62005CJ0430_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑430/05
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam,
ko Symvoulio tis Epikrateias
(Grieķija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2005. gada 31. augustā un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 2. decembrī, tiesvedībā
Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis,
Ioannis Michail Pikoulas
pret
Epitropi Kefalaiagoras .
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [ P. Jann ], tiesneši R. Šintgens [ R. Schintgen ], A. Ticano [ A. Tizzano ], E. Borgs Bartets [ A. Borg Barthet ] un M. Ilešičs [ M. Ilešič ] (referents),
ģenerāladvokāte E. Šarpstone [ E. Sharpston ],
sekretārs B. Fileps [ B. Fülöp ], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2007. gada 11. janvārī,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
– Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis
vārdā – G. Krimiziss [ G. Krimizis ] un M. Grigoriu Tu Nikolau [ M. Grigoriou Tou Nikolaou ], dikigoroi,
– Grieķijas valdības vārdā – K. Georgiadis [ K. Georgiadis ] un M. Papida [ M. Papida ], pārstāvji,
– Itālijas valdības vārdā – I. M. Bragulja [ I. M. Braguglia ], pārstāvis, kam palīdz P. Džentili [ P. Gentili ], avvocato dello Stato,
– Portugāles valdības vārdā – L. Fernandišs [ L. Fernandes ] un A. Seisa Nevišs [ Â. Seiça Neves ], pārstāvji,
– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – D. Maidani [ D. Maidani ] un G. Zavs [ G. Zavvos ], pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus tiesas sēdē 2007. gada 8. martā,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 28. maija Direktīvas 2001/34/EK par vērtspapīru iekļaušanu fondu biržas oficiālajā sarakstā un par informāciju, kas jāpublicē par tādiem vērtspapīriem (OV L 184, 1. lpp.), 21. panta interpretāciju.
2. Šis lūgums iesniegts saistībā ar prasībām, ko Symvoulio tis Epikrateias
(Valsts padomē) cēla Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou kai Paroxis Ypiresion Michanografisis
(turpmāk tekstā – “ Ntionik AE ”), Grieķijas sabiedrība, un Pikuls [ Pikoulas ], šīs sabiedrības valdes loceklis, pret Epitropi Kefalaiagoras
(Kapitāla tirgus komisija, turpmāk tekstā – “Kapitāla tirgus komisija”) par naudas sodiem, ko tiem uzlikusi Kapitāla tirgus komisija par tādas informācijas neprecizitāti, kas ietverta saistībā ar šīs sabiedrības kapitāla palielināšanu publicētajā prospektā.
Atbilstošās tiesību normas
Direktīva 2001/34
3. Direktīvā 2001/34 tika apvienotas šīs četras direktīvas:
– Padomes 1979. gada 5. marta Direktīva 79/279/EEK, ar ko koordinē nosacījumus pārvedamu vērtspapīru iekļaušanai fondu biržas oficiālajā sarakstā (OV L 66, 21. lpp.);
– Padomes 1980. gada 17. marta Direktīva 80/390/EEK, ar ko koordinē prasības par to, kā sastāda, pārbauda un izplata prospektu, kas jāpublicē pārvedamu vērtspapīru iekļaušanai fondu biržas oficiālajā sarakstā (OV L 100, 1. lpp.);
– Padomes 1982. gada 15. februāra Direktīva 82/121/EEK par informāciju, kas regulāri jāpublicē sabiedrībām, kuru akcijas ir iekļautas fondu biržas oficiālajā sarakstā (OV L 48, 26. lpp.);
– Padomes 1988. gada 12. decembra Direktīva 88/627/EEK par informāciju, kas jāpublicē, iegūstot vai atsavinot būtisku līdzdalību biržas sarakstā iekļautā sabiedrībā (OV L 348, 62. lpp.).
4. Direktīvas 2001/34 preambulas piektā, vienpadsmitā un trīsdesmit pirmā apsvēruma teksts ir šāds:
“5) koordinējot nosacījumus attiecībā uz vērtspapīru iekļaušanu oficiālajā sarakstā, sākotnēji tādai koordinēšanai jābūt pietiekami elastīgai, ņemot vērā to, ka dalībvalstu vērtspapīru tirgu struktūras pagaidām vēl ir atšķirīgas un dalībvalstīs varētu rasties īpašas situācijas;
[..]
