62017CC0073
MELCHIOR WATHELET
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2018. június 5. (
1
)
C‑73/17. sz. ügy
Francia Köztársaság
kontra
Európai Parlament
„Megsemmisítés iránti kereset – Az intézmények székhelye – Európai Parlament – A költségvetési hatáskör gyakorlása – Strasbourgban tartott rendes plenáris ülések vagy Brüsszelben tartott további plenáris ülések – Megsemmisítés esetén a joghatások fenntartására irányuló kérelem”
I. Bevezetés
1.
2018. február 9‑én benyújtott keresetével a Luxemburgi Nagyhercegség által támogatott Francia Köztársaság azt kéri a Bíróságtól, hogy semmisítse meg az Európai Parlament négy, az Európai Unió 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetésének elfogadására vonatkozó jogi aktusát, mégpedig a következőket:
–
a 2016. november 30‑án tartott ülés napirendje, amennyiben abban az általános költségvetés közös szövegtervezetének vitája szerepel [P8_OJ (2016)11‑30 dokumentum];
–
a 2016. december 1‑jén tartott ülés napirendje, amennyiben abban az általános költségvetés közös szövegtervezete vonatkozásában szavazás, majd a szavazatok indokolása szerepel [P8_OJ(2016)12‑01 dokumentum];
–
a Parlament 2016. december 1‑jei, az általános költségvetés közös szövegtervezetéről szóló jogalkotási állásfoglalása [TS‑0475/2016, P8_TA‑PROV(2016)0475 dokumentum, ideiglenes változat], valamint
–
az a jogi aktus, amellyel a Parlament elnöke megállapította, hogy az Unió 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetését véglegesen elfogadták (a továbbiakban együtt: megtámadott jogi aktusok).
2.
A Francia Köztársaság szerint az általános költségvetés közös szövegtervezete vitájának, az e tervezettel kapcsolatban tartott parlamenti szavazásnak, valamint a Parlament elnöke azon jogi aktusa meghozatalának, amely megállapítja, hogy a költségvetést elfogadták, a Parlament Strasbourgban (Franciaország) tartott rendes plenáris ülésén kellett volna megtörténnie, nem pedig a Brüsszelben (Belgium) 2016. november 30. és 2016. december 1. között tartott további plenáris ülésszak során.
3.
E jogvita tehát a Parlament székhelyével kapcsolatos ügyek körébe tartozik. (
2
) Természetesen tudomással bírok a Parlament tevékenységének Strasbourg és Brüsszel közötti megoszlásával összefüggő, valamint a két város közötti havi költözést kísérő politikai megfontolásokról, illetve környezetvédelmi és költségvetési, sőt, nemzeti büszkeséggel kapcsolatos aggodalmakról. Ahogy ugyanakkor Mengozzi főtanácsnok igen helyesen kiemelte a 2012. december 13‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:796) alapjául szolgáló ügyben, „[n]oha a Bíróság nem hagyhatja figyelmen kívül a Parlament azon kötelezettségének erőteljes megkérdőjelezését, hogy Strasbourgban ülésezzen, […] emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróságnak […] a jogkérdésről kell határoznia”, (
3
) és csakis a jogkérdésről.
II. Jogi háttér
4.
1992. december 12‑én a tagállamok kormányai az EGK‑Szerződés 216. cikke, az ESZAK‑Szerződés 77. cikke és az Euratom‑Szerződés 189. cikke alapján közös megállapodással elfogadták az európai közösségek intézményei, egyes szervei és szervezeti egységei székhelyének meghatározásáról szóló határozatot (
4
) (a továbbiakban: edinburghi döntés).
5.
Az edinburghi döntés 1. cikke a) pontjának szövege, miután azt az EU‑Szerződéshez, az EK‑Szerződéshez, az ESZAK‑Szerződéshez és az Euratom‑Szerződéshez csatolt 12. jegyzőkönyvbe foglalták, immár az EU‑Szerződéshez és az EUM‑Szerződéshez csatolt, az Európai Unió intézményeinek, egyes szerveinek, hivatalainak és szervezeti egységeinek székhelyéről szóló 6. jegyzőkönyv, valamint az Euratom‑Szerződéshez csatolt, azonos című 3. jegyzőkönyv (a továbbiakban együtt: az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek) részét képezi.
6.
Az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek egyetlen cikkének a) pontja szerint: „Az Európai Parlament székhelye Strasbourg, ahol a tizenkét, havonta tartandó plenáris ülésszak zajlik, beleértve a költségvetési ülésszakot is. A további plenáris ülésszakokat Brüsszelben tartják. Az Európai Parlament bizottságai Brüsszelben üléseznek. Az Európai Parlament Főtitkársága és annak szervezeti egységei Luxembourgban maradnak.”
III. A jogvita előzményei
7.
