62014CC0591
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
PAOLO MENGOZZI
30 päivänä maaliskuuta 2017 (
1
)
Asia C-591/14
Euroopan komissio
vastaan
Belgian kuningaskunta
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Komission valtiontukipäätöksen laiminlyönti – Päätös 2011/678/EU – Valtiontuki nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) seulontojen rahoittamiseksi – Myönnettyjen tukien takaisin perimättä jättäminen – Puolustautumisperusteet – Tuensaajien yksilöintiin liittyvät vaikeudet
Johdanto
1.
Käsiteltävän asian kohteena on SEUT 108 artiklan 2 kohdan nojalla Belgian kuningaskuntaa vastaan nostettu kanne, jolla Euroopan komissio vaatii unionin tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut SEUT 288 artiklan neljännen kohdan eikä valtiontuesta, jota Belgia on myöntänyt [valtiontuki C 44/08 (ex NN 45/04)] nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) seulontojen rahoittamiseksi, 27.7.2011 annetun komission päätöksen 2011/678/EU (jäljempänä riidanalainen päätös) (
2
) 2–4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut asetetussa määräajassa kaikkia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen kyseisen päätöksen 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa sääntöjenvastaisiksi ja sisämarkkinoille soveltumattomiksi todettujen valtiontukien perimiseksi takaisin tuensaajilta, eikä ole ilmoittanut asetetussa määräajassa komissiolle kyseisen päätöksen noudattamiseksi tehdyistä toimenpiteistä.
Asian tausta
Nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) seulontatestien rahoittaminen Belgiassa
2.
Asiakirja-aineistosta ilmenee, että vuosina 2001–2006 Belgian kuningaskunta otti vastattavakseen 1.1.2001 alkaen pakollisiksi tulleiden, nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden seulontatestien (jäljempänä BSE-testit) kustannukset kokonaan tai osittain.
3.
Kustannukset rahoitettiin 1.1.2001 ja 31.12.2001 välisenä aikana valtionkassan (Belgia) välittömällä avustuksella.
4.
Liittovaltion virastona toimiva Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) (Belgian interventio- ja tukivirasto), jolla on oikeushenkilön asema, vastasi BSE-testien ennakkorahoituksesta 1.1.2002 ja 30.6.2004 välisenä aikana.
5.
BSE-testien ennakkorahoituksesta 1.7.2004 ja 30.11.2004 välisenä aikana puolestaan vastasi Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA) (Belgian liittovaltion elintarviketurvallisuusvirasto), joka on julkinen virasto ja jolla on oikeushenkilön asema.
6.
BSE-testit rahoitettiin 1.12.2004 ja 31.12.2005 välisenä aikana eläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden seulontojen rahoittamista 15.10.2004 annetun kuninkaan asetuksen (jäljempänä 15.10.2004 annettu kuninkaan asetus) (
3
) ja AFSCA:n rahoittamisesta 9.12.2004 annetun lain (jäljempänä 9.12.2004 annettu laki) (
4
) säännösten nojalla. Kyseisessä 15.10.2004 annetussa kuninkaan asetuksessa säädetään, että AFSCA:n on perittävä kustakin teurastettavaksi tuodusta pakollisen BSE-pikatestin alaisesta nautaeläimestä korvausmaksu, jonka määräksi oli vahvistettu 10,70 euroa ja josta vastasi teurastamon pitäjä. (
5
) Asiakirja-aineistosta ilmenee, että tänä aikana BSE-testien rahoitus hoidettiin osittain 15.10.2004 annetun kuninkaan asetuksen nojalla perityillä maksuilla ja osittain AFSCA:n omista kassavarannoista ja sille valtionkassasta varatulla takaisin maksettavalla ennakolla. (
6
)
7.
BSE-testien rahoitustapaa muutettiin uudelleen 10.11.2005 annetun kahden kuninkaan asetuksen voimaantulon myötä; toinen koski 9.12.2004 annetun lain 4 §:ssä tarkoitettujen maksuosuuksien vahvistamista (
7
) ja toinen saman lain 5 §:ssä tarkoitettuja maksuja (jäljempänä 10.11.2005 annetut kuninkaan asetukset). (
8
) Ensiksi mainitussa ja 15.10.2004 annetun kuninkaan asetuksen kumonneessa asetuksessa säädetään, että toimijoiden on maksettava AFSCA:lle vuosittain toimialakohtainen ja laitosyksikkökohtainen maksuosuus. Asetukset koskevat erityisesti seitsemää toimialaa (maatalousalan toimitukset, alkutuotanto, jalostus, tukkukauppa, vähittäiskauppa, hotelli- ja ravintolapalvelut ja liikenne). (
9
) Jälkimmäisessä kuninkaan asetuksessa säädetään korvauksen maksamisesta AFSCA:n tarjoamista palveluista, jotka voidaan osoittaa tietyille toimijoille ja joita ovat erityisesti ”lakisääteisiä näytteenottoja ja analyyseja” koskevat palvelut. (
10
) Mainitut 10.11.2005 annetut kuninkaan asetukset tulivat voimaan 31.12.2005.
8.
BSE-testien rahoitus Belgiassa on johtanut komission eri toimiin, jotka perustuvat perustamissopimuksen valtiontukisääntöihin.
9.
Komissio hyväksyi 13.2.2002 antamallaan päätöksellä (
11
) ajanjaksolle 1.1.–30.6.2002 myönnetyn tuen (jäljempänä vuoden 2002 päätös).
10.
Vuonna 2005 komissio vapautti ilmoitusvelvollisuudesta asetuksen (EY) N:o 1/2004 (
12
) 15 artiklan d alakohdan nojalla 1.1.2003 täytäntöön pannun tukijärjestelmän nimeltä ”BSE-testien ennakkorahoitus” sekä 15.10.2004 täytäntöön pannun tukijärjestelmän nimeltä ”TSE-testien rahoitus”. (
13
) Ensiksi mainitussa järjestelmässä säädettiin enintään 40 euron tuesta ja jälkimmäisessä enintään 33,38 euron tuesta testiä kohti.
11.
Edelleen vuonna 2005 komissio hyväksyi EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla ja enintään 33,38 euroon testiä kohti tuen, joka rahoitettiin koko elintarvikeketjulta pidätettävillä maksuosuuksilla ja jota kaavailtiin 10.11.2005 annetuilla kuninkaan asetuksilla toimeenpannun AFSCA:n rahoitusjärjestelmän uudistuksen yhteydessä (jäljempänä vuoden 2005 päätös). (
14
) Tuossa samassa päätöksessä komissio katsoi, että valtiontukena ei pidetä AFSCA:n toiminnan rahoittamista tietyille toimijoille tarjotuista palveluista saaduilla korvauksilla eikä ”yleisten satunnaistarkastusten” rahoittamista koko elintarvikeketjua rasittavalla maksuosuusjärjestelmällä. (
15
)
Riidanalainen päätös
12.
Vuonna 2004 saamiensa kanteluiden johdosta komissio osoitti Belgian kuningaskunnalle BSE-testien rahoitustoimenpiteitä koskevan tietopyynnön. Belgian viranomaiset vastasivat pyyntöön 6.2. ja 14.5.2004.
13.
Belgian kuningaskunta ilmoitti komissiolle 23.1.2004 päivätyllä kirjeellä eläinten TSE-seulontojen kustannusten kattamiseen tarkoitetusta tukitoimenpiteestä. (
16
) Tukitoimenpiteellä oli tarkoitus toteuttaa BSE-testien kustannusten ennakkorahoitus, joka oli tarkoitus myöhemmin maksaa takaisin veronluonteisilla maksuilla. Belgian kuningaskunnan komissiolle toimittamien selvitysten mukaan järjestelmää oli jo sovellettu vuosina 2002 ja 2003 tehtyihin testeihin. (
17
) Koska ilmeni, että ilmoitettu toimenpide oli jo pantu toimeen, se kirjattiin ilmoittamatta jätettyjen tukien rekisteriin numerolla NN 45/04.
14.
Belgian viranomaiset ilmoittivat 16.9.2004 uudesta ehdotuksesta kuninkaan asetukseksi (josta tuli 15.10.2004 annettu kuninkaan asetus), jolla vahvistettiin korvausjärjestelmä, jonka mukaan kustakin teurastettavaksi tuodusta nautaeläimestä maksettaisiin 10,70 euron korvaus.
15.
Belgian viranomaiset ilmoittivat menettelyn jälkeen aikovansa perustaa AFSCA:n uuden rahoitusjärjestelmän turvin BSE-testeihin liittyvien kustannusten yhteisvastuullisen takaisinperintäjärjestelmän 15 vuodeksi; tähän järjestelmään osallistuisivat kaikki riidanalaisen ajanjakson kuluessa nautaeläimiä pitäneet Belgiassa toimivat tuottajat. (
18
)
16.
Komissio ilmoitti 26.11.2008 päivätyllä kirjeellä Belgian kuningaskunnalle päätöksestään aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely. (
19
)
17.
Komissio täsmensi riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 31 perustelukappaleessa, että päätös koskee ”yksinomaan BSE-testien rahoittamiseksi vuosina 2001–2006 myönnettyjä tukia ja niiden rahoitusjärjestelyjä, koska BSE-testien kustannukset katettiin kyseisenä ajanjaksona ennakkorahoituksella, joka on määrä maksaa takaisin usealle vuodelle jakautuvilla hyvityksillä”.
