62013CC0569
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
ELEANOR SHARPSTON
od 21. svibnja 2015. (
1
)
Predmet C‑569/13
Bricmate AB
protiv
Tullverket
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Malmö (Švedska))
„Valjanost Provedbene uredbe Vijeća br. 917/2011 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine“
1.
Vijeće Europske unije 2011. godine uvelo je antidampinšku pristojbu na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine (u daljnjem tekstu: Kina). Švedski uvoznik takvih pločica osporio je ubiranje takve pristojbe na uvezene keramičke pločice. Navodi kako je uredba o uvođenju pristojbe poništena zbog pogrešaka koje se tiču činjenica i pogreške u ocjeni te nepravilne provedbe ispitnog postupka od strane Europske komisije, posebno zbog toga što nisu uzeta u obzir određena detaljna očitovanja uvoznika. Postupak se sada vodi pred Förvaltningsrätten i Malmö (upravni sud u Malmöu) koji podnosi zahtjev za prethodnu odluku o valjanosti dotične uredbe.
2.
Ostala pitanja koja se odnose na druge razloge osporavanja iste uredbe upućena su Sudu u predmetu C‑687/13 Fliesen‑Zentrum Deutschland, u kojem ću danas također dati svoje mišljenje.
Zakonodavni okvir i pozadina postupka
3.
Pravila kojima se uređuje uvođenje antidampinških pristojbi sadržana su u Uredbi br. 1225/2009 (u daljnjem tekstu: Osnovna uredba) (
2
). Predmetna antidampinška pristojba u glavni je postupak po prvi put uvedena Uredbom br. 258/2011 (u daljnjem tekstu: Privremena uredba) (
3
) i nakon toga potvrđena Uredbom br. 917/2011 (u daljnjem tekstu: Konačna uredba ili pobijana uredba) (
4
).
Osnovna uredba
4.
Članak 1. stavak 1. Osnovne uredbe utvrđuje načelo da se antidampinška pristojba može primijeniti na svaki proizvod s dampinškom cijenom, a puštanje kojeg u slobodan promet u Europskoj uniji nanosi štetu. Članak 1. stavak 2. definira proizvod po dampinškim cijenama kao proizvod čija izvozna cijena u Uniju iznosi manje od usporedive cijene za istovjetan proizvod određene u zemlji izvoznici u uobičajenom tijeku trgovine.
5.
Članak 2. određuje načela i pravila za utvrđivanje dampinga. U osnovi se za određeni proizvod koji je izvezen iz treće zemlje utvrđuju uobičajena vrijednost na domaćem tržištu i izvozna cijena u Uniju, kao i njihova primjerena usporedba, uzimajući u obzir različite čimbenike koji mogu utjecati na njihove međusobne razlike. Ako iz usporedbe ponderiranih prosjeka proizlazi da uobičajena vrijednost premašuje izvoznu cijenu, tada je taj premašeni iznos dampinška marža.
6.
Članak 3. („Utvrđivanje štete“) posebno propisuje:
„[...]
2.   Šteta se utvrđuje na temelju pozitivnih dokaza i obuhvaća objektivno ispitivanje:
(a)
obujma dampinškog uvoza i učinka dampinškog uvoza na cijene istovjetnih proizvoda na tržištu [Unije], i
(b)
posljedični utjecaj dampinškog uvoza na proizvodnju [Unije].
3.   S obzirom na obujam dampinškog uvoza, razmatra se je li došlo do značajnog porasta dampinškog uvoza, u apsolutnom iznosu ili relativno u odnosu na proizvodnju ili potrošnju u [Uniji]. U vezi s učinkom dampinškog uvoza na cijene, razmatra se je li dampinškim uvozom došlo do značajnog sniženja cijene u usporedbi s cijenom istovjetnog proizvoda proizvodnje [Unije], odnosno je li takav uvoz na drugi način utjecao na sniženje cijene u velikoj mjeri, odnosno spriječio rast cijene u velikoj mjeri, a do kojega bi inače došlo. Jedan ili nekoliko navedenih čimbenika ne moraju nužno biti odlučujući.
[…]
5.   Ispitni postupak o učincima dampinškog uvoza na dotičnu proizvodnju [Unije] uključuje i procjenu svih relevantnih gospodarskih čimbenika i pokazatelja koji utječu na stanje u toj proizvodnji, uključujući i činjenicu da je proizvodnja još uvijek u procesu oporavka od učinaka prethodnog dampinga ili subvencioniranja, veličinu stvarne dampinške marže, stvaran ili potencijalan pad prodaje, dobit, proizvodnju, udio na tržištu, produktivnost, povrate od ulaganja, iskorištenost kapaciteta; čimbenika koji utječu na cijene [Unije]; stvarne ili potencijalne negativne učinke na tijekove novca, zalihe, zaposlenost, plaće, rast, sposobnost povećanja kapitala i ulaganja. Ovaj popis nije konačan, a jedan ili nekoliko navedenih čimbenika ne moraju nužno biti odlučujući.
6.   Na temelju svih relevantnih dokaza predstavljenih u vezi sa stavkom 2. mora se dokazati da dampinški uvoz nanosi štetu u smislu ove uredbe. Konkretno, to podrazumijeva dokazivanje da su obujam uvoza i/ili razine cijena utvrđeni sukladno stavku 3., odgovorni za učinak na proizvodnju [Unije], a kako je predviđeno stavkom 5., a da je učinak prisutan u mjeri koja se može smatrati značajnom.
[…]“
7.
Članak 17. Osnovne uredbe odnosi se na odabir uzorka. Posebno, kada je broj podnositelja zahtjeva, izvoznika ili uvoznika, vrsta proizvoda ili transakcija velik, ispitni postupak može se ograničiti na razuman broj stranaka, proizvoda ili transakcija korištenjem statistički valjanih uzoraka na temelju raspoloživih podataka u vrijeme odabira (članak 17. stavak 1.). Prednost treba dati odabiru uzorka u savjetovanju s dotičnim strankama i uz njihov pristanak, pod uvjetom da su stranke poznate i da su dale na raspolaganje dovoljno podataka (članak 17. stavak 2.).
8.
Članak 20. nosi naslov „Objava podataka“. Članak 20. stavak 1. propisuje:
„Podnositelji zahtjeva, uvoznici i izvoznici i njihove predstavničke udruge, i zemlja izvoza mogu zatražiti objavu pojedinosti na kojima se temelje osnovne činjenice i razmatranja na temelju kojih su uvedene privremene mjere. Zahtjevi za objavom podnose se u pisanom obliku odmah nakon uvođenja privremenih mjera, a objava je pisana u najranijem mogućem roku nakon toga.“
Antidampinški postupak i Privremena uredba
9.
Komisija je dana 19. lipnja 2010. uputila obavijest o pokretanju antidampinškog postupka u vezi s uvozom keramičkih pločica podrijetlom iz Kine (
5
). Ispitni postupak o dampingu i njime prouzročenoj šteti obuhvatio je razdoblje od 1. travnja 2009. do 31. ožujka 2010. (u daljnjem tekstu: razdoblje ispitnog postupka ili RIP). Istraživanje trendova za potrebe procjene dampingom prouzročene štete i uzročnosti obuhvatilo je razdoblje od 1. siječnja 2007. do 31. ožujka 2010.
10.
Bricmate AB (u daljnjem tekstu: Bricmate) odgovorio je na poziv iz obavijesti svim zainteresiranim strankama da se jave te ga je Komisija odabrala za sudjelovanje u ispitnom postupku, u uzorku od sedam nepovezanih uvoznika (nezavisnih uvoznika bez poveznica s nekim određenim izvoznikom). Bricmate je odgovorio na upitnik koji mu je poslan 10. rujna 2010. Naveo je, između ostalog, da su pločice koje je uvozio iz Kine bile iznimno visoke kvalitete, iako su imale iste kontrolne brojeve proizvoda (u daljnjem tekstu: PCN‑ovi) kao i pločice slabije kvalitete, a s kojima se nisu mogle uspoređivati, te da su neke od njih dolazile u mjerama, ili su bile proizvedene tehnikama rezanja, koje se nisu mogle dobaviti od proizvođača iz Unije.
11.
Komisija je dana 16. ožujka 2011. donijela Privremenu uredbu, koja u svojem članku 1. stavku 1. uvodi privremenu antidampinšku pristojbu na uvoze „glaziranih i neglaziranih keramičkih pločica za popločavanje i oblaganje, neglaziranih keramičkih pločica za mozaik i slično, neovisno jesu li na podlozi ili ne, trenutačno obuhvaćenih oznakama KN 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80 (
6
), 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 i 6908 90 99 podrijetlom iz [Kine]“.
12.