2016. július 18‑án az Európai Bizottság közzétette a 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó éves költségvetés tervezetét. 2016. szeptember 12‑én az Európai Unió Tanácsa megküldte a Parlament részére az e tervezettel kapcsolatos álláspontját. A költségvetési bizottságban tartott szavazást és a Strasbourgban 2016. október 24. és 27. között tartott rendes plenáris ülésszak során folytatott vitát követően a Parlament 2016. október 26‑án jogalkotási állásfoglalást fogadott el, amelynek révén ismertette az említett tervezettel kapcsolatos módosító indítványait. 2016. október 27‑én megkezdődött a költségvetési egyeztetőbizottsági eljárás a Parlament és a Tanács között, amelynek eredményeként 2016. november 17‑én megállapodás született a közös szövegtervezetről, amelyet ugyanazon a napon továbbítottak a Parlamentnek és a Tanácsnak.
8.
A Tanács 2016. november 28‑án fogadta el a közös szövegtervezetet. A Parlament az e tervezettel kapcsolatos vitát és szavazást nem a Strasbourgban 2016. november 21. és 24. között tartott rendes plenáris ülésszak napirendjére, hanem a Brüsszelben 2016. november 30. és december 1. között tartott további ülésszakéra vette fel.
9.
A 2016. december 1‑jei jogalkotási állásfoglalással a Parlament jóváhagyta a közös szövegtervezetet. Ugyanezen a napon a Parlament elnöke, továbbra is Brüsszelben, megállapította, hogy az Unió 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó költségvetését véglegesen elfogadták. Az utolsó rendes ülésszakra 2016. december 12. és 15. között került sor Strasbourgban.
IV. A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
10.
2017. február 9‑én a Francia Köztársaság benyújtotta a jelen keresetet. A következőket kéri a Bíróságtól:
–
semmisítse meg a megtámadott jogi aktusokat;
–
azon jogi aktus joghatásait, amelyben a Parlament elnöke megállapította, hogy az Unió 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetését véglegesen elfogadták, tartsa fenn addig, amíg e költségvetést a Szerződésekkel összhangban lévő jogi aktusban, az ítélet kihirdetésének időpontjától számított észszerű határidőn belül véglegesen elfogadják, valamint
–
a Parlamentet kötelezze a költségek viselésére.
11.
Keresetét egyetlen, arra vonatkozó jogalapra alapítja, hogy a megtámadott jogi aktusok ellentétesek az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvekkel.
12.
A Parlament azt kéri, hogy a Bíróság:
–
nyilvánítsa elfogadhatatlannak a keresetet, amennyiben az a megtámadott két napirendet és az állásfoglalást érinti;
–
utasítsa el a keresetet;
–
a felperest kötelezze a költségek viselésére;
–
másodlagosan tartsa fenn azon jogi aktus joghatásait, amelyben az Európai Parlament elnöke megállapította, hogy az általános költségvetést véglegesen elfogadták, a felváltására szánt új jogi aktus észszerű időn belül történő hatálybalépéséig.
13.
A Bíróság elnöke 2017. június 7‑i végzésével engedélyezte a Luxemburgi Nagyhercegség részére, hogy beavatkozzon a Francia Köztársaság kérelmeinek támogatása végett.
V. Elemzés
A.
Az elfogadhatóságról
14.
A Parlament úgy véli, hogy a kereset elfogadhatatlan, amennyiben az a Parlament 2016. november 30‑i és 2016. december 1‑jei ülésének két napirendjére, illetve az általános költségvetés közös szövegtervezetéről szóló, 2016. december 1‑jei állásfoglalásra vonatkozik. A napirendek pusztán a Parlament tisztán belső szervezési intézkedései, amelyeknek nincs harmadik személyekre gyakorolt joghatásuk; az állásfoglalás csak azon jogi aktus előkészítő aktusa, amely révén a Parlament elnöke megállapította, hogy az Unió 2017‑es pénzügyi évre szóló általános költségvetését véglegesen elfogadták.
15.
A Bíróság nemrégiben elutasította ezt a fajta érvelést, azzal az indokkal, hogy a szóban forgó jogi aktusok joghatásainak értékelése elválaszthatatlanul kötődik e döntések tartalmának és ily módon a kereset érdemének vizsgálatához. (
5
)
16.
