62015CO0614
TIESAS RĪKOJUMS (desmitā palāta)
2016. gada 21. septembrī (
*1
)
“Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi — Veterinārārsta asistente dzīvnieku veselības kontroles jomā — Publiskais sektors — 5. klauzulas 1. punkts — Pasākumi, lai novērstu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu — Jēdziens “objektīvi iemesli”, kas attaisno šādu līgumu slēgšanu — Vakanto amata vietu aizstāšana, līdz tiek pabeigtas konkursa procedūras”
Lieta C‑614/15
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Curtea de Apel Craiova (Krajovas Apelācijas tiesa, Rumānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2015. gada 21. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2015. gada 20. novembrī, tiesvedībā
Rodica Popescu
pret
Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj .
TIESA (desmitā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen] (referents), tiesneši E. Levits un M. Bergere [M. Berger],
ģenerāladvokāts H. Saugmandsgors Ēe [H. Saugmandsgaard Øe],
sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu lemt, izdodot motivētu rīkojumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 5. klauzulas 1. punktu Pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku (turpmāk tekstā – “pamatnolīgums”), kas noslēgts 1999. gada 18. martā un pievienots pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).
2
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp Rodica Popescu un viņas darba devēju Direcţia Sanitar Veterinară şi pentru Siguranţa Alimentelor Gorj (Goržas Veterinārsanitārā un pārtikas nekaitīguma direkcija, Rumānija; turpmāk tekstā – “Veterinārsanitārā direkcija”) par darba līgumu, kas attiecīgo personu saista ar pēdējo minēto, kvalifikāciju.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
No Direktīvas 1999/70, kas ir balstīta uz EKL 139. panta 2. punktu, preambulas 14. apsvēruma izriet, ka pamatnolīguma puses, noslēdzot šo nolīgumu, ir vēlējušās uzlabot uz noteiktu laiku veicama darba kvalitāti, nodrošinot diskriminācijas aizlieguma principa ievērošanu, un radīt kārtību, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, kas rodas, piemērojot uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai attiecību tiesisko pārmantojamību.
4
Pamatnolīguma preambulas otrā un trešā daļa ir formulētas šādi:
“Šā nolīguma puses atzīst, ka uz nenoteiktu laiku slēgti līgumi ir un joprojām būs vispārpieņemta darba attiecību forma starp darba devējiem un darba ņēmējiem. Tās arī atzīst, ka uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi attiecīgos apstākļos atbilst gan darba devēju, gan darba ņēmēju vajadzībām.
Šis nolīgums nosaka vispārīgos principus un obligātās prasības darbam uz noteiktu laiku, atzīstot, ka pilnīgai to piemērošanai ir jāņem vērā īpaši nacionāli, sektoru un sezonas apstākļi. [..]”
5
Pamatnolīguma vispārīgo apsvērumu 6., 8. un 10. punkts ir formulēti šādi:
“6.
Tā kā uz nenoteiktu laiku slēgtie darba līgumi ir nodarbinātības attiecību vispārējā forma un sekmē iesaistīto darba ņēmēju dzīves kvalitāti, kā arī uzlabo darba izpildi.
[..]
8.
Tā kā noteiktos sektoros, specialitātēs un darbības sfērās uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi ir nodarbinātības iezīme, kas var būt noderīga tiklab darba devējiem, kā darba ņēmējiem.
[..]
10.
Tā kā šis nolīgums vēršas pie dalībvalstīm un darba devējiem, un darba ņēmējiem ar aicinājumu veikt attiecīgus pasākumus šo vispārējo principu, obligāto prasību un noteikumu piemērošanai, ņemot vērā stāvokli katrā dalībvalstī un īpašu sektoru un profesiju apstākļus, arī sezonas rakstura nodarbinātību.”
6
Saskaņā ar Pamatnolīguma 1. klauzulu “Mērķis” tās mērķis ir, pirmkārt, uzlabot noteikta darba laika darba kvalitāti, nodrošinot diskriminācijas aizlieguma principa ievērošanu, un, otrkārt, radīt kārtību, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, kas rodas, piemērojot uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai attiecību tiesisko pārmantojamību.
7
Pamatnolīguma 2. klauzulas “Darbības joma” 1. punktā ir noteikts, ka šis nolīgums ir piemērojams noteikta laika darba ņēmējiem, kuriem ir darba līgums vai darba attiecības saskaņā ar likumiem, kolektīvajiem līgumiem vai praksi katrā dalībvalstī.
8
Pamatnolīguma 3. klauzulā “Definīcijas” ir noteikts:
“Šajā nolīgumā jēdziens:
1.
“noteikta laika darba ņēmējs” ir persona, kurai ir darba līgums vai darba attiecības, ko savā starpā tieši noslēdzis darba devējs un darba ņēmējs, kur darba līguma vai darba attiecību izbeigšanu nosaka tādi objektīvi apstākļi kā noteikta termiņa iestāšanās, konkrēta uzdevuma izpilde vai konkrēta gadījuma iestāšanās;
[..].”