11) minētās atšķirības [aizsardzības pasākumos, kas pieņemti vairākumā dalībvalstu attiecībā uz prospektu saturu un struktūru, kā arī attiecībā uz prospektos iekļautās informācijas pārbaudīšanas efektivitāti, metodēm un laiku,] jāizlīdzina, koordinējot noteikumus, bet nepadarot tos pilnīgi vienādus, līdz dalībvalstīs tiktu sasniegti adekvātā mērā līdzīgi aizsargpasākumi, lai nodrošinātu pietiekamas un pēc iespējas objektīvas informācijas sniegšanu pašreizējiem vai potenciāliem vērtspapīru turētājiem;
[..]
31) adekvāta ieguldītāju informēšanas politika pārvedamu vērtspapīru jomā var uzlabot ieguldītāju aizsardzību, stiprināt ieguldītāju uzticību vērtspapīru tirgiem un tādējādi nodrošināt vērtspapīru tirgu pareizu darbību”.
5. Šīs direktīvas 20. pantā ir noteikts:
“Dalībvalstis nodrošina to, ka vērtspapīru iekļaušana oficiālajos sarakstos [fondu] biržās, kas atrodas vai darbojas to teritorijās, notiek tikai pēc tam, kad saskaņā ar V sadaļas I nodaļu ir publicēts attiecīgs informatīvs dokuments, še turpmāk saukts par prospektu.”
6. Minētās direktīvas 21. pantā ir paredzēts:
“1. Prospektā sniedzama informācija, kas atbilstīgi attiecīgā emitenta tipam un attiecīgajiem vērtspapīriem, kurus piesaka iekļaušanai sarakstā, ir vajadzīga, lai ieguldītāji un viņu ieguldījumu konsultanti varētu attiecīgi novērtēt emitenta aktīvus un pasīvus, finanšu stāvokli, peļņu un zaudējumus un perspektīvas, kā arī vērtspapīros nostiprinātās tiesības.
2. Dalībvalstis nodrošina to, ka 1. punktā minētās saistības piemēro personām, kas atbild par prospektiem saskaņā ar I pielikumā dotā A un B plāna 1.1. punktu.”
7. Šīs pašas direktīvas 22. panta 1. punktā ir noteikts:
“Neierobežojot 21. pantā minētās saistības un ievērojot 23. un 24. pantā paredzētās atbrīvojuma iespējas, dalībvalstis nodrošina to, ka prospektos pēc iespējas viegli analizējamā un saprotamā formā tiek sniegti vismaz tie dati, kas minēti I pielikuma A, B vai C plānā atkarībā no tā, vai runa ir par akcijām, parādzīmēm vai akciju sertifikātiem.”
8. Direktīvas 2001/34 23. pantā ir paredzēts:
“Neierobežojot 39. panta 1. punktu, dalībvalstis kompetentām iestādēm, kas atbild par to, lai tiktu pārbaudīti prospekti šīs direktīvas nozīmē, var ļaut piešķirt daļēju vai pilnīgu atbrīvojumu no pienākuma publicēt prospektus šādos gadījumos:
1) ja vērtspapīri, kurus piesaka iekļaušanai oficiālajā sarakstā, ir:
a) publiski emitēti vērtspapīri [..]
[..].”
9. Šīs direktīvas 64. pantā ir noteikts:
“Neierobežojot 49. panta 2. punktu, atkārtoti publiski emitējot tā paša veida akcijas, kas jau ir iekļautas oficiālajā sarakstā, gadījumos, kad jaunās akcijas sarakstā netiek iekļautas automātiski, no sabiedrības tiek prasīts pieteikties iekļaušanai tajā pašā sarakstā vai nu ne vēlāk kā gadu pēc [to] emisijas, vai arī tad, kad [šīs] akcijas kļūst brīvi tirgojamas.”
10. Minētās direktīvas 100. pantā ir paredzēts:
“Jaunus, svarīgus faktorus, kas var ietekmēt attiecīgo vērtspapīru novērtējumu un kas rodas laika posmā pēc prospekta pieņemšanas un pirms biržas darījumu [vērtspapīru kotācijas] sākšanas, dara zināmus prospekta pielikumā [papildinājumā], ko pārbauda tāpat kā prospektu un publicē kompetento iestāžu noteiktā kārtībā.”
