61989CC0104(01)_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Asiaan liittyvät oikeussäännöt ja tosiseikat
Riidanalaiset asetukset
1 Maidon ja maitotuotteiden kaupan pitämisestä luopumista ja lypsykarjan tuotannon muuttamista koskevasta palkkiojärjestelmästä 17 päivänä toukokuuta 1977 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1078/77(1) otettiin käyttöön maitotuotteiden kaupan pitämisestä luopumista koskeva palkkiojärjestelmä viiden vuoden ajaksi (1 ja 2 artikla).
2 Maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta 31 päivänä maaliskuuta 1984 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 856/84(2) otettiin käyttöön lisämaksu niille toimituille maitomäärille, jotka ylittivät määritettävän viitemäärän (ks. 1 artikla, jolla lisätään uusi säännös, 5 c artikla, vuoden 1968 perusasetukseen). Viitemäärä määritetään asetuksen N:o 804/68
5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamista maito- ja maitotuotealalla koskevista yleisistä säännöistä samana päivänä annetun neuvoston asetuksen N:o 857/84(3) perusteella. Viitemäärä on pääsääntöisesti sama kuin kalenterivuonna 1981 toimitettu tai ostettu maitomäärä 1 prosentilla lisättynä (2 artiklan 1 kohta). Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää siitä, että niiden alueella viitemäärä on sama kuin kalenterivuonna 1982 tai kalenterivuonna 1983 toimitettu tai ostettu maidon tai sitä vastaavan maitotuotteen määrä, johon sovelletaan prosenttimäärää, joka määritetään siten, ettei ylitetä kullekin jäsenvaltiolle taattua kokonaismäärää, josta säädetään nimenomaisesti kyseisen 5 c artiklan 3 kohdassa (2 artiklan 2 kohta). Lisämaksun yksityiskohtaiset soveltamissäännöt vahvistetaan 16.5.1984 annetussa komission asetuksessa N:o 1371/84.(4)
3 Yhteisöjen tuomioistuin kumosi asioissa Mulder(5) ja Von Deetzen(6) 28.4.1988 antamissaan tuomioissa asetuksen N:o 857/84, sellaisena kuin se oli täydennettynä asetuksella N:o 1371/84, luottamuksensuojan periaatteen loukkaamisen vuoksi, "siltä osin kuin siinä ei säädetä viitemäärän myöntämisestä tuottajille, jotka neuvoston asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti annettujen sitoumusten täytäntöönpanon takia eivät ole toimittaneet maitoa kyseisen jäsenvaltion valitseman viitevuoden aikana".(7)
4 Näiden tuomioiden antamisen jälkeen neuvosto antoi 20.3.1989 asetuksen N:o 764/89, jolla muutettiin asetusta N:o 857/84.(8) Tällä asetuksella asetukseen N:o 857/84 lisättiin uusi 3 a artikla, jossa säädettiin, että tuottajat, jotka asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti annettujen sitoumusten takia eivät ole toimittaneet maitoa viitevuoden aikana, saavat tietyin edellytyksin 29.3.1989 lähtien erityisviitemäärän (3 a artiklan 1 kohta) "joka on 60 prosenttia siitä maitomäärästä, jonka tuottaja on toimittanut, tai sitä vastaavan maitotuotteen määrästä, jonka tuottaja on myynyt sitä kuukautta edeltävän 12 kalenterikuukauden ajanjakson aikana, jona kaupan pitämisestä luopumista koskevaa palkkiota tai tuotantosuunnan muuttamista koskevaa palkkiota koskeva hakemus esitetään" (3 a artiklan 2 kohta).
5 Asiassa Spagl 11.12.1990 antamassaan tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin totesi pätemättömäksi myös asetuksen N:o 857/84
3 a artiklan 1 ja 2 kohdan siltä osin kuin 1 kohdassa toisaalta "säädetään, ettei erityisviitemäärää voida myöntää - - tuottajille, joiden 17.5.1977 annetun neuvoston asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti annetun kaupan pitämisestä luopumista tai tuotantosuunnan muuttamista koskeva ajanjakso päättyy ennen 31.12.1983 tai tilanteen mukaan ennen 30.9.1983" ja toisaalta 2 kohdassa "rajoitetaan tämän säännöksen mukainen erityisviitemäärä 60 prosenttiin siitä maitomäärästä, jonka tuottaja on toimittanut, tai sitä vastaavan maitotuotteen määrästä, jonka tuottaja on myynyt sitä kuukautta edeltävän 12 kalenterikuukauden ajanjakson aikana, jona kaupan pitämisestä luopumista koskevaa palkkiota tai tuotantosuunnan muuttamista koskevaa palkkiota koskeva hakemus esitetään" edellä mainitun asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti.(9)
Tosiseikat
6 Asian C-104/89 kantajat J. M. Mulder, W. H. Brinkhoff, J. M. M. Muskens ja Tj. Twijnstra olivat antaneet kaupan pitämisestä luopumista koskevan sitoumuksen (jäljempänä luopumissitoumus) asetuksen N:o 1078/77 perusteella eivätkä olleet tuottaneet maitoa eivätkä maitotuotteita niiden viiden vuoden aikana, joihin kuului kalenterivuosi 1983, jonka Alankomaat oli valinnut viiteajanjaksoksi asetuksissa N:o 856/84 ja N:o 857/84 tarkoitetun lisämaksujärjestelmän soveltamista varten, eivätkä he siis voineet käyttää hyväkseen vuonna 1984 käyttöön otettua kiintiöjärjestelmää. Mulder, Brinkhoff ja Twijnstra olivat aloittaneet maidontuotannon uudelleen edellä mainituissa asioissa Mulder ja Von Deetzen annettujen tuomioiden julistamisen jälkeen, kun asetus N:o 857/84 oli todettu niissä pätemättömäksi. Muskens oli sitä vastoin lykännyt tuotannon uudelleenaloittamista myöhemmäksi odottaessaan asetuksen N:o 764/89 mukaisen erityisviitemäärän myöntämistä.
7 Asian C-37/90 kantaja O. Heinemann on saksalainen maanviljelijä, joka oli antanut luopumissitoumuksen vuosiksi 1979-1984. Hän vaati 20.11.1984 ja 16.12.1985 viitemäärän myöntämistä asetusten N:o 856/84 ja N:o 857/84 perusteella. Nämä hakemukset hylättiin edellä mainittujen säännösten mukaisesti. Kun muutosasetus N:o 764/89 tuli voimaan, Heinemann sai kuitenkin väliaikaisen erityisviitemäärän ja aloitti tämän jälkeen 29.8.1989 maidon toimitukset.
8 EY:n perustamissopimuksen 178 artiklaan perustuvissa kanteissaan, jotka on toimitettu 31.3.1989 asiassa C-104/89 ja 7.2.1990 asiassa C-37/90, kaikki kantajat ovat vaatineet yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan yhteisön olevan vastuussa vahingosta, joka heille on aiheutunut edellä mainittujen, pätemättömiksi todettujen asetusten soveltamisesta, ja velvoittamaan neuvoston ja komission korvaamaan aiheutuneen vahingon.
9 Nämä kaksi asiaa yhdistettiin 9.7.1991 annetulla määräyksellä.
19.5.1992 annettu tuomio ja sen jälkeinen menettely
10 Kyseisissä kahdessa asiassa antamassaan välituomiossa, joka julistettiin 19.5.1992 (jäljempänä vuoden 1992 tuomio),(10) yhteisöjen tuomioistuin totesi yhteisön olevan vastuussa kantajille aiheutuneesta vahingosta ja velvoitti neuvoston ja komission suorittamaan heille vahingonkorvausta.
11 Tuomion tuomiolauselma kuuluu seuraavasti:
"1)
Vastaajien on korvattava vahinko, joka kantajille on aiheutunut 31.3.1984 annetun neuvoston asetuksen N:o 857/84 soveltamisesta, sellaisena kuin asetus on täydennettynä komission asetuksella N:o 1371/84, sen takia, että näissä asetuksissa ei ole säädetty sellaisten tuottajien viitemäärästä, jotka eivät ole 17.5.1977 annetun neuvoston asetuksen N:o 1078/77 mukaisesti annettujen sitoumusten täytäntöönpanon takia toimittaneet maitoa kyseisen jäsenvaltion valitseman viitevuoden aikana.
2)
Vahingonkorvauksen määrille on maksettava asiassa C-104/89
8 prosentin suuruista vuotuista korkoa ja asiassa C-37/90
7 prosentin suuruista vuotuista korkoa tämän tuomion julistamispäivästä alkaen.
3)
Kanteet hylätään muilta osin.
4)
Asianosaisten on ilmoitettava yhteisöjen tuomioistuimelle yhteisellä sopimuksella maksettaviksi vahvistamansa määrät 12 kuukauden kuluessa tuomion julistamispäivästä.
5)
Mikäli sopimukseen ei päästä, asianosaisten on toimitettava yhteisöjen tuomioistuimelle samassa määräajassa omat vaatimuksensa lukuina ilmaistuina.
6)
Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin."
12 Korvauksen määrän laskemisesta yhteisöjen tuomioistuin toteaa tuomion 26 kohdassa, että menetetty voitto on niiden tulojen, joita kantajat olisivat saaneet normaalitilanteessa maidontoimituksesta, jotka he olisivat toteuttaneet, jos heillä olisi ollut käytettävissään "1.4.1984 eli asetuksen N:o 857/84 voimaantulopäivän ja 29.3.1989 eli asetuksen N:o 764/89 voimaantulopäivän välisenä aikana" viitemäärät, joihin he olivat oikeutettuja, ja toisaalta niiden tulojen, jotka he ovat todellisuudessa saaneet kyseisen ajanjakson aikana toteuttamistaan maidontoimituksista ja mahdollisista korvaavista toimenpiteistä, välinen erotus.
13 Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan on katsottava, että viitemäärät ovat maitomääriä, joita kantajat ovat toimittaneet "vastaavan ajanjakson aikana ennen kaupan pitämisestä luopumista koskevaa ajanjaksoa, kuten kaupan pitämisestä luopumista koskevan palkkion määrittämiseksi käytetty määrä" (28 kohta).
14 Yhteisöjen tuomioistuin toteaa lisäksi, että "määrää on korotettava 1 prosentilla asetuksen N:o 857/84
2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jotta taattaisiin se, ettei kantajille aseteta mitään erityisiä rajoituksia niihin tuottajiin verrattuna, joiden viitemäärät on vahvistettu 2 artiklan mukaisesti". Viitemäärästä on tämän jälkeen tehtävä "vähennys, joka vastaa suuruudeltaan asetuksen N:o 857/84 2 artiklassa tarkoitettuihin tuottajiin sovellettavia vähennyksiä, jotta vältettäisiin se, että kantajille annetaan perusteetonta etua viimeksi mainittuihin tuottajiin verrattuna" (29 kohta).
15 Hypoteettisten tulojen laskemisesta yhteisöjen tuomioistuin täsmensi, että "laskentaperusteeksi on otettava kunkin kantajan tilaa vastaavaksi katsottavan tilan kannattavuus", jolloin voidaan ottaa huomioon myös tilan yleensä huono kannattavuus maidontuotannon käynnistämisvaiheessa (32 kohta).
16 Lopuksi yhteisöjen tuomioistuin totesi mahdollisesta korvaavasta toiminnasta saaduista tuloista, että tällaisina on pidettävä paitsi "niitä, joita kantajat ovat todellisuudessa saaneet korvaavasta toiminnasta, myös niitä tuloja, jotka he olisivat voineet hankkia, jos he olisivat järkevällä tavalla ryhtyneet tällaiseen toimintaan. - - Mahdolliset kantajille toiminnasta aiheutuneet tappiot - - eivät ole yhteisön vastuulla, koska nämä tappiot eivät johdu yhteisön lainsäädännön vaikutuksista" (33 kohta).
17 Tuomion julistamisen jälkeen asianosaiset eivät ole päässeet sopimukseen tuottajille maksettavista määristä, joten ne ovat aloittaneet menettelyn uudelleen ja esittäneet korvausvaatimuksensa ja -tarjouksensa.
18 Yhteisöjen tuomioistuin nimesi 12.7.1996 antamallaan määräyksellä asiantuntijan EY:n tuomioistuimen perussäännön 22 artiklan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 49 artiklan 1 kohdan perusteella vahingon suuruuden määrittämiseksi.
19 Asiantuntija jätti asiantuntijalausuntonsa yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 27.2.1997.
Neuvoston asetus N:o 2187/93
20 Tämän tuomion julistamisen jälkeen neuvosto antoi 22.7.1993 asetuksen N:o 2187/93(11) tietyille maidon ja maitotuotteiden tuottajille, jotka eivät voineet tilapäisesti harjoittaa toimintaansa, tarjottavasta hyvityksestä.
21 Kyseisessä asetuksessa neuvosto vahvistaa tietyt perusteet, joilla hyvityksen määrä lasketaan, ja määrittää niiden tuottajien, joille hyvitys on tarkoitus maksaa, hypoteettiset ja todelliset tulot. Asetuksen 6 artiklassa neuvosto säätää, että hypoteettinen tulo on määritettävä sen vuosittaisen määrän mukaan, jonka perusteella asetuksen N:o 1078/77 mukaan myönnetty palkkio on laskettu, lisättynä 1 prosentilla ja siitä vähennettynä kussakin jäsenvaltiossa niiden tuottajien viitemääriin sovellettavia vähennyksiä vastaavalla prosentilla, jotka eivät ole voineet saada asetuksen N:o 856/84 mukaista lisämaksua. Lisäksi 9 artiklassa säädetään, että hyvitettävää määrää vähennetään asianomaiselta ajanjaksolta niillä toimitetuilla tai suoraan myydyillä määrillä, jotka ylittävät sen viitemäärän, joka tuottajalla oli käytettävissään ennen viitemäärän myöntämistä, asetuksen N:o 857/84
3 a artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja määriä lukuun ottamatta.
22 Hyvityksen määrä lasketaan maitomäärän ja hyvitysajanjakson mukaan soveltamalla tiettyjä kutakin tuotantovuotta varten määritettyjä kiinteitä hyvityksiä (ks. asetuksen N:o 2187/93
11 artikla ja kyseisen asetuksen liite). Kyseisestä liitteestä, joka esitetään seuraavassa, ilmenee kultakin markkinointivuodelta tarjottava hyvitys tilan koon perusteella.
"LIITE
11 artiklan perusteella tarjottava korvaus (vihreinä ecuina 100 maitokilolta)
Vuosi
Tilan koko maidontuotannon perusteella
&lt; 50 000 kg
&lt; 120 000 kg
&gt; 120 000 kg
1990/91
1989/90
1988/89
1987/88
1986/87
1985/86
1984/85
7,9
8,8
8,3
6,5
6,2
6,9
5,7
8,8
9,7
9,2
7,4
7,1
7,8
6,6
9,7
10,7
10,2
8,3
8,0
8,7
7,6"
Yksilöidyt vahingonkorvausvaatimukset
23 Asian C-104/89 kantajat olivat kannekirjelmissään vaatineet neuvoston ja komission velvoittamista maksamaan heille seuraavat määrät:
- Mulder 533 997 Alankomaiden guldenia (NLG) - Brinkhoff 288 473 NLG - Muskens 448 099 NLG - Twijnstra 787 366 NLG,
lisättyinä vahingonkorvausten maksamispäivään asti laskettavalla 8 prosentin laillisella vuotuisella korolla.
24 Vastauskirjelmässään kyseiset kantajat olivat vaatineet korvauksena seuraavia määriä:
- Mulder 841 734,60 NLG - Brinkhoff 578 957,20 NLG - Muskens 407 713,40 NLG - Twijnstra 916 084,40 NLG,
tai ainakin määrät, jotka yhteisöjen tuomioistuin katsoo kohtuullisiksi ja oikeudenmukaisiksi, lisättyinä 8 prosentin vuotuisella korolla 30.3.1989 alkaen maksupäivään asti.
25 Välituomion jälkeen esittämissään kirjelmissä kyseiset kantajat ovat vaatineet korvauksena seuraavia määriä:
- Mulder 1 159 000 NLG
- Brinkhoff 1 166 000 NLG - Muskens 778 500 NLG - Twijnstra 1 069 000 NLG,
tai ainakin määrät, jotka yhteisöjen tuomioistuin katsoo kohtuullisiksi ja oikeudenmukaisiksi, lisättyinä 8 prosentin vuotuisella korolla asiassa annetun välituomion julistamispäivästä eli 19.5.1992 alkaen maksupäivään asti.
26 Kantajat vaativat 4.6.1997 päivätyllä kirjelmällä, jonka he jättivät 27.2.1997 annetun asiantuntijalausunnon jälkeen, vahingonkorvauksena seuraavia määriä:
- Mulder 703 090 NLG
- Brinkhoff 570 020 NLG - Muskens 535 762 NLG - Twijnstra 751 141 NLG,
lisättyinä "Alankomaiden viranomaisten valtionlainoihin soveltaman koron" suuruisella korolla 19.5.1992 annetun välituomion julistamispäivään asti.
27 Neuvosto on välituomion jälkeen esittämissään huomautuksissa ilmoittanut olevansa valmis tarjoamaan hyvityksen asetuksessa N:o 2187/93 säädetyin edellytyksin.
28 Komissio on arvioinut kantajille mielestään kuuluvan korvauksen seuraavalla tavalla:
- Mulder 50 579,15 NLG
- Brinkhoff 109 675,55 NLG - Muskens 120 090,83 NLG - Twijnstra 137 299,20 NLG.
29 Asian C-37/90 kantaja Heinemann oli vaatinut kannekirjelmässään neuvoston ja komission velvoittamista maksamaan hänelle vahingonkorvauksena 52 652 Saksan markkaa (DEM) kanteen nostamisesta lähtien laskettavine 7 prosentin laillisine vuotuisine korkoineen.
30 Välituomion julistamisen jälkeen 17.11.1993 jättämässään kirjelmässä Heinemann vaati 71 826 DEM:n suuruista vahingonkorvausta 19.5.1992 alkaen laskettavine 7 prosentin vuotuisine korkoineen sekä lisäksi 4 000 DEM:n korvausta häneltä tästä määrästä kannettavasta tuloverosta.
31 Neuvosto on välituomion jälkeen esittämissään huomautuksissa ilmoittanut olevansa valmis tarjoamaan hyvityksen asetuksessa N:o 2187/93 säädetyin edellytyksin.
32 Komissio on tarjoutunut korvaamaan 1 238 DEM:n suuruisen määrän.
Tutkittavaksi ottaminen
33 Asiassa C-104/89 komissio vetoaa korvausvaatimusten tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumiseen siltä osin kuin vaatimuksissa ylitetään kannekirjelmässä ilmoitettu määrä.
34 Asiassa C-37/90 neuvosto ja komissio katsovat, että vaatimusta, jonka kantaja on esittänyt ensimmäistä kertaa 28.6.1993 päivätyssä kirjelmässään ja joka koskee vuoden 1992 tuomion julistamista edeltävään aikaan liittyviä korkoja, ei voida ottaa tutkittavaksi. Vastaajina olevat toimielimet katsovat, että näitä vaatimuksia on pidettävä uusina, ja näin ollen niiden tutkittavaksi ottamisen perusteet puuttuvat työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
35 Tätä näkemystä vastaan kantajat vetoavat siihen, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut asiassa Kampffmeyer ym. vastaan komissio ja neuvosto,(12) että kannekirjelmässä vaadittuun määrään prosessin aikana tehdyt korjaukset tai lisäykset eivät olleet työjärjestyksen 42 artiklassa tarkoitettuja uusia perusteita.
36 Totean tältä osin ainoastaan, että vahingonkorvauksen määräämistä koskevan oikeudenkäynnin aikana kantajalla on yleensä oikeus muuttaa kannekirjelmän vaatimuksissa vaadittua kokonaismäärää. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan korvauksen määrän ilmoittaminen kanteen vireillepanon jälkeen on näet kannekirjelmään sisältyneiden vaatimusten kehittelyä, joten tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyvät työjärjestyksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti.(13)
Asiaratkaisu
Vahingonkorvauksen määrittämisen yleiset periaatteet
37 Prosessin tässä vaiheessa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan määrittämään sen korvauksen suuruus, joka yhteisö velvoitettiin maksamaan tietyille maidontuottajille vuoden 1992 tuomiolla. Kyseisessä tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin esitti melko täydellisesti yksityiskohtaiset säännöt, joita tätä määrää laskettaessa olisi noudatettava: menetetty voitto on niiden tulojen, joita asianosaiset kutsuvat hypoteettiseksi tuloksi ja joita maidontoimituksista olisi saatu - siinä tapauksessa, että myyntikiintiö olisi saatu - ja niiden tulojen, jotka on saatu tai jotka olisi voitu saada korvaamalla maidontuotanto muulla tuotannolla ja joita asianosaiset kutsuvat vaihtoehtoisiksi tuloiksi, välinen erotus.
38 Pääasiallinen vaikeus korvauksen suuruuden määrittämisessä johtuu siitä, että sitä on mahdotonta päätellä suoraan käytettävissä olevista tosiseikoista, joten on tarpeen tehdä oletuksia. Turvautuminen oletuksiin näytön saamiseksi johtuu lähinnä kahdesta syystä ja nimenomaan ensinnäkin siitä, että hypoteettisesta maidonmyynnistä saadun tulon laskemiseksi on välttämätöntä nojautua lähes kaikkien tulonlaskentaan liittyvien tekijöiden osalta siihen alueeseen liittyviin tilastollisiin keskiarvoihin, jossa tuottajan tila sijaitsee, siltä osin kuin kyseessä on se kaupan pitämisestä luopumista koskeva ajanjakso, jolta hänellä on oikeus korvaukseen; toiseksi se johtuu siitä, että asianosaisten esittämät tosiseikat ovat useimmissa tapauksissa ilmeisen riittämättömiä vaihtoehtoisen tulon laskemiseksi, joten myös tämän laskelman osalta sekä vahinkoa kärsineet että toimielimet käyttävät yleisiä tilastoarvoja, jotka ovat lähtökohtana näytön saamiseksi oletusten perusteella.
39 Oikeudenkäynnin aikana asianosaiset ovat päässeet periaatesopimukseen eri erien - tulojen ja kulujen - huomioon ottamisesta kyseistä laskelmaa tehtäessä. Erityisesti kantajat ovat täsmentäneet alkuperäisiä laskelmiaan noudattaen pääsääntöisesti neuvoston asetuksessa N:o 2187/93 esittämää menetelmää, jonka pääpiirteet on kuvattu edellä.
40 Tässä tilanteessa ei ole helppoa arvioida tällaisen menettelyn oikeellisuutta eli huomioon otettavien eri tekijöiden valinnan ja kunkin tekijän merkityksen arvioinnissa käytettyjen tilastotietojen perusteltavuutta. Tässä selvityksessä ovat kuitenkin tukena useat asiantuntijalausunnot, jotka poikkeavat yleiskuvasta vain hyvin vähän ja noudattavat siis samanlaista laskutapaa.
41 Mutta katsotaanpa konkreettisesti, millainen tämä laskutapa on. Hypoteettisen tulon määrittämiseksi asianosaiset ottavat huomioon kaksi tulolähdettä eli maidonmyynnin ja teuraslehmien (eli sellaisten lehmien, joita ei ole tarkoitettu maidontuotantoon) ja vasikoiden myynnin; ne vähentävät tämän jälkeen näistä tuloista vain muuttuvat kulut eli kulut, joita ei maidontuotannon päätyttyä enää ole, eikä kiinteitä kuluja, eli niitä kuluja, joita maidontuottajalle aiheutuu myös silloin, kun tuotanto keskeytetään. Vaihtoehtoisen tulon määrittäminen perustuu sitä vastoin kolmesta sellaisesta tuotannontekijästä saatujen tulojen laskelmaan, jotka vapautuvat maidontuotannon keskeytyksen vuoksi: pääoma, maa-alue ja työ. Oletuksiin perustuvan menetelmän valinta vaihtoehtoisten tulojen laskemiseksi on hieman hämmästyttävää, sillä koska nämä tulot ovat todellisia eivätkä hypoteettisia, niitä pitäisi lähtökohtaisesti arvioida suoraan niitä koskevien tosiseikkojen perusteella. Kuten olen jo todennut, asianosaiset eivät ole todellisuudessa esittäneet riittäviä todisteita, joten turvautuminen abstrakteihin tilastoarvoihin on ollut tarpeen. Vastaajina olevat toimielimet korostavat tältä osin, että abstraktin laskelman perusteella on joka tapauksessa mahdollista määrittää tulon vähimmäistaso ja siis selvittää, vastaako kunkin kantajan ilmoittama tulo sitä, mitä hän olisi voinut ansaita tarvittavaa huolellisuutta noudattaen.
42 Käsittelen siis seuraavaksi eri tuloeriä, joita asianosaiset ovat ilmoittaneet kummassakin käsiteltävistä yhdistetyistä asioista.
