB járulékos kifogásának megalapozottsága szempontjából. E jogalappal az LKAB a Törvényszék által a megtámadott ítélet 69. és 88. pontjában a referenciaérték jogalapjának értelmezésével (erről lásd az a) pontot), valamint a 93–99. pontban e rendelkezésnek a referenciaérték meghatározása során történt alkalmazásával (erről lásd a b) pontot) kapcsolatban tett megállapításokat vitatja. Ez az érvelés azt hivatott alátámasztani, hogy a Bizottságnak közös referenciaértéket kellett volna meghatároznia a szinter és a vasércpellet tekintetében, és így jogellenes volt olyan referenciaérték megállapítása, amely csak a szinterezett ércre vonatkozik.
a)
A 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdése első mondatának értelmezése
77.
A referenciaérték jogalapjának, a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdése első mondatának értelmezését illetően az LKAB a megtámadott ítélet 69. pontját vitatja. E pontban a Törvényszék megerősítette a Bizottság azon álláspontját, hogy a Bizottság annak vizsgálata során, hogy két termék egy közös referenciaérték alkalmazási körébe tartozik‑e, nem veheti figyelembe kizárólag azt, hogy a termékek helyettesíthetők‑e egymással. A Bizottságnak sokkal inkább különböző szempontokat kell figyelembe vennie. Az LKAB ezzel szemben úgy véli, hogy a helyettesíthetőség döntő jelentőséggel bír.
78.
Az LKAB‑nak igaza van abban, hogy a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdésének első mondata alapján a Bizottságnak figyelembe kell vennie a „helyettesítő megoldásokat”. Ezért az, hogy a termékek helyettesíthetők‑e egymással, fontos szempont annak megítélése során, hogy közös referenciaértéknek kell‑e vonatkoznia rájuk. Az LKAB azt is helyesen szögezi le, hogy e rendelkezésben nem arról van szó, hogy a termékek közvetlenül helyettesíthetők‑e egymással, hanem csak általánosságban helyettesítő megoldásokról.
79.
A 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdésének első mondata mindazonáltal egy viszonylag összetett rendelkezés. E rendelkezés szerint a Bizottság lehetőség szerint uniós szintű előzetes referenciaértékeket határoz meg annak biztosítására, hogy a kiosztás módja ösztönözze az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését és az energiafelhasználás tekintetében hatékony műszaki megoldásokat. A referenciaértékeknek figyelembe kell venniük a leghatékonyabb műszaki megoldásokat, a helyettesítő megoldásokat, az alternatív termelési folyamatokat, a nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelést, a hulladékgázokból való hatékony energia‑visszanyerést, a biomassza‑használatot, valamint a CO2 elkülönítését és tárolását, amennyiben rendelkezésre állnak ilyen létesítmények, továbbá nem ösztönözhetnek a kibocsátás növelésére.
80.
Tehát már a rendelkezés szövegéből is az következik, hogy a Bizottságnak a helyettesíthető megoldásokon kívül ténylegesen más szempontokat is figyelembe kell vennie, például a leghatékonyabb műszaki megoldásokat és az alternatív termelési folyamatokat. Amint azt pedig maga az LKAB is hangsúlyozza a „lehetőség szerint” kitétel kapcsán, a referenciaértékek meghatározásának célja, hogy ösztönözze az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését és az energiafelhasználás tekintetében hatékony műszaki megoldásokat.
81.
Ezen túlmenően a referenciaérték meghatározása során szükséges értékelésnek a 2003/87 irányelv további célkitűzéseire, például a gazdasági fejlődésnek és a munkalehetőségeknek, valamint a belső piac egységességének és a versenyfeltételeknek az (5) és (7) preambulumbekezdésben említett megőrzésére (
31
) – jóllehet e célkitűzéseket nem említi kifejezetten a 10a. cikk (1) bekezdése második albekezdésének első mondata –, vagy a magasabb szintű jog követelményeire, különösen az alapvető jogokra, például az egyenlő bánásmód elvére (
32
) is ki kell terjednie.
82.
