Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (devintoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 16 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Direktyva 93/13/EEB – Nesąžiningos sąlygos sutartyse su vartotojais – Sąlygos pripažinimo nesąžininga pasekmės – Paskolos sutarties negaliojimas – Ieškiniai dėl restitucijos – Verslininko ieškiniui nustatytas senaties terminas – Senaties termino nutraukimas – Veiksmingumo principas – Teisinio saugumo principas – Proporcingumo principas – Teisė kreiptis į teismą – Nepagrįstas praturtėjimas “
Byloje C‑752/24 (Jangielak)(i)
dėl Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas, Lenkija) 2024 m. spalio 30 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo tą pačią dieną, pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
mBank S.A.
prieš
KŁ,
JŁ
TEISINGUMO TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Condinanzi, teisėjai R. Frendo (pranešėja) ir A. Kornezov,
generalinis advokatas R. Norkus,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        mBank S.A., atstovaujamo radca prawny A. Cudna-Wagner ir adwokat B. Miąskiewicz,
–        KŁ ir JŁ, atstovaujamų adwokaci I. Gabrysiak ir J. Kmieć,
–        Lenkijos vyriausybės, atstovaujamos B. Majczyna,
–        Portugalijos vyriausybės, atstovaujamos A. Pimenta ir A. Rodrigues,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos P. Kienapfel ir B. Sasinowska,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais (OL L 95, 1993, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 288) 7 straipsnio 1 dalies, taip pat veiksmingumo, proporcingumo, teisinio saugumo principų ir teisės kreiptis į teismą išaiškinimo.
2        Prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp banko mBank S.A. ir dviejų vartotojų KŁ ir JŁ dėl skolos grąžinimo pripažinus hipoteka užtikrintos paskolos sutartį negaliojančia dėl joje esančių nesąžiningų sąlygų.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Direktyvos 93/13 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos naudojamos sutartyje, kurią pardavėjas ar tiekėjas sudaro su vartotoju taip, kaip numatyta jų nacionalinės teisės aktuose, nebūtų privalomos vartotojui, [Valstybės narės nustato, kad nesąžiningos sąlygos, naudojamos sutartyje, kurią verslininkas sudaro su vartotoju, pagal jų nacionalinės teisės aktus nebūtų privalomos vartotojui] ir kad sutartis ir toliau būtų šalims privaloma tomis sąlygomis, jei ji gali išlikti be nesąžiningų nuostatų.“
4        Šios direktyvos 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad vartotojų ir konkurentų [konkuruojančių verslininkų] naudai egzistuotų pakankamos ir veiksmingos priemonės, užkertančios kelią nuolatiniam nesąžiningų sąlygų naudojimui sutartyse, pardavėjų ar tiekėjų [verslininkų] sudaromose su vartotojais.“
Lenkijos teisė
5        Ginčo pagrindinėje byloje aplinkybėms taikomos redakcijos 1964 m. balandžio 23 d.
Ustawa – Kodeks cywilny (Civilinis kodeksas, Dz. U.
2024, 1061 pozicija, toliau – Civilinis kodeksas) 58 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Teisinis sandoris, kuris prieštarauja įstatymui arba kuriuo siekiama apeiti įstatymą, negalioja, išskyrus atvejus, kai taikytinoje nuostatoje numatomos kitokios pasekmės, visų pirma tai, kad negaliojančios sandorio sąlygos pakeičiamos atitinkamomis įstatymo nuostatomis.“
6        Šio kodekso 118 straipsnyje nustatyta:
„Jei specialioje nuostatoje nenumatyta kitaip, senaties terminas yra šešeri metai, o reikalavimams dėl periodinių mokėjimų ir reikalavimams, susijusiems su ūkine veikla – treji metai. Tačiau senaties terminas baigiasi paskutinę kalendorinių metų dieną, išskyrus atvejus, kai šis terminas yra trumpesnis nei dveji metai.“
7        Minėto kodekso 123 straipsnio 1 dalies 1 punkte įtvirtinta:
„Senaties terminas nutrūksta:
1.      dėl bet kokių veiksmų teisme, kitoje institucijoje, paskirtoje nagrinėti bylas arba vykdyti tam tikro pobūdžio reikalavimus, arba arbitražo teisme, kurių imtasi tiesiogiai dėl reikalavimo pareiškimo, konstatavimo, patenkinimo ar užtikrinimo“.
