62019TO0246
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS (piektā palāta paplašinātā sastāvā)
2020. gada 10. septembrī (
*1
) (
i
)
Prasība atcelt tiesību aktu – Kambodžas un Mjanmas/Birmas izcelsmes Indica rīsu imports – Aizsardzības pasākumi – Īstenošanas regula (ES) 2019/67 – Locus standi – Interese celt prasību – Iebildes par nepieņemamību noraidīšana
Lietā T‑246/19
Kambodžas Karaliste,
Cambodia Rice Federation (CRF), Pnompeņa [Phnom Penh] (Kambodža),
ko pārstāv R. Antonini, E. Monard un B. Maniatis, advokāti,
prasītājas,
pret
Eiropas Komisiju, ko pārstāv A. Biolan, H. Leupold un E. Schmidt, pārstāvji,
atbildētāja,
par prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2019/67 (2019. gada 16. janvāris), ar ko nosaka aizsardzības pasākumus attiecībā uz Kambodžas un Mjanmas/Birmas izcelsmes Indica rīsu importu (OV 2019, L 15, 5. lpp.),
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta paplašinātā sastāvā)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs S. Papasavs [S. Papasavvas], tiesneši D. Špīlmans [D. Spielmann], U. Ēbergs [U. Öberg] (referents), R. Mastrojāni [R. Mastroianni] un R. Norkus [R. Norkus],
sekretārs: E. Kulons [E. Coulon],
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
I. Tiesvedības priekšvēsture
1
Cambodia Rice Federation (CRF) ir apvienība, kas aizstāv Kambodžas rīsu ražošanas nozares intereses. Prasības pieteikumā, ko tā iesniedza ar Kambodžas Karalisti, tā norāda, ka šajā lietā rīkojas savu dalībnieku vārdā, kuri visi darbojas šajā nozarē, un savā vārdā.
2
Kopš 1970. gada Eiropas Savienība piešķir tirdzniecības preferences jaunattīstības valstīm saskaņā ar savu vispārējo tarifa preferenču sistēmu.
3
Eiropas Savienības vienpusēji piešķirtās vispārējās tarifa preferences ir integrētas autonomā tirdzniecības sistēmā, kas ir paredzēta, lai mudinātu jaunattīstības valstis mazināt nabadzību, kā arī veicināt labu pārvaldību un ilgtspējīgu attīstību, palīdzot tām gūt papildu ienākumus ar starptautisku tirdzniecību, kā tas ir paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 978/2012 (2012. gada 25. oktobris) par vispārējo tarifa preferenču sistēmas piemērošanu un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 732/2008 (OV 2012, L 303, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “VPS regula”) 7. apsvērumā. Līdz ar to VPS regulā paredzētā sistēma darbojas kā Savienības politikas izpausme attīstības sadarbības jomā.
4
Saskaņā ar VPS regulu Savienība piešķir jaunattīstības valstīm preferenciālu piekļuvi savam tirgum, kas izpaužas kā parasto kopējā muitas tarifa nodokļu samazināšana un ko veido vispārējais režīms un divi īpašie režīmi. Tā sauktais “Viss, izņemot ieročus” (turpmāk tekstā – “EBA režīms”) ir īpašs mazāk attīstītām valstīm domāts režīms.
5
Lai izmantotu EBA režīmu, ANO minētā valsts ir jāklasificē kā vismazāk attīstīta valsts (VPS regulas 17. pants). VPS regulas 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā EBA režīma saņēmējvalstu saraksts ir ietverts minētās regulas IV pielikumā.
6
Saskaņā ar EBA režīmu uz Kambodžas un Mjanmas/Birmas izcelsmes Indica rīsu (turpmāk tekstā – “attiecīgā prece”) importu Savienībā atbilstoši VPS regulas 18. panta 1. punktam attiecas kopējā muitas tarifa nodokļu apturēšana pilnībā.
7
2018. gada 16. februārī Itālijas Republika, kuru vēlāk atbalstīja citas dalībvalstis, iesniedza Eiropas Komisijai pieteikumu saskaņā ar VPS regulas 22. pantu un 24. panta 2. punktu, lūdzot aizsardzības pasākumu pieņemšanu attiecībā uz attiecīgo preci.
8
Saskaņā ar VPS regulas 22. panta 1. punktu, ja preci, kuras izcelsme ir saņēmējvalstī un uz kuru attiecas jebkurš no 1. panta 2. punktā minētajiem preferenču režīmiem, importē tādā daudzumā un/vai par tādām cenām, kas līdzīgu vai tieši konkurējošu produktu ražotājiem Savienībā rada vai draud radīt nopietnas grūtības, minētajai precei var atjaunot kopējā muitas tarifa nodokļus.
9
2018. gada 16. martā Komisija uzsāka aizsardzības izmeklēšanu attiecībā uz attiecīgās preces importu, lai iegūtu padziļinātā novērtējuma veikšanai vajadzīgo informāciju. Šajā izmeklēšanā tostarp tika ņemta vērā Kambodžas valdības, CRF un dažu Kambodžas slīpētavu eksportētāju dalība.
10
Pēc aizsardzības izmeklēšanas Komisija, secinot, ka attiecīgā prece ir importēta tādā apjomā un par cenām, kas rada nopietnas grūtības Savienības ražošanas nozarei, pieņēma Īstenošanas regulu (ES) 2019/67 (2019. gada 16. janvāris), ar ko nosaka aizsardzības pasākumus attiecībā uz Kambodžas un Mjanmas/Birmas izcelsmes Indica rīsu importu (OV 2019, L 15, 5. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”), par kopējā muitas nodokļa tarifa pagaidu atjaunošanu attiecīgajai precei. Komisija uzskatīja, ka aizsardzības pasākumi bija jāpieņem uz trīs gadu periodu, un ieviesa piemērojamo nodokļu likmes pakāpenisku samazināšanu.
II. Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi
11
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2019. gada 10. aprīlī, Kambodžas Karaliste un CRF cēla šo prasību.
12
Ar atsevišķu dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2019. gada 28. jūnijā, Komisija atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 130. panta 1. punktam izvirzīja iebildi par nepieņemamību.
13
2019. gada 21. augustā Kambodžas Karaliste un CRF iesniedza savus apsvērumus attiecībā uz iebildi par nepieņemamību.
14
2020. gada 28. februārī Vispārējā tiesa Reglamenta 89. pantā paredzēto procesa organizatorisko pasākumu ietvaros uzdeva Komisijai rakstveida jautājumu. Komisija šo lūgumu izpildīja noteiktajā termiņā.
15
Prasības pieteikumā Kambodžas Karalistes un CRF prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto regulu;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
16
Iebildē par nepieņemamību Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību kā nepieņemamu;
–
piespriest Kambodžas Karalistei un CRF atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
17
Apsvērumos attiecībā uz iebildi par nepieņemamību Kambodžas Karalistes un CRF prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt iebildi par nepieņemamību;
–
atcelt apstrīdēto regulu;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
III. Juridiskais pamatojums
18
Atbilstoši Reglamenta 130. panta 1. punktam, ja to lūdz atbildētājs, Vispārējā tiesa var lemt par nepieņemamību, neaplūkojot lietu pēc būtības. Saskaņā ar Reglamenta 130. panta 7. punktu Vispārējā tiesa pēc iespējas ātrāk lemj par pieteikumu vai arī, ja to pamato īpaši apstākļi, atliek lēmuma par šo pieteikumu pieņemšanu līdz galīgā nolēmuma taisīšanai.
19
Tā kā Komisija šajā lietā ir lūgusi lemt par nepieņemamību, Vispārējā tiesa, uzskatīdama, ka tās rīcībā esošajos lietas materiālos ir pietiekama informācija, nolemj izskatīt šo lūgumu, neveicot turpmākas procesuālās darbības.
20
Iebildes par nepieņemamību pamatojumam Komisija galvenokārt norāda, ka Kambodžas Karaliste un CRF neatbilst nosacījumiem, lai tām būtu locus standi LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē.
21
Vispirms Komisija, nepaužot skaidru nostāju par LESD 263. panta ceturtās daļas piemērošanas tvērumu attiecībā uz Savienības tiesu nolēmumu attiecināšanu uz suverēnu ārvalsti, tomēr lūdz Vispārējo tiesu izvērtēt Padomes argumentus, kas formulēti lietā, kurā tika pasludināts 2019. gada 20. septembra spriedums Venecuēla/Padome (T‑65/18, pārsūdzēts apelācijas kārtībā, EU:T:2019:649), un it īpaši iebildumu par to, ka trešo valsti nevarot uzskatīt par “fizisku vai juridisku personu” LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē.
22
Turpinājumā Komisija apgalvo, ka apstrīdētā regula tieši neskar Kambodžas Karalisti un CRF.
23
Šajā ziņā Komisija norāda, pirmkārt, ka apstrīdētā regula Kambodžai nerada nekādas tiesiskas sekas un tādējādi nevar juridiski attiekties uz Kambodžas Karalisti un CRF.