Ezen nem változtat a 2011/278 határozat (4) preambulumbekezdése, amelyre már a Bíróság (
33
) és a megtámadott ítélet 86. pontjában a Törvényszék is hivatkozott. Igaz ugyan, hogy az említett preambulumbekezdésben a Bizottság megállapította, hogy amennyiben egy termék egy másik termék közvetlen helyettesítő terméke, mindkét termékre azonos referenciaértéknek és kapcsolódó termékmeghatározásnak kell vonatkoznia. Ez azonban nem olyan szabályozás, amely eltérhet a 2011/278 határozat magasabb szintű jogalapjától, tehát a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdésének első mondatától. Amint azt a Bizottság maga is állítja, e preambulumbekezdés valójában csupán irányvonalat jelöl ki, amelyet nem követett minden esetben.
83.
Az LKAB álláspontjával ellentétben tehát valamely referenciaérték meghatározása a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdésének első mondatában említett szempontok és célok, valamint az irányelv további céljainak átfogó figyelembevételét feltételezi. A magasabb szintű jog követelményei, például az alapvető jogok természetesen szintén nem hagyhatók figyelmen kívül.
84.
Amint azt a Bíróság már megállapította, a Bizottság tág mérlegelési jogkörrel rendelkezik a referenciaértékek meghatározása tekintetében e bonyolult értékelés során. (
34
) Ezen értékelés elvégzése szempontjából ugyanis a Bizottság a Bíróságnál sokkal jobb helyzetben van. (
35
) A Bíróság szerint az ilyen intézkedés (tartalmi) jogszerűségét csak az e területen elfogadott intézkedés nyilvánvalóan nem megfelelő jellege érintheti. (
36
)
85.
Ennek fényében kell értékelni az LKAB által a megtámadott ítélet 69. pontjában szereplő azon megállapítással szemben felhozott kifogásokat, hogy a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdésének első mondata alapján csak „lehetőség szerint” kell megvalósítania az üvegházhatású gázok kibocsátásának hatékonyabb technológiák jutalmazása révén történő csökkentésére irányuló célkitűzést. A Törvényszék szerint ezért nem áll fenn egy meghatározott eredmény elérésére vonatkozó kötelezettség.
86.
Az LKAB ezzel szemben azzal érvel, hogy az a kitétel, hogy a Bizottságnak „lehetőség szerint” kell meghatároznia a referenciaértékeket, kizárólag arra a kérdésre vonatkozik, hogy meg kell‑e határozni referenciaértéket. Az egymással helyettesíthető és ezért ugyanazon referenciaérték alkalmazási körébe vonandó termékek köre ezzel szemben nem korlátozható. E tekintetben inkább azt a rendelkezésben megfogalmazott célkitűzést kell figyelembe venni, hogy ösztönözni kell az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését és az energiafelhasználás tekintetében hatékony műszaki megoldásokat.
87.
Ez az álláspont mindazonáltal nem meggyőző. Mivel valamely referenciaérték meghatározása során oly sok tényező bír jelentőséggel, a referenciaérték kialakítása és különösen alkalmazási körének meghatározása az összes releváns körülmény összetett értékelését feltételezi. Ez az értékelés nem korlátozódhat csupán arra a kérdésre, hogy meg kell‑e határozni referenciaértéket, hanem különösen arra a kérdésre is kiterjed, hogy mely termékekre vonatkozik valamely referenciaérték. A Bizottságnak e tekintetben is értékelnie kell, hogy lehetséges‑e termékeket egy közös referenciaérték alkalmazási körébe vonni.
b)
A 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdése első mondatának alkalmazása
88.
A Bizottság így körvonalazott széles mozgástere fényében kell tehát megvizsgálni az első jogalap második részét, amely az LKAB által a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdése második albekezdése első mondatának alkalmazásával szemben felhozott kifogásokra vonatkozik. Az LKAB mindenekelőtt arra az álláspontra alapozza e kifogásokat, hogy a létesítményeiben előállított pellet a szinter helyettesítője, valamint a kisebb CO2‑kibocsátásra.