18.
Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 32 ja 33 perustelukappaleessa komissio muistutti ”käsitteellisestä erosta””korvausten”, joilla tässä asiassa tarkoitetaan Belgian kuningaskunnan 1.12.2004 lukien perimää 10,70:tä euroa, ja ”maksuosuuksien” eli AFSCA:n perimien ja Belgian alueella sijaitseville tuotantoyksiköille kuuluvien seitsemän toimialan kesken jaettujen maksujen välillä. Kyseisten toimenpiteiden arviointia koskevassa riidanalaisen päätöksen osassa komissio totesi ensin, että BSE-testien rahoittaminen maksuosuuksilla ja muilla valtion varoilla antaa SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edun ”maataloustuottajille, teurastamoille ja muille yrityksille, jotka jalostavat, käsittelevät, myyvät tai pitävät kaupan asiaa koskevan lainsäädännön nojalla BSE-testattaviksi määrättyjen nautaeläinten lihasta valmistettuja tuotteita”, ja että siihen sisältyy siten tuen myöntäminen. (
20
) Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 100 perustelukappaleessa komissio puolestaan totesi, että nämä tuet ovat sääntöjenvastaisia, koska niistä ei ollut ilmoitettu.
19.
Seuraavaksi komissio arvioi tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella. Tässä tarkoituksessa se erotti toisistaan kaksi ajanjaksoa ”sen mukaan, mitä oikeudellisia sääntöjä kulloinkin on sovellettava”. (
21
)
20.
Ensimmäisellä 1.1.2001 ja 31.12.2002 välisessä ajanjaksolla myönnettyjä tukia arvioitiin maatalousalan valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen 11.4 kohdan perusteella, ja ne todettiin yhteismarkkinoille soveltuviksi. (
22
)
21.
Toisella, 1.1.2003 ja 31.12.2005 välisessä ajanjaksolla myönnettyjä tukia puolestaan tarkasteltiin TSE-testien, kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden vuoksi myönnettäviä valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen (jäljempänä TSE-suuntaviivat) (
23
) 21 kohdan ja sitä seuraavien kohtien perusteella. Komissio totesi tässä tarkastelussa, että tuen enimmäismäärä, joka on 40 euroa testiä kohti ja josta määrätään mainittujen suuntaviivojen 24 kohdassa, oli ylitetty 1.1.2003 ja 30.6.2004 välisenä aikana. (
24
)
22.
Komissio totesi siten riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 125 perustelukappaleessa, että BSE-testien rahoittamiseksi 1.1.2003 ja 30.6.2004 välisenä aikana myönnetyt tuet, jotka ”ylittävät tuen sallitun enimmäismäärän eli 40 euroa testiä kohden ja joiden kokonaismäärä on 6619810,74 euroa, eivät sovellu sisämarkkinoille”.
23.
Komissio tarkasteli riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 126–129 perustelukappaleessa Belgian kuningaskunnan ehdottamaa valtiontukien takaisinperintäjärjestelmää, jossa tuet perittäisiin takaisin AFSCA:n toiminnan rahoittamiseksi pidätetyillä maksuosuuksilla, sekä totesi, ettei järjestelmä täytä takaisinperintää koskevia vaatimuksia sellaisina kuin ne ilmenevät unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 (
25
) 14 artiklasta.
24.
Riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 3 ja 4 kohdan sanamuoto on seuraava:
”3.   BSE-testien rahoittaminen valtion varoista 1 päivän tammikuuta 2003 ja 30 päivän kesäkuuta 2004 välisenä aikana on 40 euron enimmäismäärään asti testiä kohden sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea sellaisille maataloustuottajille, teurastamoille ja muille yrityksille, jotka jalostavat, käsittelevät, myyvät tai pitävät kaupan asiaa koskevan lainsäädännön nojalla BSE-testattaviksi määrättyjen nautaeläinten lihasta valmistettuja tuotteita. Se osa tuesta, joka ylittää 40 euroa testiä kohden, on sisämarkkinoille soveltumatonta, ja se on perittävä takaisin, lukuun ottamatta erityisiin hankkeisiin myönnettyjä tukia, jotka tukien myöntämishetkellä täyttivät kaikki tukiin sovellettavassa vähämerkityksisestä tuesta annetussa asetuksessa vahvistetut edellytykset.
4.   Belgia on myöntänyt BSE-testien rahoittamiseen osoitetun tuen sääntöjenvastaisesti ja rikkonut [SEUT] 108 artiklan 3 kohtaa 1 päivän tammikuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2004 välisenä aikana.”
25.
Riidanalaisen päätöksen 2 artiklan 1 kohdan mukaan ”Belgian [kuningaskunnan] on toteutettava tarvittavat toimenpiteet 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen sääntöjenvastaisten ja sisämarkkinoille soveltumattomien tukien perimiseksi takaisin tuensaajilta”. Saman artiklan 4 kohdassa täsmennetään, että ”tuki on maksettava takaisin viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön [ja tehokas] täytäntöönpano”.
26.
Riidanalaisen päätöksen 3 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan mukaan ”tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti”, ja ”Belgian [kuningaskunnan] on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta”.
27.
Riidanalaisen päätöksen 4 artiklan 1 kohdan a–d alakohdassa määrätään, että Belgian kuningaskunnan on toimitettava kahden kuukauden kuluessa mainitun päätöksen tiedoksiantamisesta komissiolle luettelo tuensaajista, jotka ovat saaneet mainitun päätöksen 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettua tukea, ja kunkin tuensaajan tukiohjelman nojalla saaman tuen kokonaismäärä, tuensaajilta takaisinperittävän tuen kokonaismäärä (tuki ja takaisinperintään sovellettava korko), tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan päätöksen noudattamiseksi, sekä asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin. Saman 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätään, että ”Belgian [kuningaskunnan] on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kun 1 artiklan 3 – – kohdassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun”, ja että ”edellä 1 kohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan päätyttyä Belgian [kuningaskunnan] on esitettävä komission pyynnöstä selostus tämän päätöksen noudattamiseksi jo toteutetuista tai suunnitelluista toimenpiteistä. Selostuksessa on annettava myös yksityiskohtaiset tiedot tuensaajilta jo perityistä tukimääristä ja koroista”.
28.
Belgian kuningaskunta nosti riidanalaisesta päätöksestä kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa, joka hylkäsi kanteen. (
26
) Belgian kuningaskunnan tästä tuomiosta tekemä valitus puolestaan hylättiin unionin tuomioistuimessa. (
27
)
Belgian kuningaskunnan ja komission välinen kirjeenvaihto riidanalaisen päätöksen antamisen jälkeen
29.
Belgian kuningaskunta toimitti 27.9.2011 postitse komissiolle riidanalaista päätöstä koskevan vastauksensa.
30.
Se muistutti ensinnäkin näkemyksestään, jonka mukaan BSE-testien rahoittaminen valtion varoista ei synnytä valtiontukea.
31.
Toiseksi se totesi, että käynnissä oli Belgian kilpailuviranomaisten tutkimus mahdollisista laboratorioiden välisistä laittomista hintakartelleista BSE-testien yhteydessä ja että tutkinnan tulokset vaikuttaisivat palautettavien tukien laskentaan.
32.
Kolmanneksi Belgian kuningaskunta väitti, että riidanalaisen päätöksen 2 artikla oli mahdoton panna käytännössä täytäntöön siltä osin kuin siinä vaaditaan kyseisten tukien takaisin perintää. Tästä se ilmoitti komissiolle, että sen oli mahdotonta näyttää lopullisen tuotteen tuotanto- ja myyntiprosessin kaikkien vaiheiden osalta toteen objektiivista yhteyttä testatun eläimen ja eri tuensaajien välillä.
33.
Neljänneksi se väitti, että vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä oli mahdollista soveltaa ”kyseessä olleiden tukimäärien keskiarvoon”. Selventääkseen tätä seikkaa se totesi ensin, että riidanalaisessa päätöksessä osoitetut tuensaajat voitiin jakaa kuuteen luokkaan (karjankasvattajat, elävien eläinten myyjät, teurastamot, tuotteiden tuotanto ja jalostus, tukkukauppa sekä vähittäismyynti) ja että takaisin perittävän tuen kokonaismäärä voitiin jakaa yhtä suuriin osiin näissä kuudessa luokassa, ja tästä saatiin 1103301,79 euroa luokkaa kohti. Tämän jälkeen se jakoi tämän summan kunkin luokan toimijoiden lukumäärällä ja sai näin laskettua toimijakohtaisen keskiarvon, joka jäi alle kuhunkin luokkaan sovellettavan vähämerkityksisen tuen raja-arvon.
34.
Lopuksi Belgian kuningaskunta ilmoitti, että sen oli mahdotonta toimittaa riidanalaisen päätöksen 4 artiklassa tarkoitettuja tietoja.
35.