Megállapítom ugyanakkor, hogy az érintett ítéletekben szereplő jogi aktusok nem napirendek, illetve a költségvetési eljárás keretében elfogadott állásfoglalások voltak. Márpedig úgy vélem, hogy a probléma az utóbbi esetben eltérő vetületben jelenik meg. A két megtámadott napirend ugyanis ahhoz szükséges alaki követelmény, hogy a Parlament meg tudja vitatni az általános költségvetésnek az EUMSZ 314. cikk (6) és (7) bekezdésében meghatározott részletszabályoknak és határidőknek megfelelően az egyeztetőbizottságban kialakított közös szövegtervezetét, valamint szavazni tudjon arról. Az általános költségvetés közös szövegtervezetéről szóló, 2016. december 1‑jei állásfoglalás pedig formába önti a Parlament e viták eredményeként létrejött jóváhagyását. A Parlament elnöke többek között ennek alapján állapíthatja meg az EUMSZ 314. cikk (9) bekezdésének megfelelően, hogy a költségvetést véglegesen elfogadták. Álláspontom szerint tehát minden megtámadott jogi aktus költségvetési jellegű.
17.
Márpedig az EUMSZ 314. cikk (10) bekezdése alapján – amely szerint az Unió éves költségvetésének elfogadásában érintett minden intézmény „[az EUMSZ 314. cikkben] ráruházott hatásköröket […] a Szerződések, illetve az azok alapján […] elfogadott jogi aktusok tiszteletben tartásával gyakorolja” – a Bíróság megállapította, hogy egy jogi aktus költségvetési jellege nem zárja ki, hogy az ellen megsemmisítés iránti keresetet indítsanak. (
6
) Ugyanis „[h]a nem lenne lehetőség a költségvetési hatóság jogi aktusai kapcsán a Bíróság felülvizsgálatát kérni, az e hatóságot alkotó intézmények sérthetnék a tagállamok, illetve más intézmények hatáskörét vagy túlléphetnék a hatásköreik kapcsán meghatározott korlátokat”. (
7
)
18.
Úgy vélem tehát, hogy a Francia Köztársaság által benyújtott kereset nem csak annyiban elfogadható, amennyiben az azon jogi aktusra vonatkozik, amelyben a Parlament elnöke megállapította, hogy az Unió 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetését véglegesen elfogadták, (
8
) hanem a Parlament 2016. november 30‑i és 2016. december 1‑jei üléseinek napirendjei, valamint a Parlamentnek az általános költségvetés közös szövegtervezetéről szóló, 2016. december 1‑jei jogalkotási állásfoglalása vonatkozásában is.
B.
Az ügy érdeméről
1. A költségvetési ülésszakok Strasbourgba szervezésének elvéről
19.
Az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek egyetlen cikkének a) pontja szerint „[a]z Európai Parlament székhelye Strasbourg, ahol a tizenkét, havonta tartandó plenáris ülésszak zajlik, beleértve a költségvetési ülésszakot is”.
20.
A francia kormány szerint ezen, a „költségvetési ülésszakra” való hivatkozás nem értelmezhető úgy, mint amely kifejezetten arra az ülésszakra utal, amelynek során a Tanács által módosított eredeti költségvetési tervezetet a Parlament megvizsgálja és rendszerint módosítja az EUMSZ 314. cikk (4) bekezdésének megfelelően. Még ha fel is tételezzük, hogy e fogalom egy konkrét ülésszakra utal, semmi sem alapozza meg azt, hogy az éppen az említett időszakra vonatkozik, nem pedig arra, amelynek során megvitatják és megszavazzák az egyeztetőbizottság által elfogadott közös szövegtervezetet.
21.
Az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek különböző nyelvi változatokon alapuló, a Bíróság ítélkezési gyakorlatának fényében végzett szó szerinti és történeti értelmezése alapján a Parlament ezzel szemben azt állítja, hogy a „költségvetési ülésszak” fogalmát úgy kell értelmezni, mint amely arra az ülésszakra utal, amelynek során a Parlament az eredetileg az EGK‑Szerződés 203. cikke által rá ruházott hatásköröket gyakorolva módosításokat javasolt a Tanács által módosított eredeti költségvetési tervezethez.
22.
A „költségvetési ülésszak” egyes számú kifejezés használatából ugyanis az következik, hogy e kifejezés egy konkrét ülésszakra utal. Az edinburghi döntéssel a tagállamok csak a Parlament azon korábbi gyakorlatát kívánták rögzíteni, amely szerint a rendes havi plenáris ülésszakok mellett október vége felé vagy pedig november elején rendes plenáris ülésszakot („második októberi ülésszak”) szerveztek Strasbourgban, amelyet lényegileg az éves költségvetés első olvasatára használtak fel. Ezzel szemben az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek egyik eleme sem kötelezi a Parlamentet arra, hogy az egyeztetőbizottság által elfogadott közös szövegtervezettel kapcsolatos későbbi vitákat és szavazást szintén egy strasbourgi rendes plenáris ülésszak során tartsa meg.
23.
Ezen értelmezést nem lehet elfogadni.
24.
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak kifejezéseit, hanem szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az részét képezi. (
9
)
25.
