62005CC0214_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod
1. Spor medzi účastníkmi konania sa týka toho, či ochranná známka „MISS ROSSI“ zapísaná v Taliansku a vo Francúzsku bráni zápisu ochrannej známky „SISSI ROSSI“ ako ochrannej známky Spoločenstva. Problematika odvolania je však skôr procesnej povahy. Týka sa zamietnutia predloženia novej argumentácie ako oneskorenej a otázky, či dôkazy, ktoré neboli predložené odvolaciemu senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT), sa môžu predložiť Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev. Účastník konania, ktorý na ÚHVT podal odvolanie, spochybňuje okrem toho skutočnosť, že Súd prvého stupňa nepovažoval ani dámsku obuv a tašky, ani obe ochranné známky za dostatočne podobné, aby bránili zápisu ochrannej známky „SISSI ROSSI“.
II – Právny rámec
2. Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva(2) stanovuje:
„Na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky, ochranná známka, o zápis ktorej sa žiada, nebude zapísaná:
a) …
b) ak kvôli jej zhodnosti alebo podobnosti so skoršou ochrannou známkou a zhodnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, existuje pravdepodobnosť výmeny [zámeny – neoficiálny preklad ] zo strany verejnosti, pokiaľ ide o územie, na ktorom je skoršia ochranná známka chránená; pravdepodobnosť výmeny [zámeny – neoficiálny preklad ] zahŕňa aj pravdepodobnosť asociácie so skoršou ochrannou známkou.“
3. Článok 63 ods. 3 nariadenia č. 40/94 upravuje právomoc Súdu prvého stupňa v oblasti ochranných známok:
„Súdny dvor má právomoc napadnuté rozhodnutie anulovať [zrušiť – neoficiálny preklad ] alebo zmeniť.“
4. V súlade s trinástym odôvodnením sa má odkaz na Súdny dvor chápať ako odkaz na Súd prvého stupňa, príslušný v prvom stupni.
5. Podľa článku 73 nariadenia č. 40/94 sú v rozhodnutiach ÚHVT uvedené dôvody, z ktorých sa vychádzalo. Vychádza sa len z dôvodov a dôkazov, ku ktorým mali účastníci konania možnosť predložiť svoje pripomienky.
6. Článok 74 nariadenia č. 40/94 upravuje zisťovanie skutočností pred ÚHVT takto:
„1. V priebehu konaní pred úradom preskúma úrad fakty na základe vlastnej iniciatívy; v prípade konaní týkajúcich sa relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu sa však úrad pri svojom skúmaní obmedzí na fakty, dôkazy a argumenty predložené stranami a na požadovaný žalobný nárok [V konaniach pred úradom preskúma úrad skutočnosti ex offo ; v konaniach týkajúcich sa relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu sa však úrad pri svojom skúmaní obmedzí na dôvody, dôkazy a návrhy predložené účastníkmi konania – neoficiálny preklad ].
2. Úrad môže nebrať do úvahy fakty alebo dôkazy, ktoré neboli predložené zúčastnenými stranami včas [Úrad nemusí zobrať do úvahy skutočnosti alebo dôkazy, ktoré účastníci konania nepredložili včas – neoficiálny preklad ].“
III – Skutkový stav
7. V rozsudku z 1. marca 2005, Rossi/ÚHVT – Sissi Rossi (T‑169/03, Zb. s. II‑685, ďalej len „napadnutý rozsudok“), opisuje Súd prvého stupňa okolnosti predchádzajúce sporu takto :
„1 Vedľajší účastník konania [Sissi Rossi Srl] podal 1. júna 1998 na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) prihlášku ochrannej známky Spoločenstva podľa nariadenia č. 40/94...
2 Ochranná známka, ktorej zápis bol požadovaný, je slovným označením SISSI ROSSI.
3 Výrobky uvedené v prihláške patria najmä do triedy 18 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú tomuto opisu: ‚koža a imitácie kože, tovary vyrobené z týchto materiálov, nezahrnuté v iných triedach; kože zvierat; kufre a cestovné tašky; dáždniky, slnečníky a vychádzkové palice; jazdecké bičíky, postroj a sedlá‘.
4 Uvedená prihláška ochrannej známky bola zverejnená 22. februára 1999 vo Vestníku ochranných známok Spoločenstva č. 12/1999.
5 Dňa 21. mája 1999 spoločnosť Calzaturificio Rossi SpA podala na základe článku 42 ods. 1 nariadenia č. 40/94 námietky proti zápisu ochrannej známky prihlasovanej na tovary ‚koža a imitácie kože, tovary vyrobené z týchto materiálov, nezahrnuté v iných triedach; kože zvierat; kufre a cestovné tašky‘.
6 Ochranné známky, na ktoré sa odvolávala pri podpore námietok, sú slovná ochranná známka MISS ROSSI, zapísaná v Taliansku 11. novembra 1991 (č. 553 016), a medzinárodná ochranná známka MISS ROSSI, zapísaná v rovnaký deň s účinnosťou vo Francúzsku (č. 577 643). Tovary označené týmito skoršími ochrannými známkami sú ‚obuv‘ patriace do triedy 25 Niceskej dohody.
7 Na žiadosť vedľajšieho účastníka konania spoločnosť Calzaturificio Rossi SpA predložila dôkazy o nepretržitom používaní skorších ochranných známok počas obdobia piatich rokov predchádzajúcich uverejneniu prihlášky na zápis dotknutej ochrannej známky.
8 Po zlúčení splynutím spoločnosti Calzaturificio Rossi SpA, ktoré bolo zaznamenané notárskym zápisom 22. novembra 2000, sa žalobca, odvtedy s novým obchodným menom Sergio Rossi SpA, stal majiteľom skorších ochranných známok.
9 Rozhodnutím z 30. apríla 2002 námietkové oddelenie zamietlo prihlášku na zápis pri tých tovaroch, ktoré boli zahrnuté v námietkach. V podstate uviedlo, že žalobca dokázal nepretržité používanie skorších ochranných známok, len pokiaľ sa týka tovarov ‚dámska obuv‘, a že tieto tovary na jednej strane a tovary ‚koža a imitácie kože, tovary vyrobené z týchto materiálov, nezahrnuté v iných triedach; kože zvierat; kufre a cestovné tašky‘ zahrnuté v prihláške ochrannej známky na druhej strane boli podobné. Navyše námietkové oddelenie uzavrelo, že v mysliach francúzskych spotrebiteľov existovala podobnosť označení.
10 Dňa 28. júna 2002 vedľajší účastník konania podal na ÚHVT voči rozhodnutiu námietkového oddelenia odvolanie.
11 Rozhodnutím z 28. februára 2003 (ďalej len ‚napadnuté rozhodnutie‘) prvý odvolací senát ÚHVT zrušil rozhodnutie námietkového oddelenia a zamietol námietky. V podstate odvolací senát uviedol, že dotknuté ochranné známky boli len málo podobné. Navyše po porovnaní distribučných ciest, funkcií a povahy dotknutých tovarov uzavrel, že rozdiely medzi tovarmi vo väčšej časti prevážili ich niekoľko spoločných bodov. Preskúmal a zamietol najmä tvrdenie, podľa ktorého tovary ‚dámska obuv‘ a ‚dámske tašky‘ boli podobné z dôvodu, že sa dopĺňajú. Následne podľa neho neexistovala pravdepodobnosť zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.“
IV – Rozsudok Súdu prvého stupňa a návrhy účastníkov konania
8. Sergio Rossi SpA navrhla Súdu prvého stupňa, aby toto rozhodnutie zrušil. Po výmene vyjadrení a po pojednávaní Súd prvého stupňa žalobu napadnutým rozsudkom zamietol.
9. Sergio Rossi SpA preto podala odvolanie, v ktorom navrhuje:
1. zrušiť napadnutý rozsudok v celom rozsahu pre porušenie článkov 8 a 73 nariadenia č. 40/94 a článku 44 ods. 1 písm. e) a článku 81 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa;
2. subsidiárne, čiastočne zrušiť napadnutý rozsudok v časti týkajúcej sa zápisu ochrannej známky SISSI ROSSI pre tovary, ako je „koža a imitácie kože“;
3. ďalej subsidiárne, po tom, ako jej prizná právo predložiť dôkazy, zrušiť napadnutý rozsudok v celom rozsahu a vrátiť vec Súdu prvého stupňa, aby preskúmal dôkazy, ktoré vyhlásil za neprípustné, alebo alternatívne a na základe práva byť vypočutý stanoveného v článku 73 nariadenia č. 40/94, vrátiť vec odvolaciemu senátu ÚHVT, aby stanovil lehotu na výsluch;
4. podľa článku 69 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora z 2. mája 1991 zaviazať žalovaného ako účastníka konania, ktorý nemal vo veci úspech, na náhradu trov konania.
10. ÚHVT navrhuje:
– zamietnuť odvolanie, keďže odvolateľka navrhuje úplné alebo čiastočné zrušenie napadnutého rozsudku,
– zaviazať odvolateľku na náhradu trov konania.
