62024TJ0368
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (ötödik tanács)
2025. június 11. (
*1
)
„Közszolgálat – Ideiglenes alkalmazottak – Határozatlan időre szóló szerződés – Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkének c) pontja – A szerződés megszüntetése – Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontjának i. alpontja – A bizalmi viszony megszűnése – Indokolási kötelezettség – A személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikke – Hatáskörrel, illetve eljárással való visszaélés – Az ártatlanság vélelme – A meghallgatáshoz való jog – Nyilvánvaló értékelési hiba – Az arányosság elve – Gondoskodási kötelezettség – Felelősség – Vagyoni és nem vagyoni kár”
A T‑368/24. sz. ügyben,
EO (képviselik: L. Levi és P. Baudoux ügyvédek)
felperes
az Európai Parlament (képviselik: S. Seyr, I. Lázaro Betancor és K. Zejdová, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (ötödik tanács),
tagjai: J. Svenningsen elnök (előadó), C. Mac Eochaidh és M Stancu bírák,
hivatalvezető: A. Marghelis tanácsos,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2025. március 4‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az EUMSZ 270. cikken alapuló keresetében a felperes, EO egyrészt az Európai Parlament 2023. szeptember 15‑i, a felperes ideiglenes alkalmazotti szerződését megszüntető határozatának (a továbbiakban: megtámadott határozat) megsemmisítését, másrészt az e határozat miatt állítólagosan elszenvedett vagyoni és nem vagyoni kár megtérítését kéri.
A jogvita előzményei
2
A felperes a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége az Európai Parlamentben képviselőcsoportnak (a továbbiakban: S&D‑képviselőcsoport) az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek (a továbbiakban: az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek) 2. cikkének c) pontja szerinti ideiglenes alkalmazottja volt.
3
A felperes az S&D‑képviselőcsoport politikai tanácsadójaként feladatai ellátása során többek között részt vett a katari labdarúgó‑világbajnoksággal összefüggésben az emberi jogok helyzetéről szóló, 2022. november 24‑i európai parlamenti állásfoglalás (HL 2023. C 167., 99. o.; a továbbiakban: 2022. november 24‑i állásfoglalás) kidolgozásában.
4
A 2022. november 24‑i állásfoglalás elfogadását követő napokban az S&D‑képviselőcsoport egyik képviselőjének akkreditált parlamenti asszisztense megajándékozta a felperest a katari labdarúgó‑világbajnokság egyik mérkőzésén való részvétellel. Az ajándék az Argentína‑Hollandia negyeddöntő mérkőzésre szóló két jegyből, valamint két személy utazási és szállásköltségeinek átvállalásából állt.
5
2022. december 8‑tól 11‑ig a felperes élettársával Katarba utazott.
6
2022. december 9‑én a belga hatóságok nyomozást indítottak Katar esetleges jogellenes lobbitevékenységeivel kapcsolatban. Többek között házkutatást tartottak a Parlament irodáiban, és őrizetbe vettek több személyt, köztük a fenti 4. pontban említett akkreditált parlamenti asszisztenst.
7
2022. december 16‑án a felperes tájékoztatta az egységvezetőjét a katari tartózkodásáról. Együtt tájékoztatták az S&D‑képviselőcsoport főtitkárát.
8
2022. december 20‑án az S&D‑képviselőcsoport elnöke mint munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a felperest, meghallgatását követően, határozatlan időre felfüggesztette tisztségéből az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) IX. mellékletének 23. és 24. cikke alapján, a díjazásából való visszatartással.
9
Ugyanezen a napon az S&D‑képviselőcsoport elnöksége „Zéró tolerancia a korrupcióval szemben” címmel sajtóközleményt adott ki (a továbbiakban: 2022. december 20‑i sajtóközlemény), amelyben kijelentette, hogy „teljes mértékben támogatja a [képviselőcsoport] személyi állomány[a] egyik tagjának a folyamatban lévő nyomozáshoz kapcsolódó, súlyos kötelességszegés miatti felfüggesztését”.
10
2023. január 4‑én a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság tájékoztatta a felperest arról, hogy vele szemben igazgatási vizsgálatot indít azzal kapcsolatban, hogy a felperes esetleg nem teljesítette a személyzeti szabályzat 11. cikkében foglalt kötelezettségeit.
11
2023. január 30‑án az igazgatási vizsgálati jelentést továbbították a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságnak és az S&D‑képviselőcsoport főtitkárának, azzal a javaslattal, hogy a felperest a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikke alapján hívják meghallgatásra.
12
2023. március 6‑án a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a személyzeti szabályzat IX. melléklete 3. cikkének megfelelően meghallgatta a felperest az S&D‑képviselőcsoport főtitkára, a Parlament jogi szolgálatának egy tagja és az igazgatási vizsgálati jelentést készítő alkalmazottak jelenlétében.
13
2023. május 31‑én a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság tájékoztatta a felperest arról a szándékáról, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontjának i. alpontja alapján felmondja a szerződését, egyben a tíz hónapos felmondási ideje alatt felmenti a szolgálat alól, a felperes és az S&D‑képviselőcsoport közötti bizalmi viszony megszűnésére hivatkozva. Meghívta őt az ugyanezen év június 7‑ére tervezett megbeszélésre, hogy a határozat meghozatala előtt meghallgassák az álláspontját. A felperest, ha nem kíván részt venni e megbeszélésen, felkérték, hogy észrevételeit írásban nyújtsa be.