24
Otrkārt, pat ja apstrīdētā regula var radīt tiesiskas sekas Kambodžai, tā neierobežo un neaizliedz Indica rīsu eksportu no Kambodžas uz Savienību. Komisija piebilst, ka apstrīdētā regula ir tikai VPS regulā paredzēto procesuālo nosacījumu sekas, kas izraisa EBA režīma priekšrocību pagaidu apturēšanu. Neizdevīgie konkurences apstākļi un negatīvā ietekme uz eksporta darbībām uz Savienību, ko apstrīdētā regula potenciāli varētu radīt Kambodžas Karalistei un CRF, ir tikai vispārēji piemērojami faktiskie iebildumi.
25
Treškārt, Komisijas ieskatā no apstrīdētās regulas izrietošās tiesiskās sekas var radīt tikai tās īstenošana, ko veic dalībvalstu muitas iestādes, un tās rodas tikai attiecībā uz importētājiem Savienībā, kuri nav lietas dalībnieki.
26
Ceturtkārt, Komisija apgalvo, ka apstrīdētajai regulai ir nepieciešami īstenošanas pasākumi, kuri jāveic dalībvalstu muitas iestādēm, tādējādi tā pati par sevi un bez īstenošanas pasākumiem nerada nekādas konkrētas tiesiskas sekas Kambodžas Karalistei un CRF.
27
Visbeidzot, Komisija apgalvo, ka Kambodžas Karalisti un CRF apstrīdētā regula individuāli neskar.
28
Šajā ziņā Komisija, pirmkārt, apgalvo, ka apstrīdētā regula ir vispārpiemērojams akts, kuram ir nepieciešami īstenošanas pasākumi un kurš vienādi attiecas uz visiem faktiskajiem vai potenciālajiem attiecīgās preces importētājiem, un tas neindividualizē Kambodžas Karalisti un CRF.
29
Otrkārt, Komisija norāda, ka apstrīdētā regula ir jānošķir no tādiem hibrīdaktiem kā antidempinga regulas, ar kurām attiecīgais saimnieciskās darbības subjekts tiek individualizēts, jo tajā nav ietverts neviens individuāls lēmums, kas individualizētu Kambodžas Karalisti un CRF.
30
Treškārt, Komisija apgalvo, ka apstrīdētajā regulā, kas ir vispārpiemērojams akts, nav definēta neviena konkrēta kategorija, kuru skar minētā regula, un piebilst, ka nekas nenorāda uz to, ka Kambodžas un CRF intereses sakrīt ar kādas kategorijas interesēm.
31
Ceturtkārt, Komisija apgalvo – pat ja apstrīdētajā regulā būtu paredzēta kāda kategorija, tā obligāti neatteiktos uz Kambodžas Karalisti un CRF, jo nekas nenorāda uz to, ka tās pārstāv visas tādas kategorijas intereses.
32
Piektkārt, Komisija apgalvo – tas vien, ka Kambodžas Karaliste un CRF ir piedalījušās izmeklēšanā pirms apstrīdētās regulas pieņemšanas, nenozīmē, ka tās ar minēto regulu tiek individualizētas.
33
Pakārtoti Komisija apgalvo, ka Kambodžas Karalistei un CRF nav nekādas personīgas intereses celt prasību tieši par apstrīdēto regulu.
34
Šajā ziņā Komisija apgalvo, ka apstrīdētā regula nav piemērojama Kambodžas teritorijai, bet gan teritorijai, uz kuru attiecas Savienības kopējais muitas tarifs, tādējādi tai nav nekādu juridiski saistošu seku attiecībā uz Kambodžas un CRF situāciju. Komisija piebilst, ka apstrīdētā regula neliedz eksportēt Kambodžas izcelsmes Indica rīsus uz Savienību un sliktākajā gadījumā rada tikai vispārēju teorētisku un nākotnē faktisku kaitējumu iespējama pārdošanas samazinājuma veidā. Tā kā Savienības iestādes ir vienīgās, kurām ir jāuzņemas apstrīdētās regulas tiesiskās sekas, tā nerada nekādu personīgu kaitējumu nedz Kambodžas Karalistei, nedz CRF.
35
Kambodžas Karaliste un CRF apstrīd Komisijas argumentus.
A.
Par Kambodžas Karalistes un CRF tiesībām celt prasību
36
Vispirms ir jāatgādina, ka atbilstoši Līgumu garam ir jānodrošina iespēja celt tiešu prasību, vēršoties pret visiem iestāžu aktiem, kuri rada tiesiskas sekas (skat. spriedumu, 1986. gada 23. aprīlis, Les Verts/Parlaments, 294/83, EU:C:1986:166, 24. punkts un tajā minētā judikatūra.). Tādējādi Līgumu normas par personu tiesībām celt prasību nevar tikt interpretētas šauri (spriedumi, 1963. gada 15. jūlijs, Plaumann/Komisija, 25/62, EU:C:1963:17, 222. lpp., un 1996. gada 11. jūlijs, Métropole télévision u.c./Komisija, T‑528/93, T‑542/93, T‑543/93 un T‑546/93, EU:T:1996:99, 60. punkts).
37
Tik tiešām, Savienība ir tiesiskuma kopiena, jo ne šīs kopienas dalībvalstis, ne iestādes nevar izvairīties no kontroles attiecībā uz to pieņemto aktu atbilstību Līgumiem, ar kuriem ir izveidota pilnīga tiesiskās aizsardzības līdzekļu un procedūru sistēma, kas domāta, lai uzticētu Eiropas Savienības Tiesai iestāžu pieņemto aktu tiesiskuma kontroli (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1986. gada 23. aprīlis, Les Verts/Parlaments, 294/83, EU:C:1986:166, 23. un 24. punkts).
38
Šis efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips ir vispārējs Savienības tiesību princips, kas izriet no visām dalībvalstīm kopējām konstitucionālajām tradīcijām un kas ir arī nostiprināts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā (spriedumi, 2013. gada 27. jūnijs, Agrokonsulting‑04, C‑93/12, EU:C:2013:432, 59. punkts, un 2019. gada 5. novembris, ECB u.c./Trasta Komercbanka u.c., C‑663/17 P, C‑665/17 P un C‑669/17 P, EU:C:2019:923, 55. un 56. punkts).
39
Saskaņā ar iedibināto judikatūru tādas prasības pieņemamība, ko fiziska vai juridiska persona atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai ir cēlusi par aktu, kurš tai nav adresēts, ir pakārtota nosacījumam, ka šai personai tiek atzīts locus standi, kas savukārt pastāv divos gadījumos. Pirmkārt, šāda prasība var tikt celta, ja šis akts to skar tieši un individuāli. Otrkārt, attiecīgā persona var celt prasību par reglamentējošu aktu, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem, ja tas to skar tieši (skat. spriedumu, 2015. gada 17. septembris, Mory u.c./Komisija, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, 59. un 91. punkts un tajā minētā judikatūra; rīkojumu, 2017. gada 12. janvāris, Amrita u.c./Komisija, C‑280/16 P, nav publicēts, EU:C:2017:9, 33. punkts un tajā minētā judikatūra, un spriedumu, 2018. gada 13. marts, European Union Copper Task Force/Komisija, C‑384/16 P, EU:C:2018:176, 32. punkts un tajā minētā judikatūra).
40
Šajā ziņā ir jānorāda, ka tiesību akti, ar kuriem nosaka aizsardzības pasākumus, var skart tieši un individuāli tās fiziskās un juridiskās personas, kuras var pierādīt, ka tās Komisijas tiesību aktos ir identificētas vai ka tās ir skārusi sagatavošanas izmeklēšana (pēc analoģijas skat. spriedumu, 1984. gada 21. februāris, Allied Corporation u.c./Komisija, 239/82 un 275/82, EU:C:1984:68, 10.–12. punkts; skat. arī spriedumus, 2019. gada 28. februāris, Padome/Growth Energy un Renewable Fuels Association, C‑465/16 P, EU:C:2019:155, 73.–79. punkts un tajos minētā judikatūra, un 2013. gada 13. septembris, Huvis/Padome, T‑536/08, nav publicēts, EU:T:2013:432, 25. punkts un tajā minētā judikatūra).
41
Šā rīkojuma iepriekš 40. punktā minētā judikatūra, lai gan tā attiecas uz regulām, ar kurām nosaka antidempinga maksājumus, ir attiecināma arī uz šo lietu. Proti, jau ir nospriests, ka nosacījums, saskaņā ar kuru persona var celt prasību par regulu tikai tad, ja tā to skar ne tikai tieši, bet arī individuāli, ir jāinterpretē efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principa gaismā, ņemot vērā dažādos apstākļus, kas var individuāli izcelt prasītāju (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2002. gada 25. jūlijs, Unión de Pequeños Agricultores/Padome, C‑50/00 P, EU:C:2002:462, 44. punkts; 2004. gada 1. aprīlis, Komisija/Jégo‑Quéré, C‑263/02 P, EU:C:2004:210, 36. punkts, un 2015. gada 28. aprīlis, T & L Sugars un Sidul Açúcares/Komisija, C‑456/13 P, EU:C:2015:284, 44. punkts).
