62003CC0385_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. A Bundesfinanzhof (Németország) 2003. július 30‑i végzésével az export-visszatérítések területét érintő bírságolási rendszerre vonatkozó kérdést terjesztett a Bíróság elé előzetes döntéshozatal iránt. A kérdést előterjesztő bíróság a 3665/87/EGK rendelet(2) 11. cikke (1) bekezdése első és második albekezdésének értelmezését kéri.
2. A Bíróság a C‑210/00. sz. ügyben 2002. július 11‑én hozott ítéletében(3) már érintette ezt a bírságolási rendszert, és elismerte a 3665/87/EGK rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdése a) pontjának érvényességét, „amennyiben az arra az exportőrre ír elő bírságot, aki vétlenül igényelt a neki járó export-visszatérítésnél magasabb összegű visszatérítést”.
3. A Bíróság itt abból indult ki, hogy az illető bírságolási rendszernek nincs büntető jellege, úgyhogy arra nem alkalmazható a nulla poena sine culpa
elve. Ebben az összefüggésben hangsúlyozta a Bíróság, hogy „az a körülmény még nem hagyja jogvédelem nélkül az egyes jogalanyt, hogy a nulla poena sine culpa
elve nem alkalmazható olyan bírságok esetén, mint az alapügyben vitatott bírságok”. Saját ítéletére hivatkozott, miszerint „még ha annak nincs is büntetőjogi jellege, a bírságot csak akkor lehet kiszabni, ha annak jogalapja világos és egyértelmű”(4) .
4. Jelen esetben, jóllehet alapvetően nem az érintett bírságolási rendszer érvényességéről van szó, hanem annak értelmezéséről, és noha az figyelembe veszi az igényelt export-visszatérítés és a tényleges kivitelre vonatkozó visszatérítés közötti különbséget, mindezt anélkül teszi, hogy egyidejűleg pontosan meghatározná, hogy mely okmányból veendők figyelembe az igényelt export-visszatérítésre vonatkozó információk. Amennyiben beigazolódik, hogy a bírságolási rendszer nem egyértelmű, mint ahogyan azt a kérdést előterjesztő bíróság feltételezi, esetleg felmerül a Käserei Champignon I ügyben hozott ítélet(5) hivatkozott megállapításának relevanciájára vonatkozó kérdés is.
II – Jogi háttér
A – A közösségi jog
5. A 3665/87 rendelet 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1) »A kivitel napja« az a nap, amelyen a vámhatóságok elfogadják a visszatérítés igénylését feltüntető kiviteli nyilatkozatot.
(2) A kiviteli nyilatkozat elfogadásának napja határozza meg:
a) az alkalmazandó visszatérítési rátát, amennyiben a visszatérítést előzetesen nem rögzítették;
b) a visszatérítési ráta esetleges módosítását, amennyiben ezt előzetesen így rögzítették.
(3) Bármely más cselekményt, amely jogilag azonos hatású a kiviteli nyilatkozat elfogadásával, azzal egyenértékűnek kell tekinteni.
(4) A kivitel napja az irányadó a kivitt termék mennyisége, természete és jellemzői megállapítása során.
(5) A visszatérítési jogosultság megszerzése céljából a kivitelkor felhasznált okmánynak tartalmaznia kell a visszatérítés kiszámításához szükséges minden adatot, különösen:
a) a termékek leírását a visszatérítési nómenklatúra szerint;
b) a termékek nettó tömegét, vagy adott esetben, a visszatérítés kiszámításához használandó mértékegységben kifejezett mennyiséget;
c) amennyiben a visszatérítés kiszámításához szükséges, az érintett termékek összetételét vagy az erre való utalást.
Ha a jelen bekezdésben említett okmány a kiviteli nyilatkozat, akkor ennek is tartalmaznia kell ezeket az adatokat, valamint a »visszatérítési kód« megjegyzést.
(6) Az elfogadás, illetve e cselekmény időpontjában a termékek vámfelügyelet alá kerülnek, amíg el nem hagyják a Közösség vámterületét.” [nem hivatalos fordítás]
6. A 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése többek között a következőképpen szól:
„(1) Amennyiben megállapítják, hogy egy export-visszatérítés kifizetése céljából egy exportőr a jogosultat meghaladó visszatérítést igényelt, a szóban forgó export után járó visszatérítés a tényleges exportált termékekre járó összeg lesz, amelyet csökkenteni kell a következőkkel:
a) az igényelt visszatérítés és a tényleges exportra vonatkozó visszatérítés közötti különbség fele;
b) az igényelt visszatérítés és az abban az esetben járó visszatérítés közötti különbség kétszerese, amikor az exportőr szándékosan ad meg hamis információt.
Az igényelt visszatérítést a 3. cikk vagy 25. cikk (2) bekezdése szerint megadott információból kiszámított összegnek tekintik. Amennyiben a visszatérítés a rendeltetési hely szerint változik, az igényelt visszatérítés differenciált részét a 47. cikk szerint megadott információból számítják ki.
Az a) pontban megállapított bírság nem alkalmazható:
– vis maior
eseteiben,
– az exportőr ellenőrzésén kívül eső, és a kiviteli nyilatkozatnak vagy a fizetési nyilatkozatnak az illetékes hatóságok által történő elfogadása után bekövetkező körülmények által jellemzett egyes kivételes esetekben, és azzal a feltétellel, hogy az exportőr – közvetlenül azután, hogy e körülmények tudomására jutottak, de a 47. cikk (2) bekezdésében előírt határidőn belül – értesíti ezekről az illetékes hatóságokat, kivéve ha az illetékes hatóságok már megállapították, hogy a kért visszatérítés helytelen volt,
[…]
Amennyiben az illetékes hatóságok azt állapítják meg, hogy az igényelt visszatérítés helytelen, és hogy az export nem valósult meg, és következésképpen a visszatérítés nem csökkenthető, az exportőr az a) vagy b) pontja szerinti bírságot fizeti, amely akkor lenne alkalmazható, ha az export megvalósult volna. Amennyiben a visszafizetési ráta a rendeltetési hely szerint változik, a legkisebb pozitív rátát vagy, amennyiben az magasabb, a 22. cikk (2) bekezdése vagy 25. cikk (4) bekezdése szerint a rendeltetési helyre vonatkozó jelzésekből származó rátát kell használni az igényelt visszatérítés és az alkalmazott visszatérítés kiszámítására, kivéve azt az esetet, amelyikben egy kötelező rendeltetési helyet írnak elő.” [nem hivatalos fordítás]
7. A 3665/87 rendelet 25. cikkének (1) és (2) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1) Amikor az exportőr közli szándékát, hogy termékeket exportál feldolgozás vagy tárolás után, és visszatérítést igényel az 565/80/EGK rendelet 4. és 5. cikke szerint, az adott rendelkezések szerinti jogosultság feltétele egy nyilatkozat benyújtása a vámhatóságoknak, a továbbiakban: a »fizetési nyilatkozat«.
A tagállamok más címmel nevezhetik meg a fizetési nyilatkozatot.
(2) A fizetési nyilatkozatok tartalmazzák az összes adatot, amely szükséges az exportálandó termékek után járó visszatérítés és az érvényes pénzügyi kompenzációs összeg megállapításához, különösen:
a) a termékek vagy áruk leírása az export-visszatérítési és a pénzügyi kompenzációs összegre vonatkozó Nómenklatúra szerint;
b) a termékek vagy áruk nettó mennyisége, vagy ahol alkalmazható, a visszatérítés vagy a pénzügyi kompenzációs összeg kiszámításakor alkalmazandó mértékegységben kifejezett mennyiség;
c) a termékek vagy áruk összetétele vagy arra történő hivatkozás, amennyiben ez szükséges a visszatérítés vagy a pénzügyi kompenzációs összeg kiszámításához. […]” [nem hivatalos fordítás].
8. A 3665/87 rendelet 29. cikkének (2) bekezdése a következőket írja elő:
„A visszatérítési kérelmeket írásban kell elkészíteni. A tagállamok ebből a célból különleges formanyomtatványról intézkedhetnek.”[nem hivatalos fordítás]
9. A 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdése többek között a következőképpen szól:
„(1) Visszatérítések kifizetése kizárólag az exportőr konkrét kérelmére és annak a tagállamnak a részéről történik, amelyik területén a kiviteli nyilatkozatot elfogadták.