14
2023. június 2‑án a felperes ügyvédje e megbeszélés elhalasztását kérte azzal az indokkal, hogy ő maga a javasolt időpontban nem áll rendelkezésre. Azt is kérte a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságtól, hogy küldje meg számára az összes olyan dokumentumot, amelyen a felperes szerződésének megszüntetésére irányuló szándék alapult.
15
2023. június 15‑én a felperest meghívták az ugyanezen év június 29‑ére tervezett megbeszélésre. Másnap a felperes ügyvédje azt válaszolta, hogy azon a napon nem áll rendelkezésre. Kérte a megbeszélés elhalasztását, és megismételte az azon dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmét, amelyeken a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságnak a felperes szerződésének megszüntetésére irányuló szándéka alapult.
16
2023. július 10‑én a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság pontosította azokat az indokokat, amelyeken a felperes szerződésének megszüntetésére irányuló szándéka alapult, és meghívta a felperest az ugyanezen év július 18‑ára tervezett megbeszélésre. Amennyiben ezen a napon nem áll rendelkezésre, felkérték, hogy legkésőbb ugyanezen év július 24‑éig nyújtsa be írásbeli észrevételeit.
17
2023. július 13‑án a felperes ügyvédje azt válaszolta, hogy ugyanezen év július 18‑án nem áll rendelkezésre. Jelezve, hogy a felperes legkésőbb ugyanezen év július 24‑éig be fogja nyújtani írásbeli észrevételeit, javasolta a megbeszélésnek a szabadságról való visszatérése utánra való elhalasztását, és megismételte az azon dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmét, amelyeken a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságnak a felperes szerződésének megszüntetésére irányuló szándéka alapult.
18
2023. július 20‑án a felperes benyújtotta a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság azon szándékára vonatkozó írásbeli észrevételeit, hogy felmondja a szerződését.
19
2023. szeptember 7‑én a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság megszüntette a felperes felfüggesztését, és tájékoztatta őt arról, hogy a folyamatban lévő bűnügyi nyomozás ténye, a helyzet általános összetettsége és e hatóságnak az ügy valamennyi releváns körülményének figyelembevételére vonatkozó kötelezettsége miatt még nem hoztak a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikke szerinti határozatot.
20
2023. szeptember 15‑én a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontjának i. alpontja alapján elfogadta a megtámadott határozatot az S&D‑képviselőcsoport és a felperes közötti bizalmi viszony megszűnése miatt.
21
2023. december 8‑án a felperes a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján panaszt nyújtott be a megtámadott határozattal szemben.
22
2024. március 15‑én a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság „[a]z igazgatási vizsgálat és a 2023. márciusi meghallgatás folytatása”, valamint „[a] személyzeti szabályzat IX. melléklete 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján figyelmeztetés küldésére irányuló szándék” tárgyában levélben tájékoztatta a felperest, hogy végül úgy határozott, hogy felfüggeszti a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikke szerinti határozat elfogadását, és hogy a jogerős határozatot csak az eljáró nemzeti bíróság határozatának jogerőre emelkedését követően hozzák meg annak érdekében, hogy figyelembe lehessen venni a belga hatóságok által tett ténybeli megállapításokat.
23
Mivel a 2023. december 8‑i panaszra a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdésében előírt négy hónapos határidőn belül nem érkezett válasz, azt először 2024. április 8‑án hallgatólagosan elutasították. 2023. április 17‑i határozatával azonban az S&D‑képviselőcsoport elnöksége a személyzeti szabályzat 91. cikke (3) bekezdésének második franciabekezdésében előírt három hónapos határidőn belül kifejezetten elutasította ezt a panaszt.
A felek kérelmei
24
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott határozatot, valamint – amennyiben szükséges – a panaszt kifejezetten elutasító határozatot;
–
kötelezze a Parlamentet az elszenvedett vagyoni és nem vagyoni kár megtérítésére;
–
a Parlamentet kötelezze a költségek viselésére, még akkor is, ha a keresetet el kell utasítani.
25
A Parlament azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
a kártérítési kérelmet mint megalapozatlant utasítsa el;
–
a kártérítési kérelmet mint részben elfogadhatatlant, egyébként is mint megalapozatlant utasítsa el;
–
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
A megsemmisítés iránti kérelemről
26
Minthogy a panaszt kifejezetten elutasító határozat nem rendelkezik önálló tartalommal, mivel csupán megerősíti a megtámadott határozatot, meg kell állapítani, hogy a jelen megsemmisítés iránti kérelem kizárólag a megtámadott határozat megsemmisítésére irányul, amelynek jogszerűségét a panaszt elutasító határozatban szereplő indokolás figyelembevételével kell értékelni (lásd ebben az értelemben: 1989. január 17‑iVainker kontra Parlament ítélet, 293/87, EU:C:1989:8, 8. pont; 2022. július 6‑iMZ kontra Bizottság ítélet, T‑631/20, EU:T:2022:426, 21. pont).
Az ötödik, az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapról
27
A felperes azt állítja, hogy a megtámadott határozat nem tartalmaz indokolást, mivel a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nem fejtette ki azokat az okokat, amelyek miatt úgy határozott, hogy ekkor megszünteti a szerződését, sem pedig azokat az okokat, amelyek miatt nem alkalmazott kevésbé szigorú szankciót. Álláspontja szerint e hatóság nem igazolta a megtámadott határozat elfogadásához felhasznált valamennyi dokumentumhoz való hozzáférés megtagadását sem.
28
A Parlament vitatja ezt az érvelést.