42
Turklāt saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai gan regulām, ar kurām tiek noteikti aizsardzības pasākumi, to būtības un tvēruma dēļ var būt normatīvs raksturs tādā nozīmē, ka tās galvenokārt ir piemērojamas ieinteresētiem saimnieciskās darbības veicējiem, tās var tieši un individuāli skart dažas fiziskās vai juridiskās personas tām raksturīgo īpašo pazīmju vai faktisko apstākļu dēļ, kas šīs personas atšķir no visām citām personām (skat. spriedumu, 2003. gada 10. aprīlis, Komisija/Nederlandse Antillen, C‑142/00 P, EU:C:2003:217, 65. punkts un tajā minētā judikatūra, un rīkojumu, 2003. gada 30. aprīlis, VVG International u.c./Komisija, T‑155/02, EU:T:2003:125, 40. un 41. punkts un tajos minētā judikatūra; šajā nozīmē skat. arī spriedumu, 2002. gada 17. janvāris, Rica Foods/Komisija, T‑47/00, EU:T:2002:7, 34. un 36. punkts). Tātad regulai, ar ko nosaka aizsardzības pasākumus, tāpat kā regulai, ar ko nosaka antidempinga maksājumus, var tikt atzīts hibrīdraksturs.
43
Tā kā Kambodžas Karaliste un CRF nav apstrīdētās regulas adresātes, šo principu gaismā ir jāizvērtē, vai runa ir par fiziskām vai juridiskām personām, kuras apstrīdētā regula skar tieši un individuāli.
1.
Attiecībā uz Kambodžas Karalisti
a)
Par jēdzienu “fiziska vai juridiska persona” LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē
44
Atbildot uz Vispārējās tiesas uzdoto jautājumu procesa organizatorisko pasākumu ietvaros, Komisija apstiprināja, ka tā nav izvirzījusi skaidru iebildi par Kambodžas Karalistes celtās prasības nepieņemamību, balstoties uz jēdzienu “fiziska vai juridiska persona” LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē. Tomēr tā norādīja, ka jautājums par lietas pieņemamību Vispārējā tiesā ir absolūts pamats, kurš Vispārējai tiesai ir jāizvirza pēc savas ierosmes.
45
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka LESD 263. panta ceturtās daļas mērķis ir visām fiziskām un juridiskām personām, kuras tieši un individuāli skar Savienības iestāžu rīcība, nodrošināt atbilstošu tiesas aizsardzību (spriedums, 2009. gada 10. jūnijs, Polija/Komisija, T‑257/04, EU:T:2009:182, 53. punkts, un rīkojums, 2009. gada 10. jūnijs, Polija/Komisija, T‑258/04, nav publicēts, EU:T:2009:183, 61. punkts).
46
LESD 263. panta ceturtās daļas noteikumiem ir jāveic teleoloģiskā interpretācija (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1963. gada 15. jūlijs, Plaumann/Komisija, 25/62, EU:C:1963:17, 222. lpp.), tādējādi principā trešo valstu izslēgšana no šajā pantā paredzētajām tiesībām uz efektīvu aizsardzību tiesā būtu pretrunā tā mērķim.
47
Turklāt, lai gan trešās valstis nevar pieprasīt tādu pašu statusu tiesvedībās, kādu Savienības sistēma piešķir dalībvalstīm, tomēr tām ir tāda pati procesuālā rīcībspēja, kādu Savienības sistēma piešķir juridiskām personām (spriedums, 2009. gada 10. jūnijs, Polija/Komisija, T‑257/04, EU:T:2009:182, 52. punkts, un rīkojums, 2009. gada 10. jūnijs, Polija/Komisija, T‑258/04, nav publicēts, EU:T:2009:183, 60. punkts; ģenerāladvokāta Pojareša Maduru [Poiares Maduro] secinājumi lietā Polija/Padome, C‑273/04, EU:C:2007:361, 40. punkts).
48
Tā, jau ir ticis nospriests, ka, ciktāl tiesību subjektam ir juridiskās personas statuss, tas principā var celt prasību par tiesību akta atcelšanu atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 1997. gada 1. oktobris, Regione Toscana/Komisija, C‑180/97, EU:C:1997:451, 10.–12. punkts, un spriedumu, 2001. gada 22. novembris, Nederlandse Antillen/Padome, C‑452/98, EU:C:2001:623, 51. punkts).
49
Turklāt nedz LESD 263. panta ceturtā daļa, nedz jebkāda cita primāro tiesību norma neizslēdz trešo valstu tiesības celt prasību par tiesību akta atcelšanu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2014. gada 16. jūlijs, National Iranian Oil Company/Padome, T‑578/12, nav publicēts, EU:T:2014:678, 36. punkts, un 2015. gada 18. septembris, Iran Liquefied Natural Gas/Padome, T‑5/13, nav publicēts, EU:T:2015:644, 48. punkts).
50
Tādējādi, tā kā Līgumu tekstā nav paredzēta izslēgšana, trešajai valstij, kurai ir juridiskās personas statuss gan starptautiskajās, gan iekšējās tiesībās, nevar liegt apstrīdēt Savienības tiesību aktu Vispārējā tiesā, ja ir izpildīti LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzētie nosacījumi.
51
Līdz ar to LESD 263. panta ceturtajā daļā ietvertais jēdziens “jebkura fiziska vai juridiska persona” ir jāsaprot tādējādi, ka tas attiecas arī uz valstīm, kas nav Savienības dalībvalstis, kā, piemēram, Kambodžas Karaliste.
b)
Par tiešo skārumu
52
Attiecībā uz tiešas skaršanas jēdzienu ir jākonstatē, ka apstrīdētais lēmums fizisku vai juridisku personu skar tieši, ja tiek izpildīti divi kumulatīvi nosacījumi, proti, apstrīdētajam pasākumam, pirmkārt, ir tiešas sekas uz fiziskās vai juridiskās personas tiesisko stāvokli, un, otrkārt, tas nepiešķir nekādu rīcības brīvību tā adresātiem, kuri ir atbildīgi par tā ieviešanu, kas ir pilnīgi automātiska un izriet vienīgi no Savienības tiesiskā regulējuma, nepiemērojot citas starpnormas (skat. spriedumu, 2019. gada 4. decembris, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Komisija, C‑342/18 P, nav publicēts, EU:C:2019:1043, 38. punkts un tajā minētā judikatūra).
53
Šajā ziņā, pirmkārt, ir jāatgādina, ka, lai noteiktu, vai tiesību akts rada tiesiskas sekas, it īpaši ir jāņem vērā tā priekšmets, saturs, būtība, tvērums, sekas, pat juridiskais un faktiskais konteksts, kurā tas ir pieņemts, nevis tā raksturs, forma, nosaukums, tā materiālais nesējs vai tā parakstītājs (skat. rīkojumu, 2012. gada 8. marts, Octapharma Pharmazeutika/EMA, T‑573/10, EU:T:2012:114, 30. punkts un tajā minētā judikatūra).
54
Šajā lietā VPS regulas 22. panta 1. punktā dalībvalstīm, kā arī atsevišķām trešajām personām ir dota iespēja vērst Komisijas uzmanību uz apstākļiem, kas varētu radīt aizsardzības pasākumu nepieciešamību.
55
Ar apstrīdēto regulu, kas pieņemta, pamatojoties uz VPS regulas 22. panta 1. punktu, ir noteikti aizsardzības pasākumi, kuru mērķis ir ierobežot nopietnās grūtības, ko Savienības ražošanas nozarei radījis Kambodžas izcelsmes Indica rīsu eksports.
56
No apstrīdētās regulas 1. panta 1. punkta izriet, ka tās mērķis ir uz laiku atjaunot kopējā muitas tarifa nodokļus importētiem Kambodžas izcelsmes Indica rīsiem, kas konkurē ar līdzīgām vai tieši konkurējošām precēm, kuras tiek tirgotas Savienībā. Saskaņā ar apstrīdētās regulas 1. panta 2. punktu nodoklis par Kambodžas izcelsmes Indica rīsu tonnu ir 175 EUR/t pirmajā gadā, 150 EUR/t otrajā gadā un 125 EUR/t trešajā gadā, sākot no šīs regulas spēkā stāšanās dienas. Minētās regulas 1. panta 3. punktā ir paredzēts arī, kāda ir piemērojamā maksājuma summa kopējā muitas tarifa korekcijas gadījumā.
57
Saskaņā ar Kambodžas Karalistes un CRF sniegto informāciju, kuru Komisija nav apstrīdējusi, Indica rīsu eksports no Kambodžas uz Savienību veido būtisku daļu no kopējā Kambodžas izcelsmes Indica rīsu eksporta, proti, no 50 līdz 70 %. Komisija apstrīdētās regulas 28. apsvērumā ir arī precizējusi, ka izmeklēšanas perioda beigās Kambodža importēja 25 % no attiecīgās preces importa kopapjoma Savienībā. Līdz ar to ir jānorāda, ka apstrīdētā regula var būtiski ietekmēt Kambodžas ekonomisko situāciju. Turklāt Komisija apstrīdētās regulas 84. apsvērumā ir atzinusi, ka kopējā muitas tarifa nodokļa noteikšana Kambodžai pilnā apmērā apgrūtinātu eksportu no šīs valsts.
58
Protams, jau ir ticis nospriests – tas vien, ka akts var ietekmēt prasītāja materiālo stāvokli, nav pietiekami, lai varētu uzskatīt, ka tas to skar tieši, un tikai īpašu apstākļu esamība indivīdam, kurš uzskata, ka akts ietekmē tā stāvokli tirgū, var dot tiesības celt prasību saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu (spriedumi, 1969. gada 10. decembris, Eridania u.c./Komisija, 10/68 un 18/68, EU:C:1969:66, 7. punkts, un 2018. gada 18. oktobris, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava u.c./Komisija, T‑364/16, EU:T:2018:696, 40. punkts).
59
Taču Vispārējā tiesa atgādina, ka apstrīdētā regula tika pieņemta, pamatojoties uz VPS regulu. Gluži kā Komisija ir uzsvērusi apstrīdētās regulas 82. apsvērumā, VPS regulas galvenais mērķis ir palīdzēt jaunattīstības valstīm centienos mazināt nabadzību un veicināt labu pārvaldību un ilgtspējīgu attīstību, jo īpaši – ar starptautiskās tirdzniecības starpniecību palīdzot tām radīt nodarbinātību, industrializāciju un papildu ieņēmumus. EBA režīms palīdz pasaules nabadzīgākajām un vājākajām valstīm, kas ir neaizsargātas savas vājās un nediversificētās eksporta bāzes dēļ, tostarp saskaņā ar VPS regulu Kambodžai, izmantot tirdzniecības iespējas un piešķir mazāk attīstītajām valstīm preferenciālu piekļuvi Savienības tirgum, kas izpaužas kā kopējā muitas tarifa nodokļu pilnīga apturēšana.
60
Ar apstrīdēto regulu uz laiku tika izbeigta preferenciālā piekļuve Savienības tirgum, kas Kambodžas Karalistei bija kā valstij, kura iekļauta VPS regulas 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētajā IV pielikumā, kurā pārņemts to valstu saraksts, kurām piemērots EBA režīms. Aizsardzības pasākumu noteikšana tātad maina gan tiesiskos, gan ekonomiskos apstākļus, kuros Savienības tirgū tiek pārdoti Kambodžas izcelsmes Indica rīsi. Līdz ar to Kambodžas Karalistes tiesiskais stāvoklis ir tieši un būtiski ietekmēts.
61
Tādējādi apstrīdētā regula tieši rada tiesiskas sekas Kambodžas Karalistei, jo ar šo regulu Komisija ir grozījusi Kambodžas Karalistes kā valsts, kurai pilnībā tiek apturēti kopējā muitas tarifa nodokļi, tiesisko stāvokli.
62
Tāpēc ir jānoraida Komisijas argumenti par to, ka apstrīdētā regula nekādi nerada tiesiskas sekas Kambodžas Karalistei un neietekmē Indica rīsu eksportu no Kambodžas uz Savienību.
63
Tāpat ir jānoraida Komisijas arguments, saskaņā ar kuru Kambodžas Karalistes tiesiskais stāvoklis neesot tieši skarts, jo ar apstrīdēto regulu ieviestie aizsardzības pasākumi ir piemērojami tikai attiecībā uz Savienībā reģistrētiem importētājiem. Lai gan ir taisnība, ka apstrīdētajā regulā ir noteikti pasākumi, kas pirmām kārtām ir piemērojami minētajiem importētājiem, šie pasākumi tieši ietekmē Kambodžas valsti, kuras saimnieciskā darbība, kā norādīts iepriekš šā sprieduma 57., 59. un 61. punktā, tiek ierobežota šo pasākumu piemērošanas dēļ attiecībā uz to.
64
Pats par sevi saprotams, ka šie pasākumi ir jāpiemēro attiecībā uz Savienībā reģistrētiem importētājiem, jo Savienības iestāžu pieņemtie tiesību akti principā nav paredzēti piemērošanai ārpus Savienības teritorijas. Neraugoties uz to, attiecībā uz tām piemērotie aizsardzības pasākumi var tieši ietekmēt vienības, kuras skar apstrīdētā regula. Proti, apstāklis, ka uz laiku tiek atjaunoti kopējā muitas tarifa nodokļi attiecīgās preces importam uz Savienību, ir līdzvērtīgs piekļuves Savienības tirgum ierobežošanai dažām vienībām, tostarp Kambodžas Karalistei, kurai agrāk bija piešķirta preferenciālā piekļuve Savienības tirgum, pamatojoties uz īpašo tarifa preferenču režīmu (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumu, 2018. gada 13. septembris, Almaz‑Antey/Padome, T‑515/15, nav publicēts, EU:T:2018:545, 65. punkts).
65
Turklāt ir jāatgādina – tikai tas fakts, ka Kambodžas Karaliste nemaksā Kambodžas izcelsmes Indica rīsu importam uz Savienību piemērojamos muitas nodokļus, jo šos nodokļus maksā importētāji Savienībā, neļauj secināt, ka apstrīdētā regula nekādā veidā neietekmē tās tiesisko situāciju (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumus, 1985. gada 20. marts, Timex/Padome un Komisija, 264/82, EU:C:1985:119, 12.–16. punkts, un 2018. gada 3. maijs, Distillerie Bonollo u.c./Padome, T‑431/12, pārsūdzēts apelācijas kārtībā, EU:T:2018:251, 61. un 62. punkts).
66
Otrkārt, ir jānorāda – tas apstāklis vien, ka tiesību akta, kuru lūdz atcelt, piemērošanai tiek izmantots valsts īstenošanas pasākums, neļauj izslēgt, ka prasītāju varētu uzskatīt par tieši skartu ar attiecīgo tiesību aktu, tomēr ar nosacījumu, ka to īstenojošajai dalībvalstij nav nekādas autonomas rīcības brīvības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2005. gada 5. oktobris, Land Oberösterreich un Austrija/Komisija, T‑366/03 un T‑235/04, EU:T:2005:347, 29. punkts un tajā minētā judikatūra).
67
Gadījumā, kad apstrīdēto aktu īstenojošajai dalībvalstij nav nekādas autonomas rīcības brīvības, faktiski valsts lēmuma pieņemšanai ir automātisks raksturs un prasītājas tiesiskā situācija ir jāuzskata par tieši skartu ar apstrīdēto lēmumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2009. gada 10. septembris, Komisija/Ente per le Ville Vesuviane un Ente per le Ville Vesuviane/Komisija, C‑445/07 P un C‑455/07 P, EU:C:2009:529, 45. un 46. un tajos minētā judikatūra).
68
Šajā ziņā Vispārējā tiesa uzskata, ka, ņemot vērā apstrīdētās regulas 1. panta 1.–3. punkta formulējumu, tas nepiešķir dalībvalstīm nekādu rīcības brīvību attiecībā uz attiecīgo nodokļu uzlikšanu un attiecībā uz Kambodžas izcelsmes Indica rīsiem piemērojamo nodokļu summas apjomu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1995. gada 14. septembris, Antillean Rice Mills u.c./Komisija, T‑480/93 un T‑483/93, EU:T:1995:162, 63. punkts), tādējādi otrais nosacījums par tiešo skārumu arī ir izpildīts.
69
Līdz ar to ir jāsecina, ka apstrīdētā regula tieši skar Kambodžas Karalisti.
c)
Par individuālu skārumu
70
Attiecībā uz LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzēto individuālā skāruma jēdzienu, lai Savienības iestāžu pieņemts vispārpiemērojams akts fizisku vai juridisku personu skartu individuāli, šim aktam tā ir jāskar noteiktu tai raksturīgu īpašu pazīmju dēļ vai tādu faktisko apstākļu dēļ, kas to atšķir no visām citām personām un tādējādi to individualizē tieši tāpat kā šāda lēmuma adresātu (spriedumi, 1963. gada 15. jūlijs, Plaumann/Komisija, 25/62, EU:C:1963:17, 223. lpp., un 1994. gada 18. maijs, Codorniu/Padome, C‑309/89, EU:C:1994:197, 20. punkts; skat. arī spriedumu, 2003. gada 10. aprīlis, Komisija/Nederlandse Antillen, C‑142/00 P, EU:C:2003:217, 65. punkts un tajā minētā judikatūra).
71
No šā sprieduma 40.–42. punktā minētās judikatūras izriet, ka apstrīdētā akta normatīvais raksturs neizslēdz, ka tas var tieši un individuāli skart konkrētas ieinteresētās fiziskās vai juridiskās personas (spriedums, 1994. gada 18. maijs, Codorniu/Padome, C‑309/89, EU:C:1994:197, 19. punkts; skat. arī spriedumu, 2019. gada 28. februāris, Padome/Growth Energy un Renewable Fuels Association, C‑465/16 P, EU:C:2019:155, 72. punkts un tajā minētā judikatūra; spriedums, 1995. gada 14. septembris, Antillean Rice Mills u.c./Komisija, T‑480/93 un T‑483/93, EU:T:1995:162, 66. punkts).
72
Līdz ar to pretēji tam, ko apgalvo Komisija, tas, ka apstrīdētās regulas mērķis ir atjaunot kopējā muitas tarifa nodokļus attiecībā uz visu attiecīgās preces importu uz Savienību, faktiski nenozīmē, ka atsevišķas fiziskas vai juridiskas personas nevar tikt individuāli skartas ar minēto regulu.
73
Ņemot vērā šā sprieduma iepriekš 42. punktā atgādināto judikatūru, ir jānoraida arī Komisijas arguments, kas vērsts uz to, lai noliegtu iespēju, ka regulai, ar kuru tiek noteikti aizsardzības pasākumi, kā šajā lietā apstrīdētajai regulai, ir hibrīds raksturs tāpat kā antidempinga un antisubsidēšanas regulām.