A visszatérítés iránti kérelmeket:
a) írásban nyújtják be, mely célból a tagállamok külön formanyomtatványt állapíthatnak meg; […]” [nem hivatalos fordítás]
10. A 2945/94 rendelet első, harmadik és ötödik preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„[M]ivel a közösségi szabályok kizárólag objektív szempontok alapján rendelkeznek az export-visszatérítés megadásáról, különösen az exportált termék mennyiségére, természetére és jellemzőire, valamint földrajzi rendeltetési helyére tekintettel; mivel a tapasztalat azt mutatja, hogy megerősített intézkedéseket kell hozni a Közösség költségvetése szempontjából káros szabálytalanságok és különösen a csalások kiküszöbölésére; mivel e célból intézkedni kell a túlfizetett összegek behajtásáról, és szankciókra vonatkozóan, ösztönözve az exportőröket a közösségi szabályok betartására;
[…]
mivel az exportőr által nyújtott téves tájékoztatás, ha a tévedést nem fedezik fel, alaptalan kifizetéshez vezethet, mivel a tévedés felfedezése esetén teljesen indokolt az exportőrt azzal az összeggel arányos összegű bírsággal sújtani, amelyet akkor kapott volna, ha a tévedést nem fedezik fel. Szándékosság miatt szigorúbb szankciókat kell alkalmazni;
[…]
mivel az eddig gyűjtött tapasztalatok, az ebben a körben megállapított szabálytalanságok és különösen a csalások azt mutatják, hogy az ilyen intézkedések szükségesek, arányosak, és kellő visszatartó erejűek lesznek, és hogy egységesen alkalmazottnak kell lenniük valamennyi tagállamban;” [nem hivatalos fordítás]
B – A nemzeti jog
11. A 1996. május 24‑i Ausfuhrerstattungsverordnung(6) (export-visszatérítésről szóló német rendelet, a továbbiakban: Ausfuhrerstattungsverordnung) szintén tartalmaz rendelkezéseket az export-visszatérítések kifizetése iránti kérelemről.
12. Az export-visszatérítésről szóló rendelet 15. §‑a a következőképpen szól:
„15. § – A kérelmező és a kérelem
Az előírt minta szerinti visszatérítés iránti kérelmet csak az nyújthatja be,
1. akit a 3. és 5. § esetén a visszatérítésre irányuló kiviteli nyilatkozat 2. rovatában megneveztek vagy
2. aki a 8. § első bekezdése vagy a 11. § második bekezdésének első vagy második mondata alapján a kiviteli nyilatkozatot benyújtotta.”
III – A tényállás és az alapeljárás
13. 1996. július 29‑én az alapeljárás felperese, a Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG (a továbbiakban: Käserei Champignon) egy főként olvasztott sajtból álló, a közös piacszervezés visszatérítései céljából használt nómenklatúra különböző kódjai alá tartozó szállítmány kiviteli vámkezelését kérelmezte, ahol olyan árucikkeket is feltüntetett, amelyekre nem járt visszatérítés.
14. 1996. augusztus 12‑én a Käserei Champignon kérte a Hauptzollamt Hamburg-Jonastól (a továbbiakban: a Hauptzollamt) az export-visszatérítés előzetes kifizetését. E fizetési kérelem visszatérítés alá nem eső árucikkekre vonatkozó rovatait kihúzták, a kihúzást a „ gestrichen ” (törölt) megjegyzéssel és szignóval látták el. A fizetési kérelméhez csatolt levélben a Käserei Champignon arról tájékoztatja a Hauptzollamtot, hogy e rovatok tekintetében nem igényel visszatérítést.
15. A Hauptzollamt a ki nem húzott rovatok tekintetében kifizette a Käserei Champignon részére a visszatérítés összegét a kérelemnek megfelelően, de 1997. március 26‑i határozatával bírságot szabott ki a 3665/87/EGK rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése alapján.
16. A Käserei Champignon e bírságot kiszabó határozat ellen fellebbezett, amelyet az 1999. május 25‑i határozattal utasítottak el. A bírósági felülvizsgálat iránti kérelmének azonban a Finanzgericht helyt adott. A Finanzgericht úgy ítélte meg, hogy a társaság a formanyomtatvány 4. és 5. rovata tekintetében nem kért visszatérítést, mivel a kiviteli nyilatkozat benyújtása nem tekinthető ilyen kérelemnek. Ezen ítélet ellen irányul a Hauptzollamtnak a Bundesfinanzhofhoz, a kérdést előterjesztő bírósághoz benyújtott felülvizsgálati kérelme.
17. A Bundesfinanzhof úgy ítéli meg, hogy az alapügyben a bírság jogszerűségéről hozandó határozat attól függ, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének bírságolásról szóló szabálya szerinti fizetési kérelmet a 3665/87 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése szerinti kiviteli nyilatkozat benyújtása vagy pedig a 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdésében előírt írásos kérelem testesíti‑e meg. Amennyiben ugyanis valamely külön írásos kérelem a bírságolásról szóló szabály alkalmazásának a feltétele, akkor jelen esetben jogellenesen szabták ki a bírságot.
18. A Hauptzollamt úgy érvel a Bundesfinanzhof előtt, hogy a bírságolásról szóló rendelkezést annak visszatartó erejétől fosztaná meg a Käserei Champignon és a Finanzgericht által képviselt álláspont, miszerint csak abban az esetben lehet kiszabni a bírságot, ha az exportőr a nemzeti jogalkotó által a közösségi felhatalmazás alapján a kiviteli nyilatkozathoz járulékosan előírt fizetési kérelmet nyújtott be. Továbbá ez az álláspont eltér a vonatkozó jogszabályok Bíróság által adott kötelező értelmezésétől.
19. A Hauptzollamt véleménye szerint a bírságolási rendszer megelőző céljából – ami különösen a 2945/94 rendelet harmadik és ötödik preambulumbekezdésében jut kifejezésre, amellyel a 3665/87 rendelet 11. cikkének bírságolási rendszerét bevezették – következik, hogy már a kiviteli nyilatkozatban megadott téves információk kiváltják a bírságolásról szóló rendelkezés alkalmazását.
20. Végül úgy érvel a Hauptzollamt, hogy a Közösségen belül nem létezhet eltérő szabályozás arra az időpontra vonatkozóan, amikor is a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének bírságolásról szóló szabálya alkalmazandó, aszerint, hogy vajon valamely tagállam a nemzeti végrehajtási rendelkezések szerint a kiviteli nyilatkozatot vagy csak a – 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) és (2) bekezdésében adott felhatalmazásnak megfelelő – későbbi kérelmet tekinti fizetési kérelemnek.
21. A Bundesfinanzhof úgy ítéli meg, hogy a Hauptzollamt érvelése, miszerint a kiviteli nyilatkozat már tartalmazza a 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti igénylést, mivel abban az exportőrnek nyilatkoznia kell arról, hogy igényel‑e visszatérítést a bejelentett árucikkekre, ellentétes a 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdése második albekezdésének szövegével. E jogi rendelkezés alapján, amely a tagállamokat kifejezetten felhatalmazza arra, hogy a visszatérítés iránti írásos kérelmek benyújtására a tagállamok külön formanyomtatványt állapítsanak meg a 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdése második albekezdése szerint, világos különbség tehető a kiviteli nyilatkozat és a fizetési kérelem között.
22. A Bundesfinanzhof véleménye szerint mindenesetre a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése második albekezdésének rendelkezésében található a Hauptzollamt álláspontját erősítő fontosabb érv. Ez a jogi rendelkezés az „igényelt visszatérítés” fogalmát olyan összegként határozza meg, amelyet a kiviteli nyilatkozatban megadott információk alapján kell kiszámítani. A kiviteli nyilatkozat mellett nem szerepel külön a fizetési kérelem ebben a rendelkezésben.