9
Pamatnolīguma 5. klauzulā “Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu” ir paredzēts:
“1.
Lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, kas rodas, pielietojot secīgus uz noteiktu laiku slēgtus darba līgumus vai darba attiecības, dalībvalstis pēc apspriešanās ar darba devējiem un darba ņēmējiem atbilstīgi valsts tiesību aktiem, kolektīvajiem līgumiem vai praksei un/vai darba devēji un darba ņēmēji, ja nav attiecīgu tiesisku pasākumu, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, tā, lai ņemtu vērā konkrētu sektoru un/vai darba ņēmēju vajadzības, ievieš vienu vai vairākus no šādiem pasākumiem:
a)
objektīvus iemeslus, kas attaisno šādu līgumu vai darba attiecību atjaunošanu;
b)
secīgu uz noteiktu laiku slēgtu darba līgumu vai darba attiecību kopējo maksimālo ilgumu;
c)
šādu līgumu vai darba attiecību atjaunojumu skaitu.
2.
Dalībvalstis pēc apspriešanās ar darba devējiem un darba ņēmējiem un/vai darba devēji un darba ņēmēji, vajadzības gadījumā, nosaka, kādos apstākļos uz noteiktu laiku slēgtus darba līgumus vai darba attiecības:
a)
uzskata par “secīgām”;
b)
uzskata par uz nenoteiktu laiku slēgtiem darba līgumiem vai darba attiecībām.”
Rumānijas tiesības
10
Saskaņā ar Legea nr. 53/2003 privind Codul muncii (Likums Nr. 53/2003 par Darba kodeksu, pārpublicēts 2011. gada 18. maijaMonitorul Oficial al României, parti I, Nr. 345) darba līgums principā tiek noslēgts uz nenoteiktu laiku. Atkāpjoties no tā, apstākļos, kas ir skaidri paredzēti likumā, tas var tikt noslēgts uz noteiktu laiku.
11
Saskaņā ar Likuma Nr. 53/2003 82. pantu uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums var tikt pagarināts ar konkrētiem nosacījumiem un ar līgumslēdzēju pušu rakstveida piekrišanu uz projekta, programmas vai darba veikšanas laikposmu. Tomēr starp vienām un tām pašām pusēm secīgi uz noteiktu laiku var tikt noslēgti ne vairāk kā trīs darba līgumi, un katrs no līgumiem nevar ilgt vairāk par divpadsmit mēnešiem.
12
Saskaņā ar Likuma Nr. 53/2003 83. panta h) punktu noslēgt līgumu uz noteiktu laiku drīkst gadījumos, kas ir skaidri paredzēti speciālajā likumā, vai lai īstenotu darbus, projektus vai programmas.
13
Saskaņā ar Likuma Nr. 53/2003 84. pantu uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums nevar tikt noslēgts uz laikposmu, kas pārsniedz 36 mēnešus.
14
Ordonanta de Guvernului nr. 42/2004 privind organizarea activitatii sanitar-veterinare si pentru siguranta alimentelor (Leģislatīvais dekrēts Nr. 42/2004 par veterināro un sanitāro darbību organizāciju un pārtikas nekaitīgumu, 2004. gada 31. janvāraMonitorul Oficial al României, parti I, Nr. 94; turpmāk tekstā – “OG Nr. 42/2004”) 1. un 2. punktā ir paredzēts, ka uzņēmumi, kuri nodarbojas ar dzīvnieku izcelsmes un ne dzīvnieku izcelsmes produktu ievākšanu, ražošanu, pārstrādi un apstrādi, var darboties tikai tad, ja šiem uzņēmumiem ir licence un tie tiek pakļauti oficiālām kontrolēm, pamatojoties uz spēkā esošajiem tiesību aktiem veterinārajā un sanitārajā jomā.
15
Saskaņā ar OG Nr. 42/2004 19. panta 3. punktu oficiālo kontroli nodrošina specializēti darbinieki, kurus veterinārās un sanitārās direkcijas pieņem darbā, noslēdzot līgumu uz noteiktu laiku.
16
No OG Nr. 42/2004 19. panta 4. punkta izriet, ka 3. punktā minētie darba līgumi, kas noslēgti uz maksimālo spēkā esošajos tiesību aktos paredzēto termiņu, var tikt vēlāk pagarināti pēc pušu vienošanās tik ilgi, kamēr pastāv nosacījumi, kas ir to noslēgšanas pamatā, ciktāl ir garantēti šim nolūkam paredzētie finanšu resursi, līdz jaunu darba līgumu noslēgšanai pēc konkursa organizēšanas.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
17
R. Popescu tika pieņemta darbā Veterinārsanitārajā direkcijā kā veterinārārsta asistente saskaņā ar uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu no 2007. gada 14. maija līdz 2007. gada 31. decembrim.
18
Šis līgums secīgi tika pagarināts septiņas reizes, ikreiz uz vienu gadu. Saskaņā ar minēto līgumu R. Popescu nepārtraukti strādāja tajā pašā darba vietā, pildot vienus un tos pašus amata pienākumus.
19
Attiecīgajā darba līgumā kā priekšmets bija norādīts oficiālās kontroles veikšana uzņēmumos, kuri nodarbojas ar dzīvnieku kaušanu, dzīvnieku izcelsmes produktu un subproduktu ievākšanu, ražošanu, apstrādi, pārstrādi, uzglabāšanu, pārvadāšanu un tirdzniecību un kuri nodarbojas ar ne dzīvnieku izcelsmes produktu un subproduktu ievākšanu, ražošanu, apstrādi, pārstrādi, uzglabāšanu, pārvadāšanu un tirdzniecību.
20
Turklāt attiecīgajā darba līgumā bija norādīts, ka tas ir cieši saistīts ar kontrolējamo uzņēmumu darbības ilgumu.
21
Pēdējo reizi šis darba līgums tika pagarināts 2014. gada 30. decembrī. Tajā ir norādīts, ka šis līgums tiek pagarināts pēc 2015. gada 1. janvāra, līdz tiks pabeigtas konkursa procedūras, lai galīgi aizpildītu attiecīgo amata vietu. Tajā arī ir precizēts, ka darba devējs jebkurā laikā var vienpusēji izbeigt darba līgumu.
22
2015. gada 29. janvārīR. Popescu cēla prasību pret Veterinārsanitāro direkciju Tribunalul Gorj (Goržas tiesa, Rumānija), lūdzot konstatēt viņas darba līguma dažādu pagarinājumu spēkā neesamību un pārkvalificēt to par “uz nenoteiktu laiku noslēgtu līgumu”.
23
Ar 2015. gada 30. aprīļa spriedumu Tribunalul Gorj (Goržas tiesa) noraidīja ieinteresētās personas prasību.
24
Par minēto spriedumu viņa iesniedza apelācijas sūdzību Curtea de Apel Craiova (Krajovas Apelācijas tiesa, Rumānija).
25
Veterinārsanitārā direkcija uzskata, ka darbinieku pieņemšana darbā uz noteiktu laiku dzīvnieku veselības oficiālo kontroļu veikšanai ir atbilstoša Rumānijas tiesību aktiem. Proti, veterinārsanitārās direkcijas ir teritoriālas valsts iestādes, kas ir pakļautas Autoritatea Națională Sanitar Veterinară (Valsts veterinārsanitārā iestāde), un tām, ņemot vērā ieņemamo amata vietu būtību, esot atļauts noslēgt darba līgumus uz noteiktu laiku.
26
Curtea de Apel Craiova (Krajovas Apelācijas tiesa) norāda, ka saskaņā ar [tās] vairākuma viedokli dzīvnieku veselības oficiālās kontroles darbība, ko reglamentē speciāls normatīvs akts, proti, OG Nr. 42/2004 19. panta 3. un 4. punkts, ir izņēmums, kas paredzēts Rumānijas Darba kodeksa 83. panta 1. punkta h) apakšpunktā. Ciktāl minētā līguma ilgums saskaņā ar darba līguma noteikumu, pret kuru attiecīgā persona neesot cēlusi iebildumus, esot atkarīgs no sadalīto uzņēmumu darbības ilguma, jebkuras izmaiņas kontrolējamo uzņēmumu sadalījumā esot izraisījušas attiecīgā darba līguma izbeigšanu un sekojošu jauna darba līguma noslēgšanu.
27
Turpretī saskaņā ar [minētās tiesas] mazākuma viedokli esot bijusi jāpiemēro norma, saskaņā ar kuru pēc trīs secīgiem uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem darbinieks ir jāpieņem darbā, noslēdzot ar viņu līgumu uz nenoteiktu laiku, neraugoties uz attiecīgās darbības īpatnību.
28
Turklāt iesniedzējtiesa norāda, ka par šo pamatlietā aplūkoto jautājumu pastāv daudzi strīdi.
29
Šajos apstākļos Curtea de Apel Craiova (Krajovas Apelācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai apstāklis, ka specifiskos kontroles amatos esošo veterinārsanitārās nozares darbinieku darbība ir cieši saistīta ar [šī rīkojuma 19.] punktā minētā veida uzņēmumu darbības turpināšanu, ir pietiekams arguments, lai secīgi noslēgtu līgumus uz noteiktu laiku, atkāpjoties no vispārīgajām tiesību normām, kas pieņemtas Direktīvas 1999/70 transponēšanai?
