62011CC0476
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
Г‑ЖА J. KOKOTT
представено на 7 февруари 2013 година (
1
)
Дело C‑476/11
HK Danmark, действащо от името на Glennie Kristensen
срещу
Experian A/S
(Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания)
„Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Директива 2000/78/ЕО — Забрана на дискриминацията, основана на възраст — Професионални социалноосигурителни схеми — Вноски от работодателя в професионална пенсионна схема — Схема с фиксиран размер на вноските — Постепенно увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта — Член 6, параграф 2 от Директивата — Обхват на изключението“
I – Въведение
1.
Има ли право дадено предприятие да предвиди постепенно увеличаване на размера на дължимите от работодателя вноски в професионална пенсионна схема в зависимост от възрастта на работниците и служителите, или в случая става въпрос за недопустима дискриминация, основана на възраст? Този въпрос поставя отправеното от Vestre Landsret преюдициално запитване, което предоставя на Съда възможност да доуточни практиката си относно дискриминацията, основана на възраст (
2
).
2.
По-специално, Vestre Landsret иска да се установи дали професионална пенсионна схема, която предвижда постепенно увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта, попада в обхвата на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО за равно третиране (
3
). За първи път Съдът е сезиран с въпрос относно тълкуването на тази разпоредба (
4
).
II – Правна уредба
A– Право на Съюза
3.
Приложимата по настоящото дело правна уредба на Съюза се съдържа в Директива 2000/78/ЕО. Съгласно член 1 целта на Директивата е:
„да регламентира основната рамка за борба с дискриминацията, основана на религия или убеждение, увреждане, възраст или сексуална ориентация по отношение на заетостта и упражняването на занятие, с оглед прилагането в държавите членки на принципа за равно третиране“.
4.
Член 2 от Директива 2000/78, озаглавен „Понятие за дискриминация“, предвижда:
„1.   За целите на настоящата директива „принципът за равно третиране“ означава, че няма да има пряка или непряка дискриминация въз основа на който и да е от признаците, посочени в член 1.
2.   За целите на параграф 1:
а)
проява на пряка дискриминация има, когато едно лице е, било е, или би било третирано по-малко благоприятно от друго в сравнима ситуация въз основа [на] един от признаците, упоменати в член 1;
[…]“.
5.
Приложното поле на Директива 2000/78 е определено в член 3 от нея:
„1.   В границите на сферите на компетентност, поверени на Общността, настоящата директива се прилага към всички лица от публичния и частния сектор, включително публични органи, във връзка с:
[…]
в)
условия за наемане и условия на труд, включително условията за уволнение и заплащане;
[…]
3.   Настоящата директива не се прилага към каквито и да било видове плащания, правени по държавни схеми и други подобни, включително държавно социално осигуряване и социална закрила.
[…]“.
6.
Член 6 от Директива 2000/78, който урежда „[о]правдаване на разликите в третирането на основание възраст“, гласи:
„1.   Независимо от член 2, параграф 2, държавите членки могат да регламентират, че разлики в третирането на основание възраст не представлява[т] дискриминация, ако в контекста на национално право, те са обективно и обосновано оправдани от законосъобразна цел, включително законосъобразна политика по заетостта, трудов пазар и цели на професионалното обучение и, ако средствата за постигане на тази цел са подходящи и необходими.
Такива разлики в третирането могат да включват освен другото:
а)
създаването на специални условия за достъп до заетост и професионално обучение, заетост и упражняване на занятие, включително условия за уволнение и възнаграждение, на млади хора, по-възрастни работници, лица, които издържат други лица, за да се насърчава тяхната професионална интеграция или да се осигури тяхната защита;
б)
определянето на минимални условия за възраст, професионален опит или старшинство в службата за достъп до заетост или до определени ползи, свързани със заетостта;
[…]
2.   Независимо от член 2, параграф 2 държавите членки могат да регламентират[, че] фиксирането на възраст за достъп до социалноосигурителни схеми, право на пенсия или обезщетение за инвалидност, включително определянето в съответствие с тези схеми на различна възраст за работници или служители или групи или категории и използването в контекст[а] на такива схеми на критерий за възраст при статистическите изчисления, не представлява дискриминация на основание възраст, като се гарантира, че това не води до дискриминация на основание пол“.
Б– Национално право
7.
Директива 2000/78 е транспонирана в Дания с Lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v. (Forskelsbehandlingslov, наричан по-нататък „Закон за равно третиране“) (
5
).
8.
Член 1 от Закона за равно третиране съдържа определение на понятието за дискриминация, което съответства на съдържащото се в член 2 от Директивата. Член 2, параграф 1 урежда забраната за дискриминация на работници или служители, по-специално по отношение на наемането на работа, уволнението и заплащането. В хипотезата на дискриминация по отношение на заплащането член 3 урежда право на плащане на разликата.
9.
Член 6а от Закона за равно третиране има за цел да транспонира член 6, параграф 2 от Директива 2000/78. Той гласи следното:
„Независимо от членове 2—5, настоящият закон допуска определянето на възрастови граници за достъп до професионални социалноосигурителни схеми или използването в контекста на такива схеми на критерий за възраст за целите на актюерските изчисления. Използването на критерии за възраст не трябва да води до дискриминация на основание пол“.
III – Факти и преюдициални въпроси
10.
От ноември 2007 г. до октомври 2008 г. г‑жа Kristensen е наета на работа като служител по обслужване на клиенти в Experian A/S (наричано по-нататък „Experian“).
11.
Experian разполага с професионална пенсионна схема. То няма законово или произтичащо от колективен трудов договор задължение да предлага професионална пенсионна схема. Схемата се основава по-скоро само на съответния трудов договор, сключен между Experian и неговите работници и служители. Участието в професионалната пенсионна схема е задължително за всички работници и служители на Experian и започва да тече автоматично след придобиването на деветмесечен трудов стаж в предприятието. Схемата предвижда, че Experian плаща две трети от вноските, а съответният работник или служител — останалата една трета. Размерът на вноските се определя в процент от основната заплата и се увеличава постепенно, както следва:
—
работници или служители на възраст под 35 години: дял на работника или на служителя в размер на 3 % и дял на Experian — в размер на 6 %,
—
работници или служители на възраст от 35 до 45 години: дял на работника или на служителя в размер на 4 % и дял на Experian — в размер на 8 %,
—
работници или служители на възраст над 45 години: дял на работника или на служителя в размер на 5 % и дял на Experian — в размер на 10 %.
12.