8        To paties kodekso 124 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.      Po kiekvieno nutraukimo senaties terminas pradedamas skaičiuoti iš naujo.
2.      Jei senaties terminas nutraukiamas dėl veiksmo teisme ar kitoje institucijoje, paskirtoje nagrinėti bylas arba vykdyti tam tikro pobūdžio reikalavimus, arba arbitražo teisme, jis nepradedamas skaičiuoti iš naujo, kol procesas dėl atitinkamo veiksmo nėra užbaigtas.“
9        Civilinio kodekso 3851 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.      Vartotojui nėra privalomos su juo sudarytos sutarties sąlygos, dėl kurių nebuvo atskirai derėtasi, jei pagal šias sąlygas jo teisės ir pareigos nustatomos nusižengiant geriems papročiams ir šiurkščiai pažeidžiant jo interesus (neleistinos sutarties sąlygos). Tai netaikoma sąlygoms, kuriose apibrėžtos pagrindinės šalių prievolės, įskaitant kainą arba atlygį, jeigu jos suformuluotos nedviprasmiškai.
2.      Jeigu pagal šio straipsnio 1 dalį sutarties sąlyga nėra privaloma vartotojui, šalims lieka privalomos likusios sutarties nuostatos.“
10      Šio kodekso 405 straipsnyje numatyta:
„Asmuo, kuris be teisinio pagrindo gavo turtinės naudos kito asmens sąskaita, privalo tą naudą grąžinti natūra arba, jei tai neįmanoma, atlyginti jos vertę.“
11      Minėto kodekso 410 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.      Pirmesnių straipsnių nuostatos visų pirma taikomos nepagrįstai įvykdytai prievolei.
2.      Prievolė yra įvykdyta nepagrįstai, jeigu ją įvykdęs asmuo jokios prievolės apskritai neturėjo arba jos neturėjo asmeniui, kuriam ją įvykdė, arba jeigu išnyko prievolės vykdymo pagrindas, arba nebuvo pasiektas numatytas prievolės įvykdymo tikslas, arba jeigu teisinis sandoris, kuriuo buvo grindžiama prievolė, negaliojo ir po prievolės įvykdymo netapo galiojantis.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
12      2008 m.
rugsėjo mėn. KŁ ir JŁ sudarė su mBank Šveicarijos frankais (CHF) indeksuotą paskolos sutartį, pagal kurią bankas pervedė jiems 226 000 Lenkijos zlotų (PLN) (apie 53 000 EUR).
13      Manydami, kad šioje sutartyje buvo nesąžiningų sąlygų, abu vartotojai pareikalavo pripažinti paskolos sutartį negaliojančia byloje dėl grupės ieškinio, pareikšto Sąd Okręgowy w Łodzi (Lodzės apygardos teismas, Lenkija); apie jį
mBank buvo pranešta 2017 m. rugsėjo 28 d. Grupės, prie kurios prisijungė KŁ ir JŁ, sudėtis buvo nustatyta 2018 m. kovo 13 d.
Sąd Okręgowy w Łodzi (Lodzės apygardos teismas) nutartimi.
14      2021 m. gruodžio 13 d.
mBank pareiškė KŁ ir JŁ ieškinį Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas, Lenkija) – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Jis prašė, kad jeigu paskolos sutartis būtų pripažinta negaliojančia pagal grupės ieškinį, vartotojai, remiantis Civilinio kodekso 405 straipsniu, siejamu su jo 410 straipsnio 1 dalimi, būtų įpareigoti grąžinti jam jų gautą paskolos sumą su įstatyme nustatytais delspinigiais.
