61999CC0270_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Esillä olevassa asiassa on kyse valituksesta Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan tuomioon, jolla hylättiin vaatimus siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi kumottava Euroopan parlamentin tekemä päätös, jolla valittajan palkkaluokkaa alennettiin kurinpidollisista syistä.
2. Valittaja väitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, että päätös oli pätemätön muun muassa sen vuoksi, että se oli tehty henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan ensimmäisessä ja kolmannessa kohdassa säädettyjen määräaikojen päättymisen jälkeen.
3. Valituksen keskeinen oikeudellinen kysymys liittyi siihen, voiko sillä, ettei näitä määräaikoja noudateta, tai sillä, ettei menettelyä saateta päätökseen kohtuullisessa ajassa, olla vaikutusta henkilöstösääntöjen nojalla määrätyn kurinpitoseuraamukseen pätevyyteen.
Asiaa koskevat säännökset
4. Kurinpitomenettelyä koskevat säännöt vahvistetaan Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä IX. Tämä menettely jakautuu kolmeen vaiheeseen.
5. Ensimmäisessä vaiheessa nimittävä viranomainen tutkii riidanalaiset tosiseikat ja laatii kertomuksen, joka toimitetaan kurinpitolautakunnan puheenjohtajalle. Ennen kertomuksensa laatimista nimittävä viranomainen voi suorittaa tutkimuksen tosiseikkojen vahvistamiseksi. Toisessa vaiheessa asiaa tarkastellaan kurinpitolautakunnassa. Kurinpitolautakunnan puheenjohtaja valtuuttaa yhden lautakunnan jäsenistä valmistelemaan asiasta yleisen kertomuksen. Jos kurinpitolautakunta katsoo, että se tarvitsee lisätietoja teoista, joista valitetaan, tai olosuhteista, joissa teot on tehty, se voi määrätä tutkinnasta. Kun kurinpitolautakunta on vahvistanut tosiseikat, se antaa nimittävälle viranomaiselle perustellun lausunnon kurinpitoseuraamuksesta, jonka se katsoo asianmukaiseksi. Kolmannessa vaiheessa nimittävä viranomainen päättää perustellun lausunnon huomioon ottaen virkamiehelle määrättävästä kurinpitoseuraamuksesta, mikäli se katsoo siihen olevan tarvetta.
6. Kurinpitomenettelyä koskevat määräajat vahvistetaan liitteessä IX olevassa 7 artiklassa. Tässä säännöksessä todetaan seuraavaa:
"Kun kurinpitolautakunta on tutustunut sille toimitettuihin asiakirjoihin ja tutkinut tarvittaessa kyseisen virkamiehen ja todistajien suullisesti tai kirjallisesti antamat lausunnot sekä mahdollisen tutkinnan tulokset, se antaa äänten enemmistöllä perustellun lausunnon seuraamuksesta, jonka se katsoo asianmukaiseksi suhteessa valitukseen liittyviin seikkoihin, ja toimittaa tämän lausunnon nimittävälle viranomaiselle ja asianomaiselle virkamiehelle viimeistään kuukauden kuluttua päivästä, jona asia otettiin lautakunnan käsittelyyn. Määräaikaa pidennetään kolmeen kuukauteen, jos lautakunta on käynnistänyt tutkinnan.
- -
Nimittävä viranomainen tekee päätöksensä viimeistään kuukauden kuluttua kuultuaan ensin asianomaista virkamiestä."
Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet
7. Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet sellaisina, kuin ne ilmenevät valituksenalaisesta tuomiosta, voidaan esittää lyhyesti seuraavalla tavalla.
8. Z (jäljempänä valittaja) tuli Euroopan parlamentin palvelukseen vuonna 1977. Esillä olevassa asiassa tarkastelun kohteena olevana ajanjaksona (1988-1995) hän työskenteli Euroopan parlamentin pääosastolla I (kirjaamo ja yleiset palvelut), jossa hän huolehti parlamentin jäsenten postipalveluista. Hänet nimitettiin 1.5.1989 lukien palkkaluokkaan C 1 kuuluvaksi johtavaksi virkailijaksi.
9. Valittajan johtaman yksikön työntekijä teki vuonna 1993 valituksen parlamentin kirjaamon johdolle väittäen muun muassa, että valittaja oli ahdistellut häntä seksuaalisesti. Tutkittuaan tämän valituksen kirjaamon pääjohtaja tuli 16.9.1993 päivätyssä muistiossa siihen lopputulokseen, ettei syytöksille ollut riittävästi näyttöä.
10. Euroopan parlamentin henkilöstökomitean puheenjohtajalle tehtiin toinen valitus joulukuussa 1994. Kyseisessä valituksessa kolme kirjaamossa työskentelevää virkamiestä esitti useita väitteitä valittajan ammatillisen käyttäytymisen osalta. Parlamentin pääsihteeri pyysi 27.1.1995 päivätyllä kirjeellä henkilöstöjohtajaa tutkimaan näitä väitteitä hallinnollisessa tutkimuksessa.