Г‑жа Kristensen е на 29 години към момента на възникване на трудовото ѝ правоотношение. Поради това Experian плаща, както е предвидено в трудовия договор, вноска в размер на 6 % от нейната основна заплата в професионалната пенсионна схема. Така месечното възнаграждение на г‑жа Kristensen се състои от договорената основна заплата в размер на 21500,00 DKK [датски крони], към която се прибавя плащаната от работодателя пенсионна вноска в размер на 6 %, в резултат на което нейната заплата възлиза на общо 22790,00 DKK месечно. Ако г‑жа Kristensen беше на възраст между 35 и 45 години, поради по-високата в тази хипотеза пенсионна вноска от работодателя тя вместо това щеше да получава 23220,00 DKK месечно, а ако беше на възраст над 45 години, щеше да получава 23650,00 DKK месечно.
13.
Действащият от името на г‑жа Kristensen ищец по главното производство, Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund Danmark (наричан по-нататък „HK“) (
6
), счита, че в случая става въпрос за нарушение на забраната за дискриминацията, основана на възраст, предвидена в член 2 от Закона за равно третиране, и предявява иск за обезщетение за вреди и за изплащане на пенсионните вноски за изминал период.
14.
Според запитващата юрисдикция въпросът е да се установи дали съответства на член 6, параграф 2 от Директивата предложеното от Experian тълкуване, според което член 6а от Закона за равно третиране допуска постепенно увеличаване на размера на осигурителни вноски в зависимост от възрастта на работника или служителя.
15.
Ето защо с определение от 14 септември 2011 г., постъпило в секретариата на Съда на 19 септември 2011 г., Vestre Landsret решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1.
Трябва ли съдържащото се в член 6, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО изключение да се тълкува като дадено на държавите членки разрешение да имат възможност общо да изключват професионалните социалноосигурителни схеми от съдържащата се в член 2 от Директивата забрана на пряка или непряка дискриминация на основание възраст, доколкото това не води до дискриминация на основание пол?
2.
Трябва ли съдържащото се в член 6, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО изключение да се тълкува в смисъл, че не възпрепятства дадена държава членка да запазва правно положение, при което работодател може да заплаща — като част от възнаграждението — увеличавани в зависимост от възрастта пенсионни вноски, което предполага например, че работодателят заплаща пенсионна вноска от 6 % за работници или служители на възраст под 35 години, 8 % за работници и служители на възраст между 35 и 44 години и 10 % за работници и служители на възраст над 45 години, доколкото това не води до дискриминация на основание пол?“.
IV – Производство пред Съда
16.
В производството пред Съда наред с HK и Experian писмени и устни становища представят датското правителство и Европейската комисия. Освен това в писмената фаза на производството вземат участие белгийското, германското, нидерландското и испанското правителство.
V – Правен анализ
По първия преюдициален въпрос
17.
По отношение на първия преюдициален въпрос, поставен от Vestre Landsret, изразявам съмнения, както и Комисията, относно релевантността на този въпрос за изхода на правния спор. Всъщност от отговора на Съда на втория преюдициален въпрос ще стане ясно дали конкретната пенсионна схема попада в приложното поле на Директивата, поради което за разрешаването на спора по главното производство не е необходимо тълкуване на член 6, параграф 2, което да надхвърли пределите на този отговор. Ето защо няма да отговоря на първия преюдициален въпрос.
По втория преюдициален въпрос
18.
С втория си преюдициален въпрос Vestre Landsret иска да се установи дали Директивата позволява на държава членка да запази правно положение, при което работодател може да предвиди постепенно увеличаване на размера на вноските по професионалната пенсионна схема.
19.
Директива 2000/78 по принцип забранява дискриминацията в областта на заетостта и професиите, като с член 6 позволява на държавите членки при определени случаи да предвидят, че определени мерки не представляват дискриминация на основание възраст. Дания се възползва от това разрешение поне що се отнася до предоставеното в член 6, параграф 2, като с член 6а от Закона за равно третиране транспонира тази разпоредба в националното право. От акта за преюдициално запитване става ясно, че датското Министерство на труда тълкува член 6а от Закона за равно третиране в смисъл, че професионална пенсионна схема като тази на Experian попада в обхвата на посочената разпоредба и поради това е допустима.
20.
Възниква следователно въпросът дали това тълкуване е съвместимо с член 6, параграф 2 от Директивата. Ето защо по същество следва да се разгледа въпросът дали e възможно пенсионна схема като прилаганата от Experian да попадне в приложното поле на член 6, параграф 2.
1. Приложимост на Директивата
21.
На първо място следва да се разгледа приложимостта на Директивата. Съгласно член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78 същата се прилага „в границите на сферите на компетентност, поверени на Общността, […] към всички лица от публичния и частния сектор, включително публични органи, във връзка с условията за наемане и условията на труд, включително условията за уволнение и заплащане“.
22.
Приложното поле на Директивата обаче не обхваща, предвид член 3, параграф 3 във връзка със съображение 13 от нея, нито схемите за социално осигуряване и социална закрила, по които придобивките не могат да бъдат приравнени на заплащане по смисъла на член 157 ДФЕС, нито какъвто и да било вид плащане от страна на държавата, което има за цел предоставяне на достъп до заетост или поддържане на заетостта (
7
).
23.
Следователно, както посочват и Комисията и белгийското правителство, за целите на приложимостта на Директивата в конкретния случай е релевантен въпросът дали дължимите от работодателя вноски в пенсионна схема могат да бъдат приравнени на заплащане по смисъла на член 157, параграф 2 ДФЕС (
8
). По мое мнение именно такъв е случаят.
24.
Съгласно постоянната практика на Съда под „заплащане“ по смисъла на член 157, параграф 2 ДФЕС трябва да се разбират „всички придобивки в пари или в натура, настоящи или бъдещи, при положение че същите са предоставени, включително непряко, от работодателя на работника за неговия труд“ (
9
). Следователно, както неотдавна посочи генералният адвокат Jääskinen в своето заключение по дело Römer (
10
), Съдът възприема широко тълкуване на понятието за заплащане, което включва по-специално всякакви видове пенсии.
25.
В съответствие с това тълкуване, относно пенсионните плащания по професионална схема Съдът вече се е произнесъл, че те трябва да се разглеждат като заплащане (
11
). Безспорно, за разлика от делото Barber (
12
) и от посочените по-горе дела (
13
), настоящото дело не се отнася до изплащането на пенсията на пенсиониран работник или служител, а до плащането на текущи вноски от страна на работодателя в пенсионната схема. Следователно плащанията на Experian не представляват доходи с предварително определен размер, плащани на даден работник или служител (т.нар. „схеми с дефинирани доходи“), а вноски с предварително определен размер в пенсионната схема (т.нар. „схеми с дефинирани вноски“). Плащането на тези вноски обаче трябва също да се разглежда като заплащане.
