61999CC0319_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.8.1999 Ranskan tasavaltaa vastaan EY 226 artiklan nojalla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen. Tässä kanteessa komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut televisiosignaalien lähetystä koskevien standardien käytöstä 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/47/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tiedoksi tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai toteuttanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä. Lisäksi komissio vaatii, että Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö
2 Direktiivissä 95/47/EY säännellään televisiosignaalien lähetystä koskevia standardeja. Sen 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, että "jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan yhdeksän kuukauden kuluessa direktiivin voimaantulosta" ja että "niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä." Direktiivi tuli voimaan päivänä, jona se julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, eli 23.11.1995. Näin ollen jäsenvaltioille sen täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi 23.8.1996.
3 On täsmennettävä, että direktiivin 7 artiklassa kumotaan televisiosignaalien satelliittilähetyksestä 11 päivänä toukokuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/38/ETY.(2) Tämä kumoaminen tuli voimaan jäsenvaltioille vuoden 1995 direktiivin täytäntöönpanoa varten varatun määräajan päättyessä.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely ja asianosaisten vaatimukset
4 Koska komissio ei ollut saanut Ranskan tasavallalta mitään ilmoitusta direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteistä eikä sillä ollut tiedossaan mitään muutakaan seikkaa, jonka perusteella se olisi voinut päätellä Ranskan tasavallan antaneen tältä osin tarpeelliset säännökset, se lähetti Ranskan tasavallalle 16.1.1997 EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan ensimmäisen kohdan (josta on tullut EY 226 artiklan ensimmäinen kohta) mukaisen virallisen huomautuksen, jossa se muun muassa kehotti tätä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
5 Ranskan hallitus ei vastannut viralliseen huomautukseen siinä asetetussa määräajassa. Tämän vuoksi komissio lähetti Ranskan tasavallalle 14.10.1998 EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisen perustellun lausunnon, jossa todettiin, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin ja EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole toteuttanut tarpeellisia toimenpiteitä sen noudattamiseksi. Komissio kehotti Ranskan tasavaltaa toteuttamaan perustellun lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa lausunnon tiedoksiantamisesta.
6 Ranskan viranomaiset vastasivat perusteltuun lausuntoon ensinnäkin 15.12.1998 päivätyllä kirjeellä. Tässä kirjeessä ne tunnustivat, että direktiivin täytäntöönpano oli myöhästynyt, mutta ne vetosivat siihen, että Ranskan hallitus oli vaihtunut, mikä niiden mukaan oli hidastuttanut tavanomaista lainsäädäntötyötä, ja pyysivät komissiolta kaksi kuukautta lisäaikaa määritelläkseen tarkan aikataulun direktiivin täytäntöönpanemiseksi. Lisäksi Ranskan viranomaiset toivoivat voivansa tavata asiassa toimivaltaisia komission virkamiehiä esitelläkseen laadittavana olevia täytäntöönpanosäädöksiä. Kyseinen tapaaminen järjestettiin 22.1.1999, mikä ilmenee sekä komission että Ranskan tasavallan kirjelmistä.
Ranskan viranomaiset lähettivät komissiolle 8.6.1999 toisen kirjeen, jossa todettiin muun muassa, että direktiivin täytäntöönpanomenettely oli vireillä ja että sen saattamiseksi päätökseen mahdollisimman nopeasti hallitukselle oli esitetty audiovisuaalista alaa koskevan lakiehdotuksen ensimmäiseen käsittelyyn liittyneessä keskustelussa lainsäädäntömuutos, joka nimenomaisesti liittyy direktiivin täytäntöönpanoon. Ranskan viranomaiset täsmensivät, että kyseistä lakiehdotusta käsitellään syksyllä 1999 senaatissa.
7 Komissio ei ole kuitenkaan saanut mitään ilmoitusta siitä, että kyseinen lakiehdotus olisi hyväksytty lopullisesti. Tämän vuoksi komissio on katsonut, että direktiiviä ei ole pantu täytäntöön, ja päättänyt nostaa EY 226 artiklan toisen kohdan nojalla tämän kanteen Ranskan tasavaltaa vastaan. Kanteensa tueksi komissio väittää, että koska jäsenvaltioiden on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan saatettava kansallinen lainsäädäntönsä direktiivien säännösten mukaiseksi näissä direktiiveissä säädetyissä määräajoissa ja koska jäsenvaltiot eivät voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, miksi ne eivät ole noudattaneet jäsenyysvelvoitteita, Ranskan tasavalta ei ole noudattanut velvoitteitaan, sillä se ei ollut direktiivissä asetetun määräajan päättyessä toteuttanut yhtään direktiivin täytäntöönpanotoimenpidettä.