Vastauksena Belgian kuningaskunnan vastaväitteisiin komissio täsmensi 18.7.2012 päivätyssä telefaksissa, että ”tuen välitön saaja on toimija, jolla on velvollisuus BSE-testin suorittamiseen ja jolta teurastamo laskuttaa korvauksen BSE-testien kustannuksista”. Tästä komissio päätteli, että kyseisen ajanjakson osalta oli selvitettävä, ”olivatko tuensaajat, jotka olivat kukin erikseen saaneet palvelun, jossa heidän nautaeläimilleen tehtiin BSE-testi, saaneet sisämarkkinoille soveltumatonta tukea (eli 40 euroa ylittävä osa), joka ylitti vähämerkityksisen tuen”. Tätä komissio havainnollisti antamalla esimerkin laskentamenetelmästä, jossa vähämerkityksisen tuen määrä jaetaan yhteismarkkinoille soveltuvan 40 euron suuruisen tuen ylimenevällä osalla, jotta saadaan toimijakohtaisten testien lukumäärä, jonka ylittyessä tuki ylittäisi vähämerkityksisen tuen raja-arvon.
36.
Toistettuaan kantansa, jonka mukaan käsiteltävässä asiassa ei ole kyse valtiontuista, ja muistutettuaan, että kilpailuviranomaisten tutkimus oli edelleen käynnissä, Belgian kuningaskunta ilmoitti komissiolle 29.8.2012 lähettämällään kirjeellä, että laskentatapaa, jota tämä oli ehdottanut 18.7.2012 päivätyssä telefaksissaan, voitiin soveltaa ainoastaan niihin tuensaajiin, jotka kuuluivat vain yhteen riidanalaisessa päätöksessä mainituista toimialoista, ja että sitä vastoin muista toimialoista ei ollut annettu mitään ohjeita.
37.
Komissio muistutti 19.10.2012 päivätyllä telefaksilla Belgian kuningaskuntaa siitä, että sen tehtävänä oli panna riidanalainen päätös välittömästi ja tehokkaasti täytäntöön, ja korosti samalla, että tuen määrän laskemisessa esiintyneet vaikeudet, joihin tämä valtio oli vedonnut, eivät olleet sellaisia, että päätöksen täytäntöönpano olisi ollut täysin mahdotonta. Komissio myös vaati Belgian kuningaskuntaa ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin tuen takaisin perimiseksi ja tuen määrää koskevien tietojen toimittamiseksi viimeistään 1.12.2012, sillä muutoin komissio harkitsisi mahdollisuutta saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
38.
Belgian kuningaskunta toimitti 30.11.2012 komissiolle vastauksensa 19.10.2012 päivättyyn telefaksiin. Se korosti vastauksessaan ensinnäkin, ettei tuen tehokas takaisinperintä ollut mahdollista niin kauan kun kilpailuviranomaisten tutkimus oli kesken. Tämän jälkeen se korosti jo 27.9.2011 antamassaan vastauksessa esittämäänsä laskentamenetelmää, jossa tuen kokonaismäärä jaetaan kuuden riidanalaisessa päätöksessä osoitetun toimialan kesken, ja tuli siihen johtopäätökseen, että takaisin perittävän tuen suhteellisen pienen määrän sekä asianomaisten toimijoiden suuren määrän vuoksi ”vähämerkityksisen tuen raja-arvon ylittyminen on lähes mahdotonta”. Lopuksi Belgian kuningaskunta pyysi komissiolta päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, kun otetaan etenkin huomion asian taloudellisen vaikutuksen ja kilpailun vääristymisen vähäisyys sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa riidanalaisesta päätöksestä vireillä ollut kannemenettely.
39.
Koska komissio piti aiheellisena tarkastella perusteellisemmin Belgian kuningaskunnan ehdottamaa laskentatapaa, se pyysi 14.3.2013 tätä valtiota toimittamaan sille tarkat tiedot erityisesti testattujen eläinten lukumäärästä, niiden teurastamoiden lukumäärästä, joissa eläimet oli teurastettu, tukien jakamisesta kuuden toimialan kesken sekä kyseisenä ajanjaksona Belgiassa jo myönnetyn vähämerkityksisen tuen määrästä.
40.
Belgian kuningaskunta tähdensi komissiolle 17.4.2013 toimittamallaan kirjeellä vastauksena komission pyyntöön ensinnäkin, että vähämerkityksisen tuen kansallisia ylärajoja ei ollut likimainkaan saavutettu alkutuotannossa, koska vuosien 2004 ja 2006 väliselle ajalle sallitusta 22077000 eurosta oli vielä mahdollista maksaa 18737738 euroa. Muuta kuin alkutuotantoa koskevien riidanalaisessa päätöksessä mainittujen tuensaajaluokkien osalta se huomautti, että vähämerkityksisen tuen yläraja oli joka tapauksessa paljon korkeampi, nimittäin 200000 euroa kolmelta vuodelta toimijaa kohti 3000 euron sijasta. Tämän jälkeen Belgian kuningaskunta ilmoitti, että 40 euron – joka oli sallittu määrä testiä kohti – ylittävä keskimäärä eli tässä tapauksessa 12,34 euroa, joka jaetaan kuuden toimialan kesken (2,06 euroa toimialaa kohti) ja jota sovelletaan joka vuosi teurastettujen nautaeläinten keskimäärään, joka on tässä tapauksessa 380738 eläintä, oli omiaan osoittamaan minkä tahansa ajateltavissa olevan hypoteesin mukaan, ettei vähämerkityksisen tuen raja-arvoa ollut saavutettu, koska tuo raja-arvo olisi ollut mahdollista ylittää ainoastaan niillä tiloilla, jotka olivat teurastaneet yli 1458 eläintä saman vuoden kuluessa. Lopuksi Belgian kuningaskunta huomautti, että testatun eläimen ja tuotantolaitoksen välillä kirjattu viimeisin yhteys ei välttämättä merkitse sitä, että tuo laitos on myös tuensaaja, sillä eläinten omistaja voi vaihtua teurastusta edeltävän kahdeksan päivän aikana ilman että sitä on pakko kirjata tietokantoihin.
41.
Komissio pyysi 16.10.2013 päivätyllä kirjeellä Belgian kuningaskuntaa toimittamaan 15.11.2014 mennessä täydellisen luettelon yksittäisistä de minimis ‑säännöstä hyötyneistä tuensaajista, täydellisen luettelon tuensaajista sekä riittävät todisteet siitä, että näille oli osoitettu tuen takaisinperintää koskevat määräykset ja muistutti, että asian jättämistä unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi oli harkittu. Komissio myös täsmensi, etteivät sen yksiköt yhdy näkemykseen, jonka mukaan takaisin perittävän tuen kokonaismäärä voitaisiin jakaa suhteellisesti kuuden toimialan kesken, ja että ”tarkkojen tietojen puuttuessa näyttäisi siltä, että tukijärjestelmästä ovat ensisijaisesti hyötyneet maatalouden alkutuotannon tuottajat”. Komissio muistutti toisaalta Belgian viranomaisia siitä, että laskentakaava, jota nämä olivat ehdottaneet vähämerkityksisen tuen soveltamiseksi, ei täytä vaatimusta, jonka mukaan vähämerkityksisen tuen edellytysten soveltaminen on osoitettava kunkin tuensaajan osalta erikseen. Komissio ehdotti lopuksi vaihtoehtoista laskentamenetelmää, jonka mukaan vuoden 2003 osalta kaikki laumat, joissa oli teurastettu vähintään 97 eläintä, jäisivät vähämerkityksisen tuen raja-arvon alle. Täten se kehotti Belgian kuningaskuntaa luetteloimaan laumat, joissa oli vuonna 2003 teurastettu yli 97 eläintä, sekä soveltamaan samaa laskentatapaa vuoteen 2004.
42.
Belgian kuningaskunta vastasi 13.11.2013, että komission 16.10.2013 päivätyssä kirjeessä ehdottama laskentamenetelmä oli ristiriidassa riidanalaisen päätöksen kanssa, koska päätöksessä täsmennettiin, että väitetystä tukitoimenpiteestä olivat maataloustuottajien lisäksi hyötyneet myös muut nautaeläinten lihasta valmistettujen tuotteiden elintarvikeketjun eri toimialojen toimijat. Koska Belgian viranomaiset olivat sitä mieltä, että tuen määrän jakaminen näiden eri toimialojen kesken oli ainoa johdonmukainen vaihtoehto riidanalaisen päätöksen tekstin vuoksi, he ehdottivat komissiolle yhteistyön hengessä, että se ”määrittäisi ensin selkeästi ja tarkoituksenmukaisesti sovellettavat periaatteet” ja keskittyisi sitten käytettävissään olevien vähäisten resurssien turvin kunkin tuensaajan saaman tuen määrän selvittämiseen, joka saattaisi osoittautua varsin työlääksi tehtäväksi. Lopuksi Belgian kuningaskunta ilmoitti komissiolle, että Belgian kilpailuviranomainen oli saattanut päätökseen laboratorioiden välistä mahdollista BSE-testien hintakartellia koskeneen tutkinnan ja ettei tämän viranomaisen tekemällä päätöksellä ollut vaikutusta tukien takaisinperintään.
Menettely unionin tuomioistuimessa
43.
Komissio nosti unionin tuomioistuimeen 19.12.2014 jättämällään kannekirjelmällä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen, josta on kyse käsiteltävässä asiassa. Asianosaisten suulliset lausumat kuultiin 8.12.2016 pidetyssä istunnossa.
Kanne
Asianosaisten lausumat
44.
