62024CJ0391
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (tizedik tanács)
2025. október 2. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – A szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló térség – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 2008/947/IB kerethatározat – A bírósági ítéletek és próbaidőt megállapító határozatok kölcsönös elismerése – 1. cikk – Hatály – Felügyelet mellett történő szabadon bocsátás zárt intézetben történő bentlakásos gyógykezelésre kötelezéssel – Szabadságelvonással járó intézkedés – Elismerési és végrehajtási kötelezettség”
A C‑391/24. sz. [Nolgers] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a strafuitvoeringsrechtbank van de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (a brüsszeli holland nyelvű elsőfokú bíróság büntetés‑végrehajtási bírósága, Belgium) a Bírósághoz 2024. június 4‑én érkezett, 2024. június 3‑i határozatával terjesztett elő az
LZ
ellen folytatott büntetőeljárásban,
A BÍRÓSÁG (tizedik tanács),
tagjai: D. Gratsias tanácselnök, E. Regan (előadó) és B. Smulders bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett írásbeli észrevételeket:
–
a belga kormány képviseletében L. Jans, C. Pochet és M. Van Regemorter, meghatalmazotti minőségben,
–
a holland kormány képviseletében M. K. Bulterman és J. Langer, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében T. Franchoo, H. Leupold és J. Vondung, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a kölcsönös elismerés elvének az ítéletekre és próbaidőt megállapító határozatokra való, a próbaidő alatti magatartási szabályok és alternatív szankciók felügyelete céljából történő alkalmazásáról szóló, 2008. november 27‑i 2008/947/IB tanácsi kerethatározat (HL 2008. L 337., 102. o.) értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az LZ által benyújtott, felügyelet mellett történő szabadon bocsátás iránti kérelemmel kapcsolatos eljárás keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2008/909/IB kerethatározat
3
A kölcsönös elismerés elvének büntetőügyekben hozott, szabadságvesztés‑büntetéseket kiszabó vagy szabadságelvonással járó intézkedéseket alkalmazó ítéleteknek az Európai Unióban való végrehajtása céljából történő alkalmazásáról szóló, 2008. november 27‑i 2008/909/IB kerethatározat (HL 2008. L 327., 27. o.) „Fogalommeghatározások” című 1. cikke a következőket mondja ki:
„E kerethatározat alkalmazásában:
a)
»ítélet«: a kibocsátó állam bíróságának jogerős határozata vagy végzése, amely büntetést szab ki egy természetes személyre;
b)
»büntetés«: bármely olyan szabadságvesztés-büntetés vagy szabadságelvonással járó bármely intézkedés, amelyet bűncselekmény elkövetése miatt határozott vagy határozatlan időtartamra szabtak ki büntetőeljárás alapján;
[…]”
4
Ezen irányelv „Célkitűzés és hatály” című 3. cikke a következőképpen rendelkezik az (1) bekezdésében:
„E kerethatározat célja azon szabályok megállapítása, amelyek értelmében a tagállamok az elítélt személy társadalmi beilleszkedésének elősegítése érdekében elismernek egy ítéletet és végrehajtják a büntetést.”
5
A 2008/909 kerethatározatnak „Az ítélet elismerése és a büntetés végrehajtása” című 8. cikkének (3) bekezdése a következőképpen szól:
„Amennyiben a büntetés – jellegét tekintve – nem egyeztethető össze a végrehajtó állam jogával, az adott állam illetékes hatósága azt a saját jogában hasonló bűncselekményekre alkalmazott büntetésnek vagy intézkedésnek megfelelően átalakíthatja. Az ilyen büntetésnek vagy intézkedésnek a lehető legpontosabban meg kell felelnie a kibocsátó államban kiszabott büntetésnek, és ennek következtében a büntetés nem változtatható pénzbüntetésre.”
6
Ugyanezen kerethatározat „Az elismerés és a végrehajtás megtagadásának okai” című 9. cikkének (1) bekezdése a következőket mondja ki:
„A végrehajtó állam illetékes hatósága megtagadhatja az ítélet elismerését és a büntetés végrehajtását, amennyiben:
[…]
k)
a kiszabott büntetés olyan pszichiátriai vagy orvosi kezelésre irányuló intézkedést, vagy más, szabadságelvonással járó intézkedést foglal magában, amely intézkedést – a 8. cikk (3) bekezdése ellenére – a végrehajtó állam a saját jogi vagy egészségügyi rendszerei következtében nem tud végrehajtani;
[…]”
A 2008/947 kerethatározat
7
A 2008/947 kerethatározat (3) preambulumbekezdése értelmében:
„A [2008/909] kerethatározat a szabadságvesztés büntetések vagy szabadságelvonással járó intézkedések kölcsönös elismerésére és végrehajtására vonatkozik. További közös szabályokra van szükség különösen akkor, ha a szabadságvesztéssel nem járó büntetést, beleértve a próbaidő alatti magatartási szabályok vagy alternatív szankciók felügyeletét magában foglaló ítéletet hoztak olyan személlyel szemben, akinek törvényes és szokásos tartózkodási helye nem az ítélethozatal szerinti államban van.”