Noha ugyanis „egy rendelkezés megfogalmazása […] mindig kiindulópontja és egyúttal korlátja is minden értelmezésnek”, (
10
) a teleologikus értelmezés csak abban az esetben fakultatív, ha a szóban forgó szöveg teljesen világos és egyértelmű. (
11
) Márpedig a jelen ügyben meg kell állapítani, hogy az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek egyetlen cikkének a) pontja önmagában nem teszi lehetővé a „költségvetési ülésszak” kifejezés alkalmazási körének meghatározását.
26.
A többes szám helyett az egyes szám használata egyetlen plenáris ülésre látszik utalni. E megszorító értelmezés azonban nem egyeztethető össze a költségvetés elfogadására irányuló, az EUMSZ 314. cikkben kialakított eljárással. Ha ugyanis a Tanács a költségvetési tervezet vizsgálata során nem hagyja jóvá a Parlament által elfogadott módosításokat, az EUMSZ 314. cikk (6) bekezdése új parlamenti vitát ír elő az egyeztetőbizottságban kötött, a közös szövegtervezetre vonatkozó megállapodást illetően.
27.
Vitathatatlanul a Lisszaboni Szerződés vezette be az Unió éves költségvetésének elfogadására irányuló eljárás során az egyeztetőbizottság részvételét. Ezzel szemben a költségvetés elfogadására szánt második parlamenti ülés lehetősége nem újdonság. Az éves költségvetés második olvasatának lehetősége már az EGK‑Szerződés 203. cikke alapján is fennállt, (
12
) vagyis jóval az edinburghi döntés elfogadása és annak az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvekben való megjelenése előtt.
28.
Következésképpen pontosítás hiányában nem lehet az egyik ülésszakkal szemben egy másikra hivatkozni. Ha a tagállamok egy vagy két parlamenti szakaszra akarták volna korlátozni az uniós költségvetési tervezet kapcsán a viták Strasbourgban való megszervezésére irányuló kötelezettséget, akkor ezt konkrétan meg kellett volna határozniuk.
29.
Ellenkezőleg, az alapján, hogy pusztán azt tüntették fel, hogy „a költségvetési ülésszakot” Strasbourgban kell megtartani, megalapozottan feltételezhető, hogy a tagállamok kormányai „azt kívánták jelezni, hogy költségvetési hatáskör Parlament általi, az EK‑Szerződés 203. cikke szerinti plenáris ülésen történő gyakorlására az egyik olyan rendes plenáris ülésszak idején kell sor kerülnie, amelyet az intézmény székhelyén tartanak”. (
13
) Vagyis nem a költségvetési elfogadásának konkrét szakaszairól van szó, hanem a hatáskör egészének gyakorlásáról.
30.
Az 1997. október 1‑jeiFranciaország kontra Parlament ítéletben (C‑345/95, EU:C:1997:450) a Bíróság egyébként úgy értelmezte az edinburghi döntést, hogy „az úgy határozza meg a Parlament székhelyét, mint azt a helyet, ahol ezen intézmény tizenkét rendes plenáris ülésszakát egyenletes ütemben meg kell tartani, ideértve azon ülésszakokat, amelyek során a Parlamentnek költségvetési jogkörét kell gyakorolnia”. (
14
)
31.
Ezen értelmezést az Unió éves költségvetése elfogadásának demokratikus szempontból képviselt jelentősége indokolja. Ahogy ugyanis a Bíróság már hangsúlyozta, „a Parlament költségvetési hatáskörének plenáris ülésen történő gyakorlása […] az Unió demokratikus életének egyik alapvető mozzanatát jelenti, és ezért azt mindazzal a figyelemmel, pontossággal és elkötelezettséggel kell teljesíteni, amit az ilyen felelősségvállalások megkövetelnek. E hatáskör gyakorlása különösen plenáris ülésen megvalósuló nyilvános vitát igényel, amely lehetővé teszi az uniós polgárok számára, hogy megismerkedjenek a megjelenített különböző politikai irányzatokkal, és ily módon politikai véleményt alkossanak az Unió tevékenységéről”. (
15
)
32.
Mivel az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek átvették az edinburghi döntést, nincs ok az ezen értelmezéstől való eltérésre. Ezt még inkább indokolttá teszi az, hogy az EUMSZ 314. cikk (5) bekezdésében bevezetett új egyeztetőbizottsági eljárás nem nyilvános és abban csak a Parlament 28 tagja vesz részt. Az egyeztetőbizottság által elfogadott közös szövegtervezet Parlament által nyilvános plenáris ülésen lefolytatott vitája megerősíti a Parlament által játszott szerepet, és ebből következően fokozott jelentőséggel bír az Unió demokratikus legitimitása szempontjából.
2. Az intézmény megfelelő működésével kapcsolatos kivételről
33.
