62021TJ0702_RES
Byla T‑702/21
Ekobulkos EOOD
prieš
Europos Komisiją
2022 m. gruodžio 21 d. Bendrojo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Valstybės pagalba – Elektros energijos gamyba iš atsinaujinančių šaltinių – Skundas – Ieškinys dėl neveikimo – Raginimas imtis veiksmų – Priimtinumas – Pareiga imtis veiksmų – Nebuvimas“
Ieškinys dėl neveikimo – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Priimtinumo sąlygos – Išankstinis raginimas imtis veiksmų – Esminis formalumas – Apimtis
(SESV 265 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 17 punktą)
Ieškinys dėl neveikimo – Priimtinumo sąlygos – Ikiteisminės procedūros teisėtumas – Institucijos įspėjimas – Ginčo ribų nustatymas – Raginimo imtis veiksmų ir ieškinio neatitiktis – Vertinimas
(SESV 265 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 19–24 punktus)
Ieškinys dėl neveikimo – Komisijos pareiga imtis veiksmų – Pareiga ištirti informaciją dėl tariamai neteisėtos pagalbos – Pareiga informuoti suinteresuotąjį asmenį, jeigu nėra pakankamai pagrindų, arba priimti sprendimą, užbaigus pirminio tyrimo stadiją – Neveikimas
(SESV 265 straipsnis; Tarybos reglamento 2015/1589 4 straipsnis, 12 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, 15 straipsnio 1 dalis ir 24 straipsnio 2 dalies antra pastraipa)
(žr. 27–30 punktus)
Valstybių teikiama pagalba – Skundų nagrinėjimas – Komisijos pareigos – Informacija apie tariamai neteisėtą pagalbos priemonę, į kurią jau atsižvelgta priimant sprendimą nepareikšti prieštaravimų – Pareiga išnagrinėti – Nebuvimas – Informacija, neatskleidžianti neteisingo patvirtintos priemonės taikymo ar naujos pagalbos nustatymo – Pareiga priimti sprendimą pasibaigus preliminaraus nagrinėjimo etapui – Nebuvimas
(SESV 107, 108 straipsniai ir 265 straipsnio antra pastraipa; Tarybos reglamento 2015/1589 4 straipsnis, 12 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, 15 straipsnio 1 dalis ir 24 straipsnio 2 dalies antra pastraipa)
(žr. 34–39 punktus)
Ieškinys dėl neveikimo – Fiziniai ar juridiniai asmenys – Neveikimas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį – Skundo dėl tariamai neteisėtos pagalbos neišnagrinėjimas laiku – Su nagrinėjimo terminu susijusio neveikimo nebuvimas, kildinamas iš pareigos veikti nebuvimo
(SESV 265 straipsnis; Tarybos reglamento 2015/1589 12 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir 24 straipsnio 2 dalis)
(žr. 40 punktą)
Santrauka
Bendrovė Ekobulkos EEOD yra Bulgarijos elektros energijos gamintoja, kuriai priklauso 2012 m. gegužės 19 d. pradėjusi veikti fotovoltinė elektrinė.
2016 m. rugpjūčio 4 d. sprendimu (
1
) Komisija pripažino, kad Bulgarijos energijos gamybos iš atsinaujinančių šaltinių pagalbos schema, apie kurią pranešė Bulgarijos valdžios institucijos (
2
), yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, ir nusprendė nepateikti prieštaravimų.
Taip patvirtintoje schemoje, be kita ko, buvo nustatytos sąlygos, kuriomis elektros energijos iš atsinaujinančių energijos šaltinių gamintojai gali pasinaudoti lengvatinėmis supirkimo kainomis. Šios sąlygos buvo pakeistos 2015 m., be kita ko, nustatant kaupimo vengimo taisykles (
3
) (toliau – nagrinėjama priemonė). Konkrečiau kalbant, siekiant išvengti per didelės kompensacijos rizikos, šiose taisyklėse reikalaujama, kad, kai nustatomas paramos lygis, prireikus būtų sumažinta lengvatinė pirkimo kaina išskaičiuojant investicinės pagalbos sumą, gautą pagal paraišką, pateiktą iki 2011 m. gegužės 3 d., t. y. datos, kai įsigaliojo įstatymas, kuriuo nustatyta nagrinėjama schema.
2020 m. vasario 21 d.Ekobulkos pateikė Komisijai skundą; jame teigia, kad Bulgarijos Respublika suteikė tam tikriems elektros energijos iš atsinaujinančių šaltinių gamintojams neteisėtą ir su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą – nagrinėjama priemone jiems nustatė lengvatines supirkimo kainas, kurioms netaikomos jokios išskaitos. Grįsdama savo teiginius Ekobulkos konkrečiau nurodė, kad nagrinėjama priemone, atsižvelgiant į paraiškos gauti pagalbą pateikimo datą, buvo numatyta skirtingo lygio parama, nustatant lengvatines supirkimo kainas. Tokiomis aplinkybėmis tokia priemonė lemia atitinkamų energijos gamintojų lygybės pažeidimą, kuris, ieškovės teigimu, yra diskriminacinis.
