62001CC0108_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
I Johdanto
1. Käsiteltävänä oleva ennakkoratkaisupyyntö koskee suojattujen alkuperänimitysten muodossa oleville teollisoikeuksille annettavan suojan laajuutta. Konkreettisesti kyse on siitä, voidaanko suojattua alkuperänimitystä "Prosciutto di Parma" käyttää ainoastaan, jos kinkku on myös leikattu siivuiksi ja pakattu tuotantoalueella. Pääasian italialaiset valittajat haluavat kieltää vastaajia pitämästä kaupan suojatulla alkuperänimityksellä "Parman kinkku" Isossa-Britanniassa siivuiksi leikattua ja pakattua kinkkua.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
1) Yhteisön säännökset
a) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92 (jäljempänä asetus N:o 2081/92)
2. Asetuksella N:o 2081/92 perustetaan yhteisön järjestelmä, jonka tarkoituksena on suojata tiettyjä sellaisia maataloustuotteita ja elintarvikkeita, joiden ominaisuuksien ja maantieteellisen alkuperän välillä on yhteys.
3. Mainitun asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
"2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) alkuperänimityksellä alueen, määrätyn paikan tai erityistapauksissa maan nimeä, jota käytetään nimeämään maataloustuotetta tai elintarviketta,
- joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä paikasta tai kyseisestä maasta ja
- jonka laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksinomaisesti maantieteellisen ympäristön, joka käsittää sen luonnon ja inhimilliset tekijät, ansiota ja jonka tuotanto, jalostus ja käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella;
b) maantieteellisellä merkinnällä alueen, määrätyn paikan tai erityistapauksissa maan nimeä, jota käytetään nimeämään maataloustuotetta tai elintarviketta,
- joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä paikasta tai kyseisestä maasta ja
- jolla on määrätty laatu, maine tai muita ominaisuuksia, jotka liittyvät tähän maantieteelliseen alkuperään ja jonka tuotanto ja/tai jalostus ja/tai käsittely tapahtuu tietyllä maantieteellisellä alueella."
4. Jotta suojattua alkuperänimitystä (SAN) tai suojattua maantieteellistä merkintää (SMM) voidaan käyttää, maataloustuotteen tai elintarvikkeen on asetuksen N:o 2081/92 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti oltava eritelmän mukainen. Kyseisen artiklan 2 kohdassa luetellaan ne tiedot, jotka eritelmässä on oltava; näitä tietoja ovat erityisesti maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus, mukaan lukien raaka-aineet, maantieteellisen alueen rajaaminen, kuvaus menetelmästä, jolla maataloustuote tai elintarvike on saatu aikaan, tiedot, joista selviää yhteys maantieteelliseen ympäristöön tai maantieteelliseen alkuperään, ja yhteisön säännöksissä ja/tai kansallisissa säännöksissä mahdollisesti asetetut vaatimukset.
5. Asetuksessa N:o 2081/92 säädetään tavanomaisesta menettelystä ja yksinkertaistetusta menettelystä - josta on kyse käsiteltävänä olevassa asiassa - suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen kirjaamiseksi komission pitämään rekisteriin, jonka nimi on "suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteri". Nämä menettelyt eroavat toisistaan ennen kaikkea siten, että yksinkertaistetussa menettelyssä hakemuksen pääkohtia ja viittauksia kansallisiin säännöksiin ei tarvitse julkaista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tavanomaisesta menettelystä säädetään 5, 6 ja 7 artiklassa. Asetuksen 5 artiklassa säädetään pääasiassa siitä, että rekisteröintihakemus on esitettävä kansallisille viranomaisille ja että jäsenvaltion on tarkastettava sen sisältö. Jos jäsenvaltio katsoo, että hakemus on perusteltu, sen on toimitettava hakemus komissiolle. Asetuksen 6 artiklan mukaan komissio tarkastaa virallisella tutkimuksella, onko rekisteröintihakemuksessa kaikki 4 artiklassa säädetyt tiedot; jos komissio katsoo, että nimitys täyttää suojaamiselle asetettavat edellytykset, se julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä hakijan nimen ja osoitteen, tuotteen nimen, hakemuksen pääkohdat, viittaukset tuotteen käsittelyä, tuotantoa tai valmistusta koskeviin kansallisiin säännöksiin ja tarvittaessa päätelmiensä perusteet. Jos yksikään jäsenvaltio tai luonnollinen tai oikeushenkilö, joiden etua asia koskee, ei tee komissiolle yhtään väitettä rekisteröintiä vastaan 7 artiklan mukaisesti, komissio kirjaa nimityksen "suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin" ja julkaisee sen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
6. Mainintoja "SAN" ja "SMM" saadaan käyttää 8 artiklan mukaan ainoastaan kyseisen asetuksen mukaisissa maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa.
7. Mainitun asetuksen 13 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
"1 Rekisteröidyt nimitykset on suojattu:
a) suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimityksen kaupalliselta käytöltä tuotteissa, joita rekisteröinti ei koske, siinä määrin kuin tuotteet ovat verrattavissa tällä nimityksellä rekisteröityihin tuotteisiin tai siinä määrin kuin nimityksen käytöllä voi hyötyä suojatun nimityksen maineesta;
b) väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on käännetty tai siihen on liitetty ilmaisu kuten laatu, tyyppi, menetelmä, tuotettu kuten, jäljitelmä tai muu samankaltainen ilmaisu;
c) muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen laatuun tai olennaisiin ominaisuuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai tuotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan tuotteen alkuperästä.
d) muilta käytännöiltä, jotka saattaisivat johtaa yleisöä harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen.
- - ."
8. Asetuksen 15 artiklan mukaisesti komissiota avustaa rekisteröintimenettelyssä komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista.
9. Suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän yksinkertaistetusta rekisteröintimenettelystä säädetään 17 artiklassa. Sitä sovelletaan nimityksiin, jotka olivat jo olemassa ja joita suojattiin jäsenvaltiossa ennen asetuksen voimaantuloa, kuten esimerkiksi Parman kinkkuun. Mainitussa 17 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaan tulosta jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle nimet, joilla on oikeudellinen suoja, tai - - käytössä vakiintuneet nimitykset, jotka ne haluavat rekisteröidä tämän asetuksen mukaisesti.
2. Komissio rekisteröi 1 kohdassa tarkoitetut 2 ja 4 artiklan mukaiset nimitykset 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Edellä olevaa 7 artiklaa ei sovelleta. - -
3. - - ."
10. Toisin kuin tavanomaisen menettelyn mukaisesti yksinkertaistetun menettelyn mukaisesti ei näin ollen hakemuksen pääkohtia eikä viittauksia kansallisiin säännöksiin julkaistu eikä julkaista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Vastaavat tiedot toimitetaan ainoastaan asetuksen N:o 2081/92 15 artiklan mukaisesti perustetulle komitealle.
b) Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä 12 päivänä kesäkuuta 1996 annettu komission asetus (EY) N:o 1107/96 (jäljempänä asetus N:o 1107/96)
11. Vastaanotettuaan ne nimitykset, jotka jäsenvaltiot ilmoittivat asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan mukaisesti, ja tutkittuaan ne virallisesti komissio antoi asetuksen N:o 1107/96. Mainitun asetuksen liitteessä on luettelo nimityksistä, jotka on rekisteröity suojattuina alkuperänimityksinä tai suojattuina maantieteellisinä merkintöinä; tähän luetteloon sisältyy myös suojattu alkuperänimitys "Prosciutto di Parma".
12. Suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku" koskevan eritelmän B.4 ja C.2 kohdassa viitataan edellytykseen, jonka mukaan siivuiksi leikattu Parman kinkku on pakattava C.1 kohdassa määritellyllä tuotantoalueella. Konsortion tehtävät, mukaan lukien pakkaamista koskevat, esitetään G jaksossa. Kyseisen asiakirjan H jaksossa luetellaan pakkausmerkintöjä koskevia joitakin lisävaatimuksia.
2) Italian oikeus
13. Consorzio del Prosciutto di Parma, jonka on perustanut 18.4.1963 Parman kinkun 23 silloista tuottajaa (jäljempänä konsortio), rekisteröi mainittuna vuonna - eli kauan ennen yhteisön asetusten voimaantuloa vuosina 1992 ja 1996 - Italiassa merkin ("trademark") "Prosciutto di Parma". Parman kinkun valmistusta ja alkuperänimityksellä annettavaa suojaa säänneltiin ensimmäistä kertaa Italian oikeudessa 4.7.1970 annetulla lailla nro 506. Konsortion tehtäväksi annettiin 3.7.1978 annetulla ministeriön asetuksella valvoa Parman kinkun tuotantoa ja kaupan pitämistä lain nro 506 7 §:n nojalla. Nykyisin sovellettava säännöstö konsolidoitiin Italian oikeudessa 13.2.1990 annetulla lailla nro 26. Konsortiolle annettiin 15.2.1993 annetulla ministeriön asetuksella nro 253 ja 12.4.1994 annetulla ministeriön asetuksella valtuudet valvoa ja tarkastaa Parman kinkun tuotantoa ja jalostusta koskevien säännösten noudattamista.
14. Lain nro 26 1 §:ssä sallitaan nimityksen "Prosciutto di Parma" käyttäminen yksinomaan kinkusta, joka täyttää seuraavat edellytykset: kinkussa on sen muista tuotteista erottava merkki, jonka avulla se voidaan tunnistaa koko ajan, ja se on valmistettu "manner-Italiassa" kasvatettujen ja teurastettujen sikojen tuoreista takajaloista laissa säädettyjen säännösten mukaisesti, ja sen on annettu kypsyä 2 §:ssä määritetyn Parman provinssin alueella laissa säädetyn vähimmäisajan.
15. Mainitun lain 3 §:ssä vahvistetaan Parman kinkun erityisominaisuudet, erityisesti sen paino, väri, aromi ja maku.
16. Mainitun lain 6 §:ssä säädetään seuraavaa:
"1. Merkin asettamisen jälkeen Parman kinkku voidaan myydä luuttomaksi leikattuna ja eri painoisina ja muotoisina paloina tai se voidaan leikata siivuiksi ja pakata asianmukaisesti.
2. Edellä 1 momentissa tarkoitetuissa tapauksissa merkki on silloin, kun sitä ei voida pysyvästi merkitä tuotteen päälle, merkittävä toimivaltaisten elinten valvonnassa ja asetuksella säädettyjen menetelmien mukaisesti leimalla lähtemättömästi siten, että sitä ei voida poistaa pakkauksesta. Viimeksi mainitussa tapauksessa pakkaamistoimet on suoritettava 2 §:ssä säädetyllä tyypillisellä tuotantoalueella."
17. Mainitun lain 11 §:n mukaisesti toimivaltaiset ministeriöt voivat käyttää valvonta- ja tarkastustehtävien suorittamisessa tuottajien konsortion apua. Konsortio on vastannut näiden tehtävien suorittamisesta vuodesta 1978 lähtien. Konsortion mukaan sen palveluksessa olevilla tarkastajilla on huomattavan laajat valtuudet, jotka vastaavat poliisin valtuuksia.
18. Edellä mainitussa 15.2.1993 annetussa ministeriön asetuksessa nro 253 säädetään myös, että Parman kinkun siivuiksi leikkaaminen ja pakkaaminen on suoritettava tuotantoalueella sijaitsevissa ja konsortion hyväksymissä tehdaslaitoksissa (25 §). Lisäksi asetuksessa säädetään, että Parman kinkku on leikattava siivuiksi ja pakattava konsortion edustajien läsnä ollessa (26 §). Asetuksessa on myös pakkaamista ja pakkausmerkintöjä koskevia säännöksiä (29 §).
19. Valmiiksi paloiteltu ja valmiiksi pakattu Parman kinkku on Italian oikeuden mukaisesti näin ollen leikattava siivuiksi ja pakattava Parman valmistusalueella, ja siinä on oltava pakkausmerkintä, josta on käytävä ilmi tuottajien tai pakkaajayrityksen ja myyjän nimi ja merkki, sen tehdaslaitoksen sijaintipaikka, jossa kinkku pakataan, valmistuspäivä ja tuotteen säilyvyyttä koskevat tiedot. Jos kinkku toimitetaan kokonaisena tai paloina, on toisaalta sallittua leikata kinkun palat siivuiksi ostajan nähden vähittäismyymälässä tai ravintolassa.
III Tosiseikat, pääasian käsittelyn vaiheet ja ennakkoratkaisukysymys
20. Asda Stores Limited (jäljempänä Asda) myy valintamyymälöissään Englannissa nimityksellä "Parman kinkku" nimettyä pakattua kinkkua. Tuote on ostettu Hygrade Foods Limitediltä (jäljempänä Hygrade), joka hankkii sen suoraan Italiaan sijoittautuneelta Cesare Fiorucci SpA -nimiseltä yritykseltä. Kinkku tuodaan - luuttomaksi leikattuna, mutta siten, että sitä ei ole leikattu siivuiksi - Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, minkä jälkeen Hygrade leikkaa sen Corshamin tehdaslaitoksessaan siivuiksi ja pakkaa sen. Siivuiksi leikkaamisen jälkeen kinkku pakataan ilmatiiviisiin viiden siivun pakkauksiin.
