61992CJ0398_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-398/92,
jonka Hanseatisches Oberlandesgericht, Hampuri (Saksan liittotasavalta), on saattanut yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Firma Mund & Fester
vastaan
Firma Hatrex Internationaal Transport
ennakkoratkaisun ETY:n perustamissopimuksen 7 artiklan, luettuna yhdessä saman perustamissopimuksen 220 artiklan sekä tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen (EYVL 1972, L 299, s. 32) kanssa, sellaisena kuin yleissopimus on myöhemmin muutettuna, tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja G. F. Mancini sekä tuomarit C. N. Kakouris (esittelevä tuomari), F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn ja J. L. Murray,
julkisasiamies: G. Tesauro,
kirjaaja: J.-G. Giraud,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet:
-
Firma Mund & Fester, edustajanaan asianajaja Jürgen Kröger, Hampuri,
-
Saksan hallitus, asiamiehinään liittovaltion talousministeriön Ministerialrat Ernst Röder ja liittovaltion oikeusministeriön Regierungsdirektor Alfred Dittrich,
-
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet Bernd Langeheine ja Pieter van Nuffel,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,
kuultuaan julkisasiamiehen 16.12.1993 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1
Hanseatisches Oberlandesgericht, Hampuri, on esittänyt 16.12.1992 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 23.12.1992, ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla ennakkoratkaisukysymyksen ETY:n perustamissopimuksen 7 artiklan, luettuna yhdessä saman perustamissopimuksen 220 artiklan sekä tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen (EYVL 1972, L 299, s. 32) kanssa, sellaisena kuin yleissopimus on myöhemmin muutettuna, jäljempänä 'Brysselin yleissopimus', tulkinnasta.
2
Mainittu kysymys on esitetty sellaisen oikeudenkäynnin yhteydessä, jossa asianosaisina ovat saksalainen yritys Mund & Fester ja kansainvälinen tavarankuljettaja Hatrex Internationaal Transport, jäljempänä 'Hatrex', jonka kotipaikka on Alankomaissa; Mund & Fester on tehnyt hakemuksen Hatrexin Saksassa sijaitsevien tavaroiden määräämiseksi takavarikkoon.
3
Hatrex kuljetti Carsambasta (Turkki) Hampuriin pähkinöitä, joihin tuli kuljetuksen aikana kosteusvahinkoja kuorma-auton tiivisteissä olleen vian vuoksi.
4
Mund & Fester, jolle saamisoikeus oli siirtynyt toimeksiantajalta, vaati vahingonkorvausta ja teki mainitun saamisen turvaamiseksi 23.6.1992 Zivilprozessordnungin (siviiliprosessilaki, jäljempänä 'ZPO') 917 pykälän mukaisen hakemuksen Landgericht Hamburgiin saadakseen takavarikoiduksi Hatrexin pähkinöiden kuljetukseen käyttämän kuorma-auton, joka oli vielä Saksassa.
5
ZPO:n 917 pykälässä säädetään:
"1.
Takavarikko määrätään, mikäli on olemassa vaara, että ilman tällaista määräystä tuomion täytäntöönpano on mahdotonta tai olennaisesti vaikeampaa.
2.
Takavarikon riittävänä perusteena pidetään sitä, että tuomio pannaan täytäntöön ulkomailla."
6
Landgericht Hamburg hylkäsi takavarikkohakemuksen samana päivänä tekemässään päätöksessä. Sen mukaan ZPO:n 917 pykälän 2 momentissa säädettyä perustetta ei ole olemassa, koska kyseessä on tuomion täytäntöönpano Brysselin yleissopimuksen sopimusvaltiossa.
7
Mund & Fester haki Landgericht Hamburgin päätökseen muutosta Hanseatisches Oberlandesgerichtissa vedoten muun muassa siihen, että Brysselin yleissopimus ei vaikuta ZPO:n 917 pykälän 2 momentin tulkintaan.
8
Hanseatisches Oberlandesgericht katsoi, että takavarikkohakemuksen ratkaisu riippui siitä, päteekö ZPO:n 917 pykälän 2 momentissa säädetty takavarikoinnin peruste silloin kun tuomio on pantava täytäntöön Alankomaissa; näin ollen se on päättänyt keskeyttää asian käsittelyn ja esittää yhteisöjen tuomio-istuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Onko se, että takavarikko on pantava täytäntöön ulkomailla (Zivilprozess-ordnungin 917 pykälän 2 momentti), takavarikoinnin peruste myös silloin, kun kyseessä on tuomion täytäntöönpano sellaisessa valtiossa, joka on liittynyt tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehtyyn ETY:n yleissopimukseen (Brysselin yleissopimus)?"
9
Kansallinen tuomioistuin pyrkii kysymyksellään pääasiallisesti selvittämään, onko ETY:n perustamissopimuksen 7 artikla, luettuna yhdessä ETY:n perustamissopimuksen 220 artiklan sekä Brysselin yleissopimuksen kanssa, esteenä sellaiselle kansalliselle siviiliprosessisäännökselle, jossa säädetään valtion omalla alueella täytäntöön pantavan tuomion osalta, että takavarikko voidaan määrätä vain sillä perusteella, että ilman sitä mainittu täytäntöönpano on todennäköisesti mahdotonta tai olennaisesti vaikeampaa, kun taas jossakin toisessa jäsenvaltiossa täytäntöön pantavan tuomion osalta takavarikointiin suostutaan pelkästään sillä perusteella, että täytäntöönpano tapahtuu ulkomailla.
10
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on syytä ensinnäkin tutkia, kuuluuko mainittu säännös ETY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan.
11
Kun ETY:n perustamissopimuksen 220 artiklan neljännessä luetelmakohdassa määrätään, että jäsenvaltiot ryhtyvät keskenään tarvittaessa neuvotteluihin taatakseen kansalaistensa hyväksi tuomioistuinten päätösten ja välitystuomioiden vastavuoroiseen tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon sovellettujen menettelyjen yksinkertaistamisen, tarkoituksena ei ollut tehdä tästä määräyksestä sellaisenaan sovellettavaa, vaan sillä luodaan perusta jäsenvaltioiden välisille neuvotteluille (katso asiassa 137/84, Mutsch, 11.7.1985 annettu tuomio, Kok. 1985, s. 2681, 11 kohta); mainitun kohdan tarkoituksena on yhteismarkkinoiden toiminnan helpottaminen vahvistamalla niihin liittyviä riitoja koskevat toimivaltasäännöt sekä tuomioiden tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon sopimusvaltioiden alueella liittyvien vaikeuksien poistamisen helpottaminen mahdollisuuksien mukaan.
12
Brysselin yleissopimus on tehty mainitun artiklan perusteella ja siinä määritellyssä yhteydessä. Niinpä mainitun yleissopimuksen määräykset, jotka liittyvät tuomioistuimen toimivaltaan sekä tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon sovellettujen menettelyjen yksinkertaistamiseen, sekä ne kansalliset säännökset, joihin yleissopimuksessa viitataan, liittyvät ETY:n perustamissopimukseen.
13
Kyseessä olevassa tapauksessa on tutkittava, johtuuko pääasiassa kyseessä olevasta kansallisesta säännöksestä kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää, joka perustamissopimuksen 7 artiklan mukaan on kiellettyä.
14
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan mainitun määräyksen mukaan kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä on kiellettyä perustamissopimuksen soveltamisalalla. Tässä artiklassa kielletään paitsi kansalaisuuteen perustuva avoin syrjintä myös kaikki peitellyt syrjinnän muodot, joissa muita erotteluperusteita käyttäen päädytään tosiasiassa samaan tulokseen (katso asia 22/80, Boussac, tuomio 29.10.1980, Kok. 1980, s. 3427, 9 kohta).
15
Pääasiassa kyseessä olevaan kansalliseen säännökseen liittyy peitelty syrjinnän muoto.
16
Vaikka ZPO:n 917 pykälän 2 momentista ei johdu avointa kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää, sillä sitä sovelletaan aina kun tuomio on pantava täytäntöön ulkomailla, silloinkin kun takavarikoinnin kohteena olevat tavarat kuuluvat Saksan kansalaiselle, on kuitenkin niin - kuten komissio on perustellusti huomauttanut - että jälkimmäinen tilanne on harvinainen, sillä useimmat ulkomailla täytäntöön pantavat tuomiot kohdistuvat henkilöihin, jotka eivät ole Saksan kansalaisia, tai oikeushenkilöihin, joiden kotipaikka ei ole Saksan liittotasavallassa. Tästä seuraa, että kyseessä olevalla kansallisella säännöksellä päädytään tosiasiassa samaan tulokseen kuin kansalaisuuteen perustuvalla syrjinnällä.
17
Mainittu arviointi ei kuitenkaan riitä siihen, että pääasiassa kyseessä olevan säännöksen kaltaisen kansallisen säännöksen voidaan katsoa olevan yhteen- sopimaton perustamissopimuksen 7 artiklan kanssa. Lisäksi on tutkittava, voidaanko kyseessä oleva säännös perustella objektiivisilla olosuhteilla.
18
Tässä tarkoituksessa on syytä muistuttaa, että takavarikko takaa velkojalle mahdollisuuden saada velallista vastaan myöhemmin annettava tuomio tehokkaasti ja hyvissä ajoin täytäntöön pannuksi. ZPO:n 917 pykälän 1 momentin mukaan tällaiseen turvaamistoimeen suostutaan silloin, kun kunkin tapauksen olosuhteet huomioon ottaen on kohtuullisesti katsottava olevan olemassa vaara, että ilman tällaista toimenpidettä myöhemmän tuomion täytäntöönpano on mahdotonta tai olennaisesti vaikeampaa. Saman pykälän 2 momentin mukaan mainittuja vaikeuksia oletetaan syntyvän pelkästään siitä, että päätös on pantava täytäntöön muualla kuin Saksan liittotasavallassa.
19
Vaikka tällainen olettama on perusteltu silloin kun myöhempi tuomio on pantava täytäntöön kolmannen valtion alueella, se ei ole perusteltu silloin kun tuomio pannaan täytäntöön yhteisön jäsenvaltioiden alueella. Kaikki mainitut valtiot ovat Brysselin yleissopimuksen sopimuspuolia, ja kuten Brysselin yleissopimuksesta tehdyssä kertomuksessa (EYVL 1979, C 59, s. 1, erit. s. 13) mainitaan, niiden alueiden voidaan katsoa muodostavan yhden kokonaisuuden.
20
Vaikka päätösten täytäntöönpanoa koskevat edellytykset ja siitä johtuviin vaikeuksiin liittyvät riskit ovat samat kaikissa jäsenvaltioissa, ZPO:n 917 pykälän 2 momentissa lähdetään siitä, että täytäntöönpanossa kohdataan nämä riskit ja vaarat, ja perusteena tälle olettamalle on pelkästään se, että täytäntöönpano suoritetaan muun jäsenvaltion kuin Saksan alueella.
21
Tästä seuraa, että kansallista säännöstä ei voida perustella objektiivisilla olosuhteilla.
22
Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen esitettyyn kysymykseen on vastattava, että ETY:n perustamissopimuksen 7 artikla, luettuna yhdessä saman sopimuksen 220 artiklan sekä Brysselin yleissopimuksen kanssa, on esteenä sellaiselle kansalliselle siviiliprosessisäännökselle, jossa säädetään valtion omalla alueella täytäntöön pantavan tuomion osalta, että takavarikko voidaan määrätä vain sillä perusteella, että ilman sitä mainittu täytäntöönpano on todennäköisesti mahdotonta tai olennaisesti vaikeampaa, kun taas jossakin toisessa jäsenvaltiossa täytäntöön pantavan tuomion osalta takavarikkoon suostutaan jo sillä perusteella, että täytäntöönpano tapahtuu ulkomailla.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
23
Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Saksan hallitukselle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto)
on ratkaissut Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburgin 16.11.1992 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:
ETY:n perustamissopimuksen 7 artikla, luettuna yhdessä ETY:n perustamissopimuksen 220 artiklan sekä tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn Brysselin yleissopimuksen kanssa, on esteenä sellaiselle kansalliselle siviiliprosessisäännökselle, jossa säädetään valtion omalla alueella täytäntöön pantavan tuomion osalta, että takavarikko voidaan määrätä vain sillä perusteella, että ilman sitä mainittu täytäntöönpano on todennäköisesti mahdotonta tai olennaisesti vaikeampaa, kun taas jossakin toisessa jäsenvaltiossa täytäntöön pantavan tuomion osalta takavarikkoon suostutaan jo sillä perusteella, että täytäntöönpano tapahtuu ulkomailla.