26.
От една страна, вноските представляват настояща текуща придобивка, тъй като се превеждат всеки месец за всеки един работник или служител в Experian след придобиване на деветмесечен трудов стаж. От друга страна, задължението за плащане произтича само от трудовия договор, като осигурителната вноска се плаща единствено за работниците и служителите в Experian (
14
). Следователно тази придобивка се предоставя пряко въз основа на трудовото правоотношение и като насрещна престация за дейността в Experian. Безспорно плащането не се извършва пряко на самия работник или служител, а по неговата лична пенсионна сметка. На въпрос на Съда по време на съдебното заседание обаче Experian посочва, че всеки работник сам се разпорежда с пенсионната си сметка и сам решава с пенсионния си консултант как да инвестира спестената сума с цел получаване на пенсия по-късно. Това налага извода, че плащането на осигурителни вноски следва да се разглежда като заплащане по смисъла на член 157, параграф 2 ДФЕС (
15
).
2. Разлики в третирането по смисъла на член 2, параграф 2 от Директивата
27.
Както следва от член 1 във връзка с член 2, параграф 1 от Директива 2000/78, забранява се както пряка, така и непряка дискриминация въз основа на възраст в областта на заетостта и професиите, като под „дискриминация“ следва да се разбира всяка неоправдана разлика в третирането (
16
).
28.
Съгласно член 2, параграф 2, буква а) във връзка с член 1 от Директивата проява на пряка дискриминация въз основа на възраст има, когато едно лице е, било е или би било третирано по-малко благоприятно от друго в сравнима ситуация въз основа на възраст; следователно съществените в случая разлики в третирането са пряко свързани с възрастта.
29.
Както посочва запитващата юрисдикция, заплатата на работниците в Experian се състои от съответната основна заплата, която за всички работници и служители е еднаква по размер, и от постепенно увеличаващата се в зависимост от възрастта пенсионна вноска. Тъй като по време на дейността ѝ в Experian г‑жа Kristensen е на възраст под 35 години, вноската от работодателя, която Experian превежда към пенсионната схема, е в размер на 6 % от основната ѝ заплата. Следователно общият размер на получаваното от нея месечно възнаграждение (основна заплата + 6 % вноска от работодателя) е по-нисък от размера на възнаграждението, което би получавал по-възрастен работник или служител (основна заплата + 8 % вноска от работодателя за работниците на възраст под 35 години и основна заплата + 10 % вноска от работодателя за работниците на възраст над 45 години). По-ниският размер на възнаграждението и следователно по-малко благоприятното третиране са пряко свързани с възрастта. Ето защо професионалната пенсионна схема на Experian води до пряка дискриминация въз основа на възраст по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) във връзка с член 1 от Директива 2000/78.
3. Оправдаване на разликите в третирането
30.
Постепенното увеличаване на размера на пенсионните вноски обаче не представлява недопустима дискриминация, основана на възраст, когато разликите в третирането са оправдани.
а) Оправдаване на разликите в третирането съгласно член 6, параграф 2 от Директивата
31.
Experian счита, че пенсионната схема попада в обхвата на член 6, параграф 2 от Директивата и поради това е оправдана. HK защитава противоположната позиция. Освен това HK изтъква, че член 6, параграф 2 изобщо не е приложим към настоящия случай.
i) По приложимостта на член 6, параграф 2 от Директивата
32.
Член 6, параграф 2 съдържа правило относно свързани с възрастта разлики в третирането в рамките на професионални социалноосигурителни схеми. HK оспорва приложимостта към настоящия случай с довода, че не става въпрос за дискриминация в рамките на такава схема, а за дискриминация към по-ранен момент, а именно към момента на извършване на заплащането. Затова Experian не можело да се позовава на член 6, параграф 2. Този довод обаче е неубедителен.
33.
Плащането от страна на Experian се извършва по пенсионната сметка на съответния работник като вноска в професионалната пенсионна схема. Следователно несъмнено става въпрос за плащане в рамките на професионалната пенсионна схема. Както вече посочих по-горе (
17
), плащането на тази осигурителна вноска следва да се разглежда като заплащане по смисъла на член 157, параграф 2 ДФЕС, което е предпоставка за приложимостта на Директивата.
34.
Ако обаче се поддържа, както HK, че член 6, параграф 2 е неприложим винаги когато плащанията в рамките на професионална социалноосигурителна схема представляват заплащане, член 6, параграф 2 би бил напълно лишен от смисъл. Всъщност в хипотезата на приложимост на Директивата към професионални социалноосигурителни схеми това би означавало винаги да се изключва автоматично приложимостта на член 6, параграф 2. Фактът, че за да се приложи към такива схеми, Директивата изисква конкретното плащане от страна на работодателя да е приравнено на заплащане и същевременно съдържа разпоредба, установяваща изключение за професионалните социалноосигурителни схеми, указва, че доводът на HK не може да бъде приет и че качеството на заплащане на дадено плащане не може автоматично да води до изключване на приложимостта на член 6, параграф 2.
35.
Това налага извода, че вноските от работодателя представляват плащане в рамките на професионални социалноосигурителни схеми, поради което член 6, параграф 2 от Директивата е приложим.
ii) Предпоставките по член 6, параграф 2
36.
Следователно възниква въпросът дали конкретната професионална пенсионна схема попада в обхвата на разпоредбата. Член 6, параграф 2 съдържа три хипотези (
18
), в които използването на критерии за възраст е допустимо, а именно, на първо място, фиксирането на възраст за достъп до професионална социалноосигурителна схема (
19
), на второ място, фиксирането на възраст за достъп до право на пенсия или обезщетение за инвалидност и на трето място, използването на критерии за възраст за целите на актюерските изчисления.
– Възрастови граници като предпоставка за участие
37.
В първата хипотеза на член 6, параграф 2 се разрешава фиксирането на критерии за възраст като предпоставка за участие в професионална социалноосигурителна схема. Следователно разликите в третирането по отношение на размера на вноските в зависимост от възрастта на работниците биха били оправдани, ако постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта съставлява предпоставка за участие в пенсионната схема на Experian.
38.