21. Pakkauksessa on seuraavat sanat: "ASDA, italialainen maku, PARMAN KINKKU, aito italialainen Parman kinkku". Pakkauksen takana on seuraavat sanat: "PARMAN KINKKU, kaikki mantereelta peräisin olevat aidot Asda:n lihatuotteet on valmistettu perinteisten menetelmien mukaisesti niiden aidon maun ja laadun takaamiseksi" ja "Valmistettu Italiassa, pakattu Yhdistyneessä kuningaskunnassa Asda Stores Limited -yhtiötä varten".
22. Konsortio teki vuonna 1997 Wilthershiren ja West Yorkshiren Trading Standards -viranomaisille (elinkeinovalvontaviranomaiset) valituksen asetusten rikkomisesta. Nämä valitukset hylättiin.
23. Konsortio aloitti oikeudenkäyntimenettelyn Englannin tuomioistuimissa vaatimalla 14.11.1997 jättämässään hakemuksessa (writ) tuomioistuinta antamaan Asdan ja Hygraden osalta tiettyjä määräyksiä. Konsortion tekemä välitoimihakemus hylättiin 30.1.1998 annetulla tuomiolla.
24. Konsortio valitti tästä tuomiosta Court of Appealiin. Tämän oikeudenkäynnin aikana hyväksyttiin Parman kinkun valmistajayrityksen ja konsortion jäsenen Salumificio S. Rita SpA:n (jäljempänä Salumificio Rita) vaatimus saada osallistua oikeudenkäyntiin toisena muutoksenhakijana konsortion ohella. Valitus hylättiin 1.12.1998.
25. Konsortio ja Salumificio Rita tekivät House of Lordsiin valituksen Court of Appealin päätöksestä. Tätä valitusta käsitellessään House of Lords on saattanut yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Perustetaanko neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2081/92 ja komission asetuksella (EY) N:o 1107/96 ja suojattua alkuperänimitystä prosciutto di Parma koskevalla eritelmällä yhteisön oikeuteen perustuva pätevä oikeus, johon voidaan välittömästi vedota jäsenvaltion tuomioistuimessa ja jonka nojalla voidaan kieltää myymästä vähittäiskaupassa Parman kinkkuna sellaista siivuiksi leikattua ja pakattua kinkkua, joka saadaan asianmukaisesti Parmasta viedyistä ja alkuperänimityksen edellytykset täyttävistä kinkuista, jos kyseistä kinkkua ei ole kuitenkaan sen jälkeen leikattu siivuiksi, pakattu ja merkitty pakkausmerkinnöillä eritelmän mukaisella tavalla?"
26. House of Lords selventää ennakkoratkaisukysymystään - kysymysten muodossa - siten, että se haluaa saada selvitetyksi ennen kaikkea seuraavat seikat ("issues"):
"1) Onko neuvoston asetusta N:o 2081/92 ja komission asetusta N:o 1107/96 ja asian kannalta merkityksellistä Parman kinkun eritelmää tulkittava siten, että neuvoston asetuksen N:o 2081/92 4 ja/tai 8 ja/tai 13 artiklan vastaista on merkitä pakkausmerkinnällä Parman kinkku ja myydä Parman kinkkuna Parmasta peräisin olevaa kinkkua, jota ei ole leikattu siivuiksi ja pakattu tyypillisellä tuotantoalueella konsortion valvonnan alaisuudessa?
Tässä kysymyksessä on erityisesti kaksi ongelmakohtaa. Ensinnäkin voidaanko asetuksilla suojata siivuiksi leikkaamista ja pakkaamistoimenpiteitä? Toiseksi (olettaen, että se on asetuksen mukaan sallittua) sisälsikö rekisteröintihakemus vaatimuksen siivuiksi leikkaamisen ja pakkaamistoimenpiteiden suojaamisesta?
2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, ovatko neuvoston asetuksen N:o 2081/92 ja komission asetuksen N:o 1107/96 asian kannalta merkitykselliset säännökset päteviä? (pätevyyttä koskeva kysymys)
3) Voivatko muutoksenhakijoiden kaltaiset henkilöt vedota neuvoston asetuksen N:o 2081/92 säännöksiin Englannissa käytävissä siviilioikeudenkäynneissä - - ? (välitön oikeusvaikutus)."
IV Asianosaisten lausumat
1) Consorzio del Prosciutto di Parma ja Salumificio Rita (jäljempänä valittajat)
27. Valittajien mukaan ainoastaan tuotantoalueella siivuiksi leikatusta ja pakatusta kinkusta voidaan käyttää alkuperänimitystä "Parman kinkku", koska tämä edellytys sisältyy tuotteen eritelmään. Kyseisen järjestelmän tarkoituksena on säilyttää tuotteen aitous. Ainoa mahdollisuus taata kuluttajalle se, että hän saa aitoa Parman kinkkua, on käyttää valvontamenetelmiä ja tehdä tuotteeseen sellainen vastaavuusmerkintä, joka on sallittu ainoastaan, jos tuottajat ja pakkausyritykset täyttävät konsortion asettamat tiukat vaatimukset.
28. Siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys on valittajien mukaan olennaisen tärkeä Parman kinkun tyypillisten ominaisuuksien säilyttämiseksi. Jalostettaessa Parman kinkku siivuiksi leikkaamalla ja pakkaamalla ovat kolme edellytystä olennaisia: jalostettavan kinkun valitseminen, jalostuslaitoksen laitteiston valvonta, konsortion tarkastajien läsnäolo kinkkua leikattaessa ja pakattaessa sekä vastaavuusmerkintää tehtäessä. Jalostus on monimutkainen toimenpide, johon kuuluvat luuttomaksi leikkaaminen, kinkun siivutusmuotin valmistelu, itse siivuiksi leikkaaminen ja sitä seuraava pakkaaminen. Parman kinkun korkea laatu voidaan valittajien mukaan taata ainoastaan tarkastamalla samanaikaisesti sekä jalostettava kinkku että jalostuksen suorittava henkilökunta.
29. Osa tarpeellisista tarkastuksista voidaan suorittaa ainoastaan silloin, kun kinkkua leikataan siivuiksi. Vasta tässä vaiheessa voidaan todeta niin kutsutut "piilevät virheet", kuten eläimen vähäisestä sisäisestä verenvuodosta aiheutuneet tahrat, vaaleat alueet lihaksissa tai liiallinen lihasten sisäinen rasvakerros. Tällaisten virheiden havaitseminen ja tehokkaiden tarkastusten täytäntöönpano edellyttää tuotteen koko jalostusprosessia koskevaa erityistä kokemusta ja yksityiskohtaista tuntemusta.
30. Valittajat katsovat, että tarkastajan jatkuva läsnäolo jalostustoimien aikana on tarpeen "Parman kinkun" tuotekuvan takaamiseksi. Tarkastuksien suorittamiseen päteviä ovat ainoastaan ne, jotka ymmärtävät tuotteen kaupan pitämistä, tuotteen teknistä puolta ja sen jalostusta, eli konsortion tarkastajat ja valmistajien työntekijät. Valittajien mukaan konsortion tarkastajilla olevaa tietämystä ei ole tuotantoalueen ulkopuolella. Lisäksi tarkastusten täytäntöönpanosta on säädetty laissa antamalla sitä koskevat säännökset, vuoden 1990 lain nro 26 6 §:ssä ja vuoden 1993 ministeriön asetuksen nro 253 26 §:ssä.
31. Valittajat kiinnittävät huomiota siihen vaaraan, joka Parman kinkun maineelle aiheutuisi, jos siivuiksi leikkaaminen ja pakkaaminen sallittaisiin tuotantoalueen ulkopuolella. Jos kuluttaja ei olisi tyytyväinen tuotantoalueen ulkopuolella jalostetun kinkun laatuun, tämä tyytymättömyys heijastuisi valittajien mukaan automaattisesti siihen arvostukseen, joka tuotantoalueella jalostetulla kinkulla on kuluttajien keskuudessa.
32. Valittajat viittaavat asiassa C-388/95 annettuun tuomioon (jäljempänä Rioja-tapaus), ja ne katsovat, että Parman kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista koskevilla säännöillä suojataan suojatun alkuperänimityksen mainetta, joka määräytyy olennaisilta osin tuotteen laadun mukaan. Tämän maineen turvaavat parhaiten erityisosaaminen ja työeettiset periaatteet, joita noudatetaan suoritettaessa tarkastuksia tuotantoalueella, samoin kuin Parman kinkun käsittelemistä koskeva erityistuntemus.
33. Valittajat katsovat, että vastaajien esittämät väitteet, jotka koskevat sitä, että eritelmää ei ole julkaistu, eivät ole merkityksellisiä. Valittajat ovat ainoastaan vaatineet Asdaa olemaan jatkamatta toimintaa tulevaisuudessa, mutta ne eivät ole vaatineet vahingonkorvausta sen aikaisemmasta toiminnasta. Tämän vuoksi ei merkitystä ole sillä, missä määrin Asda oli tutustunut tai oli voinut tutustua suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" käyttöä koskeviin edellytyksiin.
2) Asda ja Hygrade (jäljempänä vastaajat)
34. Vastaajat kiistävät sen, että niitä vastaan voitaisiin vedota säännöksiin, jotka koskevat kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella. Eritelmää ja suojattua alkuperänimitystä "Prosciutto di Parma" koskevaa hakemusta ei ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Vastaajat katsovat, että olisi avoimuuden ja oikeusvarmuuden periaatteiden vastaista vedota niitä vastaan säännöksiin, joita ei ole julkaistu.
35. Näin on erityisesti, jos säännöksiä ei ole julkaistu sen valtion virallisella kielellä, joiden tuomioistuimissa näihin säännöksiin vedotaan. Eritelmä on kuitenkin olemassa vain italiaksi, eikä englanniksi ole saatavilla ainakaan virallista käännöstä.
36. Eritelmään tosin sisältyy viittaus Italian lainsäädännön säännöksiin, joihin siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys perustuu. Näitä säännöksiä ei kuitenkaan ole liitetty eritelmään, minkä vuoksi Asda:lla ja Hygradella ei ole ollut mahdollisuuta tutustua niihin.
37. Vastaajat korostavat lisäksi sitä, että konsortiolla ei ole lakiin perustuvaa velvollisuutta toimittaa niille jäljennöstä rekisteröintihakemuksesta. Komissiolla ei ole myöskään tätä velvollisuutta yleisön oikeudesta saada tietoja komission asiakirjoista 8 päivänä helmikuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/90/EHTY, EY, Euratom perusteella, koska se ei ole eritelmän eli asiakirjan tekijä.
38. Julkaistu on ainoastaan se tosiseikka, että suojattu alkuperänimitys "Parman kinkku" oli rekisteröity ja että konsortio oli asetuksen N:o 2081/92 10 artiklan nojalla toimivaltainen suorittamaan tarkastukset. Tämä ei kuitenkaan vastaajien mukaan riitä siihen, että niitä vastaan voitaisiin vedota siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeviin säännöksiin.
39. Vastaajat katsovat lisäksi, että säännökset, joiden mukaan kinkku on leikattava siivuiksi ja pakattava tuotantoalueella ja konsortion valvonnassa, eivät ole tulleet asetuksilla N:o 2081/92 ja N:o 1107/96 suojattavan alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" osaksi. Asiassa Pistre vahvistetun oikeuskäytännön mukaisesti asetuksella N:o 2081/92 suojataan ainoastaan sellaisia edellytyksiä, jotka takaavat, että tuote on peräisin määritellyltä maantieteelliseltä alueelta. Siten eritelmään merkityn edellytyksen on suojattava tätä erityistä yhteyttä. Kinkun maantieteellisen alkuperän ja sen siivuiksi leikkaamalla ja pakkaamalla tapahtuvan jalostamisen välillä ei kuitenkaan ole mitään yhteyttä.
40. Tämän vuoksi vastaajat ehdottavat, että asetuksia N:o 2081/92 ja N:o 1107/96 tulkittaisiin niin, että ne eivät suojaa suojattua alkuperänimitystä siltä osin kuin kyse on kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista koskevista säännöistä. Ne ehdottavat vaihtoehtoisesti, että asetus N:o 1107/96 todettaisiin pätemättömäksi siltä osin kuin se kattaa Parman kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskevat säännöt, koska sellainen ei olisi asetuksen N:o 2081/92 tavoitteen ja päämäärän mukaista.
41. Vastaajat väittävät lisäksi, että asetusten N:o 2081/92 ja N:o 1107/96 tulkitseminen niin, että ne suojaavat myös siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskevaa edellytystä, rikkoo tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia sääntöjä. Vastaajien kaupan pitämän kinkun valmistaja Cesare Fiorucci SpA on laskenut tavaran vapaaseen vaihdantaan.
42. Valittajat eivät ole myöskään esittäneet perusteluja tälle rajoitukselle. Missään vaiheessa ei ole epäilty sellaisen Parman kinkun laatua, jonka konsortion jäsen on valmistanut sovellettavien sääntöjen mukaisesti. Ei ole myöskään väitetty, että vastaajien kaupan pitämä kinkku olisi aiheuttanut sekaannusta tai johtanut kuluttajia harhaan tai että se olisi joskus vahingoittanut Parman kinkun tuottajien mainetta.
