62004CC0507_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. A jelen kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárásban a Bizottság a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2‑i 79/409/EGK tanácsi irányelv(2) (a továbbiakban: madarakról szóló irányelv) rendelkezéseinek egyes az Osztrák Köztársasági tartományokban történt átültetésével kapcsolatban emelt kifogást.
2. Az eljárás egy 2000. április 13‑i felszólító levél nyomán indult, és egy 2003. október 17‑i, indokolással ellátott vélemény útján folytatódott. Jelen keresetet a Bizottság 2004. december 8‑án indította.
3. Miután az osztrák jog egyes rendelkezései az eljárás folyamán változtak, a Bizottság keresetében azt kéri, hogy a Bíróság:
1. állapítsa meg, hogy az Osztrák Köztársaság elmulasztotta a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2‑i 79/409/EGK tanácsi irányelv megfelelő, illetve teljes átültetésére vonatkozó kötelezettsége teljesítését azáltal, hogy ezen irányelv 1. cikkének (1) és (2) bekezdését, 5. cikkét, 6. cikkének (1) bekezdését, 7. cikkének (1) és (4) bekezdését, 8. cikkét, 9. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint 11. cikkét nem teljesen, illetve nem megfelelően ültette át az osztrák jogba;
2. kötelezze az Osztrák Köztársaságot az eljárás költségeinek viselésére.
4. Az Osztrák Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság:
1. a tárgybeli keresetet – mint megalapozatlant – utasítsa el; legalábbis annyiban, amennyiben időközben az osztrák jogi helyzetet a madarakról szóló irányelvhez igazították, és
2. kötelezze a Bizottságot az eljárás költségeinek viselésére.
II – Értékelés
5. A keresetet a Bizottság által az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló jogi helyzet alapján kell megítélni. Mivel az indokolással ellátott vélemény 2003. október 17‑én érkezett meg Az Osztrák Köztársaság állandó képviseletéhez, az irányadó időpont 2003. december 17‑e.
A – A jogalapok részbeni elismerése
6. Az Osztrák Köztársaság nem vitatja az 1. cikk (1) és (2) bekezdésének Karintiában, Alsó‑Ausztriában és Stájerországban, az 5. cikknek Alsó‑Ausztriában és Stájerországban, a 7. cikk (1) bekezdésének Alsó‑Ausztriában, valamint a 7. cikk (4) bekezdésének és a 9. cikknek Stájerországban történt elégtelen átültetésével szemben emelt kifogásokat, hanem a jogi helyzet összhangjának megteremtését helyezi kilátásba. Mivel ez az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártáig nem történt meg, a kötelezettségszegést ennyiben elismertnek kell tekinteni.
B – A madarakról szóló irányelv 1. cikkéről
7. A madarakról szóló irányelv 1. cikke rögzíti az irányelv hatályát, azaz az irányelv által biztosítani kívánt védelem terjedelmét. A Bíróság már korábban megállapította, hogy ezen előírást a nemzeti jogba át kell ültetni(3) . Az (1) és (2) bekezdés értelmében:
„(1) Ez az irányelv a Szerződésben érintett tagállamok európai területén természetesen előforduló összes vadon élő madárfaj védelmére vonatkozik. Magába foglalja e fajok védelmét, kezelését és ellenőrzését, továbbá szabályokat állapít meg hasznosításukkal kapcsolatban.
(2) Az irányelv a madarakra, tojásaikra, fészkeikre és élőhelyeikre vonatkozik.”
1. Burgenland tartomány
8. Burgenland vonatkozásában a Bizottság azt kifogásolja, hogy a burgenlandi természet‑ és tájvédelmi törvény (Burgenländisches Naturschutz‑ und Landschaftspflegegesetz) 16. §‑a (1) bekezdésének b) pontja értelmében „a seregély ( Sturnus vulgaris ) kivételével minden vadon élő madárfajt védeni kell a burgenlandi vadászati törvény [(Burgenländisches Jagdgesetz)] 88a. §‑ának megfelelően […]”. A seregély védelmét másik általános előírás nem biztosítja.
9. Az Osztrák Köztársaság az átültetés kapcsán kizárólag vadászati jogi rendelkezésekre hivatkozik, mégpedig arra, hogy a seregély elejtése csak július 15. és november 30. között megengedett a szőlőkultúrák védelme érdekében. Erről a burgenlandi vadászati törvény 88a. §‑ának (1) bekezdése alapján elfogadott rendeletben kell rendelkezni, ha a szőlőkben seregélyek tömeges megjelenése várható.
10. Függetlenül attól, hogy e rendelkezések – amint azt Az Osztrák Köztársaság állítja – a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdése a) pontjának harmadik franciabekezdése alapján megengedettek‑e(4), a seregélynek a madarakat megillető védelem alóli teljes kivonását semmiképpen sem igazolhatják. A védelem hatályának az 1. cikk szerinti kiterjesztése a madarak összességére ugyanis nem csak a 7. cikkben szabályozott vadászat, hanem az 5. cikk szerinti egyéb károsítás szempontjából is jelentőséggel bír.
11. A madarakról szóló irányelv 1. cikkét tehát Burgenlandban nem ültették át megfelelően.
2. Felső‑Az Osztrák Köztársaság tartomány
12. Felső‑Ausztriában a védelemben részesítendő madarak körét a fajok védelméről szóló – a felső‑az Osztrák Köztársasági természet‑ és tájvédelmi törvény (Oberösterreichisches Natur‑ und Landschaftsschutzgesetz) 27. §‑ának (1) és (2) bekezdése alapján elfogadandó – rendelet határozza meg. Védelemben részesíthetők a nem vadászható, vadon élő állatok, „ha fajuk az adott vidéken ritkán fordul elő, léte veszélyeztetett, vagy ha fennmaradásához az ökológiai egyensúly szempontjából közérdek fűződik […]”.
13. A Bizottság kifogásolja, hogy e jogalap nem teszi lehetővé a madarakról szóló irányelv 1. cikke szerinti valamennyi madárfaj védelmét. Konkrétan különösen a szarka ( Pica pica ), a szajkó ( Garrulus glandarius ), a kormos varjú ( Corvus corone corone ) és a dolmányos varjú ( Corvus corone cornix ) kifejezetten ki vannak zárva a madarakat megillető védelemből.
14. Az Osztrák Köztársaság a jogalapot érintő kifogásokkal szemben azzal érvel, hogy a felső‑az Osztrák Köztársasági természet‑ és tájvédelmi törvény 27. §‑ának (1) és (2) bekezdését a madarakról szóló irányelvvel összhangban kell értelmezni és alkalmazni, a 27. § (2) bekezdése kifejezetten elő is írja, hogy az 5–7. és a 9. cikket figyelembe kell venni.
15. Egy irányelv átültetésével szemben azonban magasabb követelményeket kell támasztani. Az átültetést úgy kell végrehajtani, hogy az átültető rendelkezéseket a jogalkalmazók mindegyike az irányelv ismeretének hiányában is úgy alkalmazza, ahogyan azt az irányelv megköveteli. Amint azt a Bíróság megállapította, az, hogy a nemzeti hatóságok az irányelvvel összhangban alkalmazzák a belső jogi rendelkezéseket, önmagában nem elégítheti ki a jogbiztonsághoz szükséges egyértelműség és pontosság követelményét.(5) Az egyszerű igazgatási gyakorlatokat – amelyek az adminisztráció igénye szerint módosíthatók, és nem rendelkeznek megfelelő nyilvánossággal – szintén nem lehet a közösségi jogi kötelezettségek érvényes végrehajtásának tekinteni.(6) Az átültetés pontossága ezenfelül különös jelentőséggel bír a madarakról szóló irányelv esetében, mivel a Közösség természeti örökségének kezelése saját területeik vonatkozásban az egyes tagállamok feladata.(7)
16. A jelen esetben a felső‑az Osztrák Köztársasági természet‑ és tájvédelmi törvény 27. §‑a (1) és (2) bekezdésének szövege kétségessé teszi a madarakról szóló irányelv 1. cikkének teljes átültetését, mivel a vadászható madarakra a fajok védelméről szóló rendelet hatálya nem terjedhet ki, miközben a madarakról szóló irányelv azokra egyaránt vonatkozik. Ezenkívül csak ritka fajok részesíthetők védelemben. Ez szintén az 1. cikkből nem fakadó korlátozás. Az 5–7. és a 9. cikkre történő utalás e fogyatékosságokat nem orvosolja, mivel az 1. cikk a felsorolásban nem szerepel.
17. Problémásnak tekintendő egyebekben az is, hogy az Osztrák Köztársaság vélhetően csak az őshonos fajokat kívánja védelemben részesíteni, még ha ez nem is következik kötelező jelleggel a felső‑az Osztrák Köztársasági természet‑ és tájvédelmi törvény 27. §‑ából kötelező jelleggel nem következik. A Bíróság korábban megállapította, hogy a madarakról szóló irányelv a tagállamoknak a Szerződés hatálya alatt álló európai területén természetesen előforduló minden vadon élő madárfajra vonatkozik, legyen szó akár az adott tagállamban őshonos, akár a csak más tagállamokban előforduló fajokról.(8) Különbségek csak az alkalmazandó védelmi rendelkezések tekintetében vannak.
18. Ezenfelül a Bizottság jogosan kifogásolja, hogy bizonyos fajok, mint a szarka, a szajkó, a kormos varjú és a dolmányos varjú, ki vannak zárva a védelmi rendszerből. A madarakról szóló irányelv 1. cikke e fajokra is vonatkozik.
19. Következésképpen az irányelv 1. cikkét Felső‑Ausztriában nem ültették át megfelelően.
C – A madarakról szóló irányelv 5  cikkéről
20. Az 5. cikk értelmében:
„A 7. és 9. cikkek sérelme nélkül, a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket az 1. cikkben meghatározott valamennyi madárfaj védelme általános rendszerének kialakítására, megtiltva különösen:
a) a bármilyen módszerrel végzett szándékos elpusztítást vagy befogást;
b) fészkeik és tojásaik szándékos elpusztítását vagy károsítását, illetve fészkeik eltávolítását;
c) tojásaik természetből való begyűjtését és e tojások birtoklását, még üres állapotban is;
d) e madarak szándékos zavarását, különösen a költési és fiókanevelési időszakban, amennyiben a zavarás jelentős lenne az irányelv céljait tekintve;
e) olyan fajokhoz tartozó madarak tartását, amelyek vadászata és befogása tilos.”
1. Burgenland tartomány
a) A seregély védelméről
21. Burgenland vonatkozásában a Bizottság a seregélynek a burgenlandi természet‑ és tájvédelmi törvénynek a burgenlandi vadászati törvény 88a. §‑ának (1) és (2) bekezdésével együttesen olvasott 16. §‑a (1) bekezdésének b) pontja(9) által biztosított – fentebb bemutatott – elégtelen védelmét a madarakról szóló irányelv 5. cikkének megsértéseként is kifogásolja. Mivel a seregélyt – mint fentebb már bemutattam – a madarakról szóló irányelv 1. cikkével ellentétesen zárják ki a madarakat megillető védelem alól, ez egyúttal az 5. cikk megsértését is maga után vonja. Az 5. cikk szerinti védelem hatálya ugyanis az 1. cikk hatálya alá tartozó valamennyi madárfajra kiterjed.