11. Direktīvas 2001/34 I pielikumā ir ietverti visi noteikumi, kas attiecas uz prospekta plāniem vērtspapīru iekļaušanai fondu biržas oficiālajā sarakstā. Plāns A un plāns B reglamentē attiecīgi akciju iekļaušanu un parādzīmju iekļaušanu sarakstā. Plāna A un plāna B 1.1. punkts, kas atrodas 1. nodaļā ar virsrakstu “Informācija par personām, kas atbild par prospektiem un finanšu pārskatu revīziju”, liek norādīt šādu informāciju:
“To fizisko personu vārds un ieņemamais amats un to juridisko personu nosaukums un juridiskā adrese, kas atbild par prospektiem vai, atsevišķos gadījumos, par dažām to daļām, norādot attiecīgās daļas.”
Direktīva 2003/71/EK
12. Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34 grozījumiem (OV L 345, 64. lpp.) 5. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Neierobežojot 8. panta 2. punktu, prospektā ietver visu informāciju, kas atbilstīgi konkrētai emitenta un to vērtspapīru specifikai, kas publiski piedāvāti vai pielaisti tirdzniecībai regulētā tirgū, ir vajadzīga, lai ļautu ieguldītājiem veikt [emitenta un jebkura galvotāja] aktīvu un pasīvu, finanšu stāvokļa, peļņas un zaudējumu, perspektīvu un ar šādiem vērtspapīriem saistīto tiesību [pienācīgu] novērtējumu. Šo informāciju sniedz viegli analizējamā un saprotamā veidā.”
13. Šīs direktīvas 6. pantā ar virsrakstu “Atbildība, ko uzliek prospekts” ir paredzēts:
“1. Dalībvalstis nodrošina, ka atbildība par informāciju, kas sniegta prospektā, attiecīgi gulstas vismaz uz emitentu vai tā pārvaldes, vadības vai uzraudzības institūcijām, piedāvātāju, personu, kas lūdz pielaidi tirdzniecībai regulētā tirgū, vai galvotāju. Prospektā tiek skaidri norādītas atbildīgās personas, pieminot to vārdus, uzvārdus un funkcijas vai, juridisko personu gadījumā, to nosaukumus un juridiskās adreses, kā arī sniedzot šo personu deklarācijas, ka, cik tām zināms, prospektā ietvertā informācija atbilst faktiem un ka prospektā nav izlaists nekas, kas var ietekmēt tā nozīmi.
2. Dalībvalstis nodrošina, ka normatīvie un administratīvie akti par civiltiesisko atbildību attiecas uz personām, kas atbildīgas par prospektā sniegto informāciju.
Tomēr dalībvalstis nodrošina, ka civiltiesiskā atbildība [ne]gulstas uz personu, pamatojoties tikai uz kopsavilkumu, tostarp tā tulkojumu, ja vien tas nav maldinošs, neprecīzs vai pretrunīgs, lasot to kopā ar pārējām prospekta daļām.”
14. Minētās direktīvas 25. pantā ar virsrakstu “Sankcijas” ir norādīts:
“1. Neskarot dalībvalstu tiesības uzlikt kriminālsankcijas un neskarot to civiltiesisko [civiltiesiskās] atbilstības [atbildības] režīmu, dalībvalstis atbilstoši saviem valsts tiesību aktiem nodrošina, lai varētu veikt attiecīgus administratīvus pasākumus vai piemērot administratīvas sankcijas pret atbildīgām personām, ja nav ievēroti noteikumi, kas pieņemti, īstenojot šo regulu [direktīvu]. Dalībvalsts nodrošina, ka šie pasākumi ir efektīvi, samērīgi ar nodarījumu un preventīvi.
2. Dalībvalstis paredz, ka attiecīgā kompetentā iestāde var nodot atklātībai visus pasākumus vai sankcijas, kas ir piemērotas par to noteikumu pārkāpšanu, kuri ir pieņemti, ievērojot šo direktīvu, izņemot gadījumus, kad nodošana atklātībai radītu nopietnus traucējumus finanšu tirgos vai izraisītu nesamērīgu kaitējumu iesaistītajām pusēm.”
