62018CC0385
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
EVGENIJE TANČEVA
přednesené dne 29. července 2019 (
1
)
Věc C‑385/18
Arriva Italia Srl,
Ferrotramviaria SpA,
Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)
proti
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,
vedlejší účastníci řízení:
Ferrovie dello Stato Italiane SpA,
Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl,
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie)]
„Státní podpory – Podpora poskytnutá provozovateli místní železniční infrastruktury ve finančních obtížích – Pojem státní podpora – Okamžik, kdy je podpora považována za poskytnutou – Kritérium soukromého investora – Příjemce výhody – Narušení hospodářské soutěže“
Obsah
I. Italské právo
A. Zákon o stabilitě z roku 2016
B. Vyhláška č. 9/2016
C. Vyhláška č. 264/2016
D. Smlouva o převodu
E. Nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017
II. Skutkové okolnosti, původní řízení a předběžné otázky
III. Analýza
A. Vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur
1. Státní zásah nebo zásah ze státních prostředků
2. Ovlivnění obchodu mezi členskými státy
3. Selektivní výhoda poskytnutá příjemci
4. Narušení nebo hrozba narušení hospodářské soutěže
B. Převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI
1. Státní zásah nebo zásah ze státních prostředků
2. Ovlivnění obchodu mezi členskými státy
3. Selektivní výhoda poskytnutá příjemci
a) Byla nějaká výhoda poskytnuta společnosti FSI?
b) Byla nějaká výhoda poskytnuta společnosti FSE?
4. Narušení nebo hrozba narušení hospodářské soutěže
IV. Závěry
1.
Spor v projednávané věci vzešel z opatření přijatých v roce 2016 italským státem, na základě kterých byla státem vlastněnému provozovateli místní železniční infrastruktury a poskytovateli služeb místní osobní dopravy z důvodu jeho vážné finanční situace poskytnuta velká nevratná dotace. Kromě toho byl celý podíl státu v tomto provozovateli převeden bezúplatně na státem vlastněného provozovatele vnitrostátní železniční infrastruktury za podmínky, že se tento nabyvatel zaváže obnovit finanční životaschopnost převáděné společnosti. Zákonnost těchto opatření byla napadena jinými poskytovateli služeb místní osobní dopravy, kteří marně projevovali o tento převod zájem. Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) klade Soudnímu dvoru otázku, zda tato opatření představují státní podporu.
2.
Projednávaná věc dává Soudnímu dvoru možnost poskytnout určité výkladové vodítko k pojmům výhoda a narušení hospodářské soutěže pro účely kvalifikace státního zásahu jako státní podpory. Jednou z otázek, na kterou musí Soudní dvůr odpovědět, je, zda byla výhoda poskytnuta nabyvateli, když se zavázal k obnovení životaschopnosti místního provozovatele, a zda osobou, v jejíž prospěch k převodu došlo, je tento nabyvatel (pokud může být životaschopnost převáděné společnosti obnovena a tato společnost tak opět začne vytvářet zisk), nebo převáděná společnost (která má prospěch ze závazku nabyvatele obnovit její životaschopnost). Další otázkou položenou Soudnímu dvoru je, zda okolnost, že příjemce (nebo příjemci) podpory provozují činnost na trzích, kde působí zákonné monopoly, a nejsou tudíž otevřeny hospodářské soutěži, brání zjištění, že dotčená podpora může narušit hospodářskou soutěž.
I. Italské právo
A.
Zákon o stabilitě z roku 2016
3.
V článku 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 (
2
) italský stát nařídil nucenou správu společnosti Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl (dále jen „FSE“), a to vzhledem k její „vážné finanční situaci“. Toto ustanovení mělo být provedeno vyhláškou Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti (ministerstvo infrastruktury a dopravy, Itálie, dále jen „ministerstvo infrastruktury a dopravy“).
4.
Na základě druhé a páté věty čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 bylo zvláštnímu vládnímu zmocněnci uloženo, aby „připravil průmyslový reorganizační plán“ zaměřený na snížení provozních nákladů a aby ministerstvu infrastruktury a dopravy předložil návrhy na „převod nebo prodej [společnosti FSE] v souladu s kritérii a postupy stanovenými vyhláškou“ ministerstva infrastruktury a dopravy. Šestá a poslední věta čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 navíc stanoví, že „před provedením výše uvedeného reorganizačního plánu se za účelem zajištění provozní kontinuity [společnosti FSE] schvalují výdaje ve výši [70 milionů eur] na rok 2016“.
B.
Vyhláška č. 9/2016
5.
Článkem 6 vyhlášky č. 9/2016 (
3
) byla nařízena nucená správa společnosti FSE a stanoveno, že uvedených 70 milionů eur přidělených na základě zákona o stabilitě z roku 2016 je určeno na zvýšení základního kapitálu společnosti FSE, který je možno „za účelem zajištění kontinuity a pravidelnosti veřejných služeb poskytovaných [společností FSE]“ využít i bez předchozího souhlasu veřejného společníka, „a to přijetím veškerých nezbytných opatření k zajištění kontinuity obchodních činností a obnovení hospodářské a finanční rovnováhy [společnosti FSE]“.
C.
Vyhláška č. 264/2016
6.
Vyhláška č. 264/2016 (
4
) stanovila, že celý podíl ministerstva infrastruktury a dopravy na základním kapitálu společnosti FSE bude převeden na společnost Ferrovie dello Stato Italiane SpA (dále jen „FSI“), společnost, která je zcela ve vlastnictví Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministerstvo hospodářství a financí, Itálie; dále jen „ministerstvo hospodářství a financí“).
7.
Nabyvatel byl vybrán na základě kritérií uvedených v čl. 1 odst. 1 vyhlášky č. 264/2016, přičemž se jednalo o tato kritéria: a) „efektivita účasti veřejných subjektů při reorganizaci v rámci jednotné hospodářské jednotky, která patří stejnému vlastníkovi (státnímu orgánu)“, b) „vlastnictví průmyslových a majetkových aktiv nabyvatele, která budou dostatečná k tomu, aby poskytovala záruku kontinuity zaměstnávání a služeb, jakož i záruku pro věřitele […]“; a c) „reorganizace společnosti s přihlédnutím k zápornému čistému vlastnímu kapitálu [společnosti FSE]“.
8.
S ohledem na tato kritéria čl. 2 odst. 2 vyhlášky č. 264/2016 stanovil, že převod na společnost FSI se uskuteční „zcela bezúplatně“.
D.
Smlouva o převodu
9.
Smlouvou ze dne 28. listopadu 2016, ověřenou notářem (dále jen „smlouva o převodu“), převedlo ministerstvo infrastruktury a dopravy celý svůj podíl na základním kapitálu společnosti FSE na společnost FSI.
10.
V memorandu z téhož dne (dále jen „ministerské memorandum“) ministerstvo infrastruktury a dopravy konstatovalo, že podmínky zakotvené v čl. 1 odst. 1 vyhlášky č. 264/2016 byly splněny. Podle tohoto memoranda se společnost FSI zejména zavázala odstranit situaci majetkové nerovnováhy ve společnosti FSE. Dle tohoto ministerského memoranda dále Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (orgán pro hospodářskou soutěž a obchod, Itálie; dále jen „orgán pro hospodářskou soutěž a obchod“) rozhodl, že nebude ve vztahu k tomuto převodu zahajovat předběžné šetření podle čl. 16 odst. 4 zákona č. 287/1990 (
5
).
11.
Ministerské memorandum dále stanoví, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur dle čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 „musí být určeno – s výlučným omezením využití – na pokrytí finančních potřeb železniční infrastruktury [společnosti FSE] v souladu s unijním právem“.
E.
Nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017
12.
Následně po provedení převodu byla poslední věta čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 nahrazena článkem 47 odst. 7 nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017 (
6
), který zní následovně: „Aniž jsou dotčeny povinnosti uvedené v tomto odstavci, je pro rok 2016 povolen výdaj ve výši 70 milionů eur. Příslušné zdroje jsou převedeny do majetku společnosti [FSE], aby byly v souladu s unijním právem v této oblasti a v souvislosti s plánem reorganizace společnosti využity výlučně na pokrytí závazků, včetně dřívějších, a finančních potřeb sektoru infrastruktury. Nejsou tím dotčeny akty, rozhodnutí a činnosti již uskutečněné podle [vyhlášky č. 264/2016].“
II. Skutkové okolnosti, původní řízení a předběžné otázky
13.
Společnost FSE, podnik, který byl v předmětné době celý ve vlastnictví ministerstva infrastruktury a dopravy, provozuje železniční infrastrukturu ve vlastnictví Regione Puglia (regionu Apulie, Itálie) a poskytuje službu veřejné osobní železniční dopravy a doplňkové služby silniční dopravy v oblasti Apulie (na Salentu).
14.
Vzhledem k vážné finanční situaci společnosti FSE italský stát vyhlásil podle čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 a vyhlášky č. 9/2016 nucenou správu společnosti FSE. Italský stát rovněž povolil vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur za účelem zajištění kontinuity služeb poskytovaných společností FSE před provedením reorganizačního plánu.
15.
Vyhláška č. 264/2016 ze dne 4. srpna 2016 stanovila, že celý podíl ministerstva infrastruktury a dopravy na kapitálu společnosti FSE bude převeden na společnost FSI, která je zcela ve vlastnictví ministerstva hospodářství a financí a je holdingovou společností skupiny, která (prostřednictvím společnosti Rete Ferroviaria SpA, dceřiné společnosti FSI) provozuje vnitrostátní železniční infrastrukturu a [prostřednictvím společnosti Trenitalia SpA (dále jen „Trenitalia“), dceřiná společnost, jejímž stoprocentním vlastníkem je společnost FSI] poskytuje služby železniční a silniční osobní a nákladní dopravy. Převod byl zcela bezplatný. Podmínkou převodu byl závazek společnosti FSI odstranit situaci majetkové nerovnováhy společnosti FSE. Na výběr nabyvatele společnosti FSE nebylo vyhlášeno žádné výběrové řízení.
