62023CJ0423
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (štvrtá komora)
z 22. januára 2026 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Vnútorný trh s elektrickou energiou – Smernica (EÚ) 2019/944 – Článok 5 – Trhové ceny dodávky – Smernica (EÚ) 2018/2001 – Podpora využívania energie vyrobenej z obnoviteľných zdrojov – Nariadenie (EÚ) 2022/1854 – Núdzový zásah na riešenie vysokých cien energie – Články 6 a 7 – Strop trhových príjmov výrobcov elektrickej energie používajúcich určité zdroje energie – Článok 8 – Vnútroštátne opatrenia, ktoré ďalej obmedzujú trhové príjmy – Podmienky – Vnútroštátna právna úprava, ktorá výrobcom nezaručuje, aby si ponechali 10 % príjmov presahujúcich strop – Zachovanie investícií do odvetvia energie z obnoviteľných zdrojov – Nestanovenie stropu príjmov z predaja elektrickej energie vyrobenej z čierneho uhlia – Neexistencia diferencovanej regulácie podľa rôznych zdrojov energie“
Vo veci C‑423/23,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Regionálny správny súd pre Lombardsko, Taliansko) zo 7. júla 2023 a doručený Súdnemu dvoru 10. júla 2023, ktorý súvisí s konaním:
Secab Soc. coop.
proti
Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA),
Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA,
za účasti:
Presidenza del Consiglio dei Ministri,
Ministero della Transizione ecologica,
Ministero dello Sviluppo economico,
Associazione Italia Solare ETS,
Assoidroelettrica,
Elettricità Futura – Unione delle imprese elettriche italiane,
SÚDNY DVOR (štvrtá komora),
v zložení: predseda štvrtej komory I. Jarukaitis (spravodajca), sudcovia M. Condinanzi a N. Jääskinen,
generálny advokát: A. Rantos,
tajomník: G. Chiapponi, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 6. novembra 2024,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Secab Soc. coop., v zastúpení: C. Mainardis, M. Nussi a A. Travi, avvocati,
–
Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, v zastúpení: D. Gallo, G. Pellegrino, G. Vercillo a A. Zoppini, avvocati,
–
pour Associazione Italia Solare ETS, v zastúpení: G. Cassar, avvocata,
–
Assoidroelettrica, v zastúpení: G. B. Conte a G. Giordano, avvocati,
–
Elettricità Futura – Unione delle imprese elettriche italiane, v zastúpení: C. Martorana, avvocata,
–
talianska vláda, v zastúpení: S. Fiorentino a G. Palmieri, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci L. Delbono a P. Guizzi, avvocati dello Stato,
–
belgická vláda, v zastúpení: P. Cottin a M. Jacobs, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci K. Decroix a B. Martel, advocaten,
–
litovská vláda, v zastúpení: K. Boskovits a C. Kokkosi, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: O. Beynet, B. De Meester, T. Scharf a A. Spina, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 6. februára 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 5 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/944 z 5. júna 2019 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou a o zmene smernice 2012/27/EÚ (Ú. v. EÚ L 158, 2019, s. 125), odôvodnení 2, 3 a 12 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/2001 z 11. decembra 2018 o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov (Ú. v. EÚ L 328, 2018, s. 82), ako aj odôvodnení 27 až 29, 39 a 41, článku 6 ods. 1 článku 7 ods. 1 písm. h) až j), článku 8 ods. 1 písm. a) a d), ako aj článku 8 ods. 2, nariadenia Rady (EÚ) 2022/1854 zo 6. októbra 2022 o núdzovom zásahu s cieľom riešiť vysoké ceny energie (Ú. v. EÚ L 261 I, 2022, s. 1).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Secab Soc. coop., družstvom pôsobiacim v odvetví výroby elektrickej energie, na jednej strane a Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA) (Regulačný úrad pre energetiku, siete a životné prostredie, Taliansko) a Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA na druhej strane, obchodnej spoločnosti založenej podľa talianskeho práva v úplnom vlastníctve talianskej republiky prostredníctvom Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministerstvo hospodárstva a financií, Taliansko), poverenej presadzovaním a podporou rozvoja energie z obnoviteľných zdrojov, ako aj energetickej účinnosti v rámci vnútroštátnej energetickej politiky, vo veci zákonnosti vnútroštátnej právnej úpravy stanovujúcej strop príjmov z trhu pochádzajúcich z predaja elektrickej energie vyrobenej z určitých obnoviteľných zdrojov energie.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 2018/2001
3
V odôvodneniach 2, 3 a 12 smernice 2018/2001 sa uvádza:
„(2)
Podpora obnoviteľných foriem energie je v súlade s článkom 194 ods. 1 [ZFEÚ] jedným z cieľov energetickej politiky [Európskej ú]nie. Uvedený cieľ sleduje táto smernica. Väčšie využívanie energie z obnoviteľných zdrojov predstavuje významnú súčasť balíka opatrení potrebných na zníženie emisií skleníkových plynov a na dodržanie záväzku Únie podľa Parížskej dohody o zmene klímy z roku 2015 v nadväznosti na 21. konferenciu zmluvných strán Rámcového dohovory Organizácie Spojených národov o zmene klímy… a rámca politík Únie v oblasti klímy a energetiky na rok 2030 vrátane záväzného cieľa Únie znížiť do roku 2030 emisie aspoň o 40 % v porovnaní s úrovňami z roku 1990. Medzi zastrešujúce prvky politiky Únie v oblasti energetiky a životného prostredia patrí záväzný cieľ Únie v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov na rok 2030 a príspevky členských štátov k uvedenému cieľu vrátane ich základných podielov v súvislosti s ich vnútroštátnymi celkovými cieľmi na rok 2020. Ďalšie takéto prvky sú obsiahnuté v rámci stanovenom touto smernicou, napríklad na rozvoj vykurovania a chladenia využívajúceho obnoviteľné zdroje energie a na rozvoj palív v doprave z obnoviteľných zdrojov.
(3)
Zvýšené využívanie energie z obnoviteľných zdrojov zohráva tiež podstatnú úlohu pri podpore bezpečnosti dodávok energií, udržateľnej energie za dostupné ceny, technického rozvoja a inovácií, ako aj vedúcej úlohy v oblasti technológií a priemyslu a poskytovaní environmentálnych, sociálnych a zdravotných výhod, ako aj významných príležitostí na zamestnanie a regionálny rozvoj, najmä vo vidieckych a izolovaných oblastiach, v regiónoch alebo na územiach s nízkou hustotou obyvateľstva, alebo na ktorých prebieha čiastočná deindustrializácia.
…
(12)
S cieľom podporiť ambiciózne príspevky členských štátov pri dosahovaní cieľa Únie by sa mal v týchto členských štátoch ustanoviť finančný rámec, ktorého cieľom je uľahčiť investície do projektov v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov, a to aj prostredníctvom využívania finančných nástrojov.“
Smernica 2019/944
4
Článok 5 smernice 2019/944, nazvaný „Trhové ceny dodávky“, stanovuje:
„1.   Dodávatelia majú voľnosť v určovaní ceny, za ktorú dodávajú elektrinu odberateľom. Členské štáty prijmú primerané kroky na zabezpečenie účinnej hospodárskej súťaže medzi dodávateľmi.
…
3.   Odchylne od odsekov 1 a 2 môžu členské štáty uplatňovať verejné zásahy do stanovovania cien dodávok elektriny pre energeticky chudobných alebo zraniteľných odberateľov elektriny v domácnosti. Na takéto verejné zásahy sa vzťahujú podmienky uvedené v odsekoch 4 a 5.
4.   Verejné zásahy do stanovovania cien dodávok elektriny:
a)
musia sledovať všeobecný hospodársky záujem a nepresahovať rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie všeobecného hospodárskeho záujmu;
b)
musia byť jasne vymedzené, transparentné, nediskriminačné a overiteľné;
c)
elektroenergetickým firmám z Únie musia zaručovať rovnocenný prístup k odberateľom;
d)
musia byť časovo obmedzené a primerané z hľadiska príjemcov;
e)
účastníkom trhu nesmú spôsobovať dodatočné diskriminačné náklady;
…“
Nariadenie 2022/1854
5
Odôvodnenia 1, 27 až 29 a 39 až 41 nariadenia 2022/1854 spresňovali:
„(1)
Od septembra 2021 sú na trhoch s elektrinou veľmi vysoké ceny…
…
(27)
Úroveň, na ktorej je strop trhových príjmov stanovený, by nemala ohroziť schopnosť výrobcov, na ktorých sa strop uplatní, vrátane výrobcov energie z obnoviteľných zdrojov, získať späť svoje investičné a prevádzkové náklady a mala by zachovať a stimulovať budúce investície do kapacity potrebnej na dekarbonizovanú a spoľahlivú elektrizačnú sústavu. Strop trhových príjmov, ktorý je jednotný v celej Únii, je najvhodnejší na zachovanie fungovania vnútorného trhu s elektrinou, keďže sa tak zachová cenová hospodárska súťaž medzi výrobcami, ktorí elektrinu vyrábajú rôznymi technológiami, najmä v prípade obnoviteľných zdrojov energie.