43. Lopuksi vastaajat katsovat, että siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys ei ole oikeassa suhteessa sillä tavoiteltuun päämäärään nähden. Italian oikeuden mukaan on sallittua viedä Parman kinkkua myös kokonaisena tai paloina ja leikata se toisen jäsenvaltion kuluttajan nähden siivuiksi. Ei ole mitenkään perusteltua kieltää tämä sama leikkaamistoimenpide tuotantoalueen ulkopuolella siinä tapauksessa, että leikkaamista ei suoriteta kuluttajan nähden.
3) Yhdistynyt kuningaskunta
44. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on sitä mieltä, että kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys on viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaava toimenpide. Tällainen tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoitus ei ole perusteltu. Asetuksen N:o 2081/92 8 ja 13 artiklassa säädetyillä säännöksillä taataan se, että tuote on peräisin määritellyltä alueelta ja että sillä on tietyt ominaisuudet. Tämän vuoksi näillä säännöksillä suojataan myös ainoastaan edellytyksiä, jotka ovat näiden ominaisuuksien takaamiseksi tarpeen.
45. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen mukaan on pääasian käsittelyssä ollut asianosaisten kesken riidatonta, että vastaajien kokonaisina tuomissa kinkuissa voitiin käyttää suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku". Kinkun laatua ei ole vaarannettu sen siivuiksi leikkaamisella ja pakkaamisella. Tältä osin käsiteltävänä olevaa asiaa ei voida verrata Rioja-tapaukseen.
46. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on samaa mieltä kuin vastaajat eritelmän julkaisemista koskevasta ongelmasta. Asetuksen N:o 2081/92 kymmenennestä perustelukappaleesta ilmenee, että rekisteriin merkitsemisellä varmistetaan ammattihenkilöiden ja kuluttajien tiedonsaanti. Asetuksessa N:o 1107/96 julkaistaan ainoastaan se, että "Parman kinkkua" suojataan suojattuna alkuperänimityksenä. Jos liikkeenharjoittaja hankkii kinkkua, jossa on suojattu alkuperänimitys "Parman kinkku", hänellä on takeet siitä, että kinkku on peräisin Parman kinkun määritellyltä tuotantoalueelta ja että se täyttää tietyt laatua koskevat vaatimukset. Eritelmän tiivistelmä, joka esitetään 17 artiklan mukaisessa rekisteröintimenettelyssä, ei sisällä kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskevaa edellytystä. Siinä tosin viitataan Italian lainsäädäntöön, jossa puolestaan vahvistetaan, että kinkku on leikattava siivuiksi ja pakattava tuotantoalueella. Kaikkien kieltojen, joilla estetään käyttämästä suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku", on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen mukaan oltava läpinäkyviä ja helposti tunnistettavissa, tai niihin on oltava mahdollisuus helposti tutustua.
4) Ranskan tasavalta
47. Ranskan hallitus huomauttaa, että siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys sisältyy eritelmään, joka esitettiin suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku" koskevan hakemuksen ohella. Tätä edellytystä suojataan sen vuoksi yhteisön oikeudessa; kinkusta, joka on leikattu siivuiksi ja pakattu tuotantoalueen ulkopuolella, ei näin ollen voida käyttää suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku".
48. Ranskan hallitus katsoo, että tämä edellytys on myös sopusoinnussa asetuksen N:o 2081/92 kanssa, koska se on välttämätön sen takaamiseksi, että kinkku on peräisin määritellyltä alueelta. Toisin kuin kokonaisen kinkun ollessa kyseessä, kuluttaja voi saada tietoja siivuiksi leikatun kinkun kohdalla ainoastaan pakkausmerkinnöistä, jotka on tehty konsortion valvonnassa.
49. Asetus N:o 2081/92 on puolestaan sopusoinnussa tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien sääntöjen kanssa. Maatalouspolitiikan osalta lainsäätäjällä on laaja harkintavalta. Asetuksella N:o 2081/92 luodaan tasapaino tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen, kuluttajansuojaan ja teollisoikeuksien suojaan liittyvien etujen välille. Koska suojatun alkuperänimityksen käyttö on suojattu kaikissa jäsenvaltioissa, kyseisellä asetuksella edistetään tavaroiden vapaata liikkuvuutta.
5) Italian tasavalta
50. Italian hallitus viittaa asiassa Rioja-tapaukseen. Se katsoo sen perusteella, mitä kyseisessä tuomiossa todetaan viinin osalta, että myös nyt käsiteltävänä olevaan kinkkuun pätee se, että ainoastaan asiantuntijoiden sallitaan jalostaa laatutuotteita.
51. Italian hallitus viittaa eritelmän B.4 kohtaan ja eritelmään liitetyn teknisen ohjeen 12 §:ään, jonka mukaisesti suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" käyttäminen edellyttää, että kinkku on leikattu siivuiksi ja pakattu tuotantoalueella. Kaikki toimenpiteet tapahtuvat sellaisen erityisen pätevän henkilökunnan tiukassa valvonnassa, jolla on laaja kokemus kinkun käsittelemisestä. Tarkastus koskee myös käytettävien koneiden teknistä soveltuvuutta ja tuotteen esteettisiä ominaisuuksia. Jos näitä tarkastuksia ei tehtäisi, laadun heikkeneminen vaikuttaisi tuotteen maineeseen.
52. Siltä osin kuin kyse on avoimuudesta ja mahdollisuudesta tutustua asiaa koskeviin säännöksiin, Italian hallitus esittää, että se on toimittanut komissiolle samanaikaisesti rekisteröintihakemuksen jättämisen kanssa eritelmän, mukaan lukien tekniset ohjeet, joihin sisältyy vaatimus suorittaa siivuiksi leikkaaminen ja pakkaaminen tuotantoalueella. Italian hallitus on lisäksi toimittanut sille asiaa koskevan lainsäädännön. Jäsenvaltiot ovat saaneet tästä tiedon kaikilla virallisilla kielillä asetuksen N:o 2081/92 15 artiklan mukaisesti perustetussa komiteassa; asiaa koskeviin säännöksiin oli siten mahdollisuus tutustua. Taloudellisella toimijalla, jota asia koskee, on siten velvollisuus hankkia nämä asiaa koskevat tiedot.
6) Espanjan kuningaskunta
53. Myös Espanjan hallitus viittaa Rioja-tapaukseen. Alkuperänimityksen tarkoituksena on taata, että tuote on peräisin määritellyltä alueelta ja että sillä on tietyt ominaisuudet. Kinkun leikkaaminen siivuiksi on erityisen tärkeä vaihe sen jalostuksen aikana. Vaikka kinkku leikataan siivuiksi vasta varsinaisen valmistuksen jälkeen, se on nimenomaan Parman kinkulle olennainen toimenpide, koska tätä kinkkua ostetaan ennen kaikkea siivuiksi leikattuna.
54. Tuotantoalueen ulkopuolella suoritettavilla tarkastuksilla ei taata yhtä lailla tuotteen laatua ja aitoutta. Kuluttajan suojaamiseksi tehokkaammin on siten välttämätöntä, että kinkku leikataan siivuiksi ja pakataan tuotantoalueella. Näin on senkin vuoksi, että kokonaiseen kinkkuun tehtävät leimat eivät enää näy, kun se on leikattu siivuiksi.
7) Komissio
55. Komissio huomauttaa, että siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva vaatimus sisältyy eritelmään, joka on jätetty rekisteröintihakemuksen ohella ja jossa viitataan lisäksi asiaa koskevaan Italian lainsäädäntöön.
56. Rekisteröinnin pätevyyden osalta, sikäli kuin se liittyy tuotantoalueella tapahtuvaa siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista koskevaan edellytykseen, komissio viittaa Rioja-tapauksessa vahvistettuun oikeuskäytäntöön. Myös kinkun siivuiksi leikkaaminen ja pakkaaminen ovat monimutkaisia toimenpiteitä, jotka edellyttävät tiettyjen sääntöjen noudattamista ja erityistuntemusta. Toimenpiteellä on vaikutus tuotteen laatuun, joka puolestaan on tuotteen maineen kannalta ratkaiseva.
57. Suojatulla alkuperänimityksellä taataan se, että tuote on peräisin määritellyltä alueelta ja että sillä on tietyt ominaisuudet. Parhaiten tämä taataan siten, että kinkku leikataan siivuiksi ja pakataan tuotantoalueella. Tämän alueen ulkopuolella ei ole käytössä mitään samanlaisia erityistuntemuksen omaavan henkilökunnan suorittamia tarkastuksia. Eritelmässä ja Italian lainsäädännössä vahvistettujen tarkastusten tarkoituksena on säilyttää Parman kinkun laatu, ja ne ovat siten perusteltuja.
58. Asetuksen N:o 2081/92 välitöntä sovellettavuutta koskevan kysymyksen osalta komissio viittaa ensin siihen seikkaan, että EY 249 artiklan nojalla asetuksilla on välitön oikeusvaikutus. Lisäksi se päättelee seitsemännestä ja kahdennestatoista perustelukappaleesta sekä 8 ja 13 artiklasta, että mainitulla asetuksella perustetaan oikeuksia, joihin voidaan suoraan vedota kansallisissa tuomioistuimissa. Komissio perustelee kantaansa lisäksi asetuksen tavoitteella, joka on suojata koko yhteisön alueella aikaisemmin ainoastaan kansallisella tasolla suojattuja alkuperänimityksiä.
59. Säännöksien julkisuuden osalta komissio korostaa, että 17 artiklan mukaisella menettelyllä taataan myös tietty julkisuus. Se on ymmärrettävä 15 artiklassa säädetyssä komiteassa rekisteröintihakemuksesta, eritelmät mukaan lukien tiedon saaneiden jäsenvaltioiden väliseksi menettelyksi. Yhdistynyt kuningaskunta on äänestänyt komiteassa asetusluonnosta vastaan muun muassa siitä syystä, että tietyt rajoitukset, kuten velvollisuus leikata Parman kinkku siivuiksi ja pakata se tuotantoalueella, olivat sen mukaan liian rajoittavia.
V Arviointi
1) Ennakkoratkaisukysymyksen tulkinta
60. House of Lords on saattanut yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi kysymyksen siitä, perustetaanko asetuksella N:o 2081/92, asetuksen N:o 1107/96 ja suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" eritelmän kanssa oikeus, joka voidaan välittömästi toteuttaa jäsenvaltioiden tuomioistuimissa ja jonka perusteella voidaan kieltää kinkun vähittäismyynti, jos sitä ei ole leikattu siivuiksi ja pakattu tuotantoalueella eritelmän mukaisesti. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että kansallinen tuomioistuin haluaisi selvittää ensinnäkin, voidaanko siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella ylipäänsä suojata asetuksilla N:o 2081/92 ja N:o 1107/96, ja toiseksi sisältyikö suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku" koskevaan rekisteröintihakemukseen tosiasiassa vaatimus suojata siivuiksi leikkaamista. Siinä tapauksessa, että näihin kahteen kysymykseen vastataan myönteisesti, on esitettävä kahden asetuksen pätevyyttä koskeva kysymys. Lopuksi House of Lords esittää yhteisöjen tuomioistuimelle kysymyksen mahdollisuudesta vedota tarvittaessa asetuksilla annettavaan suojaan kansallisissa tuomioistuimissa.
2) Suojatulla alkuperänimityksellä "Prosciutto di Parma" annettavan suojan laajuus
61. Ensiksi on tarkasteltava, missä määrin suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku" koskevan rekisteröintihakemuksen ohella esitettävään eritelmään sisältyy edellytys, jonka mukaan kinkku on leikattava siivuiksi ja pakattava tuotantoalueella. Tältä osin on todettava, että asetuksen N:o 2081/92 4 artiklan 2 kohdan i alakohdan nojalla eritelmässä voi olla viittaus mahdollisiin yhteisön tai kansallisten säännösten mukaisesti noudatettaviin vaatimuksiin. Mainitun säännöksen perusteella riittää, että eritelmässä tarvittaessa viitataan asiaa koskeviin Italian lainsäädännön säännöksiin.
62. Eritelmän jäljennös, jonka konsortio on liittänyt huomautuksiinsa, sisältää B.4 kohdassa edellytyksen, jonka mukaan kinkku on pakattava tuotantoalueella, jos kinkkuun ei voida merkitä alkuperäleimaa. Tämä koskee siivuiksi leikattua kinkkua. Tämän lisäksi eritelmän C.2 kohdassa vaaditaan, että kinkun leikkaamisen ja pakkaamisen hoitavat tehdaslaitokset ovat sijoittautuneet tuotantoalueelle. Siivuiksi leikkaamista, pakkaamista ja pakkausmerkintöjen tekemistä tuotantoalueella koskeva edellytys vahvistetaan 13.2.1990 annetun lain nro 26 6 §:n 2 momentissa samoin kuin 15.2.1993 annetussa asetuksessa nro 253, jonka 25 §:ssä toistetaan nämä edellytykset; nämä kaksi säädöstä mainitaan nimenomaisesti eritelmän B ja C jakson lopussa olevassa säännösviittauksista laaditussa kokoavassa luettelossa.