89.
A Törvényszék elutasította ezt az érvet a megtámadott ítélet LKAB által kifogásolt 93–99. pontjában, és a 166. pontban ezért arra a következtetésre jutott, hogy a referenciaérték nem volt nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen annak jogalapjával.
90.
Az LKAB valóban nyomós érveket hoz fel ezzel szemben. A releváns szempontok átfogó vizsgálata alapján azonban ezen érvek nem elegendőek ahhoz, hogy a referenciaérték meghatározása nyilvánvalóan nem megfelelő jellegűnek legyen tekinthető.
1) Az LKAB érvei
91.
Az LKAB legfontosabb érve, hogy a szinter előállítása kétségtelenül lényegesen nagyobb CO2‑kibocsátással jár, mint a pellet előállítása, amit a Törvényszék a megtámadott ítélet 98. pontjában említett meg.
92.
Közös referenciaérték esetén ezért csak a pellet előállításához szükséges mennyiségű kibocsátási egység ingyenes kiosztására kerülne sor a pellet és a szinter tekintetében. Ez a pellet használatát ösztönözné a szinter helyett, ami végeredményben összhangban lenne a 2003/87 irányelvnek az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésére irányuló fő célkitűzésével.
93.
A pellet nagyobb mértékű használata elvben lehetséges is, mivel a megtámadott ítélet 94. pontjában a Törvényszék elismerte, hogy a vasércpellet (a szinterezett érchez hasonlóan) bizonyos módosításokkal felhasználható acél nagyolvasztóban történő előállítására. A Törvényszék e tekintetben hasonlóságokról („ressemblances”) beszél. Legalább bizonyos fokú helyettesíthetőség is fennáll tehát.
94.
Az LKAB által benyújtott szakvélemény már megállapított elferdítésére (
37
) tekintettel azt sem tartom kizártnak, hogy a Törvényszék eltúlozta a szinter és a pellet között a nagyolvasztóban történő felhasználás tekintetében fennálló különbségeket. Emellett szól az is, hogy a megtámadott ítélet 97. pontjában a Törvényszék idézi a vasércjelentés (
38
) egy részletét, amely szerint a szinter és a pellet összehasonlítható annyiban, amennyiben azokat ugyanolyan módon használják fel a nyersacél előállítása során. A referenciaértéknek a 2011/278 határozatban történt eredeti meghatározása során a Bizottság e jelentésre, valamint a vas‑ és acéljelentésre (
39
) támaszkodott. (
40
)
95.
E szempontok fényében lehetségesnek tűnik, hogy a Bizottság közös referenciaértéket határozhatott volna meg a pellet mint hatékonyabb műszaki megoldás használatának előmozdítása érdekében.
2) A referenciaérték megfelelő megalapozottsága
96.
A Bizottság szabályozási mozgásterére tekintettel azonban az a körülmény, hogy a közös referenciaérték meghatározása lehetségesnek tűnik, nem elegendő a pelletet kizáró, ténylegesen meghatározott referenciaérték kétségbe vonásához. Ellenkezőleg, az LKAB‑nak bizonyítania kell, hogy a szűkebb alkalmazási körrel meghatározott referenciaérték nyilvánvalóan nem megfelelő (
41
) a 2003/87 irányelv és különösen a 10a. cikk (1) bekezdése második albekezdése első mondata célkitűzéseinek elérésére.
97.
E tekintetben először is meg kell jegyezni, hogy az arról való végleges döntés, hogy a pellet mennyire könnyen helyettesítheti a szintert a nagyolvasztóban történő felhasználás során, nem alapozható kizárólag az LKAB által benyújtott szakvéleményre és a vasércjelentés idézett részletére. Ellenkezőleg, a Törvényszék elé terjesztett információk sokkal alaposabb vizsgálatára van szükség. Ennek során az említett vasércjelentés, valamint a vas‑ és acéljelentés prima facie nagyobb jelentőséggel bír, mint az LKAB által benyújtott szakvélemény. E jelentések ugyanis bizonyos gyártók érdekeitől függetlenül, a Bizottság megbízásából készültek a referenciaérték előkészítése céljából. Mindkét jelentés javasolta már, hogy a pelletet ne vonják a szinterre vonatkozó referenciaérték alkalmazási körébe. (
42
)
98.
