Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
11 päivänä joulukuuta 2025 (1)
Asia C‑655/24 [Latranov](i)
Rayonna prokuratura – grad Veliki Preslav (Veliki Preslavin piirisyyttäjäviranomainen, Bulgaria)
vastaan
EZ
(Ennakkoratkaisupyyntö – Rayonen sad – Veliki Preslav (Veliki Preslavin piirituomioistuin, Bulgaria)
Ennakkoratkaisupyyntö – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Puitepäätös 2005/212/YOS – 2 artikla – Direktiivi 2014/42/EU – 3 ja 14 artikla – Soveltamisala – Direktiivi (EU) 2024/1260 – 38 artikla – Sovellettavuus – Rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitseminen – Moottoriajoneuvon kuljettaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena – Ajoneuvon tai sen arvon, jos ajoneuvo ei kuulu rikoksentekijälle, menetetyksi tuomitseminen – Moottoriajoneuvo rikoksentekovälineenä
1.        Bulgarian poliisi pysäytti moottoriajoneuvon kuljettajan tehdäkseen hänelle alkoholitestin. Koska hänen verensä alkoholipitoisuus ylitti laissa sallitun rajan, hänet tuomittiin rikoksesta, jossa on kyseessä moottoriajoneuvon kuljettaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena.
2.        Tuomion antamisen seurauksena on noussut esiin kysymys siitä, onko ajoneuvo tai sitä vastaava arvo tuomittava menetetyksi, kun ajoneuvo ei ollut tuomitun henkilön omistuksessa. Tässä tapauksessa ajoneuvo kuului kuljettajan ja hänen aviopuolisonsa yhteiseen aviovarallisuuteen.
3.        Tuomioistuin, jonka on lausuttava menetetyksi tuomitsemisesta, esittää unionin tuomioistuimelle useita ennakkoratkaisukysymyksiä. Kahdella ensimmäisellä kysymyksellään se tiedustelee pääasiallisesti seuraavaa:
–        Kuuluuko rikos, jossa on kyseessä moottoriajoneuvon kuljettaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena, direktiivin (EU) 2024/1260(2), Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) tai puitepäätöksen 2005/212/YOS(3) soveltamisalaan?
–        Mikäli jokin edellä mainituista toimista on sovellettavissa, voidaanko käytössä ollut moottoriajoneuvo luokitella rikoksentekovälineeksi?
I       Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Unionin oikeus
1.     Puitepäätös 2005/212
4.        Puitepäätöksen 2 artiklassa (”Menetetyksi tuomitseminen”) säädetään seuraavaa:
”1.      Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet voidakseen tuomita osaksi tai kokonaan menetetyksi rikoksentekovälineet ja sellaisen rikoksen tuottaman hyödyn, josta voi seurata yli yhden vuoden pituinen vankeusrangaistus, tai kyseisen hyödyn arvoa vastaavan määrän omaisuutta.
– –”
5.        Puitepäätöksen 4 artiklassa (”Oikeusturvakeinot”) säädetään seuraavaa:
”Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden kohteeksi joutuneilla asianosaisilla on oikeuksiensa turvaamiseksi tehokkaita oikeusturvakeinoja.”
6.        Puitepäätöksen 5 artiklassa (”Suojalauseke”) säädetään seuraavaa:
”Tämä puitepäätös ei vaikuta velvoitteeseen kunnioittaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa tarkoitettuja perusoikeuksia ja perusperiaatteita, joihin kuuluu erityisesti syyttömyysolettama.”
2.     Direktiivi 2014/42/EU(4)
7.        Direktiivin 2 artiklassa (”Määritelmät”) säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
– –
3)      ’rikoksentekovälineillä’ omaisuutta, jota on osaksi tai kokonaan käytetty tai aiotaan käyttää rikoksen tai rikosten tekemiseen millä tavalla tahansa;
– –”
8.        Direktiivin 3 artiklassa (”Soveltamisala”) säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä sovelletaan seuraavissa välineissä tarkoitettuihin rikoksiin:
a)      Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla tehty sellaisen lahjonnan, jossa on osallisina Euroopan yhteisöjen virkamiehiä tai Euroopan unionin jäsenvaltioiden virkamiehiä, torjumista koskeva yleissopimus, jäljempänä ’virkamiesten lahjontaa koskeva yleissopimus’;
b)      neuvoston puitepäätös 2000/383/YOS, tehty 29 päivänä toukokuuta 2000, rahanväärennyksen estämiseksi annettavan suojan vahvistamisesta rikosoikeudellisten ja muiden seuraamusten avulla euron käyttöönoton yhteydessä;
c)      neuvoston puitepäätös 2001/413/YOS, tehty 28 päivänä toukokuuta 2001, muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvien petosten ja väärennysten torjunnasta;
d)      neuvoston puitepäätös 2001/500/YOS, tehty 26 päivänä kesäkuuta 2001, rahanpesusta, rikoksentekovälineiden ja rikoksen tuottaman hyödyn tunnistamisesta, jäljittämisestä, jäädyttämisestä tai takavarikoimisesta ja menetetyksi tuomitsemisesta;
e)      neuvoston puitepäätös 2002/475/YOS, tehty 13 päivänä kesäkuuta 2002, terrorismin torjumisesta;
f)      neuvoston puitepäätös 2003/568/YOS, tehty 22 päivänä heinäkuuta 2003, lahjonnan torjumisesta yksityisellä sektorilla;
g)      neuvoston puitepäätös 2004/757/YOS, tehty 25 päivänä lokakuuta 2004, laittoman huumausainekaupan rikostunnusmerkistöjä ja seuraamuksia koskevien vähimmäissääntöjen vahvistamisesta;
h)      neuvoston puitepäätös 2008/841/YOS, tehty 24 päivänä lokakuuta 2008, järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta;
i)      Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/36/EU, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2011, ihmiskaupan ehkäisemisestä ja torjumisesta sekä ihmiskaupan uhrien suojelemisesta ja neuvoston puitepäätöksen 2002/629/YOS korvaamisesta;
j)      Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/93/EU, annettu 13 päivänä joulukuuta 2011, lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja seksuaalisen riiston sekä lapsipornografian torjumisesta ja neuvoston puitepäätöksen 2004/68/YOS korvaamisesta;
k)      Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/40/EU, annettu 12 päivänä elokuuta 2013, tietojärjestelmiin kohdistuvista hyökkäyksistä ja neuvoston puitepäätöksen 2005/222/YOS korvaamisesta,
sekä muut oikeudelliset välineet, jos näissä välineissä säädetään erityisesti, että tätä direktiiviä sovelletaan niissä yhdenmukaistettuihin rikoksiin.”