63. On siten syytä tehdä se päätelmä, että rekisteröintihakemuksen ohella esitettyyn eritelmään sisältyy kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys. Suojatulla alkuperänimityksellä "Prosciutto di Parma" annettava suoja koskee näin ollen myös kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella.
3) Säännöstön yhteensoveltuvuus asetuksen N:o 2081/92 kanssa
64. Tämän vuoksi on selvitettävä, saiko komissio rekisteröidä suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" siten, että sille annettiin edellä mainitun laajuinen suoja, eli oliko asetuksen N:o 1107/96 perusteella tehty rekisteröinti sopusoinnussa asetuksen N:o 2081/92 kanssa.
65. Asetuksen N:o 2081/92 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti alkuperänimitystä käytetään nimeämään maataloustuotetta tai elintarviketta, joka on peräisin kyseiseltä alueelta, kyseisestä määrätystä paikasta tai kyseisestä maasta, ja sen laatu tai ominaisuudet ovat olennaisesti tai yksinomaisesti luonnon ja inhimilliset tekijät käsittävän maantieteellisen ympäristön ansiota ja jos sen tuotanto, jalostus ja käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella. Siivuiksi leikkaaminen, pakkaaminen ja pakkausmerkintöjen tekeminen konsortion valvonnassa ovat jalostustoimenpiteitä. Tekemällä pakkausmerkinnät pakattuun tuotteeseen taataan se, että siivuiksi leikattu kinkku koostuu kinkusta, jota saadaan pitää kaupan nimityksellä "Parman kinkku". Lisäksi konsortion suorittamilla tarkastuksilla taataan Parman kinkun jalostusta koskevien säännösten noudattaminen.
66. Rekisteröinnin lainmukaisuutta tarkasteltaessa on syytä ottaa huomioon asetuksella N:o 2081/92 toteutettu jäsenvaltion ja komission välinen toimivallan jako. Kuten yhteisöjen tuomioistuin esittää erityisesti asiassa C-269/99, Carl Kühne ym. annetussa tuomiossa, rekisteröintihakemus on tehtävä asetuksen N:o 2081/92 5 artiklan mukaisesti jäsenvaltion välityksellä. Jäsenvaltion on tarkastettava, onko tämä hakemus perusteltu kyseisessä asetuksessa mainittujen edellytysten osalta. Vasta todettuaan, että hakemus on perusteltu, se voi toimittaa hakemuksen komissiolle. Komissio tarkastaa hakemuksen tämän jälkeen asetuksen N:o 2081/92 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti pelkällä virallisella tutkimuksella. Tähän tutkimukseen kuuluu sen tarkastaminen, sisältääkö eritelmä 4 artiklassa vaaditut tarpeelliset tiedot ja täyttääkö nimitys eritelmän perusteella asetuksen 2 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdassa asetetut vaatimukset. Tältä osin komissio tutkii ainoastaan sen, ettei toimivaltaisen jäsenvaltion tekemä arviointi ole selvästi virheellinen. Tämä koskee sekä tavanomaista menettelyä että yksinkertaistettua menettelyä. Tämän toimivallan jaon syynä on se, että rekisteröintihakemuksen tarkastaminen edellyttää suuressa määrin kyseistä jäsenvaltiota koskevien erityisten seikkojen yksityiskohtaista tuntemusta ja tämän jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset kykenevät parhaiten tarkastamaan nämä seikat.
67. Edellä esitetty toimivallan jako vaikuttaa myös siihen, miten yhteisöjen tuomioistuimet valvovat komission tekemiä rekisteröintipäätöksiä. Ne tutkivat näin ollen ainoastaan, onko komissio täyttänyt tarkastusvelvoitteensa ja täyttyvätkö edellä tarkoitetut edellytykset asetuksen 2 ja 4 artiklan mukaisesti.
68. Komissio on tutkinut Italian hallituksen sille yksinkertaistetussa menettelyssä toimittaman hakemuksen eritelmän kanssa. Edellä todetun perusteella ei ainakaan ole ilmeistä, että eritelmä olisi puutteellinen tai että sen sisältämät tiedot mukaan lukien edellytys siitä, että kinkku leikataan siivuiksi, pakataan ja siihen tehdään pakkausmerkinnät tuotantoalueella konsortion valvonnassa, olisivat sellaisia, että rekisteröinti suojattuna alkuperänimityksenä ei olisi niiden vuoksi perusteltua. Tämän vuoksi on syytä todeta, että asetuksen N:o 1107/96 mukaisesti tehty rekisteröinti ei ole ristiriidassa asetuksen N:o 2081/92 kanssa.
4) Säännöstön yhteensoveltuvuus EY 29 artiklan kanssa
69. Näin ollen on selvitettävä seuraavaksi, onko asetuksen N:o 1107/96 nojalla tehty suojatun alkuperänimityksen rekisteröinti, joka sisältää siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella konsortion valvonnassa koskevan edellytyksen, pätemätön EY 29 artiklan mahdollisen rikkomisen vuoksi.
a) Viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavan toimenpiteen olemassaolo
70. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti EY 29 artiklassa kielletään kaikki kansalliset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on erityisesti rajoittaa vientiä tai joista seuraa, että erityisesti vienti rajoittuu, ja joiden tarkoituksena on kohdella eri tavalla jäsenvaltion sisäistä kauppaa ja vientikauppaa siten, että kyseisen jäsenvaltion kotimaiselle tuotannolle tai kotimaan markkinoille taataan erityinen etu, tai joista seuraa tällainen erilainen kohtelu. Yhteisön oikeuden toimien on myös oltava sopusoinnussa tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten kanssa.
71. Ensinnäkin se tosiseikka, että siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskevaa edellytystä sovelletaan erotuksetta kansallisiin ja ulkomaalaisiin toimijoihin, ei tue sitä, että todettaisiin kyseessä olevan viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavan toimenpiteen. Roomaan sijoittautunut yritys ei saa leikata kinkkua siivuiksi ja pitää sitä kaupan suojatulla alkuperänimityksellä "Parman kinkku" sen enempää kuin Asda ja Hygrade Isossa-Britanniassa.
72. Toisaalta on syytä ottaa huomioon, että tuotantoalueella toimintaansa harjoittavat yritykset saavat erityisedun sen edellytyksen vuoksi, jonka mukaan kinkku on leikattava siivuiksi ja pakattava tuotantoalueella sen pitämiseksi kaupan alkuperänimityksellä "Parman kinkku", koska ainoastaan kyseiset yritykset saavat leikata tätä kinkkua siivuiksi ja pakata sitä. Kyseinen toiminta on sallittu ainoastaan tuotantoalueella sijaitseville yrityksille.
73. Lisäksi vienti toisiin jäsenvaltioihin voi tulla kalliimmaksi riidanalaisen säännöstön vuoksi. Ennen vientiä on nimittäin suoritettava yksi jalostustoimenpide lisää. Tämä hinnan korotus vaikeuttaa Parman kinkun vientiä. Nämä perustelut tukevat säännöstön luonnehtimista viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavaksi toimenpiteeksi.
74. Kuten olen maininnut edellä, EY 29 artiklan tulkintaa koskevassa oikeuskäytännössä tutkitaan, rajoittaako kyseinen toimenpide erityisesti vientiä. Asiassa C-47/90, Delhaize annetussa tuomiossa ja Rioja-tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että toimenpiteet, joilla Rioja-viinin alkuperänimityksen käyttämisen edellytykseksi asetetaan sen pullottaminen tuotantoalueella, rajoittavat erityisesti vientiä EY 29 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä. Rioja-tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin on perustanut tämän olettaman sille tosiseikalle, että viiniä saadaan myös kuljettaa pullottamattomana tuotantoalueella toisin kuin viiniä, joka viedään.
75. Tilanne käsiteltävänä olevassa asiassa vaikuttaa vastaavan näitä tosiseikkoja. Riidanalaisessa säännöstössä vaaditaan ainoastaan sitä, että kinkku leikataan siivuiksi ja pakataan tuotantoalueella. Tätä edellytystä noudatetaan myös, jos kinkku siirretään tuotantoalueen sisällä teurastamolta toiseen yritykseen, jossa kinkku sitten leikataan siivuiksi ja pakataan sovellettavien sääntöjen mukaisesti. Myös tämän vuoksi voidaan käsiteltävänä olevassa asiassa päätellä, että on kyse on erityisesti vientiä rajoittavasta toimenpiteestä.
b) Toimenpiteen perusteleminen teollisoikeuksien suojaamisella
76. Näin ollen on selvitettävä, onko toimenpide perusteltu EY 30 artiklassa tarkoitetun teollisen omaisuuden suojaamisen vuoksi. Alkuperänimitykset ovat EY 30 artiklassa tarkoitettua teollista ja kaupallisen omaisuutta. Niistä johtuvat kaupan rajoitukset ovat perusteltuja, jos ne ovat tarpeen sen takaamiseksi, että alkuperänimitys täyttää erityisen tehtävänsä, eli takaa, että alkuperänimityksellä varustettu tuote on peräisin määritellyltä maantieteelliseltä alueelta ja sillä on tietyt erityisominaisuudet. Näin ollen siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys on perusteltu, jos sen vuoksi tältä alueelta peräisin olevalla kinkulla on sellaisia erityisominaisuuksia, että se voidaan yksilöidä, tai jos siivuiksi leikkaaminen tuotantoalueella on välttämätöntä kinkun valmistuksen aikana saamien erityisominaisuuksien säilyttämiseksi. Kuitenkin suhteellisuusperiaatteen mukaisena tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoituksena voidaan pitää ainoastaan edellytyksiä, joiden noudattaminen on välttämätöntä suojatun alkuperänimityksen maineen suojaamiseksi.
i) Erityisominaisuuden suojaamiseen tarkoitettu järjestelmä
77. Tämän vuoksi on syytä tarkastella, missä määrin kinkun siivuiksi leikkaaminen ja pakkaaminen tuotantoalueella saavat aikaan tai säilyttävät Parman kinkun sellaisen ominaisuuden, joka osaltaan vaikuttaa kuluttajan valintaan ja on näin ollen vaihdannan kannalta olennainen.
78. Ensinnäkin se tosiseikka, että siivuiksi leikkaaminen edellyttää konsortion, Salumificio Ritan, Italian ja Espanjan hallitusten sekä komission mukaan erityistuntemusta, tukee olettamusta, että siivuiksi leikkaaminen on vaihdannan kannalta olennainen ominaisuus. Siivuiksi leikattava kinkku on valikoitava erityisellä ammattitaidolla. Lisäksi on syytä noudattaa tiettyjä edellytyksiä siivuiksi leikkaamisessa kinkun laadun, ulkonäön ja sen erityisominaisuuksien säilyttämiseksi. Konsortion ja Salumificio Ritan mukaan tätä taitotietoa ei ole muualla kuin tuotantoalueella.
79. Tätä vaihdannan kannalta olennaista ominaisuutta koskevaa päätelmää tukeva lisäperustelu on se, että konsortio suorittaa ainoastaan tuotantoalueella ne laatutarkastukset, jotka koskevat siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista, kuten myös konsortio, Salumificio Rita, Italian ja Espanjan hallitukset ja komissio esittävät. Niiden mukaan tämä on ainoa keino taata kaupan pidettävän Parman kinkun pysyvä korkea laatu.
80. Kuitenkin on syytä ottaa huomioon se, että yksikään oikeudenkäynnin asianosaisista ei ole esittänyt vakuuttavaa väitettä, jonka mukaan kinkun siivuiksi leikkaaminen tuotantoalueella olisi toimenpide, jonka vuoksi tällä kinkulla on erityisominaisuuksia, tai välttämätön toimenpide kinkun niiden erityisominaisuuksien säilyttämiseksi, jotka se on saanut sen valmistuksen aikana. Sitä erityistuntemusta, joka on tarpeen siivuiksi leikattavan kinkun valitsemiseksi ja siivuiksi leikkaamisen suorittamiseksi oikein suojattuun alkuperänimitykseen sovellettavien säännösten mukaisesti, voidaan hyödyntää myös tuotantoalueen ulkopuolella. On ymmärrettävää, että tämä tuntemus on historiallisesti asiaa tarkastellen kehittynyt tuotantoalueella. Kuitenkaan konsortio ei ole esittänyt yhtään perustelua sille, että tämä tuntemus olisi käytettävissä vain tuotantoalueella. Tuotteen valmistukseen ja jalostukseen osallistuva henkilökunta voi hankkia - ennen kaikkea tuotantoalueella annettavalla koulutuksella - tuotteen valmistamiseksi ja jalostamiseksi välttämättömät valmiudet ja tarpeellisen tiedon. Samoin nämä valmiudet ja tämän tiedon hankkineet henkilöt voivat muuttaa pois tuotantoalueelta. On siten syytä olettaa, että ne inhimilliset tekijät, jotka vaikuttavat tuotteeseen, eivät pääsääntöisesti ole riippuvaisia tuotantoalueesta.