11. Tutkintakertomuksessa, joka on päivätty 2.6.1995 ja jossa käsiteltiin myös vuonna 1993 tehtyä valitusta, todettiin, että tutkinnan kuluessa oli käynyt selväksi, että valittaja oli
- käyttäytynyt sopimattomasti hänen alaisuudessaan toimivia työntekijöitä kohtaan,
- ahdistellut heitä seksuaalisesti,
- käynyt kauppaa käytetyillä autoilla ilman ennakkolupaa ja käyttänyt tähän tarkoitukseen puhelimen ja autotallin kaltaisia parlamentin tarjoamia palveluita,
- järjestänyt riittämättömällä tavalla parlamentin jäsenten postipalvelut ja
- ottanut haltuunsa postiin kuuluvaa aineistoa.
Tämän perusteella kertomuksessa suositeltiin, että valittajaa vastaan aloitettaisiin kurinpitomenettely. Henkilöstösääntöjen 87 artiklaa noudattaen tämän kertomuksen sisältö annettiin valittajalle tiedoksi ja nimittävä viranomainen kuuli häntä 7.7.1995. Tästä kuulemisesta tehty pöytäkirja toimitettiin valittajalle. Valittaja antoi kirjalliset huomautukset 20.7.1995.
12. Nimittävä viranomainen päätti 31.8.1995 aloittaa kurinpitomenettelyn valittajaa vastaan ja siirtää asian kurinpitolautakunnan käsiteltäväksi. Samanaikaisesti valittaja pidätettiin virantoimituksesta henkilöstösääntöjen 88 artiklan nojalla vähentämättä kuitenkaan hänen palkkaansa.
13. Nimittävän viranomaisen tekemä päätös toimitettiin samana päivänä kurinpitolautakunnalle. Kurinpitolautakunnalle lähettämässään 11.12.1995 päivätyssä kirjeessä valittaja otti kantaa 2.6.1995 päivättyyn tutkintakertomukseen. Kurinpitolautakunta kuuli todistajia valittajan asiamiehen läsnäollessa 18.12.1995, 31.1.1996, 5.3.1996 ja 23.4.1996. Valittajaa ja hänen asiamiestään kuultiin kurinpitolautakunnassa 25.7.1996.
14. Kurinpitolautakunta antoi perustellun lausuntonsa nimittävälle viranomaiselle 3.9.1996. Tässä lausunnossa, jota valituksenalaisessa tuomiossa on lainattu, katsottiin, että asiassa oli esitetty riittävästi näyttöä valittajaa vastaan esitettyjen lukuisten syytösten osalta, joihin kuuluivat muun muassa syytökset sopimattomasta käyttäytymisestä, seksuaalisesta ahdistelusta, parlamentin palvelujen käyttämisestä käytettyjen autojen kaupassa ja parlamentin jäsenten postipalvelujen riittämättömästä järjestämisestä. Tämän perusteella valituslautakunta suositteli, että valittaja pantaisiin viralta henkilöstösääntöjen 86 artiklan 2 kohdan f alakohdan nojalla alentamatta kuitenkaan hänen vanhuuseläkeoikeuttaan.
15. Kuultuaan 3.10.1996 valittajaa henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevaa 7 artiklaa noudattaen nimittävä viranomainen päätti 28.10.1996 alentaa valittajan palkkaluokkaa palkkaluokan C 1 tasolta 4 palkkaluokan C 5 tasolle 1. Tämä päätös (jäljempänä riidanalainen päätös) annettiin valittajalle tiedoksi 28.10.1996 päivätyllä kirjeellä. Tässä kirjeessä nimittävä viranomainen totesi ottaneensa huomioon lukuisia lieventäviä asianhaaroja ja etenkin sen, että valittajan hoidettavaksi määrätyt tehtävät ylittivät selvästi hänen kykynsä ja olivat huomattavasti vaativampia kuin hänen palkkaluokkaansa kuuluvat tehtävät sekä että hänen arviointikertomuksensa olivat olleet myönteisiä siitäkin huolimatta, että hänen esimiehensä olivat olleet tietoisia ainakin eräistä parlamentin jäsenten postipalveluissa ilmenneistä ongelmista. Näiden seikkojen perusteella nimittävä viranomainen ilmoitti päättäneensä irtisanomisen sijasta alentaa valittajan palkkaluokkaa.
16. Valittaja sai tiedon riidanalaisesta päätöksestä 30.10.1996. Hän teki tästä päätöksestä 30.1.1997 virallisen valituksen, jonka nimittävä viranomainen hylkäsi 20.5.1997 päivätyllä kirjeellä.
17. Näiden seikkojen perusteella on selvää, että kurinpitomenettelyssä ylitettiin henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistetut määräajat, eikä tästä seikasta ole riitaa osapuolten välillä. Kurinpitolautakunnalta kului noin 12 kuukautta (13.8.1995-3.9.1996) ennen kuin se antoi perustellun lausuntonsa, toisin sanoen yhdeksän kuukautta pidempään kuin mikä on 7 artiklan ensimmäisessä kohdassa vahvistettu määräaika. Nimittävä viranomainen teki riidanalaisen päätöksen kuukausi ja 25 päivää sen jälkeen kun se oli saanut perustellun lausunnon, toisin sanoen 25 päivää sen jälkeen kun 7 artiklan kolmannessa kohdassa vahvistettu määräaika oli päättynyt.