16.
Dne 12. října 2016 orgán pro hospodářskou soutěž a obchod v souladu s články 20 a 21 zákona č. 287/1990 informoval italskou vládu o plánovaném převodu podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE a o vyčlenění 70 milionů eur, neboť dle jejího názoru by tato transakce mohla představovat státní podporu (
7
).
17.
Zájem o nabytí společnosti FSE projevily společnosti Arriva Italia Srl (dále jen „Arriva Italia“), Ferrotramviaria SpA (dále jen „Ferrotramviaria“) a Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P) (dále jen „Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi“), které všechny působí v odvětví veřejné železniční a silniční dopravy. Dne 24. října 2016 podaly tyto společnosti žalobu na zrušení vyhlášky č. 264/2016 u Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (regionální správní soud pro Lazio, Itálie). Tvrdily, že vyčlenění částky ve výši 70 milionů eur a převod podílu ve společnosti FSE představují státní podporu a že italský stát tím, že o těchto opatřeních nevyrozuměl Komisi a provedl je, porušil čl. 108 odst. 3 SFEU.
18.
Dne 21. listopadu 2016 se orgán pro hospodářskou soutěž a obchod při výkonu své pravomoci schvalovat slučování podniků rozhodl nezahájit v souvislosti s oznámením převodu podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI vyšetřování dle čl. 16 odst. 4 zákona č. 287/1990 (
8
).
19.
Dne 28. listopadu 2016 byl převod proveden prostřednictvím smlouvy o převodu zmíněné v bodě 9 výše.
20.
V lednu 2017 podala společnost FSE u Tribunale di Bari (okresní soud v Bari, Itálie) návrh na přijetí vyrovnání s věřiteli.
21.
Rozsudkem ze dne 31. května 2017 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (regionální správní soud pro Lazio) žalobu u něj podanou zamítl.
22.
Společnosti Arriva Italia, Ferrotramviaria a Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi podaly odvolání ke Consiglio di Stato (Státní rada).
23.
Consiglio di Stato (Státní rada) přerušila řízení a položila Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„(1)
Představuje za uvedených právních a skutkových okolností zákonné opatření spočívající ve vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur ve prospěch subjektu činného v odvětví železniční přepravy, za podmínek stanovených [čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016], ve znění [nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017], a následné převedení tohoto subjektu na jiný hospodářský subjekt, bez zadávacího řízení a bezplatně, státní podporu podle článku 107 [SFEU]?
(2)
Je v případě kladné odpovědi předmětná podpora přesto slučitelná s unijním právem a jaké jsou důsledky jejího neoznámení podle čl. 107 odst. 3 SFEU? (
9
)“
24.
Písemná vyjádření předložily společně společnosti Arriva Italia, Ferrotramviaria a Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi; písemná vyjádření rovněž předložily společnost FSI, Italská republika, Polská republika a Evropská komise. Tito účastníci řízení, s výjimkou Polské republiky, přednesli ústní vyjádření na jednání dne 8. května 2019.
III. Analýza
25.
Dle požadavku Soudního dvora se v tomto stanovisku budu zabývat pouze první předběžnou otázkou.
26.
První předběžnou otázkou se předkládající soud Soudního dvora v podstatě táže, zda je opatření spočívající ve vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur ve prospěch místního provozovatele činného v odvětví železniční přepravy za podmínek stanovených v zákoně o stabilitě z roku 2016, ve znění nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017, a následné převedení tohoto místního provozovatele na státem vlastněného provozovatele vnitrostátní železniční infrastruktury, bez zadávacího řízení a bezplatně, státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
27.
Nejprve se zaměřím na posouzení otázky, zda státní podporu představuje vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur, a následně na rozbor otázky, zda státní podporu představuje převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI (
10
).
A.
Vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur
28.
Jak je uvedeno výše, čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 schválil vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur ve prospěch společnosti FSE.
29.
Podle judikatury platí, že pro kvalifikaci vnitrostátního opatření jako „státní podpory“ se vyžaduje, aby byly splněny všechny následující podmínky. Zaprvé se musí jednat o státní zásah nebo zásah ze státních prostředků. Zadruhé tento zásah musí být způsobilý ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zatřetí zásah musí poskytovat příjemci selektivní výhodu. Začtvrté musí nebo může narušovat hospodářskou soutěž (
11
).
30.
Níže se budu věnovat posouzení toho, zda je každá z těchto podmínek splněna.
1. Státní zásah nebo zásah ze státních prostředků
31.
Podle judikatury platí, že k tomu, aby mohla být zvýhodnění kvalifikována jako „státní podpory“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí být poskytnuta přímo nebo nepřímo za použití státních prostředků a přičitatelná státu (
12
).
32.
Pokud jde zaprvé o podmínku týkající se přidělení státních prostředků, z ustálené judikatury vyplývá, že pojem podpora zahrnuje nejen pozitivní plnění, jako jsou samotné dotace, ale rovněž různé formy zásahů, které snižují náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku, a mají tutéž povahu a stejné účinky, avšak nejsou dotacemi v užším slova smyslu (
13
).
33.
V projednávané věci není pochyb o tom, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur je nutno považovat za převod státních prostředků, neboť tyto výdaje byly schváleny finančním zákonem, a sice zákonem o stabilitě z roku 2016, a jak uvedl předkládající soud, tyto prostředky mají být poskytnuty ze státního rozpočtu.
34.
Pokud jde zadruhé o podmínku, že dotčené opatření je přičitatelné státu, je potřeba přezkoumat, zda se orgány veřejné správy podílely na přijímání tohoto opatření (
14
).
35.
V projednávané věci tomu tak bylo, když vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur bylo schváleno dle čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016, ve znění čl. 47 odst. 7 nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017.
36.
Než však bude možno uzavřít, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionu eur splňuje první podmínku v bodě 29 výše, je nezbytné přezkoumat námitku vznesenou předkládajícím soudem, který má pochybnosti o tom, zda lze podporu považovat za poskytnutou, neboť neexistuje žádný důkaz o výplatě peněz ze státního rozpočtu a prostředky ve výši 70 milionů eur podle všeho vyplaceny nebyly.
37.
Poukazuji na skutečnost, že podle judikatury platí, že podpory je třeba považovat za přiznané k okamžiku, k němuž bylo právo příjemci podpory přiznáno na základě platných vnitrostátních předpisů. Předkládajícímu soudu tedy přísluší určit okamžik, k němuž lze uvedenou podporu považovat za přiznanou na základě platných vnitrostátních právních předpisů. Pro tento účel musí zohlednit všechny podmínky stanovené vnitrostátním právem k získání předmětné podpory (
15
).
38.
Podpora se proto nepovažuje za poskytnutou v okamžiku, kdy je příjemci vyplacena (
16
), a je nerozhodné, jak vyšlo najevo při jednání, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur dosud nebylo realizováno vyplacením této částky (
17
).
39.
Je však nutno postavit najisto, zda dle italského práva vzniklo příjemci na tyto vyčleněné prostředky právo. Za tímto účelem by měl předkládající soud, jak je uvedeno výše v bodě 37, určit, zda společnost FSE získala bezpodmínečné právo na přijetí vyčleněných prostředků ve výši 70 milionu eur, nebo zda jí bylo přiznáno právo podmíněné, a pokud ano, zda byly podmínky, které se na toto právo vztahují, splněny.
40.
V tomto ohledu poukazuji na skutečnost, že společnost FSI na jednání uvedla, že podle čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 a vyhlášky č. 9/2016 bylo právo na vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur podmíněno zaprvé předložením a schválením plánu reorganizace, který by potvrdil životaschopnost společnosti FSE, a zadruhé schválením rozpočtu společnosti FSE na rok 2015. Žádný plán reorganizace však dokončen nebyl, neboť po provedení dalšího šetření zvláštním zmocněncem se jednoduchá reorganizace společnosti FSE přestala jevit jako realizovatelná možnost. Místo toho byla přijata vyhláška č. 264/2016, která zakotvila převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI a tomu odpovídající povinnost společnosti FSI obnovit životaschopnost společnosti FSE. Podmínka přijetí a schválení plánu reorganizace, na kterou bylo vázáno právo na vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur, tedy nebyla nikdy splněna, tudíž podle společnosti FSI společnost FSE toto právo nikdy nezískala. Na podporu stanoviska společnosti FSI italská vláda na jednání prohlásila, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů EUR bylo „pozastaveno“.
41.
Naproti tomu společnost Arriva Italia na jednání uvedla, že zvláštní zmocněnec mohl vyčleněné prostředky ve výši 70 milionů eur vyplatit ode dne, kdy se stala účinnou vyhláška č. 9/2016, kterou se provádí čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016. Navíc zdůraznila, že tato částka byla zaúčtována do rozvahy společnosti FSE jako úvěrová linka vůči státu, takže je nutno dospět k závěru, že společnost FSE právo na vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur má. Komise podporuje stanovisko společnosti Arriva Italia.
42.
Ačkoli rozhodnutí o tom, které z těchto stanovisek převáží, přísluší předkládajícímu soudu, přikláním se k názoru, že čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 přiznal společnosti FSE bezpodmínečné právo na vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur.
43.