23. A Bundesfinanzhof a Käserei Champignon álláspontjáról, miszerint csak abban az esetben lehet kiszabni a bírságot, ha az exportőr a nemzeti jog szerint a kiviteli nyilatkozat mellett járulékosan előírt fizetési kérelmet is benyújtotta, megállapítja, hogy ezt a véleményt a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdésével és a 47. cikkének (1) bekezdésével lehet megindokolni.
24. Továbbá a Bundesfinanzhof véleménye szerint a Käserei Champignon jogi álláspontja mellett szól, hogy nem lenne arányos vele szemben az, ha őt bírsággal sújtanák, miközben kifejezetten nem nyújtott be export-támogatásra vonatkozó fizetési kérelmet a törölt rovatok tekintetében, és e rovatok tekintetében nem is kapott visszatérítést.
25. Mivel a Bundesfinanzhof előtt kétely merült fel a 2945/94/EK rendelettel módosított 3665/87/EGK rendelet 11. cikke (1) bekezdése első és második albekezdésének értelmezése tekintetében, úgy határozott, hogy kérdést terjeszt a Bíróság elé.
IV – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
26. A Bundesfinanzhof az eljárást felfüggesztette, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a 2945/94/EK rendelettel módosított 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első és második albekezdését – tekintettel az arányosság elvére is –, hogy a kiviteli nyilatkozatban szereplő egyes árucikkekre vonatkozó olyan téves információk, amelyek az exportőrnek járó visszatérítésnél nagyobb visszatérítéshez vezethetnek, önmagukban kiváltják az export-visszatérítés összegének az ott meghatározott összegű bírsággal történő csökkentését, noha a belső jog szerint benyújtandó külön fizetési kérelemmel összefüggésben az exportőr kifejezetten kijelentette, hogy nem igényel export-visszatérítést a nyilatkozat érintett árucikkei tekintetében?”
V – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
27. A kérdést előterjesztő bíróság által ismertetett körülmények között alapvetően az a kérdéses, hogy vajon a kiviteli nyilatkozatból és/vagy az esetleg szükséges fizetési kérelemből kell‑e figyelembe venni azokat az információkat, amelyekből kiderül, hogy export-támogatást igényeltek. Ezt a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének értelmezése útján kell megállapítani az arányosság általános elvének megfelelő figyelembevétele mellett.
A – A 3665/87/EGK rendelet 11. cikke (1) bekezdésének szövegéről
1. Az eljárásban résztvevő felek előterjesztései
28. A Käserei különbséget tesz a kiviteli nyilatkozat és a fizetési kérelem között, és először is a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első és második albekezdésének, valamint 47. cikke (1) bekezdése második albekezdésének szövegével érvel. A 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése alapján attól függ a bírság kiszabása, hogy vajon „export-visszatérítés kifizetése céljából egy exportőr a jogosultat meghaladó visszatérítést igényelt ”‑e (kiemelés tőlünk). Eszerint kizárólag a visszatérítés iránti kérelem
a meghatározó. Ezekre vonatkozóan hatalmazza fel a 3665/87 rendelet 47. cikke (1) bekezdésének második albekezdése a tagállamokat arra, hogy külön formanyomtatványt állapítsanak meg. A Németországi Szövetségi Köztársaság a nemzeti Ausfuhrerstattungsverordnung 15. §‑ában élt a felhatalmazással, és a visszatérítés iránti kérelem céljára előírt egy bizonyos formanyomtatványt, amely különbséget tesz a kiviteli nyilatkozat és az export-visszatérítés fizetése iránti kérelem között. A német jog szerint a nemzeti jogban előírt fizetési kérelem testesíti meg a meghatározó visszatérítés iránti kérelmet. Ezt az érvelést ismerte el a Bundesfinanzhof is.
29. A Käserei Champignon előadja továbbá, hogy nem következik a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése második albekezdéséből az sem, hogy a visszatérítés iránti kérelem a kiviteli nyilatkozattal lenne azonos. Mivel a második albekezdés nem határozza meg az „igényelt visszatérítés” fogalmát, hanem az abban foglalt egyéb jogi rendelkezésekre való utalással csupán az igényelt visszatérítés összegének számítási alapját adja meg.
30. Ellenben a Bizottság
azon az állásponton van, hogy egyáltalán nem létezik „fizetési kérelem” a 3665/87 rendelet 11. cikke értelmében. A 11. cikk (1) bekezdésének második albekezdése meghatározza az „igényelt visszatérítés” fogalmát, amely éppen a 11. cikk (1) bekezdése első albekezdésének b) pontja szerint „járó visszatérítéstől” különbözik. Az e meghatározásban rejlő utalásból következik, hogy a 3665/87 rendelet 3. cikke alapján igényelt visszatérítésre a kiviteli nyilatkozatban megadott információk és a 3665/87 rendelet 25. cikkének (2) bekezdése szerinti fizetési nyilatkozatban
megadott információk a meghatározóak, amelyeket nem szabad összetéveszteni a 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdése szerinti fizetési kérelemmel . A Bundesfinanzhof ezen a ponton egyetért a Bizottsággal, és ezt az érvelést erősebbnek tartja, mint a Käserei Champignon szó szerinti értelmezését.
31. Továbbá arra hivatkozik a Bizottság, hogy noha a 3665/87 rendelet 11. cikke bírságolásról szóló rendelkezésének német szövegváltozata a „Zahlungsantrag” (fizetési kérelem) fogalmat használja, azonban a „Zahlungserklärung” (fizetési nyilatkozat) fogalma lenne a megfelelő. Más szövegváltozatokból kiderül, hogy a 25. cikk (2) bekezdésében foglalt fizetési nyilatkozat megegyezik a 3665/87 rendelet 11. cikkében foglalt fizetési nyilatkozattal, mivel mindkét rendelkezésben ugyanazt a fogalmat használják, úgy mint déclaration de paiement, payment declaration, declaracao de pagamiento .
2. Álláspont
32. A 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése arra az esetre rendel el bírságot, ha „egy exportőr a jogosultat meghaladó visszatérítést igényelt”. Továbbá e rendelkezés második albekezdésének első mondata határozza meg, hogy mit is kell igényelt visszatérítés alatt érteni, miszerint „az igényelt visszatérítést a 3. cikk vagy 25. cikk (2) bekezdése szerint megadott információból kiszámított összegnek tekintik”. A második albekezdés második mondata az igényelt visszatérítés kiszámítása tekintetében továbbutal a 47. cikkre, amennyiben a visszatérítési ráta összege az e cikkben megadott információhoz igazodik. Ebből a megfogalmazásból kétség kívül nem állapítható meg az, hogy vajon a második albekezdésben az igényelt visszatérítés fogalmának jogi meghatározásáról van‑e szó az első albekezdés értelmében, vagy csupán számítási alapról, mint ahogyan ezt a Käserei Champignon állítja.
33. A Bizottság véleményéhez csatlakozva mindenesetre megállapítható, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) és (2) bekezdése csak a visszatérítés fogalmát használja, miszerint az első albekezdés szerint az igényelt és a tényleges exportra vonatkozó [járó] visszatérítés között kell különbséget tenni. A 11. cikk (1) bekezdésének első és második albekezdése így nem tartalmazza a „fizetési kérelmet”.
34. Következésképpen a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése bírságolásról szóló rendelkezésének megfogalmazása döntően az igényelt visszatérítésről szól, míg a második albekezdés mindenesetre annak kiszámítására vonatkozó utalásokat tartalmaz. Ennyiben a 3. cikk szerinti kiviteli nyilatkozatban vagy a 3665/87 rendelet 25. cikke (2) bekezdése szerinti fizetési nyilatkozatban megadott információk a meghatározóak; A 3665/87 rendelet 47. cikke szerinti fizetési kérelemben szereplő információkat csak különleges esetekben(7) kell figyelembe venni. A 3665/87 rendelet 29. cikke (2) bekezdésének rendelkezéséből ezen túlmenően az is megállapítható, hogy a „fizetési nyilatkozat“ és „fizetési kérelem“ fogalmak, mint ahogyan a Bizottság joggal hangsúlyozza, nem fedik egymást, hanem azokat egymástól meg kell különböztetni: a 29. cikk (2) bekezdése a 3665/87 rendelet 25. cikkének (2) bekezdése szerinti fizetési nyilatkozatra, míg a 47. cikk a fizetési kérelemre vonatkozik.