22. Mindazonáltal főszabály szerint a madarakról szóló irányelv 5. cikkétől történő eltérés a 9. cikk (1) bekezdése alapján igazolható, ha az ott meghatározott okok valamelyike fennáll, és nincs más kielégítő megoldás. A seregélyt illetően az Osztrák Köztársaság a szőlőkultúrák súlyos károsodását előzi meg így. Ez az ok bizonyos feltételek mellett igazolhatja az eltérést az 5. cikktől(10) . Azt azonban nem igazolhatja, hogy a seregélyt – mint jelen esetben – teljesen kivonják a madarakat megillető védelem alól. Kizárt ugyanis, hogy e faj az állomány nagyságától függetlenül bármikor képes lenne súlyos károsodást okozni. Ezért az 5. cikknek a seregély vonatkozásában történt megsértésével szemben emelt kifogás megalapozott.
b) A fészkek védelméről
23. A Bizottság kifogásolja továbbá, hogy az állat‑ és növényfajok védelméről szóló burgenlandi rendelet (Burgenländische Artenschutzverordnung) a madarakról szóló irányelv 5. és 9. cikkével szemben a védett fajok fészekrakási helyeinek, szaporodási, pihenő‑ és telelőterületeinek szándékos károsítása terén is általános eltérést enged. Ez az állat‑ és növényfajok védelméről szóló burgenlandi rendelet 6. §‑ából következik, amelynek értelmében „[a] jelen rendelet rendelkezései nem érintik a szabályszerű vadászatot és halászatot”.
24. Az Osztrák Köztársaság a Bizottság e kifogásával szemben azzal érvel, hogy az állat‑ és növényfajok védelméről szóló burgenlandi rendelet 6. §‑ában foglalt szabályozás ellenére a burgenlandi természet‑ és tájvédelmi törvény 16–16b. §‑a a fajok védelmét fejlődésük minden szakaszában biztosítja.
25. A burgenlandi természet‑ és tájvédelmi törvény 16. §‑ának (1) bekezdése és (4) bekezdésének első mondata értelmében valóban tilos a madarakat – a seregélyeket kivéve – fejlődésük bármely szakaszában üldözni, háborgatni, befogni, szállítani, fogságban tartani, megsebesíteni, elpusztítani, birtokolni, eltávolítani, vagy azokban kárt tenni. Habár a fészkek és a tojások kifejezetten nincsenek megemlítve, úgy tűnik, a madarakról szóló irányelv 5. cikke szerinti tilalmak átültetése ezzel alapvetően megtörtént. A burgenlandi tilalmak részben még szigorúbbak is, mivel nem korlátozódnak a szándékos magatartásra.
26. A burgenlandi jogalkotó mindazonáltal abból indult ki, hogy különösen a madarakról szóló irányelv 5. cikkének b) pontja alapján védelemben részesítendő fészkek vonatkozásában további szabályozás is szükséges. A burgenlandi természet‑ és tájvédelmi törvény 16. §‑a (2) bekezdésének d) pontja értelmében ugyanis a tartományi kormánynak rendeletben meg kell határoznia azokat a fajokat, amelyek fészkeinek, fészekrakási helyeinek, párzási, szaporodási, pihenő‑ és telelőterületeinek károsítása vagy elpusztítása – védelmük érdekében – tilos (fészket tartalmazó fák, odvas fák, fészekrakó helyül szolgáló szirtek és falak, nádasok, föld alatti építmények és hasonló helyek). Ezért a contrario olyan következtetés is levonható, hogy a burgenlandi természet‑ és tájvédelmi törvény 16. §‑ának (4) bekezdésében foglalt általános tilalom a károsítás e formáira nem vonatkozik, holott ezek nagy többsége a madarakról szóló irányelv 5. cikkével összeegyeztethetetlen. Ennyiben tehát a burgenlandi jog félreérthető.
27. Az állat‑ és növényfajok védelméről szóló burgenlandi rendelet szerinti szabályozás nem orvosolja az átültetés e hiányosságait. A szükséges felsorolás ugyanis nem valamennyi védelemben részesítendő madárfajt, csak az e rendelet 2. §‑ában meghatározott, néhány különösen veszélyeztetett fajt tartalmazza. Félő tehát, hogy más fajok fészkeinek védelme nem biztosított. Továbbá – amint azt a Bizottság jogosan kifogásolja – a rendelet, 6. §‑ának megfogalmazása szerint, a vadászati és halászati tevékenységekre nem alkalmazható. A vadászok és a halászok ezt a fészkek károsítására adott menlevélnek tekinthetik.
28. Mivel az Osztrák Köztársaság e szabályozást nem igyekszik igazolni, a Bizottság által a madarakról szóló irányelv 9. cikkével való összeegyeztethetetlenséggel kapcsolatban előadottak nem bírnak jelentőséggel.
29. A kereset ezért e tekintetben is megalapozott.
2. Karintia tartomány
30. Karintia vonatkozásában a Bizottság azt a körülményt kifogásolja, hogy az állatfajok védelméről szóló karintiai rendelet (Tierschutzverordnung) 1. melléklete bizonyos madárfajokat (a kormos varjút, a dolmányos varjút, a szajkót, a csókát [Corvus monedula], a szarkát és a házi verebet [Passer domesticus] ) a madarakról szóló irányelvvel ellentétben kivon a „a teljesen védett állatfajok” köréből.
31. E körülményre a Bizottság már a madarakról szóló irányelv 1. cikke elégtelen átültetésének indokolásában is hivatkozott, és azt az Osztrák Köztársaság nem vitatta(11) . Ahogyan azt előzőleg kifejtettem, az 1. cikk hatálya alá tartozó egyes madárfajok védelmének hiánya egyúttal a madarakról szóló irányelv 5. cikkének megsértését eredményezi, mivel az kifejezetten az 1. cikk hatálya alá tartozó valamennyi madárfajra hivatkozik(12) .
32. Bár a Bizottság az elvadult házi galambot (Columba livia?)
is említi, azonban azt már a kereset elején világossá tette, hogy e faj véleménye szerint (Ausztriában?) nem tartozik a madarakról szóló irányelv rendelkezéseinek hatálya alá. Mivel a kereset e tekintetben ellentmondást tartalmaz, ennyiben nem felel meg a Bíróság eljárási szabályzata 38. cikke 1. §‑ának c) pontjában foglalt követelményeknek, és az elvadult házi galambra vonatkozó részében elfogadhatatlan.(13)
33. A Bizottság kifogásolja továbbá, hogy a karintiai vadászati törvény (Kärntner Jagdgesetz) 68. §‑a (1) bekezdésének 19. pontja a vadászati jog hatálya alá tartozó szárnyas vadak tekintetében nem ülteti át a madarakról szóló irányelv 1. cikke szerinti, a madarak szándékos elpusztítására vagy befogására, illetve tartására vonatkozó – az 5. cikk a) és e) pontjában foglalt – tilalmat. E rendelkezés csak a fészkek elpusztítását tiltja. A karintiai vadászati törvény az Osztrák Köztársaság által hivatkozott 68. §‑a (1) bekezdésének 19. pontja és 51. §‑ának (4a) bekezdése szintén nem tartalmaz megfelelő átültető rendelkezéseket.
34. Ezért a Bizottság keresete – az elvadult házi galambra vonatkozó elfogadhatatlan kifogás kivételével – e tekintetben is megalapozott.
3. Felső‑Ausztria tartomány
35. A Bizottság egyrészről a felső‑ausztriai természet‑ és tájvédelmi törvény 27. §‑ának (1)‑bekezdésében foglalt rendeleti felhatalmazás őshonos fajokra történő korlátozását kifogásolja. A hivatkozott rendelkezés rögzíti, hogy „[…] a vadon élő, nem vadászható állatokra vonatkozóan a tartományi kormány rendeletben különleges védelmet írhat elő, ha az érintett faj az adott vidéken ritkán fordul elő, léte veszélyeztetett, vagy ha fennmaradásához […] közérdek fűződik [...]”. A Bizottság kifogásolja továbbá azt a tényt, hogy a fajok védelméről szóló felső‑ausztriai rendelet 5. §‑ának 1. pontja a szarkát, a szajkót, a kormos varjút és a dolmányos varjút kivonja a védett madárfajok közül.
36. A Bizottság kifogásai tehát Felső‑Ausztria vonatkozásában egyes védelemben részesítendő fajok védelmének hiányára korlátozódik. E tekintetben már megállapítást nyert, hogy sem a felső‑ausztriai természet‑ és tájvédelmi törvény 27. §‑a, sem a fajok védelméről szóló felső‑ausztriai rendelet 5. §‑ának 1. pontja nem nyújt kielégítő védelmet a madarakról szóló irányelv 1. cikkének hatálya alá tartozó fajok számára. Ez egyúttal az 5. cikk megsértését is maga után vonja, amelynek hatálya a védett fajoknak a madarakról szóló irányelv 1. cikkében meghatározottal azonos körére terjed ki(14) .
D – A madarakról szóló irányelv 6. cikkének (1) bekezdéséről
37. A madarakról szóló irányelv 6. cikkének (1) bekezdése megtiltja az 1. cikkben meghatározott madárfajokkal való kereskedést.
„A (2) és (3) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül, a tagállamok megtiltják az 1. cikkben meghatározott valamennyi madárfaj esetében az élő vagy elpusztult madarak és e madarak származékainak vagy könnyen felismerhető részeinek eladását, eladásra történő szállítását, eladásra történő tartását és eladásra történő felkínálását.”
38. A III. melléklet 1. és 2. részében felsorolt bizonyos fajok bizonyos feltételekkel mentesülnek az eladási tilalom alól.
39. A Bizottság kifogásolja, hogy Felső‑Ausztriában e tilalmat a szarka, a szajkó, a kormos varjú és a dolmányos varjú tekintetében nem ültették át. Az Osztrák Köztársaság szerint ezzel szemben e madarak csak tévedésből maradtak ki az Ausztriában vadászható madaraknak a madarakról szóló irányelv II. mellékletében foglalt jegyzékéből. Ezen ellenvetés azonban a tárgyalt kifogás szempontjából nem releváns, mivel a vadászhatóság nem szükségszerűen eredményezne a kereskedelmi tilalom alóli kivételt is.
40. Következésképpen a keresetnek e pontban is helyt kell adni.
E – A madarakról szóló irányelv 7 cikkének (1) bekezdéséről
41. A madarakról szóló irányelv 7. cikke (1) bekezdésének első mondata szabályozza a madárfajok vadászhatóságát. E rendelkezés értelmében:
„A Közösség egész területén lévő állományszintjük, földrajzi elterjedésük és szaporodási rátájuk alapján a II. mellékletben felsorolt fajok nemzeti jogszabályok adta kereteken belül vadászhatók.”
1. Karintia tartomány
42. A Bizottság kifogásolja, hogy a karintiai vadászati rendelet (Durchführungsverordnung zum Kärntner Jagdgesetz) 9. §‑ának (2) bekezdése a kormos varjú (e megjelölés magában foglalja a kormos varjút és a dolmányos varjút is), a szajkó és a szarka esetében még mindig vadászati időszakot határoz meg, holott e madárfajok a madarakról szóló irányelv II. melléklete értelmében nem vadászható madárfajoknak minősülnek.
43. Az Osztrák Köztársaság e tekintetben is hangsúlyozza, hogy a madarakról szóló irányelv II. melléklete az Osztrák Köztársaság vonatkozásában nem teljes. Ausztriát szerinte azon országok jegyzékébe kell felvenni, amelyekben a varjúfélék vadászhatók, és az ország jelenleg a Bizottságnál próbálja elérni a II. melléklet megfelelő kijavítását.
44. A jelen eljárás megítélése szempontjából mindazonáltal egyedül az bír jelentőséggel, hogy mit tartalmazott a II. melléklet az irányadó időpontban, azaz az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor. Mivel az említett madárfajok a II. melléklet értelmében ezen időszakban nem tartoztak az Ausztriában vadászható madarak körébe, az Osztrák Köztársaság ezek esetében vadászati időszakot sem határozhatott meg. Ebből következik, hogy Karintiában a madarakról szóló irányelv 7. cikkének (1) bekezdését nem ültették át megfelelően.
2. Felső‑Ausztria tartomány
45. Felső‑Ausztriára ugyanaz vonatkozik, mint Karintiára. A Bizottság keresete következésképpen e tekintetben is megalapozott.
F – A madarakról szóló irányelv 7. cikkének (4) bekezdéséről
46. A madarakról szóló irányelv 7. cikke (4) bekezdésének második és harmadik mondata a védelmi időszakok tartamát szabályozza az alábbiak szerint:
„[A tagállamok] [b]iztosítják különösen azt, hogy azokat a fajokat, amelyekre a vadászati jogszabályok vonatkoznak, ne vadásszák sem a fészekrakás, sem a fiókanevelés időszakában, sem a szaporodás különböző szakaszaiban. A vonuló fajok esetében biztosítják különösen azt, hogy azokat a fajokat, amelyekre a vadászati törvények vonatkoznak, ne vadásszák szaporodási időszakukban vagy a fiókanevelési területükre történő visszatérésük során.”
47. A Bizottság az alább megnevezett tartományok mindegyike tekintetében arra hivatkozik, hogy az egyes fajok esetében meghatározott védelmi időszakok a madarakról szóló irányelv 7. cikke (4) bekezdésének második és harmadik mondata szerinti időszakoktól eltérnek, amennyiben a vadászati időszakok anélkül terjednek ki a fészekrakási, szaporodási és utódnevelési időszakra, hogy ez a 9. cikk alapján igazolható lenne.
1. Általános kérdések
48. Az egyes tartományok számbavétele előtt néhány olyan általános kérdést szükséges tisztázni, amelyek az adott szabályozástól függetlenül merülnek fel. E kérdések egyrészt a Bizottság által hivatkozott védelmi időszakok alátámasztását, másrészt a siketfajd ( Tetrao urogallus ), a nyírfajd ( Tetrao tetrix ), a középfajd ( Tetrao tetrix x Tetrao urugallus ), valamint az erdei szalonka ( Scolopax rusticola ) vadászatát érintik. E fajok vonatkozásában az Osztrák Köztársaság hangsúlyozza, hogy a párzási szakasz nem tekinthető a védelmi időszak részének, de legalábbis a párzási időszakban történő vadászat a madarakról szóló irányelv 9. cikke alapján igazolható(15) .
a) A szükséges védelmi időszakok tudományos alátámasztásáról
49. Jóllehet a Bizottság minden esetben megadja az érintett fajokra irányadó védelmi időszakok konkrét időpontját, azok forrásának megjelölésétől eltekint(16) . Ezt akár érvei hiányos alátámasztásának is lehetne tekinteni. Az adatszolgáltatást azonban – amennyiben az nem vitatott – a felperesi bizonyítási teher teljesítéseként kell értékelni.
50. Vitás esetben ellenben – a tagállam által adott esetben megcáfolható – tudományos kutatási eredményekkel történő alátámasztásra van szükség(17) .
b) A párzási időszakban történő vadászatról
51. A felek közötti vita tárgya, hogy a párzási időszak a madarakról szóló irányelv 7. cikke (4) bekezdésének második mondata szerinti védelmi időszak részét képezi‑e. E vita – legalábbis részben – a különböző nyelvi változatok közötti eltéréseken alapul.
52. A védelmi időszak a madarakról szóló irányelv 7. cikke (4) bekezdése második mondatának német nyelvű változata értelmében a fészekrakás időszakára és a fiókanevelés, valamint a költés különböző szakaszaira terjed ki. Úgy tűnik, hogy a német nyelvű változathoz hasonlóan a holland és a dán nyelvű változat is kifejezetten a költésre hivatkozik. A párzás nem a költés része, hanem megelőzi azt, ha e fogalmat kizárólag a tojásköltésre vonatkoztatjuk. Az Osztrák Köztársaság ebből azt a következtetést vonja le, hogy a nyírfajd, a siketfajd és az erdei szalonka párzási időszaka nem része a védelmi időszaknak.
53. A Bizottság álláspontja szerint ellenben általánosan elismert, hogy a párzási szakasz a szaporodási és ezáltal a fészekrakási időszak részét képezi. A Bizottság ezen álláspontját a madarakról szóló irányelv másik három eredeti nyelvi változata támaszthatja alá. Az angol, a francia és az olasz nyelvű változata nem a költés, hanem a „szaporodás” tágabb fogalmát használja. A párzás is a szaporodás elengedhetetlen része.
54. Ilyen háttér mellett nem zárható ki, hogy a költés fogalmát a német, a holland és a dán nyelvű változatban is szaporodásként kell érteni, a párzást is ideértve.
55. A védelmi időszak ilyen tág értelmezése megfelel a Bíróság által is elismert azon célkitűzésnek, amely teljes körű védelmi rendszer biztosítására irányul azokban az időszakokban, amelyek folyamán a vadon élő madarak fennmaradása különösen veszélyeztetett(18) . Abból kell ugyanis kiindulni, hogy a szaporodással összefüggő időszakok alatt történő bármilyen beavatkozás káros hatással lehet. Ezért a párzási szakasz beletartozik abba az időszakba, amelynek során a madarakról szóló irányelv 7. cikke (4) bekezdésének második mondata a vadászatot főszabály szerint megtiltja.
56. Az Osztrák Köztársaság által előterjesztett véleményből mindazonáltal az is következik, hogy a Bizottság a szaporodással összefüggő párzás esetében túl hosszú időszakot jelöl meg. A nyír‑ és a siketfajd, valamint az erdei szalonka esetében a Bizottság számai nyilvánvalóan a nőstények párzási helyre történő megérkezésén alapulnak(19) . Ezen időpontban azonban „a nőstények többsége még korántsem képes a tojásrakásra”(20) .
57. A teljes körű védelem elvéből következően mindazonáltal nem az a releváns, hogy a nőstények többsége
képes‑e a szaporodásra, hanem elegendő, ha a párzás egy madárfaj állományának csak egy része tekintetében tartozik a szaporodás szakaszába(21) .
58. Következésképpen a párzási időszakkal kapcsolatos érv nem alkalmas arra, hogy megcáfolja a Bizottságnak a siket‑ és a nyírfajd, valamint az erdei szalonka esetében alkalmazandó védelmi időszakra vonatkozó adatait.
c) A párzási időszakban történő vadászat igazolásáról
59. Mindazonáltal a madarakról szóló irányelv 9. cikke – az e rendelkezésben felsorolt feltételek betartása esetén – lehetőséget biztosít a II. mellékletben szereplő fajok vadászatára az irányelv 7. cikke (4) bekezdésében megjelölt időszakokban.(22) A 9. cikk első két bekezdése bír jelentőséggel:
„(1) A tagállamok, ha nincs más kielégítő megoldás, eltérhetnek az 5., 6., 7. és 8. cikk rendelkezéseitől a következő okok miatt:
– a)	a közegészség és közbiztonság érdekében,
– –	a légi közlekedés biztonsága érdekében,
– a növényi kultúrák, az állatállomány, az erdők, a halgazdaságok és a vizek súlyos károsodásának megelőzése érdekében,
– a növény‑ és állatvilág védelme érdekében;
b)	a kutatás és oktatás, az állományfeljavítás, a visszatelepítés és az esetlegesen ezekhez szükséges tenyésztés céljából;
c)	szigorúan szabályozott feltételek mellett és szelektív alapon, egyes madarak kisszámú befogásának, tartásának vagy egyéb ésszerűen megindokolható hasznosításának engedélyezése érdekében.
(2) Az eltérések esetében meg kell határozni:
– a fajokat, amelyekre az eltérések vonatkoznak,
– a befogás vagy megölés engedélyezett eszközeit, eljárásait vagy módszereit,
– a kockázati tényezőket, valamint az időbeli és térbeli körülményeket, amelyek mellett ilyen eltérések engedélyezhetőek,
– a hatóságot, amely felhatalmazást kap annak kinyilvánítására, hogy a szükséges feltételek teljesülnek és annak meghatározására, hogy milyen eszközök, eljárások vagy módszerek alkalmazhatóak, milyen korlátok között és ki által,
– az elvégzendő ellenőrzéseket.
[…]”
60. A madarakról szóló irányelv 9. cikke a kivételek olyan rendszere, amely megszorítóan értelmezendő, és amely a megkövetelt feltételek minden egyes eltérés esetében történő teljesülésével kapcsolatos bizonyítási terhet az arról határozatot hozó hatóságra rója(23) . Ezért a jelen eljárásban az Osztrák Köztársaságnak kell az állítólagos indokoltságot a madarakról szóló irányelv 9. cikkének megfelelően alátámasztania(24) .
61. Az Osztrák Köztársaság különösen azzal érvel, hogy e vadászat engedélyezése egyrészt növelné a vadászok érdekeltségét e fajok védelmében, és ez szerinte szükséges tekintettel arra, hogy e fajok állománya csökkenne élőhelyeik intenzív gondozása nélkül. Úgy tűnik, hogy ez a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdése a) pontjának negyedik franciabekezdését, a növény‑ és állatvilág védelme érdekében történő eltérés lehetőségét érinti. A 9. cikk alkalmazásának feltétele mindazonáltal az, hogy más kielégítő megoldás ne álljon rendelkezésre.(25) E fajok élőhelyeinek védelme mindazonáltal kétségtelenül biztosítható a vadászattól függetlenül is.(26) Egyébiránt a tagállamok a 4. cikk értelmében kötelesek is erre(27) – mind a különleges madárvédelmi területeken belül, mind azokon kívül.(28)
62. Felmerül továbbá a kérdés, hogy a vadászati időszakok igazolhatók‑e a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti eltérésként a célból, hogy – szigorúan szabályozott feltételek mellett és szelektív alapon –, egyes madarak ésszerűen megindokolható, kisszámú hasznosításának engedélyezése érdekében. Ezen eltérési lehetőségnek is az a feltétele, hogy más kielégítő megoldás ne álljon rendelkezésre.
63. A Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében az irányelv által különleges védelemben részesíteni kívánt időszakokban történő vadászat mellett más kielégítő megoldás is létezik, ha a vadászat az adott madárfajra a megfelelő területen a védelmi időszakon kívül is lehetséges. Ilyen esetben a kivétel egyedüli célja a vadászati idény meghosszabbítása lenne.(29)
64. A Bíróság eddig más kielégítő megoldásként értékelte azt, hogy az adott fajhoz tartozó „nem jelentéktelen”, illetve „bizonyos” számú egyed az ősz kezdetén megtalálható a tavaszi vadászterületeken(30) . A Bíróság e tekintetben abból indult ki, hogy ősszel az adott fajhoz tartozó jóval kevesebb egyed található a vadászterületen(31) . A Bíróság csak az adott faj egyedeinek a védelmi időszakon kívüli teljes hiánya esetén tartotta igazolhatónak a madarakról szóló irányelv 7. cikkének (4) bekezdésétől történő eltérést(32) .