15      KŁ ir JŁ prašo šį ieškinį atmesti konkrečiai remdamiesi mBank reikalavimo senatimi. Jie pabrėžia, kad bankas prašo priteisti iš jų skolą tuo atveju, jeigu paskolos sutartis būtų pripažinta negaliojančia pagal grupės ieškinį, taigi jis tiesiogiai nereiškia savo reikalavimo šią bylą nagrinėjančiame teisme. Vadinasi, mBank ieškinio pareiškimas nenutraukė jo reikalavimui nustatyto senaties termino, kaip numatyta Civilinio kodekso 123 straipsnio 1 dalyje.
16      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pats mBank reikalavimo buvimas nekelia jokių abejonių, tačiau siekiant išspręsti ginčą pagrindinėje byloje svarbu nustatyti, ar šio reikalavimo senaties terminas buvo faktiškai nutrauktas mBank pareiškus ieškinį dėl restitucijos.
17      Šiuo klausimu tas teismas paaiškino, kad pagal Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija)
jurisprudenciją, verslininko reikalavimui nustatytas trejų metų senaties terminas prasideda tą dieną, kai vartotojas pirmą kartą užginčija sutarties nuostatų privalomumą. Nagrinėjamu atveju tai yra diena, kai Sąd Okręgowy w Łodzi (Lodzės apygardos teismas) priėmė nutartį dėl grupės sudėties nustatymo grupės ieškinio byloje prieš mBank, t. y. 2018 m. kovo 13 d.
18      Taigi jeigu 2021 m. gruodžio 13 d.
mBank pareikštas ieškinys dėl restitucijos būtų laikomas pagrindu nutraukti senaties terminą pagal Civilinio kodekso 123 straipsnio 1 dalies 1 punktą, mBank reikalavimui nėra suėjusi senatis, kaip tai suprantama pagal Civilinio kodekso 118 straipsnį. Vis dėlto, jei, kaip teigia KŁ ir JŁ, nurodyto ieškinio pareiškimas nenutraukė senaties termino eigos, tuomet mBank reikalavimui suėjo senatis.
19      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad, mBank teigimu, ginčijamoje paskolos sutartyje nėra nesąžiningų sąlygų, todėl ieškinys dėl jos pripažinimo negaliojančia turi būti atmestas. Vis dėlto pagrindinėje byloje mBank prašo įpareigoti vartotojus grąžinti pagrindinę paskolos sumą kartu su delspinigiais, jeigu sutartis būtų pripažinta negaliojančia, nors jam žinoma, kad šis klausimas bus sprendžiamas byloje dėl grupės ieškinio, kurioje nurodyti vartotojai dalyvauja šalies teisėmis.
20      Šiomis aplinkybėmis tam teismui kilo klausimas, ar pagal Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalį draudžiama, kad bankui pareiškus ieškinį dėl restitucijos jo reikalavimui taikomas senaties terminas nutrūktų.
21      Jis pažymi, kad, viena vertus, toks ieškinys sukuria neaiškumą vartotojui, nes jis priverstas gintis nuo šio ieškinio, net jei būtų suinteresuotas pripažinti banko reikalavimą ir nedelsdamas grąžinti gautos paskolos sumą, norėdamas išvengti delspinigių ir bylinėjimosi išlaidų priteisimo, jeigu byloje dėl grupės ieškinio prašymas pripažinti paskolos sutartį negaliojančia būti atmestas.
