Дело C‑556/13
„Litaksa“ UAB
срещу
„BTA Insurance Company“ SE
(Преюдициално запитване,
отправено от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas)
„Преюдициално запитване — Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 90/232/ЕИО — Член 2 — Различен размер на застрахователната премия в зависимост от това на коя територия се използва превозното средство“
Резюме — Решение на Съда (четвърти състав) от 26 март 2015 г.
1.        Право на Европейския съюз — Тълкуване — Методи — Буквално, систематично и телеологично тълкуване
2.        Сближаване на законодателствата — Застраховка „Гражданска отговорност“ за моторни превозни средства — Задължения на държавите членки — Общо задължение за застраховка на използването на превозни средства с обичайно домуване на тяхната територия — Обхват — Граници
(Директива 90/232 на Съвета, изменена с Директива 2005/14)
3.        Сближаване на законодателствата — Застраховка „Гражданска отговорност“ за моторни превозни средства — Директива 90/232 — Задължения на държавите членки — Задължение застрахователните полици да покриват на основата на единна застрахователна премия цялата територия на Съюза — Понятие за единна застрахователна премия — Различен размер на премията в зависимост от територията, на която се използва превозното средство — Изключване
(член 2 от Директива 90/232 на Съвета, изменена с Директива 2005/14)
1.        Вж. текста на решението.
(вж. точка 23)
2.        Вж. текста на решението.
(вж. точка 25)
3.        Член 2 от Директива 90/232 за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства, изменена с Директива 2005/14, трябва да се тълкува в смисъл, че в обхвата на понятието „единна застрахователна премия“ по смисъла на този член не попада застрахователна премия, която се различава в зависимост от това дали застрахованото превозно средство ще се използва единствено на територията на държавата членка, където е неговото обичайно домуване, или ще се използва на цялата територия на Европейския съюз. Всъщност разпоредбите на посочения член 2 се отнасят не само до отношенията между застрахователя и пострадалото лице, но и до отношенията между застрахователя и застрахованото лице. В частност тези разпоредби предполагат, че срещу плащането на единната застрахователна премия от застрахованото лице застрахователят поначало поема риска да обезщети лицата, пострадали при евентуално произшествие, в което участва застрахованото превозно средство, и то независимо в коя държава — членка на Съюза, е използвано превозното средство или къде е настъпило произшествието. Такава различна премия обаче поставя задължението на застрахователя да поеме риска от използването на това превозно средство извън държавата членка на обичайното домуване в зависимост от плащането на допълнителна застрахователна премия, което противоречи на разпоредбите на този член.
(вж. точки 29—31 и диспозитива)