62013CC0569
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ELEANOR SHARPSTON
esitatud 21. mail 2015 (
1
)
Kohtuasi C‑569/13
Bricmate AB
versus
Tullverket
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Förvaltningsrätten i Malmö (Rootsi))
„Nõukogu 12. septembri 2011. aasta rakendusmääruse (EL) nr 917/2011, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit keraamiliste plaatide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse selle suhtes kehtestatud ajutine tollimaks, kehtivus”
1.
Aastal 2011 kehtestas Euroopa Liidu Nõukogu dumpinguvastase tollimaksu Hiina Rahvavabariigist (edaspidi „Hiina”) imporditavate keraamiliste plaatide suhtes. Selliste plaatide Rootsi importija on vaidlustanud tema imporditud toodete maksustamise selle tollimaksuga. Ta väidab, et asjaomane määrus, millega see tollimaks kehtestati, sisaldab fakti‑ ja hindamisvigu ning Euroopa Komisjon ei ole uurimismenetlust korrektselt läbi viinud, jättes eelkõige arvesse võtmata teatavad eelnimetatud importija seisukohad. Vaidlust menetleb praegu Förvaltningsrätten i Malmö (Malmö halduskohus), kes taotleb eelotsust vaidlusaluse määruse kehtivuse küsimuses.
2.
Euroopa Kohtult taotletakse eelotsust muudes sama määruse vaidlustamisega seotud küsimustes kohtuasjas C‑687/13: Fliesen-Zentrum Deutschland, milles esitan samuti täna oma ettepaneku.
Õiguslik ja menetluslik taust
3.
Dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamise eeskirjad on sätestatud määruses nr 1225/2009 (edaspidi „alusmäärus”). (
2
) Põhikohtuasjas arutatav dumpinguvastane tollimaks kehtestati esimest korda määrusega nr 258/2011 (edaspidi „ajutine määrus”) (
3
) ning seejärel kinnitati see koos täpsustustega määrusega nr 917/2011 (edaspidi „lõplik määrus” või „vaidlustatud määrus”). (
4
)
Alusmäärus
4.
Alusmääruse artikli 1 lõige 1 sätestab põhimõtte, et dumpinguvastast tollimaksu võib kohaldada dumpingtoote suhtes, mille vabasse ringlusse lubamine Euroopa Liidus tekitab kahju. Artikli 1 lõige 2 määratleb toote dumpingtootena, kui selle hind ühendusse eksportimisel on väiksem kui tavapärase kaubandustegevuse käigus eksportijariigi kindlaksmääratud samasuguse toote võrreldav hind.
5.
Artikkel 2 sätestab dumpingu kindlaksmääramise põhimõtted ja reeglid. Sisuliselt toimub see nii, et määratakse kindlaks kolmandast riigist eksporditud toote normaalväärtus ja liidu ekspordihind ning nende vahel tehakse õiglane võrdlus, mille käigus võetakse arvesse nende erinevust mõjutavaid tegureid. Kui kaalutud keskmiste võrdlemine näitab, et normaalväärtus on ekspordihinnast kõrgem, moodustab ületav osa dumpingumarginaali.
6.
Artikkel 3 („Kahju tuvastamine”) sätestab eelkõige:
„[…]
2.   Kahju tuvastamine põhineb otsesel tõendusmaterjalil ja selle raames uuritakse objektiivselt nii:
a)
dumpinguhinnaga impordi mahtu ja mõju samasuguste toodete hindadele [liidu] turul; ning
b)
kõnealuse impordi edaspidist mõju [liidu] tootmisharule.
3.   Dumpinguhinnaga impordi mahu asjus pööratakse tähelepanu sellele, kas dumpinguhinnaga import on absoluutnäitajate poolest või [liidu] tootmis‑ või tarbimisnäitajate suhtes oluliselt suurenenud. Dumpinguhinnaga impordi mõju suhtes hindadele pööratakse tähelepanu sellele, kas dumpinguhinnaga impordi mõjul on toimunud oluline hinna allalöömine võrreldes [liidu] tootmisharu samasuguse toote hinnaga või kas sellise impordi mõjul hinnad muidu oluliselt langevad või takistatakse olulisel määral hinnatõuse, mis muidu aset leiaksid. Otsustamisel ei tarvitse saada määravaks üks või mitu loetletud tegureist.
[…]
5.   Uurides dumpinguhinnaga impordi mõju asjaomasele [liidu] tootmisharule, hinnatakse kõiki asjakohaseid tootmisharu seisundit mõjutavaid majandustegureid ja ‑näitajaid, sh asjaolu, et tootmisharu on veel toibumas varasema dumpingu või subsideerimise mõjudest, tegeliku dumpingumarginaali suurusjärku, müügi, kasumi, toodangu, turuosa, tootlikkuse, investeeringutasuvuse ja tootmisvõimsuse rakendusastme tegelikku ja võimalikku vähenemist, [liidu] hindu mõjutavaid tegureid ning tegelikku ja võimalikku negatiivset mõju rahakäibele, laovarudele, tööhõivele, töötasudele, kasvule, kapitali kaasamise võimele ja investeeringutele. See loend ei ole ammendav, samuti ei saa otsustamisel tingimata määravaks üks või mitu loetletud tegureist.
6.   Lõike 2 alusel esitatud asjakohase tõendusmaterjaliga tuleb tõendada, et dumpinguhinnaga import põhjustab kahju käesoleva määruse tähenduses. Eelkõige tuleb tõestada, et lõike 3 alusel näidatud mahu‑ ja/või hinnatasemed on lõike 5 kohaselt mõjutanud [liidu] tootmisharu, ning et mõju ulatus võimaldab selle oluliseks liigitada.
[…]”
7.
Alusmääruse artikkel 17 käsitleb väljavõttelisi uuringuid. Selle kohaselt eelkõige, kui kaebuste esitajaid, eksportijaid, importijaid, tooteliike või tehinguid on palju, võib uurimine piirduda mõistliku hulga isikute, toodete või tehingutega, kasutades valiku ajal kättesaadava teabe põhjal statistiliselt õigeid valimeid (artikli 17 lõige 1). Eelistada tuleb seda, et valimid võetakse asjaomaste isikutega konsulteerides ja nende nõusolekul, tingimusel et sellised isikud annavad endast teada ja teevad piisava teabe kättesaadavaks (artikli 17 lõige 2).
8.
Artikkel 20 kannab pealkirja „Avalikustamine”. Artikli 20 lõige 1 sätestab:
„Kaebuse esitajad, importijad, eksportijad ja neid esindavad ühendused ning ekspordiriigi esindajad võivad taotleda selliste oluliste faktide ja kaalutlustega seotud üksikasjade avalikustamist, mille alusel ajutised meetmed kehtestati. Avalikustamise taotlus esitatakse kirjalikult kohe pärast ajutiste meetmete kehtestamist ning avalikustamine toimub kirjalikult nii kiiresti kui võimalik.”
Dumpinguvastane menetlus ja ajutine määrus
9.
Komisjon teatas dumpinguvastase menetluse alustamisest Hiinast pärit keraamiliste plaatide suhtes 19. juunil 2010. Dumpingu ja kahju uurimine hõlmas ajavahemikku 1. aprillist 2009 kuni 31. märtsini 2010 (edaspidi „uurimisperiood”). (
5
) Kahju ja põhjusliku seose hindamiseks vajalike suundumuste uurimine puudutas ajavahemikku 1. jaanuarist 2007 kuni 31. märtsini 2010.
10.
Bricmate AB (edaspidi „Bricmate”) vastas huvitatud isikutele saadetud teates esitatud palvele anda endast teada ning komisjon valis ta uurimises osalemiseks välja valimis koos seitsme muu sõltumatu importijaga (sõltumatutel importijatel puudub seos ühegi konkreetse eksportijaga). Bricmate vastas talle 10. septembril 2010 saadetud küsimustikule. Ta märkis muu hulgas, et tema poolt Hiinast imporditud plaadid olid eriti kvaliteetsed, ehkki neil olid samad kontrollnumbrid (edaspidi „kontrollnumbrid”), mis vähem kvaliteetsetel plaatidel, millega neid ei saanud võrrelda, ning et osad neist saabusid mõõtudes või olid valmistatud selliseid lõikamistehnikaid kasutades, mida liidu tootjad ei pakkunud.
11.
Komisjon võttis 16. märtsil 2011 vastu ajutise määruse, mille artikli 1 lõige 1 kehtestas ajutise dumpinguvastase tollimaksu „Hiina Rahvavabariigist pärit ja praegu CN-koodide 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, (
6
) 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 ja 6908 90 99 alla kuuluvate glasuuritud ja glasuurimata keraamiliste põranda‑, sillutis‑, kolde‑ ja seinaplaatide ning glasuuritud ja glasuurimata, alusel või aluseta keraamiliste mosaiikkivide jms impordi suhtes”.
