62020TJ0295_RES
Asia T-295/20
Aquind Ltd. ym.
vastaan
Euroopan komissio
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.2.2023
Energia – Euroopan laajuiset energiainfrastruktuurit – Asetus (EU) N:o 347/2013 – Delegoitu asetus, jolla muutetaan luetteloa yhteistä etua koskevista hankkeista – SEUT 172 artiklan toinen kohta – Jäsenvaltion kieltäytyminen myöntämästä lupaa sähkönsiirron rajayhdysjohdolle yhteistä etua koskevan hankkeen aseman saamiseksi – Komissio ei kirjannut hanketta muutettuun luetteloon – Perusteluvelvollisuus – Hyvän hallintotavan periaate – Yhdenvertainen kohtelu – Oikeusvarmuus – Luottamuksensuoja – Oikeasuhteisuus – Euroopan energiaperuskirjan 10 artikla
Energia – Euroopan laajuiset energiainfrastruktuurit – Asetus N:o 347/2013 – Komissiolle siirretty säädösvalta – Delegoitu asetus, jolla muutetaan unionin luetteloa yhteistä etua koskevista hankkeista – Jäsenvaltion kieltäytyminen myöntämästä lupaa sähkönsiirron rajayhdysjohdolle yhteistä etua koskevan hankkeen aseman saamiseksi – Kyseisen jäsenvaltion harkintavalta – Komissio ei kirjannut hanketta muutettuun luetteloon – Perusteluvelvollisuus – Ulottuvuus – Komissiolla ei ole harkintavaltaa
(SEUT 172 artiklan toinen kohta ja SEUT 290 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 347/2013, 3 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja liitteessä III olevan 2 osan 10 kohta)
(ks. 36–40, 43–45, 54–56, 89, 90, 149, 150 ja 152 kohta)
Tiivistelmä
Energian sisämarkkinat ja unionin luettelo yhteistä etua koskevista hankkeista: unionin yleinen tuomioistuin hylkää Aquind-ryhmän kanteen
Unionin oikeudessa annetaan jäsenvaltiolle, jonka alueeseen hanke liittyy, valta joko hyväksyä hankkeen sisällyttäminen yhteistä etua koskevien hankkeiden luetteloon tai kieltäytyä hyväksymästä sitä, eikä komissio voi jättää huomiotta sen kieltäytymistä.
Kantajina olevat Aquind Ltd, Aquind SAS ja Aquind Energy Sàrl ovat toteuttajina Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan sähkönsiirtoverkot yhdistävässä rajayhdysjohtohankkeessa (jäljempänä Aquind-rajayhdysjohtohanke). Koska sitä pidettiin energian sisämarkkinoiden toteuttamiseen tarvittavan infrastruktuurin kannalta perustavanlaatuisena hankkeena, se sisällytettiin Euroopan unionin luetteloon yhteistä etua koskevista hankkeista delegoidulla asetuksella 2018/540. (
1
)
Unionin luettelo yhteistä etua koskevista hankkeista laaditaan joka toinen vuosi, joten delegoidulla asetuksella 2018/540 vahvistettu luettelo korvattiin delegoidulla asetuksella 2020/389 (
2
) (jäljempänä riidanalainen asetus) vahvistetulla luettelolla. Riidanalaisen asetuksen liitteessä olevassa uudessa luettelossa Aquind-rajayhdysjohtohanke on sisällytetty luetteloon hankkeista, joita ei enää katsota unionin yhteistä etua koskeviksi hankkeiksi.
Tämän johdosta kantajat nostivat unionin tuomioistuimessa kanteen, jossa ne vaativat riidanalaisen asetuksen kumoamista siltä osin kuin sillä poistetaan Aquind-rajayhdysjohtohanke unionin yhteistä etua koskevien hankkeiden luettelosta.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkää tämän kanteen kokonaisuudessaan. Se toteaa tuomiossaan muun muassa, että kun jäsenvaltio päättää olla antamatta hyväksyntäänsä alueellaan sijaitsevan yhteistä etua koskevan hankkeen sisällyttämiselle asetuksessa N:o 347/2013 (
3
) tarkoitettuun luetteloon, se käyttää sillä tällä alalla olevaa harkintavaltaa, jota Euroopan komissio ei voi kyseenalaistaa.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi
Aluksi unionin yleinen tuomioistuin tutkii kysymyksen siitä, voidaanko syytä, jonka vuoksi komissio ei riidanalaisessa asetuksessa luetteloinut Aquind-rajayhdysjohtohanketta unionin yhteistä etua koskevaksi hankkeeksi ja joka perustui siihen, ettei Ranskan tasavalta ollut antanut hyväksyntäänsä kyseisen hankkeen sisällyttämiselle unionin luetteloon yhteistä etua koskevista hankkeista, pitää riittävänä. (
4
)
Palautettuaan mieleen SEUT 172 artiklan toisen kohdan sanamuodon, jonka mukaan niihin suuntaviivoihin ja niihin yhteistä etua koskeviin hankkeisiin, jotka koskevat jonkin jäsenvaltion aluetta, tarvitaan tuon jäsenvaltion hyväksyminen, unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että kun otetaan huomioon kyseisen määräyksen selvä sanamuoto, johon ei liity minkäänlaisia tulkintavaikeuksia, on todettava, että kyseisessä määräyksessä jätetään kyseiselle jäsenvaltiolle harkintavalta päättää, antaako se hyväksyntänsä hankkeen sisällyttämiselle unionin luetteloon yhteistä etua koskevista hankkeista vai kieltäytyykö se antamasta sitä. Unionin lainsäätäjän päätöstä ottaa käyttöön jäsenvaltion eräänlainen veto-oikeus voidaan nimittäin perustella sillä, että Euroopan laajuisia verkkoja koskeva politiikka sisältää alueellisia näkökohtia ja liittyy siten jossain määrin kaavoitukseen, joka taas kuuluu perinteisesti jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuteen.