81. Tämä koskee myös muita edellytyksiä, joita on noudatettava siivuiksi leikkaamisen aikana, mukaan lukien ne edellytykset, jotka koskevat siivuiksi leikkaamisen suorittavien tehdaslaitosten teknologista varustelua. Kukaan ei ole väittänyt, että nämä edellytykset voidaan täyttää ainoastaan tuotantoalueella. Nykyiset tekniset mahdollisuudet huomioon ottaen ei ole vaikea kuvitella, että näitä edellytyksiä voidaan noudattaa milloin tahansa ja missä tahansa - jos on kyse esimerkiksi kinkun jäähdyttämisestä ennen siivuiksi leikkaamista - ja että nämä edellytykset voidaan täyttää, jos ne koskevat esimerkiksi siivuiksi leikkaamisesta vastaavien yritysten teknistä laitteistoa. Tällöin ei ole mitään syytä siihen, että siivuiksi leikkaaminen sallitaan ainoastaan tuotantoalueella.
82. Asianosaiset eivät ole myöskään väittäneet, että oikealla tavalla suoritettu siivuiksi leikkaaminen, joka suoritetaan Parman alueen ulkopuolella, sinänsä heikentäisi kaikkialla tunnettua Parman kinkun laatua. Muussa tapauksessa olisi myös mahdotonta ymmärtää, että kinkku myydään kokonaisena tai paloina, niin että sen leikkaa siivuiksi kuluttaja itse taikka vähittäismyyjä tai ravintolanpitäjä, joita ei pääsääntöisesti ole koulutettu siten kuin henkilöitä, joiden tehtävänä on jalostaa kinkkua Parman alueella. Tältä osin käsiteltävänä oleva asia eroaa myös Rioja-tapauksesta, jossa viinin laatu saattoi muuttua sen vuoksi, että se kuljetettiin pullottamattomana, tai sen vuoksi, että se pullotettiin toisella alueella. Valittajien pääasiallinen väite koskee vähemmän kinkun laadun heikkenemistä, joka ei ole todennäköistä, kuin tarkastuksia, joiden puuttuessa mahdollisesti virheellistä Parman kinkkua voitaisiin leikata siivuiksi tai joiden puuttuminen sinänsä voisi vahingoittaa tuotteen mainetta. Riippumatta siitä, että tarkastuksia ei suoriteta myöskään silloin, kun ostaja itse leikkaa kinkun siivuiksi tai kun sen tekee kauppaketjun viimeinen myyjä tai ravintolanpitäjä, on korostettava, että vastaavasti koulutettu henkilökunta voi suorittaa samanlaisia tarkastuksia myös Parman alueen ulkopuolella.
83. Tästä syystä ja sen vuoksi, että ennakkoratkaisupyyntöön ja asianosaisten huomautuksiin ei sisälly edellä esitetyn kanssa ristiriitaista päättelyä, voidaan todeta, että ei ole ainakaan ilmeistä, että Parman kinkku välttämättä menettää erityisominaisuutensa, jotka se on saanut valmistuksen aikana, vaikka se leikataan siivuiksi tuotantoalueen ulkopuolella. Näin on tietenkin ainoastaan, jos siivuiksi leikkaaminen suoritetaan kaikkia muita edellytyksiä noudattaen, erityisesti käyttäen ainoastaan Parman kinkkua ja noudattaen eritelmässä lueteltuja teknisiä edellytyksiä. Kinkkuahan saadaan viedä myös kokonaisena tai paloina, ja sen voi lopullinen kuluttaja itse leikata siivuiksi. Kuten konsortio vahvistaa, vähittäismyyjä tai ravintolanpitäjä voi leikata kokonaisena tai paloina viedyn kinkun siivuiksi kuluttajan nähden, eikä kinkku sen vuoksi menetä laatuaan tai erityisominaisuuksiaan, vaikka se säilytetään vähittäismyymälässä tai ravintolassa aloitettuna vielä jonkin aikaa (mikä on muuten osoitus Parman kinkun erinomaisesta laadusta). Ei vaikuta vakuuttavalta, että tämä käytäntö olisi sallittua, mutta että kinkun teollinen leikkaaminen siivuiksi ja sen välitön pakkaaminen olisi kiellettyä.
84. Vain varauksellisesti voidaan hyväksyä väite, jonka mukaan kuluttaja näkee alkuperän osoittavan leiman vähittäismyyjän tai ravintolanpitäjän hänen nähtensä siivuiksi leikkaamassa kinkussa, ja hän tämän vuoksi saa kinkun alkuperän tietoonsa. Siivutuslaitteet eivät pääsääntöisesti ole myymälän tiskillä, joten kuluttaja voi vain harvoin nähdä kinkun riittävän läheltä voidakseen havaita laatuleiman ja voidakseen tunnistaa sen. Toisaalta leimaa ei tehdä kaikkialle kinkkuun, joten sen mukaan, miten aloitettua kinkkua kulutetaan, leimalla varustettu osa ei ehkä ole enää olemassa kuin osittain tai jopa ei ollenkaan taikka kuluttaja ei ainakaan voi nähdä sitä ilman muuta, jos kinkku leikataan hänen nähtensä. Suullisessa käsittelyssä konsortio myönsi itse, että kuluttaja ei pääsääntöisesti vaadi leiman näyttämistä ennen kuin kinkku leikataan siivuiksi. Näin ollen kyse on pikemminkin teoreettisesta mahdollisuudesta tarkastaa, onko kinkku tosiasiassa peräisin tuotantoalueelta.
85. Haluaisin vielä lisätä seuraavan näkökannan edellä esitettyyn. Rioja-tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin on tehnyt päätelmän, jonka mukaan viinin pullottaminen tuotantoalueella on perusteltu tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoitus, koska pullotetun viinin laatu voidaan siten taata paremmin. Vaikuttaa selvältä, että viinin pullottaminen tuotantoalueella on vaihdannan kannalta olennainen ominaisuus, koska kuluttaja hankkii viinin pääasiassa pullotettuna. Tilanne on kuitenkin kinkun osalta toinen. Kuluttaja hankkii kinkun joko siivuiksi leikattuna - tuoreena vähittäismyyjältä tai valmiiksi pakattuna -, paloina taikka jopa kokonaisena. Tämän vuoksi on selvää, että kinkun leikkaamiselle siivuiksi ei voida antaa samanlaista merkitystä kuin viinin pullotukselle. Näin ollen sillä paikkakunnalla, jossa kinkku leikataan siivuiksi, on vielä vähemmän merkitystä kuluttajan valinnalle. Tämän perusteella olisi katsottava, että siivuiksi leikkaamista tuotantoalueella ei ole syytä pitää vaihdannan kannalta olennaisena ominaisuutena.
86. Tähän asti esitetyn perusteella Parman kinkun siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella ei siten voida pitää toimenpiteinä, joilla kinkun erityisominaisuuksia suojataan. Ei ole osoitettu, että näillä tuotantoalueella suoritettavilla toimenpiteillä Parman kinkku saisi erityisominaisuuden tai että ne olisivat välttämättömiä kinkun valmistuksen aikana saamien erityisominaisuuksien säilyttämiseksi. Myöskään asianosaiset eivät ole niinkään nojautuneet tähän perusteluun kuin tarkastuksiin ja tähän liittyvään tuotteen maineeseen.
ii) Laatutarkastuksien suorittaminen tuotantoalueella
87. Jos tämä käsitys hyväksytään, ei ole tiukasti ottaen tarpeen tarkastella kysymystä siivuiksi leikkaamista koskevista tarkastuksista, joita tehdään Parman kinkun laadun takaamiseksi. Kun kerran siivuiksi leikkaaminen tuotantoalueella ei ole vaihdannan kannalta olennainen ominaisuus, tarkastusten suorittamisella tuotantoalueella ei voi olla sen enempää ratkaisevaa merkitystä.
88. Tämän vuoksi käsittelen tätä perustetta ainoastaan täydentävänä. Sen tarkasteleminen vaikuttaa tarpeelliselta ensinnäkin siltä varalta, että yhteisöjen tuomioistuin ei noudattaisi edellä esitettyä arviointia asiasta. Toisaalta tämän perusteen tutkiminen on aiheellista, koska ne asianosaiset, joiden mukaan kyseinen edellytys on lainmukainen, ovat tukeutuneet erityisesti tähän perusteeseen viittaamalla Rioja-tapaukseen. Konsortio, Salumificio Rita, Italian ja Espanjan hallitukset sekä komissio väittävät, että erityistuntemus on tarpeen ja että eritelmässä lueteltuja erityisvaatimuksia on syytä noudattaa Parman kinkun leikkaamiseksi siivuiksi niin, että sen laatu ja sen erityisominaisuudet säilytetään siivuiksi leikkaamisen aikana. Tämä on ratkaisevaa saavutetun asiakaspiirin säilyttämiseksi ja näin ollen suojatun alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" taloudellisen arvon kannalta. Ainoastaan tarkastusten suorittamiseen toimivaltaisten elinten järjestelmällisesti tuotantoalueella tekemät tarkastukset takaavat sen, että asian kannalta merkityksellisiä perusteita noudatetaan. Vastaavia tarkastuksia ei sitä paitsi suoriteta tuotantoalueen ulkopuolella. Lisäksi tarkastuksia koskevaa kysymystä on tarkasteltava myös siksi, että - kuten olen edellä esittänyt - silloin kun Parman kinkku leikataan tuotantoalueen ulkopuolella siivuiksi, sen leikkaamisessa on noudatettava niitä edellytyksiä, jotka on asetettu suojatun alkuperänimityksen käyttämiseksi. Myös tässä yhteydessä voisi olla merkitystä sillä, miten näiden edellytysten noudattaminen voidaan taata. Tältä osin on selvyyden vuoksi ensin korostettava sitä, että kyse on ainoastaan kinkun siivuiksi leikkaamista koskevista tarkastuksista, sillä kinkun leikkaamiseen asti tuotantoalueen ulkopuolella leikattua kinkkua koskevat täsmälleen samat tarkastukset kuin tuotantoalueella leikattua kinkkua.
89. Tarkastusten suorittaminen edistää siivuiksi leikatun Parman kinkun laadun ja näin ollen sen maineen säilyttämistä. Tämän vuoksi voitaisiin päätellä, että edellytys, jonka mukaan kinkku on leikattava siivuiksi ja pakattava tuotantoalueella konsortion valvonnassa, on perusteltu teollisoikeuksien suojaamisen vuoksi.
90. Kuitenkin tämän päätelmän kanssa ristiriidassa on se seikka, että tarkastuksia voidaan periaatteessa suorittaa tuotantoalueen lisäksi myös sen ulkopuolella. Tarkastajat voisivat olla joko konsortion lähettämiä tarkastajia tai kyseiselle alueelle sijoittautuneita tarkastajia, jotka konsortio on kouluttanut ja joiden tehtäväksi se on antanut tarkastukset.
91. Rioja-tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin on tosin päättänyt, että tuotantoalueen ulkopuolella yhteisön oikeuden mukaisesti suoritettavat tarkastukset antavat vähemmän takeita viinin laadusta ja aitoudesta kuin tuotantoalueella suoritettavat tarkastukset. Kuten olen jo edellä esittänyt, kinkun leikkaaminen siivuiksi ei kuitenkaan vaikuta olevan verrattavissa viinin pullottamiseen. Kuluttaja hankkii Parman kinkun joko siivuiksi leikattuna (tuoreena tai valmiiksi pakattuna) tai paloina, kun taas viinin kuluttaja ostaa pääsääntöisesti pullotettuna. Jo tästä syystä siivuiksi leikkaamista koskeville tarkastuksille ei pitäisi antaa samaa merkitystä kuin pullottamista koskeville tarkastuksille.
92. Ongelma, johon konsortio, Salumificio Rita, Espanjan hallitus ja komissio viittaavat ja jonka mukaan mitään laatutarkastusta tai ainakaan mitään vastaavaa laatutarkastusta ei voida suorittaa tuotantoalueen ulkopuolella, on sääntöjen täytäntöönpanoa ulkomaisissa oikeusjärjestyksissä koskeva yleinen ongelma. Jos suojatun alkuperänimityksen käyttöä koskevissa säännöissä säädetään vastaavien tarkastusten suorittamisesta, taloudellisen toimijan, jolla on tarkoitus käyttää suojattua alkuperänimitystä, on suoritettava tarkastukset myös, jos se leikkaa kinkun siivuiksi tuotantoalueen ulkopuolella. Muussa tapauksessa taloudellinen toimija rikkoo suojatun alkuperänimityksen käyttöä koskevia säännöksiä, eikä sillä ole oikeutta käyttää kyseistä alkuperänimitystä.
93. Asetuksen N:o 2081/92 8 ja 13 artiklassa on säädetty kieltomääräyksen saamista koskevista oikeuksista, ja nimenomaan näiden oikeuksien vuoksi on mahdollista saada koko yhteisön alueella täytäntöönpannuiksi suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" käyttämistä koskevat säännöt, mahdolliset tarkastukset mukaan lukien.
94. Tuotantoalueella suoritettavat tarkastukset eivät myöskään vaikuta pakkausmerkintöjen kannalta välttämättömiltä. Jos siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista voidaan tarkastaa myös tuotantoalueen ulkopuolella, näillä tarkastuksilla voidaan myös varmistaa se, että siivuiksi leikataan ainoastaan kinkkua, josta saadaan käyttää suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku".