22      Kita vertus, to teismo nuomone, mBank elgesį pateisina būtinumas nutraukti jo reikalavimui taikomo senaties termino eigą iki bus priimtas sprendimas dėl grupės ieškinio, nes tas terminas prasidėjo 2018 m. kovo 13 d. Iš šio banko negalima atimti galimybės veiksmingai pareikšti savo reikalavimą, o kartu ir teisės kreiptis į teismą. Anot nacionalinio teismo, toks didelis nurodyto banko procesinių teisių apribojimas gali viršyti tai, kas būtina vartotojų apsaugos tikslui pasiekti ir todėl pažeisti proporcingumo principą.
23      Be to, pagal teisinio saugumo principą reikalaujama Civilinio kodekso 123 straipsnio 1 dalies 1 punktą aiškinti vienodai visais atvejais, o būtent kad ieškinio dėl prievolės įvykdymo pareiškimas visada nutraukia senaties termino eigą.
24      Šiomis aplinkybėmis Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 93/13] 7 straipsnio 1 dalis ir veiksmingumo, proporcingumo, teisinio saugumo ir teisės kreiptis į teismą principai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas teismų pateikiamas nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas, pagal kurį senaties terminas verslininko reikalavimui vartotojui dėl sumų, nepagrįstai sumokėtų pagal sutartį, kuri neteko galios dėl nesąžiningų sąlygų įtraukimo į ją, grąžinimo nutraukiamas, kai bankas pareiškia ieškinį dėl sumokėjimo prieš galutinai užbaigiant vartotojo anksčiau pradėtą procesą dėl paskolos sutarties pripažinimo negaliojančia?“
Dėl prejudicinio klausimo
Dėl priimtinumo
25      KŁ ir JŁ, taip pat Lenkijos vyriausybė teigia, kad, priešingai nei nurodyta prašyme priimti prejudicinį sprendimą, remiantis nacionalinių teismų jurisprudencija, mBank reikalavimo senaties terminas prasidėjo tą dieną, kai jis buvo informuotas apie reikalavimą pripažinti paskolos sutartį negaliojančia byloje dėl grupės ieškinio, t. y. 2017 m. rugsėjo 28 d. Vadinasi, kai šis bankas pareiškė ieškinį dėl restitucijos, pagrindinėje byloje nagrinėjamam reikalavimui jau buvo suėjusi senatis, todėl pateiktas prejudicinis klausimas yra hipotetinis ir nepriimtinas.
26      Šiuo klausimu pakanka priminti, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, pagal Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų kompetencijos pasidalijimą Teisingumo Teismas turi atsižvelgti į faktines ir teisines aplinkybes, dėl kurių pateikti prašyme priimti prejudicinį sprendimą suformuluoti prejudiciniai klausimai, todėl prašymas priimti prejudicinį sprendimą negali būti nagrinėjamas atsižvelgiant į nacionalinės teisės aiškinimą, kuriuo remiasi valstybės narės vyriausybė arba pagrindinės bylos šalis (2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Trapeza Peiraios, C‑243/20, EU:C:2021:1045, 53 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
27      Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad, jį pateikusio teismo nuomone, pagal nacionalinę teisę mBank reikalavimo senaties terminas prasidėjo tą dieną, kai byloje dėl grupės ieškinio buvo priimta nutartis nustatyti grupės, prie kurios prisijungė KŁ ir JŁ, sudėtį, t. y. 2018 m. kovo 13 d., todėl mBank ieškinio dėl restitucijos pareiškimo dieną, t. y. 2021 m. gruodžio 13 d., jo reikalavimui dar nebuvo suėjusi senatis.
28      Šiomis aplinkybėmis pateiktas klausimas nėra hipotetinis, todėl jis priimtinas.
Dėl esmės
29      Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalis ir veiksmingumo principas, atsižvelgiant į teisę kreiptis į teismą bei proporcingumo ir teisinio saugumo principus, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamas teismų pateikiamas nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas, pagal kurį, verslininkui pareiškus ieškinį dėl pagal paskolos sutartį sumokėtų sumų grąžinimo, kai vartotojas yra pareiškęs atskirą ieškinį dėl šios sutarties pripažinimo negaliojančia dėl joje esančių nesąžiningų sąlygų, šio verslininko reikalavimui taikomas senaties terminas nutraukiamas, nors dėl antrojo ieškinio dar nepriimtas galutinis sprendimas.
