62023TJ0202_RES
Asia T‑202/23
Ville Kivikoski ym.
vastaan
Euroopan unionin neuvosto
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu yhdeksäs jaosto) 30.4.2025
Henkilöstö – Virkamiehet – Ylennys – Vuoden 2022 ylennyskierros – Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AST 8 – Kumoamiskanne – Oikeussuojan tarve – Ylennysmahdollisuuden osoittaminen – Tutkittavaksi ottaminen – Henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohta – Ohjaavat prosenttiluvut – Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohta – Ansioiden vertailu
Henkilöstökanne – Oikeussuojan tarve – Ylentämättä jättämisestä nostettu kanne – Tarve osoittaa ylennysmahdollisuuksien olemassaolo
(Henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohta, 35 artikla, ja 45 artiklan 1 kohta sekä 90 ja 91 artikla)
(ks. 15–28 kohta)
Virkamiehet – Ylennys – Edellytykset – Keskimääräisen urakehityksen vastaavuutta ohjaavien prosenttilukujen noudattaminen – Prosenttilukujen tavoite – Mahdollisuutta soveltaa muuta kuin henkilöstösäännöissä vahvistettua prosenttilukua silloin, kun tietyissä palkkaluokissa ylennyskelpoisten virkamiesten määrän ja näihin palkkaluokkiin liittyvän keskimääräisen odotusajan välillä on epätasapainoa, ei ole
(Henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohta ja 45 artikla sekä liitteessä I oleva B jakso)
(ks. 36–49 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin, joka käsittelee Ville Kivikosken ja kahden muun Euroopan unionin neuvoston virkamiehen nostamaan kannetta, kumoaa laajennetussa jaostossa neuvoston päätöksen olla ylentämättä Kivikoskea ja näitä muita virkamiehiä palkkaluokkaan AST 8 vuoden 2022 ylennyskierroksella (jäljempänä riidanalainen päätös). Se täsmentää näin tehdessään sen intressin osoittamista, joka mahdollisella kantajalla on vedota Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) liitteessä I olevan B jaksossa vahvistettujen ohjaavien prosenttilukujen (jäljempänä prosenttiluvut), joita sovelletaan ylennyskierroksella, yhteensoveltumattomuuteen henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan kanssa. Se tulkitsee tässä yhteydessä lisäksi henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä henkilöstösääntöjen liitteessä I olevan B jakson (jäljempänä henkilöstösääntöjen säännöt) kanssa, ottamalla kantaa siihen, mikä merkitys on annettava yhtäältä henkilöstösääntöjen 45 artiklassa esitetylle ilmaisulle ”ansioihin perustuva ylennysperiaate”, ja toisaalta henkilöstösääntöjen 35 artiklassa tarkoitetulle ilmaisulle ”työtehtävissä toimivat virkamiehet”.
Neuvosto julkaisi kesäkuussa 2022 luettelon ylennyskelpoisista virkamiehistä, jotka muun muassa olivat olleet 1.1.2022 palveluksessa palkkaluokassaan vähintään kaksi vuotta, ja kunkin tehtäväryhmän ja palkkaluokan osalta käytettävissä olevien ylennysten määrän vuoden 2022 ylennyskierroksella. Tässä luettelossa mainittiin kantajien nimet niiden 81 virkamiehen joukossa, jotka voidaan ylentää palkkaluokkaan AST 8, ja ilmoitettiin, että tähän palkkaluokkaan oli mahdollista ylentää 18 virkamiestä.
Neuvosto teki heinäkuussa 2022 riidanalaisen päätöksen julkaisemalla ja hyväksymällä luettelon tehtäväryhmään AST kuuluvista henkilöstön jäsenistä, joita ylennysasioiden neuvoa-antava komitea suositteli ylennettäviksi. Tässä luettelossa ei ollut kantajien nimiä.