Käsiteltävässä asiassa unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että komissio täytti perusteluvelvollisuutensa, (
5
) kun se mainitsi Ranskan tasavallan päättäneen olla antamatta hyväksyntäänsä Aquind-rajayhdysjohtohankkeen sisällyttämiselle unionin luetteloon yhteistä etua koskevista hankkeista. Komissiota ei myöskään voida moittia siitä, ettei se pyytänyt Ranskan tasavaltaa perustelemaan yksityiskohtaisesti päätöksensä syitä. Tässä yhteydessä asetuksen N:o 347/2013 (
6
) säännöksiä ei voida tulkita siten, että komissio voidaan saattaa vastuuseen mahdollisesta lainvastaisuudesta, johon jäsenvaltio syyllistyy päättäessään olla antamatta hyväksyntäänsä hankkeelle, ja että komission on siten vastattava mahdollisesta perusteluvelvollisuuden laiminlyönnistä, johon tämä jäsenvaltio on syyllistynyt. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan tällainen menettelytapa olisi ristiriidassa jäsenvaltioiden ja komission välistä toimivallan jakoa, sellaisena kuin siitä määrätään SEUT 172 artiklassa ja muistutetaan asetuksessa N:o 347/2013, koskevien sääntöjen kanssa. EUT-sopimuksessa on nimittäin määritelty selvästi unionin toimivallan rajat unionin yhteistä etua koskevien hankkeiden alalla, sillä komissio ei voi sisällyttää yhteistä etua koskevien hankkeiden luetteloon hanketta, joka ei ole saanut sen jäsenvaltion hyväksyntää, jonka alueella hanke on toteutettava.
Tämän jälkeen unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee asetuksen N:o 347/2013 menettelyllisten ja aineellisten sääntöjen väitettyä rikkomista. (
7
) Tältä osin se toteaa, etteivät kantajat ole osoittaneet, että se seikka, että Aquind-rajayhdysjohto oli epävarmin hankkeista, jotka olisi voitu sisällyttää unionin luetteloon yhteistä etua koskevista hankkeista, kyseenalaistaa riidanalaisen asetuksen laillisuuden. Unionin yleinen tuomioistuin korostaa, että asetuksen N:o 347/2013 (
8
) mukaan komissio oli velvollinen ottamaan huomioon Ranskan tasavallan päätöksen olla antamatta hyväksyntäänsä Aquind-rajayhdysjohtohankkeen sisällyttämiselle unionin luetteloon yhteistä etua koskevista hankkeista ja ettei komissio voinut kyseenalaistaa syitä, joiden perusteella tämä hanke oli kaikkein epävarmin. Unionin yleinen tuomioistuin täsmentää, että asetuksessa N:o 347/2013 (
9
) säädetään, että jos jäsenvaltio päättää olla antamatta hyväksyntäänsä, sen on perusteltava päätöksensä kyseiselle alueelliselle ryhmälle, jos jokin ryhmään kuuluva jäsenvaltio tätä pyytää. Komissiolla ei siten ollut toimivaltaa vaatia tutkimaan perusteluja, joihin Ranskan tasavalta oli vedonnut, eikä se siten tehnyt tältä osin mitään virhettä. Käsiteltävässä asiassa yksikään jäsenvaltio ei pyytänyt Ranskan tasavaltaa perustelemaan päätöksensä syitä. Vaikka Ranskan tasavallan toteamus, jonka mukaan Aquind-rajayhdysjohtohanke oli kaikkein epävarmin, perustuisikin arviointivirheeseen, komissiolla ei ollut toimivaltaa korjata tätä virhettä, eikä unionin yleisellä tuomioistuimella ole toimivaltaa tutkia itse tätä kysymystä.
(
1
)	Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 347/2013 muuttamisesta vahvistamalla unionin luettelo yhteistä etua koskevista hankkeista 23.11.2017 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2018/540 (EUVL 2018, L 90, s. 38).
(
2
)	Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 347/2013 muuttamisesta vahvistamalla unionin luettelo yhteistä etua koskevista hankkeista 31.10.2019 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2020/389 (EUVL 2020, L 74, s. 1).
(
3
)	Euroopan laajuisten energiainfrastruktuurien suuntaviivoista ja päätöksen N:o 1364/2006/EY kumoamisesta sekä asetusten (EY) N:o 713/2009, (EY) N:o 714/2009 ja (EY) N:o 715/2009 muuttamisesta 17.4.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 347/2013 (EUVL 2013, L 115, s. 39), 3 artikla.
(
4
)	Asiaa koskevan vakiintuneen oikeuskäytännön kannalta.
(
5
)	Asetuksen N:o 347/2013 3 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja sen liitteessä III olevan 2 osan 10 kohta.
(
6
)	Asetuksen N:o 347/2013 3 artiklan 1 ja 4 kohta ja 16 artikla.
(
7
)	Erityisesti asetuksen N:o 347/2013 5 artiklan 8 kohta.
(
8
)	Asetuksen N:o 347/2013 3 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan a alakohdan ja sen liitteessä IIII olevan 2 osan 10 kohdan nojalla.
(
9
)	Asetuksen N:o 347/2013 liitteessä III olevan 2 osan 10 kohta.