62023TJ0565
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā)
2025. gada 19. novembrī (
*1
)
Augu aizsardzības līdzekļi – Darbīgā viela glifosāts – Darbīgās vielas atjaunošanas pieteikums – Apstiprinājuma perioda pagarināšana – Kavēšanās atjaunošanas procedūras norisē – Ar pieprasījuma iesniedzēju nesaistīti iemesli – Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu – Regulas (EK) Nr. 1367/2006 10. panta 1. punkts – Lēmums par pieprasījuma noraidīšanu – Regulas (EK) Nr. 1107/2009 17. pants
Lietā T‑565/23
Aurelia Stiftung
, Berlīne (Vācija), ko pārstāv A. Willand un A. Mostler, advokāti,
prasītāja,
pret
Eiropas Komisiju, ko pārstāv A. Becker, D. Milanowska un M. ter Haar, pārstāvji,
atbildētāja,
ko atbalsta
Bayer Agriculture
, Antverpene (Beļģija), ko pārstāv H. Posser, F. Geber un T. Römhild, advokāti,
persona, kas iestājusies lietā,
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā)
apspriežu laikā šādā sastāvā: priekšsēdētājs R. da Silva Pasošs [R. da Silva Passos], tiesneši N. Pultoraka [N. Półtorak], I. Reine, T. Pinne [T. Pynnä] (referente) un E. Kasaņabērs [H. Cassagnabère],
sekretārs P. Kullens [P. Cullen], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu,
pēc 2025. gada 13. februāra tiesas sēdes
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītāja Aurelia Stiftung lūdz atcelt Komisijas 2023. gada 3. jūlija Lēmumu Ares(2023) 4611321, ar kuru noraidīts tās pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu attiecībā uz Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2022/2364 (2022. gada 2. decembris), ar ko attiecībā uz darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma perioda pagarināšanu groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 (OV 2022, L 312, 99. lpp.) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Tiesvedības priekšvēsture un fakti pēc prasības celšanas
2
Prasītāja ir Berlīnē (Vācija) iedibināta bezpeļņas organizācija. Tās mērķi citastarp ietver dzīvnieku, dabas un vides aizsardzību.
3
Glifosāts ir darbīgā viela, ko plaši izmanto herbicīdos.
4
Glifosāts pirmo reizi tika apstiprināts ar Komisijas Direktīvu 2001/99/EK (2001. gada 20. novembris), ar ko groza I pielikumu Padomes Direktīvai 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, lai iekļautu glifosātu un tifensulfuronu kā aktīvās vielas (OV 2001, L 304, 14. lpp.). Saskaņā ar Padomes Direktīvas 91/414/EEK (1991. gada 15. jūlijs) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 1991, L 230, 1. lpp.) I pielikumu glifosāta apstiprinājums stājās spēkā 2002. gada 1. jūlijā un tam bija jābeidzas 2012. gada 30. jūnijā.
5
2009. gadā stājās spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.). Ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 (2011. gada 25. maijs), ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 attiecībā uz darbīgo vielu sarakstu (OV 2011, L 153, 1. lpp.), tika pieņemts Regulas Nr. 1107/2009 78. panta 3. punktā paredzētais saraksts. Glifosāts bija šajā sarakstā, un tā apstiprinājuma termiņa beigu datums bija 2015. gada 31. decembris.
6
2015. gada 20. oktobrī ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2015/1885, ar ko groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011 attiecībā uz apstiprinājuma periodu pagarināšanu šādām darbīgajām vielām: 2,4‑D, acibenzolar‑S‑metilam, amitrolam, bentazonam, cihalofopbutilam, dikvatam, DPX KE 459 (flupirsulfuronmetils), esfenvalerātam, famoksadonam, flumioksazīnam, glifosātam, iprovalikarbam, izoproturonam, lambda‑cihalotrīnam, metalaksilam‑M, metsulfuronmetilam, pikolinafēnam, pimetrozīnam, piraflufēnetilam, prosulfuronam, tiabendazolam, tifensulfuron‑metilam un triasulfuronam (OV 2015, L 276, 48. lpp.), kas pieņemta, pamatojoties uz Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pirmo daļu, glifosāta apstiprinājuma periodu pagarināja līdz 2016. gada 30. jūnijam, pamatojoties uz to, ka vielas novērtēšana ir aizkavējusies tādu iemeslu dēļ, kurus iesniedzējs nespēj ietekmēt.
7
2016. gada 29. jūnijā ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2016/1056, ar ko groza Īstenošanas regulu Nr. 540/2011 attiecībā uz apstiprinājuma perioda pagarināšanu darbīgajai vielai glifosātam (OV 2016, L 173, 52. lpp.), Komisija otrreiz pagarināja glifosāta apstiprinājuma periodu, pamatojoties uz 17. panta pirmo daļu Regulā Nr. 1107/2009, norādot, ka šis apstiprinājums beigsies “seš[us] mēneš[us] no dienas, kad Komisija saņem [ECHA] Riska novērtēšanas komitejas atzinumu, vai 2017. gada 31. decembrī atkarībā no tā, kurš datums ir agrāks”.