11. Nakoniec Sissi Rossi Srl navrhuje:
1. zamietnuť odvolanie v plnom rozsahu, ako aj všetky návrhy predložené odvolateľkou a potvrdiť napadnutý rozsudok, a preto
2. v plnom rozsahu vyhovieť návrhom, ktoré predložila prihlasovateľka ochrannej známky/žalovaná v prvostupňovom konaní;
3. zaviazať odvolateľku na náhradu trov obidvoch konaní v zmysle článku 69 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
V – Posúdenie
12. Sergio Rossi SpA zakladá odvolanie na štyroch dôvodoch: chýbajúcom odôvodnení, pokiaľ ide o hlavný návrh (pozri nižšie oddiel A), odmietnutí posúdiť nové dôkazy (pozri nižšie oddiel B), ako aj na porušení článku 8 nariadenia č. 40/94, pokiaľ ide o podobnosť tovarov a ochranných známok (v súvislosti s týmito dvomi bodmi pozri nižšie oddiel C).
A – O odôvodnení rozsudku, pokiaľ ide o ďalšie tovary
13. Sergio Rossi SpA vo svojom hlavnom návrhu v prvostupňovom konaní výslovne navrhovala zrušenie rozhodnutia odvolacieho senátu v rozsahu, v akom sa týka skupiny tovarov „koža a imitácie kože, tovary vyrobené z týchto materiálov, nezahrnuté v iných triedach; kože zvierat; kufre a cestovné tašky“. Súd prvého stupňa však v bodoch 45 až 48 obmedzil predmet sporu na „dámske tašky“ a „dámsku obuv“, a to z dôvodu, že k iným tovarom nebolo predložené žiadne tvrdenie. Argumentáciu vo vzťahu k tomuto bodu vyjadrenú na pojednávaní Súd prvého stupňa zamietol ako oneskorenú.
14. Sergio Rossi SpA však tvrdí, že podobnosť medzi všetkými
tovarmi skupiny bola uvedená vo viacerých častiach žaloby predloženej v prvom stupni. V dôsledku toho Súd prvého stupňa nemohol obmedziť posúdenie podobnosti na dámske tašky a dámsku obuv a porušil svoju povinnosť odôvodnenia podľa článku 81 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa. Okrem toho Súd prvého stupňa túto argumentáciu na pojednávaní nesprávne odmietol ako oneskorenú, pretože nešlo o nový žalobný dôvod, ale o doplňujúce tvrdenia na podporu už existujúceho žalobného dôvodu.
15. Nezdá sa, že by v prejednávanej veci išlo o porušenie povinnosti odôvodnenia rozsudkov v súlade s ustanoveniami článku 36 v spojení s článkom 53 ods. 1 Štatútu Súdneho dvora. Súd prvého stupňa jasne uviedol, prečo preskúmal len podobnosti medzi dámskou obuvou a taškami, pričom dôvodom bolo to, že Sergio Rossi SpA predložila argumentáciu, ktorá bola prípustná len pre tieto tovary. Pokiaľ ide o ďalšie tovary, v žalobe k nim nebolo uvedené žiadne tvrdenie a argumentácia predložená na pojednávaní bola oneskorená.
16. To, či obmedzenie predmetu sporu a predloženie novej argumentácie boli odôvodnené, nie je len otázkou odôvodnenia. Na rozdiel od názvu odvolacieho dôvodu totiž Sergio Rossi SpA spochybňuje nielen odôvodnenie, ale aj uplatnenie procesného práva Súdu prvého stupňa v oboch týchto bodoch.
17. Obmedzenie predmetu sporu, ktoré vykonal Súd prvého stupňa, je odôvodnené článkom 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa, podľa ktorého musí žaloba obsahovať predmet konania a zhrnutie dôvodov, na ktorých je založená. Tento údaj musí byť dostatočne jasný a presný, aby žalovanému umožnil pripraviť si svoju obranu a Súdnemu dvoru vykonávať preskúmanie. Z toho vyplýva, že základné skutkové a právne okolnosti, na ktorých je žaloba založená, musia ucelene a zrozumiteľne vyplývať zo znenia samotnej žaloby.(3)
18. V prejednávanej veci Sergio Rossi SpA uviedla v žalobe skutkové a právne okolnosti, len pokiaľ ide o podobnosti medzi dámskou obuvou a taškami. Tieto tvrdenia nebolo možné priamo preniesť na ďalšie tovary. V dôsledku toho bola žaloba neprípustná v rozsahu, v akom sa týkala podobnosti medzi dámskou obuvou a inými tovarmi, ako sú tašky.
19. Argumentácia predložená k tomuto bodu na pojednávaní teda nebola, na rozdiel od názoru Sergio Rossi SpA, prípustným rozvinutím dôvodov a tvrdení podľa článku 47 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa. Išlo naopak o nový žalobný dôvod rozširujúci predmet sporu.
20. Podľa článku 48 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa je uvádzanie nových dôvodov prípustné počas konania len vtedy, ak sú tieto dôvody založené na nových právnych a skutkových okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania. Takéto právne a skutkové okolnosti sa v pre jednávanej veci neobjavujú. V dôsledku toho Súd prvého stupňa správne zamietol túto argumentáciu ako oneskorenú.
21. Je teda potrebné tento odvolací dôvod zamietnuť.
B – O odmietnutí posúdenia nových dôkazov
1. O obmedzení na dôkazy predložené ÚHVT
22. Súd prvého stupňa v bodoch 24 a 25 odmietol posúdiť dôkazy, ktoré Sergio Rossi SpA po prvýkrát predložila pred Súdom prvého stupňa. Žaloba podaná na Súd prvého stupňa v súlade s článkom 63 nariadenia č. 40/94 smeruje ku kontrole zákonnosti rozhodnutí odvolacích senátov ÚHVT. Skutočnosti, ktoré sa uvádzajú pred Súdom prvého stupňa bez toho, aby sa predtým uplatňovali pred orgánmi ÚHVT, môžu ovplyvniť zákonnosť takéhoto rozhodnutia iba vtedy, ak ich mal ÚHVT vziať do úvahy ex offo . Podľa článku 74 ods. 1 druhej vety nariadenia č. 40/94 sa v konaní týkajúcom sa relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu ÚHVT pri svojom skúmaní obmedzí na dôvody, dôkazy a návrhy predložené účastníkmi konania. ÚHVT teda nemusí zohľadniť ex offo
skutočnosti, ktoré účastníci konania nepredložili. Takéto skutočnosti teda nemôžu spochybniť zákonnosť rozhodnutia odvolacieho senátu.(4)
23. Sergio Rossi SpA spochybňuje vylúčenie tohto dôkazu, pretože článok 44 ods. 1 písm. e) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa umožňuje navrhovanie nových dôkazov.
24. Rozsudky, ktoré cituje Súd prvého stupňa, nie sú porovnateľné s týmto konaním. V týchto veciach boli návrhy žalobcov zamietnuté tak dotknutými oddeleniami ÚHVT, ako aj odvolacím senátom. Predmetní žalobcovia teda mali dostatok príležitostí, aby ÚHVT predložili a preukázali svoje stanovisko.
25. V prejednávanej veci námietkové oddelenie naopak vyhovelo návrhu Sergio Rossi SpA, ktorý bol zamietnutý až odvolacím senátom. V tomto rozhodnutí sa uvádzajú tvrdenia ÚHVT vyskytujúce sa po prvýkrát v celom správnom konaní. Sergio Rossi SpA teda nemala v správnom konaní príležitosť tieto tvrdenia spochybniť. V dôsledku toho Súd prvého stupňa nemôže Sergio Rossi SpA brániť, aby v súdnom konaní predložila nové dôkazy smerujúce k vyvráteniu rozhodnutia odvolacieho senátu.
26. ÚHVT a Sissi Rossi Srl naopak s rozsudkom Súdu prvého stupňa súhlasia. Sissi Rossi Srl zdôrazňuje, že Súd prvého stupňa nemôže podľa článku 135 ods. 4 svojho rokovacieho poriadku meniť predmet sporu pred odvolacím senátom.
27. Domnievam sa, že judikatúra Súdu prvého stupňa je v tomto bode správna.
28. Súd prvého stupňa odôvodňuje vylúčenie dôkazov, ktoré neboli predložené odvolacím senátom tým, že zákonnosť aktu Spoločenstva sa musí v zásade posúdiť na základe skutkových a právnych okolností, ktoré existovali v čase prijatia aktu.(5) Tento predpoklad je v súlade s judikatúrou Súdneho dvora v oblasti priamych žalôb.(6) Nevyhnutne však nevylučuje predloženie nových dôkazov na účely ďalšieho objasnenia skutkové stavu v okamihu vydania rozhodnutia.
