YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
10 päivänä kesäkuuta 2004
Asia T-276/01
Mély Garroni
vastaan
Euroopan parlamentti
Henkilöstö – Ylimääräinen toimihenkilö – Konferenssitulkki – Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 74 artikla – Palvelussuhteen päättyminen
Täydellinen teksti ranskan kielellä II - 0000
Aihe: Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä sen päätöksen kumoamista, jonka mukaan palvelukseen ei enää oteta 65 vuotta täyttäneitä konferenssitulkkeja,
ja toisaalta vahingonkorvausta.
Ratkaisu: Parlamentin 24.1.2001 tehty päätös ja parlamentin 20.7.2001 tehty päätös, jolla hylätään kantajan valitus, hylätään. Kanne
hylätään muilta osin. Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Tiivistelmä
1.     Virkamiehet – Kanne – Asianomaiselle vastainen päätös – Käsite – Tuomioistuimen toimivaltaan kuuluva määrittely
(Henkilöstösääntöjen 91 artikla)
2.     Henkilöstö – Muuhun henkilöstöön sovellettavat palvelussuhteen ehdot – Ylimääräiset toimihenkilöt – Freelancetulkit, joihin
sovelletaan muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 78 artiklaa – Ikärajan, joka ei ole välttämätön, säätäminen
tiettyihin päiviin rajoittuvien sopimusten osalta – Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 74 artiklan
soveltumattomuus
(Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 74 ja 78 artikla)
3.     Henkilöstö – Kanne – Vahingonkorvauskanne, joka on nostettu ilman henkilöstösääntöjen mukaista oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä
– Tutkimatta jättäminen
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91artikla)
4.     Henkilöstö – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Virkavirhe – Henkilöstösääntöjen säännöksen virheellinen tulkinta,
joka ei ole itsessään virkavirhe
5.     Henkilöstö – Kanne – Vahingonkorvauskanne – Lainvastaisen riidanalaisen päätöksen kumoaminen – Aineetonta vahinkoa vastaava
korvaus
(Henkilöstösääntöjen 91 artikla)
1.     Kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joilla on sitovia oikeusvaikutuksia,
jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin suoraan ja välittömästi muuttaen tämän oikeusasemaa selvästi.
Kirjeen tai ilmoituksen oikeudellinen määrittely riippuu yksinomaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvioinnista eikä
asianosaisten tahdosta.
(ks. 52 ja 53 kohta)
Viittaukset: asia T-34/91, Whitehead v. komissio, 11.5.1992 (Kok. 1992, s. II‑1723, 22 kohta); asia T-115/92, Hogan v. parlamentti,
15.7.1993 (Kok. 1993, s. II-895, 36 kohta); asia T-132/97, Collins v. alueiden komitea, 20.8.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-469
ja II‑1379, 13 kohta) ja asia T-87/99, Hendrickx v. Cedefop, 13.7.2000 (Kok. H. 2000, s. I-A-147 ja II-679, 37 kohta).
2.     Muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 78 artiklan ensimmäisestä ja kolmannesta kohdasta, luettuna yhdessä, seuraa,
että mainittujen ehtojen III osaston säännöksiä sovelletaan konferenssitulkkeina toimiviin ylimääräisiin toimihenkilöihin,
jotka on otettu palvelukseen mainitun artiklan mukaisesti ainoastaan sikäli kuin ne ovat ehtoja, joita ei kateta ensimmäisen
kohdan mukaisesti tehdyssä sopimuksessa määrätyillä palvelukseen ottamista ja palkkausta koskevilla ehdoilla.
Kun kyse on tiettyihin päiviin rajoittuvasta sopimuksesta, palvelussuhteen päättyminen on tulkin palvelukseen ottamisen luonteenomainen
ja välttämätön ehto, joka on sille ominainen. Tästä seuraa, että muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 74 artikla,
joka liittyy tilanteisiin, joissa ylimääräisen toimihenkilön palvelussuhde päättyy, kuuluu välttämättä mainittujen ehtojen
III osaston säännöksiin, joita ei sovelleta istuntojen ylimääräisiin tulkkeihin.