2)
Vai tādu speciālo tiesību normu paturēšana spēkā tiesību aktos, kas ļauj iepriekš minētajā laikposmā veterinārsanitārās kontroles nozarē atkārtoti noslēgt darba līgumus uz noteiktu laiku, ir pienākuma, kas valstij pastāv saistībā ar Direktīvas 1999/70 transponēšanu, pārkāpums?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
30
Ar šiem diviem prejudiciālajiem jautājumiem, kas ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošana publiskajā sektorā, kas ir pamatota ar “objektīviem iemesliem” šīs klauzulas izpratnē, balstoties tikai uz to, ka veterinārsanitārajā jomā pieņemto darbinieku kontroles pienākumi nav pastāvīgi kontrolējamo uzņēmumu darbības apjoma izmaiņu dēļ.
31
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 99. pantam, ja atbilde uz uzdoto prejudiciālo jautājumu skaidri izriet no judikatūras vai ja atbilde uz šādu jautājumu nerada nekādas pamatotas šaubas, Tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma un pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas jebkurā brīdī var lemt, izdodot motivētu rīkojumu.
32
Šajā lietā ir jāpiemēro šis noteikums. Proti, atbilde uz pārformulētajiem prejudiciālajiem jautājumiem skaidri izriet no Tiesas judikatūras, it īpaši 2006. gada 4. jūlija sprieduma Adeneler u.c. (C‑212/04, EU:C:2006:443), 2009. gada 23. aprīļa sprieduma Angelidaki u.c. (no C‑378/07 līdz C‑380/07, EU:C:2009:250), 2012. gada 26. janvāra sprieduma Kücük (C‑586/10, EU:C:2012:39), 2014. gada 13. marta sprieduma Márquez Samohano (C‑190/13, EU:C:2014:146), 2014. gada 3. jūlija sprieduma Fiamingo u.c. (C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044), kā arī 2014. gada 26. novembra sprieduma Mascolo u.c. (C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401).
33
Vispirms ir jāatgādina, ka no pamatnolīguma 2. klauzulas 1. punkta formulējuma izriet, ka tā piemērošanas joma ir uztverama plašā nozīmē, jo tas vispārīgi attiecas uz “noteikta laika darba ņēmējiem, kuriem ir darba līgums vai darba attiecības saskaņā ar spēkā esošiem tiesību aktiem, koplīgumiem vai praksi katrā dalībvalstī”. Turklāt pamatnolīguma 3. klauzulas 1. punktā minētā “noteikta laika darba ņēmēju” definīcija aptver visus darba ņēmējus, nenošķirot viņus atkarībā no tā, vai viņu darba devējs ir publisks vai privāts subjekts (spriedumi, 2006. gada 4. jūlijs, Adeneler u.c., C‑212/04, EU:C:2006:443, 56. punkts; 2014. gada 13. marts, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, 38. punkts, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 67. punkts).
34
Ciktāl no pamatnolīguma piemērošanas jomas nav izslēgta neviena īpaša nozare, tas ir jāpiemēro arī dzīvnieku veselības kontroles jomai (šajā ziņā skat. spriedumu, 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 69. punkts).
35
No tā izriet, ka tāds darba ņēmējs kā attiecīgā persona pamatlietā, kuru veterinārsanitārā direkcija ir pieņēmusi darbā kā veterinārārsta asistenti dzīvnieku veselības kontroles jomā un ar kuru saskaņā ar Rumānijas tiesību normām šī direkcija noteikti noslēdz darba līgumu uz noteiktu laiku, ietilpst pamatnolīguma piemērošanas jomā.
36
Attiecībā uz pamatnolīguma 5. klauzulas interpretāciju ir jāatgādina, ka šīs klauzulas mērķis ir īstenot vienu no šī pamatnolīguma mērķiem, proti, ierobežot secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību izmantošanu, kas ir uzskatāma par iespējamu ļaunprātīgas izmantošanas līdzekli par ļaunu darba ņēmējiem, paredzot noteiktu skaitu minimālo aizsardzības noteikumu, lai novērstu, ka darbinieku situācija tiek padarīta nedroša (spriedumi, 2006. gada 4. jūlijs, Adeneler u.c., C‑212/04, EU:C:2006:443, 63. punkts; 2009. gada 23. aprīlis, Angelidaki u.c., no C‑378/07 līdz C‑380/07, EU:C:2009:250, 73. punkts; 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 25. punkts; 2014. gada 13. marts, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, 41. punkts; 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 54. punkts, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 72. punkts).
37
Faktiski, kā izriet no Pamatnolīguma preambulas otrās daļas, kā arī no minētā pamatnolīguma vispārīgo apsvērumu 6. un 8. punkta, darba stabilitāte tiek uzskatīta par būtisku apstākli darba ņēmēju aizsardzībā, toties uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi gan darba devēju, gan darba ņēmēju vajadzībām var atbilst tikai noteiktos apstākļos (spriedumi, 2006. gada 4. jūlijs, Adeneler u.c., C‑212/04, EU:C:2006:443, 62. punkts; 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 55. punkts, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 73. punkts).
