62024TO0509(01)
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kuudes jaosto)
6 päivänä kesäkuuta 2025 (
*1
)
Tiiviimpi yhteistyö Euroopan syyttäjänviraston perustamisessa – Valtuutetun Euroopan syyttäjän kirje – Asetuksen (EU) 2017/1939 42 artiklan 1–3 kohta – Toimivallan puuttuminen
Asiassa T‑509/24,
Research Investments s. r. o., kotipaikka Zákolany (Tšekki),
Areál Zákolany s. r. o., kotipaikka Zákolany, ja
Simon Cihelník, kotipaikka Krupka (Tšekki),
edustajanaan asianajaja J. Mašek,
kantajina,
vastaan
Euroopan syyttäjänvirasto, asiamiehinään L. De Matteis ja E. Farhat,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. J. Costeira sekä tuomarit M. Kancheva ja P. Zilgalvis (esittelevä tuomari),
kirjaaja: V. Di Bucci,
ottaen huomioon 17.3.2025 annetun määräyksen Research Investments ym. v. Euroopan syyttäjänvirasto (T‑509/24 R, ei julkaistu, EU:T:2025:310),
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn, ja muun muassa
–
unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 1.10.2024 toimitetun kannekirjelmän,
–
Euroopan syyttäjänviraston unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 11.12.2024 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla esittämän tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskevan väitteen,
–
kantajien unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 7.1.2025 toimittamat huomautukset tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskevasta väitteestä,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
Kantajat Research Investments s. r. o., Areál Zákolany s. r. o. ja Simon Cihelník vaativat SEUT 263 artiklaan perustuvalla kanteellaan, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa Tšekin valtuutetun Euroopan syyttäjän lähettämät, 1. ja 15.8.2024 päivätyt kolme kirjettä, joilla tämä vastasi niiden Euroopan syyttäjänvirastolle osoittamiin kirjeisiin, joiden otsikko on ”Kehotus toimia SEUT 265 artiklan (ja SEUT 263 artiklan) nojalla” (jäljempänä yhdessä riidanalaiset kirjeet).
Asian tausta
2
Euroopan syyttäjänviraston tutkittua väitettyjä avustuspetoksia, Euroopan unionin taloudellisten etujen vahingoittamista ja rahanpesua koskevia rikoksia kantajia vastaan nostettiin syyte Tšekin valtuutetun Euroopan syyttäjän 24.6.2022 tekemällä päätöksellä, ja asia siirrettiin 28.6.2022 alueellisesti toimivaltaiseen tuomioistuimeen Krajský soud v Prazeen (Prahan alueellinen tuomioistuin, Tšekki). Asian viitenumero on 3 T 30/2022.
3
Istuntovaihe alkoi 5.12.2022, ja se on edelleen vireillä.
4
Kantajat lähettivät 1. ja 14.8.2024 Euroopan syyttäjänvirastolle kolme kirjettä, joiden otsikko on ”Kehotus toimia SEUT 265 artiklan (ja SEUT 263 artiklan) nojalla”. Näissä kirjeissä kantajat ilmoittivat, että Euroopan syyttäjänvirastolla ei ollut toimivaltaa nostaa syytettä edellä 2 kohdassa mainitussa asiassa ja että kaikki sen prosessitoimet olivat mitättömiä. Lisäksi ne kehottivat Euroopan syyttäjänvirastoa toimimaan tiiviimmän yhteistyön toteuttamisesta Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) perustamisessa 12.10.2017 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2017/1939 (EUVL 2017, L 283, s. 1) 22 artiklan 1 ja 3 kohdan, 25 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 39 artiklan mukaisesti tekemällä päätöksen asian käsittelyn lopettamisesta tai menettelyn keskeyttämisestä, sillä muussa tapauksessa niiden olisi pakko saattaa asia unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT 265 artiklan nojalla tai turvautua SEUT 263 artiklassa määrättyyn menettelyyn.