18. Voidaan vielä lisätä, että riidanalaisen päätöksen johdosta valittaja siirrettiin parlamentin hallinnossa toiseen yksikköön, eikä hänellä ollut tämän siirron osalta mitään huomauttamista.
Valituksenalainen tuomio
19. Valittaja nosti nimittävän viranomaisen 28.10.1996 tekemästä päätöksestä kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Tässä menettelyssä hän esitti useita väitteitä, joista yhden mukaan päätöstä oli pidettävä lainvastaisena, koska se tehtiin liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen.
20. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kaikki väitteet.
21. Määräaikaa koskevan kysymyksen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittasi toisaalta yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Van Eick vastaan komissio, asiassa F vastaan komissio ja yhdistetyissä asioissa M vastaan neuvosto antamiin tuomioihin sekä toisaalta asiassa de Compte vastaan parlamentti, asiassa D vastaan komissio ja asiassa Daffix vastaan komissio antamiinsa omiin tuomioihinsa. Näihin ratkaisuihin vedoten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistetut määräajat eivät ole pakottavia, "vaan määräajat ovat hyvää hallintokäytäntöä koskevia sääntöjä, joiden noudattamatta jättämisestä voi seurata asianomaisen toimielimen korvausvastuu asianosaisille mahdollisesti aiheutuneesta vahingosta, vaikkei se yksinään vaikuta määräaikojen päättymisen jälkeen määrätyn kurinpitoseuraamuksen pätevyyteen. - - Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin onkin todennut - - että näiden määräaikojen ylittäminen voi johtaa siihen, että päätös todetaan pätemättömäksi, tätä oikeuskäytäntöä ei voida kuitenkaan tulkita siten, että päätös kumottaisiin automaattisesti aina silloin kun määräaikoja ei noudateta. - - Edellä olevasta seuraa, että vain useiden erityisten edellytysten täyttyminen voi erityistapauksissa vaikuttaa määräajan jälkeen määrätyn kurinpitoseuraamuksen pätevyyteen."
22. Selittämättä sitä, mitkä voisivat olla näitä erityisiä edellytyksiä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, ettei riidanalaisen päätöksen kumoaminen ollut perusteltua. Valittaja oli perusteluissaan tyytynyt vain osoittamaan, ettei liitteessä IX olevan 7 artiklan mukaisia määräaikoja ollut noudatettu, kun taas parlamentti oli väittänyt, valittajan sitä kiistämättä, että menettely oli ollut erittäin monimutkainen ja se oli pitkittynyt sen vuoksi, että asiassa oli jouduttu kuulemaan useita todistajia. Valittaja oli myös pidätetty virantoimituksesta hallinnollisen menettelyn ajaksi vähentämättä kuitenkaan hänen palkkaansa ja hänelle oli annettu hänen siirtonsa johdosta mahdollisuus luoda uusi ura toisessa yksikössä.
Valitus
23. Valituksessaan valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuimen olisi kumottava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antama tuomio sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei päätös ollut pätemätön, sekä todettava riidanalainen päätös pätemättömäksi.
24. Valittaja nojautuu tämän vaatimuksen tueksi yhteen ainoaan valitusperusteeseen, jossa hän esittää kuitenkin useampia eri väitteitä. Asian tarkastelun kannalta nämä väitteet voidaan jakaa kolmeen eri ryhmään. Valittajan mielestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt todeta riidanalainen päätös pätemättömäksi ensimmäiseksi sillä perusteella, että päätös tehtiin henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen, toiseksi että parlamentti loukkasi kurinpitomenettelyyn sovellettavien huolellisuusvelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteita sekä kolmanneksi että parlamentti on rikkonut myös Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaletta, jonka mukaan jokaisella on oikeus saada kohtuullisessa ajassa päätös oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan. Näihin väitteisiin liittyen valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkimatta tapauksen erityiset olosuhteet päättäessään siitä, oliko, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oma kurinpitomenettelyn viivästymistä koskeva oikeuskäytäntö huomioon ottaen, nimittävän viranomaisen päätöstä pidettävä pätevänä.
25. Euroopan parlamentti vastaa valittajan ensimmäiseen väitteeseen toteamalla, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee selvästi, ettei liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistettujen määräaikojen ylittäminen merkitse automaattisesti päätöksen kumoamista ja että esillä olevassa asiassa ei ollut missään tapauksessa kyse sellaisista erityisistä olosuhteista, joiden perusteella riidanalaisen päätöksen kumoaminen olisi ollut perusteltua. Toisen väitteen osalta parlamentti katsoo, että siltä osin kuin valittajan tarkoituksena on vedota huolellisuusvelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteisiin erillisenä väitteenä, tätä väitettä ei voida ottaa tutkittavaksi, koska sen tueksi ei ole esitetty mitään erityisiä oikeudellisia perusteita. Myös valittajan väite siitä, ettei tapauksen erityisiä olosuhteita ole tutkittu, on jätettävä tutkimatta, koska sitä on pidettävä pyyntönä arvioida uudelleen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamat tosiasiat. Parlamentti väittää lopuksi, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa ei voida soveltaa henkilöstösääntöjen mukaiseen kurinpitomenettelyyn.
Valituksen tutkittavaksi ottaminen
26. Valittaja väittää toisessa väitteessään, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se ei ole kumonnut riidanalaista päätöstä sillä perusteella, ettei parlamentti saattanut häntä vastaan aloitettua kurinpitomenettelyä päätökseen kohtuullisessa ajassa, kuten huolellisuusvelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteet edellyttävät, ja että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkimatta tapauksen erityiset olosuhteet.
27. Toisin kuin parlamentti väittää, nämä väitteet voidaan mielestäni ottaa tutkittavaksi.
28. Ensimmäiseksi on todettava valittajan väittävän pääasiallisesti, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tehnyt asianmukaista oikeudellista päätelmää siitä, että häntä vastaan käynnistetty kurinpitomenettely oli kestänyt liian pitkään. Mielestäni valittajalla on oikeus tukea tätä väitettään pyrkimällä osoittamaan, että tällaista viivästystä on pidettävä erinäisten oikeussääntöjen tai periaatteiden vastaisena. Vaikkei valittaja olekaan selvittänyt erikseen ja yksityiskohtaisesti sitä, miten kutakin näistä oikeussäännöistä tai periaatteista on rikottu tai loukattu, tämä ei mielestäni voi kuitenkaan merkitä sitä, etteikö näitä väitteitä voitaisi ottaa tutkittavaksi.
29. Toiseksi perustamissopimuksen 225 artiklaa ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 51 artiklaa noudattaen yhteisöjen tuomioistuimelta voidaan hakea muutosta vain oikeuskysymyksiä koskevilta osin. Vaikka yhteisöjen tuomioistuin voikin puuttua asiaan, jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut väärin yhteisön oikeutta esimerkiksi soveltamalla asiaan väärää oikeudellista päättelyä tai tekemällä oikeudelliset päätelmänsä riittämättömin perustein, se ei voi kuitenkaan tutkia uudelleen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamia ensisijaisia tosiseikkoja. Yhteisöjen tuomioistuin voi kuitenkin tutkia sitä, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut oikeudellisesti tai luonnehtinut niitä ensisijaisia tosiseikkoja, joihin sen tuomio perustuu. Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, ottaen huomioon kaikki ne toimenpiteet, joihin parlamentti on ryhtynyt riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneen kurinpitomenettelyn kuluessa, etteivät sen omassa oikeuskäytännössä vahvistetut kumoamisen edellytykset ole täyttyneet, tätä ratkaisua voidaan mielestäni pitää sellaisena oikeudellisena arviointina, jonka yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa tutkittavaksi.
Pääasia
30. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, ettei riidanalaista päätöstä ollut pidettävä pätemättömänä siitäkin huolimatta, että kyseinen päätös oli tehty henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen, että se oli tehty vastoin huolellisuusvelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteita, jotka edellyttävät kurinpitomenettelyn saattamista päätökseen kohtuullisessa ajassa, ja että se oli tehty vastoin Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaletta.
31. Näitä kolmea väitettä on syytä käsitellä erikseen.
Henkilöstösääntöjen liitteessä IX oleva 7 artikla
32. Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa kurinpitolautakunnalle asetetaan yhden kuukauden määräaika (jota voidaan pidentää kolmeen kuukauteen, jos asiassa on käynnistetty tutkinta), ja tämän määräajan kuluessa sen on annettava perusteltu lausuntonsa. Tällöin nimittävällä viranomaisella on uusi yhden kuukauden määräaika, jonka kuluessa sen on tehtävä päätöksensä. Henkilöstösäännöissä ei ole määrätty nimenomaisesti niistä oikeudellisista seuraamuksista, joita näiden määräaikojen noudattamatta jättämisestä aiheutuu, joten tämä asia on jätetty yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi.
33. Yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on selvää, että liitteessä IX olevan 7 artiklan mukaiset määräajat eivät ole pakottavia. Se, että päätös tehdään vasta sen jälkeen kun toinen tai molemmat näistä määräajoista ovat jo päättyneet, ei näin ollen vielä sinällään vaikuta kyseisen päätöksen pätevyyteen.