Je pravdou, že účastníci řízení nejsou ve shodě ohledně výkladu poslední věty čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016, která stanoví, že toto vyčlenění je schváleno „nelle more dell’attuazione del piano di risanamento“ („před provedením plánu reorganizace“). Na jednání společnost Arriva Italia uvedla, že výraz „nelle more“ je nutno vykládat tak, že toto vyčlenění se schvaluje „neprodleně“, zatímco společnost FSI tvrdila, že znamená „během“ (provádění plánu reorganizace) (
18
). Chápu, že poslední věta čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 je poněkud nejednoznačná, nicméně uvádím, že odkaz na „účel zajištění provozní kontinuity [společnosti FSE]“ naznačuje, že vyčleněním prostředků ve výši 70 milionů eur se sleduje zajištění toho, aby byla společnost FSE schopna nadále vykonávat činnost a zůstala na trhu, zatímco bude zvláštní zmocněnec připravovat plán reorganizace. Z tohoto důvodu se domnívám, že jak tvrdí společnost Arriva Italia, společnost FSE získala právo na tyto vyčleněné prostředky při vstupu v platnost vyhlášky č. 9/2016 Sb., kterou se provádí čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016.
44.
Předkládajícímu soudu přísluší, aby tuto skutečnost ověřil. Dovolím si však podotknout, že pokud by soud dospěl k závěru, že toto právo na vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur je podmíněné a že podmínky, které se na toto právo vztahují, splněny nebyly, bude nutno dospět k závěru, že toto právo na vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur příslušný subjekt nezískal. Vyčleněné prostředky by tak nebyly považovány za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
2. Ovlivnění obchodu mezi členskými státy
45.
Pokud jde o druhou podmínku zmíněnou v bodě 29 výše, z ustálené judikatury vyplývá, že za účelem kvalifikace vnitrostátního opatření jako státní podpory není namístě zjistit skutečný dopad podpory na obchod mezi členskými státy a skutečné narušení hospodářské soutěže, ale pouze přezkoumat, zda může podpora ovlivnit tento obchod a narušit hospodářskou soutěž. Ovlivnění obchodu mezi členskými státy však nemůže být čistě hypotetické či předpokládané. Je tedy nutno určit důvod, proč zamýšlené opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může svými předvídatelnými důsledky ovlivnit obchod mezi členskými státy (
19
).
46.
V tomto ohledu není nezbytné, aby se podniky-příjemci samy o sobě podílely na obchodu uvnitř Společenství. Pokud totiž členský stát podnikům poskytne podporu, může zůstat vnitrostátní činnost zachována nebo může vzrůst s tím důsledkem, že se sníží vyhlídky podniků usazených v jiných členských státech na proniknutí na trh tohoto členského státu (
20
).
47.
Společnost FSI, podporovaná italskou a polskou vládou, tvrdí, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur nemůže ovlivnit obchod mezi členskými státy, neboť dotčená železniční infrastruktura je čistě místní. Komise má opačný názor.
48.
Dle mého názoru vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur ve prospěch společnosti FSE obchod mezi členskými státy ovlivňuje. Je pravdou, že společnost FSE se patrně nepodílí na obchodu s jinými členskými státy. Ovšem vyčlenění těchto prostředků snížilo možnost společnosti Arriva Italia, dceřiné společnosti německé skupiny Deutsche Bahn, provozovat železniční infrastrukturu svěřenou společnosti FSE nebo poskytovat služby osobní dopravy na této infrastruktuře.
3. Selektivní výhoda poskytnutá příjemci
49.
Pokud jde o třetí podmínku zmíněnou v bodě 29 výše, je potřeba podotknout, že podle ustálené judikatury jsou za státní podpory považovány zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých podmínek na trhu nezískal (
21
).
50.
Pro účely tohoto posouzení se u veřejných podniků v zásadě uplatňuje kritérium soukromého investora. Pro účely posouzení, zda by soukromý investor nacházející se v co nejpodobnější situaci jako stát přijal za obvyklých podmínek na trhu totéž opatření, se zohledňují pouze zisky a závazky tohoto státu, které se vážou k jeho postavení akcionáře, a jsou vyloučeny ty, které se váží k jeho postavení nositele veřejné moci. Z toho plyne, že roli státu coby akcionáře podniku a roli státu jednajícího jakožto nositel veřejné moci je nutno rozlišovat. Uplatnitelnost kritéria soukromého investora tudíž definitivně závisí na tom, zda dotyčný členský stát poskytne hospodářskou výhodu podniku, jejž vlastní, jakožto akcionář, a nikoli jakožto nositel veřejné moci (
22
).
51.
V projednávané věci je potřeba určit, zda čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016, který schválil nevratné vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur ve prospěch společnosti FSE, poskytl tomuto podniku výhodu.
52.
Jsem toho názoru, že v projednávané věci kritérium soukromého investora patrně použitelné není.
53.
Podle judikatury totiž platí, že v případě pochybností je nutno jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření je nutno přičítat státu v jeho postavení akcionáře. V tomto ohledu lze zejména vyžadovat důkazy, z nichž je patrné, že toto rozhodnutí vychází z hospodářských hodnocení srovnatelných s těmi, které by za okolností daného případu prováděl pro účely určení budoucí výnosnosti uvedené investice racionální soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení uvedeného státu předtím, než takovou investici uskuteční. Nepostačuje odvolávat se na hospodářská hodnocení provedená po poskytnutí uvedené výhody (
23
).
54.
Považuji za potřebné upozornit na skutečnost, že neexistuje žádný důkaz o tom, že před přijetím zákona o stabilitě z roku 2016 dne 28. prosince 2015 provedl italský stát nějaké hospodářské hodnocení výnosnosti této investice. Je pravdou, že technická zpráva, která je součástí tohoto zákona, odkazuje na „hospodářskou a finanční analýzu“, kterou provedlo vedení společnosti FSE (
24
). Nic však nenasvědčuje tomu, že by účelem této analýzy bylo stanovení výnosnosti této investice. Jak Komise uvedla na jednání, když se italská vláda rozhodla tuto investici učinit, neměla jasnou představu o finanční situaci společnosti FSE, jelikož čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 rovněž vyžaduje, aby zvláštní zmocněnec vypracoval podrobnou zprávu o finanční situaci společnosti FSE. Z toho vyplývá, že italský stát neměl potřebné informace k určení toho, zda bude investice zisková. Proto se domnívám, že při rozhodování o vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur italský stát nejednal jako akcionář, takže kritérium soukromého investora použitelné není.
55.
Pokud by však předkládající soud, zejména na základě dalších informací, dospěl k závěru, že kritérium soukromého investora použitelné je, toto kritérium by podle mého názoru splněno nebylo. Je pochybné, že by soukromý investor poskytl společnosti, která je v tak vážné finanční situaci jako společnost FSE, částku ve výši 70 milionů eur, když tato společnost měla ke konci roku 2015 záporný vlastní kapitál ve výši přibližně 200 milionů eur (
25
).
56.
Dospěl jsem k závěru, že při vyčleňování prostředků ve výši 70 milionů eur ve prospěch společnosti FSE byla článkem 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 tomuto podniku poskytnuta výhoda. Tato výhoda je nepochybně selektivní, neboť takto vyčleněné prostředky jsou poskytovány jednomu konkrétnímu podniku, společnosti FSE.
4. Narušení nebo hrozba narušení hospodářské soutěže
57.
Pokud jde o čtvrtou podmínku pro kvalifikaci opatření jako státní podpory, odkazuji na judikaturu citovanou v bodě 45 výše a na judikaturu, podle níž platí, že pokud podpora poskytnutá členským státem posiluje postavení podniku vzhledem k jiným konkurenčním podnikům v obchodě uvnitř Společenství, musí být tento obchod považován za ovlivněný podporou (
26
).
58.
Společnost FSI a italská vláda tvrdí, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur může být použito výlučně na financování železniční infrastruktury provozované společností FSE, a že tedy nenarušuje hospodářskou soutěž. Jejich argumentaci lze shrnout následovně. Zaprvé, provozování dotčené infrastruktury je předmětem zákonného monopolu podle italského práva, takže zde není žádná hospodářská soutěž ani na trhu provozování této infrastruktury, ani o tento trh. Narušení hospodářské soutěže je proto vyloučeno. Zadruhé, křížovému dotování hospodářských činností, jako je poskytování služeb osobní dopravy na dané infrastruktuře, brání zejména skutečnost, že společnost FSE vede oddělené účetnictví pro provozování železniční infrastruktury na jedné straně a pro poskytování těchto služeb na straně druhé. Polská vláda souhlasí s tím, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur nenarušuje hospodářskou soutěž.
59.
Společnost Arriva Italia, podporovaná Komisí, má opačný názor a tvrdí, že toto vyčlenění hospodářskou soutěž narušuje. Komise uvádí, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur musí být použito na zajištění provozní kontinuity společnosti FSE. Zdůrazňuje však, že i pokud by byl vyvozen závěr, že toto vyčlenění může být použito pouze na financování železniční infrastruktury, mohlo by hospodářskou soutěž narušit. Podle názoru Komise je tomu tak proto, že ačkoli neexistuje žádná hospodářská soutěž na trhu provozování této infrastruktury a na trhu poskytování služeb osobní dopravy, existuje hospodářská soutěž o tyto trhy. Vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur tedy mohlo narušit hospodářskou soutěž, neboť společnosti FSE umožnilo zůstat na trhu, a tím zabránilo tomu, aby byly ony dvě výše uvedené činnosti svěřeny jiným účastníkům hospodářské soutěže.
60.
Domnívám se, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur může narušit hospodářskou soutěž, a to z níže uvedených důvodů.
61.
Zaprvé nesouhlasím se stanoviskem společnosti FSI a italské vlády, které tvrdí, že toto vyčlenění může být použito pouze na financování železniční infrastruktury.
62.