Komissio toteaa, että vaikka Belgian viranomaiset olivat velvollisia perimään takaisin kyseessä olevan tuen neljän kuukauden kuluessa riidanalaisen päätöksen tiedoksiannosta eli viimeistään 28.11.2011, takaisinperintää ei ollut tehty tuohon päivään mennessä eikä ainoatakaan takaisinperintämääräystä ollut lähetetty tuensaajille, ja tämän lisäksi luetteloa tuensaajista eikä liioin luetteloa kunkin tuensaajan maksettaviksi kuuluvista summista ollut laadittu.
45.
Belgian kuningaskunta ei ollut käsiteltävässä asiassa komission mukaan tilanteessa, jossa tuen takaisinperintä olisi ollut täysin mahdotonta; tämä on ainoa peruste, johon jäsenvaltio voi puolustuksekseen vedota SEUT 108 artiklan 2 kohtaan perustuvan kanteen yhteydessä.
46.
Komissio toteaakin yhtäältä, että toisin kuin Belgian kuningaskunta väittää, riidanalaisessa päätöksessä täsmennetään tuensaajien henkilöllisyys ja heidän saamansa edun luonne, eli näitä ovat maataloustuottajat, teurastamot ja muut yksiköt, jotka jalostavat, käsittelevät, myyvät tai markkinoivat nautaeläimistä valmistettuja pakollisten BSE-testien alaisia tuotteita, ja etu syntyi siitä, että tukitoimenpiteet alentavat tuensaajille kuuluvia kustannuksia. Tämän vuoksi kussakin tapauksessa olisi selvitettävä, keille näistä toimijoista BSE-testien kustannusten maksaminen olisi kuulunut. Tämä toimija voi tapauksen mukaan olla joko maataloustuottaja, teurastamo, eläimen jalostuksesta tai käsittelystä vastannut yksikkö tai yksikkö, joka on myynyt nautaeläimistä valmistetut tuotteet tai vastannut niiden markkinoinnista. Toisaalta komissio tähdentää, että koko sen ajan, jolloin se oli kirjeenvaihdossa Belgian kuningaskunnan kanssa, se oli ehdottanut riidanalaisen päätöksen täytäntöön panemiseksi käytännön menetelmiä, joihin ei liittynyt ylipääsemättömiä vaikeuksia.
47.
Komissio huomauttaa Belgian kuningaskunnan vaatimuksesta vedota vähämerkityksisestä tuesta annettuihin asetuksiin, että tämä olisi edellyttänyt ensinnäkin sitä, että Belgian viranomaiset olisivat yksilöineet yksittäiset tuensaajat, vahvistaneet tuen määrän, selvittäneet, mitä muita vähämerkityksisiä tukia nämä tuensaajat olivat saaneet saman kolmen vuoden ajanjakson kuluessa, varmistaneet, ettei tukien yhteenlaskettu määrä ylittänyt mainituissa asetuksissa sallittua ylärajaa, sekä osoittaneet, että kaikki muut näissä asetuksissa vahvistetut edellytykset oli täytetty. Belgian viranomaiset eivät kuitenkaan olleet toteuttaneet mitään näistä toimenpiteistä. Belgian kuningaskunnan väite, jonka mukaan vähämerkityksisen tuen raja-arvoja ei ollut ylitetty, perustuu sitä paitsi täysin kunkin toimijan saamaa tukea koskevaan arviointiin, joka puolestaan pohjautuu toimialojen väliseen keskiarvoon ja toimijoiden väliseen keskiarvoon kullakin toimialalla, toisin sanoen väite nojautuu kuvitteelliseen olettamukseen kahdella tasolla. Koska tällaista arviointimenetelmää ei voida hyväksyä, väite on hylättävä.
48.
Belgian kuningaskunta esittää kolme perustetta puolustuksekseen.
49.
Se kiistää ensinnäkin sen, että BSE-testien rahoittaminen luokitellaan tueksi. Koska BSE-testien kustannukset johtuvat kansanterveyden suojelulle asetetusta lakisääteisestä velvollisuudesta, niitä ei voida pitää yrityksen talousarviota normaalisti rasittavana kustannuksena.
50.
Belgian kuningaskunta väittää toiseksi ja toissijaisesti, että kyseiset tuet täyttävät kaikki vähämerkityksisestä tuesta annettujen asetusten soveltamiselle asetetut edellytykset. Erityisesti niiden tuensaajien tuet, jotka eivät toimi maataloustuotteiden alkutuotannossa, kuuluvat [SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan] soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 15.12.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1998/2006 (
28
) 1 artiklan soveltamisalaan. Niiden tuensaajien, jotka ovat maataloustuottajia, tuet sitä vastoin kuuluvat [SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan] soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maatalous- ja kalastusalalla 6.10.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1860/2004 (
29
) alaan.
51.
Belgian kuningaskunta väittää, että kunkin yksittäisen tuensaajan tuen määrä ei ylitä vähämerkityksisen tuen raja-arvoa ja että tuki on 3000 euroa maataloustuottajien osalta ja 200000 euroa muilla toimialoilla toimivien tuensaajien osalta. Tässä se viittaa 26.9.2011 päivätyssä kirjeessä esittämäänsä laskentamenetelmään, joka toistetaan sen kirjeissä, jotka on päivätty 30.11.2012 ja 15.4.2013. Menetelmä perustuu ”tuen kokonaismäärän suhteelliseen jakoon” kuuden toimialan kesken, ja sen mukaan kunkin yrityksen tuen keskimäärät jäävät kullakin toimialalla niin palon alle vähämerkityksisen tuen sovellettavan raja-arvon, että ”on riittävän varmaa, ettei yksikään yksittäinen tuensaaja ylitä tätä raja-arvoa”, eikä tällöin ole tarpeen täsmentää ”mahdollista hypoteettista yrityskohtaista etua kullakin toimialalla”. Tämä näkemys on ”perusteltu ja asianmukainen”, kun otetaan huomioon erityisesti, että ”taloudellisten tosiseikkojen valossa – – BSE-testien kustannusten pitäisi heijastua kaikkiin toimialoihin”.
52.
Belgian kuningaskunnan mukaan komissio oli Belgian viranomaisten kanssa käydyn yhteydenpidon kuluessa esittänyt kauttaaltaan epäyhtenäisiä ja ristiriitaisia näkemyksiä, jotka eivät sitä paitsi sopineet yhteen riidanalaisen päätöksen kanssa. Komissio katsoi yhtäältä 14.3.2013 päivätyssä kirjeessään, että Belgian kuningaskunnan ehdottamaa laskentamenetelmää on tarkasteltava yksityiskohtaisesti, mutta tämän jälkeen se hylkäsi sen perusteluitta 16.10.2013 päivätyssä kirjeessään. Toisaalta se oli 25.3.2015 annettuun tuomioon Belgia v. komissio (T-538/11, EU:T:2015:188) johtaneessa asiassa unionin yleiselle tuomioistuimelle antamissaan vastauksissa myöntänyt, että koko elintarvikeketju oli hyötynyt tuesta, ja oli maininnut tuen välittöminä saajina teurastamot, vaikka se oli 16.10.2013 päivätyssä kirjeessään katsonut, että tuesta olivat hyötyneet pääasiallisesti maataloustuottajat. Komission joistakin kannanotoista käy ilmi myös, että se pitää eläimen omistusta koskevaa arviointiperustetta ratkaisevana, vaikkei tämä peruste sisälly riidanalaiseen päätökseen. Tästä Belgian kuningaskunta väittää, ettei riidanalaisen päätöksen perusteella voida päätellä, että yhtä testattua eläintä kohti olisi ainoastaan yksi tuensaaja ja että esimerkiksi ravintolaa tai lihakauppaa voidaan pitää tuensaajana ainoastaan, jos ne olivat testattujen eläinten omistajia teurastuksen ajankohtana. Tällainen arviointiperuste perustuu sitä paitsi ainoastaan siihen seikkaan, että teurastamot siirtävät ”usein” oma-aloitteisesti BSE-testien kustannukset testatun eläimen omistajalle. Siirtämisen oma-aloitteisuus ei kuitenkaan ensinnäkään mahdollista päätelmää, että näin toimitaan kaikissa tapauksissa, ja toiseksi jos kustannusten heijastuminen olisi otettava huomioon nautaeläinten lihasta valmistettujen tuotteiden valmistuksen ja markkinoinnin kaikissa eri vaiheissa, jotta saadaan selvitettyä tuen todelliset edunsaajat, päädyttäisiin loppukuluttajaan, joka ei itsessään voi olla edunsaaja.
53.
Belgian kuningaskunta toteaa kolmanneksi ja edelleen toissijaisesti, että se on toiminut vilpittömässä ja rakentavassa yhteistyössä komission kanssa tuen yksittäisten saajien yksilöinnissä ja kunkin saamien tukimäärien laskennassa ilmenneistä objektiivisista vaikeuksista huolimatta. Komissio sitä vastoin on sen mukaan toiminut epälojaalisti, koska se ei antanut selkeitä ohjeita tukien takaisin perimiseksi.
54.
Loppupäätelmänä Belgian kuningaskunta esittää, että joko noudatetaan riidanalaista päätöstä, jonka mukaan kaikki nautaeläinten lihasta valmistettujen tuotteiden elintarvikeketjun eri toimialojen toimijat ovat saaneet etua kyseisistä tuista, minkä seurauksena tukimäärien laskeminen edunsaajaa kohti on yksinkertaisesti mahdotonta, tai noudatetaan komission 16.10.2013 päivätyssä kirjeessään ilmaisemaa kantaa, jonka mukaan tuet on perittävä takaisin ainoastaan maataloustuottajilta, jolloin on katsottava, että riidanalaiseen päätökseen ”liittyy niin vakavia ja ilmeisiä virheitä, että sitä voidaan pitää mitättömänä toimena” unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla. (
30
)
Asian arviointi
55.