При тълкуването на член 6, параграф 2 следва да се има предвид, че Директива 2000/78 сама по себе си не установява принципа на равно третиране в областта на заетостта и професиите, чийто източник са различните международни инструменти и общите конституционни традиции на държавите членки, а има за предмет единствено да регламентира в същите тези области основната рамка за борба с дискриминацията, основана на различни признаци, сред които е възрастта (
20
). Съдът е признал принципа на забрана на дискриминацията, основана на възраст, като израз на този общ принцип на правото на Съюза (
21
). Директива 2000/78 само конкретизира този принцип (
22
). Освен това съгласно член 6, параграф 1 ДЕС Хартата на основните права на Европейския съюз има същата юридическа сила като Договорите. Член 21, параграф 1 от Хартата забранява „всяка форма на дискриминация, основана по-специално на […] възраст“. Ето защо изключения от забраната на дискриминацията по принцип трябва да се тълкуват стеснително (
23
).
39.
Поради това HK и испанското правителство са на мнение, че пенсионната схема на Experian не попада в приложното поле на член 6, параграф 2 от Директивата. Те изтъкват, че постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта не се отнася до „предпоставката“ за достъп. Като се имало предвид, че след придобиването на деветмесечен трудов стаж всеки работник автоматично участва в професионалната пенсионна схема, възможностите за достъп били уредени независимо от възрастта. Постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта представлявало по-скоро разлика в третирането по отношение на регламентирането на участието, тоест по отношение на начините за достъп, които не се обхващали от член 6, параграф 2.
40.
При все това, подобно на Experian, германското, белгийското и нидерландското правителство, както и на Комисията, считам член 6, параграф 2 за приложим в настоящия случай. Безспорно, както основателно изтъкват HK и Испания, изключенията от забраната на дискриминация трябва да се тълкуват стеснително (
24
). Изискването за стеснително тълкуване обаче не е пречка за прилагането на такива мерки, които са по-малко ограничителни от мерки, които, дори и стеснително тълкувани, биха били допустими. Именно такъв е настоящият случай.
41.
Според ясния си текст член 6, параграф 2 от Директивата позволява фиксирането на възраст като предпоставка за достъп. Следователно Experian би могло да предвиди и схема, в която например работниците на възраст под 35 години категорично се изключват от професионалната пенсионна схема. Несъмнено пълното лишаване от възможността за достъп има за даден работник по-тежки последици от тези на участие с по-нисък размер на вноските.
42.
Ако обаче самият достъп може да се подчини на изискването за определена възраст, трябва да е допустима и схема, в рамките на която всички работници независимо от възрастта си имат правото да участват в професионалната пенсионна схема и единствено конкретната вноска е диференцирана в зависимост от възрастта. В противен случай Директивата би довела до противоречивия резултат, по-малко ограничителна форма на дискриминация да е недопустима, а от друга страна, по-тежка форма на дискриминация да е допустима.
43.
Постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта като установеното от Experian, представлява по-малко ограничителна мярка в сравнение с фиксирането на възраст, въз основа на която категорично е изключена възможността за участие. Ето защо то попада в първата хипотеза на член 6, параграф 2 от Директивата.
– Изискване за допълнителна проверка за пропорционалност
44.
Между някои страни в производството се спори по въпроса дали в рамките на член 6, параграф 2 трябва да се извърши проверка за пропорционалност. HK смята, че такъв е настоящият случай, като отбелязва, че член 6, параграф 2 представлява изключение от забраната на дискриминация, което винаги трябва да е пропорционално. Experian и датското правителство застъпват противоположно становище. Според тях член 6, параграф 2 съдържа „общо“ изключение от забраната на дискриминация, основана на възраст, поради което не е необходима проверка за пропорционалност. Споделям това мнение.
45.
На първо място, текстът на разпоредбата, сравнен с член 6, параграф 1, указва за тълкуване в този смисъл. Докато в член 6, параграф 1 се изисква проверка за пропорционалност, в параграф 2 не се съдържа съответно правило. Ако беше предвидил допълнителна проверка за пропорционалност, законодателят щеше изрично да я регламентира. Следователно а contrario може да се направи изводът, че в рамките на член 6, параграф 2 не е необходима такава проверка за пропорционалност.
46.
Посочената разлика между параграф 1 и параграф 2 на член 6 произтича от самия генезис на нормата. В първоначалния проект на директива най-напред са предвидени само правила относно правото на пенсия като допълнителна алинея на член 5 (
25
) (който впоследствие става настоящият член 6, параграф 1). Член 5 е изисквал изрично разликите в третирането да „са обективно оправдани от законосъобразна цел и подходящи и необходими за постигането на тази цел“. В последващите проекти на Директивата правилата относно професионалната пенсионна схема отново се съдържат в настоящия член 6, параграф 1 (
26
) и следователно са предмет на проверка за пропорционалност.
47.
Както става ясно от документ на Съвета на Европейския съюз от 5 ноември 2004 г. (№ 12494/00, стр. 15), правилата относно професионалните социалноосигурителни схеми са въведени едва впоследствие в параграф 1. След това са преформулирани в нов параграф (вж. предложението за член 6, параграф 3 в посочения по-горе документ на Съвета, който понастоящем съответства на член 6, параграф 2). Формулировката в член 6, параграф 1 относно проверката за пропорционалност обаче не е възприета. Във връзка с това е добавено и съображение 25 от Директивата (
27
), което предвижда, че разликите в третирането въз основа на възраст изискват специфични разпоредби, които могат да се различават в съответствие със ситуацията в държавите членки. Фактът, че законодателят е приел различно формулирано правило относно професионалните социалноосигурителни схеми в нов параграф, указва, че по отношение на забраната за дискриминация тези схеми са подчинени на други предпоставки за разлика от мерките в рамките на член 6, параграф 1. В противен случай правилото е можело да се остави като допълнителна точка на параграф 1 или изрично да се установи проверка за пропорционалност.
48.
Структурата на Директивата в останалата ѝ част също потвърждава това разбиране. Както посочва датското правителство, всъщност Директивата съдържа и други разпоредби, които изрично предвиждат проверка за пропорционалност, както и такива, които не изискват изобщо такава проверка. Така например член 3, параграф 4, който се отнася до въоръжените сили, предвижда изключение от принципа за забрана на дискриминацията, основана на възраст, без изрично да изисква проверка за пропорционалност. От друга страна, член 4, параграф 1 установява, че разлика в третирането в областта на професионалния живот не представлява дискриминация само „като [се] гарантира[…], че целта е законосъобразна и изискването пропорционално“. Следователно законодателят прави ясно разграничение между положения, които по принцип са изключени от забраната за дискриминация, и такива, които допълнително подлежат на проверка за пропорционалност.
49.