Lisäksi, kun otetaan huomioon mainittujen tulkkien palvelussuhteen erityisluonne, heidän ikänsä ei voi olla merkittävä seikka
heidän palveluksensa kannalta, niin että heidän palvelussuhteeseensa tarvitsisi liittyä ikäraja, jona pitäisi olla, kun toisin
ei ole määrätty, edellä mainitussa 74 artiklassa käyttöön otettu ikäraja.
(ks. 89, 90, 92–94 ja 97 kohta)
3.     Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklassa säädetyn valitusjärjestelmän mukaisesti vahingonkorvauskanne, joka on itsenäinen kanne
kumoamiskanteeseen nähden, voidaan ottaa tutkittavaksi ainoastaan, jos sitä on edeltänyt oikeudenkäyntiä edeltävä menettely
henkilöstösääntöjen mukaisesti. Tämä menettely on erilainen sen mukaan, aiheutuuko korvattavaksi vaadittava vahinko 90 artiklan
2 kohdassa tarkoitetusta asianomaiselle vastaisesta päätöksestä vai hallinnon toiminnasta, joka ei ole päätöksentekoa.
Ensiksi mainitussa tapauksessa on henkilön, jota asia koskee, saatettava säädetyssä määräajassa nimittävän viranomaisen käsiteltäväksi
valitus, joka koskee kyseistä päätöstä. Toisessa tapauksessa sitä vastoin hallinnollinen menettely on aloitettava esittämällä
henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus vahingonkorvauksen saamiseksi, ja sen jälkeen on tarvittaessa
tehtävä valitus vaatimuksen hylkäävästä päätöksestä.
Kun kumoamiskanteen ja vahingonkorvauskanteen välillä on suora yhteys, vahingonkorvauskanne voidaan ottaa tutkittavaksi kumoamiskanteen
liitännäisenä ilman, että sekä vaatimuksen, jolla nimittävää viranomaista kehotetaan korvaamaan väitetysti aiheutunut vahinko,
että valituksen, jolla riitautetaan vaatimuksen implisiittinen tai nimenomainen hylkääminen, olisi täytynyt edeltää sitä.
Sitä vastoin silloin, kun väitetty vahinko ei johdu toimesta, jonka kumoamista vaaditaan, vaan useista hallinnon väitetysti
tekemistä virheistä ja laiminlyönneistä, oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on pakko aloittaa vaatimuksella, jolla nimittävää
viranomaista kehotetaan korvaamaan tämä vahinko.
(ks. 110, 111 ja 113 kohta)
Viittaukset: yhdistetyt asiat T-17/90, T-28/91 ja T-17/92, Camara Alloisio ym. v. komissio, 15.7.1993 (Kok. 1993, s. II-841,
46 kohta) ja asia T-500/93, Y v. yhteisöjen tuomioistuin, 28.6.1996 (Kok. H. 1996, s. I-A-335 ja II-977, 64 ja 66 kohta).
4.     Se, että hallinto ottaa käyttöön virheellisen tulkinnan henkilöstösääntöjen ja analogisesti muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen
ehtojen säännöksestä, ei ole itsessään virkavirhe.
(ks. 117 kohta)
Viittaukset: asia 79/71, Heinemann v. komissio, 13.7.1972 (Kok. 1972, s. 579, 11 kohta) ja asia T-94/92, X v. komissio, 9.6.1994
(Kok. H. 1994, s. I-A-149 ja II‑481, 52 kohta).
5.     Riidanalaisen päätöksen kumoaminen voi itsessään olla vahinkoa vastaava korvaus ja lähtökohtaisesti riittävä kaiken kantajan
mahdollisesti kärsimän aineettoman vahingon osalta. Näin ollen, toimielimen sellaisen päätöksen, jonka mukaan palvelukseen
ei enää oteta yli 65-vuotiaita ylimääräisiä tulkkeja ja joka ei sisällä mitään kielteistä arviointia kantajan pätevyydestä,
kumoamista on pidettävä kantajan mahdollisesti kärsimää vahinkoa vastaavana korvauksena.
(ks. 118 kohta)
Viittaukset: asia C-343/87, Culin v. komissio, 7.2.1990 (Kok. 1990, s. I-225, 25–29 kohta) ja asia T-60/94, Pierrat v. yhteisöjen
tuomioistuin, 26.1.1995 (Kok. H. 1995, s. I‑A-23 ja II-77, 62 kohta).