Aluksi on aiheellista huomauttaa, ettei Belgian kuningaskunta riitauta sitä, että riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaan tueksi luokiteltuihin rahoituksiin ei ole sovellettu minkäänlaisia takaisinperintätoimenpiteitä, eikä liioin sitä, että tuon päätöksen 4 artiklassa tarkoitettuja tietoja ei ollut toimitettu komissiolle säädetyssä määräajassa.
56.
Sitä vastoin se esittää kolme erityyppistä argumenttiryhmää kiistääkseen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen, josta sitä moititaan. Nämä argumentit liittyvät BSE-testien rahoituksen virheelliseen luokitukseen valtiontuiksi, vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamiseen käsiteltävässä asiassa sekä mahdottomuuteen panna täytäntöön riidanalaista päätöstä.
Argumentit, joiden mukaan BSE-testien rahoitus luokitellaan virheellisesti valtiontueksi
57.
Ensisijaisesti Belgian kuningaskunta riitauttaa riidanalaisessa päätöksessä tehdyn BSE-testien rahoituksen luokituksen tueksi.
58.
Muistutan tästä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio ei voi väittää päätöksen olevan lainvastainen puolustautuakseen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa, kyseisen päätöksen täytäntöönpanon laiminlyöntiin perustuvaa kannetta vastaan. (
31
) Unionin oikeuden tällaisen toimen laillisuus on näet riitautettava erillisessä menettelyssä, toisin sanoen SEUT 263 artiklassa tarkoitetulla kumoamiskanteella. (
32
)
59.
Kuten tämän ratkaisuehdotuksen 43 kohdassa on todettu, käsiteltävässä asiassa Belgian kuningaskunnan riidanalaisesta päätöksestä nostama kumoamiskanne hylättiin unionin yleisen tuomioistuimen tuomiolla, ja tästä tuomiosta unionin tuomioistuimeen tehty valitus hylättiin niin ikään. Edelleen on aiheellista huomauttaa, että Belgian kuningaskunta esitti riidanalaisessa päätöksessä tehdystä BSE-testien rahoituksen luokittelusta tueksi molemmissa oikeudenkäynneissä samat argumentit, jotka se esitti käsiteltävässä asiassa vastineessaan. Niin unionin yleinen tuomioistuin ja unionin tuomioistuin ovat näin ollen jo tutkineet ja hylänneet nuo argumentit.
60.
Ainoa poikkeus tämän ratkaisuehdotuksen 58 kohdassa esitetystä säännöstä koskee tapauksia, joissa päätöstä, jonka täytäntöönpanon laiminlyönti on riitautettu, on pidettävä mitättömänä. (
33
) Kuten tämän ratkaisuehdotuksen 54 kohdassa on todettu, Belgian kuningaskunta esitti vastineessaan riidanalaisen päätöksen mitättömyyttä koskevan väitteen. Tämä väite ei kuitenkaan voi menestyä, kuten tulen tuonnempana arviossani osoittamaan.
61.
Edellä esitetystä seuraa, ettei Belgian kuningaskunta voi komission esittämää jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevaa vaatimusta vastustaakseen vedota pätevästi argumentteihin, joiden mukaan kyseiset toimenpiteet luokitellaan virheellisesti valtiontuiksi.
Vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamista koskevat argumentit
62.
Toiseksi ja toissijaisesti Belgian kuningaskunta väittää, että on olemassa ”kohtuullinen varmuus” siitä, ettei vähämerkityksisen tuen raja-arvoja ole kyseisten tukien osalta ylitetty.
63.
Kuten tämän ratkaisuehdotuksen 29 ja 50 kohdassa on selostettu, laskentamenetelmässä, jota Belgian kuningaskunta noudatti päätyäkseen tällaiseen päätelmään, kyseisten tukien kokonaismäärä jaetaan suhteellisesti niiden kuuden toimialan kesken, jotka se on yksilöinyt komissiolle 26.9.2011, 30.11.2012 ja 17.4.2013 (
34
) lähettämissään kirjeissä ja jotka vastaavat olennaisilta osiltaan riidanalaisessa päätöksessä mainittuja tuensaajaluokkia. Belgian kuningaskunta väittää keskeisesti, että tämä on ainoa riidanalaisen päätöksen kanssa yhteensopiva laskentamenetelmä.
64.
Tuonnempana esittämieni syiden nojalla en ole samaa mieltä Belgian kuningaskunnan kanssa. Päinvastoin minusta näyttää, että menetelmä on vastoin riidanalaisen päätöksen niin sanamuotoa kuin tarkoitustakin.
65.
Riidanalaisessa päätöksessä tehty valtionvaroilla toteutettavan BSE-testien rahoituksen luokitus tueksi perustuu ajatukseen, jonka mukaan tällainen rahoitus alentaa tietyn yrityksen vastattavaksi normaalisti kuuluvia maksuja ja antaa näin tälle yritykselle valikoivaa etua. (
35
) Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 90, 92 ja 93 perustelukappaleesta sekä päätöksen yleisestä rakenteesta ilmeneekin selvästi, että vaikka mainittuun rahoitukseen liittyvän tuen mahdollisten saajien piiri kattaa pakollisten BSE-testien alaisten nautaeläinten lihasta valmistettujen tuotteiden elintarvikeketjun eri toimijat, tuen todellinen saaja on yksittäinen yritys, jolla on velvollisuus teettää BSE-testi ja vastata välittömästi tai välillisesti sen kustannuksista. (
36
) Tämä onkin järkeenkäypää. Koska BSE-testien kustannukset syntyvät teurastusportaassa, juuri tässä portaassa tuki myönnetään ja on siten myös perittävä takaisin.
66.
On tärkeää korostaa, että riidanalaisessa päätöksessä noudatetaan tältä osin komission vakiintunutta kantaa, joka sisältyy muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen (
37
) ohella myös vuoden 2005 päätökseen.
67.
Viimeksi mainitussa päätöksessä komissio erottaa nimenomaan yhtäältä ”yleisten satunnaistarkastusten” – joita ”ei voida laskuttaa yksittäiseltä yritykseltä, sillä niillä pyritään varmistamaan koko elintarvikeketjun valvonta” – rahoituksen toisaalta ”tuotteiden tuotantoa tai markkinointia koskevien pakollisten tarkastusten kustannusten” rahoituksesta. Kun ensiksi mainitulla rahoituksella ”ei anneta erityistä taloudellista etua toimijoille”, jälkimmäinen synnyttää valikoivan edun asianomaisille yrityksille. (
38
) Näin ollen komissio päättelee mainitun päätöksen johdanto-osan 74 ja 75 perustelukappaleessa, että Belgian kuningaskunnan tiedoksi antamassa kuninkaan asetuksen luonnoksessa kaavailema BSE-testien kustannusten osittainen rahoitus pakollisilla maksuosuuksilla ”alentaa yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia maksuja” siten, että yritys saa EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valikoivaa tukea. (
39
)
68.
Komissio oli ilmaissut saman näkemyksen vuoden 2002 päätöksessä. (
40
) Tuossa päätöksessä ilmoitettua toimenpidettä pidettiin tukena, ”koska se tuo edunsaajille taloudellista etua – –, joka ilmenee juuri siten, että testattavien elävien eläinten omistajat jättävät maksamatta osan pakollisten testien kustannuksista, joita rahoitetaan perimällä maksu nautaeläimistä, joita ei tarvitse testata. (
41
) Tuossa päätöksessä tuensaajina pidettiin maataloustuottajia.
69.
Samansuuntaisia ovat myös TSE-suuntaviivat. Niiden 25 kohdassa toetaan, että ”TSE-kustannuksiin myönnettävä valtiontuki on maksettava toimijalle, jonka tiloissa testinäytteet otetaan” ja ”toimijan on alennettava velottamiaan hintoja vastaavalla määrällä”. Toisin sanoen tuki maksetaan pääsääntöisesti teurastamolle, (
42
) ja teurastamon on välttämättä siirrettävä se toimijalle, jota varten testi on tehty. (
43
) On aiheellista korostaa, ettei toimijaa yksilöidä maataloustuottajaksi, toisin kuin maatalousalan valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 11.4. kohdassa, jota sovellettiin BSE-testien rahoittamiseen 31.12.2002 asti tarkoitettuihin tukiin. (
44
) Vaikka useimmissa tapauksissa on varmasti kyse maataloustuottajista, TSE-suuntaviivojen 25 kohdassa mainittu edellytys antaa mahdollisuuden ottaa huomioon myös tilanteet, joissa toimija ei ole maataloustuottaja vaan naudanliha-alan muissa portaissa toimiva yritys tai itse teurastamo, joka ei toimi asiakkaan lukuun vaan omaan lukuunsa.
70.