12.
Artikli 1 lõike 2 kohaselt varieerus ajutise dumpinguvastase tollimaksu määr, mida kohaldati teatavate äriühingute toodetud kõnealuste toodete netohinna suhtes Euroopa Liidu piiril enne tollimaksu tasumist, 26,2% ja 36,6% vahel, kusjuures kõikide teiste äriühingute toodetele kohaldati määra 73,0%.
13.
Ajutise määruse põhjendused 27–32 pealkirjaga „Samasugune toode” kõlavad järgmiselt:
„(27)
Üks huvitatud isik väitis, et Hiinast imporditud toode ja liidu tootmisharu valmistatud toode ei ole võrreldavad.
(28)
Seoses sellega tuleks märkida, et komisjoni hinnavõrdluses tugineti tootetüüpidele, mida eristati kaheksal tunnusel põhinevate toote kontrollnumbrite (edaspidi „kontrollnumbrid”) alusel.
(29)
Kõnealune isik esitas oma väited ärakuulamise eest vastutava ametniku juuresolekul. Väidete kohaselt ei ole tooted võrreldavad seetõttu, et liidu ja Hiina tootjad kasutavad erinevat tehnoloogiat, materjale, poleerimist ja mudeleid. Kõrgtehnoloogilistel tootmisliinidel valmistatakse kõrgekvaliteedilisi plaate, mida trükitakse siiditrükis, kasutades paljusid värvitoone. Äriühing selgitas, et siiditrüki, rotatsioontrüki ja tinditrüki puhul kasutatakse erinevat trükitehnoloogiat.
(30)
Huvitatud isikul paluti esitada täpsustavaid märkusi kõikide nende toodete võrreldavuse aspektide kohta, kuid väidete põhjendamiseks tõendeid ei saadud. Peale selle ei esitatud tõendeid võrreldavuse parandamist käsitleva väite kinnituseks. Huvitatud isik tunnistas, et tooteliigid, mida nelja kavandatud kriteeriumi lisamine hõlmaks, moodustavad üksnes 0,5% keraamiliste plaatide turust. Ärakuulamise eest vastutava ametniku aruandes, milles võeti kokku asjaomase äriühingu seisukoht, tõdeti, et ülejäänud 99,5% sama kontrollnumbri alla kuuluvatest toodetest olid samasugused.
(31)
Nagu eespool märgitud, ei põhjendanud huvitatud isik täiendavate kriteeriumide lisamise vajadust ega nende võimalikku mõju hindadele. Võttes arvesse asjaomaste tooteliikide väikest turuosa ja isiku selget kinnitust, et 99,5% plaatidest olid asjaomase kontrollnumbri alusel võrreldavad, tuli PCN-süsteemi kriteeriumide lisamise taotlus esialgu tagasi lükata.
(32)
Vaatlusalusel tootel ning Hiina ja esialgu võrdlusriigiks määratud USA siseturul toodetaval ja müüdaval tootel ning liidu tootjate toodetud ja liidus müüdaval tootel leiti olevat samad füüsilised ja tehnilised omadused ja samasugune põhiline kasutusotstarve. Seepärast käsitatakse neid esialgu sarnastena alusmääruse artikli 1 lõike 4 tähenduses.”
14.
Ajutise määruse põhjendustes 68–111 analüüsiti kahju liidu tootmisharule ja jõuti järeldusele, et on tekitatud olulist kahju alusmääruse artikli 3 lõike 5 tähenduses.
15.
Põhjenduste 71 ja 72 kohaselt vähenes 2007. aasta ja uurimisperioodi vahel liidu tarbimine 29%, sealhulgas 13% 2007. ja 2008. aasta vahel ning uurimisperioodil 2009. aastaga võrreldes 8%. Liidu tarbimine määrati kindlaks liites kokku (Eurostati andmetel põhineva) impordi mahu ja liidu tootjate müügimahu liidu turul (mis põhines liikmesriikide ja Euroopa tootjate ühenduste kinnitatud andmetel). Sellele järgnes tabel 1:
16.
Põhjenduses 73 märkis komisjon:
„Järgnevalt on esitatud Hiinast pärit impordi mahu, turuosa ja keskmiste hindade areng. Esitatud koguse‑ ja hinnasuundumused põhinevad Eurostati andmetel.”
Sellele järgnes tabel 2:
17.
Tabel 11 põhjenduses 96 näitas liidu tööstusharu ühiku müügihindade arengut:
18.
Muu hulgas nende arvandmete alusel analüüsis komisjon põhjendustes 112–136 olulise kahju põhjuslikku seost. Põhjendused 113–116 pealkirjaga „Hiinast pärit impordi mõju” kõlavad järgmiselt:
„(113)
Hiina eksportivate tootjate turuosa kasv vaatlusalusel perioodil langes ajaliselt kokku liidu tootmisharu tulususe languse ja varude märkimisväärse kasvuga.
(114)
Samal ajal vähenes ka liidu tarbimine. Kuigi Hiina impordi maht vähenes tarbimise langust järgides 2007. ja 2009. aasta vahelisel perioodil 9 protsendipunkti (langus ei toimunud siiski samas tempos – tarbimine vähenes samal ajavahemikul 23 protsendipunkti), on Hiina impordi turuosa alates 2007. aastast püsivalt kasvanud. Pealegi kasvas Hiina import 2009. aasta ja uurimisperioodi vahelisel ajal 6 protsendipunkti, kuigi tarbimine langes samal ajal 6 protsendipunkti võrra.
(115)
Hiina impordi ja liidu tootmisharu hindade vaheline erinevus oli kogu vaatlusaluse perioodi jooksul väga suur (Eurostati andmete põhjal). Erinevus oli juba 2007. aastal suurem kui 40%, mis viitab sellele, et Hiina eksportivad tootjad võtsid hinnastrateegia kasutusele enne majanduskriisi. Kriisi järel hinnavahe kasvas ning jõudis uurimisperioodil 50%‑ni.
(116)
Hiina impordi turuosa kasv ja hindade alanemine ning liidu tootmisharu ja Hiina impordi vahelise hinnaerinevuse suurenemine langesid ajaliselt kokku liidu tootmisharu olukorra halvenemisega.”
19.
Põhjendustes 117–134 uuris komisjon muid võimalikke kahju põhjuseid, jõudes põhjendustes 135 ja 136 järeldusele:
„(135)
Seega järeldati, et liidu tootmisharu kantud kahju ja Hiinast pärit dumpinguhinnaga impordi vahel on põhjuslik seos. Majanduskriis ja import kolmandatest riikidest peale Hiina mõjutasid liidu tootmisharu olukorda, aga need ei muutnud olematuks kindlakstehtud põhjuslikku seost Hiinast pärit dumpinguhinnaga impordi ja liidu tootmisharu kantud olulise kahju vahel.
(136)
Lähtudes eespool esitatud analüüsist, mis käsitles kõigi teadaolevate tegurite mõju liidu tootmisharu olukorrale, tehti esialgne järeldus, et Hiinast pärit dumpinguhindadega impordi ja uurimisperioodi jooksul liidu tootmisharu kantud olulise kahju vahel on olemas põhjuslik seos.”
20.
Pealkirja „Importijate huvid” all märkis komisjon muu hulgas järgmist:
„(144)
[...] uurimisest [nähtus], et importijatel ja kasutajatel on võimalik hakata kasutama kolmandatest riikidest või liidust tarnitud tooteid. Seda ümberkorraldust oleks võrdlemisi lihtne teha, sest uurimisalust toodet valmistatakse paljudes riikides nii liidus kui ka väljaspool (Türgis, Araabia Ühendemiraatides, Egiptuses, Kagu-Aasias, Brasiilias ja mujal).
(145)
Üks importija teatas, et ta püüdis uurimise algatamise järel tarnijaid vahetada, kuid edutult. Teisest küljest teatas teine importija, et see protsess käis juba uurimise ajal ja oli edukas. Kolmas importija väitis, et ta kavatseb lisada oma tarnijate sekka ka mujal kui Hiinas asuvad tootjad ja et see on lihtsalt teostatav.
(146)
Sellepärast järeldatakse esialgu, et meetmete kehtestamine ei takistaks liidu importijail sarnaste toodete ostmist muudest allikatest. Lisaks ei ole dumpinguvastaste tollimaksude eesmärk teatavaid kaubanduskanaleid sulgeda, vaid taastada võrdsed võimalused ja kõrvaldada ebaõiglane kaubanduspraktika.”
Menetluskäik
21.
Bricmate esitas 15. aprillil 2011 komisjonile oma vastuse ajutisele määrusele, kaevates, et komisjon ei ole täitnud hoolsuskohustust, ei ole austanud Bricmate’i kaitseõigust ega täitnud oma kohustust esitada põhjendused, jättes eelkõige käsitlemata Bricmate’i märkused, mis puudutasid hinnaarenguid, toodete võrreldavust ning sarnaste toodete olemasolu liidu turul.
22.
1. juulil 2011 saatis komisjon Bricmate’ile üldist teavet avalikustava dokumendi (sisuliselt lõpliku määruse eelnõu), mille alusel ta esitas ettepaneku soovitada nõukogul kehtestada lõplikud dumpinguvastased meetmed. Selle dokumendi punktis 77 märgiti: „Seoses erinevustega asjaomaste huvitatud isikute esitatud statistikas leiti, et need on vähese tähtsusega ning neil puudub oluline mõju faktilistele asjaoludele tervikuna. Seetõttu ei ole vaja kasutatud andmeid täiendada ning sel puuduks tähendus.”
23.
Samal kuupäeval vastas komisjon Bricmate’i 15. aprilli 2011. aasta märkusele, lükates Bricmate’i kaebused tagasi. Sealhulgas kinnitas komisjon Bricmate’ile, et tolle seisukohti on arvesse võetud ning märkis:
„Hiina ja liidu toodete võrreldamatus. Hiinas valmistatud tooteid mujalt ei saa. Väikestel importijatel ei ole võimalik neid osta.
Vastus: ajutises määruses (põhjendused 27–32) jõudis komisjon järeldusele, et Hiinas valmistatud tooted on võrreldavad liidus valmistatud toodetega. Ka Teie kliendi seisukohta on arvestatud. Tuletame seoses sellega meelde määruse põhjendustes 144 ja 145 juba märgitut, st et kõnealuseid tooteid valmistatakse väga suurel hulgal dumpingut mittekasutavates riikides. Komisjonile ei ole esitatud tõendeid, et Hiinast pärit keraamiliste plaatide suhtes meetmete kehtestamine põhjustaks ulatusliku tarnedefitsiidi.”
24.
Bricmate esitas oma lisamärkused 11. juulil 2011, kaevates jälle, et tema seisukohti ei ole arvesse võetud. 15. juulil 2011 täiendas ta oma märkusi väitega, et Eurostati arvandmed näitasid pigem Hiinast pärit keraamiliste plaatide keskmiste hindade kasvu kui kahanemist.
25.
Komisjon vastas 27. juuli 2011. aasta kirjaga Bricmate’i väidetele, lükates Bricmate’i kaebused taas tagasi. Sealhulgas märkis komisjon, et ajutise määruse põhjendus 145 viitab konkreetselt Bricmate’ile. Bricmate vastas 23. augustil 2011, jäädes oma kaebuste juurde ning süüdistades komisjoni andmete meelevaldselt valikulises kasutamises.
26.
Sellel menetlusetapil esitasid kaks teist osapoolt (Saksamaa importija ENMON GmbH ja Euroopa ettevõtjate ühendus Foreign Trade Association) – ent mitte Bricmate – komisjonile seisukohad, märkides muu hulgas, et osa ajutises määruses kasutatud Eurostati statistikast Hiinast pärit impordi mahtude ja hindade kohta näib ebausutav. ENMON juhtis konkreetselt tähelepanu erinevustele seoses impordiga Hispaaniasse 2009. aastal.
Lõplik määrus
27.
12. septembril 2011 võttis nõukogu vastu lõpliku määruse, mille artikli 1 lõige 1 kehtestas lõpliku dumpinguvastase tollimaksu samade toodete impordi suhtes nagu ajutine määrus.
28.
Artikli 1 lõike 2 kohaselt varieerus lõpliku dumpinguvastase tollimaksu määr 26,3% ja 36,5% vahel määruses loetletud äriühingute valmistatud toodete suhtes, kusjuures kõikide teiste äriühingute toodete suhtes kohaldati määra 69,7%.
29.
Kahju kindlaksmääramist käsitletakse põhjendustes 99–137, milles uuritakse paljusid ajutises määruses toodud analüüsi ja järelduste suhtes esitatud vastuväited ja lükatakse need tagasi. Põhjenduses 108 märkis nõukogu:
„Hiina impordihindade arengu osas olgu märgitud, et ajutise määruse põhjenduses 73 esitatud keskmised impordihinnad põhinesid Eurostati statistikal. Teatavate liikmesriikide puhul kaheldakse keskmiste impordihindade täpsuses, aga ametlikku statistikat ei ole seni muudetud. Siinkohal tuletatakse meelde, et Eurostati andmeid kasutati vaid üldtrendide tuvastamiseks ja isegi kui Hiina impordihindu korrigeeritaks ülespoole, jääks püsima sama kahjupilt, mida iseloomustavad suured hindade allalöömise ja dumpingumarginaalid. Olgu märgitud, et ei kahju‑ ega dumpingumarginaalide arvutamisel ei kasutatud Eurostati andmeid, vaid ainult külastatud ettevõtetest saadud kontrollitud andmeid. Nii et isegi kui statistika on ebatäpne, ei mõjuta see kuidagi tuvastatud dumpingumarginaale.”
30.
Põhjuslikku seost uuritakse samal moel punktides 138–169, jõudes viimati nimetatud põhjenduses järeldusele:
„Ühestki huvitatud isikute esitatud väitest ei ilmne muid selliseid tegureid, mis kaotaksid põhjusliku seose Hiinast pärit dumpinguhinnaga impordi ja kindlakstehtud kahju vahel. Seega kinnitatakse ajutises määruses põhjusliku seose kohta esitatud järeldused.”
31.
Punkt pealkirjaga „Importijate huvid” sisaldab järgmisi põhjendusi:
„(173)
Pärast lõplike järelduste teatavakstegemist vaidlustasid kaks isikut järelduse, nagu saaksid importijad Hiina varustajatelt hõlpsalt teistele tarneallikatele üle minna, sest nende sõnul ei ole kvaliteet ja hinnad võrreldavad.
(174)
Sellele väitele võib vastata, et tollimaks ei mõjuta suurt osa impordist, kuna see ei pärine Hiinast. Kuna samade tunnustega toodet valmistatakse kõikjal maailmas võrreldava kvaliteediga ja seega on tegemist vahetatavate toodetega, saab hoolimata eespool esitatud väidetest kasutada mitmeid alternatiivseid tarneallikaid. Uurimine tuvastas, et isegi importijad, kes müüvad Hiina tooteid, mida nad on omandanud dumpinguhinnaga ja müüvad edasi hindadega, mis löövad märkimisväärselt alla liidu toodete hinnad, said lisada oma müügihindadele üle 30-protsendise kasumimarginaali. See asjaolu ja tõsiasi, et importijate kasum leiti olevat 5% ringis ja et nad saavad hinnatõusu klientidele vähemalt osaliselt üle kanda, tõendab, et nad suudavad meetmete mõjuga toime tulla.
(175)
Pealegi – nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 144 – ei takista meetmete kehtestamine liidu importijatel importida senisest rohkem tooteid, mis pärinevad muudest liidus ja kolmandates riikides asuvatest dumpinguvabadest tarneallikatest.”
32.
15. septembril 2011 saatis komisjon Bricmate’ile lõpliku kirja, vastates selles Bricmate 23. augusti 2011. aasta märkustele ning lükates tema kaebused tagasi.
Menetlus Üldkohtus
33.
Üldkohtu kantseleisse 24. novembril 2011 esitatud Bricmate’i tühistamishagi lõpliku määruse peale jäeti 21. jaanuaril 2014 vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata selle alusel, et lõplik määrus ei olnud suunatud kaebajale ning et lõplik määrus sisaldas rakendusmeetmeid, mida võis vaidlustada siseriiklikes kohtutes. (
7
)
Siseriiklikud menetlused, esitatud eelotsuseküsimused ning menetlus Euroopa Kohtus
34.
Pärast lõpliku määruse vastuvõtmist määras Tullverket (Rootsi tolliamet) dumpinguvastased tollimaksud Bricmate’i poolt Hiinast imporditud keraamilistele plaatidele asjaomaste Hiina eksportijate toodete suhtes kehtestatud määrades. Bricmate algatas menetlused Förvaltningsrätten i Malmös, vaidlustades kokku 32 Tullverketi poolt ajavahemikul 31. oktoober 2011 kuni 28. mai 2012 läbi viidud hindamist. Neis menetlustes esitas Bricmate kaks väidet, millest esimene oli jaotatud kahte ossa. (Nende väidete sisu kohta vaata käesoleva ettepaneku punkt 37 ning minu sellele järgnev hinnang esitatud eelotsuse küsimuste kohta.)
35.
Eelnimetatud kohus leidis, et ta ei saa Bricmate’i väiteid tagasi lükata kui ilmselt põhjendamatuid. Otsustamaks, kas Tullverketi määratud dumpinguvastased tollimaksud tuleks tühistada, on vaja teada, kas lõplik määrus on kehtiv. Selle küsimuse saab lahendada ainult Euroopa Kohus, seega tuleb taotleda eelotsust. Lisaks oli nimetatud siseriiklik kohus teadlik, et Bricmate oli esitanud Üldkohtusse hagi, mille vastuvõetavuse olid nõukogu ja komisjon vaidlustanud. Võttes seega arvesse vajadust tagada küsimuse tõhus läbivaatamine ning Bricmate’i õigus tõhusale kohtulikule kaitsele, on Förvaltningsrätten i Malmö taotlenud eelotsust järgmises küsimuses:
„Kas [lõplik määrus] on kehtetu ühel järgmistest põhjustest:
1.
Euroopa Liidu institutsioonide läbi viidud uurimises leidus ilmseid faktivigu;
2.
Euroopa Liidu institutsioonide läbi viidud uurimises tehti ilmseid hindamisvigu;
3.
komisjon ei täitnud oma hoolsuskohustust ega järginud [alusmääruse] artikli 3 lõikeid 2 ja 6;
4.
komisjon ei täitnud talle [alusmääruse] artikli 20 lõikest 1 tulenevaid kohustusi ja eiras ettevõtja kaitseõigusi;
5.
komisjon ei võtnud vastuolus [alusmääruse] artikliga 17 arvesse teavet, mida see ettevõtja andis; ja/või
6.
komisjon rikkus oma põhjendamiskohustust (mis tuleneb [ELTL] artiklist 296)?”
36.
Kirjalikud seisukohad on esitanud Bricmate, nõukogu ja komisjon, kes kõik esitasid suulisi argumente kohtuistungil 3. detsembril 2014.
37.
Kõikides neis seisukohtades on käsitletud küsimusi, mis on esitatud Bricmate’i väidete alusel põhikohtuasjas. Sellega seoses vastavad küsimuse punktid 1 ja 2 esimese väite esimesele osale, punkt 3 vastab selle väite teisele osale ning punktid 4–6 vastavad teisele väitele. Kasutan sama lähenemist oma hinnangus.
Hinnang
Esimese väite esimene osa põhikohtuasjas (ilmsed faktivead ja ilmsed hindamisvead; eelotsuse küsimuse punktid 1 ja 2)
Statistika
38.
Vaidlustatud määruse kehtivuse kohta esitatud Bricmate’i väidete aluseks on kaks ilmset viga kasutatud arvandmetes.
39.
Esiteks väidab Bricmate, et uurimisperioodil toimunud liidu impordi kohta Hiinast esitatud näitaja 66023000 m2 oli üle hinnatud (
8
) ning komisjon on seda väidet oma kirjalikus seisukohas kinnitanud. Komisjon väidab, et see oleks pidanud olema 64821000 m2; Bricmate väidab, et see oleks pidanud olema 58176269 m2, ehkki ma ei ole leidnud kohtuasja materjalidest konkreetseid tõendeid sellise numbri toetuseks.
40.
Ent Bricmate’i väitel on näitajates, mis puudutavad CN-koodiga 6907 90 99 (
9
) keraamiliste plaatide importi Hiinast Hispaaniasse novembris 2009, ka muid erinevusi, mis mõjutavad 2009. kalendriaasta ning uurimisperioodi hindu ja mahte.
41.
Eurostati algandmed 2009. aasta viimase kvartali kohta, mis olid peaaegu samad kui need, mille esitasid Hispaania ametivõimud, olid järgmised:
42.
Põhinedes muu hulgas nendel numbritel, näitasid Eurostati andmed 10378191 m2 keraamiliste plaatide (kõik CN-koodid) importi Hiinast Hispaaniasse 2009. aastal (10698368 m2 uurimisperioodil) hinnaga 24891014 eurot (27658131 eurot uurimisperioodil), keskmise hinnaga 2,40 eurot/m2 (2,59 eurot/m2 uurimisperioodil, ümardatuna mõlemal juhul lähima täissendini).
43.
Hispaania ametivõimud möönsid kirjavahetuses Bricmate’iga oktoobris ja novembris 2011, et esines viga, ent märkisid, et seda ei ole võimalik nii palju hiljem enam ametlikult parandada. Institutsioonid on märkinud, et ei komisjon ega Eurostat (mis on komisjoni osa) ei saa neid arvandmeid muuta ilma Hispaania ametivõimude ametliku paranduseta. Samas viitab komisjon oma kirjalikus seisukohas Eurostati 27. jaanuari 2014. aasta avaldusele, mille kohaselt õiged andmed CN-koodiga 6907 90 99 toodete kohta olid 2009. aastal 881773,77 m2 (
10
) ja mitte 7372603,49 m2 ning novembrikuus 64940,30 m2 ja mitte 6565771,02 m2 (
11
).
44.
Arvestades selget tunnistust komisjoni kirjalikus seisukohas, lähtun sellest, et arvandmed, mida Bricmate väidab olevat väärad, olid tõepoolest väärad. Esimese vea (CN-koodiga 6908 90 99 toodete import liitu kui tervikusse) puhul aktsepteerin komisjoni parandatud arvandmeid ning eeldan, et see kehtib nii 2009. aasta kui ka uurimisperioodi impordi suhtes. Teise vea (CN-koodiga 6907 90 99 toodete import Hispaaniasse novembris 2009) osas aktsepteerin Eurostati poolt jaanuaris 2014 esitatud parandatud arvandmeid, mis käib nii 2009. aasta kui ka uurimisperioodi kohta. Sellest lähtudes on vaja ajutise määruse tabelites 1 ja 2 olevaid arvandmeid parandada. (
12
)
45.
Seetõttu olen need numbrid ümber arvutanud. Oma arvestuses olen igas tabelis maha arvanud:
—
esiteks, 1202000 m2 mõlema asjaomase perioodi impordimahust, tegemist on parandusega, millega komisjon on seoses esimese veaga nõustunud; ning
—
teiseks, 6490830 m2 2009. aasta impordimahust ja 6500831 m2 uurimisperioodi impordimahust, tegemist on seoses teise veaga tegelikkusest suuremana näidatud mahtudega vastavalt 2009. kalendriaasta ning 2009. aasta novembri kohta, lähtudes Eurostati 27. jaanuari 2014. aasta avalduses esitatud eri arvandmete võrdlusest.
46.
Seega olen kokku maha arvanud 7692830 m2 2009. aasta impordimahust ning 7702831 m2 uurimisperioodi vastavast mahust.
47.
Sellest tulenevalt olen kohandanud impordinäitajate alusel tabelis 2 toodud numbreid.
48.
Hiinast pärit impordi turuosa osas arvutasin tabelis 1 parandatud kogutarbimise osakaalu, mida on arvesse võetud seoses Hiinast pärit impordiga.
49.
Hiinast pärit impordi hinna ruutmeetri kohta arvutasin järgmiselt. Esiteks, kuna Bricmate ei ole vaidlustanud vaadeldavate perioodide impordi kogumaksumust, olen tuvastanud selle kogumaksumuse, korrutades tabelis 2 toodud ruutmeetri hinna ajutises määruses esialgu esitatud impordi mahuga. Seejärel jagasin selle kogumaksumuse parandatud impordi mahuga, et saada ruutmeetri parandatud hind.
50.
Lõpuks parandasin aastate 2007 ja 2008 vahelise hinnamuutuse indeksis ilmnenud vea (104 ja mitte 105).
51.
Parandatud tabelid, milles on kasutatud sama formaati (
13
) ja sama ümardamise määra kui algsetes tabelites, on järgmised:
Seisukohad
52.
Bricmate väidab, et lõpliku määruse järeldused põhinesid ilmsetel faktivigadel (statistilised vead), mis tõid kaasa ilmse hindamisvea. Kasutades tema enda arvestuste alusel parandatud arvandmeid, (
14
) väidab ta põhikohtuasjas, et:
1)
Hiinast pärit impordi maht liitu vähenes 15%, mitte 3% (ajutise määruse põhjendused 73 ja 74);
2)
liidu tarbimine vähenes 30%, mitte 29% (põhjendus 72), millel oli oluline mõju turuosade arvutamisel;
3)
Hiinast pärit impordi turuosa suurenes 1%, mitte 1,7% ega saavutanud kunagi 6%; ajavahemikul 2008–2009 turuosa vähenes, mitte ei toimunud perioodi jooksul pidevat kasvu (põhjendused 73 ja 74);
4)
liidu tootmisharu turuosa ei vähenenud uurimisperioodil (põhjendus 87), vaid püsis stabiilselt 89% juures;
5)
Hiinast pärit impordi hind ei langenud 2007. aasta ja uurimisperioodi vahel 3% (tabel 2 põhjenduses 73), vaid kasvas pidevalt, kokku 10%;
6)
Hiinast pärit impordi ja liidu tootmisharu hindade vaheline erinevus ei kasvanud 40%‑lt 50%‑ni (põhjendus 115), vaid püsis kogu perioodi vältel stabiilselt 42% juures.