Grieķijas tiesības
Likums Nr. 1969/1991
15. Likuma Nr. 1969/1991 ( FEK A’ 167) redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Likuma Nr. 2533/1997 ( FEK  A’ 228) 96. panta 1. punktu (turpmāk tekstā – “Likums Nr. 1969/1991”), 72. panta 2. punktā ir noteikts:
“[Kapitāla tirgus komisija] var uzlikt naudas sodu līdz piecsimt miljonu GRD (500 000 000) apmērā fiziskām vai juridiskām personām, kuras publicē vai jebkādā veidā izplata tādu neprecīzu vai maldinošu informāciju par vērtspapīriem, kuri tiek iekļauti vai jau ir iekļauti fondu biržas oficiālajā sarakstā, kura pēc sava rakstura var ietekmēt šo vērtspapīru cenu vai darījumus ar šiem vērtspapīriem [..] Šī tiesību norma ir attiecināma arī uz sabiedrību, kuras ir iesniegušas pieteikumu par savu akciju iekļaušanu atzītas fondu biržas sarakstā, valdes locekļiem, ja prospektā, kas ir nepieciešams šādai iekļaušanai sarakstā, ir iekļauta vai tiek publicēta, vai kaut kādā veidā izplatīta neprecīza vai maldinoša informācija.”
16. Likuma Nr. 1969/1991 76. panta 10. punktā ir paredzēts:
“Neskarot iespēju piemērot atbilstošas krimināltiesību normas, [Kapitāla tirgus komisija] var uzlikt naudas sodu, kura summa nepārsniedz simt miljonu GRD (100 000 000) vai – atkārtotā pārkāpuma gadījumā – divsimt miljonu GRD (200 000 000), fiziskām vai juridiskām personām, kas pārkāpj likumus kapitāla tirgus jomā, valsts ekonomikas ministra normatīvā rakstura rīkojumus vai [Kapitāla tirgus komisijas] lēmumus.”
Prezidenta dekrēts Nr. 348/1985
17. No Prezidenta dekrēta Nr. 348/1985 ( FEK  A’ 125), kurā grozījumi izdarīti ar Likumu Nr. 2651/1998 ( FEK  A’ 248, turpmāk tekstā – “Prezidenta dekrēts Nr. 348/1985”), 1. panta izriet, ka šā dekrēta mērķis ir pielāgot tiesību aktus, kas attiecas uz vērtspapīru iekļaušanu fondu biržas oficiālajā sarakstā, Direktīvai 80/390, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīvu 94/18/EK (OV L 135, 1. lpp.).
18. Saskaņā ar minētā dekrēta 2. panta 1. punktu tas attiecas uz vērtspapīriem, kas pieteikti iekļaušanai Atēnu Fondu biržas oficiālajā sarakstā.
19. Prezidenta dekrēta Nr. 348/1985 3. panta a) punktā ir precizēts, ka par “vērtspapīriem” cita starpā uzskata akcijas.
20. Šā dekrēta 4. panta 1. punktā ir paredzēts, ka, lai vērtspapīri tiktu iekļauti Atēnu Fondu biržas oficiālajā sarakstā, šīs biržas valdei ir iepriekš jāapstiprina prospekta publikācija.
21. Prezidenta dekrēta Nr. 348/1985 5. pantā ir noteikts:
1. Prospektā sniedz informāciju, kas atbilstīgi attiecīgā emitenta un attiecīgo vērtspapīru, kurus piesaka iekļaušanai biržas sarakstā, tipam ir vajadzīga, lai ieguldītāji un viņu ieguldījumu konsultanti varētu novērtēt emitenta aktīvus un pasīvus, finanšu stāvokli, peļņu un zaudējumus un perspektīvas, kā arī vērtspapīros nostiprinātās tiesības.
2. Šā panta 1. punktā minētās saistības izpilda personas, kas atbild par prospektiem un kas minētas A un B pielikuma 1.1. punktā.
22. Šā dekrēta 24. pantā ir paredzēts:
“Visus jaunos, svarīgos faktorus, kas var ietekmēt attiecīgo vērtspapīru novērtējumu un kas rodas laika posmā pēc prospekta pieņemšanas un pirms vērtspapīru kotācijas sākšanas, dara zināmus prospekta papildinājumā, ko pārbauda tāpat kā prospektu un publicē šā prezidenta dekrēta 21. pantā norādītajā kārtībā.”