8
Ezen irányelv „Célok és hatály” című 1. cikke a következőképpen rendelkezik az (1)–(3) bekezdésében:
„(1)   E kerethatározat célja az elítéltek társadalmi beilleszkedésének elősegítése, az áldozatok és a lakosság védelmének fokozása, valamint a megfelelő, próbaidő alatti magatartási szabályok és alternatív szankciók alkalmazásának megkönnyítése az olyan elkövetők esetében, akik nem az elítélés szerinti államban élnek. E célok elérése céljából ez a kerethatározat megállapítja azokat a szabályokat, amelyek szerint az érintett személlyel szembeni ítéletet hozó tagállamtól eltérő tagállam elismeri az ítéleteket és adott esetben próbaidőt megállapító határozatokat és felügyeli az ítélet alapján megállapított, próbaidő alatti magatartási szabályokat vagy az ezen ítéletben foglalt alternatív szankciókat, valamint – e kerethatározat eltérő rendelkezésének hiányában – meghoz minden egyéb, az adott ítélethez kapcsolódó határozatot.
(2)   Ezt a kerethatározatot kizárólag az alábbiakra kell alkalmazni:
a)
ítéletek és adott esetben próbaidőt megállapító határozatok elismerésére;
b)
próbaidő alatti magatartási szabályok és alternatív szankciók felügyeletével járó felelősség átruházására;
c)
az a) és b) pontban foglaltakhoz kapcsolódó minden más határozatra,
az e kerethatározatban említettek és előírtak szerint.
(3)   E kerethatározatot nem kell alkalmazni
a)
azon büntetőügyekben hozott, szabadságvesztés büntetéseket kiszabó vagy szabadságelvonással járó intézkedéseket alkalmazó ítéleteknek a végrehajtására, amelyek a [2008/909] kerethatározat hatálya alá tartoznak.
[…]”
9
Az említett kerethatározat „Fogalommeghatározások” című 2. cikke értelmében:
„E kerethatározat alkalmazásában:
1.
»ítélet«: a kibocsátó állam bíróságának jogerős határozata vagy végzése, amely megállapítja, hogy egy természetes személy bűncselekményt követett el, és az alábbiak valamelyikét szabja ki rá:
a)
szabadságvesztés-büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés, ha az ítélet vagy egy további próbaidőt megállapító határozat alapján feltételes szabadságra bocsátást engedélyeztek;
b)
felfüggesztett büntetés;
c)
próbára bocsátás;
d)
alternatív szankció;
2.
»felfüggesztett büntetés«: olyan szabadságvesztés-büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés, amelynek végrehajtását az ítélethozatalkor egy vagy több, próbaidő alatti magatartási szabály megállapításával részben vagy egészben feltételesen felfüggesztették. Ilyen próbaidő alatti magatartási szabályokat tartalmazhat maga az ítélet, vagy az illetékes hatóság által hozott, a próbaidőt megállapító külön határozat;
3.
»próbára bocsátás«: olyan ítélet, amely szerint a büntetés kiszabása egy vagy több, próbaidő alatti magatartási szabály megállapításával feltételesen elhalasztásra került, vagy amely szerint a szabadságvesztés büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés helyett egy vagy több, próbaidő alatti magatartási szabály kerül megállapításra. Ilyen próbaidő alatti magatartási szabályokat tartalmazhat maga az ítélet, vagy az illetékes hatóság által hozott, a próbaidőt megállapító külön határozat;
4.
»alternatív szankció«: a szabadságvesztés büntetéstől, a szabadságelvonással járó intézkedéstől vagy a pénzbüntetéstől eltérő, kötelezettséget vagy utasítást megállapító szankció;
5.
»próbaidőt megállapító határozat«: az ítélet vagy a kibocsátó állam egy illetékes hatóságának, ezen ítélet alapján hozott jogerős határozata, amely
a)
feltételes szabadságra bocsátást biztosít; vagy
b)
próbaidő alatti magatartási szabályokat állapít meg;
6.
»feltételes szabadságra bocsátás«: egy illetékes hatóság által hozott vagy a nemzeti jog által meghatározott eredő, egy vagy több próbaidő alatti magatartási szabály megállapításával az elítélt korai – a szabadságvesztés büntetés vagy a szabadságelvonással járó intézkedés bizonyos részének letöltését követő – szabadlábra helyezéséről szóló jogerős határozat;
7.
»próbaidő alatti magatartási szabályok«: a felfüggesztett büntetéssel, a próbára bocsátással vagy a feltételes szabadságra bocsátással kapcsolatban, a kibocsátó állam nemzeti jogával összhangban, egy illetékes hatóság által valamely természetes személyre megállapított kötelezettségek és utasítások;
[…]”
10
Ugyanezen kerethatározatnak „A próbaidő alatti magatartási szabályok és alternatív szankciók fajtái” című 4. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„E kerethatározatot az alábbi próbaidő alatti magatartási szabályokra vagy alternatív szankciókra kell alkalmazni:
[…]
k) gyógykezelésen […] való részvétel kötelezettsége.”