35. Ebből mindenesetre világos, hogy az igényelt visszatérítés megállapítása a 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése értelmében nem függhet elsődlegesen ugyanezen rendelet 47. cikke szerinti fizetési kérelemtől.
36. A „fizetési kérelem” fogalmának használata a 11. cikk (1) bekezdése harmadik albekezdésének második francia bekezdésében nem alkalmas arra, hogy e megállapítást megcáfolja. Más, úgymint a francia, angol, olasz, spanyol és portugál nyelvi változatokban ugyanezen a helyen a fizetési nyilatkozat szerepel, amely a 25. cikk (2) bekezdésében foglalt fogalommal egyezik meg, amelyre már a 11. cikk (1) bekezdésének második albekezdése is hivatkozik. Az, hogy a német változat nem használja a fizetési nyilatkozatnak a 25. cikk (2) bekezdése szerinti fogalmát, a többnyelvű hiteles szövegváltozatok problémájának példája. Mivel a közösségi jogszabályokat több nyelven szövegezték meg, és a különböző nyelvi változatok egyaránt hitelesek; egy közösségi jogi rendelkezés értelmezése maga után vonja a különböző nyelvi változatok összehasonlítását(8) . Az egységes alkalmazás és egységes értelmezés követelménye érdekében a rendelkezés nem vizsgálható elszigetelten valamelyik nyelvi változatában, hanem azt az összes nyelvi változatot figyelembe véve kell értelmezni(9) .
37. Annak érdekében, hogy a fizetési kérelem meghatározó jellegét megindokolja a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése szerint igényelt visszatérítés megállapítása céljából, a Käserei Champignon továbbá alaptalanul hivatkozik a nemzeti formanyomtatványra, amelynek megállapítására egyébként a Németországi Szövetségi Köztársaságot a 3665/87 rendelet 47. cikke (1) bekezdésének második albekezdése hatalmazza fel. A közösségi jog rendelkezését azonban nem lehet olyan nemzeti különszabályozás alapján értelmezni, amelyet a tagállam számára maga a közösségi jog tett lehetővé.
38. Az a körülmény, hogy az igényelt visszatérítést a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében elsősorban nem a fizetési kérelem útján kell megállapítani, mindenesetre nem enged egyértelmű következtetést arra vonatkozóan, hogy mely okmányokat kell e célból figyelembe venni. Ebben az összefüggésben annak van jelentősége, hogy a 3. cikk (5) bekezdése olyan okmányról szól, amelyet „a visszatérítési jogosultság megszerzése céljából a kivitelkor” használnak fel, és amely világossá teszi, hogy itt a kiviteli nyilatkozatról lehet szó(10), de nem szükségképpen.
39. A 3665/87 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének szövege tekintetében ismét eltérés állapítható meg az egyes nyelvi változatok között. E rendelkezés szerint a kivitel napja „az a nap, amelyen a vámhatóságok elfogadják a visszatérítés igénylését feltüntető kiviteli nyilatkozatot”. E meghatározás német – vagy holland – változata inkább arra utal, hogy a visszatérítést – legalábbis alapvetően – már a kiviteli nyilatkozatban igénylik, míg a francia(11), angol, olasz, spanyol és portugál változatban használt jövő idő inkább arra utal, hogy a kiviteli nyilatkozat nem szükségszerűen tartalmaz ilyen igénylést.
40. Mindezekből következik, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése bírságolásról szóló rendelkezésének szövege szerint nem a 47. cikk (1) bekezdése szerinti fizetési kérelmet veszi figyelembe, amikor az „igényelt visszatérítés” fogalmát használja. Ez különösen a második albekezdés első mondatának – a 3. cikk szerinti kiviteli nyilatkozatban és a 3665/87 rendelet 25. cikke (2) bekezdése szerinti fizetési nyilatkozatban megadott információkra való – utalásából következik, noha e helyen még nem világos, mennyiben ismétlik meg a 47. cikk (1) bekezdése szerinti fizetési kérelemben megadott információk a kiviteli nyilatkozatban, illetve a fizetési nyilatkozatban megadott információkat, ha a tagállam él a 47. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében előírt lehetőséggel. A 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének megfogalmazásából mindenesetre nem lehet egyértelműen megállapítani, hogy mely okmányból származnak az igényelt visszatérítésre vonatkozó információk.
B – Rendszertani értelmezés
1. Az eljárásban résztvevő felek érvei
41. A Käserei Champignon
előadja, hogy magának a 3665/87 rendelet 47. cikke (1) bekezdése első albekezdésének léte is a kiviteli nyilatkozat és a visszatérítés iránti kérelem – megítélése szerinti – megkülönböztetése mellett szól. Ez a rendelkezés ugyanis, amely nyelvtanilag különbséget tesz kiviteli nyilatkozat és a fizetési kérelem között, felesleges lenne, ha már maga a kiviteli nyilatkozat valósítaná meg a visszatérítés iránti kérelmet.
42. A Käserei Champignon úgy véli, hogy álláspontját a 800/1999/EK rendelet is igazolja(12) . E rendelet 49. cikke (1) bekezdésének első albekezdése meghatározza, hogy a visszatérítés csak konkrét kérelemre történik. A 800/1999/EK rendelet első preambulumbekezdése kimondja, hogy e rendelet útján a 3665/87/EGK bizottsági rendeletet az érthetőség érdekében át kell dolgozni.
43. Végül a Käserei Champignon véleménye szerint a 11. cikk (1) bekezdésének ötödik albekezdéséből sem lehet annak indokát levezetni, hogy már a kiviteli nyilatkozatban megadott téves információk alapján bírságot kelljen kiszabni.
44. A Hauptzollamttal ellentétben a Käserei Champignon jelen esetben nem tartja alkalmasnak az értelmezés szempontjából a Bíróság 55/74. sz. ügyben 1975. január 22‑én hozott ítéletét(13) . Az azon eljárás tárgyát képező rendeletben ugyanis a 3665/87 47. cikkének (1) bekezdésével ellentétben nem volt semmilyen követelmény a kérelemre vonatkozóan.
45. A Bizottság
véleménye alátámasztására szintén rendszertani értelmezésen alapuló érveket hoz fel. Már a 3665/87 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése és 47. cikkének (1) bekezdése közötti viszonyból is következik, hogy a kiviteli nyilatkozatban megadott téves információk is kiválthatják a bírság kiszabását. A 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdése a rendelet 4. címének egyik rendelkezése, amely a visszatérítések folyósítási eljárását szabályozza, úgyhogy az abban megnevezett konkrét fizetési kérelem csak a tényleges kifizetés adminisztratív intézkedésének minősíthető.
46. A Bizottság arra is hivatkozik, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének harmadik és ötödik albekezdése is mutatja, hogy a fizetési kérelem nem feltétele a bírság alkalmazásának. A bírság önkéntes bejelentés alapján történő mellőzésének a harmadik albekezdés szerint ugyanis egyébként nem lenne értelme.
2. Álláspont
47. Mint ahogyan fent már megállapítottuk, a 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdésére vonatkozóan csak az igényelt visszatérítés a meghatározó. A 3665/87 rendelet 47. cikke (1) bekezdésének első albekezdése, amely fogalmilag különbséget tesz kiviteli nyilatkozat és fizetési kérelem között, nem teljesítheti a 11. cikk (1) bekezdése szerinti bírság feltételeit már csak azért sem, mivel a 11. cikk (1) bekezdése nem e fogalmak valamelyikét, hanem az igényelt visszatérítést veszi figyelembe.
48. Ezenfelül figyelembe kell venni azt is, hogy a 11. cikk bírságolásról szóló rendelkezése a 3665/87 rendelet 1. fejezetének(14) 2. címében(15) taláható, míg a 47. cikk annak 4. címében(16) . A 11. cikk szabályozza az igénylési feltételeket, ezáltal anyagi jogi természetű, és ebben az összefüggésben a 3. és a 25. cikkre utal, amely ugyanúgy a 2. cím részét képezi. A 47. cikk ellenben a 4. cím részeként eljárásjogi rendelkezés, és a fizetési kérelmet a fizetési folyamat adminisztratív intézkedéseként szabályozza.