Kantajat väittivät valituksessaan, jonka neuvosto hylkäsi, että riidanalainen päätös on yhtäältä vastoin henkilöstösääntöjen sääntöjä, koska vuoden 2022 ylennyskierroksella olisi pitänyt 18:n sijasta antaa 37 mahdollisuutta saada ylennys palkkaluokkaan AST 8.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa ensimmäiseksi kanteen tutkittavaksi ottamisesta, että kun virkamies tukeutuu perusteeseen, jonka mukaan ylennyskierroksen yhteydessä sovelletut prosenttiluvut ovat ristiriidassa henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan kanssa, hänen on osoitettava intressinsä vedota siihen osoittamalla, että hänellä olisi ollut hänen henkilökohtaisen tilanteensa perusteella mahdollisuus saada ylennys, jos vaadittua virkojen määrää olisi noudatettu.
Kyseisen henkilöstösääntöjen säännöksen mukaan on niin, että rajoittamatta henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisen ansioihin perustuvan ylennysperiaatteen soveltamista kunkin palkkaluokan avoimien tointen määrä 1 päivänä tammikuuta kunakin vuonna vastaa edellisen vuoden 1 päivänä tammikuuta alemmassa palkkaluokassa työtehtävissä toimivien virkamiesten määrää kerrottuna henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B kohdassa kyseiselle palkkaluokalle vahvistetuilla prosenttiluvuilla eli 25 prosentilla palkkaluokkien AST 5-AST 8 osalta.
Tältä osin ilmaisulla ”työtehtävissä toimiv[at] virkamie[het]” viitataan johonkin henkilöstösääntöjen 35 artiklassa tarkoitettuun hallinnolliseen asemaan. Tästä säännöksestä, kun sitä luetaan yhdessä henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan kanssa, seuraa, että määritettäessä vuosittain kunkin palkkaluokan avoimien tointen määrää on otettava huomioon pelkästään edellisen vuoden 1 päivänä tammikuuta alemmassa palkkaluokassa työtehtävissä toimivien virkamiesten hallinnollinen asema eikä heidän mahdollisella ylennyskelpoisuudellaan ole merkitystä.
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että nyt käsiteltävässä asiassa kaikki virkamiehet, jotka voitiin ylentää palkkaluokkaan AST 8, ja myös kantajat, olivat palvelleet 1.1.2022 vaaditun vähimmäisajan palkkaluokassa AST 7. Lisäksi sillä, että kantajat eivät heistä tehdyn arvioinnin tai heillä tehtäviensä perusteella olevien vastuiden osalta eroa muista ylennyskelpoisista virkamiehistä, pyritään osoittamaan, että jos prosenttilukuja olisi sovellettu, kantajilla olisi ollut muiden ylennyskelpoisten virkamiesten tavoin mahdollisuus saada ylennys vuoden 2022 ylennyskierroksella, jollei henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdassa säädetystä ansioiden vertailusta muuta johdu.
Unionin yleinen tuomioistuin päättelee siis, että kantajat ovat osoittaneet, että jos heidän vaatimiensa palkkaluokkaan AST 8 ylentämistä koskevien mahdollisuuksien määrää – eli neuvoston ilmoittamien 18:n mahdollisuuden sijasta 37 mahdollisuutta – olisi noudatettu vuoden 2022 ylennyskierroksella, heillä olisi ollut mahdollisuus saada ylennys, ja että he ovat siis osoittaneet, että heillä on intressi vedota siihen, että sovelletut prosenttiluvut ovat ristiriidassa henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan kanssa, ja näin ollen oikeussuojan tarpeensa.
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa toiseksi prosenttilukujen noudattamisesta, että henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohtaan sisältyvän ilmaisun ”rajoittamatta 45 artiklan mukaisen ansioihin perustuvan ylennysperiaatteen soveltamista”, jossa viitataan ylennysprosessin myöhempään vaiheeseen, perusteella ei voida päätellä, että kyseistä periaatetta voitaisiin toteuttaa siinä tarkoituksessa, että poiketaan prosenttilukujen soveltamisesta edellisen vuoden 1 päivänä tammikuuta alemmassa palkkaluokassa työtehtävissä toimivien virkamiesten määrään määritettäessä kunkin palkkaluokan avoimien tointen ja näin ollen ylennysmahdollisuuksien vuosittaista määrää.