11
A 2008/947 kerethatározatnak „A próbaidő alatti magatartási szabályok vagy alternatív szankciók kiigazítása” című 9. cikke az (1) és (3) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Ha a vonatkozó, próbaidő alatti magatartási szabályok vagy alternatív szankciók természete vagy időtartama, vagy a próbaidő tartama összeegyeztethetetlen a végrehajtó állam jogszabályaival, a végrehajtó állam illetékes hatósága az ezen állam jogszabályai értelmében, az ugyanolyan bűncselekmények tekintetében alkalmazandó, próbaidő alatti magatartási szabályok vagy alternatív szankciók természetének és időtartamának, vagy a próbaidő időtartamának megfelelően átalakíthatja azokat. Az átalakított próbaidő alatti magatartási szabálynak, alternatív szankciónak vagy próbaidő tartamának a lehető legteljesebb mértékben meg kell felelnie a kibocsátó államban megállapított magatartási szabálynak vagy szankciónak.
[…]
(3)   Az átalakított próbaidő alatti magatartási szabály, alternatív szankció vagy próbaidő nem lehet szigorúbb vagy hosszabb az eredetileg kiszabott, próbaidő alatti magatartási szabálynál, alternatív szankciónál vagy próbaidőnél.”
12
E kerethatározatnak „Az elismerés és a felügyelet megtagadásának okai” című 11. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A végrehajtó állam illetékes hatósága megtagadhatja az ítélet vagy adott esetben a próbaidőt megállapító határozat elismerését, valamint a próbaidő alatti magatartási szabályok vagy alternatív szankciók felügyeletével járó felelősség vállalását, ha:
[…]
i)
az ítélet, vagy adott esetben a próbaidőt megállapító határozat olyan orvosi/terápiás kezelést rendel el, amelyet a 9. cikk ellenére a végrehajtó állam jogi vagy egészségügyi rendszerére tekintettel nem képes felügyelni;
[…]”
A belga jog
13
A Strafwetboek (büntető törvénykönyv) 34a. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A büntetés‑végrehajtási bíróság által történő fogva tarthatónak nyilváníthatóság olyan mellékbüntetés, amelyet a törvény által előírt esetekben a társadalomnak a személyek testi épségét sértő súlyos bűncselekmények elkövetőivel szembeni védelme érdekében kell vagy lehet elrendelni. E mellékbüntetés a szabadságvesztés‑főbüntetés vagy a szabadságvesztés leteltekor kezdődik.”
14
A 2006. május 17‑i wet betreffende de externe rechtspositie van de veroordeelden tot een vrijheidsstraf en de aan het slachtoffer toegekende rechten in het raam van de strafuitvoeringsmodaliteiten (a szabadságvesztésre ítélt személyek külső jogállásáról és a büntetés végrehajtási szabályai keretében a sértett vonatkozásában elismert jogokról szóló törvény, Belgisch Staatsblad, 2006. június 15., 30455. o.) az alapeljárásra alkalmazandó változatának (a továbbiakban: WERV) 56. cikkében a következőképpen rendelkezik:
„1. §   A büntetés‑végrehajtási bíróság az elítélttel szemben olyan személyre szabott különleges feltételeket rendelhet el, amelyek lehetővé teszik a társadalomba való visszailleszkedésre irányuló terv megvalósítását, valamint a 47. cikk (1) bekezdésében említett ellenjavallatok kezelését, illetve amelyek az áldozatok érdekében szükségesnek bizonyulnak.
[…]”
15
A WERV 95/2. cikke kimondja:
„1. § Az elítélttel szemben a büntető törvénykönyv 34a–34c. cikke alapján kiszabott, a büntetés‑végrehajtási bíróság által történő fogva tarthatónak nyilváníthatóság a főbüntetés leteltekor kezdődik.
2. § A büntetés‑végrehajtási bíróság a főbüntetés leteltét megelőzően, a 2. részben meghatározott eljárás szerint dönt a fogva tarthatónak nyilvánítható elítélt szabadságelvonásának elrendeléséről vagy felügyelet melletti szabadságra bocsátásáról.
Az első albekezdésben előírt, büntetés‑végrehajtási bíróság általi vizsgálatot követően a próbaidő lejártakor feltételes szabadságra bocsátott elítéltet – adott esetben a 95/7. cikk (2) bekezdésében előírt feltételekkel – felügyelet mellett szabadságra kell bocsátani.
3. § A fogva tarthatónak nyilvánítható elítélt szabadsága akkor vonható el, ha esetében fennáll a harmadik személy testi épségét sértő súlyos bűncselekmények elkövetésének veszélye, és ez nem orvosolható a felügyelet melletti szabadságra bocsátás keretében elrendelt különleges feltételekkel.”