65. Az Osztrák Köztársaság elismeri, hogy a kérdéses fajok a vadászati időszakokban is megtalálhatók az országban. Mindazonáltal a vadászat ezen időszakban nem vagy csak kivételesen lehetséges. A hegyekben magas hóállás esetén lehetetlen lenne a kutyás vadászat. Az elejtett vagy meglőtt vad alig vagy egyáltalán nem lenne megtalálható.
66. Az Osztrák Köztársaság ezen érve mindazonáltal ellentmond az általa előterjesztett észrevételeknek. Ezen észrevételek értelmében a siket‑ és a nyírfajd őszi vadászata, még ha kevésbé kedvező feltételek mellett is – különösen ami az állománykíméléssel kapcsolatos intézkedéseket illeti –, de lehetséges(33) . Sőt az erdei szalonka esetében az őszi vadászat lehetősége kétségtelenül adott(34) . Következésképpen úgy kell tekinteni, hogy e fajok őszi vadászata biztosított.
67. Az Osztrák Köztársaság érvelése az eddigi esetektől mindazonáltal annyiban különbözik, amennyiben más kielégítő megoldás hiányát többek között a tavaszi vadászat őszi vadászatnál szelektívebb jellegével indokolja. A vadászat ugyanis egyes – nem domináns –, a siket‑ és nyírfajdok esetében a faj szaporodásához nem hozzájáruló hímegyedek elejtésére korlátozódhatna. A poligám erdei szalonka esetében Az Osztrák Köztársaság szerint az elejtett hímeket a szaporodás biztosítása érdekében más hímek pótolják. Ősszel és télen hasonló szelekció nem biztosítható. Következésképpen nem csak a vadászat lehetőségeinek bővítéséről van szó, hanem a vadászat állománykímélőbb formában történő gyakorlásáról.
68. A Bizottság álláspontja szerint a madarakról szóló irányelv 9. cikkének alkalmazása tekintetében e szempontnak nincs jelentősége. Erről mindazonáltal nem vagyok meggyőződve. Ha a hímek tavaszi vadászata az adott faj állományát ténylegesen jobban kíméli az őszi vadászatnál, amit a Bizottság sem vitat, úgy a vadászat e formájának előnyben részesítése megfelel a madarakról szóló irányelv céljainak. Ezért a párzási időszak alatti vadászattól eltérő más kielégítő megoldás hiánya felmerülhet, ha az egyéb formák kevésbé kímélők.
69. Mindazonáltal csak akkor nincs a párzási időszak alatti kímélőbb vadászattól eltérő más kielégítő megoldás, ha egyúttal a madarakról szóló irányelv által megengedett vadászati időszakok alatti kevésbé kímélő vadászatra nem kerül sor. Máskülönben ugyanis a kímélőbb vadászat a vadászati idény meghosszabbítása révén az állomány terhelését növelné.
70. Az, hogy ez az egyes ausztriai tartományokban mennyiben biztosított, és hogy a madarakról szóló irányelv 9. cikke szerinti eltérés egyéb követelményeit betartják‑e, csak a különböző ausztriai tartományokban hatályos konkrét rendelkezések vizsgálata alapján ítélhető meg.
2. Az egyes tartományokról
a) Burgenland tartomány
71. Burgenland esetében a Bizottság azt kifogásolja, hogy a burgenlandi vadászati törvény 88b. §‑ának (2) bekezdése március 1‑je és április 15‑e között biztosítja az erdei szalonka szalonkahúzás módszerével történő vadászatát, holott e faj csak szeptember 11‑től február 19‑ig vadászható. Burgenland továbbá e faj őszi vadászatát is lehetővé teszi. Ezenfelül a burgenlandi vadászati rendelet (Burgenländische Jagdverordnung) 76. §‑a (1) bekezdésének 13. és 16. pontjában meghatározott védelmi időszakok túl rövidek az örvös galamb ( Columba Palumbus ) (védett április 16 és július 31 között, február 1. és augusztus 31. helyett), a balkáni gerle ( Streptopelia decaocto ) (védett április 16. és július 31. között, március 1. és október 20. helyett), a vadgerle ( Streptopelia turtur ) (védett november 1. és július 31. között, április 11. és augusztus 31. helyett) és az erdei szalonka (védett január 1. és február 28. között, valamint április 16. és szeptember 30 között, február 20. és szeptember 10. helyett) esetében.
72. Az Osztrák Köztársaság ezzel szemben többek között azzal érvel, hogy a burgenlandi vadászati rendelet 76. §‑ában meghatározott védelmi időszakokat az Ausztriában jellemző éghajlati viszonyok figyelembevételével állapították meg. Ez az egyetlen olyan eset, amelyben Az Osztrák Köztársaság a Bizottság által megjelölt védelmi időszakok helyességét attól a már tárgyalt kérdéstől függetlenül vitatja, hogy a párzás a madarakról szóló irányelv 7. cikke (4) bekezdésének második mondata szerinti védelmi időszakba esik‑e.
73. Következésképpen a kereset sikeréhez e tekintetben legalább arra szükség lenne, hogy a Bizottság közölje azon álláspontjának indokait, mely szerint a madarakról szóló irányelv 7. cikkének (4) bekezdése szerinti védelmi időszakok az általa megjelölt időszakokra terjednek ki. A Bizottság azonban e konkrét érvet megválaszolatlanul hagyja.
74. Következésképpen a Bizottság nem bizonyította kielégítően a védelmi időszakok tartamát, ezért keresetét e tekintetben el kell utasítani.
b) Karintia tartomány
75. A Bizottság kifogásolja, hogy a karintiai vadászati rendelet 9. §‑ának (2) bekezdése a szaporodási és utódnevelési időszakra eső vadászati időszakot határoz meg a következő madárfajok esetében: siketfajd (vadászata május 10. és 31. között engedélyezett, október 1. és február 28. helyett), nyírfajd (vadászata május 10. és 31. között engedélyezett, szeptember 21. és március 31. helyett), szárcsa ( Fulica atra ) (vadászata augusztus 16. és január 31. között engedélyezett, szeptember 21. és március 10. helyett), erdei szalonka (vadászata szeptember 1. és december 31., valamint március 16. és április 10. között engedélyezett, szeptember 11. és február 19. helyett), örvös galamb (vadászata augusztus 1. és december 31. között, valamint március 16. és április 10. között engedélyezett, szeptember 1. és január 31. helyett) és balkáni gerle (vadászata augusztus 1. és december 31., valamint március 16. és április 10. között engedélyezett, október 21. és február 20. helyett).
76. Az Osztrák Köztársaság a szárcsa, valamint az örvös galamb és a balkáni gerle tekintetében e kifogásokat nem vitatja.
77. A siket- és a nyírfajd, valamint az erdei szalonka esetében az Osztrák Köztársaság a már ismertetett indokokra hivatkozik. E tekintetben meg kell állapítani, hogy az erdei szalonka esetében a tavaszi vadászat őszi vadászattal egészül ki. Ezért az Osztrák Köztársaság e faj tekintetében nem hivatkozhat a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmében vett más kielégítő megoldás hiányára.
78. A siket- és a nyírfajd esetében ellenben csak egy tavaszi vadászati időszak biztosított. E két faj esetében ezért a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdése c) pontjának alkalmazása fő szabály szerint lehetséges.
79. A Bíróság mindazonáltal újabban hangsúlyozta, hogy az irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja annak biztosítására kötelezi a tagállamokat, hogy az abban szabályozott eltérés alkalmazásának minden esetében, és minden védett faj vonatkozásában, az engedélyezett vadászati felhasználások ne haladják meg azt a precíz tudományos adatok alapján megállapítandó felső értéket, amely megfelel az e rendelkezés által az említett felhasználások korlátozására meghatározott kis mennyiségnek.(35) Az irányelvet átültető nemzeti rendelkezéseknek, az irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontjában szereplő „kisszámú” madár fogalmára vonatkozóan különösen lehetővé kell tenniük az adott faj esetében eltérés folytán lehetséges felhasználás engedélyezésével megbízott hatóságok számára, hogy olyan mutatókra támaszkodjanak, amelyek elegendő pontossággal meghatározzák a mennyiség tekintetében betartandó felső értéket.(36)
80. Az Osztrák Köztársaság e tekintetben hivatkozik a karintiai vadászati törvény 2004. évi módosítására, amely azonban jelen ügy szempontjából nem releváns, mivel a közösségi jog megsértésének értékelése szempontjából a 2003. december 17‑i jogi helyzet az irányadó. Egyébiránt e módosítás értelmében – bár kifejezetten csak kis számú nyír‑ és siketfajd, valamint erdei szalonka vadászata engedélyezett az irányelv által meghatározott védelmi időszakban – hiányzik azonban a „kisszámú” fogalmának bármiféle meghatározása. Különösen hiányzik valamiféle mutató rögzítése.
81. Ugyanez vonatkozik az Osztrák Köztársaság azon érvére, amely szerint a nyír‑ és a siketfajd vadászata a madarakról szóló irányelv 9. cikkét szem előtt tartó kilövési terv alapján történik. A kilövési terv alkalmas lehet a 9. cikk (2) bekezdésének ötödik franciabekezdése szerinti ellenőrzés biztosítására, a „kisszámú” fogalmának törvényi meghatározását azonban nem pótolhatja.
82. A Bizottság keresete ezért e tekintetben is sikeres.
c) Alsó‑Ausztria tartomány
83. Alsó‑Ausztria esetében a Bizottság a fészekrakási, szaporodási és utódnevelési időszakokat magukban foglaló vadászati időszakoknak az alsó‑ausztriai vadászati rendelet (Niederösterreichische Jagdverordnung) 22. §‑ában történt meghatározását a következő madárfajok tekintetében kifogásolja: siketfajd (minden páros év május 1. és 31. között vadászható, október 1. és február 28. helyett), nyírfajd (minden páratlan év május 1. és 31 között vadászható, szeptember 21. és március 31. helyett), középfajd (egész évben vadászható, az október 1. és március 28. közötti időszak helyett) és erdei szalonka (szeptember 1. és december 31. valamint március 1. és április 15. között vadászható, szeptember 11. és február 19. helyett).
84. Az Osztrák Köztársaság elsőként előadja, hogy a középfajddal kapcsolatban emelt kifogás nem volt tárgya a Bizottság felszólító levelének, ezért a kereset tárgyaként nem vehető figyelembe. A Bizottság szerint ezzel szemben a középfajd a siket- és a nyírfajd keresztezéséből származik, így e fajra a felszólító levélben nem volt szükséges utalnia.
85. A Bizottság véleménye nem fogadható el. A középfajd két faj keresztezéséből származik. Függetlenül attól, hogy biológiai értelemben külön madárfajnak minősül-e, mindenképpen különbözik a siketfajdtól és a nyírfajdtól. Ezért azt említeni kellett volna már a felszólító levélben és az indokolással ellátott véleményben is, mivel a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint ezek a per tárgyát határolják körül(37) . Az érintett tagállam észrevételeinek előterjesztésére vonatkozó lehetőségére tekintettel a kereset később nem terjeszthető ki. Következésképpen a Bizottságnak a középfajd esetében irányadó vadászati időszakot érintő kifogása elfogadhatatlan.