29
E tekintetben, ha az ideiglenes alkalmazott szerződésének megszüntetését a bizalmi viszony megszűnése okozta, a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság feladata, hogy pontosítsa az e megszüntetésre utaló vagy azt igazoló ténybeli körülményeket annak érdekében, hogy lehetővé tegye az érdekelt számára annak értékelését, hogy szerződésének megszüntetése megalapozott‑e, a Törvényszék számára pedig a jogszerűség felülvizsgálatát (lásd ebben az értelemben: 2019. november 7‑iWN kontra Parlament ítélet, T‑431/18, nem tették közzé, EU:T:2019:781, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30
A jelen ügyben a megtámadott határozatból kitűnik, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság felmondási idővel felmondta a felperes szerződését, miután megállapította, hogy a felperes és az S&D‑képviselőcsoport egésze közötti bizalmi viszony helyrehozhatatlanul megszűnt. A munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság szerint a bizalmi viszony e megszűnése a felperes magatartásából ered, aki elfogadta a fenti 4. pontban említett ajándékot, és Katarba utazott, amely magatartás a belga hatóságoknak a Katar általi esetleges jogellenes lobbitevékenységre vonatkozó nyomozásával összefüggésben sértette e képviselőcsoport jóhírnevét.
31
A panaszt elutasító kifejezett határozatban az S&D‑képviselőcsoport elnöksége hozzátette, hogy a bizalmi viszony megszűnése abból is következik, hogy a felperes késlekedett a katari utazásáról való tájékoztatással, amit csak egy héttel a belga hatóságok által folytatott nyomozásra és azon akkreditált parlamenti asszisztens őrizetbe vételére vonatkozó újságcikkek megjelenése után tett meg, aki felajánlotta számára a szóban forgó labdarúgó‑mérkőzésre szóló jegyeket, és viselte utazási és szállásköltségeit.
32
Ezzel a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a jogilag megkövetelt módon pontosította azokat a ténybeli körülményeket, amelyek igazolják a bizalmi viszonynak a felperes szerződésének megszüntetését megalapozó megszűnését. Következésképpen a megtámadott határozat indokolása elegendő ahhoz, hogy a felperes megismerhesse a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által a szerződése abban az időpontban történő megszüntetésére és kevésbé szigorú intézkedés elfogadásának hiányára vonatkozóan előadott indokokat.
33
E következtetést nem kérdőjelezi meg az az állítás, amely szerint a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nem igazolta az azon dokumentumokhoz való hozzáférés megtagadását, amelyekre a megtámadott határozat elfogadásakor támaszkodott.
34
A határozatlan időre szóló szerződést megszüntető határozat indokolására vonatkozó kötelezettség ugyanis egyszerűen azt követeli meg, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság ismertesse az e határozatot igazoló indokokat (lásd ebben az értelemben: 2009. szeptember 8‑iETF kontra Landgren ítélet, T‑404/06 P, EU:T:2009:313, 156. pont), amit e hatóság a jelen ügyben meg is tett. Következésképpen az a körülmény – feltéve, hogy bizonyítást nyer –, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nem igazolta az összes releváns dokumentumhoz való hozzáférés megtagadását, nem befolyásolja a megtámadott határozat indokolásának elégséges jellegét.
35
Az ötödik, az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapot tehát el kell utasítani.
Az első, a személyzeti szabályzat IX. melléklete 3. cikkének megsértésére és hatáskörrel vagy eljárással való visszaélésre alapított jogalapról
36
A felperes azt állítja, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a megtámadott határozat elfogadásával megsértette a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikkét, következésképpen hatáskörrel vagy eljárással való visszaélést követett el. E tekintetben arra hivatkozik, hogy a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikkét megfosztaná hatékony érvényesülésétől, ha az adminisztráció anélkül szüntethetné meg szerződését, hogy további lépéseket tenne a vele szemben indított igazgatási vizsgálat, valamint az e cikkben előírt, a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság előtti meghallgatás tekintetében. Mivel a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság e cikk alapján nem hozott határozatot, a megtámadott határozat burkolt fegyelmi szankciónak minősül.
37
A Parlament vitatja ezt az érvelést.
38
A jelen ügyben a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság úgy döntött, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontjának i. alpontja alapján felmondási idővel megszünteti a felperes szerződését, és nem az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 49. cikkét alkalmazza, amely előírja, hogy a személyzeti szabályzat IX. mellékletében előírt fegyelmi eljárás lefolytatását követően a munkaviszony fegyelmi okból azonnali hatállyal megszüntethető az alkalmazottat terhelő kötelezettségek súlyos megszegése esetén. Egyébiránt a megtámadott határozatban a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nem rótta fel a felperesnek a személyzeti szabályzat 11. cikkéből eredő kötelezettségei megszegését.
39
Ennek keretében a felperes által az első jogalap alátámasztására felhozott érvelésnek csak abban az esetben lehet helyt adni, ha a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság köteles lett volna a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikke alapján határozatot hozni, mielőtt megvizsgálná a szerződésének az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikkében előírt feltételek szerinti megszüntetésének lehetőségét.