Az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyveket ugyanakkor a tagállamok és a Parlament hatásköreinek kölcsönös tiszteletben tartása mellett kell alkalmazni. (
16
) Ez azt jelenti, hogy e jegyzőkönyvek egyetlen cikkének a) pontját nem lehet úgy alkalmazni, hogy eltekintenek a tagállamokat és az uniós intézményeket kötő lojális együttműködés kötelezettségeitől. Közelebbről, noha a Parlament köteles tiszteletben tartani belső működésének szabályozása során az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyveket, ez nem eredményezheti ezen intézmény és a fortiori az Unió megfelelő működésének akadályozását. (
17
)
34.
A Bíróság e megfontolások alapján döntött úgy, hogy a tagállamok kormányainak az intézmények székhelyére vonatkozó ideiglenes döntései nem zárják ki azt, hogy a Parlament a belső működésének meghatározására irányuló hatásköre gyakorlása során úgy dönthessen, hogy Strasbourgon kívül tart plenáris ülést, feltéve egyrészt, hogy e határozat kivételes jellegű marad, másrészt pedig, hogy azt a Parlament megfelelő működéséhez kapcsolódó objektív okok indokolják. (
18
) Márpedig az akkor a Bíróság elé terjesztett ügyben a Parlament által hivatkozott indokok arra vonatkoztak, hogy többek között a költségvetési eljárás keretében rövid határidőn belül kellett rövid tartamú üléseket szervezni, amit a Bíróság elfogadott. (
19
)
35.
Bár az 1988. szeptember 22‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (358/85 és 51/86, EU:C:1988:431) korábbi, mint az edinburghi döntés meghozatala, az alapelv és a követett módszer véleményem szerint nem veszített relevanciájából. Egyrészt az edinburghi döntés alapja az Európai Közösségek egységes Tanácsának és egységes Bizottságának létrehozásáról szóló szerződés aláírásakor aláírt 1965. április 8‑i határozat, amelyet az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek preambuluma kifejezetten felidéz és megerősít. Másrészt a további plenáris ülések Brüsszelben való megtartásának lehetősége kifejezetten szerepel az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek egyetlen cikkének a) pontjában.
36.
Ebben az összefüggésben úgy vélem, hogy a költségvetésre vonatkozó második parlamenti ülés brüsszeli további plenáris ülés keretében történő megtartásának lehetősége nem sérti az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyveket, feltéve hogy ez kivételes jellegű és azt a költségvetés elfogadásának az EUMSZ 314. cikkben meghatározott eljárás és határidők tiszteletben tartása melletti elfogadásának biztosítására irányuló szándék igazolja.
37.
Egy demokratikus Unióban az Unió működéséhez fűződő érdeket – és így a polgárok érdekét! – arra vonatkozóan, hogy valódi éves költségvetéssel rendelkezzünk, ahelyett, hogy az EUMSZ 315. cikkben előírt „ideiglenes tizenkettedek” rendszerét alkalmaznánk, mindenféleképpen előnyben kell részesíteni a Parlament székhelyének merev tiszteletben tartásával szemben, amennyiben a Parlament Brüsszelben tartott további ülése a viták komolyságának és nyilvánosságának ugyanolyan demokratikus garanciáit biztosítja, mint egy Strasbourgban tartott rendes plenáris ülés.
38.
Amint azt az EUSZ 13. cikk hangsúlyozza, az Unió saját intézményi keretének célja „az Unió értékeinek érvényesítése, célkitűzéseinek előmozdítása, az Unió, valamint polgárai és a tagállamok érdekeinek szolgálata, továbbá az Unió politikái és intézkedései egységességének, eredményességének és folyamatosságának a biztosítása”. Ennek érdekében az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében a tagállamok „segítik az Uniót feladatainak teljesítésében, és tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely veszélyeztetheti az Unió célkitűzéseinek megvalósítását”. Az intézmények tehát az Uniót, polgárait és tagállamait szolgáló eszközök, nem pedig működésének akadályai.
3. A jelen esetre történő alkalmazásról
39.
Az intézmények székhelyéről szóló jegyzőkönyvek tiszteletben tartása érdekében tehát annak az esetnek, amikor a közös szövegtervezetről szóló vitát és szavazást a Parlament Brüsszelben tartott további plenáris ülésére szervezik, kivételes jellegűnek kell lennie és azt a költségvetés elfogadásának az EUMSZ 314. cikkben meghatározott eljárás és határidők tiszteletben tartása melletti elfogadásának biztosítására irányuló szándéknak kell igazolnia.
40.
Ami az első feltételt illeti, ezen eljárás kivételes jellege véleményem szerint nem vitatható. Az edinburghi döntés óta ugyanis az Unió éves költségvetését csak hat alkalommal szavazták meg Brüsszelben tartott további plenáris ülésszakon (illetve állapította meg ilyen ülésszak során a Parlament elnöke a költségvetés elfogadását). (
20
)
41.