8
2017. gada 12. decembrī glifosāta apstiprinājums ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/2324, ar ko atjauno darbīgās vielas glifosāta apstiprinājumu saskaņā ar Regulu Nr. 1107/2009 un groza Īstenošanas regulas Nr. 540/2011 pielikumu (OV 2017, L 333, 10. lpp.), tika atjaunots līdz 2022. gada 15. decembrim.
9
Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) 2022. gada 14. martā lūdza glifosāta apstiprinājuma atjaunošanas pieteikuma iesniedzēju sniegt papildu informāciju, un tas šo informāciju iesniedza laikus.
10
EFSA un Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) 2022. gada 10. maijā informēja Eiropas Komisiju, ka glifosāta riska novērtējuma salīdzinošās izvērtēšanas secinājumi tiks pieņemti ar novēlošanos.
11
2022. gada 2. decembrī ar Īstenošanas regulu 2022/2364 glifosāta apstiprinājums tika pagarināts līdz 2023. gada 15. decembrim.
12
2023. gada 30. janvārī prasītāja iesniedza pieprasījumu veikt Īstenošanas regulas 2022/2364 iekšēju pārskatīšanu, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.), 10. pantu.
13
2023. gada 3. jūlijā Komisija ar apstrīdēto lēmumu noraidīja pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu.
14
2023. gada 28. novembrī glifosāta apstiprinājums ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2023/2660, ar ko atjauno darbīgās vielas glifosāta apstiprinājumu saskaņā ar Regulu Nr. 1107/2009 un groza Īstenošanas regulu Nr. 540/2011 (OV L, 2023/2660), tika atjaunots līdz 2033. gada 15. decembrim.
15
2024. gada 24. janvārī prasītāja iesniedza pieprasījumu veikt Īstenošanas regulas 2023/2660 iekšēju pārskatīšanu.
Lietas dalībnieku prasījumi
16
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
17
Komisija, ko atbalsta Bayer Agriculture, lūdz Vispārējo tiesu:
–
prasību noraidīt;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
18
Prasītāja prasības pamatojumā izvirza piecus pamatus: pirmais pamats būtībā attiecas uz Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pārkāpumu, jo apstiprinājuma perioda pagarināšana ir paredzēta, lai īstenotu tādas procedūras posmu, kuras termiņu nevar pagarināt; otrais – uz nepareizu Regulas Nr. 1107/2009 17. panta piemērošanu un interpretāciju attiecībā uz atjaunošanas pieteikuma iesniedzēja lomu; trešais un ceturtais – uz piesardzības principa pārkāpumu un uz attiecīgo interešu nepareizu izsvēršanu risku pārvaldības ietvaros; un piektais – uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.
Par intereses celt prasību saglabāšanos
19
Bayer Agriculture apgalvo, ka prasītājas interese celt prasību ir zudusi, kopš tika pieņemta Īstenošanas regula 2023/2660, ar kuru tika atjaunots glifosāta apstiprinājums un attiecībā uz kuru prasītāja ir iesniegusi pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu, pamatojoties uz līdzīgu argumentāciju.
20
Vispārējā tiesa atgādina, ka prasītāja interesei celt prasību ir jābūt tādai, kas ir radusies un pastāv. Šai interesei, ņemot vērā prasības priekšmetu, ir jāpastāv prasības celšanas brīdī, jo pretējā gadījumā prasība ir nepieņemama, un jāsaglabājas līdz tiesas nolēmuma pasludināšanai, pretējā gadījumā tiesvedība ir jāizbeidz pirms sprieduma pasludināšanas (skat. spriedumu, 2015. gada 17. septembris, Mory u.c./Komisija, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, 56. un 57. punkts un tajos minētā judikatūra).
21
Šajā lietā, kā apgalvo Bayer Agriculture, glifosāta apstiprinājuma pagarinājuma periods beidzās 2023. gada 15. decembrī un šīs darbīgās vielas apstiprinājums tika atjaunots ar Īstenošanas regulu 2023/2660.
22
Tomēr, pirmkārt, Komisija apstrīdēto lēmumu nav atsaukusi, līdz ar to strīda priekšmets ir saglabājies (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 4. septembris, ClientEarth/Komisija, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, 45. punkts un tajā minētā judikatūra). Kā apgalvo prasītāja, apstrīdētajam lēmumam un pieprasījumam veikt Īstenošanas regulas 2023/2660 iekšēju pārskatīšanu ir atšķirīgi mērķi.
23
Otrkārt, no judikatūras izriet, ka prasītājs var saglabāt interesi lūgt atcelt Eiropas Savienības iestādes tiesību aktu, lai nepieļautu, ka nākotnē atkārtojas tā iespējamais prettiesiskums. Šāda interese celt prasību izriet no LESD 266. panta pirmās daļas – saskaņā ar to iestādei, kuras pieņemtie akti ir pasludināti par spēkā neesošiem, ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai pildītu Tiesas spriedumu. Tomēr šī interese celt prasību var pastāvēt tikai tad, ja apgalvotais prettiesiskums var atkārtoties nākotnē neatkarīgi no tās lietas apstākļiem, kura bijusi pamatā prasītāja celtajai prasībai (spriedumi, 2007. gada 7. jūnijs, Wunenburger/Komisija, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, 50.–52. punkts, un 2018. gada 27. septembris, Mellifera/Komisija, T‑12/17, EU:T:2018:616, 28. punkts).