29. Tento problém je lepšie spracovaný v judikatúre týkajúcej sa práva v oblasti štátnej pomoci. Súd prvého stupňa posudzoval zákonnosť rozhodnutia Komisie v oblasti pomoci v rámci žaloby dotknutého členského štátu na základe informácií, ktoré mala Komisia k dispozícií v okamihu prijatia uvedeného rozhodnutia.(7) To je odôvodnené najmä tým, že tento členský štát mohol v priebehu správneho konania predložiť všetky relevantné informácie týkajúce sa tejto pomoci. Súdny dvor dokonca rozšíril túto judikatúru na príjemcov štátnej pomoci podávajúcich žalobu, pretože títo príjemcovia štátnej pomoci mohli, aj napriek svojmu obmedzenému procesnému postaveniu, Komisiu včas oboznámiť s takýmito informáciami.(8)
30. Obmedzenia tohto vylúčenia nových dôkazov boli stanovené pri príležitosti žaloby vo veci výberového konania úradníkov. V tejto veci Súdny dvor určil, že zákonnosť rozhodnutia v oblasti prijímania zamestnancov sa musí rovnako posúdiť na základe informácií, ktoré má menovací orgán k dispozícií v okamihu prijatia uvedeného rozhodnutia. V priebehu súdneho konania však bolo možné predložiť nové dôkazy v prípade, ak sa týkali informácií, ktoré boli relevantné na účely rozhodnutia. V tomto prípade išlo o dôkazy, ktoré predložil menovací orgán, keď uchádzač podávajúci žalobu spochybňoval kvalifikáciu prijatého uchádzača.(9) Situácia by sa mala posúdiť odlišne, ak by uchádzač podávajúci žalobu chcel predložiť nové dôkazy o svojej vlastnej kvalifikácii, ktoré opomenul predložiť v správnom konaní.
31. Táto judikatúra sa môže uplatniť na rozhodnutia v oblasti námietok proti zápisu ochrannej známky Spoločenstva. V tomto rámci majú účastníci konania v zásade dostatok príležitostí predložiť ÚHVT všetky relevantné dôkazy. Ako to Súd prvého stupňa správne zdôrazňuje v bode 25 rozsudku, podľa článku 74 ods. 1 druhej vety nariadenia č. 40/94 v konaní týkajúcom sa relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu, to znamená najmä v námietkovom konaní, je skúmanie ÚHVT dokonca obmedzené na dôvody, dôkazy a návrhy predložené účastníkmi konania.(10) Napriek povinnosti preskúmania skutočnosti ex offo, ktorá je uvedená v článku 74 ods. 1 prvej vete nariadenia č. 40/94, teda ÚHVT nemôže zo svojej vlastnej iniciatívy uplatňovať dôkazy, ktoré boli predložené a posteriori .
32. Okrem toho podľa článku 74 ods. 2 nariadenia č. 40/94 samotný ÚHVT nemusí zobrať do úvahy skutočnosti alebo dôkazy, ktoré účastníci konania nepredložili včas.(11) Dôkazy, ktoré ÚHVT neboli nikdy predložené, neboli v každom prípade predložené včas. Nemôžu teda predstavovať kritérium zákonnosti rozhodnutia ÚHVT.
33. Povinnosť uplatniť nové dôkazy nevyplýva ani z právomoci Súdu prvého stupňa zmeniť v súlade s článkom 63 nariadenia č. 40/94 rozhodnutie ÚHVT. Zmena totiž prichádza do úvahy len vtedy, ak je rozhodnutie ÚHVT aspoň z časti nezákonné. O zákonnosti je však potrebné rozhodnúť na základe informácií, ktoré mal ÚHVT k dispozícii.
34. To, že sa Sergio Rossi SpA dovoláva skutočnosti, že jej námietky boli zamietnuté len odvolacím senátom, zatiaľ čo námietkové oddelenie im vyhovelo, nemôže viesť k odlišnému záveru. Podľa procesného práva ÚHVT totiž mala Sergio Rossi SpA za tohto procesného stavu dostatok príležitosti predložiť všetky relevantné dôkazy. Prípadné porušenie procesných práv zo strany ÚHVT sa nemôže riešiť v rámci návrhov na vykonanie nových dôkazov, ale ako samostatný žalobný dôvod.
35. V dôsledku toho Súd prvého stupňa správne odmietol posúdiť zákonnosť rozhodnutia odvolacieho senátu vo svetle dôkazov, ktoré tomuto senátu neboli predložené. Je teda potrebné zamietnuť aj tento odvolací dôvod.
2. O subsidiárnom odvolacom dôvode – Právo byť vypočutý
36. Sergio Rossi SpA subsidiárne vytýka odvolaciemu senátu, že porušil článok 73 druhú vetu nariadenia č. 40/94, pretože sa nemohla vyjadriť k novým tvrdeniam ÚHVT predtým, než odvolací senát zamietol jej námietky. Sergio Rossi SpA uviedla túto skutočnosť po prvýkrát až na pojednávaní pred Súdom prvého stupňa.
37. Súd prvého stupňa túto argumentáciu v bodoch 20 až 22 svojho rozsudku zamietol ako oneskorený nový dôkaz podľa článku 48 ods. 2 svojho rokovacieho poriadku, keďže nebol uvedený v žalobe. Skutočnosť, že odvolací senát neuviedol žiaden údaj o prípadnom novom stanovisku, bola Sergio Rossi SpA známa už v čase podania žaloby.
38. Sergio Rossi SpA sa v odvolaní bráni tak, že táto argumentácia je len objasnením žalobného dôvodu, v rámci ktorého boli predložené nové dôkazy. Súd prvého stupňa mal nové dôkazy buď pripustiť, alebo rozhodnutie odvolacieho senátu zamietnuť z dôvodu porušenia práva byť vypočutý.
39. ÚHVT naopak so Súdom prvého stupňa súhlasí a okrem toho sa domnieva, že odvolací senát dodržal práva na obranu Sergio Rossi SpA. Odvolací senát predložil Sergio Rossi Spa vyjadrenie Sissi Rossi Srl uvádzajúce dôvody odvolania, aby mohla predložiť svoje pripomienky v tejto súvislosti. Sergio Rossi Spa sa vo svojich pripomienkach podrobne vyjadrila o podobnosti kolidujúcich tovarov. ÚHVT nakoniec zdôrazňuje, že odvolací senát nemal povinnosť vopred informovať Sergio Rossi SpA o tom, ako chce rozhodnúť, aby jej umožnil predloženie nových dôkazov.
40. Podľa Sissi Rossi Srl neprináleží Súdnemu dvoru, ale Súdu prvého stupňa, aby rozhodol, či odvolací senát porušil právo byť vypočutý.
41. Aj keď Sergio Rossi SpA si týmto žalobným dôvodom zvolila vhodnú cestu, ako v konaní predložiť nové dôkazy, uvedenému žalobnému dôvodu nemožno vyhovieť.
42. Nezohľadnenie niektorých dôkazov zo strany ÚHVT možno pred Súdom prvého stupňa spochybniť už len vo forme procesnej námietky, pretože – ako už bolo uvedené vyššie – hodnotenie dôkazov v námietkovom konaní prináleží ÚHVT. Ak nezohľadnenie vyplýva zo skutočnosti, že poškodený účastník konania nemal príležitosť predložiť dôkazy, prichádza do úvahy porušenie práva byť vypočutý.(12)
43. Podľa článku 73 druhej vety nariadenia č. 40/94, ktorý zakotvuje právo byť vypočutý v konaní pred ÚHVT, môžu byť rozhodnutia ÚHVT založené len na dôvodoch, ku ktorým mali účastníci konania možnosť predložiť svoje pripomienky. Nové stanoviská sa môžu týkať najmä zohľadnenia dôvodov zamietnutia zápisu, ktoré ešte neboli prejednané(13), avšak môžu rovnako spočívať na prvom posúdení určitých stanovísk odvolacím senátom(14) . Výhrada týkajúca sa porušenia práva byť vypočutý je teda logickou cestou, ako v konaní predložiť nové dôkazy.
44. Súd prvého stupňa však tento žalobný dôvod v tomto konaní správne zamietol ako oneskorený. Bol totiž predložený až na pojednávaní a nebol založený – ako to vyžaduje článok 48 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa – na skutkových a právnych okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania. Stanovisko odvolacieho senátu bolo Sergio Rossi SpA známe už pri podaní žaloby. Už v čase podania žaloby, ku ktorému došlo 19. mája 2003, mohla Sergio Rossi SpA rovnako poznať rozsudok eCopy/ÚHVT (ECOPY)(15) .
45. Vzhľadom na to, že odvolací dôvod predložený Súdnemu dvoru nesmie v súlade s článkom 113 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora meniť predmet konania pred Súdom prvého stupňa, nemožno argumentáciu, ktorá bola predložená Súdu prvého stupňa oneskorene, zohľadniť ani v konaní o odvolaní. Súdny dvor teda nemôže meritórne preskúmať, či ÚHVT v dostatočnej miere poskytol Sergio Rossi SpA právo byť vypočutý. V dôsledku toho je tento odvolací dôvod neprípustný.
46. Je teda potrebné zamietnuť aj tento odvolací dôvod z časti ako nedôvodný a v zostávajúcej časti ako neprípustný.
C – O článku 8 nariadenia č. 40/94
47. Podľa článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 sa námietke proti zápisu ochrannej známky vyhovie, ak kvôli jej zhodnosti alebo podobnosti so skoršou ochrannou známkou a zhodnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti, pokiaľ ide o územie, na ktorom je skoršia ochranná známka chránená.
48. Sergio Rossi SpA spochybňuje uplatnenie tohto ustanovenia dvomi odvolacími dôvodmi. Súd prvého stupňa ho porušil tým, že potvrdil zistenia odvolacieho senátu o nedostatočnej podobnosti medzi dámskou obuvou a taškami, ako aj medzi označeniami MISS ROSSI a SISSI ROSSI.
49. V tejto súvislosti je potrebné najskôr uviesť, že podľa ustálenej judikatúry je pre posúdenie zisteného skutkového stavu príslušný len Súd prvého stupňa. Posúdenie skutkového stavu nepredstavuje, s výnimkou prípadu skresľovania dôkazov predložených Súdu prvého stupňa, právnu otázku predloženú ako takú Súdnemu dvoru na preskúmanie.(16) V dôsledku toho odvolacie dôvody, ktoré iba spochybňujú posúdenie skutkového stavu Súdom prvého stupňa, sú neprípustné.
1. O podobnosti tovarov
50. Súd prvého stupňa nepochybne videl spoločné znaky medzi dámskymi taškami a dámskou obuvou, ale nakoniec podobnosť tovarov odmietol.
51. Sergio Rossi SpA naopak tvrdí, že Súd prvého stupňa dostatočne nezohľadnil, že pre ženy, ktoré tvoria relevantnú skupinu spotrebiteľov, má voľba obuvi a tašiek veľký význam. Pri týchto tovaroch sa v dnešnej dobe už nemožno obmedziť na ich primárnu funkciu, ale je potrebné zohľadniť módne trendy vyžadujúce zladenie obuvi a tašiek. ÚHVT zdieľa tento názor a domnieva sa, že obe skupiny tovarov sú podobné.
52. Touto argumentáciou však Sergio Rossi SpA spochybňuje len posúdenie skutkového stavu Súdom prvého stupňa. Ako Sissi Rossi Srl správne uvádza, v konaní o odvolaní je to neprípustné.
53. Z tohto dôvodu sa tento odvolací dôvod musí zamietnuť ako neprípustný.
2. O podobnosti ochranných známok
54. Súd prvého stupňa sa domnieval, že dominantným prvkom ochranných známok je v oboch prípadoch ich prvé slovo, to znamená prvky MISS a SISSI. Súlad slova ROSSI teda považoval za málo významný. V dôsledku toho došiel k záveru len o priemernej podobnosti medzi označeniami.
55. Sergio Rossi SpA v tomto posúdení vidí rozpor s rozsudkom Fusco/ÚHVT – Fusco International (ENZO FUSCO), v ktorom Súd prvého stupňa konštatoval podobnosť medzi ochrannými známkami ANTONIO FUSCO a ENZO FUSCO.(17) Z rozsudku NICHOLS(18) vyplýva, že prípadné väčšie rozšírenie priezviska ROSSI nemôže viesť k odňatiu rozlišovacej spôsobilosti, ktorú Súd prvého stupňa priznal priezvisku FUSCO. Nakoniec Sergio Rossi SpA zdôrazňuje, že vo Francúzsku, ktoré je v prejednávanej veci relevantným trhom, bol z dôvodu skoršej ochrannej známky pravidelne zamietaný zápis ochranných známok používajúcich priezvisko ROSSI.
56. Touto argumentáciou Sergio Rossi SpA spochybňuje len posúdenie skutkového stavu Súdom prvého stupňa. Tento odvolací dôvod sa teda musí tiež zamietnuť ako neprípustný.
D – Návrh
57. Uvádzané odvolacie dôvody sú z časti neprípustné a v zostávajúcej časti nedôvodné.
VI – O trovách
58. V súlade s ustanoveniami článkov 122 a 118 v spojení s článkom 69 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora je účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, povinný nahradiť trovy konania. Keďže Sergio Rossi SpA nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
VII – Návrh
59. Preto navrhujem, aby Súdny dvor rozhodol takto:
1. Odvolanie sa zamieta.
2. Sergio Rossi SpA je povinná nahradiť trovy konania.
(1) .
(2)  –	Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146.
(3)  –	Rozsudok z 9. januára 2003, Taliansko/Komisia, C‑178/00, Zb. s. I‑303, bod 6, týkajúci sa článku 38 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ktorého znenie je rovnaké.
(4)  –	Súd prvého stupňa odkazuje na svoje rozsudky z 12. decembra 2002, eCopy/ÚHVT (ECOPY), T‑247/01, Zb. s. II‑5301, bod 46; zo 6. marca 2003, DaimlerChrysler/ÚHVT (Chladič), T‑128/01, Zb. s. II‑701, bod 18, a z 13. júla 2004, Samar/ÚHVT (GAS STATION), T‑115/03, Zb. s. II‑2939, bod 13.
(5)  –	Rozsudok eCopy/ÚHVT (ECOPY), už citovaný v poznámke pod čiarou 4, bod 46, s odkazom na rozsudky zo 6. októbra 1999, Salomon/Komisia, T‑123/97, Zb. s. II‑2925, bod 48, a zo 14. mája 2002, Graphischer Maschinenbau/Komisia, T‑126/99, Zb. s. II‑2427, bod 33.
(6)  –	Rozsudky zo 7. februára 1979, Francúzsko/Komisia, 15/76 a 16/76, Zb. s. 321, bod 7, týkajúci sa účtovnej závierky Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu, a zo 17. júla 1997, SAM Schiffahrt a Stapf, C‑248/95 a C‑249/95, Zb. s. I‑4475, bod 46, týkajúci sa preskúmania platnosti nariadenia v rámci konania o prejudiciálnej otázke.
(7)  –	Rozsudky z 10. júla 1986, Belgicko/Komisia, 234/84, Zb. s. 2263, bod 16; z 26. septembra 1996, Francúzsko/Komisia, C‑241/94, Zb. s. I‑4551, bod 33, a zo 14. septembra 2004, Španielsko/Komisia, C‑276/02, Zb. s. I‑8091, bod 31.
(8)  –	Rozsudok z 24. septembra 2002, Falck a Acciaierie di Bolzano/Komisia, C‑74/00 P a C‑75/00 P, Zb. s. I‑7869, body 168 a nasl.
(9)  –	Rozsudok z 5. júna 2003, O’Hannrachain/Parlament, C‑121/01 P, Zb. s. I‑5539, body 28 a nasl.
(10)  –	Na tomto tvrdení však nemôžu byť založené rozsudky eCopy/ÚHVT (ECOPY) a Daimler Chrysler/ÚHVT (Chladič), už citované v poznámke pod čiarou 4, pretože sa týkali absolútnych dôvodov zamietnutia zápisu podľa článku 7 nariadenia č. 40/94.
(11)  –	Uznané rozsudkom z 23. októbra 2002, Institut für Lernsysteme/ÚHVT – Educational Services (ELS), T‑388/00, Zb. s. II‑4301, body 27 a nasl.
(12)  –	Ak boli dôkazy predložené, avšak boli ignorované, je možné prípadne vytýkať len nedostatočné preskúmanie skutočností.
(13)  –	Pozri rozsudky zo 16. februára 2000, Procter & Gamble/ÚHVT (Tvar mydla), T‑122/99, Zb. s. II‑265, body 39 až 47, a z 27. februára 2002, Eurocool Logistik/ÚHVT (EUROCOOL), T‑34/00, Zb. s. II‑683, body 17 až 26.
(14)  –	Pozri rozsudok z 9. októbra 2002, Glaverbel/ÚHVT (Povrch sklenenej dosky), T‑36/01, Zb. s. II‑3887, body 48 a nasl.
(15)  –	Podľa údajov príslušných oddelení Súdneho dvora bol tento rozsudok k dispozícii v taliančine už v deň jeho vyhlásenia a bol rovnako uverejnený na internete.
(16)  –	Rozsudky z 11. februára 1999, Antillean Rice Mills a i./Komisia, C‑390/95 P, Zb. s. I‑769, bod 29, a z 15. júna 2000, Dorsch Consult/Rada a Komisia, C‑237/98 P, Zb. s. I‑4549, body 35 a nasl.
(17)  –	Rozsudok z 1. marca 2005, T‑185/03, Zb. s. II‑715, bod 67: „V prejednávanej veci sa Súd prvého stupňa domnieva, že taliansky spotrebiteľ z dôvodu skutočnosti, že pripisuje vo všeobecnosti väčšiu rozlišovaciu spôsobilosť priezvisku ako rodnému menu, si zapamätá skôr prvok ‚Fusco‘ ako mená ‚Antonio‘ alebo ‚Enzo‘“.
(18)  –	Rozsudok zo 16. septembra 2004, C‑404/02, Zb. s. I‑8499.