62021TJ0489_RES
Дело T‑489/21
Кралство Испания
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд (седми разширен състав) от 2 юли 2025 година
„Държавни помощи — Цифрова телевизия — Помощ за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия-Ла Манча) — Решение, с което помощта се обявява за незаконна и несъвместима с вътрешния пазар — Решение за започване на официална процедура по разследване — Член 6, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2015/1589 — Понятие „схема за помощ“ — Селективност — Тежест на доказване — Технологична неутралност — Предимство — Неоснователно обогатяване“
Жалба за отмяна — Отменително съдебно решение — Обхват — Решение на Комисията, с което се установява несъвместимостта на помощ с вътрешния пазар и се разпорежда нейното връщане — Отмяна като недостатъчно мотивирано — Възобновяване на разследването по случая от Комисията — Задължение за приемане на ново решение за започване на официална процедура по разследване — Липса
(член 108, параграф 2 и член 266 ДФЕС)
(вж. т. 28—34)
Жалба за отмяна — Основания — Основания, които могат да бъдат изтъкнати при обжалване на решение на Комисията в областта на държавните помощи — Основания, изтъкнати от заинтересованите страни срещу решение, с което дадена помощ се обявява за неправомерна и несъвместима и се разпорежда нейното възстановяване — Основания, свързани с решението за започване на официална процедура по разследване — Допустимост
(член 108, параграф 2 и член 263 ДФЕС)
(вж. т. 40)
Помощи, предоставяни от държавите — Разглеждане от Комисията — Решение да започне официална процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС — Задължение за мотивиране — Обхват — Решение, което има за цел да позволи на заинтересованите страни да участват ефикасно в официалната процедура по разследване — Обобщаване на релевантните фактически и правни въпроси — Съвместно разглеждане на критериите за избирателност и за икономическо предимство — Допустимост
(член 108, параграф 2 ДФЕС; член 1, буква з) и член 6, параграф 1 от Регламент № 659/1999 на Съвета)
(вж. т. 45—53, 62—64 и 74)
Помощи, предоставяни от държавите — Разглеждане от Комисията — Административно производство — Задължение на Комисията да покани заинтересованите страни да представят своите становища — Задължение на Комисията да съобщи на съответната държава членка становищата на другите заинтересовани страни относно решението за започване на официална процедура по разследване — Обхват
(член 108 ДФЕС; член 6 от Регламент 2015/1589 на Съвета)
(вж. т. 90—93)
Жалба за отмяна — Отменително съдебно решение — Последици — Отмяна на решение на Комисията, с което се установява нарушение на правилата в областта на държавните помощи — Обратно действие на отмяната — Приемане на ново решение, с което се установява наличието на неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар помощ и се разпорежда нейното възстановяване — Допустимост — Условия — Решение, прието при спазване както на мотивите, така и на диспозитива на отменителното съдебно решение
(член 266 ДФЕС)
(вж. т. 99—106)
Право на Европейския съюз — Принципи — Защита на оправданите правни очаквания — Условия — Конкретни уверения, предоставени от администрацията — Липса
(вж. т. 107 и 108)
Помощи, предоставяни от държавите — Административно производство — Задължения на Комисията — Принцип на добра администрация — Спазване на разумен срок —Нарушение — Липса
(член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
(вж. т. 112—114)
Помощи, предоставяни от държавите — Разглеждане от Комисията — Схема за помощи — Понятие — Критерии за преценка — Схема, основана на общоприложима разпоредба — Липса на допълнителни мерки за прилагане, необходими за отпускането на индивидуалните помощи — Общо и абстрактно определение на получателите — Изпълнение на условията
(член 1, буква г) от Регламент № 659/1999 на Съвета)
(вж. т. 119—129, 157—159 и 178—181)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Селективен характер на мярката — Публично финансиране в подкрепа на процеса на цифровизацията на радио- и телевизионното разпространение в определени зони — Критерии за преценка — Определяне на референтната рамка
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 186—189 и 194—203)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Селективен характер на мярката — Разграничение между предприятия, които се намират в сравнимо фактическо и правно положение от гледна точка на целта на референтната система — Преценка въз основа на съществуващото положение към момента на приемане на разглежданата мярка — Тежест на доказване
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 207, 227—233 и 236—239)
Помощи, предоставяни от държавите — Възстановяване на неправомерна помощ — Изчисляване на подлежащата на възстановяване сума и определяне на адресатите на разпорежданията за възстановяване — Необходими и достатъчни сведения, предоставени от Комисията
(член 108 ДФЕС)
(вж. т. 274—287)
Помощи, предоставяни от държавите — Възстановяване на неправомерна помощ — Възстановяване на предишното положение — Нарушение на принципите на пропорционалност и на равно третиране — Липса
(член 108 ДФЕС)
(вж. т. 307—311)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Предоставяне на предимство на получателите — Преследвани от държавата цели — Липса на последици
(член 107 ДФЕС)
(вж. т. 315 и 316)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Предоставяне на предимство на получателите — Публично финансиране в подкрепа на процеса на цифровизацията на радио- и телевизионното разпространение в определени зони — Подбор на бенефициери въз основа на тръжни процедури, неутрални по отношение на технологията — Тръжни процедури, които не изключват наличието на предимство
(член 107 параграф 1 ДФЕС; точки 89, 93, 95 и 96 от Известие 2016/C 262/01 на Комисията)
(вж. т. 322—328)
Резюме
Общият съд, заседаващ в разширен състав, отхвърля жалбата за отмяна, подадена от Кралство Испания срещу решението на Европейската комисия от 10 юни 2021 г. относно държавната помощ, предоставена от тази държава членка за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (
1
). В този контекст Общият съд трябва по-специално да разгледа зачитането на правото на защита на Испания в хода на административното производство, довело до приемането на обжалваното решение, с оглед на факта, че то заменя предходно решение, което е било отменено от Съда.
Като се стреми да насърчава процеса на преход от аналогово телевизионно разпространение към цифрово радио- и телевизионно разпространение на нейна територия, през 2005 г. Испания приема кралски декрет (
2
), с който задължава националните частни и обществени радио- и телевизионни оператори да гарантират, че съответно 95 % и 98 % от населението ще получава цифрова наземна телевизия (ЦНТ).
За да постигнат тези цели за покритие, испанските органи отпускат по-конкретно публично финансиране в подкрепа на процеса на цифровизация в някои слабо урбанизираните и отдалечени райони от испанската територия, и по-специално във вътрешността на районите на автономните области, разположени в тази зона.
Сезирана с жалба във връзка с това, Комисията открива официална процедура по разследване по смисъла на член 108, параграф 2 ДФЕС на цялата територия на Испания, с изключение на Comunidad Autónoma de Castilla La Mancha (автономна област Кастилия-Ла Манча). В края на тази процедура Комисията констатира, че на операторите на наземната телевизионна платформа е предоставена държавна помощ за разгръщане, поддръжка и експлоатация на мрежата за ЦНТ в разглежданите слабо урбанизирани и отдалечени райони. Като квалифицира тази помощ като неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар, с изключение на помощта, която би била предоставена в съответствие с принципа на технологична неутралност, Комисията разпорежда с Решение 2014/489 (
3
) тя да бъде възстановена.
Подадените срещу това решение жалби за отмяна са отхвърлени с шест решения на Общия съд (
4
). Впоследствие те са предмет на обжалване, което също не е уважено от Съда (
5
), с изключение на жалбата срещу решението на Общия съд по дело Comunidad Autónoma de Galicia и Retegal/Комисия (
6
). Като се произнася по тази жалба, Съдът всъщност отменя както обжалваното съдебно решение, така и Решение 2014/489 на Комисията поради непълнота на мотивите относно селективността на разглежданата мярка (
7
).
Въз основа на това решение Комисията приема ново решение, в което констатира по-специално, че мерките, взети от испанските органи, за да се осигури въвеждането на цифрова телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони на територията на Испания, с изключение на Автономна област Кастилия Ла Манча (наричана по-нататък „разглежданата мярка“), представляват схема за помощи, финансирана пряко от държавния бюджет или от бюджетите на конкретни автономни области и местни корпорации, която предоставя икономическо предимство на операторите на наземната мрежа. Освен това, като приема, че тази мярка е несъвместима с вътрешния пазар и че процедурата за предварително уведомяване, предвидена в член 108, параграф 3 ДФЕС, не е спазена, Комисията разпорежда възстановяването на предоставените помощи.
Испания подава пред Общия съд жалба за отмяна на това решение, която е отхвърлена изцяло.
Съображения на Общия съд
В подкрепа на жалбата си Испания упреква Комисията, че е нарушила правото ѝ на защита в хода на административното производство, довело до приемането на обжалваното решение.
На първо място, Испания твърди, че след отмяната на Решение 2014/489 Комисията е трябвало да приеме ново решение за започване на официална процедура по разследване.
В това отношение Общият съд припомня, че в случай на отмяна на акт, който слага край на дадена административна процедура, състояща се от няколко етапа, процедурата, с която се цели замяна на такъв акт, трябва да бъде възобновена от точния момент на настъпване на незаконосъобразността. Тъй като обаче Съдът е отменил Решение 2014/489 поради непълнота на мотивите, незаконосъобразността, опорочаваща това решение, е настъпила към момента на приемането му и не се отнася до предхождащата го процедура, по която Съдът не се е произнесъл. От това следва, че изпълнението на отменителното съдебно решение не налага на Комисията задължението да започне отново цялата процедура, предвидена в член 108 ДФЕС.
На следващо място, Общият съд отхвърля критиките на Испания по отношение на анализа на селективността, съдържащ се в решението за започване на официалната процедура по разследване. След като отбелязва, че това оплакване трябва да се преценява с оглед на разпоредбите на Регламент № 659/1999 (
8
), Общият съд припомня, че съгласно член 6 от този регламент решението за започване на процедурата съдържа предварителна оценка както на квалификацията на мярката като държавна помощ, така и на нейната съвместимост с вътрешния пазар. Освен това съгласно съдебната практика, макар да представляват два отделни критерия, понятията „предимство“ и „селективност“ могат да се разглеждат заедно като „трето условие“ по член 107, параграф 1 ДФЕС, което се отнася до наличието на „селективно предимство“.
С оглед на тези уточнения Общият съд констатира, че с оглед на естеството и съдържанието на решението за започване на официалната процедура по разследване, както и на контекста на приемането му, Испания е могла да разбере причините, поради които Комисията предварително е приела, че разглежданата мярка, изглежда, предоставя селективно предимство по-специално на операторите на наземна мрежа в сравнение с мрежовите оператори, използващи други технологии, и по-специално сателитната технология, които са в конкуренция с първите за разпространението на цифровия телевизионен сигнал, за който се отнася до правната уредба, уреждаща преминаването към цифрова телевизия в Испания. Освен това се налага изводът, че мотивите относно селективния характер на разглежданата мярка в решението за започване на процедурата са позволили на Кралство Испания да изложи своята гледна точка по този въпрос, по-специално относно сходството на положенията на наземната и на сателитната технологии.
Освен това Общият съд отхвърля оплакванията на Испания, изведени от нарушение на правото ѝ на защита, тъй като съдържащият се в обжалваното решение анализ на селективността бил нов и се основавал на нови факти, които не са ѝ били съобщени. По този въпрос Общият съд подчертава, че що се отнася до селективността на разглежданата мярка, решението за започване на процедурата и изложената при условията на евентуалност обосновка в обжалваното решение почиват по същество на едно и също предположение и че в решението за започване на процедурата се съдържат достатъчно мотиви в това отношение. Освен това обстоятелствата, за които се твърди, че са нови и са посочени достатъчно точно от Испания, не са ѝ били неизвестни и при всички положения не биха могли да се считат за съществено основание за извода на Комисията относно селективността на разглежданата мярка.
Накрая, Общият съд констатира, че противно на твърденията на Испания, Комисията не е била длъжна по силата на член 6, параграф 2 от Регламент 2015/1589 (
9
) да ѝ предостави становищата, получени от други заинтересовани страни в отговор на исканията за информация, изпратени след отмяната на Решение 2014/489, тъй като тази разпоредба задължава Комисията само да представи становищата, представени от заинтересованите страни по решението за започване на официалната процедура по разследване.
След като по този начин отхвърля всички оплаквания, изведени от нарушение на правото на защита на Испания, Общият съд отхвърля и оплакванията, изведени по същество от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС поради неправилен анализ на условието за селективност. Във връзка с това Испания по-специално упреква Комисията, че не е извършила конкретна и изчерпателна проверка на сходството на разглежданите положения и че е стигнала до извода за сходство на наземната и сателитната технология единствено въз основа на потенциалното им конкурентно отношение.