24
Tā tas ir šajā lietā, jo prasītājas apgalvotais prettiesiskums citastarp ir balstīts uz tādu Regulas Nr. 1107/2009 17. panta interpretāciju, kuru Komisija varētu atkārtot saistībā ar citu pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu attiecībā uz darbīgās vielas apstiprinājuma perioda pagarināšanu.
25
No tā izriet, ka, neraugoties uz Īstenošanas regulas 2023/2660 pieņemšanu, attiecībā uz kuru prasītāja arī iesniedza pārskatīšanas lūgumu, tai šajā lietā saglabājas interese celt prasību.
Par prasības pieņemamību
26
Bayer Agriculture apstrīd prasītājas locus standi. Pirmkārt, prasītājai neesot tiesību iesniegt pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu saskaņā ar Regulas Nr. 1367/2006 10. pantu, jo tās norādītais galvenais mērķis neesot veicināt vides aizsardzību. Tā darbojas biškopības un dārzkopības nozarē, un šo darbību mērķis nav vides aizsardzība. Otrkārt, bišu turēšanas veicināšana attiecoties uz dzīvniekiem, kuri nedzīvo savvaļā un uz kuriem neattiecas vides aizsardzība vides tiesību ietvaros. Tādējādi prasība esot jānoraida kā nepieņemama.
27
Vispārējā tiesa atgādina – Regulas Nr. 1367/2006 10. pantā ir paredzēts, ka “jebkura nevalstiska organizācija [..], kas atbilst 11. pantā izklāstītajiem kritērijiem, ir tiesīg[a] Savienības iestādei vai struktūrai, kura ir pieņēmusi administratīvu aktu [..], iesniegt pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu, pamatojoties uz to, ka šāds akts [..] pārkāpj tiesību aktus vides jomā 2. panta 1. punkta f) apakšpunkta nozīmē”.
28
Regulas Nr. 1367/2006 11. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir noteikts, ka nevalstiska organizācija ir tiesīga iesniegt pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu, ja tās galvenais apliecinātais mērķis ir veicināt vides aizsardzību saistībā ar tiesību aktiem vides jomā.
29
Regulas Nr. 1367/2006 2. panta “Definīcijas” 1. punkta f) apakšpunktā ir noteikts, ka šajā regulā tiesību akti vides jomā ir “Savienības tiesību akti, kas, neatkarīgi no to tiesiskā pamata, veicina Savienības vides politikas mērķu sasniegšanu”.
30
Regulas Nr. 1367/2006 2. panta 1. punkta f) apakšpunktā ir paredzēts, ka tas, vai tiesību akts ir pieņemts saskaņā ar tiesību aktiem vides jomā, nav atkarīgs no juridiskā pamata, uz kura tas ir pieņemts. Jēdziens “tiesību akti vides jomā” minētās regulas izpratnē attiecas uz jebkuru Savienības tiesību aktu, kas veicina Savienības vides politikas mērķu sasniegšanu. No šī panta teksta, kurā būtībā ir atsauce uz LESD 191. panta 1. punktā uzskaitītajiem mērķiem, izriet, ka Savienības likumdevējs Regulā Nr. 1367/2006 ietvertajam jēdzienam “tiesību akti vides jomā” ir vēlējies piešķirt plašu nozīmi, kas neaprobežojas tikai ar dabas vides aizsardzības jautājumiem šaurā izpratnē. Šo konstatējumu turklāt apstiprina LESD 192. panta 2. punkts, atbilstoši kuram vides tiesības, kā tās ir izklāstītas minētā Līguma XX sadaļā, var ietvert arī noteikumus, kam ir galvenokārt fiskāla daba, pasākumus attiecībā uz teritorijas plānojumu, ūdens resursu taupīgu apsaimniekošanu vai pasākumus, kas tieši vai netieši ietekmē šādu resursu pieejamību, zemes izmantojumu, kā arī pasākumus, kas būtiski ietekmē dalībvalstu izvēli saistībā ar enerģijas avotiem un energoapgādes vispārējo struktūru. Šauras jēdziena “tiesību akti vides jomā” interpretācijas sekas būtu tādas, ka šādi noteikumi un pasākumi lielā mērā nebūtu attiecināmi uz minēto jomu (spriedums, 2018. gada 14. marts, TestBioTech/Komisija, T‑33/16, EU:T:2018:135, 42.–45. punkts).
31
Šajā kontekstā Vispārējā tiesa jau ir netieši atzinusi, ka bezpeļņas apvienība, kas nodarbojas ar bišu saglabāšanu un popularizēšanu, var iesniegt pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu attiecībā uz darbīgās vielas apstiprinājuma perioda pagarināšanu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 27. septembris, Mellifera/Komisija, T‑12/17, EU:T:2018:616).