34. Hyväksyn täysin tämän oikeuskäytännön.
35. Asianosaisen työntekijän ja yhteisön hallinnon omien etujen mukaista on, että kurinpitomenettely saatetaan päätökseen niin nopeasti kuin mahdollista. Nopeus ei voi kuitenkaan olla kaikki kaikessa. Kurinpitoasioita koskevilla päätöksillä on usein merkittäviä vaikutuksia työntekijöiden kannalta. Näin ollen on tärkeää, että nämä päätökset perustuvat oikeisiin ja asiaa koskeviin tosiseikkoihin ja että yksityisille, joita asia koskee, annetaan kaikki henkilöstösäännöissä tarkoitetut menettelylliset takeet. Näitä vaatimuksia ei voida täyttää täysimääräisesti, jollei henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen voida milloinkaan enää tehdä yhtäkään päätöstä. Kurinpitomenettely voi mielestäni kestää pidempään erityisesti silloin, kun hallinnon on otettava harkinnassaan huomioon monimutkaisia ja lukuisia väitteitä, kun tosiseikkojen toteamiseksi on tarpeen kuulla useita todistajia tai kun virkamies ei sairastumisen vuoksi ole voinut osallistua tapaamisiin.
36. Valittaja väittää, että tällainen näkemys on ristiriidassa sen yhteisöjen tuomioistuimen muilla aloilla omaksuman oikeuskäytännön kanssa, jonka mukaan määräaikoja on tulkittava suppeasti oikeusvarmuuteen ja yhdenvertaiseen kohteluun liittyvistä syistä.
37. Tätä väitettä ei mielestäni voida hyväksyä. Valittajan mainitsemassa oikeuskäytännössä on kyse tuomioistuinmenettelyn aloittamisesta yhteisöjen tuomioistuimessa tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Kuten parlamentti on huomauttanut, tätä oikeuskäytäntöä ei voida soveltaa samalla tavalla kurinpitomenettelyssä noudatettaviin määräaikoihin. On totta, että mikäli liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistettuja määräaikoja noudatettaisiin tiukasti, henkilöstön jäsenillä olisi mahdollisuus päätellä, minkä ajan kuluessa päätös on viimeistään annettava. Tällä ei kuitenkaan lisättäisi oikeusvarmuutta tai edistettäisi yhdenvertaista kohtelua, koska hallinnolle asetetut aikarajat lisäävät oikeudellisesti virheellisten päätösten vaaraa.
38. Mielestäni valittajan ensimmäinen väite on näin ollen hylättävä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että riidanalainen päätös ei ollut pätemätön jo siksi, että se tehtiin henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistetun määräajan päättymisen jälkeen.
Hyvän hallinnon periaate ja periaate, jonka mukaan menettely on saatettava päätökseen kohtuullisessa ajassa
39. Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen jättäessään kumoamatta riidanalaisen päätöksen sillä perusteella, ettei parlamentti saattanut päätökseen häntä vastaan aloitettua kurinpitomenettelyä kohtuullisessa ajassa, kuten huolellisuusvelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteet edellyttävät.
40. On huomattava, että tutkittaessa valittajan esittämää väitettä lähtökohtana on pidettävä sitä, että hidas hallinto on huonoa hallintoa. On kiistatonta, että hyvän hallinnon periaatteet edellyttävät sitä, että yhteisön hallinnon on kaikissa sellaisissa menettelyissä, joiden nojalla voidaan ryhtyä toimenpiteisiin, jotka vaikuttavat epäedullisesti yhden tai useamman yksittäisen etuihin, vältettävä kohtuutonta viivästymistä ja varmistettava, että toiseen menettelyn vaiheeseen siirrytään kohtuullisessa ajassa sen jälkeen kun edeltävä vaihe on saatu päätökseen. Tältä osin on huomattava, että Euroopan neuvoston ministerikomitea on katsonut, että velvollisuutta tehdä hallinnolliset päätökset kohtuullisessa ajassa on pidettävä yhtenä pääperiaatteena, joka antaa suuntaa sille, miten harkinnanvaraista hallintovaltaa on käytettävä. Lisäksi Euroopan oikeusasiamies on huomauttanut, että tarpeeton viivytys on hyvän hallinnon periaatteiden vastaista. Yleisesti hyväksytty periaate on ilmaistu myös Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, joka sinällään ei ole oikeudellisesti sitova, toteamalla sen 41 artiklan 1 kohdassa, että "jokaisella on oikeus siihen, että unionin toimielimet ja laitokset käsittelevät hänen asiansa puolueettomasti, oikeudenmukaisesti ja kohtuullisessa ajassa".
41. Velvollisuudella saattaa menettely päätökseen kohtuullisessa ajassa on erityistä merkitystä kurinpitomenettelyssä, koska tällaisen menettelyn alainen henkilö voi menettää osan tai kaikki tulonsa virantoimituksesta pidättämisen ajaksi ja hän on epävarma työsuhteensa jatkumisesta hallinnossa niin kauan kuin menettely on vielä vireillä.