Посоченото тълкуване е в съответствие и с целта, преследвана с член 6, параграф 2. Тази разпоредба има за цел да се премахнат пречките пред разпространението на професионалните пенсионни схеми и да се осигури тяхното функциониране. Освен това, тъй като съществуващите правни уредби на отделните държави членки са, от една страна, много различни и от друга, много сложни, в това отношение държавите членки следва да разполагат с широка свобода на преценка (
28
).
50.
От това следва, противно на твърдяното от HK, че не е необходимо да се извършва допълнително проверка за пропорционалност. При това положение безспорно въпросът, който би могъл да се постави, е дали член 6, параграф 2 може да противоречи на Хартата, поради факта че предвижда общо изключение от забраната за дискриминация, без да изисква проверка за пропорционалност. Валидността на разпоредбата обаче не е предмет на настоящото преюдициално запитване.
– Междинно заключение
51.
В обобщение може да се приеме за установено, че пенсионна схема като прилаганата от Experian попада в обхвата на член 6, параграф 2 от Директивата.
б) Оправдаване на разликите в третирането съгласно член 6, параграф 1 от Директивата
52.
В случай че Съдът не споделя това становище, следва да бъде взета предвид възможността за оправдаване съгласно член 6, параграф 1 от Директивата. Experian се позовава на тази разпоредба при условията на евентуалност. Макар запитващата юрисдикция да не поставя въпроса за тълкуването на член 6, параграф 1 от Директивата, за да бъде даден полезен за нея отговор, по-нататък все пак ще взема отношение по този въпрос при условията на евентуалност.
53.
Съгласно член 6, параграф 1 разликата в третирането, основана на възраст, не представлява дискриминация, ако в контекста на националното право тя е обективно и обосновано оправдана от законосъобразна цел, включително от законосъобразни цели, свързани с политиката по заетостта, трудовия пазар и професионалното обучение, и ако средствата за постигане на тази цел са подходящи и необходими (
29
). Следователно в крайна сметка от значение е съответната мярка да има законосъобразна цел и да издържа проверката за пропорционалност (
30
).
54.
Националният съд е единствено компетентен да прецени фактите по делото, с което е сезиран, и да тълкува приложимото национално законодателство. Той трябва да определи дали и ако е необходимо, в каква степен „законосъобразни“ цели по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 оправдават дадена разпоредба. При все това, когато се произнася по преюдициално запитване, Съдът може да насочи националната юрисдикция при нейното тълкуване (
31
).
i) Законосъобразна цел
55.
Що се отнася до преследваната с дадена мярка цел, Съдът вече се е произнесъл, че държавите членки, както и при случай, социалните партньори на национално равнище, разполагат с голяма свобода на преценка при избора на конкретна цел в областта на социалната политика и заетостта (
32
). В това отношение във всеки случай трябва да става въпрос за целите на социалната политика като свързаните с политиката по заетостта, трудовия пазар или професионалното обучение (
33
).
56.
Experian твърди, че постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта има за цел, от една страна, да предостави възможност на по-възрастни работници и служители да натрупат достатъчно средства по пенсионната схема, дори когато са започнали дейност в Experian едва на по-късен етап от тяхната кариера.
57.
От друга страна, се цели включването на по-млади работници и служители в пенсионната схема още на ранен етап. Същевременно обаче по принцип те имат интерес да се разпореждат свободно с по-голяма част от заплатата си вместо от самото начало да я инвестират в пенсионното осигуряване. Следователно постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта (а по този начин и на вноските на работника или служителя) има за цел и да се допринесе за финансовото облекчаване на по-младите работници и служители.
58.
Продиктувана от грижата да се предостави възможност на по-възрастните работници и служители да натрупат достатъчно средства по сметката си за по-кратък период от време, за да придобият право на разумни пенсионни плащания, и по-младите работници и служители още на ранен етап да участват в пенсионната схема, но същевременно вноските да не представляват прекомерна финансова тежест за тях с оглед на цел, която все още е в далечното бъдеще, пенсионната схема на Experian преследва законосъобразни цели на социалната политика в областта на политиката по заетостта и трудовия пазар. Основани на подобни цели, по принцип разликите в третирането на основание възраст могат да бъдат оправдани с оглед на свързаните със заетостта предимства (вж. член 6, параграф 1, първа алинея във връзка с втора алинея, буква а) от Директива 2000/78).
59.
Остава обаче да се провери дали за постигането на тези законосъобразни цели е пропорционално да се увеличава размерът на вноските на работодателя с нарастването на възрастта на работниците и служителите. Както следва от текста на член 6, параграф 1, постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта е пропорционално, ако е „подходящо и необходимо“ и ако води до постигането на преследваните цели, без да представлява прекомерно увреждане на интересите на по-младите работници.
ii) Мярката не е явно неподходяща
60.
Постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта е „подходящо“, ако е в състояние да гарантира постигането на преследваната цел, т.е. да предостави възможност на по-възрастните работници и служителите да натрупат достатъчно средства по пенсионната си сметка и да позволи по-младите работници и служители да участват в схемата още на ранен етап, без обаче да представлява прекомерна финансова тежест за тях.
61.
С оглед на произтичащото от широката свобода на действие на държавите членки право на преценка относно избора на мерките за постигането на техните цели в областта на социалната политика и заетостта (
34
) ролята на Съда се ограничава до това да гарантира, че предприетите мерки няма да изглеждат неразумни (
35
), или иначе казано, че няма да бъдат явно неподходящи за постигането на преследваната цел (
36
).
62.
Постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта не изглежда да е явно неподходящо за постигането на преследваните цели. Напротив, напълно е разумно за по-възрастните работници и служители, които започват дейността си в Experian едва на по-късен етап и следователно плащат вноски в пенсионната си сметка за по-кратък период от време, да се изисква по-голяма вноска, за да разполагат с достатъчно средства по сметката си след прекратяване на кариерата си. Освен това със схемата на Experian може да бъде постигната целта за участието в нея на по-младите работници и служители.
iii) Необходимост
63.
Освен това постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта обаче също трябва да е необходимо. Дадена мярка е „необходима“, когато преследваната законна цел не би могла да бъде постигната с по-малко ограничително и също толкова подходящо средство.
64.
На първо място би могло да се мисли за равно третиране на всички работници и служители по отношение на плащането на вноски (равняващи се на процентите, които се прилагат за работниците и служителите на възраст над 45 години) като по-малко ограничителна алтернатива с цел да се осигури възможност на по-възрастните работници и служители да натрупат достатъчно средства по пенсионната си сметка. По този начин обаче явно не би било възможно да се постигне целта за липса на прекомерна тежест за по-младите работници и служители, тъй като в тази хипотеза и вноската на работника или служителя би била съответно по-голяма.