32
Šajā lietā no prasītājas statūtu 2. panta 2. un 3. punkta izriet, ka tās mērķis ir veicināt citastarp dabas aizsardzību un ainavu saglabāšanu, vides aizsardzību, dzīvnieku un augu audzēšanu. Šie mērķi it īpaši tiek īstenoti ar dažādām darbībām, kas saistītas ar bišu aizsardzību.
33
Ņemot vērā jēdziena “tiesību akti vides jomā” plašo izpratni Regulas Nr. 1367/2006 kontekstā (skat. šī sprieduma 30. punktā minēto judikatūru), kas – pretēji Bayer Agriculture apgalvotajam – neattiecas tikai uz jautājumiem, kuri saistīti ar dabas vides aizsardzību šaurā nozīmē, ir jāuzskata, ka prasītāja atbilst Regulas Nr. 1367/2006 11. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētajam nosacījumam, proti, tā ir apvienība, kuras galvenais apstiprinātais mērķis ir veicināt vides aizsardzību tiesību aktu vides jomā ietvaros; un Komisija to turklāt neapstrīd.
34
Tātad Bayer Agriculture argumenti par prasības pieņemamību jānoraida.
Par otro pamatu – nepareizu Regulas Nr. 1107/2009 17. panta piemērošanu un interpretāciju attiecībā uz atjaunošanas pieteikuma iesniedzēja lomu
Par otrā pamata pieņemamību
35
Tieši nenorādot uz otrā pamata nepieņemamību, Komisija pauž šaubas, vai apgalvotie Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pārkāpumi rada tiesību aktu vides jomā pārkāpumu Regulas Nr. 1367/2006 2. panta 1. punkta f) apakšpunkta izpratnē, kā tas ir prasīts šīs regulas 10. pantā.
36
Vispārējā tiesa uzskata, ka, ņemot vērā jēdziena “tiesību akti vides jomā” plašo interpretāciju Regulas Nr. 1367/2006 kontekstā (skat. šī sprieduma 30. punktu), Regulas Nr. 1107/2009 17. pants, kura pārkāpums it īpaši ir minēts otrajā pamatā, ir tiesību norma, kas veicina Savienības vides politikas mērķu sasniegšanu Regulas Nr. 1367/2006 10. panta izpratnē. Proti, šī tiesību norma ļauj pagarināt darbīgo vielu apstiprinājuma periodu, lai varētu pabeigt atjaunošanas procedūru, kurā citastarp ir jāņem vērā attiecīgās vielas radītie riski videi.
37
Tāpēc prasītājas otrais pamats ir pieņemams.
Par lietas būtību
38
Prasītāja būtībā apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu, apstrīdētajā lēmumā uzskatīdama, ka ir izpildīts Regulas Nr. 1107/2009 17. pantā paredzētais nosacījums, saskaņā ar kuru kavēšanās iemesliem jābūt tādiem, ko atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs “nevar ietekmēt”. Kavēšanās glifosāta apstiprinājuma atjaunošanas procedūrā izrietot no nepieciešamības pieprasīt pieteikuma iesniedzējam dokumentus un informāciju un pēc tam tos izvērtēt. Prasītāja uzsver pieteikuma iesniedzēja sniegto datu nepilnības, kā arī atjaunošanas pieteikuma un papildu dokumentācijas nepilnīgumu, kas izrietot no lielā papildu apjoma, kuru EFSA ir lūgusi pieteikuma iesniedzējam. Būtu konkrēti jāizvērtē kavēšanās iemesli.
39
Vispārējā tiesa atgādina, ka Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pirmajā daļā ir noteikts, ka pagarināšanas lēmumu pieņem, “ja tādu iemeslu dēļ, kurus iesniedzējs nespēj ietekmēt, gaidāms, ka apstiprinājuma termiņš beigsies, pirms pieņem lēmumu par tā atjaunošanu”.
40
Vispirms jākonstatē, ka Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pirmā daļa dažādu valodu versijās ir formulēta atšķirīgi. Proti, lai gan dažās valodu versijās, tostarp franču valodā, ir izmantots jēdziens “tādu iemeslu dēļ, kurus iesniedzējs nespēj ietekmēt” [raisons indépendantes de la volonté du demandeur], jēdziens “griba” [volonté] citu valodu versijās nav atrodams. Dažās citās valodu versijās, tostarp angļu valodā, ir izmantots jēdziens “kontrole”. Citās valodu versijās, piemēram, vācu valodā, tiek izmantots jēdziens “atbildība” vai arī ietekmes jēdziens. Savukārt citās valodu versijās ir minēti tikai “ar pieteikuma iesniedzēju nesaistīti iemesli”.