(28)
Zatiaľ čo príležitostné a krátkodobé maximá cien možno považovať za bežný prvok na trhu s elektrinou a môžu byť užitočné pre niektorých investorov pri spätnom získavaní ich investícií do výroby, extrémny a trvalý nárast cien pozorovaný od februára 2022 sa výrazne líši od bežnej situácie na trhu s príležitostnými vysokými cenami. Strop trhových príjmov by sa preto nemal stanoviť pod úrovňou primeraných očakávaní účastníkov trhu, pokiaľ ide o priemernú úroveň cien elektriny v hodinách, počas ktorých bol dopyt po elektrine najvyšší ešte pred útočnou vojnou Rusk[ej federácie] proti Ukrajine. Do februára 2022 sa priemerné najvyššie ceny na veľkoobchodnom trhu s elektrinou v posledných desaťročiach výrazne a konzistentne očakávali na úrovni menej ako 180 eur za [megawatthodinu (MWh)] v celej Únii, a to aj napriek rozdielom v cenách elektriny medzi regiónmi v Únii. Keďže počiatočné investičné rozhodnutie účastníkov trhu bolo prijaté na základe očakávania, že ceny budú v čase špičky v priemere nižšie ako táto úroveň, stanovenie stropu trhových príjmov na 180 eur/MWh predstavuje úroveň výrazne vyššiu ako pôvodné trhové očakávania. Ponechaním marže na cene, ktorú investori mohli odôvodnene očakávať, je potrebné zabezpečiť, aby strop trhových príjmov nebol v rozpore s počiatočným posúdením ziskovosti investícií.
(29)
Okrem toho je strop trhových príjmov na úrovni 180 eur/MWh, vrátane primeranej marže, stále vyšší ako súčasné priemerné náklady na výrobu energie (LCOE [levelised cost of electricity]) pre relevantné výrobné technológie, čo umožňuje výrobcom, na ktorých sa strop vzťahuje, pokryť svoje investície a prevádzkové náklady. Vzhľadom na to, že strop trhových príjmov ponecháva značnú maržu medzi primeranými LCOE a stropom trhových príjmov, nemožno očakávať, že naruší investície do nových inframarginálnych kapacít.
…
(39)
S cieľom zohľadniť obavy o bezpečnosť dodávok by členské štáty mali mať možnosť stanoviť strop trhových príjmov spôsobom, ktorý umožní výrobcom elektriny ponechať si 10 % nadmerných príjmov nad stropom trhových príjmov.
(40)
Vzhľadom na to, že výrobný mix a nákladová štruktúra zariadení na výrobu elektriny sa v členských štátoch značne líšia, malo by sa im umožniť zachovať alebo zaviesť vnútroštátne krízové opatrenia za osobitných podmienok.
(41)
Členským štátom by sa mala predovšetkým ponechať možnosť ďalej obmedziť príjmy výrobcov, na ktorých sa vzťahuje strop trhových príjmov, a stanoviť osobitný strop trhových príjmov získaných z predaja elektriny vyrobenej z čierneho uhlia, ktorého cena môže byť v niektorých členských štátoch výrazne nižšia ako cena marginálnych technológií. S cieľom zabezpečiť právnu istotu by členské štáty mali mať možnosť zachovať alebo zaviesť vnútroštátne krízové opatrenia, ktoré obmedzujú trhové príjmy výrobcov, na ktorých sa nevzťahuje celoúnijný strop trhových príjmov.“
6
Článok 6 tohto nariadenia, nazvaný „Povinný strop trhových príjmov“, v odsekoch 1 a 2 stanovoval:
„1.   Trhové príjmy výrobcov získané z výroby elektriny zo zdrojov uvedených v článku 7 ods. 1 sa obmedzia na maximálnu výšku 180 eur za MWh vyrobenej elektriny.
2.   Členské štáty zabezpečia, aby sa strop trhových príjmov vzťahoval na všetky trhové príjmy výrobcov a v relevantných prípadoch aj sprostredkovateľov, ktorí sa zapájajú do veľkoobchodných trhov s elektrinou v mene výrobcov, bez ohľadu na trhový časový rámec, v ktorom sa transakcia uskutočňuje, a bez ohľadu na to, či sa s elektrinou obchoduje dvojstranne alebo na centralizovanej mnohostrannej platforme.“
7
Článok 7 uvedeného nariadenia, nazvaný „Uplatňovanie stropu trhových príjmov na výrobcov elektriny“, v odsekoch 1 a 5 stanovoval:
„1.   Strop trhových príjmov stanovený v článku 6 sa vzťahuje na trhové príjmy získané z predaja elektriny vyrobenej z týchto zdrojov:
a)
veterná energia;
b)
slnečná energia (slnečná tepelná a slnečná fotovoltická energia);
c)
geotermálna energia;
d)
vodná energia bez nádrže;
e)
palivo z biomasy (pevné alebo plynné palivá z biomasy) okrem biometánu;
f)
odpad;
g)
jadrová energia;
h)
hnedé uhlie;
i)
ropné produkty;
j)
rašelina.
…
5.   Členské štáty môžu rozhodnúť, že strop trhových príjmov sa uplatňuje len na 90 % trhových príjmov prekračujúcich strop trhových príjmov stanovený v článku 6 ods. 1.“
8
Podľa článku 8 tohto istého nariadenia s názvom „Vnútroštátne krízové opatrenia“:
„1.   Členské štáty môžu:
a)
zachovať alebo zaviesť opatrenia, ktorými sa ďalej obmedzujú trhové príjmy výrobcov, ktorí vyrábajú elektrinu zo zdrojov uvedených v článku 7 ods. 1, vrátane možnosti rozlišovať medzi technológiami, ako aj trhové príjmy iných účastníkov trhu vrátane tých, ktorí pôsobia v oblasti obchodovania s elektrinou;
…
c)
zachovať alebo zaviesť vnútroštátne opatrenia na obmedzenie trhových príjmov výrobcov vyrábajúcich elektrinu zo zdrojov, ktoré nie sú uvedené v článku 7 ods. 1;
d)
stanoviť osobitný strop trhových príjmov získaných z predaja elektriny vyrobenej z čierneho uhlia;
…
2.   Opatrenia uvedené v odseku 1 v súlade s týmto nariadením:
a)
musia byť primerané a nediskriminačné;
b)
nesmú ohrozovať investičné signály;
c)
zabezpečujú pokrytie investícií a prevádzkových nákladov;
d)
nenarúšajú fungovanie veľkoobchodných trhov s elektrinou, a najmä neovplyvňujú hodnotové poradie a tvorbu cien na veľkoobchodnom trhu;
e)
musia byť v súlade s právom Únie.“
9
Článok 10 nariadenia 2022/1854, nazvaný „Prerozdelenie nadmerných príjmov“, v odseku 1 stanovoval:
„Členské štáty zabezpečia, aby sa všetky nadmerné príjmy vyplývajúce z uplatňovania stropu trhových príjmov cielene použili na financovanie opatrení na podporu koncových odberateľov elektriny, ktorými sa zmierňuje vplyv vysokých cien elektriny na týchto odberateľov.“
10
Článok 22 tohto nariadenia s názvom „Nadobudnutie účinnosti a uplatňovanie“ stanovoval:
„1.   Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
2.   Bez toho, aby bola dotknutá povinnosť zabezpečiť rozdelenie nadmerných príjmov v súlade s článkom 10 a použiť výnosy z dočasného solidárneho príspevku v súlade s článkom 17, a bez toho, aby bola dotknutá povinnosť predložiť správu uvedená v článku 20 ods. 2, sa toto nariadenie uplatňuje do 31. decembra 2023, s výhradou nasledovného:
…
c) články 6, 7 a 8 sa uplatňujú od 1. decembra 2022 do 30. júna 2023;
…“
Talianske právo
Zákonný dekrét č. 4/2022
11
Zákonný dekrét č. 4/2022, zmenený prostredníctvom legge n. 25 – Conversione in legge, con modificazioni, del decreto‑legge 27 gennaio 2022, n. 4, recante misure urgenti in materia di sostegno alle imprese e agli operatori economici, di lavoro, salute e servizi territoriali, connesse all’emergenza da COVID‑19, nonché per il contenimento degli effetti degli aumenti dei prezzi nel settore elettrico (zákon č. 25, ktorým sa so zmenami mení na zákon zákonný dekrét č. 4 z 27. januára 2022 o naliehavých opatreniach na podporu podnikov a hospodárskych subjektov, práce, zdravia a miestnych služieb v súvislosti s krízou spôsobenou ochorením COVID‑19 a na obmedzenie vplyvu zvyšovania cien v odvetví elektrickej energie) z 28. marca 2022 (GURI č. 73 z 28. marca 2022, riadny dodatok č. 13) (ďalej len „zákonný dekrét č. 4/2022“), obsahuje článok 15a s názvom „Dodatočné opatrenia týkajúce sa elektriny vyrábanej zariadeniami využívajúcimi obnoviteľné zdroje“. Tento článok 15a stanovoval:
„1.   Od 1. februára 2022 do 31. decembra 2022 sa uplatňuje obojsmerný kompenzačný mechanizmus na cenu energie pre elektrinu dodávanú do siete:
a)
fotovoltickými zariadeniami s výkonom vyšším ako 20 kW, na ktoré sa vzťahujú pevné prémie vyplývajúce z mechanizmu nákupnej sadzby (Conto Energia), ktoré nie sú závislé od trhových cien;
b)
zariadeniami s výkonom vyšším ako 20 kW, ktoré využívajú solárne, vodné, geotermálne a veterné zdroje a nevyužívajú stimulačné mechanizmy, ktoré boli uvedené do prevádzky pred 1. januárom 2010.