49. A 3665/87 rendelet 47. cikke (1) bekezdésének jogi minősítése alkalmazható a 3665/87 rendeletet átdolgozó 800/1999 rendelet csaknem szó szerint megegyező 49. cikkének (1) bekezdésére is. A 800/1999 rendelet (1) preambulumbekezdése, amely kimondja, hogy a többször módosított 3665/87 rendeletet csupán „az érthetőség érdekében” kell átdolgozni, szintén az egységes értelmezés mellett szól. Így az átdolgozás nem a Käserei Champignon azon álláspontját támasztja alá, miszerint a 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdésében foglalt, a kiviteli nyilatkozat és a fizetési kérelem közötti különbségtétel alapján a fizetési kérelem tekintendő – az általa így nevezett – visszatérítés iránti kérelemnek.
50. A 3665/87 rendelet 3., 11. és 25. cikkének anyagi jogi és e rendelet 47. cikkének eljárásjogi rendelkezéseinek összehasonlításából csupán az következik, hogy alapvetően meg kell különböztetni az igénylési eljárást(17) a fizetési eljárástól, amelyből közvetlenül nem vezethető le az, hogy mely okmányból adódik az igényelt visszatérítés.
51. A 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének harmadik és ötödik albekezdései azonban amellett szólhatnak, hogy a kiviteli nyilatkozatban megadott téves információk a 11. cikk (1) bekezdése szerinti bírságot vonhatják maguk után.
52. A 11. cikk (1) bekezdése harmadik albekezdésének második francia bekezdése a bírság alkalmazása alóli kivételként szabályozza az önkéntes bejelentés esetét. Ez a kivétel mindenesetre csak akkor nyer alkalmazást, ha maguk a hatóságok még nem állapították meg, hogy az igényelt összeg téves volt. Mivel a hatóság fizikai ellenőrzésére a kiviteli nyilatkozat utáni és a fizetési kérelem előtti időszakban kerül sor, nem lenne értelme ennek a rendelkezésnek, ha a bírság alkalmazásához a későbbi fizetési kérelmet vennék figyelembe. A Bíróság azon döntése alkalmazható az önkéntes bejelentés esetére is(18), amikor a kiviteli nyilatkozatban szereplő adatok kijavítása nem fogadható el, ha az azt követően történik, hogy a vámhatóság az exportőrrel közölte, hogy a termékeket meg kívánja szemlélni, vagy azt követően, miután saját maga megállapította, hogy az illető információk tévesek(19) .
53. A 11. cikk (1) bekezdése ötödik albekezdésének első mondata sem tekinti a fizetési kérelmet a 11. cikk (1) bekezdésének első albekezdése szerinti bírság alkalmazási feltételének. Ez a rendelkezés ugyanis arra az esetre is elrendeli a bírságot, amikor nem történik meg a kivitel, és az igényelt visszatérítés valótlan. Ebből az ellenkezőre való következtetés elve szerint az következik, hogy a fizetési kérelem egyáltalán nem képezheti a bírság alkalmazási feltételét, mivel ilyen esetben nem is nyújtanak be fizetési kérelmet.
54. Kevésbé tűnik hasznosnak az 55/74. sz. ügyben hozott ítélet(20) . Ebben az ítéletében a Bíróság úgy határozott, hogy a 2315/69 rendelet(21) 1. cikke szerinti és a 1041/67 rendeletnek(22) a 2586/69 rendelet(23) 1. cikkével módosított 5. cikke szerinti ellenőrző példány benyújtása a visszatérítés folyósítására illetékes nemzeti hatóságnál visszatérítési kérelemnek minősülhet. Mindenesetre a 1041/67 rendelet nem tartalmaz sem a 3665/87 rendelet 47. cikke (1) bekezdésének első mondatával összehasonlítható követelményt a fizetési kérelem tekintetében, sem a 47. cikk (1) bekezdésének második mondatában foglalthoz hasonló felhatalmazást a tagállamok számára arra vonatkozóan, hogy külön formanyomtatványt állapítsanak meg. Ez az ítélet ezért nem alkalmazható.
55. Összefoglalva megállapítható, hogy rendszertani tekintetben is különbséget kell tenni a visszatérítés igénylésére vonatkozó eljárás és a visszatérítés fizetésére vonatkozó eljárás között, úgyhogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében az igényelt visszatérítés nem kizárólag az e rendelet 47. cikkének (1) bekezdése szerinti fizetési kérelem alapján állapíható meg.
C – Teleologikus értelmezés
1. Az eljárásban résztvevő felek érvei
56. A Käserei Champignon, amely az eljárásban a C‑210/00. sz. ügyben azt az álláspontot képviselte, hogy a 11. cikk (1) bekezdésében szabályozott bírság büntetőjogi jellegű, most arra hivatkozik, hogy ez a bírság, mint ahogyan azt a Bíróság az érintett ítéletben(24) megállapította, elvileg negatív előjelű visszatérítési összeg, és nincs büntetőjogi jellege. A Käserei Champignon még azzal is érvel, hogy ez a rendelkezés egyáltalán nem állapít meg absztrakt veszélyeztető bűncselekményt („ abstraktes Gefährdungsdelikt ”), és ezért a Közösség pénzügyi érdekeinek pusztán absztrakt veszélyeztetése a bírságolási rendszer szempontjából nem lehet releváns. Ez nem ellentétes a 2945/94 rendelet harmadik preambulumbekezdésével sem. Inkább arról van szó, hogy a közvetlen veszélyeztetés vonhatja maga után a bírságot, amely azonban a kiviteli nyilatkozat benyújtása időpontjában nem állapítható meg.
57. Továbbá a Käserei Champignon kételkedik abban, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének megelőző célja csorbulna akkor, ha csak a fizetési kérelem és nem a kiviteli nyilatkozat valósítaná meg a 11. cikk (1) bekezdése szerinti kérelmet.
58. Végül a Käserei Champignon álláspontja szerint a jogi helyzet helyes megítélésénél nem áll fenn a bírságolásról szóló rendelkezés eltérő alkalmazásának a veszélye a Közösségen belül. Ugyanis nem a bírságolási rendszert alkalmazzák eltérő időpontokban, hanem az export-visszatérítés iránti kérelem nyújtható be eltérő időpontban a 3665/87 rendelet 47. cikke (1) bekezdésének felhatalmazása alapján.
59. A Bizottság
ezzel szemben, hogy a bírságolásról szóló rendelkezés célját hangsúlyozza, amely a 2945/94 rendelet első preambulumbekezdése szerint abban áll, hogy a szabálytalanságokat és a csalásokat ki kell küszöbölni, valamint az ötödik preambulumbekezdésben megfogalmazott gondolatnak megfelelően abban, hogy ennek a bírságnak – amely a harmadik preambulumbekezdés alapján már akkor is alkalmazandó, ha az exportőr által nyújtott téves tájékoztatás alaptalan kifizetéshez vezethet – megelőző hatást és visszatartó erőt kölcsönözzön.
60. A Bizottság
és a Hauptzollamt
véleménye szerint a 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdése szerinti fizetési kérelemben szereplő információk figyelembevétele azt eredményezné, hogy az exportőr a kiviteli nyilatkozatot téves információkkal nyújthatná be, és az ellenőrzés hiánya miatt ennek megfelelő fizetési kérelmet nyújthatna be anélkül, hogy bírságtól kelljen tartania. Ez a bírságot a 3665/87 rendelet ötödik preambulumbekezdése által előírt visszatartó erejétől fosztaná meg.
61. Ezenkívül a Bizottság és a Hauptzollamt arra hivatkozik, hogy a fizetési kérelemben szereplő információk figyelembevétele erősen csorbítaná a fizikai ellenőrzési rendszer megelőző hatását, mivel a kiviteleknek csak kisebb részét vonják ténylegesen fizikai ellenőrzés alá.
