62023CJ0781
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. gruodžio 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Muitų sąjunga – Sąjungos muitinės kodeksas – Reglamentas (ES) Nr. 952/2013 – 250 straipsnis – Laikinojo įvežimo procedūra – 251 straipsnis – Šios procedūros importuotoms prekėms taikymo terminas – Nepakankamas terminas leistino naudojimo tikslui pasiekti – Skola muitinei, atsiradusi dėl šio termino nesilaikymo – Minėto termino pratęsimo sąlygos – Lenktyninio automobilio importas“
Byloje C‑781/23
dėl Högsta förvaltningsdomstolen (Aukščiausiasis administracinis teismas, Švedija) 2023 m. gruodžio 12 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. gruodžio 18 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Malmö Motorrenovering AB
prieš
Allmänna ombudet hos Tullverket
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas S. Rodin, teisėjai N. Piçarra ir O. Spineanu-Matei (pranešėja),
generalinė advokatė J. Kokott,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Malmö Motorrenovering AB, atstovaujamos D. Winhagen,
–
Belgijos vyriausybės, atstovaujamos S. Baeyens ir P. Cottin,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Björkland ir B. Eggers,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas (OL L 269, 2013, p. 1; toliau – Muitinės kodeksas), iš dalies pakeisto 2019 m. kovo 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2019/474 (OL L 83, 2019, p. 38), 251 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant pagal Švedijos teisę įsteigtos akcinės bendrovės Malmö Motorrenovering AB ir Allmänna ombudet hos Tullverket (muitinės generalinis atstovas, Švedija; toliau – generalinis atstovas) ginčą dėl skolos muitinei, atsiradusios dėl termino, per kurį taikant laikinojo įvežimo procedūrą importuotas lenktyninis automobilis turėjo būti reeksportuotas, nesilaikymo.
Teisinis pagrindas
Muitinės kodeksas
3
Muitinės kodekso 79 straipsnyje „Skolos muitinei atsiradimas dėl reikalavimų nesilaikymo“ nustatyta:
„1.   Importo skola muitinei, susijusi su prekėmis, apmokestinamomis importo muitu, atsiranda, jei neįvykdoma:
a)
bent viena iš muitų teisės aktuose nustatytų pareigų, susijusių su ne Sąjungos prekių įvežimu į [Europos] Sąjungos muitų teritoriją, jų paėmimu iš muitinės priežiūros arba su tokių prekių gabenimu, perdirbimu, saugojimu, laikinuoju saugojimu, laikinuoju įvežimu arba disponavimu jomis toje teritorijoje;
<…>“
4
Šio kodekso 124 straipsnyje „Skolos muitinei išnykimas“ nustatyta:
„1.   Nedarant poveikio galiojančioms nuostatoms, susijusioms su importo ar eksporto muito sumos, atitinkančios skolą muitinei, neišieškojimu teismine tvarka pripažinus skolininką nemokiu, importo arba eksporto skola muitinei išnyksta kiekvienu iš šių atvejų:
<…>
h)
kai skola muitinei yra atsiradusi pagal 79 arba 82 straipsnį ir yra įvykdytos šios sąlygos:
i)
reikalavimų nesilaikymas, dėl kurio atsirado skola muitinei, neturėjo didelės įtakos teisingam laikinojo saugojimo arba atitinkamos muitinės procedūros taikymui ir jo nėra pagrindo laikyti bandymu apgauti;
ii)
vėliau atliekami visi formalumai, būtini su atitinkamomis prekėmis susijusiai situacijai sureguliuoti;
<…>“
5
Minėto kodekso VII antraštinė dalis pavadinta „Specialiosios procedūros“. Šios VII antraštinės dalies 4 skyriuje „Tikslinis naudojimas“ yra 1 skirsnis „Laikinasis įvežimas“, kuriame yra 250 straipsnis „Taikymo sritis“. Šio straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Įforminus laikinojo įvežimo procedūrą, ne Sąjungos prekės, kurias ketinama reeksportuoti, gali būti naudojamos pagal tikslinę paskirtį Sąjungos muitų teritorijoje, visai arba iš dalies jas atleidžiant nuo importo muito <…>“
6
Muitinės kodekso 251 straipsnyje „Laikinojo įvežimo procedūros taikymo prekėms terminas“ nustatyta:
„1.   Muitinė nustato terminą, per kurį prekės, kurioms įforminta laikinojo įvežimo procedūra, turi būti reeksportuotos arba per kurį joms turi būti įforminta kita muitinės procedūra. Toks terminas turi būti pakankamas leidžiamo prekių naudojimo tikslui pasiekti.