…
3.   Na účely odseku 1 GSE vypočíta rozdiel medzi hodnotami uvedenými v bodoch a) a b) nižšie:
a)
referenčná cena rovnajúca sa cene uvedenej v tabuľke [v prílohe k tomuto] zákonnému dekrétu pre každú trhovú oblasť [v rozmedzí od 56 eur/MWh do 58 eur/MWh (okrem ostrovov Sardínia a Sicília, pre ktoré je stanovená na 61 eur/MWh, resp. 75 eur/MWh)];
b)
trhová cena rovnajúca sa:
(1)
v prípade zariadení uvedených v odseku 1 písm. a), ako aj v prípade zariadení uvedených v odseku 1 písm. b), ktoré využívajú solárne, veterné, geotermálne a prietokové vodné zdroje, hodinovej cene elektriny v trhovej oblasti, alebo v prípade zmlúv o dodávkach uzatvorených pred 27. januárom 2022, ktoré nespĺňajú podmienky uvedené v odseku 7, cene uvedenej v daných zmluvách;
(2)
v prípade zariadení uvedených v odseku 1 písm. b), ktoré nie sú uvedené v bode 1, mesačnému aritmetickému priemeru hodinových cien elektriny v trhových oblastiach, alebo v prípade zmlúv o dodávkach uzatvorených pred 27. januárom 2022, ktoré nespĺňajú podmienky uvedené v odseku 7, cene uvedenej v daných zmluvách.
4.   Ak je rozdiel podľa odseku 3 kladný, GSE vyplatí výrobcovi zodpovedajúcu sumu. Ak je tento rozdiel záporný, GSE vykoná zúčtovanie alebo požiada výrobcu o zaplatenie zodpovedajúcej sumy.
…“
12
Článok 11 ods. 1 zákonného dekrétu č. 115/2022, zmeneného prostredníctvom legge n. 142 – Conversione in legge, con modificazioni, del decreto‑legge 9 agosto 2022, n. 115, recante misure urgenti in materia di energia, emergenza idrica, politiche sociali e industriali (zákon č. 142, ktorým sa so zmenami mení na zákon zákonný dekrét č. 115 z 9. augusta 2022 o naliehavých opatreniach v oblasti energetiky, krízy spojenej s nedostatkom vody, sociálnej a priemyselnej politiky) z 21. septembra 2022 (GURI č. 221, z 21. septembra 2022, s. 1), predĺžil uplatňovanie kompenzačného mechanizmu stanoveného v tomto článku 15a do 30. júna 2023.
Zákon č. 197/22
13
Legge n. 197 – Bilancio di previsione dello Stato per l’anno finanziario 2023 e bilancio pluriennale per il triennio 2023‑2025 (zákon č. 197 o prognóze štátneho rozpočtu na rok 2023 a o viacročnom rozpočte na trojročné obdobie 2023 – 2025) z 29. decembra 2022 (GURI č. 303 z 29. decembra 2022, riadny dodatok č. 43) (ďalej len „zákon č. 197/22“) v článku 1 ods. 30 až 33 stanovuje:
„30.   Podľa nariadenia [2022/1854] sa od 1. decembra 2022 do 30. júna 2023 uplatňuje strop na trhové príjmy výrobcov elektriny prostredníctvom jednosmerného kompenzačného mechanizmu pre elektrinu dodávanú do siete:
a)
zariadeniami využívajúcimi obnoviteľné zdroje, ktoré nepatria do pôsobnosti článku 15a [zákonného dekrétu č. 4/2022];
b)
zariadeniami využívajúcimi neobnoviteľné zdroje uvedené v článku 7 ods. 1 nariadenia [2022/1854].
31.   Strop trhových príjmov sa uplatňuje na všetky trhové príjmy dosiahnuté výrobcami elektrickej energie z uvedených zariadení a prípadne od sprostredkovateľov, ktorí sa zúčastňujú na veľkoobchodných trhoch s elektrinou v mene týchto výrobcov, bez ohľadu na splatnosť transakcie, z ktorej pochádzajú príjmy, a bez ohľadu na to, či sa elektrina obchoduje na bilaterálnom alebo centralizovanom trhu.
32.   Na účely odseku 30 [GSE] vypočíta rozdiel medzi hodnotami uvedenými v bodoch a) a b) nižšie:
a)
referenčná cena vo výške 180 [eur] za MWh alebo v prípade zdrojov, ktorých výrobné náklady sú vyššie ako táto cena, hodnota pre technológiu stanovenú v súlade s kritériami definovanými úradom ARERA…, pričom sa zohľadňujú investičné a prevádzkové náklady a primeraná odmena za investície. Na tento účel v prípade zariadení podporovaných inými jednotnými mechanizmami, ako sú tie, ktoré nahrádzajú zelené certifikáty, referenčná cena sa rovná najvyššej hodnote medzi sumou 180 [eur] za MWh a príslušnou tarifou;
b)
trhová cena rovnajúca sa mesačnému priemeru hodinovej ceny v trhovej oblasti, ktorá je určená ako vážený priemer zariadení používajúcich príležitostné zdroje energie na základe výrobného profilu každého zariadenia a ako aritmetický priemer zariadení používajúcich neprerušované zdroje energie, alebo v prípade zmlúv o dodávke uzavretých pred dátumom nadobudnutia účinnosti tohto zákona č. 197/22 [t. j. pred 1. januárom 2023], na ktoré sa nevzťahujú predpoklady uvedené v odseku 37, cena uvedená v uvedených zmluvách.
33.   Ak je rozdiel uvedený v odseku 32 záporný, GSE vykoná vyúčtovanie alebo požiada výrobcu o príslušnú sumu.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
14
Družstvo Secab prevádzkuje vodné elektrárne poháňané vodnými tokmi. Keďže toto družstvo patrí do pôsobnosti článku 15a zákonného dekrétu č. 4/2022, vzťahovalo sa naň opatrenie stanovujúce strop príjmov podľa tohto ustanovenia. Po tom, čo dostalo v tejto súvislosti od GSE viacero faktúr, podalo na Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Regionálny správny súd pre Lombardsko, Taliansko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, žalobu o neplatnosť najmä rozhodnutia úradu ARERA, ktorým sa vykonáva toto ustanovenie, technických pravidiel týkajúcich sa uplatňovania uvedeného ustanovenia, ktoré prijala GSE, ako aj faktúr, ktoré mu vystavila GSE 18. októbra a 15. novembra 2022 na základe toho istého ustanovenia. Secab na podporu svojej žaloby tvrdí, že článok 15a zákonného dekrétu č. 4/2022 je v rozpore s právom Únie.
15
Vnútroštátny súd uvádza, že uplatňovanie tohto článku 15a, ktoré bolo pôvodne stanovené na obdobie od 1. februára 2022 do 31. decembra 2022, bolo zákonným dekrétom č. 115/2022 predĺžené do 30. júna 2023. Poznamenáva tiež, že nariadenie 2022/1854 nadobudlo účinnosť až 8. októbra 2022, že stanovilo vyšší strop príjmov, ako aj širšiu pôsobnosť, než bolo stanovené v uvedenom článku 15a, a že práve odsekmi 30 až 38 článku 1 zákona č. 197/22 sa vykonávali v období od 1. decembra 2022 do 30. júna 2023 články 6 až 8 tohto nariadenia, pričom boli vylúčené zariadenia využívajúce obnoviteľné zdroje energie, ktoré už patrili do pôsobnosti toho istého článku 15a. Uvádza, že hoci bol článok 15a prijatý pred nariadením 2022/1854, v podstate predstavoval ustanovenie vnútroštátneho práva, ktorým sa vykonáva toto nariadenie, pokiaľ ide o energiu z obnoviteľných zdrojov uvedenú v tomto článku 15a.
16
Vnútroštátny súd dodáva, že uvedený článok 15a, rovnako ako nariadenie 2022/1854, bol prijatý s cieľom dočasne obmedziť mimoriadne trhové príjmy dosiahnuté výrobcami energie, ktorých náklady nie sú ovplyvnené výkyvmi cien zemného plynu, a to uplatnením stropu týchto mimoriadnych príjmov a rozdelením zodpovedajúcich súm koncovým odberateľom. Má však pochybnosti, pokiaľ ide o konkrétne postupy, ktoré si zvolil taliansky zákonodarca na zavedenie takéhoto stropu príjmov.
