62003TO0252(01)_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A T‑252/03. sz. ügyben,
a Fédération nationale de l’industrie et des commerces en gros des viandes (FNICGV)
(székhelye: Párizs [Franciaország], képviselik: P. Abegg és E. Prigent ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg)
felperesnek,
támogatja:
a Francia Köztársaság (képviselik: R. Abraham, G. de Bergues és F. Million, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg),
az Európai Közösségek Bizottsága
(képviselik: P. Oliver és F. Lelièvre, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)
alperes ellen
elsődlegesen az EK Szerződés 81. cikke alkalmazásával kapcsolatos eljárásra (COMP/C.38.279/F3. sz. ügy – Francia marhahús) (HL L 209., 12. o.) vonatkozó, 2003. április 2‑i 2003/600/EK bizottsági határozat 3. cikkében a felperesre kiszabott bírság megsemmisítése, másodlagosan pedig e bírság összegének csökkentése iránti kérelme tárgyában,
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁGA (ötödik tanács),
tagjai: P. Lindh elnök, R. García‑Valdecasas és J. D. Cooke bírák,
hivatalvezető: H. Jung,
meghozta a következő
Végzést
Az ítélet indoklása
Jogi háttér
1. Az EK 225. cikk (1) bekezdésének és az EK 230. cikknek megfelelően az Elsőfokú Bíróság megvizsgálja többek között a Bizottság jogi aktusait, és e célból hatáskörrel rendelkezik a hatáskör hiánya, lényeges eljárási szabályok megsértése, az EK‑Szerződés vagy az alkalmazására vonatkozó bármely jogi rendelkezés megsértése vagy hatáskörrel való visszaélés miatt többek között a határozat által érintett bármely természetes vagy jogi személy által benyújtott keresetek tekintetében.
2. Az EK 230. cikk ötödik bekezdésének megfelelően a megsemmisítés iránti keresetet a megtámadott határozatnak a felperessel történő közlésétől számított két hónapon belül kell megindítani. Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 102. cikkének 2. §‑a szerint valamely intézmény jogi aktusa elleni kereset benyújtási határideje a távolságra tekintettel tíznapos átalány-határidővel meghosszabbodik.
3. Az EK 229. cikk értelmében „az Európai Parlament és a Tanács által közösen, illetve a Tanács által […] [az EK‑S]zerződés rendelkezéseinek értelmében elfogadott rendeletek a bennük előírt szankciók tekintetében teljes körű mérlegelési jogkört ruházhatnak a Bíróságra”.
4. Az első rendelet a Szerződés [81.] és [82.] cikkének végrehajtásáról szóló, 1962. február 6‑i 17. tanácsi rendelet (HL 1962. 13., 204. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 3. o.) 17. cikke szerint „a Bíróság korlátlan hatáskörrel bír [az EK 229. cikk] értelmében a Bizottság bírságot vagy a kényszerítő bírságot megállapító határozatainak felülvizsgálatára; a Bíróság a kirótt bírságot, vagy kényszerítő bírságot törölheti, csökkentheti vagy emelheti”.
A jogvita alapjául szolgáló tények
5. Az EK‑Szerződés 81. cikke alkalmazásával kapcsolatos eljárásra vonatkozó 2003. április 2‑i 2003/600/EK határozatában (COMP/C.38.279/F3. sz. ügy – Francia marhahús) (HL L 209., 12. o., a továbbiakban: megtámadott határozat) a Bizottság megállapította, hogy a felperes, a franciaországi szarvasmarha vágóhidakat képviselő szövetség, megsértette az EK 81. cikk (1) bekezdését azzal, hogy a franciaországi marhahús-ágazat egyéb szereplőivel olyan megállapodásokat kötött, amelyek célja a marhahús franciaországi behozatalának felfüggesztése, valamint legalacsonyabb ár meghatározása a marhahús bizonyos fajtáira (a megtámadott határozat 1. cikke). A felperessel szemben kiszabott bírság összegét 720 000 euróban állapította meg (a megtámadott határozat 3. cikke).
Eljárás és a felek kérelmei
6. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2003. július 7‑én benyújtott keresetlevelében a felperes a jelen kereseti kérelmet terjesztette elő.
7. Ugyanezen a napon az Elsőfokú Bírósághoz benyújtott külön beadványban a felperes ideiglenes intézkedés iránti kérelmet terjesztett elő, amelynek célja egyfelől a megtámadott határozat, másfelől a kiszabott bírság be nem hajthatóságának esetére feltételként megállapított bankgarancia adási kötelezettség végrehajtásának felfüggesztése.