40
Márpedig az uniós bíróság több alkalommal kimondta, hogy még az ideiglenes alkalmazott fegyelmi okból történő elbocsátását igazoló kötelességszegés esetén sem kötelezi a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságot semmi arra, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontjának i. alpontjában írt, a szerződés egyoldalú megszüntetésének lehetősége helyett fegyelmi eljárást indítson az érintettel szemben (lásd ebben az értelemben: 2011. július 7‑iLonginidis kontra Cedefop ítélet, T‑283/08 P, EU:T:2011:338, 100. pont; 2024. május 8‑iUF kontra Bizottság ítélet, T‑24/23, EU:T:2024:293, 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41
Kétségtelen, hogy a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 2. cikke alapján indított vizsgálat eredményeként elkészített jelentés kézhezvételét követően a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság köteles megtenni az e melléklet 3. cikkében leírt három intézkedés egyikét (lásd ebben az értelemben: 2024. december 12‑iDD kontra FRA ítélet, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, 40. pont). A jelen ügyben a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság 2023. szeptember 7‑i és 2024. március 15‑i, a fenti 19. és 22. pontban említett leveléből kitűnik, hogy e hatóság a személyzeti szabályzat IX. melléklete 3. cikkének megfelelően nyomon kívánja követni a vizsgálati jelentést, amint a belga hatóságok ténybeli megállapításai véglegessé válnak.
42
Mindazonáltal az, hogy a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikke alapján határozatot kell hozni, nem tiltja meg a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságnak, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontja i. alpontjának megfelelően felmondási idővel megszüntesse az érintett határozatlan időre szóló szerződését, amennyiben megállapítja, hogy a tudomására hozott tények – függetlenül attól, hogy azok alkalmasak‑e annak alátámasztására, hogy az érintett megsértette a személyzeti szabályzatból eredő kötelezettségeit – a bizalmi viszony olyan megszűnéséről tanúskodnak, amely akadályát képezi a munkaviszony fenntartásának.
43
Következésképpen az, hogy a felperes szerződését az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontjának i. alpontja alapján szüntették meg, nem minősül a személyzeti szabályzat IX. melléklete 3. cikke megsértésének.
44
Egyébiránt a felperes a tárgyaláson elismerte, hogy a Törvényszék rendelkezésére álló iratok nem tartalmaznak olyan objektív, releváns és egybehangzó valószínűsítő körülményeket, amelyek bizonyítanák, hogy a megtámadott határozatot kizárólag vagy legalábbis elsősorban a hivatkozott céltól eltérő cél elérése érdekében hozták, így nem állapítható meg hatáskörrel vagy eljárással való visszaélés (lásd ebben az értelemben: 2023. január 25‑iNS kontra Parlament ítélet, T‑805/21, nem tették közzé, EU:T:2023:22, 119. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
45
A felperes állításával ellentétben e következtetés nem fosztja meg hatékony érvényesülésétől a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikkét.
46
Az érintett szerződésének megszüntetése ugyanis nem akadályozza meg a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságot abban, hogy a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikkében előírt három lehetőség közül válasszon, amely választást legkésőbb akkor kell megtennie, amikor a belga hatóságok ténymegállapításai véglegessé válnak.
47
Ha a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság úgy véli, hogy a felperesnek felrótt tények kellően súlyosak ahhoz, hogy a személyzeti szabályzat IX. melléklete 3. cikke (1) bekezdése c) pontjának megfelelően igazolják a fegyelmi eljárás megindítását – akár a fegyelmi tanáccsal való konzultáció mellett, akár anélkül –, a felperes szerződésének a fegyelmi eljárás esetleges megindítása előtti megszüntetése csupán azzal a következménnyel jár, hogy korlátozza a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által adott esetben vele szemben kiszabható szankció megválasztását (lásd ebben az értelemben: 2017. április 26‑iOU kontra Bizottság ítélet, T‑569/16, EU:T:2017:285, 35. pont).
48
A fentiekre tekintettel az első, a személyzeti szabályzat IX. melléklete 3. cikkének megsértésére és hatáskörrel vagy eljárással való visszaélésre alapított jogalapot el kell utasítani.
A negyedik, a védelemhez való jog megsértésére alapított jogalapról
49
A felperes érvelése lényegében két részből áll, amelyekben azt rója fel a Parlamentnek, hogy egyrészt megsértette az ártatlanság vélelmét, másrészt pedig azt, hogy a megtámadott határozat elfogadását megelőzően nem hallgatta meg őt.
– A negyedik jogalap első, az ártatlanság vélelmének tiszteletben tartásához fűződő jog megsértésére alapított részéről
50
A felperes azt állítja, hogy szerződésének megszüntetése, a 2022. december 20‑i sajtóközlemény és profiljának az S&D‑képviselőcsoport interneten közzétett szervezeti ábrájából való törlése sérti az ártatlanság vélelmét.
51
A Parlament vitatja ezt az érvelést.
52
Először is, ami a 2022. december 20‑i sajtóközlemény közzétételének és a felperes profiljának az S&D‑képviselőcsoport honlapján található szervezeti ábráról való eltávolításának jogellenességét illeti, elegendő rámutatni arra, hogy ezen aktusok célja nem a szerződése megszüntetésének előkészítése, tehát önmagukban nem kapcsolódnak a jelen kereset tárgyához. Következésképpen, még ha feltételezzük is, hogy ezen aktusok jogellenesek, az nem vonhatja maga után a megtámadott határozat megsemmisítését.
53
Ez az érvelés tehát hatástalan.
54
Ami azt a kérdést illeti, hogy a megtámadott határozat sérti‑e a felperes ártatlanság vélelméhez fűződő jogát, emlékeztetni kell arra, hogy az ártatlanság vélelmének megsértése a hatóságok olyan nyilatkozataiból vagy határozataiból következhet, amelyek azt a benyomást tükrözik, hogy az adott személy bűnös, amelyek a közvéleményt arra ösztönzik, hogy az illetőt bűnösnek tekintse, vagy amelyek a tények büntetőjogi megítélését előrevetítik (lásd ebben az értelemben: 2021. június 9‑iDI kontra EKB ítélet, T‑514/19, EU:T:2021:332, 117. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Amint arra a felperes a keresetlevélben emlékeztet, az ítélkezési gyakorlat e tekintetben hangsúlyozta a hatóságok által használt kifejezések megválasztásának fontosságát. E tekintetben a kérdéses nyilatkozatok valódi értelmét kell figyelembe venni, nem pedig azok szó szerinti formáját, valamint azokat a sajátos körülményeket, amelyek között e nyilatkozatokat tették (lásd: 2022. november 30‑iKN kontra Parlament ítélet, T‑401/21, EU:T:2022:736, 73. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
55
A jelen ügyben a felperes szerződésének megszüntetése olyan nem vitatott tényekre vezethető vissza, amelyeket ő maga hozott a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság tudomására. Ezenkívül a megtámadott határozat annak megállapítására szorítkozik, hogy megszűnt a munkaviszony folytatásához nélkülözhetetlen bizalmi viszony, anélkül hogy állást foglalna arról a külön kérdésről, hogy a felperes megszegte‑e a személyzeti szabályzat 11. cikkéből eredő kötelezettségeit. Következésképpen e határozat nem határozza meg előre az esetleges fegyelmi eljárás kimenetelét, és önmagában nem sérti a felperes ártatlanság vélelmének tiszteletben tartásához fűződő jogát.
56
Azt is meg kell vizsgálni, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által a felperes szerződése megszüntetésének igazolására használt kifejezések nem tükrözik‑e azt az érzést, hogy a felperes bűnös, nem ösztönzik‑e a nyilvánosságot arra, hogy a felperes bűnösségét hihesse, és nem határozzák‑e meg előre a tények büntetőjogi értékelését.
57
A tárgyaláson azzal kapcsolatban feltett kérdésre, hogy melyek azok a megtámadott határozatban használt kifejezések, amelyek véleménye szerint sértik az ártatlanság vélelmét, a felperes a megtámadott határozat egy olyan bekezdésére való hivatkozásra szorítkozott, amely megemlíti a 2022. december 20‑i sajtóközleményt, és hivatkozott az e sajtóközleményben használt kifejezésekre, amelyek szerint e csoport egyik alkalmazottját „a folyamatban lévő nyomozáshoz kapcsolódó súlyos kötelességszegés miatt” felfüggesztették.
58
Márpedig a megtámadott határozat e részében a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a 2022. december 20‑i sajtóközlemény említésére szorítkozik, amikor összefoglalja a felperes érveit, amelyekre a felperes a fenti 18. pontban említett, 2023. július 20‑i írásbeli észrevételeiben hivatkozott. A munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság ezen túlmenően nem vette át az S&D‑képviselőcsoport elnöksége által e sajtóközleményben használt kifejezéseket.
59
A megtámadott határozat e szakasza tehát nem utal a felperes ártatlansága vélelmének megsértésére.
60
Következésképpen a negyedik jogalap első, az ártatlanság vélelmének tiszteletben tartásához való jog megsértésére alapított részét el kell utasítani.
– A negyedik jogalap második, a meghallgatáshoz való jog megsértésére alapított részéről
61
A felperes először is azt állítja, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság megsértette a meghallgatáshoz való jogát, amikor ismételt kérelmei ellenére megtagadta a megtámadott határozat alapjául szolgáló releváns dokumentumok vele való közlését. Másodszor, a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a megbeszélés során megtagadta tőle a meghallgatáshoz való jogot. Harmadszor, nem rendelkezett elegendő idővel írásbeli észrevételeinek elkészítésére, tekintettel arra, hogy csak 2023. július 11. és 17. között fért hozzá az e‑mail‑fiókjához, és 2023. július 14‑én az egész nap során hozzáférési problémával szembesült.
62
A Parlament vitatja ezt az érvelést.
63
Először is nem lehet helyt adni a felperes arra alapított érvelésének, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság állítólag megtagadta a megtámadott határozat alátámasztására szolgáló valamennyi dokumentum vele való közlését.
64
Mindenekelőtt ugyanis a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a 2023. május 31‑i levelében közölte a felperessel, hogy a felperes szerződésének megszüntetésére irányuló szándéka azon információkon alapult, amelyeket ő maga 2022. december 16‑án továbbított az S&D‑képviselőcsoportnak. Ezt követően a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a 2023. július 10‑i levelében válaszolt a felperes valamennyi releváns dokumentumhoz való hozzáférés iránti kérelmére, megerősítve számára, hogy a felperes elbocsátására irányuló szándéka az S&D‑képviselőcsoport főtitkárának 2022. december 16‑án tudomására hozott tényeken alapul. Végül az S&D‑képviselőcsoport jóhírnevét ért kár fennállásának alátámasztása érdekében a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság e levélhez csatolta az olasz sajtóban megjelent cikkeket, amelyek a felperest név szerint a belga hatóságok által folytatott nyomozás tárgyát képező cselekményeket elkövető személyek egyikeként jelölték meg.
65
Márpedig a megtámadott határozatban a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság megerősítette, hogy a felperes szerződésének megszüntetése kizárólag abból eredt, hogy a felperes által nem vitatott tényekre és az S&D‑képviselőcsoport jóhírnevének sérelmére tekintettel lehetetlen volt fenntartani a kölcsönös bizalmi viszonyt.