17
V prvom rade sa tento súd pýta na výšku stropu stanoveného v článku 15a zákonného dekrétu č. 4/2022. V tejto súvislosti na jednej strane uvádza, že hoci referenčná cena uvedená v odseku 3 písm. a) tohto článku 15a, ktorá sa pohybuje v rozmedzí od 56 eur do 75 eur za MWh vyrobenej elektriny, je výrazne nižšia ako cena 180 eur za MWh vyrobenej elektriny stanovená Úniou a vzďaľuje sa od nej, je podľa úradu ARERA spravodlivá. Taliansky zákonodarca totiž stanovil túto cenu tak, že použil aritmetický priemer cien zistených v každej trhovej oblasti od 1. januára 2010 do 31. decembra 2020, ktoré boli prehodnotené v závislosti od inflácie. Domnieva sa však, že podľa odôvodnenia 28 nariadenia 2022/1854 bolo na účely stanovenia stropu trhových príjmov potrebné odkázať na hodiny, počas ktorých bol najvyšší dopyt v období pred útočnou vojnou Ruskej federácie proti Ukrajine. Okrem toho v roku 2020, ktorý sa vyznačoval narušeniami spojenými s epidémiou COVID‑19, dosiahla jednotná vnútroštátna cena historicky nízku úroveň až 38,92 eura za MWh vyrobenej elektrickej energie, zatiaľ čo v roku 2021, ktorý nebol zohľadnený v tomto priemere, táto cena podľa neho zaznamenala prudký nárast až na 125 eur za MWh vyrobenej elektrickej energie, rovnako ako v prvom štvrťroku 2022, keď dosiahla 308 eur za MWh vyrobenej elektrickej energie. Za týchto podmienok má vnútroštátny súd pochybnosti o tom, či je strop stanovený v uvedenom článku 15a primeraný a odôvodnený, keďže podľa neho nezaručuje, že výrobcovia si môžu ponechať 10 % príjmov presahujúcich tento strop, ako to má vyžadovať odôvodnenie 39 tohto nariadenia.
18
Na druhej strane sa podľa tohto súdu článok 15a zákonného dekrétu č. 4/2022 nezdá byť vhodný na ochranu investícií v odvetví energie z obnoviteľných zdrojov, najmä pokiaľ ide o schopnosť uskutočniť takéto investície v budúcnosti s cieľom zvýšiť využívanie obnoviteľných zdrojov energie. V tejto súvislosti odkazuje najmä na odôvodnenie 2 smernice 2018/2001, ktoré má zdôrazňovať význam nahradenia fosílnych zdrojov energie a podporu využívania obnoviteľných zdrojov energie, ako aj na odôvodnenia 28 a 29 nariadenia 2022/1854, z ktorých má vyplývať, že je potrebné stanoviť hornú hranicu tak, aby nemala vplyv na počiatočné posúdenie ziskovosti investícií. Zdá sa mu však, že taliansky zákonodarca nezohľadnil tieto požiadavky pri stanovení stropu uvedeného v tomto článku 15a.
19
V druhom rade vnútroštátny súd na jednej strane poznamenáva, že nariadenie 2022/1854 podmieňuje strop stanovený v článku 6 pre výrobcov energie používajúcich hnedé uhlie, surovú ropu, ako aj rašelinu, a v odôvodnení 41, ako aj v článku 8 ods. 1 písm. d) stanovuje, že členské štáty by mali stanoviť osobitný strop pre výrobcov používajúcich čierne uhlie. Článok 15a zákonného dekrétu č. 4/0022 však nestanovuje žiadnu právnu úpravu uplatňujúcu sa na týchto výrobcov, ktorí tak mali získať neoprávnenú výhodu. Na druhej strane uvádza, že hoci článok 8 ods. 1 písm. a) nariadenia 2022/1854 umožňuje členským štátom rozlišovať režim uplatňujúci sa podľa rôznych zdrojov energie, uvedený článok 15a zaviedol jednotný strop pre všetky kategórie výrobcov, na ktoré sa vzťahuje, hoci sa výrobné náklady v jednotlivých kategóriách zariadení líšia.
20
Za týchto podmienok Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Regionálny správny súd pre Lombardsko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Bránia článok 5 ods. 4 smernice [2019/944], odôvodnenia 3 a 12 smernice [2018/2001], odôvodnenia 27 [až 29 a] 39, ako aj článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 2 nariadenia [2022/1854] vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje strop trhových príjmov z predaja elektriny spôsobom stanoveným v článku 15a zákonného dekrétu č. 4/2022…, ktorý nezaručuje výrobcom ponechanie si 10 % svojich príjmov presahujúcich tento strop?
2.
Bránia článok 5 ods. 4 smernice [2019/944], odôvodnenia 2, 3 a 12 smernice [2018/2001], ako aj odôvodnenia 27 [až 29 a] 39, článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia [2022/1854] vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje strop trhových príjmov z predaja elektriny spôsobom stanoveným v článku 15a zákonného dekrétu č. 4/2022, ktorý nezachováva a nestimuluje investície do odvetvia obnoviteľných zdrojov energie?
3.
Bránia odôvodnenie 3 smernice [2018/2001], odôvodnenia 27 a 41, článok 7 ods. 1 písm. h) [až] j), [ako aj] článok 8 ods. 1 písm. a) a d) a článok 8 ods. 2 nariadenia [2022/1854] vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje strop trhových príjmov z predaja elektriny spôsobom stanoveným v článku 15a zákonného dekrétu č. 4/2022, ktorý nestanovuje nijaký konkrétny strop príjmov z predaja energie vyrobenej z čierneho uhlia, ani odlišnú právnu úpravu vo vzťahu k rôznym zdrojom výroby?“
O prípustnosti
21
GSE a talianska vláda tvrdia, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je neprípustný z dôvodu, že neobsahuje všetky skutkové a právne okolnosti potrebné na to, aby Súdny dvor mohol poskytnúť užitočnú odpoveď, v dôsledku čoho nespĺňa požiadavky uvedené v článku 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora. GSE konkrétne tvrdí, že pri každej z položených otázok vnútroštátny súd opomenul uviesť určité skutkové alebo právne okolnosti, ktoré sú napriek tomu rozhodujúce pre správne posúdenie pochybností vyjadrených týmto súdom, ktoré sa podľa nej navyše vo veľkej miere inšpirovali úvahami, ktoré Secab rozvinulo vo svojej žalobe podanej na uvedený súd.
22
Podľa ustálenej judikatúry, ktorú v súčasnosti odráža článok 94 písm. a) a b) rokovacieho poriadku, si potreba získať výklad práva Únie, ktorý bude pre vnútroštátny súd užitočný, vyžaduje, aby vnútroštátny súd vymedzil skutkový a právny rámec, z ktorého ním položené otázky vychádzajú, alebo aby aspoň vysvetlil skutkové predpoklady, na ktorých sú tieto otázky založené. Okrem toho je nevyhnutné, ako vyplýva z článku 94 písm. c) rokovacieho poriadku, aby návrh na začatie prejudiciálneho konania uvádzal dôvody, ktoré viedli vnútroštátny súd k položeniu otázky týkajúcej sa výkladu alebo platnosti určitých ustanovení práva Únie, ako aj súvislosti, ktoré vidí medzi týmito ustanoveniami a vnútroštátnou právnou úpravou uplatniteľnou na spor vo veci samej (rozsudok z 21. decembra 2023, European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, bod 59 a citovaná judikatúra).
23
V prejednávanej veci návrh na začatie prejudiciálneho konania spĺňa tieto požiadavky. Obsahuje totiž podrobný opis relevantného skutkového a právneho rámca a v prípade každej z položených otázok vnútroštátny súd uviedol dôvody, pre ktoré sa domnieva, že vnútroštátna právna úprava dotknutá vo veci samej môže porušovať ustanovenia práva Únie, ktorých sa týka.
24
Okrem toho vnútroštátne súdy majú čo najširšiu možnosť obrátiť sa na Súdny dvor s otázkou týkajúcou sa výkladu príslušných ustanovení práva Únie. Jedine vnútroštátnemu súdu, ktorý spor vo veci samej prejednáva a ktorý musí prevziať zodpovednosť za následné súdne rozhodnutie, totiž prislúcha vzhľadom na osobitosti veci zhodnotiť tak potrebu prejudiciálneho rozhodnutia pre vydanie rozsudku, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru Z toho vyplýva, že pre otázky položené vnútroštátnym súdom platí prezumpcia relevantnosti a že Súdny dvor môže odmietnuť rozhodovať o prejudiciálnej otázke položenej vnútroštátnym súdom len vtedy, ak je zjavným spôsobom zrejmé, že požadovaný výklad nemá nijakú súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, pokiaľ ide o hypotetický problém, alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými ani právnymi podkladmi potrebnými na užitočnú odpoveď na uvedené otázky (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 16. decembra 1981, Foglia, 244/80, EU:C:1981:302, body 15 a 18, ako aj z 1. augusta 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 31).
25
Z toho vyplýva, že skutočnosť, že úvahy uvedené vnútroštátnym súdom sa údajne vo veľkej miere inšpirujú úvahami, ktoré pred ním rozvinula Secab, aj keby sa preukázala, nemôže preukázať neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania, keďže podmienky uvedené v článku 94 rokovacieho poriadku sú splnené a v prejednávanej veci nedošlo k naplneniu žiadneho z predpokladov umožňujúcich Súdnemu dvoru odmietnuť rozhodnúť o prejudiciálnej otázke, ktoré boli uvedené v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
26
Okrem toho vzhľadom na to, že belgická vláda spochybňuje prípustnosť časti položených otázok v rozsahu, v akom sa týkajú výkladu odôvodnení aktov Únie, hoci nemajú záväznú právnu silu, stačí uviesť, že táto jediná okolnosť nemôže preukázať namietanú neprípustnosť (pozri v tomto zmysle rozsudky z 13. decembra 1989, Grimaldi, C‑322/88, EU:C:1989:646, body 7 a 8, ako aj z 15. júla 2021, FBF, C‑911/19, EU:C:2021:599, body 53 a 54).
27
Návrh na začatie prejudiciálneho konania je v dôsledku toho prípustný.