23. Tā paša dekrēta 26. pantā ir norādīts:
“Šim dekrētam ir pievienoti trīs pielikumi (A, B un C), kas ir tā sastāvdaļa; tiem ir šādi virsraksti: A pielikums – Prospekta paraugs akciju iekļaušanai Atēnu Fondu biržas oficiālajā sarakstā – 1. nodaļa. Informācija par personām, kas atbild par prospektiem un finanšu pārskatu revīziju – 1.1. To fizisko personu vārds un ieņemamais amats un to juridisko personu nosaukums un juridiskā adrese, kas atbild par prospektiem vai, attiecīgos gadījumos, par dažām to daļām, norādot attiecīgās daļas. [..]”
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
24. Ntionik AE, sabiedrība, kuras akcijas ir iekļautas Atēnu Fondu biržas oficiālajā sarakstā tirgošanai paralēlā tirgū, laikposmā no 2001. gada 20. februāra līdz 20. martam palielināja savu pamatkapitālu. Līdz ar to 2000. gada 4. decembrī Ntionik AE
iesniedza Atēnu Fondu biržas valdei lūgumu apstiprināt šo pamatkapitāla palielināšanu un šajā sakarā sastādīto prospektu.
25. Šajā prospektā bija iekļauta informācija par jaunākajām izmaiņām un par Ntionik AE
perspektīvām kārtējā finanšu gadā – no 2000. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim –, kā arī aplēses attiecībā uz pārdevumu apjoma izmaiņām un šīs sabiedrības rezultātiem minētajā finanšu gadā.
26. Minētā prospekta 4. nodaļā, kas attiecas uz informāciju par prospekta sastādīšanu un sabiedrības revidentiem, Ntionik AE
valdes priekšsēdētājs un izpilddirektors tika norādīti kā personas, kas atbild par prospektā iekļautās informācijas sagatavošanu un precizitāti.
27. Atēnu biržas valde ar 2001. gada 8. aprīļa lēmumu apstiprināja Ntionik AE
pamatkapitāla palielināšanu un šajā sakarā sastādīto prospektu.
28. Pirms šā prospekta apstiprināšanas Ntionik AE
sagatavoja saīsinātus gada finanšu pārskatus par finanšu gadu no 2000. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim, kas presē tika publicēti 2001. gada 28. februārī.
29. Vēlāk, pārbaudot minētajā prospektā izklāstītās prognozes, Kapitāla tirgus komisijas Uzraudzības un kontroles direktorāts konstatēja būtiskas atšķirības starp šajā prospektā norādītajām 2000. finanšu gada rezultātu aplēsēm un minētā finanšu gada rezultātiem, kas ietverti saīsinātajos gada finanšu pārskatos, kuri publicēti 2001. gada 28. februārī.
30. Saņēmusi dažus paskaidrojumus no Ntionik AE, Kapitāla tirgus komisija, uzskatot, ka Ntionik AE, iespējams, pārkāpa Likuma Nr. 1969/1991 noteikumus un Prezidenta dekrēta Nr. 348/1985 24. pantu, aicināja to iesniegt savus apsvērumus. Šis aicinājums tika adresēts arī Pikulam, Ntionik AE
valdes loceklim, kas tomēr nebija norādīts strīdīgajā prospektā kā persona, kas atbild par tajā sniegtās informācijas precizitāti.
31. Ar 2002. gada 27. jūnija lēmumiem Kapitāla tirgus komisija uzlika Ntionik AE
kopējo naudas sodu EUR 90 000 apmērā par Prezidenta dekrēta Nr. 348/1985 24. panta un Likuma Nr. 1969/1991 72. panta 2. punkta pārkāpumu, kā arī katram valdes loceklim – naudas sodu EUR 60 000 apmērā par Likuma Nr. 1969/1991 72. panta 2. punkta pārkāpumu.
32. Šajos lēmumos Kapitāla tirgus komisija norādīja, ka strīdīgajā prospektā sniegta neprecīza un maldinoša informācija par 2000. finanšu gada rezultātiem, it īpaši saistībā ar peļņu pirms nodokļu nomaksas, attiecībā uz kuru tā konstatēja novirzīšanos vairāk nekā par 40 %.