A bizonyítékok ilyen újbóli értékelésére azonban nincs szükség, mivel a Törvényszék elegendő egyéb tényezőre hivatkozott a referenciaérték Bizottság általi meghatározásának alátámasztása érdekében.
99.
Először is, a megtámadott ítélet 95. pontja szerint az LKAB által használt pelletet és a szinterezett ércet különböző ércekből állítják elő, amelyeket eltérő módon dolgoznak is fel. Maga az LKAB állította a Törvényszék előtt, hogy az általa használt érc különösen alkalmas a pellet előállítására. (
43
)
100.
A svéd érc különleges minőségét a vasércjelentésben szereplő, egy – a Törvényszék által nem kifejezetten említett – olyan, tervezett projekttel kapcsolatos információk is alátámasztják, amely pellet ausztriai előállítására irányul. Ezen információk szerint az Ausztriában bányászott érc felhasználása esetén mintegy négyszer nagyobb lenne a CO2‑kibocsátás, mint az LKAB svéd ércéből történő pellet‑előállítás esetén. (
44
)
101.
Igaz ugyan, hogy az LKAB vitatja különösen, hogy a közös referenciaértékről való döntéshozatal során figyelembe vehetők a ráfordítások, és hivatkozik a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésére. E rendelkezés szerint a referenciaértékeket a termékek, és nem a ráfordítások alapján kell kiszámítani. Ez azonban kifejezetten azt jelenti, hogy az üvegházhatásúgáz‑kibocsátás csökkentését és az energiahatékonysági megtakarítást maximalizálni kell az érintett ágazat vagy alágazat termelési folyamata során. Arról van tehát szó, hogy a referenciaértékben valamennyi termelési lépést figyelembe kell venni. E rendelkezés ellenben nem zárja ki, hogy a referenciaérték meghatározása során az egyes termelési folyamatok ráfordításait – a jelen esetben a vasércet – is figyelembe vegyék.
102.
Egyébiránt a ráfordítások tulajdonságai és rendelkezésre állása tekintetében fennálló különbségek az egyenlőség elve szerint is igazolhatják az egyes folyamatok eltérő módon történő kezelését. (
45
)
103.
Másodszor, a megtámadott ítélet 96. és 97. pontja szerint a szinter előállítása az acélgyártás részét képezi, mivel annak során a koksz egy bizonyos formája, úgynevezett kokszpor, és vastartalmú maradványok dolgozhatók fel, amelyek egyaránt acélművekben keletkeznek. Ez a pellet előállítása esetében nem lenne ugyanígy lehetséges.
104.
Harmadszor, a megtámadott ítélet 98. pontjában a Törvényszék abból a körülményből, hogy a szinter előállítása hatszor‑hétszer nagyobb CO2‑kibocsátással jár, mint a pellet előállítása, azt a következtetést vonja le, hogy a közös referenciaérték jelentős egyensúlyhiányt („déséquilibre significatif”) idézhetne elő az alkalmazási körébe tartozó különböző létesítmények között.
105.
Ez az érv első pillantásra ellentmondásosnak tűnik, hiszen ezen egyensúlyhiányban éppen a pellet előállításának alacsonyabb kibocsátásintenzitása ölt testet. Amint azt azonban az LKAB és Svédország hangsúlyozza, az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentése megfelel a 2003/87 irányelv és különösen a 10a. cikk (1) bekezdése második albekezdése célkitűzésének, és így logikusnak tűnik a pellet előállítását mint hatékonyabb műszaki megoldást a referenciaérték alkalmazási körébe vonni.
106.