5
Tšekin valtuutettu Euroopan syyttäjä ilmoitti riidanalaisilla kirjeillä kantajille katsovansa, että niiden edellä 4 kohdassa mainitut kirjeet olivat osa niiden puolustusta Krajský soud v Prazessa vireillä olevassa rikosoikeudellisessa menettelyssä ja että tämän vuoksi ne toimitettaisiin kyseiselle tuomioistuimelle. Tšekin valtuutettu Euroopan syyttäjä muistutti myös, että kansalliset tuomioistuimet olivat jo tutkineet valittajien vastalauseet, jotka koskivat Euroopan syyttäjänviraston toimivaltaa käsiteltävässä asiassa. Kyseinen syyttäjä totesi lisäksi, että Euroopan syyttäjänviraston prosessuaalisiin toimiin kohdistuvaan tuomioistuinvalvontaan sovellettavien sääntöjen vuoksi SEUT 265 ja SEUT 263 artiklaa ei voitu soveltaa käsiteltävässä asiassa.
6
Lisäksi Tšekin valtuutettu Euroopan syyttäjä kiinnitti Research Investmentsille ja Areál Zákolanylle osoitetuissa, 15.8.2024 päivätyissä ja 19.8.2024 tiedoksi annetuissa kirjeissä niiden huomion asetuksen 2017/1939 ja unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin 5.7.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1371 (EUVL 2017, L 198, s. 29), jossa määritellään unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvat petokset, 3 artiklan väliseen yhteyteen sekä Tšekin tasavallan asetuksen 2017/1939 117 artiklan mukaisesti tekemään ilmoitukseen, joka liittyy kysymykseen Euroopan syyttäjänviraston niin sanotusta suorasta toimivallasta tutkia kyseisessä ilmoituksessa tarkoitetut rikokset.
Asianosaisten vaatimukset
7
Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin
–
kumoaa riidanalaiset kirjeet
–
toteaa, että Euroopan syyttäjäviranomainen on rikkonut unionin oikeutta, koska kansallisen tuomioistuimen tutkinta- ja syytevaiheen aikana se ei ole lainvastaisesti pidättynyt käyttämästä toimivaltaansa niitä vastaan asetuksen 2017/1939 25 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti, ja että kaikki Euroopan syyttäjäviranomaisen toimet tässä asiassa ovat tämän vuoksi pätemättömiä
–
toteaa, että Euroopan syyttäjänvirasto on rikkonut unionin oikeutta, koska se on jättänyt kantajiin kansallisessa tuomioistuimessa kohdistuvien syytetoimien osalta keskeyttämättä tai lopettamatta asian käsittelyn asetuksen 2017/1939 39 artiklan mukaisesti, ja että Euroopan syyttäjäviranomaisen päätös jatkaa menettelyä kansallisessa tuomioistuimessa on tämän vuoksi pätemätön
–
velvoittaa Euroopan syyttäjäviranomaisen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
8
Euroopan syyttäjäviranomainen vaatii tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskevalla väitteellään, että unionin yleinen tuomioistuin
–
jättää kanteen tutkimatta toimivallan puuttumisen vuoksi tai muusta syystä
–
velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
9
Vastauksenaan tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskevaan väitteeseen kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin hylkää kyseisen väitteen.
Oikeudellinen arviointi
10
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 130 artiklan 1 ja 7 kohdan nojalla unionin yleinen tuomioistuin voi vastaajan pyynnöstä pääasian käsittelyä aloittamatta ratkaista, onko kanne jätettävä tutkimatta toimivallan puuttumisen vuoksi tai muusta syystä. Koska Euroopan syyttäjänvirasto on nyt käsiteltävässä asiassa vaatinut unionin yleistä tuomioistuinta lausumaan kanteen tutkimatta jättämisestä ja unionin yleisen tuomioistuimen toimivallasta, unionin yleinen tuomioistuin – katsoen saaneensa asiakirja-aineistosta riittävät tiedot – lausuu kyseisestä vaatimuksesta menettelyä jatkamatta.