62. Végül a Bizottság és a Hauptzollamt álláspontja szerint az is a fizetési kérelemben megadott információk meghatározó jellege ellen szól a 3665/87 rendelet 11. cikkének alkalmazásában, hogy ebben az esetben a bírságolásról szóló rendelkezés eltérő időpontban kerülne alkalmazásra a tagállamokban, ami a 3665/87 rendelet ötödik preambulumbekezdésével ellentétes.
2. Álláspont
63. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a bírságok a közös mezőgazdasági politika szabályozásában – mint a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének szabályozása az igényelt export-visszatérítésnél adott téves tájékoztatás esetén – azoknak a gyakori szabálytalanságoknak a kiküszöbölésére szolgálnak, amelyeket a mezőgazdasági támogatások keretében követnek el, és amelyek a közösségi költségvetésnek okozott jelentős megterhelés által azokat az intézkedéseket csorbíthatják, amelyeket az intézmények ezen a területen annak érdekében hoztak meg, hogy megerősítsék azokat a piacokat, amelyeken a mezőgazdasági termelők megélhetése alapul, és hogy a fogyasztók méltányos árszínvonalon történő ellátásáról gondoskodjanak(25) .
64. A 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése bírságolásról szóló rendelkezésének kifejezetten célját képezi a Közösség pénzügyi érdekeinek védelme, mint ahogyan az világossá válik az e rendelkezést bevezető 2945/94 rendelet első és harmadik preambulumbekezdésének szövegéből.
65. A Bíróság már állást foglalt a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjában előírt bírság természetéről, és úgy ítélte meg, hogy annak nincs büntetőjogi jellege(26) .
66. Az így szankcionálandó kifogásolt jogsértések természetéről a Bíróság ismételten úgy ítélte meg, hogy „azok a rendelkezések, amelyeket megsértettek, kizárólag azokra a gazdasági szereplőkre vonatkoznak, akik szabad elhatározásukból döntöttek úgy, hogy a támogatási rendszert igénybe veszik a mezőgazdaság területén”(27) . A Bíróság továbbá kifejtette, hogy „közösségi támogatási rendszer keretében, amelyben kizárólag akkor nyújtható támogatás, ha annak címzettje teljes körű garanciát nyújt a tisztesség és a megbízhatóság terén, az a bírság, amelyet e követelmények megsértése miatt szabnak ki, különleges, a támogatási rendszer részét képező közigazgatási eszközt képez, amelynek célja, hogy a közösségi alapok megfelelő pénzügyi kezelését biztosítsa”(28) .
67. A Bíróság ennyiben megállapította, hogy „azokkal a gazdasági szereplőkkel szemben, akik export-visszatérítést igényeltek, ki lehet szabni a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjában előírt bírságot, ha a kérelmük indokolásához megadott információk tévesnek bizonyulnak”(29) .
68. Végül a Bíróság megállapította, hogy „a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjában előírt szankció fizetését jelenti, amely ahhoz az összeghez igazodik, amelyet a gazdasági szereplő jogellenesen kapott volna, ha az illetékes hatóságok a szabálytalanságot nem fedezték volna fel. Ezért ez az export-visszatérítés szabályozásának a részét képezi, és nincs büntetőjogi jellege”(30) .
69. Jóllehet a Bíróság egyértelműen úgy ítélte meg, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének nincs büntetőjogi jellege, a Käserei Champignon megkísérli azt a büntetőjogi kategóriák közé sorolni azáltal, hogy a bírságolásról szóló törvényi tényállást közvetlen veszélyeztető bűncselekményként határozza meg. Ez a bírságolásról szóló rendelkezés hiányzó büntetőjogi jellege miatt nem igazán meggyőző. Egyébiránt kérdéses, hogy vajon a közösségi jog ismer‑e ennek megfelelő kategóriát.
70. A fentiekből mindenesetre az következik, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésében előírt bírságot a visszatérítés igénylése céljából megadott információk helytelensége váltja ki. Ebben az összefüggésben lényegtelen, hogy az információkat milyen okmányban adták meg. Ez a megállapítás megfelel a 2945/94 rendelet első preambulumbekezdésében foglalt célnak is: e preambulumbekezdés szerint: „megerősített intézkedéseket kell hozni a Közösség költségvetése szempontjából káros szabálytalanságok és különösen a csalások kiküszöbölésére; […] e célból intézkedni kell a túlfizetett összegek behajtásáról, és szankciókra vonatkozóan, ösztönözve az exportőröket a közösségi szabályok betartására” [nem hivatalos fordítás]. Továbbá a harmadik preambulumbekezdés is hangsúlyozza ezt az értelmet és célt, továbbá megállapítja, hogy „mivel az exportőr által nyújtott téves tájékoztatás, ha a tévedést nem fedezik fel, alaptalan kifizetéshez vezethet, […] a tévedés felfedezése esetén teljesen indokolt az exportőrt azzal az összeggel arányos összegű bírsággal sújtani, amelyet akkor kapott volna, ha a tévedést nem fedezik fel.”[nem hivatalos fordítás].
71. Az a cél, hogy a Közösség pénzügyi érdekeit a csalások elleni küzdelem és a bírságok megelőző hatása útján megvédjék, azt követeli meg, hogy ne várják meg azt, hogy a Közösség pénzügyi érdekei sérüljenek, hanem már azokat a téves információkat is szankcionálják, amelyek kárt okozhatnak, ami a már említett harmadik preambulumbekezdés szövegének is megfelel, miszerint a téves tájékoztatást, amely alaptalan kifizetéshez vezethet, bírsággal kell sújtani.
72. Ebből azonban még nem következik az, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése alkalmazásában a kiviteli nyilatkozatban megadott információk kizárólagosan meghatározóak: ugyanezen rendelet 3. cikke (5) bekezdésének második albekezdése ugyanis éppen ellenkezőleg lehetőséget nyújt a tagállamoknak arra, hogy a visszatérítés igénylésére formanyomtatványt állapítsanak meg, amely nem azonos a kiviteli nyilatkozattal. Ebből következően a nemzeti bíróság hivatott annak megállapítására, hogy vajon a nemzeti jog adottságai között a kiviteli nyilatkozat minősül‑e olyan okmánynak, amelyet a „visszatérítési jogosultság megszerzése céljából a kivitelkor” használnak fel.
73. E sajátos megoldás alapvetően nem ellentétes sem a közösségi jog egységes alkalmazása biztosításának követelményével, sem pedig a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése bírságolásról szóló rendelkezésének megelőző, illetve visszatartó erejével.
74. Jóllehet az illető bírságolásról szóló rendelkezés megelőző hatása tekintetében a Bizottság joggal hangsúlyozza, hogy ha a bírság feltételeként a későbbi fizetési kérelmet vennék figyelembe, akkor e visszatartó erő szűnne meg, amennyiben a fizikai ellenőrzésre a fizetési kérelem benyújtása előtt kerül sor. A 2221/95 rendelet szerint(31) ugyanis a kiviteleknek csak kisebb részét vonják fizikai ellenőrzés alá annak felülvizsgálata érdekében, hogy vajon az ténylegesen megtörtént‑e, és azt szabályosan bonyolították‑e le. Ha a későbbi fizetési kérelmet a bírságkiszabás feltételeként vennék figyelembe, az exportőrnek lehetősége lenne arra, hogy a szúrópróbaszerű vizsgálat alapján a téves kiviteli nyilatkozat felfedezése esetén a bírság kiszabását azáltal elkerülje, hogy az érintett termék tekintetében fizetési kérelmet nyújt be. Ezáltal a fizikai ellenőrzés rendszerének hatékonysága, azaz e felülvizsgálat megelőző hatása csorbulna érezhetően, ami viszont a bírságolásról szóló rendelkezés hatékony érvényesülésével ellentétes.