74
Tā kā apstrīdētā regula, ar kuru tiek ieviesti aizsardzības pasākumi, ir vispārpiemērojama, ir jākonstatē, kā pamatoti apgalvo Komisija, ka ikvienai personai, kas ir gatava un spēj eksportēt attiecīgo preci uz Savienību, var piemērot šo regulu. Tomēr tas nenozīmē, ka noteiktos apstākļos atsevišķas fiziskas vai juridiskas personas nevar tikt individuāli skartas ar minēto regulu un tādējādi tās nevar ietilpt kādā noteiktā kategorijā.
75
Līdz ar to fakts, ka persona piedalās procesā, kas vērsts uz Savienības tiesību akta pieņemšanu, var šo personu izcelt individuāli attiecībā uz konkrēto tiesību aktu tikai tad, ja Savienības tiesiskais regulējums tai piešķir noteiktas procesuālās garantijas (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1983. gada 4. oktobris, Fediol/Komisija, 191/82, EU:C:1983:259, 31. punkts; 2002. gada 17. janvāris, Rica Foods/Komisija, T‑47/00, EU:T:2002:7, 55. punkts, un rīkojumu, 2005. gada 14. decembris, Arizona Chemical u.c./Komisija, T‑369/03, EU:T:2005:458, 72. punkts).
76
Turklāt tiesības uz aizsardzību tiesā, ko fiziskai vai juridiskai personai piešķir LESD 263. panta ceturtā daļa, ir jānosaka, balstoties uz šīs personas situācijas specifiskumu salīdzinājumā ar jebkuru citu attiecīgo personu. Tātad noteicošais to personu identificēšanai, kuras individuāli skar lēmums, ar kuru tiek noteikti aizsardzības pasākumi, ir tiesību aizsardzība tiesā, kas saskaņā ar Savienības tiesībām ir valstīm vai teritorijām, kā arī ieinteresētajiem uzņēmumiem, pret kuriem pieņemts attiecīgais aizsargpasākums (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1999. gada 11. februāris, Antillean Rice Mills u.c./Komisija, C‑390/95 P, EU:C:1999:66, 28. punkts).
77
Tas, ka Komisijai saskaņā ar īpašiem noteikumiem ir pienākums ņemt vērā tiesību akta, kuru tā paredz pieņemt attiecībā uz konkrētu fizisku vai juridisku personu situāciju, sekas, arī var individualizēt šīs personas (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1995. gada 14. septembris, Antillean Rice Mills u.c./Komisija, T‑480/93 un T‑483/93, EU:T:1995:162, 67. punkts un tajā minētā judikatūra).
78
Šajā lietā apstrīdētajā regulā tieši un konkrēti ir minēta Kambodžas Karaliste. Apstrīdētās regulas nosaukumā tā ir konkrēti norādīta kā valsts, attiecībā uz kuru ir ieviesti aizsardzības pasākumi.
79
Attiecībā uz procesuālajām garantijām, kuras Kambodžas Karalistei ir kā valstij, pret kuru ir noteikti aizsargpasākumi, ir jākonstatē, ka VPS regulas 22. panta 4. punktā ir paredzēts, ka Komisijai ir pilnvaras pieņemt deleģētos aktus, lai izstrādātu noteikumus saistībā ar procedūru vispārēju aizsardzības pasākumu pieņemšanai, īpaši attiecībā uz pušu tiesībām.
80
Uz šī pamata tika pieņemta Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1083/2013 (2013. gada 28. augusts), ar ko paredz noteikumus, kas saistīti ar tarifu preferenču pagaidu atcelšanas procedūru un vispārēju aizsardzības pasākumu pieņemšanu saskaņā ar VPS regulu (OV 2013, L 293, 16. lpp.; turpmāk tekstā – “deleģētā regula”).
81
Saskaņā ar deleģētajā regulā noteiktajiem procesuālajiem noteikumiem EBA saņēmējvalstij, kā arī “ieinteresētajām personām”, kas VPS regulas 22. panta 3. punktā ir definētas kā personas, kuras iesaistītas preferences režīmu saņēmējvalstu izcelsmes produktu un līdzīgu vai tieši konkurējošu produktu ražošanā, izplatīšanā un/vai importa tirdzniecībā, ir atzītas noteiktas tiesības un procesuālās garantijas.
82
Papildus EBA režīma saņēmējvalsts statusam Kambodžas Karalistei tika piešķirts arī “ieinteresētās puses” statuss. No apstrīdētās regulas 19. apsvēruma izriet, ka Komisija ir iekļāvusi Kambodžas valdību to “ieinteresēto personu” sarakstā, kuras ir iesniegušas savus apsvērumus pēc Komisijas konstatējumu paziņošanas.
83
Turklāt deleģētajā regulā ir paredzēts, ka Kambodžas Karalistei kā EBA režīma saņēmējvalstij, kā arī visām pārējām ieinteresētajām personām ir tiesības tikt informētām par izmeklēšanas uzsākšanu un saņemt pilnu rakstveida sūdzības tekstu (deleģētās regulas 10. panta 2. punkts). Izmeklēšanas stadijā Komisijai ir jāņem vērā ieinteresēto personu apsvērumi, ja tie ir pamatoti ar pietiekamiem pierādījumiem (deleģētās regulas 11. panta 2. punkts). Vēlāk, tiklīdz Komisija paziņo būtiskos apsvērumus, uz kuru pamata tā pieņem savu lēmumu, šīs pašas puses var arī iesniegt savus apsvērumus, kurus Komisija ņem vērā (deleģētās regulas 17. panta 3. un 5. punkts).
84
Kambodžas Karalistei kā EBA režīma saņēmējvalstij, kā arī visām pārējām ieinteresētajām personām turklāt ir tiesības, iesniedzot rakstveida lūgumu, piekļūt Komisijas lietas materiāliem pēc izmeklēšanas uzsākšanas. Tās var iepazīties ar visu tajos ietverto informāciju un uz to atbildēt. To komentāri tiek ņemti vērā, ja vien tie ir pietiekami pamatoti (deleģētās regulas 14. panta 2. punkts). Minētā regula arī piešķir EBA režīma saņēmējvalstīm un ieinteresētajām personām tiesības tikt uzklausītām Komisijā (deleģētās regulas 15. panta 1. punkts) un lūgt uzklausīšanas amatpersonas iesaistīšanos (deleģētās regulas 16. panta 1. punkts).
85
Attiecībā uz Kambodžas Karalistes aktīvo piedalīšanos izmeklēšanas procedūrā nav strīda par to, ka Kambodžas Karaliste iestājās procedūrā, kuras rezultātā tika pieņemta apstrīdētā regula. Apstrīdētās regulas 19. apsvērumā Komisija atsaucas uz Kambodžas valdības kā ieinteresētās puses iesniegtajiem apsvērumiem. Citas atsauces uz Kambodžas Karalistes vai Kambodžas valdības aktīvu piedalīšanos Komisijas veiktajā izmeklēšanā ir minētas apstrīdētās regulas 34., 41., 52., 72. un 73. apsvērumā.
86
Lai gan aktīva piedalīšanās izmeklēšanā pati par sevi nav pietiekams nosacījums, lai novērtētu fiziskas vai juridiskas personas individuālu skārumu, tai tomēr ir nozīme. Patiešām, prasītāja aktīva piedalīšanās izmeklēšanas procesā, piemēram, paziņojot datus un iesniedzot rakstveida apsvērumus, ir nozīmīgs elements, lai noteiktu, vai tas ir vai nav individuāli skarts (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2015. gada 16. aprīlis, TMK Europe, C‑143/14, EU:C:2015:236, 24.–26. punkts, un 1996. gada 11. jūlijs, Sinochem Heilongjiang Association/Padome, T‑161/94, EU:T:1996:101, 47. punkts).
87
Attiecībā uz nepieciešamību ņemt vērā apstrīdētās regulas ietekmi uz Kambodžas Karalistes situāciju Vispārējā tiesa konstatē, kā tas izriet no šī rīkojuma 56.–59. punkta, ka apstrīdētā regula, uz laiku apturot Kambodžas Karalistei saskaņā ar VPS regulu piešķirto aizsardzību, var tai radīt būtisku ekonomisku kaitējumu, ņemot vērā Indica rīsu eksporta uz Savienību nozīmi šīs valsts ekonomikā.
88
Pati Komisija ir norādījusi uz VPS regulas mērķi kā iemeslu, kas pamato aizsardzības pasākumu pakāpenisku liberalizāciju trīs gadu laikposmā, un tādējādi ir uzskatījusi, ka Savienības ražošanas nozarei, lai cīnītos pret ekonomiskā vai finanšu stāvokļa pasliktināšanos, būtu pietiekami ar pakāpenisku piemērojamo maksājumu likmes samazināšanu (apstrīdētās regulas 81.–85. apsvērums).
89
Tas Vispārējai tiesai ļauj spriest, ka Komisijai, kad tā pieņem aizsardzības pasākumus, ciktāl to neliedz konkrētās lietas apstākļi, ir jāpārliecinās par negatīvajām sekām, ko tās lēmums var radīt Kambodžas Karalistes kā EBA režīma saņēmējvalsts ekonomikai, kā arī ieinteresētajām pusēm, un no tā secina, ka prasības pieņemamības izvērtēšanas mērķiem tās, ietilpstot ierobežotā Komisijas identificējamo vai identificēto fizisko vai juridisko personu lokā, kura locekļus īpaši skar apstrīdētā regula, ir uzskatāmas par individuāli skartām (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1985. gada 17. janvāris, Piraiki‑Patraiki/Komisija, 11/82, EU:C:1985:18, 28. un 31. punkts, un 1999. gada 11. februāris, Antillean Rice Mills u.c./Komisija, C‑390/95 P, EU:C:1999:66, 25. punkts un tajā minētā judikatūra).
90
Komisijas pienākumu ņemt vērā Kambodžas Karalistes īpašo situāciju pastiprina konstatējums, ka aizsardzības pasākumu pieņemšana, pamatojoties uz VPS regulas 26. pantu, apdraud eksporta brīvību, kas izriet no Kambodžas Karalistei piešķirtās preferenciālās piekļuves Savienības tirgum, pamatojoties uz VPS regulu, un veido atkāpi no šīs brīvības.
91
Ja lēmums skar tādu personu grupu, kas šā akta pieņemšanas brīdī ir identificētas vai identificējamas, ņemot vērā šīs grupas locekļus raksturojošus kritērijus, šis akts var šīs personas skart individuāli, jo tās veido ierobežotu saimnieciskās darbības subjektu loku, un tas tā it īpaši var būt gadījumā, ja lēmums groza privātpersonas tiesības, kuras iegūtas pirms tā pieņemšanas (skat. spriedumu, 2014. gada 27. februāris, Stichting Woonpunt u.c./Komisija, C‑132/12 P, EU:C:2014:100, 59. punkts un tajā minētā judikatūra). Šajā gadījumā Kambodžas Karaliste ietilpst slēgtā kategorijā kā apstrīdētajā regulā identificēta EBA režīma saņēmējvalsts, kas aktīvi piedalījusies procedūrā, kuras rezultātā tika pieņemta apstrīdētā regula, un attiecībā uz kuru tika ņemtas vērā aizsardzības pasākumu sekas, lai noteiktu kopējos muitas tarifa nodokļus.
92
No šī rīkojuma 79.–91. punkta izriet, ka Kambodžas Karaliste atrodas situācijā, kas ir raksturīga salīdzinājumā ar jebkuras citas personas situāciju.
93
Līdz ar to, nepārbaudot, vai apstrīdētā regula ir reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem iepriekš 39. punktā minētajā judikatūrā paredzētā otrā gadījuma izpratnē, ir jāsecina, ka apstrīdētā regula Kambodžas Karalisti skar individuāli un līdz ar to tai ir locus standi LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē.
2.
Attiecībā uz CRF
94
Kaut arī no pastāvīgās judikatūras izriet, ka gadījumā, kad vienu un to pašu prasību cēluši vairāki prasītāji un vienam no tiem ir konstatēts locus standi, nav jāizvērtē, vai pārējiem prasītājiem ir tiesības celt šo pašu prasību (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1993. gada 24. marts, CIRFS u.c./Komisija, C‑313/90, EU:C:1993:111, 31. punkts, un 2007. gada 9. jūlijs, Sun Chemical Group u.c./Komisija, T‑282/06, EU:T:2007:203, 50. punkts un tajā minētā judikatūra), Vispārējā tiesa pilnības labad nolēma pārbaudīt jautājumu par prasības pieņemamību attiecībā uz CRF.
95
Vispirms ir jāatgādina – judikatūrā ir atzīts, ka apvienību celtās prasības ir pieņemamas trijos skaidri noteiktos gadījumos. Tas attiecas, pirmkārt, uz gadījumu, kad ar tiesību normu profesionālajām apvienībām ir tieši atzīts noteiktu procesuāla rakstura iespēju kopums, otrkārt, kad apvienība pārstāv savu biedru intereses, kuriem pašiem būtu tiesības celt prasību, un, treškārt, kad apvienību var individualizēt tās pašas kā asociācijas interešu skaršanas dēļ, tostarp tādēļ, ka ar aktu, kuru lūdz atcelt, ir skarts tās kā sarunu dalībnieces statuss (skat. rīkojumu, 1997. gada 30. septembris, Federolio/Komisija, T‑122/96, EU:T:1997:142, 61. punkts un tajā minētā judikatūra, un spriedumu, 2013. gada 15. janvāris, Aiscat/Komisija, T‑182/10, EU:T:2013:9, 48. punkts un tajā minētā judikatūra).
96
Šajā lietā CRF apgalvo, ka tā rīkojas savu biedru labā un savā vārdā, tādējādi uz to būtībā attiecas otrais un trešais gadījums. Tātad ir jānosaka, vai, pirmkārt, CRF un, otrkārt, tās locekļus apstrīdētā regula skar tieši un individuāli.
97
Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu pārbaudīt, pirmkārt, iepriekš 94. punktā minēto otro gadījumu, proti, gadījumu, kad apvienība pārstāv uzņēmumu biedru intereses, kuriem pašiem ir tiesības celt prasību.
98
Šādā gadījumā apvienības tiesības celt prasību ir balstītas uz apsvērumu, saskaņā ar kuru tās celtajai prasībai ir procesuālas priekšrocības tādēļ, ka tā ļauj izvairīties no liela skaita dažādu prasību celšanas par tiem pašiem aktiem, jo apvienība ir aizstājusi vienu vai vairākus savus biedrus, kuru intereses tā pārstāv un kuri paši ir varējuši celt pieņemamu prasību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1995. gada 6. jūlijs, AITEC u.c./Komisija, no T‑447/93 līdz T‑449/93, EU:T:1995:130, 60. punkts).
99
Tādējādi ir jāpārbauda, vai CRF locekļi ir bijuši situācijā, kas ļautu celt prasību, pamatojoties uz LESD 263. panta ceturto daļu. Tā kā šie uzņēmumi nav apstrīdētās regulas adresāti, ir jāizvērtē, vai tā tos skar tieši un individuāli.
100
Vispirms no iepriekš 40.–42. punktā minētās judikatūras izriet – nav izslēgts, ka regula, ar kuru tiek ieviesti aizsardzības pasākumi un kura sava rakstura un vispārpiemērojamības dēļ ir normatīvs akts, jo tā ir piemērojama visiem ieinteresētajiem saimnieciskās darbības veicējiem, var tieši un individuāli skart dažus no tiem, tostarp ar noteiktiem nosacījumiem minētās preces ražotājus un eksportētājus.
101
Šādi akti var tieši un individuāli skart uzņēmumus, kas ražo un eksportē Kambodžas izcelsmes Indica rīsus, kuriem izvirzīti pārmetumi par nopietnām grūtībām, kas radušās vai varētu rasties Savienības ražošanas nozarei, pamatojoties uz datiem par to komercdarbību. Tā tas ir to ražotāju un eksportētāju uzņēmumu gadījumā, kuri var pierādīt, ka tie ir identificēti Komisijas tiesību aktos vai ka tos ir skārusi sagatavošanas izmeklēšana (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1984. gada 21. februāris, Allied Corporation u.c./Komisija, 239/82 un 275/82, EU:C:1984:68, 11. un 12. punkts, un 1987. gada 7. maijs, NTN Toyo Bearing u.c./Padome, 240/84, EU:C:1987:202, 5 punkts).
102
Tāpēc Vispārējā tiesa it īpaši pievērsīsies jautājumam par CRF
locus standi tās biedru vārdā, kurus Komisija ir identificējusi apstrīdētajā regulā vai uz kuriem attiecas procedūra, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula.
a)
Par identificēto vai skarto CRF locekļu tiešu skārumu
103
Pirmkārt, ir jānorāda, ka no iepriekš 100. un 101. punktā minētās judikatūras izriet – nevar tik uzskatīts, ka regula, ar ko tiek noteikti aizsardzības pasākumi, uzņēmumu skar tieši tāpēc vien, ka tas ir ražojuma, kuram noteikts minētais nodoklis, ražotājs, jo šajā ziņā būtisks ir eksportētāja statuss. Proti, no šīs judikatūras izriet – pamats tam, ka regula, ar ko tiek noteikti aizsardzības pasākumi, noteiktus attiecīgā ražojuma ražotājus un eksportētājus skar tieši, ir it īpaši fakts, ka tiem izvirzīti pārmetumi par nopietnām grūtībām, kas radušās vai varētu rasties Savienības ražošanas nozarei. Taču ražotājs, kas neeksportē savu produkciju uz Savienības tirgu, bet gan to realizē tikai savas valsts tirgū, nevar būt šādu grūtību pamatā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 28. februāris, Padome/Growth Energy un Renewable Fuels Association, C‑465/16 P, EU:C:2019:155, 74. punkts).