65.
Освен това трудности би могло да създаде обстоятелството, че Experian предвижда за всички по-възрастни работници фиксирани вноски с по-висок размер, без да отчита дали те действително имат нужда от вноски с по-висок размер. Всъщност увеличаването на размера на вноските е от полза за всеки по-възрастен работник, независимо дали той е дългогодишен такъв, който вече е имал възможността да натрупа вноски по схемата на Experian за по-продължителен период от време (и следователно няма нужда от по-големи вноски), или е нов работник или служител (който вероятно до този момент не е натрупал или е натрупал средства в по-малък размер). Освен това и по отношение на новите работници и служители не се прави разграничение между тях в зависимост от това дали вече разполагат с достатъчно натрупани средства в професионални пенсионни схеми, придобити на предишните им работни места.
66.
Поради това възниква въпросът дали като по-малко ограничителна и също толкова ефикасна мярка за постигането на преследваните цели следва да се разглежда постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от конкретните нужди, или при възможност постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от продължителността на (теоретично все още възможния) трудов стаж в предприятието.
67.
В това отношение обаче отново следва да се има предвид свободата на преценка, с която държавите членки разполагат в областта на социалната политика (
37
). Тази свобода на преценка не следва да лишава от съдържание принципа за забрана на дискриминацията въз основа на възраст (
38
), но по принцип включва и възможността, с цел опростяване, да не се разглеждат конкретните случаи, а вместо това работниците и служителите да бъдат класифицирани в определени групи посредством типово разглеждане по общи критерии (
39
). Поради това по принцип могат да бъдат изисквани само такива (по-малко ограничителни) мерки, които са осъществими и финансово приемливи в рамките на дадена функционираща схема.
68.
Следва да се допълни, че дадено предприятие няма задължението да осигури професионална пенсионна схема, която да е съобразена с индивидуалните потребности на всеки един работник или служител. Напротив, гарантирането на съответстващо равнище на основна сигурност по отношение на пенсиите е задача на публичните схеми, за които Директива 2000/78 не е приложима. Ето защо от определящо значение може да бъде само обстоятелството, че съответната професионална пенсионна схема сама по себе си е вътрешно съгласувана. Experian се стреми да предостави на своите работници и служители функционираща професионална пенсионна схема, независимо от датата на започване на дейността им и независимо от предишните им трудови правоотношения. Освен това Experian посочва, че технически не е възможно да се прави преглед на индивидуалните нужди на даден работник или служител. Поради това явно трябва да се изключи и възможността за постепенно увеличаване на вноските в зависимост от конкретните нужди.
69.
Трудности възникват и поради размера на пенсионната вноска като обща сума, който е променлив. Що се отнася до включването на по-младите работници и служители, от които целта е в началото да се изискват по-малки пенсионни вноски, възниква въпросът дали тази цел не може да бъде постигната с определянето на променливо равнище само на дела на работника или служителя, като вноските от работодателя останат непроменени. Всъщност вноската от работодателя няма конкретно отражение върху нетната заплата, с която по-младите работници и служители реално разполагат месечно. По такъв начин по-младият работник или служител „не усеща“ дали вноската от работодателя е по-голяма или по-малка по размер, а вноската на работника или служителя пряко се отразява единствено върху размера на месечното възнаграждение, което на практика е на разположение. Въз основа на наличната информация не може да се прецени дали това представлява (икономически) приемлива алтернатива. Следователно запитващата юрисдикция трябва да изясни този въпрос.
iv) Липса на прекомерно увреждане на интересите
70.
Дори обаче да се приеме, че постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта е най-малко ограничителното средство за постигането на преследваните законосъобразни цели, остава още да се провери дали правната уредба не води до прекомерно увреждане на интересите на по-младите работници и служители. Всъщност от принципа на пропорционалност следва, че мерките, които засягат гарантирано от Съюза право, в случая принципа за недопускане на дискриминация, основана на възраст, не трябва да причиняват на частноправните субекти неудобства, които са несъразмерни с преследваните цели (
40
).
71.
Във връзка с това следва да се има предвид, от една страна, че схемата е задължителна за всички работници и служители и следователно те нямат право на избор да се откажат от плащането на пенсионни вноски, като вместо това им бъдат изплатени съответните суми. Изтъкнатият от Experian довод, че по-младите работници, които желаят да получават по-голяма обща заплата, могат индивидуално да я договарят, е неубедителен. Не може да се изисква от отделен работник или служител чрез клауза от индивидуален договор да предотврати или да компенсира основано на възраст по-неблагоприятно третиране, установено с дадена схема. Това важи особено с оглед на обстоятелството, че по принцип работник или служител е в положението на по-слаба страна спрямо работодателя от гледна точка на възможностите за предоговаряне.
72.
В настоящия случай обаче не е изключено отрицателните последици от разликата в третирането да се компенсират със свързаните с това облаги. Безспорно става въпрос за разлика в третирането в размер до 4 % от основната заплата и следователно в случая на г‑жа Kristensen — за 860 DKK (
41
) по-малко на месец. Несъмнено това е значителна сума. При все това следва да се има предвид, че г‑жа Kristensen, от една страна, извлича облаги от професионалната пенсионна схема на Experian, тъй като всеки месец се внасят вноски за нейната пенсия. От друга страна, при ниски вноски от работодателя, и вноската от работника или служителя е по-ниска, така че самата г‑жа Kristensen е трябвало да внася само 3 % от нейната основна заплата по пенсионната сметка. Ако беше на възраст над 45 години, нейният собствен дял щеше да възлиза на 5 %. В крайна сметка обаче компетентният национален съд трябва да съпостави тези обстоятелства.
v) Междинно заключение
73.
В обобщение следва да се посочи, че мярка като спорната в настоящия случай може да бъде оправдана, доколкото предвиденото постепенно увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта има за цел да предостави възможност на по-възрастните работници и служители да натрупат достатъчно пенсионни спестявания дори когато започват работа в съответното предприятие едва на по-късен етап от кариерното си развитие, като същевременно с постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта се цели включването на по-младите работници и служители в професионалната пенсионна схема още на ранен етап, без в самото начало пенсионните вноски по тази схема да представляват прекомерна тежест за тях. Това обаче важи само доколкото не могат да бъдат предприети от икономическа гледна точка други също толкова подходящи практически мерки за постигане на тези цели, които биха имали по-малко неблагоприятни последици за по-младите работници и служители, и ако неблагоприятните последици от разликата в третирането не са несъразмерни с облагите от тази система.
vi) Насърчаване на лоялността към предприятието
74.
