61982CJ0263_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgaaet til Domstolens justitskontor den 24 . september 1982, har staalvirksomheden Kloeckner-Werke AG, Duisburg, i medfoer af EKSF-traktatens artikel 36 anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens individuelle beslutning af 13 . august 1982, hvorved virksomheden blev paalagt en boede for overskridelse af sine produktionskvotaer i medfoer af EKSF-traktatens artikel 58, stk . 4, og artikel 9 i den generelle beslutning nr . 2794/80 af 31 . oktober 1980 ( EFT L 291, s . 1 ).
2 Ved individuel beslutning af 6 . april 1981, truffet i medfoer af EKSF-traktatens artikel 58 og foernaevnte generelle beslutning nr . 2794/80, meddelte Kommissionen virksomheden dens referenceproduktioner og produktionskvotaer for andet kvartal 1981 . Da virksomheden fandt, at kvotaerne i forhold til virksomhedens produktionskapacitet og anlaeg var for lavt fastsat, anlagde den sag ved Domstolen med paastand om annullation af naevnte individuelle beslutning ; ved dom af 7 . juli 1982 ( Kloeckner, sag 119/81, Sml . 1982, s . 2627 ) frifandt Domstolen imidlertid sagsoegte, saaledes at de paagaeldende kvotaer blev endelige .
3 I mellemtiden havde Kloeckner overskredet sine kvotaer med 122 781 tons for valsede produkter i gruppe I . Kommissionen paatalte denne overskridelse over for virksomheden ved skrivelse af 1 . februar 1982 op paalagde efter gennemfoerelse af proceduren i henhold til traktatens artikel 36 ved individuel beslutning af 13 . august 1982, som anfaegtes under denne sag, Kloeckner en boede paa 10 129 432 ECU eller 23 909 916 DM .
4 Sagsoegeren har ikke bestridt den overskridelse, som Kommissionen har paatalt . Virksomheden har dog gjort gaeldende, at overskridelsen var begrundet i den noedretstilstand, som virksomheden befandt sig i som foelge af tildelingen af produktionskvotaer .
Sagens eneste anbringende, noedret, i formaliteten
5 Kommissionen har for det foerste rejst formalitetsindsigelse mod sagens eneste anbringende, hvorefter der foreligger noedret . Kommissionen har bemaerket, at sagsoegeren stoetter den noedret, man goer gaeldende, paa den omstaendighed, at virksomheden er blevet tildelt produktionskvotaer, som har vaeret for lave, urimelige og retsstridige, idet der ikke er blevet taget hensyn til virksomhedens faktiske produktionskapacitet . Dels skulle den paastaaede retsstridighed af en kvota, der paa grund af sin ringe stoerrelse ikke tillader virksomheden at overleve, ifoelge procesreglementets artikel 42, stk . 2, have vaeret paaberaabt i sagen vedroerende fastsaettelsen af denne kvota, dels er lovligheden af fastsaettelsen af denne kvota, der blev anerkendt ved Domstolens foernaevnte dom af 7 . juli 1982, retskraftig og kan ikke anfaegtes .
6 Heroverfor har sagsoegeren anfoert, at selv om foernaevnte doms retskraft forhindrer virksomheden i at anfaegte lovligheden af beslutningen om fastsaettelse af den omtvistede kvota, beroerer den dog ikke spoergsmaalet om, hvorvidt Kommissionen gennem en boede kan sanktionere en overskridelse af denne kvota, der er sket i en situation, hvor der foreligger noedret . Hvad angaar procesreglementets artikel 42, er den ikke relevant i naervaerende tilfaelde, fordi problemet om overskridelsen og dens mulige begrundelse ikke paa nogen maade var genstand for sag 119/81 .
7 Det bemaerkes, at en raekke af Kloeckner ' s argumenter, saasom den ringe stoerrelse af de kvotaer, der var blevet tildelt virksomheden, der laa under gennemsnittet for de kvotaer, der var blevet tildelt andre virskomheder i Faellesskabet, og derfor ikke sikrede sagsoegerens virksomhed dens rentabilitet, i det vaesentlige indebaerer en anfaegtelse af lovligheden af kvotasystemet og isaer af lovligheden af den beslutning, hvorved sagsoegeren blev tildelt den kvota, som virksomheden har overskredet . Disse argumenter kan ikke laegges til grund, fordi Kommissionens beslutning er blevet endelig og paa grund af retskraften af Domstolens dom af 7 . juli 1982 .
8 Imidlertid har Kloeckner under retsforhandlingerne fremhaevet, at man ikke bestrider lovligheden af beslutningerne vedroerende den kvota, der er blevet tildelt virksomheden, men at man alene har begaeret annullation af beslutning om at paalaegge virksomheden en boede, idet kvotaoverskridelsen var begrundet i den noedretstilstand, som virksomheden befandt sig i . Under disse omstaendigheder og inden for disse graenser maa Kommissionens indsigelse vedroerende retskraften forkastes .