Připomínám, že čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016 v původním znění stanoví, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur musí být použito na zajištění provozní kontinuity společnosti FSE. Po novelizaci článkem 47 odst. 7 nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017 však totéž ustanovení uvádí, že toto vyčlenění může být použito pouze na pokrytí závazků a finančních potřeb železniční infrastruktury. Jak jsem uvedl výše v bodech 42 a 43, domnívám se, že takto vyčleněné prostředky musí být považovány za poskytnuté v okamžiku vstupu v platnost nařízení vlády s mocí zákona č. 9/2016, kterým se provádí čl. 1 odst. 867 zákona o stabilitě z roku 2016. Z toho plyne – s výhradou ověření předkládajícím soudem –, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur bylo poskytnuto pro účely uvedené v tomto zákoně a ve zmíněném nařízení vlády s mocí zákona, tj. k zajištění provozní kontinuity společnosti FSE.
63.
Pokud jde o dopad na hospodářskou soutěž, měl bych poukázat na skutečnost, že provozování železniční infrastruktury a poskytování služeb osobní dopravy společností FSE je, slovy předkládajícího soudu, předmětem zákonného monopolu [resp. jak uvádí Komise, je nutno je považovat za systém výlučných práv přiznaných Regione Puglia].
64.
Společnost FSE totiž na základě koncesní smlouvy udělené přímo Regione Puglia provozuje osm železničních tratí (
27
) ve vlastnictví tohoto regionu. Kromě toho společnost FSE rovněž na základě koncesní smlouvy udělené přímo Regione Puglia poskytuje zaprvé služby železniční osobní dopravy na těchto osmi tratích a zadruhé služby silniční osobní dopravy v příslušné oblasti. Společnost FSE je jediným provozovatelem těchto osmi železničních tratí a je jediným poskytovatelem služeb osobní dopravy na této infrastruktuře. Jak je uvedeno v rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod, ostatní čtyři poskytovatelé služeb regionální železniční osobní dopravy v Apulii, jmenovitě Trenitalia, Ferrovie del Gargano SpA, Ferrovie Apulo-Lucane Srl a Ferrotramviaria, působí na jiných železničních sítích (
28
).
65.
Zdálo by se proto, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur nemůže narušit hospodářskou soutěž vzhledem k tomu, že trhy, na nichž příjemce, tj. společnost FSE, působí, nejsou otevřeny hospodářské soutěži.
66.
Podle mého názoru však nelze z pouhé existence zákonného monopolu dovozovat, že je narušení hospodářské soutěže vyloučeno. To může nastat pouze tehdy, existují-li zaprvé důkazy, že se na činnosti společnosti FSE vztahuje zákonný monopol, a že v důsledku toho neexistuje na trzích, na nichž společnost FSE působí, žádná účinná hospodářská soutěž, ale rovněž zadruhé, že na těchto trzích neexistuje ani žádná potenciální hospodářská soutěž.
67.
V tomto ohledu uvádím, že například ve věci ASM Brescia (
29
) Tribunál odmítl tvrzení, že podpora poskytnutá společnostem poskytujícím veřejné služby v odvětví vodního hospodářství, plynu a elektřiny nemůže narušit hospodářskou soutěž, protože tyto společnosti nepůsobí na konkurenčních trzích. Jedním z důvodů, proč bylo toto tvrzení odmítnuto, bylo, že tyto společnosti poskytující uvedené služby soutěžily o udělení koncesí na poskytování místních veřejných služeb v různých obcích, takže trhy uvedených koncesí hospodářské soutěži otevřeny byly (
30
).
68.
Rovněž podotýkám, že tento přístup je v souladu s poznámkou pod čarou č. 324 sdělení o pojmu státní podpora (
31
), v níž se uvádí, že „[p]okud se […] na provozování infrastruktury vztahuje zákonný monopol a je-li na trhu vyloučena hospodářská soutěž pro provoz infrastruktury, nemůže výhoda poskytnutá státem provozovateli infrastruktury narušit hospodářskou soutěž“. Tato poznámka pod čarou zmiňuje bod 188 tohoto sdělení, který stanoví, že pokud se na danou službu vztahuje zákonný monopol, je narušení hospodářské soutěže vyloučeno zejména v případě, že „zákonný monopol nejen že vylučuje hospodářskou soutěž na trhu, ale též o daný trh, protože vylučuje jakoukoli soutěž o získání pozice výhradního poskytovatele dotyčné služby“.
69.
Domnívám se, že v projednávané věci existuje potenciální hospodářská soutěž na trzích provozování železniční infrastruktury svěřené společnosti FSE a poskytování služeb osobní dopravy na této infrastruktuře.
70.
V tomto ohledu podotýkám, že společnost Arriva Italia na jednání objasnila, že jakmile skončí platnost koncesí na poskytování místní osobní dopravy, mohou být pořádána nabídková řízení na obnovení těchto koncesí (
32
). Pokud nabídková řízení pořádána nejsou a koncese jsou udělovány přímo orgány veřejné správy, jak tomu bylo v případě oněch osmi železničních tratí provozovaných společností FSE, o udělení koncesí soutěží jednotlivé podniky. Podle mého názoru je nutno provozovatele působící v jiných oblastech Apulie (konkrétně Trenitalia, Ferrovie del Gargano, Ferrovie Apulo-Lucane a Ferrotramviaria) považovat za potenciální konkurenty společnosti FSE. Navíc mohou být za potenciální konkurenty považováni provozovatelé, kteří projevili zájem o získání společnosti FSE (zejména odvolatelé v původním řízení) (
33
).
71.
Z toho vyplývá, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur ve prospěch společnosti FSE může narušit hospodářskou soutěž, neboť posiluje postavení tohoto podniku ve vztahu k potenciálním konkurentům. Jak uvedla Komise, tím, že vyčlenění těchto prostředků umožnilo společnosti FSE zůstat na trhu, zabránilo současně tomu, aby bylo provozování dotčené železniční infrastruktury a poskytování služeb osobní dopravy na této infrastruktuře svěřeno jiným společnostem, například společnosti Arriva Italia.
72.
Zadruhé, pokud by bylo dovozeno, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur může být použito pouze na financování infrastruktury, nevedlo by to podle mého názoru k závěru, že je narušení hospodářské soutěže vyloučeno.
73.
Ve svých písemných vyjádřeních ani společnost FSI, ani italská vláda netvrdí, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur může být použito pouze na výstavbu infrastruktury. Jednoduše tvrdí, že musí být použito na tuto infrastrukturu. Podle bodu 211 sdělení o pojmu státní podpora je však „narušení hospodářské soutěže […] obvykle vyloučeno, [je-li podpora poskytnuta] na výstavbu infrastruktury“ (
34
). Naopak v případech, kdy je podpora poskytována na provozování infrastruktury, a stejně jako v tomto případě, pokud provozování této infrastruktury podléhá zákonnému monopolu, je narušení hospodářské soutěže vyloučeno pouze tehdy, je-li vyloučena hospodářská soutěž o tento trh podle bodu 188 tohoto sdělení. Pokud by tedy závěr zněl tak, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur může být použito pouze na financování provozování železniční infrastruktury, nic by to na mém závěru v bodě 71 výše nezměnilo.
74.
Pro úplnost bych však měl podotknout, že ačkoli společnost FSI v písemných vyjádřeních netvrdila, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur bylo provedeno na výstavbu infrastruktury, na jednání tato společnost uvedla, že toto vyčlenění musí být použito „z větší části, možná v celém rozsahu“ pro stavební účely. Společnost FSI tvrdila, že v oblasti poblíž Bari je nutno měnit traťové pražce a v ostatních oblastech je potřeba provést elektrifikaci, přičemž toto zlepšení stávající infrastruktury je nutno považovat za „výstavbu“ infrastruktury.
75.
I pokud by se mělo mít za to, že činnosti uvedené v předcházejícím bodě je potřeba považovat za „výstavbu“ infrastruktury pro účely bodu 211 sdělení o pojmu státní podpora, nebyl by na místě automatický závěr, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur nemůže narušit hospodářskou soutěž.
76.
Bod 219 sdělení o pojmu státní podpora totiž uvádí, že „výstavba železniční infrastruktury, která je k dispozici potenciálním uživatelům za stejných a nediskriminačních podmínek […] obvykle […] nenarušuje hospodářskou soutěž“. Bod 212 tohoto sdělení navíc stanoví, že členské státy „musí zajistit, aby financování poskytované na výstavbu [infrastruktury] […] nemohlo být použito ke křížovému subvencování jiných hospodářských činností, […] včetně provozování infrastruktury“. Uvedený bod rovněž uvádí, že křížové subvencování lze vyloučit tím, že je zajištěno vedení odděleného účetnictví, které vhodným způsobem rozděluje náklady a příjmy.
77.
Považuji za důležité zdůraznit, že v projednávané věci je zřejmé, že dotčená železniční infrastruktura není potenciálním uživatelům dávána k dispozici za rovných a nediskriminačních podmínek, když je společnost FSE jediným poskytovatelem služeb osobní dopravy na osmi železničních tratích, které provozuje. Rovněž považuji za významné, že křížové dotování lze vyloučit pouze v případě, že společnost FSE vede oddělené účty pro výstavbu infrastruktury na jedné straně a pro provozování infrastruktury a poskytování dopravních služeb na druhé straně, což musí ověřit předkládající soud.
78.
Dospěl jsem k závěru, že nelze vyloučit, že vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur může narušit hospodářskou soutěž.
B.
Převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI
79.
Jak je uvedeno výše, převod 100 % podílu ministerstva infrastruktury a dopravy na kapitálu společnosti FSE na společnost FSI jako nabyvatele, tedy společnost, která je zcela ve vlastnictví ministerstva hospodářství a financí, byl zakotven ve vyhlášce č. 264/2016 a proveden smlouvou o převodu. Tento převod byl proveden bez nabídkového řízení a bezplatně. Byl však podmíněn závazkem společnosti FSI odstranit situaci majetkové nerovnováhy ve společnosti FSE.