41
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru vienā no Savienības tiesību normas valodu versijām lietotais formulējums nevar būt vienīgais pamats šīs tiesību normas interpretācijai vai arī tam nevar tikt piešķirta prioritāra nozīme salīdzinājumā ar pārējām valodu versijām. Savienības tiesību normas ir jāinterpretē un jāpiemēro vienveidīgi, ņemot vērā visās Savienības valodās sagatavotās versijas. Ja Savienības tiesību akta teksts dažādu valodu versijās atšķiras, attiecīgā tiesību norma jāinterpretē atkarībā no tā tiesiskā regulējuma konteksta un mērķa, kurā šī tiesību norma ietilpst (skat. spriedumu, 2019. gada 12. septembris, A u.c., C‑347/17, EU:C:2019:720, 38. punkts un tajā minētā judikatūra).
42
Tādējādi Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pirmā daļa, un precīzāk – frāze “tādu iemeslu dēļ, kurus iesniedzējs nespēj ietekmēt”, jāinterpretē, ņemot vērā gan šīs tiesību normas mērķi, gan kontekstu.
43
Attiecībā uz kontekstu, kādā šis noteikums iekļaujas, pirmkārt, jāatgādina, ka tas ietilpst Regulas Nr. 1107/2009 iedaļā, kas attiecas uz darbīgo vielu apstiprināšanu. Uz šiem apstiprinājumiem, kā arī to atjaunošanu attiecas vairāki noteikumi, kas reglamentē piemērojamās procedūras norisi.
44
Apstiprinājumu var piešķirt tikai uz laiku, kas nepārsniedz desmit gadus (Regulas Nr. 1107/2009 5. pants). Kā paskaidrots minētās regulas 15. apsvērumā, drošuma interesēs darbīgo vielu apstiprinājuma periods ir ierobežots laikā un tam jābūt samērīgam ar iespējamiem riskiem, kas saistīti ar vielu lietošanu. Atjaunojums ir spēkā uz laiku, kas nepārsniedz 15 gadus (Regulas Nr. 1107/2009 14. panta 2. punkts).
45
No tā izriet, ka likumdevējs ir parūpējies paredzēt ierobežotus apstiprinājuma vai atjaunošanas periodus, lai izvairītos no tādu darbīgo vielu palikšanas tirgū, kuras varētu radīt nepieņemamus riskus Regulas Nr. 1107/2009 4. panta izpratnē. Lai sasniegtu šo mērķi, ņemot vērā piesardzības principu, ir nepieciešams, lai vielas tiktu periodiski izvērtētas atkārtoti, kā to pamatoti uzsver Komisija, izskaidrojot Regulā Nr. 1107/2009 paredzēto periodisko pieeju.
46
Otrkārt, jāizvērtē atjaunošanas pieteikuma iesniedzēja loma saistībā ar Regulas Nr. 1107/2009 17. pantu.
47
Proti, gan apstiprināšanas procedūra, gan atjaunošanas procedūra tiek sākta pēc darbīgās vielas ražotāja un tad, iespējams, pēc atjaunošanas pieteikuma iesniedzēja iniciatīvas, kā tas izriet attiecīgi no Regulas Nr. 1107/2009 7. panta un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 844/2012 (2012. gada 18. septembris), ar ko nosaka noteikumus, kas vajadzīgi darbīgo vielu apstiprinājumu atjaunošanas procedūras īstenošanai, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 2012, L 252, 26. lpp.), 1. panta. Darbīgās vielas ražotājs un pēc tam, iespējams, atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs ir galvenais dalībnieks visā apstiprināšanas un atjaunošanas procedūru laikā, un tas ir galvenais sarunu partneris šajās procedūrās iesaistītajām struktūrām.
48
Runājot konkrētāk par atjaunošanas procedūru – atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs ir atbildīgs par pieteikuma saturu (Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 3. pants), papildu dokumentācijas iesniegšanu (Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 6. un 7. pants) un papildu informācijas sniegšanu ziņotājai dalībvalstij vai EFSA (Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 11. panta 5. punkts un 13. panta 3. punkts) un var iesniegt EFSA apsvērumus par ziņotājas dalībvalsts novērtējuma ziņojuma projektu vai atjaunošanas ziņojumu (Īstenošanas regulas Nr. 844/2012 12. panta 3. punkts un 14. panta 1. punkts). Uz visu šo mijiedarbību ar atjaunošanas pieteikuma iesniedzēju attiecas konkrēti termiņi.
49
No tā izriet, ka atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs ir dalībnieks, kas darbojas visos procedūras posmos, sniedzot datus vai apsvērumus, kas tam ļauj ietekmēt procedūras norisi. Tādējādi likumdevējs ir nolēmis apstiprinājuma termiņa pagarinājumu pakārtot nosacījumam, ka iespējamā kavēšanās ir “tādu iemeslu dēļ, kurus iesniedzējs nespēj ietekmēt”.
50
Savukārt attiecībā uz apstiprinājuma perioda pagarināšanu atjaunošanas pieteikuma iesniedzējam nav jāiesniedz pieteikums un nav paredzēta apspriešanās ar to. Procedūru sāk ex officio, un Komisijai jāpārbauda, vai kavēšanās atjaunošanas procedūras norisē nav radusies tādu iemeslu dēļ, kurus iesniedzējs nespēj ietekmēt.
