Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
ANDREA BIONDI IŠVADA,
pateikta 2026 m. sausio 15 d.(1)
Sujungtos bylos C‑52/25 ir C‑53/25 [Binanrier](i)
RZ,
GT (C‑52/25),
AX,
UI (C‑53/25),
prieš
Région wallonne
(Cour d’appel de Mons (Monso apeliacinis teismas, Belgija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Valstybės pagalba – Reglamentas (ES) Nr. 702/2014 – Tam tikros pagalbos žemės ūkio ir miškininkystės sektoriams bendroji išimtis – Žalos, patirtos dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kompensavimo pagalba – Pagalbos sumos sumažinimas, jei nesudaryta draudimo sutartis – Pagalbos gavėjo negalėjimas apsidrausti reikalaujamu draudimu “
I.      Įvadas
1.        Šiose sujungtose bylose pateiktais prašymais priimti prejudicinį sprendimą Cour d’appel de Mons (Monso apeliacinis teismas, Belgija, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) pateikia Teisingumo Teismui tris klausimus dėl Reglamento Nr. 702/2014(2) 25 straipsnio, t. y. nuostatos, susijusios su pagalba pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą vykdančioms mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ), kuria kompensuojama nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, padaryta žala, išaiškinimo. Pagalbai, kuri atitinka visas šiame straipsnyje ir to paties reglamento I skyriuje nustatytas sąlygas, netaikomas SESV 108 straipsnio 3 dalyje numatytas reikalavimas pranešti Komisijai.
2.        Kalbant konkrečiau, visi trys prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikti klausimai susiję su minėto straipsnio 9 dalimi, kurioje numatyta, jog tokios rūšies pagalba „sumažinama 50 %, išskyrus tuo atveju, kai ji teikiama gavėjams, kurie yra apdraudę ne mažiau kaip 50 % savo vidutinės metinės produkcijos arba su produkcija susijusių pajamų ir yra apsidraudę nuo valstybėje narėje arba regione, kuriuose teikiamas toks draudimas, statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos“(3).
3.        Prejudiciniai klausimai pateikti nagrinėjant ginčus, susijusius su kelių verslininkų (RZ, GT AX ir UI, toliau – apeliantai), patyrusių nuostolių dėl sausros, kuri Belgijoje truko nuo 2016 m. rugpjūčio mėn. iki 2017 m. birželio mėn., reikalavimais skirti kompensaciją. Belgijos valdžios institucijos šią sausrą pripažino žemės ūkio srities gaivaline nelaime, suteikiančia teisę į kompensaciją. Apskaičiuodama kompensaciją Belgijos administracija pritaikė nacionalinės teisės nuostatą(4), kuria įgyvendinama Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis ir pagal kurią kompensacijos suma sumažinama 50 %, „jei nukentėjusysis nėra sudaręs draudimo sutarties, pagal kurią bent penkiasdešimt procentų jo produkcijos būtų apdrausta nuo su klimato reiškiniais susijusios rizikos“.
4.        Kadangi nagrinėjamu atveju apeliantai nebuvo apsidraudę nuo jokių su klimato reiškiniais susijusių rizikos veiksnių, kompetentingos Belgijos valdžios institucijos pagal minėtą nacionalinę nuostatą sumažino joms skirtą kompensaciją 50 %.
5.        Apeliantai pareiškė ieškinius Belgijos teismuose; jie teigė, kad negalėjo sudaryti draudimo sutarties, nes tuo metu, kai buvo padaryta žala, Belgijoje nebuvo įmanoma apdrausti savo valdų nuo tam tikros su klimato reiškiniais susijusios rizikos, pavyzdžiui, sausros.
6.        Įvykus keliems procesams, pagrindinėse bylose nagrinėjami ginčai buvo perduoti Cour d’appel de Mons (Monso apeliacinis teismas). Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad, pirma, sausra nėra vienas iš Belgijoje dažniausiai pasitaikančių riziką keliančių klimato reiškinių, nes šioje valstybėje narėje dažniausiai su klimato reiškiniais susijusią riziką kelia kruša; antra, tuo metu, kai klostėsi faktinės aplinkybės, Belgijoje nebuvo draudimo nuo sausros, nors buvo galima apsidrausti nuo krušos; trečia, apeliantai nurodė, kad jų valdas sudaro daugiametės ir vienmetės pievos ir žolynų plotai, skirti gyvuliams šerti, ir kad tokios pievos ir žemės plotai negali būti draudžiami nuo krušos rizikos.