95. Vakuuttava ei tämän vuoksi ole väite, jonka mukaan kuluttaja voi olla varma, että hän on saanut Parman kinkkua ainoastaan, jos kinkku on leikattu siivuiksi ja pakattu tuotantoalueella konsortion valvonnassa. Tällä tapaa voidaan tosin taata se, että käytetään ainoastaan kinkun potkia, joissa on suojattu alkuperänimitys "Parman kinkku". Tämän väitteen mukaisesti kuitenkin oletetaan, että yritys, jossa Parman kinkkua jalostetaan tuotantoalueen ulkopuolella, käyttää mahdollisesti kinkun potkia, joista suojattua alkuperänimitystä ei saada käyttää, ja että se pitää tämän jälkeen kaupan siivuiksi leikattua kinkkua käyttäen kuitenkin suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku". Näin annetaan ymmärtää tavalla, jota ei voida hyväksyä, että kilpailija syyllistyy lainvastaiseen toimintaan. Tämä väite on siten hylättävä.
96. Tämän vuoksi on todettava, että eritelmässä säädetyllä edellytyksellä ei suojata vaihdannan kannalta olennaista ominaisuutta. Tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle aiheutuneeksi todettu rajoitus ei siten ole perusteltu teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi EY 30 artiklan nojalla.
c) Toimenpiteen perusteleminen rakennepoliittisilla näkökohdilla
97. Lainsäädännössä on yleisenä pyrkimyksenä korostaa yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä tuotteiden laatua niiden maineen kohentamiseksi. Tähän pyritään muun muassa käyttämällä erityisesti alkuperänimityksiä. Tämä pyrkimys vahvistetaan asetuksen N:o 2081/92 2.- 6. perustelukappaleessa. Tämän asetuksen oikeudellinen perusta on loogisesti EY 37 artikla, joka sisältyy perustamissopimuksen lukuun "maatalous". Tältä osin lainsäätäjän kannalta kysymys ei ainoastaan ole maataloustuotteiden laadusta, vaan ennen kaikkea myös rakennepoliittisista perusteista, kuten asetuksen toisesta perustelukappaleesta ilmenee. Tavoitteena on kehittää maaseutua parantamalla maanviljelijöiden tuloja ja varmistamalla se, että maatalousväestö pysyy näillä alueilla. Kuten olen esittänyt EY 29 artiklaa koskevissa päätelmissäni, tuotantoalueelle sijoittautuneet yritykset saavat edun sen edellytyksen vuoksi, että Parman kinkku on leikattava siivuiksi ja pakattava tuotantoalueella. Tämä voisi tukea sitä, että siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista tuotantoalueella koskevan edellytyksen olisi katsottava olevan yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa.
98. Ensinnäkin EY 30 artiklan sanamuoto tukee näkemystä, jonka mukaan rakennepoliittisia näkökohtia ei voida ottaa huomioon tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoituksien perustelemiseksi. Luettelo niistä syistä, joiden vuoksi tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat olla perusteltuja, ei sisällä yhtään ryhmää "rakennepoliittiset näkökohdat" tai "maatalouspolitiikka". Oikeuskäytännön mukaan poikkeukseen oikeuttavien tunnusmerkistöjen luettelo EY 30 artiklassa on kuitenkin tyhjentävä.
99. Tämän lisäksi EY 30 artikla on poikkeus tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta, joten sitä on yleisten tulkintasääntöjen mukaisesti tulkittava suppeasti. Myös tämän vuoksi on viennin määrällisten rajoitusten ja vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden katsottava olevan perusteltuja ainoastaan tiukoissa rajoissa. Alkuperänimitysten osalta vaikuttaa perustellulta hyväksyä kuhunkin tuotteeseen vaikuttavista luonnollisista tekijöistä aiheutuvat rajoitukset, koska ne liittyvät tuotantoalueeseen. Tämä ei puolestaan koske taitotietoa, jota voidaan periaatteessa hyödyntää myös tuotantoalueen ulkopuolella.
100. On syytä lisäksi korostaa, että EY 30 artiklaa ei näytä olevan suositeltavaa tulkita laajasti nimenomaan juuri EY 29 artiklassa tarkoitettujen viennin rajoitusten tutkinnan yhteydessä. Kuten olen jo edellä esittänyt, EY 29 artiklassa asetettuja edellytyksiä on tarkennettu oikeuskäytännössä siten, että tällä määräyksellä ei kielletä kaikkia vientirajoituksia, vaan ainoastaan toimenpiteet, jotka rajoittavat erityisesti tavaroiden vientiä. Kyseisessä oikeuskäytännössä määritellään vientirajoituksia koskevan kiellon soveltamisala hyvin paljon suppeammin kuin EY 28 artiklassa kiellettyjen tuontirajoitusten soveltamisala. Dassonville-tuomiossa vahvistetun määritelmän mukaan EY 28 artiklassa kielletään kaikki säännökset, jotka voivat rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa suoraan tai välillisesti, tosiasiallisesti tai mahdollisesti. Jos EY 29 artikla on jo soveltamisalaltaan suppeampi kuin EY 28 artikla, on vieläkin vähemmän perusteltua tulkita laajasti EY 30 artiklassa vahvistettua poikkeusta kyseisen määräyksen osalta. EY 30 artiklaa tulkittaessa olisi perusteltuina pidettävä ainoastaan niitä toimenpiteitä, jotka ovat välttämättömiä suojatulla alkuperänimityksellä suojatun tuotteen alkuperän ja laadun takaamiseksi.
101. On lisäksi otettava huomioon myös seuraava näkökohta. Tulkitessaan tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia määräyksiä yhteisöjen tuomioistuin on aina pyrkinyt toteuttamaan tämän perusvapauden niiden kansallisten toimenpiteiden osalta, jotka koskevat muun muassa kansallisen teollisuuden suojaamista, kuten käsiteltävänä oleva toimenpide. Tässä yhteydessä syntyneet riidat ovat usein koskeneet elintarvikkeita, joiden raaka-aineet ovat pääasiassa maataloustuotteita. Oluen puhtausvaatimuksia (Reinheitsgebot) koskevasta Saksan lainsäädännöstä annettu tuomio on tästä tunnettu esimerkki; tämä sääntö perustuu oluen puhtaudesta vuonna 1516 annettuun Baijerin lakiin. Muut asiat ovat koskeneet italialaista pastaa, Edam-juuston vähimmäisrasvapitoisuutta ja pakastetun jogurtin pitämistä kaupan. Tällä hetkellä yhteisöjen tuomioistuimessa on vireillä kaksi suklaata koskevaa asiaa.
102. EY 28 artiklan tulkintaa koskeva oikeuskäytäntö on voinut saada aikaan sen, että tuottajat ovat turvautuneet teollisoikeuksiin, eli ne ovat pyrkineet korvaamaan kansalliseen lainsäädäntöön perustuneen kilpailua vastaan annetun oikeussuojan, jonka ne ovat menettäneet, luomalla uusia teollisoikeuksia, kuten suojattuja alkuperänimityksiä ja suojattuja maantieteellisiä merkintöjä. Olut on vaikuttava osoitus tästä suuntauksesta. Sen jälkeen kun yhteisöjen tuomioistuin oli todennut, että oluen puhtausvaatimuksia koskeva Baijerin/Saksan laki, jossa sallittiin nimityksen "olut" käyttäminen ainoastaan tiettyjä valmistusaineita sisältävistä panimotuotteista, ei ollut sopusoinnussa EY 28 artiklan kanssa, myös muissa jäsenvaltioissa valmistettuja oluita on voitu pitää Saksassa kaupan nimityksellä "olut", vaikka niitä ei ole valmistettu oluen puhtausvaatimuksia koskevan lain mukaisesti. Ensin saksalaiset panimot yrittivät korvata mainonnalla, esimerkiksi merkitsemällä etikettiin "valmistettu panimomenetelmällä oluen puhtausvaatimuksia koskevan Saksan lainsäädännön mukaisesti", sen taloudellisen menetyksen, joka niille aiheutui Saksan markkinoiden avautumisesta toisista jäsenvaltioista tuleville kilpaileville tuotteille. Sittemmin "Bayerisches Bier" (baijerilainen olut) on kirjattu suojattuna maantieteellisenä merkintänä komission pitämään rekisteriin asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Jos yhteisöjen tuomioistuin omaksuu suvaitsevaisen asenteen tunnustaessaan teollisoikeuksia ja hyväksyy säännöksiä, jotka eivät ole objektiivisesti välttämättömiä tuotteen tiettyyn alueeseen liittyvän alkuperän ja sen erityisominaisuuksien suojelemiseksi, vaarana on se, että se menettää EY 29 artiklan osalta uudelleen EY 28 artiklan tulkinnalla toteutetun tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja kansallisten markkinoiden avautumisen.
103. Kahdessa edellä mainitussa väitteessä esitetty EY 28, EY 29 ja EY 30 artiklan välinen yhteys sekä tavaroiden vapaata liikkuvuutta aina edistäneen oikeuskäytännön vaikutukset EY 28 artiklaan tukevat joka tapauksessa EY 30 artiklan nojalla perusteltujen poikkeusten tulkitsemista suppeasti.
104. Asetuksen N:o 2081/92 4 artiklan mukaisesti rekisteröintihakemuksen ohella toimitettavassa eritelmässä on näin ollen hyväksyttävä ainoastaan säännökset, jotka ovat välttämättömiä tuotteen alkuperän ja erityisominaisuuksien takaamiseksi, mutta ei säännöksiä, joiden tarkoituksena on ainoastaan antaa yksinomainen jalostusoikeus tuotantoalueelle sijoittautuneille paikallisille yrityksille.
105. Tämän vuoksi on todettava, että ne rakennepolitiikan tavoitteet, joihin maatalouspolitiikan alalla pyritään myös asetuksen N:o 2081/92 avulla, eivät ole luonteeltaan sellaisia, että niiden vuoksi toteamani vientirajoitus olisi EY 30 artiklan nojalla perusteltu.
d) Suhteellisuus
106. Kuten olen aluksi esittänyt, EY 30 artiklan nojalla hyväksyttäviä ovat ainoastaan suojatun alkuperänimityksen maineen suojaamiseksi tarpeelliset ja välttämättömät tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoitukset, jotka näin ollen ovat oikeassa suhteessa niillä tavoiteltuun päämäärään. Siltä varalta, että yhteisöjen tuomioistuin ei noudattaisi esittämääni arviota ja rajoituksen katsottaisiin olevan perusteltu EY 30 artiklan nojalla, on siten vielä määriteltävä, miltä osin rajoitus on oikeassa suhteessa sillä tavoiteltuun päämäärään.
107. Varsinkin jos otetaan huomioon konsortion suorittamat laatutarkastukset, Parman kinkun siivuiksi leikkaamista tuotantoalueella koskeva edellytys on omiaan takaamaan, että siivuiksi leikattu kinkku on yksinomaan Parman kinkkua, että se on peräisin tuotantoalueelta ja että se leikataan siivuiksi, pakataan ja varustetaan pakkausmerkinnällä niitä sääntöjä noudattaen, jotka on määritelty suojatun alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" käyttämiseksi. On kuitenkin vielä selvitettävä, onko tämä säännöstö lievin keino saavuttaa tavoite, joka koskee hyvää kauppatapaa ja kuluttajan tiedottamista tuotteen alkuperästä ja sen erityisominaisuuksista, vai onko olemassa muita tavaroiden vapaata liikkuvuutta vähemmän rajoittavia keinoja, joilla tämä tavoite saavutetaan yhtä hyvin.
108. Olisi syytä harkita erityisesti vastaavaa tuotteen pakkausmerkintää. Käsiteltävänä olevassa asiassa tuotteeseen voitaisiin merkitä "Prosciutto di Parma, leikattu siivuiksi Isossa-Britanniassa" tai tehdä vastaavat syrjimättömät pakkausmerkinnät.
109. Rioja-tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin ei ole noudattanut tässä esitettyä ratkaisua. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan se, että käytössä olisi kaksi erilaista pullotusmenetelmää eli tuotantoalueella tai sen ulkopuolella tapahtuva pullotus kyseisten tuottajien systemaattisesti valvomana tai ilman tätä valvontaa, voisi vähentää sitä luottamusta, joka sellaisilla kuluttajilla on nimitystä "denominación de origen calificada" kohtaan, joiden näkemyksen mukaan kaikki määrätyillä alueilla tuotettujen maineikkaiden laatuviinien tuotantovaiheet on suoritettava asianomaisten tuottajien valvonnassa ja vastuulla.
110. Käsiteltävänä oleva asia vaikuttaa edellä mainittuun asiaan verrattavalta ainoastaan tietyin edellytyksin. Ensinnäkin kuten olen jo esittänyt, kinkun siivuiksi leikkaaminen ei ole kuluttajan mielestä samalla tavoin tiiviissä yhteydessä tuotteeseen kuin viinin pullottaminen. Toisaalta toisin kuin Rioja-tapauksessa, asianosaiset eivät ole käsiteltävänä olevassa asiassa vedonneet väitteeseen, jonka mukaan kuluttajat eivät voisi erottaa tuotantoalueella ja sen ulkopuolella leikattua "Prosciutto di Parmaa" toisistaan, tai edes väitteeseen, jonka mukaan olisi mahdollisesti olemassa kahdet erilliset markkinat, joista toinen olisi tuotantoalueella siivuiksi leikatun "Prosciutto di Parman" markkinat ja toinen sen ulkopuolella siivuiksi leikatun "Prosciutto di Parman" markkinat.