Asia C-104/89
43 Kuten edellä on jo todettu, hypoteettisen tulon laskemiseksi on välttämätöntä määrittää sekä maidonmyynnistä että vasikoiden ja teuraslehmien myynnistä saatu voitto siltä ajanjaksolta, jonka aikana kantajia on laittomasti estetty myymästä maitoa, ja vähentää näistä määristä tämän jälkeen muuttuvat kulut. Seuraavassa esityksessä käsittelen ensin vahinkoa arvioitaessa huomioon otettavan ajanjakson määrittämistä ja siirryn sen jälkeen analysoimaan hypoteettisen tulon ja vaihtoehtoisen tulon osatekijöitä.
Vahinkoa arvioitaessa huomioon otettavat ajanjaksot
44 Vuoden 1992 tuomion 26 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että korvattavan vahingon laskemiseksi huomioon otettava ajanjakso on "1.4.1984 eli asetuksen N:o 857/84 voimaantulopäivän ja 29.3.1989 eli asetuksen N:o 764/89 voimaantulopäivän välinen aika". Kun otetaan huomioon asiassa Birra Wührer ym. vastaan neuvosto ja komissio annettu tuomio,(14) johon neuvosto on vedonnut, tähän on lisättävä, että vahingon määrittämiseksi tärkeä ajanjakso on se, joka alkaa kunkin kantajan asetuksen N:o 1078/77 perusteella antaman luopumissitoumuksen päättymishetkellä eli siis sinä päivänä, josta lähtien kantajia on lainvastaisesti estetty aloittamasta maidontuotantoa uudelleen, ja päättyy sinä päivänä, jona heille tarjottiin nimenomaisesti uutta tuotantokiintiötä, eli 29.3.1989, jolloin asetus N:o 764/89 tuli voimaan. Kyseisessä asetuksessa myönnettiin nimenomaisesti viitekiintiö tuottajille, jotka nyt käsiteltävien asioiden kantajien tapaan olivat antaneet luopumissitoumuksen asetuksen N:o 1078/77 perusteella.
45 Kantajien luopumissitoumuksen päättymispäivä on 1.10.1984 Mulderin osalta, 5.5.1984 Brinkhoffin osalta, 22.11.1984 Muskensin osalta ja 10.4.1985 Twijnstran osalta.
46 Kantajien esittämistä asiantuntijalausunnoista ilmenee, että Mulder aloitti maidontuotannon uudelleen 1.8.1988 ja Brinkhoff 31.12.1988. Muskens ilmoittaa aloittaneensa tuotannon uudelleen vuoden 1989 lopussa (kantajan vastauksen liitteen 35 s. 34). Twijnstra ilmoittaa korvauksen laskemiseksi huomioon otettaviksi kalenterivuosiksi vuodet 1984-1988 eli hän jättää niiden ulkopuolelle ne vuoden 1989 kolme kuukautta, jotka kuuluvat viimeiseen markkinointivuoteen, joka edelsi asetuksen N:o 764/89 mukaisen uuden maitokiintiön tarjoamista. Asiantuntijalausunnon mukaan Twijnstra on kuitenkin todellisuudessa aloittanut maidontuotannon jo 30.4.1988. Tätä päivämäärää eivät ole kiistäneet kantaja itse eivätkä yhteisön toimielimet. Vaikuttaa siis siltä, että kyseiset kolme kantajaa Mulder, Brinkhoff ja Twijnstra ovat aloittaneet maidontuotannon uudelleen ennen 29.3.1989. Tästä syystä on selvitettävä, onko näitä päivämääriä pidettävä korvausta laskettaessa huomioon otettavan ajanjakson päätepisteinä. Komissio väittää, että vuosi 1989 olisi jätettävä korvauslaskelman ulkopuolelle, koska kaikki kantajat ovat aloittaneet tuotannon uudelleen vuonna 1988.
47 Tämän kysymyksen osalta ei ole syytä poiketa siitä, mitä yhteisöjen tuomioistuin totesi vuonna 1992 antamassaan tuomiossa. Siitä seuraa, että koska oikeus korvaukseen on myönnetty vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että asetuksessa N:o 857/84 säädettyä maidontuotantokiintiötä ei ole myönnetty, tilanne on korjaantunut siitä lähtien, kun tuotantokiintiö on jälleen annettu, eli siis vasta 29.3.1989, jolloin asetus N:o 764/89 tuli voimaan. Mahdollinen maidontuotannon uudelleenaloittaminen ennen tätä päivämäärää on tulolähde, joka on otettava huomioon korvausta arvioitaessa. Tästä seuraa, että jos saatu tulo ylittää sen, minkä kantajat olisivat saaneet, mikäli maitokiintiö olisi myönnetty, korvausta ei pidä määrätä, kun taas päinvastaisessa tapauksessa kantajilla on oikeus vain hypoteettisen tulon ja todellisen tulon erotukseen. Katson siis, että vahingon arvioimiseksi huomioon otettava ajanjakso alkaa siitä asianosaisten ilmoittamasta päivästä, jolloin luopumissitoumus päättyi, ja päättyy 29.3.1989.
48 Koska on joka tapauksessa vaikeaa laskea asianosaisten ja erityisesti kantajien esittämien tietojen perusteella vahingon tarkkaa määrää siltä ajanjaksolta, jonka aikana he ovat todellisuudessa aloittaneet maidontuotannon ja -myynnin uudelleen, on mielestäni järkevää ja kohtuullista jättää, kuten asiantuntijalausunnossakin on tehty, markkinointivuosi 1988/1989 korvauksen määrää koskevan yleislaskelman ulkopuolelle.
Hypoteettinen tulo
49 Hypoteettisen tulon laskemiseksi on aluksi tarpeen määrittää kantajien hypoteettiset tuotantokiintiöt asianomaisille markkinointivuosille ja siirtyä sen jälkeen tutkimaan maidontuotannolle ominaisia kahta tulolähdettä (maidon myynti ja teuraslehmien ja vasikoiden myynti) ja niihin liittyviä muuttuvia kuluja.
Hypoteettiseen maidontuotantoon liittyvät viitemäärät vuosille 1984-1989
50 Yhteisöjen tuomioistuin totesi vuoden 1992 tuomion 28 kohdassa, että niiden viitemäärien määrittämiseksi, joihin kantajalla olisi ollut oikeus vuosina 1984-1989, on otettava huomioon maitomäärät, joita kantajat ovat toimittaneet "vastaavan ajanjakson aikana ennen kaupan pitämisestä luopumista koskevaa ajanjaksoa, kuten kaupan pitämisestä luopumista koskevan palkkion määrittämiseksi käytetty määrä", josta säädettiin asetuksessa N:o 1078/77.
51 Kantajien osalta viitemäärät olivat seuraavat:
Mulder
463 566 kg
Brinkhoff
296 507 kg
Muskens
300 340 kg
Twijnstra
591 905 kg
52 Asianosaiset ovat yhtä mieltä siitä, että nämä määrät ovat markkinointivuosiin 1984-1989 liittyviä hypoteettisen tuotannon kiintiöitä.
53 Yhteisöjen tuomioistuin totesi edelleen vuoden 1992 tuomiossa (29 kohta), että tätä määrää "on korotettava 1 prosentilla asetuksen N:o 857/84
2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jotta taattaisiin se, ettei kantajille aseteta mitään erityisiä rajoituksia niihin tuottajiin verrattuna, joiden viitemäärät on vahvistettu 2 artiklan mukaisesti", ja siitä on tehtävä "vähennys, joka vastaa suuruudeltaan asetuksen N:o 857/84
2 artiklassa tarkoitettuihin tuottajiin sovellettavia vähennyksiä, jotta vältettäisiin se, että kantajille annetaan perusteetonta etua viimeksi mainittuihin tuottajiin verrattuna". Jäsenvaltiot vahvistavat vähennykset siinä tapauksessa, että kansalliset viranomaiset päättävät valita maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (EYVL L 148, s. 13) 5 c artiklan 1 kohdassa tarkoitetun lisämaksun laskentaperusteeksi vuoden 1982 tai 1983 aikana toimitetun tai ostetun maidon kalenterivuoden 1981 asemesta. Tämän ansiosta kullekin jäsenvaltiolle taattua kokonaismäärää, joka on nimenomaisesti vahvistettu kyseisen 5 c artiklan 3 kohdassa, ei ylitetä.(15)
54 Oikeudenkäynnin aikana asianosaiset ovat päässeet sopimukseen siitä, että vähennys on se, jota Alankomaiden viranomaiset normaalisti soveltavat laskiessaan asetuksessa N:o 2187/93 tarkoitettuja hyvityksiä. Nämä vähennykset ovat seuraavat:
1984/85
2,05 %
1985/86
3,03 %
1986/87
3,03 %
1987/88
4,97 %
1988/89
7,34 %
1989/90
7,34 %
55 Voidaan siis katsoa, että eri markkinointivuosiin liittyvät tuotantomäärät ovat niitä, joista asianosaiset ovat sopineet, lukuun ottamatta mahdollisia vähennyksiä, jotka johtuvat siitä, että markkinointivuodesta otetaan huomioon vain osa eikä koko vuotta (esimerkiksi Mulderin osalta markkinointivuoden 1984/1985 viitemäärää vähennetään niiden kyseisen markkinointivuoden päivien lukumäärän mukaan, jotka on jätetty korvauslaskelman ulkopuolelle; tämän laskennan kannalta on siis otettava huomioon 122 päivää vuodelta 1984/1985, joten vastaava viitemäärä on 49 prosenttia kokonaismäärästä).
Maidonmyynnistä saatu hypoteettinen tulo
56 Kantajat eivät ole esittäneet erityisiä maidontuotantoonsa liittyviä tietoja, joiden perusteella voitaisiin määrittää hypoteettinen tulo huomioon otettavalta ajanjaksolta, vaan he ovat laskeneet eri markkinointivuosien aikana aiheutuneen taloudellisen menetyksen nojautuen erilaisiin tilastoihin, jotka koskevat heidän alallaan toimivien vastaavien tilojen tuloja. Neuvoston ja komission mielestä tältä pohjalta ei voida määrittää kantajien tilojen hypoteettisia tuloja, ja ne ovat ehdottaneet laskutavaksi neuvoston asetuksessa N:o 2187/93 esittämää menetelmää yhteisöjen tuomioistuimen tekemin "mahdollisin korjauksin". Kantajien mukaan 100 maitokiloon liittyvä hypoteettinen tulo, joka perustuu Alankomaiden hallintoviranomaisten käyttämään DELAR-menetelmään pohjautuviin tietoihin,(16) on seuraava:
Vuosi
Mulder
Brinkhoff
Muskens
Twijnstra
1984/85
62
59
68
-
1985/86
65
64
57
48
1986/87
65
75
58
50
1987/88
70
64
63
54
1988/89
77
67
68
61
1989/90
1990/91
Neuvosto ja komissio kiistävät näiden tietojen paikkansapitävyyden ja huomauttavat ensinnäkin, että kantajien ilmoittama keskimääräinen tulo 100 maitokilosta vastaa noin 62:ta NLG:ia eikä asetuksen N:o 2187/93 mukaista 45 NLG:ia; ja toiseksi nämä tiedot oli toimittanut kantajille yksityinen kaupallinen elin, joka määrittää tulon sellaisten tilastotietojen perusteella - DELAR-menetelmä - joiden ei missään tapauksessa voida katsoa edustavan Alankomaiden maataloustilojen tuotantoa. Näitä tietoja ei siis voida valvoa millään tavoin. Komissio esittää maidonmyynnistä markkinointivuosina 1984-1989 saadun tulon kansallisina keskiarvoina seuraavat määrät, jotka edelleen koskevat 100 maitokilon myyntiä:
Vuosi
Komissio
1984/85
39,83
1985/86
41,01
1986/87
44,96
1987/88
49,40
1988/89
53,43
1989/90
54,94
1990/91
49,81
57 Oikeudenkäynnin aikana asianosaiset ovat päässeet sopimukseen maidon hinnasta ja siis myös katteesta. Ne ovat ainakin sopineet siitä, etteivät ne nojaudu kansallisiin keskiarvoihin perustuviin yleisiin tilastoihin, vaan niiden meijerien soveltamiin todellisiin hintoihin, joihin maito yleensä toimitettiin. Asiantuntijaa on siten pyydetty määrittämään kunkin kantajan toimittaman maidon hinnat ja niihin perustuva nettovoitto. Asiantuntijalausunnon sivulla 18 esitetään, kuten jäljempänä olevat kaksi taulukkoa osoittavat, kunkin meijerin maksamat hinnat veroineen (taulukko A), sekä kunkin kantajan vuosina 1984-1989 myymästään maidosta saama tulo (taulukko B).
Taulukko A
Twee Provinciën
(alt) (1)
sentti/kg-hinta
Noord-Nederland (2)
sentti/kg-hinta
Nestlé Ned.
Friesland (3)
sentti/kg-hinta
Campina (4)
sentti/kg-hinta
De Goede
Verwachting (5)
sentti/kg-hinta
1984
77,87
77,39
77,94
76,73
79,58
1985
78,97
79,06
80,03
77,09
79,56
1986
78,77
78,34
80,06
78,63
79,78
1987
80,55
79,34
81,05
79,57
81,28
1988
85,63
84,90
87,11
82,12
85,83
1989
84,35
80,36
86,22
86,32
85,40
(1) Mulder
(2) Brinkhoff
(3) Brinkhoff
(4) Muskens
(5) Twijnstra
Taulukko B
Mulder
Brinkhoff
Muskens
Twijnstra
Yht.
/100kg
Yht.
/100kg
Yht.
/100kg
Yht.
/100 kg
1984/85
177 582 (1)
77,87
206 031 (3)
77,67
80 978 (5)
76,73
0 (7)
79,58
1985/86
358 536
78,97
230 997
79,55
226 762
77,09
449 845
79,56
1986/87
357 628
78,77
229 995
79,20
231 292
78,63
462 493
79,78
1987/88
358 393
80,55
228 226
80,20
229 374
79,57
461 762
81,28
1988/89
101 779 (2)
85,63
201 386 (4)
86,01
230 821 (6)
82,12
39 078 (8)
85,83
(1) 1/10/84 - (2) 9/7/88 (3) 5/5/84 - (4) 2/2/89 (5) 22/11/84 - (6) 31/3/89 (7) 10/4/85 - (8) 30/4/88
58 Kantajat myöntävät yleisellä tasolla asiantuntijalausunnossa ilmoitettujen hintojen oikeellisuuden. He väittävät kuitenkin LEI:n (Landbouw Economisch Instituut) tästä lausunnosta antamien huomautusten - jotka on esitetty heidän 4.6.1997 päivättyjen kirjelmiensä liitteenä - perusteella, että asiantuntija on itse asiassa alentanut korvauksen määrää noin 10 000 NLG:lla, kun hän on päättänyt ottaa huomioon kalenterivuodet eikä markkinointivuosia, jotka alkavat kunkin vuoden huhtikuun ensimmäisenä päivänä.
59 Tämä arvostelu ei heikennä asiantuntijan antamien tietojen luotettavuutta. Hän on joka tapauksessa esittänyt istunnossa eri markkinointivuosiin liittyvien maidon keskihintojen perusteella laskettuja tuloja koskevia tietoja. Näistä taulukoista ilmenee, että vuotuisten tulojen vaihtelu rajoittuu kokonaistulon suhteelliseen vähäiseen lisäykseen. Ei vaikuta myöskään perustellulta väittää, kuten komissio on tehnyt, että asiantuntija olisi tehnyt virheen käyttäessään kantajan Twijnstra osalta meijeri De Goede Verwachtingin soveltamaan vuotuiseen maidonhintaan liittyviä tietoja eikä meijeri Twee Provinciënin, jonka kantaja on ilmoittanut olevan meijeri, johon hän yleensä toimittaa maitoa, liittyviä tietoja. Tältä osin on vain todettava asiantuntijan täsmentäneen, että ensin mainittu meijeri, De Goede Verwachting, on ostanut jälkimmäisen, joten siitä on teoriassa tullut Twijnstran maidontoimitusten hypoteettinen kohde. Kun otetaan huomioon tähän mennessä esitetyt seikat, on siis mielestäni järkevää ja kohtuullista, että maidonmyynnistä saatua (hypoteettista) tuloa koskeva laskelma tehdään asiantuntijan ilmoittamien, edellä esitettyjen lukujen perusteella. Tämä ei kuitenkaan koske markkinointivuoteen 1988/1989 liittyvää tuloa, jonka, kuten edellä todettiin, asiantuntija on määrittänyt virheellisiksi osoittautuneiden tietojen perusteella.
Teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saatu hypoteettinen tulo
60 Hypoteettisen tulon laskemiseksi on tämän jälkeen otettava huomioon niin sanottujen teuraslehmien (eli teurastettaviksi tarkoitettujen nautojen) ja vasikoiden myynti. Komissio esitti erikseen tämän näkökohdan vuoden 1992 tuomion julistamisen jälkeen tehdyn hyvitystarjouksen laskelmassa, vaikka asianosaiset eivät olleet tehneet siitä erillistä erää tuomion julistamista edeltäneen kirjallisen käsittelyn aikana esitetyissä asiantuntijalausunnoissa. Kantajat ovat siis ottaneet huomioon teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saadut vuotuiset tulot. He ovat myös ilmoittaneet näiden tulojen määrät, jotka on saatu LEI:n tilastoista (ks. 22.12.1993 päivätyn kirjelmän liite 1, taulukko 1) ja jotka ilmenevät seuraavasta taulukosta.
1984
1985
1986
1987
1988
Liikevaihto ja lisäys/lehmä*
LEI
DELAR
Ero %:ina
710
745
+ 4,9 %
790
840
+ 6,3 %
685
760
+ 10,9 %
815
890
+ 9,2 %
940
990
+ 5,3 %
* Teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saatu viitetulo suhteutettuna 100 maitokiloon.
Komissio on puolestaan ilmoittanut vasikoiden ja lehmien hinnat (ks. seuraava taulukko), joiden sen mielestä on oltava korkeampia kuin ne hinnat, joihin kantajat ovat nojautuneet.
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Vasikan hinta
385
395
418
440
465
Lypsylehmän jäännösarvo
1 600
1 650
1 700
1 750
1 800
Asianosaiset ovat päässeet sopimukseen komission esittämistä luvuista, jotka sisältyvät edelliseen taulukkoon, lehmien ja vasikoiden hintojen osalta.
61 Teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saadun hypoteettisen tulon määrittämisen osalta asiantuntija perustaa laskelmansa komission esittämiin yksikköhintoihin, mutta lähtee siitä olettamuksesta, että eläinten määrä on eri kuin asianosaisten huomioon ottama, koska siihen on sisällytettävä kaikki ne eläimet, jotka ovat tarpeen karjan uusiutumiseksi ja siis maidontuotannon vakaana pitämiseksi. Eläinten kokonaismäärä 100 lypsylehmää kohden on taulukossa A esitetty määrä. Tulot, joita kukin kantajista on saanut viiden asianomaisen markkinointivuoden aikana teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä, on esitetty taulukossa B. On korostettava, että asiantuntija on pyöristänyt ylöspäin lehmien ja vasikoiden lukumäärän kaikissa niissä tapauksissa, joissa laskutoimitus päätyisi murtolukuun kokonaisluvun asemesta.
Taulukko A
Vuoden alku
Syntymät
Menetykset
Myynnit
Korvaavat hankinnat
-
+
Vuoden loppu
Lypsylehmät
100
-
(1)
(25)
-
26
100
Hiehot yli 2 v.
12
-
-
-
(12)
12
12
Hiehot 1-2 v.
26
-
-
-
(26)
26
26
Hiehot 0-1 v.
27
-
(1)
-
(26)
27
27
Lehmävasikat
0
50
(6)
(17)
(27)
0
0
Sonnivasikat
50
(7)
(43)
-
0
0
Yhteensä
165
100
(15)
(85)
(91)
91
165
Taulukko B
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Mulder
Tulot lehmistä ja vasikoista
29 024
62 840
62 606
52 012
49 498
Brinkhoff
Tulot lehmistä ja vasikoista
34 976
38 949
39 677
33 373
27 349
Muskens
Tulot lehmistä ja vasikoista
13 737
38 949
34 239
37 075
33 090
Twijnstra
Tulot lehmistä ja vasikoista
0
78 076
79 467
65 984
5 114
Sekä yhteisön toimielimet että kantajat kiistävät näiden laskelmien ja niistä saatujen tulosten oikeellisuuden ja väittävät yleisellä tasolla, että pyöristäminen ylempään lukuun muuttaa lopputulosta. Komissio esittää erityisesti LEI:n asiantuntijalausunnosta antamien huomautusten perusteella, että vaikka laskelmaan, joka tehdään tilalla lypsylehmien keskimääräisestä lukumäärästä, saattaa sisältyä eläinten kymmenesosia, jotka olisi otettava huomioon, pyöristäminen saattaa aiheuttaa sen, että otetaan huomioon 500-600 kg enemmän maitoa todelliseen vuotuiseen määrään nähden.
62 Tämän sinänsä hyvin vähäisen arvostelun lisäksi asianosaiset eivät ole kiistäneet karjan koostumukseen liittyviä yleisiä tietoja eivätkä ehdottaneet muita menetelmiä eläinten lukumäärän arvioimiseksi. Näin ollen on järkevää ja kohtuullista noudattaa asiantuntijan laskelmaa, jossa lisäksi otetaan huomioon teuraslehmien ja vasikoiden "keskimääräinen hinta", josta asianosaiset ovat päässeet sopimukseen.
Muuttuvat kulut
63 Maidontuotannon kuluja laskiessaan neuvosto ja komissio ottavat huomioon yksinomaan muuttuvat kulut eli ne kulut, joita ei enää ole maidontuotannon lakattua, eikä kiinteitä kuluja, eli niitä kuluja, joita kantajille on aiheutunut, vaikka he eivät ole tuottaneetkaan maitoa. Asetuksen N:o 2187/93
13. perustelukappaleessa viitataan muuttuviin kuluihin, kun siinä täsmennetään, että potentiaalinen tulo lasketaan vähentämällä "kulupuolella vain muuttuvat kulut, joiden kertyminen lakkaa välittömästi maidontuotannon päätyttyä, eikä kiinteitä kuluja, jotka liittyvät maa-alueeseen, työhön ja pääomaan". Vaikka neuvosto ei ole sisällyttänyt erää "työ" muuttuviin kuluihin, oikeudenkäynnin yhteydessä kyseinen toimielin ja komissio ovat pitäneet tarpeellisena ottaa huomioon muiden muuttuvien kulujen lisäksi (hypoteettiseen) ulkopuoliseen työvoimaan liittyvät kulut. Tästä syystä tästä erästä on tullut toisen kuluerän eli rehukulujen lisäksi keskeinen erimielisyyksien lähde muuttuvien kulujen laskennassa.
Komission toimittamat tiedot
Muuttuvat kulut
1984
1985
1986
1987
Muskens
- 18,10
- 35,63
- 35,30
- 34,72
Mulder
- 27,34
- 29,56
- 28,91
- 26,16
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
Brinkhoff
- 42,92
- 36,38
- 32,98
- 31,92
Twijnstra
-
- 42,41
- 40,21
- 39,31
Kantajien toimittamat tiedot
Muuttuvat kulut, erityisesti rehu
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Mulder
52,65
53,37
48,58
42,55
40,92
Brinkhoff
49,07
49,74
45,28
39,66
38,14
Muskens
50,18
50,87
46,30
40,56
39,01
Twijnstra
38,27
38,79
35,31
30,93
29,75
64 Toisin kuin asianosaiset, asiantuntija on määritellyt eri kuluerien nimikkeet ja esittänyt tiedot, jotka sisältyvät jäljempänä esitettyihin taulukoihin. Ne koskevat kahta Alankomaiden aluetta. Kummankin osalta on otettu huomioon kaksi erillistä kuluryhmää.
Alankomaiden pohjoisosaa koskevat tiedot
Taulukko 1
Vuosi
Rehu
NLG/eläin
Muut muuttuvat kulut NLG/eläin
Muuttuvat kulut yhteensä NLG/eläin
Eläinten lkm/ha
Yht. NLG/ha
Yht. 2
NLG/ha
Yht. NLG/ha
1984/85
1 391
207
1 598
2,03
3 244
2 050
5 294
1985/86
1 398
217
1 615
2,02
3 262
2 093
5 355
1986/87
1 319
268
1 587
1,88
2 984
2 084
5 068
1987/88
1 129
304
1 433
1,79
2 565
1 955
4 520
1988/89
1 142
322
1 464
1,68
2 460
1 786
4 246
Taulukko 2
Vuosi
Energia
NLG/ha
Viljelykulut
NLG
Viljelyn tuotto ym.