A második feltételt az EUMSZ 314. cikk (6) bekezdése alapján kell értékelni, amely azt írja elő a Parlament és a Tanács számára, hogy a költségvetés közös szövegtervezetét az egyeztetőbizottságban elért megállapodás időpontjától számítva tizennégy nap alatt fogadják el.
42.
A jelen ügyben, mivel a költségvetés közös szövegtervezetét 2016. november 17‑én fogadták el, nem volt lehetőség arra, hogy azt a Parlament Strasbourgban 2016. december 12. és 15. között kitűzött rendes plenáris ülésszakán vizsgálják meg. Így tehát a 2016. november 21. és 24. között Strasbourgban tartott rendes plenáris ülés maradt az egyetlen olyan időszak, amelynek során a Parlament elvben megvitathatta volna a 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó költségvetés közös szövegtervezetét és szavazhatott volna róla.
43.
A Parlament ugyanakkor előadja, hogy a közös szövegtervezetnek a Tanács és a Parlament jóváhagyása céljából történő előterjesztését megelőzően „át kell ültetni” a még csak politikai megállapodás formájában létező megegyezést költségvetési és jogi szöveggé. Emellett azt mindenképpen le kell fordítani az Unió huszonnégy hivatalos nyelvére. Márpedig a Bizottság e hasznos dokumentumok rendelkezésre állásáról csak egy 2016. november 24‑én 16 óra 42 perckor küldött elektronikus levéllel értesítette a Tanács és a Parlament szolgálatait, vagyis kevesebb, mint egy órával a Parlament rendes ülésszakának vége előtt. (
21
)
44.
E körülmény álláspontom szerint olyan objektív indok, amely igazolja az azon elvtől való eltérést, amely szerint az Unió éves költségvetését a Parlamentnek egy Strasbourgban tartott rendes plenáris ülés során kell megvitatnia, illetve megszavaznia.
45.
Az egyeztetés eredményeként előállt közös szövegtervezettel kapcsolatos vita és szavazás, illetve a Tanács költségvetési tervezettel kapcsolatos álláspontjának vizsgálata ugyanis, a francia kormány által az írásbeli észrevételeiben használt megfogalmazással élve, az Unió demokratikus életének egyik alapvető mozzanatát jelentik. (
22
) A francia kormány a 2012. december 13‑iFranciaország kontra Parlament ítéletre (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:7) hivatkozva megalapozottan véli úgy, hogy mindkettőt az ilyen felelősség által igényelt figyelemmel, alapossággal és elkötelezettséggel kell végrehajtani.
46.
E körülmények között nem lehet arra hivatkozni, hogy „a közös szövegtervezettel kapcsolatos vita és szavazás napjainkban a költségvetési eljárás új alapvető fontosságú szakaszát jelentik, így tehát nem lehet úgy tekinteni, hogy e szakasz kevésbé fontos, mint az, amelynek során az intézmények először döntenek [az uniós] költségvetésről”, (
23
) és ezzel egyidejűleg azt állítani, hogy a helyes költségvetési és jogi szövegekben a közös szövegtervezetnek az Unió valamennyi hivatalos nyelvén való rendelkezésre állása nem előfeltétele annak, hogy a Parlament az ilyen felelősség által igényelt figyelemmel, alapossággal és elkötelezettséggel tudja gyakorolni költségvetési hatáskörét.
47.
Ilyen körülmények között ténylegesen úgy tűnik, hogy a 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetés EUMSZ 314. cikk (6) bekezdésében előírt határidőn belül történő elfogadásának egyetlen, a Parlament megfelelő működését nem akadályozó módja az volt, hogy a kérdést a 2016. évi plenáris ülések időpontjainak 2015. május 20‑án történt elfogadása során felveszik a 2016. november 30‑ra és december 1‑jére Brüsszelbe tervezett további plenáris ülésszak napirendjére.
48.
Azon jogi aktust illetően, amely révén a Parlament elnöke, mint ezen intézmény szerve, kötelező erővel ruházza fel az uniós költségvetést, nem vitatható, hogy e jogi aktus szerves részét képezi a költségvetési eljárásnak, (
24
) annak ellenére, hogy kizárólag az Európai Parlament eljárási szabályzatának 91. cikke, nem pedig a Szerződés írja elő azt, hogy ha a Parlament elnöke úgy véli, hogy a költségvetést az EUMSZ 314. cikk rendelkezéseivel összhangban fogadták el, „a plenáris ülésen bejelenti, hogy a költségvetést véglegesen elfogadták”.
49.
Ezzel együtt, bár az EUMSZ 314. cikk (9) bekezdése nem ír elő semmilyen alaki követelményt e megállapítást illetően, határidőt sem szab a Parlament elnöke számára. Ebből következően nem lehet megalapozottan állítani azt, hogy e „jogi aktusra” nem kerülhetett sor a Parlament utolsó rendes plenáris ülésén, amelyet 2016. december 12. és 15. között tartottak Strasbourgban.