Az „egyensúlyhiány” fogalmában mindazonáltal a 2003/87 irányelv egyéb célkitűzései jutnak kifejezésre, amelyeket a Törvényszék sajnos nem jelöl meg pontosan. Amint arra a Bizottság utal, (
46
) a gazdasági fejlődésnek és a munkalehetőségeknek a megőrzéséről, (
47
) valamint a kibocsátásáthelyezésnek a 10b. cikk szerint megvalósítandó elkerüléséről (
48
) van szó.
107.
E célkitűzésekre tekintettel a vasércbányászat és a vasalapanyag‑gyártás a 2003/87 irányelv 10b. cikkének (1) bekezdése alapján a vonatkozó referenciaérték révén elismert mennyiség 100%‑ának megfelelő ingyenes kibocsátási egységben részesül. Ez annak biztosítását szolgálja, hogy se a pellet‑, se a szintergyártóknak ne kelljen kibocsátási egységeket vásárolniuk a leghatékonyabb módszerek alkalmazása esetén, és hogy a kibocsátási egységek költsége miatt ne szüntessék be termelésüket, illetve ne helyezzék át azt az Unióból más államokba. Ha a termelésre mégis az Unión kívül kerülne sor, ott továbbra is üvegházhatású gázokat bocsátanak ki, ami hozzájárul a klímaváltozáshoz.
108.
A szinterezett ércre és a pelletre vonatkozó közös referenciaérték nem valósítaná meg a kibocsátásáthelyezés megakadályozásának a célkitűzését, mivel a szinter előállítására már csak a szükséges kibocsátási egységek egy töredékét osztanák ki. Ez végső soron nemcsak a szinter előállítására, hanem az azt követő uniós vasalapanyag‑ és acélgyártásra nézve is jelentős hátrányokat idézhetne elő. Különösen a felhasznált vasérc jelentőségére (
49
) tekintettel kétséges marad, hogy e hátrányok elkerülhetők‑e a pelletre történő széles vagy teljes körű átállással.
109.
Az LKAB azt állítja ugyan, hogy az említett egyensúlyhiány már a 2003/87 irányelv 10a. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének b) pontja alapján is figyelembe vehető, e rendelkezés teljesen más kérdésre vonatkozik. Az említett rendelkezés a referenciaértékeknek a termelési folyamatok fokozatos javulása miatti csökkentésének keretébe tartozik.
110.
A 2003/87 irányelv 10a. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének a) pontja szerint az ilyen javulásokat a vonatkozó referenciaérték megfelelő csökkentésével kell figyelembe venni. Ha azonban a javulás különösen nagy vagy különösen kicsi, a b) pont korlátozza ezt a figyelembevételt. A különösen kicsi javulást mutató ágazatok nem jutalmazhatók ezért. A referenciaértéket inkább évente legalább 0,2%‑kal csökkenteni kell. Megfelelő javulás nélkül tehát az érintett vállalkozásoknak további kibocsátási egységeket kell vásárolniuk. Ha viszont a javulás különösen nagymértékű, a csökkentést évi 1,6%‑ra kell korlátozni. Erőteljesebb javulás esetén tehát az érintett vállalkozások ingyenes kibocsátási egységeket kapnak, amelyekre nincs szükségük, és amelyeket ezért értékesíthetnek.
111.
A 2003/87 irányelv 10a. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének b)pontja nem teszi lehetővé ezzel szemben a szinterre és a pelletre vonatkozó közös referenciaérték miatt keletkező „egyensúlyhiány” kockázatának ellenőrzését.
112.
A Törvényszék következésképpen végeredményben helyesen állapította meg, hogy a szinterezett ércre és a vasércpelletre vonatkozó közös referenciaérték megtagadása nem nyilvánvalóan nem megfelelő a 2003/87 irányelv és különösen a 10a. cikk (1) bekezdése második albekezdése első mondata célkitűzéseinek elérésére. Az első jogalap tehát megalapozatlan, amennyiben a megtámadott ítélet 166. pontja ellen irányul.
3.
Második jogalap – a Törvényszék saját indokolása
113.