80.
Stejně jako v případě vyčlenění prostředků ve výši 70 milionů eur se budu níže zabývat otázkou, zda převod tohoto podílu ve společnosti FSE splňuje všechny podmínky uvedené výše v bodě 29.
1. Státní zásah nebo zásah ze státních prostředků
81.
Poukazuji na judikaturu zmiňovanou v bodech 31, 32 a 34 výše.
82.
Pokud jde zaprvé o podmínku týkající se použití státních prostředků, jsou společnosti FSE svěřeny státní prostředky (
35
) a ministerstvo, konkrétně ministerstvo infrastruktury a dopravy, je jediným akcionářem této společnosti. Převod podílů ministerstva infrastruktury a dopravy na základním kapitálu společnosti FSE proto musí být považován za převod státních prostředků (
36
).
83.
Pokud jde zadruhé o podmínku, že dotčené opatření je přičitatelné státu, účastnily se orgány veřejné správy přijímání opatření upravujícího převod podílu ve společnosti FSE, když byl tento převod zakotven ve vyhlášce č. 264/2016 a proveden formou notářského zápisu podepsaného ministerstvem infrastruktury a dopravy.
84.
Rád bych zdůraznil, že nesdílím pochybnosti předkládajícího soudu, který je toho názoru, že klasifikaci jako státní podpora by měla bránit skutečnost, že dotčený převod podílu ve společnosti FSE probíhá mezi dvěma subjekty, které jsou zcela ve vlastnictví státu a nemají nezávislé rozpočty, ale jejich odhady výdajů jsou placeny do státního rozpočtu. Předkládající soud zdůrazňuje, že tento převod je v souladu se zásadou neutrality Evropské unie, pokud jde o systémy vlastnictví majetku, jak je zakotvena v článku 345 SFEU.
85.
Společnost FSI a italská vláda s tímto tvrzením souhlasí, společnost Arriva Italia a Komise však nikoli. Komise tvrdí, že pokud by bylo přijato toto tvrzení, byla by ohrožena účinnost právní úpravy státních podpor, což by bylo v rozporu s článkem 345 SFEU, neboť by to mělo za následek nerovné zacházení s veřejnými a soukromými příjemci podpor.
86.
Podotýkám, na rozdíl od argumentace společnosti FSI a italské vlády, že převod dotčeného podílu ve společnosti FSE není pouhou reorganizací v rámci veřejného sektoru. Převod podílu je totiž spojen s povinností společnosti FSI obnovit finanční životaschopnost společnosti FSE.
87.
Dále si dovoluji zdůraznit, že článek 345 SFEU v žádném případě nebrání použití právní úpravy státních podpor na veřejné podniky, jako je společnost FSI. Článek 345 SFEU, v němž se uvádí, že SEU a SFEU „se nijak nedotýkají úpravy vlastnictví uplatňované v členských státech“, totiž členským státům umožňuje zachovat nebo ustanovit veřejné vlastnictví pro určité podniky. Nedochází tím k vynětí systémů veřejného vlastnictví z působnosti právní úpravy státních podpor, jelikož podle čl. 106 odst. 1 SFEU se pravidla hospodářské soutěže, včetně čl. 107 odst. 1 SFEU, na veřejné podniky vztahují. Pokud by tomu tak nebylo, pak by se veřejným a soukromým vlastníkům určitého podniku nedostalo stejného zacházení (
37
). Pokud by byl přijat závěr, že z důvodu skutečnosti, že společnost FSI je zcela ve vlastnictví státní instituce, nemůže být příjemcem státní podpory, umožnilo by to členským státům obcházet právní úpravu státních podpor tím, že by byl výkon hospodářských činností svěřován státním institucím, nikoli podnikům s právní subjektivitou.
88.
Dospěl jsem k závěru, že převod podílu ve společnosti FSE na společnost FSI splňuje první podmínku uvedenou výše v bodě 29.
2. Ovlivnění obchodu mezi členskými státy
89.
Poukazuji na judikaturu zmiňovanou v bodech 45 a 46 výše.
90.
Domnívám se, že převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI ovlivňuje obchod mezi členskými státy, neboť jak uvádí Komise, společnost FSI působí v jiných členských státech, a že tento převod omezil možnost společnosti Arriva Italia, dceřiné společnosti německé skupiny Deutsche Bahn, působit na trzích svěřených společnosti FSE.
3. Selektivní výhoda poskytnutá příjemci
91.
Je potřeba určit, zda převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI poskytl příjemci tohoto opatření podpory nějakou výhodu. Za tímto účelem nejprve posoudím, zda převod podílu poskytl nějakou výhodu nabyvateli, tj. společnosti FSI, když společnost FSI získala společnost ve finančních obtížích a zavázala se obnovit finanční životaschopnost této společnosti. Bylo by tomu tak v případě, že by měla společnost FSE naději na dosahování výnosů v budoucnosti. Poté zvážím, zda převod podílu poskytl nějakou výhodu společnosti FSE, když se společnost FSI zavázala k obnovení životaschopnosti společnosti FSE.
a) Byla nějaká výhoda poskytnuta společnosti FSI?
92.
Poukazuji na judikaturu zmiňovanou v bodech 49, 50 a 53 výše.
93.
Na základě omezených informací poskytnutých předkládajícím soudem a účastníky původního řízení se domnívám, že kritérium soukromého investora v tomto případě použít nelze. Je tomu tak proto, že nic nenasvědčuje tomu, že dříve, než se italský stát dne 4. srpna 2016 rozhodl převést na společnost FSI podíl ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE, bylo provedeno jakékoli odborné posouzení týkající se ocenění společnosti FSE a výnosnosti tohoto převodu.
94.
V tomto ohledu se společnost FSI zaprvé opírá o zprávu zvláštního zmocněnce, která dochází k závěru, že pokud by společnost FSE nebyla převedena na společnost FSI, s největší pravděpodobností by skončila v úpadku; zadruhé se společnost FSI odvolává na „průzkum trhu“ provedený společností FSI, z něhož vyplynulo, že o nabytí společnosti FSE měly zájem pouze dva podniky (nepředložily však závazné nabídky); a zatřetí poukazuje společnost FSI na schválení vyrovnání s věřiteli v roce 2018 Tribunale di Bari (okresní soud v Bari), což dle náhledu společnosti FSI dokazuje, že převod společnosti FSE na společnost FSI byl správnou volbou. Italská vláda navíc zmiňuje zprávu o prověrce vypracovanou na žádost zvláštního zmocněnce.
95.
Podle názoru společnosti Arriva Italia a Komise nebyla provedena žádná předběžná hospodářská hodnocení výnosnosti.
96.
Uvádím, že žádný odhad budoucí výnosnosti společnosti FSE patrně nebyl proveden ani ve zprávě o prověrce, kterou vypracovala nezávislá auditorská společnost na žádost zvláštního zmocněnce, ani ve zprávě zvláštního zmocněnce, v níž tento zmocněnec navrhl, na základě uvedené zprávy o prověrce, aby byla společnost FSE převedena na společnost FSI. Rovněž uvádím, že Soudnímu dvoru nebyly předloženy žádné důkazy nasvědčující tomu, že by byl odhad výnosnosti převodu proveden v jiných ekonomických studiích. V tomto ohledu považuji za potřebné zdůraznit, že orgán pro hospodářskou soutěž a obchod ve svém oznámení uvádí, že „nebylo provedeno žádné předběžné posouzení za účelem ověření souladu s tzv. kritériem soukromého subjektu v tržním hospodářství“ a že „nebyl předem zjištěn žádný platný odkaz na tržní hodnotu společnosti FSE, který by mohl odůvodnit hospodářské podmínky stanovené [vyhláškou č. 264/2016]“.
97.
Pokud jde o „průzkum trhu“ provedený společností FSI, který podle jejího názoru ukazuje, že žádná třetí osoba společnost FSE nabýt nechtěla, když zde byly pouze dva projevy zájmu (přičemž jeden z nich byl ze strany tří odvolatelů v původním řízení) a žádný nevedl k podání závazné nabídky, považuji za potřebné uvést, že tento průzkum nelze považovat za odhad výnosnosti investice. Rovněž považuji za důležité poukázat na to, že společnost Arriva Italia na jednání vysvětlila, že důvod, proč nepředložila závaznou nabídku, spočívá v tom, že se neúčastnila uvedené prověrky, a neměla tudíž k dispozici finanční údaje, na jejichž základě by se mohla rozhodnout, zda nabídku učinit nebo nikoli.
98.
Navíc, co se týká cíle sledovaného italskou vládou, který lze zohlednit za účelem určení, zda je kritérium soukromého investora použitelné (
38
), poukazuji na skutečnost, že italská vláda tvrdí, že se snažila zabránit propouštění a přerušení poskytování dopravních služeb. Rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod rovněž zmiňuje záměr „zajistit kontinuitu dopravních služeb a zachovat úroveň zaměstnanosti (
39
)“. Tyto faktory se nejeví jako cíle, které by bral v úvahu soukromý investor. Ovšem jak tvrdí Komise, dalším cílem italské vlády bylo patrně zvýšení hodnoty jejího podílu ve společnosti FSE. Je na předkládajícím soudu, aby provedl vyvážení těchto cílů.
99.
Docházím proto k závěru, že italský stát nejednal jako akcionář, když neprovedl hospodářská hodnocení výnosnosti před rozhodnutím o převodu, a kritérium soukromého investora je tudíž nepoužitelné.
100.