Bricmate tõstatab samuti küsimuse väidetavast vastavusest Hiina eksportijate turuosa kasvu ja liidu tootmisharu tulusus languse vahel (ajutise määruse põhjendus 113), mida ta peab ilmseks hindamisveaks. Ta rõhutab, et:
7)
2008. ja 2009. aasta vahelisel perioodil langes liidu tootmisharu kasumimarginaal (vastavalt ajutise määruse tabelis 12 toodud komisjoni arvandmetele, mida Bricmate ei vaidlusta) +0,6%‑lt –1,2%‑ni, samas kui (parandatud andmete kohaselt) Hiinast pärit impordi turuosa langes 5,3%‑lt 4,9%‑ni;
8)
2009. aasta ja uurimisperioodi lõpu vahelisel perioodil liidu tootmisharu kasumimarginaal taastus (jällegi vastavalt komisjoni näitajatele) +0,4%‑ni ning Hiinast pärit impordi turuosa kasvas (parandatud andmete kohaselt) 5,8%‑ni;
9)
ehkki 2007. ja 2009. aasta vahelisel perioodil liidu tarbimine vähenes 23%, ei vähenenud Hiinast pärit impordi maht 9% (ajutise määruse põhjendus 114), vaid (parandatud andmete kohaselt) 20%, seega tarbimise vähenemisega samas mahus.
53.
Lisaks neile vigadele leiab Bricmate, et lõpliku määruse põhjenduses 108 olev väide (et „isegi kui Hiina impordihindu korrigeeritaks ülespoole, jääks püsima sama kahjupilt, mida iseloomustavad suured hindade allalöömised ja dumpingumarginaalid”) sisaldab ilmset hindamisviga kolmel põhjusel:
1)
Eurostati statistikas tehtud viga impordimahtude osas ei mõjutanud mitte ainult Hiinast pärit impordi keskmist hinda, vaid ka mitut muud majanduslikku näitajat;
2)
kahjupilt (ja seega ka põhjuslik seos) muutusid;
3)
mis tahes kahju, mida põhjustab hindade allalöömine, tuleb hinnata koos hinnasuundumustega; kahju ja põhjusliku seose hindamine nõuab analüüsi asjassepuutuvate tegurite ajalise muutumise kohta ning mitte pelgalt muutumatut pilti uurimisperioodi jooksul olnud olukorrast. (
15
)
54.
Kui nõukogu käsutuses oleksid olnud õiged andmed, siis ei oleks ta saanud Bricmate'i arvates järeldada, et Hiinast pärit import oli oluline põhjus selle kahju tekkimisel, mille üle liidu tootmisharu kaebab.
55.
Nõukogu rõhutab, et Bricmate ei esitanud ühtegi väidet Eurostati andmete õigsuse kohta kuni tema vastuseni üldist teavet avalikustavale dokumendile 15. juulil 2011 (seoses esimese veaga) või kuni siseriikliku kohtu menetluseni (seoses erinevustega Hispaaniat puudutavates andmetes). Teised importijad tõstatasid esimese küsimuse, aga ei viidanud asjakohasele CN-koodile piisavalt selgelt, et väidetavat viga oleks saanud käsitleda. Seoses erinevusega Hispaania näitajates novembri 2009 kohta, nõuti institutsioonidelt ametlike Eurostati andmete aluseks võtmist; neid andmeid ei muudetud, kuna Eurostat tugineb siseriiklike asutuste kogutud andmetele ning Hispaania andmeid ei muudetud, esimene ametlik kinnitus vea tegemise kohta laekus pärast lõpliku määruse vastuvõtmist.
56.
Ent isegi kui kasutada Bricmate’i andmeid, ei oleks järeldused teistsugused. Esiteks põhineb hinnang real erinevatel näitajatel, millest ükski ei saa olla otsustav (alusmääruse artikli 3 lõiked 3 ja 5). Kui kõiki neid näitajaid kogumis arvestada, on tulemus endiselt selge, ehkki Eurostati andmete täpsustamisel enam mitte nii silmatorkav: endiselt on nähtavad hindade allalöömise suured marginaalid; enamik kahjutegureid ja makromajanduslikke näitajaid jääb samaks nagu ka mikromajanduslikud andmed valimisse kuulunud liidu tootjatelt; ning kahju ja dumpingumarginaalide hindamine ei põhinenud Eurostati andmetel. Igal juhul on Eurostati andmete muudatused kas mitteolulised või siis ei mõjuta järeldusi turuosa või hinnaerinevuste kohta. Lisaks viisid institutsioonid kõikide kahjutegurite osas läbi dünaamilise hindamise, mis hõlmas kogu kõnealust perioodi.
57.
Komisjon on nõus, et Bricmate’i viidatud impordinäitajad ei olnud õiged, ent väidab, et see ebaõigsus ei olnud ilmne ajutise määruse ja lõpliku määruse vastuvõtmise ajal, mistõttu ei saa olla tegemist ilmse hindamisveaga. Komisjon väidab nagu nõukogugi, et hindamine põhines tervel real teguritel, mitte ainult Eurostati andmetel, ning et järeldused ei oleks olnud teistsugused, isegi kui neid andmeid oleks muudetud.
Hinnang
58.
Sedavõrd kui lõplik määrus põhines ebaõigetel andmetel, põhines see faktivigadel. Bricmate leiab, et need vead olid nii tõsised kui ka ilmsed, tuues kaasa ilmsed hindamisvead, mis mõjutasid osaliselt järeldusi liidu tootmisharule põhjustatud kahju kohta ning põhimõtteliselt järeldust Hiinast pärit impordi ja selle kahju põhjusliku seose kohta, ning et need kahte liiki vead kujutavad endast kogumis alust vaidlustatud määruse kehtetuks tunnistamiseks.
59.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on liidu institutsioonidel muu hulgas dumpinguvastaste meetmete valdkonnas ulatuslik kaalutlusõigus nende majanduslike, poliitiliste ja õiguslike olukordade keerulisuse tõttu, mida nad uurima peavad. „Niisiis peab kohtu kontroll seoses nende hinnangutega piirduma kontrolliga menetlusnormide järgimise üle, vaidlustatud valiku tegemiseks valitud faktiliste asjaolude sisulise õigsuse üle, ilmse hindamisvea puudumise üle nende faktiliste asjaolude hindamisel või võimu kuritarvitamise puudumise üle.” (
16
)
60.
Ent käesoleva kohtuasja selle aspekti puhul ei ole tegemist küsimusega menetlusreeglite rikkumisest ning puuduvad väited võimu kuritarvitamise kohta. Teatavate faktide ebaõigsust on arvesse võetud. Väidetavad kaalutlusvead tulenevad kõik sellest ebaõigsusest ja mitte korrektsete faktiliste asjaolude ekslikust hindamisest.
61.
Sellega seoses olen seisukohal, et pelk faktivigade olemasolu – ükskõik kui ilmne – ei tohiks iseenesest automaatselt kaasa tuua dumpinguvastase määruse kehtetust. Oluline ei ole mitte vigade ilmsus, vaid see, kas neist tulenevalt on kaheldav, kas nõukogu oleks jõudnud samale järeldusele, kui tema käsutuses oleksid olnud õiged faktid. (
17
)
62.
Sellest hoolimata tuleb märkida, et ekslikud näitajad impordi kohta Hispaaniasse novembris 2009 on ruutmeetrites väljendatud mahu osas peaaegu 100 korda suuremad kui oktoobris ning peaaegu 70 korda suuremad kui samad näitajad detsembris, ehkki kilogrammides väljendatud maht ja väärtus eurodes jäid nimetatud perioodil enam-vähem samaks. Lisaks on kilogrammides väljendatud mahu ning eurodes väljendatud väärtuse näitajad nende kolme kuu lõikes kattuvad ning ruutmeetrites väljendatud mahu näitajad on kattuvad oktoobri ja detsembri osas. Seetõttu oleks minu meelest pidanud olema ilmne igaühele, kes neid näitajaid vaatleb, et väga tõenäoliselt on tegemist veaga ning et vaja oleks andmed üle kontrollida. Sellega seoses selgitas komisjon kohtuistungil, et see anomaalia ei olnud ilmne, kuni said teatavaks Hispaania kuupõhised impordinäitajad iga CN-koodi lõikes, et dumpingut uurinud osakond ei saanud selliseid üksikasjalikke andmeid enne, kui teda teavitati kõnealusest erinevusest uurimise hilises staadiumis, ning need saanuna ta kontrollis, kas need oleksid mingil moel analüüsi muutnud, nagu on märgitud lõpliku määruse põhjenduses 108.
63.
Neil asjaoludel ma ei leia, et komisjoni peaks jõuliselt kritiseerima selle eest, et ta neid vigu varem ei tuvastanud.
64.
Teine selle argumendi aspekt, mida ma pean asjassepuutumatuks, on see, et Bricmate ei juhtinud kõige olulisematele statistilistele vigadele tähelepanu enne dumpinguvastase uurimise lõpetamist. Praegu on käsil eelotsusetaotluse menetlemine ning ainus küsimus seisneb selles, kas vaidlustatud määrus on mõne vea tõttu kehtetu. Puudub menetlusreegel, et selline viga oleks tulnud teha asjaomastele institutsioonidele teatavaks konkreetseks tähtajaks.
65.
Seetõttu võtan ette küsimuse tuuma: millisel määral on usutav, et õigete näitajate kasutamine oleks mõjutanud dumpingu hindamist? Sellele küsimusele vastamiseks on kasulik tuua ühes tabelis välja ajutise määruse tabelite 1, 2 ja 11 asjakohased numbrid (sealhulgas nii vaidlustamata kui ka parandatud numbrid), lisades võrdluse hõlbustamiseks teatavad „indeksi” ja „võrreldes eelmise aastaga” read, kusjuures indeksi algnäitajaks võetakse 2007. aasta seisuga 100 (ehkki fraasi „võrreldes eelmise aastaga ” puhul tuleb arvesse võtta, et kalendriaasta 2009 ning uurimisperiood – 1. aprillist 2009 kuni 31. märtsini 2010 – kattuvad märkimisväärselt):
66.
Sellest lähtudes ma leian, et eespool punktis 52 toodud Bricmate’i väited on osaliselt õiged:
1)
Hiinast pärit impordi maht liitu (d) vähenes 2007. aasta ja uurimisperioodi vahel 14%, mitte 3%, nagu on märgitud ajutises määruses (ega ka mitte 15%, nagu väidab Bricmate);
2)
liidu tarbimine (c) vähenes kogu perioodi jooksul 30%, nagu väidab Bricmate, mitte 29%, nagu on märgitud ajutises määruses;
3)
Bricmate väidab õigesti, et Hiinast pärit impordi turuosa (e) kasvas 1%, mitte 1,7%, ning ei saavutanud kunagi liidu tarbimisest 6% ning ajavahemikul 2008 ja 2009 turuosa vähenes, mitte ei toimunud perioodi jooksul pidevat kasvu;
4)
liidu tootmisharu turuosa (b suhe c-sse) ei vähenenud 1% (89%‑lt 88%‑ni) 2007. aasta ja uurimisperioodi vahel, nagu on märgitud ajutises määruses, ent samas ei püsinud see ka täiesti stabiilselt 89% juures, nagu väidab Bricmate, vaid langes veidi 0,15% võrra, 89,03%‑lt 88,88%‑ni;
5)
Hiinast pärit impordi hind (f) ei langenud 3% 2007. aasta ja uurimisperioodi vahel, vaid kasvas kokku 9% (mitte 10%, nagu väidab Bricmate);
6)
Hiinast pärit impordi ja liidu tootmisharu hindade vaheline erinevus (f võrrelduna g-ga) püsis stabiilselt 42% juures, nagu väidab Bricmate, ega kasvanud 40%‑lt 50%‑ni, nagu on märgitud ajutises määruses;
7)
2008. ja 2009. aasta vahelisel perioodil (mil liidu tootmisharu kasumimarginaal langes +0,6%‑lt –1,2%‑ni) Hiinast pärit impordi turuosa (e) ei kasvanud 5,3%‑lt 5,6%‑ni, vaid langes 4,9%‑ni;
8)
2009. aasta ja uurimisperioodi lõpu vahelisel perioodil (mil liidu tootmisharu kasumimarginaal taastus –1,2%‑lt +0,4%‑ni), kasvas Hiinast pärit impordi turuosa (e) 4,9%‑lt 5,8%‑ni, mitte 6,5%‑ni;
9)
2007. ja 2009. aasta vahelisel perioodil (mil liidu tarbimine vähenes 23%) Hiinast pärit impordi maht (d) ei vähenenud 9%, nagu on märgitud ajutises määruses, vaid 20%, nagu väidab Bricmate.
67.
Nii nõukogu kui komisjon nõustuvad sisuliselt, et komisjon ei uurinud kõiki erinevusi (ja ma ei näe põhjust kahelda selles seisukohas, mis esitati samuti üldist teavet avalikustavas dokumendis ja lõplikus määruses) ning pidas neid koos kõikide teiste majanduslike faktoritega kogumis kaaludes ebapiisavateks mõjutama kahju või põhjusliku seose hinnangut. Nad leiavad, et ehkki mõned arengud olid ajutises määruses märgitust väiksemad, jäi tervikpilt samaks ning põhjendas tehtud järeldusi.
68.
Mulle näib, et eespool punktides 2 ja 4 ära toodud erinevused võib ebaolulistena tähelepanuta jätta.
69.
Ülejäänud punktide osas ma leian, et:
1)
asjaolu puhul, et Hiinast pärit impordi maht liitu (d) langes vaadeldaval perioodil kokku 14%, tuleb arvestada faktiga, et nii tarbimine liidus (c) kui ka koguimport (a) langesid veidi rohkem kui kaks korda enam (kumbki neist langes 29%);
3)
asjaolu puhul, et Hiinast pärit impordi turuosa (e) liidu tarbimises kasvas ainult 1% ning et ajavahemikul 2008–2009 turuosa vähenes, tuleb arvestada faktiga, et see turuosa oli uurimisperioodil ikkagi 21% võrra suurem, kui see oli olnud 2007. aastal;
5-6)
asjaolu puhul, et Hiinast pärit impordi hind (f) kasvas 2007. aasta ja uurimisperioodi vahel 9%, tuleb arvestada faktiga, et nagu Bricmate ise märgib, impordi hindade ning liidu tootmisharu hindade vaheline erinevus jäi üldjoontes stabiilseks märkimisväärsel tasemel 42% juures;
7)
asjaolu, et Hiinast pärit impordi turuosa (e) langes 2008. ja 2009. aasta vahelisel perioodil 5,3%‑lt 4,9%‑ni, on kooskõlas kõikide teiste näitajatega, millest ilmneb turu kokkutõmbumine sellel perioodil, ent ei tõenda midagi muud;
8)
asjaolu, et Hiinast pärit impordi turuosa (e) kasvas 2009. aasta ja uurimisperioodi lõpu vahelisel perioodil 4,9%‑lt 5,8%‑ni, on kooskõlas sellel perioodil toimunud turu taastumisega, mida tõendavad ka teised näitajad, ent see ei tõenda midagi muud;
9)
Hiinast pärit impordi mahu 20% vähenemise (d) puhul 2007. ja 2009. aasta vahelisel perioodil tuleb arvestada mitte ainult seda, et liidu tarbimine (e) vähenes 23%, vaid ka seda, et samal perioodil vähenes liidu turul müüdud liidu toodang (b) 22% ning koguimport (a) vähenes 29%.
70.
Sellises olukorras võin nõustuda nõukogu ja komisjoniga, et statistilised vead ei olnud sellised, mis seaksid kahtluse alla vaidlustatud määruses tehtud järeldused. Isegi kui Hiinast pärit impordi maht, hind ja turuosa järgisid liidu üldisi arenguid täpsemalt, kui ilmnes määruses tegelikult kasutatud ametlikust statistikast, eksisteerivad ikkagi ilmsed tõendid, et liidu tootmisharu kandis impordi tõttu kahju ning et selle kahju ja Hiinast pärit impordi vahel oli põhjuslik seos.
71.
On tõsi, et pelk kahju ei ole piisav, et põhjendada dumpinguvastaseid meetmeid. Alusmääruse artikli 3 lõike 6 kohaselt tuleb tõendada, et tuvastatud mahu‑ ja/või hinnatasemed on mõjutanud liidu tootmisharu ning et mõju ulatus on „oluline”.
72.
Ent väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on sellistes küsimustes institutsioonidel ulatuslik kaalutlusõigus nende majanduslike, poliitiliste ja õiguslike olukordade keerulisuse tõttu ning Euroopa Kohtu kontroll piirdub seetõttu ilmsete hindamisvigade puudumise kontrollimisega. (
18
)
73.
Konkreetselt käesolevas asjas oli Hiinast pärit impordi hinnatase vähem kui 60% liidu tootmisharu hinnatasemest ning see import kasvas proportsionaalselt nii liidu turuosa kui ka liitu saabuva koguimpordi suhtes. Lisaks ei näi eespool punktides 66 ja 69 ära toodud faktivead olevat nii olulised, et neist lähtudes võiks eeldada institutsioonidelt teistsuguseid järeldusi võrreldes nendega, millele nad jõudsid ekslike näitajate aluse. Lisaks ei mõjuta tuvastatud faktivead enamikke faktoreid, mida komisjon kaalus kahju hindamisel (näiteks tööhõive ja tootlikkuse areng asjaomasel perioodil või liidu tööstusharu laovarude kasv).
74.
Seetõttu näib mulle, et põhjendatud ei ole järeldus, et institutsioonide järeldused dumpingu olemasolu ja taseme ning liidu tootmisharul tekkinud kahju olemasolu ja olulisuse kohta oleksid olnud ilmselt (või isegi üldse) ekslikud, isegi kui teatav hulk nende aluseks olnud fakte sisaldas vigu.
75.
Samadel kaalutlustel ei pea ma samuti põhjendatuiks eespool punktis 53 toodud Bricmate’i täiendavaid seisukohti, milles väidetakse, et lõpliku määruse põhjenduses 108 on tehtud hindamisviga.
Esimese väite teine osa põhikohtuasjas (hoolsuskohustuse ning alusmääruse artikli 3 lõike 2 ja lõike 6 eiramine; eelotsuse küsimuse punkt 3)
Seisukohad
76.
Bricmate väitis põhikohtuasjas esitatud esimese väite teises osas, et institutsioonid on rikkunud hoolsuskohustust ning eiranud alusmääruse artikli 3 lõiget 2 ja lõiget 6, kuivõrd Bricmate (ja teised ettevõtjad, kes komisjoniga uurimises koostööd tegid) olid kaevanud komisjonile, et Eurostati statistika näib olevat ebaõige, kuid institutsioonid ei uurinud ega parandanud seda viga.
77.
Bricmate väidab, et institutsioonid ei uurinud ega parandanud kõnealust viga – vastupidi artikli 3 lõike 2 ja lõike 6 nõudele. Lõpliku määruse põhjendusest 108 nähtub, et institutsioonid ei täitnud selles suhtes oma kohustusi. Bricmate viitab siinkohal väljakujunenud kohtupraktikale, mille kohaselt Euroopa Kohus peab veenduma, et institutsioonid võtsid arvesse kõiki asjakohaseid asjaolusid ning hindasid faktilisi asjaolusid igakülgselt kohase hoolsusega. (
19
)
78.
Bricmate rõhutab samuti seda, kui lihtne oli kindlaks teha viga Hispaania impordinäitajates novembri 2009 kohta ning tsiteerib kohtuotsust GLS: „Kohtujurist [Bot] märkis oma ettepaneku punktides 101 ja 102, et komisjon peab omal algatusel analüüsima kättesaadavat teavet, kuna tema roll dumpinguvastase menetluse läbiviimisel ei ole vahekohtuniku roll, kelle pädevus piirdub ainult otsuse tegemisega menetluse käigus poolte esitatud teabe ja tõendite põhjal. Sellega seoses tuleb märkida, et alusmääruse artikli 6 lõiked 3 ja 4 annavad komisjonile õiguse paluda liikmesriikidelt teavet ning teha kõik vajalikud kontrollimised ja inspekteerimised.” (
20
) Rikkumine on eriti tõsine käesolevas asjas, kuna mitu ettevõtjat olid juhtinud tähelepanu anomaalsetele näitajatele ning kuna Eurostat on komisjoni osa.
79.
Nõukogu ja komisjon on mõlemad seisukohal, et Bricmate’i argumendid on põhjendamatud. Näitajaid uuriti põhjalikult; komisjon kontrollis, kas järeldused kahju ja põhjusliku seose kohta oleksid olnud erinevad, kui Eurostati näitajaid oleks parandatud (ehkki neid ei oleks olnud võimalik õigel ajal parandada), ning asus seisukohale, et järeldused ei oleks olnud erinevad. Kõik järeldused tehti objektiivsete faktide alusel kogumis ega lähtutud pelgalt Bricmate’i vaidlustatud Eurostati näitajatest.
Hinnang
80.
Mulle näib, et selle väite teine osa jagab esimese osa saatust.
81.
Kui lõplik määrus tuleks tühistada selle tõttu, et parandatud näitajate alusel ei oleks institutsioonid jõudnud samale järeldusele, puuduks mõistlik vajadus asja edasi kaaluda ning uurida hoolsuskohustust või artikli 3 lõike 2 ja lõike 6 järgimist.
82.
Ent olen neid näitajaid uurinud ja leidnud, et institutsioonid oleksid põhjendatult jõudnud kõnealustele järeldustele. Seetõttu näib mulle, et Bricmate’i väite teise osa argumendid ei oma kaalu. Ehkki tuleb tunnistada, et viga Hispaania 2009. aasta novembri statistikas oli selline, et see oleks pidanud olema kohe ilmne, jääb tõsiasjaks, et Hispaania ametivõimud ei parandanud seda viga õigel ajal ning komisjonil puudus pädevus seda ise parandada, ent (olemuslikult) ta kaalus, kas erinevused, millele oli tema tähelepanu juhitud, oleksid võinud mõjutada tehtud järeldusi.
Teine väide põhikohtuasjas (põhjendamiskohustuse ja kaitseõiguse rikkumine, alusmääruse artikli 17 eiramine; eelotsuse küsimuse punktid 4–6)
Seisukohad
83.
Põhikohtuasja teise väitena leidis Bricmate, et komisjon ei täitnud oma põhjendamiskohustust, ei võtnud arvesse Bricmate’i kaitseõigusi ja eiras alusmääruse artiklit 17, kuna ei arvestanud Bricmate’i argumentidega, mille ta väljavalitud sõltumatu importijana esitas seoses Hiina ja Euroopa keraamiliste plaatide valmistajate tootmisprotsessi erinevuste ning keraamiliste plaatide pakkumisega Euroopa Liidu turul.
84.
Bricmate rõhutab, et väljavalitud sõltumatute importijate hulka kuulujana määratles ta seitse keraamiliste plaatide liiki, mida ta ei saanud omandada liidu turult tulenevalt lõikamisprotsessi erinevustest, ning tõi välja, et kasutatud kontrollnumbrite ning kahju arvutamise juures ei võetud neid erinevusi arvesse. Nendega arvestamisel oleks tulemuseks olnud väiksem kahjumäär. Lisaks ei pakkunud liidu tööstusharu väikeseid plaate. Ent seda teavet arvesse ei võetud ning Bricmate’i seisukohad jäeti tähelepanuta viitega muule teabele, kuna arvati, et need seisukohad ei lange kokku teiste sõltumatute importijate omadega. Bricmate viitab kohtuotsusele Gul Ahmed (
21
): „kui vastavalt alusmääruse artiklile 17 korraldatakse väljavõtteline uuring, peavad liidu institutsioonid põhimõtteliselt arvesse võtma kõikide valimisse kuuluvate ettevõtjate ekspordi andmeid”; seda tuleks kohaldada ka siis, kui valim hõlmab sõltumatuid importijaid. Bricmate’i teabega mittearvestamine tõi endaga kaasa põhjendamiskohustuse rikkumise.
85.
Lisaks ei järginud komisjon alusmääruse artikli 20 lõikes 1 sätestatud nõuet, jättes Bricmate’i teavitamata „peamistest faktidest ja kaalutlustest”, mille põhjal ajutised meetmed kehtestati. Kui komisjon jättis muule teabele viidates tähelepanuta Bricmate’i väite väiksemõõduliste keraamiliste plaatide piiratud pakkumise kohta, rikkus ta oma põhjendamiskohustust ja Bricmate’i kaitseõigusi: ta ei teatanud, milline see muu teave on, ega vastanud enne, kui alles 27. juulil 2011, mis on liiga hilja selleks, et Bricmate’il oleks olnud võimalik hankida uusi tõendeid.
86.
Viimaseks väidab Bricmate, et komisjon jättis oma väites, et tal puuduvad andmed keraamiliste plaatide „tõsiste tarneraskuste” kohta, täielikult tähelepanuta tõendid, mille Bricmate oli esitanud 15. aprillil 2011. Arvesse oleks tulnud võtta kõigilt importijatelt saadud teavet. Kuna Bricmate oli valimisse arvatud, oleks tema esitatud andmeid tulnud käsitada muude, valimisse mittekuuluvate väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate arvamust esindava arvamusena. Seda teavet oleks tulnud pidada tõendiks selle kohta, et dumpinguvastased meetmed toovad endaga kaasa tõsiseid tarneraskusi väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, kellel ei ole võimalik osta tooteid sisse liidu või kolmandate riikide tootjatelt, kuna neil ei ole võimalik läbi viia lõikamisprotsessi ja kuna nende tellimused ei ole suured. Komisjon rikkus seega alusmääruse artiklis 17 sätestatud valimiga seotud eeskirju ja tegi ilmse hindamisvea.
87.
Nõukogu väidab esiteks, et Bricmate’i teavet ei eiratud, vaid komisjon leidis, et liidu turul mitteolevaid plaate pakkusid paljude kolmandate riikide tootjad peale Hiina. See vastus edastati Bricmate’ile ning sellele viidati nii ajutises määruses kui ka lõplikus määruses ning allikate paljusust mainiti isegi Üldkohtu määruses. (
22
) Neli muud valimisse kuulunud importijat teatasid, et neil oli võimalik oma tarneallikat muuta.