Második jogalapjával az LKAB azt kifogásolja, hogy a megtámadott ítélet 93–99. pontjában a Törvényszék a saját indokolásával helyettesítette a Bizottság által a vitatott határozatban kifejtett indokolást. A vitatott határozat indokolása azonban nem bír jelentőséggel azon referenciaérték jogszerűsége szempontjából, amelyre a Bizottság a határozatot alapozta. Ezen érv ezért nem viheti sikerre a járulékos kifogást, és az e tekintetben is hatástalan.
4.
Negyedik jogalap – a Bizottság vizsgálati kötelezettségei
114.
A negyedik jogalap a megtámadott ítélet 88. pontjában szereplő azon megállapításon alapul, hogy a Bizottságnak a referenciaérték pelletre történő alkalmazásáról való döntéshozatal során gondosan meg kellett volna vizsgálnia a szinterezett érc vasércpellettel való közvetlen helyettesíthetőségét. Az e megállapításban tetten érhető téves jogalkalmazástól (
50
) függetlenül azonban a referenciaérték meghatározása jogszerűségének vizsgálata szempontjából nem bír jelentőséggel, hogy a Bizottság milyen vizsgálatokat végzett a referenciaérték alkalmazhatóságának értékelése során. Ezen érv ezért a járulékos kifogás tekintetében is hatástalan.
115.
A jelen eljárásnak viszont nem képezi tárgyát, hogy a Bizottság kellőképpen megvizsgálta‑e a szinter pellettel való helyettesíthetőségét a referenciaérték meghatározása során.
5.
Ötödik jogalap – a vitatott határozat indokolásának hiányosságai
116.
Végül a járulékos kifogás tekintetében is hatástalanok a megtámadott ítélet 157–159. pontjában a vitatott határozat indokolásával kapcsolatban tett megállapításokkal szemben felhozott kifogások. Nem bír jelentőséggel a határozat alapja, tehát a referenciaérték jogszerűsége szempontjából, hogy a Bizottság tett‑e megállapításokat a vitatott határozatban a szinter pellettel való helyettesíthetőségével kapcsolatban.
117.
A teljesség kedvéért meg kell jegyezni, hogy az LKAB nem kifogásolja a referenciaérték – különösen a 2011/278 határozat preambulumbekezdéseiben és az ott hivatkozott jelentésekben foglalt – indokolását.
6.
Közbenső következtetés
118.
A fellebbezést ezért abban a részében is el kell utasítani, amelyben az a Törvényszék által a megtámadott ítélet 166. pontjában a szinterezett ércre vonatkozó referenciaérték jogszerűségével kapcsolatban tett megállapítások ellen irányul.
V. A költségekről
119.
A Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság maga hoz a jogvita kapcsán végleges határozatot, a Bíróság határoz a költségekről. A 138. cikk (1) bekezdése értelmében, amely az eljárási szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése szerint a fellebbezési eljárásra is alkalmazandó, a pervesztes felet kell kötelezni a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
120.
Az LKAB‑ot, mivel teljes mértékben pervesztes lett, és a Bizottság kérte a pervesztes fél költségek viselésére kötelezését, kötelezni kell a saját költségei, valamint a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
121.
Az eljárási szabályzat 140. cikkének (1) bekezdése értelmében, amelyet ugyanezen szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is megfelelően alkalmazni kell, az eljárásba beavatkozó tagállamok maguk viselik saját költségeiket. Következésképpen a Svéd Királyság maga viseli saját költségeit.
VI. Végkövetkeztetés
122.
Azt javasolom tehát, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
1)
A Bíróság a fellebbezést elutasítja.
2)
A Bíróság a Luossavaara‑Kiirunavaara AB‑t kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
3)
A Svéd Királyság maga viseli saját költségeit.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	A 2003/87/EK irányelvnek a költséghatékony kibocsátáscsökkentés és az alacsony szén‑dioxid‑kibocsátású technológiákba történő beruházások növelése érdekében történő módosításáról és az (EU) 2015/1814 határozat módosításáról szóló, 2018. március 14‑i (EU) 2018/410 európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2018. L 76., 3. o.) módosított, az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 275., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 631. o.).
(
3
)	A kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. április 27‑i határozat (HL 2011. L 130., 1. o.).
