Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,
pateikta 2025 m. rugsėjo 11 d.(1)
Byla C‑376/24
MT
prieš
Comité de direction de l'Autorité des Services et des Marchés Financiers (FSMA)
(Cour d'appel de Bruxelles (Briuselio apeliacinis teismas, Belgija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Procesas dėl prejudicinio sprendimo priėmimo – Finansinės paslaugos – Reglamentas (ES) Nr. 596/2014 – Viešai neatskleistos informacijos atskleidimas ir piktnaudžiavimas rinka – Viešai neatskleistos informacijos neteisėtas atskleidimas – Išimtys – 10 straipsnis – Viešai neatskleistos informacijos atskleidimas atliekant įprastas profesines ar kitas pareigas – 21 straipsnis – Viešai neatskleistos informacijos paskelbimas vykdant žurnalistikos veiklą – Spaudos laisvė ir saviraiškos laisvė – Politinio vadovo išplatinta viešai neatskleista informacija apie valstybės įmonės privatizavimą “
1.        Byla, kurioje pateiktas šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą, yra susijusi su politiniam vadovui, per interviu žiniasklaidai atskleidusiam informaciją, tariamai laikomą viešai neatskleista, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/6/EB(2) ir Reglamentą (ES) Nr. 596/2014(3), paskirtos sankcijos galiojimu.
2.        Nagrinėjama informacija buvo susijusi su artėjančiu svarbios Belgijos valstybės įmonės privatizavimu. Ją atskleidęs asmuo teigia, kad veikė siekdamas sukelti diskusijas šiuo bendrojo intereso klausimu ir vykdydamas savo, kaip politiko, pareigas.
3.        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra pagrįstas, pirma, pagrindine teise į saviraiškos ir informacijos laisvę (šiuo atveju – politinio vadovo) ir, antra, interesu apsaugoti finansų rinkų vientisumą, užtikrinamą taikant draudimą atskleisti viešai neatskleistą informaciją.
I.      Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
1.      Direktyva 2003/6
4.        44 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„Šia direktyva gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, pripažintų visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje [toliau – Chartija] ir ypač jos 11 straipsnyje bei Europos žmogaus teisių konvencijos [toliau – EŽTK] 10 straipsnyje. Šiuo atžvilgiu ši direktyva jokiais būdais netrukdo valstybėms narėms taikyti savo konstitucinių nuostatų dėl spaudos laisvės ir laisvės reikšti savo mintis bei įsitikinimus kitose žiniasklaidos priemonėse[.]“
5.        2 straipsnyje nustatyta:
„1.      Valstybės narės draudžia bet kuriam antroje pastraipoje nurodytam asmeniui, kuris žino viešai neatskleistą informaciją, panaudoti tą informaciją savo sąskaita ar trečiosios šalies sąskaita, tiesiogiai ar netiesiogiai įsigyjant ar parduodant finansines priemones, kurias ta informacija liečia [su kuriomis ta informacija susijusi].
Pirmoji pastraipa taikoma bet kuriam asmeniui, kuris žino tą informaciją:
<…>
c)      dėl to, kad gali naudotis tokia informacija, atlikdamas savo tarnybines ar profesines arba kitas pareigas, arba
<...>“
6.        3 straipsnyje numatyta:
„Kiekvienam asmeniui, kuriam taikomas 2 straipsnyje nustatytas draudimas, valstybės narės draudžia:
a)      atskleisti viešai neatskleistą informaciją trečiajai šaliai, išskyrus tuos atvejus, kai tokią informaciją asmuo atskleidžia, atlikdamas savo įprastines tarnybines ar profesines arba kitas pareigas;
b)      pasinaudojant viešai neatskleista informacija, rekomenduoti trečiajai šaliai arba ją skatinti įsigyti ar parduoti finansines priemones, su kuriomis susijusi ta informacija.“
2.      Reglamentas Nr. 596/2014
7.        77 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„[Š]iame reglamente paisoma pagrindinių teisių ir principų, pripažintų <...> Chartij[oje] <...>. Taigi šis reglamentas turėtų būti aiškinamas ir taikomas atsižvelgiant į tas teises ir principus. Visų pirma, kai šiame reglamente nurodytos spaudos ir žodžio laisvei kitose žiniasklaidos priemonėse taikytinos taisyklės ir žurnalistų profesinės taisyklės arba kodeksai, reikėtų atkreipti dėmesį į tas laisves, nes jos garantuojamos Sąjungoje ir valstybėse narėse ir pripažįstamos pagal Chartijos 11 straipsnį ir kitas atitinkamas nuostatas[.]“
8.        7 straipsnyje („Viešai neatskleista informacija“) iš esmės pakartotos direktyvose 2003/6 ir 2003/124/EB(4) pateiktos apibrėžtys.
9.        8 straipsnyje („Prekyba vertybiniais popieriais naudojantis viešai neatskleista informacija“) nustatyta:
„1.      Šiame reglamente laikoma, kad prekiaujama vertybiniais popieriais naudojantis viešai neatskleista informacija, kai asmuo turi viešai neatskleistos informacijos ir pasinaudoja ta informacija, kad savo ar trečiojo asmens labui tiesiogiai ar netiesiogiai įsigytų ar parduotų finansines priemones, su kuriomis ta informacija yra susijusi. Kai viešai neatskleista informacija pasinaudojama atšaukiant ar keičiant pavedimą dėl finansinės priemonės, su kuria susijusi ši informacija, jei pavedimas buvo pateiktas prieš tai, kai atitinkamas asmuo sužino viešai neatskleistą informaciją, tai taip pat laikoma prekyba vertybiniais popieriais naudojantis viešai neatskleista informacija. <...>
<…>
4.      Šis straipsnis taikomas bet kuriam viešai neatskleistos informacijos turinčiam asmeniui, nes tas asmuo:
<…>
c)      turi galimybę susipažinti su informacija vykdydamas profesines ar darbines pareigas; ar
<…>.
Šis straipsnis taip pat taikomas bet kuriam fiziniam ar juridiniam asmeniui, kuris viešai neatskleistą informaciją įgyja kitomis aplinkybėmis nei numatyta pirmoje pastraipoje, jeigu tam asmeniui žinoma ar turėtų būti žinoma, kad tai yra viešai neatskleista informacija.
<...>“
10.      10 straipsnyje („Neteisėtas viešai neatskleistos informacijos atskleidimas“) numatyta:
„1.      Šio reglamento tikslais viešai neatskleista informacija atskleidžiama neteisėtai, jeigu asmuo turi viešai neatskleistos informacijos ir atskleidžia tą informaciją bet kuriam asmeniui, nebent informacija atskleidžiama asmeniui atliekant įprastines su darbu susijusias funkcijas, profesinę veiklą arba pareigas.
Ši dalis taikoma bet kuriam fiziniam ir juridiniam asmeniui esant situacijoms ar aplinkybėms[,] nurodytoms 8 straipsnio 4 dalyje.
<...>“
11.      21 straipsnyje („Informacijos atskleidimas arba platinimas žiniasklaidoje“) nustatyta:
„Taikant 10 straipsnį, <...> kai informacija atskleidžiama ar platinama ir kai rekomendacijos pateikiamos arba platinamos užsiimant(5) žurnalistine veikla arba kita saviraiškos forma žiniasklaidoje, toks informacijos atskleidimas arba platinimas vertinamas atsižvelgiant į kitose žiniasklaidos priemonėse spaudos ir žodžio laisvei taikytinas taisykles ir žurnalistų profesines taisykles arba kodeksus, nebent:
a)      atitinkami asmenys arba su jais glaudžiai susiję asmenys dėl atitinkamos informacijos atskleidimo arba platinimo tiesiogiai ar netiesiogiai gauna naudos arba pelno, arba
b)      informacija atskleidžiama ar platinama siekiant suklaidinti rinką dėl finansinių priemonių pasiūlos, paklausos ar kainos.“
B.      Nacionalinė teisė. Loi du 2 août 2002 relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers(6)
12.      2 straipsnyje sąvoka „viešai neatskleista informacija“ apibrėžta taip pat kaip direktyvose 2003/6 ir 2003/124, taigi ir Reglamente Nr. 596/2014.
13.      25 straipsnyje nustatyta:
„1.      Draudžiama bet kuriam asmeniui:
1.º      disponuojančiam viešai neatskleista informacija, apie kurią jis žino ar turėtų žinoti, kad tai yra viešai neatskleista informacija:
a)      savo ar kito asmens sąskaita tiesiogiai ar netiesiogiai įsigyti ar perleisti arba bandyti įsigyti ar perleisti finansines priemones, su kuriomis susijusi informacija;
b)      atskleisti tokią informaciją bet kuriam kitam asmeniui, išskyrus tuos atvejus, kai tokia informacija atskleidžiama atliekant įprastas tarnybines ar profesines arba kitas pareigas;
<…>
4.º      per žiniasklaidą, internetą ar kitais būdais skleisti informaciją ar gandus, kuriais pateikiama arba gali būti pateikiama klaidinga ar klaidinanti informacija apie finansines priemones, kai [asmuo] žinojo arba turėjo žinoti, kad informacija yra klaidinga ar klaidinanti.