Riidanalaisessa päätöksessä tehdyn luokittelun, jonka mukaan BSE-testien rahoittaminen valtion varoista on tukea, taustalla olevista perusteista siis ilmenee, että tuensaaja on, kuten komissio on asian selkeästi ilmaissut 18.7.2012 päivätyssä kirjeessään, yritys, jonka olisi pitänyt maksaa testit, ellei valtio ollut vastannut niiden kustannuksista, eivätkä tuensaajia suinkaan ole, kuten Belgian kuningaskunta virheellisesti väittää, kaikki testatusta eläimestä valmistettujen tuotteiden valmistus-, jalostus- ja markkinointiprosessissa mukana olleet yritykset.
71.
Riidanalaisessa päätöksessä tosin osoitetaan tuensaajiksi ”maataloustuottajat, teurastamot ja muut yritykset, jotka jalostavat, käsittelevät, myyvät tai pitävät kaupan – – BSE-testattaviksi määrättyjen nautaeläinten lihasta valmistettuja tuotteita”. Kuten olen jo tähdentänyt tämän ratkaisuehdotuksen 65 kohdassa, tuosta päätöksestä ilmenee kuitenkin selvästi, että yrityksen, joka toimii naudanliha-alan yhdessä monista eri portaista, voidaan katsoa saaneen SEUT 107 artiklassa tarkoitetun edun maksujen alentumisena – jolloin sitä voidaan pitää tuen todellisena saajana – ainoastaan, jos tämä yritys vastasi BSE-testien toteuttamisesta ja oli velvoitettu maksamaan niiden kustannukset.
72.
Edellä sanotulla on kaksi seurausta riidanalaisen päätöksen toimeenpanossa. Ensimmäinen on se, että toisin kuin Belgian kuningaskunta väittää 27.9.2011 päivätyssä kirjeessään, tuensaajien yksilöimiseksi ei ole mitenkään välttämätöntä näyttää toteen objektiivista yhteyttä kunkin testatun eläimen ja kaikkien niiden toimijoiden välillä, jotka ovat toiminnassa mukana eläimen teurastuksesta alkaen aina lopputuotteen myyntiin asti. Belgian kuningaskunnan puolustuksekseen esittämä argumentti, jonka mukaan tällaista yhteyttä on mahdoton osoittaa, ei siten voi menestyä.
73.
Toinen ja merkittävämpi seuraus on, että ”takaisinperinnän globalisoinnin” menetelmä, jossa tuen kokonaismäärä jaetaan naudanliha-alan eri toimialojen kesken ja kunkin toimialan sisällä tuon toimialan kaikkien toimijoiden kesken, ei voi täyttää riidanalaisen päätöksen asianmukaisen toimeenpanon edellytyksiä siinä mielessä, ettei sillä taata tuen takaisinperintää yritykseltä, joka tosiasiassa on tuesta hyötynyt.
74.
Tällainen menetelmä on paitsi vastoin logiikkaa, johon riidanalaisessa päätöksessä tehty BSE-testien rahoituksen luokitus tueksi perustuu, myös vastoin itse päätöksen sanamuotoa.
75.
Komissio näet hylkäsi riidanalaisen päätöksen 126–129 kohdassa Belgian kuningaskunnan esittämän menetelmän, jossa tuki perittäisiin takaisin AFSCA:n toiminnan rahoittamiseksi pidätetyillä maksuosuuksilla, ja katsoi, ettei se ”täytä sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinperintää koskevia vaatimuksia”. Toisin kuin Belgian kuningaskunta haluaa antaa ymmärtää, riidanalaisessa päätöksessä hylätyn menetelmän ja sen menetelmän välillä, jota tämä valtio ehdotti komission kanssa käymässään kirjeenvaihdossa, on havaittavissa selvä vastaavuus. Molemmissa vaihtoehdoissa lopputuloksena on nimittäin se, ettei tukia peritä takaisin erikseen kultakin todelliselta tuensaajalta vaan ”globaalisti” kaikilta naudanliha-alan toimijoilta.
76.
Noudattaakseen riidanalaista päätöstä ja sisämarkkinoille soveltumattomien tukien takaisinperintää koskevia periaatteita Belgian kuningaskunnan on siis perittävä tuet erikseen takaisin niiden todellisilta saajilta. Tämä vastaa sitä paitsi periaatetta, jonka mukaan tuen takaisinperinnällä pyritään poistamaan kilpailun vääristymä, joka on aiheutunut kilpailuedusta, joka tuensaajalla on ollut markkinoilla kilpailijoihinsa verrattuna, joten takaisinperinnällä palautetaan kyseisen tuen maksamista edeltänyt tilanne. (
45
)
77.
Käsiteltävässä asiassa tukijärjestelmän osalta on täysin mahdollista, että tämän järjestelmän perusteella yksittäistapauksessa myönnetty tuki jää SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kiellon ulkopuolelle siitä syystä, että se kuuluu vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen alaan. Belgian viranomaiset voivat tehdä tällaisen päätelmän kuitenkin vasta määritettyään asianomaisen yrityksen saaman tuen määrän ja selvitettyään, onko kaikki vähämerkityksistä tukea koskevassa sovellettavassa lainsäädännössä säädetyt edellytykset täytetty tuon yrityksen osalta. Belgian viranomaisten on tämän lisäksi annettava komission käyttöön kaikki tiedot, joilla voidaan kussakin yksittäistapauksessa perustella vähämerkityksistä tukea koskevan säännön käyttö. (
46
)
78.
Pelkkä väite, jonka mukaan ”on olemassa kohtuullinen varmuus siitä, ettei yksikään yksittäinen tuensaaja ylitä vähämerkityksisen tuen raja-arvoa”, ei näin ollen ole riittävä etenkään käsiteltävän asian olosuhteissa, joissa väite perustuu sellaisen laskentamenetelmän soveltamiseen, joka on – kuten olen edellä osoittanut – vastoin riidanalaisen päätöksen tarkoitusta ja sanamuotoa ja vastoin tukien takaisinperintää koskevia periaatteita.
79.
Belgian kuningaskunnan esittämä argumentaatio vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisesta on siten minusta hylättävä.
Argumentit, joiden mukaan riidanalaista päätöstä on mahdoton panna täytäntöön
80.
Kolmanneksi ja edelleen toissijaisesti Belgian kuningaskunta esittää joukon argumentteja, joilla se vetoaa mahdottomuuteen panna riidanalaista päätöstä täytäntöön, ja tätä se perustelee yhtäältä tuon päätöksen epätarkkuudella ja komission toimittamien ohjeiden ristiriitaisuudella sekä toisaalta käytännön vaikeuksilla. Belgian kuningaskunta väittää lisäksi, että se on toiminut vilpittömässä yhteistyössä komission kanssa.
81.
Kaikki nämä argumentit on mielestäni kokonaisuudessaan hylättävä.
82.
Belgian kuningaskunnalla oli ensinnäkin käytössään, toisin kuin se väittää, riittävän selkeät ohjeet tavasta panna riidanalainen päätös täytäntöön ja erityisesti siitä, keiltä toimijoilta tuet oli perittävä takaisin.
83.
Kuten olen jo tämän ratkaisuehdotuksen 65–75 kohdassa huomauttanut, mainitut ohjeet ensinnäkin sisältyivät selkeinä riidanalaiseen päätökseen, ja komissio täsmensi niitä myöhemmin Belgian kuningaskunnan kanssa käymässään kirjeenvaihdossa, mutta tämän lisäksi ne kävivät ilmi myös päätöksistä, jotka komissio oli aiemmin antanut BSE-testien rahoittamista koskevasta Belgian järjestelmästä, kuten myös asiassa sovellettavasta lainsäädännöstä.
84.
Näin ollen riidanalaisessa päätöksessä ja komission myöhemmin antamissa selityksissä osoitettiin selkeästi tukien saajaksi kunkin testatun eläimen osalta toimija, jolla oli velvollisuus teettää testi ja jolta testin kustannukset olisi pitänyt laskuttaa, mutta tämä kävi aivan yhtä selvästi ilmi TSE-suuntaviivoista, vuosien 2002 ja 2005 päätöksistä sekä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä. Lisään vielä, että useat riidanalaisen päätöksen kohdat osoittavat, että Belgian kuningaskunta oli täysin ymmärtänyt komission näkemyksen, jonka mukaan BSE-testien kustannukset oli määrättävä yksittäisten toimijoiden, useimmiten maataloustuottajien, maksettaviksi ja tuet olisi pitänyt periä takaisin näiltä toimijoilta. (
47
)
85.
Belgian kuningaskunta sivuutti kaikki nämä yksiselitteiset ohjeet. Kirjeenvaihdossaan komission kanssa ja unionin tuomioistuimessa myöhemmin esittämissään kirjelmissä se ainoastaan toisti näkemyksensä, jonka mukaan ”taloudellisten tosiseikkojen valossa” sekä sen vuoksi, että ”BSE-epidemia oli koko elintarvikeketjua ravisuttanut ongelma”, ”BSE-testien kustannusten pitäisi heijastua kaikkiin asianomaisiin toimialoihin” ja naudanliha-alan kaikkien toimijoiden olisi vastattava tasapuolisesti niistä. (
48
)
86.