38
Tādējādi pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punktā, lai novērstu secīgu darba līgumu vai darba attiecību uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu, dalībvalstīm ir paredzēts pienākums faktiski un saistoši veikt vismaz vienu no tajā uzskaitītajiem pasākumiem, ja šo valstu tiesībās nav paredzēti līdzvērtīgi tiesiski pasākumi. Minētās klauzulas 1. punkta a)–c) apakšpunktā šādi uzskaitītie pasākumi, kas pēc skaita ir trīs, ir saistīti attiecīgi ar objektīviem iemesliem, kas pamato šādu darba līgumu vai attiecību atjaunošanu, šo secīgo darba līgumu vai darba attiecību maksimālo ilgumu un to atjaunojumu skaitu (it īpaši skat. spriedumus, 2009. gada 23. aprīlis, Angelidaki u.c., no C‑378/07 līdz C‑380/07, EU:C:2009:250, 74. punkts; 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 26. punkts; 2014. gada 13. marts, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, 42. punkts; 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 56. punkts, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 74. punkts).
39
Dalībvalstīm šajā ziņā ir novērtējuma brīvība, jo tām ir izvēle izmantot vai nu vienu, vai vairākus no šīs klauzulas 1. punkta a)–c) apakšpunktā uzskaitītajiem pasākumiem, vai arī jau pastāvošus līdzvērtīgus tiesiskus pasākumus, vienlaikus ņemot vērā konkrētu sektoru un/vai darba ņēmēju kategoriju vajadzības (spriedumi, 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 59. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 75. punkts).
40
Tādējādi pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punktā dalībvalstīm ir paredzēts vispārējs mērķis novērst šādu ļaunprātīgu izmantošanu, atstājot to ziņā izvēli attiecībā uz šī mērķa sasniegšanas līdzekļiem, ja vien netiek apšaubīta pamatnolīguma lietderīgā iedarbība vai mērķis (spriedumi, 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 60. punkts, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 76. punkts).
41
Turklāt, ja, tāpat kā šajā lietā, Savienības tiesībās nav paredzētas īpašas sankcijas gadījumos, kad ļaunprātīga izmantošana tomēr tiek konstatēta, valsts iestādēm ir jāveic pasākumi šādas situācijas atrisināšanai un šiem pasākumiem ir jābūt ne tikai samērīgiem, bet arī pietiekami efektīviem un preventīviem, lai nodrošinātu saskaņā ar pamatnolīgumu pieņemto normu pilnīgu efektivitāti (spriedumi, 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 62. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 77. punkts).
42
Kaut gan, ja nav Savienības tiesiskā regulējuma attiecīgajā jomā, saskaņā ar dalībvalstu procesuālās autonomijas principu šādu normu īstenošanas noteikumi ir jāparedz dalībvalstu iekšējā tiesību sistēmā, tomēr šādi noteikumi nedrīkst būt mazāk labvēlīgi kā tie, kas reglamentē līdzīgas iekšēja rakstura situācijas (līdzvērtības princips), un nedrīkst padarīt Savienības tiesību sistēmas piešķirto tiesību izmantošanu praktiski neiespējamu vai pārmērīgi sarežģītu (efektivitātes princips) (spriedumi, 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 63. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 78. punkts).
43
No tā izriet, ka gadījumos, kad secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba tiesisko attiecību ļaunprātīga izmantošana ir notikusi, ir jābūt iespējai piemērot pasākumu, kas sniedz darba ņēmēju aizsardzības efektīvas un līdzvērtīgas garantijas, lai atbilstīgi sodītu par šo ļaunprātīgo izmantošanu un novērstu Savienības tiesību pārkāpuma sekas (spriedumi, 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 64. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 79. punkts).
44
Turklāt ir jāatgādina, ka Tiesai nav jālemj par valsts tiesību normu interpretāciju, jo šis uzdevums ir jāveic vienīgi kompetentajām valsts tiesām, un tām ir jānosaka, vai piemērojamā valsts tiesiskā regulējuma normas atbilst pamatnolīguma 5. klauzulā minētajām prasībām (spriedumi, 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 66. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 81. punkts).
45
Tādējādi iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, kādā mērā attiecīgo valsts tiesību normu piemērošanas nosacījumi un faktiskā īstenošana ir atbilstīgs pasākums, lai novērstu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību ļaunprātīgu izmantošanu un, ja nepieciešams, noteiktu par to sankcijas (spriedumi, 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 67. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 82. punkts).
46
Tomēr Tiesa, sniedzot atbildi uz prejudiciālu jautājumu, nepieciešamības gadījumā var sniegt minētajai valsts tiesai precizējumus kā vadlīnijas vērtējuma veikšanai (spriedumi, 2014. gada 3. jūlijs, Fiamingo u.c., C‑362/13, C‑363/13 un C‑407/13, EU:C:2014:2044, 68. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 83. punkts).
47
Šajā gadījumā, kā izriet no Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem, Likumā Nr. 53/2003 ir iekļautas tiesību normas ar mērķi kumulatīvi piemērot dažādus pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta a)–c) apakšpunktā uzskaitītos pasākumus. Nosakot atkāpi, OG Nr. 42/2004 dzīvnieku veselības kontroles jomā tomēr ir atļauts pieņemt darbā darba ņēmējus, noslēdzot ar viņiem secīgus darba līgumus uz noteiktu laiku, neparedzot nekādu šo līgumu ilgumu vai to atjaunojumu skaitu minētās klauzulas 1. punkta b) un c) apakšpunkta izpratnē.
48
Ciktāl OG Nr. 42/2004 nav iekļauts pasākums, kas būtu līdzvērtīgs tiem, kuri ir minēti pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punktā, uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošana dzīvnieku veselības kontroles jomā var tikt atļauta tikai tad, ja to pamato “objektīvs iemesls” pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē.
49
Saskaņā ar judikatūru jēdziens “objektīvs iemesls” ir jāsaprot kā tāds, kas ir saistīts ar precīziem un konkrētiem apstākļiem, kuri raksturo noteiktu darbību un līdz ar to konkrētajā kontekstā var attaisnot secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošanu. Šie apstākļi cita starpā var izrietēt no to uzdevumu īpašā rakstura, kuru izpildei ir noslēgti šādi līgumi, no tiem raksturīgām iezīmēm vai, attiecīgos gadījumos, no likumīgā mērķa, ko dalībvalsts tiecas sasniegt sociālās politikas jomā (spriedumi, 2009. gada 23. aprīlis, Angelidaki u.c., no C‑378/07 līdz C‑380/07, EU:C:2009:250, 96. punkts un tajā minētā judikatūra; 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 27. punkts, kā arī 2014. gada 13. marts, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, 45. punkts).
50
Savukārt valsts tiesību norma, kurā ar likuma vai reglamentējošu tiesību normu tikai vispārīgi un abstrakti tiek atļauta secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošana, neatbilst šī rīkojuma iepriekšējā punktā precizētajām prasībām (spriedumi, 2009. gada 23. aprīlis, Angelidaki u.c., no C‑378/07 līdz C‑380/07, EU:C:2009:250, 97. punkts un tajā minētā judikatūra; 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 28. punkts, kā arī 2014. gada 13. marts, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, 46. punkts).
51
Proti, šāda tīri formāla norma neļauj atvasināt objektīvus un pārskatāmus kritērijus, kas ļautu pārbaudīt, vai tiešām šādu līgumu atjaunošana atbilst patiesai vajadzībai un ir piemērota un vajadzīga attiecīgā mērķa sasniegšanai. Tādējādi šāda tiesību norma ietver reālu risku izraisīt šāda veida līgumu ļaunprātīgu izmantošanu un līdz ar to nav saderīga ar pamatnolīguma mērķi un lietderīgo iedarbību (šajā ziņā skat. spriedumus, 2009. gada 23. aprīlis, Angelidaki u.c., no C‑378/07 līdz C‑380/07, EU:C:2009:250, 98. un 100. punkts un tajos minētā judikatūra; 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 29. punkts, kā arī 2014. gada 13. marts, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, 47. punkts).
52
No pamatlietas izriet, ka saskaņā ar OG Nr. 42/2004 veterinārsanitārajai direkcijai, noslēdzot un atjaunojot līgumus uz noteiktu laiku, ir jāievēro to noslēgšanai paredzētie pamatnosacījumi, ņemot vērā īpašo ieņemamās amata vietas raksturu, kas ir cieši saistīts ar kontrolējamo uzņēmumu darbību, neskarot valsts finanšu līdzekļu pieejamību līdz brīdim, kad pēc konkursa procedūru rīkošanas tiek noslēgti jauni darba līgumi.
53
Tā kā tādējādi valsts tiesiskajā regulējumā nav nevienas tiesību normas, ar kuru būtu atļauts vispārēji un abstrakti izmantot secīgus uz noteiktu laiku noslēgtus darba līgumus, bet, tos noslēdzot, būtu jāievēro noteikti nosacījumi, ir jāpārbauda, vai šie pēdējie minētie atbilst objektīviem un pārredzamiem kritērijiem, kas būtu saderīgi ar pamatnolīguma mērķi un lietderīgo iedarbību.
54
Šajā ziņā Tiesa jau ir nospriedusi, ka valsts tiesiskais regulējums, kurā ir pieļauta tādu līgumu atjaunošana, kas ir noslēgti uz noteiktu laiku, lai aizvietotu citus darbiniekus, kuri attiecīgajā brīdī nav spējīgi pildīt savus darba pienākumus, pats par sevi nav pretrunā pamatnolīgumam. Faktiski darba ņēmēja īslaicīga aizvietošana vai pieņemšana darbā uz laiku, lai būtībā apmierinātu darba devēja pagaidu vajadzību personāla jomā, principā var būt “objektīvs iemesls” šī pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē (šajā ziņā skat. spriedumus, 2009. gada 23. aprīlis, Angelidaki u.c., no C‑378/07 līdz C‑380/07, EU:C:2009:250, 101. un 102. punkts un tajos minētā judikatūra, kā arī 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 30. punkts).
55
Šāds objektīvs iemesls var būt apstāklis, ka valsts tiesiskajā regulējumā līgumu uz noteiktu laiku noslēgšana un atjaunošana tiek pamatota ar nepieciešamību uzticēt specifisku uzdevumu veikšanu nepilna darba laika speciālistiem ar atzītu kompetenci, kuri papildus šim uz noteiktu laika noslēgtajam darba līgumam veic citu profesionālu darbību (šajā ziņā skat. spriedumu, 2014. gada 13. marts, Márquez Samohano, C‑190/13, EU:C:2014:146, 48. un 49. punkts).
56
Šajā gadījumā ir jānorāda, kā tas izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, ka uz oficiālām kontrolēm dzīvnieku veselības aizsardzības jomā attiecas īpašs tiesiskais regulējums un no tā izriet pienākumi, kurus valsts likumdevējs ir noteicis ne tikai attiecībā uz dzīvnieku saimniecībām, kā arī cilvēka patēriņam paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, uzglabāšanu, transportēšanu, pārstrādi, tirdzniecību, bet arī ganāmpulkiem karantīnā, meža dzīvniekiem, dabas parkiem un rezervātiem, zooloģiskajiem dārziem vai arī inkubācijas stacijām.
57
Tādējādi, kā izriet no pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta un atbilstoši tā preambulas trešajai daļai, kā arī tā vispārīgo apsvērumu 8. un 10. punktam, pamatnolīguma ieviešanas kontekstā dalībvalstīm ir iespēja – ciktāl tas ir objektīvi pamatojams – ņemt vērā attiecīgo darbības nozaru īpašās vajadzības (spriedums, 2015. gada 25. februāris, Komisija/Luksemburga, C‑238/14, EU:C:2015:128, 40. punkts).
58
Taču veicamo kontroļu skaits un biežums, protams, var mainīties atkarībā no kontrolējamo uzņēmumu, kurus arī skar noteiktas izmaiņas, darbības.
59
Tomēr Tiesai iesniegtajos lietas materiālos nav iekļauts neviens pierādījums, kas ļautu secināt, ar ko attiecīgajā nozarē šīs iezīmes būtu īpašas, nedz arī tas, kādu iemeslu dēļ rastos tikai pagaidu vajadzība pēc darbiniekiem, kas pamatotu kontroles pilnvaru nepastāvīgo raksturu.
60
Proti, šādas izmaiņas ir raksturīgas tādām situācijām, kurās viena darbība ir atkarīga no citas, tostarp kontroļu jomā, un turklāt tās var izpausties kā darba slodzes palielināšanās vai samazināšanās iepriekš neparedzamu apstākļu dēļ.
61
Turklāt kontroļu veikšanas pilnvaru apgalvoto nepastāvīgo raksturu atspēko apstāklis, ka, pagarinot uz noteiktu laiku noslēgtos līgumus, prasītāja pamatlietā nepārtraukti sniedza pakalpojumus 6 gadus un 7 mēnešus un darba tiesiskās attiecības, šķiet, apmierināja ne tikai pagaidu, bet arī ilgstošu vajadzību.
62
Lai arī atbilstoši šī rīkojuma 45. punktā atgādinātajai judikatūrai beigu beigās iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās, ka pastāv īpaša vajadzība, kas saskaņā ar pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunktu var objektīvi pamatot secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izmantošanu, lai atbilstoši reaģētu uz sanitāro kontroļu pieprasījumu, ir jānorāda, ka šāda vajadzība tomēr nebūtu izsecināma no apsvērumiem, kuru mērķis ir novērst valstij kā darba devējam attiecīgajā nozarē jebkādu finansiālu risku.
63
Proti, kaut arī ar budžetu saistīti apsvērumi var būt dalībvalsts sociālās politikas izvēles pamatā un ietekmēt sociālās aizsardzības pasākumu, ko tā vēlas pieņemt, raksturu vai apjomu, tie tomēr paši par sevi neveido mērķi, uz kura sasniegšanu šī politika ir vērsta, un tādējādi nevar attaisnot, ka nepastāv nekādi pasākumi secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta izpratnē (skat. spriedumus, 2013. gada 24. oktobris, Thiele Meneses, C‑220/12, EU:C:2013:683, 43. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 110. punkts).