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
28
Najskôr treba pripomenúť, že v rámci postupu spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom, ktorý je zakotvený v článku 267 ZFEÚ, prináleží Súdnemu dvoru poskytnúť predkladajúcemu súdu užitočnú odpoveď, ktorá mu umožní rozhodnúť spor, ktorý mu bol predložený. V tomto smere Súdnemu dvoru prislúcha v prípade potreby preformulovať otázky, ktoré mu boli položené. Navyše Súdny dvor môže vziať do úvahy aj právne normy Únie, na ktoré sa vnútroštátny súd v znení svojej otázky neodvolával (pozri rozsudky z 28. novembra 2000, Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, bod 18, ako aj z 1. augusta 2025, Alace a Canpelli, C‑758/24 a C‑759/24, EU:C:2025:591, bod 44).
29
Okolnosť, že z formálneho hľadiska vnútroštátny súd uviedol vo svojich otázkach určité ustanovenia práva Únie, totiž nebráni tomu, aby Súdny dvor poskytol vnútroštátnemu súdu všetky prvky výkladu, ktoré môžu byť užitočné na rozhodnutie vo veci samej, a to tak, že zo všetkých informácií, ktoré poskytol tento súd, a najmä z odôvodnenia návrhu na začatie prejudiciálneho konania, vyvodil tie prvky práva Únie, ktoré si so zreteľom na predmet sporu vyžadujú výklad (pozri rozsudky z 29. novembra 1978, Redmond, 83/78, EU:C:1978:214, bod 26, a z 1. augusta 2025, Alace a Canpelli, C‑758/24 a C‑759/24, EU:C:2025:591, bod 45).
30
V prejednávanej veci však z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátny súd sa snaží získať informácie, ktoré mu umožnia posúdiť, či je v súlade s právom Únie vnútroštátna právna úprava, ktorá bola prijatá pred nariadením 2022/1854 a uplatňovala sa od 1. februára 2022 do 30. júna 2023, a ktorá stanovuje strop trhových príjmov pochádzajúcich z predaja elektriny. Okrem toho sa zdá, že na účely odpovede na prvú položenú otázku treba zohľadniť aj článok 7 ods. 5, ako aj článok 8 ods. 1 nariadenia 2022/1854, ktoré vnútroštátny súd neuviedol v znení tejto otázky.
31
Treba teda konštatovať, že svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú článok 5 ods. 4 smernice 2019/944, odôvodnenia 3 a 12 smernice 2018/2001, ako aj článok 6 ods. 1 a článok 8 nariadenia 2022/1854 v spojení s článkom 7 ods. 5, ako aj odôvodneniami 27 až 29 a 39 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá bola prijatá pred nariadením 2022/1854 a ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov dosahovaných výrobcami elektriny zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu bez toho, aby zabezpečovala, že si títo výrobcovia ponechajú 10 % svojich príjmov presahujúcich tento strop.
32
V tejto súvislosti treba v prvom rade pripomenúť, že článok 5 smernice 2019/944 v odseku 1 stanovuje, že dodávatelia môžu slobodne určiť cenu, za ktorú dodávajú elektrinu odberateľom, a že členské štáty prijmú vhodné opatrenia na zabezpečenie účinnej hospodárskej súťaže medzi dodávateľmi. Odsek 3 tohto článku 5 však spresňuje, že odchylne od tohto odseku 1 môžu členské štáty použiť verejné zásahy do stanovovania cien dodávok elektriny zraniteľným odberateľom v domácnosti alebo odberateľom postihnutým energetickou chudobou, pričom tieto verejné zásahy podliehajú podmienkam stanoveným v odsekoch 4 a 5 uvedeného článku 5.
33
Cieľom článku 5 ods. 4 smernice 2019/944 je teda upraviť zásahy členských štátov do stanovovania cien, za ktoré dodávatelia elektriny predávajú elektrinu určitým kategóriám odberateľov. Toto ustanovenie v dôsledku toho nesúvisí so stanovením stropu trhových príjmov pochádzajúcich z predaja elektrickej energie niektorými výrobcami.
34
Z toho vyplýva, že uvedené ustanovenie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v bode 31 tohto rozsudku.
35
V druhom rade treba pripomenúť, že preambula aktu Únie nie je právne záväzná (rozsudky z 19. novembra 1998, Nilsson a i., C‑162/97, EU:C:1998:554, bod 54, ako aj z 19. decembra 2024, Caisse d’allocations familiales des Hauts‑de‑Seine, C‑664/23, EU:C:2024:1046, bod 39). Odôvodnenia 3 a 12 smernice 2018/2001 teda samy osebe nemôžu ukladať povinnosti, najmä na ťarchu členských štátov. V dôsledku toho nemôžu brániť takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v bode 31 tohto rozsudku.
36
V každom prípade aj za predpokladu, že vnútroštátny súd sa odkazom na odôvodnenia 3 a 12 smernice 2018/2001 snaží získať výklad ustanovení tejto smernice, treba konštatovať, že tieto odôvodnenia 3 a 12 sa obmedzujú na uvedenie všeobecných úvah týkajúcich sa na jednej strane úlohy, ktorú môže zohrávať zvýšené využívanie energie vyrobenej z obnoviteľných zdrojov najmä pri podpore bezpečnosti dodávok energie, udržateľnej energie za dostupné ceny a technologického rozvoja, ako aj na druhej strane cieľa vytvoriť v členských štátoch finančný rámec na uľahčenie investícií do projektov v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov tak, aby sa podporili ambiciózne príspevky členských štátov k cieľu Únie. Tieto všeobecné úvahy však nesúvisia so žiadnym konkrétnym ustanovením smernice 2018/2001, ktoré by členským štátom ukladalo konkrétnu povinnosť.
37
Z vyššie uvedeného vyplýva, že odôvodnenia 3 a 12 smernice 2018/2001 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v bode 31 tohto rozsudku.
38
V treťom rade treba na jednej strane uviesť, že podľa článku 22 ods. 2 písm. c) nariadenia 2022/1854 sa články 6 až 8 tohto nariadenia uplatňovali od 1. decembra 2022 do 30. júna 2023. Z toho vyplýva, že v každom prípade ich nemožno vykladať tak, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v bode 31 tohto rozsudku, pokiaľ ide o obdobie, počas ktorého neboli účinné, teda v prejednávanej veci počas obdobia od 1. februára 2022 do 30. novembra 2022.
39
Na druhej strane, pokiaľ ide o obdobie dotknuté vo veci samej, počas ktorého boli tieto články účinné, treba pripomenúť, že článok 6 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje, že trhové príjmy dosiahnuté výrobcami elektriny zo zdrojov uvedených v článku 7 ods. 1 uvedeného nariadenia sú maximálne 180 eur za MWh vyrobenej elektrickej energie. Medzi týmito zdrojmi sa v tomto článku 7 ods. 1 písm. d) nachádza vodná elektrina bez nádrže.
40
Okrem toho uvedený článok 7 v odseku 5 spresňuje, že členské štáty môžu rozhodnúť, že strop trhových príjmov sa uplatňuje len na 90 % trhových príjmov, ktoré presahujú strop trhových príjmov stanovený v článku 6 ods. 1 nariadenia 2022/1854.
41
Z toho vyplýva, že členské štáty musia podľa tohto článku 6 ods. 1 v spojení s týmto článkom 7 ods. 1 písm. d) a článkom 7 ods. 5 najmä stanoviť strop v maximálnej výške 180 eur za MWh vyrobenej elektriny pre trhové príjmy dosiahnuté výrobcami z prietokovej vodnej energie, a že nemajú povinnosť, ale len možnosť uplatniť tento strop len na 90 % trhových príjmov presahujúcich strop stanovený v uvedenom článku 6 ods. 1.
42
V prejednávanej veci je však nesporné, že stropom, o ktorý ide vo veci samej, nie je strop 180 eur za MWh vyrobenej elektrickej energie, ale strop nižší, ako je ten, ktorý je stanovený v tom istom článku 6 ods. 1. V tejto súvislosti však článok 8 nariadenia 2022/1854 v odseku 1 vymenúva rôzne vnútroštátne opatrenia, ktoré môžu prijať členské štáty v prípade krízy, ktoré potom musia byť v súlade s podmienkami vymenovanými v odseku 2 tohto článku 8.
43
Konkrétne článok 8 ods. 1 písm. a) nariadenia 2022/1854 okrem iného stanovuje, že členské štáty môžu zachovať alebo zaviesť opatrenia, ktorými sa ďalej obmedzujú trhové príjmy výrobcov vyrábajúcich elektrinu zo zdrojov vymenovaných v článku 7 ods. 1 tohto nariadenia. Pokiaľ ide o odsek 2 tohto článku 8, v písmene a) sa spresňuje, že opatrenia uvedené v odseku 1 uvedeného článku 8 sú primerané a nediskriminačné, v písmene b), že neohrozujú investičné signály, v písmene c), že zabezpečujú pokrytie investičných a prevádzkových nákladov, v písmene d), že nenarúšajú fungovanie veľkoobchodných trhov s elektrinou a najmä neovplyvňujú hospodársku prioritu alebo tvorbu cien na veľkoobchodnom trhu, a v písmene e), že sú zlučiteľné s právom Únie.
