62024CJ0283
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács)
2025. április 3. (
*1
) (
i
)
„Előzetes döntéshozatal – Menekültpolitika – Nemzetközi védelem – 2013/32/EU irányelv – A 46. cikk (3) bekezdése – Teljes körű és ex nunc vizsgálat követelménye – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Az elsőfokú bíróság hatásköreinek terjedelme – A nemzetközi védelmet kérelmező orvosi vizsgálatának elrendelésére vonatkozó hatáskört elő nem író nemzeti szabályozás”
A C‑283/24. sz. [Barouk] (
ii
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (nemzetközi védelemmel kapcsolatos ügyek elbírálására hatáskörrel rendelkező közigazgatási bíróság, Ciprus) a Bírósághoz 2024. április 23‑án érkezett, 2024. március 29‑i határozatával terjesztett elő a
B. F.
és
a Kypriaki Dimokratia
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (ötödik tanács),
tagjai: M. L. Arastey Sahún tanácselnök, D. Gratsias, E. Regan, J. Passer és B. Smulders (előadó) bírák,
főtanácsnok: J. Richard de la Tour,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a ciprusi kormány képviseletében F. Sotiriou és E. Symeonidou, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében M. Debieuvre és A. Katsimerou, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26‑i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 60. o.; helyesbítés: HL 2016. L 198., 50. o.) 46. cikke (1) és (3) bekezdésének az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 47. cikkére tekintettel, valamint a harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült‑ vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13‑i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 337., 9. o.; helyesbítés: HL 2017. L 167., 58. o.; HL 2019. L 19., 20. o.) 4. cikkének (1) bekezdésével és 4. cikke (3) bekezdésének c) pontjával, továbbá az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével összefüggésben történő értelmezésére irányul.
2
E kérelmet a B. F. és az Ypiresia Asylou (ciprusi menekültügyi hatóság; a továbbiakban: menekültügyi hatóság) által képviselt Kypriaki Dimokratia (Ciprusi Köztársaság) között, a menekültügyi hatóság azon határozata tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő, amely elutasítja B. F. nemzetközi védelem iránti kérelmét, és elrendeli a származási országába történő visszatérését.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2011/95 irányelv
3
A 2011/95 irányelv 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A tagállamok a kérelmező kötelezettségének tekinthetik, hogy a lehető leggyorsabban bemutasson a nemzetközi védelem iránti kérelem megalapozásához szükséges valamennyi bizonyítékot. A kérelem szempontjából jelentőséggel bíró bizonyítékok értékelését – a kérelmező közreműködésével – a tagállam végzi.
[…]
(3)   A nemzetközi védelem iránti kérelem értékelése egyedi alapon, a következők figyelembevételével történik:
[…]
c)
a kérelmező egyéni helyzete és személyes körülményei, ideértve az olyan tényezőket is, mint a háttér, nem és életkor, annak megállapítása érdekében, hogy a személyes körülményeit figyelembe véve a vele szemben elkövetett cselekmények vagy azon cselekmények, amelyeket vele szemben elkövethetnek, üldöztetésnek, illetve súlyos sérelemnek minősülnek‑e;
[…]”
A 2013/32 irányelv
4
A 2013/32 irányelv (18), (50) és (60) preambulumbekezdése a következőket mondja ki:
„(18)
A tagállamoknak és a nemzetközi védelmet kérelmezőknek egyaránt az áll érdekében, hogy a megfelelő és teljes körű vizsgálat lefolytatásának sérelme nélkül a nemzetközi védelem iránti kérelmek ügyében a lehető legrövidebb időn belül határozat szülessen.
[…]
(50)
Az uniós jog egyik alapelvét tükrözi, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmekkel, az eljárás megszüntetését követően a kérelem ismételt vizsgálatának megtagadásával kapcsolatos határozatok, valamint a menekült jogállás vagy a kiegészítő védelmi jogállás visszavonásával kapcsolatos határozatok bíróság előtti hatékony jogorvoslat tárgyát képezik.
[…]
(60)
Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és szem előtt tartja a Charta által elismert elveket. Ezen irányelv biztosítani kívánja különösen az emberi méltóság teljes mértékű tiszteletben tartását, és elő kívánja mozdítani a Charta 1., 4., 18., 19., 21., 23., 24. és 47. cikkének alkalmazását, és ennek megfelelően kell végrehajtani.”
5
Ezen irányelv 2. cikkének f) pontja szerint:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
f)
»eljáró hatóság«: kvázi bírói testület vagy közigazgatási szerv, amely a tagállamban a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálására és annak tárgyában elsőfokú határozat meghozatalára hatáskörrel rendelkezik”.