Ovšem pro případ, že by předkládající soud dospěl, zejména na základě dodatečných informací, k závěru, že kritérium soukromého investora použitelné je, připojuji následující poznámky týkající se použití tohoto kritéria.
101.
Podle judikatury platí, že chování soukromého investora, které musí být porovnáno s chováním investora veřejného, není nezbytně chováním běžného investora vkládajícího svůj kapitál za účelem dosažení zisku v relativně krátké době. Toto chování musí být přinejmenším chováním soukromého holdingu nebo soukromé skupiny podniků sledující strukturální, globální nebo sektorovou politiku a musí být vedeno perspektivami dlouhodobější výnosnosti (
40
).
102.
Je pravdou, jak tvrdí společnost FSI, že podle ustálené judikatury může mateřská společnost nést ztráty jedné ze svých dceřiných společností. Pokud však kapitálové vklady veřejného investora odhlíží i z dlouhodobého hlediska od jakékoli perspektivy výnosnosti, je třeba je považovat za podpory ve smyslu článku 107 SFEU (
41
).
103.
V tomto ohledu podotýkám, že společnosti FSI byla uložena povinnost obnovit finanční situaci společnosti FSE, která měla ke konci roku 2015 záporný vlastní kapitál ve výši přibližně 200 milionů eur. Předkládající soud proto bude muset posoudit, zda měla společnost FSE nějaké vyhlídky na dosažení zisku, a to i z dlouhodobého hlediska.
104.
Rovněž považuji za potřebné poukázat na to, že podle judikatury platí, že skutečnosti následující po okamžiku, kdy bylo dotyčné opatření přijato, nelze zohlednit pro účely posouzení kritéria obezřetného soukromého investora (
42
). Je proto nerozhodné, že ke konci roku 2016 se záporný vlastní kapitál společnosti FSE snížil a činil pouze přibližně 140 milionů eur; že postup pro vyrovnání s věřiteli byl dokončen v roce 2018 a že po dokončení tohoto postupu byly nezajištěné dluhy odepsány (
43
); nebo že (podle společnosti FSI) závazek odstranit situaci majetkové nerovnováhy společnosti FSE byl splněn v říjnu 2018.
105.
Na základě shora uvedeného se proto domnívám, že soukromý investor by dotyčné opatření nebyl přijal, a že proto byla společnosti FSI poskytnuta výhoda. Tato výhoda je selektivní, neboť ministerstvo infrastruktury a dopravy převedlo svůj podíl na jeden konkrétní podnik, společnost FSI. Opakuji však, že toto posouzení přísluší předkládajícímu soudu a že tento soud poskytl v tomto ohledu pouze omezené informace.
106.
Nyní přejdu k posouzení otázky, zda byla výhoda poskytnuta společnosti FSE, když se společnost FSI zavázala odstranit situaci majetkové nerovnováhy společnosti FSE.
b) Byla nějaká výhoda poskytnuta společnosti FSE?
107.
Podle judikatury článek 107 SFEU zakazuje podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků a nečiní rozdíl mezi tím, zda jsou výhody spojené s podporami poskytnuty přímo či nepřímo (
44
). Proto výhoda poskytnutá přímo některým fyzickým či právnickým osobám může být nepřímou výhodou, a tudíž státní podporou pro jiné fyzické či právnické osoby, které podniky jsou (
45
).
108.
V tomto ohledu byla společnostem Arriva Italia a FSI zaslána otázka, na kterou měly odpovědět na jednání a kterou se Soudní dvůr dotazoval, zda pro případ, že by byl převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy na společnost FSI považován za poskytnutí výhody, byla tato výhoda poskytnuta společnosti FSI, společnosti FSE nebo oběma.
109.
Společnost Arriva Italia odpověděla, že vzhledem k neexistenci hospodářského hodnocení je obtížné určit osobu, která měla z převodu podílu prospěch. Společnost FSI uvedla, že žádná výhoda nebyla poskytnuta ani společnosti FSI, ani společnosti FSE. Komise tvrdila, že nelze vyloučit, že byla určitá výhoda poskytnuta společnosti FSE, jelikož společnost FSI se zavázala odstranit situaci majetkové nerovnováhy společnosti FSE.
110.
Jsem toho názoru, že povinnost uloženou společnosti FSI, tedy odstranit situaci majetkové nerovnováhy společnosti FSE, lze považovat za výhodu poskytnutou společnosti FSE.
111.
Podotýkám, že podle čl. 1 odst. 1 písm. c) vyhlášky č. 264/2016 je odstranění majetkové nerovnováhy společnosti FSE jedním z kritérií, na jejichž základě byla společnost FSI vybrána jako nabyvatel této společnosti; a že podle čl. 2 odst. 4 téže vyhlášky je provedení převodu podílu podmíněno vydáním prohlášení společnosti FSI, že napraví situaci majetkové nerovnováhy společnosti FSE.
112.
Dále poukazuji na skutečnost, že jak smlouva o převodu, tak ministerské memorandum uvádějí, že prohlášení zmíněné v předcházejícím bodě bylo společností FSI vydáno. Dá se tedy patrně říci, s výhradou ověření tohoto závěru předkládajícím soudem, že společnost FSE získala právo na odstranění situace majetkové nerovnováhy, v níž se ocitla, společností FSI v souladu s judikaturou uvedenou výše v bodě 37. Z toho vyplývá, že navzdory tomu, co tvrdí společnost FSI, je zcela irelevantní, že povinnost společnosti FSI odstranit tuto situaci byla splněna až v říjnu 2018, tedy po vydání rozhodnutí o převodu podílu ministerstva infrastruktury a dopravy na společnost FSI.
113.
Samozřejmě platí, že určení toho, zda byla společnosti FSE poskytnuta výhoda, musí vycházet z posouzení obsahu prohlášení, kterým se společnost FSI zavázala k odstranění majetkové nerovnováhy společnosti FSE. Toto posouzení bude úkolem předkládajícího soudu, neboť dotčené prohlášení nebylo Soudnímu dvoru předloženo.
114.
Domnívám se však, že společnosti FSE byla poskytnuta výhoda, neboť společnost FSI se zavázala odstranit majetkovou nerovnováhu společnosti FSE. Tato výhoda je samostatnou výhodou odlišnou od výhody, kterou získala společnost FSI a která spočívá v získání společnosti s vyhlídkami na dosažení zisku. Tato výhoda vyplývá z převodu podílu, za předpokladu, jak je uvedeno výše v bodě 111, že závazek společnosti FSI odstranit majetkovou nerovnováhu společnosti FSE je podmínkou provedení tohoto převodu.
115.
Z toho vyplývá, že převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI mohl poskytnout určitou výhodu společnosti FSI a další výhodu společnosti FSE; nebo že mohl poskytnout výhodu společnosti FSE, nikoli však (pokud převod nepřinesl zisk) společnosti FSI. Posouzení, zda byly tyto výhody skutečně poskytnuty, ve světle prohlášení zmíněného v bodě 111 výše a dodatečných informací, bude úkolem předkládajícího soudu.
4. Narušení nebo hrozba narušení hospodářské soutěže
116.
Poukazuji na judikaturu zmiňovanou v bodech 45 a 57 výše.
117.
Společnost Arriva Italia a Komise tvrdí, že převod podílu může narušit hospodářskou soutěž. Komise zejména uvádí, že společnost FSE byla jedním z mála provozovatelů poskytujících dopravní služby v Apulii, kteří nepatří do skupiny FSI; že společnost FSI již byla hlavním hráčem na trhu; a že i další provozovatelé měli o nabytí společnosti FSE zájem. Společnost FSI, italská vláda a polská vláda jsou opačného názoru.
118.
Já se domnívám, že převod podílu ministerstva infrastruktury a dopravy ve společnosti FSE na společnost FSI může z důvodu uvedeného v bodě 71 výše narušit hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Převod společnosti FSE na společnost FSI zabránil potenciálním konkurentům společností FSE a FSI v Apulii, například společnosti Arriva Italia, v tom, aby byly pověřeny provozováním dotčené železniční infrastruktury a poskytováním služeb osobní dopravy na této infrastruktuře.
119.
Tento závěr nelze zpochybnit skutečností, že v rozhodnutí uvedeném výše v bodě 18 orgán pro hospodářskou soutěž a obchod tento převod podílu povolil a dospěl k závěru, že hospodářskou soutěž neomezuje.
120.
Pojem narušení hospodářské soutěže je totiž v kontextu čl. 107 odst. 1 SFEU definován extrémně široce (
46
). Jak je uvedeno v bodě 57 výše, k tomu, aby byla výhoda poskytnutá státem považována za narušení hospodářské soutěže, postačuje, že posiluje postavení příjemce této výhody na trhu, na němž existuje (účinná nebo potenciální) hospodářská soutěž (
47
). Z judikatury nelze vyvodit všeobecnou povinnost Komise provádět pro účely klasifikace určitého státního zásahu jako státní podpory ekonomickou analýzu skutečné situace na příslušných trzích, tržního podílu podniků, které tuto podporu přijímají, postavení konkurenčních podniků nebo obchodních toků mezi členskými státy (
48
). Jinými slovy, definice pojmu narušení hospodářské soutěže je v kontextu čl. 107 odst. 1 SFEU širší než v kontextu čl. 101 SFEU či kontroly spojování podniků.
121.
Navíc v oznámení zmíněném v bodě 16 výše, v němž orgán pro hospodářskou soutěž a obchod italskou vládu vyrozuměl o tom, že převod podílu ve společnosti FSE může představovat státní podporu, se má se za to, že dotčený převod narušuje hospodářskou soutěž. Orgán pro hospodářskou soutěž a obchod uvádí, že existovala i jiná řešení. Například mohlo být provozování železniční infrastruktury vyčleněno a svěřeno společnosti Rete Ferroviaria SpA; nebo mohlo být na poskytování služeb osobní dopravy vypsáno zadávací řízení, aby mohl být vybrán provozovatel, který mohl dosahovat dlouhodobých cílů (například efektivních a kvalitních dopravních služeb a minimalizace nákladů, a tudíž i poplatků placených uživateli).