44
Článok 8 nariadenia 2022/1854 teda neobsahuje povinnosť členských štátov uplatňovať strop, ktorý by si zachovali alebo zaviedli podľa odseku 1 tohto článku 8, len na 90 % príjmov presahujúcich tento strop. Z toho vyplýva, že nariadenie 2022/1854 nemôže brániť vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovila strop trhových príjmov dosiahnutých výrobcami elektriny zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu z dôvodu, že takáto právna úprava nezaručuje, že títo výrobcovia si ponechajú 10 % svojich príjmov presahujúcich tento strop.
45
V tejto súvislosti vzhľadom na pochybnosti vyjadrené vnútroštátnym súdom treba ešte dodať, že sa nemožno domnievať, že takáto právna úprava je neprimeraná v zmysle článku 8 ods. 2 písm. a) tohto nariadenia, pokiaľ by sa neusudzovalo, že normotvorca Únie tým, že sa obmedzil na to, že členským štátom poskytol možnosť uvedenú v článku 7 ods. 5 uvedeného nariadenia, sám porušil zásadu proporcionality. Podľa všeobecnej zásady výkladu sa však má ustanovenie vykladať, pokiaľ je to možné, spôsobom, ktorý nespochybní jeho platnosť (rozsudky zo 4. októbra 2001, Taliansko/Komisia, C‑403/99, EU:C:2001:507, bod 37, a z 8. mája 2025, Pielatak, C‑410/23, EU:C:2025:325, bod 66).
46
Výklad uvedený v bode 44 tohto rozsudku je okrem toho podporený odôvodneniami nariadenia 2022/1854. Podľa odôvodnenia 39 tohto nariadenia totiž s cieľom zohľadniť obavy o bezpečnosť dodávok by členské štáty „mali mať možnosť“ stanoviť strop trhových príjmov spôsobom, ktorý umožní výrobcom elektriny ponechať si 10 % nadmerných príjmov nad rámec stropu trhových príjmov. Toto odôvodnenie 39 tak potvrdzuje, že ani v rámci stropu stanoveného v článku 6 ods. 1 tohto nariadenia členské štáty nie sú povinné umožniť dotknutým výrobcom ponechať si 10 % nadmerných príjmov nad rámec tohto stropu.
47
Okrem toho, pokiaľ ide o odôvodnenie 40 uvedeného nariadenia, uvádza sa v ňom, že vzhľadom na to, že výrobný mix a nákladová štruktúra zariadení na výrobu elektriny sa v členských štátoch značne líšia, malo by sa im umožniť zachovať alebo zaviesť vnútroštátne krízové opatrenia za osobitných podmienok. V odôvodnení 41 nariadenia 2022/1854 sa v tejto súvislosti predovšetkým spresňuje, že členské štáty by mali mať naďalej možnosť ďalej obmedzovať príjmy výrobcov, na ktorých sa vzťahuje strop trhových príjmov. Tieto odôvodnenia teda neobsahujú nič v tom zmysle, že členské štáty sú v rámci stropu, ktorý si zachovajú alebo zavedú na základe článku 8 ods. 1 tohto nariadenia, povinné stanoviť, že dotknutí výrobcovia si môžu ponechať 10 % svojich príjmov presahujúcich tento strop.
48
To isté platí pre odôvodnenia 27 až 29 nariadenia 2022/1854, na ktoré odkazuje predkladajúci súd vo svojej prvej otázke a ktoré takisto neobsahujú ani náznak povinnosti uvedenej týmto súdom v rámci jeho prvej otázky.
49
Z toho vyplýva, že článok 6 ods. 1 a článok 8 nariadenia 2022/1854 v spojení s článkom 7 ods. 5, ako aj odôvodneniami 27 až 29 a 39 tohto nariadenia sa majú v rozsahu, v akom sa uplatňujú ratione temporis, vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v bode 31 tohto rozsudku.
50
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na prvú otázku odpovedať tak, že článok 5 ods. 4 smernice 2019/944, odôvodnenia 3 a 12 smernice 2018/2001, ako aj článok 6 ods. 1 a článok 8 nariadenia 2022/1854 v spojení s článkom 7 ods. 5, ako aj odôvodneniami 27 až 29 a 39 tohto nariadenia, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá bola prijatá pred nariadením 2022/1854 a ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov dosahovaných výrobcami elektriny zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu bez toho, aby zabezpečovala, že si títo výrobcovia ponechajú 10 % svojich príjmov presahujúcich tento strop.
O druhej otázke
51
Vzhľadom na to, čo už bolo uvedené v bodoch 28 až 30 tohto rozsudku, treba konštatovať, že svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 5 ods. 4 smernice 2019/944, odôvodnenia 2, 3 a 12 smernice 2018/2001, ako aj článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia 2022/1854 v spojení s odôvodneniami 27 až 29, ako aj 39 tohto nariadenia majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave prijatej pred nariadením 2022/1854, ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov, ktoré výrobcovia elektriny dosiahli zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu, pričom tento strop stanovila na základe aritmetického priemeru cien zaznamenaných v príslušnej trhovej oblasti v období od 1. januára 2010 do 31. decembra 2020, ktoré boli prehodnotené v závislosti od inflácie.
52
V tejto súvislosti treba v prvom rade pripomenúť, že z rovnakých dôvodov, aké už boli uvedené v bodoch 32 a 33 tohto rozsudku, sa má článok 5 ods. 4 smernice 2019/944 vykladať v tom zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
53
V druhom rade z rovnakých dôvodov, ako sú tie, ktoré už boli uvedené v bodoch 35 a 36 tohto rozsudku, sa odôvodnenia 3 a 12 smernice 2018/2001 majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v bode 51 tohto rozsudku. To isté platí pre odôvodnenie 2 tejto smernice. Okrem toho, že toto posledné uvedené odôvodnenie nie je právne záväzné, sa totiž obmedzuje na zdôraznenie, že cieľ podpory obnoviteľných zdrojov energie je jedným z cieľov energetickej politiky Únie sledovaných uvedenou smernicou a že zvýšenie využívania energie vyrobenej z obnoviteľných zdrojov predstavuje dôležitú súčasť balíka opatrení potrebných najmä na zníženie emisií skleníkových plynov bez toho, aby sa konkrétne odrazilo v osobitnom ustanovení tej istej smernice.
54
V treťom rade na jednej strane z rovnakého dôvodu, ako je dôvod uvedený v bode 38 tohto rozsudku, článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia 2022/1854 nemôžu brániť takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v bode 51 tohto rozsudku, pokiaľ ide o obdobie, počas ktorého neboli účinné, teda v prejednávanej veci počas obdobia od 1. februára 2022 do 30. novembra 2022.
55
Na druhej strane, pokiaľ ide o obdobie dotknuté vo veci samej, počas ktorého boli tieto ustanovenia účinné, treba konštatovať, že z článku 6 ods. 1, ako aj z článku 8 nariadenia 2022/1854, ktorých znenie je pripomenuté v bodoch 39, 42 a 43 tohto rozsudku, vyplýva, že ako uviedol aj generálny advokát v bode 44 svojich návrhov, len skutočnosť, že výška stropu stanoveného členským štátom podľa článku 8 ods. 1 je nižšia ako strop stanovený v článku 6 ods. 1 nariadenia 2022/1854, nemôže sama osebe preukázať nezlučiteľnosť tohto prvého stropu s týmto nariadením, keďže tieto ustanovenia ponechávajú členským štátom určitú mieru voľnej úvahy, ktorá im umožňuje určiť strop, ktorý stanovia, s prihliadnutím na osobitosti vlastné ich vnútroštátnemu trhu. Nariadenie 2022/1854 totiž neobsahuje nijaký presný údaj o spôsobe, akým sa musí určiť strop stanovený členskými štátmi, ktoré využijú možnosť, ktorú im ponúka článok 8 ods. 1, najmä písmeno a) tohto nariadenia, s výnimkou splnenia podmienok vymenovaných v odseku 2 tohto článku 8.
56
V tejto súvislosti odôvodnenia 27 až 29 a 39 nariadenia 2022/1854 nemožno vykladať tak, že ukladajú členským štátom povinnosť riadiť sa osobitnou metodikou. Ako už bolo pripomenuté v bode 35 tohto rozsudku, preambula aktu Únie nie je právne záväzná. Tieto odôvodnenia teda ako také nemôžu ukladať povinnosti, najmä na ťarchu členských štátov.
57
Okrem toho, hoci toto odôvodnenie 27 spresňuje, že úroveň, na ktorej je strop trhových príjmov stanovený, by nemala ohroziť schopnosť dotknutých výrobcov získať späť svoje investičné a prevádzkové náklady, a okrem toho by mala chrániť a stimulovať budúce investície do kapacít potrebných pre dekarbonizovanú a spoľahlivú elektrizačnú sústavu, tieto spresnenia sa vo svojej podstate neodlišujú od toho, čo stanovuje článok 8 ods. 2 písm. b) tohto nariadenia, t. j. aby neboli ohrozené investičné signály.
58
Pokiaľ ide o odôvodnenia 28 a 29 uvedeného nariadenia, hoci uvádzajú dôvody, pre ktoré Rada Európskej únie v článku 6 ods. 1 toho istého nariadenia stanovila strop 180 eur za MWh vyrobenej elektrickej energie, neobsahujú povinnosť členských štátov týkajúcu sa metodiky, ktorou sa majú riadiť pri určení stropu, ktorý stanovia na základe článku 8 ods. 1 nariadenia 2022/1854.
