62020TJ0295_RES
Sag T-295/20
Aquind Ltd m.fl.
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Anden Afdeling) af 8. februar 2023
»Energi – den transeuropæiske energiinfrastruktur – forordning (EU) nr. 347/2013 – delegeret forordning om ændring af listen over projekter af fælles interesse – artikel 172, stk. 2, TEUF – en medlemsstats afslag på at godkende et projekt om samkøring af elektricitet med henblik på tildeling af status som projekt af fælles interesse – Kommissionens undladelse af at opføre projektet på den ændrede liste – begrundelsespligt – princippet om god forvaltningsskik – ligebehandling – retssikkerhed – berettiget forventning – proportionalitet – energichartertraktatens artikel 10«
Energi – transeuropæiske energiinfrastrukturer – forordning nr. 347/2013 – delegation af beføjelser til Kommissionen – delegeret forordning om ændring af EU-listen over projekter af fælles interesse – en medlemsstats afslag på at godkende et projekt om samkøring af elektricitet med henblik på tildeling af status som projekt af fælles interesse – den pågældende medlemsstats skøn – Kommissionens undladelse af at opføre projektet på den ændrede liste – begrundelsespligt – rækkevidde – Kommissionens skøn – foreligger ikke
[Art. 172, stk. 2, TEUF og art. 290 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 347/2013, art. 3, stk. 3, andet afsnit, litra a), og bilag III, afsnit 2, punkt 10]
(jf. præmis 36-40, 43-45, 54-56, 89, 90, 149, 150 og 152)
Resumé
Det indre marked for energi og EU-listen over projekter af fælles interesse: Retten frifinder Kommissionen i det af Aquind-koncernen anlagte søgsmål.
EU-retten giver den medlemsstat, der er berørt af projektet, beføjelse til at acceptere eller afslå at opføre dette projekt på listen over projekter af fælles interesse, uden at Kommissionen kan se bort fra et afslag.
Sagsøgerne, Aquind Ltd, Aquind SAS og Aquind Energy Sàrl, var iværksættere af et projekt om samkøring af elektricitet, der forbinder elektricitetstransmissionsnettene i Det Forenede Kongerige og Frankrig (herefter »Aquind-samkøringsprojektet«). Eftersom dette projekt blev anset for et centralt projekt i de infrastrukturer, der er nødvendige for gennemførelsen af det indre marked for energi, blev det ved delegeret forordning 2018/540 (
1
) opført på listen over »projekter af fælles interesse« for Den Europæiske Union.
Da EU-listen over projekter af fælles interesse opstilles hvert andet år, blev den liste, som var blevet opstillet ved delegeret forordning 2018/540 erstattet af den, der blev opstillet ved delegeret forordning 2020/389 (
2
) (herefter »den anfægtede forordning«). Den nye liste, der findes i bilaget til den anfægtede forordning, medtog Aquind-samkøringsprojektet på listen over projekter, der ikke længere betragtes som projekter af fælles interesse for EU.
Sagsøgerne anlagde derefter sag ved Retten med påstand om, at den anfægtede forordning skulle annulleres, for så vidt som den fjernede Aquind-samkøringsprojektet fra EU-listen over projekter af fælles interesse.
Retten frifandt Kommissionen i det hele. I dommen fastslog Retten bl.a., at når en medlemsstat beslutter at afslå at opføre et projekt af fælles interesse, der er beliggende på denne medlemsstats område, på den liste, som er omhandlet i forordning nr. 347/2013 (
3
), har denne medlemsstat en skønsbeføjelse i denne henseende, som Europa-Kommissionen ikke kan anfægte.
Rettens bemærkninger
For det første behandlede Retten spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionens begrundelse for ikke i den anfægtede forordning at opføre Aquind-samkøringsprojektet som et projekt af fælles interesse for EU som følge af, at Den Franske Republik havde afslået at godkende opførelsen af dette projekt på EU-listen over projekter af fælles interesse, kunne anses for at være en tilstrækkelig begrundelse (
4
).
Efter at have henvist til ordlyden af artikel 172, stk. 2, TEUF, hvorefter retningslinjer og projekter af fælles interesse, der vedrører en medlemsstats område, kræver den pågældende medlemsstats godkendelse, fandt Retten i denne henseende, at denne bestemmelse, henset til dens klare ordlyd, som ikke giver anledning til fortolkningsvanskeligheder, tillægger den pågældende medlemsstat en skønsmæssig beføjelse til at godkende, om et projekt skal eller ikke skal opføres på EU-listen over projekter af fælles interesse. Lovgivers valg af at indføre en form for vetoret for den berørte medlemsstat forklares nemlig med den omstændighed, at politikken vedrørende de transeuropæiske net omfatter territoriale aspekter, der således på sin vis er relevante for den fysiske planlægning, som er et område, der traditionelt henhører under medlemsstaternes suverænitet.
I det foreliggende tilfælde fandt Retten, at Kommissionen havde opfyldt begrundelsespligten (
5
) ved at henvise til den omstændighed, at Den Franske Republik havde afslået at godkende opførelsen af Aquind-samkøringsprojektet på EU-listen over projekter af fælles interesse. Kommissionen kunne desuden ikke kritiseres for ikke at have anmodet Den Franske Republik om en redegørelse for de detaljerede grunde til dette afslag. I denne henseende kan bestemmelserne i forordning nr. 347/2013 (
6
) ikke fortolkes således, at Kommissionen kan holdes ansvarlig for en eventuel ulovlighed, der er begået af en medlemsstat, når denne medlemsstat nægter at godkende et projekt, og at Kommissionen således skal redegøre for denne medlemsstats eventuelle tilsidesættelse af begrundelsespligten. Ifølge Retten er en sådan tilgang i strid med de regler, der regulerer fordelingen af kompetencer mellem medlemsstaterne og Kommissionen, således som det er fastsat i artikel 172 TEUF og gentaget i forordning nr. 347/2013. I EUF-traktaten er der nemlig fastsat klare grænser for Unionens kompetencer på området for projekter af fælles interesse for EU, idet Kommissionen ikke har mulighed for at opføre et projekt på listen over de nævnte projekter af fælles interesse, som ikke er blevet godkendt af den medlemsstat, på hvis område projektet skal gennemføres.
For det andet tog Retten stilling til en hævdet tilsidesættelse af de processuelle og materielle bestemmelser, der er fastsat i forordning nr. 347/2013 (
7
). I denne henseende fastslog Retten, at sagsøgeren ikke havde godtgjort, at den omstændighed, at Aquind-samkøringsprojektet var det mest usikre af de projekter, der kunne opføres på EU-listen over projekter af fælles interesse, kunne rejse tvivl om den anfægtede forordnings lovlighed. Retten bemærkede, at Kommissionen i henhold til forordning nr. 347/2013 (
8
) var forpligtet til at tage hensyn til Den Franske Republiks afslag på at godkende opførelsen af Aquind-samkøringsprojektet på EU-listen over projekter af fælles interesse, og at den ikke kunne rejse tvivl om grundene til, at dette projekt var det mest usikre. Retten tilføjede, at det af forordning nr. 347/2013 (
9
) fremgår, at de grunde til afslag, der fremføres af en medlemsstat, skal undersøges, hvis en medlemsstat i den pågældende regionale gruppe anmoder herom. Kommissionen var således ikke beføjet til at anmode om, at der blev foretaget en undersøgelse af de af Den Franske Republik påberåbte grunde, og den begik derfor ikke nogen fejl i denne henseende. I det foreliggende tilfælde havde ingen medlemsstater anmodet om, at Den Franske Republik skulle redegøre for grundene til dette afslag. Selv hvis det måtte antages, at Den Franske Republiks konstatering af, at Aquind-samkøringsprojektet var det mest usikre, udsprang af anlæggelsen af et urigtigt skøn, havde Kommissionen ikke kompetence til at berigtige dette, ligesom Retten heller ikke havde kompetence til at undersøge dette spørgsmål.
(
1
) – Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/540 af 23.11.2017 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 hvad angår EU-listen over projekter af fælles interesse (EUT 2018, L 90, s. 38).
(
2
) – Kommissionens delegerede forordning (EU) 2020/389 af 31.10.2019 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 for så vidt angår EU-listen over projekter af fælles interesse (EUT 2020, L 74, s. 1).
(
3
) – Artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 af 17.4.2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur og om ophævelse af beslutning nr. 1364/2006/EF og ændring af forordning (EF) nr. 713/2009, (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009 (EUT 2013, L 115, s. 39).
(
4
) – I henhold til fast retspraksis på området.
(
5
) – I henhold til artikel 3, stk. 3, andet afsnit, litra a), i forordning nr. 347/2013 og punkt 10 i afsnit 2 i bilag III hertil.
(
6
) – Artikel 3, stk. 1 og 4, og artikel 16 i forordning nr. 347/2013.
(
7
) – Navnlig artikel 5, stk. 8, i forordning nr. 347/2013.
(
8
) – I henhold til artikel 3, stk. 3, andet afsnit, litra a), i forordning nr. 347/2013 og punkt 10 i afsnit 2 i bilag III hertil.
(
9
) – Punkt 10 i afsnit 2 i bilag III til forordning nr. 347/2013.