2.   Jeigu nenustatyta kitaip, ilgiausias terminas, kai siekiant to paties tikslo ir atsakomybę prisiėmus tam pačiam leidimo turėtojui prekėms gali būti taikoma laikinojo įvežimo procedūra, yra 24 mėnesiai, kuris negali būti viršytas net ir tuo atveju, kai ši procedūra pripažįstama įvykdyta prekėms įforminus kitą specialiąją procedūrą, o po to vėl įforminama laikinojo įvežimo procedūra.
3.   Jeigu susiklosčius ypatingoms aplinkybėms leidžiamo prekių naudojimo tikslo neįmanoma pasiekti per 1 ir 2 dalyse nurodytą terminą, muitinė gali, gavusi deramai pagrįstą leidimo turėtojo prašymą, pagrįstai reikalingam laikui tą terminą pratęsti.
4.   Bendras laikotarpis, per kurį prekėms gali būti taikoma laikinojo įvežimo procedūra, negali viršyti 10 metų, išskyrus atvejus, kai įvyksta nenumatyti įvykiai.“
Deleguotasis reglamentas (ES) 2015/2446
7
2015 m. liepos 28 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 952/2013 papildomas išsamiomis taisyklėmis, kuriomis patikslinamos kai kurios Sąjungos muitinės kodekso nuostatos (OL L 343, 2015, p. 1), 103 straipsnyje „Reikalavimų nesilaikymas, neturintis didelės įtakos teisingam muitinės procedūros taikymui“ nustatyta:
„Reikalavimų nesilaikymu, neturinčiu didelės įtakos teisingam muitinės procedūros taikymui, laikomos šios aplinkybės:
a)
kai terminas viršijamas laikotarpiu, kuris nėra ilgesnis už termino pratęsimo laikotarpį, kuriuo terminas būtų buvęs pratęstas, jeigu dėl to būtų pateiktas prašymas;
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
8
2019 m. balandžio 30 d.Malmö Motorrenovering pagal laikinojo įvežimo procedūrą importavo lenktyninį automobilį iš Jungtinių Amerikos Valstijų į Švediją, kad jį naudotų Sąjungoje vykstančiose varžybose, kurių paskutinės turėjo įvykti 2019 m. rugsėjo 8 d., ir vėliau jį reeksportuoti.
9
Šiuo tikslu iš muitinės administracijos gauto leidimo sąlygų matyti, kad automobilis turėjo būti reeksportuotas 2019 m. liepos 30 d., t. y. iki paskutinių varžybų datos, nenurodant priežasties, dėl kurios reeksporto data buvo nustatyta 2019 m. liepos 30 d.
10
Automobilis buvo reeksportuotas 2019 m. rugsėjo 19 d., t. y. po pirmesniame punkte nurodytos reeksporto datos.
11
Nebuvo nustatyta jokio Malmö Motorrenovering bandymo apgauti dėl šio termino nesilaikymo. Tačiau dėl šio nesilaikymo buvo priskaičiuotas papildomas 101959 Švedijos kronų (SEK) (apie 8973 EUR) muitas ir 280387 SEK (apie 24676 EUR) pridėtinės vertės mokestis (toliau – skola muitinei).
12
Malmö Motorrenovering pateikė skundą Förvaltningsrätten i Linköping (Linšiopingo administracinis teismas, Švedija) dėl muitinės administracijos sprendimo, kuriuo buvo nustatyta skola muitinei. Konstatavusi, pirma, kad Malmö Motorrenovering savo muitinės deklaracijoje nenurodė jokios aptariamojo automobilio reeksporto datos ir kad ji ketino reeksportuoti šį automobilį pasibaigus varžybų sezonui, antra, kad bylos medžiagoje nėra jokių įrodymų, jog ši bendrovė veikė nesąžiningai, ir, trečia, kad muitinės administracija nemanė, jog būtų buvę priežasčių nesuteikti minėtai bendrovei termino iki automobilio faktinio reeksporto dienos, jei ta data būtų nurodyta šioje deklaracijoje, šis teismas patenkino skundą ir, remdamasis Muitinės kodekso 124 straipsnio 1 dalies h punktu, nusprendė, kad ši skola muitinei išnyko.