8. 2003. július 17‑én a Bizottság elfogadhatatlansági kifogást emelt az alapkereset és az ideiglenes intézkedés iránti kereset ellen.
9. 2003. július 18‑án a felperes előterjesztette észrevételeit az elfogadhatatlansági kifogás kapcsán.
10. 2003. október 7‑én a Francia Köztársaság beavatkozási kérelmet terjesztett elő a felperes keresetének támogatására. 2003. november 20‑i végzésében az Elsőfokú Bíróság elnöke engedélyezte a Francia Köztársaság beavatkozását. 2003. december 23‑án a Francia Köztársaság előterjesztette beavatkozási beadványát.
11. 2004. január 21‑i végzésében az Elsőfokú Bíróság elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasította.
12. A felperes a keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:
– utasítsa el az elfogadhatatlansági kifogást;
– elsődlegesen semmisítse meg a megtámadott határozattal a vele szemben kiszabott bírságot;
– másodlagosan jelentős mértékben csökkentse a bírság összegét;
– kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
13. A felperes támogatására beavatkozó Francia Köztársaság azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:
– semmisítse meg a megtámadott határozatot;
– kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
14. A Bizottság a kereset elutasítását kéri azon az alapon, hogy az nyilvánvalóan elfogadhatatlan.
Az elfogadhatóságról
A felek érvei
15. A Bizottság azzal érvel, hogy a kereset nyilvánvalóan elfogadhatatlan, mivel azt az EK 230. cikk (5) bekezdése és az eljárási szabályzat 102. cikkének 2. §‑a által együttesen megszabott kettő hónap és tíz napos keresetindítási határidőn túl nyújtották be.
16. A felperes megjegyzi, hogy a megtámadott határozat ellen benyújtott keresete az EK 229. cikkre alapított „korlátlan felülvizsgálati jogkör gyakorlására irányuló kereset”. A keresetében a felperes ugyanis nem a jogsértés vagy az elítélés tényét, hanem csupán a kiszabott bíróságot vitatja, amely szerinte nem megfelelő és túlzott. E tekintetben a felperes azzal érvel, hogy a „korlátlan felülvizsgálati jogkör gyakorlására irányuló kereset” indítása semmilyen határidőnek nincsen alávetve.
Az Elsőfokú Bíróság álláspontja
17. Az eljárási szabályzat 114. cikkének értelmében valamelyik fél kérelme esetén az Elsőfokú Bíróság az ügy érdemét nem érintve dönthet az elfogadhatatlanság tárgyában, e cikk (3) és (4) bekezdésében szabályozott feltételeknek megfelelően. A jelen ügyben az Elsőfokú Bíróság úgy véli, hogy az iratok alapján kellően tájékozott, és úgy dönt, hogy a szóbeli szakasz megnyitása nélkül az ügy érdemét nem érintve hoz határozatot.
18. A felperes lényegében azzal érvel, hogy a keresetének jogalapja az EK 229. cikk. Következésképpen a 230. cikk ötödik bekezdésében szabályozott kéthavi jogvesztő határidőnek nincsen alávetve, mivel azt kizárólag az EK 230. cikkben szabályozott megsemmisítés iránti keresetekre kell alkalmazni.
19. Ez az érvelés nem állja meg a helyét.
20. Az EK 220. cikk értelmében a Bíróság és az Elsőfokú Bíróság – saját hatáskörük keretén belül – biztosítják a jog tiszteletben tartását e szerződés értelmezése és alkalmazása során.
21. Az EK 225. cikk (1) bekezdése a Nizzai Szerződés által módosított szövegezésében felsorolja azokat a kereseteket, amelyek az Elsőfokú Bíróság hatáskörébe tartoznak. E rendelkezés nem tartalmaz semmilyen utalást az EK 229. cikkre, míg kifejezetten megemlíti az EK 230. cikket (megsemmisítés iránti kereset), az EK 232. cikket (intézményi mulasztás megállapítása iránti kereset), az EK 235. cikket (kártérítési kereset), az EK 236. cikket (közszolgálati jogvita rendezése iránti kereset) és az EK 238. cikket (a Közösség által vagy nevében kötött szerződésekben foglalt választottbírósági kikötéseken alapuló keresetek). Az EK 229. cikken alapuló kereset nem tartozik tehát az Elsőfokú Bíróság hatáskörébe.
22. A felperes nézetével szemben a Szerződés a „korlátlan felülvizsgálati jogkör gyakorlására irányuló keresetet” nem tekinti önálló jogorvoslatnak. Az EK 229. cikk csupán úgy rendelkezik, hogy az EK‑Szerződés alapján elfogadott rendeletek a bennük előírt szankciók tekintetében korlátlan felülvizsgálati jogkört ruházhatnak a közösségi bíróságokra.
23. A 229. cikk alapján több rendelet ruházott korlátlan felülvizsgálati jogkört a közösségi bíróságokra szankciók tekintetében. Így különösen a 17. rendelet 17. cikke úgy rendelkezik, hogy „[a] Bíróság korlátlan hatáskörrel bír a[z EK 229.] cikk értelmében a Bizottság bírságot vagy a kényszerítő bírságot […] megállapító határozatainak felülvizsgálatára”.
24. Az EK 229. cikk és a 17. rendelet 17. cikke által elismert korlátlan felülvizsgálati jogkörének keretében az Elsőfokú Bíróság hatáskörébe tartozik annak mérlegelése, hogy a bírság összege megfelelő‑e (a Bíróság C‑248/98. P. sz., KNP BT kontra Bizottság ügyben 2000. november 16‑án hozott ítéletének [EBHT 2000., I‑9641. o.] 40. pontja; a C‑279/98. P. sz., Cascades kontra Bizottság ügyben 2000. november 16‑án hozott ítéletének [EBHT 2000., I‑9693. o.] 42. pontja és a C‑280/98. P. sz., Weig kontra Bizottság ügyben 2000. november 16‑án hozott ítéletének [EBHT 2000., I‑9757. o.] 41. pontja). A korlátlan felülvizsgálati jogkörének keretében ugyanis a közösségi bíróság hatásköre nem korlátozódik – mint az EK 231. cikkben – a megtámadott határozat megsemmisítésére, hanem lehetővé teszi számára az abban kiszabott bírság megváltoztatását is.
25. E korlátlan felülvizsgálati jogkörükkel a közösségi bíróságok azonban kizárólag a közösségi intézmények jogi aktusainak felülvizsgálata keretében élhetnek, és különösen a megsemmisítés iránti kereset keretében. Az EK 229. cikk egyedüli célja ugyanis az, hogy kiszélesítse a közösségi bíróságnak az EK 230. cikk szerinti hatáskörét. Ebből adódóan az olyan kereset, amely arra irányul, hogy a közösségi bíróság egy szankciót alkalmazó határozat felett korlátlan felülvizsgálati jogkörét gyakorolja, szükségszerűen magába foglalja vagy lefedi a határozat teljes vagy részleges megsemmisítése iránti kérelmet. Következésképpen az ilyen keresetet az EK 230. cikk ötödik bekezdésében előírt határidőn belül kell előterjeszteni.
26. Ennélfogva a jelen keresetet, amelyet az EK 230. cikk ötödik bekezdésében előírt, az eljárási szabályzat 102. cikkének 2. §‑a szerinti, a távolságra tekintettel általány-határidővel meghosszabbított határidőn túl nyújtottak be, mint elkésettet, el kell utasítani. Ugyanis, mivel a jogvita tárgyául szolgáló határozatot 2003. április 10‑én közölték a felperessel, a két hónap tíz napos határidő már lejárt, amikor 2003. július 7‑én az Elsőfokú Bíróság Hivatalához a keresetlevelet benyújtották.
27. Következésképpen a keresetet, mint elfogadhatatlant, el kell utasítani.
A költségekről
28. Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a alapján az Elsőfokú Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a Bizottság nem kérte az alapeljárásbeli költségei megtérítését, a felperes és a Bizottság maguk viselik saját költségeiket.
29. Az ideiglenes intézkedés iránti eljárással kapcsolatos költségekről a kérelmet elutasító 2004. január 21‑i végzésében az Elsőfokú Bíróság elnöke a költségek kérdésében történő későbbi határozathozatal lehetőségét fenntartotta. Mivel a felperes a pervesztes fél, őt kötelezni kell a saját és a Bizottságnak az ideiglenes intézkedés iránti eljárással kapcsolatos költségeinek viselésére, a Bizottságnak ez utóbbi eljárással kapcsolatos költségek viselésére vonatkozó kérelmének megfelelően.
30. Az eljárási szabályzat 87. cikke 4. §‑ának megfelelően a Francia Köztársaság – mint beavatkozó – maga viseli saját költségeit.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG (ötödik tanács)
1) A keresetet, mint elfogadhatatlant, elutasítja.
2) A felperes és a Bizottság maguk viselik az alapeljárással kapcsolatos saját költségeiket.
3) Az Elsőfokú Bíróság a felperest kötelezi az ideiglenes intézkedés iránti eljárással kapcsolatos saját és a Bizottságnak ezzel az eljárással kapcsolatos költségei viselésére.
4) A Francia Köztársaság maga viseli saját költségeit.
Luxembourg, 2004. november 9.
H. Jung									P. Lindh