75. A visszatartó erőre vonatkozóan a Bizottság nem ok nélkül érvel azzal, hogy amennyiben alapvetően csak a fizetési nyilatkozatban megadott információkat vennénk figyelembe, akkor az exportőr a kiviteli nyilatkozatot téves információkkal nyújthatná be, és a szúrópróbaszerű ellenőrzés miatt a felülvizsgálat hiányában ennek megfelelő fizetési kérelmet nyújthatna be, anélkül hogy bírságtól kelljen tartania. Úgy tűnik, hogy ez a bírság visszatartó erejére kétségtelenül káros hatással lenne.
76. Ellenben az, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben a fizetési kérelemben megadott információk nem kizárólagosan meghatározóak, nem eredményezheti szükségképpen azt, hogy rendszerint bírságot kell kiszabni, amennyiben a kiviteli nyilatkozat hibákat tartalmaz. A kiviteli nyilatkozatban megadott eredeti információk utólagos kijavítására lehetőséget kell adni a tisztességesen eljáró exportőr részére(32), amennyiben ezt a javítást önkéntesen és időben eszközlik, azaz nem felszólítás vagy – akárcsak küszöbönálló – vámhatósági ellenőrzés(33) hatására történik(34) .
77. A közösségi jog egységes alkalmazása tekintetében arra kell utalni, hogy a bírságot bevezető 2945/94 rendelet ötödik preambulumbekezdése szerint „az ilyen intézkedések[nek] […] egységesen alkalmazottnak kell lenniük valamennyi tagállamban”, ami igenis kizárja azt, hogy a bírságkiszabás feltételeit tagállamonként eltérő időpontban állapítsák meg. Ez alapján legalábbis nem igazán meggyőző az, ha egyes formanyomtatványokat vesznek figyelembe, legyen az akár a kiviteli nyilatkozat, akár a fizetési kérelem, mivel ezek a formanyomtatványok a közösségi rendelkezések végrehajtására vonatkozó tagállami hatáskörnek és a 3665/87 rendelet által ebben az összefüggésben teremtett lehetőségnek megfelelően országonként változhatnak. Ebben az összefüggésben tehát elegendő azt megállapítani, hogy egyedül az exportőr által megadott információk lényegesek, tekintet nélkül az adott esetben a nemzeti végrehajtási rendelkezések szerint alkalmazandó formanyomtatványokra, amelyek a 3665/87 rendelet szövege által teremtett lehetőség szerint eltérőek lehetnek.
78. Közbenső következtetésként így megállapítható, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése bírságolásról szóló rendelkezésének értelme és célja és a 2945/94 rendelet ratio legise megköveteli, hogy a visszatérítési jogosultság megszerzése céljából felhasznált okmányban megadott téves információk – ilyen adatok időben eszközölt, önkéntes módosításának fenntartásával – maguk után vonják az előírt bírságot.
D – Az arányosság elve
1. Az eljárásban résztvevő felek érvei
79. A Käserei Champignon
kétségbe vonja a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdése bírságolásról szóló rendelkezésének arányosságát abban az esetben, amikor a kiviteli nyilatkozat tekintendő e rendelkezés értelmében meghatározó kérelemnek. A rendelkezés ilyen értelmezésénél a bírság nem alkalmas arra, hogy a célját teljesítse, mivel csak a visszatérítésben részesült személy veszélyeztetheti a Közösség pénzügyi érdekeit. Ez azért sem szükséges, mert a visszatérítés iránti kérelemben megadott téves információk esetében fennálló bírságolási lehetőség is kellően visszatartó erejű. A bírság nem arányos, mivel a kiviteli nyilatkozat figyelembevételével az előkészítő és a befejezett cselekményt büntetőjogi értelemben azonosan büntetik, ami a tagállamok jogállami hagyományaival ellentétes. A Bundesfinanzhof is kételyeit fejezi ki az arányosságra vonatkozóan.
2. Álláspont
80. Az arányosság elve alapján, ami a közösségi jog általános elvei közé tartozik, valamely közösségi rendelkezés által alkalmazott eszközöknek alkalmasaknak kell lenniük arra, hogy a kívánt célt elérjék, és nem haladhatják meg az e cél eléréséhez szükséges mértéket(35) .
81. A Bíróság már a Käserei Champignon I ügyben hozott ítéletben úgy ítélte meg, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjában előírt bírság nem sérti az arányosság elvét, mert nem tekinthető alkalmatlannak a közösségi szabályozás által elérni kívánt cél elérésére, sem pedig olyannak, amely meghaladja az e cél eléréséhez szükséges mértéket(36) .
82. Ezen általános megállapításokon túlmenően a Käserei Champignon és a Bundesfinanzhof kételye a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében előírt bírság arányossága tekintetében nyilvánvalóan arra az értelmezési eredményre vonatkozik, amely a bírságkiszabást abban az esetben is megengedné, amikor az exportőr az eredetileg téves információkat az eljárás folyamán kijavította.
83. Itt az alapügyet is figyelembe véve rögzíteni kell, hogy a bírságkiszabás alapvető lehetősége olyan exportőrrel szemben, aki önhibáján kívül
ad téves információt a visszatérítés igénylése során, az érintett bírságolásról szóló rendelkezés vétkességtől független jellegéből következik. Ezt vette figyelembe a Bíróság már a Käserei Champignon I ügyben hozott ítéletében is. Ezért nincs itt jelentősége annak, hogy miért is maradt el az eredetileg téves információk időben történő kijavítása(37) .
84. A visszatérítési jogosultság megszerzése céljából felhasznált okmányban szereplő információk figyelembevétele – az ilyen adatok esetleges későbbi módosításának a fenntartásával, feltéve, hogy azt önkéntesen és időben végzik el – a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében előírt bírság alkalmazása során a szabálytalanságok és a csalások kiküszöbölése céljának megvalósítására alkalmasnak tűnik. A bírság célját képező megelőző hatásból és visszatartó erőből következik, hogy a közösségi jogalkotó fontosnak tartja az ilyen információk helyességét. Azért is szükséges az érintett információk figyelembevétele, hogy a bírságolási rendszer céljait elérjék. A Käserei Champignon véleményével ellentétben ugyanis nem kellőképpen visszatartó erejű annak puszta lehetősége, hogy a fizetési kérelemben szereplő téves információk alapján bírságot vethetnek ki(38) .
85. Ezen túlmenően hivatkozni kell a 2945/94 rendelet ötödik preambulumbekezdésére, miszerint az eddig gyűjtött tapasztalatok, az ebben a körben megállapított szabálytalanságok és különösen a csalások azt mutatják, hogy más intézkedések és az export-visszatérítés visszafizetése önmagában nem kellően visszatartó erejű, és nem elegendő ahhoz, hogy az exportőröket a közösségi jog betartására késztesse(39) .
86. Végül a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében előírt bírság a visszatérítési jogosultság megszerzése céljából felhasznált okmányban megadott információk figyelembevételénél is arányos a Közösség pénzügyi érdekei védelmének céljával, mivel ez nem ellentétes ezen információk kijavításával, amennyiben azt önkéntesen és időben eszközlik.
87. Amennyiben a Käserei Champignon az előkészítő és a befejezett cselekmény állítólagos azonos kezelését kifogásolja a tagállamok jogállami hagyományaival ellentétben, téved, mivel nem ismeri el, hogy a bírságolásról szóló érintett rendelkezésnek egyáltalán nincs büntetőjogi jellege.
88. Amennyiben a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének bírságolásról szóló rendelkezése olyan szigorúnak bizonyulna a gyakorlatban, hogy a bírságkiszabás kockázata nem tűnne kiszámíthatónak az exportőr számára, az érintett szabályozás világos – és védendő – céljait is figyelembe véve, amelyek érvényessége már nem kérdéses, a Bíróságnak nem feladata, hogy ebben jogorvoslatot nyújtson; adott esetben inkább a közösségi jogalkotó hivatott arra, hogy minden jelentős érdek mérlegelése mellett megfelelő megoldást találjon.
VI – Végkövetkeztetések
89. A fentiek alapján azt javasolom a Bíróságnak, hogy a német Bundesfinanzhof által előterjesztett kérdéseket az alábbiak szerint válaszolja meg:
„A 3665/87 rendelet 2945/94 rendelettel módosított 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdését – tekintettel az arányosság elvére is – úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti végrehajtási rendelkezések alapján a visszatérítés igénylésére alkalmazandó okmányban szereplő egyes árucikkekre vonatkozó olyan téves információk, amelyek az exportőrnek járó visszatérítésnél nagyobb visszatérítéshez vezethetnek, kiváltják az export-visszatérítés összegének az ott meghatározott összegű bírsággal történő csökkentését
– abban az esetben is, ha a nemzeti jog szerint benyújtandó külön fizetési kérelemben kifejezetten kijelentik, hogy az ezen okmányban megjelölt egyes árucikkek tekintetében nem igénylik az export-visszatérítés kifizetését,
– feltéve, hogy ezt a nyilatkozatot a vámhatósági ellenőrzés közlését vagy végrehajtását követően tették.
(1) .
(2)
–	A mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló 3665/87/EGK bizottsági rendelet módosításáról szóló, 1994. július 26‑i 1829/94/EGK bizottsági rendelettel (HL L 191., 5. o.) és a mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló 3665/87/EGK bizottsági rendeletnek a bírságok és a jogellenesen kifizetett összegek visszakövetelése tekintetében történő módosításáról szóló, 1994. december 2‑i 2945/94/EK bizottsági rendelettel (HL L 310., 57. o.) módosított, a mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1987. november 27‑i 3665/87/EGK bizottsági rendelet (HL L 351., 1. o.) (a továbbiakban: a 3665/87 rendelet).
(3)
–	A Käserei Champignon Hofmeister ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., I‑6453. o.) (a továbbiakban: a Käserei Champignon I ügyben hozott ítélet).
(4)
–	Lásd ugyanott, 52. pont.
(5)
–	Lásd a fenti 3. pontot.
(6)
–	BGBl. I 1996., 766. o.
(7)
–		Lásd ennyiben a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első és második albekezdését.
(8)
–	A 283/81. sz. Cilfit‑ügyben 1982. október 6‑án hozott ítélet (EBHT 1982., 3415. o.) 18. pontja, a 291/87. sz. Huber‑ügyben 1988. december 14‑én hozott ítélet (EBHT 1988., 6449. o.) 11. pontja és a C‑236/97. sz. Codan‑ügyben 1998. december 17‑én hozott ítélet (EBHT 1998., I‑8679. o.) 25. pontja.
(9)
–	A 29/69. sz. Stauder‑ügyben 1969. november 12‑én hozott ítélet (EBHT 1969., 419. o.) 3. pontja, a 9/79. sz. Koschniske‑ügyben 1979. július 12‑én hozott ítélet (EBHT 1979., 2717. o.) 6. és azt követő pontjai és az 55/87. sz. Moksel‑ügyben 1982. október 6‑án hozott ítélet (EBHT 1988., 3845. o.) 15. pontja.
(10)
–	Amennyiben arról az esetről van szó, „ha a jelen bekezdésben említett okmány a kiviteli nyilatkozat”.
(11)
–	 „[…] la déclaration d’exportation dans laquelle il est indiqué qu’une restitution sera
demandée” (a kiemelés részünkről történt).
(12)
–	A mezőgazdasági termékek után járó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1999. április 15‑i 800/1999/EK bizottsági rendelet (HL L 102., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 129. o., a továbbiakban: 800/1999/EK rendelet).
(13)
–	Az Unkel‑ügyben hozott ítélet (EBHT 1975., 9. o.)
(14)
–	 „Visszatérítésre való jogosultság”.
(15)
–	„Harmadik országokba irányuló kivitel”.
(16)
–	„Visszatérítések folyósítási eljárása”.
(17)
–	A visszatérítés folyósítására szóló kérelem, illetve az igényelt visszatérítés joghatályos benyújtásának eljárása értelmében.
(18)
–	A 11. cikk (1) bekezdésének első albekezdése szerinti fizetési kérelem fogalmának téves használatáról lásd a fenti 36. pontot.
(19)
–	A C‑371/92. sz., Elliniko Dimosio ügyben 1994. június 8‑án hozott ítélet (EBHT 1994., I‑2391. o.) 32. pontja.
(20)
–	A fenti 13. lábjegyzetben hivatkozott ítélet.
(21)
–	A termékek felhasználásának vagy rendeltetési helyének ellenőrzésére vonatkozó közösségi intézkedések végrehajtását célzó közösségi szállítási okmány alkalmazásáról szóló, 1969. november 19‑i 2315/69/EGK bizottsági rendelet (HL L 295., 14. o.).
(22)
–	A közös árrendszer hatálya alá tartozó termékekre nyújtott export-visszatérítések alkalmazásának közös részletes szabályairól szóló, 1967. december 21‑i 1041/67/EGK rendelet (a továbbiakban: az 1041/67 rendelet) (HL 1967. L 314., 9. o.).
(23)
–	A közös árrendszer hatálya alá tartozó termékekre nyújtott export-visszatérítések alkalmazásának közös részletes szabályairól szóló 1041/67/EGK rendelet módosításáról szóló, 1969. december 22‑i 2586/69/EGK rendelet (HL L 322., 27. o.).
(24)
–	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott ítélet 35. és azt követő pontjai.
(25)
–	A C‑240/90. sz., Németország kontra Bizottság ügyben 1992. október 27‑én hozott ítélet (EBHT 1992., I‑5383. o.) 19. pontja és a fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Käserei Champignon I ügyben hozott ítélet 38. pontja.
(26)
–	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Käserei Champignon I ügyben hozott ítélet 44. pontja.
(27)
–	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Käserei Champignon I ügyben hozott ítélet, amely 32. és 33. pontjában a 137/85. sz. Maizena‑ügyben 1987. november 18‑án hozott ítélet (EBHT 1987., 4587. o.) 13. pontjára és a fenti 25. lábjegyzetben hivatkozott Németország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 26. pontjára utal.
(28) –	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Käserei Champignon I ügyben hozott ítélet 41. pontja.
(29)
–	Lásd ugyanott a 42. pontot.
(30) –	Lásd ugyanott a 43. pontot.
(31)
–	A visszatérítésre jogosult mezőgazdasági termékek kivitelekor elvégzett fizikai ellenőrzések tekintetében a 386/90/EGK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1995. szeptember 20‑i 2221/95/EK tanácsi rendelet (HL L 224., 13. o.).
(32)
–	Lásd ennyiben a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.) 65. cikkét: „A nyilatkozattevő, kérelmére, engedélyt kap a bejelentés egy vagy több adatának módosítására, miután azt a vámhatóság már elfogadta. A módosítás nem járhat azzal a hatással, hogy annak eredményeként az az eredeti áruktól eltérő árukra vonatkozzon. Nem lehet módosítást engedélyezni azonban, ha annak jóváhagyását azután kérik, miután a vámhatóság:	a)	értesítette a nyilatkozattevőt arról, hogy szeretné megvizsgálni az árut; vagy	b)	megállapította, hogy a szóban forgó adatok nem helytállóak; vagy	c)	már kiadta az árut.”
(33)
–	Lásd ehhez a fenti 18. lábjegyzetben hivatkozott ítéletet.
(34)
–	Az, hogy vajon a Käserei Champignon által elvégzett javítások az alapügyben „önként és időben” történtek‑e, nem derül ki az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből. A szóbeli szakaszban a Hauptzollamt ehhez kapcsolódóan előadta, hogy a javításokat fizikai ellenőrzés lebonyolítását követően eszközölték.
(35)
–	A fenti 27. lábjegyzetben hivatkozott Maizena‑ügyben hozott ítélet 15. pontja és a C‑339/92. sz., ADM Ölmühlen ügyben 1993. december 7‑én hozott ítélet (EBHT 1993., I‑6473. o.) 15. pontja.
(36)
–	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott ítélet 68. pontja.
(37)
–	A Käserei Champignon ennyiben azzal érvel, hogy eredeti információinak helytelenségét azért nem ismerhette fel, mert laboratóriumi vizsgálat lett volna ehhez szükséges.
(38)
–	Lásd a fenti 74. és az azt követő pontot.
(39)
–	A fenti 3. lábjegyzetben hivatkozott Käserei Champignon I ügyben hozott ítélet 66. pontja.