111. Ei ole mitenkään selvää, että tuotantoalueen ulkopuolella siivuiksi leikatun "Prosciutto di Parman" mahdollisesti saama kielteinen arvio koskisi välttämättä tuotantoalueella siivuiksi leikattua kinkkua. Varsinkaan jos käsiteltävänä olevassa asiassa otetaan käyttöön vastaava pakkausmerkintä, jolla nämä kaksi tuotetta erotetaan riittävän selvästi, myös täysivaltainen ja valistunut kuluttaja - jonka näkökulma on otettava lähtökohdaksi paitsi EY 28 artiklaa myös EY 29 artiklaa sovellettaessa - voisi olla vakuuttunut siitä, että Parma-alueella siivuiksi leikattu Parman kinkku erottuu tämän alueen ulkopuolella siivuiksi leikatusta kinkusta. Kyse on kahdesta Parman kinkun kaupan pitämisen muodosta, jotka on erotettava toisistaan. Jos kuluttaja on sitä mieltä, että tuotantoalueen ulkopuolella siivuiksi leikattu kinkku ei tyydytä hänen "Prosciutto di Parmaa" koskevia vaatimuksiaan, hän voi hankkia sen sijasta "Prosciutto di Parmaa", joka on leikattu siivuiksi tuotantoalueella. Ei ole osoitettu mitenkään, että kuluttajan ollessa tyytymätön yhteen tuotteen muotoon hän valitsisi heti kokonaan toisen lajin siivuiksi leikattua kinkkua.
112. Tähän on lisättävä, että kinkkua saadaan myydä käyttäen suojattua alkuperänimitystä "Prosciutto di Parma", vaikka kinkku leikataan tuotantoalueen ulkopuolella kuluttajan nähden. Jos tämä käytäntö sallitaan, en ymmärrä, miksi vastaava pakkausmerkintä, josta ilmenee, että kinkku on leikattu siivuiksi tuotantoalueen ulkopuolella, ei voisi yhtä hyvin suojata suojatun alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" laatua ja mainetta kuin se, että suojatun alkuperänimityksen käyttö rajoitetaan tuotantoalueella siivuiksi leikattuun ja pakattuun kinkkuun. Edellä esitettyjen perustelujen vuoksi kinkun leikkaaminen siivuiksi kuluttajan nähden ei juurikaan takaa kuluttajan saavan tietää kinkun alkuperää. Myöskään ei ole taattua, että kinkku leikataan siivuiksi konsortion määrittelemien sääntöjen mukaisesti ja että se saa siten tarvittaessa erityisominaisuuksia tai että se säilyttää valmistuksen aikana saamansa erityisominaisuudet.
113. Myös asetus N:o 2081/92 tukee esittämääni ratkaisua, jonka mukaan olisi otettava käyttöön vastaava tuotteen pakkausmerkintä. Kyseisen asetuksen viidennessä perustelukappaleessa mainitaan nimenomaisesti, että alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä koskevilla säännöillä ainoastaan täydennetään pakkausmerkintöjä koskevia yleisiä säännöksiä. Niillä vain täydennetään sääntöjä, joista säädetään erityisesti kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetussa neuvoston direktiivissä 79/112/ETY.
114. Lisäksi on korostettava, että itse asetuksessa N:o 2081/92 pyritään ratkaisemaan ristiriitatilanteet vastaavalla pakkausmerkinnällä. Asetuksen 12 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos kolmannen maan suojattu nimitys on sama kuin yhteisön suojattu nimitys, nimityksen käyttö on sallittua ainostaan, jos tuotteen alkuperämaa on selvästi ja näkyvästi merkitty pakkausmerkintään. Jos nimitysten ollessa samoja kuluttajalta voidaan vaatia hänen erottavan tuotteet toisistaan sen perusteella, että alkuperämaa on merkitty pakkausmerkintään, en ymmärrä, miksi hän ei voisi erottaa tuotteita myös, jos jalostuspaikka on merkitty pakkausmerkintään.
115. Näin ollen on pääteltävä, että on mahdollista käyttää vähemmän rajoittavaa keinoa kuin se, että suojatun alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" käyttö rajoitetaan tuotantoalueella siivuiksi leikattuun ja pakattuun kinkkuun. Tuotteen vastaavan pakkausmerkinnän avulla voidaan suojata yhtä tehokkaasti suojattua alkuperänimitystä "Prosciutto di Parma", tuotteen laatua ja sen mainetta kuluttajien keskuudessa. Tämän vuoksi eritelmässä ylitetään se, mikä on kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen, ja eritelmä ei ole tältä osin oikeassa suhteessa sillä tavoiteltuun päämäärään.
5) Toimenpiteen yhteensoveltuvuus avoimuuden ja oikeusvarmuuden periaatteiden kanssa
116. Pääasiassa on kyse siitä, voidaanko eritelmään sisältyvään siivuiksi leikkaamista ja pakkaamista koskevaan edellytykseen vedota Asdaa ja Hygradea vastaan, koska sitä ei ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja siitä ainakin virallisesti on vain italiankielinen toisinto.
a) Eritelmän julkaiseminen
117. Asda ja Hygrade valittavat, että niiden ei ole mahdollista tutustua eritelmään, koska sitä ei ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ja että niillä ei ole oikeutta vaatia komissiolta tai konsortiolta, että ne saisivat tutustua eritelmään.
118. Yksi yhteisön oikeusjärjestyksen perusperiaatteista on, ettei viranomaisten toteuttamiin toimenpiteisiin voida vedota yksityisiä oikeussubjekteja vastaan ennen kuin asianomaiset ovat voineet saada siitä tiedon. Yhteisön oikeuden mukainen kielto pitää kaupan suojatulla alkuperänimityksellä "Prosciutto di Parma" kinkkua, jota ei ole leikattu siivuiksi, pakattu ja varustettu pakkausmerkinnöillä tuotantoalueella, perustuu asetuksen N:o 2081/92 8 ja 13 artiklaan ja asetukseen N:o 1107/96. Tämä kielto on kuitenkin julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ainoastaan siltä osin, että asetusten N:o 2081/92 ja N:o 1107/96 mukaan on olemassa suojattu alkuperänimitys "Parman kinkku". Yksityiskohtaiset vaatimukset, joiden mukaisesti suojattua alkuperänimitystä voidaan käyttää, sisältyvät rekisteröintihakemuksen ohella toimitettuun eritelmään, jota ei ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
119. Komissio on toimittanut asetuksen N:o 2081/92 15 artiklassa tarkoitetulle komitealle tiivistelmän eritelmästä, minkä vuoksi eritelmä on tullut tietyssä määrin julkiseksi. Kuitenkin ainoastaan jäsenvaltiot ovat saaneet siitä tiedon. Tämä seikka ei näin ollen ratkaise ongelmaa, joka koskee tiedoksiantoa yksityisille oikeussubjekteille tai taloudellisille toimijoille, kuten Asda tai Hygrade.
120. Myöskään komission mainitsema seikka, jonka mukaan myös asetuksen N:o 2081/92 5, 6 ja 7 artiklassa säädetyssä tavanomaisessa menettelyssä eritelmä julkaistaan ainoastaan tiivistetyssä muodossa Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ei vaikuta sellaiselta, että sillä kumottaisiin Asdan ja Hygraden esittämät väitteet. Tähän on syynä se, että noudatettavat kansalliset säännökset kuitenkin mainitaan tavanomaisessa menettelyssä. Kiistatonta on, että näin ei ole menetelty suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" osalta, jota koskeva käsiteltävä riidanalainen rajoitus on myös vahvistettu kansallisissa säännöksissä.
121. Oikeusvarmuuden periaatteen noudattamiseksi olisi asianmukaista julkaista eritelmä kokonaisuudessaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Kuitenkin ottaen huomioon asiakirjan erityisen tekninen luonne ja sen koko, tämä ratkaisu vaikuttaa kuitenkin mahdolliselta ainoastaan tietyin edellytyksin. Huomioon ei myöskään oteta sitä, että asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan mukaisesti rekisteröidyt alkuperänimitykset olivat jo olemassa ja suojattuja kansallisen oikeuden nojalla, kun asetus tuli voimaan. Alkuperänimitysten suojaa koskevat säännökset on siten jo julkaistu kerran, Parman kinkun osalta Italian virallisessa lehdessä. Näin ollen julkaisu kansallisella tasolla on otettu huomioon. Jos nyt vaadittaisiin julkaisemista uudestaan yhteisön tasolla, julkaiseminen toistettaisiin. Siksi tässä vaatimuksessa ei näytetä otettavan riittävästi huomioon asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn rekisteröintimenettelyn erityisluonnetta.
122. Rekisteröinti päättää hallinnollisen menettelyn, joka alkaa sillä, että kyseiselle jäsenvaltiolle jätetään hakemus ja sen ohella eritelmä. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa Carl Kühne ym. antamassaan tuomiossa, jäsenvaltioiden on asetuksessa N:o 2081/92 säädetyn toimivallanjaon perusteella tarkastettava, täyttyvätkö suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän rekisteröimiseksi tarvittavat asialliset edellytykset. Tämän vuoksi on myös kansallisten tuomioistuinten asiana ratkaista, täyttyvätkö rekisteröinnin aineelliset edellytykset. Kuten mainitussa tuomiossa esitetystä ilmenee, tällaisia väitteitä rekisteröintiä vastaan oli esitetty kansallisella tasolla. Tämän vuoksi kysymys mahdollisuudesta tutustua eritelmään, joka sisältää suojatun alkuperänimityksen käyttämistä koskevat edellytykset, on ennen kaikkea kansalliseen oikeuteen liittyvä ongelma. Kuten muun muassa asiasta Carl Kühne ym. ilmenee, tämä pätee myös asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädettyyn yksinkertaistettuun menettelyyn.
123. Mainitun oikeuskäytännön perusteella voidaan kysyä, onko julkaiseminen myös yhteisön tasolla ylipäätään vielä välttämätöntä. Asetuksen N:o 2081/92 mukainen rekisteröintimenettely on menettely, jossa vaaditaan sekä kansallisten että yhteisön viranomaisten yhteistyötä. Koska jäsenvaltioiden on tarkastettava rekisteröinnin edellytysten täyttyminen ja koska väitteet kyseisen rekisteröinnin laillisuutta vastaan on esitettävä kansallisella tasolla, eritelmän julkaiseminen yhteisön tasolla ei vaikuta mielestäni ehdottoman välttämättömältä.
124. On kuitenkin otettava huomioon se, että rekisteröinti suojattujen alkuperänimitysten rekisteriin on laajentanut aikaisemmin vain kansallisella tasolla alkuperänimityksellä "Parman kinkku" olleen suojan koko yhteisön aluetta koskevaksi suojaksi. Rekisteröinti vaikuttaa yhteisön oikeuden nojalla syntyneen suojaoikeuden osalta oikeuden perustavalla tavalla. Vaikuttaa hyvin vaikealta katsoa, että oikeusvarmuuden periaatteen kanssa sopusoinnussa olisi uuden suojaoikeuden luominen niin, että noudatettaville säännöille ei ole annettu tiettyä, myös yhteisön tasolla taattua julkisuutta.
125. Eritelmälle taataan nimittäin myös yhteisön oikeudessa tietty julkisuus. Asetuksen N:o 2081/92 12. perustelukappaleen mukaan komission pitämään suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin merkitsemisellä varmistetaan myös ammattihenkilöiden tiedonsaanti. Taloudelliset toimijat, joita asia koskee, kuten Asda ja Hygrade, voivat saada tietää ensi kädessä rekisteröinnistä, suojatun alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" olemassaolosta.
126. Asetuksen N:o 2081/92 4 artiklasta ilmenee, että suojattua alkuperänimitystä tai suojattua maantieteellistä merkintää koskevaan hakemukseen on liitettävä eritelmä. Mainitun asetuksen 6 artiklasta ilmenee lisäksi, että hakemus tehdään komissiolle ja että komissio pitää suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriä. Taloudelliset toimijat eivät siten tiedä ainoastaan, että on olemassa suojattu alkuperänimitys "Parman kinkku" vaan tämän julkaisemisen vuoksi ne tietävät myös, että on olemassa eritelmä, joka on komission hallussa.
127. Oikeuskäytännön mukaisesti sen, joka on tietoinen häntä koskevan säädöksen olemassaolosta, mutta jolle sitä ei ole annettu tiedoksi, on pyydettävä kyseiseltä toimielimeltä koko säädösteksti. Tämä koskee myös kyseisen säädöksen summaarista julkaisemista. Kyseisessä oikeuskäytännössä on selvästi lähtökohtana periaate, jonka mukaan EY 254 artiklassa määrätyn tiedoksiantovelvollisuuden lisäksi unionin kansalaisella on myös velvollisuus hankkia tarvittaessa tietoa itse.