8 Ranskan hallitus ei kiistä vastineessaan sitä, ettei täytäntöönpanemiseksi tarpeellisia kansallisia säädöksiä ole annettu. Se vain toteaa, että kyseisen direktiivin täytäntöönpanomenettelyt ovat käynnissä ja että niiden pitäisi johtaa perusteltuun lausuntoon vastaamiseksi 8.6.1999 lähetetyssä Ranskan hallituksen kirjeessä(3) mainitun lain säännösten sekä tiettyjen asetusten antamiseen. Joka tapauksessa Ranskan hallitus vakuuttaa, ettei se ole säästellyt voimavarojaan täytäntöönpanon saattamiseksi päätökseen kesäkuussa 2000.
Ranskan hallitus huomauttaa vastineessaan lisäksi, että direktiivin 8 artiklassa tarkoitettu yhdeksän kuukauden määräaika, jossa jäsenvaltioiden oli pantava direktiivi täytäntöön, oli erityisen lyhyt, kun otetaan huomioon muun muassa se, että direktiivillä kumotaan sen 7 artiklan nojalla vuonna 1992 annettu direktiivi.(4) Ranskan hallituksen mukaan tämä tilanne ei ole oikeusturvan kannalta aivan yksinkertainen, ja direktiivin täytäntöönpaneminen kansallisessa oikeusjärjestyksessä on sen vuoksi erityisen monimutkaista. Ranskan hallitus myöntää kuitenkin, että jäsenvaltioille annettu rajoitettu määräaika direktiivin täytäntöönpanemiseksi ei voi pätevästi perustella Ranskan hallituksen viivästystä tarpeellisten kansallisten täytäntöönpanotoimien antamisessa.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
9 Esillä oleva kanne on mielestäni perusteltu. On nimittäin kiistatonta, ettei Ranskan tasavalta ole noudattanut direktiivin ja EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan. Kuten Ranskan hallitus itsekin myöntää, täytäntöönpanomenettely on vielä kesken eikä Ranskan tasavalta ole pannut direktiiviä täytäntöön tähän päivään mennessä. Se, että tarpeellisten kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden antamismenettely on vireillä ja että Ranskan viranomaiset pyrkivät saattamaan sen päätökseen kesäkuuhun 2000 mennessä, ei voi poistaa jäsenyysvelvoitteiden laiminlyöntiä tällä hetkellä tai tulevaisuudessa. Kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä nimittäin selvästi ilmenee, "kun arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteensa, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia".(5)
10 Tähän on lisättävä, että Ranskan tasavallan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen ei ole perusteltua myöskään direktiivin 8 artiklassa jäsenvaltioille asetetun täytäntöönpanomääräajan väitetyn lyhyyden vuoksi. Oikeuskäytäntö on nimittäin tältä osin selkeä, ja siinä todetaan, että " - - jäsenvaltioiden hallitukset osallistuvat direktiivien valmistelutyöhön, joten niiden on kyettävä valmistelemaan tarvittavat säädökset direktiivien toteuttamiseksi määräajassa".(6)
Oikeudenkäyntikulut
11 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja Ranskan tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Ratkaisuehdotus
12 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että
1) Ranskan tasavalta ei ole noudattanut televisiosignaalien lähetystä koskevien standardien käytöstä 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/47/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - EYVL L 281, s. 51; jäljempänä direktiivi.
(2) - EYVL L 137, s. 17.
(3) - Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 6 kohta.
(4) - Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 3 kohta.
(5) - Yhdistetyt asiat C-232/95 ja C-233/95, komissio v. Kreikka, tuomio 11.6.1998 (Kok. 1998, s. I-3343, 38 kohta). Ks. lisäksi asia C-289/94, komissio v. Italia, tuomio 17.9.1996 (Kok. 1996, s. I-4405, 20 kohta) ja asia C-60/96, komissio v. Ranska, tuomio 3.7.1997 (Kok. 1997, s. I-3827, 15 kohta).
(6) - Asia 301/81, komissio v. Belgia, tuomio 1.3.1983 (Kok. 1983, s. 467, Kok. Ep. VII, s. 37, 11 kohta). Ks. myös asia 148/81, komissio v. Belgia, tuomio 12.10.1982 (Kok. 1982, s. 3555, 5 kohta).