9.        Direktiivin 14 artiklassa (”Yhteisen toiminnan 98/699/YOS sekä puitepäätösten 2001/500/YOS ja 2005/212/YOS tiettyjen säännösten korvaaminen”) säädetään seuraavaa:
”1.      Korvataan – – puitepäätöksen 2005/212/YOS 1 artiklan neljä ensimmäistä luetelmakohtaa ja 3 artikla niiden jäsenvaltioiden osalta, joita tämä direktiivi sitoo, tämän kuitenkaan vaikuttamatta näiden jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, jotka koskevat [kyseisen puitepäätöksen] saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä asetettuja määräaikoja.
– –”
3.     Direktiivi 2024/1260
10.      Direktiivin 33 artiklassa (”Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä”) säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 23 päivänä marraskuuta 2026. Niiden on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle.
– –”
11.      Direktiivin 36 artiklassa (”Yhteisen toiminnan 98/699/YOS, puitepäätösten 2001/500/YOS ja 2005/212/YOS, päätöksen 2007/845/YOS ja direktiivin 2014/42/EU korvaaminen”) säädetään seuraavaa:
”1.      Korvataan – – [puitepäätös] – – 2005/212/YOS – – niiden jäsenvaltioiden osalta, joita tämä direktiivi sitoo, tämän kuitenkaan vaikuttamatta kyseisten jäsenvaltioiden velvollisuuksiin noudattaa määräaikaa, jonka kuluessa niiden on saatettava kyseiset säädökset osaksi kansallista lainsäädäntöä.
– –”
B       Bulgarian oikeus. Nakazatelen kodeks (Rikoskoodeksi)
12.      Rikoskoodeksin 53 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)      Rikosoikeudellisesta vastuusta riippumatta tuomitaan menetetyksi valtiolle
a)      – – syylliseksi todetun henkilön omaisuus, joka on tarkoitettu käytettäväksi tai jota on käytetty tahallisen rikoksen tekemiseen; jollei omaisuus ole enää tallella tai jos se on luovutettu, menetetyksi tuomitaan sen arvo
– –”
13.      Rikoskoodeksin 343b §:ssä, sellaisena kuin sitä sovelletaan nyt käsiteltävän asian tosiseikkoihin, säädetään seuraavaa:
”(1)      – – Sille, joka kuljettaa moottoriajoneuvoa, kun hänen verensä alkoholipitoisuuden on sääntöjenmukaisesti todettu olevan yli 1,2 promillea, määrätään 1–3 vuoden pituinen vapausrangaistus ja sakko, jonka määrä on 200–1 000 Bulgarian leviä [(BGN)].
(2)      – – Sille, joka kuljettaa moottoriajoneuvoa, kun hänen verensä alkoholipitoisuuden on sääntöjenmukaisesti todettu olevan yli 0,5 promillea ja kun hänelle jo on langetettu edellä 1 momentissa mainitusta rikoksesta lainvoimainen tuomio, määrätään 1–5 vuoden pituinen vapausrangaistus ja sakko, jonka määrä on 500– 1 500 BGN.
(3)      – – Sille, jonka on sääntöjenmukaisesti todettu kuljettavan moottoriajoneuvoa huumausaineiden tai vastaavien aineiden vaikutuksen alaisena, määrätään 1–3 vuoden pituinen vapausrangaistus ja sakko, jonka määrä on 500– 1 500 BGN.
(4)      – – Jos henkilö uusii edellä 3 momentissa tarkoitetun teon, hänelle määrätään 1–5 vuoden pituinen vapausrangaistus ja sakko, jonka määrä on 500–1 500 BGN.
(5)      – – Edellä 1–4 momentissa tarkoitetuissa tapauksissa tuomioistuin tuomitsee moottoriajoneuvon, jota on käytetty rikoksen tekemiseen ja jonka kyseinen rikoksentekijä omistaa, menetetyksi valtiolle; jos rikoksentekijä ei ole moottoriajoneuvon omistaja, menetetyksi tuomitaan ajoneuvon arvo.
– –”
II     Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
14.      EZ kuljetti 27.7.2024 Veliki Preslavin kaupungissa (Bulgaria) moottoriajoneuvoa, kun hänen verensä alkoholipitoisuus oli 3,23 promillea.(5)
15.      Kyseinen kuljettaja pääsi 15.8.2024 sopimukseen syyttäjäviranomaisen kanssa. Sopimuksessa, joka hyväksyttiin samana päivänä lainvoimaiseksi tulleella tuomiolla(6), hänelle määrättiin seuraava rangaistus:
–        yhden vuoden pituinen vapausrangaistus, joka määrättiin ehdollisena kolmen vuoden koeajalla
–        500 BGN:n suuruinen sakko
–        rangaistus, jossa on kyseessä moottoriajoneuvojen ajo-oikeuden menettäminen yhden vuoden ja kahdeksan kuukauden pituiseksi ajaksi.
16.      EZ:n kuljettama ajoneuvo kuuluu hänen ja hänen vaimonsa yhteiseen aviovarallisuuteen. Hänen vaimonsa ei osallistunut menettelyyn, koska se ei tuolloin voimassa olleiden kansallisten menettelysääntöjen mukaan ollut hänelle mahdollista.(7)
17.      Ennen ratkaisun antamista menetetyksi tuomitsemisesta määrättiin turvaamistoimista, jotka koskevat EZ:lle kuuluvaa 50 prosentin osuutta ajoneuvon omistuksesta.(8)
18.      Päättääkseen ajoneuvon arvon menetetyksi tuomitsemisesta Rayonen sad – Veliki Preslav (Veliki Preslavin piirituomioistuin, Bulgaria) on katsonut tarpeelliseksi esittää neljä ennakkoratkaisukysymystä, joista toistan kaksi ensimmäistä kysymystä, jotka unionin tuomioistuimen pyynnöstä ovat tämän ratkaisuehdotuksen kohteena. Näiden kysymysten sanamuoto on seuraava:
”1)      Voidaanko direktiiviä [2024/1260], [perusoikeuskirjaa] tai puitepäätöstä [2005/212] soveltaa liikennerikoksiin, jotka on tehty alkoholin tai huumausaineiden vaikutuksen alaisena?
2)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko moottoriajoneuvo direktiivin [2024/1260] 3 artiklan 3 alakohdassa tarkoitettu rikoksentekoväline?”
III  Menettely unionin tuomioistuimessa
19.      Ennakkoratkaisupyyntö rekisteröitiin unionin tuomioistuimessa 9.10.2024.
20.      Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Puolan hallitus ja Euroopan komissio.