86. Az említett egyéb madárfajok elégtelen védelmével szemben emelt kifogás tekintetében – mint fentebb már kifejtettem(38) – a tavaszi vadászat igazolása csak a madarakról szóló irányelv 9. cikke alapján lehetséges. Ezt az erdei szalonka esetében mindazonáltal kizárja, hogy e faj ősszel és télen is vadászható, ezért a tavaszi vadászat nem tekinthető az őszi vadászat kímélőbb formájának, hanem az az állomány terhelését növeli.
87. A siket- és a nyírfajd esetében ellenben igazolható az eltérés, mivel ezek esetében őszi vadászatra és minden második évben tavaszi vadászatra sem kerül sor. Az Osztrák Köztársaság mindazonáltal nem közölte, hogy miként biztosítja a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti egyéb feltételek betartását, különösen a „kisszámú” követelményét illetően(39) .
88. A Bizottság keresetének ezért e pontban is helyt kell adni.
d) Felső-Ausztria tartomány
89. A Bizottság Ausztriával szemben azt kifogásolja, hogy a kíméleti időszakról szóló felső‑ausztriai rendelet (Oberösterreichische Schonzeitenverordnung) 1. §‑a értelmében a vadászati időszakok a következő madárfajok esetében a fészekrakási, szaporodási és utódnevelési időszakra esnek: siketfajd (vadászata május 1. és 31. között engedélyezett, október 1. és február 28. helyett), nyírfajd (vadászata május 1. és 31 között engedélyezett, szeptember 21. és március 31. helyett), középfajd (vadászata május 1. és 31. között engedélyezett, október 1. és március 28. helyett), valamint erdei szalonka (vadászata október 1. és április 30. között engedélyezett, szeptember 11. és február 19. helyett).
90. E kifogás az erdei szalonka esetében megalapozott, mivel ez nem csak (kímélő módon) tavasszal, hanem ősszel és télen is vadászható(40) . Bár a siket- és a nyírfajd esetében csak a tavaszi vadászat engedélyezett, hiányzik azonban a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti egyéb feltételek teljesülésének igazolása, különösen a „kisszámú” követelményének meghatározását alátámasztó mutatók tekintetében. A kereset tehát e tekintetben is megalapozott.
91. A középfajdra vonatkozó szabályozás tekintetében elsőként azt kell megvizsgálni, hogy ez a siketfajd és a nyírfajd keresztezéseként a madarakról szóló irányelv által nyújtott védelem hatálya alá tartozik-e.
92. Az 1. cikk (1) bekezdése értelmében a madarakról szóló irányelv a Szerződésben érintett tagállamok európai területén természetesen előforduló vadon élő madárfajok védelmére vonatkozik. Az elpusztítás vagy befogás 5. cikk szerinti tilalma e fajok egyedeire vonatkozik. A 7. cikk vadászatot szabályozó rendelkezései szintén bizonyos, az irányelv alapján vadászható fajokra vonatkoznak(41) .
93. Egy biológiai faj az adott szaporodási közösséget alkotó egyedek összességét jelenti. Azt, hogy a középfajdok párzásából származhat-e utód, az Osztrák Köztársaság – Felső‑Ausztriával kapcsolatos érvei között – anélkül vitatja, hogy a Bizottságnak e tekintetben ellenvetése lenne. Ezért nem lehet abból kiindulni, hogy a középfajd esetében létezik olyan szaporodási közösség, amelynek alapján külön fajnak lenne tekinthető.
94. A középfajdok mindazonáltal a siket‑ vagy a nyírfajdok közé sem tartoznak. E tekintetben is vitatja ugyanis az Osztrák Köztársaság – a Bizottság ellenvetése nélkül – a szaporodás lehetőségét.
95. Következésképpen a középfajdok vadászatára sem a madárfajok egyes egyedeinek elpusztítására és befogására vonatkozó tilalom, sem a vadászatra vonatkozó rendelkezések hatálya nem terjed ki.
96. Ez az eredmény a madarakról szóló irányelv védelmi céljának is megfelel. Ennek célja ugyanis nem az egyes madarak, hanem kifejezetten a vadon élő madárfajok védelme(42) . A szaporodásra képtelen hibridek ehhez nem járulhatnak hozzá.
97. A középfajd tekintetében ezért a Bizottság keresetét el kell utasítani.
98. A teljesség kedvéért el kell mondanunk, hogy a középfajd vadászata csak annyiban egyeztethető össze a madarakról szóló irányelv 5. cikkének d) pontjával, amennyiben az jelentősen nem zavarja a védett fajok szaporodását. Ez különösen a nyírfajd esetében igaz, amelynek párzási helyén – az Osztrák Köztársaság közlése szerint – a középfajd is megtalálható.
99. Mindazonáltal ha a Bíróság arra az álláspontra helyezkedne, hogy a középfajd csak a madarakról szóló irányelv 7. és 9. cikkének megfelelően vadászható, akkor a Bizottság keresete a középfajd tekintetében is megalapozott lenne. Mivel a középfajd a II. melléklet szerinti fajok egyikébe sem sorolható be, a vadászat nem alapulhat a 7. cikken. A 9. cikk szerinti eltérés feltételeinek megléte szintén nem bizonyított. Bár a középfajd megzavarhatja a nyírfajdok szaporodását, az Osztrák Köztársaság előadásából azonban nem vonható le következtetés arra nézve, hogy ebben a növényi kultúráknak, az állatállománynak, az erdőknek, a halgazdaságoknak és a vizeknek a 9. cikk (1) bekezdése a) pontja harmadik franciabekezdésének értelmében vett súlyos károsodása érhető tetten. A kis számú, ésszerűen megindokolható hasznosítás tekintetében, akárcsak a siket- és nyírfajdok esetében, mindenképpen hiányzik a „kis számú” meghatározására szolgáló mutató.(43)
e) Salzburg tartomány
100. A Bizottság kifogásolja, hogy a salzburgi vadászati törvénynek (Salzburger Jagdgesetz) a kíméleti időszakokról szóló rendelet 1. §‑ával együttesen olvasott 54. §‑ának (1) bekezdése a siketfajd (vadászata május 1. és 31. között engedélyezett, október 1. és február 28. helyett), a középfajd (vadászata május 1. és június 15. között engedélyezett, október 1. és március 28. helyett), a nyírfajd (vadászata május 1. és június 15. között engedélyezett, szeptember 21. és március 31. helyett) és az erdei szalonka (vadászata március 1. és április 15., valamint október 1. és december 31. között engedélyezett, szeptember 11. és február 19. helyett) esetében a szaporodási időszakra eső vadászati időszakokat határoz meg anélkül, hogy a madarakról szóló irányelv 9. cikkében foglalt feltételekre kellőképpen figyelemmel lenne. Az egyéb fajok vonatkozásában a Bizottság a keresetétől elállt.
101. Mint fentebb már kifejtettem, a keresetet a középfajd tekintetében el kell utasítani, mivel annak vadászatára a madarakról szóló irányelv hatálya nem terjed ki(44) .
102. Ellenben az erdei szalonka őszi vadászattal kombinált tavaszi vadászata a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja alapján nem igazolható(45) .
103. A siketfajd és a nyírfajd csak tavasszal vadászható. A madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti egyéb feltételek bizonyítása tekintetében(46) Az Osztrák Köztársaság a kilövési terveket szabályozó rendelkezésekre hivatkozik. E rendelkezések azonban a salzburgi vadászati törvény 59. §‑a (1) bekezdésének második mondata értelmében csak olyan madárfajokra vonatkoznak, amelyeket a madarakról szóló irányelv II. melléklete nem sorol fel az Ausztriában vadászható fajok között. A siketfajd és a nyírfajd azonban szerepelnek a II. mellékletben, és így nem tartoznak a kilövési tervre vonatkozó rendelkezések hatálya alá. Következésképpen az Osztrák Köztársaság nem igazolta a 9. cikk (1) bekezdése c) pontjának a törvény általi figyelembevételét.
104. Az erdei szalonkára, a siketfajdra és a nyírfajdra vonatkozó salzburgi szabályozások tekintetében ezért a kereset e pontban is megalapozott.
f) Tirol tartomány
105. A Bizottság a tiroli vadászati törvény második végrehajtási rendelete (Zweite Durchführungsverordnung zum Tiroler Jagdgesetz) 1. §‑ának (1) bekezdése tekintetében a szaporodási, utódnevelési és fészekrakási időszak vadászati időszakok általi részbeni lefedését kifogásolja a siketfajd (vadászata minden páratlan év május 1. és május 15. között engedélyezett, október 1. és február 28. helyett) és a nyírfajd (vadászata május 10. és 31. között engedélyezett, szeptember 21. és március 31. helyett) esetében.
106. Mint fentebb már kifejtettem, nem zárható ki a vadászat e formájának a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja általi igazolhatósága, itt sem áll azonban rendelkezésre bizonyíték arra nézve, hogy az e rendelkezésben foglalt egyéb feltételeket kielégítően átültették, különösen a „kis számú” követelményének alátámasztására szolgáló mutatót illetően(47) .
107. A kereset ezért e tekintetben is sikeres.
g) Vorarlberg tartomány
108. A Bizottság végül már csak a madarakról szóló irányelv 7. cikke (4) bekezdésének a vadászati időszakok hibás megállapításában megnyilvánuló hiányos átültetését kifogásolja a nyírfajd (vadászata május 11. és 31 között engedélyezett, szeptember 21. és március 31. helyett) esetében. Erre az esetre is igaz, hogy az Osztrák Köztársaság nem bizonyította az e szabályozást alátámasztó minden szükséges feltétel teljesülését(48) . A kereset ezért e tekintetben is sikeres.
h) Bécs tartomány
109. A Bizottság megállapítja, hogy a bécsi vadászati törvény (Wiener Jagdgesetz) 69. §‑ának és a kíméleti időszakokról szóló bécsi rendelet (Wiener Schonzeitenverordnung) 1. §‑a (1) bekezdésének összefüggő rendelkezései a madarakról szóló irányelv 7. cikkének (4) bekezdésével ellentétben az erdei szalonka esetében úgy határozzák meg a március 1‑je és április 15‑e közötti vadászati időszakot, hogy az részben lefedi a fészekrakási, szaporodási és utódnevelési időszakokat. Ezen túlmenően azt is szükséges megjegyezni, hogy Bécs tartományban szintén biztosított az őszi és a téli vadászat is, mégpedig szeptember 1‑je és december 31‑e között.
110. Mivel az erdei szalonka tavaszi vadászata mellett Bécs tartományban is biztosított az őszi vadászat, az előbbi a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja alapján nem igazolható(49) .
111. Amennyiben az Osztrák Köztársaság a kíméleti időszakokról szóló rendeletnek az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártát követően elfogadott kiegészítésére hivatkozva védekezik, ezen érv a tárgyalt kötelezettségszegés szempontjából nem releváns. A madarakról szóló irányelv 9. cikkének (1) bekezdése szerinti feltételek teljesülését egyébként ez sem igazolná. A rendelet utolsó módosításához fűzött előkészítő dokumentáció (LGBl. für Wien 41/2004.) az eltérés indokaként csak azt említi, hogy a tavaszi vadászat a vadászat – nem pótolható – történelmi formája. Ez nem jelent a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdésének értelmében vett kielégítő eltérési okot.
