A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE1974. július 11. (*) A 8‑74. sz. ügyben_a
Bírósághoz a Tribunal de première instance de Bruxelles által az
EGK-Szerződés 177. cikke értelmében benyújtott, az e bíróság előtta Procureur Du RoiésBenoit és Gustave Dassonvilleközött folyamatban lévő büntetőeljárásban, valamintaz Sa Ets Fourcroy_az Sa Breuval et CieésBenoit és Gustave Dassonvilleközött
folyamatban lévő polgári eljárásban az EGK-Szerződés 30–33., 36. és 85.
cikkének értelmezésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelem
tárgyában_A BÍRÓSÁG_tagjai:
R. Lecourt elnök, A. M. Donner és M. Sørensen tanácselnökök, R. Monaco,
J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore, H. Kutscher, C. Ó Dálaigh és A. J.
Mackenzie Stuart (előadó) bírák_főtanácsnok: A. Trabucchi_hivatalvezető: A. Van Houtte_meghozta a következőÍtéletet1        1974.
január 11-i ítéletével, amely 1974. február 8-án érkezett a Bíróság
Hivatalához, a Tribunal de première instance de Bruxelles az
EGK-Szerződés 177. cikke alapján előzetes döntéshozatal céljából az
EGK-Szerződés 30., 31., 32., 33., 36. és 85. cikkének értelmezésére
vonatkozó, az eredetmegjelöléssel rendelkező termékek számára az
exportáló ország kormánya által kiállított hivatalos dokumentum
megkövetelésével kapcsolatos két kérdést terjesztett a Bíróság elé.2        Az
első kérdés arra irányul, hogy a Szerződés 30. cikkének értelmében vett
mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedésnek minősül-e, ha egy
nemzeti rendelkezés az exportáló ország kormánya által kiállított, az
eredetmegjelöléshez való jogot igazoló hivatalos dokumentum hiányában
megtiltja az eredetmegjelöléssel rendelkező áruk importját.3        Ez
a kérdés Belgiumban, olyan kereskedők ellen indított büntetőeljárás
keretében merült fel, akik rendszeresen vásároltak Franciaországban
szabad forgalomban lévő Scotch whisky tételeket, és ezeket anélkül
importálták Belgiumba, hogy rendelkeztek volna a brit vámhivatal
származási bizonyítványával, megsértve ezáltal a belga szabályokat.4        Az
iratokból és a tárgyalásokból kitűnik, hogy az a kereskedő, aki
Franciaországból, ott már szabad forgalomban lévő Scotch whiskyt kíván
Belgiumba importálni, a terméket közvetlenül az előállító országból
behozó importőrtől eltérően csak komoly nehézségek árán juthat ilyen
bizonyítványhoz.5        A
tagállamok minden olyan kereskedelmi szabályozását, amely közvetlenül
vagy közvetve, ténylegesen vagy potenciálisan akadályozhatja a
Közösségen belüli kereskedelmet, mennyiségi korlátozásokkal azonos
hatású intézkedésnek kell tekinteni.6        Amíg
nem hoznak létre a fogyasztók számára a termékek eredet-megjelölésének
valódiságát biztosító közösségi rendszert, egy tagállam azzal a
feltétellel hozhat intézkedéseket a tisztességtelen gyakorlat
megelőzésére e vonatkozásban, hogy ezek az intézkedések ésszerűek, és
hogy a megkívánt bizonyítási eszközöknek nincs a tagállamok közötti
kereskedelmet akadályozó hatása, valamint következésképpen azok a
tagállamok minden állampolgára számára hozzáférhetőek.7        Anélkül
hogy vizsgálni kellene, hogy az ilyen intézkedések 36. cikk hatálya alá
tartoznak-e, az e cikk második mondatában kifejezett elv alapján az
intézkedések semmiképpen nem lehetnek önkényes megkülönböztetés vagy a
tagállamok közötti kereskedelem rejtett korlátozásának eszközei.8        Ez
lehet a helyzet a tagállam által egy termék eredetének igazolására
megkövetelt alakiságok esetében, amely követelményt komolyabb nehézség
nélkül gyakorlatilag kizárólag a közvetlen importőrök tudnák
teljesíteni.9        Ennélfogva,
a tagállam által megkövetelt olyan eredetiségbizonyítvány, amely
nehezebben hozzáférhető egy másik tagállamban szabad kereskedelmi