11
Euroopan syyttäjänvirasto esittää tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskevassa väitteessään kaksi oikeudenkäyntiväitettä; ensimmäisen mukaan kanne ei kohdistu toimeen, jolla on oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin, ja toisen mukaan unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa. Aluksi on tarkasteltava viimeksi mainittua oikeudenkäyntiväitettä.
12
Euroopan syyttäjänvirasto väittää toisessa oikeudenkäyntiväitteessään lähinnä, ettei unionin yleisellä tuomioistuimella ole toimivaltaa tutkia riidanalaisten kirjeiden laillisuutta asetuksen 2017/1939 42 artiklan 1 kohdan mukaan, jossa tämä toimivalta annetaan kansallisille tuomioistuimille. Euroopan syyttäjänvirasto väittää myös, että kantajien toinen ja kolmas vaatimus on hylättävä, koska unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa tutkia niitä siltä osin kuin ei ole olemassa oikeussuojakeinoa, jonka avulla unionin tuomioistuimet voisivat ottaa kantaa asiaan yleisellä tai periaatteellisella toteamuksella.
13
Kantajat riitauttavat toisen oikeudenkäyntiväitteen. Aluksi ne vaativat unionin yleistä tuomioistuinta tutkimaan, onko tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskeva väite esitetty työjärjestyksen 81 artiklan 1 kohdassa määrätyssä määräajassa. Ensimmäisen vaatimuksen osalta ne väittävät, että SEUT 267 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdan ja työjärjestyksen 127 artiklan mukaan ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuin on toimivaltainen kumoamaan unionin toimielinten toimet. Lisäksi riidanalaiset kirjeet ovat ”sui generis ‑päätöksiä, joiden tarkoituksena on asian käsittelyn lopettaminen ilman jatkotoimenpiteitä”. Riidanalaisten kirjeiden laillisuuden valvonta kuuluu näin ollen unionin yleiselle tuomioistuimelle asetuksen 2017/1939 42 artiklan 3 kohdan ”laajan” tulkinnan mukaisesti. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen tutkimaan toisen ja kolmannen vaatimuksen, koska jos asia tutkitaan, unionin yleinen tuomioistuin on velvollinen tulkitsemaan asetusta 2017/1939 laajasti joko menettelylliseltä kannalta kanteen tutkittavaksi ottamisen osalta tai mahdollisen asiaratkaisun osalta.
14
Aluksi on todettava, että Euroopan syyttäjänvirasto esitti tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskevan väitteen noudattaen tällaisen väitteen esittämisen määräaikaa. Asiakirja-aineistosta nimittäin ilmenee, että kannekirjelmä annettiin tiedoksi Euroopan syyttäjävirastolle 10.10.2024 ja että tämä esitti tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskevan väitteen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 11.12.2024 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla. Tutkimatta jättämistä ja toimivallan puuttumista koskeva väite on siis toimitettu unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon työjärjestyksen 81 artiklan 1 kohdassa määrätyssä kahden kuukauden määräajassa, jota pidennettiin työjärjestyksen 60 artiklassa tarkoitetulla pitkien etäisyyksien vuoksi myönnettävällä määräajalla.
15
SEUT 86 artiklan 3 kohdan mukaan Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta annetussa asetuksessa vahvistetaan muun muassa Euroopan syyttäjänviraston tehtäviään suorittaessaan toteuttamien prosessuaalisten toimien tuomioistuinvalvontaa koskevat säännöt.