112. Következésképpen a kereset e tekintetben is sikeres.
G – A madarakról szóló irányelv 8. cikkéről
113. A madarakról szóló irányelv 8. cikke a vadászat és a befogás tiltott eszközeire és módszereire vonatkozik. A 8. cikk értelmében:
„(1) Az irányelv alá tartozó madarak vadászatának, befogásának vagy megölésének vonatkozásában a tagállamok megtiltják a madarak tömeges vagy válogatás nélküli befogására vagy megölésére alkalmazott, illetve egy faj helyi kipusztítására alkalmas eszközök, eljárások vagy módszerek használatát, különösen azokét, amelyek a IV. melléklet a) pontjában szerepelnek.
(2) A tagállamok megtiltják továbbá a IV. melléklet b) pontjában felsorolt járművekből és az ott megadott feltételek mellett végzett bármiféle vadászatot.”
114. A Bizottság arra hivatkozik, hogy az alsó‑ausztriai természetvédelmi törvény (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz) 20. §‑ának (4) bekezdése nem tartalmaz olyan rendelkezéseket, amelyek kellően meghatároznák a vadászat azon eszközeit, amelyek a madarakról szóló irányelv IV. mellékletének a) pontja értelmében tiltottak. Ellenkezőleg, mindössze általános módon hivatkozik „a befogás vagy megölés engedélyezett eszközeire, eljárásaira vagy módszereire”.
115. Az Osztrák Köztársaság kifejti, hogy a hatóságok az említett rendelkezés alapján a befogás vagy megölés engedélyezett eszközeit, eljárásait vagy módszereit magában az engedélyező határozatban kötelesek rögzíteni. Mivel az említett hatóságoknak az irányelvvel összhangban kell eljárniuk, figyelemmel a nemzeti jogrend egységes alkalmazásának elvére, és az alsó‑ausztriai vadászati törvény (Niederösterreichisches Jagdgesetz) 95. §‑ában megfogalmazott tilalmak betartásával, az irányelv által megkövetelt védelem biztosított.
116. Mint fentebb már kifejtettem, az irányelvvel összhangban lévő gyakorlat lehetősége nem elégíti ki a megfelelő átültetés követelményeit(50) . Ezenfelül a vadászatra és befogásra alkalmazott tiltott eszközök és módszerek jegyzéke átültetést igényel.(51) Hozzá kell tenni, hogy az irányelv által a vadászat gyakorlása során alkalmazott egyes eszközök használatára előírt tilalomnak normatív jellegű rendelkezéseken kell alapulnia. A jogbiztonság elve megköveteli, hogy a szóban forgó tilalmak kötelező erejű jogi rendelkezésekben fejeződjenek ki.(52)
117. Hozzá kell tenni, hogy az alsó‑ausztriai vadászati törvény 95. cikkére történő hivatkozás nem lehet releváns, mivel e törvény hatálya alá csak azok a vadfajok tartoznak, amelyek vadászhatók, nem pedig valamennyi védelemben részesítendő madárfaj.
118. Következésképpen Alsó-Ausztriában a madarakról szóló irányelv 8. cikkét nem ültették át megfelelően, és a Bizottság keresetének e tekintetben helyt kell adni.
H – A madarakról szóló irányelv 9. cikkéről
119. A Bizottság kifogásolja a madarakról szóló irányelv 9. cikkének egyes tartományokban történt átültetését. A 9. cikk szövegét – releváns részében – fentebb már ismertettem(53) .
120. E rendelkezés tartalmazza a madárfajok védelmére vonatkozó – a madarakról szóló irányelv 5–8. cikkében foglalt – előírásoktól való eltérés feltételeit. Az eltérésnek három feltétele van. Először, a tagállamnak az eltérést arra az esetre kell korlátoznia, ha nincs más kielégítő megoldás. Másodszor, az eltérésnek a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdésének a)–c) pontjában meghatározott okok valamelyikén kell alapulnia. Harmadszor, az eltérésnek meg kell felelnie a (2) bekezdésben meghatározott, az eltérést a feltétlenül szükséges mértékre korlátozó és annak felügyeletét a Bizottság számára lehetővé tevő szigorú formai követelményeknek(54) .
1. Burgenland tartomány
121. A Bizottság azt kifogásolja, hogy a burgenlandi vadászati törvény 88a. §‑ának (1) bekezdése értelmében a július 15‑től november 30‑ig terjedő időszakban megengedett a seregélyek elleni küzdelem. Ugyanezen § (2) bekezdése szerint pedig, ha a szőlőkben seregélyek tömeges megjelenése várható, ezen intézkedés szükségességét a tartományi kormány rendeletben állapítja meg(55) . A Bizottság véleménye szerint e rendeleti felhatalmazás nem tartalmaz megfelelő utalást a madarakról szóló irányelv 9. cikkében szereplő feltételekre.
122. Ugyanezzel a szabályozással szemben a Bizottság már a madarakról szóló irányelv 1. és 5. cikkének megsértése miatt is kifogást emelt. A védelmi rendelkezések – mint például az 5. cikk – valamely nemzeti átültető rendelkezés révén megvalósuló korlátozása éppúgy értékelhető e rendelkezés hatályának az adott védelmi rendelkezés alapján megítélendő körülhatárolásaként, mint a 9. cikk fényében vizsgálandó kivételként. Ezért az 5. és az azt követő cikkek, valamint a 9. cikk – az élőhely‑irányelv(56) 12. és azt követő cikkeihez, valamint 16. cikkéhez hasonlóan – egy zárt védelmi rendszert alkotnak(57) . A nemzeti átültető rendelkezés ezért a madarakról szóló irányelv 5. és azt követői cikkei mellett ezen irányelv 9. cikkével is ellentétes lehet, miáltal azt ennek fényében is vizsgálni kell, ha a Bizottság azt e tekintetben is kifogásolja.
123. Az Osztrák Köztársaság mindazonáltal a szabályozást a seregélyek által a szőlőkultúrákban okozott jelentős károkra tekintettel a madarakról szóló irányelv 9. cikke (1) bekezdésének célkitűzésével összeegyeztethetőnek tartja. Azt, hogy nincs más kielégítő megoldás, a burgenlandi vadászati törvény 88a. §‑ához kapcsolódó előkészítő dokumentumok igazolják, ezek értelmében ugyanis a seregély elűzésére használt hagyományos eszközök elégtelennek bizonyultak. Mivel a burgenlandi vadászati törvény 88a. §‑a csak magát a rendeleti felhatalmazást tartalmazza, abban nem kell a madarakról szóló irányelv 9. cikkének (2) bekezdésében foglalt feltételeket kifejteni.
124. E vélemény nem fogadható el. A jogbiztonság elvét sérti, ha a törvény ugyan felhatalmazást ad a védelmi rendelkezésektől eltérő rendelet elfogadására, maga azonban nem határozza meg az eltéréssel szemben támasztott pontos formai követelményeket. Ebben a tekintetben emlékeztetni kell a Bíróság ítélkezési gyakorlatára, amelynek értelmében az átültetés pontossága különös jelentőséggel bír a jelen ügyhöz hasonló esetben, amikor a Közösség természeti örökségének kezelése saját területeik vonatkozásban az egyes tagállamok feladata(58) . Ezt a Bíróság a 9. cikk átültetése kapcsán nemrég ismét hangsúlyozta(59) .
125. A burgenlandi vadászati törvény 88a. §‑a nem határozza meg sem a befogás vagy megölés engedélyezett eszközeit, eljárásait vagy módszereit, sem azt nem írja kötelező jelleggel elő, hogy ezt a (2) bekezdés alapján elfogadandó rendeletben kell szabályozni. A burgenlandi vadászati törvény 88a. §‑ának (2) bekezdése értelmében a rendelet csak a seregélyek jelenléte miatt a szőlőkultúrát fenyegető veszély fennállását állapítja meg. Az azonban nem követelmény, hogy az elfogadandó rendelet részletesen utaljon a madarakról szóló irányelv 9. cikkének (2) bekezdésében meghatározott kritériumokra. Szintén hiányzik a más kielégítő megoldás hiányára vonatkozó utalás. A burgenlandi vadászati törvény 88a. §‑ában foglalt szabályozás tehát nem felel meg a madarakról szóló irányelv 9. cikke szerinti eltérés követelményeinek.
2. Alsó-Ausztria tartomány
126. Alsó-Ausztria tekintetében a Bizottság arra hivatkozik, hogy az alsó‑ausztriai természetvédelmi törvény 20. §‑ának (4) bekezdése, miközben „különösen tudományos és oktatási célok” esetében eltérést enged, nem tartalmazza azon elfogadható okok kimerítő felsorolását, amelyeknek meg kell felelni a vadon élő madarak védelmével kapcsolatos rendelkezésektől való eltérés lehetősége érdekében. Az Osztrák Köztársaság ezzel szemben azt állítja, hogy a hatóságok az alsó‑ausztriai természetvédelmi törvény 20. §‑a (4) bekezdésének alkalmazásakor az irányelvvel összhangban kötelesek eljárni a vadászati jogszabályokban előírt kötelezettségek figyelembevételével.
127. Mint azt már fentebb kifejtettem, az irányelvvel összhangban lévő közigazgatási gyakorlat a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerinti önmagában nem elégíti ki az irányelv megfelelő átültetésének követelményeit.(60) A nemzeti törvénynek magának is tartalmaznia kell az irányelv védelmi rendelkezéseitől való lehetséges eltérés okainak kimerítő felsorolását. Mivel az alsó-ausztriai természetvédelmi törvény 20. §‑ának (4) bekezdése az okok felsorolása tekintetében nyitott, e vonatkozásban kizárt a megfelelő átültetés.
128. A Bizottság kifogásolja továbbá, hogy az alsó-ausztriai természetvédelmi törvény 21. §‑a kereskedelmi, illetve mező- és erdőgazdasági használat céljából anélkül enged eltérést a vadon élő madarak védelméről szóló rendelkezésektől, hogy ezt a madarakról szóló irányelv 9. cikkének (1) és (2) bekezdésében foglalt feltételekhez kötné. Az Osztrák Köztársaság ezzel szemben kifejti, hogy az eltérést engedő szabály többek között akkor nem alkalmazható, ha védett növényeket és állatokat vagy védett élőhelyeket szándékosan károsítanak.
129. Az alsó-ausztriai természetvédelmi törvény 21. §‑a a kereskedelmi, valamint a mező- és erdőgazdasági használatot kivonja a madárvédelem körében érvényesülő tilalmak hatálya alól. Mindazonáltal ezen eltérést engedő rendelkezés nem alkalmazható, ha védett növényeket és állatokat szándékosan károsítanak.
130. A Bizottság álláspontjával ellentétben e szabályozást nem a madarakról szóló irányelv 9. cikkének fényében kell vizsgálni. A 9. cikk csak akkor bírna jelentőséggel, ha az alsó-ausztriai természetvédelmi törvény az 5–8. cikkben foglalt tilalmaktól engedne eltérést. Itt azonban nem ez a helyzet. Az 5. és a 6. cikkben szereplő azon tilalmak, amelyek a kereskedelmi, valamint a mező- és erdőgazdasági használat esetén alkalmazandók, közvetlenül vagy közvetve szándékosan(61) okozott károkat feltételeznek. A 21. §‑ban foglalt kivételek azonban éppen szándékosan okozott károkra nem vonatkoznak. Ezért azoknak a 9. cikknek sem kell megfelelniük.
131. E pontban tehát a Bizottság keresete csak részben – mégpedig az alsó‑ausztriai természetvédelmi törvény 20. §‑ának (4) bekezdése tekintetében – sikeres.