66
E körülmények között meg kell állapítani, hogy a felperes rendelkezett az összes releváns információval ahhoz, hogy megfelelően előadhassa észrevételeit a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságnak a szerződése megszüntetésére irányuló szándékával kapcsolatban.
67
Másodszor, az a tény, hogy a felperest nem hallgatták meg szóban a megtámadott határozat elfogadása előtt, nem alkalmas arra, hogy a meghallgatáshoz való joga megsértésének minősüljön.
68
Az ítélkezési gyakorlatból ugyanis kitűnik, hogy a meghallgatáshoz való jog a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által kezdeményezett szóbeli és/vagy írásbeli eszmecsere keretében gyakorolható, amely kezdeményezés bizonyítása e hatóságra hárul (lásd ebben az értelemben: 2023. november 30‑iMG kontra EBB ítélet, C‑173/22 P, EU:C:2023:932, 32. pont; 2015. június 3‑iBP kontra FRA ítélet, T‑658/13 P, EU:T:2015:356, 54. pont).
69
A jelen ügyben a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság felhívta a felperest, hogy nyújtson be írásbeli észrevételeket arra az esetre, ha nem tudna részt venni szóbeli meghallgatáson, 2023. július 20‑án pedig a felperes benyújtotta a megtámadott határozat tervezetére vonatkozó írásbeli észrevételeit. Következésképpen a felperes nem róhatja fel a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságnak, hogy e határozatot az ő előzetes meghallgatása nélkül fogadta el.
70
E következtetést nem kérdőjelezi meg a Parlament tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak versenyvizsgáiról és kiválasztásáról, valamint felvételéről és besorolásáról szóló általános végrehajtási rendelkezések 19. cikkének (2) bekezdése, amely megköveteli, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a szerződésének megszüntetése előtt megbeszélésre hívja meg az érintettet.
71
A munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság ugyanis három alkalommal – 2023. május 31‑én, június 15‑én és július 10‑én – meghívta a felperest az elbocsátását megelőző megbeszélésre, amely meghívásokat a felperes az ügyvédjének elérhetetlensége miatt visszautasította.
72
Következésképpen a szóbeli levélváltásnak az adminisztrációnak fel nem róható okokból való elmaradása nem vonhatja maga után a megtámadott határozat megsemmisítését.
73
Harmadszor, a felperesnek, állításával ellentétben, elegendő idő állt rendelkezésére ahhoz, hogy a megtámadott határozat elfogadása előtt hasznosan előterjessze észrevételeit.
74
2023. május 31. – azon időpont, amikor a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság közölte a felperessel a szerződésének megszüntetésére irányuló szándékát – és 2023. szeptember 15. – a megtámadott határozat elfogadásának időpontja – között ugyanis a felperest a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által kezdeményezett levélváltás keretében meghallgatták, és ezen időszak alatt elegendő idő állt rendelkezésére ahhoz, hogy előterjessze az elbocsátási határozat tervezetére vonatkozó észrevételeit, és előkészítse védekezését. Ez az időszak annál is inkább elegendőnek tűnik, mivel a szerződés felmondásának alapjául szolgáló ténybeli körülmények olyan tényekből állnak, amelyekről a felperesnek pontos tudomása volt, lévén hogy azokat ő maga hozta a felettesei tudomására.
75
Az a körülmény nem cáfolhatja ezt a megállapítást, hogy e‑mail‑fiókjához csak 2023. július 11. és 17. között fért hozzá, sem pedig az, hogy 2023. július 14‑én az egész nap során csatlakozási problémákkal szembesült.
76
Az a hatnapos időszak ugyanis, amely alatt a felperes hozzáférhetett az e‑mail‑fiókjához, nem minősíthető rövidnek. Ezenkívül a felperes nem hivatkozik arra, hogy kérte volna a hozzáférése meghosszabbítását, és hogy a Parlament elutasította volna e kérelmet.
77
Mindenesetre a felperesnek ki kellett volna fejtenie, melyek voltak azok az érvek és bizonyítékok, amelyekre hivatkozhatott volna, ha hosszabb határidő állt volna rendelkezésére, és adott esetben bizonyítania kellett volna, hogy ezek az érvek és bizonyítékok az ő esetében eltérő eredményre vezethettek volna (lásd ebben az értelemben: 2019. július 3‑iPT kontra EBB ítélet, T‑573/16, EU:T:2019:481, 269. pont [nem tették közzé], valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), amit nem tett meg.
78
A negyedik jogalap második, a meghallgatáshoz való jog megsértésére alapított részét tehát el kell utasítani. Következésképpen a negyedik, a védelemhez való jog megsértésére alapított jogalapot teljes egészében el kell utasítani.