59
Pokiaľ ide o odôvodnenie 39 tohto nariadenia a ako už bolo konštatované v bode 46 tohto rozsudku, obmedzuje sa na konštatovanie, že s cieľom zohľadniť obavy týkajúce sa bezpečnosti dodávok by členské štáty mali mať možnosť stanoviť strop trhových príjmov tak, aby si výrobcovia elektrickej energie mohli ponechať 10 % nadmerných príjmov nad rámec stropu trhových príjmov.
60
Vzhľadom na to, že nariadenie 2022/1854 neobsahuje záväzné informácie o metodike, ktorou sa majú členské štáty riadiť pri stanovovaní stropu podľa článku 8 ods. 1 nariadenia 2022/1854, musia byť splnené podmienky stanovené v odseku 2 tohto článku 8. V tejto súvislosti vzhľadom na pochybnosti vyslovené predkladajúcim súdom treba pripomenúť, že v súlade s ustanoveniami odseku 2 písm. b) a c) uvedeného článku 8 strop stanovený podľa odseku 1 tohto článku nesmie ohroziť investičné signály a musí zabezpečiť pokrytie investičných a prevádzkových nákladov.
61
Posúdenie zlučiteľnosti stropu zvoleného vnútroštátnymi orgánmi vzhľadom na kritériá uvedené v písmenách b) a c) tohto odseku 2 má pritom skutkovú povahu a závisí od osobitostí vlastných vnútroštátnemu trhu, ako aj od súhrnu právnych a skutkových okolností charakterizujúcich najmä situáciu dotknutých výrobcov elektrickej energie. Toto posúdenie teda patrí do právomoci vnútroštátnych orgánov a v prejednávanej veci do právomoci predkladajúceho súdu. V súlade so svojou ustálenou judikatúrou však Súdny dvor, ktorý rozhoduje o návrhu na začatie prejudiciálneho konania, môže vnútroštátnemu súdu poskytnúť spresnenia, ktoré ho majú usmerniť pri jeho posúdení (pozri analogicky rozsudky z 21. februára 2006, Halifax a i., C‑255/02, EU:C:2006:121, bod 77, ako aj z 11. januára 2024, Nárokuj, C‑755/22, EU:C:2024:10, bod 42).
62
V rámci tohto posúdenia je tak po prvé relevantná najmä skutočnosť, že na účely určenia stropu sa odkazovalo na objektívne kritérium založené na priemerných podmienkach, ktoré existovali na trhu pred energetickou krízou počas relatívne dlhého obdobia, a že okrem toho sa zohľadnila inflácia. Použitie takéhoto objektívneho kritéria sa totiž zdá byť spôsobilé splniť požiadavky článku 8 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia 2022/1854, keďže umožňuje zaručiť, aby bol strop stanovený na úrovni ceny, ktorú bežne obozretní investori mohli rozumne predvídať v čase, keď realizovali svoje investície.
63
Konkrétne vzhľadom na to, že v súlade s týmto článkom 8 ods. 2 písm. c) musí byť strop trhových príjmov stanovený tak, aby sa zasiahli nadmerné príjmy, pričom sa zohľadnia investičné a prevádzkové náklady, ktoré musia byť pokryté, sa zdá, že strop stanovený prostredníctvom takéhoto kritéria je spôsobilý zasiahnuť len príjmy presahujúce takúto cenovú úroveň, teda príjmy, ktoré títo investori nemohli rozumne očakávať v čase prijatia svojho investičného rozhodnutia.
64
Skutočnosť, že v prejednávanej veci bol zohľadnený rok 2020, ale nie rok 2021, nemôže preukázať, že takáto metóda nespĺňa podmienky stanovené v týchto ustanoveniach. Na jednej strane je totiž nesporné, že ceny energie začali prudko rásť od roku 2021, pričom odôvodnenie 1 nariadenia 2022/1854 navyše zdôrazňuje, že už od septembra 2021 boli na trhoch s elektrinou zaznamenané veľmi vysoké ceny. Preto by nebolo v súlade s cieľom sledovaným stropom, ktorý môžu členské štáty zaviesť na základe článku 8 tohto nariadenia, ak by sa uvažovalo, že na účely určenia tohto stropu sa musí nevyhnutne zohľadniť rok 2021. Na druhej strane a s výhradou overení prislúchajúcich vnútroštátnemu súdu sa zdá, že skutočnosť, že v prejednávanej veci bol použitý priemer cien za obdobie desiatich rokov bezprostredne predchádzajúcich abnormálnemu zvýšeniu cien, ktoré má strop kompenzovať v prospech spotrebiteľov a ktorý je navyše upravený v závislosti od inflácie, umožňuje neutralizovať každú anomáliu, ktorá by ovplyvnila jeden z desiatich zohľadnených rokov.
65
Po druhé v rámci posúdenia, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, sú rovnako relevantné aj výnimočná povaha a obmedzená časová pôsobnosť predmetného stropu, najmä ak sú spojené s priemernou dobou prevádzkovania zariadení vyrábajúcich elektrickú energiu z obnoviteľných zdrojov, ktorých sa týka, a so skutočnosťou, že investície do odvetvia energie z obnoviteľných zdrojov sú svojou samotnou povahou dlhodobými investíciami. V prejednávanej veci a s výhradou overení prislúchajúcich tomuto súdu sa teda vzhľadom na výnimočnú povahu stropu dotknutého vo veci samej a jeho obmedzenú dobu uplatňovania vo vzťahu k dobe prevádzkovania zariadenia na výrobu energie z vodných zdrojov nezdá, že by stanovenie stropu podľa metodiky, o akú ide vo veci samej, mohlo ohroziť investície v tomto odvetví.
66
Po tretie na účely posúdenia účinkov, ktoré môže mať strop príjmov na investície, sú tiež relevantné nákladová štruktúra dotknutých zariadení, ako aj aktualizované náklady na energiu pre dotknutú technológiu. Zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, pritom s výhradou overení, ktoré prislúcha vykonať predkladajúcemu súdu, vyplýva, že štruktúra nákladov výrobcov energie z obnoviteľných zdrojov, ako je Secab, zostala v značnej miere nezmenená napriek nepredvídateľnému zvýšeniu cien fosílnych palív, keďže toto zvýšenie nemalo vplyv na náklady takýchto prevádzkovateľov na výrobu energie.
67
Po štvrté okolnosť, že tak ako v prejednávanej veci je stanovený strop spojený s mechanizmom, ktorý ukladá zákonnú povinnosť odškodniť dotknutých výrobcov v prípade nadmerného zníženia trhových cien, v dôsledku čoho tento strop predstavuje aj minimálnu cenu zaručenú pre týchto výrobcov, zrejme naznačuje, že uvedený strop je stanovený na úrovni dostatočnej na splnenie podmienok článku 8 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia 2022/1854, pokiaľ by sa neusudzovalo, že bol zavedený mechanizmus, ktorý nemá hospodársku logiku.
68
Po piate bude musieť vnútroštátny súd zohľadniť aj skutočnosť, že nariadenie 2022/1854 ako naliehavý zásah s cieľom zabezpečiť ochranu verejného záujmu, a to aj možnosťami, ktoré priznáva členským štátom, ako sú tie, ktoré vyplývajú z jeho článku 8 ods. 1, stanoviť pri dodržaní podmienok odseku 2 tohto článku 8 nižší strop, než je ten, ktorý je stanovený v článku 6 ods. 1 tohto nariadenia, vyvažuje záujmy výrobcov energie z obnoviteľných zdrojov so záujmami spotrebiteľov a v článku 10 ods. 1 sa snaží zabezpečiť, aby členské štáty použili nadmerné príjmy vyplývajúce z uplatňovania stropu trhových príjmov na financovanie opatrení na podporu koncových odberateľov elektrickej energie, ktoré zmierňujú vplyv vysokých cien elektrickej energie na týchto odberateľov.
69
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že na druhú otázku treba odpovedať tak, že článok 5 ods. 4 smernice 2019/944, odôvodnenia 2, 3 a 12 smernice 2018/2001, ako aj článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia 2022/1854 v spojení s odôvodneniami 27 až 29, ako aj odôvodnením 39 tohto nariadenia sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave prijatej pred nariadením 2022/1854, ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov, ktoré výrobcovia elektriny dosiahli zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu, pričom tento strop stanovila na základe aritmetického priemeru cien zaznamenaných v príslušnej trhovej oblasti v období od 1. januára 2010 do 31. decembra 2020, ktoré boli prehodnotené v závislosti od inflácie, pokiaľ takáto právna úprava nepoškodzuje investície v odvetví energie z obnoviteľných zdrojov v zmysle tohto článku 8 ods. 2 písm. b) a c), čo sa musí posúdiť vzhľadom na všetky relevantné okolnosti.
O tretej otázke
70
Na úvod treba uviesť, že z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že predkladajúci súd sa svojou treťou otázkou pýta jednak na nevyhnutnosť stanoviť strop príjmov výrobcov elektrickej energie z čierneho uhlia a jednak na nevyhnutnosť stanoviť diferencované stropy príjmov pre rôzne kategórie výrobcov elektrickej energie, na ktoré sa uplatňuje strop stanovený v článku 15a zákonného dekrétu č. 4/2022. Toto nariadenie sa však uplatňuje len na určité zariadenia využívajúce „solárne, vodné, geotermálne a veterné zdroje“.