16
Tältä osin on huomautettava, että mekanismi, josta lainsäätäjä on säätänyt Euroopan syyttäjänviraston prosessuaalisten toimien valvonnan varmistamiseksi, on sui generis ‑mekanismi. Asetuksen 2017/1939 johdanto-osan 88 perustelukappaleen mukaan tällä mekanismilla pyritään varmistamaan tehokkaat oikeussuojakeinot SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti (ks. määräys 15.12.2023, Stan v. Euroopan syyttäjänvirasto, T‑103/23, EU:T:2023:871, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
17
Euroopan syyttäjänviraston prosessuaalisten toimien tuomioistuinvalvonnasta säädetään asetuksen 2017/1939 42 artiklassa. Kyseisen asetuksen 42 artiklan 1 kohdassa säädetään erityisesti, että Euroopan syyttäjänviraston prosessuaaliset toimet, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin, kuuluvat toimivaltaisten kansallisten tuomioistuinten valvontaan kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen vaatimusten ja menettelyjen mukaisesti. Saman asetuksen 42 artiklan 2 kohdassa täsmennetään, että unionin tuomioistuimella on SEUT 267 artiklan mukaisesti toimivalta antaa ennakkoratkaisu Euroopan syyttäjänviraston prosessuaalisten toimien pätevyydestä siltä osin kuin tällainen pätevyyttä koskeva kysymys esitetään jäsenvaltion tuomioistuimessa suoraan unionin oikeuden perusteella, unionin oikeuden säännösten ja määräysten, mukaan lukien asetus 2017/1939, tulkinnasta tai pätevyydestä sekä kyseisen asetuksen 22 ja 25 artiklan tulkinnasta Euroopan syyttäjänviraston ja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välisissä toimivaltaristiriidoissa (määräys 15.12.2023, Stan v. Euroopan syyttäjänvirasto, T‑103/23, EU:T:2023:871, 26 kohta).
18
Asetuksen 2017/1939 42 artiklan 3 ja 8 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että unionin tuomioistuimilla on SEUT 263 artiklan nojalla toimivalta ainoastaan Euroopan syyttäjänviraston sellaisten päätösten osalta, joilla päätetään asian käsittely, siltä osin kuin ne riitautetaan suoraan unionin oikeuden perusteella; Euroopan syyttäjänviraston sellaisten päätösten osalta, jotka vaikuttavat asetuksen 2017/1939 VIII luvun mukaisiin rekisteröityjen oikeuksiin; Euroopan syyttäjänviraston sellaisten päätösten osalta, jotka eivät ole prosessuaalisia toimia, kuten päätökset, jotka koskevat yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin; asetuksen 17 artiklan 3 kohdan mukaisen sellaisen päätöksen osalta, jolla valtuutettu Euroopan syyttäjä erotetaan, tai muiden hallinnollisten päätösten osalta (määräys 15.12.2023, Stan v. Euroopan syyttäjänvirasto, T‑103/23, EU:T:2023:871, 27 kohta).
19
Asetuksen 2017/1939 42 artiklan 1 ja 2 kohdan osalta on todettu, että kyseisten säännösten sanamuoto on yksiselitteinen siltä osin kuin niissä annetaan kansallisille tuomioistuimille yksinomainen toimivalta tutkia Euroopan syyttäjänviraston prosessuaaliset toimet, joiden tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia suhteessa kolmansiin osapuoliin, lukuun ottamatta kyseisen asetuksen 42 artiklan 3 kohdassa säädettyjä poikkeuksia ja saman asetuksen 42 artiklan 8 kohdassa tarkoitettujen Euroopan syyttäjänviraston tiettyjen päätösten kohtaloa, ja että unionin tuomioistuin ratkaisee näiden toimien pätevyyden unionin oikeuden määräysten ja säännösten kannalta sekä asetuksen 2017/1939 säännösten tulkinnan tai pätevyyden ainoastaan ennakkoratkaisumenettelyssä (määräys 15.12.2023, Stan v. Euroopan syyttäjänvirasto, T‑103/23, EU:T:2023:871, 31 kohta).
20
Nyt käsiteltävässä asiassa on korostettava, että – kuten edellä 5 kohdasta ilmenee – valtuutettu Euroopan syyttäjä totesi riidanalaisissa kirjeissä katsovansa, että hänelle osoitetut kirjeet, joiden otsikko oli ”Kehotus toimia”, olivat osa kantajien puolustusta Krajský soud v Prazessa vireillä olevassa rikosoikeudellisessa menettelyssä ja että hän aikoi tämän vuoksi toimittaa ne kyseiselle tuomioistuimelle.