6
Ezen irányelv „Orvosi vizsgálat” című 18. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Amennyiben az eljáró hatóság a kérelmező nemzetközi védelem iránti kérelmének elbírálása szempontjából fontosnak ítéli, a 2011/95/EU irányelv 4. cikkével összhangban a tagállamok a kérelmező beleegyezésétől függően gondoskodnak arról, hogy a kérelmezőt orvosi vizsgálatnak vessék alá az esetleges korábbi üldöztetésre vagy súlyos bántalmazásra utaló jelek kivizsgálása érdekében. A tagállamok úgy is rendelkezhetnek, hogy a kérelmező maga gondoskodjon az ilyen orvosi vizsgálatról.
Az első albekezdésben említett orvosi vizsgálatokat szakképesítéssel rendelkező egészségügyi szakembernek kell végeznie, és az eredményét a lehető legkorábban el kell juttatni az eljáró hatósághoz. A tagállamok kijelölhetik azokat az egészségügyi szakembereket, akik ilyen orvosi vizsgálatokat végezhetnek. Az ilyen orvosi vizsgálaton való részvétel kérelmező általi megtagadása nem akadályozza meg az eljáró hatóságot abban, hogy nemzetközi védelem iránti kérelme ügyében határozatot hozzon.
Az e bekezdés alapján végzett orvosi vizsgálatokat állami forrásból kell finanszírozni.
(2)   Amennyiben nem kerül sor az (1) bekezdés szerinti orvosi vizsgálatra, a tagállamok tájékoztatják a kérelmezőt, hogy saját kezdeményezésére és költségén alávetheti magát orvosi vizsgálatnak az esetleges korábbi üldöztetésre vagy súlyos bántalmazásra utaló jelek kivizsgálása érdekében.
(3)   Az (1) és (2) bekezdésben említett orvosi vizsgálatok eredményeit az eljáró hatóság értékeli a kérelem egyéb elemeivel együtt.”
7
A 2013/32 irányelvnek „A hatékony jogorvoslathoz való jog” című 46. cikke a következőket írja elő:
„(1)   A tagállamok biztosítják a kérelmezők részére a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jogot az alábbiakkal szemben:
a)
a nemzetközi védelem iránti kérelem ügyében hozott határozat tárgyában, beleértve, ha a határozat:
i
a menekült jogállás és/vagy kiegészítő védelmi jogállás tekintetében megalapozatlannak ítéli a kérelmet;
[…]
[…]
(3)   Az (1) bekezdésnek való megfelelés érdekében a tagállamok biztosítják, hogy a hatékony jogorvoslat mind a tények, mind a jogi szempontok teljes körű és ex nunc megvizsgálását tartalmazza – ideértve adott esetben a nemzetközi védelem iránti igényeknek a(z) 2011/95/EU irányelv szerinti vizsgálatát is –, legalább az elsőfokú bíróság előtti fellebbezési eljárásokban.
(4)   A tagállamok meghatározzák a kérelmező által az (1) bekezdés szerinti hatékony jogorvoslathoz fűződő jog gyakorlásához szükséges ésszerű határidőket és egyéb szabályokat. […]
[…]”
A ciprusi jog
8
A Peri Prosfygon Nomos (a menekültekről szóló törvény) alapügyre alkalmazandó változatának (a továbbiakban: menekültekről szóló törvény) „A kérelmező orvosi és pszichológiai vizsgálata” című 15. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Ha a [menekültügyi hatóság] illetékes tisztviselője a kérelem megvizsgálásához szükségesnek tartja […], az orvos és/vagy pszichológus a kérelmező beleegyezésével megvizsgálja a kérelmezőt, amely kiterjed a következőkre:
a)
a korábbi üldöztetésre vagy súlyos bántalmazásra utaló jelek; és
b)
kínzás vagy a fizikai vagy pszichológiai erőszak egyéb súlyos formáinak tünetei és jelei, ideértve a szexuális erőszakot is.
(2)   Az (1) bekezdésben említett orvosi vizsgálatot állami forrásból finanszírozva szakképesítéssel rendelkező egészségügyi szakembernek kell végeznie, és az eredményét a lehető leghamarabb el kell juttatni [a menekültügyi hatósághoz].
(3)   Az orvosi és/vagy pszichológiai vizsgálaton való részvétel kérelmező általi megtagadása nem akadályozza meg a [menekültügyi hatóság] vezetőjét abban, hogy a kérelemről határozatot hozzon.
(4)   Az (1) vagy (8) bekezdésben említett orvosi és/vagy pszichológiai vizsgálatok eredményeit [a menekültügyi hatóság] vezetője értékeli a kérelem egyéb elemeivel együtt.
(5)   Ha súlyos bántalmazásra utaló jelek merülnek fel, a [menekültügyi hatóság] illetékes tisztviselője az illetékes orvossal folytatott konzultációt követően és az illetékes orvossal együttműködve folytatja a meghallgatást a kérelmezővel.
[…]
(8)   Amennyiben nem kerül sor az (1) bekezdés szerinti orvosi/és vagy pszichológiai vizsgálatra, a [menekültügyi hatóság] tájékoztatja a kérelmezőt, hogy saját kezdeményezésére és költségén alávetheti magát orvosi és/vagy pszichológiai vizsgálatnak az esetleges korábbi üldöztetésre vagy súlyos bántalmazásra utaló jelek kivizsgálása érdekében.”
9
A Peri tis Litourgias Dioikitikou Dikastiriou Diethnous Prostasias Diadikastikoi Kanonismoi tou 2019 (a nemzetközi védelemmel kapcsolatos ügyek elbírálására hatáskörrel rendelkező közigazgatási bíróság működésére vonatkozó 2019. évi eljárási szabályzat) alapügyre alkalmazandó változatának 7. cikke értelmében:
„A [nemzetközi védelemmel kapcsolatos ügyek elbírálására hatáskörrel rendelkező közigazgatási bíróság] szabályozhatja az eljárást, és adott esetben elrendelheti írásbeli vagy szóbeli tanúvallomás vagy egyéb bizonyíték beszerzését, a menedékkérővel vagy a nemzetközi védelmet kérelmezővel folytatott meghallgatásokat, valamint egyéb eljárásokat, összhangban a menekültekről szóló […] törvénnyel és az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (EMTH) iránymutatásaival, amint azt e bíróság az ügy körülményei között helyénvalónak és igazságosnak ítéli.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
10
2018. szeptember 4‑én B. F. libanoni állampolgár nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtott be Cipruson.
11
Kérelmének alátámasztása érdekében többek között arra hivatkozott, hogy a libanoni titkosszolgálat és katonai szolgálatok kínzásának volt kitéve, többek között politikai aktivizmusa és egy libanoni politikai párt katonai szárnyában való részvétele miatt, valamint hogy továbbra is gyilkossági fenyegetéseknek és kísérleteknek van kitéve, így meg van győződve arról, hogy Libanonba való visszatérése esetén ezen ország repülőterén letartóztatják, és szabadságvesztés‑büntetésre vagy halálbüntetésre ítélik.
12
2022. február 7‑i határozatával a menekültügyi hatóság megtagadta a menekült jogállásának elismerését azzal az indokkal, hogy a Libanonba való visszatérése esetén nem áll fenn az üldöztetéstől való megalapozott félelem, illetve a súlyos bántalmazás veszélye. E tekintetben e hatóság úgy ítélte meg, hogy a B. F. által több meghallgatás során tett nyilatkozatok nem koherensek, ellentmondásosak és pontatlanok voltak.
13
A B. F. által e határozattal szemben benyújtott kereset tárgyában eljáró Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (a nemzetközi védelemmel kapcsolatos ügyek elbírálására hatáskörrel rendelkező közigazgatási bíróság, Ciprus), amely a kérdést előterjesztő bíróság, előadja, hogy szintén arra a következtetésre jutott, hogy B. F.‑nek a többek között a libanoni politikai párt tagjaként a libanoni titkosszolgálat által vele szemben állítólagosan tanúsított politikai, vallási és faji üldöztetésre vonatkozó állításai nem koherensek, nem logikusak és nem hihetőek.
14
Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróság szerint a nemzetközi védelem iránti kérelem egyedi értékelése során figyelembe kell venni a kérelmező kiszolgáltatottságát, mivel az érintheti többek között a nemzetközi védelem iránti kérelmét alátámasztó nyilatkozatainak koherenciáját, és ennélfogva a szavahihetőségének értékelését.
15
Márpedig a menekültügyi hatóság elmulasztotta elvégezni az érintett orvosi vagy pszichológiai vizsgálatát, amely az érintett által állítólagosan elszenvedett korábbi üldöztetésre vagy súlyos bántalmazásra utaló jelekre, illetve kínzás vagy egyéb súlyos fizikai vagy pszichológiai erőszakos cselekmény tüneteire vagy jeleire vonatkozik.
16
Következésképpen az érintett orvosi vizsgálatának hiányában a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy nem tudja értékelni a kérelmező szavahihetőségét, amely pedig szerves részét képezi a nemzetközi védelem iránti kérelem elsőfokú bíróság által a 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdése alapján elvégzendő teljes körű és ex nunc vizsgálatának.
17
Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság azt állítja, hogy a nemzeti jog alapján nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy ilyen orvosi vizsgálatot rendeljen el, amit megerősít az Anotato Dikastirio Kyprou (ciprusi legfelsőbb bíróság) közelmúltbeli ítélkezési gyakorlata, amely szerint a nemzeti jog értelmében kizárólag a menekültügyi hatóság rendelkezik hatáskörrel arra, hogy a menedékkérőt orvosi vizsgálatoknak vesse alá. A kérdést előterjesztő bíróság tehát kizárólag arra vonatkozóan tehet fel kérdéseket e hatóságnak, hogy miért nem került sor ilyen vizsgálatokra, és adott esetben megsemmisítheti a vitatott határozatot, ha úgy ítéli meg, hogy megsértették a menekültekről szóló törvény 15. cikkét.
18
Következésképpen e bíróság arra keresi a választ, hogy a 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdéséből levezetheti‑e az orvosi vizsgálat elrendelésére vonatkozó hatáskört, mivel e rendelkezés a Charta 47. cikkében biztosított hatékony jogorvoslathoz való joggal összefüggésben értelmezve a nemzetközi védelem iránti kérelem „teljes körű és ex nunc megvizsgálásá[ra]” kötelezi.
19
A kérdést előterjesztő bíróság különösen arra keresi a választ, hogy abban az esetben, ha úgy ítéli meg, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem vizsgálatához orvosi vizsgálatra van szükség, úgy tekinthető‑e, hogy a 2013/32 irányelv 46. cikke (3) bekezdésének a Bíróság ítélkezési gyakorlatában rögzített közvetlen hatályára tekintettel jogosult arra, hogy maga rendelje el az ilyen vizsgálatot, vagy legalábbis hatáskörrel rendelkezik arra, hogy az eljáró hatóságot orvosi vizsgálat lefolytatására és arra kötelezze, hogy közölje vele annak eredményeit.
20
Ezenkívül annak elfogadása esetén, hogy az ezen irányelv 46. cikkének (3) bekezdésében előírt vizsgálat elvégzéséhez rendelkezésére álló eszközök a tagállamok eljárási autonómiájának körébe tartoznak, a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy amennyiben az alkalmazandó nemzeti szabályozás nem felel meg a tényleges érvényesülés elvéből eredő követelményeknek, megkövetelheti‑e az eljáró hatóságtól, hogy a 2013/32 irányelv 18. cikke szerinti mechanizmus megindításával elvégezze az érintett orvosi vizsgálatát, és közölje vele e vizsgálat eredményét.
21
Végül a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a menedékjog iránti kérelmek gyors vizsgálatának követelményére is figyelemmel teljesülnek‑e a 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdésében és a Charta 47. cikkében előírt garanciák, ha abban az esetben, ha a menedékjog iránti kérelem bírósági vizsgálata során orvosi kérdés merül fel, a nemzeti bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy orvosi vizsgálatot rendeljen el, noha úgy ítéli meg, hogy e vizsgálat szükséges, azonban megsemmisítheti az eljáró hatóságnak a nemzetközi védelem iránti kérelmet azzal az indokkal elutasító határozatát, hogy e hatóság a nemzetközi védelmet kérelmezőt nem vetette orvosi vizsgálat alá.
22
E körülmények között a Dioikitiko Dikastirio Diethnous Prostasias (a nemzetközi védelemmel kapcsolatos ügyek elbírálására hatáskörrel rendelkező közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [2013/32] irányelv 46. cikkének (1) és (3) bekezdését a Charta 47. cikkének fényében, valamint a [2011/95] irányelv 4. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt egyedi értékelés kötelezettségével, a [2011/95] irányelv 4. cikkének (1) bekezdése szerinti közreműködési kötelezettséggel és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése szerinti lojális együttműködés kötelezettségével összefüggésben, hogy olyan kifejezett nemzeti rendelkezés hiányában, amely a 46. cikk alapján előírja a nemzeti bíróság arra vonatkozó hatáskörét, hogy a [menedékkérőt] orvosi vizsgálatnak vesse alá, e bíróság közvetlenül e rendelkezésből levezetheti a felperes orvosi vizsgálatnak való alávetésére vonatkozó határozat meghozatalának jogát, amennyiben ezt a nemzetközi védelem iránti kérelem teljes körű és ex nunc vizsgálatához szükségesnek ítéli?
2)
Úgy kell‑e értelmezni a [2013/32] irányelv 46. cikkének (1) és (3) bekezdését a Charta 47. cikkének fényében, valamint a [2011/95] irányelv 4. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt egyedi értékelés kötelezettségével, a [2011/95] irányelv 4. cikkének (1) bekezdése szerinti közreműködési kötelezettséggel és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése szerinti lojális együttműködés kötelezettségével összefüggésben, hogy olyan kifejezett nemzeti rendelkezés hiányában, amely a 46. cikk alapján előírja a nemzeti bíróság arra vonatkozó hatáskörét, hogy a [menedékkérőt] orvosi vizsgálatnak vesse alá, és ezt kiterjesztve az orvosi vizsgálatok tekintetében a nemzeti bíróság számára közvetlenül ugyanezen cikk alapján rendelkezésre álló utalási mechanizmusra vonatkozó kifejezett jogszabályi rendelkezés hiányában a bíróság hatáskörrel rendelkezik arra, hogy az eljáró hatósághoz (amely minden esetben félként vesz részt az előtte folyó eljárásban) forduljon annak érdekében, hogy ez utóbbi analógia útján aktiválhassa a [2013/32] irányelv 18. cikkében említett mechanizmust azáltal, hogy a nemzeti bíróság rendelkezésére bocsátja a felperes orvosi vizsgálatának eredményét?