16
A WERV 95/7. cikke értelmében:
„[…]
2. § Amennyiben a büntetés‑végrehajtási bíróság engedélyezi a felügyelet melletti szabadságra bocsátást, megállapítja, hogy a fogva tarthatónak nyilvánítható elítéltre az 55. cikkben megállapított általános feltételek vonatkoznak.
A büntetés‑végrehajtási bíróság a fogva tarthatónak nyilvánítható elítélttel szemben olyan különleges, személyre szabott feltételeket rendelhet el, amelyek csökkentik a harmadik személyek testi épségét sértő súlyos bűncselekmények elkövetésének kockázatát, illetve amelyek az áldozatok érdekében szükségesnek bizonyulnak.
Abban az esetben, ha az elítélttel szemben a büntető törvénykönyv 371/1., 371/2., 372. cikkében, 373. cikkének (2) és (3) bekezdésében, 375. cikkében, 376. cikkének (2) és (3) bekezdésében, valamint 377. cikkének (1), (2), (4) és (6) bekezdésében szereplő bűncselekmények valamelyike miatt büntetés‑végrehajtási bíróság által történő fogva tarthatónak nyilváníthatóságot rendelnek el, a büntetés‑végrehajtási bíróság a felügyelet mellett történő szabadon bocsátást kötheti azon feltételhez, hogy a szexuális bűncselekmények elkövetőinek történő tanácsadásra, illetve e személyek kezelésére szakosodott szolgálatnál tanácsadáson vagy kezelésen vesz részt. A büntetés‑végrehajtási bíróság határozza meg azon időtartamot, amely alatt az elítéltnek tanácsadáson kell részt vennie vagy kezelésnek kell alávetnie magát.
[…]”
17
A WERV 95/21. cikke a következőket írja elő:
„A kizárólag a büntetés‑végrehajtási bíróság által történő fogva tarthatónak nyilváníthatóságot követően hozott határozaton alapuló szabadságelvonás egy évének leteltével a büntetés‑végrehajtási bíróság hivatalból megvizsgálja a felügyelet mellett történő szabadon bocsátás lehetőségét. A fogva tarthatónak nyilvánítható elítélt szabadságelvonása akkor tartható fenn, ha esetében fennáll a harmadik személy testi épségét sértő súlyos bűncselekmények elkövetésének veszélye, és ez nem orvosolható a felügyelet mellett történő szabadon bocsátás keretében elrendelt különleges feltételekkel.
Az igazgató az első albekezdésben említett határidő előtt négy hónappal véleményt nyilvánít. A 95/3. cikk (2) bekezdésének rendelkezéseit kell alkalmazni.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
18
LZ holland állampolgárt a rechtbank van eerste aanleg van Antwerpen (antwerpeni elsőfokú bíróság, Belgium) 2011. december 2‑án nyolc év szabadságvesztés‑büntetésre ítélte kiskorú, a tényállás idején tizennégy évesnél fiatalabb lánya sérelmére elkövetett erőszakos közösülés miatt, azzal a súlyosító körülménnyel, hogy LZ egyenes ági felmenő volt, valamint a kiskorú lánya és annak egyik barátnője ellen elkövetett fajtalanság, gyermekek szexuális bántalmazását ábrázoló anyagok birtoklása és terjesztése, valamint fenyegetések alkalmazása miatt. LZ‑vel szemben tízéves időtartamra a büntetés‑végrehajtási bíróság által történő fogva tarthatónak nyilváníthatóságot is kiszabtak, egyebek mellett a büntető törvénykönyv 34a. cikke alapján.
19
2013. november 26‑án LZ kérte, hogy a büntetése végrehajtásának folytatása céljából egy hollandiai büntetés‑végrehajtási intézetbe helyezzék át. A holland hatóságok azon indokkal utasították el e kérelmét, hogy LZ‑nek nincs kellő kötődése Hollandiához, és nem szerepel e tagállam helyi önkormányzatai jegyzékeiben.
20
2015. augusztus 27‑én LZ benyújtotta ugyanezt a kérelmet, hozzátéve, hogy biztosítani kívánja a Hollandiába történő visszailleszkedését. Válaszukban a holland hatóságok jelezték, hogy készek elismerni a szabadságvesztés‑büntetést, azonban a büntetés‑végrehajtási bíróság által fogva tarthatónak nyilváníthatóságot nem, mivel a holland jogban nincs ennek megfelelő jogintézmény. A gyakorlatban a Hollandiának történő átadás azzal a következménnyel járt volna, hogy LZ‑t a szabadságvesztés‑büntetésének letöltését követően szabadon bocsátották volna, és így ilyen átadásra nem kerülhetett sor.
21
2019. július 3‑án letelt az LZ‑vel szemben kiszabott nyolc év szabadságvesztés‑büntetés, és megkezdődött a büntetés‑végrehajtási bíróság által fogva tarthatónak nyilváníthatóság időtartama.