A második, nyilvánvaló mérlegelési hibára alapított jogalapról
79
A felperes azt állítja, hogy a megtámadott határozat nyilvánvalóan téves indokokon alapul. Először is a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság tévesen állapította meg, hogy a felperes a Parlamenten kívüli forrásból származó ajándékot fogadott el, mivel ez az ajándék a munkatársától származott, és a felperes észszerűen nem tudhatta, hogy e munkatársát állítólag megvesztegették. Így azt a tényt, hogy valaki két jegyet kapott egy labdarúgó‑mérkőzésre, a nyilvánosság nem tekintheti akként, hogy az az illető összeférhetetlenségéhez vagy a függetlenségének hiányához vezetne. Továbbá semmi nem enged arra következtetni, hogy a felperes kollégája által ajándékba adott katari utazás célja a felperes Parlamenten belüli munkájának jutalmazása volt, különösen arra tekintettel, hogy a felperesnek nem állt jogában a döntéshozatali eljárást befolyásolni. Éppen ellenkezőleg, amikor a felperes a katari labdarúgó‑világbajnoksággal összefüggésben az emberi jogok helyzetéről szóló állásfoglalási indítványt kidolgozta, több kritikát fogalmazott meg e tekintetben. Végül ellentmondás áll fenn a megtámadott határozat – amely a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság szerint a bizalmi viszony megszűnését tanúsító bizonyított tényeken alapul – és a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikke szerinti határozat elfogadásának amiatt történő felfüggesztéséről szóló határozat között, hogy a tényállás még nem kellően bizonyított.
80
A Parlament vitatja ezt az érvelést.
81
E tekintetben az ítélkezési gyakorlat szerint a bizalmi viszony fennállása nem objektív elemeken alapul, és jellegénél fogva nem tartozik a bírósági felülvizsgálat körébe, mivel a Törvényszék nem helyettesítheti az adminisztráció értékelését a sajátjával. Mindazonáltal, mivel az intézmény köteles a bizalomvesztés alapjául szolgáló indokokat a konkrét történeti tényekre való hivatkozással kifejteni, az uniós bíróságnak meg kell vizsgálnia, hogy ezek az indokok objektíve valós tényeken alapulnak‑e (lásd ebben az értelemben: 2022. október 27‑iCE kontra Régiók Bizottsága ítélet, C‑539/21 P, nem tették közzé, EU:C:2022:840, 110. pont; 2024. május 8‑iUF kontra Bizottság ítélet, T‑24/23, EU:T:2024:293, 58. pont).
82
A jelen ügyben a felperes nem vitatja, hogy a megtámadott határozat alapjául szolgáló tények objektíve valósak.
83
E tekintetben megállapítást nyert, hogy néhány nappal a 2022. november 24‑i határozat elfogadását követően a felperes a labdarúgó‑világbajnokság egyik mérkőzésének megtekintésére jogosító két belépőjegyből álló ajándékot fogadott el egy kollégájától, és hogy 2022. december 8‑tól 11‑ig e célból élettársával Katarba utazott. Az utazás és szállás költségeit is e kolléga viselte. Ugyanígy nem vitatott, hogy a felperes csak 2022. december 16‑án tájékoztatta feletteseit erről az utazásról, azaz egy héttel azt követően, hogy a belga hatóságok által folytatott nyomozás ténye nyilvánosan ismertté vált.
84
A felperes által az S&D‑képviselőcsoportnál ellátott feladatok tekintetében a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, amikor megállapította, hogy a felperes magatartása alkalmas arra, hogy a közvéleményben az S&D‑képviselőcsoporton kívüli források által gyakorolt befolyástól való függés látszatát keltse, és ennélfogva arra, hogy csorbítsa e képviselőcsoport jóhírnevét. Márpedig ilyen politikai környezetben a bizalomvesztés logikusan következhet azon képviselőcsoport jóhírnevének sérelméből, amelynél az érintett a feladatait ellátja.
85
Ezenkívül hangsúlyozni kell azt is, hogy a felperes nevét a „Qatargate” botránnyal összefüggésben említő bizonyos újságcikkeket 2022. december 16. előtt tették közzé, vagyis azelőtt, hogy a felperes tájékoztatta volna feletteseit a katari tartózkodásáról, valamint azokról a körülményekről, amelyek között a felperes ebbe az országba utazott, így az S&D‑képviselőcsoport elnöksége sem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, amikor megállapította, hogy a bizalmi viszonyt befolyásolta az a körülmény, hogy a felperes késlekedett feletteseinek a szóban forgó tényekről való tájékoztatásával.
86
E tényezőkre tekintettel meg kell állapítani, hogy a felperes nem bizonyította, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor megállapította a bizalmi viszony helyrehozhatatlan megszűnését.
87
A felperes érvei nem alkalmasak e következtetés megdöntésére.
88
Először is az a tény, hogy a felperes által elfogadott ajándék nem a Parlamenten kívüli személytől származik, nem befolyásolja a megtámadott határozat jogszerűségét, amely nem rója fel a felperesnek a személyzeti szabályzat 11. cikke első bekezdésének megsértését. Végeredményben, még ha a vitatott ajándékot a felperesnek felajánló akkreditált parlamenti asszisztens a Parlament személyi állományának tagja is, a felperes észszerűen nem gondolhatta, hogy a neki felajánlott ajándék magától az intézménytől mint munkáltatótól származik.
89
Másodszor, az a körülmény sem releváns, hogy a felperes által elfogadott ajándék célja nem az volt, hogy a munkáját jutalmazza. A munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság ugyanis erre a megfontolásra sem támaszkodott a bizalmi viszony megszűnésének megállapítása érdekében.
90
Harmadszor, mivel az ideiglenes alkalmazott szerződésének felmondási idővel történő megszüntetésére irányuló eljárásnak nem ugyanaz a tárgya, mint a fegyelmi eljárásnak, nem ellentmondásos azt a következtetést levonni, hogy a megtámadott határozat alapjául szolgáló tények kellően megalapozottak a bizalmi viszony megszűnésének megállapításához, ugyanakkor úgy kell tekinteni, hogy a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 3. cikke szerinti határozat elfogadását fel kell függeszteni annak érdekében, hogy az igazgatási vizsgálat eredményéről való döntés előtt e melléklet 2. cikke alapján figyelembe lehessen venni a belga hatóságok által tett ténybeli megállapításokat.