88.
Teiseks uurisid institutsioonid hoolikalt Bricmate’i väiteid tootmisprotsessi erinevuste kohta ning selgitasid nii Bricmate’ile kui ka kahes määruses, miks neid väiteid ei peetud põhjendatuks. Komisjon vastas kõigile Bricmate’i argumentidele mahus, milles need olid uurimises asjakohased. Et Bricmate’i kaitseõigust saaks lugeda rikutuks, peaks esiteks olema toimunud menetlusreeglite eiramine ja teiseks peab eksisteerima võimalus, et selle eiramise tõttu oleks haldusmenetlus päädinud teistsuguse tulemusega. (
23
)
89.
Viimasena väidab nõukogu, et uurimise ajal analüüsiti kõiki Bricmate’i seisukohti ning neid võrreldi teiste valimisse kuulunud importijate omadega, andes kõikidele seisukohtadele võrdse kaalu.
90.
Komisjon märgib, et ta võttis kõiki Bricmate’i seisukohti arvesse, ent jõudis teistsugusele järeldusele. Ta viitab üksikasjalikult erinevatele kirjadele ja põhjendustele, milles ta neile seisukohtadele vastas, ning toob välja, et Üldkohus oli asunud seisukohale, et Bricmate’il ei olnud õigus, kui ta väitis, et dumpinguvastastel tollimaksudel, mis puudutasid vaid kõnealuste toodete Hiinast pärit importi, olid tingimata tõsised tagajärjed tema enda majandustegevuse suhtes. (
24
)
Hinnang
91.
Bricmate’i argumendid puudutavad seda, et komisjon ei võtnud arvesse tema seisukohti – sisuliselt tema väiteid, et teatava kvaliteediga ja teatavat lõikamistehnikat kasutades saadud plaatide liike ei ole võimalik saada muudest allikatest peale Hiina. Sellega seoses olid Bricmate’i arvates lõpliku määruse põhjendused ebapiisavad ning komisjon ei võtnud vastavalt alusmääruse artiklile 17 kohaselt arvesse Bricmate’i staatust väljavalitud importijana ega avaldanud vastupidi sama määruse artikli 20 lõikes 1 nõutule nende sisuliste kaalutluste üksikasju, mille alusel dumpinguvastased meetmed kehtestati. Institutsioonide vastuseks on sisuliselt see, et neid seisukohti kaaluti, ent pärast uurimist ei jõutud Bricmate’iga samadele järeldustele, ning et eri seisukohtadele sai vastused esitatud.
92.
Mind ei veena Bricmate’i argumendid, kui arvestada, et need puudutavad seda, kas tema seisukohti võeti arvesse, ja mitte seda, kas nende seisukohtade arvessevõtmine oli adekvaatne.
93.
Mulle näib kirjavahetusest ja põhjendustest, mis ma olen ära toonud eespool punktides 10, 13, 20–25 ja 30, et kõigepealt komisjon ja seejärel nõukogu võtsid Bricmate’i seisukohti (ilmselt koos ühe või mitme huvitatud isiku samalaadsete seisukohtadega) arvesse.
94.
Ilmselt paneks see institutsioonidele (eriti komisjonile) ebamõistliku koorma, kui nad peaksid dumpinguvastase uurimise käigus vastama individuaalselt iga huvitatud isiku igale üksikasjalikule märkusele. Oluline on, et antakse piisav vastus, mis võimaldab asjaomasel isikul mõista, et tema märkustega on arvestatud, et on jõutud teatavale seisukohale ning et see seisukoht põhineb tuvastatavatel põhjustel. Siis saab see isik (soovi korral) vaidlustada tema seisukohtade kaalumise adekvaatsuse.
95.
Mulle näib, et neid nõudeid on siinkohal järgitud.
Ettepanek
96.
Kõikide eeltoodud kaalutluste alusel olen arvamusel, et Euroopa Kohus peaks vastama Förvaltningsrätten i Malmöle, et nõukogu 12. septembri 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr 917/2011, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit keraamiliste plaatide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse selle suhtes kehtestatud ajutine tollimaks, ei ole kehtetu ühelgi nimetatud kohtu poolt eelotsusetaotluses viidatud alusel.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (kodifitseeritud redaktsioon) (ELT 2009, L 343, lk 51).
(
3
)	Komisjoni 16. märtsi 2011. aasta määrus (EL) nr 258/2011, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist pärit keraamiliste plaatide impordi suhtes (ELT 2011, L 70, lk 5; parandus: ELT L 143, lk 48).
(
4
)	Nõukogu 12. septembri 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr 917/2011, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit keraamiliste plaatide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse selle suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT 2011, L 238, lk 1).
(
5
)	ELT 2010, C 160, lk 20 (edaspidi „algatamisteade”). Uurimine hõlmas kõiki keraamilisi plaate, mis kuulusid nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi‑ ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT 1987, L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382), muudetud redaktsioon, I lisas oleva kombineeritud nomenklatuuri (edaspidi „CN”) rubriikidesse 6907 ja 6908.
(
6
)	See CN-kood vastas 2011. aastal koodile 6907 90 99 uurimisperioodil (vt käesoleva ettepaneku punkt 40 jj).
(
7
)	Üldkohtu 21. jaanuari 2014. aasta määrus Bricmate vs. nõukogu, T‑596/11, EU:T:2014:53. Teine otseselt lõpliku määruse peale esitatud kaebus jäeti eri alustel rahuldamata Üldkohtu 22. mai 2014. aasta otsusega Guangdong Kito Ceramics ja teised vs. nõukogu, T‑633/11, EU:T:2014:271.
(
8
)	Nii Bricmate, kui komisjon viitavad CN‑koodiga 6908 90 99 hõlmatud toodete impordi andmetes sisalduvale veale, mis näib olevat mõjutanud Hiinast pärit koguimpordi andmeid nii uurimisperioodi kui ka 2009. aasta kohta.
(
9
)	Vt 6. joonealune märkus.
(
10
)	Tegelikult on komisjoni andmed rootsi keeles esitatud seisukohas 881733,77 m2 ja prantsuse keeles esitatud seisukohas 888733,77; varem on mõlemas versioonis viidatud numbrile 888773 m2. Ma lähtun seisukohas 881733,77 m2 Hispaania ametivõimudelt saadud tõendi originaalist, mis on lisatud nõukogu märkustele.
(
11
)	See number ise näib olevat veidi muudetud, võrreldes numbriga, mille andis eelotsusetaotluse esitanud kohus ja mis on näidatud eespool punktis 41.
(
12
)	Vt käesoleva ettepaneku punktid 15 ja 16.
(
13
)	Muu hulgas järgisin originaaltabeleid selles, et tähistasin 2009. aasta ja uurimisperioodi vahelise ajavahemiku arengu kui muutuse „võrreldes eelmise aastaga”, ehkki need kaks perioodi märkimisväärses ulatuses omavahel kattuvad.
(
14
)	Bricmate’i seisukohale lisatud arvestustes on toodud impordinäitajad, mis on 2009. aasta osas veidi madalamad ning uurimisperioodi osas veidi kõrgemad kui need, mis mina olen välja arvutanud.
(
15
)	Kohtuotsus Gul Ahmed Textile Mills vs. nõukogu, T‑199/04, EU:T:2011:535, punkt 77.
(
16
)	Vt hiljutine kohtuotsus Simon, Evers & Co, C‑21/13, EU:C:2014:2154, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
17
)	Vt analoogia põhjal kohtuotsus Aluminium Silicon Mill Products vs. nõukogu, T‑107/04, EU:T:2007:85, punkt 66.
(
18
)	Vt nt kohtuotsused Hoesch Metals and Alloys, C‑373/08, EU:C:2010:68, punktid 61 ja 62, ning CHEMK ja KF vs. nõukogu, C‑13/12 P, EU:C:2013:780, punktid 60–63.
(
19
)	Kohtuotsus Shandong Reipu Biochemicals vs. nõukogu, T‑413/03, EU:T:2006:211, punktid 63–65 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
20
)	Kohtuotsus GLS, C‑338/10, EU:C:2012:158, punkt 32 (Bricmate’i kursiiv).
(
21
)	Kohtuotsus Gul Ahmed Textile Mills vs. nõukogu, T‑199/04, EU:T:2011:535, punkt 77.
(
22
)	Kohtumäärus Bricmate vs. nõukogu, T‑596/11, EU:T:2014:53, punktid 49–51 (vt käesoleva ettepaneku punkt 33).
(
23
)	Kohtuotsus Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware vs. nõukogu, C‑141/08 P, EU:C:2009:598, punkt 81.
(
24
)	Kohtumäärus Bricmate vs. nõukogu, T‑596/11, EU:T:2014:53, punkt 54.