21.      Istunnossa, joka pidettiin 1.10.2025, esiintyivät Bulgarian hallitus ja komissio.
IV     Asian tarkastelu
A       Alustavat huomautukset
22.      Bulgarian oikeuden mukaan moottoriajoneuvon kuljettaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena on rikos, jonka tekeminen johtaa ajoneuvon tuomitsemiseen menetetyksi valtiolle, jos ajoneuvo on rikoksentekijän omistuksessa, tai tämän sijasta, jos ajoneuvo ei ole rikoksentekijän omistuksessa, ajoneuvon arvon maksamiseen valtiolle.(9)
23.      Ennakkoratkaisupyynnöstä ja kaikkien tähän menettelyyn osallistuneiden huomautuksista ilmenee, että nyt käsiteltävän asian kaltaisissa tapauksissa velvollisuus tuomita ajoneuvo menetetyksi (tai tämän sijasta sen arvo menetetyksi, jos ajoneuvo ei ole rikoksentekijän omistuksessa) on ehdoton.(10)
B       Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
24.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensinnäkin, sisältääkö pääasiaan sovellettava unionin säännöstö direktiivin 2024/1260, perusoikeuskirjan tai puitepäätöksen 2005/212.
25.      Direktiivin 2024/1260 33 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 23 päivänä marraskuuta 2026. Niiden on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle”.
26.      Komissio väittää(11), ettei Bulgarian tasavalta ole ilmoittanut sille direktiivin 2024/1260 saattamisesta osaksi kansallista oikeutta.(12)
27.      Tässä tilanteessa on niin, että koska ajoneuvoa kuljetettiin alkoholijuomien vaikutuksen alaisena 27.7.2024, direktiiviä 2024/1260 ei voida soveltaa ajallisesti.
28.      Asia on ratkaistava unionin oikeuden näkökulmasta puitepäätöksen 2005/212 perusteella. Samoin on selvitettävä, voisiko myös direktiivi 2014/42, joka oli voimassa tosiseikkojen tapahtuma-aikaan, olla sovellettavissa, vaikka sitä ei mainitakaan ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa päätöksessä.
29.      Kuten
hyvin tiedetään, unionin tuomioistuin voi esittää ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle sellaisia unionin oikeuden tulkintaan liittyviä seikkoja, joihin tämä ei ole viitannut ennakkoratkaisupyynnössään.(13)
30.      Ennakkoratkaisukysymyksiin annettavassa vastauksessa olisi siis paitsi tukeuduttava puitepäätöksen 2005/212 2 artiklan 1 kohtaan myös arvioitava direktiivin 2014/42 mahdollista vaikutusta.
31.      Kun otetaan huomioon epävarmuus puitepäätöksen 2005/212 sovellettavuudesta alkoholijuomien vaikutuksen alaisena ajamista koskeviin rikoksiin, aivan ensiksi on tutkittava mainitun puitepäätöksen oikeusperusta.
1.     Puitepäätöksen 2005/212 oikeusperusta
32.      Puitepäätöksessä 2005/212 mainitaan sen oikeusperustoina EU 34 artiklan 2 kohdan b alakohdan lisäksi EU 29 artikla ja EU 31 artiklan 1 kohdan c alakohta.
33.      Bulgarian hallitus väitti istunnossa, että puitepäätöstä 2005/212 ei voida soveltaa nyt käsiteltävään asiaan(14) ja että jos sitä sovellettaisiin pääasiassa kyseessä olevan kaltaisiin rikoksiin, ei ehkä noudatettaisi unionin primaarioikeutta.
34.      Komissio vastustaa tätä näkemystä ja mielestäni perustellusti.
35.      EU 29 artiklan mukaan tavoite ”antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa – – oikeudellisessa yhteistyössä rikosasioissa” ”saavutetaan ehkäisemällä ja torjumalla järjestäytynyttä tai muuta rikollisuutta”.
36.      EU 31 artiklan 1 kohdan c alakohdassa puolestaan määrätään, että oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa koskevaa yhteistä toimintaa on ”tällaisen yhteistyön mahdollisesti edellyttämä, jäsenvaltioissa sovellettavien sääntöjen yhteensopivuuden varmistaminen”.
37.      Näissä kummassakin unionin primaarioikeuden määräyksessä annetaan puitepäätökselle 2005/212 riittävä perusta sen soveltamiseksi vakavuudeltaan tietynasteisiin rikoksiin, joista voi seurata yli vuoden pituinen vapausrangaistus, mutta tällaisia rikoksia ei kuitenkaan ole rajattu tiettyyn luetteloon tai kategoriaan (kuten järjestäytyneeseen rikollisuuteen).
38.      Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se oli ennen Lissabonin sopimusta, mukaan nimittäin puitepäätöksen 2005/212 oikeusperusta liittyy suoraan oikeudelliseen yhteistyöhön rikosasioissa, kuten edellä mainitut kaksi määräystä osoittavat:
–        EU 29 artiklassa viitataan nimenomaisesti rikosasioissa tehtävään oikeudelliseen yhteistyöhön rikollisuuden torjumiseksi, olipa se järjestäytynyttä tai muuta rikollisuutta.
–        EU 31 artiklan 1 kohdan c alakohdalla(15) on avoin rakenne eli sen nojalla voidaan antaa johdetun oikeuden säännöksiä, joilla edistetään jäsenvaltioissa sovellettavien sääntöjen yhteensopivuutta siinä määrin kuin se on tarpeen rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön parantamiseksi.(16)
39.      Loppujen lopuksi on niin, että puitepäätöksessä 2005/212 sen oikeusperustoina mainitut primaarioikeuden määräykset tarjoavat riittävän perustan siihen, että sen 2 artikla ulotetaan koskemaan horisontaalisesti rikoksia, joiden osalta unionin lainsäätäjä on pitänyt sen soveltamista asianmukaisena, rajaamatta niitä minkään tietyn rikollisuuden alan rikoksiin.
40.      Lissabonin sopimuksen siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan N:o 36 9 artiklassa(17), joka sisältää unionista tehdyn sopimuksen V ja VI osastoon perustuvia säädöksiä koskevat siirtymämääräykset, määrätään, että ”ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa hyväksyttyjen, Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen perustuvien unionin toimielinten, elinten ja laitosten säädösten oikeusvaikutukset säilyvät niin kauan kuin näitä säädöksiä ei kumota, julisteta mitättömiksi tai muuteta perussopimusten nojalla”.
41.      Unionin tuomioistuin on todennut seuraavaa:
–        ”Siirtymämääräyksistä tehdyn pöytäkirjan 9 artiklalla pyritään erityisesti takaamaan, että [oikeudellisen] yhteistyön alalla annettuja toimia voidaan yhä soveltaa tehokkaasti mainitun yhteistyön institutionaalisen kehyksen muuttamisesta huolimatta.”(18)
–        ”– – koska unionin toimen laillisuutta on arvioitava toimen antamisajankohtana olemassa olleiden tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella, – – päätöksen 2008/633 18 artiklan 2 kohdan laillisuutta on arvioitava niiden määräysten perusteella, joilla säänneltiin kyseisen päätöksen antamisajankohtana riidanalaisen päätöksen kaltaisen toimen antamista – –”.(19)
42.      Näin ollen puitepäätöksen 2005/212 säännösten arvioinnissa on otettava huomioon sen antamishetkellä voimassa ollut normatiivinen asiayhteys, joten viitattaessa primaarioikeuteen viitataan edelleen rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskeviin EU-sopimuksen määräyksiin.