91
A fentiekre tekintettel a második, nyilvánvaló mérlegelési hibákra alapított jogalapot el kell utasítani.
A harmadik, az arányosság elvének megsértésére alapított jogalapról
92
A felperes azt állítja, hogy szerződésének megszüntetése aránytalan intézkedés, tekintettel arra, hogy jóhiszeműen járt el, amikor gyorsan tájékoztatta feletteseit a tényekről, és teljes mértékben együttműködött a belga hatóságokkal.
93
A Parlament vitatja ezt az érvelést.
94
E tekintetben elegendő emlékeztetni arra, hogy amennyiben az ideiglenes alkalmazott magatartásának vizsgálata alapján a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság úgy ítéli meg, hogy a munkaviszony fenntartásához elengedhetetlen bizalmi viszony megszűnt, e hatóság jogosult arra, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontjának i. alpontja alapján megszüntesse az érintett szerződését (lásd ebben az értelemben: 2004. április 29‑iParlament kontra Reynolds ítélet, C‑111/02 P, EU:C:2004:265, 56. pont; 2023. június 21‑iUG kontra Bizottság ítélet, T‑571/17 RENV, EU:T:2023:351, 384. pont [nem tették közzé]).
95
Mivel a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, sem hatáskörrel való visszaélést, amikor úgy ítélte meg, hogy a bizalmi viszony véglegesen megszűnt, az arányosság elvének megsértése nélkül megszüntethette a felperes szerződését.
96
A harmadik, az arányosság elvének megsértésére alapított jogalapot tehát el kell utasítani.
A hatodik, a gondoskodási kötelezettség megsértésére alapított jogalapról
97
A felperes azt állítja, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság nem vette figyelembe a megtámadott határozatnak az álláslehetőségeire, egészségi állapotára, jóhírnevére, valamint szakmai és pénzügyi helyzetére gyakorolt hatását.
98
A Parlament vitatja ezt az érvelést.
99
A jelen ügyben, noha az alkalmazott szolgálati jogviszonyban tartásához fűződő érdeke önmagában nem akadályozhatja meg szerződésének megszüntetését, a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságnak az alkalmazottaival szembeni gondoskodási kötelezettsége megköveteli, hogy e hatóság figyelembe vegye az érintett személyes érdekét (lásd ebben az értelemben: 2014. október 10‑iEMA kontra BU ítélet, T‑444/13 P, EU:T:2014:865, 35. és 36. pont).
100
E tekintetben a megtámadott határozatból kitűnik, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság még túl is ment a gondoskodási kötelezettsége által megkövetelt mértéken, mivel megvizsgálta a felperes által az írásbeli észrevételeiben megfogalmazott azon javaslatot, hogy a szerződése megszüntetésével szemben alternatív megoldást találjanak, értékelve, hogy az S&D‑képviselőcsoporton belüli másik munkakörbe való áthelyezés alkalmas‑e a bizalmi viszony helyreállítására.
101
Az ilyen vizsgálat elegendő annak bizonyításához, hogy a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság figyelembe vette a felperesnek a szolgálatban maradáshoz fűződő személyes érdekét. Ezzel a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság mérlegelte a fennálló érdekeket, amint azt a felperessel szemben fennálló gondoskodási kötelezettsége megkívánja.
102
A hatodik, a gondoskodási kötelezettség megsértésére alapított jogalapot tehát el kell utasítani, következésképpen a megsemmisítés iránti kérelmet teljes egészében el kell utasítani.
A kártérítési kérelmekről
103
A felperes a megtámadott határozat következtében elszenvedett vagyoni és nem vagyoni kárának megtérítését kéri.
104
A Parlament vitatja ezt az érvelést.
105
Mivel a megsemmisítés iránti kérelmek vizsgálata nem tárt fel semmilyen, a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság által a megtámadott határozat elfogadásával elkövetett jogsértést, nem teljesül a Parlament felelőssége megállapításának első feltétele, amely a neki felrótt magatartás jogellenességére vonatkozik. Következésképpen a kártérítési kérelmeket mint megalapozatlanokat el kell utasítani, anélkül hogy vizsgálni kellene azok elfogadhatóságát (lásd a fenti 25. pontot) vagy a Parlament felelőssége megállapításának további – a kár fennállására, valamint az e kár és a felrótt jogellenesség közötti okozati összefüggésre vonatkozó – feltételeit.
106
A fentiekre tekintettel a keresetet teljes egészében el kell utasítani.
A költségekről
107
A Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Továbbá az eljárási szabályzat 135. cikkének (2) bekezdése alapján a Törvényszék a pernyertes felet is kötelezheti a költségek részbeni vagy teljes viselésére, ha az a pernyertes magatartása alapján – beleértve a kereset benyújtását megelőzően tanúsított magatartását is – indokoltnak tűnik, különösen akkor, ha a Törvényszék megítélése szerint ez a fél szükségtelenül vagy rosszhiszeműen okozott költségeket a másik félnek.
108
A jelen ügyben a felperes pervesztes lett, és nem jelölte meg, hogy a Parlament mely „magatartása” kényszerítette a jelen kereset benyújtására. A felperest tehát a Parlament kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (ötödik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.
2)
A Törvényszék EO‑t kötelezi a költségek viselésére.
Svenningsen
Mac Eochaidh
Stancu
Kihirdetve Luxembourgban, a 2025. június 11‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.