Tämä näkemys ei ensinnäkään sovi lainkaan yhteen riidanalaisen päätöksen kanssa, vaikka Belgian kuningaskunta niin väittää, vaan on ristiriidassa sen kanssa, ja lisäksi sillä kyseenalaistetaan perusteellisesti tuossa päätöksessä tehty BSE-testien rahoituksen luokitus tueksi. Väite on sitä paitsi nimenomaisesti hylätty sekä unionin yleisen tuomioistuimen 25.3.2015 antamalla tuomiolla Belgia v. komissio (T-538/11, EU:T:2015:188) että valituksesta 30.6.2016 annetulla unionin tuomioistuimen tuomiolla Belgia v. komissio (C‑270/15 P, EU:C:2016:489), joissa molemmissa vahvistettiin, että BSE-testien kustannukset ovat luonteeltaan ”yrityksen vastattavaksi kuuluvia kustannuksia”. (
49
)
87.
Huomautan seuraavaksi argumenteista, joiden mukaan riidanalaisen päätöksen täytäntöönpano oli mahdotonta käytännön ylitsepääsemättömien vaikeuksien takia, ettei tukien yksittäisten saajien yksilöinnissä tai tukimäärien selvittämisessä kunkin tuensaajan osalta ole mitään ylitsepääsemättömän vaikeaa, toisin kuin Belgian kuningaskunta väittää.
88.
Ensinnäkin totean, kuten olen jo maininnut tämän ratkaisuehdotuksen 72 kohdassa, että argumentti, jonka mukaan on mahdotonta osoittaa objektiivista yhteyttä kunkin testatun eläimen ja kaikkien asianomaisten toimijoiden välillä teurastuksesta alkaen aina lopputuotteen myyntiin asti, on hylättävä täysin merkityksettömänä, koska riidanalaisessa päätöksessä ei tällaista toimenpidettä vaadita.
89.
Toiseksi huomautan, että riidanalaisen päätöksen antamisen aikaan Belgian kuningaskunta oli jo useita vuosia aiemmin ottanut käyttöön tarjotun palvelun korvausjärjestelmän, jossa teurastamo maksaa korvaukset AFSCA:lle mutta jossa ne kuuluvat niiden toimijoiden maksettaviksi, joiden lukuun BSE-testi oli tehty. (
50
) Toimijan yksilöinnissä ei siis ole mitään uutta Belgian viranomaisille.
90.
Kolmanneksi totean, että yksistään se seikka – johon Belgian kuningaskunta vetosi myös tukeakseen väitettään todellisten tuensaajien yksilöinnin mahdottomuudesta –, että BSE-testien kustannukset voidaan markkinaolosuhteiden mukaan siirtää myyntiketjussa myöhemmille toimijoille ja aina loppukuluttajaan asti, ei mahdollista ajattelua, jonka mukaan tilanteessa, jossa valtio vastaa noista kustannuksista, tukitoimenpiteestä hyötyy loppukuluttaja eikä toimija, joka on vapautettu niiden maksamisesta kokonaan tai osittain. (
51
)
91.
Neljänneksi Belgian kuningaskunta ei voi vedota siihen, että todellisten tuensaajien yksilöinti voi osoittautua kohtuuttoman pitkäkestoiseksi ja kalliiksi toimenpiteeksi asianomaisille yksiköille etenkin niiden käytössä olevien rajallisten resurssien sekä sen seikan vuoksi, että osa toimijoista ei enää toimi markkinoilla. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on näet niin, etteivät pelkät käytännön vaikeudet, jotka eivät johda täydelliseen mahdottomuuteen panna päätöstä täytäntöön, riitä perusteluksi sen täytäntöönpanon laiminlyönnille.
92.
Viidenneksi Belgian kuningaskunnan argumentista, jonka mukaan on niin, että jos toimivaltaisten viranomaisten on nojauduttava testatun eläimen omistusta koskevaan arviointiperusteeseen tuensaajien yksilöimiseksi, niiltä jäisi huomaamatta tapaukset, joissa omistuksen vaihtuminen on tapahtunut teurastusta edeltäneen kahdeksan päivän kuluessa, koska omistuksen vaihtumista ei ollut pakko rekisteröidä, on todettava, ettei myöskään tähän argumenttiin voida mielestäni vedota perusteluna mahdottomuudelle panna riidanalainen päätös täytäntöön. Mahdollisuus, johon Belgian kuningaskunta viittaa, näyttää näet yhtäältä koskevan vain rajallista määrää tapauksia, ja toisaalta virheellisesti eläimen omistajaksi yksilöidyllä toimijalla on joka tapauksessa mahdollisuus kieltäytyä takaisinperintämääräyksestä toimittamalla näyttö omistuksen vaihtumisesta. Sitä vastoin johdan tuosta argumentista, että edellä mainittuja tapauksia lukuun ottamatta testatun eläimen omistajan yksilöinti ei aiheuta suuria ongelmia Belgian viranomaisille. Kuten komissio toteaa, eläimen omistus teurastushetkellä voi olla merkityksellinen arviointiperuste yksilöitäessä toimijaa, jonka lukuun testi on tehty ja jonka kuuluisi vastata sen kustannuksista.
93.
Kaikista edellä esitetyistä seikoista käy ilmi, ettei riidanalainen päätös ole sellainen, että sitä olisi mahdoton panna täytäntöön tai että se olisi jopa mitätön sen väitetyn ”sekavuuden” tai ristiriitaisuuden vuoksi, tai että sitä olisi käytännön vaikeuksien takia mahdoton panna täytäntöön.
94.
Todettakoon vielä lopuksi Belgian kuningaskunnan argumentista, jonka mukaan se toimi vilpittömässä yhteistyössä komission kanssa, että vaikka oletettaisiin, että tämä jo sinänsä riittäisi oikeuttamaan riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon täydellisen puuttumisen, se on niin ikään mielestäni hylättävä edellä esitetyn perusteella.
95.
Sitä vastoin katson, että toisin kuin Belgian kuningaskunta antaa ymmärtää, komissiota ei voida syyttää yhteistyön puutteesta, koska se selvensi kantaansa riidanalaisen päätöksen toimeenpanon käytännön menetelmistä jo 18.7.2012 päivätyssä telefaksissaan osoittaen samalla valmiuttaan ottaa huomioon vaikeudet, joihin Belgian kuningaskunta oli vedonnut, sekä tutkia tämän esittämiä vaihtoehtoja.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
96.
On kiistatonta, että käsiteltävän kanteen nostamisajankohtana, yli kolme vuotta riidanalaisen päätöksen antamisen jälkeen, Belgian kuningaskunta ei ollut toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä tuon päätöksen 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen sääntöjenvastaisten ja sisämarkkinoille soveltumattomien tukien perimiseksi takaisin. Tuohon ajankohtaan mennessä Belgian viranomaiset eivät olleet antaneet ainoatakaan takaisinperintämääräystä, ja tämän lisäksi ne eivät edelleenkään olleet ryhtyneet yksilöimään yksittäisiä tuensaajia tai laskemaan, kuinka paljon kukin oli saanut tukea. Belgian kuningaskunta ei myöskään ollut toimittanut komissiolle riidanalaisen päätöksen 4 artiklan 1 kohdan a–d alakohdassa lueteltuja tietoja, kuten tuossa artiklassa velvoitetaan.
97.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ainoa mahdollinen peruste, johon jäsenvaltio voi vedota puolustautuakseen komission SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti nostamaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta vastaan, on täydellinen mahdottomuus panna kysymyksessä oleva päätös oikein täytäntöön. (
52
)
98.
Kaikesta edellä esitetystä kuitenkin ilmenee, ettei Belgian kuningaskunta ole näyttänyt toteen mahdottomuutta panna riidanalainen päätös täytäntöön.
99.
Tästä on aiheellista muistuttaa, että unionin tuomioistuin on täsmentänyt, että täytäntöönpanon täydellistä mahdottomuutta koskeva edellytys ei täyty, jos vastaajana oleva jäsenvaltio vain tyytyy kertomaan komissiolle päätöksen täytäntöönpanoon liittyvistä oikeudellisista, poliittisista tai käytännön vaikeuksista ryhtymättä varsinaisiin toimenpiteisiin asianomaisissa yrityksissä tuen takaisin perimiseksi ja ehdottamatta komissiolle päätöksen täytäntöön panemiseksi vaihtoehtoisia menetelmiä, joilla vaikeudet olisi voitu voittaa. (
53
)
100.
Vaikka Belgian kuningaskunta on käsiteltävässä asiassa ehdottanut komissiolle vaihtoehtoista menetelmää riidanalaisen päätöksen täytäntöön panemiseksi, menetelmässä tosiasiassa kiistettiin tukien yksittäisyys, mistä syystä komissio hylkäsi sen täysin perustellusti. Muilta osin Belgian kuningaskunta tyytyy perustelemaan tukien takaisin perimättä jättämistä käytännön vaikeuksilla, joita liittyi riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoon mutta jotka eivät olleet sellaisia, kuten olen edellä osoittanut, että toimeenpano olisi ollut mahdotonta.
Ratkaisuehdotus
101.
Ehdotan kaiken edellä sanotun perusteella, että unionin tuomioistuin
–
toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut SEUT 288 artiklan neljännen kohdan eikä valtiontuesta, jota Belgian kuningaskunta on myöntänyt (valtiontuki C 44/08 (ex NN 45/04)) nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) seulontojen rahoittamiseksi, 27.7.2011 annetun komission päätöksen 2011/678/EU 2–4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut asetetussa määräajassa kaikkia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen kyseisen päätöksen 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa sääntöjenvastaisiksi ja sisämarkkinoille soveltumattomiksi todettujen valtiontukien perimiseksi takaisin tuensaajilta, eikä ole ilmoittanut asetetussa määräajassa Euroopan komissiolle kyseisen päätöksen noudattamiseksi toteutetuista toimenpiteistä, ja
–
velvoittaa Belgian kuningaskunnan vastaamaan oikeudenkäyntikuluista.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	EYVL 2011, L 274, s. 36.