43.      Direktiivin 2014/42, jolla korvattiin vain osa puitepäätöksen 2005/212 säännöksistä, antaminen ei muuta tätä päätelmää, koska säännökset, jotka ovat edelleen voimassa, ovat voimassa puitepäätöksen osina. Muutoin ne olisi sisällytetty direktiivin 2014/42 artiklaosiin.(20)
44.      Joka tapauksessa on niin, että jos puitepäätöstä 2005/212 haluttaisiin tulkita rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskevien EUT-sopimuksen määräysten mukaisesti, olisi otettava huomioon se, että unionin lainsäätäjän mielestä SEUT 82 artikla ei rajoitu sellaisiin erityisen vakaviin rikoksiin, joilla on rajat ylittävä ulottuvuus.
45.      Unionin lainsäätäjä on todennut (erityisesti toisen jäsenvaltion rikosoikeudellisissa menettelyissä antamien menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten tunnustamisen ja täytäntöönpanon osalta), että ”[asetuksen (EU) 2018/1805](21) soveltamisalaan kuuluvia rikoksia ei – – pitäisi rajoittaa ainoastaan erityisen vakaviin rajatylittäviin rikoksiin, koska [SEUT] 82 artiklassa ei edellytetä, että rikosasioissa annettujen tuomioiden vastavuoroista tunnustamista koskevien sääntöjen ja menettelyjen vahvistamista koskevissa toimenpiteissä sovellettaisiin tällaista rajoitusta”.(22)
2.     Puitepäätöksen 2005/212 tulkinta
46.      Puitepäätöksen 2005/212 2 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan kunkin jäsenvaltion ”on toteutettava tarvittavat toimenpiteet voidakseen tuomita osaksi tai kokonaan menetetyksi rikoksentekovälineet ja sellaisen rikoksen tuottaman hyödyn, josta voi seurata yli yhden vuoden pituinen vankeusrangaistus, tai kyseisen hyödyn arvoa vastaavan määrän omaisuutta”.
47.      Koska Bulgarian oikeuden mukaan kyseessä olevasta rikoksesta voidaan määrätä jopa kolmen vuoden vankeusrangaistus, se kuuluu kirjaimellisesti puitepäätöksen 2005/212 2 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
48.      Puitepäätöksen 2005/212 suppeampi tulkinta olisi kuitenkin ajateltavissa (kuten Bulgarian ja Puolan hallitukset väittävät) siten, että sitä voitaisiin soveltaa ainoastaan järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan.
49.      Tällainen argumentti ei ole ollenkaan merkityksetön. Puitepäätöksen 2005/212 johdanto-osaan sisältyy viitteitä, jotka erikseen tarkasteltuina voisivat antaa ymmärtää, että sen soveltamisala rajoittuu mainitun kaltaiseen rikollisuuteen. Useat sen artiklat ovat tämänsuuntaisia, ja se saa tukea kontekstuaalisesta tulkintaperusteesta.
50.      Olen kuitenkin sitä mieltä, että tässä tapauksessa
–        on asetettava etusijalle puitepäätöksen 2005/212 2 artiklan selkeä (ja tyhjentävä) sanamuoto, jossa suljetaan pois se, että puitepäätöksen soveltaminen olisi rajattu järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviin rikoksiin
–        kyseistä artiklaa on tulkittava ottaen huomioon itse puitepäätöksen 2005/212 oikeusperustat, erityisesti EU 29 artikla ja EU 31 artiklan 1 kohdan c alakohta, jotka, kuten jo olen todennut, puoltavat sen soveltamista muuhunkin kuin järjestäytyneeseen rikollisuuteen.
–        on otettava huomioon puitepäätöksen 2005/212 tarkoitus, joka on ulottaa rikosasioissa tehtävä oikeudellinen yhteistyö koskemaan vakavuudeltaan tietynasteisia tekoja, jotka unionin lainsäätäjä on määritellyt; tämä on päättänyt pitää tällaisina tekoina niitä, joista voi seurata yli vuoden pituinen vapausrangaistus.
51.      Kun puitepäätöksen 2005/212 johdanto-osan ensimmäisessä, toisessa, neljännessä, viidennessä ja kuudennessa perustelukappaleessa viitataan järjestäytyneeseen rikollisuuteen, tarkoituksena on ilmaista huoli tällaisen rikollisuuden ehkäisemisestä ja torjunnasta. Tällainen huoli oikeuttaa toimenpiteet, joilla pyritään esimerkiksi keventämään todistustaakkaa henkilön omaisuuden alkuperän osalta tapauksissa, joissa on kyse erityisen vakaviin rikollisiin tekoihin liittyvistä rikoksista.
52.      Puitepäätöksen 2005/212 johdanto-osan kymmenennessä perustelukappaleessa sitä vastoin selvennetään seuraavaa: ”Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on varmistaa, että kaikissa jäsenvaltioissa on tehokkaat säännöt siitä, milloin rikoksen tuottama hyöty voidaan tuomita menetetyksi, myös kun kyse on todistustaakasta sellaisen henkilön hallussa olevien varojen alkuperän suhteen, joka on tuomittu järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvästä rikoksesta” (kursivointi tässä).
53.      Näin ollen ”järjestäytynyt rikollisuus” ei ole olennainen tekijä puitepäätöksen 2005/212 2 artiklan tulkinnassa, vaikka se voi vaikuttaa menetetyksi tuomitun omaisuuden alkuperää koskevaan todistustaakkaan.
54.      Toistan, että puitepäätöksen 2005/212 2 artiklan tarkoituksena on, että valtioilla on käytössään (horisontaaliset) vähimmäissäännöt menetetyksi tuomitsemisen sääntelemiseksi, jotta asianomaiset kansalliset päätökset voidaan panna täytäntöön muissa jäsenvaltioissa rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön yhteydessä.
55.      Unionin tuomioistuin yhdistää yksiselitteisesti puitepäätöksen 2005/212 tavoitteet rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön tavoitteisiin.