7.        Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti tris prejudicinius klausimus dėl Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies išaiškinimo.
8.        Teisingumo Teismo prašymu šioje išvadoje dėmesį sutelksiu į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo trečiąjį prejudicinį klausimą:
„Ar pagal [Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalį] atitinkamai valstybei narei leidžiama nemažinti ūkininkams pagalbos, skiriamos siekiant kompensuoti žalą, patirtą dėl gaivaline nelaime laikomo klimato reiškinio, kai pagalbos gavėjas įrodo, kad ne mažiau kaip 50 % jo auginamos rūšies vidutinės metinės produkcijos (nagrinėjamu atveju – daugiamečių ir vienmečių pievų bei žolynų plotų, skiriamų gyvuliams šerti, o ne pasėliams) arba su jo valdos produkcija susijusių pajamų atitinkamoje valstybėje narėje (nagrinėjamu atveju – Belgijoje) nėra draudžiama nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos?“
II.    Analizė
9.        Trečiuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad valstybei narei gali būti leidžiama
nesumažinti 50 % pagalbos, skirtos dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, patirtai žalai kompensuoti, jei pagalbos gavėjas įrodo, kad negalėjo sudaryti draudimo sutarties, nes jo valdoje auginamos produkcijos rūšis šioje valstybėje narėje nedraudžiama nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
10.      Siekiant atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktą trečiąjį prejudicinį klausimą, reikia išaiškinti Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalį.
11.      Remiantis suformuota jurisprudencija, aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą, ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus(5).
12.      Dėl Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies formuluotės, kuri priminta šios išvados 2 punkte, visų pirma reikia pasakyti, kad šioje nuostatoje numatyta, jog nagrinėjama pagalba sumažinama 50 %, nebent pagalbos gavėjas yra sudaręs draudimo sutartį, kuri turi atitikti du reikalavimus.
13.      Pirma, ši draudimo sutartis turi apimti ne mažiau kaip 50 % vidutinės metinės produkcijos arba atitinkamų pajamų; antra, ši sutartis turi apimti valstybėje narėje arba regione, kuriuose teikiamas toks draudimas, statistiškai dažniausią su klimato reiškiniais susijusią riziką.
14.      Kalbant apie antrąją sąlygą, iš nagrinėjamos nuostatos formuluotės (daugumoje kalbinių versijų, kaip nurodyta šios išvados 17 punkte) aiškiai matyti, kad draudimas nuo dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos turi būti „teikiamas“. Mano nuomone, a contrario, darytina išvada, kad jei draudimas nuo šios dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos neteikiamas, būtino draudimo sutarties sudarymo sąlyga negali būti taikoma, taigi, taip pat negali būti mažinama pagalba. Kita vertus, toks reikalavimas atrodo pagrįstas: iš tikrųjų būtų nelogiška kelti dalies kompensacijos mokėjimo sąlygą, pagal kurią turėtų būti sudaryta draudimo sutartis, kurios negalima sudaryti dėl to, kad draudimas nuo atitinkamo rizikos neteikiamas.
15.      Taigi, atrodo, kad, remiantis nagrinėjamos nuostatos pažodine analize, ją reikėtų aiškinti taip, kad kompensacija nemažinama, jei įrodoma, jog draudimo sutarties, kurią sudarius toks sumažinimas netaikomas, nebuvo įmanoma sudaryti dėl to, kad pagalbos gavėjui neteikiamas draudimas nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