(
4
)	A kibocsátási egységek harmonizált ingyenes kiosztására vonatkozó uniós szintű átmeneti szabályoknak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2018. december 19‑i felhatalmazáson alapuló rendelet (HL 2019. L 59., 8. o.; helyesbítés: HL 2019. L 180., 31. o.).
(
5
)	A kibocsátási egységek 2021 és 2025 közötti időszakot érintő ingyenes kiosztásának alapjául szolgáló, a 2003/87 irányelv 10a. cikkének (2) bekezdése szerinti felülvizsgált referenciaértékek meghatározásáról szóló, 2021. március 12‑i (EU) 2021/447 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2021. L 87., 29. o.).
(
6
)	A 2003/87/EK irányelvnek az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének továbbfejlesztése és kiterjesztése tekintetében történő módosításáról szóló, 2009. április 23‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 140., 63. o.).
(
7
)	Ezen ágazatokat legutóbb a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatok és alágazatok 2021–2030‑as időszakra történő meghatározása tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2019. február 15‑i (EU) 2019/708 felhatalmazáson alapuló bizottsági határozat (HL 2019. L 120., 20. o.) mellékletének 1. pontja sorolta fel 0710 és 2410 NACE‑kóddal.
(
8
)	Szinter, Borvan53 fényképe, CC BY‑SA 4.0 <https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0>, Wikimedia Commons.
(
9
)	Pellet, Arnoldius fényképe, CC BY-SA 3.0 <https://creativecommons.org/licenses/by-sa/3.0>, Wikimedia Commons.
(
10
)	A T‑244/21. sz. ügyben benyújtott keresetlevél 35. pontja.
(
11
)	Ecofys, Fraunhofer és Öko‑Institut, 2009. november, „Sector report for the iron ore industry” (vasércjelentés), 6. o., hivatkozás a megtámadott ítélet 46. pontjában.
(
12
)	A T‑244/21. sz. ügyben benyújtott keresetlevél 37. pontja.
(
13
)	Európai Bizottság, Update of benchmark values for the years 2021 – 2025 of phase 4 of the EU ETS, 2021. október 12. (climate.ec.europa.eu/system/files/2021-10/policy_ets_allowances_bm_curve_factsheets_en.pdf, 10. o., megtekintve 2024. szeptember 26‑án).
(
14
)	A T‑244/21. sz. ügyben benyújtott keresetlevél 25. pontja.
(
15
)	Ugyanígy még a T‑244/21. sz. ügyben benyújtott keresetlevél 18. pontja és a T‑244/21. sz. ügyben benyújtott ellenkérelem 9. pontja.
(
16
)	Először a 2011/278 határozatban, majd a jelenleg alkalmazandó, az 2021/447 végrehajtási rendelettel aktualizált 2019/331 felhatalmazáson alapuló rendeletben.
(
17
)	Lásd: 2017. július 26‑iArcelorMittal Atlantique et Lorraine ítélet (C‑80/16, EU:C:2017:588, 41. és 42. pont).
(
18
)	A vitatott, az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő átmeneti ingyenes kiosztását szolgáló nemzeti végrehajtási intézkedésekről szóló, 2021. február 25‑i (EU) 2021/355 bizottsági határozat (HL 2021. L 68., 221. o.) (13) preambulumbekezdése.
(
19
)	A T‑244/21. sz. ügyben benyújtott keresetlevél 25. pontja.
(
20
)	lkab.com/en/who-we-are/our-organisation/, megtekintve 2024. szeptember 26‑án.
(
21
)	Hivatkozás a 18. lábjegyzetben.
(
22
)	A válaszbeadvány 15. és 18. pontja.
(
23
)	Lásd a fenti 20. pontot.
(
24
)	Lásd ezzel kapcsolatban a lenti 76. és azt követő pontokat.
(
25
)	Lásd a fenti 50. pontot.
(
26
)	Lásd a fenti 40. és azt követő pontokat.
(
27
)	Lásd a fenti 39. pontot.