42. Näin ollen ei ole yllättävää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että kurinpitomenettely on saatettava päätökseen kohtuullisessa ajassa. Asiassa de Compte vastaan parlamentti kantaja väitti, että kurinpidollinen seuraamus olisi kumottava, koska päätös, jolla se määrättiin, oli tehty henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan ensimmäisessä ja kolmannessa kohdassa vahvistettujen määräaikojen päättymisen jälkeen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että vaikka nämä määräajat eivät ole pakottavia, "siitä, että yhteisön lainsäätäjä kiinnittää erityistä huomiota hyvään hallintokäytäntöön, seuraa, että kurinpitoviranomaisilla on velvollisuus johtaa kurinpitomenettelyä huolellisesti ja varmistaa, että toiseen menettelyn vaiheeseen siirrytään kohtuullisessa ajassa sen jälkeen kun edeltävä vaihe on saatu päätökseen".
43. Myös yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä löytyy tukea sille, että kurinpitomenettely on saatettava päätökseen kohtuullisessa ajassa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa de Compte antamasta tuomiosta valitettiin yhteisöjen tuomioistuimeen. Toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin, yhteisöjen tuomioistuin ei todennut nimenomaisesti, että kurinpitomenettely on saatettava päätökseen kohtuullisessa ajassa. Se huomautti kuitenkin asiaan millään tavalla puuttumatta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli hyväksynyt "periaatteen, jonka mukaan toiseen menettelyn vaiheeseen on siirryttävä kohtuullisessa ajassa sen jälkeen kun edellinen vaihe on saatu päätökseen", ja totesi tämän perusteella, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ollut tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että kantajaa vastaan vireille pantu menettely oli edennyt periaatteessa tavalliseen tapaan.
44. Kun otetaan huomioon, että hallinnollinen menettely on saatettava päätökseen kohtuullisessa ajassa, herää esiin kysymys siitä, mitkä ovat ne oikeussuojakeinot, joiden pitäisi olla käytettävissä tilanteessa, jossa hallinto ei täytä kyseistä velvoitetta.
45. Yhteisön tuomioistuimet ovat tarkastelleet tätä kysymystä useilla yhteisön oikeuden eri aloilla. Useimmilla aloilla yhteisöjen tuomioistuimet ovat katsoneet, että vaikka hallinnollisessa menettelyssä aiheutunut viivästys voikin olla merkityksellinen ratkaistaessa sitä, onko yhteisön hallinto loukannut oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita tai loukannut asianomaisten henkilöiden puolustautumisoikeuksia, sitä ei voida kuitenkaan vielä sinällään pitää perusteena hallinnollisten päätösten kumoamiselle.
46. Näin ollen asiassa Picciolo vastaan komissio antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että vaikka se, ettei yhteisön hallinto ole laatinut määräajoin tehtävää arviointikertomusta henkilöstösäännöissä vahvistettuja määräaikoja noudattaen, "onkin omiaan tietyissä tapauksissa antamaan asianomaiselle virkamiehelle oikeuden saada asia korjatuksi, tällaisella viivästymisellä ei voi kuitenkaan missään tapauksessa olla vaikutusta määräajoin tehtävän arvioinnin pätevyyteen". Tarkastellessaan väitettä, jonka mukaan komissio oli laiminlyönyt velvollisuutensa toimia kohtuullisessa ajassa kilpailupolitiikkaan liittyvässä hallinnollisessa menettelyssä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa Limburgse Vinyl Maatschappij NV ym. vastaan komissio antamassaan tuomiossa, että "koska ei ole näytetty toteen, että liian pitkän ajan kuluminen olisi vaikuttanut kyseisten yritysten kykyyn puolustautua tehokkaasti, kohtuullisen ajan periaatteen loukkaamisella ei ole vaikutusta hallintomenettelyn pätevyyteen eikä sitä näin ollen voida pitää sellaisena vahinkoa aiheuttavana syynä, johon yhteisöjen tuomioistuimissa voidaan vedota perustamissopimuksen 178 artiklan ja 215 artiklan toisen kohdan nojalla nostetuissa kanteissa". Asiassa Oliveira vastaan komissio oli kyse väitteestä, jonka mukaan komissio ei ollut pannut täytäntöön yhteisöjen tuomioistuimen antamaa tuomiota kohtuullisessa ajassa. Todettuaan, ettei asia ollut kestänyt kohtuuttoman pitkään, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi seuraavaa: "Joka tapauksessa on niin, että silloin kun on kyse kumoamiskanteesta, ei edes se seikka, että aikaa kuluu kohtuuttomasti, voi sellaisenaan aiheuttaa riidanalaisen päätöksen lainvastaisuutta eikä näin ollen olla peruste sille, että päätös kumotaan oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamisen vuoksi. Sillä seikalla, että tuomion täytäntöönpanomenettely viivästyy, ei yksinään voi olla vaikutusta täytäntöönpanotoimen pätevyyteen, koska jos tämä toimenpide kumottaisiin pelkästään sen johdosta, että se on toteutettu myöhään, olisi mahdotonta toteuttaa pätevää toimenpidettä, koska toimenpidettä, jolla pitäisi korvata kumottu toimenpide, ei voida toteuttaa aiemmin kuin kumottua toimenpidettä."
47. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on omaksunut kuitenkin erilaisen näkemyksen niiden tapausten osalta, jotka koskevat henkilöstösääntöjen nojalla aloitettua kurinpitomenettelyä. Asiassa de Compte vastaan parlamentti se totesi seuraavaa: "Siitä, että yhteisön lainsäätäjä kiinnittää erityistä huomiota hyvään hallintokäytäntöön, seuraa, että kurinpitoviranomaisilla on velvollisuus johtaa kurinpitomenettelyä huolellisesti ja varmistaa, että toiseen menettelyn vaiheeseen siirrytään kohtuullisessa ajassa sen jälkeen kun edeltävä vaihe on saatu päätökseen. Kohtuullisen ajan ylittäminen (jota voidaan arvioida ainoastaan tapauksen erityiset olosuhteet huomioon ottaen) voi aiheuttaa toimielimen korvausvastuun, mutta se voi johtaa myös siihen, että määräajan päättymisen jälkeen toteutettu toimenpide kumotaan." Tämä ratkaisu vahvistettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa D vastaan komissio ja asiassa Daffix vastaan komissio antamilla tuomioilla. Asiassa, jossa annettuun tuomioon tehty valitus on nyt käsiteltävänä, ja vastaavasti asiassa Irving vastaan komissio ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin selvitti näkemystään toteamalla, että sen omaa oikeuskäytäntöä "ei voida kuitenkaan tulkita siten, että päätös kumottaisiin automaattisesti aina silloin kun määräaikoja ei noudateta" ja että "vain useiden erityisten edellytysten täyttyminen voi erityistapauksissa vaikuttaa määräajan jälkeen määrätyn kurinpitoseuraamuksen pätevyyteen".
48. Kyseinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytäntö ei ole, kuten parlamentti väittää, ristiriidassa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa. Asiassa Van Eick vastaan komissio yhteisöjen tuomioistuin tarkasteli vaatimusta siitä, että henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan mukaisten määräaikojen päättymisen jälkeen toteutettu kurinpitotoimenpide olisi kumottava. Se hylkäsi tämän vaatimuksen sillä perusteella, että "[liitteessä IX olevassa 7 artiklassa] vahvistettua määräaikaa ei voida pitää sellaisena pakottavana vanhentumisaikana, jonka noudattamatta jättäminen merkitsisi sitä, että sen päättymisen jälkeen toteutetut toimenpiteet ovat mitättömiä". Tämä ratkaisu vahvistettiin asiassa F vastaan komissio ja asiassa M vastaan neuvosto annetuissa tuomioissa. Viimeksi mainitussa tapauksessa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että "sillä, että [henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistettu] kuukauden määräaika ylitettiin, ei ole mitään vaikutusta riidanalaisen päätöksen pätevyyteen". Yhteisöjen tuomioistuin ei sulkenut näillä lausunnoillaan pois sitä mahdollisuutta, etteikö huolellisuusvelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteiden, joihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytäntö perustuu, noudattamatta jättämisestä voisi olla seurauksena se, että päätös kumotaan siitä riippumatta, onko liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistetut määräajat ylitetty. Näyttää näet siltä, että näissä tapauksissa yhteisöjen tuomioistuin ei tarkastellut tätä mahdollisuutta eikä siihen edes vedottu yhteisöjen tuomioistuimessa.
49. Mielestäni yhteisöjen tuomioistuin ei saisi hyväksyä sitä, että sen velvollisuuden laiminlyöminen, jonka mukaan menettely on saatettava päätökseen kohtuullisessa ajassa hyvän hallinnon periaatteiden nojalla, voisi sinällään vaikuttaa henkilöstösääntöjen nojalla määrätyn kurinpitotoimenpiteen pätevyyteen.
50. Kuten edellä olen selittänyt, yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännöstä on selvästi erotettavissa ajatusmalli siitä, ettei viivästys sinällään voi johtaa hallinnollisten päätösten kumoamiseen. Toisenlaisen lähestymistavan omaksumiselle kurinpitomenettelyn osalta ei mielestäni ole mitään pakottavia syitä.
51. Tämä näkemys saa mielestäni tukea tarkasteltaessa eri jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä. Vaikka virkamiehille määrätyt kurinpitoseuraamukset voidaankin tietyissä oikeusjärjestyksissä, kuten Belgiassa, Alankomaissa ja Espanjassa, kumota yksinomaan viivästyksen perusteella, vallalla oleva näkemys on kuitenkin se, ettei viivästystä sellaisenaan voida pitää itsenäisenä pätemättömyysperusteena.
52. Lisäksi niitä, joille on aiheutunut haittaa hitaasta hallinnosta, suojellaan mielestäni riittävästi muilla yhteisön oikeuden tarjoamilla oikeussuojakeinoilla kuin kumoamiskanteella.