Aliurakointi
Koneiden vuokraus ja kunnossapito
Rakennusten kunnossapito
Muiden eläinten ruokinta
Yht. 2
NLG/ha
1984/85
194
595
-196
298
1 083
87
-11
2050
1985/86
186
679
-292
290
1 149
88
-7
2093
1986/87
139
651
-360
272
1 285
104
-7
2084
1987/88
137
537
-546
357
1 357
121
-8
1955
1988/89
127
498
-608
304
1 339
135
-9
1786
Alankomaiden länsiosaa koskevat tiedot
Taulukko 1
Vuosi
Rehu
NLG/eläin
Muut muuttuvat kulut NLG/eläin
Muuttuvat kulut yht.
NLG/eläin
Kulut yht. Eläinten lkm/ha
Yht. muutos/ha
NLG/ha
Yht. 2
NLG/ha
Yht.
NLG/ha
1984/85
1 622
248
1 870
2,32
4 338
1 948
6 287
1985/86
1 589
226
1 815
2,2
3 993
2 017
6 010
1986/87
1 517
243
1 760
2,06
3 626
2 181
5 806
1987/88
1 286
303
1 589
1,87
2 971
1 907
4 879
1988/89
1 229
279
1 508
1,81
2 729
1 845
4 574
Taulukko 2
Vuosi
Energia
NLG/ha
Viljelykulut
NLG
Aliurakointi
NLG/ha
Koneiden vuokraus ja kunnossapito
Rakennusten kunnossapito
Muiden eläinten ruokinta
Yht. 2
NLG/ha
1984/85
194
477
240
1 149
116
-20
1 948
1985/86
186
535
262
1 159
103
-24
2 017
1986/87
139
521
240
1 361
124
-16
2 181
1987/88
137
401
345
1 357
123
-23
1 907
1988/89
127
386
319
1 342
138
-24
1 845
Kantajat ja vastaajina olevat toimielimet ovat kiistäneet näiden tietojen oikeellisuuden sekä eri kulunimikkeiden määrittelyn että niihin liittyvien määrien arvioinnin osalta. Kantajat, jotka viittaavat 4.6.1997 päivättyihin huomautuksiinsa liitettyyn LEI:n raporttiin, katsovat, että suurin osa asiantuntijalausunnon sivun 33 taulukkoon 2 sisältyvistä kuluista (energia, viljelykulut, muiden kuin maidontuotannossa olevien eläinten ruokinta, vuokrakulut ja erityisesti koneiden ja navetoiden kunnossapito, koska viimeksi mainitut kulut ovat määrältään suhteellisen merkittäviä) ei kuulu muuttuvien kulujen käsitteeseen, koska kyseessä ovat kulut, jotka liittyvät sellaisiin toimintoihin, joita harjoitetaan, vaikka maitoa ei tuotettaisikaan. LEI korostaa raportissaan erityisesti, että palkkakuluja, laitteiden ja rakennusten kunnossapitokuluja samoin kuin veden- ja sähkönkulutukseen liittyviä kuluja ei voida pitää muuttuvina kuluina, vaikka ne vaikuttavat maidontuotannosta yleisesti saatuun tuloon. LEI vähentää siis nämä kulut, mutta ei alenna tätä tuloa merkittävästi, koska se antaa näille kuluille hyvin alhaiset arvot. LEI huomauttaa myös, että siementen ja kasvinsuojeluaineiden kuluihin liittyvät nimikkeet on otettu huomioon kahteen kertaan, minkä osoittaa se, että ne sisältyvät toiseen sarakkeeseen sekä taulukossa 1 että taulukossa 2. Lopuksi se pitää komission päätöksessä 85/377/ETY(17) esittämää menetelmää kululaskentaan soveltuvana ja esittää kyseisessä päätöksessä esitettyjen eri nimikkeiden osalta kulut, jotka sisältyvät seuraavaan taulukkoon. Nämä tiedot koskevat 100 maitokilon vuotuista tuotantoa ja sisältävät sekä muuttuvat kulut (taulukko A) että tiivistetyssä muodossa kiinteät kulut (taulukko B):
Taulukko A
Tilivuosi
Muuttuvat kulut ilman lannoitteita (Ernst & Youngin raportin s. 33, taulukko 1), "muutos/ha yht." rehukuluja koskevan korjauksen jälkeen
Lannoitteet (maitokarja
1975-1995 op. 110, liite 1a)
Muuttuvat kulut yht./ha
1984/85
3 191
605
3 796
1985/86
3 192
680
3 872
1986/87
2 914
642
3 556
1987/88
2 471
529
3 000
1988/89
2 373
487
2 860
Taulukko B
Vähennettävät kiinteät kulut
Vuosi
Polttoaineet
Koneiden ym. vuokraus
Palkat
Vesi
Sähkö
Aineet
1984/85
110
78
297
62
157
129
1985/86
117
83
290
54
152
133
1986/87
89
82
273
64
104
144
1987/88
81
67
355
59
101
142
1988/89
79
64
304
55
93
151
Vähennettävät kiinteät kulut yhteensä
Yht.
Yht.
Vuosi
Yht.
Muuttuvat kulut
Vähennettävät kulut
1984/85
833
3 796
4 629
1985/86
829
3 872
4 701
1986/87
756
3 556
4 312
1987/88
805
3 000
3 805
1988/89
746
2 860
3 606
LEI laskee näiden tietojen perusteella kantajien (hypoteettisen) maidontuotannon kulut markkinointivuosina 1984-1989 seuraavalla tavalla:
Mulder
Brinkhoff
Muskens
Twijnstra
Vuosi
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
1984/85
96 382
42,26
113 422
42,76
38 975
36,93
0
0
1985/86
190 843
42,03
121 022
41,67
111 115
37,77
236 077
42,72
1986/87
174 300
38,39
112 377
38,70
102 577
34,87
222 462
38,37
1987/88
148 802
33,44
95 658
33,61
97 657
33,88
189 190
33,30
1988/89
39 984
33,64
79 685
34,03
91 654
32,61
15 346
33,71
65 Asiantuntija on korostanut suullisessa käsittelyssä, että todellisuudessa LEI on sisällyttänyt muuttuviin kuluihin koneiden vuokrauksen ja kunnossapidon, polttoaineen, sähkön ja veden ja myöntänyt ottaneensa huomioon myös sellaisia kululähteitä, jotka eivät sisälly asianosaisten laskelmiin mutta joita he ovat kuitenkin pitäneet vaihtoehtoisina tulolähteinä, joten ne on joka tapauksessa vähennetty hypoteettisen tulon kokonaismäärästä. Jos verrataan LEI:n ilmoittamia lukuja ja asiantuntijalausuntoon sisältyviä lukuja toisiinsa, päästään asiantuntijan mukaan suurin piirtein samaan lopputulokseen, ja ainoa ero johtuu koneiden kunnossapitoon liittyviä kuluja koskevaan arvioon (joka LEI:llä on alempi).
66 Asiantuntijan esittämä näkemys on hyvin yksityiskohtainen mutta epäselvä. Useita kululähteitä luetellaan, mutta ne eivät näytä liittyvän suoraan maidontuotantoon. Koska tällaisella näkemyksellä vain rangaistaan perusteettomasti jo vahinkoa kärsineitä tuottajia, katson, että hypoteettisesta tulosta vähennettäviä kuluja koskevassa laskelmassa on päinvastoin asianmukaista ottaa huomioon vain ne kulut, jotka liittyvät muutenkin kuin marginaalisesti maidontuotantoon. Asiantuntijan laatimiin kulutaulukoihin ei siis mielestäni voida täysin luottaa. Sitä vastoin LEI:n toimittamat tiedot, jotka sisältyvät kantajien esittämään asiakirjaan, eli niiden voidaan siis katsoa olevan heidän hyväksymiään, ja joiden oikeellisuutta komissiokaan ei ole kiistänyt, voivat olla luotettava viiteperusta. LEI nojautuu näet Alankomaiden viranomaisten virallisiin tietoihin ja noudattaa pääsääntöisesti määritelmää, jonka komissio on antanut muuttuville kuluille päätöksessä 85/377/ETY.
67 Kun tuotantokulujen osatekijöitä on tutkittu yleisesti, on tarkasteltava yksityiskohtaisemmin näiden kulujen kahta tärkeintä osatekijää eli rehuostoja ja ulkopuolisen työvoiman käyttöä.
Rehukulut
68 Rehukulujen määrittämiseen liittyy kaksi ongelmaa: ensimmäinen koskee niiden lehmien määrää, joita kukin kantaja tarvitsi vuosina 1984-1989 tuottamaan edellä ilmoitetut maitomäärät, toinen sitä vastoin koskee mahdollisuutta määrittää nämä kulut myös tilan koon perusteella.
69 1) Rehukulujen osalta kantajien ja komission ilmoittamat luvut poikkeavat merkittävästi toisistaan: kantajat korostavat, että luvut, joihin he ovat nojautuneet, vaihtelevat 26 ja 37 NLG:n välillä 100 maitokilolta (ks. 22.12.1993 päivättyyn kirjelmään liitetty LEI:n raportti), kun taas luvut, joihin komissio nojautuu, vaihtelevat 60 ja 70 NLG:n välillä, edelleen 100 maitokilolta. Tämä ero näyttää johtuvan siitä, että kunakin markkinointivuonna maidontuotantoa varten tarvittujen lehmien määrä on arvioitu eri tavalla. Komission ja neuvoston mukaan on syytä olettaa, että lehmien määrä on pysynyt muuttumattomana korvausta laskettaessa huomioon otettavien vuosien aikana, mikä merkitsee sitä, että huomioon otettavan lehmien määrän pitäisi olla se, joka kantajilla oli luopumisajanjakson alussa eli vuonna 1978. Kantajat sitä vastoin katsovat, että kun otetaan huomioon koko Euroopassa toteutunut maatilojen tuottavuuden nousu, jonka tilastot näyttävät toteen, perustiedoiksi olisi otettava Alankomaiden tilojen keskimääräistä tuotantoa koskevat tiedot ajanjaksolta 1984-1989. Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että ainakin kolmella neljästä kantajina olevasta tuottajasta tuottavuus oli keskiarvoon verrattuna alhainen jo luopumissitoumuksen antamista edeltäneenä ajanjaksona ja että näin ollen eri tilojen tuotantokapasiteetin merkitystä ei voida aliarvioida.
70 Asiantuntija kuten kantajatkin sitä vastoin kiistää sen, että rehukuluja laskettaessa voitaisiin jättää huomiotta maatilojen keskimääräinen tuottavuus, joka, kuten on osoitettu, on jatkuvassa nousussa. Hän tekee siitä sen ilmeisen päätelmän, että kantajien tuottavuus on määritettävä yleisten niitä alueita koskevien tietojen perusteella, joilla tilat sijaitsevat. Yleiset tuottavuutta Alankomaiden länsi- ja pohjoisosissa koskevat tilastotiedot ovat asiantuntijan mukaan seuraavat:
Vuosi
Pohjoinen
Länsi
1984/85
5 410 kg/vuosi
5 455 kg/vuosi
1985/86
5 600 kg/vuosi
5 660 kg/vuosi
1986/87
6 000 kg/vuosi
6 015 kg/vuosi
1987/88
6 390 kg/vuosi
6 120 kg/vuosi
1988/89
6 435 kg/vuosi
6 155 kg/vuosi
Näiden tietojen perusteella asiantuntija tekee sen päätelmän, että kunkin kantajan viitekiintiön tuotantoon vuosina 1984-1989 tarvitut lehmämäärät ovat seuraavat:
Lehmien lkm
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Mulder
Viitemäärä
Tuottavuus
Lehmien lkm
458 604
5 410
85
454 015
5 600
82
454 015
6 000
76
444 932
6 390
70
433 836
6 435
68
Brinkhoff
Viitemäärä
Tuottavuus
Lehmien lkm
293 333
5 410
55
290 398
5 600
52
290 398
6 000
49
284 588
6 390
45
277 491
6 435
44
Muskens
Viitemäärä
Tuottavuus
Lehmien lkm
297 125
5 455
55
294 152
5 660
52
294 152
6 015
49
288 267
6 120
48
281 078
6 155
46
Twijnstra
Viitemäärä
Tuottavuus
Lehmien lkm
585 569
5 410
109
579 710
5 600
104
579 710
6 000
97
568 112
6 390
89
553 944
6 435
87
Edelleen asiantuntijan mukaan vuotuiset rehukulut lehmää kohden olivat pohjoisten ja läntisten alueiden osalta seuraavista kahdesta taulukosta ilmenevät:
Pohjoiset alueet
Rehu: NLG/eläin
1984/85
1 391
1985/86
1 398
1986/87
1 319
1987/88
1 129
1988/89
1 142
Läntiset alueet
Rehu: NLG/eläin
1984/85
1 622
1985/86
1 589
1986/87
1 517
1987/88
1 286
1988/89
1 229
71 Asiantuntijan näkemys voidaan hyväksyä. On todellakin järkevää ja kohtuullista, että kunkin tilan hypoteettisen kehityksen kuvaamiseksi nojaudutaan kansallisiin keskiarvoihin. Ei näet ole mahdollista kuvata tätä kehitystä yksinomaan kuhunkin tilaan liittyvien (hypoteettisten) tietojen perusteella, koska nämä tiedot vaihtelevat monien sisäisten ja ulkoisten tekijöiden mukaan, joiden vaikutusta tuotannon määrään on vaikea osoittaa olettamusten perusteella. Tämän ajattelutavan mukaan asiantuntijan selvitys lähtee tosin yksilökohtaisista tiedoista eli kunkin tuottajan viitemäärästä, joka varmasti kuvaa tilan kapasiteettia ja kokoa, mutta siinä käsitellään tämän jälkeen tätä suuretta siten, että otetaan huomioon tuottavuuden kehittymisen kansallinen keskiarvo, joka on ainoa viitearvo, jonka avulla tilan kehitystä voidaan kuvata.
72
2) Kun siirrytään tutkimaan rehukulujen määrittämisen toista ongelma-aluetta, on huomautettava, että komissio ottaa huomioon myös kunkin tilan pinta-alan. Se perustelee tätä valintaansa sekä LEI:n ilmoittamilla virallisilla laskutavoilla että tarpeella laskea tuottavuus kunkin tilan koon mukaan. Sen omaksuma menetelmä koostuu kunkin tilan hehtaarimäärän jakamisesta lehmien määrällä ja tuotettujen maitokilojen määrällä. Kantajat kiistävät komission laskelmien oikeellisuuden väittäen, etteivät tiedot, joihin ne perustuvat, ole missään tapauksessa realistisia, koska niissä ei oteta huomioon sitä, että maidontuotantoon liittyvät muuttuvat kulut vaihtelevat käänteisessä suhteessa tilan kokoon, eli mitä suurempi tila, sitä pienempi vaikutus niillä on kokonaistuotantokustannuksiin. Jos noudatettaisiin komission laskutapaa, kulut sitä vastoin kasvaisivat tilan koon kasvaessa.
73 Tältä osin on riittävää viitata asiantuntijan esittämiin kriittisiin huomautuksiin, joissa todetaan komission ottaneen huomioon kyseisessä laskelmassa myös sellaiset kulut (kuten ravinnon ja eläinlääkärin hoidot), jotka voivat koskea myös muita tilan eläimiä, kun se on sisällyttänyt tilan koon niihin osatekijöihin, joiden perusteella rehukulut määritetään. Tämä osoittaa sen, että komission ilmoittamia tietoja ei voida ottaa huomioon muuttuvia kuluja laskettaessa.
Palkkakulut
74 Kaikki kantajat ilmoittavat, etteivät he ole käyttäneet ulkopuolista työvoimaa maidontuotannon keskeyttämisen jälkeisenä ajanjaksona. Koska kyseessä on tässä tapauksessa hypoteettisen tulon laskeminen, on tästä huolimatta pohdittava, onko otettava huomioon myös tämä kuluerä laskettaessa kokonaistuotantokustannuksia ja sen perusteella tilan (hypoteettista) tuloa, eli onko viitemäärän (hypoteettiseen) tuotantoon sisällytettävä myös ulkopuolisen työvoiman (hypoteettiset) kulut.
Komissio on ottanut huomioon palkkakulut kaikkien kantajien osalta ja esittänyt tältä osin seuraavat luvut, jotka koskevat 100 maitokilon tuottamista:
Työvoimakulut
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Mulder
21,87
22,15
22,16
22,41
23,11
Brinkhoff
12,80
12,97
12,97
13,11
13,53
Muskens
12,08
12,23
12,24
12,37
12,76
Twijnstra
19,23
19,47
19,48
19,69
20,31
Kantajat kiistävät tämän laskutavan perusteen oikeellisuuden väittäen, että palkkakuluja ei saa vähentää hypoteettisesta tulosta. He esittävät väitteensä tueksi, että LEI:n toimittamien tilastojen mukaan palkatun henkilöstön käyttö Alankomaiden maanviljelystiloilla ei normaalisti ylitä 4:ää prosenttia tiloilla työskentelevän työvoiman kokonaismäärästä. He huomauttavat lisäksi, että komissio ei ole ottanut päätöksessä 85/377/ETY ja maidon tai maitotuotteiden tuottajille tarjottavasta hyvityksestä annettua asetusta koskeneessa 21.4.1993 päivätyssä ehdotuksessaankaan(18) huomioon palkkakuluja hypoteettista tuloa laskiessaan. He kiistävät myös niiden palkkalaskelmien pohjana olevien tietojen oikeellisuuden, joihin komissio viittaa vastineessaan: komission väitteiden mukaan maidontuotanto vaatii 60 työtuntia vuodessa lehmää kohden, kun taas kantajien mukaan 35 tuntia vuodessa lehmää kohden riittää.
75 Asiantuntija arvioi, että maidontuotannossa on otettava huomioon kantajien ja komission huomioon ottaman tuottajan itsensä tekemän työn lisäksi myös hänen perheenjäsentensä tekemä työ. Hänen mukaansa tuottaja käyttää maidontuotantoon 2 496 tuntia vuodessa (eli 8 tuntia päivässä), minkä lisäksi voidaan olettaa, että hänen perheenjäsentensä tähän tarkoitukseen käyttämä aika (edellä mainittujen LEI:n tilastojen mukaan) on noin 80 prosenttia tuottajan työtunneista eli 1 996 tuntia vuodessa, joten tuottajan ja hänen perheenjäsentensä työtuntien yhteenlaskettu kokonaismäärä on 4 492 tuntia vuodessa. Kuluja laskettaessa otetaan huomioon vain se työaika, joka ylittää tuottajan ja hänen perheenjäsentensä työajan. Kun lopuksi lasketaan kantajien hypoteettisen tuotannon osalta ulkopuolisen työvoiman kustannukset, ne ovat asiantuntijan mukaan seuraavat:
Mulder
Brinkhoff
Muskens
Twijnstra
Vuosi
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
1984/85
-
-
-
-
-
-
-
-
1985/86
-
-
-
-
-
-
7 658
1,35
1986/87
-
-
-
-
-
-
-
-
1987/88
-
-
-
-
-
-
-
-
1988/89
-
-
-
-
-
-
-
-
76 Kuten edellä on jo todettu, tätä kuluerää tutkittaessa on ensin pohdittava sitä, onko se otettava mukaan hypoteettista tuloa laskettaessa. Vaikka tuottaja voikin aina turvautua ulkopuoliseen työvoimaan, ei mielestäni kuitenkaan voida yleisten tilastotietojen perusteella olettaa, että tämä olisi väistämätöntä. Tästä syystä on selvitettävä, onko hypoteettista tuloa koskevaan laskelmaan automaattisesti sisällytettävä tämä kuluerä siten, että nojaudutaan työtuntimäärään, joka on tarpeen kunkin maidontuotantomäärän varmistamiseksi, sekä tuottajan ja mahdollisesti myös hänen perheenjäsentensä oletettuihin työtunteihin - kuten asiantuntija katsoo - vai onko tutkittava kunkin tilan todellista tilannetta ja selvitettävä, onko tilalla normaalisti käytetty ulkopuolista työvoimaa tuotannon keskeyttämistä edeltäneenä ja sen jälkeisenä aikana. Jotta voitaisiin määrittää tämän kuluerän merkitys, ei todellisuudessa voida jättää huomiotta tilan todelliseen tilanteeseen perustuvaa selvitystä; tämä johtuu siitä, että ulkopuolisen työvoiman käyttö liittyy tuottajan hyvin henkilökohtaisiin valintoihin, kuten myös työnjako perheenjäsenten kesken. Tästä syystä tilastotietojen perusteella ei lähtökohtaisesti voida olettaa, että ulkopuolista työvoimaa olisi käytetty.
77 Koska tässä tapauksessa ei ole kiistetty sitä, että kantajat eivät ole käyttäneet - tai ainakin ovat käyttäneet vain satunnaisesti - ulkopuolista työvoimaa, eli ei ole esitetty näyttöä siitä, että kantajien tiloilla olisi jatkuvasti käytetty ulkopuolista työvoimaa, ei abstrakteista luvuista, jollaisina tilastollisia keskiarvoja on pidettävä, voida päätellä, että kantajien väitteitä - joita ei ole kumottu vastakkaisella näytöllä - ei pitäisi ottaa huomioon hypoteettisia kuluja koskevassa selvityksessä. Jos tällaisia ilmoituksia pidettäisiin perusteettomina, vaikka vastakkaista näyttöä ei ole esitetty, kantajille siirrettäisiin negatiivista tosiseikkaa (että he eivät ole käyttäneet ulkopuolista työvoimaa) koskeva todistustaakka, vaikka yleisten oikeusperiaatteiden mukaan negatiivista todistustaakkaa ei voida siirtää sille, joka on kantajana asiassa (negativa non sunt probanda). Tästä seuraa, että hypoteettista tuloa laskettaessa ei voida viitata ulkopuolisen työvoiman kustannuksiin, ellei asiassa ilmene, että niinä ajanjaksoina, joina maitoa on tuotettu, on yleensä käytetty ulkopuolista työvoimaa. Mikäli tämä tosiseikka kiistetään, on toimielinten tehtävänä osoittaa, että tilalla on ollut perheen ulkopuolista työvoimaa tai että on ollut täysin välttämätöntä käyttää sitä. Nyt käsiteltävissä asioissa tällaista näyttöä ei ole esitetty; kuten edellä on todettu, on päinvastoin asianosaisten kesken kiistatonta, että kantajien tiloilla ei ole yleensä käytetty ulkopuolista työvoimaa, minkä asiantuntijakin on vahvistanut. Katson siis, että tässä tapauksessa ei pidä sisällyttää tätä kuluerää kantajien muuttuviin kuluihin. Tähän on vielä lisättävä, että tämä päätelmä ei myöskään poikkea asiantuntijan tekemästä päätelmästä (lukuun ottamatta markkinointivuotta 1985/1986 Twijnstran osalta), jonka hän on tehnyt soveltaessaan yleisistä tilastoista saatuja abstrakteja lukuja.
78 Kaiken edellä esitetyn perusteella vaikuttaa järkevältä ja kohtuulliselta laskea tässä tapauksessa kulut LEI:n esittämällä tavalla. Tästä seuraa, että koneiden kunnossapidosta ja ulkopuolisen työvoiman käytöstä aiheutuvia kuluja ei pidä ottaa huomioon.(19) Jos nämä kaksi kohtaa jätetään huomiotta, LEI:n käyttämä laskutapa, jota ehdotan noudatettavaksi, on muutamia hyvin pieniä poikkeamia lukuun ottamatta asiantuntijan tekemän laskelman mukainen.
Vaihtoehtoiset tulot
79 Heti aluksi on korostettava, että vaikka hypoteettista tuloa laskettaessa osoittautui asianmukaiseksi käyttää (hypoteettisesta maidonmyynnistä saadun tulon laskemista lukuun ottamatta) kyseiseen ajanjaksoon liittyviin tilastoihin sisältyviä kansallisia keskiarvoja - sanotun vaikuttamatta varaumiin, joita juuri olen esittänyt työvoimakulujen vaikutuksen arvioinnista - vaihtoehtoisia tuloja eli maidontuotantoa korvaavasta toiminnasta saatuja nettotuottoa koskevaa laskelmaa tehtäessä ei ensi arviolta voida sivuuttaa niiden toimintojen tarkastelua, joita kantajien tiloilla todellisuudessa on harjoitettu. Tämä johtuu siitä, että kuten edellä on jo todettu, kantajat ovat maidontuotannon lopetettuaan harjoittaneet hyvin erilaisia korvaavia toimintoja.
80 Tämän jälkeen on yksilöitävä perusteet, joiden mukaan vaihtoehtoinen tulo on laskettava. Tässä yhteydessä on lähdettävä liikkeelle vuoden 1992 tuomiosta, jonka mukaan silloin, kun asianosaisten maidontuotannon korvaavasta toiminnasta saama tulo osoittautuu pienemmäksi kuin vähimmäistulo, jonka tila olisi todennäköisesti saanut maitoa tuottamalla, tulon vähentymisen vähimmäisarvojen alapuolelle on katsottava johtuvan vahinkoa kärsineen huolellisuuden puutteesta, ja korvauksena maksettavaa määrää on siis vastaavasti vähennettävä. Lienee tarpeetonta mainita, että vaikka kyse olisikin olettamasta (kuten nyt käsiteltävissä asioissa), todistustaakka tilanomistajan laiminlyönnistä kuuluu vastaajina oleville toimielimille, koska kyseessä on seikka, jonka perusteella korvausvelvollisuus puuttuu kokonaan tai osittain. Koska näyttöä ei ole esitetty, hypoteettista tuloa ei voida vähentää suuremmasta määrästä kuin se vaihtoehtoinen tulo, joka todellisuudessa on saatu kyseisen ajanjakson aikana.
81 Nyt käsiteltävissä asioissa Mulder ym. kantajat ovat tyytyneet ilmoittamaan todisteita esittämättä, että he ovat saaneet hyvin vähäisiä tuloja niiden vaikeuksien vuoksi, joita erityisesti Mulderilla ja Twijnstralla on ollut tilansa tuotantosuunnan muuttamisessa maidontuotannosta muuhun toimintaan. Mulder omistautui lampaiden, sonnien ja lypsylehmien kasvattamiseen sekä laiduntamiseen, kun taas Twijnstra ryhtyi viljelemään vihanneksia ja myymään eläinten rehua. Brinkhoffin tilanne on siinä mielessä erilainen, että hän on ollut palkkatyössä, ja Muskens puolestaan kykeni monipuolistamaan maa-alueidensa viljelyä.
82 Vastaajina olevat toimielimet väittävät, että asianosaiset eivät ole esittäneet riittävää näyttöä korvaavasta toiminnasta saadusta tulosta ja että he ovat joka tapauksessa ilmoittaneet korvaavat tulot liian alhaisina. Ne ehdottavat sellaisen abstraktin laskutavan noudattamista, joka on pääpiirteissään määritelty asetuksessa N:o 2187/93. Tässä menetelmässä ei oteta huomioon todellisia korvaavia tuloja, koska siinä nojaudutaan, kuten edellä on todettu, kustakin kolmesta tuotannontekijästä (pääoma, maa-alue ja työ), jotka vapautuvat maidontuotannon keskeytyksen vuoksi, saadun tulon määrittämiseen. Kun tätä menetelmää sovelletaan, päädytään toimielinten mukaan siihen päätelmään, että jos maatila osoittaa harjoittaneensa tuotantotoimintaa ja saaneensa tästä toiminnasta alemmat tulot kuin tämän laskutavan perusteella on määritetty, sen korvausvaatimus on hylättävä siltä osin kuin se koskee todellisen vaihtoehtoisen tulon ja abstraktilla menetelmällä määritetyn hypoteettisen vaihtoehtoisen tulon välistä eroa. Tässä tapauksessa on toimielinten mukaan otettava laskennan lähtökohdaksi se, että tila ei ole osoittanut toimineensa "tarvittavalla huolellisuudella" vahingon vähentämiseksi.
83 Asetuksen N:o 2187/93 antamisen jälkeen ja siis vuoden 1992 tuomion julistamisen jälkeen kantajat ovat hyväksyneet tällaisen laskutavan soveltamismahdollisuuden ja myös ilmoittaneet omat (hypoteettiset) vaihtoehtoiset tulonsa määrittämällä ne täsmällisesti tämän menetelmän mukaan (ks. erityisesti kantajien 22.12.1993 päivätty kirjelmä ja kyseiseen kirjelmään liitetty LEI:n asiantuntijalausunto). Kantajien ja komission toimittamat korvaavia tuloja koskevat tiedot ilmenevät seuraavasta taulukosta:
Korvaavan toiminnan tuotto *
Vuosi
Mulder
Brinkhoff
Muskens
Twijnstra
Komissio
1984/85
12
31
32
-
19,66
1985/86
13
32
16
12
19,39
1986/87
16
27
24
14
18,46
1987/88
13
11
12
10
18,41
1988/89
73**
15**
15
39**
18,73
* Kaikki luvut on ilmaistu NLG:issa ja koskevat 100 maitokiloa. ** Sisältää maidontuotannosta saadut tulot.
84 Näin ollen on helppoa todeta, että vaihtoehtoisen tulon määrittämiseen liittyvät erot eivät koske oikeudenkäynnin tässä vaiheessa niinkään mahdollisuutta ottaa tai olla ottamatta yleisesti huomioon kantajien todellisia tuloja, vaan niistä kolmesta vapautuneesta tuotannontekijästä saatujen hypoteettisten tulojen arviointia, joiden mukaan on laskettava vähimmäistulo, joka kunkin tilan olisi pitänyt saada "vaihtoehtoisesta toiminnasta". Koska on mahdotonta katsoa yleisesti, että todellisilla tuloilla ei olisi mitään merkitystä vaihtoehtoisen tulon laskennassa, on laskettava ensin hypoteettiset korvaavat tulot ja vasta toiseksi selvitettävä, ovatko ne korkeammat kuin todelliset tulot. Todelliset tulot otetaan siis huomioon ainoastaan siinä tapauksessa, että ne ylittävät hypoteettiset tulot.
85 Tästä syystä tutkin seuraavaksi eri tekijöitä, jotka vaihtelevassa määrin riippuvat siitä, mikä numeraalinen arvo korvaaville tuloille ja nimenomaan tuotannontekijöille pääoma, maa-alue ja työ annetaan.
Tuotannontekijä pääoma
86 Komissio arvioi, että pääomasta saatuja tuloja ei pitäisi laskea yksinomaan siitä pääomasta, joka on saatu tuotannon keskeyttämisen jälkeen myydyistä eläimistä, vaan myös pääomasta, joka on vapautunut tilan ja laitteiden (navetat, siilot ja maatalouskoneisto) kunnossapitokulujen vähentymisen vuoksi, ja että nämä kulut ovat vähentyneet noin 50 prosenttia siitä, mitä ne ovat silloin, kun yritys harjoittaa tuotantotoimintaansa. Komissio on arvioinut tämän pääoman kokonaisarvoksi keskimäärin 6 700 NLG/eläin, johon on lisättävä vuotuiset korot eli noin 5,5 prosenttia, joka vastaa 368,50 NLG:ia lehmää kohden.
87 Kantajat kiistävät näiden komission laskelmien oikeellisuuden monilta osin. Ne arvostelevat ensinnäkin tilan ja laitteiden kuten navetan ja lypsykoneiden kunnossapitoon liittyvien kulujen huomioon ottamista ja esittävät, että tiloilla on kaikesta huolimatta huollettava niitä muuta toimintaa varten. Ne lisäävät, että vaikka oletettaisiin, että nämä koneet on myyty, niiden markkina-arvo olisi ollut erittäin vähäinen ja siis alempi kuin se arvo, joka niillä olisi ollut samalle tuottajalle, jos niitä olisi käytetty jälleen maidontuotannon uudelleenaloittamisen jälkeen. Tässä yhteydessä komissio täsmentää ottaneensa huomioon mahdollisuuden käyttää koneita muuhun tarkoitukseen kuin maidontuotantoon ja sisällyttäneensä tästä syystä vaihtoehtoisiin tuloihin vain 50 prosenttia kunnossapitokuluista. Komissio pohtii lisäksi sitä, voidaanko näitä koneita edelleen käyttää uudelleen pitkän maidontuotannon keskeytyksen jälkeen, kuten kantajat väittävät.
88 Kantajat väittävät toiseksi, että komission tekemä laskelma myytyjen lehmien markkina-arvosta perustuu 1980-luvun puolivälissä sovellettuihin markkina-hintoihin, kun niitä vuosia, jotka pitäisi ottaa huomioon, ovat vuodet 1978 ja 1979, sillä lehmät myytiin todellisuudessa näinä vuosina ennen kuin luopumissitoumus annettiin. Hintaero on huomattava: lehmän keskimääräinen markkina-arvo oli vuosina 1978 ja 1979
3 100 NLG, kun komissio on ilmoittanut markkina-arvoksi 6 700 NLG. Komissio vastaa määrittäneensä hinnan 6 700 NLG siten, että se on ottanut huomioon lehmän arvon lisäksi myös yhteen lehmään kohdistuvat aineisiin ja maidontuotantoon käytettäviin koneisiin liittyvät kulut. Laskelmassa huomioon otettu lehmän arvo on todellisuudessa 1 800 NLG eikä 3 500 NLG, kuten kantajat ovat ilmoittaneet LEI:n antamien tietojen perusteella.
89 Kantajat pitävät lopuksi virheellisenä sitä, että pääomasta saatuja tuloja koskevassa laskelmassa on otettu huomioon korot, sillä niiden mukaan lehmien myynnistä mahdollisesti saatu pääoma on käytetty osittain tai kokonaan korvaavan toiminnan harjoittamiseen, eikä niiden mielestä laskelmaa tehtäessä voida missään tapauksessa ottaa huomioon sellaista pääomasta saatujen tulojen nimikettä, jota ei ole otettu huomioon hypoteettisen tulon lähteenä.
90 Komission esittämät tiedot ovat hieman hämmentäviä. On perusteltua pohtia, miten laitteiden kunnossapitokulujen vähentymistä voidaan pitää tuloa tuottavana pääomana. Vaikka ei ole epäilystäkään siitä, että maidontuotannon keskeyttäminen merkitsee näiden kulujen vähentymistä, tätä vähennystä ei ole kuitenkaan helppoa näyttää toteen ja esittää numeerisesti, koska, kuten edellä on jo todettu, maidontuotannon keskeyttämisen vaikutusta siihen, että näitä laitteita mahdollisesti käytetään tehostetummin muuhun toimintaan kuin maidontuotantoon, ei voida arvioida. Joka tapauksessa vuosien 1984-1989 väliseen (hypoteettiseen) maidontuotantoon liittyvät laitekulut on jo otettu huomioon hypoteettista tuloa koskevassa laskelmassa. Tästä seuraa, että jos laitteiden kunnossapitokulujen vähentyminen luettaisiin pääomasta saatujen tulojen lähteisiin, se otettaisiin todellisuudessa huomioon kahdesti: ensin kulueränä ja toiseksi vaihtoehtoisena tulona.
91 Kuten kantajat, myös asiantuntija katsoo, että pääoman korvaavaa tuloa koskevassa laskelmassa on otettava huomioon vain lypsylehmien myynnistä kertyvät tuotot. Koneet, kuten kylmälaitteet, olisi otettava huomioon vain muuttuvina kuluina. Hän esittää siis seuraavan mallilaskelman: perusarvoksi otetaan eläinten kaupallinen arvo tuotantotoiminnan hypoteettisella uudelleenaloittamishetkellä eli vuonna 1985; tähän määrään lisätään tämän jälkeen paikallisten säästöpankkien soveltamat korot, ja siitä vähennetään inflaation vaikutus, molemmissa tapauksissa asianomaisten vuosien osalta. Lehmän keskihinta niiden ajanjaksojen aikana, jotka ovat käsiteltävän asian kannalta merkityksellisiä, on asiantuntijan mukaan 2 358 NLG, mikä vastaa lehmien keskihintaa niiden maidontuotannon eri vaiheissa. Asiantuntija esittää siis yksinomaan kantajien osalta ja huomioon otettavilta eri ajanjaksoilta määrät, jotka ilmenevät jäljempänä esitetystä taulukosta.
Mulder
Brinkhoff
Muskens
Twijnstra
Pääoma (NLG)
200 430
129 690
129 690
245 232
1984/85
4 256
1,87
5 008
1,89
1 967
1,86
0
1,87
1985/86
8 478
1,87
5 486
1,89
5 486
1,86
10 118
1,79
1986/87
12 367
2,72
8 002
2,76
8 002
2,72
15 131
2,61
1987/88
13 108
2,95
8 482
2,98
8 482
2,94
16 038
2,82
1988/89
3 646
3,07
7 267
3,10
8 611
3,06
1 338
2,94
92
Komissio on eri mieltä tästä laskutavasta. Sen mielestä inflaatioprosenttia ei voida vähentää paikallisten säästöpankkien korkoprosentista, koska kantajat ovat joka tapauksessa saaneet pääomaa muista tuloista, mikä on korvannut kulutushintojen noususta johtuneet menetykset.
93 On mielestäni järkevää ja kohtuullista noudattaa tässä tapauksessa korvaavan pääomasta saadun tulon laskemiseksi asiantuntijan suosittelemaa menetelmää, joka perustuu, kuten edellä on todettu, karjan markkinahintaan sillä hetkellä, jona ne olisi pitänyt ostaa, eli maidontuotannon todennäköisellä uudelleenaloittamishetkellä. Kuten edellä on todettu, asiantuntija sisällyttää huomioon otettavien eläinten joukkoon maidontuotannon eri vaiheissa olevat hiehot ja lehmät; hän siis ottaa huomioon kaikki eläimet, jotka osallistuvat maidontuotantoon. Myös viimeksi mainittujen seikkojen sisällyttäminen tähän laskelmaan vaikuttaa asianmukaiselta.
94 Asiantuntijan suosittelema ratkaisu, jonka mukaan pääomaan sovellettava korkoprosentti on paikallisten säästöpankkien tarjoama korko, on hyväksyttävä, koska kyseessä on korkoprosentti, joka on järkevästi ajatellen lähimpänä sitä, joka kantajien voidaan todellisuudessa olettaa saaneen. Minusta ei sitä vastoin vaikuta siltä, että olisi otettava huomioon myös, kuten asiantuntija ehdottaa, inflaation vaikutukset pääoman tuottamaan (hypoteettiseen) tuloon ja että korkoprosentista olisi siis vähennettävä inflaatioprosenttia vastaava osuus. Tämä johtuu siitä, että jos inflaatioprosentti vähennetään paikallisten säästöpankkien perimästä korkoprosentista, rahan ostovoiman vaihtelu kohdistuu pääoman haltijaan ja rankaisee perusteettomasti kantajia, joilla on oikeus korvaukseen. Todellisuudessa pääomasta saatu tulo vähenee samassa suhteessa rahan ostovoiman vähentyessä, koska nimellisarvo on pysyy ennallaan ja kuluttajahinnat nousevat.
Tuotannontekijät maa-alue ja työ
95 a) Tuotannontekijästä maa-alue saatu tulo liittyy maa-alueeseen, jota ei käytetä karjankasvatukseen. Komission mukaan se on laskettava maa-alueen hehtaarikohtaisen keskimääräisen siinä maassa perittävän vuokrahinnan perusteella, jossa tila sijaitsee. Komission tältä osin antamat tiedot ovat seuraavat:
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
435
443
468
490
478
Kantajat eivät kiistä näitä tietoja. On korostettava, että komission ilmoittamat tiedot ovat lähes yhteneväiset LEI:n ilmoittamien kanssa, ja LEI on lähde, johon kantajat viittaavat perustellakseen vaatimuksensa. Asiantuntija sitä vastoin arvioi, että maidontuotannon keskeytyksen jälkeen vapautuneesta maa-alueesta saadun tulon määrittämiseksi on otettava huomioon maanviljelysmaiden vuokrauksesta saatujen tulojen lisäksi myös rakennusten vuokraamisesta saadut tulot. Vapautuneeseen maa-alueeseen ja sillä sijaitseviin rakennuksiin liittyvät tulot ovat kunkin kantajan osalta seuraavassa taulukossa ilmoitetut:
Mulder
42 ha
Brinkhoff
24 ha
Muskens
24 ha
Twijnstra
54 ha
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
Yht.
/100 kg
1984/85
13 367
5,86
15 731
5,93
4 530
4,29
0
5,89
1985/86
26 508
5,84
16 764
5,79
13 153
4,48
32 701
5,80
1986/87
26 640
5,87
17 129
5,91
12 525
4,27
33 909
5,87
1987/88
27 335
6,14
17 525
6,17
13 542
4,71
34 660
6,12
1988/89
7 596
6,39
15 097
6,47
14 624
5,22
2 908
6,40
Yhteensä
101 446
82 246
60 374
104 178
96 Tämän vapautuneesta maa-alueesta saadun tulon laskutavan oikeellisuuden kiistävät sekä komissio, joka korostaa, ettei ole tiedossa, millä perusteella asiantuntija on määrittänyt maa-alueiden vuokrahinnat, että kantajat, jotka esittävät, että jos oletetaan, että maidontuotannon loppuessa myös rakennukset on annettu vuokralle, tämä merkitsisi melko epätodennäköisen seikan pitämistä annettuna tekijänä, eli että maanviljelijät olisivat muuttaneet muualle saadakseen navetoistaan vaihtoehtoista tuloa. Puhumattakaan siitä, että tällä tavoin menettelemällä ei otettaisi huomioon kuluja, joita aiheutuisi toisen asunnon hankkimisesta.
97 b) Tuotannontekijään työ liittyvä tulo vastaa työaikaa, joka vapautuu eläintenkasvatuksen keskeydyttyä. Tätä tuloa laskiessaan komissio pitää lähtökohtana tuntimäärää, joka olisi ollut tarpeen eläinten kasvattamiseksi sillä hetkellä, kun maidontuotanto keskeytettiin, ja päättelee tämän luvun perusteella sen työtuntimäärän, jonka tuottaja on käyttänyt kunkin lehmän hoitoon, eli 2 496 tuntia vuodessa. Tämä laskelma perustuu tuntimäärään, jonka tuottaja normaalisti käyttää eläintenhoitoon, ja maataloustyöntekijöiden tuntipalkkoihin kyseisenä ajanjaksona, jona ne vaihtelivat 14 ja 16 NLG:n välillä seuraavan taulukon mukaisesti:
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
14,80
15,14
15,46
15,62
15,88
Kantajat eivät kiistä näiden tietojen oikeellisuutta. Asiantuntija sitä vastoin arvioi, että työstä saatua tuloa koskevassa laskelmassa on otettava huomioon myös perheenjäsenten hypoteettisesti tekemä työ. Kun otetaan huomioon tämä seikka ja käytetään komission ilmoittaman työtuntimäärän keskiarvoa, asiantuntija laskee pääomasta saadun tulon seuraavasta taulukosta ilmenevällä tavalla:
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Mulder
* Tuottaja
1 241
2 496
2 496
2 496
684
* Perhe
788
1 276
848
514
117
* Tulo (NLG)
30 027
57 108
51 698
47 016
12 721
* NLG/100kg
13,17
12,58
11,39
10,57
10,70
Brinkhoff
* Tuottaja
2 257
2 392
2 156
1 935
1 597
* Perhe
130
-
-
-
-
* Tulo (NLG)
35 336
36 215
33 332
30 225
25 353
* NLG/100kg
13,32
12,47
11,48
10,62
10,83
Muskens
* Tuottaja
887
2 496
2 496
2 352
2 162
* Perhe
286
364
101
0
0
* Tulo (NLG)
17 348
43 300
40 150
36 738
34 333
* NLG/100kg
16,44
14,72
13,65
12,74
12,21
Twijnstra
* Tuottaja
0
2 434
2 496
2 496
205
* Perhe
0
1 947
1 772
1 331
102
* Tulo (NLG)
0
66 332
65 983
59 778
4 883
* NLG/100kg
11,35
11,73
11,38
10,52
10,72
98 Komissio toteaa, että luvut, joihin asiantuntija on nojautunut määrittääkseen (hypoteettisen) työtulon, poikkeavat niistä, joista asianosaiset ovat sopineet. Kantajat puolestaan katsovat, että laskelmassa ei voida ottaa huomioon perheenjäsenten tekemää työtä. Ne väittävät asiantuntijan jättäneen virheellisesti ottamatta huomioon heidän perhetilanteensa eli sen, että Mulderin, Brinkhoffin ja Muskensin lapset olivat tuolloin liian nuoria kyetäkseen työskentelemään perhepiirin ulkopuolella ja että heidän puolisonsa osallistuivat tuotantotoimintaan ainoastaan työskentelemällä muutamia tunteja päivässä, joten heidän mielestään ei ole uskottavaa, että he olisivat voineet työskennellä tilan ulkopuolella ja saada omia tuloja; lisäksi Twijnstralla ei ollut huomioon otettavana ajanjaksona lainkaan perhettä.
99 Tuotannontekijöihin työ ja maa-alue liittyvää tuloa koskevaa komission laskelmaa vastaan asianosaiset eivät ole esittäneet huomautuksia, joten ei ole tarpeen eikä asianmukaista antaa ratkaisua näiden tulojen määrittämisestä. On siis vain toimittava komission näistä tuloista antamien yleistietojen perusteella (jotka koskevat maataloustyöntekijän keskimääräistä kuukausipalkkaa ja kyseiseen ajanjaksoon liittyvää vuokramaan hintaa). On joka tapauksessa mielestäni hyödyllistä esittää muutamia näkökohtia asiantuntijan noudattamasta menetelmästä. Ensinnäkin olen tuotannontekijän maa-alue osalta samaa mieltä asiantuntijan kanssa siitä, että vuokralle on katsottava annettavan maan lisäksi myös sille rakennetut tilan rakennukset. On nimittäin järkevää olettaa, että kantajat, kuten kuka tahansa muu yrittäjä heidän asemassaan, on käyttänyt näitä navettoja johonkin muuhun toimintaan. On siis kohtuullista sisällyttää tuotannontekijästä maa-alue saatuun tuloon maa-alueiden lisäksi myös sille rakennetut rakennukset. Työstä saadun tulon osalta asiantuntijan kanta ei sitä vastoin tunnu oikealta. Hän on sisällyttänyt laskelmaan ne tulot, joita tuottajan perheenjäsenet olisivat voineet saada työskentelemällä tilan ulkopuolella; menetellessään näin hän ei ole ottanut huomioon sitä, että tässä tapauksessa kantajien perhetilanteet, jotka on esitetty edellä, eivät olleet sellaisia, että niiden perusteella olisi voitu tilastotiedoista, jotka liittyvät tiettyihin todellisiin tilanteisiin, päättelemällä tehdä se olettamus, että perheenjäsenet työskentelivät tilan ulkopuolella.
Eriyttäminen eri kansallisten alueiden mukaan
100 Kantajat arvostelevat neuvostoa ja komissiota siitä, että ne eivät ole ottaneet huomioon hypoteettista tuloa koskevaa laskelmaa tehdessään sitä, että eri tuottajien tuottavuus ja samalla kannattavuus vaihtelevat sen jäsenvaltion mukaan, jossa tila sijaitsee, eivätkä tästä syystä ole eriyttäneet hyvitystarjoustaan eri kansallisten alueiden mukaan vaan nojautuneet yksinomaan tilan kokoon. He vetoavat siihen, että toimielinten valitsema laskutapa rankaisee erityisesti alankomaalaisia tuottajia, koska heidän tuottavuutensa on selvästi Euroopan keskiarvoa korkeampi. Neuvosto muistuttaa tältä osin, että yhteisöjen on vuonna 1992 antamassaan välituomiossa esittänyt, että korvauslaskelman on perustuttava vastaavan tilan kannattavuuteen, että tämä laskelma siis perustuu lähinnä yrityksen kokoon ja että joka tapauksessa jäsenvaltioiden väliset erot heijastuvat myös eri maiden sisällä, koska niissä on alueita, joiden tuottavuus on muiden alueiden tuottavuutta parempi.
101 Olen neuvoston kanssa samaa mieltä ja lisään vielä, että todellisuudessa tähän mennessä esitetyissä laskelmissa on tilanteen mukaan (ks. edellä selvitys maidon hinnasta ja muuttuvista kuluista) otettu huomioon sen alueen tuottavuuden vaikutus, jolla kantajien tila sijaitsee, ja näin ollen alueen vaikutus on seikka, joka on otettu huomioon kantajien tuloa laskettaessa.
Muita vahinkoja koskeva korvausvaatimus, jonka perusteena on a) kansallisen verotuksen progressiivisuus, b) rahan arvon aleneminen ja c) hyvitysluonteiset korot, jotka erääntyvät korvausta suoritettaessa
102 Vuoden 1992 välituomion jälkeen esittämissään kirjelmissä kantajat vaativat, että heille korvauksena kuuluvaa määrää olisi korotettava siten, että siinä otetaan huomioon a) vahinko, joka aiheutuu siitä, että korvauksen kokonaismäärästä kannettavan veron verokanta on korkeampi kuin se verokanta, jota olisi sovellettu, jos tuloa olisi saatu sääntöjenmukaisesti luopumisajanjakson aikana eli vuosina 1984-1989; b) taloudellinen menetys, joka johtuu guldenin arvon alenemisesta vuodesta 1984 lähtien, jonka aikana neuvoston asetuksella N:o 857/84 kantajia lainvastaisesti estettiin myymästä maitoa, ja lisäksi c) pääoman puuttumisesta johtuva vahinko.
103 Komissio katsoo, ettei tätä vaatimusta, jonka mukaan korvauksen suuruutta määritettäessä olisi otettava huomioon edellä a), b) ja c) kohdassa tarkoitetut tekijät, voida ottaa tutkittavaksi. Se vetoaa siihen, että tätä vaatimusta ei ollut nimenomaisesti esitetty kannekirjelmässä, joten se on uusi vaatimus ja sellaisena se on jätettävä tutkimatta, kuten työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdassa määrätään. Komissio ja neuvosto vetoavat myös toiseen perusteeseen, jonka vuoksi vaatimus olisi jätettävä tutkimatta ja jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuin oli vuoden 1992 tuomiossa jo tehnyt korkolaskelman tuomion julistamispäivän jälkeiseltä ajalta, joten muiden korkojen laskemista vahingon ja tuomion julistamisen väliseltä ajalta koskevaa vaatimusta on pidettävä vanhentuneena.
Tämä oikeudenkäyntiväite ei ole perusteltu. On päinvastoin katsottava, että toisin kuin toimielimet väittävät, kantajat olivat vaatineet asiassa C-104/89 jättämässään kannekirjelmässä "vahingonkorvausten maksamispäivään asti laskettavaa 8 prosentin laillista vuotuista korkoa", joten he viittasivat tuomion julistamista edeltäneeseen ja siis myös vahingon määrittämistä edeltäneeseen ajanjaksoon. Pidän perusteettomana myös sitä vastaajina olevien toimielinten esittämää oikeudenkäyntiväitettä, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuin olisi vuoden 1992 tuomiossa jo hylännyt tämän vaatimuksen. Vuoden 1992 tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin on käsittääkseni antanut ratkaisun yksinomaan viivästyskoroista (viivästyskorot, joihin 35 kohdassa nimenomaisesti viitataan) ratkaisematta aikaisempaan ajanjaksoon liittyviä korkoja koskevaa vaatimusta, vaikka se oli esitetty. Ei siis ole mahdotonta määrätä muista laillisista koroista, jotka eivät liity niiden korvausten viivästyneeseen suorittamiseen, jotka yhteisö on velvoitettu maksamaan, vaan nimenomaan tarpeeseen palauttaa niiden määrien todellinen arvo, joihin kantajilla on oikeus.
104 Tutkin siis seuraavassa erikseen eri vaatimusten asiasisältöä. Ensimmäinen vaatimus a) koskee mahdollista korvauksen määrään sovellettavan verotuksen progressiivisuudesta johtuvaa vahinkoa sillä perusteella, että verokanta olisi korkeampi kuin se, jota olisi pitänyt soveltaa vuosiin 1984-1989 liittyviin (hypoteettisiin) tuloihin. Tämä ero johtuu siitä, että normaalitilanteessa eli siinä tilanteessa, että tulot olisivat jakautuneet ajallisesti tasaisesti, verotus - joka on progressiivinen - olisi pitänyt laskea eri ajanjaksoihin liittyvien tulon osien mukaan, kun taas siinä tilanteessa, että korvaus kattaa koko ajanjakson 1984-1989 ja maksetaan kertasuorituksena, verokanta lasketaan tästä suuremmasta määrästä, jolloin vero on määrältään suurempi kuin eri vuosiin liittyvien verojen summa olisi ollut. Tätä väitettä ei voida hyväksyä. Todellisuudessa menetyksiä, joita eri kansallisissa oikeusjärjestyksissä säädettyjen verojen kantamisesta saattaa aiheutua, ei voida ottaa huomioon laskettaessa EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toiseen kohtaan perustuvan vahingonkorvauksen määrää, koska niitä ei ole aiheuttanut toimielinten lainvastainen menettely vaan ne johtuvat kansallisten viranomaisten menettelystä.(20)
105 Vaatimukset b) ja c) koskevat rahan arvon alenemisen huomioon ottamista ja hyvitysluonteisia korkoja, ja siinä yhteydessä kantajat vaativat 5,5 prosentin koron soveltamista vuodesta 1984 lähtien. Tältä osin on heti aluksi todettava, että sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan vahinkoa kärsineellä on oikeus täyteen korvaukseen omaisuudestaan. Siinä tapauksessa, että korvauksen kokonaismäärä määritetään vahingon syntymispäivään nähden, kuten tässä tapauksessa, on otettava huomioon ajan kulumisen vaikutus vahinkoa kärsineelle maksettavaan määrään. On siis välttämätöntä, että korvauksen nimellismäärää korotetaan vahinkotapahtuman ja korvauksen suorittamisen välillä tapahtuneen rahan arvon mahdollisen alenemisen huomioon ottamiseksi.(21) Tämä korotus voidaan toteuttaa maksamalla vahinkoa kärsineille korvauksen perusmäärästä laskettavaa korkoa vahingon syntymispäivästä lähtien korvauksen määränneen tuomion julistamispäivään saakka. On muistettava, että tässä tapauksessa jo vuoden 1992 tuomiossa määrättiin kantajille maksettavista viivästyskoroista tuomion julistamispäivästä todelliseen maksupäivään saakka.
Jotta voitaisiin määrittää tässä tapauksessa korkokanta ja soveltaa sitä, todettakoon, että hintaindeksin keskimääräinen vaihtelu Alankomaissa oli vuosina 1984-1988 Eurostatin tietojen mukaan 1,85 prosenttia. Tästä syystä lienee järkevää ja kohtuullista, että koska korvauksen kokonaismäärä koskee taloudellisia menetyksiä, joita kantajille on aiheutunut vähitellen kaikkien niiden markkinointivuosien aikana, joiden osalta heille ei ole myönnetty maitokiintiötä, eli vähitellen vuosien 1984-1989 aikana, korot vahvistetaan keskiarvon alapuolella olevalle tasolle, jossa otetaan nimenomaisesti huomioon kantajille aiheutuneiden vahinkojen syntyminen vähitellen. Pidän siis kohtuullisena, että korvauksen perusmäärää korotetaan kiinteällä 1,3 prosentin korolla siitä päivästä lähtien, jona heiltä on lainvastaisesti evätty maidontuotantokiintiö ja joka on sama päivä kuin se, jona kantajien luopumissitoumus päättyi - eli 1.10.1984 Mulderin osalta, 1.5.1984 Brinkhoffin osalta, 1.1.1985 Muskensin osalta ja 1.1.1985 Twijnstran osalta - välituomion julistamispäivään 19.5.1992 saakka, josta lähtien maksettavaksi tulevat juoksevat viivästyskorot 8 prosentin korkokannalla yhteisöjen tuomioistuimen aikaisemman ratkaisun mukaisesti.
Tällä toimenpiteellä kohtuusnäkökohtien mukaisesti tyhjentävän näytön puuttuessa tehty korotus ei korvaa ainoastaan rahan arvon alenemisen vaikutuksia vaan myös pääoman puuttumisesta mahdollisesti aiheutuneet menetykset. Tästä syystä korotuksen on katsottava sisältävän ne hyvitysluonteiset korot, joita asianosaiset ovat nimenomaisesti vaatineet.
Mulderille maksettava korvaus
106 Mulder ilmoittaa 4.6.1997 päivätyssä kirjelmässään vaativansa 703 090 NLG:n suuruista vahingonkorvausta. Tämän ilmoituksen on katsottava kumoavan ja korvaavan aiemmat määriltään erisuuruiset vaatimukset.
107 Vuosina 1984-1988 maidontuotannon puuttuessa saatujen korvaavien tulojen osalta kantaja on ilmoittanut esittämänsä asiantuntijalausunnon tukemana (ks. 18.6.1993 esitettyjen huomautusten liite) myyneensä hyvin alhaiseen hintaan ennen vuotta 1984 kasvattamansa karjan ja omistautuneensa teuraseläinten ja nimenomaisesti lampaiden, lypsylehmien ja sonnien kasvatukseen, koska hänelle ei ollut myönnetty maitokiintiötä vuosille 1984-1988. Vuoden 1992 tuomion jälkeen esitetyissä kirjelmissä kantaja on ilmoittanut korvaaviin tuloihin liittyvinä yleistietoina seuraavasta taulukosta ilmenevät luvut:
Mulder
1984
1985
1986
1987
Toteutunut korvaava toiminta
Tulot
Kulut
22,21
- 10,04
24,38
- 11,00
36,04
- 11,43
22,03
- 9,18
Jäännös
12,17
13,38
16,40
12,85
108 Komission kantajalle Mulder tarjoaman korvauksen kokonaismäärä on 50 579,15 NLG. Se perustuu seuraaviin tietoihin:
Mulder
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
1. Maidontuotannosta saatu tulo
Tulot:
= maidon myynti meijeriin
= vasikoiden ja teuraslehmien myynti
Yhteensä
Vähennykset:
= muuttuvat kulut, mm. rehu
= työntekijöiden palkat (3 924 tuntia)
Bruttokate
73,47
18,11
91,58
52,65
21,87
17,06
73,98
18,63
92,61
53,37
22,15
17,09
74,36
19,46
93,82
48,58
22,16
23,08
76,69
20,27
96,96
42,55
22,41
32,00
79,93
21,12
101,05
40,92
23,11
37,02
2. Vaihtoehtoisesta toiminnasta saatu tulo, joka koostuu käytetyistä tuotannontekijöistä saadusta tulosta
= pääoma
= maa-alue
= työ
Tuotannontekijöistä saatu tulo yhteensä
8,51
4,41
7,86
20,78
8,51
4,49
8,15
21,15
8,51
4,74
8,32
21,57
8,51
4,97
8,41
21,89
8,51
4,85
8,55
21,91
3. Korvattava määrä sen jälkeen kun tuotannontekijöistä saatu tulo on vähennetty 1 kohdassa tarkoitetusta tuotannon bruttokatteesta
-
-
1,51
10,11
15,11
4. Neuvoston tarjoama hyvitys
19,16
21,63
18,93
19,34
23,90
Korvaus (+/-) 100 maitokilolta
+19,16
+21,63
+17,42
+9,23
+8,79
109 Asiantuntijan laskema Mulderille maksettavan korvauksen kokonaismäärä on 475 767 NLG. Se on laskettu seuraavien tietojen perusteella:
Mulder
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Yhteensä
Maidon myynti
Lehmien ja vasikoiden myynti
Tulot
Muuttuvat kulut
Ulkopuolisesta työvoimasta aiheutuneet kulut
Maidontuotannosta saatu kate
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomasta saatu tulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Menetetty voitto
177 582
29 024
-----
206 606
(110 228)
-
-----
96 378
(4 256)
(13 367)
(30 027)
-----
(47 650)
48 728
358 536
62 840
-----
421 376
(217 393)
-
----
203 983
(8 478)
(26 508)
(57 108)
----
(92 094)
111 889
357 628
62 606
-----
420 234
(204 859)
-
----
215 375
(12 367)
(26 640)
(51 698)
----
(90 705)
124 670
358 393
52 012
-----
410 405
(176 763)
-
----
233 642
(13 108)
(27 335)
(47 016)
----
(87 459)
146 183
101 779
13 561
-----
115 340
(47 080)
-
-----
68 260
(3 646)
(7 596)
(12 721)
----
(23 963)
44 297
817 638
(341 871)
475 767
110 Tähän mennessä esitettyjen huomautusten sekä hypoteettisen tulon ja (hypoteettisen) vaihtoehtoisen tulon eri tekijöiden osalta tehtyjen päätelmien perusteella(22) tulojen kokonaismäärä edellisenä ajanjaksona eli 1.10.1984-1.8.1988 oli 630 416 NLG, ja siinä on otettu huomioon seuraavassa taulukossa esitetyt tiedot:
Mulder
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89 2
Yhteensä
Maidon myynti
Lehmien ja vasikoiden myynti
Yhteensä
Muuttuvat kulut
Hypoteettinen tulo
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomasta saatu tulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Menetetty voitto
178 2071
29 024
207 231
96 382
110 849
7 512
14 470
18 366
40 348
70 501
358 311 1
62 840
421 151
190 843
230 308
12 947
30 038
38 588
81 573
148 735
359 648 1
62 606
422 254
174 300
247 954
12 747
30 314
37 789
80 850
167 104
364 043 1
52 012
416 055
148 802
267 253
11 965
32 154
38 987
83 106
184 147
126 909 1
17 310
144 219
55 929
88 290
4 894
10 398
13 069
28 361
59 929
630 416
1) Määrää on muutettu asiantuntijan suullisessa käsittelyssä antamien tietojen mukaisesti (vuodelta 1988/1989 vähennys on kiinteämääräinen).
2) Asiantuntijan ilmoittamia määriä ja muuttuvien kulujen osalta LEI:n ilmoittamia määriä on korjattu niiden huomautusten mukaisesti, joita on esitetty tässä laskelmassa huomioon otetusta markkinointivuodesta 1988/1989, joka poikkeaa asiantuntijan ilmoittamasta ajanjaksosta, johon myös LEI:n laskelma perustuu.
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että koska määrä, jonka kantaja on ilmoittanut todellisiksi korvaaviksi tuloiksi, oli pienempi kuin hypoteettiset korvaavat tulot, sitä ei ole otettu huomioon korvauslaskelmassa. Tästä syystä sen kokonaismäärä, kun otetaan huomioon eri markkinointivuosiin liittyvien hypoteettisten ja vaihtoehtoisten tulojen välinen ero, on 630 416 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 1.10.1984 alkaen 19.5.1992 saakka, jolloin viivästyskorot alkavat juosta 8 prosentin vuotuisella korkokannalla todelliseen maksupäivään saakka.
Brinkhoffille maksettava korvaus
111 Brinkhoff ilmoittaa 4.6.1997 päivätyssä kirjelmässään vaativansa 570 020 NLG:n suuruista vahingonkorvausta. Tämän ilmoituksen on katsottava kumoavan ja korvaavan aiemmat määriltään erisuuruiset vaatimukset.
112 Brinkhoff ilmoitti vuoden 1992 tuomion julistamisen jälkeen esittämissään kirjelmissä harjoittaneensa useita erilaisia toimintoja korvauksen määrittämiseksi merkityksellisen ajanjakson aikana eli vuosina 1984-1989: hän otti hoitoonsa nuorta karjaa, myi tuorerehua, toimi kuorma-autonkuljettajana ja perusti yrityksen, joka määritellään yleisesti aliurakointiyritykseksi. Kaiken tämän työskentelyn ansiosta hän saavutti vuosina 1984, 1985 ja 1986 tulot, jotka ylittävät vastaajina olevien toimielinten esittämän menetelmän perusteella lasketun hypoteettisen tulon. Komissio katsoo näin ollen, että ensimmäisiltä kolmelta vuodelta on otettava huomioon todelliset vaihtoehtoiset tulot, kun taas markkinointivuosilta 1987/1988 ja 1988/1989 on sovellettava hypoteettisia vaihtoehtoisia tuloja koskevia tietoja. Kantaja väittää, että kahtena viimeisenä markkinointivuonna 1987 ja 1988 saavutettu suhteellisesti heikompi taso johtui useasta samaan aikaan vaikuttaneesta tekijästä ja erityisesti a) siitä, että viljelty maissi oli pilaantunut, mikä osoittaa sen, että hänen maitaan ei voitu enää käyttää viljelyyn vaan ainoastaan karjankasvatukseen; b) siitä, että lisämaksun käyttöönotto oli aiheuttanut karjan vähenemisen maidontuotantoon omistautuneilla tiloilla ja siis nuorten eläinten ja rehun kysynnän alenemisen; ja c) siitä, että aliurakointiyrityksen toimintaa varten olisi ensivaiheen jälkeen ollut tarpeen uusia käytettyjä ajoneuvoja ja lisätä niiden määrää, mitä hän ei ollut kyennyt tekemään, koska hänellä ei ollut ollut riittävästi käyttövaroja. Kantajan vuoden 1992 tuomion jälkeen esittämissään kirjelmissä antamien tietojen mukaan korvaavien tulojen kokonaismäärä vuosilta 1984-1987 ilmenee seuraavasta taulukosta:
Brinkhoff
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
Toteutunut korvaava toiminta
Tulot
Kulut
41,40
- 10,60
38,76
- 7,14
36,04
- 9,18
17,69
- 6,93
Jäännös
30,80
31,62
26,86
10,76
113 Komission kantajalle Brinkhoff tarjoaman korvauksen kokonaismäärä on 109 675,55 NLG. Se perustuu seuraaviin tietoihin:
Brinkhoff
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
1. Maidontuotannosta saatu tulo
Tulot:
= maidon myynti meijerille
= vasikoiden ja teuraslehmien myynti
Yhteensä
Vähennykset:
= muuttuvat kulut, mm. rehu
= työntekijöiden palkat
Bruttokate
73,47
16,15
89,62
49,07
12,80
27,75
73,98
16,60
90,58
49,74
12,97
27,87
74,36
17,34
91,70
45,28
12,97
33,45
76,69
18,06
94,75
39,66
13,11
41,98
79,93
18,82
98,75
38,14
13,53
47,08
2. Vaihtoehtoisesta toiminnasta saatu tulo, joka koostuu käytetyistä tuotannontekijöistä saadusta tulosta
= pääoma
= maa-alue
= työ
Tuotannontekijöistä saatu tulo yhteensä
7,58
4,11
12,29
23,98
7,58
4,18
12,74
24,50
7,58
4,42
13,01
25,01
7,58
4,63
13,15
25,36
7,58
4,51
13,37
25,46
3. Korvattava määrä sen jälkeen kun tuotannontekijöistä saatu tulo on vähennetty kohdassa 1 tarkoitetusta tuotannon bruttokatteesta
3,77
3,37
8,44
16,62
21,62
4. Neuvoston tarjoama hyvitys
19,16
21,63
18,93
19,34
23,90
Korvaus (+/-) 100 maitokilolta
+15,39
+18,26
+10,49
+ 2,72
+ 2,28
114 Asiantuntijan laskema Brinkhoffille maksettavan korvauksen kokonaismäärä on 386 891 NLG. Tämä perustuu seuraaviin tietoihin:
Brinkhoff
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Yhteensä
Maidon myynti
Lehmien ja vasikoiden myynti
Tulot
Muuttuvat kulut
Ulkopuolisesta työvoimasta aiheutuneet kulut
Maidontuotannosta saatu kate
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomasta saatu tulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Menetetty voitto
206 031
34 976
________
241 007
(129 716)
-
_______
111 291
(5 008)
(15 731)
(35 336)
_______
(56 075)
55 216
230 997
38 949
______
269 946
(137 859)
-
______
132 087
(5 486)
(16 764)
(36 215)
_______
(58 465)
73 622
229 995
39 677
______
269 672
(132 080)
-
_______
137 592
(8 002)
(17 129)
(33 332)
_______
(58 463)
79 129
228 226
33 373
_______
261 599
(113 633)
-
______
147 966
(8 482)
(17 525)
(30 225)
_______
(56 232)
91 734
201 386
27 349
______
228 735
(93 828)
-
______
134 907
(7 267)
(15 097)
(25 353)
______
(47 717)
87 190
663 843
(276 952)
386 891
115 Tähän mennessä esitettyjen huomautusten sekä hypoteettisen tulon ja (hypoteettisen) vaihtoehtoisen tulon eri tekijöiden osalta tehtyjen päätelmien perusteella(23) tulojen kokonaismäärä huomioon otettavana ajanjaksona eli 5.5.1984-31.12.1988 oli 363 908 NLG. Edellä esitetyn perusteella kantajan ilmoittama todellisten korvaavien tulojen määrä otetaan huomioon vain kolmelta ensimmäiseltä markkinointivuodelta eli vuosilta 1984-1987, koska nämä tulot ylittävät hypoteettiset korvaavat tulot, kun taas kahdelta viimeiseltä markkinointivuodelta on otettava huomioon hypoteettisesti lasketut vaihtoehtoiset tulot. Eri markkinointivuosiin liittyvät yleistiedot ilmenevät seuraavasta taulukosta:
Brinkhoff
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89 2
Yhteensä
Maidon myynti
Lehmien ja vasikoiden myynti
Yhteensä
Muuttuvat kulut
Hypoteettinen tulo
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomasta saatu tulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Todelliset vaihtoehtoiset tulot
Menetetty voitto
207 279 1
34 976
242 255
113 422
128 833
8 928
15 600
33 403
57 931
82 237
46 596
230 699 1
38 949
269 648
121 022
148 626
8 377
17 631
36 214
62 222
92 927
55 699
230 718 1
39 677
270 395
112 377
158 018
8 248
17 793
33 331
59 372
76 548
81 470
232 360 1
33 373
265 733
95 658
170 075
7 742
18 873
30 224
56 839
113 236
160 994 1
20 505
181 499
64 212
117 287
6 525
18 495
25 360
50 380
66 907
363 908
1) Määrää on muutettu asiantuntijan suullisessa käsittelyssä antamien tietojen mukaisesti (vuodelta 1988/1989 vähennys on kiinteämääräinen).
2) Asiantuntijan ilmoittamia määriä ja muuttuvien kulujen osalta LEI:n ilmoittamia määriä on korjattu niiden huomautusten mukaisesti, joita on esitetty tässä laskelmassa huomioon otetusta markkinointivuodesta 1988/89, joka poikkeaa asiantuntijan ilmoittamasta ajanjaksosta, johon myös LEI:n laskelma perustuu.
Tästä syystä korvauksen kokonaismäärä, kun otetaan huomioon eri markkinointivuosiin liittyvien hypoteettisten ja vaihtoehtoisten tulojen välinen ero, on 363 908 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 5.5.1984 alkaen 19.5.1992 saakka, jolloin viivästyskorot alkavat juosta 8 prosentin vuotuisella korkokannalla todelliseen maksupäivään saakka.
Muskensille maksettava korvaus
116 Muskens ilmoittaa 4.6.1997 päivätyssä kirjelmässään vaativansa 535 762 NLG:n suuruista vahingonkorvausta. Tämän ilmoituksen on katsottava korvaavan aiemmat määriltään erisuuruiset ilmoitukset.
117 Muskens on käyttänyt maa-alueitaan erilaisiin viljelystarkoituksiin ja saanut vuosina 1984-1986 kuukausittain 8 000/9 000 NLG:n liikevaihdon. Komissio katsoo sen vuoksi, että vuodelta 1984 on otettava huomioon korvausta laskettaessa todellinen tulo eikä teoreettista tuloa, koska ensin mainittu on jälkimmäistä suurempi. Muskens kiistää tämän laskutavan oikeellisuuden ja korostaa, että huomioon otetut luvut kuvaavat huomioon otettujen kolmen vuoden liikevaihtoa eivätkä tuloa. Välituomion julistamisen jälkeen esitetyissä kirjelmissä hän ilmoittaa eri markkinointivuosiin liittyvät korvaavat tulot seuraavasta taulukosta ilmenevällä tavalla:
Muskens
1984
1985
1986
1987
Toteutunut korvaava toiminta
Tulot
Kulut
48,79
- 14,51
35,30
- 19,31
44,29
- 20,31
33,65
- 21,25
Jäännös
34,28
15,99
23,98
12,40
118 Komission kantajalle Muskens tarjoaman korvauksen kokonaismäärä on 120 090,83 NLG. Se perustuu seuraaviin tietoihin:
Muskens
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
1. Maidontuotannosta saatu tulo
Tulot:
= maidon myynti meijerille
= vasikoiden ja teuraslehmien myynti
Yhteensä
Vähennykset:
= muuttuvat kulut, mm. rehu
= työntekijöiden palkat
Bruttokate
73,47
15,68
89,15
50,18
12,08
26,89
73,98
16,12
90,10
50,87
12,23
27,00
74,36
16,84
91,20
46,30
12,24
32,66
76,69
17,54
94,23
40,56
12,37
41,30
79,93
18,28
98,21
39,01
12,76
46,44
2. Vaihtoehtoisesta toiminnasta saatu tulo, joka koostuu käytetyistä tuotannontekijöistä saadusta tulosta
= pääoma
= maa-alue
= työ
Tuotannontekijöistä saatu tulo yhteensä
7,36
4,20
12,13
23,69
7,36
4,49
12,58
24,43
7,36
4,74
12,85
24,95
7,36
4,97
12,98
25,91
7,36
4,49
13,20
25,05
3. Korvattava määrä sen jälkeen kun tuotannontekijöistä saatu tulo on vähennetty kohdassa 1 tarkoitetusta tuotannon bruttokatteesta
3,20
2,57
7,71
15,99
21,42
4. Neuvoston tarjoama hyvitys
19.16
21,63
18,93
19,34
23,90
Korvaus (+/-) 100 maitokilolta
+ 15,96
+ 19,06
+ 11,22
+ 3,35
+ 2,48
119 Asiantuntijan laskema Muskensille maksettavan korvauksen kokonaismäärä on 318 938 NLG. Tämä perustuu seuraaviin tietoihin:
Muskens
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Yhteensä
Maidon myynti
Lehmien ja vasikoiden myynti
Tulot
Muuttuvat kulut
Ulkopuolisesta työvoimasta aiheutuneet kulut
Maidontuotannosta saatu kate
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomasta saatu tulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Menetetty voitto
80 978
13 737
_______
94 715
(52 935)
-
_______
41 780
(1 967)
(4 530)
(17 348)
_______
(23 845)
17 935
226 762
38 949
_______
265 711
(142 055)
-
_______
123 656
(5 486)
(13 153)
(43 300)
______
(61 939)
61 717
231 292
34 239
_______
265 531
(138 118)
-
_______
127 413
(8 002)
(12 525)
(40 150)
_______
(60 677)
66 736
229 374
37 075
_______
266 449
(125 222)
-
_______
141 227
(8 482)
(13 542)
(36 738)
_______
(58 762)
82 465
230 821
33 090
______
263 911
(116 258)
-
______
147 653
(8 611)
(14 624)
(34 333)
______
(57 568)
90 085
581 729
(262 791)
318 938
120 Tähän mennessä esitettyjen huomautusten sekä hypoteettisen tulon ja (hypoteettisen) vaihtoehtoisen tulon eri tekijöiden osalta tehtyjen päätelmien perusteella(24) tulojen kokonaismäärä huomioon otettavana ajanjaksona eli 22.11.1984-29.3.1989 oli 445 563 NLG. Edellä esitetyn perusteella kantajan ilmoittama todellisten korvaavien tulojen määrä otetaan huomioon vain markkinointivuodelta 1986/87, koska nämä tulot ylittävät hypoteettiset korvaavat tulot. Kolmelta viimeiseltä markkinointivuodelta on otettava huomioon hypoteettisesti lasketut vaihtoehtoiset tulot. Eri markkinointivuosiin liittyvät yleistiedot ilmenevät seuraavasta taulukosta:
Muskens
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Yhteensä
Maidon myynti
Lehmien ja vasikoiden myynti
Yhteensä
Muuttuvat kulut
Hypoteettinen tulo
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomatulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Todelliset vaihtoehtoiset tulot
Menetetty voitto
81 073 1
13 737
94 810
38 975
55 835
3 472
5 460
13 127
22 059
33 776
227 895 1
38 949
266 844
111 115
155 729
8 377
16 182
37 789
62 348
93 381
231 983 1
34 239
266 222
102 577
163 645
8 248
15 312
38 588
62 148
70 596 2
93 049
231 213 1
37 075
268 288
97 657
170 631
7 742
15 341
36 738
59 821
110 810
233 773 1
33 090
266 863
91 654
175 209
9 597
16 733
34 332
60 662
114 547
445 563
1) Määrää on muutettu asiantuntijan suullisessa käsittelyssä antamien tietojen mukaisesti (vuodelta 1988/1989 vähennys on kiinteämääräinen).
2) Kantaja ilmoittaa korvaavat tulot kalenterivuosikohtaisesti. Kohtuusperiaatteen mukaisesti on pidetty asianmukaisena ottaa mukaan vuotta 1986 koskevat tiedot markkinointivuodelta 1986/87 maksettavaa korvausta laskettaessa.
Tästä syystä korvauksen kokonaismäärä, kun otetaan huomioon eri markkinointivuosiin liittyvien hypoteettisten ja vaihtoehtoisten tulojen välinen ero, on 445 563 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 22.11.1984 alkaen 19.5.1992 saakka, jolloin viivästyskorot alkoivat juosta 8 prosentin vuotuisella korkokannalla todelliseen maksupäivään saakka.
Twijnstralle maksettava korvaus
121 Twijnstra ilmoittaa 4.6.1997 päivätyssä kirjelmässään vaativansa 751 141 NLG:n suuruista vahingonkorvausta. Tämän ilmoituksen on katsottava korvaavan aikaisemmat määrältään poikkeavat ilmoitukset. Twijnstra ilmoittaa omistautuneensa tilallaan eri tuotteiden viljelyyn ja saaneensa keskimäärin 9 000 NLG:n liikevaihdon kuukaudessa eli jäljempänä ilmoitetun kokonaistulon:
Twijnstra
1985/86
1986/87
1987/88
Toteutunut korvaava toiminta
Tulot
Kulut
- 18,59
- 6,59
- 18,25
- 4,39
- 15,34
- 6,20
Jäännös
12,00
13,86
9,14
122 Komission kantajalle Twijnstra tarjoaman korvauksen kokonaismäärä on 317 299,20 NLG. Se perustuu seuraaviin tietoihin:
Twijnstra
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
1. Maidontuotannosta saatu tulo
Tulot:
= maidon myynti meijerille
= vasikoiden ja teuraslehmien myynti
Yhteensä
Vähennykset:
= muuttuvat kulut, mm. rehu
= työntekijöiden palkat
Bruttokate
73,47
15,25
88,72
38,27
19,23
31,22
73,98
15,68
89,66
38,79
19,47
31,40
74,36
16,38
90,74
35,31
19,48
35,95
76,69
17,06
93,75
30,93
19,69
43,13
79,93
17,78
97,71
29,75
20,31
47,65
2. Vaihtoehtoisesta toiminnasta saatu tulo, joka koostuu käytetyistä tuotannontekijöistä saadusta tulosta
= pääoma
= maa-alue
= työ
Tuotannontekijöistä saatu tulo yhteensä
7,16
3,20
6,16
16,52
7,16
3,26
6,38
16,80
7,16
3,44
6,52
17,12
7,16
3,60
6,59
17,35
7,16
3,51
6,70
17,37
3. Korvattava määrä sen jälkeen kun tuotannontekijöistä saatu tulo on vähennetty kohdassa 1 tarkoitetusta tuotannon bruttokatteesta
14,70
14,60
18,83
25,78
30,28
4. Neuvoston tarjoama hyvitys
19,16
21,63
18,93
19,34
23,90
Korvaus (+/-) 100 maitokilolta
+ 4,46
+ 7,03
+ 0,10
- 6,44
- 6,38
123 Asiantuntijan laskema Twijnstralle maksettavan korvauksen kokonaismäärä on 517 186 NLG. Se perustuu seuraaviin tietoihin:
Twijnstra
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Yht.
Maidon myynti
Lehmien ja vasikoiden myynti
Tulot
Muuttuvat kulut
Ulkopuolisesta työvoimasta aiheutuneet kulut
Maidontuotannosta saatu kate
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomasta saatu tulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Menetetty voitto
-
-
_______
-
-
-
_______
-
-
-
-
_______
-
-
449 845
78 076
_______
527 921
(268 920)
(7 658)
______
251 343
(10 118)
(32 701)
(66 332)
_______
(109 151)
142 192
462 493
79 467
______
541 960
(261 465)
-
_______
280 495
-15 131)
(33 909)
(65 983)
_______
(115 023)
165 472
461 762
65 984
______
527 746
(224 741)
-
_______
303 005
(16 038)
(34 660)
(59 778)
_______
(110 476)
192 529
39 078
5 114
______
44 192
(18 070)
-
______
26 122
(1 338
(2 908)
(4 883)
_______
(9 129)
16 993
860 965
(343 779)
517 186
124 Tähän mennessä esitettyjen huomautusten sekä hypoteettisen tulon ja (hypoteettisen) vaihtoehtoisen tulon eri tekijöiden osalta tehtyjen päätelmien perusteella(25) tulojen kokonaismäärä huomioon otettavana ajanjaksona eli 10.4.1985-30.4.1988 oli 709 791 NLG. Edellä esitetyn perusteella kantajan ilmoittama todellisten korvaavien tulojen määrä otetaan huomioon vain kolmelta ensimmäiseltä markkinointivuodelta eli vuosilta 1984-1987, koska nämä tulot ylittävät hypoteettiset korvaavat tulot, kun taas kahdelta viimeiseltä markkinointivuodelta on otettava huomioon hypoteettisesti lasketut vaihtoehtoiset tulot. Eri markkinointivuosiin liittyvät yleistiedot ilmenevät seuraavasta taulukosta:
Twijnstra
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89 2
Yhteensä
Maidon myynti
Lehmien ja vasikoiden myynti
Yhteensä
Muuttuvat kulut
Hypoteettinen tulo
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomasta saatu tulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Menetetty voitto
450 156 1
78 076
528 232
236 077
292 155
15 841
35 262
36 850
87 953
204 202
464 668 1
79 467
544 135
222 462
321 673
15 596
35 586
38 588
89 770
231 903
468 225 1
65 984
534 209
189 190
345 019
14 640
37 746
38 987
91 373
253 646
38 075 1
4 976
43 051
15 346
27 705
1 451
2 959
3 255
7 665
20 040
709 791
1) Määrää on muutettu asiantuntijan suullisessa käsittelyssä antamien tietojen mukaisesti (vuodelta 1988/89 vähennys on kiinteämääräinen).
2) Asiantuntijan ilmoittamia määriä ja muuttuvien kulujen osalta LEI:n ilmoittamia määriä on korjattu niiden huomautusten mukaisesti, joita on esitetty tässä laskelmassa huomioon otetusta markkinointivuodesta 1988/89, joka poikkeaa asiantuntijan ilmoittamasta ajanjaksosta, johon myös LEI:n laskelma perustuu.
Tästä syystä korvauksen kokonaismäärä, kun otetaan huomioon eri markkinointivuosiin liittyvien hypoteettisten tulojen ja vaihtoehtoisten tulojen välinen ero, on 709 791 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 10.4.1985 alkaen 19.5.1992 saakka, jolloin viivästyskorot alkoivat juosta 8 prosentin vuotuisella korkokannalla todelliseen maksupäivään saakka.
Asia C-37/90
125 Määritettäessä sen korvauksen määrää, johon Heinemannilla on oikeus, on edettävä tutun menetelmän mukaisesti: laskettava ensin hypoteettisen maidontuotannon tulot ja tämän jälkeen tämän tuotannon korvaavasta toiminnasta saadut tulot.
Hypoteettinen tulo
126 Muistutettakoon, että hypoteettisen tulon määrittämiseksi asianosaiset ottavat huomioon kaksi tulolähdettä eli maidon myynnin sekä teuraslehmien (eli sellaisten lehmien, joita ei ole tarkoitettu maidontuotantoon) ja vasikoiden myynnin. Ne vähentävät tämän jälkeen näistä tuloista vain muuttuvat kulut eli ne kulut, joita ei enää synny maidontuotannon lopettamisen jälkeen, eikä kiinteitä kuluja, joita tuottajalle aiheutuu myös siinä tapauksessa, että tuotanto keskeytetään.
127 Heinemann on lisäksi esittänyt neljä asiantuntijalausuntoa, joista kolme on laatinut Wortmann ja yhden Spandau. Esittelevän tuomarin nimenomaisesta pyynnöstä kantaja on selittänyt, että ensin mainitun asiantuntijan lausunnot (joista kaksi jätettiin ennen vuoden 1992 tuomiota kannekirjelmän ja kantajan vastauksen liitteinä ja kolmas tuomion julistamisen jälkeen 23.12.1993 päivätyn kirjelmän liitteenä) esitettiin juuri vaaditun korvauksen suuruuden määrittämiseksi noudatetun menettelyn mukauttamiseksi yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyihin yleistietoihin, kun taas 25.6.1993 päivätyn kirjelmän liitteenä jätetty Spandaun asiantuntijalausunto perustuu neuvoston asetuksessa N:o 2187/93 noudatettuun laskutapaan. Kantaja on joka tapauksessa ilmoittanut perustavansa vaatimuksensa yksinomaan viimeksi mainitun asiantuntijan eli Spandaun antamiin tietoihin.
Vahingon arvioinnissa huomioon otettava ajanjakso
128 Heinemann vaatii vahingonkorvausta luopumisajanjaksolta eli ajanjaksolta, joka alkaa 1.4.1984, jolloin maidontuotannon olisi pitänyt alkaa uudelleen, ja päättyy 28.8.1989, jolloin tuotanto todellisuudessa alkoi uudelleen. Neuvosto ja komissio kiistävät korvausajanjakson alkamispäivän oikeellisuuden väittäen, että kantaja on antanut asetuksen N:o 1078/77 perusteella luopumissitoumuksen, joka päättyi 20.11.1984. Tästä syystä markkinointivuoden 1984/1985 ei pitänyt Heinemannin osalta alkaa juosta 1.4.1984 vaan 20.11.1984 alkaen, eikä sitä siis voida ottaa täysimääräisesti huomioon korvauksen määrää laskettaessa. Komissio korostaa myös huomioon otettavan ajanjakson päättymispäivän osalta, että vuoden 1992 välituomiossa yhteisöjen tuomioistuin oli todennut, että tuotannonkeskeytyksen ajanjakso, joka on merkityksellinen korvauksen laskemiseksi, alkaa 1.4.1984 ja päättyy 29.3.1989, jolloin asetus N:o 764/89 tuli voimaan. Tästä syystä kantaja ei sen mukaan voi vaatia korvausta myöhemmältä ajanjaksolta, joka tässä tapauksessa olisi 29.3.1989-28.8.1989. Kantajan olisi siis 29.3.1989 alkaen kannettava itse taloudelliset seuraukset siitä, että hän on aloittanut maidontuotantonsa myöhään. Kirjallisen käsittelyn aikana kantaja on suostunut siihen, että komission esittämä 20.11.1984 katsotaan (korvauksen määrittämiseksi merkityksellisen ajanjakson) alkamispäiväksi. Hän kiistää sitä vastoin edelleen komission ilmoittaman päättymispäivän oikeellisuuden ja väittää, että 29.3.1989 jälkeenkään yksikään saksalaistuottaja ei ollut todellisuudessa saanut kiintiötä, jonka perusteella hän olisi voinut aloittaa maidontuotannon uudelleen. Hänen toimintansa aloittaminen seuraavassa elokuussa johtui siis siitä, että ennen tätä päivää hän ei ollut kyennyt saamaan maitokiintiötä.
129 Kuten asiassa C-104/89 on jo todettu, vahingonkorvaus on laskettava maidonmyynnin todellisen estymisajanjakson mukaan sillä seurauksella, että tämän ajanjakson alkamispäivää ja päättymispäivää, jotka ilmenevät vuoden 1992 tuomion 26 kohdasta, on pidettävä viitteinä siitä ajasta, joka on kulunut toimen, jonka lainvastaisuuden vuoksi yhteisö on määrätty maksamaan korvausta, ja maitokiintiöitä koskevan oikeuden palauttamispäivän välillä. Se, että vuoden 1989 asetuksessa on velvoitettu osapuolet vaatimaan kansallisilta viranomaisilta kiintiötä ja että näin ollen tuotannon välitön aloittaminen ei ole ollut mahdollista, ei mielestäni merkitse sitä, että yhteisöllä olisi velvollisuus korvata tuotannon puuttuminen myös tämän päivän jälkeiseltä ajalta, koska mahdollinen maidontuotannosta luopuminen ei tämän ajanjakson osalta johdu toimielinten menettelystä, vaan pikemminkin mahdollisesti kansallisten viranomaisten toiminnasta. Tästä syystä Heinemannin osalta luopumisajanjakso, joka on otettava huomioon vahinkoa arvioitaessa, on 20.11.1984-29.3.1989.
Viitemäärä ja vähennys
130 Asianosaiset ovat yhtä mieltä siitä viitemäärästä, joka on otettava huomioon hypoteettista tuloa laskettaessa. Tämä määrä vastaa viitemaitokiintiötä, joka Heinemannille myönnettiin vuonna 1979 luopumissitoumuksen ajalta, eli 36 705 kg. Sen perusteella, mitä yhteisöjen tuomioistuin on todennut vuoden 1992 tuomiossa, tähän määrään on lisättävä 1 prosentti ja vähennettävä prosenttiosuus, joka vastaa vuonna 1984 Saksassa myönnettyihin maitokiintiöihin sovellettua vähennystä (asetuksen N:o 856/84
2 artiklan 2 kohta). Viimeksi mainitun prosenttimäärän määrittäminen on vielä kiistanalainen. Heinemannin mukaan lisämaksua koskevan yhteisön järjestelmän täytäntöönpanosta annetussa Saksan asetuksessa säädetään, että vaikka kansallinen vähennys on 4 prosenttia, se ei saa ylittää 2:ta prosenttia hyvin pienten maidontuotantomäärien osalta, kuten kantajan tuotannon osalta. Sitä vastoin neuvoston ja komission mukaan Saksan asetuksessa ei säädetä yleisen 4 prosentin alittavan vähennyksen soveltamisesta. Komissio korostaa myös, että vuotta 1984/1985 seuranneina markkinointivuosina Saksassa on sovellettu 7,5 prosentin vähennystä ja että yhteisön toimielinten ehdottama 4 prosentin vähennys on edullisempi kuin kansallisen lainsäädännön mukainen yleinen vähennys. Koska asianosaiset eivät ole päässeet tältä osin yksimielisyyteen, yhteisöjen tuomioistuin on pyytänyt asiantuntijaa määrittämään Heinemannin alkuperäisen viitemäärän ja siis ilmoittamaan vähennyksen suuruuden. Asiantuntija on vastannut, että tässä tapauksessa on sovellettava eriytettyä vähennystä. Tarkemmin sanoen kolmelta ensimmäiseltä markkinointivuodelta vuodesta 1984 vuoden 1987 alkuun on tehtävä 2 prosentin vähennys siltä osin kuin edellä mainitun Saksan asetuksen 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään poikkeuksesta 4 prosentin vähennyksen soveltamiseen sellaisten tilojen kuten Heinemannin tilan osalta, jotka tuottavat maitoa vähemmän kuin 161 000 kilogrammaa. Samassa asiantuntijalausunnossa katsotaan, että vuosien 1987-1989 osalta olisi sovellettava Saksan viranomaisten soveltamaa vähennystä eli 7,5:tä prosenttia. Eri markkinointivuosien vähennykset ovat siis seuraavat:
1984/85 - 2 % 1985/86 - 2 % 1986/87 - 2 % 1987/88 - 7,5 % = - 2 % + - 5,5 %
1988/89 - 7,5 % = - 2 % + - 5,5 %
Kantaja ei kiistä näiden tietojen oikeellisuutta. Hän huomauttaa ainoastaan, että kansallisessa lainsäädännössä säädettiin vuosien 1987 ja 1988 eli niiden vuosien osalta, joina kaikkia tiloja ei käsitelty yhdenmukaisella tavalla, pienimpiin maitomääriin sovellettavasta avustuksesta.(26) Koska kantajan viitemäärä on 36 705 kg ja tämän määrän on katsottava kuuluvan niihin, joiden perusteella saatiin oikeus avustukseen, Heinemann olisi saanut markkinointivuosilta 1987/1988 ja 1988/1989 avustusta 440 DEM vuodessa. Korostan tältä osin vain, että laskiessaan maidon myynnistä saatua tuloa asiantuntija on sisällyttänyt laskelmaan avustuksen, johon kantaja väittää olevansa oikeutettu. Yksi maidonmyynnistä saadun tulon osatekijöistä on näet 600 DEM:n tuki markkinointivuodelta 1987/1988 ja 482 DEM:n tuki markkinointivuodelta 1988/1989 (ks. taulukko asiantuntijalausunnon sivulla 52). Komissio sitä vastoin ei hyväksy asiantuntijan näkemystä ja viittaa perusteluihin, joita se on esittänyt Saksan asetuksesta antamansa tulkinnan tueksi.
131 Vaikka yhteisöjen tuomioistuinten tehtävänä ei olekaan tulkita kansallista oikeutta, on kuitenkin korostettava, ettei arvostelua, jota komissio on esittänyt asiantuntijan esittämästä Saksan lainsäädännön tulkinnasta, voida hyväksyä, koska se on yleisluonteista eikä sitä ole perusteltu. Tästä seuraa, että viitemäärää laskettaessa on otettava huomioon asiantuntijan antamat tiedot.
Maidon myynnistä sekä vasikoiden ja teuraslehmien myynnistä saatu tulo
132 Maidon myynnin osalta asianosaisten ilmoittamat hinnat eivät poikkea juurikaan toisistaan. Ero on ainoastaan siinä, että kun kantaja nojautuu Heinemannin kotiseudun eli Hannoverin alueen tietoihin, neuvosto ja komissio nojautuvat koko kansallista aluetta koskeviin tietoihin. Kirjallisessa käsittelyssä asianosaiset ovat päässeet sellaiseen sopimukseen, että vastaajana olevat toimielimet ovat hyväksyneet kantajan esittämät tiedot sekä maidon hinnan osalta että vasikoiden ja teuraslehmien hintojen osalta. Nämä hinnat sisältyvät seuraavaan taulukkoon, jossa teuraslehmien ja vasikoiden hinnat on kirjattu erään "liitännäissuoritukset":
Markkinointivuosi
Maidontuotanto
kg/vuosi
Maidon hinta
DEM/kg
Liitännäissuoritukset
DEM/kg
Muuttuvat kulut
DEM/kg
Bruttokate DEM/kg
1984/85
4 664
0,671
0,159
0,460
0,370
1985/86
4 764
0,701
0,154
0,420
0,435
1986/87
4 828
0,693
0,140
0,390
0,443
1987/88
4 509
0,693
0,130
0,380
0,443
1988/89
5 117
0,752
0,141
0,390
0,503
1989/90
5 070
0,743
0,144
0,394
0,493
133 Niiden tietojen perusteella, joista asianosaiset ovat yhtä mieltä, asiantuntija arvioi maidontuotannosta saadun kokonaistulon seuraavalla tavalla:
Päiviä
Perusmäärä
1 %:n lisäys
Heinemann
1984/85
132
36 705
37 072
Heinemann
1985/86
365
36 705
37 072
Heinemann
1986/87
365
36 705
37 072
Heinemann
1987/88
365
36 705
37 072
Heinemann
1988/89
363
36 705
37 072
YHTEENSÄ
Kokonaistulo (DEM/kg)
0,830
0,855
0,833
0,823
0,893
2 %:n vähennys *
Korvatut määrät
Tulot
2 %
13 139
10 905
2 %
36 331
31 063
2 %
36 331
30 263
2 %
36 331
29 900
2 %
36 132
32 265
134 397
4 %:n vähennys **
Korvatut määrät
Tulot
4 %
12 871
10 683
4 %
35 589
30 429
4 %
35 589
29 646
4 %
35 589
29 290
4 %
35 394
31 607
131 654
7.5 %:n vähennys
Korvatut määrät
Tulot
7.5 %
12 401
10 293
7.5 %
34 292
29 319
7.5 %
34 292
28 565
7.5 %
34 292
28 222
7.5 %
34 104
30 455
126 854
Progressiivinen vähennys
Korvatut määrät
Tulot + avustukset
Tulot maitokilolta
2 %
13 139
10 905
0,830
2 %
36 331
31 063
0,855
2 %
36 331
30 263
0,833
7,5 %
34 292
28 822
0,840
7,5 %
34 104
30 937
0,907
131 990
* Kantajan ehdottama vähennysprosentti ** Komission ehdottama vähennysprosentti
134 Kun otetaan huomioon eri erien osalta saavutettu sopimus ja vähennyksen määrittämisen osalta tekemäni huomautukset, katson, että edellä olevan taulukon viimeisestä sarakkeesta, jossa kyseinen vähennys on 2 prosenttia kolmelta ensimmäiseltä markkinointivuodelta ja 7,5 prosenttia kahdelta viimeiseltä markkinointivuodelta, ilmenevä bruttokate on otettava huomioon hypoteettista tuloa määritettäessä.
Muuttuvat kulut
135 Muuttuvien kulujen osalta asianosaiset ovat samaa mieltä laskutavasta, koska kantaja on muuttanut alkuperäistä kantaansa ja hyväksynyt neuvoston asetuksen N:o 2187/93 mukaisen tavan. Asianosaiset ovat kuitenkin edelleen erimielisiä siitä, mitä tilastotietoja laskelmassa olisi käytettävä. Kantaja nojautuu yksinomaan Westfalenin aluetta koskeviin tilastoihin, kun vastaajina olevat toimielimet viittaavat koko kansallisen alueen keskimääräistä tuotantoa koskeviin tietoihin. Tältä osin asiantuntija korostaa, että tiedot, joihin Heinemann nojautuu, koskevat sellaisia tiloja, joiden tuottavuus on erityisen korkea, ja siis tiloja, joiden tuotantokustannukset ovat verrattain alhaiset. Tarkasteltuaan Hannoverin ja Westfalenin alueita koskevia tilastotietoja asiantuntija on siis tehnyt sen päätelmän, että maidontuotannon muuttuvat kulut on Heinemannin osalta määritettävä Hannoverin aluetta, jossa kantajan tila sijaitsee, koskevien tietojen perusteella. Westfalenin aluetta ja nimenomaan kantajaa koskevat tiedot ilmenevät seuraavasta taulukosta; sitä seuraavasta taulukosta ilmenevät eläinkohtaisia kuluja Hannoverin alueella koskevat tiedot:
Westfalen-Lippen aluetta koskevat luvut
Kantaja
Muuttuvat kulut/lehmä
Tuottavuus Westfalen-Lippessä
Muuttuvat kulut/ 100 kg
Muuttuvat kulut/ 100 kg
Kiintiö kantajan mukaan
Tarvittavien lehmien lkm
Muuttuvat kulut/lehmä kantajan mukaan
1984/85
2 612
5 586
46,76
46
36 331
8
2 089
1985/86
2 466
5 838
42,24
42
36 331
8
1 907
1986/87
2 362
6 028
39,18
39
36 331
8
1 771
1987/88
2 308
6 041
38,20
38
36 331
9
1 534
1988/89
2 512
6 320
39,74
39
36 331
8
1 771
1984/85
2 199
(luokka 4 280 - 4 750 kg)
1985/86
2 265
(luokka 4 750 - 5 250 kg)
1986/87
2 217
(luokka 4 770 - 5 250 kg)
1987/88
2 267
(luokka 5 260 - 5 750 kg)
1988/89
2 242
(luokka 5 270 - 5 740 kg)
136 Näiden tietojen perusteella Heinemannin muuttuvat kulut vuosilta 1984-1989 olivat asiantuntijan mukaan seuraavasta taulukosta ilmenevät:
Päiviä
Perusmäärä
1 %:n korotus
Heinemann
1984/85
132
36 705
37 072
Heinemann
1985/86
365
36 705
37 072
Heinemann
1986/87
365
36 705
37 072
Heinemann
1987/88
365
36 705
37 072
Heinemann
1988/89
363
36 705
37 072
Yhteensä
Muuttuvat kulut DEM/lehmä
2 199
2 265
2 217
2 267
2 242
2 %:n vähennys
Lehmien lkm
Muuttuvat kulut/lehmä
Muuttuvat kulut DEM/100 kg
2 %
9
7 157
54,47
2 %
8
18 120
49,88
2 %
8
17 736
48,82
2 %
9
20 403
56,16
2 %
8
17 838
49,37
81 254
4 %:n vähennys
Lehmien lkm
Muuttuvat kulut/lehmä
Muuttuvat kulut DEM/100 kg
4 %
8
6 362
49,43
4 %
8
18 120
50,91
4 %
8
17 736
49,84
4 %
9
20 403
57,33
4 %
8
17 838
50,40
80 459
7,5 %:n vähennys
Lehmien lkm
Muuttuvat kulut/lehmä
Muuttuvat kulut DEM/100 kg
7,5 %
8
6 362
51,30
7,5 %
8
18 120
52,84
7,5 %
8
17 736
51,72
7,5 %
8
18 136
52,89
7,5 %
7
15 608
45,77
75 962
Progressiivinen vähennys
Lehmien lkm
Muuttuvat kulut/lehmä
Muuttuvat kulut DEM/100 kg
2 %
9
7 157
54,47
2 %
8
18 120
49,88
2 %
8
17 736
48,82
7,5 %
8
18 136
52,89
7,5 %
7
15 608
45,77
76 757
137 Komissio toteaa tämän laskelman osalta vain sen, että asiantuntija on määrittäessään Heinemannin tuottavuuden vähittäistä lisäystä nojautunut Alankomaita koskeviin keskiarvoihin eikä sen alueen tietoihin, jossa hänen tilansa sijaitsee. Tämä moite ei ole kuitenkaan perusteltu. Vaikka asiantuntija on nimenomaisesti ilmoittanut (asiantuntijalausunnon s. 13) pitävänsä välttämättömänä Alankomaiden tuottavuuden nousuprosenttien huomioonottamista määritettäessä kantajalle määrättävää korvausta, on todellisuudessa selvää (tässä esitettyjen taulukoiden perusteella), että hän on nojautunut lähes kaikkien tietojen osalta kantajan alueella eli Hannoverin alueella sijaitseviin tiloihin liittyviin tilastotietoihin, ja näin ollen - kuten asiantuntija on korostanut - viittauksella Alankomaiden tuottavuustietoihin on hyvin vähäinen vaikutus kokonaislaskelmaan. Tästä seuraa, että muuttuvia kuluja laskettaessa voidaan käyttää asiantuntijan esittämiä tietoja. En ole edellä nojautunut yhdistetyissä asioissa Mulder ym. asiantuntijan laskelmaan maidon hypoteettisia tuotantokuluja määritettäessä lähinnä kahdesta syystä: koska koneiden ylläpitokustannukset oli arvioitu liian suuriksi ja koska tiettyjä kulueriä ei ollut otettu asianmukaisella tavalla huomioon. Koska tässä tapauksessa asianosaiset eivät ole kiistäneet asiantuntijan huomioon ottamien kuluerien oikeellisuutta ja koska Heinemannin maidontuotanto on lisäksi verrattain vähäistä, mistä syystä siitä että kulujen, joiden ei katsottu kuuluvan yhdistetyissä asioissa Mulder ym. esitetyssä ratkaisuehdotuksessa yleislaskelmaan, vaikutus on minimaalinen, voidaan päätellä, että muuttuvia kuluja laskettaessa on pitäydyttävä asiantuntijan antamissa tiedoissa.
Vaihtoehtoiset tulot
Hypoteettiset vaihtoehtoiset tulot
138 Hypoteettisen vaihtoehtoisen tulon määrittämisessä nojaudutaan niistä kolmesta tuotannontekijästä, jotka ovat vapautuneet maidontuotannon keskeydyttyä, eli pääomasta, maa-alueesta ja työstä saatuja tuloja koskevaan laskelmaan.
-
Tuotannontekijä pääoma
139 Kantaja esittää vapautuneen pääoman kokonaismäärän olevan 6 200 DEM, joka vastaa puolta navettapaikan arvosta (arvioitu 8 000 DEM:ksi) lisättynä hiehon keskimääräisellä ostohinnalla (2 200 DEM). Vastaajina olevat toimielimet eivät ole kiistäneet summan 6 200 DEM oikeellisuutta. Komissio korostaa ainoastaan, että kantaja ei ole ottanut huomioon rahamääriä, jotka ovat tarpeen sellaisten uusien koneiden ostamiseksi, joiden ansiosta hän olisi voinut aloittaa maidontuotannon uudelleen vuonna 1984, ja että hän ei ole tarkemmin sanoen ottanut huomioon lypsykoneiden uusimisesta aiheutuvia kuluja, vaikka tilojen olisi pitänyt uusia koneet riippumatta tilalla jo olleiden koneiden kunnosta.
140 Kantajan mukaan tästä pääomasta saadun tulon pitäisi olla 3,5 prosenttia vuodessa Saksan viranomaisten maataloustilastoista ilmenevien tietojen perusteella. Kantaja pitää mahdottomana sitä, että tämä tulo voitaisiin laskea käyttämällä korkeampaa prosenttilukua, jota yleensä sovelletaan käteisenä olevaan rahaan. Neuvosto ja komissio sitä vastoin katsovat, että korkokannan pitäisi olla noin 5,5 prosenttia vuodessa. Asiantuntija ei myöskään perusta lausuntoaan (vapautuneen) navettapaikan arvoon vaan kyseisen eläimen ostohintaan tuotantotoiminnan (hypoteettisella) uudelleenaloitushetkellä ja laskee siis sen pääoman, joka on säästynyt sen vuoksi, että toimintaa ei ole aloitettu uudelleen. Hänen mielestään rahamäärä, joka oli vuonna 1984 tarpeen, jotta olisi voitu ostaa Heinemannin maitokiintiön tuottamiseksi tarvitut kahdeksan tai yhdeksän hiehoa, oli 19 800 DEM. Tähän pääomaan on sen jälkeen sovellettava asiantuntijan mukaan yleistä paikallisten säästöpankkien soveltamaa korkoa, jota alennetaan kuluttajahintaindeksin vuotuisen vaihtelun mukaisesti. Kantajan pääomasta saatu tulo olisi siis laskettava soveltamalla seuraavasta taulukosta ilmenevää korkoa:
Vuosi
Paikallisten säästöpankkien korot
Inflaatio
Pääoman tuotto
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
3,39 %
3,25 %
2,78 %
2,38 %
2,25 %
2,40 %
2,00 %
(0,10) %
0,20 %
1,30 %
+ 0,99 %
+ 1,25 %
+ 2,88 %
+ 2,18 %
+ 0,95 %
Sekä kantaja että komissio ja neuvosto kiistävät näiden päätelmien oikeellisuuden. Toimielimet väittävät, että pääoman kokonaismäärää ei pitäisi määrittää yksinomaan hiehojen hintojen perusteella vaan kaikkien niiden eläinten hinnan perusteella, joista karja koostuu, ja nimenomaan maidontuotannon uudenaloittamispäivän hinnan perusteella, koska karjaan kuuluu samaan aikaan hiehoja, lehmiä ja vasikoita. Pääomasta saadun tuoton osalta kaikki asianosaiset kiistävät sen, että inflaatioprosentti voitaisiin vähentää paikallisten säästöpankkien korkoprosentista. Komission mukaan ei ole mitään syytä tehdä vähennystä yksinomaan pääomasta saaduista tuloista eikä muista tuloista. Kantaja sitä vastoin huomauttaa, että tällainen laskutapa merkitsisi mahdollisen tulon vähentymistä olemattomaksi, kun otetaan huomioon säästöpankkien korot: tämä johtuu siitä, että näiden kahden prosenttiluvun erotus on yleensä negatiivinen, minkä seurauksena pääomasta saatua tuloa ei olisi lainkaan.
141 Komission esittämiin huomioon otettavia eläinmääriä ja inflaation vähentämistä koskeneisiin epäilyksiin voidaan osittain yhtyä. Huomioon otettavien eläinten osalta asiantuntijalausunnosta ilmenee selvästi, että asian Mulder ym. yhteydessä tehty pääomasta saatuun tuloon liittyvä laskelma poikkeaa Heinemannin osalta tehdystä laskelmasta. Ensin mainitussa tapauksessa asiantuntija on vahvistanut eläimen keskihinnan eri maidontuotannon vaiheissa olevien lehmien hintojen perusteella, kun tässä tapauksessa on käytetty ainoastaan hiehojen yleistä hintaa. Tästä huolimatta näyttäisi olevan järkevää ja kohtuullista ottaa pääomasta saadun tulon laskelmassa huomioon ne arvot, joihin asiantuntija on viitannut, koska karjaan kuuluvien eri eläinten keskihintaa koskevia tietoja ei ole käytettävissä. Näyttää joka tapauksessa olevan mahdollista olettaa, että asiantuntija on tehnyt yksinkertaisemman laskelman kuin asiassa Mulder ym. (kun hän ei ole ilmoittanut eri eläinten erisuuruisia hintoja) Heinemannin maidontuotannon vähäisyyden vuoksi. Ei siis voida sulkea pois sitä, että Heinemannilla oli maidontuotantoa varten vain hiehoja eikä muita eläimiä. Inflaation määrän vähentämistä koskevat komission huomautukset on hyväksyttävä. Tältä osin riittää viittaus asiassa Mulder ym. esitettyihin huomautuksiin. Totean lopuksi, että Heinemannin pääomasta saatua tuloa laskettaessa on sovellettava paikallisten säästöpankkien korkoprosenttia asiantuntijan ilmoittamaan pääoman kokonaismäärään.
-
Tuotannontekijä maa-alue
142 Kantaja laskee tuotannontekijän maa-alue tuottaman tulon viittaamalla vuokramaan keskihintaan, sellaisena kuin se ilmenee Hannoverin maatalouspiirin tilastoista. Hän esittää kyseiset tiedot seuraavan taulukon mukaisesti:
Vuosi
Maidontuotanto
kg/vuosi
Rehunviljely
ha/lehmä
Vuokra DEM/ha
Vuokra/maitokiloDEM/kg
1984/85
4 664
0,43
358
0,033
1985/86
4 764
0,44
308
0,028
1986/87
4 828
0,41
383
0,033
1987/88
4 509
0,40
366
0,032
1988/89
5 117
0,43
283
0,024
1989/90
5 070
0,37
379
0,028
Komissio, joka käyttää Westfalenia eikä Hannoveria, jonka alueella kantajan tila sijaitsee, koskevia tietoja, katsoo tähän taulukkoon perustuvien tulojen olevan liian alhaiset: niissä ei oteta huomioon kaikilla tiloilla rehuntuotantoa varten varattua, lehmää kohden laskettuna 0,5 ha suuruista rehuntuotantoa. Komission mukaan olisi siis katsottava, että Heinemann käyttää rehunviljelyyn 4,5 ha, koska hänellä oli normaalisti yhdeksän lehmää maidontuotannossa.
Vuosi
DEM/ha
ha (x)
DEM/vuosi (=)
1984/85 (223 päivää)
429
4,5
1 179
1985/86
426
4,5
1 917
1986/87
446
4,5
2 007
1987/88
472
4,5
2 124
1988/89 (301 päivää)
495
4,5
1 837
Yhteensä
9 064
143 Asiantuntija, joka viittaa edelleen Hannoverin maatalouspiirin tilastoihin, käyttää erilaista laskutapaa, sillä hän ottaa maa-alueiden vuokrauksesta saadun tulon lisäksi huomioon myös sillä sijaitsevien rakennusten vuokrauksesta saadun tulon. Määrittäessään Heinemannin tilan maidontuotantoon käytetyn osan koon asiantuntija nojautuu kyseisen tuottajan eläinten kokonaismäärään. Laskelman tulos on seuraava:
Päiviä
Perusmäärä
1 %:n lisäys
Heinemann
1984/85
132
36 705
37 072
Heinemann
1985/86
365
36 705
37 072
Heinemann
1986/87
365
36 705
37 072
Heinemann
1987/88
365
36 705
37 072
Heinemann
1988/89
363
36 705
37 072
Progressiivinen vähennys
Vapautuneet maa-alueet (ha)
Maa-alueesta saatu tulo/eläin
Maa-alueesta saatu tulo (DEM/100 kg)
2 %
5,06
1 026
7,81
2 %
4,74
2 463
6,78
2 %
4,46
3 289
9,05
7,5 %
4,26
2 585
7,58
7,5 %
12 112
144 Kantaja kiistää näiden lukujen oikeellisuuden kahden seikan perusteella. Hän arvostelee ensinnäkin yleisesti sitä, että rakennusten vuokra on sisällytetty tulolähteisiin, ja korostaa toiseksi, että ainoa tulo, joka näistä maa-alueista voitaisiin saada, liittyy sonnien kasvatukseen, jota varten on käytetty 16 prosenttia kokonaispinta-alasta. Tätä väitettä ei voida hyväksyä. Viittaan tältä osin edellisissä kohdissa jo esittämiini huomautuksiin. Missään tapauksessa ei mielestäni voida tukeutua komission laskelmiin, koska tämä on käyttänyt Westfalenin aluetta koskevia tilastoja eikä Hannoverin aluetta, jolla kantajan tila sijaitsee, koskevia tilastoja. Tuotannontekijästä maa-alue saatu tulo on siis laskettava asiantuntijan ilmoittaman vuokrahinnan perusteella.
-
Tuotannontekijä työ
145 Tuotannontekijän työ muodostaa työvoima, joka on vapautunut maidontuotannon lopettamisen vuoksi. Jotta voitaisiin määrittää tästä tuotannontekijästä saatu tulo, olisi kantajan mukaan otettava laskelmaan työtunnit, jotka ovat tarpeen lypsylehmien kasvattamiseksi, eli tunnit, jotka tuottaja voi tuotannon keskeytymisen vuoksi käyttää muuhun tuotantotoimintaan. Tässä tapauksessa olisi siis otettava huomioon ne työtunnit, joita Heinemann on käyttänyt lypsylehmien kasvattamiseen. Kantajan mukaan hän on käyttänyt tähän työhön puolitoista tuntia päivässä eli yhteensä 547,5 tuntia vuodessa, eikä tätä työaikaa voitu käyttää muuhun toimintaan, koska se on niin vähäinen. Komissio sitä vastoin väittää, että yhtä lehmää varten tarvittava kokonaisaika on 80 tuntia vuodessa ja että Heinemann olisi siis käyttänyt yhdeksää lehmäänsä varten 720 tuntia vuodessa. Kun otetaan laskelman pohjaksi tämä työaika, kokonaistulo on 25 390 DEM, kuten seuraavan taulukon tiedoista ilmenee:
Markkinointivuosi
Keskipalkka - Maataloustyöntekijät DEM/tunti
x 720 tuntia
= Vuotuinen tulo
1984/85 (223 päivää)
9,39
x 720 tuntia
4 131
1985/86
8,15
x 720 tuntia
5 868
1986/87
8,82
x 720 tuntia
6 350
1987/88
4,50
x 720 tuntia
3 240
1988/89 (301 päivää)
9,77
x 720 tuntia
5 801
Yhteensä
25 390
Asiantuntija lähtee laskelmassaan siitä, että kantajan tilansa yhdeksään lypsylehmään käyttämä työ aika on se, jonka kantaja on ilmoittanut, eli 68,44 tuntia lehmää kohden vuodessa. Asiantuntija soveltaa maataloustyöntekijän keskipalkkaa vuosilta 1984-1989 koskevia tietoja ja laskee Heinemannin työtulon seuraavasta taulukosta ilmenevien lukujen mukaisesti:
Päiviä
Perusmäärä
1 %:n lisäys
Heinemann
1984/85
132
36 705
37 072
Heinemann
1985/86
365
36 705
37 072
Heinemann
1986/87
365
36 705
37 072
Heinemann
1987/88
365
36 705
37 072
Heinemann
1988/89
363
36 705
37 072
Yhteensä
Aika/lehmä
Tuntipalkka
70
9,67
70
9,97
70
10,17
70
10,40
70
10,55
Progressiivinen vähennys
Vapautunut aika (tunteina)
Työtulo/eläin
Työtulo (DEM/100 kg)
2 %
227,84
2 203
16,77
2 %
560,00
5 583
15,37
2 %
560,00
5 695
15,68
7,5 %
560,00
5 826
16,98
7,5 %
487,32
5 141
15,08
24 447
Kantaja katsoo tämän tulon olevan liian korkea. Komissio sitä vastoin pitää virheellisenä sitä, että asiantuntija on sen mukaan laskenut työtulon ottamatta huomioon muiden sellaisten töiden suorittamiseen tarvittavaa aikaa, jotka eivät suoraan liity lehmien hoitoon, kuten rehunviljely ja -varastointi ja tuottajan normaalisti tekemät työt. Kun myös nämä otetaan huomioon, päästään komission ilmoittamaan 80 työtuntiin lehmää kohti.
146 Asianosaisten esittämien tietojen perusteella on mielestäni järkevää olettaa asiantuntijan ottaneen huomioon kaikki tuotantoon liittyvät toimenpiteet ja siis myös mahdollisen rehunviljelyn. Tästä syystä voidaan, toisin kuin komissio väittää, käyttää asiantuntijan tietoja, joiden mukaan kantajan tilalla yhdeksän lehmän hoitoon käytetty aika on 68,44 tuntia vuodessa, minkä myös kantaja hyväksyy. Tästä seuraa, että tuotannontekijästä työ saatuja tuloja määritettäessä voidaan hyväksyä asiantuntijan tekemät laskelmat.
Todelliset vaihtoehtoiset tulot, jotka on saatu sonnien teuraaksi kasvattamisesta vuosina 1984-1989
147 Kantaja Heinemannin ajanjaksona 1984-1989 todellisuudessa harjoittama vaihtoehtoinen toiminta oli sonnien kasvattamista teuraaksi. Tätä tosiseikkaa ei ole kiistetty, joskin näkemykset vielä vaihtelevat Heinemannin kasvattamien eläinten lukumäärän osalta. Kantaja ilmoittaa todisteita esittämättä kasvattaneensa yhdeksän sonnia, joka oli enimmäismäärä eläimiä, jotka mahtuivat tähän tarkoitukseen varattuun navetan osaan. Sonnien kokonaismäärä on siis ollut sama kuin kantajan aiemmin kasvattamien lypsylehmien määrä. Komissio kiistää tämän laskelman oikeellisuuden ja pitää epäasianmukaisena näistä kahdesta toiminnasta saatujen tulojen vertailua toisiinsa maidontuotantoon tarkoitetun navetan osan koon perusteella. Komissio nojautuu keskiarvoihin, joita kantaja on esittänyt sonnienkasvatuksesta markkinointivuosina 1984-1989 saatuun keskimääräiseen tuloon (ks. kantajan 30.6.1993 päivätyn kirjelmän s. 8), ja tekee sen päätelmän, että todellisuudessa Heinemannille ei ole aiheutunut mitään vahinkoa tai että hänen taloudellinen menetyksensä on joka tapauksessa ollut aivan vähäinen, koska hänen harjoittamastaan korvaavasta toiminnasta saatu tulo on ollut suurempi kuin tulo, jonka hän olisi saanut mahdollisesta maidontuotannosta. Komission laskelma perustuu asiantuntija Wortmannin antamiin tietoihin, jotka ilmenevät seuraavasta taulukosta:
Vuosi
Maidontuotannosta saatu tulo (DEM)
Todellinen tulo (DEM)
= Vahinko (DEM)
1984/85 (223 päivää)
5 653
9 303
0
1985/86
11 388
15 227
0
1986/87
12 456
15 227
0
1987/88
13 168
15 227
0
1988/89 (301 päivää)
12 326
12 557
0
Kokonaisvahinko
0
148 Komissio väittää lisäksi, ilmoittaen nojautuvansa asiantuntija Wortmannin antamiin tietoihin (täsmentämättä kuitenkaan, mistä kantajan esittämistä asiantuntijalausunnoista nämä luvut löytyvät), että hypoteettisesta maidontuotannosta saadun tulon ja korvaavien tulojen välinen erotus olisi ainoastaan 4 739 DEM. Tämä johtuu siitä, että kun maidontuotannon hypoteettinen tulo olisi asiantuntijalausunnon mukaan ollut 54 991 DEM, kantajan todellinen bruttokate oli vuosina 1984-1989 ollut 50 252 DEM, kuten seuraavasta taulukosta ilmenee:
Vuosi
Bruttokate / sonni x 35
Tulo DEM
1984/85 (223 päivää)
317
6 779
1985/86
335
11 725
1986/87
476
16 660
1987/88
328
11 480
1988/89 (301 päivää)
125
3 608
Yhteensä
50 252
Lisäksi komission mukaan samalla tavoin päädyttäisiin kantajan 25.6.1993 päivätyssä asiantuntijalausunnossa esittämien tietojen perusteella vahinkoon, joka voidaan arvioida 12 534 DEM:ksi. Tämä määrä on (kuten seuraava taulukko osoittaa) 69 820 DEM:ksi arvioitujen hypoteettisten tulojen ja 57 286 DEM:ksi arvioitujen korvaavien tulojen erotus; tästä olisi sen jälkeen vähennettävä naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 805/68 annetun asetuksen muuttamisesta 10 päivänä helmikuuta 1987 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 467/87 säädetty sonnien teuraaksi kasvattamisesta maksettava palkkio sekä tällä alalla myönnetyt palkkiojärjestelyt.(27)
Vuosi
Bruttokate/maitokilo
Tuotto
Bruttokate/sonni
Tuotto/35 sonnia
1984/85 (223 päivää)
0,370
8 045
356
7 613
1985/86
0,435
15 481
340
11 900
1986/87
0,443
15 766
432
15 120
1987/88
0,443
15 766
325
11 375
1988/89 (301 päivää)
0,503
14 762
389
11 278
Yhteensä
69 820
57 286
149 Asiantuntija sitä vastoin katsoo, että kantajan maidontuotantoon tarkoitettujen eläinten määrästä ja navetan todellisesta koosta antamien tietojen perusteella voidaan päätellä, että Heinemann olisi kyennyt kasvattamaan kyseisenä ajanjaksona 21 sonnia. Kun tämä kerrotaan sonninmyynnin keskimääräisellä tuotolla, jonka kantaja on ilmoittanut 25.6.1993 päivätyssä kirjelmässään ja jota vastaajina olevat toimielimet eivät ole kiistäneet, päädytään kantajan ilmoittamaa suurempaan kokonaismäärään seuraavasta taulukosta ilmenevien laskennan osatekijöiden perusteella:
Vuosi
Bruttokate/sonni
Tuotto DEM
1984/85
(223 päivää)
356
2 242
1985/86
340
7 140
1986/87
432
9 072
1987/88
325
6 825
1988/89 (301 päivää)
389
8 169
Yhteensä
33 448
150 Tätä laskelmaa ei ole tarpeen tutkia tarkemmin seuraavista kahdesta yleisestä syystä. Ensinnäkin tässä laskelmassa on samoja abstraktisia piirteitä kuin niistä kolmesta tuotannontekijästä (pääoma, maa-alue ja työ) saatujen tulojen määrittämistä koskevassa laskelmassa, jotka ovat vapautuneet maidontuotannon keskeydyttyä. Sonnien lukumäärää koskeva laskelma, samoin kuin niiden myynnistä saatua tuloa koskeva laskelmakin, perustuu nimittäin tilastotietoihin, eikä sitä siis voida pitää Heinemannin todellisia tuloja koskevana arviona. Toiseksi tällä menetelmällä määritetty kokonaismäärä on hieman alempi kuin se, joka saadaan laskettaessa vapautuneista kolmesta tuotannontekijästä saadut (hypoteettiset) tulot. Tästä syystä on järkevää ja kohtuullista pitäytyä asiantuntijan käyttämässä laskutavassa.