Savo profesinę veiklą vykdančių žurnalistų atveju toks informacijos skleidimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į jų profesijai taikomas taisykles, nebent šie asmenys skleisdami tą informaciją tiesiogiai ar netiesiogiai gauna naudos ar pelno.“
II.    Faktinės aplinkybės, byla ir prejudiciniai klausimai
14.      2016 m.
Bpost, viešosios teisės reglamentuojama akcinė bendrovė, kurios daugiau kaip 50 % akcijų priklausė valstybei, buvo pagrindinė Belgijos pašto sektoriaus operatorė, o jos akcijos kotiruotos Briuselio vertybinių popierių biržoje (Belgija) (Euronext).
15.      MT buvo socialistų partijai priklausantis politikas. 2013 m. sausio mėn. – 2014 m. spalio mėn. jis ėjo federalinės vyriausybės valstybės įmonių ministro pareigas. Po 2014 m. parlamento rinkimų socialistų partija perėjo į opoziciją, o 2016 m. MT užėmė vadovaujančias pareigas šioje partijoje ir sąjungoje Union nationale des mutualités socialistes – Solidaris.
16.      2015 m. naujoji Belgijos vyriausybė išreiškė norą sumažinti valstybės turimų akcijų valstybės įmonėse skaičių iki mažiau nei 50 %, ir šis klausimas buvo svarstomas Belgijos parlamente. 2015 m. gruodžio mėn. priimtą naują Valstybės įmonių įstatymą(7) sukritikavo profesinių sąjungų lyderis, o jo kritika buvo išspausdinta viename Belgijos dienraštyje: „vakar, ketvirtadienį, per posėdį priimtas įstatymo projektas, kuriuo suteikta galimybė privatizuoti į vertybinių popierių biržos prekybos sąrašą įtrauktas valstybės įmones, t. y.
Bpost ir Proximus, ir nenumatyta, kad mažumai turi būti leidžiama blokuoti sprendimus; tai reiškia valstybės įmonių pabaigą“(8).
17.      2016 m. gegužės 11 d. vykusiuose eiliniame ir neeiliniame visuotiniuose susirinkimuose buvo iš dalies pakeisti Bpost įstatai, kad būtų galima privatizuoti Bpost(9). 2016 m. gegužės 12 d. komentuojant šių akcininkų susirinkimų rezultatus viename Belgijos dienraštyje paminėtas „Bpost privatizavimas“(10).
18.      2016 m. gegužės 27 d. duodamas interviu RTBF radijo laidai Matin Première MT nurodė, kad Bpost netrukus neteks valstybės įmonės statuso, ir pareiškė, jog „valstybė parduos dalį savo akcijų <...>, iš tiesų tai yra laiko klausimas“. Jis pridūrė, kad valstybės įmonės statusas bus prarastas susijungus su kitu Europos pašto operatoriumi, nes šiuo metu deramasi dėl 10 %
Bpost
akcijų pardavimo Nyderlandų pašto operatoriui PostNL.
19.      MT tą pačią dieną šią informaciją patvirtino ir papildė interneto portalo www.lavenir.net žurnalistui, taip pat duodamas interviu laikraščiui Le Soir.
20.      2016 m. gegužės 27 d.
Bpost paprašė Autorité belge des services et des marchés financiers (Finansinių paslaugų ir rinkų institucija, Belgija; toliau – FSMA) sustabdyti įmonės vertybinių popierių kotiravimą vertybinių popierių biržoje. Derybos dėl Bpost ir PostNL susijungimo įstrigo ir susijungimas neįvyko(11).
21.      2016 m. liepos 28 d. FSMA pradėjo tyrimą dėl MT pareiškimų; MT, kaip ir SL – Centrale Générale des Services Publics (Viešųjų paslaugų centrinė įstaiga, CGSP) pašto sektoriaus generalinis sekretorius, buvo paragintas pateikti pastabas(12).
22.      Kaip nurodyta nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą(13), FSMA kaltino MT tuo, kad jis 2016 m. gegužės 27 d. rytą pranešė:
„a)      apie artėjančio Bpost privatizavimo projektą, duodamas interviu radijo žurnalistui RTBF tiesiogiai transliuotoje laidoje Matin Première, taigi, visiems šios laidos klausytojams, ir
b)      informaciją, kad valstybė ruošiasi perleisti apie dešimt procentų turimo Bpost kapitalo, šiai įmonei susijungus su kitu Europos operatoriumi; tai jis pranešė interneto svetainės www.lavenir.net žurnalistui, taigi ir visiems straipsnio skaitytojams, kurie susipažino su šia informacija“.
23.      Priėmus įvairius preliminarius sprendimus, kuriuos MT apskundė, tačiau nesėkmingai, 2023 m. gegužės 11 d. FSMA sankcijų komisija galiausiai nusprendė:
„<…>
2)      pripažinti, kad MT pažeidė 2002 m. rugpjūčio 2 d. įstatymo 25 straipsnio 1 dalies 1.º punkto b papunktį, nes pranešė informaciją, kurią žinojo arba turėjo žinoti esant viešai neatskleistą, neatlikdamas įprastų tarnybinių, profesinių arba kitų pareigų;
3)      skirti MT 12 500 [EUR] baudą pagal 2002 m. rugpjūčio 2 d. įstatymo 72 straipsnio 3 dalį <...>“.
24.      MT apskundė šį 2023 m. gegužės 11 d. sprendimą Cour d’appel de Bruxelles, section Cour des marchés (Briuselio apeliacinis teismas, Rinkų skyrius, Belgija). FSMA nesutiko su šiuo skundu.
25.      MT teigia, kad:
–        nepažeidė 2002 m. rugpjūčio 2 d. įstatymo 25 straipsnio, nes viešai neatskleistos informacijos platinimas reiškia informacijos atskleidimą „bet kuriam asmeniui“, išskyrus atvejus, kai tokia informacija atskleidžiama „atliekant įprastines tarnybines ar profesines arba kitas pareigas“. Informaciją visuomenei jis atskleidė bendrai ir nediferencijuotai – a fortiori taip pateikta informacija nebuvo siekiama suklaidinti investuotojų,
–        draudimas atskleisti viešai neatskleistą informaciją netaikomas asmenims, kurie veikia atlikdami įprastas savo pareigas, kaip buvo nagrinėjamu atveju,
–        net pripažinus, kad MT atskleidė viešai neatskleistą informaciją, jam būtų taikoma draudimo platinti tokio pobūdžio informaciją išimtis (Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnis), siekiant užtikrinti saviraiškos laisvę. Informacijos skelbimas arba platinimas „žiniasklaidoje“ turi būti aiškinamas taip, kad jis neapsiriboja vien žurnalistų skelbiama informacija,
–        viešai kalbėjo vykdydamas savo, kaip buvusio valstybės įmonių ministro ir Socialistų partijos nacionalinio komiteto nario, pareigas. Jis negavo jokios naudos, netgi atvirkščiai, ir neketino suklaidinti rinkos. Be to, jo pasisakymai buvo būtini jo pareigoms bei politinei veiklai vykdyti ir pateikti naudojantis saviraiškos laisve, saugoma pagal Chartijos 11 straipsnį ir EŽTK 10 straipsnį.
26.      FSMA tvirtina, kad:
–        Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje yra nustatyta draudimo platinti viešai neatskleistą informaciją išimtis, taikoma tik žurnalistams arba iš esmės žurnalistiniais tikslais paskelbtoms publikacijoms, taigi gali būti taikoma tik asmenims, kurie, nors ir nevykdo žurnalisto profesinės veiklos, įrodo, jog atlieka lygiavertį darbą, turi lygiavertę profesiją ar eina lygiavertes pareigas,
–        ši išimtis negali būti taikoma asmenų, prisistatančių politiniais veikėjais ir veikiančių „politiniais tikslais“, kalboms ar pareiškimams,
–        atskleisti informaciją apie sandorį, kurį rengėsi įgyvendinti Bpost, nebuvo nei būtina, nei proporcinga siekiant „politiškai“ priešintis vyriausybės vykdomai valstybės įmonių privatizavimo „politikai“. MT savo prieštaravimą Belgijos valstybės įmonės privatizavimui galėjo išreikšti kitaip, o ne atskleisdamas viešai neatskleistą informaciją,
–        norint taikyti Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje numatytą išimtį turi egzistuoti glaudus viešai neatskleistos informacijos atskleidimo ir asmens tarnybinių, profesinių arba kitų pareigų vykdymo ryšys.