22
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróságnak, a strafuitvoeringsrechtbank van de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brusselnek (a brüsszeli holland nyelvű elsőfokú bíróság büntetés‑végrehajtási bírósága, Belgium) a WERV 95/2–95/30. cikkének megfelelően határoznia kell LZ „felügyelet mellett történő szabadon bocsátásáról”, illetve szabadságvesztésének folytatásáról.
23
E bíróság pontosítja, hogy a WERV 95/21. cikkének megfelelően a fogva tarthatónak nyilvánítható elítélt szabadságelvonása fennmarad, ha esetében fennáll a harmadik személyek testi vagy lelki épségét sértő súlyos bűncselekmények elkövetésének veszélye, és ez nem orvosolható a felügyelet melletti szabadon bocsátás keretében elrendelt különleges feltételekkel.
24
A jelen ügyben az említett bíróság, figyelembe véve többek között az LZ‑t fogva tartó börtön pszichoszociális szolgálata által készített jelentést, arra a következtetésre jutott, hogy jelentős a veszélye annak, hogy LZ harmadik személyek testi vagy lelki épségét sértő súlyos bűncselekményeket követ el, valamint hogy a pszichés zavarainak hosszú távú „bentlakásos kórházi kezelése” feltétlenül szükséges e veszély megelőzéséhez.
25
Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy e „bentlakásos kezelést” nem lehetett Belgiumban végezni, mivel a holland állampolgárságú LZ nem rendelkezik tartózkodási joggal, és nem tartozik az egészségbiztosítási rendszer alá, annak ellenére, hogy mindig Belgiumban lakott, ahol született.
26
A holland hatóságokkal azon lehetőség vizsgálata érdekében való kapcsolatfelvétel keretében, hogy – LZ kívánságának megfelelően – az említett „bentlakásos kezelésre” Hollandiában, zárt intézményben kerüljön sor, e hatóságok 2024. január 29‑én jelezték, hogy ez az intézkedés szabadságelvonással járó szankciónak minősül, amely a 2008/947 kerethatározat alapján nem ismerhető el és nem hajtható végre.
27
Ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy e 2008/947 kerethatározat alapján kérelmezhető‑e egy olyan ítélet elismerése és végrehajtása, amelyben olyan különleges feltétellel rendeltek el felügyelet mellett történő szabadon bocsátást, amely megköveteli, hogy az érintett személy zárt intézményben hosszú távon „bentlakásos kezelésben” részesüljön. E bíróság ugyanakkor kifejti e tekintetben, hogy nem keres a 2008/909 kerethatározat hatályának kérdésére választ, mivel szerinte e kerethatározat nem releváns.
28
Mivel az LZ által kért, felügyelet mellett történő szabadon bocsátás az említett bíróság határozathozatalának időpontjában nem volt végrehajtható, e bíróság elutasította e kérelmet, ugyanakkor úgy határozott, azt újból megvizsgálja a Bíróságtól kérdéseire kapott választ követően.
29
E körülmények között a strafuitvoeringsrechtbank van de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (a brüsszeli holland nyelvű elsőfokú bíróság büntetés‑végrehajtási bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a 2008/947 kerethatározatot, hogy amennyiben [a Belga Királyságban] ítélet születik a büntetés‑végrehajtási bíróság által fogva tarthatónak nyilváníthatóságra vonatkozóan, amely szerint a bíróság biztosítja az elítéltnek különleges feltételek előírásával, felügyelet mellett történő szabadon bocsátását, és a hatáskörrel rendelkező belga hatóság – [az e] kerethatározatban említett – tanúsítvánnyal együtt továbbítja ezen ítéletet a hatáskörrel rendelkező holland hatóságnak, akkor [a Holland Királyság] köteles ezt az ítéletet elismerni és végrehajtani oly módon, hogy többek között felügyeli a különleges feltételek szabályszerű alkalmazását, ugyanakkor figyelembe veszi, hogy az elítélt holland állampolgár, és vissza kíván térni Hollandiába?
Ez akkor is érvényes‑e, ha különleges feltételként azt szabja ki az eljáró bíróság, hogy az elítéltet a szexuális problémái miatt Hollandiában kórházi kezelésben kell részesíteni, és a büntetés‑végrehajtási intézetből egy holland zárt intézetbe kell áthelyezni?”
A Bíróság előtti eljárás
30
A kérdést előterjesztő bíróság azt kérte, hogy az ügyet az Európai Unió Bírósága alapokmányának 23a. cikkében és a Bíróság eljárási szabályzatának 107. cikkében előírt sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás keretében bírálják el.