3. Felső-Ausztria tartomány
132. A Bizottság azt kifogásolja, hogy a felső‑ausztriai vadászati törvény (Oberösterreichisches Jagdgesetz) 60. §‑ának (3) bekezdése anélkül enged eltéréseket a védelmi rendelkezésektől, hogy azokat a más kielégítő megoldás hiányára vonatkozó feltételhez kötné. A 60. § (3) bekezdése értelmében „[l]akó‑ és gazdasági célt szolgáló épületekben, valamint bekerített magánkertekben a birtokos […] a héját, egerészölyvet és a karvalyt befoghatja, vagy megölheti és rendelkezhet vele, ha az különösen a növényi kultúrák, a tartott állatállomány, vagy a javak egyéb formái súlyos károsodásának megelőzése érdekében szükséges”.
133. Az Osztrák Köztársaság lényegében azzal védekezik, hogy a jogalkotó a szabályozásnak a „ha az különösen a növényi kultúrák, a tartott állatállomány, vagy a javak egyéb formái súlyos károsodásának megelőzése érdekében szükséges” követelménnyel történő későbbi kiegészítésekor saját maga vizsgálta meg a lehetséges egyéb megoldások kérdését. Ennek során arra az eredményre jutott, hogy a rendelkezésben meghatározott esetekben más megoldás általában nem áll rendelkezésre.
134. Elsőként azt kell leszögezni, hogy csak az eredeti szövegváltozat a jelen eljárás tárgya, és az a lehetséges egyéb megoldások vizsgálatára vonatkozó előírást még csak megközelítőleg sem tartalmaz.
135. A jelenleg hatályos szabályozással kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy – amint azt a Bizottság helyesen kifejti – az a körülmény, hogy a jogalkotó e tekintetben vizsgálatot végzett, önmagában nem elegendő. Ellenkezőleg, a madarakról szóló irányelv 9. cikke (2) bekezdésének negyedik franciabekezdése arra utal, hogy ki kell jelölni azt a szervet, amely az egyes egyedi esetekben megvizsgálja, hogy az eltérés feltételei teljesülnek‑e. A madarakról szóló irányelv 9. cikkének (2) bekezdésében a befogás vagy megölés eszközeivel, valamint az ellenőrzéssel szemben támasztott egyéb követelmények átültetésére sem került sor.
136. Az idézett nemzeti rendelkezés megengedi továbbá a védett madarak befogását, megölését és eltulajdonítását „a javak egyéb formái” károsodásának megelőzése érdekében, miáltal a madarakról szóló irányelv 9. cikkének (1) bekezdése szerinti kimerítő felsoroláson túlterjedő eltérési okot fogalmaz meg. Következésképpen a felső‑ausztriai vadászati törvény 60. §‑ának (3) bekezdése összeegyeztethetetlen a 9. cikk (1) és (2) bekezdésével.
137.
A Bizottság keresetének ezért e pontban is helyt kell adni.
4. Salzburg tartomány
138. Salzburg tartomány tekintetében a Bizottság azt a tényt kifogásolja, hogy a salzburgi természetvédelmi törvény (Salzburger Naturschutzgesetz) 34. §‑ának (1) bekezdése szerint eltérés engedélyezhető a hatályos védelmi rendelkezésektől többek között italgyártás engedélyeztetése céljából. Az Osztrák Köztársaság előadja, hogy az italgyártás célját szolgáló eltérés madarak esetében nem alkalmazható, mivel annak célja bizonyos növényfajokból készült alkoholtartalmú italok gyártásának lehetővé tétele. A rendelkezés azonban ilyen jellegű korlátozást nem tartalmaz. A rendelkezés így a madarakról szóló irányelv 9. cikkében kimerítően felsorolt eltérési okokon kívüli, további eltérési okot fogalmaz meg.
139. A Bizottság kifogásolja továbbá, hogy a salzburgi vadászati törvény 72. §‑ának (3) bekezdése a vad megölésére szánt csapdák használatának tilalma alól az irányelv 9. cikkében meghatározott feltételek figyelembevétele nélkül engedélyez eltérést. E kifogás is helytálló. A salzburgi szabályozás nem felel meg a madarakról szóló irányelv 9. cikkének (1) bekezdésében foglalt megengedett eltérési okok kimerítő jellegének, mivel az lehetővé teszi a csapdák használatát „hasonlóan fontos közérdek védelmében, ha az más módon nem lehetséges”. Ezenkívül a madarakról szóló irányelv 9. cikkének (2) bekezdése szerinti követelményeket a nemzeti törvénybe nem megfelelően ültették át.
140. Következésképpen a 9. cikket Salzburg tartományban nem megfelelően ültették át. A Bizottság keresetének ezért e pontban helyt kell adni.
5. Tirol tartomány
141. A Bizottság azzal szemben emel kifogást, hogy a tiroli természetvédelmi rendelet (Tiroler Naturschutzverordnung) 4. §‑ának (3) bekezdése a varjú, a seregély és a rigó vadászatát a mező‑ és erdőgazdasági kultúrákban, valamint a magánkertekben anélkül engedélyezi, hogy átültetné a madarakról szóló irányelv 9. cikkében előírt feltételeket. Az Osztrák Köztársaság az újrasz abályozás bejelentése mellett azt az álláspontot képviseli, hogy a 9. cikkre egyáltalán nem szükséges tekintettel lenni, mivel az 5. cikk d) pontja értelmében a madaraknak csak olyan zavarása tilos, amelynek hatása az irányelv céljait tekintve jelentős lenne. A megengedett elűzés azonban véleménye szerint nem fejt ki jelentős hatást.
142. Az Osztrák Köztársaság érvelése mindazonáltal nem meggyőző. Ha az említett fajokat a mező- és erdőgazdasági kultúrákból, valamint a magánkertekből ténylegesen elűznék, azok élettere szinte a nullára csökkenne. Ezért az ebből eredő zavarás alkalmas arra, hogy az irányelv védelmi célkitűzéseit tekintve jelentős hatást fejtsen ki. Azt ezért csak a 9. cikkben foglalt feltételeknek megfelelően lehetett volna engedélyezni. A 9. cikkben foglalt feltételek átültetése azonban nem történt meg.
143. A kereset ezért e tekintetben is sikeres.
I – A madarakról szóló irányelv 11. cikkéről
144. A 11. cikk a nem őshonos madárfajok betelepítésére vonatkozik, és a következőképpen szól:
„A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a tagállamok európai területein természetesen elő nem forduló vadon élő madárfajok bármiféle betelepítése ne károsítsa a helyi növény‑ és állatvilágot. Ebben a témában a Bizottsággal konzultálnak.”
145. A Bizottság előadja, hogy Alsó-Ausztria az irányelv e rendelkezését nem megfelelően ültette át, mert az alsó-ausztriai természetvédelmi törvény 17. §‑ának (5) bekezdésében a természetesen elő nem forduló madárfajok betelepítését és gondozását ahhoz a feltételhez köti, hogy ezek az intézkedések ne károsítsák „maradandóan” az őshonos fajokat vagy a helyi tájakat. Ez a feltétel az irányelvben előírtakon kívüli, további követelményt jelent.
146. Az Osztrák Köztársaság ezzel szemben kifejti, hogy a nem őshonos vadon élő madarak betelepítése a tartományi kormány engedélyéhez van kötve, amely a nemzeti rendelkezést az irányelvvel összhangban úgy értelmezi, hogy az engedélyt megtagadja, ha az káros lenne a helyi állat‑ és növényvilágra nézve.
147. A madarakról szóló irányelv 11. cikke a nemzeti szabályozásnál magasabb követelményeket támaszt a tagállamok európai területein természetesen elő nem forduló, vadon élő madárfajok betelepítésével szemben. E rendelkezést tehát az alsó-ausztriai természetvédelmi törvény 17. §‑ának (5) bekezdése nem megfelelően ültette át. Mint azt fentebb már kifejtettem, az, hogy a hatóságok általi értelmezés az irányelvvel összhangban áll, nem elegendő az átültetéshez(62) .
148. Következésképpen a kereset ezen utolsó pont tekintetében is sikeres.
III – A költségekről
149. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a Bizottság a fenntartott jogalapok többsége tekintetében pernyertes lett, a költségeket Ausztriának kell viselnie. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 5. §‑a alapján ugyanez irányadó azon kereseti jogalapok tekintetében, amelyektől a Bizottság elállt. A kereset Ausztriának felróható, mivel a jogi helyzetet csak késedelemmel igazította a közösségi jog követelményeihez. Következésképpen a jelen eljárás valamennyi költségének viselésére az Osztrák Köztársaságot kell kötelezni.
IV – Végkövetkeztetések
150. A fenti megfontolások alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a következőképpen határozzon:
1. Az Osztrák Köztársaság, mivel nem ültette át helyesen az irányelv következő rendelkezéseit:
– az 1. cikk (1) és (2) bekezdését Burgenlandban, Karintiában, Alsó‑Ausztriában, Felső‑Ausztriában és Stájerországban,
– az 5. cikket Burgenlandban, Karintiában, Alsó‑Ausztriában, Felső‑Ausztriában és Stájerországban,
– a 6. cikk (1) bekezdését Felső‑Ausztriában,
– a 7. cikk (1) bekezdését Karintiában, Alsó‑Ausztriában és Felső‑Ausztriában,
– a 7. cikk (4) bekezdését a következő tartományokban, és a következő fajok vonatkozásában:
– Karintiában a siketfajd, a nyírfajd, a szárcsa, az erdei szalonka, az örvös galamb és a balkáni gerle,
– Alsó-Ausztriában a siketfajd, a nyírfajd és az erdei szalonka,
– Felső‑Ausztriában a siketfajd, a nyírfajd és az erdei szalonka,
– Salzburg tartományban a siketfajd, a nyírfajd és az erdei szalonka,
– Stájerországban a siketfajd, a nyírfajd és az erdei szalonka,
– Tirolban a siketfajd és a nyírfajd,
– Vorarlbergben a nyírfajd,
– és Bécs tartományban az erdei szalonka,
– a 8. cikket Alsó‑Ausztriában,
– a 9. cikket Burgenlandban, Alsó‑Ausztriában, Felső‑Ausztriában, Salzburg tartományban, Tirolban és Stájerországban,
– a 11. cikket Alsó‑Ausztriában,
nem teljesítette a Szerződés 10. és 249. cikkéből, valamint a vadon élő madarak védelméről szóló 79/409/EGK tanácsi irányelv 18. cikkéből eredő kötelezettségeit.
2. A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.
3. A Bíróság az Osztrák Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
(1) .
(2)  –	HL L 103., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 98. o., az 1997. július 29‑i 97/49/EK irányelvvel (HL L 223., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 344. o.) módosított szöveg.
(3)  –	A C‑247/85. sz., Bizottság kontra Belgium [konformitás] ügyben 1987. július 8‑án hozott ítélet (EBHT 1987., 3029. o.) 18. és azt követő pontjai.
(4)  –	Lásd ehhez a következőkben a 121. és az azt követő pontokat.
(5)  –	A C‑144/99. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2001. május 10‑én hozott ítélet (EBHT 2001., I‑3541. o.) 21. pontja és a C‑236/95. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1996. szeptember 19‑én hozott ítélet (EBHT 1996., I‑4459. o.) 12. és azt követő pontjai; szintén a környezetvédelem területéről Stix‑Hackl főtanácsnok C‑233/00. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyre vonatkozóan 2003. január 14‑én ismertetett indítványának (EBHT 2003., I‑6625.) 73. pontja.
(6)  –	A C‑197/96. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1997. március 13‑án hozott ítélet (EBHT 1997., I‑1489. o.) 14. pontja; a C‑358/98. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2000. március 9‑én hozott ítélet (EBHT 2000., I‑1255. o.) 17. pontja; a C‑145/99. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2002. március 7‑én hozott ítélet (EBHT 2002., I‑2235. o.) 30. pontja és a C‑33/03. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2005. március 10‑én hozott ítélet (EBHT 2005., I‑1865. o.) 25. pontja.
(7)  –	A 262/85. sz., Bizottság kontra Olaszország [konformitás] ügyben 1987. július 8‑án hozott ítélet (EBHT 1987., 3073. o.) 39. pontja és a C‑38/99. sz., Bizottság kontra Franciaország (vadászati idény) ügyben 2000. december 7‑én hozott ítélet (EBHT 2000., I‑10941. o.) 53. pontja.
(8)  –	A 3. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Belgium [konformitás] ügyben hozott ítélet 21. és azt követő pontjai.
(9)  –	A rendelkezések ismertetésére a fenti 8. pontban került sor.
(10)  –	A seregélyre vonatkozó szabályozásnak a madarakról szóló irányelv 9. cikkével való összeegyeztethetőségét illetően lásd egyebekben a 121. és az azt követő pontokat.
(11)  –	Lásd a fenti 6. pontot.
(12)  –	Lásd Burgenland hasonló jogsértésével kapcsolatban a fenti 21. pontot.
(13)  –	Lásd a C‑235/04. sz., Bizottság kontra Spanyolország (IBA‑lista) ügyre vonatkozóan 2006. szeptember 14‑én ismertetett indítványom (EBHT 2007., I‑5415. o.) 94. és azt követő pontját.
(14)  –	Lásd Burgenland és Karintia hasonló jogsértéseivel kapcsolatban a fenti 21., illetve 31. pontot.
(15)  –	Az Osztrák Köztársaság ezen érvet a Zentralstelle Österreichischer Landesjagdverbände (osztrák tartományi vadászszövetségek központja) által a siketfajd, a nyírfajd és az erdei szalonka tavaszi vadászatának tárgyában adott – 2005. július 5‑i keltezésű, így csak a viszonválasz keretében benyújthatóvá vált, tehát nem elkésett – tudományos véleménnyel (a viszonválasz 3. melléklete) támasztja alá.
(16)  –	Lehetséges, hogy keresetlevelében a Bizottság – anélkül, hogy ezt egyértelművé tenné – a Bizottság és az ORNIS‑bizottság 2001 szeptemberi „A 79/409/EGK irányelv 7. cikke (4) bekezdésének kulcsfogalmai. A fiókanevelési és szaporodási időszak, valamint a párzási időszak előtti vonulás a II. mellékletben meghatározott madárfajok esetében az EU‑ban” című tanulmányára hivatkozik (megtalálható a http://ec.europa.eu/environment/nature/nature_conservation/focus_wild_birds/species_birds_directive/index_en.htm
reprod oldalon). A Bizottság mindazonáltal ettől eltérő kíméleti időszakokat jelöl meg több madárfaj (például az erdei szalonka, a vadgerle, az örvös galamb és a balkáni gerle) esetében.
(17)  –	A C‑157/89. sz., Bizottság kontra Olaszország (vadászati időszakok) ügyben 1991. január 17‑én hozott ítélet (EBHT 1991., I‑57. o.) 15. pontja.
(18)  –	A 17. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország (vadászati időszakok) ügyben hozott ítélet 14. pontja és a C‑435/92. sz., Association pour la protection des animaux sauvages és társai ügyben 1994. január 19‑én hozott ítélet (EBHT 1994., I‑67. o.) 9. pontja.
(19)  –	Ilyen értelemben a „Period of Reproduction and prenuptial Migration of Annex II Bird Species in the EU” című dokumentumban (121. és 124. o., http://ec.europa.eu/environment/nature/nature_conservation/focus_wild_birds/species_birds_directive/pdf/25-31_en.pdf, valamint 201. o., […]/50-55_en.pdf) szereplő adatok.
(20)  –	A 15. lábjegyzetben hivatkozott vélemény 5. oldala (a viszonválasz 65. oldala).
(21)  –	Lásd a 17. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország (vadászati időszakok) ügyben hozott ítélet 14. pontját, valamint a 18. lábjegyzetben hivatkozott Association pour la protection des animaux sauvages ás társai ügyben hozott ítélet 10. pontját.
(22)  –	A C‑182/02. sz., Ligue pour la protection des oiseaux és társai ügyben 2003. október 16‑án hozott ítélet (EBHT 2003., I‑12105. o.) 9–11. pontja; és a C‑135/04. sz., Bizottság kontra Spanyolország (contrapasa) ügyben 2005. június 9‑én hozott ítélet (EBHT 2005., I‑5261. o.) 17. pontja.
(23)  –	A C‑60/05. sz., WWF Italia és társai ügyben 2006. június 8‑án hozott ítélet (EBHT 2006., I‑5083. o.) 34. pontja. Lásd még a C‑344/03. sz., Bizottság kontra Finnország (egyes vízimadarak tavaszi vadászata) ügyben 2005. december 15‑én hozott ítélet (EBHT 2005., I‑11033. o.) 36., 39., 42. és 60. pontját is.
(24)  –	A 252/85. sz., Bizottság kontra Franciaország [konformitás] ügyben 1988. április 27‑én hozott, első pillantásra eltérő tartalmú ítélet (EBHT 1988., 2243. o.) 30. pontját úgy kell érteni, hogy a Bizottság az alperes tagállam által az indokoltság alátámasztására előadott, jogilag megalapozott érvet nem tudta kétségbe vonni.
(25)  –	A 7. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország [konformitás] ügyben hozott ítélet 7. pontja; a C‑79/03. sz., Bizottság kontra Spanyolország (Parany) ügyben 2004. december 9‑én hozott ítélet (EBHT 2004., I‑11619. o.) 24. pontja és a 23. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Finnország (egyes vízimadarak tavaszi vadászata) ügyben hozott ítélet 31. pontja.
(26)  –	Lásd ebben az értelemben a 23. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Finnország (egyes vízimadarak tavaszi vadászata) ügyben hozott ítélet 35., 38. és 40. pontját.
(27)  –	Az I. mellékletben foglalt felsorolásban szereplő siket‑ és a nyírfajd a madarakról szóló irányelv 4. cikke (1) bekezdésének, az erdei szalonka ellenben, részben vonuló fajként, a 4. cikk (2) bekezdésének hatálya alá tartozik.
(28)  –	Lásd a madárvédelem területén kívüli kötelezettségekkel kapcsolatban a C‑418/04. sz., Bizottság kontra Írország ügyre vonatkozóan 2006. szeptember 14‑én ismertetett indítványom (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 92. és azt követő pontjait.
(29)  –	A 22. lábjegyzetben hivatkozott Ligue pour la protection des oiseaux és társai ügyben hozott ítélet 16. pontja, a 22. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Spanyolország (contrapasa) ügyben hozott ítélet 19. pontja és a 23. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Finnország (egyes vízimadarak tavaszi vadászata) ügyben hozott ítélet 33. pontja.
(30)  –	A 23. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Finnország (egyes vízimadarak tavaszi vadászata) ügyben hozott ítélet 35. és 37. pontja.
(31)  –	A 23. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Finnország (egyes vízimadarak tavaszi vadászata) ügyben hozott ítélet 41. pontja.
(32)  –	A 23. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Finnország (egyes vízimadarak tavaszi vadászata) ügyben hozott ítélet 43. és azt követő pontjai.
(33)  –	A 15. lábjegyzetben hivatkozott vélemény 2. oldala (a viszonválasz 62. oldala).
(34)  –	Az ellenkérelem 8. mellékletének 2. oldala (az ellenkérelem 80. oldala) az őszi vadászatot mint közösségi jogi szempontból aggálytalant említi.
(35)  –	A 23. lábjegyzetben hivatkozott WWF Italia és társai ügyben hozott ítélet 29. pontja.
(36)  –	A 23. lábjegyzetben hivatkozott WWF Italia és társai ügyben hozott ítélet 36. pontja.
(37)  –	A C‑441/02. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2006. április 27‑én hozott ítélet (EBHT 2006., I‑3449. o.) 59. és 60. pontja; valamint a C‑365/97. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1999. november 9‑én hozott ítélet (EBHT 1999., I‑7773. o.) 23. pontja.
(38)  –	Lásd ehhez a fenti 68. pontot.
(39)  –	Lásd ehhez a fenti 79. pontot.
(40)  –	Lásd ehhez a fenti 68. pontot.
(41)  –	Lásd a 6. cikk szintén fajokra vonatkozó kereskedelmi tilalmával kapcsolatban a 3. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Belgium [konformitás] ügyben hozott ítélet 6. és 7. pontját, valamint a C‑149/94. sz. Vergy‑ügyben 1996. február 8‑án hozott ítélet (EBHT 1996., I‑299. o.) 8. és azt követő pontjait, valamint 12. és azt követő pontját.
(42)  –	A 41. lábjegyzetben hivatkozott Vergy‑ügyben hozott ítélet 12. és azt követő pontja.
(43)  –	Lásd ehhez a fenti 79. pontot.
(44)  –	Lásd ehhez a fenti 91. és azt követő pontokat.
(45)  –	Lásd ehhez a fenti 68. pontot.
(46)  –	Lásd ehhez a fenti 79. pontot.
(47)  –	Lásd ehhez a fenti 79. pontot.
(48)  –	Lásd ehhez a fenti 79. pontot.
(49)  –	Lásd ehhez a fenti 68. pontot.
(50)  –	Lásd a fenti 15. pontot.
(51)  –	A 236/85. sz., Bizottság kontra Hollandia [konformitás I] ügyben 1987. október 13‑án hozott ítélet (EBHT 1987., 3989. o.) 27. és azt követő pontja.
(52)  –	A 339/87. sz., Bizottság kontra Hollandia [konformitás II] ügyben 1990. március 15‑én hozott ítélet (EBHT 1990., I‑851. o.) 22. pontja.
(53)  –	Lásd a fenti 59. pontot.
(54)  –	A C‑118/94. sz., Associazione italiana per il WWF és társai [konformitás] ügyben 1996. március 7‑én hozott ítélet (EBHT 1996., I‑1223. o.) 21. pontja; és a 7. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet 7. pontja.
(55)  –	E rendelkezéseket a fenti 8. pontban ismertettem.
(56)  –	A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.).
(57)  –	Lásd az élőhely‑irányelv 12. és azt követő cikkeinek, valamint 16. cikkének – a madarakról szóló irányelv 5. és azt követő cikkei, valamint 9. cikke közöttivel azonos – viszonyához a C‑6/04. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság [konformitás] ügyben 2005. október 20‑án hozott ítélet (EBHT 2005., I‑9017. o.) 112. pontját.
(58)  –	A 7. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Olaszország [konformitás] ügyben hozott ítélet 9. pontja.
(59)  –	A 23. lábjegyzetben hivatkozott WWF Italia és társai ügyben hozott ítélet 24. pontja.
(60)  –	Lásd a fenti 15. pontot.
(61)  –	Az élőhely‑irányelv „szándék” fogalmához lásd a C‑221/04. sz., Bizottság kontra Spanyolország (hurokcsapdával történő vadászat) ügyben 2006. május 18‑án hozott ítélet (EBHT 2006., I‑4515. o.) 71. pontját.
(62)  –	Lásd a fenti 15. pontot.