62024CJ0328_RES
Lieta C‑328/24 P
Constantin Mincu Pătrașcu Brâncuși
pret
Eiropas Prokuratūru
Tiesas (piektā palāta) 2026. gada 16. aprīļa spriedums
Apelācija – Institucionālās tiesības – Regula (ES) 2017/1939 – Eiropas Prokuratūra – 42. panta 1. punkts – Eiropas Prokuratūras procesuālie akti, ar kuriem iecerēts radīt tiesiskas sekas trešām personām – Tiesiskuma pārbaude valsts tiesā – Iebilde par prettiesiskumu – Pieņemamība – Eiropas Savienības Tiesas ekskluzīvā kompetence pārbaudīt Savienības tiesību aktu tiesiskumu – LESD 86. panta 2. un 3. punkts – Prokurora funkciju pildīšana valstu tiesās – Savienības likumdevēja pilnvaras paredzēt noteikumus, kas piemērojami Eiropas Prokuratūras procesuālo aktu pārbaudei tiesā – Atkāpe, kas nav atļauta LESD 263. pantā – Neesība – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Pārkāpums – Neesība – Vispārējās tiesas kompetences neesība
Apelācija – Pamati – Pieņemamība – Nosacījumi – To argumentu izklāsts, kuri izvirzīti arī Vispārējā tiesā
(LESD 256. panta 1. punkta otrā daļa; Tiesas statūtu 58. panta pirmā daļa; Tiesas Reglamenta 168. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 169. panta 2. punkts)
(skat. 38.–40. punktu)
Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamības nosacījumi – Savienības tiesas kompetence – Jautājums, kas attiecas uz sabiedrisko kārtību – Iebilde par prettiesiskumu, kuras mērķis ir pierādīt Savienības primāro tiesību pārkāpumu – Sekundārie tiesību akti, ar kuriem tiek izslēgta Savienības tiesas kompetence – Savienības tiesas pienākums izskatīt šo iebildi, pirms tā atzīst, ka tai nav kompetences saistībā ar prasību pamatlietā
(LESD 256. panta 1. punkta otrā daļa un 263. pants; Padomes Regulas 2017/1939 42. pants)
(skat. 53. un 58.–61. punktu)
Prasība atcelt tiesību aktu – Savienības tiesas kompetence – Prasība par Eiropas Prokuratūras Pastāvīgās palātas lēmumu nodot apelācijas sūdzības iesniedzēja lietu izskatīšanai tiesā – Eiropas Prokuratūras procesuāls akts – Kompetences neesība – Valsts tiesu kompetence – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Pārkāpums – Neesība
(LES 19. panta 1. un 3. punkts; LESD 86. panta 1.–3. punkts, 263. panta ceturtā daļa, 267. un 277. pants; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pants; Padomes Regulas 2017/1939 83., 85. un 86. apsvērums, 87. apsvēruma pirmā daļa un 88. apsvērums, kā arī 10. panta 2. punkts, 13. panta 1. punkts, 28. panta 1. punkts, 30. panta 5. punkts, 31. panta 3. punkts, 36. pants, 37. panta 2. punkts, 41. pants un 42. panta 1.–3. un 8. punkts)
(skat. 64.–91. un 96.–100. punktu)
Apelācijas sūdzība – Pamati – Procedūras pārkāpums – Lēmums par iebildes par nepieņemamību apvienošanu ar lietas izskatīšanu pēc būtības – Vispārējās tiesas rīcības brīvība
(LESD 256. pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 130. panta 1. un 7. punkts)
(skat. 106. punktu)
Rezumējums
Tiesa, izskatot apelācijas sūdzību, kuru tā noraida, precizē saikni starp tiesu sistēmu, kas izveidota ar Līgumiem, un Regulas 2017/1939 (
1
) 42. panta 1. punktu, saskaņā ar kuru Eiropas Prokuratūras procesuālie akti, ar kuriem iecerēts radīt tiesiskas sekas trešām personām, ir pakļauti pārbaudei kompetentajā valsts tiesā.
Pēc Eiropas Prokuratūras veiktās izmeklēšanas tās Pastāvīgā palāta nolēma, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam jāvēršas Rumānijas krimināltiesā. Viņš Vispārējā tiesā cēla prasību atcelt šo lēmumu, turklāt izvirzīdams pret Regulas 2017/1939 42. pantu vērstu iebildi par prettiesiskumu. Vispārējā tiesa atzina, ka tai nav kompetences, pamatojoties uz to, ka Eiropas Prokuratūras procesuālo aktu tiesiskuma pārbaude ir valstu tiesu kompetencē.
Tiesas vērtējums
Tiesa nospriež, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatēdama, ka tās kompetencē nav izskatīt prasību, kas vērsta pret Eiropas Prokuratūras procesuālu aktu Regulas 2017/1939 42. panta 1. punkta izpratnē, nepārbaudījusi, vai šāds konstatējums nav pretrunā Savienības primārajām tiesībām.