13
Kammarrätten i Jönköping (Jonšiopingo apeliacinis administracinis teismas, Švedija) patenkino muitinės administracijos apeliacinį skundą dėl šio sprendimo. Šio teismo teigimu, minėta skola muitinei negalėjo būti pripažinta išnykusia pagal Muitinės kodekso 124 straipsnio 1 dalies h punktą. Iš tiesų neapmokestinimas pagal šią nuostatą ir Deleguotojo reglamento 2015/2446 103 straipsnio a punktą būtų reikalavęs išnagrinėti klausimą, ar Malmö Motorrenovering galėjo būti pratęstas terminas aptariamo automobilio reeksportui, jeigu ji būtų to paprašiusi muitinės administracijos. Malmö Motorrenovering neįrodė, kad taip yra, nes toks pratęsimas būtų reikalavęs nurodyti ypatingas aplinkybes jos prašymui pagrįsti.
14
Malmö Motorrenovering apskundė Kammarrätten i Jönköping (Jonšiopingo apeliacinis administracinis teismas) sprendimą Högsta förvaltningsdomstolen (Aukščiausiasis administracinis teismas, Švedija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
15
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad nors pagrindinės bylos šalys yra Malmö Motorrenovering ir generalinis atstovas, atstovaujantis viešajam interesui, muitinės administracija turėjo galimybę pateikti pastabas. Jie skirtingai aiškino Muitinės kodekso 251 straipsnį.
16
Malmö Motorrenovering ir generalinis atstovas tvirtina, kad Muitinės kodekso 251 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad ypatingų aplinkybių buvimas yra būtinas tik tuo atveju, kai dėl prašymo pratęsti laikino įvežimo procedūros taikymo importuotoms prekėms terminą šio termino ir prašomo jo pratęsimo bendra trukmė viršija šio 251 straipsnio 2 dalyje numatytą maksimalų 24 mėnesių laikotarpį. Remiantis šiuo aiškinimu, ypatingų aplinkybių buvimo nereikalaujama, kai, kaip yra pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju, šis laikotarpis neviršija 24 mėnesių.
17
Muitinės administracijos nuomone, iš minėto 251 straipsnio 3 dalyje daromos nuorodos į to paties straipsnio 1 ir 2 dalis matyti, kad ypatingų aplinkybių reikalavimas taikomas visais atvejais, kai leidžiamo naudojimo neįmanoma įgyvendinti per iš pradžių suteiktą terminą, įskaitant atvejus, kai minėtas bendras laikotarpis yra trumpesnis nei 24 mėnesiai.
18
Högsta förvaltningsdomstolen (Aukščiausiasis administracinis teismas) mano, kad Muitinės kodekso 251 straipsnio formuluotė neleidžia atmesti nė vieno iš šių aiškinimų galimybės.
19
Šiomis aplinkybėmis Högsta förvaltningsdomstolen (Aukščiausiasis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Muitinės kodekso] 251 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad šio straipsnio 3 dalyje daroma nuoroda į [jo] 1 ir 2 dalis reiškia, jog 3 dalyje numatytas reikalavimas dėl ypatingų aplinkybių taikomas tik tuo atveju, kai tai reikštų, kad jau suteikto termino ir prašomo pratęsti termino bendras laikotarpis, per kurį prekėms gali būti įforminta atitinkama procedūra, yra ilgesnis nei 24 mėnesiai? Ar šis straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad 3 dalyje nustatytas reikalavimas dėl ypatingų aplinkybių taikomas visiems prašymams pratęsti terminą, t. y. net jei jau suteiktas terminas kartu su prašomu pratęsti terminu neviršija to paties straipsnio 2 dalyje numatyto 24 mėnesių termino?“
Dėl prejudicinio klausimo
20
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Muitinės kodekso 251 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad norint pratęsti prekės laikinojo įvežimo procedūros taikymo terminą, nustatytą šio straipsnio 1 dalyje, reikia, kad susiklostytų „ypatingos aplinkybės“, kaip tai suprantama pagal minėto straipsnio 3 dalį, jeigu dėl šio pratęsimo bendra šios prekės laikinojo įvežimo procedūros taikymo trukmė neviršija to paties straipsnio 2 dalyje numatyto maksimalaus 24 mėnesių laikotarpio.
21
Pirmiausia reikia priminti, kad laikinojo įvežimo procedūra yra nukrypti leidžianti procedūra, pagal kurią leidžiama Sąjungos muitų teritorijoje naudoti ne Sąjungos prekes visiškai arba iš dalies neapmokestinant importo muitais, kaip numatyta Muitinės kodekso 250 straipsnio 1 dalyje. Nuostatos, kuriose numatytas atleidimo nuo muitų taikymas, yra principo, kad į Sąjungą importuojami produktai paprastai apmuitinami, išimtis, todėl jos, kaip nukrypti leidžiančios nuostatos, turi būti aiškinamos siaurai (šiuo klausimu žr. 2011 m. vasario 17 d. Sprendimo Marishipping and Transport, C‑11/10, EU:C:2011:91, 16 punktą ir 2024 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo BIOR, C‑344/23, EU:C:2024:696, 44 punktą).
22
Pagal Muitinės kodekso 251 straipsnio 1 dalį muitinė turi nustatyti terminą, per kurį prekės, kurioms taikoma laikinojo įvežimo procedūra, turi būti reeksportuotos arba per kurį joms turi būti taikoma kita muitinės procedūra. Toks terminas turi būti pakankamas leidžiamam prekių naudojimo tikslui pasiekti.
23
Pagal šio 251 straipsnio 2 dalį, „[j]eigu nenustatyta kitaip, ilgiausias terminas, kai siekiant to paties tikslo ir atsakomybę prisiėmus tam pačiam leidimo turėtojui prekėms gali būti taikoma laikinojo įvežimo procedūra, yra 24 mėnesiai“.
24
Pagal minėto 251 straipsnio 3 dalį, jeigu susiklosčius ypatingoms aplinkybėms leidžiamo prekių naudojimo tikslo neįmanoma pasiekti per 1 ir 2 dalyse nurodytą terminą, muitinė gali, gavusi deramai pagrįstą leidimo turėtojo prašymą, tą terminą pratęsti pagrįstai reikalingam laikui. Galiausiai pagal Muitinės kodekso 251 straipsnio 4 dalį bendras laikotarpis, per kurį prekėms gali būti taikoma ši procedūra, negali viršyti 10 metų, išskyrus atvejus, kai įvyksta nenumatytų įvykių.
25
Iš kartu aiškinamų Muitinės kodekso 251 straipsnio 1–3 dalių matyti, kad nors šio straipsnio 1 dalyje įtvirtinta pareiga nustatyti pakankamą importuotų prekių laikinojo įvežimo procedūros taikymo terminą, šio straipsnio 2 dalyje, „jeigu nenustatyta kitaip“, nustatomas maksimalus 24 mėnesių šio taikymo laikotarpis. To paties straipsnio 3 dalis yra tokia leidžianti nukrypti nuostata, nes ji leidžia pratęsti šį terminą pasibaigus maksimaliam laikotarpiui. Taigi šioje 3 dalyje vartojant vienaskaitą daroma nuoroda į vieną terminą, kurio trukmė nustatoma kartu taikant 1 ir 2 dalis.
26
Taigi ypatingų aplinkybių buvimas būtinas tik tuo atveju, kai paaiškėja, kad minėto maksimalaus 24 mėnesių laikotarpio nepakanka leistino naudojimo tikslui pasiekti. Tokioje situacijoje procedūros taikymo terminas gali būti pratęstas, jei muitinės leidimo turėtojo grindžiant savo prašymą pateikti pateisinimai gali būti laikomi „ypatingomis aplinkybėmis“, atlikus patikrinimą, atitinkantį šio sprendimo 21 punkte primintus siauro laikinojo įvežimo procedūros aiškinimo reikalavimus. Pagal Muitinės kodekso 251 straipsnio 4 dalį toks pratęsimas neturėtų lemti to, kad šis terminas būtų ilgesnis nei dešimt metų, išskyrus atvejus, kai įvyksta nenumatytų įvykių.
27
Iš Muitinės kodekso 251 straipsnio formuluotės matyti, kad „ypatingų aplinkybių“, kaip jos suprantamos pagal šio 251 straipsnio 3 dalį, buvimas būtinas, kai iš pradžių pagal minėto straipsnio 1 dalį nustatyto procedūros taikymo termino ir prašomo šio termino pratęsimo bendras laikotarpis viršija to paties straipsnio 2 dalyje numatytą maksimalų 24 mėnesių laikotarpį.