3)
Úgy kell‑e értelmezni a [2013/32] irányelv 46. cikkének (3) bekezdését a Charta 47. cikkének fényében, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem teljes körű és ex nunc vizsgálata lefolytatásának módja a tagállamok eljárási autonómiájára van bízva? Igenlő válasz esetén úgy kell‑e értelmezni a [2013/32] irányelv 46. cikkének (1) és (3) bekezdését a Charta 47. cikkének fényében, valamint a [2011/95] irányelv 4. cikkének (1) bekezdése szerinti közreműködési kötelezettséggel és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése szerinti lojális együttműködés kötelezettségével összefüggésben, hogy olyan kifejezett nemzeti rendelkezés hiányában, amely előírja a nemzeti bíróság arra vonatkozó hatáskörét, hogy a [menedékkérőt] orvosi vizsgálatnak vesse alá, és ezt kiterjesztve az orvosi vizsgálatok tekintetében a nemzeti bíróság számára rendelkezésre álló utalási mechanizmusra vonatkozó kifejezett jogszabályi rendelkezés hiányában a bíróság hatáskörrel rendelkezik arra, hogy az eljáró hatósághoz forduljon (amely minden esetben félként vesz részt az előtte folyamatban lévő eljárásban) annak érdekében, hogy e hatóság analógia útján aktiválhassa a [2013/32] irányelv 18. cikkében előírt mechanizmust azáltal, hogy a nemzeti bíróság rendelkezésére bocsátja a felperes orvosi vizsgálatának eredményét, amennyiben ez utóbbi úgy ítéli meg, hogy a nemzeti intézkedések nem felelnek meg a tényleges érvényesülés elvének?
4)
Úgy kell‑e értelmezni a [2013/32] irányelv 46. cikkének a Charta 47. cikkével összefüggésben értelmezett (3) bekezdését, hogy a [2013/32] irányelv 46. cikkének (3) bekezdésében előírt egyedi, teljes körű és ex nunc vizsgálat lefolytatására alkalmas mechanizmusok hiányának megállapítása esetén az e [rendelkezésekben] előírt garanciák teljesülnek, ha a nemzeti bíróság hatáskörrel rendelkezik a nemzetközi védelem iránti kérelmet elutasító határozat megsemmisítésére?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
23
Négy kérdésével, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdését a Charta 47. cikkével és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével összefüggésben úgy kell‑e értelmezni, hogy a teljes körű és ex nunc vizsgálat e 46. cikk (3) bekezdésében előírt követelményének való megfelelés érdekében az eljáró hatóságnak a nemzetközi védelem iránti kérelmet elutasító határozatával szemben benyújtott keresetet elbíráló elsőfokú nemzeti bíróságnak hatáskörrel kell rendelkeznie a nemzetközi védelmet kérelmező orvosi vizsgálatának elrendelésére, amennyiben úgy ítéli meg, hogy e vizsgálat igénybevétele szükséges vagy releváns az említett kérelem értékelése szempontjából, vagy elegendő, ha e bíróság hatáskörrel rendelkezik az ilyen határozat megsemmisítésére azzal az indokkal, hogy e hatóság nem vetette alá e kérelmezőt orvosi vizsgálatnak, és arra, hogy az ügyet visszautalja az említett hatósághoz annak érdekében, hogy ez utóbbi ezt követően új eljárás keretében rendelje el e vizsgálatot.
24
A 2013/32 irányelv 46. cikke a címének megfelelően a nemzetközi védelmet kérelmezők hatékony jogorvoslathoz való jogáról szól. E 46. cikk (1) bekezdése elismeri, hogy e nemzetközi védelmet kérelmezőket a kérelmüket érintő határozatokkal szemben megilleti ezen, a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jog. Az említett 46. cikk (3) bekezdése meghatározza e jog terjedelmét annak pontosításával, hogy azon tagállamoknak, amelyekre nézve ezen irányelv kötelező erővel bír, biztosítaniuk kell, hogy az azon bíróság által végzett vizsgálat, amely előtt a szóban forgó nemzetközi védelem iránti kérelemmel kapcsolatban hozott határozatot vitatják, „mind a tények, mind a jogi szempontok teljes körű és ex nunc megvizsgálását tartalmazza, ideértve adott esetben a nemzetközi védelem iránti igényeknek [a 2011/95] irányelv szerinti vizsgálatát is”.