56.      Se korostaa erityisesti, että ”puitepäätös 2005/212 perustuu EU-sopimuksen VI osaston, jonka otsikko oli ’Määräykset poliisiyhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa’, määräyksiin, sellaisena kuin sopimus oli voimassa ennen Lissabonin sopimusta”, ja että sillä pyritään ”takaamaan, kuten sen johdanto-osan 10 perustelukappaleessa on todettu, se, että kaikissa jäsenvaltioissa on tehokkaat säännöt siitä, milloin rikoksen tuottama hyöty voidaan tuomita menetetyksi”.(23)
57.      Unionin tuomioistuin muistuttaa puitepäätöksen 2005/212 yhteydestä puitepäätökseen 2006/783/YOS(24) ja toteaa lisäksi, että ”kun – – otetaan huomioon puitepäätöksen 2005/212 tavoitteet, sen säännösten sanamuoto ja asiayhteys, jossa se tehtiin, – – se on toimi, jolla pyritään velvoittamaan jäsenvaltiot ottamaan käyttöön yhteiset vähimmäissäännöt rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn menetetyksi tuomitsemisen osalta rikosoikeudenkäynneissä menettämisseuraamuksista tehtyjen tuomioistuinratkaisujen vastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi – –.(25)
58.      Tässä vaiheessa ei siis näytä olevan mitään syytä rajata kyseisiä menetetyksi tuomitsemista koskevia yhteisiä vähimmäissääntöjä koskemaan järjestäytyneen rikollisuuden tapauksia (joihin ei loogisesti kuuluisi rikos, jossa on kyseessä ajaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena).
59.      Direktiivissä 2014/42 hylätään puitepäätöksen 2005/212 yleinen lähestymistapa ja korvataan se erityisellä rikosluettelolla, joka konkretisoidaan sen 3 artiklassa. Kyseessä on luettelo yleisesti vakaviksi tunnetuista teoista, joista monille on ominaista se, että niihin liittyy organisatorinen osatekijä (järjestäytynyt rikollisuus).
60.      Direktiivin 2014/42 3 artiklan rikosluettelo, joka on luonteeltaan tyhjentävä,(26) ei kata alkoholijuomien vaikutuksen alaisena ajamista koskevia rikoksia.
61.      Direktiivin 2014/42 sisältämällä sääntelyllä ei kuitenkaan suljettu puitepäätöstä 2005/212 pois
unionin oikeusjärjestyksestä.(27) Ja kun otetaan huomioon asiayhteys, jossa direktiivi 2014/42 annettiin, tämä direktiivi on ymmärrettävä siten, että sillä pyrittiin laajentamaan puitepäätöksen 2005/212 säännöksiä.(28)
62.      Puitepäätöksen 2005/212 2 artiklan taustalla oleva kriteeri (joka ei rajoitu pelkästään rikollisjärjestöjen tekemiin rikoksiin vaan joka koskee mitä tahansa rikosta, josta voi seurata yli vuoden pituinen vapausrangaistus) toistetaan myöhemmissä menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroista tunnustamista koskevissa välineissä.
63.      Niinpä asetuksen 2018/1805 johdanto-osan 14 perustelukappaleen mukaan tämän asetuksen ”olisi katettava sekä sellaiset – – menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset, jotka liittyvät direktiivin 2014/42/EU soveltamisalaan kuuluviin rikoksiin, että muihin rikoksiin liittyvät
– – menetetyksi tuomitsemista koskevat päätökset – –” (kursivointi tässä).
64.      On siis loogista, että unionin tuomioistuin tulkitsi puitepäätöksen 2005/212 säännöksiä sellaisten tosiseikkojen perusteella, jotka eivät välttämättä koskeneet rikollisjärjestöjen toimintaa. Puitepäätöksen 2005/212 sovellettavuuden arviointikriteerinä oli tiukasti sen vapausrangaistuksen kesto, joka rikoksesta oli säädetty.(29)
65.      Mielestäni tästä unionin tuomioistuimen näkemyksestä ei ole syytä poiketa. Kyseisen näkemyksen mukaan menetetyksi tuomitseminen, joka johtuu moottoriajoneuvon kuljettamisesta alkoholijuomien vaikutuksen alaisena, kuuluu puitepäätöksen 2005/212 2 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jos siitä määrätty vapausrangaistus on yli vuoden pituinen.
66.      Puitepäätöksen 2005/212 soveltamisella on lisäksi myönteisiä seurauksia siltä osin kuin kyse on rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisen kohteena olevien henkilöiden menettelyllisistä takeista. Juuri näillä takeilla edistetään sitä, ettei rikosasioissa tehtävälle oikeudelliselle yhteistyölle ole esteitä.
67.      Puitepäätöksen 2005/212 4 artiklassa säädetään sellaisen menetetyksi tuomitsemisen osalta, joka koskee mitä tahansa sen 2 artiklassa (laajasti) määriteltyä rikosta, että kunkin jäsenvaltion on toteutettava ”tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että 2 – – artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden kohteeksi joutuneilla asianosaisilla on oikeuksiensa turvaamiseksi tehokkaita oikeusturvakeinoja”. Lisäksi puitepäätöksen 2005/212 5 artiklassa tarkoitetut takeet ovat edelleen täysin sovellettavissa.
68.      Tällainen yhteys unionin johdettuun oikeuteen mahdollistaa perusoikeuskirjan 51 artiklan nojalla, että perusoikeuskirjaa sovelletaan puitepäätöksessä 2005/212 tarkoitettuihin menetetyksi tuomitsemista koskeviin toimenpiteisiin.
69.      Tällaisen kriteerin perusteella unionin tuomioistuin on todennut, että perusoikeuskirjan 17 artiklassa vahvistettua omistusoikeutta on suojattava, kun kyseessä on vilpittömässä mielessä olleiden kolmansien osapuolien omaisuuden tuomitseminen menetetyksi.(30) Unionin tuomioistuin on myös katsonut, että perusoikeuskirjan 47 artikla (oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin) on yhteydessä puitepäätöksen 2005/212 4 artiklaan.(31)
70.      Perusoikeuksien suojelun kannalta menetetyksi tuomitsemista koskevat säännökset jäsenvaltioissa, joissa kyseisiä oikeuksia ei selvästikään kunnioiteta, voivat johtaa tuomioistuinratkaisujen tunnustamisen epäämiseen, mikä siten vaikeuttaisi tunnustamista.(32)
71.      Näiden viimeksi mainittujen pohdintojen perusteella voidaan vastata ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen siihen osaan, jossa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, voidaanko perusoikeuskirjaa (yleisesti tarkasteltuna, täsmentämättä, mitä sen artikloista) soveltaa.
72.      Muun osalta en pidä tarpeellisena analysoida vaikutusta, joka direktiivillä 2024/1260, johon ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa, voisi olla pääasiassa, koska – kuten olen jo todennut – sitä ei voida soveltaa ratione temporis nyt käsiteltävän asian tosiseikkoihin.
73.      Tällainen analyysi edellyttäisi sen selvittämistä, vaikuttaako direktiivi 2024/1260 taannehtivasti puitepäätöksen 2005/212 tulkintaan, enkä näe siihen riittäviä syitä.