forgalomban lévő, eredeti terméket importáló, mint az ugyanezen,
közvetlenül az előállító országból érkező terméket importáló számára, a
mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedést képez, amely
összeegyeztethetetlen a Szerződéssel.10      A
második kérdés arra irányul, hogy semmis-e egy olyan megállapodás,
amely a származási bizonyítványra vonatkozó tagállami szabályozással
együttesen korlátozza a versenyt, és hatással van a tagállamok közötti
kereskedelemre, ha a megállapodás a párhuzamos import megakadályozása
céljából arra szorítkozik, hogy a kizárólagos importőr számára
engedélyezze e szabályozás alkalmazását, vagy azt nem tiltja meg.11      Egy
kizárólagossági megállapodás a 85. cikk tilalma alá tartozik, ha
jogilag vagy ténylegesen akadályozza, hogy a kérdéses terméket a
kizárólagos importőrön kívül más személyek, más tagállamokból a védett
területre importálják.12      Kizárólagossági
megállapodás akkor lehet hatással a tagállamok közötti kereskedelemre,
és akadályozhatja a versenyt, ha a kizárólagos forgalmazó a megállapodás
és az eredetiségre vonatkozóan kizárólag adott bizonyítási eszközt
megkövetelő nemzeti jogszabály együttes hatásainak köszönhetően
megakadályozhatja a kizárólagosság alá eső területre más tagállamokból
érkező párhuzamos importot.13      Annak
megállapításához, hogy ilyen esetről van-e szó, nemcsak a megállapodás
rendelkezéseiből következő jogokat és kötelezettségeket kell figyelembe
venni, hanem azt a jogi és gazdasági környezetet is, amelyben a
megállapodás létrejött, és különösen más, hasonló megállapodások
esetleges létezését ugyanezen gyártó és más tagállamokban letelepedett
kizárólagos forgalmazók között.14      Ebben
a vonatkozásban más tagállamokhoz képest észlelhetően magasabb árak
fenntartása valamely tagállamban annak vizsgálatához vezethet, hogy a
kizárólagossági megállapodást nem arra használják-e, hogy
megakadályozzák az importőröket a kérdésben említettel azonos típusú
nemzeti szabályozás által megkövetelt, a kérdéses termék eredetiségére
vonatkozó bizonyítási eszköz beszerzésében.15      Mindamellett
az a tény, hogy egy megállapodás e nemzeti szabályozás alkalmazásának
engedélyezésére szorítkozik, vagy azt nem tiltja meg, önmagában nem
elegendő a megállapodás automatikus semmissé tételéhez. A költségekről16      A
Bíróságnál észrevételt előterjesztő Belgium és az Egyesült Királyság
kormányai, valamint az Európai Közösségek Bizottsága részéről felmerült
költségek nem téríthetők meg.17      Mivel
ez az eljárás az alapeljárásban résztvevő felek számára a Tribunal de
première instance de Bruxelles előtt folyamatban lévő eljárás egy
szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről.A fenti indokok alapjánA BÍRÓSÁGa
Tribunal de première instance de Bruxelles 1974. január 11-i ítéletével
hozzá intézett kérdésekre válaszolva a következőképpen határozott:1)      A
tagállam által megkövetelt olyan eredetiségbizonyítvány, amely
nehezebben hozzáférhető egy másik tagállamban szabad kereskedelmi
forgalomban lévő, eredeti terméket importáló, mint az ugyanezen,
közvetlenül az előállító országból érkező terméket importáló számára, a
mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedést képez, amely
összeegyeztethetetlen a Szerződéssel.2)      Az
a tény, hogy egy megállapodás e nemzeti szabályozás alkalmazásának
engedélyezésére szorítkozik, vagy azt nem tiltja meg, önmagában nem
elegendő a megállapodás automatikus semmissé tételéhez.LecourtDonner      SørensenMonacoMertens de WilmarsPescatoreKutscherÓ DálaighMackenzie StuartKihirdetve Luxembourgban, az 1974. július 11‑i nyilvános ülésen.A. Van Houtte       R. Lecourthivatalvezető       elnök* Az eljárás nyelve: francia.