Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
DEAN SPIELMANN IŠVADA,
pateikta 2026 m. kovo 19 d.(1)
Byla C‑159/25 (Rowicz)(i)
B. Ż.,
V. sp. z o.o.
prieš
T. SA,
Ł. W.
(Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas, Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Valstybės narės – Pareigos – Veiksmingai teisminei gynybai užtikrinti reikalingų teisių gynimo priemonių nustatymas – Pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas – Bylų paskirstymas teisėjams – Neteisėta teismo sudėtis – Teismo sudėties nekintamumo principas – Dirbtinio intelekto sistemos “
Įvadas
1.        Šioje byloje Teisingumo Teismui pateiktu Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas, Lenkija) prašymu priimti prejudicinį sprendimą pratęsiamos bylos, kuriose Teisingumo Teismas patikslino ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, aiškinamos atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnį, taikymo sritį. Teisingumo Teismo dar kartą prašoma įvertinti garantijas, susijusias su teisminių funkcijų vykdymu nacionalinės teisės sistemose, visų pirma tas, kuriomis užtikrinamas teismų nepriklausomumas ir nešališkumas bei pagal įstatymą įsteigto teismo reikalavimo laikymasis.
2.        Konkrečiau kalbant, prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su teismų sistemos vidaus organizavimo tvarka, galinčia turėti įtakos šioms garantijoms, t. y. teisėjo nušalinimu nuo dalies jo nagrinėjamų bylų, galbūt jam sutikus, ir šių bylų perskyrimu kitam teisėjui. Taigi Teisingumo Teismo, be kita ko, prašoma nuspręsti, ar mechanizmas, grindžiamas automatinės atsitiktinio bylų paskirstymo sistemos naudojimu, yra suderinamas su iš Sąjungos teisės kylančiais reikalavimais, ir kokiomis sąlygomis tokia priemonė gali būti laikoma pagrįsta taisyklėmis, kurios yra pakankamai aiškios, nuspėjamos ir galinčios išsklaidyti bet kokias teisės subjektams kylančias pagrįstas abejones dėl išorės ar vidaus įtakos nebuvimo nustatant jų bylą nagrinėsiantį teisėją.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3.        Reglamento (ES) 2024/1689, kuriuo nustatomos suderintos dirbtinio intelekto taisyklės(2), 3 straipsnio 1 punkte sąvoka „dirbtinio intelekto sistema“ apibrėžta kaip „mašina grindžiama sistema, suprojektuota veikti įvairiais autonomijos lygiais, kuri po diegimo gali veikti prisitaikydama ir kuri, siekiant aiškių ar numanomų tikslų, iš gautos įvesties duomenų daro išvadą, kaip generuoti išvedinius, pavyzdžiui, predikcijas, turinį, rekomendacijas ar sprendimus, kurie gali turėti įtakos fizinei ar virtualiai aplinkai“.
Lenkijos teisė
Bendrosios kompetencijos teismų sistemos įstatymas
4.        Pagal pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2001 m. liepos 27 d. Ustawa Prawo o ustroju sądów powszechnych (Bendrosios kompetencijos teismų sistemos įstatymas(3); toliau – Bendrosios kompetencijos teismų sistemos įstatymas) 41 straipsnio 1 dalį teisingumo ministras, pasikonsultavęs su Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teismų taryba, Lenkija), įsakymu nustato bendrosios kompetencijos teismų darbo tvarkos taisykles, be kita ko, apimančias išsamią bylų paskirstymo tvarką.
5.        Bendrosios kompetencijos teismų sistemos įstatymo 47a straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Bylos teisėjams ir teisėjams stažuotojams skiriamos atsitiktine tvarka pagal įvairias bylų kategorijas, išskyrus atvejus, kai jos paskiriamos budinčiam teisėjui.“
6.        Šio įstatymo 47b straipsnyje nustatyta:
„1.      Teismo sudėtis gali būti keičiama tik tuo atveju, kai esamos sudėties teismas negali nagrinėti bylos arba kai yra ilgalaikių kliūčių, trukdančių jam išnagrinėti bylą. 47a straipsnio nuostatos taikomos mutatis mutandis.
<...>
4.      Teisėjo darbo vietos pasikeitimas ar jo delegavimas į kitą teismą, kaip ir delegavimo pasibaigimas, nesudaro kliūčių atlikti [procesinių] veiksmų bylose jo tuometinėje darbo vietoje ar vietoje, kur jis tuo metu vykdo savo pareigas, iki tų bylų užbaigimo.
5.      Teismo, kurio jurisdikcijai priklauso nauja teisėjo darbo ar delegavimo vieta, taryba teisėjo prašymu ar savo iniciatyva gali visiškai ar iš dalies atleisti tą teisėją nuo jo pareigų nagrinėti ir priimti sprendimus bylose, visų pirma dėl didelio atstumo tarp to teismo ir naujosios teisėjo darbo ar delegavimo vietos, atsižvelgiant į bylų, kurios nagrinėjamos ir kuriose priimami sprendimai, proceso stadiją. Prieš priimdama nutarimą teismo taryba turi konsultuotis su kompetentingų teismų pirmininkais.
6.      4 ir 5 dalių nuostatos mutatis mutandis taikomos ir perkeliant teisėją į kitą to paties teismo skyrių, ir skiriant jį teisėju aukštesnės instancijos teisme.“
7.        Minėto įstatymo 89 straipsnyje nustatyta:
„1.      Prašymus, pasisakymus ir skundus, susijusius su teisminių funkcijų vykdymu, teisėjas turi pateikti tik hierarchine tvarka. Tokiose bylose teisėjas negali nei kreiptis į išorės institucijas ar asmenis, nei jų viešai neskelbti.
2.      Kilus ginčui dėl darbo santykių, teisėjas gali pasinaudoti teismine teisių gynimo priemone.
<...>“
2019 m. darbo tvarkos taisyklės
8.        2019 m. birželio 18 d. rozporządzenie Ministra Sprawiedliwości – Regulamin urzędowania sądów powszechnych (Teisingumo ministro įsakymas dėl bendrosios kompetencijos teismų darbo tvarkos taisyklių(4); toliau – 2019 m. darbo tvarkos taisyklės) 2 straipsnio 16 punkte pateikta tokia apibrėžtis:
„[System Losowego Przydziału Spraw (atsitiktinio bylų paskirstymo sistema; toliau – SLPS)] – kompiuterinė sistema, skirta byloms ir teismo užduotims atsitiktiniu būdu paskirstyti naudojant atsitiktinių skaičių generatorių“.
9.        Šių taisyklių 43 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Bylas atsitiktine tvarka, remiantis nustatytu veiklos pasiskirstymu, teisėjams pranešėjams skiria [SLPS,] atskirai pagal kiekvieną registrą, sąrašą ar kitą registravimo priemonę, išskyrus atvejus, kai šių taisyklių nuostatose numatytos kitokios skyrimo taisyklės. Skyrimas naudojant [SLPS] netaikomas, jei skiriant konkrečios rūšies bylas dalyvauja tik vienas teisėjas.“
10.      Minėtų taisyklių 49 straipsnyje nurodyta:
„1.      Atsitiktine tvarka paskirtos bylos įregistruojamos [SLPS] per tris darbo dienas nuo tos dienos, kai jas gauna teismas, išskyrus atvejus, kai byla skiriama pašalinus trūkumus.
2.      Jei tam tikri teisėjai trumpą laiką neatvyksta į darbą, skyriaus pirmininkas gali sustabdyti bylų skyrimą tam tikrose registracijos sistemose arba tam tikrų kategorijų bylose, kol toks nebuvimas darbe baigsis.
<...>“
11.      Tų pačių taisyklių 55 straipsnyje nurodyta:
„1.      Tam tikros rūšies bylos gali būti skiriamos tik tam tikriems teisėjams arba jiems gali būti skiriama didesnė šių bylų procentinė dalis, o kitų bylų atveju darbų skyrimo koeficientas gali būti mažesnis arba šios bylos gali būti neskiriamos (specializacija).
2.      Darbų paskirstymo projektas arba jo pakeitimas, jei juo nustatoma arba keičiama specializacija, pateikiamas 77 straipsnio 2 dalyje nurodytų skyrių teisėjams susipažinti. Naujam darbų paskirstymui nustatyti reikia, kad teisėjas sutiktų su savo specializacija ir kad per 14 dienų nuo projekto pateikimo teisėjams susipažinti datos jam nepaprieštarautų daugiau kaip 85 % teisėjų.