(
28
)	2004. október 7‑i Mag Instrument kontra OHIM ítélet (C‑136/02 P, EU:C:2004:592, 39. pont); 2024. szeptember 10‑iGoogle és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 61. pont).
(
29
)	2007. január 18‑i PKK és KNK kontra Tanács ítélet (C‑229/05 P, EU:C:2007:32, 37. pont); 2007. november 22‑iSniace kontra Bizottság ítélet (C‑260/05 P, EU:C:2007:700, 37. pont); 2010. június 17‑iLafarge kontra Bizottság ítélet (C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 17. pont); 2024. május 30‑iHengshi Egypt Fiberglass Fabrics és Jushi Egypt for Fiberglass Industry kontra Bizottság ítélet (C‑261/23 P, EU:C:2024:440, 60. pont).
(
30
)	2013. július 4‑iBizottság kontra Aalberts Industries és társai ítélet (C‑287/11 P, EU:C:2013:445, 52. pont); 2019. október 17‑iAlcogroup és Alcodis kontra Bizottság ítélet (C‑403/18 P, EU:C:2019:870, 64. pont).
(
31
)	2016. június 22‑iDK Recycling und Roheisen kontra Bizottság ítélet (C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 49. pont).
(
32
)	Lásd: 2019. június 20‑iExxonMobil Production Deutschland ítélet (C‑682/17, EU:C:2019:518, 90. pont); 2020. december 3‑iIngredion Germany ítélet (C‑320/19, EU:C:2020:983, 63. pont).
(
33
)	2017. július 26‑iArcelorMittal Atlantique et Lorraine ítélet (C‑80/16, EU:C:2017:588, 39. pont).
(
34
)	2017. július 26‑iArcelorMittal Atlantique et Lorraine ítélet (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31. pont, valamint kifejezetten a pellet‑előállítás figyelembevételével kapcsolatban 37. és 44. pont).
(
35
)	2017. július 26‑iArcelorMittal Atlantique et Lorraine ítélet (C‑80/16, EU:C:2017:588, 44. pont).
(
36
)	2016. szeptember 8‑iBorealis és társai ítélet (C‑180/15, EU:C:2016:647, 45. pont); 2017. július 26‑iArcelorMittal Atlantique et Lorraine ítélet (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31. pont).
(
37
)	Lásd a fenti 68–75. pontot.
(
38
)	Hivatkozás a 11. lábjegyzetben, 6. o.
(
39
)	Ecofys, Fraunhofer és Öko‑Institut, 2009. november, „Sector report for the iron and steel industry”.
(
40
)	A 2011/278 határozat (8) és (9) preambulumbekezdése, a megtámadott ítélet 41. pontja, valamint a 2003/87 irányelv 10a. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdése és (2) bekezdésének első albekezdése.
(
41
)	2016. szeptember 8‑iBorealis és társai ítélet (C‑180/15, EU:C:2016:647, 45. pont); 2017. július 26‑iArcelorMittal Atlantique et Lorraine ítélet (C‑80/16, EU:C:2017:588, 31. pont).
(
42
)	Vasércjelentés, 6. o., valamint vas‑ és acéljelentés, 10. o.
(
43
)	Ugyanígy még a T‑244/21. sz. ügyben benyújtott keresetlevél 18. és 21. pontja.
(
44
)	Vasércjelentés, 6. és 7. oldal.
(
45
)	Lásd: 2019. június 20‑iExxonMobil Production Deutschland ítélet (C‑682/17, EU:C:2019:518, 90. pont); 2020. december 3‑iIngredion Germany ítélet (C‑320/19, EU:C:2020:983, 63. pont).
(
46
)	A válaszbeadvány 38. és 39. pontja.
(
47
)	Lásd: 2016. június 22‑iDK Recycling und Roheisen kontra Bizottság ítélet (C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 49. pont).
(
48
)	Lásd még a 2009/29 irányelv (24) és (25) preambulumbekezdését.
(
49
)	Lásd a fenti 99. és 100. pontot.
(
50
)	Lásd a fenti 58. pontot.