30      Šis teismas nurodo, kad, viena vertus, jeigu mBank nebūtų ėmęsis veiksmų, jo teisei remtis paskolos sutarties pripažinimo negaliojančia restituciniais padariniais nustatytas trejų metų senaties terminas būtų suėjęs dar iki sprendimo dėl vartotojų pareikšto reikalavimo pripažinti šią sutartį negaliojančia. Kita vertus, mBank pareiškus ieškinį dėl restitucijos, vartotojai buvo priversti rūpintis savo gynyba, nors pats mBank byloje dėl sutarties pripažinimo negaliojančia, kuri tebėra nagrinėjama, teigia, kad sutartis galioja.
31      Šiuo klausimu visų pirma primintina, kad Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta valstybių narių pareiga savo nacionalinės teisės sistemose numatyti pakankamas ir veiksmingas priemones, užkertančias kelią tolesniam nesąžiningų sąlygų naudojimui sutartyse, verslininkų sudaromose su vartotojais.
32      Be to, remiantis suformuota jurisprudencija, nesąžininga pripažinta sutarties sąlyga iš principo turi būti laikoma niekuomet neegzistavusia, todėl ji negali sukurti padarinių vartotojui. Taigi teismo konstatavimas, kad tokia sąlyga yra nesąžininga, iš principo turi leisti atkurti teisinę ir faktinę padėtį, kurioje būtų vartotojas, jei nebūtų šios nesąžiningos sąlygos, visų pirma suteikiant teisę susigrąžinti tai, ką jo nenaudai verslininkas nepagrįstai įgijo pagal minėtą nesąžiningą sąlygą (2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Bank M. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑520/21, EU:C:2023:478, 65 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Tas pats taikytina tuo atveju, kai vartotojo su verslininku sudarytos sutarties vienos ar kelių sąlygų nesąžiningumas lemia ne tik šių konkrečių sąlygų, bet ir visos sutarties negaliojimą (šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 15 d. Sprendimo Bank M. (Sutarties pripažinimo negaliojančia pasekmės), C‑520/21, EU:C:2023:478, 66 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
33      Tikslo atkurti teisinę ir faktinę padėtį, kurioje būtų vartotojas, jei nebūtų vienos ar kelių nesąžiningų sąlygų, turi būti siekiama laikantis proporcingumo principo, kuris yra bendrasis Sąjungos teisės principas ir pagal kurį reikalaujama, kad nacionalinės teisės aktai, kuriais įgyvendinama ši teisė, neviršytų to, kas būtina nustatytam tikslui pasiekti (2023 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Provident Polska, C‑321/22, EU:C:2023:911, 85 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
34      Šis proporcingumo principas būtų pažeistas, jeigu verslininkas negalėtų pasinaudoti visiška restitucija. Taigi restitucijos pareiga, kylanti pripažinus paskolos sutartį negaliojančia dėl nesąžiningų sąlygų, turi būti abipusė, tačiau bankas neturi teisės reikalauti iš vartotojo kompensacijos, viršijančios pagal šią sutartį sumokėtą pinigų sumą ir įstatyme nustatytus delspinigius, skaičiuojamus nuo reikalavimo sumokėti pareiškimo dienos (šiuo klausimu žr. 2023 m. gruodžio 7 d. Sprendimo mBank (Vartotojo pareiškimas),
C‑140/22, EU:T:2023:965, 62 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
35      Be to, paskolos sutarties pripažinimo negaliojančia dėl nesąžiningų sąlygų sukeliami
restituciniai padariniai, taip pat pagrindžiantys banko ieškinį dėl restitucijos, leidžia užtikrinti, kad Sąjungos teisinės sistemos garantuojamų teisių apsauga nesukeltų vartotojo nepagrįsto praturtėjimo (pagal analogiją žr. 2006 m. liepos 13 d. Sprendimo
Manfredi ir kt., C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, 94 punktą).
36      Galiausiai reikia priminti, kad, remiantis jurisprudencija, procesinio lygiateisiškumo principas, kuris neatsiejamas nuo pačios teisingo bylos nagrinėjimo sąvokos ir kuriuo siekiama užtikrinti proceso šalių pusiausvyrą, apima pareigą kiekvienai šaliai suteikti pagrįstą galimybę išdėstyti savo poziciją tokiomis aplinkybėmis, dėl kurių ji neatsidurtų aiškiai nepalankesnėje padėtyje nei priešinga šalis (2016 m. liepos 28 d. Sprendimo Ordre des barreaux francophones et germanophone ir kt., C‑543/14, EU:C:2016:605, 40 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija); nagrinėjamu atveju tai apimtų verslininko ieškinį dėl restitucijos, kuris skiriasi nuo lygiagrečiai nagrinėjamos bylos dėl nesąžiningas sąlygas apimančios paskolos sutarties pripažinimo negaliojančia ir kuriuo siekiama nutraukti jo reikalavimui taikomo senaties termino eigą.
37      Iš tiesų, tokio ieškinio pareiškimas ne tik iš esmės nekliudo vartotojams pasinaudoti teise susigrąžinti tai, ką verslininkas nepagrįstai įgijo pagal nesąžiningas sąlygas, bet ir padeda atkurti faktinę ir teisinę padėtį, kurioje šie vartotojai būtų buvę, jeigu nebūtų šių sąlygų.
38      Be to, kalbant apie teisinio saugumo principą, kuriuo taip pat remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad juo siekiama užtikrinti situacijų ir teisinių santykių nuspėjamumą (2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Agrárminiszter, C‑490/18, EU:C:2019:863, 35 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Taigi šiam principui neprieštarauja nacionalinės teisės nuostata, kaip antai Civilinio kodekso 123 straipsnio 1 dalies 1 punktas, pagal kurią ieškinio dėl prievolės įvykdymo pareiškimas visada nutraukia atitinkamam reikalavimui taikomo senaties termino eigą.
39      Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad kai verslininko reikalavimui taikomo senaties termino eiga nutraukiama dėl to, kad jis pareiškia atskirą ieškinį dėl restitucijos kol dar nepriimtas galutinis sprendimas dėl vartotojų kitame teisme anksčiau pareikšto ieškinio dėl sutarties pripažinimo negaliojančia, vartotojai priversti pateikti atsiliepimą į verslininko ieškinį, o pralaimėję turės mokėti delspinigius ir atlyginti bylinėjimosi išlaidas verslininko inicijuotoje byloje.
40      Kalbant apie
verslininko reikalavimui dėl restitucijos taikomą senaties terminą primintina, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, nesant specialių Sąjungos teisės normų atitinkamoje srityje, Direktyvoje 93/13 numatytos vartotojų apsaugos įgyvendinimo tvarka, vadovaujantis valstybių narių procesinės autonomijos principu, turi būti nustatyta jų nacionalinės teisės sistemoje. Vis dėlto ši tvarka turi būti ne mažiau palanki nei panašias vidaus situacijas reglamentuojančios taisyklės (lygiavertiškumo principas) ir ji neturi būti tokia, kad dėl jos būtų praktiškai neįmanoma arba pernelyg sudėtinga įgyvendinti Sąjungos teisės suteiktas teises (veiksmingumo principas) (2023 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Getin Noble Bank (Ieškinių dėl restitucijos senaties terminas), C‑28/22, EU:C:2023:992, 60 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
41      Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad procesinės taisyklės, dėl kurių vartotojas patiria pernelyg didelių išlaidų, gali lemti tai, kad jis gali būti atgrasytas deramai ginti savo teises teisme, į kurį kreipiasi verslininkas (šiuo klausimu žr. 2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Caixabank,
C‑385/20, EU:C:2022:278, 54 punktą).