122.
Dospěl jsem k závěru, že dotčený převod podílu může narušit hospodářskou soutěž.
IV. Závěry
123.
S ohledem na výše uvedené navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na první předběžnou otázku položenou Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) takto:
„(1)
Opatření spočívající ve vyčlenění prostředků ve prospěch státem vlastněného provozovatele místní železniční infrastruktury a poskytovatele služeb místní osobní dopravy, které mají být poskytnuty ze státního rozpočtu a jejichž vyčlenění bylo schváleno finančním zákonem, představuje převod státních prostředků a je přičitatelné státu;
takto vyčleněné prostředky musí být považovány za poskytnuté, pokud bylo příjemci dle vnitrostátních právních předpisů přiznáno nepodmíněné právo na přijetí těchto prostředků, nebo pokud bylo přiznání tohoto práva podmíněno a tyto podmínky jsou splněny, kteréžto skutečnosti musí ověřit předkládající soud;
takovéto vyčlenění prostředků, které omezuje možnost konkurence působící v jiných členských státech vstoupit na daný trh, ovlivňuje obchod mezi členskými státy;
takovéto vyčlenění prostředků musí být považováno za přijaté státem jako orgánem veřejné moci, pokud nevychází z předběžných hospodářských hodnocení, což musí ověřit předkládající soud; a
takovéto vyčlenění prostředků musí být považováno za způsobilé narušit hospodářskou soutěž, zaprvé pokud je lze použít k zajištění nepřetržitého provozu příjemce podpory a zadruhé pokud činnosti tohoto příjemce podléhají zákonnému monopolu, který vylučuje hospodářskou soutěž na trhu, nikoli však hospodářskou soutěž o trh, takže toto vyčlenění prostředků umožňuje dotčenému příjemci na trhu zůstat, čímž brání tomu, aby bylo provozování místní železniční infrastruktury a poskytování služeb místní osobní dopravy svěřeno jiným podnikům, přičemž tyto skutečnosti musí ověřit předkládající soud;
(2)
Převod podílu státu na kapitálu provozovatele místní železniční infrastruktury a poskytovatele služeb místní osobní dopravy, kterému jsou svěřeny státní prostředky a jehož jediným společníkem je stát, na státem vlastněného provozovatele vnitrostátní železniční sítě musí být považován za převod státních prostředků;
takovýto převod, který byl upraven vyhláškou ministerstva, je přičitatelný státu;
takovýto převod, který je proveden ve prospěch podniku působícího v jiných členských státech a který omezuje možnost vstoupit na trh pro konkurenta působícího v jiných členských státech, ovlivňuje obchod mezi členskými státy;
takovýto převod musí být považován za přijatý státem jako orgánem veřejné moci, pokud není založen na předchozích hospodářských hodnoceních, což musí ověřit předkládající soud;
takovýto převod, na jehož základě je místní provozovatel ve finančních obtížích předmětem bezplatného nabytí vnitrostátním provozovatelem, a to pod podmínkou splnění závazku přijatého nabyvatelem, že obnoví finanční životaschopnost nabývaného subjektu, lze považovat za poskytnutí výhody jak vnitrostátnímu provozovateli, pokud má místní provozovatel vyhlídky na dosažení zisku, tak místnímu provozovateli, pokud získal právo na obnovení své finanční životaschopnosti, což musí ověřit předkládající soud; a
takovýto převod, který umožňuje místnímu provozovateli zůstat na trhu, a tím brání tomu, aby bylo provozování místní železniční infrastruktury a poskytování služeb místní osobní dopravy svěřeno jiným podnikům, může narušit hospodářskou soutěž.“
(
1
) – Původní jazyk: angličtina.
(
2
) – Legge 28 dicembre 2015, n. 208 — Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriannuale dello Stato (legge di stabilità 2016) (zákon č. 208 ze dne 28. prosince 2015 o pravidlech pro sestavení ročního a víceletého státního rozpočtu, dále jen „zákon o stabilitě z roku 2016“).
(
3
) – Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 12 gennaio 2016, n. 9 (vyhláška ministerstva infrastruktury a dopravy č. 9 ze dne 12. ledna 2016, dále jen „vyhláška č. 9/2016“).
(
4
) – Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 4 agosto 2016, n. 264 (vyhláška ministerstva infrastruktury a dopravy č. 264 ze dne 4. srpna 2016, dále jen „vyhláška č. 264/2016“).
(
5
) – Legge 10 ottobre 1990, n. 287 – Norme per la tutela della concorrenza e del mercato (zákon č. 287 ze dne 10. října 1990 o pravidlech na ochranu hospodářské soutěže a trhu, dále jen „zákon č. 287/1990“).
(
6
) – Decreto-legge 24 aprile 2017, n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (nařízení vlády s mocí zákona č. 50 ze dne 24. dubna 2017 o naléhavých ustanoveních ve finanční oblasti, pobídkách ve prospěch územních samosprávných celků, dalších intervencí do oblastí zasažených zemětřesením a opatřeních pro rozvoj, dále jen „nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017“). Toto nařízení vlády s mocí zákona bylo později přeměněné na zákon.
(
7
) – Segnalazione dell’AGCM del 12 ottobre 2016, n. AS1309 – Trasporto ferroviario regionale (oznámení orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod č. AS1309 ze dne 12. října 2016 – regionální železniční doprava, dále jen „oznámení orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod“).
(
8
) – Decisione dell’AGCM del 16 novembre 2016, C12067 — Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, provvedimento n. 26234 —— Non avvio istruttoria (rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod č. C12067 ze dne 16. listopadu 2016 — Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, opatření č. 26234 — nezahájení vyšetřování, dále jen „rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod“).
(
9
) – Odkaz na čl. 107 odst. 3 SFEU ve druhé otázce položené Consiglio di Stato (Státní rada) je zjevně potřeba vykládat jako odkaz na čl. 108 odst. 3 SFEU.
(
10
) – Považuji za potřebné uvést, že žalobou v původním řízení se sice žalobci domáhají zrušení vyhlášky č. 264/2016, která upravuje převod společnosti FSE, ale netýká se vyčlenění částky ve výši 70 milionů eur, nicméně z položených předběžných otázek a odůvodnění žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce je zřejmé, že Soudní dvůr je tázán, zda posledně uvedené opatření stejně jako prvně zmíněné opatření představují státní podporu.
(
11
) – Rozsudky ze dne 23. ledna 2019, Fallimento Traghetti del Mediterraneo (C‑387/17, EU:C:2019:51, bod 36) a ze dne 15. května 2019, Achema a další (C‑706/17, EU:C:2019:407, bod 46).
(
12
) – Rozsudky ze dne 13. září 2017, ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, bod 20) a ze dne 15. května 2019, Achema a další (C‑706/17, EU:C:2019:407, bod 47).
(
13
) – Rozsudky ze dne 14. ledna 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, bod 33) a ze dne 18. května 2017, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, bod 15).
(
14
) – Rozsudky ze dne 13. září 2017, ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, bod 21) a ze dne 28. března 2019, Německo v. Komise (C‑405/16 P, EU:C:2019:268, bod 49).
(
15
) – Rozsudky ze dne 15. února 2001, Rakousko v. Komise (C‑99/98, EU:C:2001:94, body 38 a 39) a ze dne 21. března 2013, Magdeburger Mühlenwerke (C‑129/12, EU:C:2013:200, body 40 a 41); usnesení ze dne 5. října 2016, Diputación Foral de Bizkaia v. Komise (C‑426/15 P, nezveřejněné, EU:C:2016:757, bod 30); a rozsudek ze dne 6. července 2017, Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521, body 32 a 33).
(
16
) – Je pravdou, že v rozhodnutí ve věci France Télécom Soudní dvůr judikoval, že podpora musí být považována za poskytnutou příjemci teprve v okamžiku, kdy je mu skutečně poskytnuta [rozsudek ze dne 8. prosince 2011, France Télécom v. Komise (C‑81/10 P, EU:C:2011:811, bod 82)]. Avšak řešení přijaté v rozhodnutí France Télécom se použije pouze v případě víceletých režimů podpor, neboť tyto režimy obnášejí pravidelně poskytované platby nebo výhody, takže den, kdy je přijat právní akt, který představuje právní základ dotčené podpory, a den, kdy je podniku dotčená podpora skutečně poskytnuta, mohou být od sebe značně časově vzdáleny. Řešení přijaté ve věci France Télécom se nepoužije, pokud podpora není poskytnuta v rámci víceletého režimu, jak je tomu v projednávané věci [viz usnesení ze dne 5. října 2016, Diputación Foral de Bizkaia v. Komise (C‑426/15 P, nezveřejněné, EU:C:2016:757, bod 29) a rozsudek ze dne 29. listopadu 2018, ARFEA v. Komise (T‑720/16, nezveřejněné, EU:T:2018:853, body 179 až 182)].
(
17
) – Na jednání společnost FSI a italská vláda uvedly, a nikdo toto tvrzení nerozporoval, že vyčleněné prostředky zaplaceny nebyly.
(
18
) – Jako k argumentu podporujícímu stanovisko společnosti FSI by mělo být rovněž přihlédnuto k ministerskému memorandu, které uvádí, že vyčleněné prostředky ve výši 70 milionů eur „budou vyplaceny poté, co se [společnost FSE] dostane z krize“. Z toho lze vyčíst, že obnovení finanční životaschopnosti společnosti FSE je podmínkou pro poskytnutí vyčleněných prostředků.