27.      Tokiomis aplinkybėmis Cour d'appel de Bruxelles, Section des marchés (Briuselio apeliacinio teismo Rinkų skyrius) pateikė Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Direktyvos 2003/6 3 straipsnis, aiškinamas atsižvelgiant į [Chartijos] 11 ir 52 straipsnius, EŽTK 10 straipsnį ir lygybės principą, kiek jis susijęs su draudimu „atskleisti viešai neatskleistą informaciją trečiajai šaliai, išskyrus tuos atvejus, kai tokią informaciją asmuo atskleidžia, atlikdamas savo įprastines tarnybines ar profesines arba kitas pareigas“, turi būti aiškinamas taip, kad asmeniui, turinčiam politiko, buvusio ministro ir opozicinės partijos nario statusą, kuris šiuo statusu teikia informaciją žiniasklaidai ir kuris nori ją atskleisdamas sukelti viešą diskusiją tam tikru bendrojo intereso klausimu siekdamas sukritikuoti tam tikrą privatizacijos projektą, nors paprastai pagal savo pareigas neturi platinti tokio tipo viešai neatskleistos informacijos žiniasklaidoje, draudžiama atskleisti viešai neatskleistą informaciją žiniasklaidoje (radijuje ir spaudos leidinių interneto svetainėse)?
2.      Ar [Reglamento Nr. 596/2014] <...> 21 straipsnis, aiškinamas atsižvelgiant į tuos pačius principus, kaip nurodytieji ankstesniame klausime, turi būti aiškinamas taip, kad jo taikymo sritis apima tik žurnalistų vykdomą viešai neatskleistos informacijos atskleidimą ar platinimą, ar jis taip pat taikomas asmens, kaip antai politiko, buvusio ministro ir opozicinės partijos nario, vykdomam viešai neatskleistos informacijos atskleidimui ar išplatinimui žiniasklaidoje, kai jis tokiu būdu siekia viešos diskusijos dėl bendrojo intereso klausimo, kritikuodamas tam tikrą privatizavimo projektą?“
III. Procesas Teisingumo Teisme
28.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas gavo 2024 m. gegužės 28 d.
29.      Rašytines pastabas pateikė MT, FSMA ir Europos Komisija; jie dalyvavo 2025 m. gegužės 22 d. surengtame teismo posėdyje.
IV.    Vertinimas
30.      Į abu prejudicinius klausimus galima atsakyti kartu. Visų pirma reikia nustatyti, kuri Sąjungos teisės norma byloje taikytina ratione temporis.
A.      Taikomi teisės aktai
31.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nedarydamas skirtumo nurodo Direktyvą 2003/6 ir Reglamentą Nr. 596/2014.
32.      Reglamento Nr. 596/2014 10 ir 21 straipsniai taikomi nuo 2016 m. liepos 3 d.(14). Tuo metu, kai viešai neatskleista informacija tariamai buvo atskleista (2016 m. gegužės 27 d.), dar galiojo Direktyva 2003/6, todėl siekiant priimti sprendimą byloje lemiama nuostata yra šios direktyvos 3 straipsnis.
33.      Atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siūlo taikyti Reglamento Nr. 596/2014 10 ir 21 straipsnius, nes juose įtvirtinta „švelnesnė“ teisinė tvarka už ankstesnę(15).
34.      Vėlesnis palankesnis teisės aktas galėtų būti taikomas atgaline data, jeigu Belgijos teisėje tai būtų numatyta neteisėtų veiksmų, už kuriuos skiriamos administracinės teisės sankcijos, atveju. Dėl šio klausimo turi nuspręsti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
35.      Jeigu pagal nacionalinę teisę toks sprendimas būtų priimtas, Reglamento Nr. 596/2014 10 ir 21 straipsniai atgaline data būtų taikomi faktinėms aplinkybėms, susiklosčiusioms prieš pradedant taikyti šias nuostatas, jeigu jų turinys palankesnis nei Direktyvos 2003/6 3 straipsnio turinys.
36.      Direktyvos 2003/6 3 straipsnio a punktas suformuluotas panašiai kaip Reglamento Nr. 596/2014 10 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa. Pagal abi nuostatas sankcija skiriama už neteisėtą viešai neatskleistos informacijos atskleidimą tretiesiems asmenims, išskyrus tuos atvejus, kai tokią informaciją asmuo atskleidžia atlikdamas savo įprastas tarnybines ar profesines arba kitas pareigas. Taigi šiuo klausimu abiejose nuostatose įtvirtinta panaši išimtis(16).
37.      Vis dėlto Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnis papildytas nuostata, pagal kurią didesnė apsauga užtikrinama tuo atveju, kai informacija atskleidžiama arba platinama žiniasklaidoje. Vertinant, ar asmuo atliko veiksmus, už kuriuos baudžiama pagal šio reglamento 10 straipsnį (neteisėtas viešai neatskleistos informacijos atskleidimas), reikia atsižvelgti į spaudos laisvę ir saviraiškos laisvę reglamentuojančias taisykles.
38.      Teisingumo Teismo nuomone, Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnio ir Direktyvos 2003/6 3 straipsnio „prasmė ir apimtis yra lygiai tokia pati, kiek tai susiję su žurnalisto viešai neatskleistos informacijos paskelbimu“(17). Jis taip pat konstatavo, kad atsižvelgiant į Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnio aiškinimą bus galima įvertinti, ar jo „nuostatos yra ne tokios griežtos <...>, nei Direktyvoje 2003/6 numatytos nuostatos“(18).
39.      Mano nuomone, tvarka, nustatyta viešai neatskleistos informacijos atskleidimui vykdant žurnalistikos veiklą (Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnis), yra palankesnė už tą, kuri paprastai taikoma kitiems specialistams, atliekantiems savo tarnybines ar profesines arba kitas pareigas(19).
40.      Taigi analizuodamas daugiausia dėmesio skirsiu tam, ar tais atvejais, kai politinis vadovas pateikia pareiškimus, kuriais visuomenei galbūt atskleidžiama viešai neatskleista informacija, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 596/2014 10 straipsnį, jam gali būti taikomos šio reglamento 21 straipsnio nuostatos.
B.      Atsakymai į prejudicinius klausimus
41.      Savo analizę pateiksiu taip: a) pirma, išnagrinėsiu Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnio aiškinimą, atsižvelgdamas į patį straipsnį ir šioje byloje susiklosčiusias aplinkybes; b) antra, aptarsiu poveikį, kurį gali turėti Reglamento Nr. 596/2014 10 straipsnio 1 dalis, įskaitant reikalavimus, kylančius iš saviraiškos ir informacijos laisvių apsaugos(20).
1.      Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnio aiškinimas
a)      Bendrosios pastabos
42.      Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje nustatyta specialioji taisyklė, pagal kurią vertinamas „neteisėtas viešai neatskleistos informacijos atskleidimas“, kai informacija žiniasklaidoje skelbiama ar platinama žurnalistikos sumetimais ar kitos saviraiškos formos žiniasklaidoje tikslais.
43.      Tokiais atvejais informacijos skelbimas arba platinimas vertinamas:
–        „atsižvelgiant į kitose žiniasklaidos priemonėse spaudos ir žodžio laisvei taikytinas taisykles ir žurnalistų profesines taisykles arba kodeksus“,
–        neatsižvelgiant į taisykles dėl spaudos ir saviraiškos laisvės, jeigu atitinkami asmenys (arba su jais glaudžiai susiję asmenys) dėl atitinkamos informacijos atskleidimo arba platinimo tiesiogiai ar netiesiogiai gauna naudos arba pelno; arba jeigu informacija atskleidžiama ar platinama siekiant suklaidinti rinką dėl finansinių priemonių pasiūlos, paklausos ar kainos.
44.      Teisingumo Teismas jau yra pateikęs Reglamento Nr. 596/2014 10 ir 21 straipsnių aiškinimą, susijusį su informacijos skelbimu žurnalistiniais sumetimais(21). Iš esmės jis nusprendė, kad Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje numatyta išimtis apima viešai neatskleistos informacijos platinimą vykdant žurnalistikos veiklą, suprantamą plačiąja prasme(22).
45.      Jeigu neklystu, dar nepriimtas joks sprendimas dėl viešai neatskleistos informacijos atskleidimo siekiant „<...> kit[os] saviraiškos form[os] žiniasklaidoje“ tikslų pagal Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnį. Kadangi nuostatoje nedaroma nuoroda į nacionalinę teisę, pagal Sąjungos teisę ji turi būti aiškinama vienodai, atsižvelgiant „ne tik į jos tekstą, bet ir į jos kontekstą, taip pat į akto, kurio dalis ji yra, tikslus“(23).
46.      Pastabas pateikusios šalys laikosi priešingų pozicijų dėl aiškinamos frazės:
–        MT ir Komisija siūlo ją aiškinti plačiai, t. y. taip, kad ji taikoma ne tik žurnalistams, bet ir politikams ar ekspertams, kurie atskleidė viešai neatskleistą informaciją žiniasklaidoje, dalyvaudami žurnalistikos veikloje,
–        priešingai, FSMA mano, kad ta frazė susijusi tik su žurnalistais ir jų veiklai būtina bei proporcinga veikla ir taikoma tik jiems. Jos nuomone, tik žurnalistai gali būti nepriklausomi ir laikytis žurnalisto profesiją reglamentuojančių taisyklių ir kodeksų.
47.      Manau, kad Komisijos ir MT pasiūlytas aiškinimas yra tinkamiausias dėl toliau nurodytų priežasčių.
48.      Vertinant pažodžiui, nuoroda į „kit[os] saviraiškos form[os] žiniasklaidoje“ tikslus, kaip alternatyvą „žurnalistiniams sumetimams“, reiškia informacijos platinimą, kuris: a) vykdomas žiniasklaidoje, suprantamoje plačiąja prasme; b) neapsiriboja žurnalistų vykdoma veikla; c) gali apimti netiesiogiai su žurnalistika susijusius, t. y. „kit[os] form[os]“, saviraiškos tikslus.
49.      Ši nuostata suformuluota siekiant įtvirtinti informacijos, kuri, nors ir nebuvo paskelbta žurnalistų, žiniasklaidoje atskleista kitas pareigas einančių asmenų (pavyzdžiui, politikų, ekspertų ar komentatorių), platinimą.
50.      Manau, kad politinis vadovas, kuris per radiją, rašytinę spaudą ar skaitmeninę žiniasklaidą pateikia plačiąją visuomenę dominančio informacinio turinio pareiškimus, kopijuojamus ir transliuojamus bet kurios iš šių žiniasklaidos priemonių, patenka į tos nuostatos taikymo sritį.
51.      Tiesa, žurnalistikos veiklą iš esmės vykdo patys žurnalistai. Vis dėlto Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsniu ne siekta apsaugą užtikrinti tik žurnalistams, o numatyta, kad apsauga taikoma ir asmenims, kurie žiniasklaidoje atskleidžia tam tikrą informaciją.
52.      Vertinant objektyviai, o ne subjektyviai, apsauga užtikrinama būtent „informacij[ą] atskleid[žiant] arba platin[ant] žiniasklaidoje“. Šiais tikslais nėra jokio skirtumo, ar informaciją atskleidžia arba platina tiesiogiai žurnalistai, ar kiti asmenys, kurie naudojasi šiomis žiniasklaidos priemonėmis, kad ją pateiktų.
53.      Mano nuomone, nuoroda į „žurnalistų profesines taisykles arba kodeksus“ nereiškia, kad Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnis turi būti taikomas tik žurnalistams. Tiesa, šioje nuostatoje yra nurodytos taisyklės ir kodeksai, susiję su žurnalisto profesija, bet taip pat paminėtos ir „kitose žiniasklaidos priemonėse spaudos ir žodžio laisvei taikytin[os] taisykl[ės]“. Tos kitos taisyklės – tai ne tik žurnalistams taikomos etikos taisyklės, bet ir apskritai bet kurios žiniasklaidos priemonės veiklą reglamentuojančios taisyklės.
54.      Remdamasis sisteminiu ir teleologiniu nagrinėjamos frazės aiškinimu galiu padaryti tą pačią išvadą.
55.      Reglamento Nr. 596/2014 tikslas – užtikrinti Sąjungos finansų rinkų vientisumą ir padidinti investuotojų pasitikėjimą. Pasitikėjimas, be kita ko, grindžiamas tuo, kad investuotojai bus vienodai vertinami ir saugomi nuo neteisėto viešai neatskleistos informacijos panaudojimo(24).
56.      Sprendžiant iš pirmo žvilgsnio, šis tikslas būtų labiau užtikrintas, jeigu apsauga nuo sankcijų už viešai neatskleistos informacijos atskleidimą (pagal Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnį) būtų taikoma tik žurnalistams ir netaikoma asmenims, kurie neturi šio statuso. Tai užkirstų kelią ne žurnalistams, pavyzdžiui, politiniams vadovams ar ekspertams, pasinaudoti pagal Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnį suteikiama privilegija.
57.      Vis dėlto laikantis tokio požiūrio būtų neatsižvelgiama į tai, kad tikslų apsaugoti Sąjungos finansų rinkų vientisumą ir investuotojų pasitikėjimą turi būti siekiama paisant „spaudos ir žodžio laisv[ės] kitose žiniasklaidos priemonėse <...>, nes [ši laisvė] garantuojam[a] Sąjungoje ir valstybėse narėse ir pripažįstam[a] pagal Chartijos 11 straipsnį <...>“(25).
58.      Atsižvelgiant į pagrindinių laisvių svarbą demokratinėje visuomenėje, sąvokos, kuriomis jos pagrįstos, turi būti aiškinamos plačiai. Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje, nustatant konkrečią draudimo platinti viešai neatskleistą informaciją išimtį, susijusią su informacijos atskleidimu žurnalistiniais sumetimais arba kitos saviraiškos formos žiniasklaidoje tikslais, ši išimtis susieta su spaudos ir saviraiškos laisve(26).
59.      Teisingumo Teismas Direktyvos 95/46 9 straipsnyje pateiktą sąvoką „asmens duomenų tvarkymas tik žurnalistiniais sumetimais“ aiškino labai plačiai(27):
–        „žurnalistikos veikla“ yra tokia veikla, kurios tikslas – bet kokiu perdavimo būdu visuomenei skleisti informaciją, nuomones ar idėjas(28),
–        išimtis taikoma ne tik visuomenės informavimo įmonėms, bet ir bet kuriam asmeniui, užsiimančiam žurnalistikos veikla(29),
–        tai, kad asmuo nėra profesionalus žurnalistas, nereiškia, kad vaizdo įrašo parengimui ir vėlesniam jo paskelbimui interneto svetainėje negalima taikyti išimties, susijusios su žurnalistikos veikla(30),
–        duomenų perdavimo laikmena, nesvarbu, ar ji būtų klasikinė, kaip antai popierius arba radijo bangos, ar elektroninė, kaip antai internetas, neturi lemiamos reikšmės vertinant, ar veikla vykdoma „tik žurnalistiniais sumetimais“(31).
60.      Taigi, jeigu ši jurisprudencija buvo suformuota dėl nuostatos, pagal kurią nuostata taikoma tik žurnalistiniais sumetimais, tai ji juo labiau turi būti taikoma ir kitai nuostatai (pavyzdžiui, Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsniui), kurioje atsisakyta dalelytės „tik“ ir, kaip kur kas platesnė sąvoka, nurodytas informacijos platinimas „užsiimant žurnalistine veikla arba kita saviraiškos forma žiniasklaidoje“(32).
61.      Šiuo požiūriu Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnio taikymas politiniams vadovams, kurie dalyvauja žiniasklaidos laidose (duodami interviu, rengdami spaudos konferencijas ar atlikdami panašius veiksmus) ir tokiomis aplinkybėmis atskleidžia tariamai viešai neatskleistą bendrojo intereso informaciją, taip pat yra pagrįstas EŽTT jurisprudencija, susijusia su EŽTK 10 straipsniu.
62.      EŽTK 10 straipsnio, atitinkančio Chartijos 11 straipsnį(33), reikšme ir taikymo sritimi turi būti vadovaujamasi aiškinant šią Chartijos nuostatą, kaip minimalų apsaugos lygį, pagal jos 52 straipsnio 3 dalį(34).
63.      EŽTT ne kartą yra pripažinęs gyvybiškai svarbų žiniasklaidos vaidmenį palengvinant ir skatinant visuomenės teisės gauti ir skleisti informaciją bei idėjas įgyvendinimą(35). Jis taip pat konstatavo, kad įvairių „platformų kūrimo funkcija viešoms diskusijoms neapsiriboja [įprasta] spauda <…>“(36).
64.      Šia jurisprudencija toliau remsiuosi siekdamas įrodyti, kad Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnio aiškinimas, pagal kurį tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė nagrinėjamoje byloje, politiniai vadovai negali per žiniasklaidą skleisti visuomenei svarbios informacijos, neatitinka Chartijos 11 straipsnio.
65.      Kai politinis vadovas duodamas interviu radijo laidoje arba laikraštyje (nesvarbu, ar spausdintame, ar internetiniame) atskleidžia visuomenei svarbią informaciją, jis vykdo arba veiklą žurnalistiniais sumetimais (kaip tai suprantama pirma nurodyta prasme), arba galiausiai veiklą kitais saviraiškos žiniasklaidoje tikslais.
b)      Pastabos ad casum
66.      MT ketino informuoti visuomenę apie artėjantį įmonės Bpost (kurios kontrolinis akcijų paketas priklausė valstybei) privatizavimą iš dalies integruojant ją į įmonę PostNL. Taip jis siekė sukelti viešas diskusijas dėl šių Belgijos vyriausybės veiksmų tinkamumo.
67.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad tokia informacija savaime galėjo būti laikoma viešai neatskleista informacija pagal Reglamentą Nr. 596/2014. Konkrečiai kalbant, jis atmeta MT argumentus, kad informacija apie Bpost privatizavimą jau buvo vieša.
68.      Šio teismo nuomone, iš dalies pakeitus Valstybės įmonių įstatymą (2015 m. gruodžio mėn.) ir bendrovės įstatus (2016 m. gegužės 11 d.), Bpost privatizavimas tapo įmanomas, tačiau „tai nereiškia, kad buvo parengtas konkretus įmonės privatizavimo planas“(37).
69.      Kaip FSMA nurodė per teismo posėdį, MT atskleistoje informacijoje buvo tikslių duomenų apie Bpost privatizavimą: paminėtas artėjantis Bpost privatizavimas, ryšys su kitu Europos pašto operatoriumi ir Belgijos valstybei priklausančios Bpost dešimtosios akcijų dalies pardavimas. Tokia tikslia informacija iš esmės galima pagrįsti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo argumentą, kad MT paskelbė viešai neatskleistą informaciją.
70.      Kadangi prašyme priimti prejudicinį sprendimą nepateiktas joks klausimas dėl atskleistos informacijos pobūdžio, Teisingumo Teismas turi laikytis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo vertinimo šiuo klausimu(38).
71.      Taigi darant prielaidą, kad yra nagrinėjama viešai neatskleista informacija, jos skelbimas ar platinimas žiniasklaidoje būtų teisėtas, jeigu atitiktų Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje nustatytas sąlygas (teigiamas ir neigiamas).
72.      Teigiamas sąlygas jau aptariau pirmesniuose punktuose: jos yra įvykdytos, kai informaciją skelbiantis ar platinantis asmuo tai daro žurnalistiniais sumetimais ar kitos saviraiškos formos žiniasklaidoje tikslais. Taip buvo nagrinėjamu atveju.
73.      Dėl neigiamų sąlygų pažymėtina, kad siekiant taikyti Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnį reikia, kad: a) atitinkami asmenys arba su jais glaudžiai susiję asmenys dėl atitinkamos informacijos atskleidimo arba platinimo tiesiogiai ar netiesiogiai negautų naudos arba pelno ir b) informacija nebūtų atskleidžiama ar platinama siekiant suklaidinti rinką dėl finansinių priemonių pasiūlos, paklausos ar kainos.
74.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas aiškiai nurodė, kad neigiamos sąlygos šioje byloje nebuvo įvykdytos: „neginčijama, kad [MT] negavo jokios naudos ar pelno iš informacijos atskleidimo, dėl kurio jis kaltinamas, ir kad ją atskleisdamas jis nesiekė suklaidinti rinkos“(39).
75.      Atrodo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat neigia (dabar netiesiogiai), jog atskleidus viešai neatskleistą informaciją MT, jo politinė partija ir savidraudos organizacija, kuriai jis priklausė, gavo netiesioginės naudos ar pelno, susijusių su tuo, kad Bpost privatizavimas buvo nutrauktas.
76.      Manau, kad Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje nurodyta „nauda arba pelnas“ visų pirma yra ekonominio pobūdžio, t. y. turi poveikį naujieną paskelbusio asmens arba su juo susijusių asmenų finansinei padėčiai. Taigi politinė nauda, kurią MT galbūt gavo paskelbęs šią naujieną, negali būti laikoma tokia nauda, kokia apibrėžta Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje. Jeigu būtų aiškinama priešingai, šios išimties taikymo sritis būtų gerokai apribota, nes beveik bet koks informacijos atskleidimas gali turėti kokios nors netiesioginės (nebūtinai ekonominės) naudos informaciją pateikusiam asmeniui.
77.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pakartojo MT argumentą ir paklausė:
–        ar „MT galėtų būti taikomas [Reglamento Nr. 596/2014] 21 straipsnis, kaip palankesnė teisės nuostata, nes [jis] teigia, kad veikė vykdydamas pareigas kaip buvęs ministras ir opozicinės partijos politikas, siekdamas informuoti visuomenę apie pirmaeilės svarbos valstybės įmonės privatizavimo projektą“, arba
–        ar „apskritai <...> MT gali remtis išimtimi, susijusia su informacijos sklaida vykdant savo pareigas, kiekvienu atveju turint omenyje, kad atskleidimas, dėl kurio jis kaltinamas, reiškia, jog informacija žiniasklaidoje jo buvo išplatinta tam, kad prasidėtų politinės diskusijos“(40).
78.      Į šį dviejų dalių klausimą reikia atsakyti teigiamai, jeigu informacija buvo atskleista laikantis Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnyje nustatytų sąlygų.
79.      Atskleisdamas informaciją apie būsimus vyriausybės, kuriai priklauso kontrolinis Bpost akcijų paketas, veiksmus, MT veikė kaip opozicinės politinės partijos(41), nepritariančios šios valstybės įmonės privatizavimui, vadovas. Jis neatskleidė vien verslo informacijos, patvirtintos privačiai bendrovei atstovaujančių organų, bet paviešino būsimą vyriausybės politinį sprendimą, ir tai padarė siekdamas išprovokuoti „politines diskusijas“ šiuo klausimu, kol dar buvo laiko ištaisyti padėtį.
80.      Dėl šios aplinkybės ginčas tampa politinės srities ginču, o šioje srityje šalių nuomonės visuomeniniam gyvenimui svarbiais klausimais neturi būti ribojamos, nebent esant privalomiesiems pagrindams.
2.      Reglamento Nr. 596/2014 10 straipsnio poveikis
81.      Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnis yra specialioji taisyklė (lex specialis); pagal ją vienas iš atvejų, kuriems taikoma šio reglamento 10 straipsnyje numatyta bendroji išimtis, vertinamas palankiau.
82.      Reglamento Nr. 596/2014 10 straipsnyje apibrėžta, ką reiškia neteisėtas viešai neatskleistos informacijos atskleidimas („jeigu asmuo turi viešai neatskleistos informacijos ir atskleidžia tą informaciją bet kuriam asmeniui“), ir nustatyta labai plačiai apibrėžta išimtis: „nebent informacija atskleidžiama asmeniui atliekant įprastines su darbu susijusias funkcijas, profesinę veiklą arba pareigas“(42).
83.      Tai, kad ši išimtis yra ypatinga, matyti iš Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnio, susijusio su informacijos skelbimu ar platinimu žurnalistiniais sumetimais arba kitos saviraiškos formos žiniasklaidoje tikslais. 21 straipsnyje, atsižvelgiant į ypatingą žurnalistikos (plačiąja prasme) svarbą, ši veikla nurodyta atskirai kaip veikla, kuriai turi būti taikoma išimtis, siekiant apsaugoti spaudos ir saviraiškos laisvę.
84.      Sprendime Autorité des marchés financiers išdėstyti Teisingumo Teismo argumentai dėl Reglamento Nr. 596/2014 10 ir 21 straipsnių santykio yra papildyti šio sprendimo 78 ir 81 punktuose: nurodyta, kad bendrųjų (viešai neatskleistos informacijos atskleidimo) būtinumo ir proporcingumo reikalavimų(43) turi būti laikomasi ir jie turi būti vertinami pagal Chartijos 11 straipsnį(44).
85.      Atsižvelgdamas į tai nagrinėsiu abu reikalavimus.
a)      Būtinumas
86.      Tai, ar būtina paskelbti viešai neatskleistą informaciją tuo atveju, kai ją atskleidžiantis asmuo yra žurnalistikos veikloje dalyvaujantis politinis vadovas, priklauso nuo aplinkybės, ar toks paskelbimas yra tinkamiausias būdas supažindinti visuomenę su svarbia informacija apie patį politinį gyvenimą.
87.      Taigi vertinimas turi būti ne abstraktus, o atliktas atsižvelgiant į konkrečias kiekvienos bylos aplinkybes. Sprendime Autorité des marchés financiers Teisingumo Teismas nurodė, kad žurnalisto sužinotą informaciją būtina patikrinti(45).
88.      MT atskleista informacija galėjo turėti poveikį valstybės įmonės Bpost kotiravimui biržoje, nors atrodo, kad faktinis poveikis nebuvo didelis. Paskelbimo, kad įmonė bus privatizuota nedelsiant, alternatyva buvo palaukti, kol Bpost apie tai praneš finansų institucijai ir visuomenei.
89.      Vis dėlto MT buvo politinis vadovas, priklausė opozicinei partijai ir suprato, kad jo pareigos verčia jį iš anksto atskleisti informaciją apie artėjantį Bpost privatizavimą, kuris turėjo būti atliktas vyriausybės sprendimu. Taip jis siekė sukelti viešas diskusijas šiuo klausimu ir, remdamasis savo politiniais įsitikinimais, užkirsti kelią tokiam privatizavimui.
90.      Ar vykdant įprastas politines pareigas MT buvo būtina atskleisti turėtą viešai neatskleistą informaciją apie Bpost?
91.      FSMA teigia, kad MT nereikėjo atskleisti šios informacijos, nes prieš priimant 2015 m. gruodžio 16 d. įstatymą dėl valstybės įmonių reformos Belgijoje vyko diskusijos, per kurias jau buvo svarstomas valstybės įmonių privatizavimas. Ji pažymi, kad MT galėjo vėl „atgaivinti“ šias diskusijas 2016 m. ir nebuvo priežasties atskleisti žiniasklaidoje tokią tikslią informaciją, kokią jis atskleidė.
92.      MT laikosi priešingos pozicijos ir mano, kad tinkamiausias būdas pasiekti tikslą sukelti viešas diskusijas dėl Bpost privatizavimo ir (dalinio) Bpost susijungimo su PostNL buvo atskleisti ir paviešinti informaciją apie vykstančias slaptas derybas.
93.      Galutinį sprendimą dėl būtinumo atskleisti informaciją turi priimti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Nesiekdamas atlikti vertinimo vietoj šio teismo manau, kad tokį informacijos atskleidimą galima laikyti būtinu atsižvelgiant į tikslą, kurį MT norėjo pasiekti informuodamas apie artėjantį Bpost privatizavimą.
94.      Svarbios valstybės įmonės Bpost – pagrindinės Belgijos pašto operatorės – privatizavimas, sumažinant valstybei priklausantį akcinį kapitalą, buvo politiškai jautrus klausimas, turėjęs poveikį bendrajam interesui. Įprastų politinio vadovo pareigų vykdymas apima, be kita ko, diskusijų tokiais klausimais paskatinimą.
95.      Opozicijos politiko pareigos taip pat apima pareigą atskleisti būsimus vyriausybės bendrojo intereso sprendimus, kurie slepiami nuo visuomenės siekiant vėliau juos pateikti kaip įvykusį faktą. Jeigu norint išvengti tokio fakto konstatavimo veiksmingiausias būdas buvo paskelbti žinią per žiniasklaidą, atskleidimas gali būti laikomas būtinu.
96.      Atsižvelgiant į susidariusią situaciją grįžimas prie bendros diskusijos dėl Bpost privatizavimo tikslingumo nebūtų turėjęs tokio paties poveikio kaip MT atskleista informacija, kad vyriausybė netrukus ketina pritarti privatizavimui.
b)      Proporcingumas
97.      Analizuodamas proporcingumą laikysiuosi tokio paties požiūrio, kokio laikytasi Sprendime Autorité des marchés financiers.
98.      Siekiant nustatyti, kada tariamai viešai neatskleistos informacijos atskleidimas atitinka proporcingumo kriterijų, reikia „išnagrinėti, ar spaudos laisvės apribojimas, kurį lemtų tokio atskleidimo draudimas, būtų pernelyg didelis, palyginti su žala, kurią toks atskleidimas gali padaryti finansų rinkų vientisumui“(46).
99.      Dėl žalos (finansų rinkų vientisumui) prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateikė argumentą, dėl kurio mažų mažiausiai galima abejoti, ar ji iš tiesų buvo padaryta. Nors ir su tam tikromis išlygomis, teismas pažymėjo, kad iš tiesų atskleidus informaciją grėsmė galėjo kilti ne rinkos vientisumui, o Bpost interesui kol kas nuslėpti planuojamą sandorį(47).
100. Jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas vertintų galimą žalą rinkų vientisumui, jis turėtų dar kartą apsvarstyti, kokiu mastu, uždraudus platinti informaciją, būtų pernelyg apribota spaudos laisvė, palyginti su ta žala. Kaip minėjau, nemanau, kad atsižvelgdamas į artėjantį Bpost privatizavimą politinis vadovas turėtų tylėti, jei manytų, kad toks sandoris yra dar žalingesnis nei informacijos apie jį atskleidimas visuomenei.
101. Jeigu atlikęs būtinumo ir proporcingumo kriterijų analizę prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nuspręstų, kad buvo pagrindas uždrausti skelbti viešai neatskleistą informaciją, jis turėtų nustatyti, ar nagrinėjamas elgesys buvo pateisinamas naudojimusi saviraiškos laisve.
c)      Saviraiškos laisvės viršenybė
102. Skiriant baudą už naujienos atskleidimą žiniasklaidoje apribojamos saviraiškos ir informacijos laisvės. MT mano, kad jo teisė naudotis šiomis laisvėmis „politinės žurnalistikos“ srityje yra apribota.
103. Taigi reikia nustatyti, ar pagal Chartijos 11 straipsnį ir EŽTK 10 straipsnį toks apribojimas pateisinamas. Jį iš esmės būtų galima pateisinti remiantis ir EŽTK 10 straipsnio 2 dalimi, ir Chartijos 52 straipsnio 1 dalimi.
104. Nemanau, kad reikia pabrėžti, jog saviraiškos laisvė yra vienas iš esminių demokratinės ir pliuralistinės visuomenės pagrindų ir vertybių, kuriomis pagal ESS 2 straipsnį grindžiama Europos Sąjunga, dalis(48); Chartijoje (11 straipsnyje) šiai laisvei suteiktas pagrindinės teisės statusas. Kaip nurodžiau, šis Chartijos straipsnis turi būti aiškinamas atsižvelgiant į labai panašų EŽTK 10 straipsnį ir su juo susijusią EŽTT jurisprudenciją(49).
105. EŽTT buvo itin reiklus gindamas šią teisę: „saviraiškos laisvė yra vienas iš esminių [demokratinės visuomenės] pagrindų, taip pat viena iš svarbiausių jos pažangos ir kiekvieno individo savirealizacijos sąlygų. Atsižvelgiant į [EŽTK] 10 straipsnio 2 dalį, ji taikoma ne tik „informacijai“ ar „idėjoms“, kurios yra palankiai vertinamos arba laikomos neužgauliomis ar neutraliomis, bet ir tai informacijai ir idėjoms, kurios įžeidžia, šokiruoja arba trikdo. Iš tiesų tokie yra pliuralizmo, tolerancijos ir plačių pažiūrų reikalavimai, be kurių negali būti „demokratinės visuomenės““(50).
106. Kaip remdamasis įvairiais EŽTT sprendimais pažymėjo Teisingumo Teismas, EŽTT „pabrėžia esminį spaudos vaidmenį demokratinėje visuomenėje, todėl jai suteiktinos garantijos yra ypač svarbios. Nors spauda neturi peržengti tam tikrų apribojimų, susijusių pirmiausia su kitų asmenų reputacijos ar teisių apsauga, vis dėlto ji, laikydamasi savo pareigų ir atsakomybės, privalo pateikti informaciją ir idėjas visais bendrojo intereso klausimais. Jei būtų kitaip, spauda negalėtų atlikti savo, kaip „visuomenės sergėtojos“, vaidmens. Taigi siekiant nustatyti, kaip reikalaujama pagal EŽTK 10 straipsnio 2 dalį, ar nagrinėjamas apribojimas yra proporcingas siekiamam teisėtam tikslui, didelę reikšmę reikia teikti demokratinės visuomenės interesui užtikrinti ir išsaugoti spaudos laisvę“(51).
107. Tiesa, naudojimasis šia teise gali būti ribojamas(52), tačiau leidžiami apribojimai turi atitikti tris kriterijus: būti numatyti teisės aktuose, jais turi būti siekiama apsaugoti vieną iš teisėtų interesų, nustatytų EŽTK 10 straipsnio 2 dalyje, ir jie turi būti būtini demokratinėje visuomenėje.
108. Dėl Sąjungos teisės pažymėtina, kad Chartijos 11 straipsnyje įtvirtinta saviraiškos ir informacijos laisvė gali būti ribojama pagal Chartijos 52 straipsnio 1 dalį. Taikant Chartiją „<...> leidžiama apriboti naudojimąsi tokiomis teisėmis ir laisvėmis, jei šie apribojimai numatyti įstatymo, nekeičia minėtų teisių ir laisvių esmės ir, remiantis proporcingumo principu, yra būtini ir tikrai atitinka Sąjungos pripažintus bendruosius interesus arba reikalingi kitų teisėms ir laisvėms apsaugoti“(53).
109. Nagrinėjamoje byloje MT saviraiškos laisvei taikomas apribojimas: a) yra numatytas teisės aktuose, t. y. Reglamente Nr. 596/2014 ir 2002 m. rugpjūčio 2 d. Įstatyme; b) atitinka esminį teisės turinį, nes draudimas atskleisti viešai neatskleistą informaciją nėra absoliutus(54); ir c) juo iš esmės siekiama bendrojo intereso tikslo apsaugoti finansų rinkų vientisumą.
110. Kyla abejonių, kaip šį apribojimą suderinti su pagrindinės teisės į saviraiškos laisvę, kuri apima ir politinio vadovo teisę atskleisti visuomenei informaciją bendrojo intereso klausimais, užtikrinimu.
111. Pagal EŽTT jurisprudenciją politinio vadovo saviraiškos laisvės apribojimai turi būti vertinami remiantis itin griežtais kriterijais. Taikant EŽTK 10 straipsnio 2 dalį „yra mažai galimybių riboti saviraiškos laisvę politinių pasisakymų ar bendrojo intereso klausimų srityje“(55).
112. Atsižvelgdamas į tai manau, kad viršenybė turi būti teikiama opozicijos politinio vadovo, kuris, atskleisdamas, kad vyriausybė ketina privatizuoti svarbią valstybės įmonę – pagrindinę pašto operatorę Belgijoje, norėjo paskatinti visuomenės diskusijas šiuo klausimu, saviraiškos laisvei(56).
V.      Išvada
113. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau taip atsakyti Cour d’appel de Bruxelles, section Cour des marchés (Briuselio apeliacinis teismas, Rinkų skyrius, Belgija):
2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 596/2014 dėl piktnaudžiavimo rinka (Piktnaudžiavimo rinka reglamentas) ir kuriuo panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/6/EB ir Komisijos direktyvos 2003/124/EB, 2003/125/EB ir 2004/72/EB 10 ir 21 straipsniai, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11 straipsniu,
turi būti aiškinami taip:
1.      Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnis yra taikomas tuo atveju, kai viešai neatskleistą informaciją atskleidė politinis vadovas – buvęs ministras ir opozicinės partijos narys, kalbėdamas žiniasklaidos laidoje kaip tokį statusą turintis asmuo ir siekdamas sukelti viešas diskusijas bendrojo intereso klausimu, kad sukritikuotų artėjantį pagrindinio nacionalinio pašto operatoriaus, kurio kontrolinį akcijų paketą iki šiol valdė valstybė, privatizavimą.
2.      Šios informacijos atskleidimas naudojantis žiniasklaidos priemonėmis gali būti laikomas atliktu vykdant įprastas politinio vadovo pareigas pagal Reglamento Nr. 596/2014 10 straipsnį. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar toks atskleidimas yra būtinas ir proporcingas jo tikslams pasiekti ir ar bet kuriuo atveju viršenybė teikiama pagal Chartijos 11 straipsnį garantuojamai saviraiškos ir informacijos laisvei.
1      Originalo kalba: ispanų.
2      2003 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl prekybos vertybiniais popieriais, pasinaudojant viešai neatskleista informacija, ir manipuliavimo rinka (piktnaudžiavimo rinka) (OL L 96, 2003, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 4 t., p. 367).
3      2014 m. balandžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl piktnaudžiavimo rinka (Piktnaudžiavimo rinka reglamentas) ir kuriuo panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/6/EB ir Komisijos direktyvos 2003/124/EB, 2003/125/EB ir 2004/72/EB (OL L 173, 2014, p. 1).
4      2003 m. gruodžio 22 d. Komisijos direktyva, įgyvendinanti Europos Parlamento ir Tarybos [d]irektyvą 2003/6/EB dėl viešai neatskleistos informacijos ir viešo jos atskleidimo bei manipuliavimo rinka apibrėžimo (OL L 339, 2003, p. 70; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 6 t., p. 348).
5      Daugumoje kalbinių versijų, su kuriomis susipažinau, pabrėžiami „tikslai“, o ne „motyvai“ (šis terminas vartojamas versijoje ispanų kalba): anglų kalba – „for the purpose of journalism or other form of expression in the media“; prancūzų kalba – „à des fins journalistiques ou aux fins d'autres formes d'expression dans les médias“; vokiečių kalba – „für journalistische Zwecke oder andere Ausdrucksformen in den Medien“; italų kalba – „ai fini dell'attività giornalistica o di altre forme di espressione nei mezzi d'informazione“; portugalų kalba – „para fins jornalísticos ou outra forma de expressão nos meios de comunicação social“; rumunų kalba – „în scopuri jurnalistice sau sub altă formă de exprimare în presă“. Šioje išvadoje vietoj „motyvų“ vartosiu žodį „tikslai“, išskyrus pažodines teisės normos citatas. Kitų panašių nuostatų, pavyzdžiui, 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 281, 1995, p. 31; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 15 t., p. 355) 9 straipsnio versija ispanų kalba sutampa su versijomis kitomis kalbomis, nes joje pateikta frazė „fines periodísticos“ („žurnalistiniais sumetimais“), o ne „motivos periodísticos“ („užsiimant žurnalistine veikla“).
6      2002 m. rugpjūčio 2 d. Įstatymas dėl finansų sektoriaus ir finansinių paslaugų priežiūros (toliau – 2002 m. rugpjūčio 2 d. įstatymas).
7      Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą (64 punktas) nurodyta, kad „2015 m. gruodžio mėn. padarius teisės akto pakeitimą suteikta galimybė privatizuoti“.
8      MT rašytinių pastabų 6 priedas.
9      Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 64 punktas.
10      MT rašytinių pastabų 8 priedas.
11      2016 m. birželio 6 d. buvo numatyta paskelbti pranešimą spaudai, kuriame būtų viešai paskelbta apie susijungimą.
12      SL – vienas iš penkių nuolatinių nacionalinių profesinių sąjungų atstovų, dirbusių Bpost tuo metu, kai klostėsi faktinės aplinkybės. Atsižvelgiant į šį statusą, jis įmonės vadovybės buvo informuotas apie egzistuojantį Bpost ir PostNL susijungimo projektą.
13      60 punktas, kuriame pakartotas auditeur (auditorius) ataskaitos 53 punktas.
14      Tai nurodyta Reglamento Nr. 596/2014 39 straipsnyje („Įsigaliojimas ir taikymas“).
15      Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 72 punkto antroje pastraipoje jis šiuo tikslu nurodo 2022 m. kovo 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Autorité des marchés financiers (C‑302/20, EU:C:2022:190; toliau – Sprendimas Autorité des marchés financiers) 59, 66 ir 78 punktus. Tos pačios nutarties 72 punkto trečioje pastraipoje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas remiasi Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsniu kaip „palankesn[e] teisės nuostata“.
16      Tai konstatavo Teisingumo Teismas Sprendimo Autorité des marchés financiers 76 punkte.
17      Sprendimo Autorité des marchés financiers 59 punktas.
18      Sprendimo Autorité des marchés financiers 59 punktas.
19      Be to, ši teisinė tvarka skiriasi nuo nustatytosios 2019 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje (ES) 2019/1937 dėl asmenų, pranešančių apie Sąjungos teisės pažeidimus, apsaugos (OL L 305, 2019, p. 17). Direktyva 2019/1937 taikoma viešojoje ar privačioje įstaigoje dirbantiems asmenims, kurie žino apie viešajam interesui kenkiančius Sąjungos teisės pažeidimus. Pranešėjų („whistleblowers“, „lanceurs d’alerte“) institutas taip pat buvo nagrinėjamas Europos Žmogaus Teisių Teismo (toliau – EŽTT) jurisprudencijoje, remiantis EŽTK 10 straipsniu. Žr. visų pirma 2023 m. vasario 14 d. Sprendimą Halet prieš Liuksemburgą (CE:ECHR:2023:0214JUD002188418).
20      Nors saviraiškos laisvė ir informacijos laisvė ne visiškai sutampa, pagal Chartijos 11 straipsnį „teisė į saviraiškos laisvę“ apima laisvę turėti savo įsitikinimus, gauti bei skleisti informaciją ir idėjas valdžios institucijoms nekliudant ir nepaisant valstybių sienų.
21      Sprendimo Autorité des marchés financiers 64 ir 68 punktuose nurodyta: „terminas „užsiimant žurnalistine veikla“ reiškia informacijos atskleidimą užsiimant žurnalistine veikla, taigi nebūtinai tik informacijos atskleidimą ją paskelbiant, bet taip pat ir informacijos, kuri yra tokio paskelbimo proceso dalis, atskleidimą“ (64 punktas); be to, „<...> ne tik skelbimas, bet ir parengiamieji veiksmai, kaip [antai] informacijos rinkimas, žurnalisto tiriamoji veikla, yra neatsiejami nuo spaudos laisvės“ (68 punktas).
22      Žurnalistų saviraiškos laisvės apsaugos pagal Sąjungos teisę bendra apžvalga pateikta šioje analizėje: Tinière, R., „La protection de la liberté d'expression des journalistes par l'Union européenne“, Maubernard, C., Platon, S., ir Tinière R. (leid.), Les mutations de la liberté d'expression dans l'Union européenne, Bruylant, Briuselis, 2025, p. 174–188.
23      Sprendimo Autorité des marchés financiers 63 punktas.
24      2015 m. kovo 11 d. Sprendimo Lafonta (C‑628/13, EU:C:2015:162) 21 punktas ir 2009 m. gruodžio 23 d. Sprendimo Spector Photo Group ir Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806) 48 punktas.
25      Reglamento Nr. 596/2014 77 konstatuojamoji dalis.
26      Žr. Martucci, F., „L'équilibre bancal entre liberté de la presse et régulation financière dans la mise en œuvre du règlement MAR“, Maubernard, C., Platon, S., ir Tinière, R. (leid.), Les mutations de la liberté d'expression dans l'Union européenne, Bruylant, Briuselis, 2025, p. 275–298.
27      2019 m. vasario 14 d. Sprendimas Buivids (C‑345/17, EU:C:2019:122; toliau – Sprendimas Buivids). Toje byloje Direktyva 95/46 buvo aiškinama nagrinėjant asmens, kuris interneto svetainėje www.youtube.com paskelbė policijos nuovadoje įrašytą vaizdo įrašą, veiklą.
28      Sprendimo Buivids 53 punktas ir jame nurodytas 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727; toliau – Sprendimas Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia) 61 punktas. Dėl Sprendimo Buivids ir 2019 m. liepos 29 d. Sprendimo Spiegel Online (C‑516/17, EU:C:2019:625) žr. Smartt, U., „Are bloggers and YouToubers journalists?“, European Intellectual Property Review, 2020, p. 728–737.
29      Sprendimo Buivids 52 punktas ir Sprendimo Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia 58 punktas.
30      Sprendimo Buivids 55 punktas.
31      Sprendimo Buivids 57 punktas ir Sprendimo Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia 60 punktas.
32      Sprendimo Buivids 51 ir 57 punktai ir Sprendimo Autorité des marchés financiers 66 ir 67 punktai.
33      Žiniasklaidos laisvės ir pliuralizmo apsauga yra užtikrinama būtent pagal Chartijos 11 straipsnio 2 dalį.
34      Sprendimo Autorité des marchés financiers 67 punktas ir 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo Migracijos departamentas (Politinėmis pažiūromis grindžiamos persekiojimo priežastys) (C‑280/21, EU:C:2023:13) 29 punktas.
35      2016 m. lapkričio 8 d. EŽTT sprendimo Magyar Helsinki Bizottság prieš Vengriją (CE:ECHR:2016:1108JUD001803011) 165 punktas.
36      2016 m. lapkričio 8 d. Sprendimo Magyar Helsinki Bizottság prieš Vengriją (CE:ECHR:2016:1108JUD001803011) 166 ir 168 punktai, kuriuose kaip žurnalistams prilygstančios įstaigos ir subjektai nurodytos nevyriausybinės organizacijos, universiteto mokslo darbuotojai ir darbų bendrojo intereso temomis autoriai, nes jie prisideda prie nuomonių, informacijos ir idėjų sklaidos visuomenei.
37      Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 64 punktas.
38      Galima ginčyti, ar iš tiesų atskleidus naujieną žiniasklaidoje atsirado tam tikra potencialių investuotojų nelygybė, dėl kurios vieni įgijo pranašumą prieš kitus.
39      Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 72 punktas. Tiesa, atskleidus viešai neatskleistą informaciją buvo sustabdytas Bpost akcijų kotiravimas biržoje, tačiau tai nereiškia, kad investuotojams atsirado painiavos ar jie buvo suklaidinti. Teismo posėdyje MT paaiškino, kokį poveikį jo informacijos atskleidimas turėjo Bpost ir PostNL akcijų kainai biržoje, – jis nurodė, kad Nyderlandų operatoriaus akcijos pabrango, o Bpost akcijos šiek tiek atpigo, tačiau greitai pasiekė buvusį dydį.
40      Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 72 punkto trečia pastraipa.
41      Teismo posėdyje patvirtinta, kad MT yra žymus politikas, einantis svarbias pareigas Belgijos socialistų partijoje ir su šia partija susijusioje savidraudos draugijoje bei profesinėje sąjungoje.
42      Bendroji išimtis, be kita ko, reikalinga tam, kad nebūtų trukdoma verslo veiklai. Pavyzdžiui, bendrovės generalinis direktorius turi turėti galimybę pasidalyti neskelbtina informacija su savo vykdomuoju komitetu, banku, advokatų kontora, auditoriumi ar mokesčių konsultantu, ir jam negali būti skirta sankcija už viešai neatskleistos informacijos atskleidimą. Kadangi neįmanoma paminėti visų atvejų, kuriems taikoma ši išimtis, Sąjungos teisės aktų leidėjas pasirinko nustatyti bendrą sąlygą.
43      Tam, kad viešai neatskleistą informaciją būtų galima atskleisti atliekant įprastas su darbu susijusias funkcijas, profesinę veiklą arba pareigas, tokiu atskleidimu turi būti siekiama teisėto tikslo, jis turi būti tinkamas ir būtinas tam tikslui pasiekti ir atitikti proporcingumo principą (Klöhn, L., „Financial journalism, unlawful disclosure of inside information and freedom of press: Mr A v. Autorité des marches financiers“, Common Market Law Review, 2023, Nr. 2, p. 566).
44      Sprendimo Autorité des marchés financiers 80 punkte pabrėžta, kad Reglamento Nr. 596/2014 21 straipsnio veiksmingumas turi būti išsaugotas atsižvelgiant į šios nuostatos tikslą, t. y. tikslą užtikrinti spaudos ir žodžio laisvę kitose žiniasklaidos priemonėse, garantuojamą, be kita ko, pagal Chartijos 11 straipsnį (jame nurodytas 2019 m. liepos 29 d. Sprendimo Spiegel Online (C‑516/17, EU:C:2019:625) 55 punktas).
45      Sprendimo Autorité des marchés financiers 82 punktas.
46      Sprendimo Autorité des marchés financiers 84 punktas.
47      Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 72 punkte nurodyta: „[D]ėl proporcingumo kriterijaus <...> galbūt <...> galima manyti, jog šiuo draudimu [atskleisti viešai neatskleistą informaciją, kaip padarė MT] siekiama užtikrinti ne tiek rinkos vientisumo apsaugą, kiek atitinkamo emitento (šiuo atveju – Bpost) interesų apsaugą, o emitentas <...> norėjo atidėti informacijos pateikimą rinkai siekdamas užtikrinti, kad derybos dėl projekto su jo partnere vyktų be jokio kišimosi.“
48      2022 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo SpaceNet ir Telekom Deutschland (C‑793/19 ir C‑794/19, EU:C:2022:702) 59 punktas, 2022 m. balandžio 5 d. Sprendimo Commissioner of An Garda Síochána ir kt. (C‑140/20, EU:C:2022:258) 42 ir 43 punktai ir 2011 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Patriciello (C‑163/10, EU:C:2011:543) 31 punktas.
49      Sprendimo Autorité des marchés financiers 67 punktas ir 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo Migracijos departamentas (Politinėmis pažiūromis grindžiamos persekiojimo priežastys) (C‑280/21, EU:C:2023:13) 29 punktas.
50      1976 m. gruodžio 7 d. Sprendimo Handyside prieš Jungtinę Karalystę (CE:ECHR:1976:1207JUD000549372) 24 punktas ir 2015 m. spalio 20 d. Sprendimo Pentikäinen prieš Suomiją (CE:ECHR:2015:1020JUD001188210) 87 punktas. Tam tikri šiuo klausimu priimti EŽTT sprendimai nurodyti 2001 m. kovo 6 d. Teisingumo Teismo Sprendimo Connolly / Komisija (C‑274/99 P, EU:C:2001:127) 39 punkte.
51      2024 m. spalio 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo Real Madrid Club de Fútbol (C‑633/22, EU:C:2024:843) 55 punktas, kuriame nurodytas 1994 m. rugsėjo 23 d. EŽTT sprendimo Jersild prieš Daniją (CE:ECHR:1994:0923JUD001589089) 31 punktas, 1999 m. sausio 21 d. EŽTT sprendimo Fressoz ir Roire prieš Prancūziją (CE:ECHR:1999:0121JUD002918395) 45 punktas ir 2015 m. birželio 16 d. EŽTT sprendimo Delfi AS prieš Estiją (CE:ECHR:2015:0616JUD006456909) 132 punktas.
52      Pagal EŽTK 10 straipsnio 2 dalį naudojimasis saviraiškos laisve, „kadangi tai susiję su pareigomis bei atsakomybe, gali būti sąlygojamas tokių formalumų, sąlygų, apribojimų ar bausmių, kurias numato įstatymas ir kurios demokratinėje visuomenėje būtinos valstybės saugumo, teritorinio vientisumo ar viešosios tvarkos interesams, siekiant užkirsti kelią teisės pažeidimams ir nusikaltimams, žmonių sveikatai bei moralei, taip pat kitų asmenų orumui ar teisėms apsaugoti, užkirsti kelią konfidencialios informacijos atskleidimui ar teisminės valdžios autoritetui ir nešališkumui garantuoti“.
53      2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Real Madrid Club de Fútbol (C‑633/22, EU:C:2024:843) 48 punktas.
54      Kaip paaiškinau, tuo atveju, kai informacija atskleista atliekant įprastas su darbu susijusias funkcijas, pareigas ar profesinę veiklą arba žurnalistiniais sumetimais ar kito pobūdžio saviraiškos žiniasklaidoje tikslais, pagal Reglamento Nr. 596/2014 10 ir 21 straipsnius viršenybė teikiama saviraiškos laisvei.
55      2008 m. vasario 22 d. Sprendimo Desjardin prieš Prancūziją (CE:ECHR:2007:1122JUD002256703) 47 punkte nurodyta: „<...> Vis dėlto visiems vertinga saviraiškos laisvė yra ypač svarbi politinėms partijoms ir aktyviems jų nariams <…>. Iš tiesų opozicijos nario, kuris atstovauja savo rinkėjams, išreiškia jų rūpesčius ir gina jų interesus, saviraiškos laisvės ribojimo atveju teismas turi atlikti griežčiausią kontrolę.“ Taip pat žr. 2004 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Pedersen ir Baadsgaard prieš Daniją (CE:ECHR:2004:1217JUD004901799) 71 punktą, 2015 m. balandžio 23 d. Sprendimo Morice prieš Prancūziją (CE:ECHR:2015:0423JUD002936910) 124 ir 125 punktus, 2017 m. sausio 17 d. Sprendimo Tavares de Almeida Fernandes ir Almeida Fernandes prieš Portugaliją (CE:ECHR:2017:0117JUD003156613) 55 punktą.
56      Siekdamas nustatyti kitų teisių ir teisės į saviraiškos laisvę pusiausvyrą EŽTT atsižvelgia į tai, ar atitinkama „kalba“ arba informacija yra ypač svarbi, visų pirma vykstant politinėms ar su bendruoju interesu susijusioms diskusijoms. 2013 m. sausio 10 d. Sprendimo Ashby Donald ir kiti prieš Prancūziją (CE:ECHR:2013:0110JUD003676908) 39 punktas.