42      Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kiek įmanydamas turės taikyti nacionalinę teisę, įskaitant procesines nuostatas, leidžiančias prireikus sustabdyti bylos dėl verslininko ieškinio dėl restitucijos nagrinėjimą kol bus priimtas galutinis sprendimas byloje dėl vartotojų anksčiau pareikšto ieškinio dėl sutarties pripažinimo negaliojančia, taip, kad pasekmės, pagal šią teisę kylančios dėl mBank reikalavimui taikomo senaties terminio nutraukimo dar iki paskolos sutarties pripažinimo negaliojančia dėl nesąžiningų sąlygų, nepakenktų Direktyva 93/13 siekiamam tikslui užtikrinti aukštą vartotojų apsaugos lygį. Tas teismas taip pat turi užtikrinti, kad ieškiniu dėl restitucijos, banko pareikštu iki sutarties pripažinimo negaliojančia, sukeltos bylinėjimosi išlaidos, kurias vartotojai turės atlyginti, jei pralaimės bylą, nebūtų neproporcingai didelės ir neatgrasytų vartotojų naudotis pagal šią direktyvą jiems suteiktomis teisėmis.
43      Dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos aplinkybės, kad vartotojas būtų verčiamas pateikti atsiliepimą į verslininko pareikštą ieškinį dėl restitucijos, pažymėtina, kad vien dėl šios aplinkybės, kuria, beje, siekiama užtikrinti rungimosi principo laikymąsi, netampa praktiškai neįmanoma arba pernelyg sudėtinga įgyvendinti Sąjungos teisės vartotojui suteiktas teises.
44      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 93/13 7 straipsnio 1 dalis ir veiksmingumo principas, atsižvelgiant į teisę kreiptis į teismą bei proporcingumo ir teisinio saugumo principus, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos iš esmės nedraudžiamas teismų pateikiamas nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas, pagal kurį, verslininkui pareiškus ieškinį dėl pagal paskolos sutartį sumokėtų sumų grąžinimo, kai vartotojas yra pareiškęs atskirą ieškinį dėl šios sutarties pripažinimo negaliojančia dėl joje esančių nesąžiningų sąlygų, šio verslininko reikalavimui taikomas senaties terminas nutraukiamas, nors dėl antrojo ieškinio dar nepriimtas galutinis sprendimas, jeigu nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į nacionalinės teisės nuostatų visumą, imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad pasinaudoti pagal Direktyvą 93/13 vartotojui suteiktomis teisėmis netaptų pernelyg sudėtinga ar neįmanoma.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
45      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:
1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų sutartyse su vartotojais 7 straipsnio 1 dalis ir veiksmingumo principas, atsižvelgiant į teisę kreiptis į teismą bei proporcingumo ir teisinio saugumo principus,
turi būti aiškinami taip:
pagal juos iš esmės nedraudžiamas teismų pateikiamas nacionalinės teisės nuostatų aiškinimas, pagal kurį, verslininkui pareiškus ieškinį dėl pagal paskolos sutartį sumokėtų sumų grąžinimo, kai vartotojas yra pareiškęs atskirą ieškinį dėl šios sutarties pripažinimo negaliojančia dėl joje esančių nesąžiningų sąlygų, šio verslininko reikalavimui taikomas senaties terminas nutraukiamas, nors dėl antrojo ieškinio dar nepriimtas galutinis sprendimas, jeigu nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į nacionalinės teisės nuostatų visumą, imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad pasinaudoti pagal Direktyvą 93/13 vartotojui suteiktomis teisėmis netaptų pernelyg sudėtinga ar neįmanoma.
Parašai.
*      Proceso kalba: lenkų.
i      Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.