(
19
) – Rozsudky ze dne 10. ledna 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a další (C‑222/04, EU:C:2006:8, bod 140); ze dne 30. dubna 2009, Komise v. Itálie a Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, bod 50); ze dne 14. ledna 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, bod 65); ze dne 18. května 2017, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, body 29 a 30); a ze dne 15. května 2019, Achema a další (C‑706/17, EU:C:2019:407, bod 124).
(
20
) – Rozsudky ze dne 14. ledna 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, bod 67) a ze dne 18. května 2017, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, bod 32).
(
21
) – Rozsudek ze dne 15. května 2019, Achema a další (C‑706/17, EU:C:2019:407, bod 75).
(
22
) – Rozsudky ze dne 5. června 2012, Komise v. EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, body 78 až 81), a ze dne 4. září 2014, SNCM a Francie v. Corsica Ferries France (C‑533/12 P a C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, body 30 a 31).
(
23
) – Rozsudek ze dne 5. června 2012, Komise v. EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, body 82 až 86).
(
24
) – Podle Komise byla tato analýza pravděpodobně provedena v období mezi koncem listopadu a začátkem prosince 2015.
(
25
) – Podle rozvahy společnosti FSE za rok 2015, jak byla (opožděně) schválena jejím představenstvem dne 3. dubna 2017.
(
26
) – Rozsudky ze dne 17. září 1980, Philip Morris Holland v. Komise (730/79, EU:C:1980:209, bod 11); ze dne 10. ledna 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a další (C‑222/04, EU:C:2006:8, bod 141); ze dne 30. dubna 2009, Komise v. Itálie a Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, bod 52); ze dne 14. ledna 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, bod 66); a ze dne 18. května 2017, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, bod 31).
(
27
) – Společnost FSE provozuje následujících osm železničních tratí: Bari – Tarent (113 km), Mungivacca – Putignano (44 km), Martina Franca – Lecce (103 km), Novoli – Garigliano (75 km), Casarano – Gallipoli (23 km), Lecce – Gallipoli (53 km), Zollino – Garigliano (47 km) a Maglie – Otranto (19 km) (viz bod 11 rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod).
(
28
) – Viz bod 14 rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod. Podle společnosti FSI provozuje společnost Ferrovie del Gargano tratě S. Severo – Peschici a Foggia – Lucera; společnost Ferrovie Apulo-Lucane provozuje tratě Bari – Altamura – Pellicciari – Potenza, Altamura – Marinella – Matera a Maglie – Otranto; a společnost Ferrotramviaria provozuje trať Bari – Barletta.
(
29
) – Rozsudek ze dne 11. června 2009, ASM Brescia v. Komise, T‑189/03, EU:T:2009:193.
(
30
) – Rozsudek ze dne 11. června 2009, ASM Brescia v. Komise (T‑189/03, EU:T:2009:193, bod 76). Viz také rozsudky ze dne 16. července 2014, Zweckverband Tierkörperbeseitigung v. Komise (T‑309/12, nezveřejněný, EU:T:2014:676; body 196 až 207); ze dne 26. listopadu 2015, Španělsko v. Komise (T‑461/13, EU:T:2015:891, bod 92); a ze dne 15. prosince 2016, Abertis Telecom Terrestre a Telecom Castilla-La Mancha v. Komise (T‑37/15 a T‑38/15, nezveřejněný, EU:T:2016:743, bod 153); a stanovisko generálního advokáta G. Hogana ve věci Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, bod 35).
(
31
) – Sdělení Komise o pojmu státní podpora uvedeném v čl. 107 odst. 1 SFEU (Úř. věst. 2016, C 262, s. 1) (dále jen „sdělení o pojmu státní podpora“).
(
32
) – Společnost Arriva Italia například uvedla, že před několika lety soutěžila se společností FSI v nabídkovém řízení na poskytování služeb veřejné dopravy v Turíně (Turín, Itálie).
(
33
) – Na rozdíl od tvrzení společnosti FSI na jednání je nerozhodné, že v projednávané věci byly dotčené koncese udělovány přímo Regione Puglia a nejsou předmětem výběrového řízení, když podniky soutěží o udělení koncesí. V tomto ohledu viz bod 67 výše.
(
34
) – Kurzivou zvýraznil autor stanoviska.
(
35
) – Podle žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce nemá společnost FSE samostatný rozpočet a její odhady výdajů jsou placeny do státního rozpočtu.
(
36
) – Viz obdobně rozsudek ze dne 6. března 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a Land Nordrhein-Westfalen v. Komise (T‑228/99 a T‑233/99, EU:T:2003:57), v němž Tribunál rozhodl, že začlenění Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen (dále jen „WfA“) do Westdeutsche Landesbank Girozentrale (dále jen „WestLB“) je potřeba považovat za převod státních prostředků. Společnost WestLB byla bankovní institucí, která se řídila veřejným právem a byla ze 100 % ve veřejném vlastnictví. Společnost WfA, instituce, která podporovala bytovou výstavbu poskytováním bezúročných půjček nebo půjček o nízké úrokové míře, se rovněž řídila veřejným právem. Společnost WfA měla právní subjektivitu a jejím jediným majitelem podílů byla spolková země Land Nordrhein-Westfalen (Severní Porýní-Vestfálsko, Německo). Společnost WfA byla převedena na WestLB, v důsledku čehož se společnost WfA stala ekonomicky a organizačně nezávislou veřejnoprávní entitou bez vlastní právní subjektivity v rámci WestLB. Tribunál rozhodl tak, že v rámci dotčeného převodu byly poskytnuty státní prostředky, neboť společnost WfA „byla veřejnoprávní institucí disponující veřejnými zdroji, jejímž jediným majitelem podílů byla spolková země [Severní Porýní-Vestfálsko]“ (bod 182).
(
37
) – Rozsudky ze dne 21. března 1991, Itálie v. Komise (C‑305/89, EU:C:1991:142, bod 24); ze dne 6. března 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a Land Nordrhein-Westfalen v. Komise (T‑228/99 a T‑233/99, EU:T:2003:57, body 192 až 195); a ze dne 17. července 2014, Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise (T‑457/09, EU:T:2014:683, body 387 až 389).
(
38
) – Rozsudky ze dne 5. června 2012, Komise v. EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, bod 86) a ze dne 1. října 2015, Electrabel a Dunamenti Erőmű v. Komise (C‑357/14 P, EU:C:2015:642, bod 102).
(
39
) – Viz bod 6 rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž a obchod.
(
40
) – Rozsudky ze dne 21. března 1991, Itálie v. Komise (C‑305/89, EU:C:1991:142, bod 20), ze dne 14. září 1994, Španělsko v. Komise (C‑42/93, EU:C:1994:326, bod 14); a ze dne 22. května 2019, Real Madrid Club de Fútbol v. Komise (T‑791/16, EU:T:2019:346, bod 85).
(
41
) – Rozsudky ze dne 21. března 1991, Itálie v. Komise (C‑303/88, EU:C:1991:136, body 21 a 22) a ze dne 4. září 2014, SNCM a Francie v. Corsica Ferries France (C‑533/12 P a C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, bod 39).
(
42
) – Rozsudky ze dne 5. června 2012, Komise v. EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, bod 85) a ze dne 30. listopadu 2016, Komise v. Francie a Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, bod 139).
(
43
) – Na jednání Komise poukázala na zprávu Corte dei conti (Účetní dvůr, Itálie) ze dne 31. května 2018 týkající se roku 2016, v níž je uvedeno, že „po skončení schvalovacího řízení týkajícího se vyrovnání s věřiteli bude [společnost FSI] v rozvaze společnosti FSE a v konsolidované rozvaze skupiny vykazovat jako kladný mimořádný příjem částku odpovídající odpisu nezajištěných dluhů, které mohou být v současnosti vyčísleny přibližně na částku nejvýše 63,5 milionu eur“. Viz Corte dei conti, determinazione e relazione n. 54/2018 sul risultato del controllo eseguito sulla gestione finanziaria di Ferrovie dello Stato Italiane SpA (Účetní dvůr, zpráva č. 54/2018 o výsledku kontroly finančního řízení společnosti Ferrovie dello Stato Italiane SpA), s. 41. Tato zpráva je k dispozici na internetových stránkách Corte dei conti (Účetní dvůr).
(
44
) – Rozsudek ze dne 15. června 2010, Mediaset v. Komise (T‑177/07, EU:T:2010:233, bod 75).
(
45
) – Rozsudky ze dne 13. června 2002, Nizozemsko v. Komise (C‑382/99, EU:C:2002:363, body 60 až 66); ze dne 3. července 2003, Belgie v. Komise (C‑457/00, EU:C:2003:387, body 55 až 60); ze dne 28. července 2011, Mediaset v. Komise (C‑403/10 P, nezveřejněný, EU:C:2011:533, bod 81); ze dne 8. prosince 2011, Residex Capital IV (C‑275/10, EU:C:2011:814, bod 37); a ze dne 15. května 2019, Achema a další (C‑706/17, EU:C:2019:407, bod 75).
(
46
) – Stanoviska generálního advokáta P. Légera ve věci Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdebur (C‑280/00, EU:C:2002:188, bod 103) a generálního advokáta G. Hogana ve věci Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, bod 30).
(
47
) – Viz rovněž bod 187 sdělení o pojmu státní podpora.
(
48
) – Rozsudky ze dne 21. prosince 2016, Club Hotel Loutraki a další v. Komise (C‑131/15 P, EU:C:2016:989, bod 73); ze dne 15. června 2010, Mediaset v. Komise (T‑177/07, EU:T:2010:233, bod 145) a ze dne 26. února 2019, Athletic Club v. Komise (T‑679/16, nezveřejněný, EU:T:2019:112, bod 76).