64
Turklāt, runājot par prasītājas pamatlietā pēdējam darba līgumam pievienotajā pielikuma aktā izdarīto atsauci uz nosacījumu, ka tiek gaidīta konkursa procedūras pastāvīgu darbinieku pieņemšanai darbā pabeigšana, ir jāuzsver, ka, pat ja valsts tiesiskais regulējums, kurā darbinieku aizvietošanai ir atļauts atjaunot secīgus uz noteiktu laiku noslēgtus darba līgumus, gaidot konkursa procedūru pabeigšanu, var tikt pamatots ar objektīvu iemeslu, šī objektīvā iemesla konkrētai piemērošanai, ņemot vērā attiecīgās darbības īpatnības un tās izpildes apstākļus, ir jāatbilst pamatnolīguma prasībām (šajā ziņā skat. spriedumus, 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 34. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 99. punkts).
65
Proti, lai būtu ievērots pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts, ir konkrēti jāpārbauda, vai secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu vai darba attiecību atjaunošanas mērķis ir risināt pagaidu vajadzības un vai tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā faktiski netiek izmantota, lai apmierinātu pastāvīgu un ilgstošu darba devēja vajadzību pēc personāla (šajā ziņā skat. spriedumus, 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 39. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 101. punkts).
66
Šim nolūkam katrā konkrētajā gadījumā ir jāpārbauda visi attiecīgie apstākļi, it īpaši ņemot vērā minēto secīgo līgumu, kas ir noslēgti ar vienu un to pašu personu vai viena un tā paša darba izpildei, skaitu, lai nepieļautu, ka darba devēji ļaunprātīgi faktiski izmanto darba līgumus vai darba attiecības uz noteiktu laiku pat tad, ja tie, kā apgalvots, ir noslēgti, lai risinātu vajadzību pēc aizvietojošā personāla (šajā ziņā skat. spriedumus, 2012. gada 26. janvāris, Kücük, C‑586/10, EU:C:2012:39, 40. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2014. gada 26. novembris, Mascolo u.c., C‑22/13, C‑61/13, C‑63/13 un C‑418/13, EU:C:2014:2401, 102. punkts).
67
No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka šī lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegšanas dienā attiecīgajai personai nebija nekādas informācijas par konkursa procedūru norisi, vēl jo vairāk tāpēc, ka to iznākums bija ļoti nenoteikts.
68
Visbeidzot, valsts tiesai ir jānosaka, vai tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru līgumus uz noteiktu laiku, lai aizpildītu vakantās amata vietas, drīkst izmantot, tikai līdz tiek pabeigtas konkursa procedūras, var tikt uzskatīts par saderīgu ar pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunktu, un jāpārbauda, vai šī objektīvā iemesla piemērošana novērš uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu.
69
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, atbilstoši kuram publiskajā sektorā secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošana ir pamatota ar “objektīviem iemesliem” šīs klauzulas izpratnē tikai tādēļ, ka dzīvnieku veselības jomā darbā pieņemto darbinieku kontroles darbībām ir nepastāvīgs raksturs kontrolējamo uzņēmumu daudzuma izmaiņu dēļ, izņemot, ja vien – kas ir jāpārbauda valsts tiesai – līgumu atjaunošanas mērķis patiešām ir apmierināt specifiskās vajadzības attiecīgajā nozarē, ņemot vērā, ka ar budžetu saistīti apsvērumi tomēr nevar būt tam pamats. Turklāt apstāklis, saskaņā ar kuru secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošana tiek veikta, līdz tiek pabeigtas konkursa procedūras, nevar būt pietiekams, lai panāktu šī tiesiskā regulējuma atbilstību minētajai klauzulai, ja tā konkrētās piemērošanas rezultātā faktiski secīgi uz noteiktu laiku noslēgti līgumi tiek izmantoti ļaunprātīgi, arī tas ir jāpārbauda valsts tiesai.
Par tiesāšanās izdevumiem
70
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (desmitā palāta) izdod rīkojumu:
Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas noslēgts 1999. gada 18. martā un kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, atbilstoši kuram publiskajā sektorā secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošana ir pamatota ar “objektīviem iemesliem” šīs klauzulas izpratnē tikai tādēļ, ka dzīvnieku veselības jomā darbā pieņemto darbinieku kontroles darbībām ir nepastāvīgs raksturs kontrolējamo uzņēmumu daudzuma izmaiņu dēļ, izņemot, ja vien – kas ir jāpārbauda valsts tiesai – līgumu atjaunošanas mērķis patiešām ir apmierināt specifiskās vajadzības attiecīgajā nozarē, ņemot vērā, ka ar budžetu saistīti apsvērumi tomēr nevar būt tam pamats. Turklāt apstāklis, saskaņā ar kuru secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu atjaunošana tiek veikta, līdz tiek pabeigtas konkursa procedūras, nevar būt pietiekams, lai panāktu šī tiesiskā regulējuma atbilstību minētajai klauzulai, ja tā konkrētās piemērošanas rezultātā faktiski secīgi uz noteiktu laiku noslēgti līgumi tiek izmantoti ļaunprātīgi, arī tas ir jāpārbauda valsts tiesai.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – rumāņu.