16.      Svarbu pateikti dar dvi pastabas šiuo klausimu.
17.      Visų pirma, ne visiškai sutampa nagrinėjamos nuostatos versijos skirtingomis kalbomis. Vis dėlto nuostatos versiją italų kalba, kuria remdamasis padariau minėtą išvadą, atitinka jos tekstai keliomis kitomis kalbomis, tarp jų – versija anglų kalba, kurioje kalbama apie „risks <…> for which insurance coverage is provided“, versija vokiečių kalba, kurioje nurodomos „risiken <…> für die Versicherungsschutz gegeben ist“, ir versija ispanų kalba, kurios tekste kalbama apie „riesgos <…> para los que se proporciona cobertura de seguros“. Tą patį galima pasakyti apie kelias kitas šios nuostatos kalbines versijas(6). Versija prancūzų kalba šiuo klausimu ne tokia aiški, bet jos formuluotė nėra nesuderinama su šios išvados 15 punkte pateiktu nagrinėjamos nuostatos išaiškinimu(7).
18.      Antra, tokį aiškinimą patvirtina Komisijos komunikatas dėl valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškininkystės sektoriams ir kaimo vietovėse gairių(8).
19.      2014 m. gairių 363 punkte, aptariant žemės ūkio produkcijai arba žemės ūkio gamybos priemonėms padarytos žalos kompensavimo ir žalos prevencijos pagalbą, aiškiai nurodyta, kad „[n]ukrypti nuo minėtos sąlygos leidžiama tik tada, jei valstybė narė galės įtikinamai įrodyti, kad, nepaisant visų tinkamų pastangų, žalos padarymo metu nebuvo galimybės apsidrausti nuo valstybėje narėje arba regione statistiškai dažniausios su meteorologiniais reiškiniais susijusios rizikos“(9).
20.      Taigi, iš minėto nurodytų gairių punkto matyti, kad netaikyti draudimo sutarties sudarymo sąlygos, siekiant išvengti kompensacijos sumažinimo 50 %,
galima tik tuo atveju, kai žalos atsiradimo dieną nagrinėjamos rizikos draudimas nebuvo prieinamas, nepaisant to, kad nukentėjusysis ėmėsi visų tinkamų žingsnių siekdamas sudaryti tokią draudimo sutartį.
21.      Nors toks dokumentas, kaip gairės, saisto tik Komisiją(10), taigi Teisingumo Teismas ar nacionaliniai teismai nebūtinai privalo juo vadovautis, aiškindami nagrinėjamą nuostatą, jis yra svarbus aiškinimo šaltinis. Taip visų pirma yra tokiu atveju, kaip nagrinėjamas šioje byloje, kai aiškinamas būtent Komisijos priimtas reglamentas. Šiomis aplinkybėmis toks dokumentas, kaip gairės, yra aktą priėmusios institucijos pateiktas jo išaiškinimas.
22.      Atrodo, kad šios išvados 15 punkte pateiktą Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies aiškinimą patvirtina ir konteksto, ir teleologinė analizė.
23.      Kiek tai susiję su šios nuostatos kontekstu, reikia pažymėti, kad ji vertintina atsižvelgiant į bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) bendrąjį kontekstą, kuriame rizikos valdymas tapo esminiu elementu, siekiant didinti ūkių, susiduriančių su didėjančia rizika, ypač
susijusia su vis dažnesniais klimato kaitos sukeltais katastrofos masto reiškiniais, atsparumą, kartu skatinant praktikos, kuria stiprinama rizikos prevencija ir prisitaikymas prie jos, sklaidą. Šie tikslai buvo pripažinti esminiais tiek dabartiniu 2023–2027 m. programavimo laikotarpiu, kuriuo numatoma integruota rizikos valdymo sistema(11), tiek ankstesniu laikotarpiu (2014–2022 m.)(12). Be to, prisitaikymas prie klimato kaitos ir žemės ūkio valdų atsparumo didinimas šiomis sąlygomis laikomi pagrindiniais BŽŪP prioritetais, į kuriuos turi būti atsižvelgiama valdant riziką(13).
24.      Reglamentas Nr. 702/2014 ir naujasis Reglamentas 2022/2472 yra šios sistemos dalis ir jais įgyvendinami šie programiniai tikslai. Pagal šiuos reglamentus Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnyje nurodyta nuostolių, patirtų dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kompensavimo pagalba yra rizikos ir krizių valdymo pagalbos, taip pat pagalbos, kurios lėšomis kompensuojama gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų prevencija, kontrolė ir likvidavimas ar išnaikinimas, bei draudimo įmokų mokėjimo pagalbos dalis(14).
25.      Taigi teleologiniu požiūriu, kaip pabrėžė pastabas Teisingumo Teismui pateikusios suinteresuotosios šalys(15), Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies konkretus tikslas – paskatinti ūkininkus apsidrausti nuo rizikos, susijusios su klimato reiškiniais, padarančiais daugiausia atlygintinos žalos, kad visuomenei tektų mažesnė finansinė našta, susidaranti teikiant pagalbą žemės ūkiui su nepalankiais klimato reiškiniais susijusios žalos kompensacijos forma.
26.      Šis nagrinėjamos nuostatos tikslas suformuluotas Reglamento Nr. 702/2014 54 konstatuojamojoje dalyje, iš kurios matyti, kad „pirminiai žemės ūkio produktų gamintojai susiduria su tam tikra gamtos ir klimato reiškinių keliama rizika“, todėl „pagrindinė tvaraus ir konkurencingo žemės ūkio sektoriaus funkcionavimo priemonė — geras rizikos ir krizių valdymas“. Šiomis aplinkybėmis „valstybės pagalba, kuria kompensuojami dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, patirti nuostoliai, <...> turėtų būti siekiama tik padėti pagalbos gavėjams, kurie susiduria su tam tikrais sunkumais, nors ir ėmėsi pagrįstų tokios rizikos mažinimo pastangų“.
27.      Tuo pačiu tikslu minėtose Komisijos gairėse(16) pabrėžiama, kad „siekiant toliau gerinti rizikos valdymą, pagalbos gavėjus būtina skatinti sudaryti draudimo sutartis visais atvejais, kai tai įmanoma“.
28.      Atsižvelgiant į šį tikslą, tam, kad sumažinimas nebūtų taikomas, pagalbos gavėjai turi dėti visas pagrįstas pastangas, kad sumažintų riziką, susijusią su
nepalankaus klimato reiškinio daroma žala. Vis dėlto, kaip matyti iš Komisijos gairių, tai įrodžius, įmonei, kuri negali apsidrausti nuo tokių nuostolių, turėtų būti skiriama didžiausio intensyvumo pagalba(17).
29.      Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies tikslo analizė patvirtina aiškinimą, pagal kurį kompensacijos sumažinimas netaikomas tais atvejais, kai įrodoma, jog nagrinėjamos draudimo sutarties nebuvo įmanoma sudaryti dėl to, kad nebuvo teikiamas draudimas nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos. Vis dėlto ji priduria papildomą sąlygą, kad taip pat turi būti įrodyta, jog pagalbos gavėjai dėjo visas pastangas, kurių pagrįstai reikia tokiai sutarčiai sudaryti, kad sumažintų su nepalankaus klimato reiškinio daroma žala susijusią riziką.
30.      Komisijos pastabose išdėstyti argumentai neprieštarauja tokiam Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies aiškinimui.
31.      Iš tikrųjų, pirma, kaip matyti iš šios išvados 12–21 punktų, šis aiškinimas atitinka nuostatos formuluotę, kurioje, kaip pabrėžia Komisija, nenurodomi draudimo nebuvimo motyvai, bet aiškiai numatyta, kad draudimas turi būti teikiamas.
32.      Antra, mano siūlomas Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies aiškinimas neprieštarauja Teisingumo Teismo suformuotai jurisprudencijai, pagal kurią reglamento nuostatos dėl valstybės pagalbos bendrosios išimties ir jame nustatytos sąlygos turi būti aiškinamos siaurai(18). Iš tikrųjų pagal šį aiškinimą teisės normai ir joje numatytoms sąlygoms priskiriama taikymo sritis nėra platesnė nei matyti iš jos formuluotės. Atvirkščiai, siūlomu aiškinimu, atitinkančiu pačios nuostatos formuluotę, išvengiama galimo aiškinimo, kuris, kaip pažymėta šios išvados 14 punkte, nulemtų nepagrįstą joje numatytų sąlygų taikymą.
33.      Trečia, toks aiškinimas neprieštarauja Komisijos įvardytam reikalavimui užtikrinti vienodą nagrinėjamo reglamento aiškinimą skirtingose valstybėse narėse. Iš tikrųjų juo užtikrinama, kad nuostata būtų taikoma remiantis objektyviais kriterijais (t. y. įrodymu, kad naudos gavėjui apsidrausti neįmanoma ir kad jis dėjo visas pagrįstai būtinas pastangas), kurie vienodai taikomi valstybėse narėse, nors jose vis dėlto gali susiklostyti skirtingos faktinės aplinkybės (pavyzdžiui, susijusios su galimybe konkrečiu atveju sudaryti draudimo sutartį).
34.      Ketvirta, Komisija savo pastabose primena, kad valstybė narė turi pareigą pranešti Komisijai apie ūkininkams palankesnę pagalbą, kad būtų atsižvelgta į tai, jog jie negali apsidrausti nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
35.      Šiuo klausimu pažymiu, kad Teisingumo Teismas yra nustatęs, jog Reglamento Nr. 702/2014, kuris buvo priimtas vadovaujantis SESV 108 straipsnio 4 dalimi, 3 straipsnyje numatyta, kad, nepaisant bendro pobūdžio reikalavimo pranešti apie kiekvieną priemonę, kuria suteikiama arba keičiama „nauja pagalba“, kaip tai suprantama pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį, kuris yra vienas svarbiausių valstybės pagalbos kontrolės sistemos elementų, valstybė narė gali, pagal tą reglamentą, pasinaudoti to reikalavimo išimtimi, jei jos patvirtinta pagalbos priemonė arba planuojamas patvirtinti pagalbos projektas atitinka tame reglamente nustatytas sąlygas(19).
36.      Vadinasi, Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio aiškinimas, pagal kurį, valstybei narei nepateikus pranešimo, atsisakoma išmokėti jame numatytą kompensaciją gavėjui, kuris atitinka šioje nuostatoje pateiktas pagalbos skyrimo sąlygas, prieštarautų šio reglamento sistemai.
37.      Šiuo klausimu taip pat pažymiu, kad šio straipsnio 9 dalyje nustatyta draudimo sutarties sudarymo sąlyga yra susijusi ne su pagalbos suteikimu, o su teikiamos pagalbos dydžiu.
38.      Be to, šios nuostatos aiškinimas, pagal kurį, valstybei narei nepateikus pranešimo, pagalbos gavėjas, atitinkantis visas joje nustatytas sąlygas, negalėtų gauti visos pagalbos, net jei teisme būtų nustatyta, kad žalos atsiradimo momentu šis pagalbos gavėjas objektyviai negalėjo būti apsidraudęs nuo dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos, prieštarautų ne tik jos tekstui, kaip nurodyta šios išvados 12–21 punktuose. Jis taip pat prieštarautų Reglamento Nr. 702/2014 sistemai, nes pagal jį šio reglamento 25 straipsnio 1 dalyje nustatytas pagalbos gavimo sąlygas atitinkančiam pagalbos gavėjui nebūtų mokama visa kompensacija. Pagal tokį aiškinimą taip pat nebūtų paisoma šiuo reglamentu siekiamų tikslų, nurodytų šios išvados 25–29 punktuose, o tai prieštarautų Reglamento Nr. 702/2014 8 konstatuojamojoje dalyje paminėtam proporcingumo principui.
39.      Galiausiai, iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalis, mano nuomone, turi būti aiškinama taip, kad šioje nuostatoje numatytas pagalbos, skirtos
nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, padarytai žalai kompensuoti, sumažinimas 50 % netaikomas, jei pagalbos gavėjas įrodo, kad, nors jis dėjo visas pagrįstas pastangas draudimo sutarčiai sudaryti, siekdamas sumažinti su nepalankaus klimato reiškinio daroma žala susijusią riziką, nebuvo įmanoma sudaryti draudimo sutarties, nes jo valdoje auginamos produkcijos rūšis nebuvo draudžiama nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
40.      Nagrinėjamu atveju apeliantai teigia, kad nors, apskritai, tuo metu, kai įvyko žalą sukėlęs įvykis, Belgijoje buvo numatyta galimybė apsidrausti nuo dažniausiai pasitaikančios su klimato reiškiniais susijusios rizikos, t. y.
nuo krušos, tokia draudimo apsauga nebuvo teikiama konkrečiai apeliantų produkcijos rūšiai.
41.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti šias faktines aplinkybes ir įsitikinti, kad apeliantai dėjo visas pagrįstas pastangas dėjo visas pagrįstas pastangas draudimo sutarčiai sudaryti, siekdami sumažinti riziką, susijusią su žala, kylančia dėl nepalankaus klimato reiškinio, ir kad
apeliantų auginamos produkcijos rūšis atitinkamoje valstybėje narėje nebuvo veiksmingai draudžiama nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos.
III. Išvada
42.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į Cour d’appel de Mons (Monso apeliacinis teismas, Belgija) pateiktą trečiąjį prejudicinį klausimą atsakyti taip:
2014 m. birželio 25 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 702/2014, kuriuo skelbiama, kad tam tikrų kategorijų pagalba žemės bei miškų ūkio sektoriuose ir kaimo vietovėse yra suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnius ir kuriuo panaikinamas Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1857/2006, 25 straipsnio 9 dalį reikia aiškinti taip:
šioje nuostatoje numatytas pagalbos, skirtos nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, padarytai žalai kompensuoti, sumažinimas 50 % netaikomas, jei pagalbos gavėjas įrodo, kad, nors jis dėjo visas pagrįstas pastangas draudimo sutarčiai sudaryti, siekdamas sumažinti su nepalankaus klimato reiškinio daroma žala susijusią riziką, nebuvo įmanoma sudaryti draudimo sutarties, nes jo valdoje auginamos produkcijos rūšis nebuvo draudžiama nuo statistiškai dažniausios su klimato reiškiniais susijusios rizikos. Konkrečias faktines aplinkybes turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
1      Originalo kalba: italų.
i Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios proceso šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
2      2014 m. birželio 25 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 702/2014, kuriuo skelbiama, kad tam tikrų kategorijų pagalba žemės bei miškų ūkio sektoriuose ir kaimo vietovėse yra suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnius ir kuriuo panaikinamas Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1857/2006 (OL L 193, 2014, p. 1). Šis reglamentas buvo taikomas iki 2022 m. gruodžio 31 d. ir nuo 2023 m. sausio 1 d. buvo pakeistas 2022 m. gruodžio 14 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 2022/2472, kuriuo skelbiama, kad tam tikrų kategorijų pagalba žemės bei miškų ūkio sektoriuose ir kaimo vietovėse yra suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnius (OL L 327, 2022, p. 1).
3      Ši nuostata beveik pažodžiui pakartota naujojo Reglamento 2022/2472 25 straipsnio 10 dalyje (išskyrus pakeitimą versijoje prancūzų kalba, nurodytą infra 7 išnašoje). Iš to darytina išvada, kad šioje byloje atsakymas į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktus prejudicinius klausimus neturi jokios įtakos klausimui, ar šios bylos faktinėms aplinkybėms taikytinas senasis, ar naujasis reglamentas.
4      Arrêté du Gouvernement wallon considérant comme une calamité agricole la sécheresse d'août 2016 à juin 2017, délimitant l'étendue géographique de cette calamité et déterminant l'indemnisation des dommages (Valonijos vyriausybės nutarimas, kuriuo 2016 m. rugpjūčio mėn. – 2017 m. birželio mėn. trukusi sausra pripažįstama žemės ūkio gaivaline nelaime, apibrėžiama šios nelaimės geografinė aprėptis ir nustatoma kompensacija) 6 straipsnis.
5      Žr. 2024 m. rugsėjo 19 d. Sprendimą Agrarmarkt Austria (C‑350/23, EU:C:2024:771, 57 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
6      Be minėtų kalbinių versijų, atrodo, kad versiją italų kalba atitinka ir versijos bulgarų, kroatų, maltiečių, slovakų, slovėnų ir suomių kalbomis. Versijos čekų, lenkų, portugalų ir švedų kalbomis, atrodo, atitinka kitoje išnašoje minimą iš dalies pakeistą versiją prancūzų kalba ir yra suderinamos su siūlomu išaiškinimu.