74.      Ongelma, joka unionin tuomioistuimen on todennäköisesti ratkaistava tulevaisuudessa, on se, että kun direktiivissä 2024/1260 määritellään sen soveltamisala, siinä näytetään noudatettavan samankaltaista tekniikkaa kuin direktiivissä 2014/42 kirjaimellisesti noudatetaan (viittaamalla ainoastaan luonteeltaan erityisen vakaviin rikoksiin mutta ottamatta huomioon kustakin rikoksesta määrättävää rangaistusta), mutta toisin kuin direktiivillä 2014/42,(33) sillä korvataan puitepäätöksen 2005/212 sisältö kokonaisuudessaan.(34)
C       Toinen ennakkoratkaisukysymys
75.      Vaikka ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa päätöksessä viitataan puitepäätöksen 2005/212 1 artiklaan, tähän päätökseen sisältyvä rikoksentekovälineen määritelmä oli tosiseikkojen tapahtuma-aikaan korvattu direktiiviin 2014/42 sisältyvällä määritelmällä.
76.      Toinen ennakkoratkaisukysymys on näin ollen muotoiltava uudelleen siten, että tutkitaan, kuuluuko moottoriajoneuvon kuljettaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena direktiivin 2014/42 2 artiklan 3 alakohtaan sisältyvään rikoksentekovälineen määritelmään (tällaisella välineellä tarkoitetaan ”omaisuutta, jota on osaksi tai kokonaan käytetty tai aiotaan käyttää rikoksen tai rikosten tekemiseen millä tavalla tahansa”).(35)
77.      Olen samaa mieltä komission näkemyksestä, jossa se toteaa direktiiviin 2014/42 sisältyvän rikoksentekovälineen käsitteen olevan hyvin laaja ja korostaa sen käsitteellistä itsenäisyyttä unionin oikeudessa.(36)
78.      Unionin tuomioistuin on jo hyväksynyt, että moottoriajoneuvo voidaan luokitella rikoksentekovälineeksi (joka voidaan tuomita menetetyksi), jota käytetään veropetoksesta muodostuvan rikoksen tekemiseen.(37) Voidaanko tätä samaa luokittelua soveltaa tapauksiin, joissa on kyseessä ajaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena?
79.      Salakuljetettujen tavaroiden siirtämiseen, huumekauppaan tai mihin tahansa muuhun esineiden laittomaan siirtämiseen käytettävä erityinen väline on rikoksentekoväline siltä osin kuin sitä käytetään ”millä tavalla tahansa” kyseisten rikosten tekemiseen. On merkityksetöntä, onko kyse moottoriajoneuvosta vai muusta kuljetusvälineestä.
80.      Sitä vastoin sellaisen rikoksen tekemisessä, jossa on kyseessä ajoneuvon kuljettaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena, moottoriajoneuvon käyttö on itse tämän rikoslajin välttämätön osatekijä.
81.      Menettääkö moottoriajoneuvo rikoksentekovälineen luonteensa, kun se sisältyy rikoksen kuvaukseen? Voidaanko kyseistä ajoneuvoa pikemminkin pitää kyseisen rikoksen kohteena?
82.      Jäsenvaltioiden oikeudessa (yleensä niiden rikoskoodekseissa, joissa on omaksuttu toisistaan poikkeavia ratkaisuja)(38) ei ole annettu näihin kysymyksiin yhtenäistä vastausta.
83.      Joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetään, että moottoriajoneuvoa pidetään rikoksentekovälineenä liikenneturvallisuutta vaarantavissa rikoksissa yleensä tai erityisesti silloin, kun sitä on kuljetettu alkoholijuomien tai huumausaineiden vaikutuksen alaisena.(39)
84.      Toisissa jäsenvaltioissa kuitenkin katsotaan, että ajoneuvo on rikoksentekoväline liikenneturvallisuutta vaarantavan ajamisen tapauksissa mutta että se on rikoksen aineellinen kohde, kun kyse on ajamisesta alkoholijuomien tai huumausaineiden vaikutuksen alaisena. Vastaavasti tämän viimeksi mainitun rikoslajin osalta tietyissä lainsäädännöissä katsotaan, että kuljetettu ajoneuvo on rikoksen tekemisen välttämätön kohde.(40)
85.      Mielestäni direktiivin 2014/42 2 artiklan 3 alakohdassa käytetty rikoksentekovälineen laaja määritelmä ei ole esteenä sille, että kansallinen lainsäätäjä luonnehtii tällaiseksi ajoneuvoksi ajoneuvon, jota henkilö kuljettaa alkoholijuomien vaikutuksen alaisena.
86.      Jos moottoriajoneuvo kerran voidaan luokitella rikoksentekovälineeksi rikoksen liitännäisenä osatekijänä, en näe, miksei sitä unionin oikeuden kannalta katsottaisi sellaiseksi, kun siinä on kyse rikoksen tekemisen keskeisestä osatekijästä.
87.      Tällainen kansallisen lainsäätäjän päätös voi vastata sellaisiin kriminaalipolitiikan näkökohtiin, joista kaikkien jäsenvaltioiden ei välttämättä tarvitse olla samaa mieltä. Toinen seikka on se, että kansallisessa lainsäädännössä konkreettisesti tarkasteltuna ylitetään suhteellisuusperiaatteen rajat, kun siinä säännellään edellytyksiä, joiden täyttyessä ajoneuvo on ehdottomasti tuomittava menetetyksi, mikä on toisen ennakkoratkaisukysymyksen kohteena.
V       Ratkaisuehdotus
88.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että Rayonen sad – Veliki Preslavin kahteen ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan seuraavasti:
Rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisesta 24.2.2005 tehtyä neuvoston puitepäätöstä 2005/212/YOS ja rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan unionissa 3.4.2014 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2014/42/EU
on tulkittava siten, että
–        puitepäätöksen 2005/212 2 artiklaa sovelletaan alkoholijuomien tai huumausaineiden vaikutuksen alaisena kuljetetun moottoriajoneuvon menetetyksi tuomitsemiseen, jos kyseinen teko on rikos, josta voi seurata yli vuoden pituinen vapausrangaistus.
–        Menetetyksi tuomitsemiseen sovelletaan vastaavasti Euroopan unionin perusoikeuskirjaa.
–        Mikään ei ole esteenä sille, että moottoriajoneuvo voidaan luokitella direktiivin 2014/42 2 artiklan 3 alakohdassa tarkoitetuksi rikoksentekovälineeksi sellaisen rikoksen tekemisen osalta, jossa on kyseessä ajaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena.
1      Alkuperäinen kieli: espanja.
i      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
2      Varojen takaisinhankinnasta ja menetetyksi tuomitsemisesta 24.4.2024 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL L, 2024/1260).
3      Rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisesta 24.2.2005 tehty neuvoston puitepäätös (EUVL 2005, L 68, s. 49).
4      Rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan unionissa 3.4.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2014, L 127, s. 39).
5      Bulgarian rikoskoodeksin 343b §:ssä säädetään rangaistavaksi ajaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena, kun veren alkoholipitoisuus on yli 1,2 promillea. Sallittu pitoisuus laskee 0,5 promilleen, jos kuljettaja on kyseisen rikoksen uusija.
6      Ennakkoratkaisupyynnössä ei täsmennetä, mikä tuomioistuin antoi kyseisen tuomion.
7      Bulgarian hallitus totesi istunnossa, että tällainen osallistuminen on myöhemmin tehdyn lainsäädäntömuutoksen perusteella vastedes mahdollista.
8      Kuten Bulgarian hallitus selitti istunnossa, turvaamistoimen mukaan ajoneuvo on käyttökiellossa ja säilytyksessä, kunnes menetetyksi tuomitsemisesta on annettu lainvoimainen ratkaisu. Tämän ratkaisun täytäntöön panemiseksi ajoneuvo myydään julkisessa huutokaupassa ja myynnin määrä jaetaan Bulgarian valtion ja ajoneuvon sen omistajan kesken, joka ei ole osallistunut kyseessä oleviin rikollisiin tekoihin.
9      Komission mukaan (sen kirjallisten huomautusten 6 kohta) rikoslain 343b §:n 5 momentin vuonna 2023 säädetystä uudesta versiosta oli nostettu perustuslakituomioistuimessa kaksi kannetta kyseisen säännöksen toteamiseksi perustuslain vastaiseksi. Bulgarian hallitus ilmoitti istunnossa, että 17.7.2025 oli annettu tuomio (nro 8/2025), jossa todettiin, että säännös oli Bulgarian perustuslain mukainen.
10      Istunnossa Bulgarian hallitus vastasi myöntävästi sille esitettyyn kysymykseen siitä, onko sen rikosoikeudellisessa järjestelmässä menetetyksi tuomitseminen automaattista rikoksesta, jossa on kyseessä ajoneuvon kuljettaminen alkoholijuomien vaikutuksen alaisena. Se lisäsi, että automaattisuus selittyy lainsäätäjän suorittamalla etukäteisarvioinnilla, jonka mukaan ajoneuvo on aiheutuvan riskin perusteella tuomittava menetetyksi kaikissa tapauksissa. Rikostuomioistuimet voivat selvittää, onko kyseinen rikos tehty vai ei, mutta ensin mainitussa tapauksessa ajoneuvo on välttämättä tuomittava menetetyksi.
11      Kirjallisten huomautusten 9 kohta.
12      Komissiolle ilmoittamisen velvollisuus perustuu direktiivin 2024/1260 33 artiklan 2 kohtaan. Bulgarian hallitus, joka ei ollut esittänyt kirjallisia huomautuksia, ei istunnossa kiistänyt komission väitettä. Näin ollen on oletettava, ettei direktiiviä ole saatettu osaksi kansallista oikeutta.
13      Tuomio 18.9.2019, VIPA (C‑222/18, EU:C:2019:751), 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
14      Puolan hallitus oli kirjallisissa huomautuksissaan samaa mieltä.
15      Kuten istunnossa korostettiin, c alakohdan valinta on tarkoituksellinen. Jos puitepäätös 2005/212 olisi haluttu rajoittaa järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskeviin vähimmäissääntöihin, olisi käytetty EU 31 artiklan 1 kohdan e alakohtaa.
16      Istunnossa käytiin jonkin verran näkemystenvaihtoa siitä, missä määrin jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen keskinäisen yhteensopivuuden parantaminen rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla on ”tarpeen”. Mielestäni unionin lainsäätäjän tehtävänä on arvioida, milloin tällainen tarve syntyy, kuten se teki puitepäätöksessä 2005/212.
17      EUVL 2008, C 115, s. 322.
18      Tuomio 16.4.2015, parlamentti v. neuvosto (C‑540/13, EU:C:2015:224), 44 kohta. Yhteisten kantojen osalta ”se, ettei unionisopimuksessa määrätä enää yhteisten kantojen hyväksymisestä vaan päätösten tekemisestä YUTP:n alalla, ei poista ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa hyväksyttyjä yhteisiä kantoja, sillä muutoin pöytäkirjan (N:o 36) 9 artikla menettäisi suuren osan tehokkaasta vaikutuksestaan. – – On siis katsottava, että vaikkei näihin kahteen säädösluokkaan liittyvä oikeudellinen sääntely ole identtinen, yhteisten kantojen, joita ei ole kumottu, julistettu mitättömiksi tai muutettu Lissabonin sopimuksen tultua voimaan, voidaan SEUT 215 artiklaa sovellettaessa katsoa vastaavan päätöksiä, jotka on tehty unionisopimuksen V osaston 2 luvun mukaisesti ja joihin mainitussa artiklassa viitataan” (tuomio 19.7.2012, parlamentti v. neuvosto (C‑130/10, EU:C:2012:472), 109 ja 110 kohta).
19      Tuomio 16.4.2015, parlamentti v. neuvosto (C‑540/13, EU:C:2015:224), 35 kohta.
20      Puitepäätöksen 2005/212 tiettyjen säännösten säilymistä on arvioitu Lissabonin sopimuksen jälkeisessä lainsäädäntömenettelyssä EUT-sopimuksen yhteydessä.
21      Jäädyttämistä ja menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta 14.11.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2018, L 303, s. 1).
22      Asetuksen 2018/1805 johdanto-osan 14 perustelukappale. Ks. myös tuomio 13.6.2019, Moro (C‑646/17, EU:C:2019:489), 32–37 kohta.
23      Tuomio 19.3.2020, Agro In 2001 (C‑234/18, EU:C:2020:221), 52 ja 53 kohta. Jäljempänä tuomio Agro In 2001.
24      Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin 6.10.2006 tehty neuvoston puitepäätös (EUVL 2006, L 328, s. 59). Tuomion Agro In 2001 55 kohdassa unionin tuomioistuin toteaa, että ”puitepäätös [2005/212] liittyy Tanskan kuningaskunnan tekemään ehdotukseen, joka johti [puitepäätökseen 2006/783]. Kuten tämän jälkimmäisen puitepäätöksen johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan, puitepäätöksen tavoitteena on helpottaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä omaisuuden menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten keskinäisessä tunnustamisessa ja täytäntöönpanossa, niin että jäsenvaltion on tunnustettava ja pantava täytäntöön omalla alueellaan toisen jäsenvaltion rikosasioissa toimivaltaisen tuomioistuimen tekemä päätös menetetyksi tuomitsemisesta.”