21
Tästä seuraa, että riidanalaisia kirjeitä ei voida pitää edes implisiittisesti asetuksen 2017/1939 39 artiklassa tarkoitettuina päätöksinä asian käsittelyn lopettamisesta ja että unionin yleinen tuomioistuin ei näin ollen ole toimivaltainen tutkimaan niiden laillisuutta kyseisen asetuksen 42 artiklan 3 kohdan nojalla.
22
Kantajien väitteet, jotka koskevat asetuksen 2017/1939 42 artiklan 3 kohdan laajaa tulkintaa ja joista ilmenee, että he pitävät riidanalaisia kirjeitä ”päätöksinä, joilla asian käsittely päätetään ilman jatkotoimenpiteitä”, eivät kyseenalaista tätä päätelmää.
23
Tältä osin on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan turvautuminen laajentavaan tulkintaan on mahdollista vain, kun tulkinta on yhteensopiva kyseessä olevan säännöksen sanamuodon kanssa, ja että edes pakottavan ylemmän tasoisen normin mukainen tulkintaperiaate ei voi olla perustana contra legem ‑tulkinnalle (ks. määräys 15.12.2023, Stan v. Euroopan syyttäjänvirasto, T‑103/23, EU:T:2023:871, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
24
Vaikka myönnettäisiin, että riidanalaiset kirjeet olivat sui generis ‑päätöksiä asian käsittelyn lopettamisesta ilman jatkotoimenpiteitä, mitä ei ole näytetty toteen käsiteltävässä asiassa, kantajien puoltama asetuksen 2017/1939 42 artiklan 3 kohdan ”laaja” tulkinta johtaisi siihen, että toimet, jotka eivät kuulu asetuksen 2017/1939 39 artiklassa tarkoitettuihin tapauksiin, luokiteltaisiin ”päätökseksi asian käsittelyn lopettamisesta”, mikä heikentäisi 42 artiklassa säädettyä ja edellä 17–19 kohdassa mainittua tuomioistuinvalvontaa koskevaa järjestelmää.
25
Edellä esitetystä seuraa, että ensimmäinen vaatimus on hylättävä toimivallan puuttumisen vuoksi.
26
Lisäksi on todettava, että kantajat pyrkivät toisella ja kolmannella vaatimuksellaan lähinnä siihen, että unionin yleinen tuomioistuin toteaa Euroopan syyttäjänviraston rikkoneen tiettyjä unionin oikeuden säännöksiä. Tältä osin on riittävää muistuttaa, että unionin riita-asioissa ei tunneta oikeussuojakeinoa, jonka avulla unionin tuomioistuimet voisivat ottaa kantaa yleiseen tai periaatteelliseen toteamukseen, ja että unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa antaa vahvistustuomioita SEUT 263 artiklaan perustuvan laillisuusvalvonnan yhteydessä (ks. määräys 19.11.2020, Buxadé Villalba ym. v. parlamentti, T‑32/20, ei julkaistu, EU:T:2020:552, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
27
Toinen ja kolmas vaatimus on näin ollen hylättävä toimivallan puuttumisen vuoksi.
28
Kaiken edellä esitetyn perusteella Euroopan syyttäjänviraston esittämä toinen oikeudenkäyntiväite on hyväksyttävä ja nyt käsiteltävä kanne on jätettävä tutkimatta toimivallan puuttumisen vuoksi ilman, että olisi tarpeen tutkia ensimmäistä oikeudenkäyntiväitettä.
Oikeudenkäyntikulut
29
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantajat ovat hävinneet asian ja Euroopan syyttäjänvirasto on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, kantajat on velvoitettava korvaamaan Euroopan syyttäjänviraston oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1)
Kanne jätetään tutkimatta toimivallan puuttumisen vuoksi.
2)
Research Investments s. r. o., Areál Zákolany s. r. o. ja Simon Cihelník velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.
Annettiin Luxemburgissa 6 päivänä kesäkuuta 2025.
V. Di Bucci
kirjaaja
M. J. Costeira
jaoston puheenjohtaja
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: tšekki.