Kansallisen verotuksen progressiivisuudesta aiheutuvia vahinkoja ja hyvitysluonteisia korkoja koskevat vaatimukset
151 Kantaja vaatii niiden kansallisten verojen palautusta, jotka kannetaan aiheutuneesta vahingosta maksettavan korvauksen määrästä. Tältä osin hän vetoaa, esittämättä väitteensä tueksi asiaa koskevia kansallisia verosäännöksiä, vain siihen, että verokanta on korkeampi kuin se (hyvin vähäinen tai lähes olematon) vero, joka olisi kannettu vahinkoa arvioitaessa huomioon otettuina eri markkinointivuosina eli markkinointivuosina 1984-1989 saaduista tuloista.
152 Tältä osin viittaan edellä asian C-104/89 kantajien esittämän vastaavan vaatimuksen osalta esittämääni. Totean ainoastaan, että kansallisen verotuksen progressiivisuudesta aiheutuva taloudellinen menetys ei edes epäsuorasti johdu toimielinten lainvastaisesta menettelystä eikä siis vaikuta maksettavan korvauksen laskemiseen.
153 Kantaja vaatii niin ikään, että kokonaismäärään lisättäisiin 7 prosentin korko.(28) Myös tämän vaatimuksen osalta viittaan asiassa Mulder ym. tältä osin esitettyihin huomautuksiin, joiden perusteella voidaan todeta, että kantajalla on oikeus korkoihin vahingon tapahtumispäivästä alkaen eli siitä päivästä alkaen, jolloin luopumissitoumus lakkasi olemasta voimassa, vahingon päättymispäivään eli siihen saakka, kun vuoden 1992 välituomio annettiin. Näiden korkojen korkokannan osalta Eurostatin tiedoista ilmenee, että kulutushintojen nousu Saksassa on ollut vuosina 1984-1992 keskimäärin 2,1 prosenttia vuodessa. Koska Heinemannille on aiheutunut taloudellisia menetyksiä siinä mielessä vähitellen, että vahinko on aiheutunut vuosina 1984-1989, tästä keskimääräisestä korkokannasta on vähennettävä prosenttimäärä, jossa otetaan huomioon vahingon ajallinen jakautuminen. Tämän perusteella on järkevää ja kohtuullista vahvistaa korvauksen kokonaismäärään sovellettavaksi korkokannaksi 1,5 prosenttia.
Heinemannille maksettava korvaus
154 Heinemann ilmoittaa 25.6.1993 päivätyssä kirjelmässään vaativansa 71 826 DEM:n suuruista vahingonkorvausta. Tämän ilmoituksen on katsottava korvaavan aiemmat määriltään erisuuruiset vaatimukset.
155 Komissio tarjoaa yhteensä 1 239 DEM:n suuruista korvausta.
156 Asiantuntija arvioi kantajalle suoritettavan korvauksen kokonaismääräksi 17 167 DEM, kun maidon viitemäärää koskevassa laskelmassa sovelletaan eriytettyä vähennystä (2 prosenttia kolmelta ensimmäiseltä markkinointivuodelta ja 7,5 prosenttia kolmelta viimeiseltä markkinointivuodelta), ja tämä perustuu seuraavasta taulukosta ilmeneviin yleisiin tietoihin:
Päiviä
Perusmäärä
1 %:n korotus
Heinemann
1984/85
132
36 705
37 072
Heinemann
1985/86
365
36 705
37 072
Heinemann
1986/87
365
36 705
37 072
Heinemann
1987/88
365
36 705
37 072
Heinemann
1988/89
363
36 705
37 072
Yhteensä
Progressiivinen vähennys
Bruttotuotto
Bruttotuotto (DEM/100kg)
Bruttokate
2 %
3 748
28,53
28,53
2 %
12 943
35,62
35,62
2 %
12 527
34,48
34,48
7,5 %
10 686
31,16
29,41
7,5 %
15 329
44,95
43,53
55 233
Päiviä
Perusmäärä
1 %:n korotus
Heinemann
1984/85
132
36 705
37 072
Heinemann
1985/86
365
36 705
37 072
Heinemann
1986/87
365
36 705
37 072
Heinemann
1987/88
365
36 705
37 072
Heinemann
1988/89
363
36 705
37 072
Yhteensä
Progressiivinen vähennys
Korvaavat tulot
Korvaavat tulot (DEM/100 kg)
2 %
3 300
25,11
2 %
8 294
22,83
2 %
9 555
26,30
7,5 %
9 005
26,26
7,5 %
7 913
23,20
38 066
Päiviä
Perusmäärä
1 %:n korotus
Heinemann
1984/85
132
36 705
37 072
Heinemann
1985/86
365
36 705
37 072
Heinemann
1986/87
365
36 705
37 072
Heinemann
1987/88
365
36 705
37 072
Heinemann
1988/89
363
36 705
37 072
Yhteensä
Progressiivinen vähennys
Erotus
Erotus (DEM/100kg)
Erotus
2 % 448
3,413,41
2 %
4 649
12,80
12,80
2 %
2 973
8,18
8,18
7,5 %
1 681
4,90
3,15
7,5 %
7 416
21,74
20,33
17 167
157 Kaiken edellä esitetyn perusteella(29) katson, että Heinemannille suoritettava vahingonkorvaus on yhteensä 16 517 DEM seuraavassa esitetyn taulukon tietojen mukaisesti.
Heinemann (1)
1984/85
1985/86
1986/87
1987/88
1988/89
Yhteensä
Hypoteettinen tulo
Vaihtoehtoiset tulot
- Pääomasta saatu tulo
- Maa-alueesta saatu tulo
- Työstä saatu tulo
Vaihtoehtoiset tulot yhteensä
Menetetty voitto
4 543
214
956
2 203
3 373
1 170
12 943
572
2 509
5 583
8 664
4 279
12 527
648
3 350
5 695
9 693
2 834
10 686
418
2 800
5 824
9 042
1 644
15 329
396
2 638
5 141
8 739
6 590
16 517
1) Kaikkia määriä on muutettu asiantuntijan istunnossa antamien tietojen mukaisesti.
Korvauksen kokonaismäärään on lisättävä 1,5 prosentin vuotuinen korko 20.11.1984 alkaen 19.5.1992 saakka, jolloin viivästyskorot alkavat juosta 7 prosentin vuotuisella korkokannalla todelliseen maksupäivään saakka.
Oikeudenkäyntikulut
158 Sekä asian C-104/89 että asian C-37/90 kantajat vaativat vastaajina olevien toimielinten velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Näihin kuluihin kuuluvat asiantuntijan palkkiot, jotka voidaan määrätä asianosaisten maksettaviksi yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 73 artiklan a kohdassa tarkoitettuina "korvauksina".(30)
Työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Työjärjestyksen 69 artiklan 3 kohdassa määrätään lisäksi, että jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, yhteisöjen tuomioistuin voi määrätä oikeudenkäyntikulut jaettaviksi asianosaisten kesken. On kiistatonta, että tässä tapauksessa asianosaiset ovat osittain hävinneet asian sekä siltä osin kuin on osoitettava yhteisön vastuun syntyminen, joka perustuu yksinomaan vuoden 1984 maitokiintiöjärjestelmän lainvastaisuuteen eikä myös vuoden 1989 lainsäädännön lainvastaisuuteen, johon kantajat olivat niin ikään vedonneet,(31) että vahingon arviointia koskevilta osin. Katson siis, että kunkin asianosaisen on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Yhteisöjen tuomioistuin voi lisäksi vastata yhdestä kolmanneksesta asiantuntijan lausuntoon liittyvistä kuluista, ja loput kaksi kolmannesta jäävät asianosaisten kannettaviksi. Tämän kahden kolmanneksen osalta vaikuttaa järkevältä ja kohtuulliselta, että toimielimet vastaavat puolesta ja näiden kahden yhdistetyn asian viisi kantajaa yhteisvastuullisesti toisesta puolesta kuluja.
159 Edellä esitetyn perusteella ehdotan siis, että yhteisöjen tuomioistuin antaa seuraavan ratkaisun:
1) asiassa C-104/89 vastaajina olevat toimielimet velvoitetaan maksamaan
- J. M. Mulderille 630 416 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 1.10.1984 alkaen 19.5.1992 saakka;
- W. H. Brinkhoffille 363 908 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 5.5.1984 alkaen 19.5.1992 saakka;
- J. M. Muskensille 445 563 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 22.11.1984 alkaen 19.5.1992 saakka;
- Tj. Twijnstralle 709 791 NLG, johon lisätään 1,3 prosentin korko 10.4.1985 alkaen 19.5.1992 saakka;
2) asiassa C-37/90 vastaajina olevat toimielimet velvoitetaan maksamaan O. Heinemannille 16 517 DEM, johon lisätään 1,5 prosentin korko 20.11.1984 alkaen 19.5.1992 saakka;
3) kukin asianosainen vastaa näihin yhdistettyihin asioihin liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan. Yhteisöjen tuomioistuin vastaan yhdestä kolmasosasta asiantuntijan palkkioista, vastaajina olevat toimielimet yhdestä kolmasosasta ja asianomaiset viisi kantajaa yhdestä kolmasosasta.
(1) - EYVL L 131, s. 1.
(2) - EYVL L 90, s. 10.
(3) - EYVL L 90, s. 13.
(4) - EYVL L 132, s. 11.
(5) - Asia 120/86, Mulder, tuomio 28.4.1988 (Kok. 1988, s. 2321).
(6) - Asia 170/86, Von Deetzen, tuomio 28.4.1988 (Kok. 1988, s. 2355).
(7) - Ks. asioissa Mulder (erityisesti 2 kohta) ja Von Deetzen annettujen tuomioiden tuomiolauselma.
(8) - EYVL L 84, s. 2.
(9) - Asia C-189/89, Spagl, tuomio 11.12.1990 (Kok. 1990, s. I-4539); ks. myös asia C-217/89, Pastätter, tuomio 11.12.1990 (Kok. 1990, s. I-4585).
(10) - Yhdistetyt asiat C-104/89 ja C-37/90, Mulder ym. v. neuvosto ja komissio, tuomio 19.5.1992 (Kok. 1992, s. I-3061).
(11) - EYVL L 196, s. 6.
(12) - Yhdistetyissä asioissa 56/74-60/74, Kampffmeyer ym. v. komissio ja neuvosto, 2.6.1976 antamassaan tuomiossa (Kok. 1976, s. 711; Kok. Ep. III, s. 109) yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että vahingonkorvauskanne, jossa asianosaiset olivat varanneet itselleen oikeuden ilmoittaa aiheutuneen vahingon määrän oikeudenkäynnin aikana, oli otettava tutkittavaksi. Kyseisessä asiassa kanne oli nostettu sellaisen markkinointivuoden aikana aiheutuneista vahingoista, joka ei ollut vielä päättynyt, kun kanne pantiin vireille, ja yhteisöjen tuomioistuin oli arvioinut, että kanne oli tutkittava, vaikka kanteen vaatimuksissa ei ilmoitettukaan täsmällistä määrää.
(13) - Ks. erityisesti asia 25/62, Plaumann v. komissio, tuomio 15.7.1963 (Kok. 1963, s. 197). On todettava, että tämän oikeuskäytännön ja useiden ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen henkilöstöasioissa antamien tuomioiden välillä on tiettyjä eroavaisuuksia, sillä viimeksi mainituissa on jätetty tutkimatta vahingonkorvausvaatimuksia, joissa vaadittujen korvausten kokonaismäärää ei ollut ilmoitettu täsmällisesti. Ks. vastaavasti viimeksi asia T-215/97, Sari Kristiina Jouhki v. komissio, tuomio 16.9.1998 (Kok. H. 1998, s. I-A-503, II-1513).
(14) - Yhdistetyissä asioissa 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 ja 5/81, Birra Wührer ym. v. neuvosto ja komissio, 27.1.1982 annetun tuomion (Kok. 1982, s. 85) 10 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että "yhteisön määräämistä vastuuseen koskevan kanneoikeuden vanhentumisaika ei voi alkaa kulua ennen kuin kaikki korvausvelvollisuuden edellytykset ja erityisesti korvattava vahinko konkretisoituvat", ja että tästä syystä "koska kyseessä ovat tapaukset, joissa yhteisön vastuu perustuu normatiiviseen säädökseen, vanhentumisaika ei voi alkaa kulua ennen kuin tämän säädöksen vahingolliset vaikutukset ovat toteutuneet, ja näin ollen tässä yksittäistapauksessa, ennen kuin kantajille, jotka ovat toteuttaneet ne toimenpiteet, joiden perusteella heillä on oikeus korvauksiin, on aiheutunut tietty vahinko".
(15) - Asetuksen N:o 857/84
2 artiklassa säädetään seuraavaa: "Asetuksen N:o 804/68
5 c artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viitemäärä on yhtä suuri kuin maitomäärä tai sitä vastaavan maitotuotteen määrä, jonka tuottaja on toimittanut kalenterivuoden 1981 aikana (vaihtoehto A), tai maitomäärä tai sitä vastaavan maitotuotteen määrä, jonka ostaja on ostanut kalenterivuoden 1981 aikana (vaihtoehto B), 1 prosentilla lisättynä" (1 kohta), ja siinä säädetään lisäksi, että "jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää siitä, että niiden alueella viitemäärä on sama kuin kalenterivuonna 1982 tai kalenterivuonna 1983 toimitettu tai ostettu maidon tai sitä vastaavan maitotuotteen määrä, johon sovelletaan prosenttimäärää, joka määritetään siten, ettei ylitetä kullekin jäsenvaltiolle taattua kokonaismäärää, josta säädetään nimenomaisesti kyseisen 5 c artiklan 3 kohdassa" (2 kohta).
(16) - Ks. 18.6.1990 päivätyn kirjelmän liitteenä olevan asiantuntijalausunnon liite 1, alkuperäiskappaleen s. 24.
(17) - Yhteisön maatilatypologian perustamisesta 7 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn komission päätöksen 83/377/ETY (EYVL L 220, s. 1) liitteessä I olevassa c kohdassa määrätään, että "SBM:n laskemiseksi bruttotuotannosta vähennetään seuraavat erityiset kustannukset: 1) Kasvien tuotannossa - siemenet ja taimet (ostetut tai maatilalla tuotetut); - ostetut lannoitusaineet; - kasvinsuojelutuotteet; - erilaiset erityiskustannukset, mukaan lukien: - vesi kastelua varten; - lämmitys; - kuivaus; - erityiset markkinointikustannukset (esimerkiksi laatuluokittelu, puhdistus, pakkaaminen) ja jalostuskustannukset; - erityiset vakuutuskustannukset; - muut erityiset kustannukset".
(18) - Ks. KOM(93)161 lopullinen.
(19) - Todettakoon tässä yhteydessä, että LEI:n laskelmaan liittyvässä taulukossa on kiinteiden kulujen yhteydessä palkkoja koskeva kohta "Loonwerk"; se koskee kuitenkin mahdollisista aliurakoitsijalle annetuista töistä aiheutuvia kuluja, minkä osoittaa se, että ilmoitetut luvut ovat samoja, jotka on esitetty - hyvin pieniä poikkeamia lukuun ottamatta - asiantuntijalausunnon taulukon aliurakointia koskevan nimikkeen alla.
(20) - Kysymys ei ole myöskään uusi. Jo asiassa T-459/93, Siemens v. komissio, 8.6.1995 antamassaan tuomiossa (Kok. 1995, s. II-1675) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi lainvastaisten valtiontukien palauttamisesta, että "komission ei valtiontukien takaisinperimistä koskevissa päätöksissään pidä laskea verotuksen vaikutusta takaisinperittävään tuen määrään, koska tämä laskutoimitus kuuluu kansallisen oikeuden soveltamisalaan, vaan komission on ainoastaan osoitettava takaisinperittävä bruttomäärä" (83 kohta).
(21) - Ks. asia C-308/87, Grifoni v. Euratom, tuomio 3.2.1994 (Kok. 1994, s. I-341). Muistutan tässä yhteydessä, että vaikka jäsenvaltioille yhteisen periaatteen mukaan vahingoitetun omaisuuden palauttamiseksi ennalleen on otettava huomioon myös vahingot, joita pääoman puuttuminen on aiheuttanut vahinkotapahtumasta alkaen, tällaista ennalleenpalauttamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ovat hyvin erilaisia: tietyissä jäsenvaltioissa koronmaksu ja päivä, josta alkaen korkoa maksetaan, jätetään tuomioistuimen harkintavaltaan, toisissa korot juoksevat joko velalliselle annettavasta maksukehotuksesta tai tuomion julistamispäivästä lähtien, tai ne saattavat vaihdella näiden korkojen kohteen mukaan (ks. julkisasiamies Capotortin ratkaisuehdotus yhdistetyissä asioissa 64/76 ja 113/76, 167/78 ja 239/78, 27/79, 28/79 ja 45/79, Dumortier ym. v. neuvosto, tuomio 19.5.1982, Kok. 1982, s. 1733, ja julkisasiamies Tesauron ratkaisuehdotus edellä mainitussa asiassa Grifoni v. Euratom).
(22) - Jotta voitaisiin arvioida eri eriä, jotka vaikuttavat korvauksen määrittämiseen, on esitettävä vielä lyhyesti ne lähteet, joista määrittämistä varten tarvitut tiedot on otettu. a) Hypoteettinen tulo - maidon myynnistä ja teuraslehmien ja vasikoiden myynnistä saatu (brutto)tulo: tiedot perustuvat asiantuntijalausuntoon (s. 20 ja 28) lukuun ottamatta tiettyjä puhtaasti numeerisia muutoksia, jotka johtuvat useista tekijöistä: a) vaikka asiantuntija on ilmoittanut oikeat alkutiedot Mulderin markkinointivuoden 1984/1985 osalta, hän on laskenut virheellisesti ensimmäisen markkinointivuoden päivien lukumäärän, joka ei ole 100 vaan 122. Tämän poikkeaman vuoksi laskelmassa huomioon otetut maitomäärät eroavat toisistaan ja näin ollen myös hypoteettinen tulo on erilainen; b) Brinkhoffin markkinointivuoden 1988/1989 osalta asiantuntija viittaa maidontuotannon todelliseen uudelleenaloittamiseen liittyvään tietoon - ja siis korvauksen laskemista varten huomioon otetun ajanjakson päätepisteeseen - joka ei ole sama kuin se, johon tässä ratkaisuehdotuksessa nojaudutaan (ks. asiantuntijalausunnon 20 kohta); c) Twijnstran markkinointivuoden 1988/1989 osalta on puolestaan tehty virhe niiden päivien lukumäärässä, joina maitoa ei todellisuudessa ole tuotettu, sillä vaikka asiantuntija on ilmoittanut päivien lukumääräksi 30, joka on oikea, hän on tämän jälkeen laskenut maitomäärän päivien eri kokonaismäärien perusteella;
- muuttuvien kulujen osalta on käytetty tietoja, jotka on otettu kantajien 4.6.1997 päivätyn kirjelmän liitteenä olleesta LEI:n asiantuntijalausunnosta, johon on tehty numeerisia muutoksia, jotka johtuvat siitä, että LEI on laskenut eri markkinointivuosien kokonaistiedot nojautuen asiantuntijan viitemääriä koskeviin ilmoituksiin ja siten juuri mainitsemiini laskuvirheisiin. b) Vaihtoehtoiset tulot Huomioon otetut tiedot ovat suurimmaksi osaksi asiantuntijan antamia tietoja, joihin on kuitenkin tehty tiettyjä korjauksia aina kun asiantuntijan noudattamasta laskentatavasta on poikettu. Erityisesti laskettaessa kaikista tuotannontekijöistä saatua tuloa vahingonkorvauksen laskemisessa huomioon otetun ajanjakson ensimmäisen ja viimeisen markkinointivuoden osalta kokonaistuloa on aina vähennetty prosenttimäärällä, joka vastaa tämän ajanjakson ulkopuolelle jätettyjen markkinointivuosien päivien määrää. Lisäksi: - tuotannontekijän pääoma osalta kulutushintojen nousuprosentista vuosina 1984-1989 ei ole vähennetty paikallisten säästöpankkien tarjoamaa korkoprosenttia (jota siis on sovellettava peruspääomaan sen tuottaman tulon määrittämiseksi); - tuotannontekijän työ osalta perheenjäsenten hypoteettisia tuloja ei ole otettu huomioon, mistä syystä tuntipalkkojen keskiarvo, josta asianosaiset olivat sopineet, on kerrottu ainoastaan niillä tuntimäärillä, jotka vastaavat yksinomaan tuottajan työaikaa; - tuotannontekijän maa-alue osalta on otettu huomioon asiantuntijalausunnon sivulla 41 ilmoitetut keskimääräiset vuokrahinnat, jotka on kerrottu maidontuotantoon tarkoitettujen maa-alueiden hehtaarimäärillä, sellaisina kuin kantajat Mulder, Brinkhoff ja Muskens ovat ne ilmoittaneet 18.6.1993 päivätyn kirjelmän liitteenä esitetyn asiantuntijalausunnon sivulla 4. Twijnstran ilmoittama maa-alueen koko vaikuttaa epätodennäköiseltä (30 ha), joten asiantuntijan antama tieto (54 ha) on otettu huomioon.
(23) - Ks. tältä osin alaviite 22.
(24) - Ks. tältä osin alaviite 22.
(25) - Ks. tältä osin alaviite 22.
(26) - Muistettakoon tältä osin, että asiassa Kamp annetussa tuomiossa, johon Heinemann on vedonnut väitteidensä tueksi, yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että asetuksen N:o 857/84
3 a artiklan 2 kohtaa, sellaisena kuin kyseinen asetus on muutettuna asetuksella N:o 1639/91, on tulkittava siten, että laskettaessa niitä viitemääriä, jotka on vapautettu maidon lisämaksusta ja joita myönnetään niille tuottajille, jotka ovat keskeyttäneet toimituksensa asetuksella N:o 1078/77 käyttöön otetun kaupan pitämisestä luopumista tai tuotantosuunnan muuttamista koskevan palkkiojärjestelmän mukaisesti, luopumisajanjaksoa edeltävää tuotannon tasoa kuvastavasta perusmäärästä on vähennettävä prosenttiosuus, joka saadaan laskemalla yhteen kyseisessä jäsenvaltiossa viitemääriin sovellettujen vähennysten kokonaismäärää vastaava prosenttimäärä ja prosenttimäärä, joka vastaa perusvähennystä, jota on sovellettu 16.3.1987 annetulla neuvoston asetuksella N:o 775/87 (EYVL L 78, s. 5) käyttöön otetun viitemäärien osan väliaikaisen pidättämisen perusteella kaikkiin yhteisön tuottajiin (asia C-21/92, tuomio 5.5.1994, Kok. 1994, s. I-1619).
(27) - EYVL L 48, s. 1.
(28) - Kantaja kutsuu 25.6.1993 päivätyissä huomautuksissaan (alkuperäisen kirjelmän s. 12) näitä korkoja "hyvitysluonteisiksi".
(29) - Jotta voitaisiin arvioida eri eriä, jotka vaikuttavat korvauksen määrittämiseen, on esitettävä vielä lyhyesti ne lähteet, joista korvausta vahvistettaessa tarvitut tiedot on otettu. a) Hypoteettinen tulo: tiedot ovat asiantuntijan antamia. b) Vaihtoehtoiset tulot: Huomioon otetut tiedot ovat edelleen asiantuntijan antamia tietoja, joihin on kuitenkin tehty tiettyjä korjauksia aina kun asiantuntijan noudattamasta laskentatavasta on poikettu. Erityisesti laskettaessa kaikista tuotannontekijöistä saatua tuloa vahingonkorvauksen laskemisessa huomioon otetun ajanjakson ensimmäisen ja viimeisen markkinointivuoden osalta kokonaistuloa on aina vähennetty prosenttimäärällä, joka vastaa tämän ajanjakson ulkopuolelle jätettyjen markkinointivuosien päivien määrää. Lisäksi: - tuotannontekijän pääoma osalta kulutushintojen nousuprosentista vuosina 1984-1989 ei ole vähennetty paikallisten säästöpankkien tarjoamaa korkoa; - tuotannontekijän maa-alue osalta huomioon otetut hypoteettiset tulot ovat asiantuntijan ilmoittamat.
(30) - Kaikki käsiteltävän asian asianosaiset ovat riitauttaneet asiantuntijan vaatimien palkkioiden määrän, joten yhteisöjen tuomioistuimen on annettava asiassa ratkaisu määräyksellä työjärjestyksen 74 artiklan mukaisesti.
(31) - Yhteisöjen tuomioistuin on näet poissulkenut yhteisön vahingonkorvausvastuun asetuksen N:o 764/89 antamisen osalta, koska siitäkin huolimatta, että luottamuksensuojan periaatetta on loukattu, tätä loukkausta ei voida pitää riittävän vakavana, jotta siitä seuraisi perustamissopimuksen 215 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu oikeus vahingonkorvaukseen (vuoden 1992 tuomion 18-20 kohta).