25      Tuomion Agro In 2001 56 kohta.
26      Tuomio Agro In 2001, 47 kohta.
27      Tuomio Agro In 2001, 48 kohta: ”Direktiivin 2014/42 14 artiklan 1 kohdassa säädetään – –, että direktiivillä korvataan yksinomaan puitepäätöksen 2005/212 1 artiklan neljä ensimmäistä luetelmakohtaa sekä sen 3 artikla niiden jäsenvaltioiden osalta, joita direktiivi sitoo, mikä merkitsee sitä, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 48 ja 49 kohdassa todennut, että puitepäätöksen 2, 4 ja 5 artikla pysyvät voimassa direktiivin 2014/42 antamisen jälkeen.”
28      Tuomio 28.10.2021, Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo (C‑319/19, EU:C:2021:883), 36 kohta: ”Kun – – otetaan huomioon direktiivin 2014/42 tavoitteet, sen säännösten sanamuoto ja asiayhteys, jossa se annettiin, on katsottava, että se on, kuten puitepäätöskin 2005/212, jonka säännösten soveltamisalaa tällä direktiivillä on haluttu sen johdanto-osan yhdeksännen perustelukappaleen mukaan laajentaa, toimi, jolla pyritään velvoittamaan jäsenvaltiot ottamaan käyttöön yhteiset vähimmäissäännöt rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn menetetyksi tuomitsemisen osalta muun muassa rikosoikeudenkäynneissä menettämisseuraamuksista tehtyjen tuomioistuinratkaisujen vastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi.” Ks. myös tuomio Agro In 2001, 56 kohta ja tuomio 14.1.2021, Okrazhna prokuratura – Haskovo y Apelativna prokuratura – Plovdiv (C‑393/19, EU:C:2021:8), 36 kohta.
29      Edellä mainitussa 14.1.2021 annetussa tuomiossa Okrazhna prokuratura – Haskovo ja Apelativna prokuratura – Plovdiv (C‑393/19, EU:C:2021:8) oli kyseessä törkeää salakuljetusta koskenut rikos, josta voitiin määrätä 3–10 vuoden vapausrangaistus. Tuomiossa Agro In 2001 oli kyseessä varojen väärinkäyttöä koskenut rikos, josta voitiin määrätä 10–20 vuoden vapausrangaistus.
30      Tuomio 25.1.2024, Sofiyski gradski sad (C‑722/22, EU:C:2024:80), 28 kohta.
31      Tuomio 14.1.2021, Okrazhna prokuratura – Haskovo ja Apelativna prokuratura – Plovdiv (C‑393/19, EU:C:2021:8), tuomiolauselman 2 kohta.
32      Asetuksen 2018/1805 19 artiklan 1 kohdan mukaan ”täytäntöönpanoviranomainen voi päättää olla tunnustamatta tai panematta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä vain, jos – – h) poikkeustilanteissa on olemassa perusteltu syy katsoa erityisten ja objektiivisten todisteiden pohjalta, että menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano olisi tapauksen erityiset olosuhteet huomioon ottaen ilmeisessä ristiriidassa perusoikeuskirjassa vahvistetun asiaan liittyvän perusoikeuden, erityisesti tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden, oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden tai puolustautumisoikeuden, kanssa”. Kursivointi tässä.
33      Katson, että kun direktiivissä 2014/42 jätettiin voimaan puitepäätöksen 2005/212 2, 4 ja 5 artikla niihin liittyvine takeineen, siinä pyrittiin noudattamaan perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan määräyksiä.
34      Direktiivin 2024/1260 johdanto-osan 62 perustelukappaleessa todetaan, että ”koska tässä direktiivissä säädetään kattavista säännöistä, jotka olisivat päällekkäisiä jo voimassa olevien säädösten kanssa, sen olisi korvattava – – puitepäätös 2005/212/YOS”. Puitepäätöksen 2005/212 sisällön korvaaminen kokonaisuudessaan direktiivillä 2024/1260 herättää kysymyksiä, jotka eivät ole vähäisiä, rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön välineiden soveltamisesta tällä alalla, koska se jättää tähän asti voimassa olleeseen järjestelmään tiettyjä aukkoja.
35      Käytettävissä olevien tietojen mukaan on jäsenvaltioita, joiden lainsäädännössä säädetään, että ajaminen alkoholijuomien tai huumausaineiden vaikutuksen alaisena johtaa ajoneuvon menetetyksi tuomitsemiseen (Belgia, Espanja, Ranska, Kroatia, Italia, Latvia, Alankomaat, Puola ja Slovakia). Muissa jäsenvaltioissa menetetyksi tuomitseminen perustuu pikemminkin oikeuskäytäntöön (Unkari, Portugali tai Romania).
36      Komission kirjallisten huomautusten 13 ja 14 kohta.
37      Tuomio 25.1.2024, Sofiyski gradski sad (C‑722/22, EU:C:2024:80), jonka 22 kohdassa todetaan seuraavaa: ”Siltä osin kuin ajoneuvoa käytetään ’millä tavalla tahansa’ [veropetosta koskevan] rikoksen tekemiseen, se kuuluu – – kyseisen puitepäätöksen 1 artiklan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetun rikoksentekovälineen käsitteen alaan ilman, että olisi tehtävä ero sen mukaan, käytetäänkö tätä ajoneuvoa asianomaisen rikoksen kohteena olevien tavaroiden kuljetusvälineenä taikka hallussapidon tai varastoinnin välineenä.” Kyseessä olleen rikoslajin mukaan rangaistus oli määrättävä valmisteveron alaisten tavaroiden, joissa ei ollut veromerkkiä, haltijalle.
38      On jäsenvaltioita, jotka rajaavat menetetyksi tuomitsemista koskevan toimenpiteen tapauksiin, joissa on kyse liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, toistuvasta ajamisesta ilman ajolupaa tai myös toistuvasta ajamisesta alkoholijuomien tai huumausaineiden vaikutuksen alaisena. Toiset jäsenvaltiot jättävät tuomioistuinten tehtäväksi päättää ilman automaattisia ratkaisuja ja tapauskohtaisten näkökohtien perusteella, millä edellytyksillä ajoneuvo tuomitaan menetetyksi. Lopuksi on vielä jäsenvaltioita, jotka ottavat huomioon tehdyn rikoksen luonteen tai vaarallisuuden, joka käyttäytymisestä on konkreettisesti aiheutunut henkilöille.
39      Saatavilla olevien tietojen mukaan näin näyttää olevan Belgiassa, Espanjassa, Ranskassa, Kroatiassa, Italiassa, Alankomaissa, Romaniassa ja Slovakiassa.
40      Saatavilla olevien tietojen mukaan näin näyttää olevan Latviassa, Unkarissa, Puolassa ja Portugalissa.