31
A Bíróság az előadó bíró javaslatára, a főtanácsnok meghallgatását követően 2024. június 18‑án úgy határozott, hogy nem ad helyt e kérelemnek, mivel a sürgősségnek az e 107. cikkben előírt feltételei nem teljesültek.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságáról
32
Anélkül, hogy alakszerű elfogadhatatlansági kifogást emelne, a holland kormány kétségeit fejezi ki az uniós jognak az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésben kért értelmezése és az alapeljárás tényállása vagy tárgya közötti kapcsolat fennállását illetően. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból ugyanis kitűnik, hogy az LZ által a kérdést előterjesztő bírósághoz benyújtott, felügyelet mellett történő szabadon bocsátás iránti kérelmet elutasították. Ennélfogva már nem létezik e bíróság előtt folyamatban lévő eljárás az elé terjesztett kérelemmel kapcsolatban, mivel az említett bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdését e kérelem későbbi vizsgálatára tekintettel terjesztette a Bíróság elé.
33
Amint az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, az EUMSZ 267. cikkel bevezetett eljárás a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés eszköze, amelynek révén az előbbi az utóbbiak számára az uniós jog olyan értelmezését nyújtja, amely szükséges az előttük folyamatban lévő ügyek eldöntéséhez. Az előzetes döntéshozatalra utalás indoka nem az általános vagy hipotetikus kérdésekről való véleménynyilvánítás, hanem az adott jogvita tényleges megoldásának szükségessége. Amint az magából az EUMSZ 267. cikk szövegéből kitűnik, a kért előzetes döntésnek „szükségesnek” kell lennie a kérdést előterjesztő bíróság által az előtte folyamatban lévő ügyben kialakítandó „ítélete meghozatalához” (2025. május 8‑iZimir ítélet, C‑662/23, EU:C:2025:326, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34
A Bíróság ily módon több ízben emlékeztetett arra, hogy az EUMSZ 267. cikk szövegéből és rendszeréből is kitűnik, hogy az előzetes döntéshozatali eljárás egyik előfeltétele, hogy a nemzeti bíróság előtt ténylegesen folyamatban legyen azon eljárás, amelynek keretében a nemzeti bíróságnak az előzetes döntéshozatali eljárásban hozott ítéletet tekintetbe vevő határozatot kell hoznia (lásd ebben az értelemben: 2025. május 8‑iZimir ítélet, C‑662/23, EU:C:2025:326, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
Következésképpen a Bíróságnak hivatalból vizsgálnia kell az alapjogvita fennállását (lásd ebben az értelemben: 2025. május 8‑iZimir ítélet, C‑662/23, EU:C:2025:326, 27. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36
E tekintetben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy bár a kérdést előterjesztő bíróság elutasította az LZ által benyújtott, felügyelet mellett történő szabadon bocsátás iránti kérelmet, e bíróság kimondta, hogy e kérelmet újra meg kell vizsgálni, amint választ kap az általa a Bírósághoz előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre.
37
Következésképpen meg kell állapítani, hogy az alapeljárás e bíróság előtt még mindig folyamatban van, és hogy a Bíróságnak az előterjesztett kérdésre adott válasza figyelembe vehető az ezen eljárásban történő határozathozatal céljából.
38
E körülmények között az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadható.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
39
Kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2008/947 kerethatározatot úgy kell‑e értelmezni, hogy a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága e kerethatározat alapján köteles elismerni és végrehajtani a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatósága által részére továbbított olyan ítéletet, amely a szabadságvesztés‑büntetést letöltött személy felügyelet melletti szabadon bocsátását rendeli el, egy azt megkövetelő különleges feltétellel, hogy e személy pszichés zavarai zárt intézményben történő „bentlakásos kezelésének” vesse alá magát.
40
E kérdés megválaszolásához meg kell vizsgálni, hogy az ilyen ítélet az említett kerethatározat hatálya alá tartozik‑e.
41
A 2008/947 kerethatározat 1. cikke a címének megfelelően a kerethatározat céljaira és hatályára vonatkozik. Amint az ezen 1. cikk (1) bekezdéséből kitűnik, e kerethatározat többek között megállapítja azokat a szabályokat, amelyek szerint az elítélt személy elítélésének helye szerinti tagállamtól eltérő tagállam elismeri az ítéleteket és adott esetben a próbaidőt megállapító határozatokat, és felügyeli az ítélet alapján megállapított, próbaidő alatti magatartási szabályokat vagy az ítéletben foglalt alternatív szankciókat.
42
Az említett kerethatározat 1. cikkének (2) bekezdése értelmében e kerethatározat kizárólag – e bekezdés a) pontja értelmében – az ítéletek és adott esetben próbaidőt megállapító határozatok elismerésére, – az említett bekezdés b) pontja értelmében – a próbaidő alatti magatartási szabályok és alternatív szankciók felügyeletével járó felelősség átruházására, valamint – ugyanezen bekezdés c) pontja értelmében – az ezen 1. cikk (2) bekezdésének a) és b) pontjában foglaltakhoz kapcsolódó minden más határozatra alkalmazandó, az e kerethatározatban említettek és előírtak szerint.