(
3
)	Arrêté royal du 15 octobre 2004 relatif au financement du dépistage des encéphalopathies spongiformes transmissibles chez les animaux; Moniteur belge 8.11.2004, s. 75290.
(
4
)	Loi du 9 décembre 2004 relative au financement de l’AFSCA; Moniteur belge 17.1.2005.
(
5
)	Ks. 15.10.2004 annetun kuninkaan asetuksen 2 §.
(
6
)	Ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 55 perustelukappale, johon sisältyvät Belgian kuningaskunnan huomautukset TST-testien rahoittamisen aikajärjestyksestä; ks. lisäksi mainitun päätöksen johdanto-osan 83 perustelukappale ja sitä seuraavat kappaleet.
(
7
)	Moniteur belge 21.11.2005.
(
8
)	Moniteur belge 21.11.2005.
(
9
)	Ks. 3–11 §.
(
10
)	Ks. 2 §:n 9 momentti. Mainitun asetuksen liitteessä II vahvistetaan BSE-testejä koskevien korvausten määrät.
(
11
)	Valtiontuki N 21/02 – Belgia – Pakollisten BSE-testien kustannuksista huolehtiminen (K(2002) 447 lopullinen).
(
12
)	[SEUT 107 ja SEUT 108] artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen 23.12.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 1/2004 (EUVL 2004, L 1, s. 1). Tämän asetuksen 15 artikla koskee nimenomaan ”tukea kotieläintuotannon alalle”.
(
13
)	Rekisteröity numeroilla XA 53/04 ja XA 54/0 (EUVL 2005, C 105, s. 5).
(
14
)	AFSCA:n rahoitusta koskevista valtiontuista N 9/05 ja N 10/05 9.11.2005 annettu päätös C(2005) 4203. Päätökseen voi tutustua seuraavalla komission internet-sivustolla: http://ec.europa.eu/competition/state_aid/cases/197533/197533_517261_5_2.pdf.
(
15
)	Ks. päätöksen johdanto-osan 107 perustelukappale.
(
16
)	Toimenpide oli alun perin kirjattu ilmoitettujen tukien rekisteriin numerolla N 54/04.
(
17
)	Ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 18–20 perustelukappale.
(
18
)	Ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 29 perustelukappale.
(
19
)	Päätös on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EUVL 2009, C 11, s. 8).
(
20
)	Ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 99 perustelukappale. Komissio totesi kuitenkin samassa perustelukappaleessa, että valtiontueksi ei katsota BSE-testien rahoittamista korvauksilla, koska niillä katetaan markkinahintaan tarjottujen palvelujen aiheuttamat kustannukset.
(
21
)	Ks. johdanto-osan 112 perustelukappale.
(
22
)	EYVL 2000, C 232, s. 17 (oikaistu versio). Ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 113–117 perustelukappale. Maatalousalan valtiontukia koskevien suuntaviivojen 11.4 kohdan mukaan pakollisten BSE-testien rahoittamiseen tarkoitetun tuen osuus voi olla jopa 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
(
23
)	EYVL 2002, C 324, s. 2.
(
24
)	Ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 121 perustelukappale. Komissio totesi samassa perustelukappaleessa, että BSE-testien kokonaiskustannukset jäivät alle 40 euron 1.7.2004 lähtien. Komissio viittaa 1.1.2006 jälkeen myönnettyjen tukien osalta vuoden 2005 päätökseen (ks. johdanto-osan 124 perustelukappale).
(
25
)	[SEUT 108] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EYVL 1999, L 83, s. 1).
(
26
)	Tuomio 25.3.2015, Belgia v. komissio (T-538/11, EU:T:2015:188).
(
27
)	Tuomio 30.6.2016, Belgia v. komissio (C-270/15 P, EU:C:2016:489).
(
28
)	EUVL 2006, L 379, s. 5.
(
29
)	EUVL 2004, L 325, s. 4.
(
30
)	Tuomio 27.6.2000, komissio v. Portugali (C-404/97, EU:C:2000:345, 35 kohta) ja tuomio 22.3.2001, komissio v. Ranska (C-261/99, EU:C:2001:179, 19 kohta).
(
31
)	Ks. erityisesti tuomio 12.2.2015, komissio v. Ranska (C-37/14, ei julkaistu, EU:C:2015:90, 77 kohta) ja tuomio 10.10.2013, komissio v. Italia (C-353/12, ei julkaistu, EU:C:2013:651, 43 kohta).
(
32
)	Ks. tuomio 14.2.2008, komissio v. Kreikka (C-419/06, ei julkaistu, EU:C:2008:89, 52 kohta).
(
33
)	Ks. erityisesti tuomio 10.10.2013, komissio v. Italia (C-353/12, ei julkaistu, EU:C:2013:651, 43 kohta); tuomio 27.6.2000, komissio v. Portugali (C-404/97, EU:C:2000:345, 35 kohta) ja tuomio 22.3.2001, komissio v. Ranska (C-261/99, EU:C:2001:179, 19 kohta).
(
34
)	Huomautan ohimennen, että kussakin kirjeessä luetellut toimialaluokat eivät vastaa ehdottoman tarkasti toisiaan.
(
35
)	Ks. erityisesti riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 90 perustelukappale.
(
36
)	Tämänsuuntaisesti on mielestäni tulkittava myös tuomion 30.6.2016, Belgia v. komissio (C‑270/15 P, EU:C:2016:489) 50 kohtaa, jossa unionin tuomioistuin on todennut, että ”tässä tapauksessa Belgian kuningaskunnan suorittamaa BSE:n seulontatestien rahoittamista – – se hyödyttää kaikkia naudantuotantoalan toimijoita, jotka vastaavat näiden testien kustannuksista” (kursivointi tässä).
(
37
)	Ks. mainitun päätöksen johdanto-osan 56–59 perustelukappale.
(
38
)	Ks. vuoden 2005 päätöksen johdanto-osan 70–75 perustelukappale.
(
39
)	Muistutan, että tarkasteltua tukitoimenpidettä pidettiin vuoden 2005 päätöksessä yhteensopivana TSE-suuntaviivojen kanssa, koska se täytti näissä suuntaviivoissa vahvistetut edellytykset ja varsinkin edellytyksen, joka koski sallitun tuen enimmäismäärää eli 40:tä euroa testiä kohti (ks. johdanto-osan 93–96 ja 107 perustelukappale).
(
40
)	Mainittu tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 11.
(
41
)	Ks. päätöksen s. 2.
(
42
)	Testinäytteet otetaan yleensä teurastuspaikalla.
(
43
)	Ennen rahoituksen hyväksymistä 40 euron enimmäismäärään asti testiä kohti komissio tarkisti riidanalaisessa päätöksessä, oliko Belgian kuningaskunta täyttänyt TSE-suuntaviivojen 25 kohdassa vahvistetut edellytykset (ks. johdanto-osan 122 ja 123 perustelukappale).
(
44
)	Ks. TSE-suuntaviivojen 24 kohta.
(
45
)	Ks. mm. tuomio 17.11.2011, komissio v. Italia (C-496/09, EU:C:2011:740, 61 kohta).
(
46
)	Ks. vastaavasti tuomio 12.2.2015, komissio v. Ranska (C-37/14, ei julkaistu, EU:C:2015:90, 70–73 kohta).
(
47
)	Ks. erityisesti riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 38, 68 ja 71 perustelukappale.
(
48
)	Nämä väitteet sisältyvät vastaajan vastauksen 11 kohtaan, mutta vastaavanlaisia väitteitä löytyy kaikesta komission kanssa käydystä kirjeenvaihdosta sekä Belgian kuningaskunnan kirjelmistä, joita se esitti unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa menettelyistä, jotka koskivat riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi nostettua kannetta ja tämän kanteen hylkäävästä tuomiosta tehtyä valitusta.
(
49
)	Ks. erityisesti unionin yleisen tuomioistuimen tuomion 77 ja 83–96 kohta sekä unionin tuomioistuimen tuomion 35 ja 36 kohta.
(
50
)	Ks. riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 32, 39–44, 61 ja 68 perustelukappale.
(
51
)	Ks. vastaavasti, vaikkakin eri asiayhteydessä, tuomio 21.12.2016, komissio v. Aer Lingus ja Ryanair Designated Activity (C-164/15 P ja C-165/15 P, EU:C:2016:990), jossa jotkin lentoyhtiöt vetosivat verohuojennuksen muodossa annetusta tuesta saamansa edun siirtämiseen asiakkailleen vastustaakseen tuen takaisin perintää.
(
52
)	Ks. erityisesti tuomio 12.12.2013, komissio v. Italia (C-411/12, ei julkaistu, EU:C:2013:832, 36 kohta) ja tuomio 11.9.2014, komissio v. Saksa (C-527/12, EU:C:2014:2193, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
53
)	Ks. tuomio 12.12.2012, komissio v. Italia (C-411/12, ei julkaistu, EU:C:2013:832, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).