Na temelju članka 1. stavka 2. stopa privremene antidampinške pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, prije plaćanja pristojbe, na proizvode o kojima je riječ i koje proizvode određena trgovačka društva navedena u popisu kretala se između 26,2% i 36,6%, dok se na proizvode svih ostalih trgovačkih društava primjenjivala stopa od 73,0%.
13.
Uvodne izjave 27. do 32. Privremene uredbe, pod naslovom „Istovjetni proizvod“, glase kako slijedi:
„(27)
Jedna je stranka tvrdila da proizvod koji se uvozi iz Kine i proizvod koji proizvodi industrija Unije nisu usporedivi.
(28)
Podsjeća se da je Komisija temeljila usporedbe cijena na vrstama proizvoda koje se razlikuju na temelju kontrolnih brojeva proizvoda („PCN”) na osnovi osam obilježja.
(29)
Dotična je stranka iznijela svoje argumente tijekom rasprave pred službenikom za raspravu. Prema argumentima, neusporedivost je posljedica različite tehnologije, materijala, poliranja i dizajna koji se koriste za proizvodnju pločica u Uniji i Kini. Tehnološki napredne linije proizvode kvalitetne pločice sa sitotiskom u nekoliko boja. Trgovačko je društvo objasnilo da postoje različite tehnologije tiska za sitotisak, roto‑tisak i tintni tisak.
(30)
Bez obzira na zahtjeve za detaljno objašnjenje svih navedenih aspekata usporedivosti proizvoda, stranka nije potkrijepila svoje zahtjeve. Također, tvrdnja o poboljšanju usporedivosti nije potkrijepljena nikakvim dokazima. Nadalje, stranka je sama priznala da bi vrste proizvoda koje bi bile obuhvaćene dodavanjem četiri predložena kriterija činile samo 0,5% tržišta keramičkih pločica. Kako se navodi u izvješću službenika za rasprave, koje sažima položaj dotičnog trgovačkog društva, preostalih je 99,5% proizvoda koji su obuhvaćeni istim PCN‑ovima slično.
(31)
Kako je gore navedeno, stranka nije potkrijepila potrebu za uvođenjem dodatnih kriterija niti njihov mogući učinak na cijene. Stoga se, u pogledu zanemarivog tržišnog udjela dotičnih vrsta proizvoda i izričitog priznanja stranke da je 99,5% keramičkih pločica usporedivo prema dotičnim PCN‑ovima, morao privremeno odbaciti zahtjev za dodavanjem dodatnih kriterija strukturi PCN‑a.
(32)
Zaključuje se da je utvrđeno da dotični proizvod, proizvod koji se proizvodi i prodaje na domaćem kineskom tržištu, kao i na domaćem tržištu SAD‑a koji je privremeno služio kao analogna zemlja, te proizvod koji u Uniji proizvode i prodaju proizvođači iz Unije imaju ista osnovna fizička i tehnička obilježja, kao i iste osnovne namjene. Stoga se ti proizvodi privremeno smatraju istovjetnima u smislu članka 1. stavka 4. Osnovne uredbe.“
14.
U uvodnim izjavama 68. do 111. Privremene uredbe analizirala se šteta nastala proizvodnji Unije, te je zaključeno da je ona pretrpjela materijalnu štetu u smislu članka 3. stavka 5. Osnovne uredbe.
15.
U skladu s uvodnim izjavama 71. i 72., između 2007. i razdoblja ispitnog postupka potrošnja Unije smanjila se za 29%, pri čemu se najveći pad (od 13%) dogodio između 2007. i 2008. i tijekom razdoblja ispitnog postupka (za 8% u usporedbi s 2009.). Potrošnja Unije utvrđena je zbrajanjem obujma uvoza (prema podacima Eurostata) i obujma prodaje proizvođača iz Unije na tržištu Unije (na temelju provjerenih podataka koje su dostavila nacionalna i europska udruženja proizvođača). Nakon toga slijedila je Tablica 1.:
16.
U uvodnoj izjavi 73. Komisija je navela:
„Obujam, tržišni udio i prosječne cijene uvoza iz Kine razvijali su se ka[k]o je navedeno u nastavku. Količina i kretanja cijena koji slijede temelje se na podacima Eurostata.“
Nakon toga slijedila je Tablica 2.:
17.
Tablicom 11. u uvodnoj izjavi 96. prikazano je kretanje jediničnih prodajnih cijena industrije Unije:
18.
Na temelju, između ostalog, ovih podataka, Komisija je u uvodnim izjavama 112. do 136. izvršila analizu uzročnosti materijalne štete. Uvodne izjave 113. do 116., pod naslovom „Utjecaj uvoza iz Kine“, glase kako slijedi:
„(113)
Rastući tržišni udio kineskih proizvođača izvoznika tijekom razmatranog razdoblja dogodio se istodobno sa smanjenjem dobiti industrije Unije i značajnim povećanjem njezinih zaliha.
(114)
To se dogodilo usporedno i sa smanjenjem potrošnje Unije. Međutim, dok se obujam kineskog uvoza smanjio za 9 postotnih bodova između 2007. i 2009., u skladu sa smanjenom potrošnjom (iako ne istim tempom – potrošnja se smanjila za 23 postotna boda tijekom istog razdoblja), kineski tržišni udio stalno raste od 2007. Štoviše, između 2009. i RIP‑a, unatoč daljnjem smanjenju potrošnje za 6 postotnih bodova, kineski se uvoz povećao za 6 postotnih bodova.
(115)
Razlika u cijenama (na temelju Eurostatovih prosječnih podataka) između kineskog uvoza i cijena industrije Unije bila je vrlo značajna tijekom cijelog razmatranog razdoblja. Činjenica da je ista već u 2007. iznosila više od 40% ukazuje na to da je cjenovna strategija kineskih proizvođača izvoznika nastala prije gospodarske krize. Također, navedena se razlika povećala nakon krize i dosegla 50% u RIP‑u.
(116)
Rast tržišnog udjela kineskog uvoza, zajedno sa smanjenim cijenama i rastućom razlikom u cijenama između Unije i kineskih proizvođača, odvijao se istodobno s pogoršanjem stanja industrije Unije.“
19.
U uvodnim izjavama 117. do 134. Komisija je ispitala ostale moguće uzroke štete, zaključujući, u uvodnim izjavama 135. i 136.:
„(135)
Stoga se zaključilo da postoji uzročno‑posljedična veza između štete koju je pretrpjela industrija Unije i dampinškog uvoza iz Kine. Gospodarska kriza i uvoz iz trećih zemalja osim Kine utjecali su na stanje industrije Unije, ali njihov učinak nije bio takav da bi prekinuo uzročno‑posljedičnu vezu uspostavljenu između dampinškog uvoza iz Kine i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(136)
Na temelju gornje analize učinaka svih poznatih čimbenika na stanje industrije Unije, privremeno se stoga zaključuje da postoji uzročno‑posljedična veza između dampinškog uvoza iz Kine i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije tijekom RIP‑a.“
20.
Pod naslovom „Interes uvoznika“ Komisija je, između ostalog, navela:
„(144)
[…] ispitni je postupak otkrio da se uvoznici i korisnici mogu prebaciti na proizvode iz trećih zemalja ili iz Unije. Navedena se promjena vrlo lako može dogoditi jer se proizvod obuhvaćen ispitnim postupkom proizvodi u nekoliko zemalja u Uniji i izvan nje (u Turskoj, Ujedinjenim Arapskim Emiratima, Egiptu, Brazilu, zemljama jugoistočne Azije i drugima).
(145)
Jedan je uvoznik izjavio da je pokušao promijeniti dobavljače zbog pokretanja ispitnog postupka, ali su njegovi napori bili neuspješni. S druge strane, drugi je uvoznik izjavio da je navedeni postupak već trajao u vrijeme ispitnog postupka i da je bio uspješan. Treći je uvoznik tvrdio da će proširiti svoj asortiman na ne‑kineske proizvođače te da će se to jednostavno učiniti.
(146)
Stoga se privremeno zaključuje da uvođenje mjera ne bi spriječilo uvoznike iz Unije da nabavljaju slične proizvode iz drugih izvora. Nadalje, cilj antidampinških pristojba nije zapečatiti specifične trgovinske kanale nego uspostaviti ravnopravne tržišne uvjete i suzbiti nepoštene trgovinske prakse.“
Tijek postupka
21.
Bricmate je 15. travnja 2011. uputio Komisiji svoje očitovanje u vezi s Privremenom uredbom, iznoseći prigovor da je Komisija propustila postupati s dužnom pažnjom u pogledu poštovanja Bricmateovih prava na obranu i ispunjavanja svoje obveze obrazlaganja, posebno propuštajući odgovoriti na očitovanja Bricmatea u vezi s kretanjima cijena, usporedivosti proizvoda i dostupnosti sličnih proizvoda na tržištu Unije.
22.
Komisija je 1. srpnja 2011. poslala Bricmateu opći dokument o objavi (u biti nacrt Konačne uredbe) na temelju kojeg je predložila preporuku Vijeću o uvođenju konačnih antidampinških mjera. U točki 77. tog dokumenta navodi se: „U pogledu razlika u statističkim podacima koje su primijetile dotične zainteresirane stranke, smatralo se kako su one male i da nemaju nikakav značajniji utjecaj na ukupna utvrđenja. Zbog toga nije potrebno niti smisleno mijenjati korištene podatke.“ [neslužbeni prijevod]
23.
Istoga je dana Komisija odgovorila na Bricmateove komentare od 15. travnja 2011., odbacujući njegove prigovore. Posebno je uvjeravala Bricmate da su njegova stajališta bila uzeta u obzir te je navela:
„Nemogućnost usporedivosti proizvoda Kine i Unije. Proizvodi proizvedeni u Kini ne mogu se drugdje pronaći. Mali uvoznici neće ih moći kupiti.
Odgovor: u Privremenoj uredbi (uvodne izjave 27. - 32.), Komisija je zaključila da su proizvodi proizvedeni u Kini usporedivi s onima proizvedenima u Uniji. Očitovanje vaše stranke također je uzeto u razmatranje. U vezi s ovim pitanjem podsjećamo na ono što [je] u uvodnim izjavama 144. - 145. Privremene uredbe već razmotreno, tj. da se dotični proizvod proizvodi u velikom broju nedampinških zemalja. Komisija nije primila niti jedan dokaz da bi u slučaju uvođenja mjera u odnosu na keramičke pločice iz Kine došlo do većeg manjka u opskrbi.“ [neslužbeni prijevod]
24.
Bricmate je 11. srpnja 2011. podnio daljnja očitovanja, ponovno iznoseći prigovor da njegove tvrdnje nisu bile uzete u obzir. Navedena je očitovanja 15. srpnja 2011. dopunio tvrdnjom da su podaci Eurostata pokazali povećanje, a ne smanjenje prosječnih cijena keramičkih pločica uvezenih iz Kine.
25.
Komisija je dopisom od 27. srpnja 2011. odgovorila na Bricmateovo očitovanje, ponovno odbijajući njegove prigovore. Posebno je navela da se uvodna izjava 145. u Privremenoj uredbi odnosila upravo na Bricmate. Bricmate je odgovorio 23. kolovoza 2011. te je ostao kod svojih prigovora i optužio Komisiju za selektivni odabir podataka (cherry‑picking).
26.
U tijeku te faze postupka dva su subjekta (njemački uvoznik ENMON GmbH te vanjskotrgovinsko udruženje, Europsko udruženje gospodarskih subjekata), ali ne i Bricmate, podnijela očitovanja Komisiji navodeći, između ostalog, kako su se određeni statistički podaci Eurostata koji su bili upotrijebljeni u Privremenoj uredbi, a koji se odnose na obujam i cijene uvoza iz Kine, činili nevjerodostojnima. ENMON je posebno skrenuo pažnju na odstupanja koja se odnose na uvoz u Španjolsku u 2009.
Konačna uredba
27.
Vijeće je dana 12. rujna 2011. donijelo Konačnu uredbu, koja je svojim člankom 1. stavkom 1. uvela konačnu antidampinšku pristojbu na uvoz istih onih proizvoda koji su bili navedeni u Privremenoj uredbi.
28.
Na temelju članka 1. stavka 2. stopa konačne pristojbe na proizvode koje proizvode trgovačka društva navedena u popisu kretala se između 26,3% i 36,5%, dok se na proizvode svih ostalih trgovačkih društava primjenjivala stopa od 69,7%.
29.
Utvrđivanje štete ispituje se u uvodnim izjavama 99. do 137. u kojima se ispituju i odbacuju brojni prigovori na analizu i zaključke iz Privremene uredbe. Vijeće je u uvodnoj izjavi 108. posebno navelo:
„U pogledu kretanja kineskih cijena, prosječne uvozne cijene navedene u uvodnoj izjavi 73. Privremene uredbe temeljile su se na statističkim podacima Eurostata. Postavljena su pitanja o točnosti prosječnih uvoznih cijena prema određenim državama članicama, ali nisu potvrđene nikakve promjene u službenim statističkim podacima. U svakom slučaju, podsjeća se da su podaci Eurostata korišteni samo za utvrđivanje općih kretanja i da, čak i ako su kineske uvozne cijene bile prilagođene prema gore, stanje štete u cjelini još uvijek bi ostalo isto s visokim maržama za sniženje prodajnih i ciljnih cijena. U tom kontekstu treba napomenuti da za izračun marža štete i dampinga nisu korišteni podaci Eurostata. Korišteni su samo provjereni podaci posjećenih trgovačkih društava kako bi se utvrdila razina marža. Stoga, čak i ako bi se utvrdile razlike u statističkim podacima, to ne bi utjecalo na objavljenu razinu marža.“
30.
Uzročnost se ispitivala na sličan način u uvodnim izjavama 138. do 169., pri čemu je u potonjoj uvodnoj izjavi zaključeno:
„Ni jedan od argumenata koji su predale zainteresirane stranke nije pokazao da je utjecaj drugih čimbenika osim dampinškog uvoza iz Kine bio takav da bi prekinuo uzročno‑posljedičnu vezu između dampinškog uvoza i utvrđene štete. Potvrđuju se zaključci o uzročnosti iz Privremene uredbe.“
31.
Odjeljak pod naslovom „Interes uvoznika“ sadržava sljedeće uvodne izjave:
„(173)
Nakon konačne objave dvije su stranke osporavale zaključak da se uvoznici mogu lako prebaciti s kineske opskrbe na ostale izvore opskrbe, posebno zbog toga što kvaliteta i cijene nisu usporedive.
(174)
U vezi navedene tvrdnje podsjeća se da pristojbe ne utječu na velik dio uvoza jer se ne radi o uvozu kineskog podrijetla. Značajke proizvoda, koji se proizvodi diljem svijeta te je usporedive kvalitete, ukazuju na to da su ti proizvodi zamjenjivi i da je zbog toga dostupan čitav niz drugih izvora opskrbe, usprkos navedenim tvrdnjama. Ispitni je postupak pokazao, čak i za uvoznike koji se oslanjaju na kineski uvoz, za koji je ispitnim postupkom utvrđeno da je dampinški i da se prodaje po cijenama znatno sniženim u odnosu na cijene proizvoda podrijetlom iz Unije, da uvoznici u slučaju svojih prodajnih cijena mogu primijeniti uvećane iznose veće od 30%. Navedeno, zajedno s činjenicom da je utvrđeno da su uvoznici ostvarili dobit od oko 5% i njihovom mogućnosti da prenesu barem dio mogućeg povećanja troška na svoje kupce, ukazuje na to da se nalaze u položaju u kojem se mogu nositi s učinkom mjera.
(175)
Štoviše, kako je zaključeno u uvodnoj izjavi 144. Privremene uredbe, uvođenje mjera ne bi spriječilo uvoznike iz Unije da povećaju udio uvoza proizvoda iz ostalih nedampinških izvora koji su im dostupni i u Uniji i u ostalim trećim zemljama.“
32.
Komisija je 15. rujna 2011. poslala Bricmateu završni dopis u kojem je odgovorila na njegova očitovanja od 23. kolovoza 2011. te je ponovno odbila njegove prigovore.
Postupak pred Općim sudom
33.
Bricmateova tužba za poništenje Konačne uredbe, koja je podnesena tajništvu Općeg suda 24. studenoga 2011., odbačena je kao nedopuštena 21. siječnja 2014. zbog toga što se Konačna uredba nije pojedinačno odnosila na tužitelja i jer je Konačna uredba sadržavala provedbene mjere koje je moguće osporiti pred nacionalnim tijelima (
7
).
Nacionalni postupci, prethodna pitanja i postupak pred Sudom
34.
Nakon donošenja Konačne uredbe, Tullverket (švedska carinska uprava) odredila je antidampinške pristojbe na Bricmateov uvoz keramičkih pločica iz Kine, po stopama određenima za proizvode odgovarajućih kineskih izvoznika. Bricmate je pokrenuo postupke pred Förvaltningsrätten i Malmö pobijajući 32 procjene Tullverketa napravljene u razdoblju od 31. listopada 2011. do 28. svibnja 2012. U tim je postupcima Bricmate podnio dvije tužbe, od kojih je prva bila podijeljena u dva dijela. (Za sadržaj tih tužbi vidjeti u nastavku točku 37. i moju ocjenu prethodnog pitanja u nastavku.)
35.
Sud koji je odlučivao u predmetu utvrdio je da ne može odbaciti Bricmateove tvrdnje kao očito neosnovane. Kako bi mogao odlučiti treba li ukinuti antidampinške pristojbe koje je odredio Tullverket, bilo je potrebno saznati je li Konačna uredba važeća. Radilo se o pitanju o kojem može presuditi samo Sud, stoga je trebalo podnijeti zahtjev za prethodnu odluku. Nacionalni je sud pored toga bio upoznat s time da je Bricmate podnio tužbu Općem sudu, čiju su dopustivost osporili Vijeće i Komisija. Imajući stoga u vidu potrebu osiguranja učinkovitog ispitivanja spornog pitanja kao i Bricmateova prava na učinkovitu sudsku zaštitu, Förvaltningsrätten i Malmö podnio je zahtjev za prethodnu odluku o sljedećem pitanju:
„Je li [Konačna uredba] nevaljana na temelju bilo koje od sljedećih osnova:
1.
ispitni postupak institucija Europske unije sadržava očite činjenične greške,
2.
ispitni postupak institucija Europske unije sadržava očite greške u procjeni,
3.
Komisija nije ispunila svoju obvezu djelovanja s dužnom pažnjom te je zanemarila članak 3. stavke 2. i 6. [Osnovne uredbe],
4.
Komisija je zanemarila svoje obveze prema članku 20. stavku 1. [Osnovne uredbe] te je zanemarila pravo društva na obranu,
5.
Komisija je protivno članku 17. [Osnovne uredbe] propustila uzeti u obzir informaciju koju joj je društvo dostavilo, i/ili
6.
Komisija nije ispunila svoju obvezu obrazlaganja (u skladu s člankom 296. [UFEU‑a])?“
36.
Bricmate, Vijeće i Komisija dostavili su pisana očitovanja i iznijeli usmena očitovanja na raspravi 3. prosinca 2014.
37.
Sva su se očitovanja odnosila na prethodno pitanje koje je upućeno na temelju Bricmateovih tužbi u glavnom postupku. U svjetlu toga točke 1. i 2. pitanja odgovaraju prvom dijelu prvog tužbenog razloga, točka 3. drugom dijelu tog tužbenog razloga, a točke 4. do 6. drugom tužbenom razlogu. Istim ću se pristupom koristiti i u svojoj ocjeni.
Ocjena
Prvi dio prvog tužbenog razloga u glavnom postupku (očita pogreška koja se tiče činjenica i očita pogreška u ocjeni; točke 1. i 2. prethodnog pitanja)
Statistički podaci
38.
Bricmateove tvrdnje o valjanosti pobijane uredbe temelje sa na dvije očite pogreške u korištenim podacima.
39.
Kao prvo, Bricmate tvrdi, a to je potvrdila i Komisija u svojem pisanom očitovanju, da je podatak o 66.023.000 m2 uvoza Unije iz Kine (
8
) tijekom ispitnog razdoblja pretjeran. Komisija navodi da je ta vrijednost trebala biti 64.821.000 m2, dok Bricmate tvrdi da je ona trebala biti 58.176.269 m2 iako u spisu predmeta ne mogu pronaći neki određeni dokaz u prilog tom podatku.
40.
Međutim, Bricmate ukazuje na daljnje odstupanje u podacima o uvozu keramičkih pločica pod oznakom KN 6907 90 99 (
9
) iz Kine u Španjolsku u studenome 2009., koje utječe na cijene i obujam za kalendarsku godinu 2009. i razdoblje ispitnog postupka.
41.
Izvorni podaci Eurostata za posljednji kvartal 2009. i koji su gotovo istovjetni onima koje su dostavile španjolske vlasti glasili su kako slijedi:
42.
Na temelju (između ostalog) ovih brojki podaci Eurostata prikazali su uvoz keramičkih pločica (svih oznaka KN) iz Kine u Španjolsku u 2009. u količini od 10.378.191 m2 (10.698.368 m2 tijekom razdoblja ispitnog postupka) po cijeni od 24.891.014 eura (27.658.131 eura tijekom razdoblja ispitnog postupka), što iznosi 2,40 eura/m2 (2,59 eura/m2 tijekom razdoblja ispitnog postupka, zaokruženo na najbliži cent u oba slučaja).
43.
U komunikaciji s Bricmateom u listopadu i studenom 2011. španjolske su vlasti potvrdile postojanje pogreške, ali su navele da se u tako kasnoj fazi ta pogreška više ne može službeno ispraviti. Institucije su navele da ni Komisija ni Eurostat (koji je dio Komisije) više ne mogu izmijeniti podatke bez službenog ispravka španjolskih vlasti. Međutim, u svojem pisanom očitovanju Komisija upućuje na izjavu Eurostata od 27. siječnja 2014. u kojoj je naznačeno da su ispravni podaci za oznaku KN 6907 90 99 bili 881.773,77 m2 (
10
) umjesto 7.372.603,49 m2 za kalendarsku godinu 2009. i 64.940,30 m2 umjesto 6.565.771,02 m2 (
11
) za mjesec studeni.
44.
Imajući u vidu jasne potvrde iz pisanog očitovanja Komisije, nastavit ću uz pretpostavku da su podaci za koje Bricmate tvrdi da su netočni, doista netočni. U vezi s prvom pogreškom (uvoz pod oznakom KN 6908 90 99 za Uniju u cjelini) prihvaćam ispravljeni podatak Komisije te ću pretpostaviti da je primjenjiv kako za 2009., tako i za razdoblje ispitnog postupka. U vezi s drugom pogreškom (uvoz u Španjolsku pod oznakom KN 6907 90 99 za studeni 2009.) prihvaćam ispravljeni podatak Eurostata iz siječnja 2014., koji se odnosi kako na kalendarsku godinu 2009., tako i na razdoblje ispitnog postupka. Na temelju toga potrebno je izmijeniti podatke u Tablicama 1. i 2. u Privremenoj uredbi (
12
).
45.
Stoga sam preračunala navedene podatke. U svojim sam izračunima u svakoj tablici oduzela:
—
prvo, 1.202.000 m2 od obujma uvoza u svakom od dva vremenska razdoblja o kojima je riječ, što predstavlja ispravak koji je Komisija prihvatila u vezi s prvom pogreškom; i
—
drugo, 6.490.830 m2 od obujma uvoza za 2009. i 6.500.831 m2 od obujma uvoza za razdoblje ispitnog postupka, što predstavlja iznose za kalendarsku godinu 2009. odnosno za studeni 2009., koji su kod druge pogreške bili naznačeni s previsokom vrijednošću, u skladu s usporedbom različitih podataka u izjavi Eurostata od 27. siječnja 2014.
46.
Kao posljedica toga, ukupno sam oduzela 7.692.830 m2 od obujma uvoza za 2009. i 7.702.831 m2 od obujma uvoza za razdoblje ispitnog postupka.
47.
Posljedično, prilagodila sam podatke u Tablici 2. dobivene iz podataka o uvozu.
48.
Za potrebe izračuna tržišnog udjela uvoza iz Kine izračunala sam postotak korigirane ukupne potrošnje iz Tablice 1. koji se odnosi na uvoz iz Kine.
49.
Cijenu po metru kvadratnom za proizvode uvezene iz Kine izračunala sam na sljedeći način. Kao prvo, budući da Bricmate nije osporio ukupan trošak uvoza tijekom razmatranih vremenskih razdoblja, utvrdila sam taj ukupan trošak množeći cijenu po metru kvadratnom iz Tablice 2. s obujmom uvoza koji je izvorno naveden u Privremenoj uredbi. Nakon toga sam taj ukupan trošak podijelila s korigiranim obujmom uvoza kako bih dobila korigiranu cijenu po metru kvadratnom.
50.
Konačno, ispravila sam ono što se činilo pogreškom u indeksu kretanja cijena između 2007. i 2008. (104 umjesto 105).
51.
Revidirane tablice, uz korištenje jednakog oblikovanja (
13
) i iste razine zaokruživanja kao u izvornicima, izgledaju kako slijedi:
Tvrdnje
52.
Bricmate tvrdi da su zaključci Konačne uredbe utemeljeni na očitoj pogrešci koja se tiče činjenica (statističke pogreške) što je dovelo do očite pogreške u ocjeni. S pomoću podataka prilagođenih vlastitim izračunima (
14
) on u glavnom postupku tvrdi sljedeće:
(i)
obujam uvoza iz Kine u Uniju smanjio se za 15%, a ne za 3% (uvodne izjave 73. i 74. u preambuli Privremene uredbe),
(ii)
potrošnja Unije smanjila se za 30%, a ne za 29% (uvodna izjava 72.), što je imalo značajan utjecaj na izračun tržišnih udjela,
(iii)
tržišni udio kineskog uvoza povećao se za 1%, a ne za 1,7%, te nikad nije dostigao 6%. Između 2008. i 2009. došlo je do pada tržišnog udjela tako da nije bilo stalnog rasta kroz cijelo razdoblje (uvodne izjave 73. i 74.),
(iv)
tržišni udio industrije Unije nije se smanjio tijekom ispitnog postupka (uvodna izjava 87.) već je ostao stabilan na 89%,
(v)
cijena uvoza iz Kine nije se smanjila za 3% između 2007. i razdoblja ispitnog razdoblja (Tablica 2. u uvodnoj izjavi 73.), već je ujednačeno rasla, ukupno za 10%,
(vi)
razlika u cijenama između kineskog uvoza i proizvodnje Unije nije se povećala s 40% na 50% (uvodna izjava 115.), već je ostala stabilna kroz to vremensko razdoblje na 42%.
Bricmate također osporava navodnu povezanost između rastućeg tržišnog udjela kineskih izvoznika i smanjenja dobiti proizvodnje Unije (uvodna izjava 113. u Privremenoj uredbi), što smatra očiglednom pogreškom u ocjeni. Naglašava da se:
(vii)
u razdoblju između 2008. i 2009. smanjila profitna marža industrije Unije (prema podacima Komisije iz Tablice 12. Privremene uredbe koje Bricmate ne osporava) s +0,6% na ‑1,2%, dok se (prema prilagođenim podacima) tržišni udio uvoza iz Kine smanjio s 5,3% na 4,9%,
(viii)
u razdoblju između 2009. i završetka razdoblja ispitnog postupka profitna marža industrije Unije se oporavila (ponovno prema podacima Komisije) na +0,4% te da se tržišni udio uvoza iz Kine povećao (prema prilagođenim podacima) na 5,8%,
(ix)
između 2007. i 2009., dok je potrošnja Unije smanjena za 23%, obujam uvoza iz Kine nije se smanjio za 9% (uvodna izjava 114. u Privremenoj uredbi), već se (prema prilagođenim podacima) smanjio za 20%, proporcionalno smanjenju potrošnje.
53.
Pored ovih pogrešaka, Bricmate smatra da tvrdnja u uvodnoj izjavi 108. Konačne uredbe (da „čak i ako su kineske uvozne cijene bile prilagođene prema gore, stanje štete u cjelini još uvijek bi ostalo isto s visokim maržama za sniženje prodajnih i ciljnih cijena“) predstavlja očitu pogrešku u ocjeni zbog tri razloga:
(i)
pogreška u statističkim podacima Eurostata o obujmu uvoza ne samo da je utjecala na prosječnu cijenu kineskog uvoza, već i na niz drugih gospodarskih čimbenika,
(ii)
promijenilo se stanje štete (a time i uzročno‑posljedična veza),
(iii)
sva šteta prouzročena sniženjem prodajnih cijena mora se ocjenjivati zajedno s kretanjem cijena. Procjena štete i uzročnosti zahtijeva analizu relevantnih čimbenika kroz određeno razdoblje, a ne samo statičnu sliku situacije tijekom razdoblja ispitnog postupka (
15
).
54.
Bricmate smatra da u slučaju da je Vijeće raspolagalo točnim podacima, ne bi došlo do zaključka da je uvoz iz Kine bio značajan razlog štete na koju se žalila proizvodnja Unije.
55.
Vijeće ističe da Bricmate nije prigovorio točnosti Eurostatovih podataka do njegova odgovora na opći dokument o objavi od 15. srpnja 2011. (u vezi s prvom pogreškom), odnosno do nacionalnog sudskog postupka (u odnosu na odstupanje u podacima za Španjolsku). Ostali su uvoznici istaknuli prvi prigovor, ali nisu odredili oznaku KN u dovoljnoj mjeri da bi se navodna pogreška mogla razmotriti. U pogledu odstupanja podataka iz studenoga 2009. za Španjolsku, institucije su trebale kao osnovu uzeti službene Eurostatove podatke. Ti podaci nisu izmijenjeni jer se Eurostat pouzdaje u podatke koje prikupljaju nacionalna tijela tako da španjolski podaci nisu mijenjani, s obzirom na to da je prva službena potvrda pogreške dana nakon donošenja Konačne uredbe.
56.
Međutim, čak i da su korišteni Bricmateovi podaci, zaključci ne bi bili drukčiji. Kao prvo, ocjenjivanje se temelji na nizu različitih pokazatelja, od kojih niti jedan nije odlučujući (članak 3. stavci 3. i 5. Osnovne uredbe). Kada se svi ti pokazatelji uzmu zajedno, rezultat je i dalje jasan, čak i ako nakon prilagodbe Eurostatovih podataka više nije u toj mjeri izražen: još uvijek postoje visoke marže za sniženje prodajne cijene, nije bilo utjecaja na većinu čimbenika štete i makroekonomskih pokazatelja kao ni na provjerene mikroekonomske podatke iz odabranog uzorka proizvođača iz Unije, a procjena štete i dampinških marži ne temelji se na Eurostatovim podacima. U svakom slučaju, prilagodba Eurostatovih podataka nije od značaja ili ne utječe na zaključke o tržišnom udjelu ili razlikama cijena. Štoviše, institucije su provele dinamičko ocjenjivanje svih čimbenika štete tijekom cijelog vremenskog razdoblja o kojemu je riječ.
57.
Komisija prihvaća da su podaci o uvozu na koje upućuje Bricmate netočni, ali navodi kako oni nisu bili očito takvi u vrijeme donošenja Privremene i Konačne uredbe, tako da ovdje ne može biti riječi o očitoj pogreški u ocjeni. Komisija, poput Vijeća tvrdi da su se ocjenjivanja temeljila na nizu čimbenika, a ne samo na podacima Eurostata i da zaključci ne bi bili drukčiji i u slučaju da su ti podaci bili prilagođeni.
Ocjena
58.
Konačna uredba temeljila se na pogrešci koja se tiče činjenica u onoj mjeri u kojoj se ona temeljila na netočnim podacima. Bricmate smatra da su te pogreške koje se tiču činjenica bile ozbiljne i očite, što je dovelo do očitih pogrešaka u ocjenjivanju, a to je, djelomično, utjecalo na zaključke o šteti prouzročenoj industriji Unije i, prije svega, na zaključke o uzročno‑posljedičnoj vezi između uvoza iz Kine i te štete i da te dvije vrste pogrešaka, uzete zajedno, čine razlog za proglašenje pobijane uredbe nevažećom.
59.
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, institucije Unije imaju široko diskrecijsko pravo, osobito na području antidampinških mjera, zbog složenosti gospodarskih, političkih i pravnih okolnosti koje trebaju ispitati. „[Sudski nadzor] stoga mora biti ograničen na provjeru toga jesu li poštovana postupovna pravila, koliko su činjenice koje se koriste za donošenje sporne odluke materijalno točne, postoji li očita pogreška u ocjeni tih činjenica ili postoji li zlouporaba ovlasti [...] (
16
).“
60.
Međutim, konkretni aspekt predmeta ne uključuje pitanje nepoštovanja postupovnih pravila i ne postoji tvrdnja ni o kakvoj zlouporabi ovlasti. Potvrđuje se netočnost određenih činjenica. Sve navodne pogreške u ocjeni proizlaze iz te netočnosti, a ne iz pogrešne ocjene činjenica koje su izvorno točno navedene.
61.
U tom kontekstu, moje je mišljenje da postojanje činjeničnih pogrešaka – neovisno kako očite bile – ne bi trebalo, samo po sebi, za sobom povlačiti automatsko nevaženje antidampinške uredbe. Ono što je bitno nije očiglednost pogrešaka, već jesu li one takve da čine neizvjesnim bi li Vijeće došlo do jednakih zaključaka da je na raspolaganju imalo točne podatke (
17
).
62.
Unatoč tomu, primjećujem da pogrešni podaci o uvozu u Španjolsku za studeni 2009. prikazuju obujam uvoza u metrima kvadratnim koji je gotovo 100 puta veći od onog u listopadu i gotovo 70 puta veći od onog u prosincu iako obujam uvoza u kilogramima i vrijednost u eurima ostaju više ili manje nepromjenjivi u istom razdoblju. Štoviše, podaci za obujam uvoza u kilogramima i vrijednosti u eurima usklađeni su kroz ta tri mjeseca, a podaci za obujam uvoza u metrima kvadratnim usklađeni su kod usporedbe listopada i prosinca. Stoga bi, smatram, svakomu tko promatra te podatke trebalo biti jasno da postoji velika vjerojatnost pogreške i kako je potrebna provjera. U tom je pogledu Komisija na raspravi objasnila da anomalija nije bila očita sve dok nisu pregledani mjesečni podaci o uvozu iz Španjolske po svakoj oznaci KN, da uprava koja je ispitivala damping nije dobila takve detaljne podatke sve dok nije bila obaviještena o odstupanju u kasnoj fazi ispitnog postupka i da je po primitku izvršila njihovu provjeru kako bi utvrdila mijenjaju li ti podaci na bilo koji način analizu, što je navedeno u uvodnoj izjavi 108. u Konačnoj uredbi.
63.
U tim okolnostima smatram da Komisiju ne bi trebalo pretjerano kritizirati zbog toga što nije ranije utvrdila pogrešku.
64.
Još jedan aspekt tvrdnje za koji smatram da nije od značaja jest činjenica da Bricmate nije istaknuo najznačajnije statističke pogreške sve do zaključenja antidampinškog ispitnog postupka. Ovdje se radi o zahtjevu nacionalnog suda za prethodnu odluku i jedino je pitanje je li pobijana uredba doista nevažeća zbog neke povrede. Ne postoji postupovni zahtjev da institucije o tome budu obaviještene u nekom određenom roku.
65.
Stoga se okrećem suštini pitanja: u kojoj je mjeri vjerojatno da bi uporaba točnih podataka utjecala na ocjenjivanje dampinga? Kako bi odgovorila na to pitanje, smatram korisnim u jednoj tablici navesti relevantne podatke iz Tablica 1., 2. i 11. u Privremenoj uredbi (uključujući nesporne i korigirane podatke), dodajući određene retke s „indeksom“ i „promjenama u odnosu na prošlu godinu“ kako bi olakšala usporedbu, pri čemu indeks kao početnu točku uvijek uzima vrijednost 100 za kalendarsku godinu 2007. (iako, kad se tumači izraz „promjena u odnosu na prošlu godinu“, ostaje upozorenje da se kalendarska godina 2009. i razdoblje ispitnog postupka, 1. travnja 2009. – 31. ožujka 2010., značajno preklapaju):
66.
Na temelju toga smatram da su tvrdnje Bricmatea navedene u točki 52. ovog mišljenja točne u dijelu u kojem:
(i)
se obujam uvoza iz Kine u Uniju (d) smanjio za 14% između 2007. i razdoblja ispitnog postupka, a ne za 3% kako je navedeno u Privremenoj uredbi (niti za 15% kako to navodi Bricmate),
(ii)
se potrošnja Unije (c) smanjila za 30% tijekom cijelog razdoblja, kako je to naveo Bricmate, a ne za 29% kako je to navedeno u Privremenoj uredbi,
(iii)
Bricmate je u pravu kad navodi da se tržišni udio kineskog uvoza (e) povećao za 1%, a ne za 1,7%, te da nikad nije dostigao 6% potrošnje Unije i da je između 2008. i 2009. došlo do pada tržišnog udjela, tako da nije bilo stalnog rasta kroz cijelo razdoblje,
(iv)
se tržišni udio industrije Unije (b kao udio u c) nije smanjio za 1% (s 89% na 88%) između 2007. i razdoblja ispitnog postupka kako je navedeno u Privremenoj uredbi. Isto tako nije niti u potpunosti ostao ustaljen na 89% kako je to tvrdio Bricmate, već se vrlo malo smanjio za 0,15%, s 89,03% na 88,88%,
(v)
se cijene uvoza iz Kine (f) nisu smanjile za 3% između 2007. i razdoblja ispitnog razdoblja, već su porasle ukupno za 9% (a ne za 10% kako je to tvrdio Bricmate),
(vi)
je razlika u cijenama između kineskog uvoza i industrije Unije (f u usporedbi s g) ostala stabilna na 42%, kako je to naveo Bricmate i da se nije povećala s 40% na 50%, kako je to navedeno u Privremenoj uredbi,
(vii)
se u razdoblju između 2008. i 2009. (kad se profitna marža industrije Unije smanjila s +0,6% na ‑1,2%) tržišni udio uvoza iz Kine (e) nije povećao s 5,3% na 5,6%, već se smanjio na 4,9%,
(viii)
se u razdoblju između 2009. i kraja razdoblja ispitnog postupka (kad se profitna marža industrije Unije vratila s ‑1,2% na +0,4%) tržišni udio uvoza iz Kine (e) povećao s 4,9% na 5,8%, a ne na 6,5%,
(ix)
se između 2007. i 2009. (dok je potrošnja Unije smanjena za 23%) obujam uvoza iz Kine (d) nije smanjio za 9% kako je navedeno u Privremenoj uredbi, već za 20%, kako je to tvrdio Bricmate.
67.
Vijeće i Komisija zajedno tvrde, u biti, da je Komisija ispitala sva odstupanja (i ne vidim razloga dvojiti oko te izjave, koja je dana i u općem dokumentu o objavi te u Konačnoj uredbi) i utvrdila da ona nisu dovoljna, zajedno sa svim drugim gospodarskim čimbenicima koje je potrebno razmotriti, da bi utjecala na ocjenu štete ili uzročnosti. Smatraju da unatoč tomu što su neka kretanja slabije izražena nego što je to navedeno u Privremenoj uredbi, ukupna je slika ostala ista i dalje opravdava donesene zaključke.
68.
Čini mi se da se razlike utvrđene pod (ii) i (iv) mogu zanemariti kao nevažne.
69.
U vezi s ostalim točkama smatram da:
(i)
činjenica da se obujam uvoza iz Kine u Uniju (d) smanjio za 14% kroz cijelo razdoblje mora se usporediti s činjenicom da su se potrošnja u Uniji (c) i ukupan uvoz (a) smanjili za nešto više nego dvostruko (oko 29% u oba slučaja),
(iii)
činjenica da se tržišni udio uvoza iz Kine (e) ukupno povećao za samo 1% potrošnje Unije i da je došlo do smanjenja tržišnog udjela između 2008. i 2009. mora se usporediti s činjenicom da je tržišni udio i dalje bio za 21% veći tijekom razdoblja ispitnog postupka nego u 2007.,
(v‑vi)
činjenica da su cijene uvoza iz Kine (f) porasle za 9% između 2007. i razdoblja ispitnog postupka mora se usporediti s činjenicom da je, kako je i sam Bricmate naveo, razlika u cijenama između tog uvoza i industrije Unije ostala približno stabilna na značajnoj razini od oko 42%,
(vii)
činjenica da se tržišni udio uvoza iz Kine (e) smanjio s 5,3% na 4,9% između 2008. i 2009. u skladu je sa svim drugim podacima koji pokazuju smanjenje tržišta u tom razdoblju, ali ne upućuje ni na što drugo,
(viii)
činjenica da se tržišni udio uvoza iz Kine (e) povećao s 4,9% na 5,8% između 2009. i kraja razdoblja ispitnog postupka u skladu je s oporavkom tržišta tijekom tog razdoblja, što dokazuju ostali podaci, ali ne upućuje ni na što drugo,
(ix)
smanjenje od 20% u obujmu uvoza iz Kine (d) između 2007. i 2009. potrebno je usporediti ne samo sa smanjenjem potrošnje Unije (e) od 23%, već i sa smanjenjem proizvodnje Unije prodane u Uniji (b) od 22% kao i sa smanjenjem ukupnog uvoza (a) od 29% u istom tom razdoblju.
70.
U ovim se okolnostima mogu suglasiti s Vijećem i Komisijom da pogreške u statističkim podacima nisu bile takve prirode da bi dovele u pitanje zaključke iz pobijane uredbe. Čak i ako su obujam, cijena i tržišni udio uvoza iz Kine pratili ukupna kretanja u Uniji čak i bliže nego što to proizlazi iz službenih statističkih podataka koji su doista korišteni u uredbama, postoje jasne naznake da je industrija Unije pretrpjela štetu od uvoza i da postoji uzročno‑posljedična veza između uvoza iz Kine i te štete.
71.
Točno je da sama šteta nije dovoljno opravdanje za antidampinške mjere. Prema članku 3. stavku 6. Osnovne uredbe potrebno je dokazati da su utvrđeni obujam uvoza i/ili razine cijena odgovorni za učinak na proizvodnju Unije i da je učinak prisutan u mjeri koja se može smatrati „značajnom“.
72.
Ipak, ustaljena je sudska praksa da takva pitanja ulaze u okvir širokog diskrecijskog prava institucija pri ocjeni složenih gospodarskih i političkih okolnosti i stoga je sudski nadzor ograničen na provjeru da nema očitih pogrešaka u ocjeni (
18
).
73.
U konkretnom slučaju cijena uvoza iz Kine bila je na razini nižoj od 60% cijena industrije Unije i one su obje rasle proporcionalno prodaji na tržištu Unije i ukupnom uvozu u Uniju. Štoviše, činjenične pogreške koje sam navela u točkama 66. i 69. ovog mišljenja ne čine se toliko značajnima da bi ukazivale na to kako su institucije trebale donijeti drukčije zaključke iz ispravljenih podataka od onih koje su donijele na temelju pogrešnih podataka. Konačno, na većinu čimbenika koje je Komisija uzela u razmatranje kod procjene štete (npr. kretanje zaposlenosti i produktivnosti kroz razmatrano vremensko razdoblje ili povećanje vrijednosti dionica industrije Unije) nisu utjecale utvrđene činjenične pogreške.
74.
Čini mi se stoga kako nema opravdanja za donošenje zaključka da su zaključci institucija o postojanju i razini dampinga te postojanju i materijalnoj prirodi štete prouzročene industriji Unije bili očito (ili uopće) pogrešni, čak i ako je određeni broj detaljnih činjenica na kojima su se temeljili sadržavao pogreške.
75.
Jednaka razmatranja vodila su me u tome da odbacim daljnja Bricmateova očitovanja navedena u točki 53. ovog mišljenja, u kojima se tvrdi postojanje pogreške u ocjeni u uvodnoj izjavi 108. Konačne uredbe.
Drugi dio prvog tužbenog razloga u glavnom postupku (propust u postupanju s dužnom pažnjom i zanemarivanje članka 3. stavaka 2. i 6. Osnovne uredbe; točka 3. prethodnog pitanja)
Tvrdnje
76.
U drugom dijelu prvog tužbenog razloga u glavnom postupku Bricmate je tvrdio da institucije nisu ispunile svoju obvezu postupanja s dužnom pažnjom i da su zanemarile članak 3. stavke 2. i 6. Osnovne uredbe na način da je Bricmate (i drugi gospodarski subjekti koji su sudjelovali u ispitnom postupku) prigovarao Komisiji da su Eurostatovi statistički podaci netočni, ali su institucije propustile ispitati i ispraviti pogrešku.
77.
Bricmate tvrdi da su institucije propustile ispitati i ispraviti pogrešku – suprotno zahtjevima članka 3. stavaka 2. i 6. Osnovne uredbe. Uvodna izjava 108. u Konačnoj uredbi pokazuje da institucije nisu ispunile svoje obveze u tom smislu. Bricmate se ovdje poziva na ustaljenu sudsku praksu da se sudovi Unije moraju uvjeriti da su institucije uzele u obzir sve relevantne okolnosti i ocijenile činjenice s dužnom pažnjom (
19
).
78.
Bricmate također naglašava kako se pogreška u podacima o uvozu u Španjolsku u studenome 2009. jednostavno mogla utvrditi i navodi presudu GLS: „Kako je naveo [nezavisni odvjetnik Yves Bot] u točkama 101. i 102. svojeg mišljenja, Komisija je obvezna na vlastitu inicijativu razmotriti sve dostupne informacije, budući da u antidampinškom ispitnom postupku ona nema ulogu arbitra čija je nadležnost ograničena na donošenje odluke isključivo na temelju informacija i dokaza koje su dostavile stranke ispitnog postupka. U vezi s time, potrebno je primijetiti kako članak 6. stavci 3. i 4. Osnovne uredbe daju ovlasti Komisiji da od država članica zatraži dostavu informacija i da izvrši sve potrebne provjere i nadzore (
20
).“ Propusti su posebno ozbiljni u ovom predmetu jer je nekoliko gospodarskih subjekata skrenulo pažnju na netočne podatke, a Eurostat je dio Komisije.
79.
Vijeće i Komisija tvrde da su Bricmateovi navodi neosnovani. Podaci su pažljivo ispitani. Komisija je provjerila jesu li zaključci o šteti i o uzročnosti mogli biti drukčiji da su Eurostatovi podaci bili prilagođeni (iako oni nisu mogli biti pravovremeno prilagođeni) i zauzela je stajalište da zaključci nisu mogli biti drukčiji. Svi su zaključci doneseni na temelju objektivnih činjenica, koje su globalno uzete, a ne samo na Eurostatovim podacima koje Bricmate pobija.
Ocjena
80.
Čini mi se da drugi dio prvog tužbenog razloga mora dijeliti sudbinu prvoga dijela.
81.
Kad bi Konačnu uredbu trebalo poništiti zbog toga što, na temelju prilagođenih podataka, institucije ne bi došle do zaključaka do kojih su došle, tada ne bi postojao uvjerljivi razlog za daljnje razmatranje obveze postupanja s dužnom pažnjom ili usklađenosti s člankom 3. stavcima 2. i 6. Osnovne uredbe.
82.
Ipak, provjerila sam podatke i smatram da su institucije opravdano mogle doći do tih zaključaka. Stoga mi se čini kako Bricmateove tvrdnje u drugom dijelu prvog tužbenog razloga otpadaju. Iako se mora priznati da je pogreška u španjolskim statističkim podacima za studeni 2009. bila takve prirode da je odmah trebala biti očita, ostaje činjenica da španjolske vlasti nisu pravovremeno ispravile tu pogrešku i da je Komisija nije mogla sama ispraviti, ali da je (što je ključno) razmotrila jesu li odstupanja o kojima je obaviještena mogla utjecati na donesene zaključke.
Drugi tužbeni razlog u glavnom postupku (propust u navođenju odgovarajućih razloga, nepoštovanje prava na obranu, zanemarivanje članka 17. Osnovne uredbe; točke 4. do 6. prethodnog pitanja)
Tvrdnje
83.
U svojem drugom tužbenom razlogu u glavnom postupku Bricmate je tvrdio da je Komisija propustila ispuniti svoju obvezu obrazlaganja, da nije uzela u obzir Bricmateovo pravo na obranu i da je zanemarila članak 17. Osnovne uredbe na način da nije razmotrila Bricmateove tvrdnje, koje je istaknuo u svojem svojstvu nezavisnog uvoznika, a u vezi s razlikama u proizvodnim procesima kineskih i europskih proizvođača pločica i opskrbi tržišta Unije pločicama.
84.
Bricmate naglašava da je, kao dio odabranog uzorka nepovezanih uvoznika, detaljno naveo sedam vrsta asortimana pločica koje nije mogao nabaviti u Uniji zbog razlika u postupku rezanja te je istaknuo da korišteni PCN‑ovi i izračuni štete nisu uzeli u obzir te razlike. Prilagođeni podaci doveli bi do niže marže štete. Pored toga, proizvodnja Unije nije mogla isporučiti male pločice. Međutim, ta informacija nije uzeta u obzir, a Bricmateova mišljenja nisu uzeta kao reprezentativan stav ostalih, neodabranih uvoznika, već su zanemarena upućivanjem na druge informacije. Bricmate se poziva na presudu Gul Ahmed (
21
): „kad se odabir uzoraka provodi u skladu s člankom 17. Osnovne uredbe, tada institucije Unije, u načelu, moraju uzeti u obzir podatke o izvozu svih trgovačkih društava u uzorku“. Isto bi se trebalo primijeniti kad se odabir uzoraka odnosi na nezavisne uvoznike. Propuštanje uzimanja u obzir Bricmateovih informacija predstavlja povredu obveze obrazlaganja.
85.
Pored toga, Komisija je propustila postupiti u skladu s člankom 20. stavkom 1. Osnovne uredbe, propustivši obavijestiti Bricmate o „osnovnim činjenicama i razmatranjima“ na temelju kojih su određene privremene mjere. Komisija je, odbacivši Bricmateove tvrdnje u vezi s manjkom pločica u manjim veličinama i upućujući na druge informacije, propustila navesti razloge i time je povrijedila Bricmateovo pravo na obranu: nije navedeno o kojim se drugim informacijama radilo, a odgovor je primljen tek 27. srpnja 2011., što je bilo prekasno da Bricmate prikupi više dokaza.
86.
Konačno, Komisija je, navodeći kako nije primila podatke koji bi dokazali „ozbiljnu opasnost od manjka u opskrbi“ pločicama, zanemarila Bricmateov dokaz od 15. travnja 2011. Trebalo bi uzeti u obzir informacije svih uvoznika u uzorku. Budući da je Bricmate bio uključen u uzorak, njegove bi se informacije trebale smatrati reprezentativnima za ostala, neodabrana mala i srednja poduzeća. Ta se informacija stoga trebala smatrati dokazom da bi antidampinške mjere dovele do ozbiljnog manjka za mala i srednja poduzeća, koja ne bi mogla pribaviti proizvode iz proizvodnje Unije ili iz trećih zemalja zbog nedostupnosti postupka rezanja i malih količina narudžbi. Komisija je stoga povrijedila pravila koja uređuju odabir uzorka iz članka 17. Osnovne uredbe i donijela očito nepravilnu ocjenu.
87.