Sagens eneste anbringende, noedret, i realiteten
9 Kloeckner har gjort gaeldende, at virksomheden siden 1974 har lidt meget store tab, som den kun har kunnet udligne ved at anvende og udtoemme alle sine reserver, saaledes at virksomheden nu ikke laengere er i stand til at baere yderligere vaesentlige tab uden at gaa konkurs . Imidlertid ville produktionstilbagegangen som foelge af kvotasystemet netop have kunnet paafoere virksomheden nye betydelige tab . I denne situation saa virksomheden sig noedsaget til at overskride de kvotaer, der var blevet tildelt den, for at beskytte et grundlaeggende retsgode, nemlig virksomhedens fortsatte eksistens . Virksomheden handlede derfor i en situation, hvor der forelaa noedret .
10 Sagsoegeren har stoettet sin opfattelse paa et juridisk responsum fra professor Eser, direktoer for Max-Planck-Institut fuer auslaendisches und internationales Strafrecht, hvorefter noedret er et universelt retsinstitut, der er forankret i udtrykkelige lovbestemmelser eller anerkendt i retspraksis . Det er derfor ikke »gyldigheden, men den eventuelle udelukkelse af anvendelsen af noedret, der kraever saerligt bevis« . Foelgelig maa noedret ogsaa anerkendes som et grundlaeggende princip i faellesskabsretten .
11 Efter sagsoegerens opfattelse er samtlige noedretsbetingelser opfyldt i naervaerende tilfaelde . At en eventuel overholdelse af kvotaerne ville have foert til en alvorlig faresituation, bevises gennem de to revisionsberetninger, der er vedlagt sagens akter . Det retsgode, som sagsoegeren gennem sin adfaerd har villet forsvare, nemlig sin overlevelse, er af hoejere rang end kravet om ikke at hindre gennemfoerelsen af kvotaordningen . Den omtvistede overskridelse har overhovedet ikke forstyrret kvotasystemet, idet de oevrige virksomheder i Faellesskabet har kunnet afsaette deres produktion til de fastsatte priser . Faresituationen skyldtes ikke fejl fra virksomhedens side ; den har tvaertimod noeje fulgt Kommissionens forslag og henstillinger ved omstruktureringen af sine anlaeg . Endelig kunne faresituationen ikke afvaerges med andre midler end overskridelsen af kvotaerne .
12 Heroverfor har sagsoegte paaberaabt sig praksis, som den nu er fastlagt af Domstolen, hvorefter Kommissionen ved udformningen af kvotasystemet ikke skal sikre hver enkelt virksomhed en mindsteproduktion i forhold til virksomhedens egne rentabilitets- og udviklingskriterier . Kommissionen har gjort gaeldende, at dette princip ogsaa gaelder i det tilfaelde, hvor selve en virksomheds eksistens er truet .
13 Efter Kommissionens opfattelse er anerkendelsen af noedret som begrundelse for en kvotaoverskridelse uforenelig med kvotasystemets vaesen og struktur . Som Domstolen allerede har fastslaaet i dom af 11 . maj 1983 ( Kloeckner, forenede sager 303 og 312/81, Sml ., s . 1507 ), ville anvendelsen af noedretsprincippet paa kvotasystemets omraade i sidste ende foere til systemets sammenbrud .
14 Kommissionen har subsidiaert gjort gaeldende, at betingelserne for noedret ikke er opfyldt i naervaerende tilfaelde . Det er ikke blevet tilstraekkeligt bevist, at virksomheden befandt sig i en faresituation paa det tidspunkt, hvor overskridelsen fandt sted . I hvert fald er den oekonomiske krise, der ligger til grund for den paastaaede noedret, ikke en foelge af indfoerelsen af kvotasystemet, men af en raekke valg, som virksomheden selv har truffet i sin investeringspolitik ; da den paastaaede fare endelig havde kunne afvaerges med lovlige midler, var overskridelsen paa ingen maade noedvendig af denne grund .
15 Det skal anfoeres, at Domstolen allerede i sin foernaevnte dom af 11 . maj 1983 har behandlet og forkastet Kloeckner ' s anbringende om, at overskridelsen af virksomhedens kvota for foerste kvartal 1981 var begrundet i den ringe stoerrelse af den kvota, der var blevet tildelt virksomheden af Kommissionen, samt i den noedret, der forelaa . Domstolen har saaledes isaer afvist Kloeckner ' s anbringender vedroerende retsstridigheden af kvotaen, og at den skulle vaere urimelig som for lavt ansat i forhold til virksomhedens produktionskapaciteter, og har udtalt, at virksomheden derfor ikke kan paaberaabe sig noedret . Domstolen har endelig fremhaevet, at anvendelsen af noedretsprincippet inden for kvotasystemets omraade ville medfoere systemets sammenbrud og beroeve traktatens artikel 58 enhver tilsigtet virkning .