Komisija jai atsakė 2020 m. spalio 7 d. raštu; jame nurodė, kad aptariamą priemonę jau išnagrinėjo per procedūrą, per kurią priėmė 2016 m. teigiamą sprendimą, šiuo klausimu remdamasi įvairiais to sprendimo motyvuose išdėstytais analizės elementais. Šiomis aplinkybėmis ji teigia, kad jau patvirtino 2015 m. padarytus pakeitimus, įskaitant, be kita ko, nagrinėjamą priemonę. Komisija taip pat nurodė, kad remdamasi skunde pateikta informacija ji nenustatė nei patvirtintos priemonės klaidingo taikymo, nei naujų priemonių, kurios būtų valstybės pagalba. Galiausiai ji paragino ieškovę pateikti papildomos svarbios informacijos, jei to pageidauja, antraip jos skundas bus laikomas atsiimtu.
2020 m. lapkričio 7 d. raštu Ekobulkos pakartojo savo analizę; ji pakartojo argumentus ir paskutiniame 2021 m. birželio 22 d. rašte. Šiame rašte, kuris, anot ieškovės, yra raginimas imtis veiksmų, kaip tai suprantama pagal SESV 265 straipsnio antrą pastraipą, Ekobulkos, be kita ko, paprašė Komisijos, kad pasinaudodama pagal Reglamentą 2015/1589 (
4
) suteiktais įgaliojimais ji nurodytų sustabdyti kritikuojamų nuostatų taikymą, kol bus priimtas galutinis sprendimas dėl jų suderinamumo su vidaus rinka.
Šiomis aplinkybėmis 2021 m. spalio 30 d.Ekobulkos pareiškė Bendrajame Teisme ieškinį dėl neveikimo, kad būtų konstatuota, jog Komisija neteisėtai nepareiškė pozicijos dėl jos skundo.
2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimu Bendrasis Teismas atmetė šį ieškinį kaip nepagrįstą.
Šis sprendimas svarbus dviem aspektais. Pirma, Bendrasis Teismas turėjo galimybę išnagrinėti ieškinio dėl neveikimo priimtinumo klausimą, atsižvelgdamas į raginime imtis veiksmų apibrėžtą ieškinio apimtį, kai (bent formaliai) skiriasi minėto ieškinio ir tokio oficialaus pranešimo dalykas. Antra, nagrinėdamas bylą iš esmės Bendrasis Teismas taip pat turėjo galimybę patikslinti, kokiomis aplinkybėmis Komisija neprivalo pareikšti pozicijos dėl skundo, gauto dėl tariamos valstybės pagalbos priemonės, ypač kai ji mano, kad tą priemonę jau išnagrinėjo ankstesniame savo sprendime.
Bendrojo Teismo vertinimas
Visų pirma Bendrasis Teismas nagrinėja Komisijos pateiktą nepriimtinumo pagrindą, grindžiamą esminio procedūrinio reikalavimo pažeidimu. Jos teigimu, 2021 m. birželio 22 d. raštas negali būti laikomas raginamu imtis veiksmų, kaip tai suprantama pagal SESV 265 straipsnio antrą pastraipą, nes skiriasi šiuo atveju pateikto prašymo ir ieškinio dėl neveikimo teisiniai pagrindai.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas pirmiausia primena, kad SESV 265 straipsnio antroje pastraipoje numatytu raginimu imtis veiksmų apibrėžiama ieškinio, kurį galima pareikšti, jei atitinkama institucija per du mėnesius nepateikia savo pozicijos dėl jo, apimtį. Šiomis aplinkybėmis pagal suformuotą jurisprudenciją reikalaujama: šiuo tikslu būtinas oficialus pranešimas turi būti pakankamai aiškus ir tikslus, kad atitinkama institucija galėtų konkrečiai suprasti jo dalyką ir būtinybę išreikšti poziciją.
Šiuo atveju patvirtinęs Komisijos nurodytą skirtumą Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į savo jurisprudencijos principus, vis dėlto atsisakė pripažinti, kad šis skirtumas yra toks, kad dėl jo ieškinį reikėtų laikyti nepriimtinu. Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas toliau pagal anksčiau primintus reikšmingus kriterijus nagrinėjo 2021 m. birželio 22 d. rašto turinį, atsižvelgdamas į visus elementus, kuriuos ieškovė nurodė per administracinę procedūrą. Atlikęs šį nagrinėjimą jis konstatavo, kad išsiuntusi skundą Ekobulkos niekuomet nepakeitė savo pagrindinio prašymo, kuriuo šiuo atveju buvo siekiama, kad būtų priimtas sprendimas dėl nagrinėjamos priemonės suderinamumo su valstybės pagalbos teise, ir kuris, be to, buvo pakankamai aiškus ir tikslus, kaip tai suprantama pagal minėtą jurisprudenciją. Tai taikytina taip pat ir 2021 m. birželio 22 d. raštui, nepaisant formaliai kitokio prašymo jo pabaigoje, todėl jį reikia laikyti raginimu imtis veiksmų. Tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas nusprendė, kad ieškinį reikia pripažinti priimtinu.
Toliau, kiek tai susiję su ieškinio dėl neveikimo pagrįstumu, Bendrasis Teismas primena, kad šiuo klausimu jis galės priimti sprendimą tik po to, kai patikrins, ar tuo metu, kai atitinkama institucija buvo paraginta imtis veiksmų, ji iš tiesų privalėjo jų imtis.
Šiuo atveju Komisijos pareigos valstybės pagalbos srityje, visų pirma nagrinėjant priemonę, kuri gali būti valstybės pagalba, reglamentuojamos Reglamentu 2015/1589. Šio reglamento 15 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad išnagrinėjus galimą neteisėtą pagalbą priimamas oficialus sprendimas (
5
). Taigi Komisija privalo imtis veiksmų tik tada, kai išnagrinėja atitinkamą priemonę, vis dėlto ji neprivalo to daryti, jei, pateikus skundą, jai nepavyko gauti pakankamai įrodymų tyrimui atlikti (
6
).
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas pirmiausia konstatuoja, kad, kaip matyti iš 2016 m. sprendimo dėl suderinamumo motyvų, Komisija jame atsižvelgė į 2015 m. padarytus teisės aktų pakeitimus, įskaitant nagrinėjamą priemonę. Todėl Komisija skundo pateikėjai teisingai nurodė, kad dėl nagrinėjamos priemonės sprendimą jau priėmė. Bendrasis Teismas pabrėžia, kad nė vienoje Reglamento Nr. 2015/1589 nuostatoje nenumatyta Komisijos pareigos priimti naują sprendimą dėl valstybės pagalbos suderinamumo su vidaus rinka, dėl kurios ji jau yra priėmusi sprendimą, ir nurodo, kad, jei būtų kitaip, bet kuri suinteresuotoji šalis galėtų ginčyti suderinamumo analizę taip pat ir po to, kai baigtųsi ieškinio dėl panaikinimo pareiškimo terminas.
Antra, dėl to, kad Komisija nusprendė, jog remiantis skundu nebuvo įmanoma nustatyti nei klaidingo nagrinėjamos priemonės taikymo, nei naujos, dar nenagrinėtos priemonės įvedimo, Bendrasis Teismas konstatuoja, kad Ekobulkos niekaip neįrodė, kad šis vertinimas klaidingas.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad tuo metu, kai Komisija buvo paraginta imtis veiksmų, ji neturėjo jokios pareigos jų imtis. Nesant pareigos imtis veiksmų, skundo pateikėjas negali veiksmingai remtis tariamai pernelyg ilga jo skundo nagrinėjimo procedūros trukme.
Galiausiai, kadangi šiuo atveju Komisijos negalima kaltinti neveikimu, Bendrasis Teismas nusprendė atmesti ieškinį.
(
1
)	2016 m. rugpjūčio 4 d. Sprendimas C(2016) 5205 final byloje SA.44840 (2016/NN).
(
2
)	Kaip pranešta, šią schemą sudaro 2011 m. gegužės 3 d. įsigaliojęs Zakon za energiata ot vazobnovyaemi iztochnitsi (ZEVI) (Energijos iš atsinaujinančių šaltinių įstatymas; DV, Nr. 35, 2011 m. gegužės 3 d.), du 2013 m. kovo 18 d. potvarkiai dėl elektros energijos kainų reguliavimo ir 2004 m. vasario 20 d. potvarkis dėl elektros energijos kainų reguliavimo.
(
3
)	Šiuo atveju kalbama apie 2015 m. liepos 24 d.Zakon za izmenenie i dopalnenie na Zakona za energetikata (ZID‑ZE) (Energetikos įstatymo pakeitimo ir papildymo įstatymas; DV, Nr. 56, 2015 m. liepos 24 d.) 18 straipsnį.
(
4
)	2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias [SESV] 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9). Ieškinyje šiuo atveju nurodyta šio reglamento 13 straipsnio 1 dalis.
(
5
)	Pagal Reglamento 2015/1589 4 straipsnio 2, 3 ir 4 dalis, į kurias daroma nuoroda Reglamento 2015/1589 15 straipsnio 1 dalyje, tokiu sprendimu konstatuojama, kad nagrinėjama priemonė nėra pagalba, kad priemonė yra suderinama su vidaus rinka, arba, atvirkščiai, kad reikia pradėti formalaus tyrimo procesą, atsižvelgiant į abejones dėl jos suderinamumo su vidaus rinka.
(
6
)	Reglamento 2015/1589 24 straipsnio 2 dalis, į kurią daroma nuoroda to paties reglamento 12 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje.