61987CJ0219_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 15 . juli 1987, har selskabet Hoogovens Groep BV ( herefter benaevnt "Hoogovens ") i medfoer af EKSF-Traktatens artikel 33, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning nr . 1434/87/EKSF af 20 . maj 1987 om ophaevelse af beslutning nr . 3424/86/EKSF om aendring af beslutning nr . 3485/85/EKSF om forlaengelse af overvaagningsordningen og systemet for produktionskvoter for virksomhederne i jern - og staalindustrien ( EFT L 136, s . 39 ).
2 Ved beslutning nr . 3485/85/EKSF af 27 . november 1985 ( EFT L 340, s . 5 ) forlaengede Kommissionen overvaagningsordningen og systemet for produktionskvoter for visse produkter for virksomhederne i jern - og staalindustrien for perioden fra 1 . januar 1986 til 31 . december 1987, for saa vidt angaar grupperne Ia, Ib, Ic, II, III, IV og VI . I beslutningens artikel 15, stk . 1, fastsattes betingelserne for overfoersel af referencer inden for de to overgrupper af produktgrupper, nemlig Ia, Ib, Ic, II og III ( overgruppe 1 ) samt III, IV og VI ( overgruppe 2 ). Ifoelge artikel 15, stk . 2, kunne Kommissionen tillade udveksling, salg eller overdragelse af referenceproduktioner og -maengder i tilfaelde af lukning, salg eller overfoersel af anlaeg til et tredjeland efter den 1 . januar 1980 . Ifoelge stk . 3 kunne Kommissionen i disse tilfaelde tillade overfoersel af referencerne for det paagaeldende anlaeg inden for de i stk . 1 anfoerte to overgrupper .
3 Da produktgruppe Ic fra 1 . januar 1987 ikke laengere ville vaere underlagt kvotesystemet, og det derfor var oenskeligt at undgaa forstyrrelser paa staalmarkedet som foelge af en kunstig foroegelse af referencerne for de produkter, der fortsat var omfattet af kvoter, ved en overfoersel af referencer fra de produkter, der snart skulle liberaliseres, begraensede Kommissionen ved beslutning nr . 3524/86/EKSF af 19 . november 1986 om aendring af beslutning nr . 3485/85/EKSF ( EFT L 325, s . 35 ) med oejeblikkelig virkning muligheden for overfoersel i henhold til artikel 15, stk . 1 og 3, i beslutning nr . 3485/85/EKSF til produkter fra grupperne Ia, Ib, II, III, IV og VI .
4 Ved beslutning nr . 3746/86/EKSF af 5 . december 1986 om aendring af beslutning nr . 3485/85/EKSF ( EFT L 348, s . 1 ) udelukkede Kommissionen gruppe Ic fra kvotesystemet .
5 Da Kommissionen konstaterede, at virkningerne af mulige referenceoverfoersler fra gruppe Ic til andre grupper, som fortsat var omfattet af kvotesystemet, ikke var saa alvorlige, at de kunne begrunde den foranstaltning, der var truffet ved beslutning nr . 3524/86/EKSF, ophaevede Kommissoinen denne beslutning med tilbagevirkende gyldighed fra 19 . november 1986, jfr . beslutning nr . 1434/87/EKSF .
6 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
7 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at Kommissionen ved at vedtage den omtvistede beslutning gjorde sig skyldig i magtfordrejning over for sagsoegeren, idet Kommissionen undlod at fastsaette de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at virksomheden kunne opretholde sin forholdsmaessige markedsposition .
8 Som delvis monoproducent, hvis samlede referenceproduktion for 90%' s vedkommende ligger inden for to produktgrupper, kan sagsoegeren lige saa lidt udnytte mulighederne for overfoersel i henhold til artikel 15 i beslutning nr . 3485/85/EKSF som de monoproducenter, der er kendetegnet ved, at deres referenceproduktion inden for én produktgruppe udgoer mindst 80% af deres samlede referenceproduktion . Foelgelig boer sagsoegeren, for at kunne opretholde af sin markedsposition, behandles paa samme maade som monoproducenterne . Mens der ifoelge Kommissionens regler bestaar mulighed for tilpasning, for saa vidt angaar monoproducenter, hvis forholdsmaessige markedsposition paavirkes af overfoersler til den produktgruppe, de fremstiller, er der imidlertid ikke truffet tilsvarende foranstaltninger for saadanne delvise monoproducenter som sagsoegeren .