43
A 2008/947 kerethatározat 2. cikke meghatározza e kerethatározat alkalmazásában többek között az 1. pontjának a) alpontjában az „ítélet” fogalmát, amely a kibocsátó állam bíróságának jogerős határozata vagy végzése, amely megállapítja, hogy egy természetes személy bűncselekményt követett el, és először is szabadságvesztés büntetést vagy szabadságelvonással járó intézkedést szab ki, ha ezen ítélet, vagy egy további próbaidőt megállapító határozat alapján feltételes szabadságra bocsátást engedélyeztek, másodszor felfüggesztett büntetést, harmadszor próbára bocsátást, vagy negyedszer alternatív szankciót szab ki. E 2. cikk 5. pontja szerint a „próbaidőt megállapító határozat” az ítélet vagy a kibocsátó állam egy illetékes hatóságának ezen ítélet alapján hozott jogerős határozata, amely feltételes szabadságra bocsátást rendel el vagy próbaidő alatti magatartási szabályokat állapít meg, amely utóbbiak az említett cikk 7. pontjának megfelelően a felfüggesztett büntetéssel, a próbára bocsátással vagy a feltételes szabadságra bocsátással kapcsolatban az illetékes hatóság által a kibocsátó állam nemzeti jogával összhangban valamely természetes személyre megállapított kötelezettségekből és utasításokból állnak. Egyébiránt az alapügyben szóban forgó körülményekre tekintettel ki kell emelni, hogy ugyanezen cikk 6. pontjának megfelelően a „feltételes szabadságra bocsátás” kifejezés az illetékes hatóság által hozott vagy a nemzeti jogból eredő olyan jogerős határozatra utal, amely egy vagy több próbaidő alatti magatartási szabály megállapításával az elítélt korai szabadlábra helyezését rendeli el, a szabadságvesztés büntetés vagy a szabadságelvonással járó intézkedés bizonyos részének letöltését követően.
44
Ez az előző pontban szereplő fogalommeghatározásokból, valamint a 2008/947 kerethatározat 2. cikkének 2., 3. és 4. pontjában említett „felfüggesztett büntetés”, „próbára bocsátás” és „alternatív szankció” fogalmak meghatározásából következik, hogy e kerethatározat hatálya – annak 1. cikke (2) bekezdése értelmében – kiterjed azon határozatok elismerésére és végrehajtására, amelyek a bűncselekményt elkövető személyeket olyan büntetések vagy intézkedések végrehajtásának vetik alá, amelyek nem vonják el a szabadságukat.
45
Ezt az értelmezést megerősíti ezen 1. cikk (3) bekezdésének a) pontja, amely pontosítja, hogy a 2008/947 kerethatározat nem alkalmazandó azon büntetőügyekben hozott, szabadságvesztés‑büntetéseket kiszabó vagy szabadságelvonással járó intézkedéseket alkalmazó ítéleteknek a végrehajtására, amelyek a 2008/909 kerethatározat hatálya alá tartoznak. Amint azt a Bíróság kimondta, és amint az e rendelkezésből kitűnik, e két kerethatározat hatálya kölcsönösen kizárja egymást (lásd ebben az értelemben: 2023. október 5‑iQS [A felfüggesztés visszavonása] ítélet, C‑219/22, EU:C:2023:732, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
46
E tekintetben a 2008/909 kerethatározat 3. cikke, amely a címének megfelelően meghatározza annak célkitűzését és hatályát, az (1) bekezdésében kimondja, hogy e kerethatározat célja azon szabályok megállapítása, amelyek értelmében a tagállamok az elítélt személy társadalmi beilleszkedésének elősegítése érdekében elismernek egy ítéletet és végrehajtják a büntetést, mely „ítélet” és „büntetés” fogalmát az említett kerethatározat 1. cikkének a), illetve b) pontja úgy határozza meg, mint egyrészt kibocsátó állam bíróságának jogerős határozata vagy végzése, amely büntetést szab ki egy természetes személyre, másrészt pedig mint bármely olyan szabadságvesztés büntetés vagy szabadságelvonással járó bármely intézkedés, amelyet bűncselekmény elkövetése miatt határozott vagy határozatlan időtartamra szabtak ki büntetőeljárás alapján.
47
Így a 2008/947 kerethatározat 1. cikke (3) bekezdésének a) pontjával összefüggésben, és e kerethatározat (3) preambulumbekezdésének fényében értelmezett 1. cikkének (1) bekezdése szerint e kerethatározat a szabadságelvonással nem járó büntetések vagy intézkedések kölcsönös elismerésére és végrehajtására vonatkozik, míg a szabadságvesztés‑büntetések vagy szabadságelvonással járó intézkedések kölcsönös elismerése és végrehajtása a 2008/909 kerethatározat hatálya alá tartozik.
48
A 2008/909, illetve a 2008/947 kerethatározat hatályára vonatkozó ezen értelmezést megerősítik e kerethatározatoknak a konkrétan az orvosi intézkedésekre vonatkozó rendelkezései.