16 Selv om Kloeckner i den foreliggende sag, der angaar overskridelsen af kvotaen for andet kvartal 1981, har fremfoert mere praecise og detaljerede argumenter som begrundelse for, at der foreligger noedret, kan Domstolen imidlertid kun naa til samme resultat som i foernaevnte dom .
17 Begrebet noedret kan ikke anerkendes paa det saerlige omraade, som kvotasystemet efter EKSF-traktatens artikel 58 udgoer . Dette system hviler paa solidariteten mellem samtlige Faellesskabets jern- og staalvirksomheder under krisen og tager sigte paa en rimelig fordeling af de ofre, der skyldes uundgaaelige oekonomiske forhold .
18 Det skal i denne sammenhaeng fremhaeves, at EKSF-traktatens artikel 58 kun hjemler indfoerelsen af et produktionskvotasystem, dersom det er konstateret,
at der foreligger en aabenbar krise, og denne krise er saa alvorlig, at den ikke kan imoedegaas ved hjaelp af de i artikel 57 angivne virkemidler . Kvotasystemet kan med andre ord kun indfoeres, dersom en oekonomisk sektor i sin helhed er ramt af en saa alvorlig krise, at alle virksomheder i Faellesskabet er truet paa deres eksistens . Det staar i naervaerende tilfaelde fast, at en meget alvorlig krise, der skyldes det indgribende fald i efterspoergslen og faldet i priserne, har ramt alle Faellesskabets jern- og staalvirksomheder .
19 Kvotasystemet har til formaal at imoedegaa en saadan situation gennem en samordnet formindskelse af udbudet, for paa denne maade at genskabe ligevaegten mellem udbud og efterspoergsel og bremse faldet i priserne . Denne reduktion medfoerer tunge ofre, der skal fordeles rimeligt mellem alle virksomhederne paa omraadet, der inddrages i en solidarisk faellesskabsbestraebelse, der skal goere det muligt for industrien i dens helhed paa det paagaeldende omraade at overvinde krisen og overleve . Da dette er formaalet med det paagaeldende system, kan de behov, der foelger af en enkelt virksomheds bestaaen og rentabilitet, ikke paaberaabes imod gennemfoerelsen af et saadant system .
20 Det skal i oevrigt fremhaeves, at dersom enhver virksomhed under paaberaabelse af noedret foraarsaget af alvorlige oekonomiske vanskeligheder kunne unddrage sig restriktionerne og efter forgodtbefindende overskride de produktionskvotaer, der tildeles den, ville kvotasystemet blive tilintetgjort . Kvotaforhoejelserne til fordel for virksomheder, der paaberaabte sig noedret, eller disse virksomheders overskridelser af kvotaerne, der ville vaere fritaget for enhver sanktion paa grund af noedret, ville noedvendigvis medfoere en nedsaettelse af andre virksomheders kvotaer, saaledes at adskillige af disse ville befinde sig i en noedretssituation og vaere berettiget til at kraeve kvotaforhoejelser eller foretage sanktionsfri overskridelser . Der ville herved blive udloest en kaedereaktion, som ville foere til systemets sammenbrud og saaledes bringe den tilsigtede virkning af EKSF-traktatens artikel 58 i fare .
21 Det fremgaar af professor Eser ' s responsum, at begrebet noedret har udviklet sig inden for kriminalretten, og at det endvidere er traengt ind i erhvervsretten i et begraenset antal medlemsstater . Uden at bestride rigtigheden af
dette forhold, der dog ikke i sig selv tillader den slutning, at der i faellesskabsretten eksisterer et almindeligt noedretsprincip, skal Domstolen endnu engang fremhaeve, at begrebet noedret ikke kan anerkendes paa det omraade, som kvotasystemet efter EKSF-traktatens artikel 58 udgoer .
22 Noedret kan derfor ikke paaberaabes af en virksomhed med henblik paa at unddrage sig de produktionsrestriktioner, der hjemles ved kvotasystemet, og betalingen af de boeder, der paalaegges virksomheden i tilfaelde af overskridelse af kvotaerne . Sagsoegerens systematiske overskridelse af kvotaerne har fremkaldt en betragtelig hindring for dette systems funktionsdygtighed .
23 Herefter maa sagens eneste anbringende vedroerende noedret forkastes .
24 Sagsoegte maa derfor frifindes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
25 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom .
26 Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor paalaegges at betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2.Sagsoegeren betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med begaeringen om foreloebige forholdsregler .