Lieta C‑115/11
Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe sp. z o.o.
pret
Zakład Ubezpieczeń Społecznych
(Sąd Apelacyjny – Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Warszawie lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Sociālais nodrošinājums – Piemērojamo tiesību aktu noteikšana – Regula (EEK) Nr. 1408/71 – 14. panta 2. punkta b) apakšpunkts – Persona, kas parasti ir nodarbināta divās vai vairāk dalībvalstīs – Secīgi darba līgumi – Darba devējs, kura uzņēmējdarbības vieta ir dalībvalstī, kur atrodas darba ņēmēja parastā dzīvesvieta – Algots darbs, kas tiek veikts tikai citu dalībvalstu teritorijā
Kopsavilkums – Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 4. oktobra spriedums
1.        Sociālais nodrošinājums – Piemērojamie tiesību akti – Regulas Nr. 1408/71 14. panta 2. punkta b) apakšpunkts – Persona, kas parasti ir nodarbināta vairāku dalībvalstu teritorijās – Jēdziens – Persona, kas parasti strādā tikai vienā dalībvalstī – Izslēgšana
(Padomes Regulas Nr. 1408/71 13. panta 2. punkta a) un f) apakšpunkts un 14. panta 2. punkts)
2.        Sociālais nodrošinājums – Persona, kas parasti ir nodarbināta vairāku dalībvalstu teritorijās – Sertifikāts E 101 – Piemērojamo tiesību aktu noteikšana – Kompetentās iestādes pienākums balstīt savus secinājumus uz darba ņēmēja reālo situāciju
(Padomes Regulas Nr. 1408/71 II sadaļa)
1.        14. panta 2. punkta b) apakšpunkts Regulā Nr. 1408/71, tās redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, kas [savukārt] grozīta ar Regulu Nr. 1992/2006, ir jāinterpretē tādējādi, ka personai, kas atbilstoši secīgiem darba līgumiem, kuros kā darba vieta ir norādītas vairākas dalībvalstis, faktiski katra šī līguma darbības laikā strādā tikai vienas minētās valsts teritorijā, nevar tikt piemērots jēdziens “persona, kas parasti ir nodarbināta divās vai vairāk dalībvalstīs” minētā noteikuma izpratnē.
Tādējādi, lai personai būtu piemērojams Regulas Nr. 1408/71 14. panta 2. punkts, tai “parasti” ir jābūt nodarbinātai divās vai vairāk dalībvalstīs. No minētā izriet, ka tad, ja algota darba veikšana vienā dalībvalstī ir attiecīgās personas parastā nodarbošanās, tai nevar tikt piemērots minētais noteikums. Taču šādos apstākļos var tikt piemērots Regulas Nr. 1408/71 13. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētais princips, tāpat kā attiecīgā gadījumā – laikā, kad ir pārtraukumi starp darba līgumiem, – princips, kurš izriet no šī paša punkta f) apakšpunkta.
(sal. ar 39., 40., 50. un 52. punktu un rezolutīvo daļu)
2.        Iestādei, kas izsniedz E 101 sertifikātu, ir jāveic atbilstoša to faktu izvērtēšana, kas attiecas uz to tiesību normu piemērošanu, kuras nepieciešamas, lai noteiktu piemērojamos sociālā nodrošinājuma tiesību aktus Regulas Nr. 1408/71 II sadaļas izpratnē, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, kas [savukārt] grozīta ar Regulu Nr. 1992/2006, un attiecīgi jānodrošina šajā sertifikātā ietvertās informācijas pareizība.
Izvērtējot faktus, lai noteiktu piemērojamos tiesību aktus, attiecīgā iestāde papildus minēto dokumentu formulējumam konkrētā gadījumā var ņemt vērā tādus faktorus kā tas, ka darba līgumi starp darba devēju un attiecīgo darbinieku iepriekš ir tikuši īstenoti praksē, apstākļus, kas saistīti ar šo līgumu noslēgšanu, un, vispārīgāk, attiecīgā uzņēmuma veiktajām darbībām raksturīgās iezīmes, ciktāl šie faktori var atklāt īsto konkrētā darba raksturu.
Ja tomēr no citiem būtiskiem faktoriem, nevis līgumiem izriet, ka darba ņēmēja situācija faktiski ir atšķirīga no šajos dokumentos izklāstītās, attiecīgajai iestādei – neatkarīgi no šo līgumu formulējuma – ir pienākums balstīt savus secinājumus uz darba ņēmēja faktisko situāciju un attiecīgajā gadījumā atteikt E 101 sertifikāta izdošanu vai atsaukt konkrēto sertifikātu, ja tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā algotais darbinieks strādā, izsaka šaubas par to faktu precizitāti, uz kuriem balstīts šis sertifikāts, un/vai Regulas Nr. 1408/71 II sadaļas prasību ievērošanu.
(sal. ar 42. un 44.–47. punktu)