50.
A fenti megfontolásokból az következik, hogy meg kell semmisíteni azt a jogi aktust, amellyel a Parlament elnöke megállapította, hogy az Unió 2017‑es évre vonatkozó általános költségvetését véglegesen elfogadták.
VI. Azon jogi aktus joghatásainak időbeli fenntartásáról, amellyel a Parlament elnöke megállapította, hogy az Unió 2017‑es évre vonatkozó általános költségvetését véglegesen elfogadták
51.
Amennyiben a Bíróság megsemmisíti azt a jogi aktust, amellyel a Parlament elnöke megállapította, hogy az Unió 2017‑es évre vonatkozó általános költségvetését véglegesen elfogadták, a francia kormány azt kéri a Bíróságtól, hogy tartsa fenn az említett jogi aktus joghatásait addig, amíg e költségvetést a Szerződésekkel összhangban lévő jogi aktusban véglegesen elfogadják.
52.
A Parlament elnöke jogi aktusának megsemmisítése érvénytelenné teszi a 2017. évi költségvetést. (
25
) Márpedig, ha az Unió költségvetésének érvénytelenítésére egy olyan időpontban kerül sor, amikor a szóban forgó pénzügyi év jelentős része már eltelt, az európai közszolgálat folyamatossága garantálásának szükségessége, illetve más fontos, a jogbiztonsághoz fűződő okok indokolttá teszik azt, hogy a Bíróság megjelölje a költségvetés azon joghatásait, amelyek továbbra is fennmaradnak. (
26
) Az EUMSZ 264. cikk második bekezdése annál is inkább alkalmazandó, mivel a 2017‑es költségvetési év egésze eltelt.
53.
E körülmények között indokolt azon jogi aktus joghatásainak fenntartása, amellyel a Parlament elnöke megállapította, hogy az általános költségvetését véglegesen elfogadták, az érvényesen elfogadott és a felváltására szánt új jogi aktus észszerű határidőn belül történő hatálybalépéséig.
VII. A költségekről
54.
A Bíróság eljárási szabályzata 138. cikkének (1) bekezdése alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Ugyanakkor e cikk (3) bekezdése szerint részleges pernyertesség esetén mindegyik fél maga viseli saját költségeit. Mivel a Francia Köztársaság keresete a négy megtámadott jogi aktusból három vonatkozásában megalapozatlan volt, e rendelkezést kell alkalmazni.
55.
A Bíróság eljárási szabályzata 140. cikke (1) bekezdésének megfelelően a Luxemburgi Nagyhercegség maga viseli saját költségeit.
VIII. Végkövetkeztetés
56.
A fenti megfontolások fényében azt javaslom a Bíróságnak, hogy a következőképpen határozzon:
1)
A Bíróság megsemmisíti azt a jogi aktust, amellyel az Európai Parlament elnöke megállapította, hogy az Európai Unió 2017‑es költségvetési évre vonatkozó általános költségvetését véglegesen elfogadták.
2)
Azon jogi aktus joghatásai, amellyel a Parlament elnöke megállapította, hogy az általános költségvetést elfogadták, fennmaradnak az érvényesen elfogadott és a felváltására szánt új jogi aktus észszerű határidőn belül történő hatálybalépéséig.
3)
A Bíróság a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.
4)
A felek maguk viselik saját költségeiket.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	Lásd: 1983. február 10‑iLuxemburg kontra Parlament ítélet (230/81, EU:C:1983:32); 1991. november 28‑iLuxemburg kontra Parlament ítélet (C‑213/88 és C‑39/89, EU:C:1991:449); 1997. október 1‑jeiFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑345/95, EU:C:1997:450); 2012. december 13‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:796).
(
3
)	Mengozzi főtanácsnok Franciaország kontra Parlament egyesített ügyekre vonatkozó indítványa (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:545, 44. pont).
(
4
)	HL 1992. C 341., 1. o.
(
5
)	Lásd: 1983. február 10‑iLuxemburg kontra Parlament ítélet (230/81, EU:C:1983:32, 30. pont); 1988. szeptember 22‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (358/85 és 51/86, EU:C:1988:431, 15. pont); 1991. november 28‑iLuxemburg kontra Parlament ítélet (C‑213/88 és C‑39/89, EU:C:1991:449, 16. pont); 2012. december 13‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:796, 20. pont).
(
6
)	Lásd: 1986. július 3‑iTanács kontra Parlament ítélet (34/86, EU:C:1986:291, 13. pont).
(
7
)	1986. július 3‑iTanács kontra Parlament ítélet (34/86, EU:C:1986:291, 12. pont).