53. Yhteisön toimielin, joka ei saata kurinpitomenettelyä päätökseen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa vahvistettuja määräaikoja noudattaen tai joka ei siirry yhdestä menettelyn vaiheesta toiseen kohtuullisessa ajassa, voi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan joutua vastuuseen kaikesta asianosaiselle aiheutuneesta vahingosta. Henkilö, jonka osalta kurinpitomenettely on jatkunut pitkään, voisi näin ollen olosuhteista riippuen olla oikeutettu saamaan korvausta menetetystä tulosta, menetetyistä ylennysmahdollisuuksista ja kenties viivästymisen aiheuttaman epävarmuuden ja pelon kaltaisesta aineettomasta vahingosta. Käsiteltävänä olevassa asiassa tämä kysymys ei tule kuitenkaan esiin, koska mitään vahingonkorvausvaatimuksia ei ole esitetty.
54. Lisäksi yhteisön henkilöstöoikeudessa on voimassa yleinen sääntö, jonka mukaan silloin kun toimielin tekee "virkamiehen asemaa koskevan päätöksen - - sen on otettava huomioon kaikki sellaiset tekijät, joilla voi olla vaikutusta sen päätökseen, ja että tätä tehdessään sen on kiinnitettävä huomiota sekä yksikön että asianomaisen henkilön etuihin". Kurinpitomenettelyn kohtuuton pitkittyminen on mielestäni yksi niistä seikoista, joka nimittävän viranomaisen olisi otettava huomioon päättäessään määrättävästä seuraamuksesta.
55. Tästä syystä mielestäni se, ettei kurinpitomenettelyä ole saatettu päätökseen kohtuullisessa ajassa, kuten hyvän hallinnon periaatteet edellyttävät, ei sinällään voi johtaa siihen, että päätös on todettava pätemättömäksi. Viivästyksellä voi kuitenkin olla vaikutusta päätöksen pätevyyteen, jos se esimerkiksi esti asianomaista henkilöä puolustamaan itseään tehokkaasti tai jos se antoi asianomaisen henkilön perustellusti olettaa, ettei mitään kurinpitoseuraamusta määrätä tai että kurinpitoseuraamus määrätään alkuperäistä lievempänä. Tällaisessa tilanteessa yhteisöjen tuomioistuimilla olisi mahdollisuus kumota päätös sillä perusteella, että päätöksellä loukattiin puolustautumisoikeuksien tai luottamuksensuojan periaatetta.
56. Käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole syytä katsoa, että viivästys olisi vaikeuttanut valittajan mahdollisuuksia käyttää puolustautumisoikeuksiaan tai että sen perusteella olisi syntynyt mitään perusteltua luottamusta.
57. Voidaan vielä lisätä, ettei valittajalle ole missään tapauksessa aiheutunut viivästymisen vuoksi mitään merkittävää haittaa. Hänelle maksettiin virantoimituksesta pidättämisen ajalta täyttä palkkaa eikä hänelle näin ollen aiheutunut mitään tulojen menetyksiä. Parlamentin nimittävän viranomaisen hänelle määräämä seuraamus oli huomattavasti lievempi kuin seuraamus, jota kurinpitolautakunta suositteli 3.9.1996 antamassaan perustellussa lausunnossa. Valittaja myös siirrettiin, minkä johdosta hänelle tarjoutui mahdollisuus aloittaa uusi ura toisessa yksikössä.
58. Mielestäni kantajan toinen väite on tämän vuoksi hylättävä.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappale
59. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa määrätään asiaa koskevin osin seuraavaa:
"Jokaisella on oikeus kohtuullisen ajan kuluessa oikeudenmukaiseen ja julkiseen oikeudenkäyntiin laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa silloin, kun päätetään hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan tai häntä vastaan nostetusta rikossyytteestä."
60. Kantaja väittää, ettei parlamentti tehnyt riidanalaista päätöstä kohtuullisen ajan kuluessa. Se rikkoi siten ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaletta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki näin ollen oikeudellisen virheen, koska se ei kumonnut tätä päätöstä.
61. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen viimeaikaisesta oikeuskäytännöstä ja erityisesti asiassa Pellegrin vastaan Ranska, asiassa Launikari vastaan Suomi ja asiassa Kepka vastaan Puola annetuista tuomioista ilmenee, että virkamiehille määrättyjä kurinpitotoimia koskevat riidat eivät jää kokonaan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen soveltamisalan ulkopuolelle. Toisin kuin parlamentti, katson näin ollen, ettei yhteisöjen tuomioistuimen pitäisi hylätä kantajan väitettä sillä perusteella, että "ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa ei voida soveltaa asioihin, jotka liittyvät ainoastaan valtion tai kunnan palveluksessa olevien henkilöiden kurinpitoon".
62. Sekä 6 artiklan 1 kappaleen sanamuodon että Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on kuitenkin selvää, että kyseinen määräys koskee oikeudenkäyntimenettelyssä aiheutunutta viivästystä. Henkilöstösääntöjen mukainen kurinpitomenettely on pikemminkin hallintomenettelyä kuin oikeudenkäyntimenettelyä. Tästä seuraa, ettei tällaisessa menettelyssä aiheutunutta viivästystä voida pitää ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen rikkomisena.
63. Mielestäni kantajan kolmas väite on näin ollen hylättävä.
Ratkaisuehdotus
64. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
1) hylkää valituksen;
2) velvoittaa valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.