104
Šajā lietā no apstrīdētās regulas 8., 35. un 38. apsvēruma izriet, ka attiecībā uz eksportētāju atlasi Komisija ir saņēmusi trīspadsmit atbildes no Kambodžas slīpētavām eksportētājām. Trīs no tām sākotnēji tika atlasītas, pamatojoties uz vislielāko eksporta apjomu uz Savienību. Pēc padziļinātākas analīzes un apsvērumiem, kas saņemti no CRF, Komisija aizstāja divus Kambodžas eksportētājus un precizēja, ka galu galā tikai viena Kambodžas eksportētājsabiedrība bija atbildējusi uz anketas jautājumiem. Tādēļ netiek apstrīdēts Kambodžas sabiedrību, uz kurām attiecas izmeklēšanas procedūra un pārbaude izlases veidā, eksportētāja statuss. Tāpat Komisija neapstrīd, ka Kambodžas eksportētāji, kas ir šādi identificēti un iesaistīti procedūrā, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula, ir CRF locekļi. Starp tiem apstrīdētajā regulā konkrēti tika identificēta Amru Rice
(Cambodia)
Co. Ltd, un Golden Rice
(Cambodia)
Co., Ltd atbildēja uz Komisijas nosūtītās anketas jautājumiem.
105
Turklāt tieši Kambodžas eksportētāju komerciālā rīcība tirgū ir pamatā Komisijai paustajam pieprasījumam veikt izmeklēšanu, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula. No apstrīdētās regulas 62.–64. apsvēruma izriet arī, ka CRF dalībnieku preču eksports uz Savienības tirgu un to komercdarbība tieši ir pamatā konstatējumiem par Savienības ražošanas nozarei radītajām nopietnajām grūtībām.
106
Otrkārt, attiecībā uz ietekmes esamību uz attiecīgo fizisko vai juridisko personu tiesisko stāvokli no šī rīkojuma 52.–62. punkta izriet, ka apstrīdētā regula, ciktāl ar to ir atjaunoti kopējā muitas tarifa nodokļi Kambodžas izcelsmes Indica rīsu importam, ko CRF eksportētāji veic uz Savienību, maina minēto dalībnieku materiālo stāvokli. Tādējādi ir skaidrs, ka kopējā muitas tarifa nodokļu atjaunošana var apgrūtināt eksportu uz Savienību, ko Komisija ir atzinusi apstrīdētās regulas 84. apsvērumā. Turklāt apstrīdētā regula groza arī viņu tiesisko stāvokli. Minētā regula groza Kambodžas eksportētājiem ar VPS regulu atzītās tiesības uz preferenciālu piekļuvi Savienības tirgum, kas izpaudās kā pilnīga kopējā muitas tarifa nodokļu apturēšana.
107
Treškārt, ņemot vērā šī rīkojuma 63.–65. punktā izklāstītos principus, ir jānoraida Komisijas arguments par to, ka CRF dalībnieku eksportētāju tiesiskais stāvoklis neesot tieši ietekmēts tādēļ, ka ar apstrīdēto regulu ieviestie aizsardzības pasākumi ir piemērojami tikai Savienībā reģistrētajiem importētājiem. Faktiski šie pasākumi tieši skar CRF dalībniekus eksportētājus, kuru saimnieciskā darbība tiek ierobežota. Tas, ka uz laiku tiek atjaunoti kopējā muitas tarifa nodokļi Kambodžas izcelsmes Indica rīsu importam uz Savienību, ir līdzvērtīgs piekļuves Savienības tirgum ierobežošanai tiem eksportētājiem, kuriem agrāk bija preferenciālā piekļuve Savienības tirgum, pateicoties īpašajam tarifu preferenču režīmam. Tādējādi tas vien, ka CRF dalībnieki eksportētāji nemaksā tarifus, kas piemērojami Kambodžas izcelsmes Indica rīsu importam Savienībā, jo šos maksājumus maksā importētāji, neļauj secināt, ka apstrīdētā regula nekādi neietekmē to tiesisko stāvokli.
108
Ceturtkārt, sabiedrība, uz kuras precēm attiecas aizsardzības pasākumi, ir tieši skarta ar regulu, ar kuru noteikti minētie pasākumi, jo ar pēdējo minēto dalībvalstu muitas dienestiem uzlikts pienākums iekasēt attiecīgos maksājumus bez jebkādas to rīcības brīvības (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1997. gada 25. septembris, Shanghai Bicycle/Padome, T‑170/94, EU:T:1997:134, 41. punkts un tajā minētā judikatūra, un 1998. gada 19. novembris, Champion Stationery u.c./Padome, T‑147/97, EU:T:1998:266, 31. punkts). Šajā lietā šī rīkojuma iepriekš 66. un 68. punktā jau ir konstatēts, ka apstrīdētā regula nepiešķir nekādu rīcības brīvību par tās īstenošanu atbildīgajiem adresātiem.
109
Līdz ar to ir jāsecina, ka CRF dalībnieku eksportētāju, kuru Komisija ir identificējusi apstrīdētajā regulā, un CRF dalībniekus eksportētājus, kuri ir identificēti saistībā ar procedūru, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula un uz kuriem attiecas šī procedūra, apstrīdētā regula skar tieši.
b)
Par identificēto vai skarto CRF dalībnieku individuālu skaršanu
110
Kā jau norādīts šī rīkojuma 42., 71.–77., 100. un 101. punktā, apstrīdētās regulas normatīvais raksturs neizslēdz to, ka ar minēto regulu citi uzņēmēji varētu individuāli tikt skarti noteiktu īpašību dēļ, kuras tiem ir raksturīgas un kuras tos atšķir no visām citām personām.
111
Šajā ziņā vispirms ir jānorāda, ka uzņēmumu, kurus individuāli skar aizsardzības pasākumi, tiesību aizsardzību tiesā nevar ietekmēt tas apstāklis vien, ka minētie pasākumi ir noteikti ar atsauci uz valsti, nevis individuāliem uzņēmumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1997. gada 25. septembris, Shanghai Bicycle/Padome, T‑170/94, EU:T:1997:134, 38. punkts). Tādējādi tas, ka ar apstrīdēto regulu noteiktie aizsardzības pasākumi ir valsts līmenī, nevis atsaucoties uz identificētajiem eksportētājiem, pats par sevi nevar būt šķērslis CRF dalībnieku eksportētāju aizsardzībai tiesā.
112
Katrā ziņā jau ir nospriests, ka apstrīdētajā regulā konkrēti minētais ražotājs eksportētājs var tikt uzskatīts par individuāli skartu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 18. oktobris, Crown Equipment (Suzhou) un Crown Gabelstapler/Padome, T‑351/13, nav publicēts, EU:T:2016:616, 28. punkts un tajā minētā judikatūra). Šajā lietā no šī rīkojuma 104. punkta izriet, ka Amru Rice
(Cambodia)
Co. apstrīdētajā regulā ir konkrēti identificēta un ka citus CRF dalībniekus eksportētājus Komisija ir identificējusi atlases un izmeklēšanas procedūrā.
113
Turpinot – attiecībā uz procesuālajām garantijām, kādas CRF dalībniekiem ir kā Kambodžas eksportētājiem, ir jākonstatē, ka saskaņā ar deleģētajā regulā paredzētajiem procesuālajiem noteikumiem Kambodžas izcelsmes Indica rīsu eksportētājiem, kā arī “ieinteresētajām personām” VPS regulas 22. panta 3. punkta izpratnē ir atzītas noteiktas tiesības un procesuālās garantijas.
114
Tā, deleģētajā regulā ir paredzēts, ka eksportētājiem, kā arī visām pārējām ieinteresētajām personām ir tiesības tikt informētiem par izmeklēšanas uzsākšanu un saņemt pilnu rakstveida sūdzības tekstu (deleģētās regulas 10. panta 2. punkts). Ja Komisija vēlas veikt pārbaudes apmeklējumus, tostarp trešajās valstīs, lai it īpaši pārbaudītu eksportētāju dokumentus, tai ir jāsaņem piekrišana no uzņēmējiem, uz kuriem attiecas šie apmeklējumi, un jāinformē viņi par pārbaudāmās un sniedzamās informācijas raksturu (deleģētās regulas 12. pants). Ieinteresētajām personām ir atzītas arī citas iepriekš 83. un 84. punktā detalizēti izklāstītās tiesības.
115
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka no šī rīkojuma 104. punkta izriet – netiek apstrīdēts, ka Kambodžas sabiedrībām, uz kurām attiecas atlases un izmeklēšanas procedūra, ir eksportētāju statuss un ka šie eksportētāji ir CRF dalībnieki. Turklāt CRF dalībnieci eksportētāju Amru Rice
(Cambodia)
Co. Komisija tostarp iekļāva “ieinteresēto personu” sarakstā.
116
Tāpat attiecībā uz CRF dalībnieku eksportētāju aktīvu piedalīšanos procedūrā, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula, no šī rīkojuma 104. un 115. punkta izriet, ka Komisija ir izraudzījusies noteiktu CRF dalībnieku eksportētāju skaitu un tie ir piedalījušies atlases un izmeklēšanas procedūrā. Komisija atzina, ka tā, cik vien iespējams, ir izmantojusi CRF dalībnieku eksportētāju, kas piedalījās izmeklēšanā, iesniegtos datus un apsvērumus (apstrīdētās regulas 8., 19., 35. un 38. apsvērums).
117
Tas, ka Komisija nolemj neņemt vērā noteiktu uzņēmumu, kuri iesaistīti sagatavošanas izmeklēšanā, sniegto informāciju, neliek apšaubīt šo uzņēmumu iespēju atsaukties uz savu dalību, lai pierādītu to individualizāciju. Eksportētāji, kas piedalījās atlases procedūrā, kā arī sākotnēji atlasītie eksportētāji piedalījās sagatavošanas izmeklēšanas procedūrā, un to nostāju Komisija pārbaudīja procedūrā, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula. Šo secinājumu neatspēko tas, ka Komisija galu galā nolēma neņemt vērā šo eksportētāju sniegto informāciju (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1996. gada 11. jūlijs, Sinochem Heilongjiang/Padome, T‑161/94, EU:T:1996:101, 47. punkts).
118
Turklāt attiecībā uz Komisijas pienākumu ņemt vērā tā tiesību akta sekas, kuru tā plāno pieņemt attiecībā uz CRF ražotāju eksportētāju situāciju, no apstrīdētās regulas 81. un 84. apsvēruma izriet – norādot, ka Kambodžai “muitas nodoklis netiktu noteikts pilnā apmērā uz pilniem trim gadiem, kas apgrūtinātu eksportu, bet tā pakāpeniski varētu eksportēt uz Savienību vairāk Indica rīsu”, Komisija ir atzinusi, ka minētajai regulai ir negatīva ietekme uz Kambodžas eksportētāju ekonomisko situāciju un to, cik viegli tie varētu eksportēt Kambodžas izcelsmes Indica rīsus uz Savienību. Tā arī ir ņēmusi vērā šīs sekas, nolemjot, ka kopējā muitas tarifa nodokļa likmes pakāpeniska samazināšana būtu pietiekama.
119
Visbeidzot ir jāpiebilst, ka individuāli skartas var tikt tās fiziskās vai juridiskās personas, kurām tiek pārmesti aizsardzības pasākumi, pamatojoties uz datiem par viņu komercdarbību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 18. oktobris, Rotho Blaas, C‑207/17, EU:C:2018:840, 33. punkts un tajā minētā judikatūra).
120
Šajā lietā no apstrīdētās regulas 27.–42. un 61.–64., 66.–68., 76. un 77. apsvēruma izriet, ka Komisija ir izmantojusi Eurostat datus par importu no Kambodžas, proti, Kambodžas eksportētāju uzņēmumus absolūtos skaitļos un tirgus daļās, kā arī to cenas, un ir skaidri saistījusi šī importa pieaugumu ar nopietnām grūtībām, kas radušās Savienības ražošanas nozarei, kuras, Komisijas ieskatā, attaisnoja aizsardzības pasākumu pieņemšanu. Tādējādi CRF dalībnieku eksportētāju, kurš konkrēti identificēts apstrīdētajā regulā, un CRF dalībniekus eksportētājus, kurus ir identificējusi Komisija un kurus skārusi atlases un izmeklēšanas procedūra, apstrīdētā regula skar individuāli, ciktāl aizsardzības pasākumi tika noteikti, izmantojot datus par viņu komercdarbību.
121
Ņemot vērā iepriekš minēto, CRF dalībnieki, kas ir Kambodžas izcelsmes Indica rīsu eksportētāji uz Savienību, uzskatāmi par daļu no slēgtas kategorijas judikatūras izpratnē, kuri apstrīdētajā regulā ir konkrēti identificēti un ir piedalījušies procedūrā, kuras rezultātā pieņemta minētā regula, kurā minētie dati par to komercdarbību ir tikuši izmantoti, lai ar tiem saistītu aizsardzības pasākumus, un attiecībā uz kuriem ir ņemtas vērā minēto pasākumu sekas, lai noteiktu kopējā muitas tarifa nodokļus. Tātad apstrīdētā regula šos uzņēmumus skar individuāli.
122
Līdz ar to ir jāsecina, ka CRF ir tiesības celt prasību to savu dalībnieku vārdā, kuri ir Kambodžas izcelsmes Indica rīsu eksportētāji uz Savienību, kurus tieši un individuāli skar minētā regula, neaplūkojot jautājumu par to, vai CRF
locus standi ir individuāli vai to savu dalībnieku vārdā, kurus Komisija nav identificējusi vai kurus ir skārusi procedūra, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula, un neidentificējot, vai apstrīdētā regula ir reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem šā rīkojuma iepriekš 39. punktā minētajā judikatūrā paredzētā otrā gadījuma izpratnē.
B.
Par Kambodžas Karalistes un CRF interesi celt prasību par apstrīdētās regulas atcelšanu
123
Tā kā Komisija pakārtoti ir izvirzījusi argumentu par Kambodžas un CRF intereses celt prasību neesamību, Vispārējā tiesa atgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru prasība atcelt tiesību aktu, ko cēlusi fiziska vai juridiska persona, ir pieņemama tikai tad, ja šai personai ir interese, lai apstrīdētais akts tiktu atcelts. Šāda interese paredz, ka pārsūdzētā akta atcelšanai pašai par sevi var būt tiesiskas sekas un tādējādi prasības rezultātā var rasties priekšrocības lietas dalībniekam, kurš to ir cēlis (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2009. gada 17. septembris, Komisija/Koninklijke FrieslandCampina, C‑519/07 P, EU:C:2009:556, 63. punkts; 2011. gada 21. decembris, ACEA/Komisija, C‑319/09 P, nav publicēts, EU:C:2011:857, 67. punkts; 2014. gada 27. februāris, Stichting Woonpunt u.c./Komisija, C‑132/12 P, EU:C:2014:100, 67. punkts, un 2014. gada 27. februāris, Stichting Woonlinie u.c./Komisija, C‑133/12 P, EU:C:2014:105, 54. punkts).
124
Prasītāja interesei celt prasību ir jābūt tādai, kas ir radusies un pastāv. Tā nevar attiekties uz hipotētisku situāciju nākotnē. Šai interesei, ņemot vērā prasības priekšmetu, ir jāpastāv prasības celšanas brīdī, jo pretējā gadījumā prasība ir nepieņemama, un tai ir jāsaglabājas līdz tiesas nolēmuma pasludināšanai, pretējā gadījumā tiesvedība ir jāizbeidz pirms sprieduma pasludināšanas (skat. spriedumus, 2015. gada 17. septembris, Mory u.c./Komisija, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, 56. un 57. punkts un tajos minētā judikatūra, un 2019. gada 10. aprīlis, Deutsche Post/Komisija, T‑388/11, EU:T:2019:237, 48. punkts un tajā minētā judikatūra).
125
Tieši prasītājam ir jāsniedz pierādījumi par savu interesi celt prasību. Ja interese, uz kuru atsaucas prasītājs, attiecas uz tiesisko situāciju nākotnē, prasītājam ir jāpierāda, ka aizskārums šajā situācijā jau pašlaik ir konkrēts. Prasītājs nevar atsaukties uz nākotnes un nenoteiktām situācijām, lai pamatotu savu interesi lūgt apstrīdētā akta atcelšanu (šajā ziņā skat. spriedumu, 2014. gada 30. aprīlis, Hagenmeyer un Hahn/Komisija, T‑17/12, EU:T:2014:234, 39. punkts un tajā minētā judikatūra).
126
Šajā lietā Vispārējā tiesa atgādina jau konstatēto, ka apstrīdētā regula rada sekas gan attiecībā uz Kambodžas Karalistes un CRF dalībnieku eksportētāju tiesisko, gan ekonomisko situāciju.
127
Tā kā apstrīdētā regula skar Kambodžas Karalistes un CRF darbību, kopējā muitas tarifa nodokļu, kas ir atjaunoti ar minēto regulu, atcelšana attiecībā uz Kambodžas izcelsmes Indica rīsu importu Savienībā var sniegt personīgu labumu Kambodžas Karalistei un CRF.
128
Līdz ar to ir jāsecina, ka Kambodžai, kā arī CRF dalībniekiem eksportētājiem, kurus skārusi izmeklēšana, kuras rezultātā pieņemta apstrīdētā regula, ir interese lūgt atcelt minēto regulu.
129
Šo secinājumu neatspēko Komisijas norādītā judikatūra.
130
Proti, 2016. gada 21. decembra spriedumā Padome/Front Polisario (C‑104/16 P, EU:C:2016:973) Tiesa aplūkoja jautājumu par to, vai trešās valsts iestādes piemēro liberalizācijas nolīgumu ģeogrāfiskam apgabalam, kas ir teritoriālo pretenziju priekšmets. Tādējādi jautājums ietvēra starptautisko tiesību problemātiku par teritorijas robežu atzīšanu, nevis par regulas, kas attiecas uz Savienības tirdzniecības politiku, sekām.
131
No visa iepriekš minētā izriet, ka iebilde par nepieņemamību ir jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
132
Saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 133. pantu lēmumu par tiesāšanās izdevumiem ietver galīgajā spriedumā vai rīkojumā. Tā kā šim rīkojumam nav galīgā nolēmuma rakstura, lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana ir jāatliek.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta paplašinātā sastāvā)
izdod rīkojumu:
1)
Noraidīt iebildi par nepieņemamību.
2)
Atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.
Pasludināts Luksemburgā 2020. gada 10. septembrī.
Sekretārs
E. Coulon
Priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs
S. Papasavvas
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.
(
i
)	Teksta 44. punktā pēc sākotnējās elektroniskās publikācijas ir veikti valodnieciski labojumi.