9 For at tage stilling til sagsoegerens anbringende om magtfordrejning maa det afgoeres, om Kommissionen ved vedtagelsen af den omtvistede beslutning udnyttede sine befoejelser for at naa et andet maal end det, hvortil befoejelserne blev givet .
10 Det skal i denne forbindelse undersoeges, om formaalet med den produktionskvoteordning, som Kommissionen under visse omstaendigheder skal indfoere i henhold til EKSF-Traktatens artikel 58, indebaerer, at Kommissionen er forpligtet til at sikre, at virksomheder, der befinder sig i sagsoegerens situation, kan opretholde deres forholdsmaessige markedsposition .
11 Det bemaerkes, at Domstolen allerede tidligere har fastslaaet, at de foranstaltninger, der traeffes i medfoer af artikel 58, skal goere det muligt for den samlede jern - og staalindustri i Faellesskabet paa kollektivt grundlag og ved faelles anstrengelser at imoedegaa en krisesituation fremkaldt af en efterspoergselsnedgang . Det foelger heraf, at bestemmelsen ikke har til formaal i en krisesituation at opstille et vaern for virksomhederne mod foelgerne af deres tidligere beslutninger paa investerings - og produktionsomraadet ( dom af 7 . juli 1982, Kloeckner, sag 119/81, Sml . s . 2627, og dom af 11 . maj 1983, Kloeckner, sag 244/81, Sml . s . 1451 ).
12 Ordningen med overfoersel af referencer fra en produktgruppe til en anden i henhold til beslutning nr . 3485/85/EKSF, hvis gyldighed aldrig er blevet anfaegtet, foerer uundgaaeligt til en aendring af virksomhedernes forholdsmaessige markedsposition, for saa vidt angaar de af disse overfoersler omfattede produktgrupper .
13 Det er alene med henblik paa de virksomheder, der kun fremstiller et produkt, eller hvis referenceproduktion for en produktgruppe udgoer mindst 80% af deres samlede referenceproduktion, at Kommissionen i henhold til artikel 15, stk . 1, har indfoert en bestemmelse, hvorefter den kan foretage de noedvendige tilpasninger, saafremt den konstaterer, at der som foelge af overfoersel af referencer, jfr . artikel 15, stk . 1, er sket en vaesentlig formindskelse af forholdet mellem paa den ene side de paagaeldende virksomheders referencer og paa den anden side referencerne for Faellesskabets oevrige virksomheder taget under ét .
14 Denne bestemmelse, der fraviger det almindelige produktionskvotesystem, er begrundet i hensynet til, at monoproducenten, der er et begreb, hvis indfoerelse i kvotesystemet og hvis definition ikke har givet anledning til kritik, befinder sig i en saerlig situation, idet en saadan virksomhed ikke - som andre producenter, der normalt fremstiller mere end ét produkt - kan udnytte muligheden for overfoersel i henhold til artikel 15 eller kun kan goere det i staerkt begraenset omfang .
15 Der bestaar ikke saadanne grunde for virksomheder, der ikke opfylder de saerlige betingelser, der kendetegner monoproducenter, og Kommissionen var derfor ikke forpligtet til ogsaa at sikre den forholdsmaessige markedsposition for virksomheder, der befinder sig i sagsoegerens situation .
16 Det kan herefter fastslaas, at Kommissionen ikke har begaaet magtfordrejning over for sagsoegeren ved ikke at sikre dennes forholdsmaessige markedsposition .
17 Foelgelig boer sagsoegte frifindes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( Sjette Afdeling )
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .