62002CJ0420_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-420/02,
jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta,
joka on nostettu 21.11.2002,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään M. Konstantinidis, prosessiosoite Luxemburgissa,
kantajana,
vastaan
Helleenien tasavalta, asiamiehenään E. Skandalou, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit R. Silva de Lapuerta (esittelevä tuomari), K. Lenaerts, S. von Bahr ja K. Schiemann,
julkisasiamies: L. A. Geelhoed,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 24.6.2004 pidetyssä istunnossa esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 15.7.2004
pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteessaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, s. 32; jäljempänä direktiivi), 4 ja 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että Heraklionin (Kreikka) hallintoalueen eräällä osa-alueella sijaitsevalle Péra Galinin kaatopaikalle sijoitetut jätteet hyödynnettäisiin tai että niistä huolehdittaisiin vaarantamatta ihmisten terveyttä, vesiä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä ja tuottamatta melu‑ tai hajuhaittoja, ja koska se on myöntänyt tälle laitokselle sellaisen käyttöluvan, joka ei sisällä tarvittavia tietoja.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
2. Direktiivin 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteet hyödynnetään tai niistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle ja erityisesti, että:
– ei vaaranneta vesiä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä;
– ei tuoteta melu‑ tai hajuhaittoja;
– ei vahingoiteta haitallisesti maaseutua tai erityisalueita.
Jäsenvaltioiden on myös toteutettava tarvittavat toimenpiteet jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen estämiseksi.”
3. Direktiivin 9 artiklassa säädetään puolestaan seuraavaa:
”1. Edellä olevan 4, 5 ja 7 artiklan soveltamiseksi on kaikkien laitosten tai yritysten, jotka suorittavat liitteessä II A tarkoitettuja toimia, saatava siihen lupa 6 artiklassa tarkoitetulta toimivaltaiselta viranomaiselta.
Tällaisessa luvassa on erityisesti mainittava:
– jätteiden lajit ja määrät;
– tekniset vaatimukset;
– toteutettavat turvatoimet;
– paikka, jossa jätteestä huolehditaan;
– käsittelymenetelmä.
2. Luvat voidaan myöntää määräajaksi, ne voidaan uusia, niihin voidaan liittää ehtoja ja velvoitteita tai luvat voidaan evätä varsinkin, jos aiottu huolehtimismenetelmä ei ole ympäristönsuojelun kannalta hyväksyttävä.”
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
4. Koska Euroopan parlamentille oli jätetty vetoomuksia, joiden mukaan Heraklionin hallintoalueen eräällä osa-alueella sijaitsevalla Péra Galini ‑nimisellä paikalla oli laiton kaatopaikka, komissio pyysi 23.2.2000 Kreikan hallitukselta tietoja kyseisen laitoksen toimintaolosuhteista ja tuota aluetta koskevan jätehuoltosuunnitelman edistymisestä.
5. Kreikan viranomaiset viittasivat 10.5.2000 päivätyssä vastauksessaan siihen, että edellä mainitun alueen eri vyöhykkeillä oli pantu toimeen XYTA‑tyyppisiä hankkeita kaatopaikkojen rakentamiseksi. Ne totesivat, että tällainen hanke oli olemassa myös Péra Galinin kaatopaikkaa varten, koska sen sijoituspaikka oli hyväksytty maaliskuussa 1995 tehdyllä päätöksellä. Ne täsmensivät, että tämän hankkeen ympäristöllisiä edellytyksiä koskevaa yhteistä ministeriön päätöstä ei vielä ollut tehty.
6. Komissio sai toukokuussa 2001 tiedon siitä, että Heraklionin yleinen alioikeus oli 22.12.1998 tehnyt päätöksen, jossa todettiin, että tuo laitos oli laiton ja että siitä aiheutui vaaraa ympäristölle ja ihmisille, ja jossa määrättiin, että jätteiden sijoittaminen Péra Galinin kaatopaikalle oli lopetettava.
7. Kreikan viranomaiset ilmoittivat 13. ja 14.12.2000 pidetyissä kokouksissa komissiolle, ettei Heraklionin alueen jätehuoltosuunnitelmaa ollut vielä laadittu ja ettei Péra Galinin kaatopaikalla olevan uuden laitoksen ympäristövaikutusten arviointia ollut vielä saatettu päätökseen.
8. Ne ilmoittivat 20.3.2001 päivätyllä kirjeellä komissiolle Kreetan alueen jätehuoltosuunnitelman ensimmäisen vaiheen päättymisestä. Ne viittasivat myös asiantuntijatutkimukseen, jolla pyrittiin tutkimaan Péra Galinin kaatopaikalla olevan laitoksen toimintaolosuhteet. Ne totesivat lisäksi, että tämä paikka soveltui uuden jätteidenkäsittelylaitoksen rakentamiseen.
9. Koska komissio katsoi, ettei Helleenien tasavalta ollut noudattanut direktiivin 4 ja 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan, se antoi tälle jäsenvaltiolle 24.4.2001 päivätyllä kirjeellä virallisen huomautuksen pyytäen sitä esittämään huomautuksensa.
10. Kreikan viranomaiset ilmoittivat 16.11.2001 päivätyssä vastauksessaan komissiolle, että Kreetan alueneuvosto oli 16.7.2001 hyväksynyt Kreetan alueen jätehuoltosuunnitelmaa koskevan tutkimuksen. Ne väittivät, että tämä ongelma tulee poistumaan suurimmaksi osaksi sitten kun tuo suunnitelma toteutetaan Péra Galinin kaatopaikkaa koskevalla kunnostamissuunnitelmalla. Lisäksi ne selittivät, että tällä paikalla on toteutettu useita eri toimenpiteitä luonnolle aiheutuvien haitallisten vaikutusten ja ihmisten terveydelle aiheutuvan vaaran rajoittamiseksi. Paikka oli aidattu ja sitä vartioitiin vuorokauden ympäri, palosuojausvyöhyke oli rakennettu, pölypäästöjen rajoittamiseksi oli rakennettu paikalle johtava kestopäällystetty tie ja sadeveden virtausta varten oli tehty kaivanto, jolla tätä virtausta valvotaan ja jolla se kierrätetään paikan päällä, ja paikka on peitetty hiekalla. Lisäksi Kreikan viranomaisten mukaan alueen kalliot olivat läpäisemättömiä.
11. Koska komissio piti edellä mainittuja toimenpiteitä riittämättöminä, se lähetti 21.12.2001 perustellun lausunnon kehottaen Helleenien tasavaltaa toteuttamaan sen noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
12. Kreikan viranomaiset viittasivat 17.4. ja 7.6.2002 päivätyissä vastauksissaan uudelleen Heraklionin hallintoalueen suunnitelman käsittävän Kreetan alueen jätehuoltosuunnitelman valmistumiseen ja muistuttivat Péra Galinin kaatopaikalla toteutetuista toimenpiteistä. Ne täsmensivät, että Kreetan alueen suorittamat kaikki jätehuoltotutkimukset tultaisiin saattamaan päätökseen heinäkuussa 2002, joten nämä hankkeet voitaisiin rahoittaa tämän saman vuoden aikana. Suunnitelman mukaan Péra Galinin kaatopaikalle perustetaan ja siellä käynnistetään nykyaikainen XYTA-laitos, joka vastaa Heraklionin, Rethymnonin ja Lassithin hallintoalueiden tarpeita.
13. Koska komissio piti tilannetta edelleenkin epätyydyttävänä, se päätti nostaa nyt esillä olevan kanteen.
Kanne
Direktiivin 4 artiklan rikkomista koskeva ensimmäinen kanneperuste
Asianosaisten lausumat
14. Komissio huomauttaa toimivaltaisten viranomaisten 11.2.1998 toimittamassa tarkastuksessa ilmenneen, että Péra Galinin kaatopaikan toiminta aiheuttaa ympäristön pilaantumista ja vaarantaa asukkaiden terveyden.
15. Se toteaa, että Kreikan viranomaiset ovat viralliseen huomautukseen ja perusteltuun lausuntoon antamissaan vastauksissa myöntäneet, ettei kaatopaikan toimintaa ole keskeytetty. Se väittää, etteivät paikalla toteutetut toimenpiteet ole riittäviä taatakseen kaatopaikan asianmukaisen toiminnan ja estääkseen kaikki direktiivin 4 artiklassa tarkoitetut ympäristölle ja ihmisille aiheutuvat vaarat. Sen mukaan suotovesikaivantoja rakennettaessa on tehtävä hydrogeologisia tutkimuksia ja selvitettävä, onko maaperä läpäisemätön. Kreikan viranomaiset eivät myöskään aikoneet toteuttaa minkäänlaisia maaperän ja pohjavesien pilaantumisen estäviä toimenpiteitä, kuten rakentaa geologista suojaseinämää, ottaa käyttöön uutta suotovesien keräämis‑ ja läpäisemättömyysjärjestelmää, toimituttaa paikan päällä säännöllisiä tarkastuksia, tutkia veden laatua tai ottaa talteen biokaasua.
16. Komissio toteaa lisäksi, että Heraklionin hallintoalueen terveysviranomaisten 23.1.2002 laatiman tarkastuskertomuksen mukaan jätteiden suotovesiä ei kerätä talteen ja ne lasketaan erääseen jokeen, josta ne päätyvät mereen. Se toteaa, ettei kaatopaikan alla olevan kallion ole osoitettu olevan läpäisemätön, joten siihen ei voida vedota perusteltaessa sitä, ettei maaperän ja pohjavesien pilaantumisen estäviä toimenpiteitä ole toteutettu. Alueellisen jätehuoltosuunnitelman mukaiset toimet, joilla aiotaan ratkaista Kreetan jätehuolto-ongelma, ovat vielä tutkimusvaiheessa.
17. Näin ollen komissio väittää, että koska Péra Galinin kaatopaikkaa on käytetty jo vuodesta 1994 ja koska se toimii vielä tänäkin päivänä, Helleenien tasavalta on ylittänyt sille direktiivin 4 artiklassa annetun harkintavallan rajat.
18. Kreikan hallitus väittää, ettei se ole ylittänyt sen harkintavallan rajoja, joka jäsenvaltioille jätetään direktiivin 4 artiklassa. Se katsoo, että Péra Galinin kaatopaikalla toteutetut toimenpiteet huomioiden kaatopaikan nykyisestä toiminnasta ei aiheudu vaaraa ihmisten terveydelle eikä ympäristölle.
19. Se vetoaa tältä osin vielä seuraaviin seikkoihin:
– uudessa jätehuoltosuunnitelmassa on tehty kyseisen paikan kunnostamista koskeva tutkimus
– Kreetan alueen jätehuoltosuunnitelman toinen vaihe on päättynyt
– ympäristöministeriön hyväksymien investointisuunnitelman ja pakkausmateriaalien kierrättämisjärjestelmän toimintaa koskevan hankkeen pitäisi olla sovellettavissa vuonna 2004
– rakennerahastoon tultaisiin vuonna 2003 jättämään tukihakemus XYTA-nimisen keskuskaatopaikan rakentamisen ja Péra Galinin kaatopaikan kunnostamisen rahoittamiseksi.
20. Kreikan hallitus toteaa tammikuussa 2002 laaditusta kertomuksesta, johon komissio on viitannut, että se laadittiin sen jälkeen, kun paikan päällä oli tehty tarkastus olosuhteissa, jotka jatkuvien rankkasateiden vuoksi olivat erittäin vaikeat. Kreikan viranomaiset toteavat 12.3.2003 laaditusta kertomuksesta ilmenevän, että suotovedet kerätään, paitsi poikkeustapauksessa, kolmeen vedenpitävään säiliöön ja ne kierrätetään paikan päällä. Péra Galinin kaatopaikan kunnostamista koskeva ympäristövaikutusten arviointi oli jätetty 10.2.2003 ja sen odotettiin tulevan hyväksytyksi huhtikuussa 2003. Alueen kallioiden läpäisemättömyys oli osoitettu geologisessa tutkimuksessa, joka oli toteutettu jätehuoltosuunnitelman toimeenpanon tarpeita varten. Kreikan viranomaiset toteavat myös, että toimivaltaisten viranomaisten toimittamissa mittauksissa ei ole ilmennyt, että sallitut raja-arvot olisi ylitetty.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
21. Aluksi on syytä muistuttaa, että vaikka direktiivin 4 artiklan ensimmäisessä kohdassa ei täsmennetä, millaisia niiden toimenpiteiden on käytännössä oltava, jotka on toteutettava sen varmistamiseksi, että jätteistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja aiheuttamatta vahinkoa ympäristölle, on kuitenkin niin, että tämä direktiivi sitoo niitä saavutettavaan tavoitteeseen nähden, vaikkakin sillä jätetään jäsenvaltioille harkintavaltaa, kun ne arvioivat tällaisten toimenpiteiden tarpeellisuutta (asia C‑365/97, komissio v. Italia, tuomio 9.11.1999, Kok. 1999, s. I‑7773, 67 kohta).
22. Lähtökohtaisesti ei siis ole mahdollista päätellä automaattisesti, että aina silloin kun käytännön tilanne ei ole yhdenmukainen direktiivin 4 artiklan ensimmäisessä kohdassa vahvistettujen tavoitteiden kanssa, jäsenvaltio on välttämättä jättänyt noudattamatta tämän säännöksen mukaisen velvollisuutensa varmistaa, että jätteistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja aiheuttamatta vahinkoa ympäristölle. Tällaisen tilanteen jatkuminen voi kuitenkin osoittaa, että jäsenvaltiot ovat ylittäneet tässä säännöksessä niille annetun harkintavallan, erityisesti jos ympäristön tila on jo pitkään huomattavasti heikentynyt toimivaltaisten viranomaisten puuttumatta asiaan (em. asia komissio v. Italia, tuomion 68 kohta).
23. Myöskin on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenyysvelvoitteen laiminlyönnin olemassaoloa arvioitaessa on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena, kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, ja että yhteisöjen tuomioistuin ei ota huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. mm. asia C‑455/00, komissio v. Italia, tuomio 24.10.2002, Kok. 2002, s. I‑9231, 21 kohta ja asia C‑348/02, komissio v. Italia, tuomio 2.10.2003, 7 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
24. On siis syytä tutkia, onko komissio näyttänyt oikeudellisesti riittävällä tavalla toteen sen, että Helleenien tasavalta oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä jo pitkään laiminlyönyt ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että Péra Galinin kaatopaikalle sijoitetut jätteet hyödynnettäisiin tai että niistä huolehdittaisiin vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista saattaa aiheutua vahinkoa ympäristölle.
25. Tältä osin täytyy todeta, että Kreikan hallitus ei ole kiistänyt sitä, että Péra Galinin kaatopaikalla on jätteitä, jotka vaarantavat ihmisten terveyden ja joista saattaa aiheutua vahinkoa ympäristölle.
26. Samoin on todettava, että Péra Galinin kaatopaikalla vuonna 1998 toimitetussa tarkastuksessa todettiin, että kyseisen kaatopaikan pitämisestä aiheutui ympäristön pilaantumista ja että sillä vaarannettiin asukkaiden terveys.
27. Samana vuonna Heraklionin yleisen alioikeuden päätöksessä, jossa todettiin, että tuo laitos toimi laittomasti, ja jossa määrättiin, että jätteiden sijoittaminen Péra Galinin kaatopaikalla oli lopetettava, esitettiin siitä ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheutuvat vaarat.
28. Lisäksi 23.1.2002 laaditusta tarkastuskertomuksesta ilmenee, että Kreikan viranomaisten toteuttamista toimenpiteistä huolimatta jätteiden suotovesien keräämistä varten rakennettu seinämä ei pidätä näitä vesiä ja että ne päätyvät joen kautta mereen.
29. Tätä toteamusta ei tee merkityksettömäksi se seikka, että tämä tarkastus on tehty ajankohtana, jolloin oli ollut rankkasateita. Kreikan hallitus ei myöskään voi vedota 12.3.2003 toimitetun käynnin jälkeen laaditussa kertomuksessa esitettyihin päätelmiin, sillä viimeksi mainittu tapahtui perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen, eli 20.2.2002, jälkeen.
30. Niistä suunnitelmista ja tutkimuksista, joilla on pyritty parantamaan jätteiden käsittelyä Kreetan alueella ja joihin Kreikan hallitus on vedonnut, on todettava, etteivät ne ole toimenpiteitä, joita tarvitaan sen varmistamiseksi, että Péra Galinin kaatopaikalla olevat jätteet hyödynnetään tai että niistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle.
31. Niistä ei myöskään ilmene sellaisia tietoja, joiden nojalla voitaisiin määrittää se ajankohta, jona kyseisellä paikalla olevia jätteitä koskevat hyödyntämis‑ ja huolehtimistoimenpiteet mahdollisesti toteutetaan. Sitä vastoin niistä ilmenee, että perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä näitä toimenpiteitä ei ollut toteutettu.
32. Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 16 kohdassa todennut, jo näiden suunnitelmien ja tutkimusten olemassaolo merkitsee sitä, että Kreikan viranomaiset tunnustavat Péra Galinin kaatopaikasta ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvan uhan.
33. Näin ollen komissio on oikeudellisesti riittävällä tavalla näyttänyt toteen, että Kreikan viranomaiset ovat jo pitkään laiminlyöneet ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että Péra Galinin kaatopaikalle sijoitetut jätteet hyödynnettäisiin tai että niistä huolehdittaisiin vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista saattaa aiheutua vahinkoa ympäristölle.
34. Tästä seuraa, että direktiivin 4 artiklan rikkomiseen perustuva ensimmäinen kanneperuste on perusteltu.
Direktiivin 9 artiklan rikkomiseen perustuva toinen kanneperuste
35. Komissio vaatii toisessa kanneperusteessaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on myöntänyt Péra Galinin kaatopaikalle käyttöluvan, joka ei sisällä tarvittavia tietoja.
36. Komissio väittää, että Péra Galinin kaatopaikka toimii, vaikka Kreikan lainsäädännössä asetetut edellytykset eivät täyty. Näin ollen komissio katsoo, että sitäkin suuremmalla syyllä on kiistatonta, että tuo kaatopaikka toimii ilman direktiivin 9 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaista lupaa.
37. Kreikan hallitus ei kiistä tätä väitettä. Näin ollen ja koska Kreikan hallitus ei ole esittänyt vastakkaista näyttöä, on syytä katsoa, että direktiivin 9 artiklan rikkomiseen perustuva komission toinen kanneperuste on perusteltu.
38. Kaiken edellä esitetyn nojalla on syytä todeta, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 4 ja 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että Heraklionin hallintoalueen eräällä osa-alueella sijaitsevalle Péra Galinin kaatopaikalle sijoitetut jätteet hyödynnettäisiin tai että niistä huolehdittaisiin vaarantamatta ihmisten terveyttä, vesiä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä, ja tuottamatta melu‑ tai hajuhaittoja, ja koska se on myöntänyt tälle laitokselle sellaisen käyttöluvan, joka ei sisällä tarvittavia tietoja.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
39. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Helleenien tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska viimeksi mainittu on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1) Helleenien tasavalta ei ole noudattanut jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että Heraklionin hallintoalueen eräällä osa-alueella sijaitsevalle Péra Galinin kaatopaikalle sijoitetut jätteet hyödynnettäisiin tai että niistä huolehdittaisiin vaarantamatta ihmisten terveyttä, vesiä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä, ja tuottamatta melu- tai hajuhaittoja, ja koska se on myöntänyt tälle laitokselle sellaisen käyttöluvan, joka ei sisällä tarvittavia tietoja.
2) Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.