Белгийското правителство посочва също, че мярката би могла да има за цел да обвърже работниците и служителите с предприятието за по-дълъг период от време. В производството пред Съда Experian не взема отношение по въпроса дали с постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта е преследвана и тази цел. Ето защо запитващата юрисдикция трябва да провери дали случаят е такъв и дали постепенното увеличаване на размера на вноските представлява своеобразно възнаграждение за лоялност към предприятието.
75.
Ако случаят е такъв, това би означавало, че по принцип става въпрос за законосъобразна цел. Постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта поне що се отнася до по-младите работници и служители, също, изглежда, е по принцип в състояние да обвърже работниците и служителите с предприятието за по-дълъг период от време. Следва обаче да се има предвид, че постепенното увеличаване на размера на вноските не е точно свързано с продължителността на трудовия стаж в предприятието, а се предоставя независимо от последния и по този начин е в полза и на работниците и служителите, които започват дейността си в Experian едва на много по-късен етап от кариерното си развитие. В това отношение постепенното увеличаване на размера на вноските повече не е необходимо. По-скоро като по-малко ограничително и ефикасно средство би следвало да се вземе предвид възможността като критерий за определяне на размера на вноската да се приеме трудовият стаж в предприятието вместо възрастта. Запитващата юрисдикция следва да вземе предвид това, когато преценява и тази цел.
VI – Заключение
76.
Поради това предлагам на Съда да отговори на преюдициалните въпроси, както следва:
„1)
Член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 позволява на държава членка да запазва правно положение, при което работодател може да заплаща — като част от възнаграждението — увеличавани в зависимост от възрастта пенсионни вноски, което предполага например, че работодателят заплаща пенсионна вноска от 6 % за работници или служители на възраст под 35 години, 8 % за работници и служители на възраст между 35 и 44 години и 10 % за работници и служители на възраст над 45 години.
2)
Такава пенсионна схема може да бъде оправдана и съгласно член 6, параграф 1 от Директива 2000/78, доколкото предвиденото постепенно увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта има за цел да предостави възможност на по-възрастните работници и служители да натрупат достатъчно пенсионни спестявания и когато започват работа в съответното предприятие едва на по-късен етап от кариерното си развитие, като същевременно с постепенното увеличаване на размера на вноските в зависимост от възрастта се цели включването на по-младите работници и служители в професионалната пенсионна схема още на ранен етап, при положение че едновременно с това бъдат финансово облекчени. Това обаче важи само доколкото не могат да бъдат предприети от икономическа гледна точка други също толкова подходящи практически мерки за постигане на тези цели, които биха имали по-малко неблагоприятни последици за по-младите работници и служители, и ако неблагоприятните последици от разликата в третирането не са несъразмерни с облагите от тази система.“
(
1
)	Език на оригиналния текст: немски.
(
2
)	Вж. във връзка с този въпрос основно Решение от 16 октомври 2007 г. по дело Palacios de la Villa (C-411/05, Сборник, стр. I-8531), както и Решение от 12 октомври 2010 г. по дело Ingeniørforeningen i Danmark („Andersen“) (C-499/08, Сборник, стр. I-9343) и Решение от 6 декември 2012 г. по дело Odar (С‑152/11).
(
3
)	Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, глава 5, том 6, стр. 7).
(
4
)	Друг аспект на член 6, параграф 2 от Директива 2000/78 е предмет на дело Toftgaard (С‑546/11). Във връзка с това вж. моето заключение по това дело от днешна дата.
(
5
)	Закон № 459 от 12 юни 1996 г. относно забраната на дискриминация на пазара на труда и т.н. Със Закон за изменение № 1417 от 22 декември 2004 г. в Закона за равното третиране са въведени критерии за възраст и за увреждане. Законът за изменение влиза в сила на 28 декември 2004 г.
(
6
)	Съюз на търговските служители и офис служителите в Дания.
(
7
)	Вж. Решение от 10 май 2011 г. по дело Römer (C-147/08, Сборник, стр. I-3591, точка 32) и Решение от 1 април 2008 г. по дело Maruko (C-267/06, Сборник, стр. I-1757, точка 41).
(
8
)	Като се има предвид, че в настоящия случай става въпрос за чисто професионална пенсионна схема, а не за плащане по държавни схеми или за приравнено на него плащане, основанието за изключване по член 3, параграф 3 от Директивата очевидно не намира приложение. По-специално плащанията не са пряко уредени със закон, а изключително с трудовия договор и се прилагат само за специална категория заети лица, а именно работниците и служителите в Experian; вж. Решение от 17 май 1990 г. по дело Barber (C-262/88, Recueil, стр. I-1889, точка 22).
(
9
)	Вж. Решение от 25 май 1971 г. по дело Defrenne (80/70, Recueil, стр. 445, точка 6), Решение от 9 февруари 1982 г. по дело Garland (12/81, Recueil, стр. 359, точка 5), Решение по дело Barber (посочено в бележка под линия 8, точка 12) и Решение по дело Römer (C‑147/08, посочено в бележка под линия 7, точка 32).
(
10
)	Заключение от 15 юли 2010 г. по дело Römer (C-147/08, Сборник, стр. I-3591, точка 54).
(
11
)	Решение от 13 май 1986 г. по дело Bilka-Kaufhaus, 170/84, Recueil, стр. 1607, точка 22), Решение по дело Barber (посочено в бележка под линия 8, точка 28) и Решение от 10 февруари 2000 г. по дело Schröder (С-50/96, Recueil, стр. I-743, точка 27). Вж. също съображение 13 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, глава 5, том 8, стр. 262), което гласи: „В решението си от 17 май 1990 г. по дело C‑262/88 Съдът признава, че всички форми на професионални пенсии съставляват елемент от заплащането по смисъла на член 141 от Договора“.
(
12
)	Решение по дело Barber (посочено в бележка под линия 8).
(
13
)	Вж. бележка под линия 11.
(
14
)	Вж. Решение по дело Barber (посочено в бележка под линия 8, точка 25).
(
15
)	Този извод съответства на Решение от 22 декември 1993 г. по дело Neath (C-152/91, Recueil, стр. I-6935, точка 29), в което във връзка с въпроса за квалификацията на дадено плащане като заплащане Съдът изхожда от конкретното договорно задължение на работодателя. В случая на Experian съгласно трудовия договор е налице само задължение за плащането на осигурителни вноски, но не и за последващо изплащане на пенсия.