51
Tādējādi pieteikuma iesniedzēja rīcība jāvērtē, ņemot vērā dažādus atjaunošanas procedūras posmus pirms iespējamās apstiprināšanas perioda pagarināšanas, kuros tas ir piedalījies.
52
Šajā ziņā Regulas Nr. 1107/2009 17. pantā ar minētās regulas mērķiem un piesardzības principu saderīgā veidā ir izsvērtas dažādas attiecīgās intereses.
53
Attiecībā uz Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pirmajā daļā minētajiem mērķiem jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1107/2009 1. panta 3. punktu tās mērķis ir nodrošināt cilvēku un dzīvnieku veselības, kā arī vides aizsardzību augstā līmenī un uzlabot iekšējā tirgus darbību, saskaņojot noteikumus par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, vienlaikus veicinot lauksaimniecisko ražošanu. Tādējādi Komisija pamatoti apgalvo, ka Regulas Nr. 1107/2009 mērķis ir daudzveidīgs.
54
Nosakot pienākumu saglabāt augstu vides aizsardzības līmeni, ar Regulu Nr. 1107/2009 tiek piemērots LESD 11. pants, kurā ir paredzēts, ka, nosakot un īstenojot Savienības politiku un darbības, tajās jāparedz vides aizsardzības prasības, lai veicinātu noturīgu attīstību, un LESD 114. panta 3. punkts, kurā šis pienākums ir konkretizēts. Pēdējā minētajā normā tik tiešām ir noteikts, ka priekšlikumos, kas citastarp attiecas uz vides aizsardzību un tiek sagatavoti, lai īstenotu tiesību aktu tuvināšanu ar mērķi izveidot iekšējo tirgu un nodrošināt tā darbību, Komisija par galveno uzskata augstu aizsardzības līmeni, īpašu uzmanību pievēršot visiem atklājumiem, kas pamatojas uz zinātnes faktiem, un ka atbilstoši savai attiecīgajai kompetencei Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome arī tiecas sasniegt šo mērķi. Šai aizsardzībai ir lielāka vērtība salīdzinājumā ar ekonomiska rakstura apsvērumiem, tādējādi tā var attaisnot pat ievērojamas negatīvas ekonomiska rakstura sekas atsevišķiem tirgus dalībniekiem (skat. spriedumu, 2021. gada 17. marts, FMC/Komisija, T‑719/17, EU:T:2021:143, 59. punkts un tajā minētā judikatūra).
55
No tā izriet, ka no dažādiem Regulas Nr. 1107/2009 mērķiem Komisijai īpaša nozīme ir jāpiešķir mērķim nodrošināt cilvēku un dzīvnieku veselības un vides augsta līmeņa aizsardzību, kad tā pārvalda darbīgās vielas apstiprinājuma atjaunošanas procedūru, a fortiori tad, ja šī procedūra pārsniedz tai paredzēto laika ietvaru un ja tajā tiek piešķirts apstiprinājuma termiņa pagarinājums saskaņā ar minētās regulas 17. pantu.
56
Komisijai, izvērtējot atjaunošanas pieteikuma iesniedzēja lomu norādītajos atjaunošanas procedūras kavējumos, jāpārliecinās ne tikai par to, ka pieteikuma iesniedzējs ir rīkojies, ievērojot termiņus, bet arī par to, ka kavēšanās atjaunošanas procedūras norisē nav bijusi atkarīga no tā rīcības, proti, ka iesniedzējs nav rīkojies veidā, kas radītu kavēšanos vai to veicinātu.
57
No tā izriet, ka pieeja, kas prasītu pieteikuma iesniedzēja nodomu attiecībā uz kavēšanos procedūras norisē, ir pārāk ierobežojoša un var izjaukt atjaunošanas pieteikuma iesniedzēja interesēm labvēlīgo līdzsvaru, ko likumdevējs ir atradis. Šāda ierobežojoša pieeja, kas ir labvēlīga atjaunošanas pieprasītājam, būtu pretrunā arī judikatūrai, kas prasa, lai cilvēku veselības un vides augsta līmeņa aizsardzība būtu svarīgāka par ekonomiskiem apsvērumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 17. marts, FMC/Komisija, T‑719/17, EU:T:2021:143, 59. punkts un tajā minētā judikatūra), kā arī kontekstu, kādā iekļaujas Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pirmās daļas noteikums, kas sastāv no regulatīvās sistēmas, kurā sīki izklāstīta atjaunošanas pieprasījuma iesniedzēja līdzdalība procedūrā.
58
Lai ievērotu likumdevēja panākto līdzsvaru, Regulas Nr. 1107/2009 17. panta pirmā daļa jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir prasīts objektīvi un in concreto analizēt kavēšanās iemeslus, lai pierādītu, ka šī kavēšanās ir notikusi tādu iemeslu dēļ, kurus iesniedzējs – kam rūpīgi jāievēro visi noteikumi, kuri attiecas uz atjaunošanu, – nav varējis ietekmēt. Šajā ziņā ar to, ka kavēšanās vismaz daļēji ir notikusi tādēļ, ka viena vai vairākas atjaunošanas procedūrā iesaistītās iestādes ir novēloti iesniegušas ziņojumu vai secinājumus, nepietiek, lai noraidītu jebkādu pieteikuma iesniedzēja lomu, jo viņš pats varēja būt šādas kavēšanās cēlonis, pat ja viņš ir ievērojis tam Regulā Nr. 1107/2009 noteiktos termiņus. Tā tas it īpaši var būt gadījumā, ja procedūras laikā sniegtā informācija izrādās nepietiekami kvalitatīva.
59
Šajā lietā apstrīdētā lēmuma 61. punktā Komisija ir izvērtējusi prasītājas argumentus, ka atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs atjaunošanas procedūras sākumā neesot iesniedzis pilnīgu dokumentāciju, tas esot atbildīgs par nepilnīgajiem datiem un neesot iesniedzis visu atbilstošo zinātnisko informāciju, kas bija pieejama atjaunošanas pieteikuma iesniegšanas brīdī. Komisija paskaidro, ka tad, ja ziņotāja dalībvalsts pieteikumu un papildu dokumentāciju uzskata par pieņemamu, tas nozīmē, ka pieteikums ir pilnīgs un ir iesniegts noteiktajā termiņā. Vēlāku kavēšanos citu iemeslu dēļ nevar attiecināt uz pieņemamu pieteikumu. Papildu informācijas pieprasījumi esot parasta atjaunošanas procedūras sastāvdaļa, it īpaši risku novērtēšanas posmā, un tie nenozīmējot, ka pieteikums ir nepilnīgs vai ka tas nebūtu bijis jāpieņem.
60
Apstrīdētā lēmuma 62. punktā Komisija izvērtē prasītājas argumentu, ka atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs esot iesniedzis daudz informācijas, kas iestādēm esot prasījusi daudz laika un cilvēkresursu. Tā paskaidro, ka šo apstākli atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs nevar ietekmēt, jo tas vienkārši ir sniedzis piemērojamajā tiesiskajā regulējumā prasīto informāciju. Komisija norāda, ka glifosāta gadījumā materiālu apjoms ir bezprecedenta. Tomēr tas, ka pieteikuma iesniedzējs ir iesniedzis daudz datu, liecina, ka viņš ir rīkojies rūpīgi un saskaņā ar tiesību aktu prasībām. Kavēšanās ziņotājai dalībvalstij vai EFSA veicamā novērtējuma sarežģītības dēļ esot viena no izplatītākajām kavēšanās situācijām, ko atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs nevar ietekmēt.
61
Komisija apstrīdētā lēmuma 30.–33. punktā paskaidro, ka, ņemot vērā sabiedriskās apspriešanas laikā saņemtās jaunās informācijas apjomu, glifosāta novērtēšanas grupas identificēto jautājumu skaitu un nepieciešamību izvērtēt jauno informāciju, ko EFSA pieprasījusi atjaunošanas pieteikuma iesniedzējam, glifosāta novērtēšanas grupa ir norādījusi, ka ziņojuma projekta iesniegšanai ir nepieciešams papildu termiņš. Komisija norāda – pēc tam EFSA un ECHA paziņoja, ka, ņemot vērā kavēšanos glifosāta novērtēšanas grupas ziņojuma projekta iesniegšanā un salīdzinošās izvērtēšanas procesa papildināšanā, EFSA secinājumu iesniegšana aizkavēsies līdz 2023. gada jūlijam. Balstīdamās uz šo paziņojumu, Komisija nolēma pagarināt glifosāta apstiprinājuma periodu, kuram bija jābeidzas 2022. gada 15. decembrī.
62
Atbildot uz prasītājas argumentiem par apgalvotajām nepilnībām datos, Komisija apstrīdētā lēmuma 65.–68. punktā paskaidro, ka, pirmkārt, par šīm nepilnībām nav atbildīgs pieteikuma iesniedzējs, jo tas ir iesniedzis pilnīgu pieteikumu noteiktajā termiņā un papildu informācijas pieprasījumi ir parasta jebkuras atjaunošanas procedūras sastāvdaļa. Otrkārt, datu nepilnībām neesot nozīmes Regulas Nr. 1107/2009 17. panta piemērošanā, ja ir izpildīti šī panta piemērošanas nosacījumi, proti, tas, ka izrādās, ka apstiprinājuma termiņš beigsies, pirms var tikt pieņemts lēmums par atjaunošanu, un šīs kavēšanās iemeslus pieteikuma iesniedzējs nevar ietekmēt. Komisija piebilst, ka apsvērumi par nepilnīgajiem datiem un trūkumiem risku novērtējumā, kā arī par pieteikuma iesniedzēja iesniegtajiem jaunajiem datiem, iespējams, ir atbilstoši, lai izvērtētu lēmuma par atjaunošanu tiesiskumu, bet ne procedūrā, kas attiecas uz apstiprinājuma perioda pagarināšanas likumību.
63
No apstrīdētā lēmuma izriet, ka Komisija nav veikusi nekādu konkrētu vai pat kopsavilkuma pārbaudi par atjaunošanas pieteikuma iesniedzēja lomu attiecībā uz to, ka lēmums par atjaunošanu nevarēja tikt pieņemts paredzētajos termiņos. Tā vienīgi ir identificējusi citus kavējuma faktorus, piemēram, ziņotājai dalībvalstij vai EFSA veicamā novērtējuma sarežģītību vai sabiedriskās apspriešanas laikā saņemtās jaunās informācijas apjomu, un secinājusi, ka kavēšanās nav bijusi pieteikuma iesniedzēja dēļ.
64
Komisijas paskaidrojumi par to, ka atjaunošanas pieteikums bija pieņemams un ka papildu informācijas pieprasījumi nenozīmēja, ka šis pieteikums nav pilnīgs, vai arī to, ka iesniegtās informācijas apjoms nozīmēja, ka pieteikuma iesniedzējs ir bijis rūpīgs un izpildījis savus pienākumus, norāda, ka tā nav pārbaudījusi ne trūkstošās informācijas raksturu, ne šajā lietā iesniegtās informācijas atbilstību. Turklāt šī sprieduma 62. punktā izklāstītie Komisijas paskaidrojumi liecina, ka tā nav veikusi nekādu analīzi par prasītājas minēto datu nepilnību raksturu un ietekmi uz procedūras ilgumu un tādējādi nav izpildījusi savu pienākumu pārbaudīt, vai ir izpildīti Regulas Nr. 1107/2009 17. pantā paredzētie nosacījumi.
65
Procesuālajos rakstos Komisija turklāt apgalvo, ka Regulas Nr. 1107/2009 17. pantā nekādi nav prasīts noteikt, vai un kādā mērā pieteikuma iesniedzējs varētu būt atbildīgs par risku, ka apstiprinājuma, par kuru ir iesniegts atjaunošanas pieteikums, beigšanās, pirms tiek pieņemts lēmums par atjaunošanu, vai arī atjaunošanas procedūras kavēšanās ir balstīta vienīgi uz iemesliem, par kuriem pieteikuma iesniedzējs nav atbildīgs. Komisija uzskata, ka šajā tiesību normā nav arī prasīts izvērtēt pieteikuma iesniedzēja iespējamo iesaisti citu dalībnieku radītajā kavējumā.
66
Neveicot pieteikuma iesniedzēja lomas analīzi in concreto, piemērojot ierobežojošu pieeju attiecībā uz atjaunošanas pieteikuma iesniedzēja lomu iespējamā atjaunošanas procedūras aizkavēšanā un atbrīvojot viņu no atbildības, ja cits dalībnieks kaut vai daļēji ir veicinājis kavēšanos, Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu Regulas Nr. 1107/2009 17. panta interpretācijā un nav ievērojusi likumdevēja veikto līdzsvarošanu (skat. šī sprieduma 52. un 57. punktu). Tas, ka atjaunošanas procedūrā, kā to apgalvo Bayer Agriculture, ir iesaistīti daudzi dalībnieki, nekādā ziņā neatbrīvo Komisiju no pienākuma pārbaudīt visus kavējuma faktorus, tostarp tos, kas ir saistīti ar atjaunošanas pieteikuma iesniedzēju.
67
Šo secinājumu nevar atspēkot arī Bayer Agriculture arguments, ka prasītāja nav pierādījusi, ka tad, ja atjaunošanas pieteikuma iesniedzējs būtu iesniedzis dokumentus agrākā stadijā, procedūra būtu norisinājusies raitāk.
68
Proti, Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu, interpretējot Regulas Nr. 1107/2009 17. panta piemērošanas nosacījumu, kas attiecas uz pieteikuma iesniedzēja lomu atjaunošanas procedūras kavēšanā, neatkarīgi no prasītājas norādīto faktu būtības.
69
No tā izriet, ka otrais pamats jāapmierina.
70
Līdz ar to apstrīdētais lēmums jāatceļ, nepārbaudot pārējos prasītājas izvirzītos pamatus.
Par tiesāšanās izdevumiem
71
Atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tā kā Komisijai spriedums ir nelabvēlīgs, tai jāpiespriež segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saskaņā ar pēdējās minētās prasījumiem.
72
Saskaņā ar Reglamenta 138. panta 3. punktu Bayer Agriculture savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā)
nospriež:
1)
Atcelt Komisijas 2023. gada 3. jūlija Lēmumu Ares(2023) 4611321, ar kuru noraidīts Aurelia Stiftung
pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu attiecībā uz Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2022/2364 (2022. gada 2. decembris), ar ko attiecībā uz darbīgās vielas glifosāta apstiprinājuma perioda pagarināšanu groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 540/2011.
2)
Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Aurelia Stiftung tiesāšanās izdevumus.
3)
Bayer Agriculture
savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.
da Silva Passos
Półtorak
Reine
Pynnä
Cassagnabère
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2025. gada 19. novembrī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.