Vijeće tvrdi, kao prvo, da Bricmateove informacije nisu bile zanemarene, ali da je Komisija utvrdila da su vrste pločica, koje se nisu mogle pronaći u Uniji, bile dobavljive od proizvođača iz niza trećih zemalja osim Kine. Takav je odgovor dostavljen Bricmateu te je na njega upućeno i u Privremenoj i u Konačnoj uredbi, a različiti su izvori navedeni čak i u rješenju Općeg suda (
22
). Još su četiri druga uvoznika navela kako su mogli promijeniti izvore od kojih dobavljaju proizvode.
88.
Kao drugo, institucije su pažljivo ispitale Bricmateove tvrdnje u vezi s razlikama u proizvodnim postupcima i objasnile, neposredno Bricmateu i u dvije uredbe, zašto su ti navodi smatrani neosnovanima. Komisija je odgovorila na sve Bricmateove tvrdnje u mjeri u kojoj su one bile relevantne za ispitni postupak. Da bi Bricmateova prava na obranu bila povrijeđena, trebala je, kao prvo, postojati postupovna nepravilnost i, kao drugo, mogućnost da bi zbog te nepravilnosti upravni postupak imao drukčiji ishod (
23
).
89.
Konačno, sve su Bricmateove tvrdnje bile provjerene tijekom ispitnog postupka i one su uspoređene s tvrdnjama drugih uvoznika iz uzorka, pri čemu je svim tvrdnjama pridana jednaka važnost.
90.
Komisija navodi da je uzela u obzir sve Bricmateove tvrdnje, ali da je došla do drukčijeg zaključka. Komisija detaljno upućuje na različite dopise i uvodne izjave u kojima je odgovorila na te tvrdnje te ističe da je Opći sud utvrdio kako nisu bili opravdani Bricmateovi navodi da je određivanje antidampinških pristojbi, koje se odnose samo na uvoz dotičnih proizvoda iz Kine, nužno imalo ozbiljne posljedice na njegove gospodarske aktivnosti (
24
).
Ocjena
91.
Bricmateovi se argumenti odnose na navodni propust Komisije da uzme u obzir njegove tvrdnje – u biti, njegove navode da se određene vrste pločica, određene kvalitetom i načinom rezanja, nisu mogle dobaviti iz drugih izvora, osim iz Kine. Logična posljedica toga, prema Bricmateovom mišljenju, bila je ta da ni obrazloženje u Konačnoj uredbi nije bilo odgovarajuće i da Komisija nije pravilno uzela u obzir njegov status uvoznika odabranog u uzorak u skladu s člankom 17. Osnovne uredbe, niti mu je otkrila detalje koji su u podlozi osnovnih razmatranja na temelju kojih su uvedene antidampinške mjere, što je protivno članku 20. stavku 1. iste uredbe. Odgovor institucija u biti se sastoji u tome da su te tvrdnje uzete u obzir, ali da doneseni zaključci nakon ispitnog postupka nisu bili jednaki onima koje je donio Bricmate i da je odgovoreno na različite navode.
92.
Bricmateovi argumenti nisu mi uvjerljivi, imajući u vidu da se odnose na to jesu li njegove tvrdnje uzete u obzir, a ne jesu li one prikladne.
93.
Iz korespondencije i uvodnih izjava koje sam istaknula u točkama 10., 13., 20. do 25. i 30. ovog mišljenja čini mi se nepobitnim da su prvenstveno Komisija, a nakon toga i Vijeće, uzeli u razmatranje Bricmateove tvrdnje (kako izgleda, zajedno sa sličnim navodima jedne ili više zainteresiranih stranaka).
94.
Institucijama bi očigledno bio nametnut ograničavajući teret (osobito Komisiji) kad bi tijekom antidampinškog ispitnog postupka trebale pojedinačno odgovoriti na svaki detaljni navod svake zainteresirane stranke. Ono što je bitno je to da se dostavi dostatan odgovor koji omogućuje dotičnoj stranci da shvati da su pitanja razmotrena, zatim da je zauzeto određeno stajalište i da je to stajalište utemeljeno na razlozima koje se može utvrditi. Stranka tada može (ako to odabere) prigovoriti prikladnosti načina na koji su njezine tvrdnje razmotrene.
95.
Čini mi se da su ovi zahtjevi u konkretnom slučaju ispunjeni.
Zaključak
96.
U svjetlu svih prethodno navedenih razmatranja mišljenja sam da bi Sud trebao Förvaltningsrätten i Malmö odgovoriti da Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 917/2011 od 12. rujna 2011. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine nije nevažeća na temelju nijednog od razloga navedenih u njegovu zahtjevu za prethodnu odluku.
(
1
)	Izvorni jezik: engleski
(
2
)	Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (Kodificirana verzija) (SL L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.).
(
3
)	Uredba Komisije (EU) br. 258/2011 od 16. ožujka 2011. o uvođenju [privremene] antidampinške pristojbe na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 70, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 56., str. 268.).
(
4
)	Provedbena Uredba Vijeća (EU) br. 917/2011 od 12. rujna 2011. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 238, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 119., str. 247.).
(
5
)	SL C 160, str. 20. (u daljnjem tekstu: obavijest o pokretanju postupka). Ispitivanje je obuhvatilo sve keramičke pločice uvezene pod tarifnim brojevima 6907 i 6908 kombinirane nomenklature (u daljnjem tekstu: KN) iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL L 256, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.) s izmjenama i dopunama.
(
6
)	Ova je KN oznaka u 2011. odgovarala oznaci 6907 90 99 tijekom ispitnog razdoblja (vidjeti točku 40. i dalje u nastavku).
(
7
)	Rješenje Bricmate/Vijeće, T‑596/11, EU:T:2014:53. Još jedan izravni prigovor protiv Konačne uredbe Opći je sud zbog drugih razloga odbacio 22. svibnja 2014. u svojoj presudi Guangdong Kito Ceramics i drugi/Vijeće, T‑633/11, EU:T:2014:271.
(
8
)	Bricmate, kao i Komisija, poziva se na pogrešku u pogledu uvoza pod KN oznakom 6908 90 99, za koju se čini da je utjecala na podatke o ukupnom uvozu iz Kine, kako za razdoblje ispitnog postupka, tako i za 2009.
(
9
)	Vidjeti prethodnu bilješku 6.
(
10
)	Zapravo Komisija govori o 881.773,77 m2 u švedskoj verziji svojih očitovanja i o 888.773,77 m2 u francuskoj verziji, iako je prije toga govorila o 888.773 m2 u obje verzije. Ja ću uzeti u obzir brojku od 881.773,77 m2 iz izvorne potvrde španjolskih vlasti koji je priložen očitovanjima Vijeća.
(
11
)	Čini se da je ova brojka neznatno izmijenjena u usporedbi s onom o kojoj govori sud koji je uputio zahtjev, a koja se vidi u točki 41. ovog mišljenja.
(
12
)	Vidjeti točke 15. i 16. ovog mišljenja.
(
13
)	Između ostalog, držala sam se izvornih tablica kod naznačivanja kretanja između 2009. i razdoblja ispitnog postupka kao promjena „na godišnjoj osnovi“ iako zapravo postoji znatno preklapanje tih dvaju vremenskih razdoblja.
(
14
)	Bricmateovi izračuni u prilogu njegovu očitovanju prikazuju uvozne podatke koji su nešto niži za 2009. i nešto viši za razdoblje ispitnog postupka od onih koje sam izračunala.
(
15
)	Presuda Gul Ahmed Textile Mills/Vijeće, T‑199/04, EU:T:2011:535, t. 77.
(
16
)	Vidjeti, kao posljednji slučaj, presudu Simon, Evers & Co, C‑21/13, EU:C:2014:2154, t. 29. i navedenu sudsku praksu.
(
17
)	Vidjeti, analogno, presudu Aluminium Silicon Mill Products/Vijeće, , T‑107/04, EU:T:2007:85, t. 66.
(
18
)	Vidjeti, na primjer, presudu Hoesch Metals and Alloys, C‑373/08, EU:C:2010:68, t. 61. i 62. i CHEMK i KF/Vijeće, C‑13/12 P, EU:C:2013:780, t. 60. do 63.
(
19
)	Presuda Shandong Reipu Biochemicals/Vijeće, T‑413/03, EU:T:2006:211, t. 63. do 65. i navedena sudska praksa.
(
20
)	Presuda GLS, C‑338/10, EU:C:2012:158, t. 32. (Bricmateovo isticanje).
(
21
)	Presuda Gul Ahmed Textile Mills/Vijeće, EU:T:2011:535, t. 77.
(
22
)	Rješenje Bricmate/Vijeće, EU:T:2014:53, t. 49. do 51. (vidjeti t. 33. ovog mišljenja).
(
23
)	Presuda Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Vijeće, C‑141/08 P, EU:C:2009:598, t. 81.
(
24
)	Rješenje Bricmate/Vijeće, EU:T:2014:53, t. 54.