28
Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad 2019 m. balandžio 30 d.Malmö Motorrenovering pagal laikinojo įvežimo procedūrą importavo lenktyninį automobilį į Sąjungą, kad galėtų jį naudoti sporto varžybose, kurių paskutinės turėjo įvykti 2019 m. rugsėjo 8 d. Vis dėlto muitinės administracija nustatė, kad terminas, per kurį šis automobilis turėjo būti reeksportuotas, baigiasi 2019 m. liepos 30 d., t. y. anksčiau, nei buvo pasiektas tikslas, dėl kurio šis automobilis buvo importuotas, tačiau nebuvo nustatyta šios datos pasirinkimo priežastis. Kadangi aptariamas automobilis buvo reeksportuotas pasibaigus šiam terminui, t. y. 2019 m. rugsėjo 19 d., ši muitinė nustatė, kad atsirado skola muitinei pagal Muitinės kodekso 79 straipsnio 1 dalies a punktą.
29
Kaip matyti iš šio prašymo, pagrindinės bylos šalys neginčija, kad muitinės administracijos nustatyto reeksporto termino nepakako leistino naudojimo tikslui pasiekti, kad jam pasiekti pakaktų trumpesnio nei 24 mėnesių termino ir kad laikinojo įvežimo procedūrai taikomų taisyklių nesilaikymą lėmė ne nesąžiningi ketinimai. Šiomis aplinkybėmis Malmö Motorrenovering prašė skolą muitinei laikyti išnykusia.
30
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pagal Muitinės kodekso 124 straipsnio 1 dalies h punktą skola muitinei, atsiradusi pagal šio kodekso 79 straipsnį, išnyksta, kai įvykdomos dvi sąlygos: pirma, pažeidimas, dėl kurio atsirado ši skola, neturėjo didelės įtakos teisingam atitinkamos muitinės procedūros taikymui ir nebuvo bandymas apgauti, antra, vėliau atliekami visi formalumai, būtini su atitinkamomis prekėmis susijusiai situacijai sureguliuoti.
31
Pagal Deleguotojo reglamento 2015/2446 103 straipsnio a punktą laikoma, kad pažeidimas neturėjo didelės įtakos teisingam muitinės procedūros taikymui, kai terminas viršijamas laikotarpiu, ne ilgesniu už termino pratęsimo laikotarpį, kuriuo terminas būtų buvęs pratęstas, jeigu dėl to būtų pateiktas prašymas.
32
Kaip matyti iš šio sprendimo 27 punkte pateikto Muitinės kodekso 251 straipsnio išaiškinimo, muitinė galėjo pratęsti pagal šio straipsnio 1 dalį nustatytą pradinį terminą iki atitinkamo automobilio reeksporto datos, t. y. 2019 m. rugsėjo 19 d., netaikydama reikalavimo dėl ypatingų aplinkybių buvimo, nes pradinis terminas ir šis pratęsimas neviršytų minėto straipsnio 2 dalyje numatyto maksimalaus 24 mėnesių laikotarpio. Todėl, jei įvykdytos kitos Muitinės kodekso 124 straipsnio 1 dalies h punkte numatytos sąlygos, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, turi būti galima laikyti, kad skola muitinei išnyko.
33
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktą klausimą reikia atsakyti taip: Muitinės kodekso 251 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad norint pratęsti prekės laikinojo įvežimo procedūros taikymo terminą, nustatytą šio straipsnio 1 dalyje, nereikia, kad susiklostytų „ypatingos aplinkybės“, kaip tai suprantama pagal minėto straipsnio 3 dalį, jeigu dėl šio pratęsimo bendra šios prekės laikinojo įvežimo procedūros taikymo trukmė neviršija to paties straipsnio 2 dalyje numatyto maksimalaus 24 mėnesių laikotarpio.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
34
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, iš dalies pakeisto 2019 m. kovo 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2019/474, 251 straipsnis
turi būti aiškinamas taip:
norint pratęsti prekės laikinojo įvežimo procedūros taikymo terminą, nustatytą šio straipsnio 1 dalyje, nereikia, kad susiklostytų „ypatingos aplinkybės“, kaip tai suprantama pagal minėto straipsnio 3 dalį, jeigu dėl šio pratęsimo bendra šios prekės laikinojo įvežimo procedūros taikymo trukmė neviršija to paties straipsnio 2 dalyje numatyto maksimalaus 24 mėnesių laikotarpio.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: švedų.