7      Reglamento 2022/2472 25 straipsnio 10 dalies versijos prancūzų kalba paskutinis sakinys buvo iš dalies pakeistas palyginti su Reglamento Nr. 702/2014 25 straipsnio 9 dalies formuluote. Tokio dalinio pakeitimo kitose kalbinėse versijose nebūta. Reglamento Nr. 702/2014 nuostatos redakcijoje buvo minima „risques climatiques statistiquement les plus fréquents dans l'État membre ou la région concernés, couverte par une assurance“ („valstybėje narėje arba regione, kur teikiamas toks draudimas, statistiškai dažniausia su klimato reiškiniais susijusi rizika), o naujojoje redakcijoje minima „risques climatiques statistiquement les plus fréquents dans l’État membre ou la région concernés que couvre l’assurance“ („valstybėje narėje arba regione statistiškai dažniausia su klimato reiškiniais susijusi rizika, kurią apima toks draudimas“). Šis dalinis pakeitimas atitinka mano siūlomą nuostatos aiškinimą.
8      Komisijos komunikatas „Europos Sąjungos valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškininkystės sektoriams ir kaimo vietovėse gairės 2014–2020 m.“ (OL C 204, 2014, p. 1, toliau – 2014 m. gairės); taip pat žr. Komisijos komunikatą „Valstybės pagalbos žemės bei miškų ūkio sektoriuose ir kaimo vietovėse gairės“ (OL C 485, 2022, p. 1, toliau – 2022 m. gairės).
9      Žr. 2014 m. gairių 363 punktą. Šiuo klausimu taip pat žr. 2022 m. gairių 358 punktą.
10      Žr. 2016 m. kovo 8 d. Sprendimą Graikija / Komisija (C‑431/14 P, EU:C:2016:145, 69 ir 70 punktai).
11      Žr. Europos Komisija, „Approved 28 CAP Strategic Plans (2023-2027) Summary overview for 27 Member States Facts and figures“, 2023 m. birželio mėn., skelbiamą adresu https://agriculture.ec.europa.eu/system/files/2023-06/approved-28-cap-strategic-plans-2023-27.pdf, visų pirma 4.2 skirsnį „Better Market Orientation, Increased Competitiveness and Improved Position in the Value Chain“, p. 27, bei skirsnį „Risk Management“, p. 38.
12      Žr., inter alia, 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 (OL L 347, 2013, p. 487), visų pirma 36 straipsnį „Rizikos valdymas“ ir VI priedą.
13      Šiuo klausimu žr. 2021 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2021/2115, kuriuo nustatomos valstybių narių pagal bendrą žemės ūkio politiką rengtinų strateginių planų (BŽŪP strateginių planų), finansuotinų iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir iš Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP), rėmimo taisyklės ir panaikinami reglamentai (ES) Nr. 1305/2013 ir (ES) Nr. 1307/2013 (OL L 435, 2021, p. 1), 29 ir 30 konstatuojamąsias dalis.
14      Žr. Reglamento Nr. 702/2014 42 ir 54 konstatuojamąsias dalis;
taip pat žr. Reglamento 2022/2472 43 konstatuojamąją dalį.
15      T. y., Komisija ir Belgijos Karalystė.
16      Žr. 2014 m. gairių 94 punktą (taip pat žr. 2022 m. gairių 97 punktą).
17      Pirmesnėje išnašoje minėtų gairių punktuose iš tikrųjų numatyta, kad „[k]ai pagalba skiriama siekiant atitaisyti nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, padarytą žalą, taip siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo pavojaus, didžiausio intensyvumo pagalba turėtų būti skiriama tik tai įmonei, kuri negali apsidrausti nuo tokių nuostolių“.
18      Žr. 2021 m. gegužės 20 d. Sprendimą Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (C‑128/19, EU:C:2021:401, 42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
19      Žr. 2021 m. gegužės 20 d. Sprendimą Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (C‑128/19, EU:C:2021:401, 42 punktas) ir, pagal analogiją, 2019 m. kovo 5 d. Sprendimą Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, 59 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).