Prosenttiluvuilla on lisäksi kaksi erillistä tavoitetta. Yhtäältä henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan mukaan näiden prosenttilukujen tarkoituksena on laskea kussakin palkkaluokassa sellaisten virkojen vuosittainen määrä, joihin voidaan ylentää, ja niitä sovelletaan tässä tarkoituksessa viiden vuoden keskiarvon pohjalta. Toisaalta näiden prosenttilukujen avulla voidaan myös henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdasta riippumatta määrittää keskimääräinen palvelusaika palkkaluokassa. Tämän kysymyksen osalta on otettava huomioon prosenttiluvut, joita sovellettiin niiden vuosien aikana, joina virkamies oli kyseisessä palkkaluokassa, eikä henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä viiden vuoden keskiarvoa koskevaa rajoitusta siis sovelleta. Tästä seuraa, että kysymys keskimääräisen palvelusajan määrittämisestä palkkaluokassa on erotettava kysymyksestä, joka koskee niiden virkojen määrän määrittämistä, jotka on avattava tietyssä palkkaluokassa jollakin ylennyskierroksella.
Neuvosto ei siis voinut soveltaa henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B jaksossa säädetystä prosenttiluvusta poikkeavaa prosenttilukua eikä poiketa palkkaluokassa AST 7 vuoden 2021 1 päivänä tammikuuta henkilöstösääntöjen 35 artiklan, luettuna yhdessä henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdan kanssa, merkityksessä työtehtävissä toimineiden virkamiesten määrästä.
Palkkaluokan AST 7 virkamiesten tilanteelle ominaisilla erityisillä olosuhteilla, joita neuvosto on kuvaillut kirjelmissään – olettaen, että ne näytetään toteen –, ei ensinnäkään voida oikeuttaa poikkeamaan korjaavien toimenpiteiden kautta henkilöstösääntöjen sääntöjen selvästä ja täsmällisestä sanamuodosta vaarantamatta henkilöstösääntöjen ja Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen säännösten tai yleisten oikeusperiaatteiden kaltaisten hierarkkisesti ylemmäntasoisten säännösten täytäntöönpanoa.
Tältä osin sillä neuvoston argumentilla ei ole merkitystä, jonka mukaan virkamiesten todellista urakehitystä on tuotava lähemmäs henkilöstösääntöjen liitteessä I olevassa B jaksossa vahvistettuun keskimääräiseen odotusaikaan kussakin palkkaluokassa siinä tilanteessa, jossa ylennyskelpoisten virkamiesten määrä tietyissä palkkaluokissa ja keskimääräinen odotusaika näissä palkkaluokissa ovat epätasapainossa, koska kysymystä palkkaluokkaan AST 8 ylentämistä vuoden 2022 ylennyskierroksella koskevien mahdollisuuksien määrän määrittämisestä ei saa sekoittaa kysymykseen, joka koskee sen toteamista, mikä on keskimääräinen palvelusaika palkkaluokassa AST 7, ja johon ei sovelleta tästä ensimmäisestä kysymyksestä poiketen rajoitusta, joka ilmenee henkilöstösääntöjen 6 artiklan 2 kohdassa säädetystä viiden vuoden keskiarvosta.
Neuvosto ei toiseksi ole osoittanut, että näiden henkilöstösääntöjen sääntöjen soveltaminen nyt käsiteltävässä asiassa erityisesti ottamalla huomioon ylennyskelpoisten virkamiesten määrän ja ylennysmahdollisuuksien määrän välinen ero olisi ollut omiaan estämään henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdassa säädetyn virkamiesten ansioiden vertailun.