<...>“
12.      2019 m. darbo tvarkos taisyklių 62 straipsnyje nustatyta:
„1.      Priėmus sprendimą, kuriuo pakeičiamas skyrius arba darbo vieta, teisėjui pranešėjui dar iki jo perkėlimo dienos gali būti paskirta bylų naujame skyriuje, kartu nutraukiant bylų skyrimą tame skyriuje, kuriame jis dirbo iki tol. Bylų skyrimo naujame skyriuje pradžios ir bylų skyrimo ankstesniame skyriuje pabaigos datą nustato teismo, kuriame yra naujas skyrius, pirmininkas. Paskirtų bylų terminus nustato skyriaus pirmininkas, pasitaręs su teisėju pranešėju.
2.      Jei to reikia atsižvelgiant į faktinį teisėjo pranešėjo darbo krūvį, bylų skyrimo skyriuje pradžios data gali būti vėlesnė arba ankstesnė už bylų skyrimo skyriuje, kuriame teisėjas dirbo iki tol, pabaigos datą.
<...>“
13.      Šių taisyklių 66 straipsnyje nustatyta:
„1.      Tam tikram teisėjui pranešėjui paskirtos bylos skirstomos pagal bendrąsias taisykles. Jas skiriant dalyvauja darbe nebuvę teisėjai, kurių bylos nebuvo paskirstytos.
2.      Jau įregistruotos bylos gali būti paskirstytos atsitiktine tvarka, atsižvelgiant į teismo posėdžių datas.
<...>“
14.      Minėtų taisyklių 68 straipsnyje nurodyta:
„1.      Skirstant darbus teisėjams, teisėjams stažuotojams ir teismo pareigūnams, atsižvelgiama į:
1)      teismo skyriui ar skyriams priskirtus įgaliojimus pagal kompetencijos sritis ir, jei yra, tam tikram skyriaus padaliniui priskirtus įgaliojimus;
2)      dalyvavimo nagrinėjant skyriui skirtas bylas koeficientą (reiškiamą procentais), konkrečiai:
a)      100 % koeficientas taikomas teisėjui, kuris yra priskirtas tik vienam skyriui, neina pareigų, nėra deleguotas į kitą padalinį pagal įstatymo 77 arba 151a straipsnius,
b)      ne mažesnis kaip 90 % koeficientas – skyriaus, kurį sudaro iki 15 teisėjų, pirmininko pavaduotojui, padalinio vadovui, apygardos teismo, kuriame yra mažiau nei 300 teisėjų pareigybių, atstovui ryšiams su žiniasklaida, apygardos teismo, kuriame yra mažiau nei 300 teisėjų pareigybių, mediacijos koordinatoriui, apeliacinio teismo ar apygardos teismo įgaliotinio drausmės klausimais pavaduotojui, bendrosios kompetencijos teismų teisėjų įgaliotiniui drausmės klausimais, bendrosios kompetencijos teismų teisėjų įgaliotinio drausmės klausimais pavaduotojui, drausmės teismo pirmininkui ir bylas pagal Hagos konvenciją nagrinėjantį teisėją pavaduojančiam teisėjui,
c)      ne mažesnis kaip 80 % koeficientas – teisėjui, einančiam skyriaus, kurį sudaro iki septynių teisėjų, pirmininko pareigas, apeliacinio teismo atstovui ryšiams su žiniasklaida, apygardos teismo, kuriame yra ne mažiau kaip 300 teisėjų pareigybių, atstovui ryšiams su žiniasklaida, teisėjui, kuris yra
Krajowa Rada Sądownictwa (Nacionalinė teismų taryba) narys, ir teisėjui, deleguotam į jos biurą,
d)      ne mažesnis kaip 75 % koeficientas – skyriaus, kurį sudaro daugiau kaip 15 teisėjų, pirmininko pavaduotojui, apygardos teismo, kuriame yra ne mažiau kaip 300 teisėjų pareigybių, mediacijos koordinatoriui, teisingumo ministro įgaliotiniui drausmės klausimais ir bylas pagal Hagos konvenciją nagrinėjančiam teisėjui,
e)      ne mažesnis kaip 60 % koeficientas – teisėjui inspektoriui,
f)      ne mažesnis kaip 50 % koeficientas – teisėjui, einančiam 8–20 teisėjų skyriaus pirmininko arba pirmininko pavaduotojo pareigas,
g)      ne mažesnis kaip 30 % koeficientas – teisėjui, einančiam teismo pirmininko ar pirmininko pavaduotojo pareigas, ir teisėjui, einančiam daugiau kaip 20 teisėjų skyriaus pirmininko pareigas,
h)      ne mažesnis kaip 15 % koeficientas – teisėjui, deleguotam eiti vyriausiojo specialisto pareigas Nacionalinėje teisėjų ir prokurorų mokykloje arba vadovauti Nacionalinės teisėjų ir prokurorų mokyklos mokymo kursams,
i)      ne mažesnis kaip 10 % koeficientas – teisėjui, deleguotam eiti Nacionalinės teisėjų ir prokurorų mokyklos direktoriaus ar direktoriaus pavaduotojo, Nacionalinės teisėjų ir prokurorų mokyklos skyriaus ar padalinio vadovo pareigas.
2.      Jei tam tikram teisėjui taikomi keli dalyvavimo nagrinėjant skyriui skirtas bylas koeficientai (procentais), atsižvelgiama į mažiausią koeficientą (procentais).
<...>“
15.      2019 m. darbo tvarkos taisyklių 74 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Atsitiktinės atrankos ataskaitos kopija įtraukiama į [SLPS] paskirtų bylų bylą. Kitais atvejais, jei byla nebuvo paskirta naudojant kitą informacinę priemonę, skyriaus pirmininkas išleidžia įsakymą dėl jos paskyrimo.“
Pagrindinė byla, prejudicinis klausimas ir procesas Teisingumo Teisme
16.      2024 m. birželio 13 ir 14 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) gavo du apeliacinius skundus (toliau – nagrinėjami apeliaciniai skundai) dėl pirmosios instancijos teismo sprendimų bylose dėl mokėjimų pagal komercinius sandorius, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2011/7/ES dėl kovos su pavėluotu mokėjimu, atliekamu pagal komercinius sandorius(5).
17.      2024 m. birželio 17 ir 18 d. teisėja JD, tuo metu priklausiusi šio teismo XXIII skyriui, buvo,
naudojant SLPS, – informacinių technologijų priemonę, grindžiamą atsitiktinių skaičių generatoriumi, –
atsitiktine tvarka paskirta priimti sprendimus dėl šių apeliacinių skundų.
18.      2024 m. spalio 30 d. Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) tarybos sprendimu teisėja JD, kuri tuo metu buvo perkelta į kitą šio teismo skyrių, jos prašymu buvo atleista nuo 100 bylų, kurios jai buvo paskirtos 2024 m., įskaitant abu minėtus apeliacinius skundus, nagrinėjimo. Šiame sprendime taryba nurodė ir kitas bylas, kurias teisėja JD turėjo baigti nagrinėti. Minėtame sprendime nebuvo nurodyti jokie motyvai.
19.      Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) XXIII skyriaus pirmininko 2025 m. sausio 10 d. sprendimu, pasinaudojus SLPS, 2025 m. sausio 13 d. šios 100 bylų buvo atsitiktine tvarka perskirstytos naujiems teisėjams pranešėjams. Per šia sistema įvykdytą atsitiktinę atranką bylos turėjo būti perskirtos 17-ai šio skyriaus teisėjų. Teisėjai Aneta Łazarska buvo paskirtos 56 bylos iš 100 minėtųjų, įskaitant abu nagrinėjamus apeliacinius skundus. Kiti teisėjai gavo mažiau bylų arba jų visai negavo.
20.      Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) pirmininkas atmetė teisėjos A. Łazarskos skundą dėl šio paskyrimo.
21.      Teisėja A. Łazarska – vienasmenis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nagrinėjantis aptariamus apeliacinius skundus, – iš esmės abejoja, ar teisėjos JD nušalinimas nuo nagrinėjamų bylų, įskaitant abu aptariamus apeliacinius skundus, ir bylų perskirstymas buvo teisėti pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamą su Chartijos 47 straipsniu. Taigi jam kyla klausimas, ar jis gali būti laikomas pagal įstatymą įsteigtu nepriklausomu ir nešališku teismu, nes, jo nuomone, bylos taip pat turėtų būti skirstomos naudojant skaidrų mechanizmą, grindžiamą objektyviais kriterijais, kuriais nebūtų galima manipuliuoti.
22.      Konkrečiai kalbant, visų pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad Lenkijos teisėje įtvirtintas teismo sudėties nekintamumo nuo jos paskyrimo ir viso proceso metu principas, kuris netaikomas tik teisės aktuose apibrėžtais atvejais, kai bylos išnagrinėti neįmanoma arba yra ilgalaikių kliūčių. Nė vienas iš šių atvejų nebuvo nustatytas, taigi, niekas netrukdė teisėjai JD toliau nagrinėti apeliacinius skundus.
23.      Šiuo klausimu teismas pažymi, kad teisėjos JD nušalinimą lėmė ne liga, perkėlimas į kitą teismą ar ypatinga aplinkybė, o paprastas vidinis perkėlimas į kitą skyrių toje pačioje vietoje, kuriuo savaime negalima pagrįsti teismo sudėties pakeitimo.
24.      Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kvestionuoja SLPS naudojimą byloms paskirstyti atsitiktine tvarka ir įvairiems su jų paskirstymu susijusiems parametrams nustatyti. Jo teigimu, ši sistema buvo įdiegta iš anksto neatlikus saugumo patikrinimo ir joje būta trikdžių bei klaidų, ypač pirmaisiais jos veikimo metais, prie kurių dar prisidėjo naudotojų padarytos klaidos.
25.      Be to, tuo atveju, jei veikla, susijusi su SLPS sukūrimu ir veikimu, būtų laikoma vieša, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad algoritmas buvo paskelbtas, bet nebuvo suteikta galimybė nei susipažinti su veikimo taisyklėmis, nei sužinoti pirminį kodą. Šis skaidrumo trūkumas kartu su teisingumo ministro įgaliojimų nustatyti bylų paskirstymo tvarką apimtimi kelia abejonių dėl tikrojo priemonės nešališkumo ir jos pažeidžiamumo manipuliuojant. Galiausiai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teigia, kad SLPS neužtikrina subalansuoto darbo krūvio pasiskirstymo, todėl yra rizika, kad bus vėluojama ir kils pavojus teisėjo, kuriam daromas spaudimas laiko atžvilgiu, vidiniam nepriklausomumui.
26.      Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija priduria, kad, priešingai nei matyti iš [Teisingumo Teismo]
2024 m. lapkričio 14 d. Sprendimo S. (Teismo sudėties keitimas)(6), nacionalinėje teisėje nenumatyta veiksminga teisinė gynyba, kurią atitinkamas teisėjas galėtų pasitelkti prieš teismo administracinio organo rašytinį sprendimą dėl bylos paskyrimo ar teismo sudėties nustatymo(7).
27.      Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar, atsižvelgiant į Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnį ir 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamus su Pagrindinių teisių chartijos 20 ir 47 straipsniais ir [Reglamento 2024/1689] 61 konstatuojamąja dalimi, pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas, užtikrinantis, kad byla būtų išnagrinėta nepagrįstai neatidėliojant, nediskriminuojant ir garantuojant veiksmingą teisinę apsaugą, yra valstybės narės paskutinės instancijos bendrosios kompetencijos teismas, į kurio sudėtį įeina to teismo teisėjas, [atsitiktinių] skaičių generatoriaus pagalba paskirtas nagrinėti bylą, remiantis atsitiktinės atrankos ataskaita ir išankstiniu teismo tarybos sprendimu:
1)      kai teismo administracinis organas, kaip antai Kolegium Sądu Okręgowego (apygardos teismo taryba), savavališkai, pažeisdamas nacionalinės teisės normas dėl bylų paskirstymo, atleido pareigas einantį teisėją pranešėją nuo pareigos nagrinėti jam jau paskirtas bylas, nepaisant to, kad nebuvo įvykdyti nacionalinės teisės aktuose nustatyti tokio atleidimo kriterijai, taip pat pažeisdamas principą, kad teismo sudėtis gali būti keičiama tik tuo atveju, kai esamos sudėties teismas negali nagrinėti bylos arba kai yra ilgalaikių kliūčių, trukdančių esamos sudėties teismui išnagrinėti bylą;
2)      kai naujas teisėjas buvo paskirtas remiantis vykdomosios valdžios atstovo – teisingumo ministro –
sukurta
[SLPS], ir po to, kai bylų paskirstymo ir atsitiktinės atrankos teismuose taisyklės buvo nustatytos to paties ministro įsakymu [2019 m. darbo tvarkos taisyklių 43–76 straipsniai], pažeidžiant teisę į nepriklausomą ir nešališką teismą ir teisės į pagal įstatymą įsteigtą teismą principą;
3)      kai naujas teisėjas buvo paskirtas naudojantis atsitiktinio bylų paskirstymo sistema SLPS, neturint žinių apie SLPS atsitiktinio bylų paskirstymo teisėjams algoritmo pirminio kodo veikimą ir negalint to patikrinti, kai apie šią taikomąją programą buvo paskelbta tik Biuletyn Informacji Publicznej (Viešosios informacijos biuletenis) interneto svetainėje ir kai atsitiktinio bylų paskirstymo priemonė yra jautri klaidoms ir manipuliacijoms, taip pažeidžiant šalių teisę į teisingą bylos nagrinėjimą;
4)      kai naujas teisėjas buvo paskirtas remiantis vykdomosios valdžios atstovo – teisingumo ministro – sukurtu atsitiktinio bylų paskirstymo generatoriumi SLPS, ir po to, kai bylų paskirstymo ir atsitiktinės atrankos teismuose taisyklės buvo nustatytos to paties ministro įsakymo [2019 m. darbo tvarkos taisyklių] 43–76 straipsniais, pažeidžiant šalių teisės į bylos nagrinėjimą nepagrįstai neatidėliojant principą dėl to, kad naudojantis SLPS neužtikrinamas tolygus teisėjų krūvis, taip diskriminuojant šalis ir pažeidžiant lygybės prieš įstatymą principą;
5)      kai teisėjas turi priimti sprendimą esant proceso negaliojimo sąlygoms dėl to, kad šio teismo sudėtis prieštarauja teisės normoms ir šalims neužtikrinama veiksminga teisinė apsauga;
6)      jeigu nacionalinėje teisėje nenumatyta veiksminga teisėjo teisių gynimo priemonė, kuria jis galėtų pasinaudoti dėl teismo administracinio organo rašytinio sprendimo, susijusio su bylos paskyrimu ir teismo sudėtimi, nes nėra teisminio kelio, užtikrinančio, kad teisėjas galėtų apskųsti tokį rašytinį sprendimą nešališkam ir nepriklausomam teismui pagal procedūrą, atitinkančią [Chartijos] 47 straipsnio reikalavimus?“
28.      Rašytines pastabas Teisingumo Teismui pateikė Lenkijos vyriausybė ir Europos Komisija.
Analizė
Pirminės pastabos
29.      Pirmiausia pateiksiu kelias pirmines pastabas, o paskui aptarsiu šioje byloje iškeltus teisės klausimus.
30.      Vieninteliu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo išaiškinti ESS 2 straipsnį ir 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, atsižvelgiant į Chartijos 20 ir 47 straipsnius ir Reglamento 2024/1689 61 konstatuojamąją dalį, iš esmės siekiant nustatyti, ar nacionalinio teismo sudėtis, kuriai bylos buvo paskirtos atsitiktine tvarka po to, kai buvo nušalintas teisėjas, kuriam iš pradžių buvo pavesta nagrinėti šias bylas, turi būti laikoma pagal įstatymą įsteigtu nepriklausomu ir nešališku teismu, net jei nėra jokių veiksmingų teisių gynimo priemonių, kuriomis atitinkamas teisėjas galėtų pasinaudoti aptariamam bylų perskyrimui užginčyti.
31.      Pirmiausia reikia pažymėti, kad iš pateikto klausimo matyti, jog prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas in limine litis abejoja dėl savo paties atitikties iš ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, siejamos su Chartijos 47 straipsniu, kylantiems reikalavimams.
32.      Kalbant apie nuostatas, kuriomis remiamasi prašant pateikti išaiškinimą, manau, kad Chartijos 20 straipsnis (kuriuo nustatyta, kad „prieš įstatymą visi lygūs“) nėra reikšmingas nepaisant to, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, jog SLPS neužtikrinamas vienodas darbo krūvio paskirstymas tarp teisėjų. Prejudicinis klausimas iš esmės susijęs su konkrečios sudėties teismo pripažinimu pagal įstatymą įsteigtu, nepriklausomu ir nešališku teismu.
33.      Galiausiai, kalbant apie Reglamentą 2024/1689, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teigia, kad SLPS priskirtina prie didelės rizikos [DI] sistemų kategorijos, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą, ir kad tai, jog šioje sistemoje trūksta skaidrumo, rodo, jog ji neatitinka šiame reglamente nustatytų reikalavimų. Šiuo klausimu turiu pasakyti, kad abejoju, ar SLPS galima laikyti „dirbtinio intelekto sistema“, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 3 straipsnio 1 dalį, nes iš minėtų duomenų ir Lenkijos vyriausybės pastabų matyti, kad tai yra mechanizmas, kuriuo taikomi iš anksto nustatyti algoritmai tam tikriems duomenų rinkiniams, kurio negalima pritaikyti po įdiegimo ir kuris iš esmės nėra autonomiškas. Kita vertus, bet kuriuo atveju Reglamento 2024/1689 113 straipsnyje numatyta, kad jis bus taikomas tik nuo 2026 m. rugpjūčio 2 d. Nagrinėjami apeliaciniai skundai buvo perskirti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui 2025 m. sausio 13 d., vadinasi, šis reglamentas neturėjo būti taikomas pagrindinėje byloje.
34.      Atsižvelgdamas į tai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą nagrinėsiu remdamasis reikšmingomis Sąjungos teisės nuostatomis, būtent ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su Chartijos 47 straipsniu.
35.      Dėl esmės reikia pasakyti, kad iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog jį pateikęs teismas savo abejones iš esmės grindžia trimis argumentų grupėmis, susijusiomis su teismų nepriklausomumo ir nešališkumo bei pagal įstatymą įsteigto teismo reikalavimais. Pirma, teisėjos JD, kuriai bylos buvo paskirtos iš pradžių, nušalinimas buvo savavališkas ir neteisėtas. Antra, SLPS buvo įdiegta vykdomosios valdžios, joje yra klaidų ir jai nebūdingas nei reikalaujamas skaidrumas, nei subalansuoto darbo krūvio paskirstymo teisėjams užtikrinimo garantijos. Trečia, nėra jokios veiksmingos teisių gynimo priemonės, kuria suinteresuotas teisėjas galėtų pasinaudoti perskyrimui užginčyti.
36.      Šiuos aspektus išnagrinėsiu vieną po kito, prieš tai priminęs reikšmingą jurisprudenciją.
Dėl reikšmingos jurisprudencijos
37.      Iš jurisprudencijos matyti, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje reikalaujama nepriklausomumo ir nešališkumo garantijų, pagrįstų taisyklėmis, visų pirma susijusiomis su teismo sudėtimi, kurios išsklaidytų visas teisės subjektams teisėtai kylančias abejones dėl teisėjo atsparumo išorės įtakai ir jo neutralumo esamų interesų atžvilgiu. Šis su teisėjo misija susijęs reikalavimas yra esminė teisės į veiksmingą teisminę gynybą ir teisės į teisingą teismo procesą dalis ir pagrindinė pagal Sąjungos teisę suteiktų teisių ir ESS 2 straipsnyje įtvirtintų bendrų vertybių, tarp kurių viena svarbiausių yra teisinės valstybės principas, apsaugos garantija(8).
38.      Iš jurisprudencijos taip pat matyti, kad nepriklausomumas turi išorinį ir vidinį aspektus. Išorinis aspektas reiškia, kad teismas savo funkcijas atlieka visiškai savarankiškai, be hierarchinių ar pavaldumo ryšių ir be jokių nurodymų, kišimosi ar spaudimo, kurie galėtų turėti įtakos sprendimui ir bylų baigčiai. Vidiniu aspektu, susijusiu su nešališkumu, reikalaujama vienodo atsiribojimo nuo šalių ir jų interesų, objektyvumo ir bet kokio suinteresuotumo bylos baigtimi, išskyrus griežtą teisės normų taikymą, nebuvimo. Galiausiai, nors išoriniu aspektu pirmiausia siekiama išsaugoti nepriklausomumą nuo įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžių laikantis valdžių atskyrimo principo, juo taip pat siekiama apsaugoti teisėjus nuo atitinkamo teismo viduje daromo nederamo poveikio(9).
39.      Be to, Teisingumo Teismas pripažįsta, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje taip pat reikalaujama, kad teismas būtų „įsteigtas pagal įstatymą“, atsižvelgiant į neatsiejamus teisės kreiptis į tokį teismą ir teisėjų nepriklausomumo bei nešališkumo garantijų ryšius(10).
40.      Teisingumo Teismo nuomone, „pagal įstatymą įsteigto teismo“ garantija taip pat yra susijusi su teismo sudėtimi kiekvienoje byloje ir bet kuria kita nacionalinės teisės nuostata, kurios nesilaikant vieno ar kelių teisėjų dalyvavimas nagrinėjant bylą tampa neteisėtas(11). Dėl šios priežasties bylų paskyrimo ir perskirstymo taisyklės yra sąvokos „pagal įstatymą įsteigtas teismas“ dalis.
41.      Taigi, pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą šiuo klausimu taip pat reikalaujama, kad taisyklėmis, kuriomis reglamentuojama bylą nagrinėjančio teismo sudėtis, būtų užkirstas kelias nederamai kištis į sprendimų priėmimo procesą konkrečioje byloje asmenims, kurie neįeina į tą bylą nagrinėjančio teismo sudėtį ir kuriems šalys negalėjo pateikti savo argumentų(12).
Dėl teisėjos JD nušalinimo
42.      Dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iš esmės pateikto klausimo pirmos dalies, susijusios su teisėjos JD nušalinimu nuo bylų nagrinėjimo, iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog ši priemonė buvo pritaikyta remiantis Bendrosios kompetencijos teismų sistemos įstatymo 47b straipsnio 1 dalimi. Taigi, Teisingumo Teismas iš esmės turi tiksliau nurodyti, ar nušalinimas, kuris yra neteisėtas ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos reikalavimų atžvilgiu, aiškinamas atsižvelgiant į Chartijos 47 straipsnį, gali lemti paskesnio kai kurių susijusių bylų perskyrimo kitam teisėjui, nagrinėjamu atveju – prašymą priėmusiam teismui, neteisėtumą(13).
43.      Kaip Teisingumo Teismas pripažino Sprendimo D. K. 76 punkte, „Bendrosios kompetencijos teismų [sistemos] įstatymo 47b straipsnio 1 dalyje numatyta, jog teismo sudėtį,
nepateikiant jokių papildomų paaiškinimų, leidžiama keisti, jeigu yra „ilgalaikių kliūčių, trukdančių esamos sudėties teismui išnagrinėti bylą“. Nors šio 47b straipsnio 4 dalyje iš esmės numatyta, kad, nepaisant teisėjo perkėlimo į kitą vietą ar delegavimo į kitą teismą, jis ir toliau nagrinėja bylas, kurios jam buvo paskirtos, kol jos bus užbaigtos, šio 47b straipsnio 5 dalyje, nenurodant kriterijų, numatyta, kad jo bylos gali būti iš jo paimtos atitinkamo teismo kolegiumo [tarybos] sprendimu. Galiausiai pagal to paties 47b straipsnio 6 dalį teismo kolegiumas [taryba] taip pat gali nušalinti teisėją nuo bylų nagrinėjimo, kai jis perkeliamas į kitą skyrių, tačiau ir šį kartą nėra nurodyta tikslių kriterijų, kada galima pasinaudoti tokia galimybe“.
44.      Toliau tame pačiame sprendime Teisingumo Teismas dėl minėtos nuostatos atitikties ESS 19 straipsnio 1 dalies antrai pastraipai nurodė, jog „reikia konstatuoti, kad pirmesniame punkte pristatytose nacionalinės teisės nuostatose ne tik nenumatyta objektyvių kriterijų, reglamentuojančių galimybę nušalinti teisėją nuo vienos ar kelių jo bylų nagrinėjimo, bet ir leidžiama atitinkamo teismo kolegiumui [tarybai] nušalinti teisėją nuo bylų nagrinėjimo, nenurodant tokio sprendimo motyvų. Nuoroda į „ilgalaikes kliūtis, trukdančias esamos sudėties teismui išnagrinėti bylą“, yra pernelyg neaiški, kad ją būtų galima laikyti galinčia užkirsti kelią bet kokiai savivalei priimant sprendimą pakeisti bylą nagrinėjančio teismo sudėtį. Be to, Lenkijos vyriausybė per posėdį Teisingumo Teisme patvirtino, kad Lenkijos teisėje nenustatyta jokios pareigos motyvuoti teisėjo nušalinimą nuo bylų nagrinėjimo pagal Bendrosios kompetencijos teismų [sistemos] įstatymo 47b straipsnio 5 ir 6 dalis“(14).
45.      Remdamasis šiomis išvadomis, Teisingumo Teismas Sprendimo D. K. 86 punkte nurodė, kad „ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias nacionalinio teismo organas, kaip antai šio teismo kolegiumas [taryba], gali nušalinti to teismo teisėją nuo dalies arba visų jam paskirtų bylų nagrinėjimo, tačiau tose nuostatose nenustatyti kriterijai, kuriais ši institucija turi vadovautis priimdama tokį sprendimą dėl nušalinimo, ir pareiga motyvuoti šį sprendimą“.
46.      Darytina išvada, kad Teisingumo Teismo pasirinktas sprendinys yra aiškus ir tiesiogiai taikytinas šiuo atveju, nes susijęs su ta pačia nuostata, kuri nagrinėjama pagrindinėje byloje. Taigi, į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iškelto klausimo pirmą dalį reikia atsakyti taip pat, kaip nurodyta pirmesniame punkte.
47.      Vis dėlto pažymiu, kad, kaip nurodė Komisija, galima teigti, kad Sprendimu D. K. turėtų būti vadovaujamasi tik tais atvejais, kai asmuo nesutinka su nušalinimu, kaip nutiko toje byloje. Komisija, be kita ko, teigia, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos pažeidimas nustatomas tik tuo atveju, kai priemonė teisėjui pritaikoma prieš jo valią, taigi, nagrinėjama situacija, kai teisėja JD, būdama perkelta, sutiko atsisakyti bylų, akivaizdžiai skiriasi nuo Sprendime D. K. nagrinėtos situacijos.
48.      Nepritariu tokiam aiškinimui. Juo siekiama susiaurinti Teisingumo Teismo išvadą dėl taikytinos norminimo sistemos trūkumų, susijusių su konkrečiomis bylos, kurioje priimtas Sprendimas D. K., aplinkybėmis. Iš tikrųjų iš šio sprendimo aiškiai matyti, kad Teisingumo Teismas nenustatė, jog sutikimo nebuvimas yra lemiamas kriterijus, dėl kurio šiuo atveju nagrinėjama bylų atsisakymo tvarka yra nesuderinama su ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa. Skaitant sprendimą D. K. aiškėja, kad nesant nuspėjamų kriterijų ir pareigos motyvuoti, savaime sudaromos sąlygos savavališkumui ir nepagrįstam kišimuisi į bylų paskyrimą, neatsižvelgiant į tai, ar atitinkamas teisėjas pareiškia sutinkąs su taikoma priemone.
49.      Šiuo klausimu dera pažymėti, kad Sprendimo D. K. 77 punkte Teisingumo Teismas konstatuoja, kad nacionalinės teisės nuostatose nenumatyti nei objektyvūs kriterijai, kuriais būtų reglamentuojamas teisėjo nušalinimas nuo jam paskirtų bylų nagrinėjimo, nei pareiga motyvuoti tokį sprendimą, ir nedaroma nuoroda į atitinkamo teisėjo sutikimą ar nesutikimą. Tas pats pasakytina ir apie šio sprendimo 83 punktą, kuriame Teisingumo Teismas bendrai nustatė, kad kai nacionalinės teisės nuostatose dėl nušalinimo nenustatomi objektyvūs kriterijai, kuriais remiantis būtų galima apriboti nušalinimo galimybę, ir nereikalaujama motyvuoti su tuo susijusio sprendimo, negalima „atmesti galimybės, kad toks nušalinimas nuo pareigų yra savavališkas ar net yra paslėpta drausminė nuobauda“. Čia taip pat visiškai nekalbama apie tai, ar su nušalinimu sutikta, ar ne.
50.      Šis aiškinimas atrodo dar tinkamesnis dėl to, kad Sprendimo D. K. 82 punkte Teisingumo Teismas išdėstė prielaidą, jog žinoma, kad teisėjas į kitą teismą arba iš vieno to paties teismo skyriaus į kitą perkeltas be jo sutikimo, ir ta proga priminė jurisprudenciją, pagal kurią toks perkėlimas gali būti naudojamas kaip priemonė teismo sprendimų turiniui kontroliuoti. Vis dėlto, kaip jau nurodžiau šios išvados 49 punkte, Sprendimo D. K. 83 punkte Teisingumo Teismas nepripažino teisėjo sutikimo reikšminga aplinkybe, į kurią jis turėtų atsižvelgti vertindamas teisėjo nušalinimą nuo vienos ar kelių bylų nagrinėjimo. Mano nuomone, tai dar labiau skatina manyti, jog Sąjungos teismas ketino pateikti bendrą šioje srityje reikalaujamų garantijų įvertinimą, nepriklausantį nuo suinteresuotojo teisėjo subjektyvaus elgesio.
51.      Ta pati išvada, priešingai nei teigia Komisija, darytina remiantis Sprendimo D. K. 84–86 punktais, kuriuose Teisingumo Teismas pabrėžia, jog nuostatoje dėl nušalinimo būtina numatyti tikslius kriterijus ir pareigą motyvuoti sprendimą, visiškai neužsimindamas apie suinteresuotojo teisėjo sutikimą.
52.      Dėl šių priežasčių manau, kad prielaidą, jog teisėjo sutikimas yra svarbus vertinimo kriterijus, reikia atmesti. Man atrodo naudinga priminti Teisingumo Teismo jurisprudenciją šiuo klausimu, pagal kurią nepriklausomumo ir nešališkumo reikalavimai turi būti vertinami atsižvelgiant į galimybę taisyklėmis pašalinti bet kokias teisės subjektų abejones dėl to, ar teismui nedaro įtakos išorės veiksniai, ir dėl jo neutralumo, kai susikerta interesai(15).
53.      Teisės subjekto požiūriu svarbiausia ne tai, ar nušalintas teisėjas sutiko su nušalinimu, o, kaip Teisingumo Teismas nurodė Sprendime D. K., tai, ar sprendimas nušalinti buvo priimtas vadovaujantis aiškiomis ir nuspėjamomis taisyklėmis, kartu pateikiant motyvus, leidžiančius atmesti savavališkumo prielaidą. Kai tokios garantijos nenumatomos pačiame teisiniame pagrinde, abejonių teisės subjektui gali kilti ab initio ir, mano nuomone, jų negalima išsklaidyti vien remiantis galimu atitinkamo teisėjo sutikimu.
54.      Šiuo klausimu noriu pridurti, kad atitinkamo teisėjo išreikštas sutikimas nebūtinai apsaugomas nuo institucijos vidaus procesų, kuriuos sunku pastebėti žvelgiant iš išorės, ar tai būtų netiesioginis spaudimas, hierarchiniai lūkesčiai, ar, susiklosčius esant didžiausią susirūpinimą keliančioms situacijoms, slapto susitarimo rizika. Darytina išvada, kad nušalinto teisėjo sutikimas pats savaime negali būti laikomas atitiktį lemiančiu veiksniu. Priešingu atveju nušalinimo tvarkos atitiktis ESS 19 straipsnio 1 dalies antrai pastraipai priklausytų nuo subjektyvaus veiksnio. Mano požiūriu, jis kaip tik turėtų būti vertinamas objektyviai, atsižvelgiant į įstatymuose numatytas garantijas.
55.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, laikausi nuomonės, kad į klausimo, kurį iš esmės pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pirmąją dalį reikia atsakyti, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su Chartijos 47 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias nacionalinio teismo organas, kaip antai jo taryba, gali nušalinti šio teismo teisėją nuo dalies ar visų jam paskirtų bylų, ir dėl to kai kurios iš šių bylų gali būti perskirtos kitai teismo sudėčiai, neatsižvelgiant į tai, ar teisėjas sutinka su tokiu nušalinimu, kai šiuose teisės aktuose nenustatomi kriterijai, kuriais šis organas turi vadovautis priimdamas tokį sprendimą, ir šis organas neįpareigojamas sprendimo motyvuoti.
Dėl bylų paskirstymo naudojantis SLPS
56.      Antrąja klausimo dalimi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės prašo Teisingumo Teismo išnagrinėti, ar automatizuotos atsitiktinio bylų paskirstymo sistemos, tokios kaip SLPS, naudojimas yra suderinamas su nepriklausomo ir nešališko teismo, įsteigto pagal įstatymą, reikalavimais, apibrėžtais ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, siejamoje su Chartijos 47 straipsniu.
57.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejonės daugiausia susijusios su bylų paskirstymo naudojantis SLPS atsitiktinumu ir su tariamu negalėjimu patikrinti paskirstymo algoritmo pirminio kodo veikimo. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui taip pat kyla klausimų dėl aplinkybės, kad sistema SLPS buvo sukurta teisingumo ministro atstovo ir kad bylų paskirstymo ir atsitiktinės atrankos taisyklės yra nustatytos to paties ministro išleistu teisės aktu. Jo teigimu, dėl nevienodo darbo krūvio šiais aspektais pažeidžiama teisė į pagal įstatymą įsteigtą nepriklausomą ir nešališką teismą bei šalių teisė į tai, kad jų byla būtų išnagrinėta per kuo trumpesnį laiką.
58.      Šiuo klausimu remiuosi šios išvados 38 punkte priminta jurisprudencija, pagal kurią iš Sąjungos teisės kylantis teismų nepriklausomumo reikalavimas taikomas ne tik nederamai įtakai, kurią gali daryti įstatymų leidžiamoji ir vykdomoji valdžia, bet ir įtakai, kurią teismas gali daryti iš vidaus, ir kad teisėjo pareigų vykdymas turi būti apsaugotas ne tik nuo bet kokios tiesioginės įtakos, daromos nurodymų forma, bet ir nuo įvairių netiesioginių įtakos formų poveikio teismo priimamiems sprendimams.
59.      Be to, kaip priminta Sprendime D. K., Europos Žmogaus Teisių Teismas yra pripažinęs, kad, siekiant apsaugoti teisinei valstybei būdingus teismų nepriklausomumo ir teisinio saugumo principus, reikalingos ypač aiškios taisyklės ir garantijos, kuriomis būtų galima užtikrinti objektyvumą ir skaidrumą, visų pirma tam, kad būtų išvengta bet kokios šališkumo skirstant konkrečias bylas regimybės(16).
60.      Visų pirma reikia pažymėti, kad, kaip nurodo Komisija, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nekvestionuoja konkretaus bylų paskyrimo jai, bet nurodo bendro pobūdžio trūkumus, dėl kurių verta išsamiai išnagrinėti SLPS pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
61.      Kaip matyti iš pagrindinės bylos, Bendrosios kompetencijos teismų sistemos įstatymo
47a straipsnio 2 dalies, taip pat, be kita ko, 2019 m. darbo tvarkos taisyklių 43 straipsnio 1 dalies, 49 straipsnio 1 ir 2 dalių, 55 straipsnio 1 ir 2 dalių, 62 straipsnio 1 ir 2 dalių, 66 straipsnio 1 ir 2 dalių bei 68 straipsnio 1 dalies, SLPS taikomos garantijos, kuriomis siekiama išvengti savavališko ar diskrecinio bylų paskirstymo. Iš šių nuostatų matyti, kad sistemoje derinamas atsitiktinis ir proporcingas bylų paskirstymas. Konkrečiai kalbant, 2019 m. darbo tvarkos taisyklių 68 straipsnio 1 dalies 2 punkte nustatyti devyni kriterijai, pagal kuriuos nustatomas dalyvavimo nagrinėjant paskirtas bylas koeficientas, į kurį atsižvelgiama skirstant veiklą teisėjams, teisėjams stažuotojams ir teismo pareigūnams.
62.      Šiuo klausimu jurisprudencijoje nurodoma, kad bylų paskirstymo teismuose sistema, grindžiama, su tam tikromis išimtimis, teismo sudėties atsitiktinės atrankos principu, pati „nedaro nederamos įtakos teismo sudėčiai“(17). Be to, iš pirmesniame punkte paminėtų nuostatų matyti, kad SLPS veikimas grindžiamas tam tikrais iš anksto nustatytais parametrais. Iš esmės laikausi nuomonės, jog turi būti siekiama užtikrinti, kad toks mechanizmas būtų reglamentuojamas skaidriomis, objektyviomis ir iš anksto žinomomis taisyklėmis, kad būtų užkirstas kelias savavališkam sistemos naudojimui ir netinkamam teisėjų kolegijoms nepriklausančių asmenų kišimuisi į sprendimų priėmimo procesą konkrečioje byloje. Tokiomis sąlygomis tokios sistemos naudojimas savaime nekelia prieštaravimų(18).
63.      Žinoma, negaliu įvertinti, ar SLPS praktiškai padeda pasiekti tikslą subalansuotai paskirstyti darbo krūvį teisėjams ir ar taip buvo pagrindinėje byloje. Šie vertinimai priskirti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo kompetencijai. Vis dėlto, kaip pažymi Komisija, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos nematyti, kad ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje būtų nustatytos konkrečios bylų paskirstymo teismo viduje sąlygos.
64.      Be to, dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nustatytų klaidų diegiant SLPS (būtent 2018 m.) pirmiausia reikia konstatuoti, kad šios klaidos nesusijusios su pagrindinių bylų perskirstymu 2025 m. sausio mėn., t. y. praėjus maždaug aštuoneriems metams nuo prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodytų faktinių aplinkybių. Bet kuriuo atveju reikia priminti, kad Sprendimo Sinalov 51 punkte Teisingumo Teismas nurodė, kad klaida taikant paskirstymo taisykles nebūtinai reiškia, jog atitinkamai teismo sudėčiai buvo padaryta nederama įtaka. Šis argumentas gali būti pritaikytas ir šiai bylai. Nepaisant trūkumų, apie kuriuos pranešta 2018 m., iš 2019 m. darbo tvarkos taisyklių nuostatų matyti, kad bylų paskirstymas yra grindžiamas iš anksto nustatytais ir viešais kriterijais, pagal kuriuos iš principo neleidžiama nepagrįstai kištis į atsitiktinės atrankos procesą.
65.      Dar reikia pažymėti, kad, kiek tai susiję su dviejų nagrinėjamų pagrindinių bylų paskyrimu, prašyme priimti prejudicinį sprendimą nėra jokios konkrečios informacijos, rodančios nepagrįstą vykdomosios valdžios ar atitinkamo teismo administracinio organo įsikišimą. Jame taip pat nėra informacijos nei apie ankstesnį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo darbo krūvį, nei apie kitų tame pačiame skyriuje posėdžiaujančių teisėjų nagrinėjamų bylų skaičių.
66.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas reiškia abejones dėl nepakankamo SLPS veikimo skaidrumo, iš esmės susijusio su tuo, kad nepaskelbtas šios sistemos pirminis kodas(19). Aš, savo ruožtu, manau, kad šio kodo nepaskelbimo savaime nepakanka, kad būtų galima konstatuoti nederamą įtaką. Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą taip pat matyti, kad visas sistemos algoritmas buvo paskelbtas Teisingumo ministerijos interneto svetainėje. Be to, kaip nurodo Komisija, nuo 2024 m. spalio mėn. Teisingumo ministerija viešai skelbia SLPS atsitiktinės atrankos ataskaitas.
67.      Mano nuomone, algoritmo ir atsitiktinės atrankos ataskaitų paskelbimas yra pakankama garantija SLPS skaidrumui užtikrinti, ir nėra reikalo šiuo tikslu taip pat reikalauti paskelbti pirminį kodą. Be to, kaip teigia Lenkijos vyriausybė, kadangi atskleidus šį kodą gali būti atskleisti taikomosios programos apsaugos mechanizmai, gali kilti klausimų dėl sistemos saugumo. Kadangi algoritmo ir patikrinamų atsitiktinės atrankos ataskaitų viešumas atitinka skaidrumo reikalavimą, dabartinėmis aplinkybėmis neįžvelgiu priežasties, dėl kurios reikėtų reikalauti paskelbti pirminį kodą, atitinkantį programinės įrangos pagrindinį planą.
68.      Galiausiai, kiek tai susiję su kritika dėl teisingumo ministro kompetencijos sukurti SLPS ir apibrėžti automatinio bylų paskirstymo taisykles, mano požiūriu, šis argumentas grindžiamas pernelyg plačia vykdomosios valdžios kišimosi į teisminės valdžios įgaliojimus sąvokos samprata.
69.      Bylų paskirstymo sistemos sukūrimas ir bendrųjų paskirstymo taisyklių priėmimas susiję ne su konkrečiu bylų paskyrimu, o su visiems bendrosios kompetencijos teismams visuotinai taikomais standartais. Jie iš esmės susiję su teismų sistemos veikimo organizavimu. Taigi, mano supratimu, vien šios aplinkybės nepakanka, kad būtų galima konstatuoti nepagrįstą kišimąsi į bylų paskirstymo procedūrą. Be to, prašyme priimti prejudicinį sprendimą konkrečiai nenurodyti elementai, rodantys, kad pagal šias bendrąsias taisykles įstatymų leidžiamoji ar vykdomoji valdžia turi teisę daryti nederamą įtaką bylų atsitiktinei atrankai ir paskyrimui vienam ar kitam teisėjui.
70.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad į klausimo, kurį iš esmės pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija, antrąją dalį reikėtų atsakyti, kad pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamą su Chartijos 47 straipsniu, nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis įdiegiama automatinė atsitiktinio bylų paskirstymo sistema, grindžiama atsitiktinių skaičių generatoriumi ir neapimanti žmogaus įsikišimo, jei taikant šią sistemą suteikiamos garantijos, padedančios užkirsti kelią bet kokiam savavališkam sistemos naudojimui ir bet kokiam neteisėtam kišimuisi.
Dėl tariamo veiksmingos teisminės gynybos nebuvimo
71.      Pateikto klausimo trečioje dalyje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės pažymi, kad, pagal Lenkijos teisę, teisėjas, norintis užginčyti teismo administracinio organo priimtą sprendimą paskirti ar perskirti bylas, negali pasinaudoti jokia veiksminga teisių gynimo priemone. Jis siekia išsiaiškinti, ar pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, aiškinamą atsižvelgiant į Chartijos 47 straipsnį, reikalaujama, kad pats teisėjas turėtų teisę kreiptis į teismą dėl tokių sprendimų.
72.      Šiuo klausimu primenu, kad Sprendime Sinalov Teisingumo Teismas nurodė:
„53.      <...> galimybė patikrinti, ar laikomasi garantijų, siejamų su sąvoka „pagal įstatymą iš anksto įsteigtas teismas“[,] <...> yra būtina tam, kad teisės subjektai demokratinėje visuomenėje pasitikėtų teismais. Taigi reikalavimo, kad kiekvienas teismas būtų tokios sudėties, kad jį būtų galima laikyti pagal įstatymą iš anksto įsteigtu nepriklausomu ir nešališku teismu, įvykdymo kontrolė yra esminis procedūrinis reikalavimas, kurio laikymasis priskirtinas viešosios tvarkos sričiai. <...> [Teisingumo Teismas] nusprendė, kad tokią kontrolę turi būti galima atlikti nagrinėjant skundą, prireikus – ex officio, kai šiuo klausimu kyla rimtų abejonių <...>.
54.      Veiksminga teisminė gynyba negalėtų būti užtikrinta, jeigu šalies prašymu arba, kilus didelių [rimtų] abejonių, ex officio nebūtų galima atlikti teisės normų, suteikiančių teismui „pagal įstatymą iš anksto įsteigto nepriklausomo ir nešališko teismo“ statusą, laikymosi teisminės kontrolės ir galimai taikyti sankcijų už jų pažeidimus, antraip būtų galima nepaisyti šių normų ir tai nesukeltų jokių pasekmių <...>“(20).
73.      Taigi, iš Sprendimo Sinalov (21) matyti, kad Teisingumo Teismas reikalauja bylos paskyrimo teisėtumo teisminės kontrolės žvelgiant iš veiksmingos teisminės gynybos perspektyvos, bet nereikalauja, kad ši teisių gynimo priemonė būtinai būtų suteikta teisėjui, ginčijančiam bylų paskyrimą jam. Teisingumo Teismas nurodo, kad ši kontrolė turi būti vykdoma arba šalies prašymu, arba, jei kyla rimtų abejonių, ex officio(22).
74.      Vadinasi, tai, kad nėra specialios teisių gynimo priemonės, kuria naudodamasis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galėtų užginčyti bylų paskyrimą, savaime negali būti laikoma nesuderinama su ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa(23), kai nacionalinės teisės nuostatomis užtikrinama, kad vidaus teisės normų, susijusių su bylų paskirstymu, laikymasis bylos šalies prašymu arba ex officio gali tapti teisminės kontrolės objektu.
75.      Laikausi nuomonės, kad, siekiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui suteikti gaires, kuriomis jis galėtų vadovautis įgyvendindamas savo kompetenciją, pagrindinėje byloje būtų naudinga atsižvelgti į toliau išdėstytus argumentus.
76.      Pirma, kaip pažymėjo Lenkijos vyriausybė, bylos šalys turi teisę prašyti nušalinti teisėją ir pateikti su procesu susijusius prieštaravimus, įskaitant prieštaravimus dėl neteisėtos teismo sudėties (tačiau tai dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas).
77.      Antra, iš Bendrosios kompetencijos teismų sistemos įstatymo 89 straipsnio 2 dalies matyti, kad teisėjai turi teisę kreiptis į teismą dėl ginčų, kylančių „dėl darbo santykių“. Šis teismas galėtų apsvarstyti galimybę pasinaudoti šioje nuostatoje numatyta teisių gynimo priemone, turint omenyje, kad 56 bylų paskyrimas būtų neproporcingai padidinęs jo darbo krūvį (tačiau tai dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas).
78.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad į klausimo, kurį iš esmės pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, trečiąją dalį reikėtų atsakyti, kad pagal ESS19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamą su Chartijos 47 straipsniu, atitinkama valstybė narė neįpareigojama suteikti atitinkamam teisėjui teisės kreiptis į teismą dėl sprendimo paskirti ar perskirti bylas jam, jei teismui, į kurį kreipiamasi, nagrinėjant ginčą šio sprendimo teisėtumas gali būti patikrintas bylos šalių iniciatyva arba ex officio.
Išvada
79.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas, Lenkija) pateiktą prejudicinį klausimą:
ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, siejama su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu,
turi būti aiškinama taip:
–        pagal ją draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias nacionalinio teismo organas, kaip antai jo taryba, gali nušalinti šio teismo teisėją nuo dalies ar visų jam paskirtų bylų, ir dėl to kai kurios iš šių bylų gali būti perskirtos kitai teismo sudėčiai, neatsižvelgiant į tai, ar teisėjas sutinka su tokiu nušalinimu, kai šiose teisės aktų nuostatose nenustatomi kriterijai, kuriais šis organas turi vadovautis priimdamas tokį sprendimą, ir šis organas neįpareigojamas sprendimo motyvuoti;
–        pagal ją nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis įdiegiama automatinė atsitiktinės atrankos sistema, grindžiama atsitiktinių skaičių generatoriumi ir neapimanti žmogaus įsikišimo, jei taikant šią sistemą suteikiamos garantijos, padedančios užkirsti kelią bet kokiam savavališkam sistemos naudojimui ir bet kokiam neteisėtam kišimuisi;
–        pagal jį atitinkama valstybė narė neįpareigojama suteikti atitinkamam teisėjui teisės kreiptis į teismą dėl sprendimo paskirti ar perskirti bylas jam, jei teismui, į kurį kreipiamasi, nagrinėjant ginčą šio sprendimo teisėtumas gali būti patikrintas bylos šalių iniciatyva arba ex officio.
1      Originalo kalba: prancūzų.
i      Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
2      2024 m. birželio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo nustatomos suderintos dirbtinio intelekto taisyklės ir iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 300/2008, (ES) Nr. 167/2013, [(ES) Nr. 168/2013,] (ES) 2018/858, (ES) 2018/1139 ir (ES) 2019/2144 ir direktyvos 2014/90/ES, (ES) 2016/797 ir (ES) 2020/1828, (Dirbtinio intelekto aktas) (OL L, 2024/1689).
3      Dz. U., 2024, 334 pozicija.
4      Dz. U., 2024, 867 pozicija.
5      2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (OL L 48, 2011, p. 1).
6      C‑197/23, EU:C:2024:956; toliau – Sprendimas S.
7      Pažymėtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pozicija šiuo klausimu nėra aiški. Pavyzdžiui, prašymo priimti prejudicinį sprendimą 35 punkte jis nurodo, kad Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšuvos apygardos teismas) tarybos sprendimas negalėtų būti peržiūrėtas teismine tvarka, pridurdamas, kad patikrinti, ar buvo laikomasi bylų paskirstymo taisyklės, negalima ir kad dėl to bylos nagrinėjimas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme būtų negaliojantis. Jei šis teismas padėtį vertina taip, išreikšta abejonė dėl veiksmingos teisinės gynybos nebuvimo iš tikrųjų būtų susijusi su šio teismo tarybos sprendimu nušalinti teisėją JD nuo nagrinėjamų bylų. Kaip teigia Lenkijos vyriausybė, teisėja JD šio sprendimo dėl nušalinimo neginčijo – atvirkščiai, ji jam pritarė. Šiomis aplinkybėmis klausimas, ar esama teisių gynimo priemonės, kuria teisėja JD galėtų pasinaudoti, pagrindinėje byloje yra hipotetinis, nes teismui nebuvo pateiktas nagrinėti joks ginčas šiuo klausimu. Dėl šios priežasties manau, kad šį klausimą reikėtų nagrinėti atsižvelgiant į siauresnę formuluotę, išdėstytą prašymo priimti prejudicinį sprendimą šeštajame klausime, ir, papildomai, atsižvelgiant į šio prašymo 29 punktą, kuriame prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas aiškiai nurodo „teismo administracinio organo rašytinį sprendimą, susijusį su bylos paskyrimu, [teisėjų] paskyrimu ir teismo sudėtimi“.
8      Šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 26 d. Sprendimą Review Simpson ir HG / Taryba ir Komisija (C‑542/18 RX‑II ir C‑543/18 RX‑II, EU:C:2020:232, 71 punktas); 2024 m. liepos 11 d. Sprendimą Hann-Invest ir kt. (C‑554/21, C‑622/21 ir C‑727/21, EU:C:2024:594, 47 ir 49 punktai) ir 2025 m. kovo 6 d. Sprendimą D. K. (Teisėjo nušalinimas) (C‑647/21 ir C‑648/21, EU:C:2025:143, 65 ir 66 punktai; toliau – Sprendimas D. K.).
9      2024 m. liepos 11 d. Sprendimą Hann-Invest ir kt. (C‑554/21, C‑622/21 ir C‑727/21, EU:C:2024:594, 50, 51 ir 54 punktai) ir 2025 m. rugpjūčio 1 d.
Sprendimą Daka ir kt. (C‑422/23, C‑455/23, C‑459/23, C‑486/23 ir C‑493/23, EU:C:2025:592, 75 ir 76 punktai; toliau – Sprendimas Daka).
10      Šiuo klausimu žr. Sprendimą S. (63 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir Sprendimą D. K. (72 punktas).
11      Šiuo klausimu žr. Sprendimą D. K. (73 punktas).
12      Šiuo klausimu žr. Sprendimą D. K. (75 punktas).
13      Šiuo klausimu žr. 2023 m. liepos 13 d. Sprendimą YP ir kt. (Teisėjo imuniteto panaikinimas ir laikinas nušalinimas nuo pareigų) (C‑615/20 ir C‑671/20, EU:C:2023:562, 76 ir 77 punktai). Toje byloje Teisingumo Teismui teko išnagrinėti situaciją, kai byla teisėjų kolegijai buvo iš naujo paskirta po to, kai teisėjas, kuriam ji buvo paskirta iš pradžių, buvo nušalintas nuo pareigų, o nušalinimas buvo pagrįstas nutarimu, priimtu pažeidžiant ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą. Teisingumo Teismas nusprendė, kad šios sudėties teismas turi susilaikyti nuo bylos nagrinėjimo ir kad šis nutarimas netaikytinas.
14      Sprendimas D. K. (77 punktas).
15      Šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimą A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 123 punktas) ir 2021 m. balandžio 20 d. Sprendimą Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, 53 punktas).
16      Sprendimas D. K. (71 punktas), kuriame cituojamas EŽTT 2010 m. spalio 5 d. sprendimas DMD GROUP, a.s. prieš Slovakiją (CE:ECHR:2010:1005JUD001933403, 66 punktas).
17      Žr. 2025 m. vasario 27 d. Sprendimą Sinalov (C‑16/24, EU:C:2025:116, 51 punktas; toliau – Sprendimas Sinalov).
18      Dėl Bulgarijos teismo sudėties atsitiktinės atrankos sistemos žr. Sprendimą Sinalov (51 punktas).
19      Internetinės enciklopedijos Wikipédia svetainėje [prancūzų kalba] nurodyta, kad „[i]nformatikoje pirminis kodas yra tekstas, kuriame įskaitoma forma pateikiamos programą sudarančios instrukcijos, užrašytos programavimo kalba. Pirminis kodas paprastai yra tekstinių failų rinkinys“ (skelbiama adresu https://fr.wikipedia.org/wiki/Code_source).
20      Taip pat žr. Sprendimą S. (67 punktas) ir Sprendimą Daka (99 punktas). Be to, Teisingumo Teismas Sprendimo Sinalov 56 punkte nurodė, jog, „[a]tsižvelgiant į valstybių narių kompetenciją, susijusią su jų teismų sistemos organizavimu, <...>, pagal Sąjungos teisę nedraudžiama, kad tuo atveju, kai teisėjui, kuriam atitinkamo teismo administracijos vadovas paskyrė bylą, kyla abejonių dėl šio paskyrimo teisėtumo pagal taikytinas nacionalinės teisės normas, tas teisėjas turi grąžinti bylą vadovui, turint omenyje jo teisines prerogatyvas, kad jis patikrintų tokį teisėtumą, ir prireikus sutikti išnagrinėti minėtą bylą, jei patvirtinamas pirminis paskyrimas. Vis dėlto turi būti galima atlikti minėto vadovo įvykdyto paskyrimo teisėtumo teisminę kontrolę, remiantis nacionalinės teisės normomis“ (išskirta mano).
21      Taip pat žr. Sprendimą S. (65–67 punktai).
22      Šiuo klausimu žr. Sprendimą Sinalov (54 punktas).
23      Šiame etape reikia pažymėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl SLPS poveikio pernelyg ilgos bylos nagrinėjimo trukmės rizikai, dėl kurios pažeidžiamos bylos šalių procesinės teisės. Vis dėlto toks teiginys nėra pagrįstas jokiais byloje pateiktais įrodymais. Konkrečiai kalbant, byloje nėra jokių duomenų, kuriais remiantis būtų galima įvertinti, ar yra ryšys tarp prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pagrindinėje byloje priskirtos tariamai pernelyg didelės naštos ir dėl to ilgėjančio bylų nagrinėjimo. Šiomis sąlygomis pateiktas argumentas atrodo visiškai hipotetinis. Kadangi nėra pakankamo faktinio pagrindo, manau, kad jo negalima tinkamai įvertinti atsižvelgiant į Teisingumo Teismui pateiktus įrodymus.