По този въпрос Общият съд припомня, че дадена мярка е селективна, ако въвежда разграничение между предприятия, които се намират в сходно фактическо и правно положение от гледна точка на целта на референтната система.
Доколкото обаче целта на референтната система в случая е цифровото разпространение на предавания, в обжалваното решение Комисията правилно е приела, че както операторите на наземната платформа, така и операторите на сателитната платформа са били в състояние да осигурят това предаване. Противно на твърдяното от Испания, тези обстоятелства подкрепят признаването на съществуваща, а не потенциална конкуренция между наземната и сателитната платформа.
Комисията не е достигнала до извода за сходство на разглежданите положения единствено поради съществуващата или потенциална конкуренция между наземната и сателитната платформа. Всъщност от обжалваното решение е видно, че Комисията е взела предвид редица обстоятелства, които правят двете разглеждани технологии сравними с оглед на целта за предаване на цифров сигнал за радио- и телевизионно разпространение.
Противно на твърденията на Испания, Комисията не е пропуснала да вземе предвид редица фактически и правни обстоятелства, които разграничавали наземната и сателитната платформа.
В това отношение Общият съд отхвърля по-специално довода, че тъй като не е основала анализа си на проучване на разликата в разходите между наземната и сателитната технология, Комисията е прехвърлила върху Испания тежестта на доказване на селективността.
Всъщност, макар Комисията да е длъжна да докаже наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, а следователно и доказателство, че условието за предоставяне на селективно предимство на получателите е изпълнено, тя не трябва да издирва, по своя собствена инициатива и при липса на каквото и да било косвено доказателство в този смисъл, всичката информация, която би могла да има връзка с разглеждания от нея случай, дори такава информация да е обществено достояние.
От това следва, че в случая Испания е трябвало да предостави на Комисията всички данни и доказателства, които ѝ позволяват да провери основателността на довода ѝ, изведен от разликата в разходите между наземната и сателитната технология, евентуално след като в рамките на официалната процедура по разследване е била приканена да предостави всички данни, които са от значение за тази цел.
Тъй като останалите основания, изтъкнати от Испания, също са отхвърлени, Общият съд отхвърля подадената от нея жалба за отмяна изцяло.
(
1
)	Решение (ЕС) 2021/2034 на Комисията от 10 юни 2021 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), приведена в действие от Испания, за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия-Ла Манча) (ОВ L 417, 2021 г., стр. 1).
(
2
)	Real Decreto 944/2005 por el que se aprueba el Plan técnico nacional de la televisión digital terrestre (Кралски декрет 944/2005 за одобряване на националния технически план в полза на цифровата наземна телевизия) от 29 юли 2005 г. (BOE, бр. 181 от 30 юли 2005 г., стр. 27006).
(
3
)	Решение 2014/489/ЕС на Комисията от 19 юни 2013 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09), приведена в действие от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия-Ла Манча) (OB L 217, 2014 г., стр. 52).
(
4
)	Решения от 26 ноември 2015 г., Испания/Комисия (T‑461/13, EU:T:2015:891), Abertis Telecom и Retevisión I/Комисия(T‑541/13, непубликувано, EU:T:2015:898), Navarra de Servicios y Tecnologías/Комисия (T‑487/13, непубликувано, EU:T:2015:899), Comunidad Autónoma de Cataluña и CTTI/Комисия (T‑465/13, непубликувано, EU:T:2015:900), Comunidad Autónoma de Galicia et Retegal/Комисия (T‑463/13 и T‑464/13, непубликувано, EU:T:2015:901), и Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi/Комисия (T‑462/13, EU:T:2015:902).
(
5
)	Решения от 20 декември 2017 г., Испания/Комисия (C‑81/16 P, EU:C:2017:1003), и Comunidad Autónoma del País Vasco и др./Комисия (C‑66/16 P—C‑69/16 P, EU:C:2017:999).
(
6
)	Решение от 26 ноември 2015 г., Comunidad Autónoma de Galicia и Retegal/Комисия (T‑463/13 и T‑464/13, непубликувано, EU:T:2015:901).
(
7
)	Решение от 20 декември 2017 г., Comunidad Autónoma de Galicia и Retegal/Комисияn (C‑70/16 P, EU:C:2017:1002).
(
8
)	Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
(
9
)	Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 ДФЕС (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).