49
Ami a 2008/947 kerethatározatot illeti, 4. cikke (1) bekezdésének k) pontja kimondja, hogy e kerethatározatot kell alkalmazni többek között azon, próbaidő alatti magatartási szabályokra és alternatív szankciókra, amelyek gyógykezelésen való részvétel kötelezettségéből állnak. Egyébiránt az említett kerethatározat 11. cikke (1) bekezdésének i) pontjában az elismerés vagy a felügyelet végrehajtó állam illetékes hatósága általi megtagadásának okai között szerepel azon eset, amelyben az ítélet, vagy adott esetben a próbaidőt megállapító határozat olyan orvosi/terápiás kezelést rendel el, amelyet ugyanezen kerethatározat 9. cikke ellenére a végrehajtó állam jogi vagy egészségügyi rendszerére tekintettel nem képes felügyelni.
50
Ami a 2008/909 kerethatározatot illeti, az elismerés és a végrehajtás megtagadásának e kerethatározat 9. cikkében említett okai között e cikk (1) bekezdése k) pontjának értelmében szerepel az a helyzet, amikor a kiszabott büntetés olyan pszichiátriai vagy orvosi kezelésre irányuló intézkedést, vagy más, szabadságelvonással járó intézkedést foglal magában, amely intézkedést – e kerethatározat 8. cikkének (3) bekezdése ellenére – a végrehajtó állam a saját jogi vagy egészségügyi rendszerei következtében nem tud végrehajtani. Ebből kitűnik, hogy az e rendelkezésben előirányzott kezelések szabadságelvonással járó intézkedéseket foglalnak magukban.
51
E rendelkezésekből következik, hogy az olyan egészségügyi intézkedést kiszabó ítéletek, amelyek nem járnak szabadságelvonással, a 2008/947 kerethatározat hatálya alá tartoznak, míg azok, amelyek, éppen ellenkezőleg, szabadságelvonással járnak, a 2008/909 kerethatározat hatálya alá.
52
Következésképpen a kibocsátó tagállam jogának megfelelően felügyelet mellett történő szabadon bocsátást elrendelő ítélet a 2008/947 kerethatározat alapján elismerés és végrehajtás iránti kérelem tárgyát képezheti, amennyiben az ezen ítélethez kapcsolódó feltétel nem minősül szabadságelvonással járó intézkedésnek, az ilyen intézkedést tartalmazó ítélet ugyanis a 2008/909 kerethatározat hatálya alá tartozik.
53
Márpedig a jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által a tervezett intézkedéssel kapcsolatban szolgáltatott információkra, valamint a jelen ítélet 46. pontjában kifejtett megfontolásokra tekintettel a szabadságvesztés‑büntetést letöltött személlyel szemben a büntetés‑végrehajtási bíróság által történő fogva tarthatónak nyilváníthatóság keretében kiszabott, felügyelet mellett történő szabadon bocsátást magában foglaló intézkedés, amennyiben olyan különleges feltételt tartalmaz, melynek értelmében e személynek a pszichés zavarai zárt intézményben történő „bentlakásos kezelésének” kell magát alávetnie, olyan, bűncselekmény miatt hozott intézkedésnek minősül, amely e különleges feltétel jellege miatt azzal a következménnyel jár, hogy e személytől elvonja a szabadságát.
54
Következésképpen az ilyen intézkedést kiszabó ítélet elismerése és végrehajtása nem a 2008/947 kerethatározat, hanem a 2008/909 kerethatározat hatálya alá tartozik.
55
A fenti megfontolásokra tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2008/947 kerethatározatot úgy kell értelmezni, hogy a szabadságvesztés‑büntetését letöltő személy felügyelet mellett, azon különleges feltétellel történő szabadon bocsátását elrendelő ítélet elismerése és végrehajtása, amely feltétel megköveteli, hogy e személy a pszichés zavarai zárt intézményben történő „bentlakásos kezelésének” vesse magát alá, nem tartozik e kerethatározat hatálya alá, így a végrehajtó állam illetékes hatósága nem kötelezhető arra, hogy az említett kerethatározat alapján elismerje és végrehajtsa az ilyen ítéletet.
A költségekről
56
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (tizedik tanács) a következőképpen határozott:
A kölcsönös elismerés elvének az ítéletekre és próbaidőt megállapító határozatokra való, a próbaidő alatti magatartási szabályok és alternatív szankciók felügyelete céljából történő alkalmazásáról szóló, 2008. november 27‑i 2008/947/IB tanácsi kerethatározatot
a következőképpen kell értelmezni:
a szabadságvesztés‑büntetését letöltő személy felügyelet mellett, azon különleges feltétellel történő szabadon bocsátását elrendelő ítélet elismerése és végrehajtása, amely feltétel megköveteli, hogy e személy a pszichés zavarai zárt intézményben történő „bentlakásos kezelésének” vesse magát alá, nem tartozik e kerethatározat hatálya alá, így a végrehajtó állam illetékes hatósága nem kötelezhető arra, hogy az említett kerethatározat alapján elismerje és végrehajtsa az ilyen ítéletet.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: holland.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.