25
Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a 2013/32 irányelv 46. cikkében előírt jogorvoslat jellemzőit a Charta 47. cikkével összhangban kell meghatározni, amely a hatékony bírói jogvédelem elvének megerősítését képezi. Márpedig a Charta e cikke önmagában elegendő, és azt nem kell uniós vagy nemzeti jogi rendelkezésekkel pontosítani ahhoz, hogy önmagában hivatkozható jogot biztosítson a magánszemélyek számára. Nem vonatkozhat következésképpen más ezen irányelv 46. cikkének a Charta említett cikkével összefüggésben értelmezett (3) bekezdésére (2024. október 4‑iMinisterstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky ítélet, C‑406/22, EU:C:2024:841, 86. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
26
Ebből a szempontból, ami az ezen 46. cikk (3) bekezdésében szereplő meghatározás szerinti hatékony jogorvoslathoz való jog terjedelmét illeti, a Bíróság megállapította, hogy az e rendelkezésben szereplő, „biztosítják, hogy a hatékony jogorvoslat mind a tények, mind a jogi szempontok teljes körű és ex nunc megvizsgálását tartalmazza” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy a tagállamok kötelesek e rendelkezés értelmében a nemzeti jogszabályaikat úgy alakítani, hogy az említett jogorvoslatok elbírálása tartalmazza valamennyi olyan ténybeli és jogi körülmény bíróság általi vizsgálatát, amely lehetővé teszi számára az adott ügy naprakész értékelését (2024. október 4‑iMinisterstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky ítélet, C‑406/22, EU:C:2024:841, 87. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
27
E tekintetben az „ex nunc” kifejezés kiemeli a bíróságnak az olyan értékelés elvégzésére irányuló kötelezettségét, mely figyelembe veszi adott esetben a jogorvoslat tárgyát képező határozat elfogadását követően felmerült új elemeket. Az ilyen értékelés lehetővé teszi ugyanis a nemzetközi védelem iránti kérelem kimerítő jellegű megvizsgálását anélkül, hogy szükség lenne az ügy eljáró hatóságnak történő visszaküldésére. Következésképpen a hatáskör, amellyel a bíróság azon új elemek figyelembevételét illetően rendelkezik, melyekkel kapcsolatban az eljáró hatóság nem hozott határozatot, összhangban van a 2013/32 irányelv céljával, különösen, amint az többek között a (18) preambulumbekezdéséből következik, hogy „a megfelelő és teljes körű vizsgálat lefolytatásának sérelme nélkül” a nemzetközi védelem iránti kérelmek ügyében „a lehető legrövidebb időn belül” határozat szülessen (2024. október 4‑iMinisterstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky ítélet, C‑406/22, EU:C:2024:841, 78. és 88. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28
Ezen irányelv 46. cikkének (3) bekezdésében szereplő „teljes körű” melléknév megerősíti, hogy a bíróság köteles megvizsgálni mind azon elemeket, amelyeket az eljáró hatóság figyelembe vett vagy figyelembe kellett volna vennie, mind azokat, amelyek e hatóság határozatának elfogadását követően merültek fel (2024. október 4‑iMinisterstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky ítélet, C‑406/22, EU:C:2024:841, 89. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság először is hangsúlyozza, hogy az alkalmazandó nemzeti jog szerint ő maga nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy a nemzetközi védelmet kérelmezőt orvosi vizsgálatnak vesse alá, vagy hogy az eljáró hatóságot kötelezze e vizsgálat elvégzésére, még akkor sem, ha úgy ítéli meg, hogy a jelen ügyben az ilyen vizsgálat szükséges a nemzetközi védelem iránti kérelem viszgálatához, míg a menekültügyi hatóság, amely a 2013/32 irányelv 2. cikkének f) pontja értelmében vett „eljáró hatóság” a maga részéről rendelkezik ilyen hatáskörrel a menekültekről szóló törvény 15. cikkének megfelelően, amely ezen irányelv 18. cikkének átültetésére irányul.
30
Másodszor, e bíróság hangsúlyozza, hogy az alkalmazandó nemzeti jog értelmében ugyanakkor hatáskörrel rendelkezik a menekültügyi hatóság nemzetközi védelem megadását megtagadó határozatának megsemmisítésére, ha úgy ítéli meg, hogy az ügy sajátosságaira tekintettel e hatóságnak el kellett volna rendelnie a nemzetközi védelmet kérelmező orvosi vizsgálatát az említett 15. cikknek megfelelően, és hogy az ilyen megsemmisítés lehetővé teszi az említett hatóság számára, hogy ezt követően új közigazgatási eljárás keretében olyan határozatot hozzon, amely figyelembe veszi az ilyen vizsgálat eredményeit.
31
A jelen ítélet 25–28. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatra tekintettel először is meg kell állapítani, hogy a teljes körű és ex nunc vizsgálat 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdésében előírt követelményének nem felel meg az olyan nemzeti szabályozás, amely nem teszi lehetővé az elsőfokú bíróság számára, hogy a kérelmező hozzájárulásával orvosi vizsgálatot rendeljen el, noha úgy véli, hogy az ilyen vizsgálat szükségesnek vagy relevánsnak bizonyul a nemzetközi védelem iránti kérelem megalapozottságának értékelése szempontjából.
32
Az ugyanis, hogy ilyen körülmények között nem teszik lehetővé az ilyen bíróság számára, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező orvosi vizsgálatát elrendelje, ellentétesnek bizonyul a tagállamokat a 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdése alapján terhelő azon kötelezettséggel, hogy úgy alakítsák ki nemzeti jogukat, hogy az említett jogorvoslatok elbírálása magában foglalja valamennyi olyan ténybeli és jogi körülmény bíróság általi vizsgálatát, amely lehetővé teszi számára az adott ügynek a jelen ítélet 26. pontjában említett ítélkezési gyakorlat értelmében vett naprakész értékelését.
33
Márpedig, mivel a hatáskörrel rendelkező bíróság számára lehetetlen, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező egészségi állapotára vonatkozó információkat szerezzen a nemzetközi védelem iránti kérelmének értékelése céljából, ezen értékelés nem veheti figyelembe azon ténybeli körülmények összességét, amelyek lehetővé tennék e bíróság számára az adott ügy naprakész értékelését. Többek között a kérelmező orvosi vizsgálata lehetővé teheti annak ellenőrzését, hogy az e kérelmező tekintetében adott esetben fennálló, betegségre utaló jelek a korábban, különösen a származási országában elszenvedett üldöztetéssel vagy súlyos bántalmazással magyarázhatók‑e, és ezért azokat figyelembe kell‑e venni az említett kérelmező nemzetközi védelem iránti tényleges igényeinek értékelése során (lásd ebben az értelemben: 2023. június 29‑iInternational Protection Appeals Tribunal és társai [Merénylet Pakisztánban] ítélet, C‑756/21, EU:C:2023:523, 61. pont).
34
Másodszor meg kell állapítani, hogy az olyan nemzeti szabályozás, amely annak előírására szorítkozik, hogy az elsőfokú bíróságnak lehetősége van arra, hogy megsemmisítse az eljáró hatóságnak a nemzetközi védelem iránti kérelmet azzal az indokkal elutasító határozatát, hogy e hatóságnak a kérelmezőt orvosi vizsgálatnak kellett volna alávetnie, nem felel meg a 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdése értelmében vett teljes körű és ex nunc vizsgálat követelményének, még akkor sem, ha e lehetőség következésképpen lehetővé tenné e kérelemnek az e hatóság általi, a nemzetközi védelmet kérelmező orvosi vizsgálatának eredményeire tekintettel történő újbóli vizsgálatát.
35
Elegendő ugyanis megállapítani, hogy az ilyen nemzeti szabályozás, amennyiben azzal jár, hogy az említett hatóság feladata, hogy az orvosi vizsgálat eredményeit figyelembe véve új határozatot hozzon, nem biztosítja a Bíróságnak a jelen ítélet 27. pontjában említett ítélkezési gyakorlatából eredő azon elv tiszteletben tartását, amely szerint magának a bíróságnak kell biztosítania, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmet kimerítő jelleggel vizsgálják meg, anélkül hogy az ügyet vissza kellene utalni az eljáró hatósághoz, és amely így veszélyezteti a 2013/32 irányelvben foglalt, a nemzetközi védelem iránti kérelmek vizsgálatára irányuló eljárás gyorsaságára irányuló, és a Bíróság által ezen ítélkezési gyakorlatban kiemelt célkitűzést.
36
Harmadszor meg kell állapítani, hogy a 2013/32 irányelvnek az orvosi vizsgálatokra vonatkozó szabályokat megállapító egyetlen rendelkezése ezen irányelv 18. cikke. Mindazonáltal, amint az e 18. cikknek magából a szövegéből, és különösen annak (1) bekezdéséből kitűnik, az abban foglalt rendelkezések önmagukban csak a nemzetközi védelem iránti kérelem eljáró hatóság általi értékelése keretében alkalmazandók, az ilyen hatóság által hozott határozattal szemben bíróság előtt indított jogorvoslat keretében nem.
37
Márpedig, amint az a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következik, az adott területre vonatkozó uniós szabályozás hiányában a bírósági felülvizsgálatra vonatkozó eljárási szabályok meghozatala az eljárási autonómia elve alapján az egyes tagállamok belső jogrendjébe tartozik, azzal a feltétellel azonban, hogy e szabályok nem lehetnek kedvezőtlenebbek a hasonló jellegű belső jogi helyzetekre vonatkozókhoz képest (az egyenértékűség elve), és nem tehetik gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé a nemzetközi védelmet kérelmezőnek a 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdése által biztosított jog gyakorlását (a tényleges érvényesülés elve) (lásd analógia útján: 2020. március 19‑iBevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Tompa) ítélet, C‑564/18, EU:C:2020:218, 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
Ez utóbbi tekintetben egyrészt az orvosi vizsgálatot az érintett bíróságnak mindenképpen el kell tudnia rendelni, amennyiben konkrét valószínűsítő körülmények állnak fenn arra vonatkozóan, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező egészségügyi problémái különösen a származási országában bekövetkezett traumatikus eseményből eredhetnek, és általánosságban akkor, ha e bíróság értékelése szerint az ilyen vizsgálat alkalmazása szükségesnek vagy relevánsnak bizonyul az említett kérelmező nemzetközi védelem iránti tényleges igényeinek értékelése szempontjából. Egyébiránt az orvosi vizsgálat alkalmazására vonatkozó részletes szabályoknak meg kell felelniük a Chartában biztosított alapvető jogoknak, úgymint a Charta 1. cikkében szereplő, az emberi méltóság tiszteletben tartásához való jognak, valamint a 7. cikke által biztosított, magán‑ és családi élet tiszteletben tartásához való jognak (lásd ebben az értelemben: 2018. január 25‑iF ítélet, C‑473/16, EU:C:2018:36, 35. pont; 2023. június 29‑iInternational Protection Appeals Tribunal és társai [Merénylet Pakisztánban] ítélet, C‑756/21, EU:C:2023:523, 61. pont).
39
Másrészt pontosítani kell, hogy nem szükséges, hogy az érintett kérelmező orvosi vizsgálatát elrendelő bíróság maga forduljon egy szakképzett egészségügyi szakemberhez annak érdekében, hogy ez utóbbi elvégezze e vizsgálatot, és közölje vele az eredményeket, mivel e bíróság arra is kötelezheti az eljáró hatóságot, hogy tegye meg az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy e kérelmezőt alávessék az elrendelt orvosi vizsgálatnak, és hogy rövid határidőn belül közölje vele e vizsgálat eredményeit. A bíróság ugyanis mindkét esetben beszerezheti azokat a bizonyítékokat, amelyeket relevánsnak vagy szükségesnek tart az adott ügy naprakész értékelésének elvégzéséhez, tiszteletben tartva a 2013/32 irányelv által követett, gyorsaságra vonatkozó, a jelen ítélet 27. pontjában felidézett célkitűzést.
40
Negyedszer, bár így azt kell megállapítani, hogy az alapügyben szóban forgó nemzeti szabályozás nem felel meg a teljes körű és ex nunc vizsgálat 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdésében előírt követelményének, mivel nem teszi lehetővé a bíróság számára, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező orvosi vizsgálatát elrendelje, emlékeztetni kell arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy e szabályozást a lehető legteljesebb mértékben e követelménnyel összhangban értelmezze (lásd különösen: 2017. december 20‑iProtect Natur‑, Arten‑ und Landschaftsschutz Umweltorganisation ítélet, C‑664/15, EU:C:2017:987, 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41
Ugyanakkor, ha az ilyen összhangban álló értelmezés lehetetlennek bizonyulna, a Bíróság már hangsúlyozta, hogy a hatáskörrel rendelkező bíróságnak az uniós jog alkalmazása érdekében mellőznie kell a közvetlen hatállyal rendelkező olyan uniós normák teljes hatékonyságának esetleges akadályát képező nemzeti jogszabályi rendelkezések alkalmazását, mint a 2013/32 irányelv 46. cikkének a Charta 47. cikkével összefüggésben értelmezett (3) bekezdése (lásd ebben az értelemben: 2019. július 29‑iTorubarov ítélet, C‑556/17, EU:C:2019:626, 73. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
42
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Charta 47. cikkének és a 2013/32 irányelv 46. cikke (3) bekezdésének a közvetlen hatályából az következik, hogy a Charta 47. cikke értelmében vett hatékony bírói jogvédelemnek a nemzetközi védelmet kérelmező részére történő biztosítása érdekében, valamint az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében előírt lojális együttműködés elvének megfelelően a nemzetközi védelem iránti kérelmet elutasító határozattal szembeni keresetet elbíráló nemzeti bíróságnak el kell tudnia rendelni e kérelmező orvosi vizsgálatát, amennyiben e vizsgálat szükséges e kérelem értékeléséhez.
43
A fenti megfontolások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdését a Charta 47. cikkével és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy a teljes körű és ex nunc vizsgálat e 46. cikk (3) bekezdésében előírt követelményének való megfelelés érdekében az eljáró hatóság nemzetközi védelem iránti kérelmet elutasító határozatával szemben benyújtott keresetet elbíráló elsőfokú nemzeti bíróságnak hatáskörrel kell rendelkeznie a nemzetközi védelmet kérelmező orvosi vizsgálatának elrendelésére, amennyiben úgy ítéli meg, hogy e vizsgálat igénybevétele szükséges vagy releváns e kérelem értékelése szempontjából.
A költségekről
44
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (ötödik tanács) a következőképpen határozott:
A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26‑i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 46. cikkének (3) bekezdését az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével összefüggésben
a következőképpen kell értelmezni:
a teljes körű és ex nunc vizsgálat e 46. cikk (3) bekezdésében előírt követelményének való megfelelés érdekében az eljáró hatóság nemzetközi védelem iránti kérelmet elutasító határozatával szemben benyújtott keresetet elbíráló elsőfokú nemzeti bíróságnak hatáskörrel kell rendelkeznie a nemzetközi védelmet kérelmező orvosi vizsgálatának elrendelésére, amennyiben úgy ítéli meg, hogy e vizsgálat igénybevétele szükséges vagy releváns e kérelem értékelése szempontjából.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: görög.
(
i
)	A jelen szöveg 23. és 43. pontjában, valamint rendelkező részében az első elektronikus közzétételt követően nyelvi módosítás történt.
(
ii
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.