(
8
)	Senki sem vitatja, hogy az a jogi aktus, amelyben a Parlament elnöke megállapította, hogy az Unió 2017‑es pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetését véglegesen elfogadták, az EUMSZ 263. cikk értelmében vett megtámadható jogi aktus. Ennek kapcsán lásd: 2013. szeptember 17‑iTanács kontra Parlament ítélet (C‑77/11, EU:C:2013:559, 60. pont).
(
9
)	Lásd többek között: 2015. július 16‑iLanigan ítélet (C‑237/15 PPU, EU:C:2015:474, 35. pont); 2017. január 25‑iVilkas ítélet (C‑640/15, EU:C:2017:39, 30. pont); 2017. március 15‑iFlibtravel International és Leonard Travel International ítélet (C‑253/16, EU:C:2017:211, 18. pont).
(
10
)	Trstenjak főtanácsnok Agrana Zucker ügyre vonatkozó indítványa (C‑33/08, EU:C:2009:99, 37. pont).
(
11
)	Lásd ebben az értelemben: Léger főtanácsnok Schulte ügyre vonatkozó indítványa (C‑350/03, EU:C:2004:568, 88. pont).
(
12
)	Lásd az Európai Közösségeket létrehozó szerződések, valamint az Európai Közösségek egységes Tanácsának és egységes Bizottságának létrehozásáról szóló szerződés egyes költségvetési rendelkezéseinek módosításáról szóló, Luxembourgban 1970. április 22‑én aláírt szerződés (HL 1971. L 2., 1. o.) 4. cikkét, valamint az Európai Közösségeket létrehozó szerződések, valamint az Európai Közösségek egységes Tanácsának és egységes Bizottságának létrehozásáról szóló szerződés egyes költségvetési rendelkezéseinek módosításáról szóló, Brüsszelben 1975. július 22‑én aláírt szerződés (HL 1977. L 359., 1. o.) 12. cikkét.
(
13
)	1997. október 1‑jeiFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑345/95, EU:C:1997:450, 28. pont); kiemelés tőlem.
(
14
)	Az említett ítélet 29. pontja. Lásd még: 2012. december 13‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:796, 40. pont).
(
15
)	2012. december 13‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:796, 68. pont).
(
16
)	2012. december 13‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:796, 60. pont).
(
17
)	Lásd ebben az értelemben: 1983. február 10‑iLuxemburg kontra Parlament ítélet (230/81, EU:C:1983:32, 37. és 38. pont); 1988. szeptember 22‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (358/85 és 51/86, EU:C:1988:431, 34. és 35. pont); 1997. október 1‑jeiFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑345/95, EU:C:1997:450, 31. és 32. pont); 2012. december 13‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (C‑237/11 és C‑238/11, EU:C:2012:796, 41. és 42. pont).
(
18
)	Lásd ebben az értelemben: 1988. szeptember 22‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (358/85 és 51/86, EU:C:1988:431, 36. pont).
(
19
)	Lásd: 1988. szeptember 22‑iFranciaország kontra Parlament ítélet (358/85 és 51/86, EU:C:1988:431, 39. pont).
(
20
)	A Parlament ellenkérelme szerint az 1996‑os, 1997‑es, 2007‑es, 2012‑es, 2017‑es és 2018‑as pénzügyi évekre vonatkozó költségvetések elfogadásáról van szó. Egyebekben megállapítom, hogy a Francia Köztársaság kizárólag a Parlament által a 2016. és 2017. évi költségvetési ülésszakok során elfogadott jogi aktusokkal szemben nyújtott be megsemmisítés iránti kereseteket (a jelen eljárásról és a C‑92/18. számon folyó eljárásról van szó).
(
21
)	A releváns dokumentumok angol nyelvi változatáról szóló elektronikus levél kiemeli, hogy e dokumentumok valamennyi hivatalos nyelvre fordított változatát közvetlenül a Tanács költségvetési bizottsága és a Parlament költségvetési bizottsága titkárságai részére küldi meg az Európai Unió Kiadóhivatala.
(
22
)	Lásd a Francia Köztársaság válaszának 53. pontját.
(
23
)	Lásd a Francia Köztársaság válaszának 52. pontját.
(
24
)	Az 1986. július 3‑iTanács kontra Parlament ítélet (34/86, EU:C:1986:291, 7. és 8. pont) alapjául szolgáló ügyben a Bíróság kifejezetten elutasította a Parlament által hivatkozott azon álláspontot, amely szerint a Parlament elnöke csak a költségvetési eljárás lezárultát követően jár el.
(
25
)	Lásd ebben az értelemben: 1986. július 3‑iTanács kontra Parlament ítélet (34/86, EU:C:1986:291, 46. pont).
(
26
)	Lásd ebben az értelemben: 1986. július 3‑iTanács kontra Parlament ítélet (34/86, EU:C:1986:291, 48. pont).