A KÖZSZOLGÁLATI TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE
(második tanács)
2007. július 5.
F‑24/06. sz. ügy
Sabrina Abarca Montiel és társai
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Közszolgálat – Szerződéses alkalmazottak – Besorolás és díjazás – Brüsszeli Infrastruktúra- és Logisztikai Hivatal (OIB) – Gyermekgondozók – Belga jog szerinti korábbi munkavállalók – Az alkalmazandó rendszer megváltoztatása – Egyenlő bánásmód”
Tárgy: Az EK 236. és az EA 152. cikk alapján benyújtott kereset, amelyben S. Abarca Montiel és a Bizottság tizenkilenc másik szerződéses
alkalmazottja a 2005 áprilisában megkötött és 2005. május 1‑jén hatályba lépett szerződéses alkalmazotti szerződésük alapján
a szerződés megkötésére jogosult hatóság által a besorolásuk és díjazásuk megállapításáról hozott határozatok megsemmisítését,
valamint az előbbi határozatokkal szemben általuk benyújtott panaszok elutasításáról szóló, 2005. november 21‑én ugyanezen
hatóság által hozott határozatok megsemmisítését kéri.
Határozat: A Közszolgálati Törvényszék megsemmisíti a Bizottság azon határozatait, amelyekkel az a 2005 áprilisában megkötött szerződéses
alkalmazotti szerződések alapján megállapította a felperesek díjazását. A Közszolgálati Törvényszék a keresetet ezt meghaladó
részében elutasítja. A Bizottság viseli saját költségeit, valamint a felperesek költségeinek a felét. A felperesek viselik
saját költségeik felét.
Összefoglaló
1.      Tisztviselők – Szerződéses alkalmazottak – Besorolás
(Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 80. cikk, (2) bekezdés és 82. cikk, (2) bekezdés)
2.      Tisztviselők – Szerződéses alkalmazottak – Díjazás
(Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, melléklet, 2. cikk, (2) bekezdés)
3.      Tisztviselők – Szerződéses alkalmazottak – Díjazás
(Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, melléklet, 2. cikk, (2) bekezdés)
1.      Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 82. cikkének (2) bekezdése szerint a II. és III. csoportba tartozó
szerződéses alkalmazott felvétele esetén azonosak a szakképzettségre és a szakmai tapasztalatra vonatkozó minimális követelmények:
az érdekeltnek rendelkeznie kell oklevéllel igazolt felsőfokú végzettséggel, vagy oklevéllel igazolt olyan középfokú végzettséggel,
amely lehetővé teszi felsőfokú tanulmányok folytatását, és ez utóbbi esetben legalább hároméves megfelelő szakmai tapasztalattal,
vagy – amennyiben a szolgálat érdekei ezt indokolják – azonos szintű szakképzettséggel vagy szakmai tapasztalattal.
A Bizottság szerződéses alkalmazottainak alkalmazását és foglalkoztatását szabályozó eljárásokra vonatkozó általános végrehajtási
rendelkezések 2. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjához e tekintetben fűzött magyarázatok – különösen a felsőfokú tanulmányok
folytatását lehetővé tevő oklevéllel igazolt középfokú végzettség feltételét illetően – nem kérdőjelezik meg ezt a megállapítást.
Ez utóbbi oklevél tulajdonosa ugyanis, ha rendelkezik három éves megfelelő szakmai tapasztalattal, hozzáférést ad mind a II. csoportba
tartozó, mind a III. csoportba tartozó állásokhoz.
E feltételek mellett az a körülmény, hogy az érintett alkalmazottak felsőfokú tanulmányok folytatását lehetővé tevő oklevéllel
rendelkeznek, önmagában nem indokolhatja a II. helyett a III. csoportba való felvételüket.
A Bizottság ezenkívül elfogadta a brüsszeli Infrastruktúra Hivatal bölcsődékben és óvodákban dolgozó alkalmazottaira vonatkozó
átmeneti intézkedések általános végrehajtási rendelkezéseit annak érdekében, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási
feltételeknek a különböző csoportok feladatait meghatározó 80. cikke (2) bekezdése alapján körülhatárolja a mérlegelési jogkörének
kereteit. Az említett általános végrehajtási rendelkezések 1. cikke (2) bekezdésének b) és c) pontjából egyértelműen kitűnik,
hogy a gyermekgondozóként alkalmazott személyek a II. csoportba tartoznak, kivéve ha ők „a belga jog alapján személyzeti igazgatási
koordinátornak” minősülnek, amely esetben a III. csoportba tartoznak.
Bár az igaz ugyanis, hogy az említett általános végrehajtási rendelkezések 5. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi, hogy
a Bizottság a III. csoportba vegyen fel valamely szerződéses alkalmazottat, ha az gyermekgondozói oklevéllel rendelkezik,
azonban – ahogyan az ezen rendelkezésben az „alkalmazhat” ige használatából is kitűnik – mindössze az intézmény lehetőségéről
van szó. Az 5. cikk (1) bekezdésének az említett általános végrehajtási rendelkezések 1. cikke feltételeire utaló angol változata
és az ilyen utalást nem tartalmazó francia változata közötti eltérés nem teszi kétségessé, hogy az intézmények számára a gyermekgondozói
oklevéllel rendelkező szerződéses alkalmazottak III. csoportba való besorolása fakultatív jellegű.
(lásd a 47–50., 53. és 54. pontot)
2.      Egyértelműen kitűnik az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek melléklete 2. cikkének (2) bekezdéséből, hogy
azon szerződéses alkalmazott felvételét követően, aki az intézményhez korábban a nemzeti jog szerinti munkaszerződéssel kapcsolódott,
ha a díjazása csökken ahhoz képest, amit korábban munkavállalóként kapott, akkor az intézménynek csupán lehetősége van a kiegészítő
díjazás fizetésére. Ráadásul az említett 2. cikk (2) bekezdése a kiegészítő összeg meghatározására széles mérlegelési mozgásteret
hagy az intézménynek, amennyiben ez utóbbinak figyelembe kell vennie az adókra, szociális biztonságra és nyugdíjra vonatkozóan
korábban alkalmazandó szabályozás és a szerződéses alkalmazottakra vonatkozó szabályok közötti különbségeket.
A Bizottság az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek melléklete 2. cikkének (2) bekezdését a brüsszeli Infrastruktúra
Hivatal bölcsődékben és óvodákban dolgozó alkalmazottaira vonatkozó átmeneti intézkedések általános végrehajtási rendelkezései
7. és 8. cikkének, valamint az említett általános végrehajtási rendelkezések I–III. mellékletének elfogadásával hajtotta végre.
Márpedig az utóbbi rendelkezések értelmében a Bizottság kifejezetten kötelezettséget vállalt arra, hogy az e rendelkezésekben
előírt végrehajtási szabályok szerint a szerződéses alkalmazottak bizonyos csoportjai számára kiegészítő összeget fizet. Az
egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikke (2) bekezdésének ez utóbbi végrehajtási szabályai azonban
nem sérthetik a közszolgálati jog magasabb rendű normáit.
(lásd a 92., 93. és 95. pontot)
3.      Azon kérdést illetően, hogy a családi támogatásoknak a nettó díjazás meghatározásába való foglalása – egyrészt a szerződéses
alkalmazottak, másrészt a nemzeti jog szerinti munkavállalók tekintetében – hátrányos lehet‑e azon szerződéses alkalmazottak
számára, akiknek a brüsszeli Infrastruktúra Hivatal bölcsődékben és óvodákban dolgozó alkalmazottaira vonatkozó átmeneti intézkedések
általános végrehajtási rendelkezéseinek 7. és 8. cikkében meghatározott időpontokban, volt eltartott gyermekük, azon szerződéses
alkalmazottakhoz képest, akiknek ugyanezen időpontokban nem volt, először is meg kell állapítani, hogy a szerződéses alkalmazottak
e két kategóriája összehasonlítható helyzetben van az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikke (2) bekezdésének
a szerződéses alkalmazotti jogállásba való átkerüléssel járó esetleges díjazásbeli csökkenés kiegyenlítésére irányuló célja
szempontjából.
Másodszor, a családi támogatásoknak a nettó díjazás meghatározásába való foglalása – egyrészt a szerződéses alkalmazottak,
másrészt a nemzeti jog szerinti munkavállalók tekintetében – közvetlen hatással van a kiegészítő összeg meghatározására, amely
a nettó díjazásoknak, az említett általános végrehajtási rendelkezések I. mellékletének szabályai szerint elvégzett összehasonlításából
ered. Abban az esetben, ha az összehasonlítás első tagjába foglalt közösségi családi támogatások összege magasabb lenne, mint
az összehasonlítás második tagjába foglalt, az alkalmazás helye szerinti tagállam jogszabálya alapján kapott családi támogatások
összege, a szerződéses alkalmazotti jogállásba való átkerülésük időpontjában már egy vagy több eltartott gyermekkel rendelkező
személyeknek fizetendő kiegészítő összeg megfelelően csökkenne.
Ebből következik, hogy a családi támogatásoknak a díjazások meghatározásába való foglalása a díjazás szempontjából eltérő
bánásmódot okozhat – aszerint, hogy az általános végrehajtási rendelkezések 7. és 8. cikkében előírt időpontokban az érintett
szerződéses alkalmazottnak volt‑e eltartott gyermeke –, mégpedig azon alkalmazottak rovására, akiknek ezekben az időpontokban
egy vagy több eltartott gyermekük volt. Mindazonáltal e tekintetben az a tény, hogy a családi támogatások a díjazás olyan
összetevőjének minősülnek, amelyet a Közösségek köteles megfizetni a tisztviselőinek vagy alkalmazottainak, nem teheti indokolttá
a szerződéses alkalmazottak közötti eltérő bánásmódot, amennyiben kizárólag a nemzeti jogi rendszerből a közösségi jogi rendszerbe
való áttéréssel járó díjazásbeli csökkenés kiegyenlítésére szánt kiegészítő összeg nyújtásáról van szó.
Ebből következően a brüsszeli Infrastruktúra Hivatal bölcsődékben és óvodákban dolgozó alkalmazottaira vonatkozó átmeneti
intézkedések általános végrehajtási rendelkezései I. mellékletének A. és B. pontja, amelyre ugyanezen általános végrehajtási
rendelkezések 7. cikke utal, mivel objektív módon nem igazolható sérti az egyenlő bánásmód elvét.
(lásd a 96–101. pontot)