128. Taloudellinen toimija on saanut tietoonsa suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" olemassaolosta, koska asetus N:o 1107/96 on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Taloudellinen toimija tietää julkaistun asetuksen N:o 2081/92 perusteella, että rekisteröinti tehdään vain, jos on olemassa vastaava eritelmä. Lisäksi taloudellinen toimija on tietoinen siitä, että hakemus tehdään komissiolle jäsenvaltion välityksellä ja että komissio pitää rekisteröidyistä suojatuista alkuperänimityksistä rekisteriä. Tämän vuoksi taloudellinen toimija tietää, mistä hän voi saada tietoja eritelmästä. Mainitun oikeuskäytännön perusteella on siten mahdollista olettaa, että taloudelliset toimijat mahdollisesti hankkivat tietoa niitä koskevasta eritelmästä tekemällä sitä koskevan pyynnön komissiolle.
129. Siitä, että komissio pitää rekisteriä, josta ammattihenkilöt voivat saada tietoja, ja että komissio vastaanottaa toimivaltaisen jäsenvaltion sille toimittaman rekisteröintihakemuksen ja sen ohella eritelmän, voidaan vastakohtaispäättelyn mukaisesti perustella oletusta, jonka mukaan komission on pidettävä hallussaan oleva eritelmä niiden ammattihenkilöiden saatavilla, joita asia koskee. Rekisteröinnin perusteiden osalta komissiolla on eräänlainen notaarin tai tallettajan tehtävä, eli sille talletetaan rekisteröinnin perustana olevat asiakirjat. Tämä oletus on välttämätön oikeusvarmuuteen liittyvien syiden vuoksi, mutta se vaikuttaa olevan tarpeen myös nimenomaan EY 255 artiklan perusteella, jossa unionin kansalaiselle annetaan oikeus tutustua komission asiakirjoihin. Lisäksi on syytä mainita EY 21 artiklan kolmas kohta. Myös tässä määräyksessä annetaan kansalaiselle oikeus kirjoittaa komissiolle ja pyytää tietoja.
130. Vaikka komissio ei ole laatinut eritelmää, tämän seikan ei pitäisi estää oikeutta tutustua tähän asiakirjaan. Komissio on suojattujen alkuperänimitysten rekisteriin kirjattavan merkinnän tekijä. Koska asetuksen N:o 2081/92 8 ja 13 artiklassa säädetyn rekisteröinnin suojaava vaikutus koskee myös eritelmään sisältyviä suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän käyttöä koskevia edellytyksiä, voidaan esittää perustellusti näkemys, jonka mukaan komissio on omaksunut eritelmän määräykset omikseen. Sehän on antanut säädöksen, eli asetuksen N:o 1107/96, jolla suojataan yhteisön oikeudessa suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku" eritelmässä määritellyssä laajuudessa. Komissiota on näin ollen joko pidettävä kyseisen asiakirjan tekijänä tai ainakin sitä on pidettävä asiakirjan laatijan kanssa yhtäläisenä tahona.
131. Lisäksi on syytä korostaa, että Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohdassa myönnetään oikeus tutustua kaikkiin toimielimen hallussa oleviin asiakirjoihin, toisin sanoen toimielimen laatimiin tai sen vastaanottamiin ja sen hallussa oleviin asiakirjoihin kaikilla Euroopan unionin toiminnan aloilla; tämä asetus on säädetty EY 255 artiklan panemiseksi täytäntöön (ks. asetuksen 4 perustelukappale). Eritelmä koskee merkintöjä suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin, eli Euroopan union toiminnan alaa. Komissio on vastaanottanut eritelmän, ja se on sen hallussa. Sen on tämän vuoksi annettava mahdollisuus tutustua kyseiseen asiakirjaan.
132. Näin ollen voidaan tässä vaiheessa päätellä, että avoimuuden ja oikeusvarmuuden periaatteiden kanssa ristiriidassa ei ole se, että eritelmää ei ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Taloudellisen toimijan on hankittava tietoa eritelmästä ja siinä olevista suojatun alkuperänimityksen käyttämistä koskevista edellytyksistä esittämällä komissiolle sitä koskeva tietojensaantipyyntö.
b) Eritelmän oleminen saatavilla ainoastaan yhdellä virallisella kielellä
133. On vielä tarkasteltava, missä määrin säännöstöön ei voida vedota Asdaa ja Hygradea vastaan sen vuoksi, että se on toimitettu komissiolle ainoastaan italiaksi eikä suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" eritelmästä ole ainakaan virallista englanninkielistä käännöstä.
134. Tämän vuoksi on selvitettävä, onko yhteisön oikeudessa asetettu kielto, kuten nyt käsiteltävänä olevassa asiassa asetuksen N:o 2081/92 8 ja 13 artiklassa oleva kielto käyttää suojattua alkuperänimitystä "Parman kinkku" kinkusta, jota ei ole leikattu siivuiksi tuotantoalueella, pätevä ainoastaan, jos se on julkaistu ja siihen voidaan tutustua kaikilla yhteisön virallisilla kielillä.
135. Kysymys siitä, missä laajuudessa kansalaisella on oltava mahdollisuus tutustua äidinkielellään yhteisön oikeudessa hänelle asetettuihin velvollisuuksiin, ainakin kun kyse on yhdestä yhteisön virallisesta kielestä, on ratkaisevan tärkeä. EY 290 artiklassa ei määrätä kieliä koskevasta sääntelystä, vaan siinä annetaan neuvoston tehtäväksi ratkaista tämä kysymys. Joka tapauksessa tämän määräyksen perusteella ei voida päätellä, että kaikkien yhteisön oikeuden asiakirjojen olisi välttämättä oltava saatavilla kaikilla virallisilla kielillä.
136. Euroopan talousyhteisössä käytettävistä kielistä 15 päivänä huhtikuuta 1958 annetun asetuksen N:o 1 4 ja 5 artiklan mukaisesti asetukset ja muut yleisesti sovellettavat asiakirjat laaditaan virallisilla kielillä ja julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Kuten olen esittänyt edellä, käsiteltävänä oleva riidanalainen eritelmä on osa merkintää, joka tehdään suojattujen alkuperänimitysten rekisteriin asetuksen N:o 1107/96 perusteella. Eritelmää voidaan näin ollen pitää osana asetusta. Asetuksen N:o 2081/92 8 ja 13 artiklassa olevan kiellon vuoksi se on joka tapauksessa "muu yleisesti sovellettava asiakirja", koska siinä määritellään yksityiskohtaisesti suojatun alkuperänimityksen käyttämisen edellytykset. Tämän vuoksi voitaisiin katsoa, että eritelmä on käännettävä kaikille virallisille kielille.
137. Tätä väitettä voitaisiin tukea viittaamalla EY 21 artiklan kolmanteen kohtaan, jonka mukaan jokainen unionin kansalainen voi kirjoittaa komissiolle jollakin virallisista kielistä ja saada vastauksen samalla virallisella kielellä, jota hän on pyynnössään käyttänyt. Jos siten edellä esitetyn ratkaisuehdotuksen mukaisesti Asda ja Hygrade kirjoittavat komissiolle englanniksi ja pyytävät tietoja eritelmästä, voitaisiin mainittuun määräykseen viittaamalla väittää, että komission on toimitettava eritelmä englanniksi.
138. Tämä ratkaisu täyttäisi luultavasti parhaiten oikeusvarmuutta koskevat vaatimukset. Siinä ei kuitenkaan oteta huomioon sitä, että rekisteröintimenettely on luonteeltaan kansallisesta ja yhteisön menettelystä koostuva sekamenettely. Tämä ratkaisu asettaa komissiolle huomattavan kääntämisvelvollisuuden.
139. Kuten olen jo esittänyt, oikeuskäytännön mukaan kanne on nostettava kansallisissa tuomioistuimissa oikeussuojan saamiseksi rekisteröintiä vastaan. Tässä yhteydessä taloudellisen toimijan, joka haluaa pitää kaupan suojatulla alkuperänimityksellä suojattua tuotetta, on joka tapauksessa käytettävä virallista kieltä, jolla rekisteröintihakemus on tehty, eli käsiteltävänä olevassa asiassa italiaa.
140. Tässä tapauksessa ei vaikuta kohtuuttomalta vaatia siltä, joka pyytää komissiolta eritelmää koskevia tietoja, että hän vastaanottaa ne sillä virallisella kielellä, jolla eritelmä toimitettiin komissioon rekisteröintihakemuksen ohella.
141. Tämä lopputulos vaikuttaa myös perustellulta erityisesti sen vuoksi, että sillä, joka pitää kaupan ulkomaisia tavaroita, kuten Asda ja Hygrade, on pääsääntöisesti tavaroiden tuomiseen välttämätön kielitaito tai ainakin vastaavat mahdollisuudet selvitä kieleen tässä yhteydessä liittyvistä ongelmista. Tämän vuoksi voidaan kyseisen henkilön vaatia myös selviävän niistä esteistä, jotka aiheutuvat siitä, että eritelmä on saatavilla ainoastaan alkuperäiskielellä.
142. Näiden väitteiden lisäksi voidaan vielä viitata kilpailuoikeuden käytäntöön. Kilpailuoikeudessa sovelletaan periaatetta, jonka mukaan väitetiedoksianto on toimitettava sen vastaanottajalle tämän virallisella kielellä, mutta komission arvioinnin perustana oleva asiakirjat, jotka annetaan tiedoksi liitteinä tai joihin on annettava mahdollisuus tutustua, on pidettävä saatavilla ainoastaan alkuperäiskielellä. Minkäänlaiset käännökset eivät ole tarpeen. Käsiteltävänä olevassa asiassa on myös kyse asiakirjoista, joihin komissio perustaa päätöksensä. Samalla tavalla voitaisiin väittää, että kun komissio päättää rekisteröidä suojatun alkuperänimityksen, komissio perustaa päätöksenä rekisteröintihakemuksessa oleviin tietoihin, erityisesti eritelmään, ja tämän vuoksi sen on annettava mahdollisuus tutustua eritelmään ainoastaan sen alkuperäiskielellä.
143. Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että 8 ja 13 artiklan välitöntä soveltamista suojattuun alkuperänimitykseen "Parman kinkku" ei estä se, että eritelmästä ei ole englanninkielistä toisintoa.
144. On korostettava täydentävästi, että edellä käsitelty ongelma koskee ainoastaan yksinkertaistetun menettelyn mukaisesti tehtyjä rekisteröintejä. Tavanomaisen menettelyn mukaisesti rekisteröidyistä nimityksistä on julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja näin ollen kaikilla virallisilla kielillä tiivistelmä hakemuksesta, eritelmä mukaan lukien, ja viittaukset kansallisiin säännöksiin, joita on mahdollisesti noudatettava. Tässä omaksumani tulkinnan vaikutukset ovat siten rajalliset. Se koskee ainoastaan jo asetusta N:o 2081/92 annettaessa olemassa olleiden sellaisten nimitysten rekisteröintiä, jotka on annettu komissiolle tiedoksi kuuden kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulosta. Tämän vuoksi edellä esittämäni tulkinta vaikuttaa yhteensoveltuvalta asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn erityisominaisuuksien kanssa.
145. Näin ollen on todettava, että suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" rekisteröinti on myös sopusoinnussa oikeusvarmuuden ja avoimuuden periaatteiden kanssa.
VI Tiivistelmä
146. Näin ollen voidaan kokoavasti todeta, että eritelmään sisältyvä edellytys, jonka mukaan suojatun alkuperänimityksen "Parman kinkku" käyttäminen on sallittua ainoastaan sellaisesta siivuiksi leikatusta kinkusta, joka on leikattu siivuiksi, pakattu ja varustettu pakkausmerkinnöillä tuotantoalueella Consorzio del Prosciutto di Parman valvonnassa, on EY 29 artiklassa tarkoitettu viennin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaava toimenpide. Toimenpide ei ole perusteltu EY 30 artiklassa tarkoitetun teollisen omaisuuden ja kaupallisen omaisuuden suojaamisen vuoksi. Rajoituksen perusteluiksi ei voida EY 30 artiklan mukaisesti myöskään hyväksyä rakennepolitiikkaan liittyviä näkökohtia. Lisäksi se ei ole oikeassa suhteessa sillä tavoiteltuun päämäärään. Asetus N:o 1107/96 on siten todettava pätemättömäksi siltä osin kuin siinä sallitaan suojatun alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" käyttäminen ainoastaan kinkusta, joka on leikattu siivuiksi, pakattu ja varustettu pakkausmerkinnöillä tuotantoalueella Consorzio del Prosciutto di Parman valvonnassa.
VII Ratkaisuehdotus
147. Edellä esitetyn perusteella ehdotan näin ollen, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
1. Neuvoston asetuksella N:o 2081/92, komission asetuksella N:o 1107/96 ja suojattua alkuperänimitystä "Prosciutto di Parma" koskevalla eritelmällä ei perusteta oikeutta, jonka perusteella voitaisiin välittömästi toteuttaa vaade, jolla kielletään suojatun alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" käyttäminen sellaisesta Parman kinkusta, jota ei ole leikattu siivuiksi, pakattu ja varustettu pakkausmerkinnöillä tuotantoalueella.
2. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä 12 päivänä kesäkuuta 1996 annettu komission asetus (EY) N:o 1107/96 on pätemätön siltä osin kuin siinä sallitaan suojatun alkuperänimityksen "Prosciutto di Parma" käyttäminen ainoastaan kinkusta, joka on leikattu siivuiksi, pakattu ja varustettu pakkausmerkinnöillä tuotantoalueella Consorzio del Prosciutto di Parman valvonnassa.