(
16
)	Във връзка с това вж. моето заключение, представено на 6 май 2010 г. по дело Andersen (посочено в бележка под линия 2, точка 28), и позоваванията в него, както и последното изречение от съображение 25 от Директива 2000/78: „Следователно е важно да се разграничат разликите в третирането, които са оправдани, […] и дискриминацията, която трябва да бъде забранена“.
(
17
)	Вж. точка 22 от настоящото заключение.
(
18
)	Това важи поне за сравнените от мен текстове на Директивата на немски, френски, английски, испански и италиански език. Текстът на датски език съдържа само две хипотези, а именно достъпа до професионална социалноосигурителна схема („adgang til“) и използването на критерии за възраст за целите на актюерските изчисления („anvendelse af alderskriteriet til aktuarberegninger inden for rammerne af disse ordninger“). Тази разлика обаче според мен не е от значение в настоящия случай, тъй като във всеки случай фиксирането на възраст като предпоставка за участие в професионална социалноосигурителна схема е посочено и в датската редакция на Директивата, а професионалната пенсионна схема на Еxperian е вече оправдана според тази първа хипотеза.
(
19
)	В обхвата на тази разпоредба обаче попада не достъпът до всички професионални социалноосигурителни схеми, а само до такива, които са свързани с право на пенсия или обезщетение за инвалидност; във връзка с това вж. моето заключение по дело Toftgaard (С‑546/11) от днешна дата.
(
20
)	Вж. Решение от 22 ноември 2005 г. по дело Mangold (C-144/04, Recueil, стр. I-9981, точка 74) и Решение от 19 януари 2010 г. по дело Kücükdeveci (C-555/07, Сборник, стр. I-365, точка 20).
(
21
)	Вж. Решение от 22 ноември 2005 г. по дело Mangold (посочено в бележка под линия 19, точка 75).
(
22
)	Вж. Решение от 19 януари 2010 г. по дело Kücükdeveci (посочено в бележка под линия 19, точка 21).
(
23
)	Вж. Решение от 12 януари 2010 г. по дело Petersen (С-341/08, Сборник, стр. I-47, точка 60).
(
24
)	Във връзка с това вж. също точка 38 от настоящото заключение.
(
25
)	Вж. член 5, буква б) от Предложение на Комисията за директива на Съвета за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите от 25 ноември 1999 г., COM(1999) 565 окончателен, стр. 23.
(
26
)	Вж. редакцията на член 6, параграф 1 в документ на Съвета на Европейския съюз от 11 октомври 2000 г. (№ 12269/00, стр. 15), в който вече е посочено понятието „професионални социалноосигурителни схеми“. Професионалните социалноосигурителни схеми се споменават за първи път в документ на Съвета на Европейския съюз от 1 март 2000 г. (№ 6434/00, стр. 14 (г), както и в член 5, буква б).
(
27
)	Вж. документ на Съвета на Европейския съюз от 12 октомври 2000 г. (№ 12270/00, стр. 5).
(
28
)	Вж. в това отношение документа на Съвета на Европейския съюз от 11 октомври 2000 г. (№ 12270/00, стр. 3), в който Обединеното кралство обръща внимание на това право на преценка.
(
29
)	Вж. Решение по дело Odar (посочено в бележка под линия 2, точка 37).
(
30
)	Във връзка с това вж. също моето заключение от 6 май 2010 г. по дело Andersen (посочено в бележка под линия 2, точки 42—47).
(
31
)	Решение от 5 март 2009 г. по дело Age Concern England (C-388/07, Сборник, стр. I-1569, точки 47 и 48), Решение от 23 ноември 2006 г. по дело Asnef-Equifax и Administración del Estado (C-238/05, Recueil, стр. I-11125, точка 40) и цитираната съдебна практика.
(
32
)	Вж. Решение по дело Mangold (посочено в бележка под линия 20, точка 63) и Решение по дело Palacios de la Villa (посочено в бележка под линия 2, точка 68).
(
33
)	Решение по дело Age Concern England Mangold (посочено в бележка под линия 31, точки 47 и 48), Решение от 18 юни 2009 г. по дело Hütter (C-88/08, Сборник, стр. I-5325, точка 41) и Решение от 13 септември 2011 г. по дело Prigge и др. (C-447/09, Сборник, стр. I-8003, точка 80).
(
34
)	Решение по дело Palacios de la Villa (посочено в бележка под линия 2, точка 68), Решение по дело Mangold (посочено в бележка под линия 20, точка 63), Решение по дело Age Concern England (посочено в бележка под линия 31, точка 51) и Решение по дело Kücükdeveci (посочено в бележка под линия 20, точка 38); в същия смисъл и съображение 25 от Директива 2000/78, съгласно което разликите в третирането въз основа на възраст „изискват специфични разпоредби, които могат да се различават в съответствие със ситуацията в държавите членки“ (цитирано в Решение по дело Palacios de la Villa, точка 69).
(
35
)	Решение по дело Palacios de la Villa (посочено в бележка под линия 2, точка 72) и Решение по дело Petersen (посочено в бележка под линия 23, точка 70).
(
36
)	Вж. моето заключение по дело Andersen (посочено в бележка под линия 2, точка 54).
(
37
)	Вж. също точка 55 от настоящото заключение.
(
38
)	Решение по дело Age Concern England (посочено в бележка под линия 31, точка 51) и цитираната съдебна практика. Вж. също моето заключение по дело Andersen (посочено в бележка под линия 2, точка 63), както и това от 1 април 2004 г. по дело Hlozek (C-19/02, Recueil, стр. I-11491, точка 59).
(
39
)	Вж. пак моите заключения по дело Andersen (посочено в бележка под линия 2, точка 62) и по дело Hlozek (посочено в бележка под линия 38, точки 57 и 58).
(
40
)	Вж. също моето заключение по дело Andersen (посочено в бележка под линия 2, точки 67 и 68), както и Решение от 11 юли 1989 г. по дело Schräder (265/87, Recueil, стр. 2237, точка 21), Решение от 10 март 2005 г. по дело Tempelman и Van Schaijk (C-96/03 и C-97/03, Recueil, стр. I-1895, точка 47), Решение от 9 март 2010 г. по дело ERG и др. (C-379/08 и C-380/08, Сборник, стр. I-2007, точка 86) и Решение по дело Andersen (посочено в бележка под линия 2, точка 47).
(
41
)	По обменния курс, приложим към момента на предявяване на иска пред националната юрисдикция, 860 датски крони се равняват приблизително на 1115,50 EUR.