Sag C-190/10
Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (Génesis)
mod
Boys Toys SA og Administración del Estado
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo)
»EF-varemærker – definition og erhvervelse – ældre varemærke – nærmere bestemmelser om indgivelse – elektronisk indgivelse – form, der gør det muligt med bestemthed at fastslå dagen, timen og minuttet for indgivelsen af ansøgningen«
Sammendrag af dom
1.        EF-varemærker – indgivelse af en ansøgning om registrering af et EF-varemærke – dato for indgivelse – hensyntagen til kalenderdagen for indgivelse af ansøgningen, men ikke ansøgningstimen og ‑minuttet
(Rådets forordning nr. 40/94, som ændret ved forordning nr. 1992/2003, art. 27)
2.        EF-varemærker – indgivelse af en ansøgning om registrering af et EF-varemærke – dato for indgivelse – ansøgninger om registrering af et EF-varemærke og et nationalt varemærke indgivet den samme dag
(Rådets forordning nr. 40/94, som ændret ved forordning nr. 1992/2003, art. 27)
1.        Begrebet »datoen for ansøgning om registrering af et EF-varemærke« i artikel 27 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, som ændret ved forordning nr. 1992/2003, indebærer, at der tages hensyn til kalenderdagen for indgivelsen af ansøgningen om registrering af et EF-varemærke, men ikke ansøgningstimen og ‑minuttet.
Forpligtelsen til at angive datoen eller dagen, afhængigt af sprogversionen, indebærer efter almindelig betydning ikke en forpligtelse til at angive timen og end mindre minuttet. I mangel af en udtrykkelig henvisning i artikel 27 i forordning nr. 40/94 til timen og minuttet for indgivelsen af ansøgningen om registrering af et EF-varemærke fremgår det derfor, at sådanne angivelser ikke er blevet taget i betragtning af fællesskabslovgiver som værende nødvendige med henblik på at fastsætte det øjeblik, hvor ansøgningen om registrering af et EF-varemærke er indgivet, og følgelig dettes prioritet i forhold til et andet varemærke.
En sådan fortolkning fremgår ligeledes af den kontekst, hvori artikel 27 i forordning nr. 40/94 indgår. Især indfører regel 5 i forordning nr. 2868/95 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 40/94, der præciserer de formkrav, som Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), en medlemsstats centrale myndighed for industriel ejendomsret eller Beneluxlandenes Varemærkemyndighed skal opfylde, når der indgives en ansøgning om registrering af et EF-varemærke, alene en forpligtelse til på ansøgningen at angive datoen for modtagelsen af ansøgningen og ikke timen og minuttet den pågældende dag.
Hvis fællesskabslovgiver havde fundet, at timen og minuttet for indgivelsen af ansøgningen om registrering af et EF-varemærke skulle tages i betragtning som en grundlæggende bestanddel i »datoen for ansøgning« som omhandlet i artikel 27 i forordning nr. 40/94, burde en sådan præcisering have været inkluderet i forordning nr. 2868/95.
(jf. præmis 47-49 og 54)
2.        Artikel 27 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, som ændret ved forordning nr. 1992/2003, skal fortolkes således, at den ikke tillader, at der ikke alene tages hensyn til dagen, men også til timen og minuttet for indgivelsen af ansøgningen om registrering af et EF-varemærke ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) med henblik på at bestemme et varemærkes prioritet i forhold til et nationalt varemærke, hvis registrering der er ansøgt om samme dag, når ansøgningstimen og ‑minuttet ifølge den nationale lovgivning, der regulerer registreringen af sidstnævnte varemærke, i denne henseende er relevante forhold.
EF-varemærkesystemet som et selvstændigt system omfatter egne regler om datoen for indgivelse af en ansøgning om registrering af et EF-varemærke uden at foretage nogen henvisning til bestemmelser i national ret.
Følgelig kan datoen for indgivelse af en ansøgning om registrering af et EF-varemærke alene fastlægges efter EU-rettens bestemmelser, uden at de løsninger, der fremgår af medlemsstaternes lovgivninger, i denne henseende kan have nogen som helst indflydelse.
Det fremgår således af artikel 14, sammenholdt med artikel 97 i forordning nr. 40/94, at anvendelsen af national ret skal begrænses til spørgsmål, der ikke henhører under anvendelsesområdet for denne forordning.
(jf. præmis 56-58 og 63 samt domskonkl.)