33. Kapitāla tirgus komisija arī uzskatīja, ka šā prospekta publicēšanas laikā Ntionik AE
un tās valdes locekļi jau bija zinājuši, ka šajā prospektā izklāstītās 2000. finanšu gada rezultātu aplēses būtiski atšķiras no faktiskajiem rezultātiem.
34. Turklāt Kapitāla tirgus komisija norādīja, ka Ntionik AE
rīcība, proti, saīsinātu gada finanšu pārskatu publicēšana 2001. gada februārī un informācijas sniegšana iespējamajiem ieguldītājiem – ar Panellinios Syllogos Ependyton Chrimatistiriou Athinon
(Grieķijas Atēnu Biržas ieguldītāju apvienības) starpniecību – un saviem akcionāriem, neatbilda Prezidenta dekrēta Nr. 348/1985 24. pantam, kas paredz prospekta papildinājuma publicēšanu tādu jaunu un svarīgu notikumu gadījumā, kas var ietekmēt vērtspapīru novērtējumu.
35. Ntionik AE
un Pikuls cēla prasību Symvoulio tis Epikrateias, lūdzot atcelt Kapitāla tirgus komisijas 2002. gada 27. jūnija lēmumus.
36. Šajos apstākļos Symvoulio tis Epikrateias
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai, ņemot vērā Direktīvas [2001/34] 21. pantu [..], gadījumā, ja prospektā ietvertā informācija izrādās neprecīza vai maldinoša, valsts likumdevējs var noteikt administratīvus sodus, kas uzliekami ne tikai tām personām, kas šajā prospektā ir tieši minētas kā atbildīgās personas, bet arī vērtspapīru, kas paredzēti iekļaušanai biržas sarakstā, emitentam un bez atšķirības tā valdes locekļiem neatkarīgi no tā, vai viņi ir norādīti kā atbildīgās personas iepriekš minētajā nozīmē?”
Par prejudiciālo jautājumu
Par pieņemamību
37. Itālijas valdība norāda, ka, lai palielinātu Ntionik AE
kapitālu, nebija obligāti jāsastāda un jāiesniedz prospekts un ka līdz ar to pamata lietas fakti neietilpst Direktīvas 2001/34 piemērošanas jomā.
38. Tā kā jautājums par to, vai iespējami pārkāptās normas ir tikai un vienīgi valsts normas vai, tieši otrādi, tām ir Kopienu izcelsme, neesot visai skaidrs, Itālijas valdība uzskata, ka prejudiciālais jautājums esot hipotētisks un ka tas tātad ir jānoraida kā nepieņemams.
39. Šajā sakarā ir jāatgādina, ka atbilstoši Direktīvas 2001/34 23. pantam dalībvalstis kompetentām iestādēm, kas atbild par to, lai tiktu pārbaudīti prospekti šīs direktīvas nozīmē, var ļaut piešķirt daļēju vai pilnīgu atbrīvojumu no pienākuma publicēt prospektus noteiktos gadījumos. Tas cita starpā attiecas uz gadījumu, kurš paredzēts šīs direktīvas 23. panta 1. punkta a) apakšpunktā, uz ko tiesas sēdē norādīja Komisija. Tomēr minētais 23. pants atstāj dalībvalstīm zināmu rīcības brīvību šāda atbrīvojuma piemērošanā.
40. Šajā sakarā Direktīvas 2001/34 64. pants tomēr paredz, ka gadījumā, kad tā paša veida jaunizlaistas akcijas netiek iekļautas sarakstā automātiski, emitentam ir pienākums pieteikties to iekļaušanai sarakstā.
41. Aplūkojamajā gadījumā no iesniedzējtiesas sniegtās informācijas par pamata lietas apstākļiem tomēr neizriet, ka uz Ntionik AE
attiecās atbrīvojums no Direktīvas 2001/34 23. pantā paredzētā prospekta publicēšanas pienākuma.
42. Turklāt tiesas sēdē Ntionik AE
apstiprināja, ka saistībā ar kapitāla palielināšanu izlaistās akcijas nebija automātiski iekļautas sarakstā Direktīvas 2001/34 64. panta izpratnē, ka šo akciju ieguve bija publiski pieejama, ievērojot esošo akcionāru pirmpirkuma tiesības, un ka minētās direktīvas A plāna 1.1. punkts tātad esot piemērojams.
43. Līdz ar to Itālijas valdības iebilde par nepieņemamību ir jānoraida.
Par lietas būtību
44. Vispirms ir jākonstatē, ka no Direktīvas 2001/34 preambulas piektā, vienpadsmitā un trīsdesmit pirmā apsvēruma izriet, ka tās mērķis cita starpā ir nodrošināt pietiekamas informācijas sniegšanu ieguldītājiem vērtspapīru jomā, lai uzlabotu to aizsardzību, stiprinātu to uzticību vērtspapīru tirgiem un tādējādi nodrošinātu vērtspapīru tirgu pareizu darbību, kas tomēr vēl nenozīmē, ka valsts tiesību akti ir pilnībā jāsaskaņo.
45. Kā to uzsvēra arī ģenerāladvokāte savu secinājumu 32. punktā, Direktīva 2001/34 attiecīgajā nozarē tātad neparedz valsts tiesību aktu saskaņošanu augstā līmenī.
46. Tādēļ dalībvalstis var brīvi noteikt papildu vai stingrākus priekšnoteikumus vērtspapīru iekļaušanai sarakstā, ciktāl šāds regulējums atbilst minētās direktīvas mērķiem.
47. No tā izriet, ka valsts likumdevējs var noteikt atbildības režīmu attiecībā uz personām, kas tieši norādītas saistībā ar šādu iekļaušanu publicētajā prospektā, kā arī attiecībā uz citām personu kategorijām, pat ja tās nav tieši norādītas šajā prospektā, ciktāl šī sistēma atbilst Direktīvas 2001/34 mērķiem.
48. Šajā sakarā jāatgādina, ka šīs direktīvas 21. panta 1. punktā ir paredzēts, ka prospektā sniedzama informācija, kas ir vajadzīga, lai ieguldītāji varētu pamatoti novērtēt emitenta aktīvus un pasīvus, finanšu stāvokli, peļņu un zaudējumus un perspektīvas, kā arī vērtspapīros, kurus piesaka iekļaušanai biržas sarakstā, nostiprinātās tiesības.
49. Tā paša panta 2. punktā ir precizēts, ka dalībvalstīm jānodrošina tas, ka minētās saistības piemēro personām, kas minētas šīs direktīvas I pielikumā dotā A un B plāna 1.1. punktā. Šajos plānos ir paredzēts tikai minēt fiziskās un juridiskās personas, kas atbild par prospektu vai par kādu tā daļu.
50. Ņemot vērā Direktīvas 2001/34 mērķi nodrošināt cita starpā pietiekamas informācijas sniegšanu ieguldītājiem, šīs direktīvas 21. pantā, to aplūkojot kopā ar tās I pielikuma A un B plānu, paredzētā par ieguldītajiem nepieciešamās informācijas sniegšanu prospektā atbildīgo personu identifikācija nevar būt uzskatāma par izsmeļošu tādā veidā, ka atbildība par šajā prospektā sniegtās informācijas precizitāti būtu attiecināma tikai uz tajā minētajām fiziskajām un juridiskajām personām neatkarīgi no konkrētās emisijas ekonomiska un organizatoriska konteksta.
51. Būtībā nevar izslēgt iespēju, ka prospektā, kas publicēts saistībā ar vērtspapīru iekļaušanu kādas biržas oficiālajā sarakstā, netiek minēta to konkrētu fizisko vai juridisko personu identitāte, kas atbild par emitenta vadību vai kas var sniegt un novērtēt datus par šā emitenta aktīviem un pasīviem, finanšu stāvokli, peļņu un zaudējumiem un perspektīvām, kā arī noteikt šajos vērtspapīros nostiprinātās tiesības. Līdz ar to nedrīkst liegt kompetentajām valsts iestādēm paredzēt šādu personu atbildību par minētajā prospektā sniegto neprecīzo vai maldinošo informāciju.
52. Jāpiebilst, ka Direktīvā 2001/34 nav tieši paredzēta to sankciju sistēma, kas piemērojamas par prospektu atbildīgajām personām. Dalībvalstu pienākums paredzēt administratīvas sankcijas attiecībā uz emitentiem un citām par prospektu atbildīgajām personām ir noteikts tikai ar 25. pantu Direktīvā 2003/71, kas tika pieņemta vēlāk par pamata lietas faktiem un kas tātad nav piemērojama pamata lietai.
53. Šajos apstākļos būtu lietderīgi atgādināt, ka, tā kā nav veikta Kopienu tiesību saskaņošana attiecībā uz piemērojamajām sankcijām par tādu nosacījumu neievērošanu, kas paredzēti ar šīm tiesībām izveidotajā sistēmā, dalībvalstu kompetencē ir izvēlēties sankcijas, ko tās uzskata par piemērotām. Dalībvalstīm tomēr ir jāīsteno sava kompetence, ievērojot Kopienu tiesības un to vispārējos principus, tātad arī samērīguma principu (šajā sakarā skat. 1989. gada 21. septembra spriedumu lietā 68/88 Komisija/Grieķija, Recueil, 2965. lpp., 23. punkts; 1992. gada 16. decembra spriedumu lietā C‑210/91 Komisija/Grieķija, Recueil, I‑6735. lpp., 19. punkts, un 1995. gada 26. oktobra spriedumu lietā C‑36/94 Siesse, Recueil, I‑3573. lpp., 21. punkts).
54. Cita starpā administratīvie pasākumi un sankcijas nevar pārsniegt to, kas ir nepieciešams attiecīgo mērķu sasniegšanai, un sankcija nedrīkst būt tik nesamērīga ar pārkāpuma smagumu, ka tā kļūst par šķērsli EK līgumā noteiktajām brīvībām (iepriekš minētais 1992. gada 16. decembra spriedums lietā Komisija/Grieķija, 20. punkts). Tomēr jautājums par to, vai, ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, piemērojamajās valsts tiesībās paredzētās sankcijas ir samērīgas, ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.
55. Attiecībā uz Direktīvā 2001/34 noteikto pienākumu sniegt ieguldītājiem pietiekamu un patiesu informāciju ir jāatzīst, ka valsts līmenī nodibinātā civiltiesisko, krimināltiesisko vai administratīvo sankciju sistēma attiecībā uz personām, kas tieši minētas prospektā, attiecībā uz emitentu un attiecībā uz tā valdes locekļiem – neatkarīgi no tā, vai valdes locekļi šajā prospektā ir norādīti kā atbildīgās personas – nav pretrunā minētās direktīvas mērķim, ciktāl tā ir samērīga ar tāda pārkāpuma smagumu, kas izpaužas kā neprecīzas vai maldinošas informācijas sniegšana minētajā prospektā.
56. Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz prejudiciālo jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 2001/34/EK 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz valsts likumdevējam gadījumā, ja prospektā, kas publicēts saistībā ar vērtspapīru iekļaušanu kādas fondu biržas oficiālajā sarakstā, ietvertā informācija izrādās neprecīza vai maldinoša, noteikt administratīvus sodus, kas uzliekami ne tikai tām personām, kas šajā prospektā ir tieši minētas kā par to atbildīgās personas, bet arī šo vērtspapīru emitentam un bez atšķirības šā emitenta valdes locekļiem neatkarīgi no tā, vai viņi ir norādīti kā atbildīgās personas minētajā prospektā.
Par tiesāšanās izdevumiem
57. Attiecībā uz pamata lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 28. maija Direktīvas 2001/34/EK par vērtspapīru iekļaušanu fondu biržas oficiālajā sarakstā un par informāciju, kas jāpublicē par tādiem vērtspapīriem, 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz valsts likumdevējam gadījumā, ja prospektā, kas publicēts saistībā ar vērtspapīru iekļaušanu kādas fondu biržas oficiālajā sarakstā, ietvertā informācija izrādās neprecīza vai maldinoša, noteikt administratīvus sodus, kas uzliekami ne tikai tām personām, kas šajā prospektā ir tieši minētas kā atbildīgās personas, bet arī šo vērtspapīru, emitentam un bez atšķirības šā emitenta valdes locekļiem neatkarīgi no tā, vai viņi ir norādīti kā atbildīgās personas minētajā prospektā.