Proti, tā kā kompetence ir sabiedriskās kārtības jautājums, kas vajadzības gadījumā ir jāizvirza pēc savas ierosmes, Vispārējā tiesa nevar atzīt, ka tai nav kompetences izskatīt prasību, iepriekš nepārbaudījusi visu tajā izvirzīto argumentu pamatotību, kuru mērķis tieši ir pierādīt tās kompetenci šajā ziņā. Konkrētāk, pastāvīgā judikatūra, saskaņā ar kuru pamatprasības nepieņemamība izraisa šīs prasības pamatošanai izvirzītās iebildes par prettiesiskumu nepieņemamību, nevar ļaut Vispārējai tiesai atzīt, ka tās kompetencē nav pārbaudīt, ņemot vērā Savienības primārās tiesības, atvasināto tiesību normas spēkā esību, pamatojoties uz to, ka šīs tiesas kompetencē nav izskatīt pamatprasību, ja tā tieši pamatojas uz šo tiesību normu, lai secinātu, ka tai nav kompetences. Tātad no judikatūras izriet – ja Vispārējā tiesā ir celta iebilde par tādas atvasināto tiesību normas prettiesiskumu, ar kuru tajā apstrīdētais Savienības struktūras lēmums ir izslēgts no jebkādas pārbaudes tiesā, pamatojoties uz šīs tiesību normas nesaderību ar LESD 263. pantu, tai ir jāpārbauda, vai šī iebilde par prettiesiskumu ir pamatota, un attiecīgā gadījumā jāatzīst, ka tās kompetencē ir pārbaudīt šī lēmuma tiesiskumu, pamatojoties uz LESD 263. pantu, lai nodrošinātu efektīvu tā pārbaudi tiesā.
Tomēr Tiesa nospriež, ka, piešķirot valstu tiesām kompetenci veikt to Eiropas Prokuratūras procesuālo aktu pārbaudi tiesā, ar kuriem iecerēts radīt tiesiskas sekas trešām personām, Savienības likumdevējs nav apdraudējis Eiropas Savienības Tiesas kompetenci, kas paredzēta LES 19. pantā un LESD 263. pantā.
Šajā ziņā Tiesa norāda, ka Regulas 2017/1939 42. pantā noteiktais kompetenču sadalījums starp valstu tiesām un Savienības tiesām nekādā ziņā nav neatļauta atkāpe no Savienības tiesu ekskluzīvās kompetences Savienības struktūru un aģentūru pieņemto aktu tiesiskumu pārbaudīt, pamatojoties uz LESD 263. pantu. Pārbaudi valsts tiesā attiecinot tikai uz tiem Eiropas Prokuratūras procesuālajiem aktiem, ar kuriem iecerēts radīt tiesiskas sekas trešām personām, izņemot tās lēmumus izbeigt lietu, un paredzot Tiesas kompetenci citos gadījumos, Savienības likumdevējs nav pārsniedzis tam ar LESD 86. panta 3. punktu skaidri piešķirto pilnvaru robežas, lai paredzētu “noteikumus, kas jāpiemēro, pārskatot tiesā [Eiropas Prokuratūras] procesuālos pasākumus”.
Turklāt, ņemot vērā Eiropas Prokuratūrai ar LESD uzticēto uzdevumu īpašo raksturu un ar šo Līgumu Savienības likumdevējam piešķirto pilnvaru apjomu, lai noteiktu institucionālo un procesuālo sistēmu, kādā Eiropas Prokuratūra veic šos uzdevumus, frāze “noteikumus, kas jāpiemēro, pārskatot tiesā [Eiropas Prokuratūras] procesuālos pasākumus” jāinterpretē tādējādi, ka tā var ietvert ne tikai īpašu nosacījumu un kārtības noteikšanu prasībām par šiem procesuālajiem aktiem, bet attiecīgā gadījumā arī īpašu noteikumu par tiesu jurisdikciju paredzēšanu.
Šajā institucionālajā un procesuālajā sistēmā valsts tiesības lielā mērā nosaka tiesiskās sekas, ko Eiropas Prokuratūras procesuālie akti rada trešām personām. Turklāt Eiropas Prokuratūras procesuālie akti ir kriminālprocesa posms, pēc kura kompetence ir tikai valsts tiesai, kurai ir pilnvaras brīvi izvērtēt pierādījumus. Šādos apstākļos valsts tiesu kompetence veikt šo aktu pārbaudi tiesā nav neatļauta atkāpe no LESD 263. panta. Turklāt regulas 42. panta vispārējā sistēma apstiprina šo kompetenču sadalījumu.
Tiesa arī atgādina, ka Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants nevar nedz radīt Savienības tiesas kompetenci, ja Līgumos tā ir izslēgta, nedz arī grozīt Līgumos paredzēto pārbaudes tiesā sistēmu, it īpaši noteikumus par tieši celto prasību pieņemamību. Katrā ziņā Regulas 2017/1939 42. panta 1. punktā ir ievērotas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.
Pirmkārt, procesuālo aktu, ar kuriem iecerēts radīt tiesiskas sekas trešām personām, tiesiskuma pārbaude tiesā, to interpretējot Regulas 2017/1939 41. panta un tās apsvērumu gaismā, ļauj nodrošināt, ka Eiropas Prokuratūra ievēro pamattiesības. Turklāt dalībvalstīm jānodrošina efektīvi tiesību aizsardzības līdzekļi.
Otrkārt, tā kā 42. panta 1. punkts ir jālasa, ņemot vērā tā vispārējo sistēmu, minētais 42. pants ir pilnībā saderīgs ar tiesību aizsardzības līdzekļu un procedūru sistēmu, kuras mērķis ir nodrošināt Savienības tiesību aktu tiesiskuma pārbaudi. It īpaši tas ir saistīts ar 42. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru Eiropas Prokuratūras procesuālo aktu pārbaudei tiesā ir piemērojams prejudiciāla nolēmuma mehānisms, tādējādi nodrošinot, ka Tiesai ir kompetence pārbaudīt ikvienu jautājumu par Eiropas Prokuratūras procesuālo aktu, kas apstrīdēti kompetentajā valsts tiesā, interpretāciju un spēkā esību, kā arī šo regulu.
(
1
)	Padomes Regula (ES) 2017/1939 (2017. gada 12. oktobris), ar ko īsteno ciešāku sadarbību Eiropas Prokuratūras (EPPO) izveidei (OV 2017, L 283, 1. lpp.).