71
Preto vzhľadom na to, čo už bolo uvedené v bodoch 28 až 30 tohto rozsudku, treba chápať, že svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa odôvodnenie 3 smernice 2018/2001, ako aj článok 7 ods. 1 písm. h) až j), článok 8 ods. 1 písm. a) a d), ako aj článok 8 ods. 2 nariadenia 2022/1854 v spojení s odôvodneniami 27 a 41 tohto nariadenia majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave prijatej pred nariadením 2022/1854, ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov dosiahnutých výrobcami elektriny zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu, pričom nestanovila strop príjmov dosiahnutých z predaja energie vyrobenej z čierneho uhlia, ani diferencovaný strop pre výrobcov elektrickej energie zo solárnych, geotermálnych alebo veterných zdrojov.
72
V tejto súvislosti treba v prvom rade pripomenúť, že ako už bolo uvedené v bodoch 35 a 36 tohto rozsudku, odôvodnenie 3 smernice 2018/2001 nie je právne záväzné a nenachádza žiadne konkrétne vyjadrenie v osobitnom ustanovení tejto smernice. Toto odôvodnenie 3 navyše nesúvisí so stanovením stropu príjmov niektorých výrobcov elektrickej energie, ako je ten vo veci samej. Toto odôvodnenie 3 preto nemôže brániť takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
73
V druhom rade článok 7 ods. 1 písm. h) až j), článok 8 ods. 1 písm. a) a d), ako aj článok 8 ods. 2 nariadenia 2022/1854 nemožno z rovnakého dôvodu, ako je dôvod už uvedený v bode 38 tohto rozsudku, vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, aká je opísaná v bode 71 tohto rozsudku, pokiaľ ide o obdobie od 1. februára 2022 do 30. novembra 2022, keďže tieto ustanovenia sa vtedy ratione temporis neuplatňovali.
74
Pokiaľ ide o obdobie od 1. decembra 2022 do 30. júna 2023, z článku 7 ods. 1 nariadenia 2022/1854 v spojení s článkom 6 ods. 1 tohto nariadenia vyplýva, že strop trhových príjmov stanovený v tomto článku 6 sa uplatňuje na trhové príjmy dosiahnuté z predaja elektriny vyrobenej zo zdrojov vymenovaných v tomto článku 7 ods. 1. Medzi nimi je uvedené najmä pod písmenom a) veterná energia, pod písmenom b) slnečná tepelná a slnečná fotovoltická energia, pod písmenom c) geotermálna energia, pod písmenom d) vodná energia bez nádrže, pod písmenom h) hnedé uhlie, pod písmenom i) ropné produkty a pod písmenom j) rašelina. Čierne uhlie nepatrí medzi zdroje energie uvedené v článku 7 ods. 1.
75
Naproti tomu článok 8 ods. 1 uvedeného nariadenia pod písmenom c) spresňuje, že členské štáty môžu zachovať alebo zaviesť vnútroštátne opatrenia na obmedzenie trhových príjmov výrobcov vyrábajúcich elektrinu zo zdrojov, ktoré nie sú uvedené v článku 7 ods. 1 toho istého nariadenia, a pod písmenom d), že členské štáty môžu stanoviť osobitný strop pre trhové príjmy dosiahnuté z predaja elektriny z čierneho uhlia. Ako vyplýva z jednoznačného znenia týchto ustanovení, ide len o možnosti priznané členským štátom. Členské štáty teda nie sú povinné stanoviť strop trhových príjmov dosiahnutých výrobcami elektrickej energie z čierneho uhlia.
76
Okrem toho v súlade s článkom 8 ods. 1 písm. a) nariadenia 2022/1854 majú členské štáty len možnosť rozlišovať medzi jednotlivými technológiami. Preto samotnú skutočnosť, že takou právnou úpravou, o akú ide vo veci samej, bol stanovený rovnaký strop príjmov pre výrobcov elektrickej energie zo zdrojov vymenovaných v článku 7 ods. 1 písm. d) a h) až j), alebo že zákon č. 197/22 stanovil odlišný strop pre výrobcov elektrickej energie z iných zdrojov vymenovaných v tomto odseku 1, nemožno považovať za porušenie ustanovení tohto nariadenia.
77
Odôvodnenia 27 a 41 tohto nariadenia, na ktoré sa odvoláva vnútroštátny súd, neumožňujú prijať výklad odlišný od výkladu uvedeného v bodoch 75 a 76 tohto rozsudku. Keďže totiž preambula aktu Únie nemá právnu záväznosť, odôvodnení takéhoto aktu sa nemožno dovolávať na účely odchýlenia sa od vlastných ustanovení dotknutého aktu, ani s cieľom výkladu týchto ustanovení, ktorý je v rozpore s ich znením (rozsudok z 21. marca 2024, LEA, C‑10/22, EU:C:2024:254, bod 51 a citovaná judikatúra). V prejednávanej veci je pritom znenie článkov 6 až 8 nariadenia 2022/1854 jednoznačné, pokiaľ ide o neexistenciu povinnosti členských štátov stanoviť strop trhových príjmov dosiahnutých výrobcami elektriny z čierneho uhlia alebo stanoviť diferencované stropy v závislosti od použitých technológií.
78
Navyše, ako už bolo konštatované v bode 57 tohto rozsudku, odôvodnenie 27 nariadenia 2022/1854 sa vo svojej podstate neodlišuje od toho, čo stanovuje článok 8 ods. 2 písm. b) tohto nariadenia a obmedzuje sa tak na uvedenie toho, že strop príjmov nesmie ohroziť investície do energie z obnoviteľných zdrojov. Pokiaľ ide o toto odôvodnenie 41 uvedeného nariadenia, obmedzuje sa na potvrdenie toho, že členské štáty majú len možnosť stanoviť osobitný strop pre trhové príjmy dosiahnuté z predaja elektrickej energie vyrábanej z čierneho uhlia.
79
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na tretiu otázku odpovedať tak, že odôvodnenie 3 smernice 2018/2001, ako aj článok 7 ods. 1 písm. h) až j), článok 8 ods. 1 písm. a) a d), ako aj článok 8 ods. 2 nariadenia 2022/1854 v spojení s odôvodneniami 27 a 41 tohto nariadenia majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave prijatej pred nariadením 2022/1854, ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov dosiahnutých výrobcami elektriny zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu, pričom nestanovila strop príjmov dosiahnutých z predaja energie vyrobenej z čierneho uhlia, ani diferencovaný strop pre výrobcov elektrickej energie zo solárnych, geotermálnych alebo veterných zdrojov.
O trovách
80
Vzhľadom na to, že konanie na Súdnom dvore má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní na vnútroštátnom súde, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
1.
Článok 5 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/944 z 5. júna 2019 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou a o zmene smernice 2012/27/EÚ, odôvodnenia 3 a 12 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/2001 z 11. decembra 2018 o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov, ako aj článok 6 ods. 1 a článok 8 nariadenia Rady (EÚ) 2022/1854 zo 6. októbra 2022 o núdzovom zásahu s cieľom riešiť vysoké ceny energie v spojení s článkom 7 ods. 5, ako aj odôvodneniami 27 až 29 a odôvodnením 39 tohto nariadenia
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá bola prijatá pred nariadením 2022/1854 a ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov dosahovaných výrobcami elektriny zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu bez toho, aby zabezpečovala, že si títo výrobcovia ponechajú 10 % svojich príjmov presahujúcich tento strop.
2.
Článok 5 ods. 4 smernice 2019/944, odôvodnenia 2, 3 a 12 smernice 2018/2001, ako aj článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia 2022/1854 v spojení s odôvodneniami 27 až 29, ako aj odôvodnením 39 tohto nariadenia
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
nebránia vnútroštátnej právnej úprave prijatej pred nariadením 2022/1854, ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov, ktoré výrobcovia elektriny dosiahli zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu, pričom tento strop stanovila na základe aritmetického priemeru cien zaznamenaných v príslušnej trhovej oblasti v období od 1. januára 2010 do 31. decembra 2020, ktoré boli prehodnotené v závislosti od inflácie, pokiaľ takáto právna úprava nepoškodzuje investície v odvetví energie z obnoviteľných zdrojov v zmysle tohto článku 8 ods. 2 písm. b) a c), čo sa musí posúdiť vzhľadom na všetky relevantné okolnosti.
3.
Odôvodnenie 3 smernice 2018/2001, ako aj článok 7 ods. 1 písm. h) až j), článok 8 ods. 1 písm. a) a d), ako aj článok 8 ods. 2 nariadenia 2022/1854 v spojení s odôvodneniami 27 a 41 tohto nariadenia
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
nebránia vnútroštátnej právnej úprave prijatej pred nariadením 2022/1854, ktorá na obdobie od 1. februára 2022 do 30. júna 2023 stanovila strop trhových príjmov dosiahnutých výrobcami elektriny zo zariadení využívajúcich prietokovú vodnú energiu, pričom nestanovila strop príjmov dosiahnutých z predaja energie vyrobenej z čierneho uhlia, ani diferencovaný strop pre výrobcov elektrickej energie zo solárnych, geotermálnych alebo veterných zdrojov.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina.