62023CJ0329
TEISINGUMO TEISMO (septintoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. rugsėjo 26 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Darbuotojai migrantai – Socialinė apsauga – Taikytini teisės aktai – Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 – 13 straipsnis ir 14a straipsnis – Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 – 11 straipsnis ir 13 straipsnio 2 dalis – Darbuotojas, kuris tuo pačiu metu vykdo savarankišką veiklą dviejų ar daugiau valstybių, įskaitant Europos Sąjungos valstybę narę, Europos laisvosios prekybos asociacijos (ELPA) valstybę, Europos ekonominės erdvės susitarimo šalį ir Šveicarijos Konfederaciją, teritorijoje – 87 straipsnio 8 dalis – „Atitinkamos padėties“ sąvoka – Europos bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl laisvo asmenų judėjimo“
Byloje C‑329/23
dėl Verwaltungsgerichtshof (Administracinis teismas, Austrija) 2023 m. gegužės 9 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. gegužės 25 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Sozialversicherungsanstalt der Selbständigen
prieš
W M, dalyvaujant
Bundesminister für Soziales, Gesundheit, Pflege und Konsumentenschutz,
TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen (pranešėjas), teisėjai N. Wahl ir M. L. Arastey Sahún,
generalinis advokatas M. Szpunar,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
W M, atstovaujamo Rechtsanwalt A. Wittwer,
–
Austrijos vyriausybės, atstovaujamos A. Posch, J. Schmoll ir E. Samoilova,
–
Čekijos vyriausybės, atstovaujamos J. Benešová, M. Smolek ir J. Vláčil,
–
Lichtenšteino Kunigaikštystės, atstovaujamos A. Entner-Koch ir R. Schobel,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos F. Clotuche-Duvieusart ir B.-R. Killmann,
–
ELPA priežiūros institucijos, atstovaujamos M. Brathovde, E. Gromnicka ir M.-M. Joséphidès,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl, pirma, 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto ir atnaujinto 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97 (OL L 28, 1997, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk. 1), su pakeitimais, padarytais 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 631/2004 (OL L 100, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 10) (toliau – Reglamentas Nr. 1408/71), ir, antra, 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (OL L 166, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72) su pakeitimais, padarytais 2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 465/2012 (OL L 149, 2012, p. 4) (toliau – Reglamentas Nr. 883/2004), ypač jo 13 straipsnio 2 dalies ir 87 straipsnio 8 dalies, siejamų su 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 987/2009, nustatančiu išsamias Reglamento (EB) Nr. 883/2004 įgyvendinimo taisykles (OL L 284, 2009, p. 1), su pakeitimais, padarytais Reglamentu (ES) Nr. 465/2012, išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Sozialversicherungsanstalt der Selbständigen (Savarankiškai dirbančių asmenų socialinio draudimo įstaiga, toliau – SVS) ir W M ginčą dėl SVS atsisakymo išduoti jam pažymą, patvirtinančią, kad laikotarpiu nuo 2017 m. sausio 1 d. iki 2018 m. kovo 31 d. (toliau – aptariamas laikotarpis) jam buvo taikoma Austrijos socialinės apsaugos sistema.
Teisinis pagrindas
Tarptautinė teisė
EEE susitarimas
3
1992 m. gegužės 2 d. Europos ekonominės erdvės susitarimo (OL L 1, 1994, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 52 t., p. 3), iš dalies pakeisto susitarimu dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos dalyvavimo Europos ekonominėje erdvėje (OL 2007, L 221, p. 15) (toliau – EEE susitarimas), 1 straipsnyje nurodyta, kad jo tikslas – skatinti nuolatinį ir subalansuotą susitariančiųjų šalių prekybos ir ekonominių santykių stiprinimą taikant vienodas konkurencijos sąlygas ir laikantis tokių pačių taisyklių tam, kad būtų sukurta vientisa Europos ekonominė erdvė, vadinamoji EEE. Tam, kad pasiektų šių tikslų, asociacija, remiantis EEE susitarimo nuostatomis, apima, be kita ko, laisvą asmenų judėjimą.
4
EEE susitarimo 2 straipsnio b punkte nustatyta, kad tame susitarime „ELPA valstybės“ – tai Islandija, Lichtenšteino Kunigaikštystė ir Norvegija, o jo c punkte nurodyta, kad „Susitariančiosios Šalys“, kai kalbama apie Europos Sąjunga ir jos valstybes nares, tai – Sąjunga ir jos valstybės narės arba Sąjunga ar valstybės narės.
5
EEE susitarimo trečios dalies „Laisvas asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas“ 1 skyriuje „Darbuotojai ir savarankiškai dirbantys asmenys“ yra šio susitarimo 28–30 straipsniai.
6
EEE susitarimo 28 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad tarp Sąjungos valstybių narių ir ELPA valstybių užtikrinama darbuotojų judėjimo laisvė.
7
Dėl pagal darbo sutartį dirbančių ir savarankiškai dirbančių asmenų laisvo judėjimo užtikrinimo, kiek tai susiję su socialine apsauga, šio susitarimo 29 straipsnyje daroma nuoroda į to paties susitarimo VI priedą.
8
EEE susitarimo VI priedas (Socialinė apsauga), remiantis 2011 m. liepos 1 d. EEE jungtinio komiteto sprendimu Nr. 76/2011, kuriuo iš dalies keičiamas EEE susitarimo VI priedas (Socialinė apsauga) ir 37 protokolas (OL L 262, 2011, p. 33), įsigaliojęs 2012 m. birželio 1 d., apima Reglamentą Nr. 883/2004 ir Reglamentą Nr. 987/2009 kaip „nurodytus teisės aktus“. Iki tol minėtame priede buvo nurodytas Reglamentas Nr. 1408/71.
9
EEE susitarimo VI priede, be kita ko, numatyta, kad, nepaisant šio susitarimo 1 protokolo nuostatų, šiame priede nurodytuose teisės aktuose minima sąvoka „valstybė (-s) narė (-s)“ suprantama ne tik taip, kaip apibrėžta atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose, bet taip pat apima Islandiją, Lichtenšteiną ir Norvegiją“.
SLAJ
10
1999 m. birželio 21 d. Liuksemburge pasirašyto Europos bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl laisvo asmenų judėjimo (OL L 114, 2002, p. 6; toliau – SLAJ) 8 straipsnis „Socialinės apsaugos sistemų koordinavimas“ suformuluotas taip:
„Pagal II priedą Susitariančiosios Šalys numato socialinės apsaugos sistemų koordinavimą, kurio tikslas:
a)
<…>
b)
nustatyti taikomus teisės aktus;
<…>“
11
Nuo 2012 m. balandžio 1 d. galiojančios redakcijos SLAJ II priedo „Socialinės apsaugos sistemų koordinavimas“ 1 straipsnyje numatyta:
„1.   Dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo Susitariančiosios Šalys sutaria tarpusavyje taikyti Europos Sąjungos teisės aktus, į kuriuos daroma nuoroda šio priedo A skirsnyje su pakeitimais, padarytais tuo skirsniu, arba tokiems teisės aktams lygiavertes taisykles.
2.   Šio priedo A skirsnyje nurodytuose teisės aktuose vartojama sąvoka „valstybė (-ės) narė (-ės)“, be valstybių, kurioms taikomi atitinkami Europos Sąjungos teisės aktai, papildomai taikoma ir Šveicarijai.“
12
SLAJ II priedo A skirsnis „Nurodytieji teisės aktai“, be kita ko, apima reglamentus Nr. 883/2004 ir 987/2009, kuriais buvo pakeistas Reglamentas Nr. 1408/71.
Sąjungos teisė
Reglamentas Nr. 1408/71
13
Pagal Reglamento Nr. 1408/71, kuris nuo 2010 m. gegužės 1 d. buvo panaikintas ir pakeistas Reglamentu Nr. 883/2004, 2 straipsnį „Asmenys, kuriems taikomas šis reglamentas“, jis buvo taikomas vienos iš valstybių narių piliečiams, asmenims be pilietybės ir pabėgėliams, gyvenantiems vienoje iš valstybių narių, kuriems yra ar buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai, bei jų šeimos nariams ir maitintojo netekusiems asmenims.
14
Reglamento Nr. 1408/71 II antraštinė dalis „Taikytinų teisės aktų nustatymas“, be kita ko, apėmė šio reglamento 13 ir 14a straipsnius.
15
Minėto reglamento 13 straipsnyje „Bendrosios taisyklės“ buvo nurodyta:
„1.   Laikantis 14c ir 14f straipsnių, asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, taikomi tik vienos valstybės narės teisės aktai. Tokie teisės aktai nustatomi remiantis šios antraštinės dalies nuostatomis.
2.   Laikantis 14–17 straipsnių nuostatų:
a)
<…>
b)
vienos valstybės narės teritorijoje savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi tos valstybės teisės aktai, net ir tuo atveju, jeigu jis gyvena kitos valstybės narės teritorijoje;
<…>“
16
To paties reglamento 14a straipsnyje „Specialios taisyklės, taikomos pagal darbo sutartį mokamą darbą dirbantiems asmenims, išskyrus jūreivius“ buvo numatyta:
„13 straipsnio 2 dalies b punktas taikomas laikantis šių išimčių ir sąlygų:
<…>
2.
Dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje [įprastai] savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, jeigu dalis jo veiklos atliekama tos valstybės narės teritorijoje. Jeigu jis neužsiima jokia veikla valstybės narės teritorijoje, kurioje jis gyvena, jam taikomi teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje jis atlieka savo pagrindinę veiklą <…> Pagrindinės veiklos kriterijai nustatomi remiantis 98 straipsnyje nurodytu reglamentu.
<…>“
Reglamentas Nr. 883/2004
17
Reglamento Nr. 883/2004 II antraštinė dalyje „Taikytinų teisės aktų nustatymas“, be kita ko, yra jo 11 ir 13 straipsniai.
18
Šio reglamento 11 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, taikomi tik vienos valstybės narės teisės aktai. Tie teisės aktai taikomi remiantis šioje antraštinėje dalyje numatytomis nuostatomis.“
19
Minėto reglamento 13 straipsnio „Darbas dviejose ar daugiau valstybių narių“ 2 dalyje nurodyta:
„Paprastai dviejose ar daugiau valstybių narių savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi:
a)
valstybės narės, kurioje jis gyvena, teisės aktai, jeigu didelę veiklos dalį jis vykdo toje valstybėje narėje, arba
b)
valstybės narės, kurioje yra jo veiklos centras, teisės aktai, jeigu jis negyvena vienoje iš valstybių narių, kurioje jis vykdo didelę veiklos dalį.“
20
To paties reglamento 87 straipsnio, įtvirtinančio pereinamojo laikotarpio nuostatas, 8 dalyje numatyta:
„Jeigu pagal šio reglamento nuostatas asmeniui taikomi kitos, nei nustatyta pagal Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 II antraštinę dalį, valstybės narės teisės aktai, tie teisės aktai jam ir toliau taikomi, jeigu atitinkama padėtis nepasikeičia, bet ne ilgiau kaip 10 metų nuo šio reglamento taikymo pradžios dienos, išskyrus atvejus kai atitinkamas asmuo paprašo jam taikyti pagal šio reglamento nuostatas taikytinus teisės aktus. Toks prašymas per tris mėnesius nuo šio reglamento taikymo pradžios dienos pateikiamas valstybės narės, kurios teisės aktai taikytini pagal šį reglamentą, kompetentingai įstaigai, jeigu atitinkamam asmeniui nuo šio reglamento taikymo pradžios dienos turi būti taikomi tos valstybės narės teisės aktai. Jeigu prašymas pateikiamas pasibaigus nurodytam terminui, taikomų teisės aktų pakeitimas atliekamas kito mėnesio pirmą dieną.“
Reglamentas Nr. 987/2009
21
Reglamento Nr. 987/2009 14 straipsnyje nurodyta:
„<…>
5b.   Siekiant nustatyti taikytinus teisės aktus pagal [Reglamento Nr. 883/2004] 13 straipsnį, neatsižvelgiama į nedidelės apimties veiklą. [Šio reglamento] 16 straipsnis taikomas visiems atvejams pagal šį reglamentą.
<…>
8.   Taikant [Reglamento Nr. 883/2004] 13 straipsnio 1 ir 2 dalis, darbas „paprastai pagal darbo sutartį arba savarankiškai“ vienoje valstybėje narėje reiškia, kad ten vykdoma kiekybiškai didelė visos pagal darbo sutartį arba savarankiškai dirbančio asmens veiklos dalis, tačiau tai neturi būti didžioji šios veiklos dalis.
Nustatant, ar didelė veiklos dalis vykdoma vienoje valstybėje narėje, atsižvelgiama į šiuos orientacinius kriterijus:
a)
<…>
b)
savarankiško darbo atveju – apyvarta, darbo laikas, suteiktų paslaugų skaičius ir (arba) pajamos.
Atliekant bendrą vertinimą, mažiau kaip 25 % pirmiau nurodytų kriterijų atitikimas rodo, kad atitinkamoje valstybėje narėje nevykdoma didelė veiklos dalis.
9.   Taikant [Reglamento Nr. 883/2004] 13 straipsnio 2 dalies b punktą, savarankiškai dirbančio asmens „veiklos centras“ nustatomas atsižvelgiant į visus to asmens profesinės veiklos aspektus, visų pirma vietą, kurioje yra pastovi ir nuolatinė jo verslo vieta, įprastinį jo vykdomos veiklos pobūdį arba trukmę, suteiktų paslaugų skaičių ir atitinkamo asmens ketinimus, apie kuriuos galima spręsti iš visų aplinkybių.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
22
2020 m. balandžio 14 d. Austrijos ir Lichtenšteino pilietybę turintis W M, remdamasis Reglamentu Nr. 1408/71, paprašė SVS išduoti jam E101 formą, patvirtinančią, kad aptariamu laikotarpiu, per kurį jis tuo pat metu vykdė savarankišką profesinę gydytojo veiklą Austrijoje, Lichtenšteine ir Šveicarijoje, o tai sudarė atitinkamai apie 19 %, 78 % ir 3 % jo pajamų, jam buvo taikoma Austrijos socialinės apsaugos sistema.
23
Prieš 2017 m. sausio 1 d. pradėdamas vykdyti papildomą savarankišką profesinę veiklą Šveicarijoje, W M tuo pačiu metu vykdė savarankišką veiklą Lichtenšteine ir Austrijoje; pagal Reglamento Nr. 1408/71 14a straipsnio 2 dalį jam buvo taikomi Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai, nes jo gyvenamoji vieta buvo toje valstybėje.
24
Kadangi Reglamentas Nr. 883/2004 pakeitė Reglamentą Nr. 1408/71, SVS perkvalifikavo suinteresuotojo asmens prašymą į prašymą išduoti A1 formą pagal reglamentus Nr. 883/2004 ir 987/2009 ir 2020 m. spalio 21 d. sprendimu jį atmetė. Šis atsisakymas buvo grindžiamas tuo, kad dėl EEE susitarimo santykiuose su Lichtenšteino Kunigaikštyste ir dėl SLAJ santykiuose su Šveicarijos Konfederacija šie reglamentai taikomi trims atitinkamoms valstybėms. Vis dėlto nagrinėjamu atveju nėra susitarimo, kartu apimančio EEE valstybes nares ir Šveicariją, todėl kiekvienai W M veiklai aptariamu laikotarpiu atskirai turėtų būti taikomi kiekvienos iš šių valstybių teisės aktai.
25
Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Austrija) patenkino W M skundą dėl šio sprendimo ir nusprendė, kad suinteresuotajam asmeniui turi būti išduota pažyma, kurioje būtų nurodyta, kad aptariamu laikotarpiu jam taikoma Austrijos socialinės apsaugos sistema.
26
Šis teismas manė, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama situacija, kiek tai susiję su veikla Austrijoje ir Lichtenšteine, turi būti nagrinėjama remiantis EEE susitarimu, o, kiek tai susiję su veikla Austrijoje ir Šveicarijoje, remiantis SLAJ ir kad šiuo klausimu svarbu nustatyti, ar W M Šveicarijoje vykdyta profesinė veikla yra padėties pasikeitimas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 87 straipsnio 8 dalį, todėl šioje byloje Reglamentas Nr. 1408/71 nebetaikomas.
27
Atlikęs nagrinėjimą minėtas teismas nusprendė, kad, pirma, kiek tai susiję su EEE susitarimu, remiantis Reglamento Nr. 1408/71 14a straipsniu W M taikytini Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai dėl šiose valstybėse vykdomos veiklos. Šio teismo manymu, tai, kad tuo pačiu metu Šveicarijoje vykdoma papildoma profesinė veikla, neturi reikšmės šiam susitarimui, todėl dėl jo nepasikeičia padėtis, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 87 straipsnio 8 dalį. Antra, jis nusprendė, kad, kiek tai susiję su SLAJ, remiantis Reglamento Nr. 883/2004 13 straipsniu W M taip pat taikomi Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai, nes didžiąją savo profesinės veiklos dalį jis vykdė Austrijoje, kur gyvena.
28
Verwaltungsgerichtshof (Aukščiausiasis administracinis teismas, Austrija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, dėl šio sprendimo gavęs SVS kasacinį skundą, primena, kad Sąjungos piliečiui, vykdančiam profesinę veiklą keliose valstybėse narėse, taikytinų socialinės apsaugos teisės aktų nustatymą reglamentuoja Reglamentas Nr. 883/2004, siejamas su Reglamentu Nr. 987/2009. Šio teismo teigimu, šie reglamentai taikomi santykiuose su kitomis valstybėmis pagal susitarimus, visų pirma pagal EEE susitarimą – EEE valstybėms, įskaitant Lichtenšteino Kunigaikštystę, o pagal SLAJ – Šveicarijos Konfederacijai.
29
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių, ar metodas, kai atskirai nagrinėjama, viena vertus, pagal EEE susitarimą ir, kita vertus, pagal SLAJ, kurie socialinės apsaugos teisės aktai taikytini pagal reglamentuose Nr. 1408/71 ir Nr. 883/2004 nustatytas taisykles, atitinka Reglamento Nr. 1408/71 13 straipsnio 1 dalyje ir Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnyje nustatytą taikytinų teisės aktų vienovės principą. Negalima atmesti galimybės, kad toks atskiras nagrinėjimas, esant kitoms aplinkybėms, nei susiklosčiusios pagrindinėje byloje, gali lemti, kad skirtingi teisės aktai tuo pačiu metu tam pačiam asmeniui būtų taikomi tuo pačiu laikotarpiu. Atitinkamai šis teismas mano, kad būtina pateikti Teisingumo Teismui klausimą, ar reglamentai Nr. 1408/71 ir Nr. 883/2004 taikytini tokiai situacijai, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, ir, jei taip, kaip juos reikėtų taikyti.
30
Jei Teisingumo Teismas nuspręstų, kad šie reglamentai taikytini nagrinėjamu atveju, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui taip pat kyla klausimas dėl Reglamento Nr. 883/2004 87 straipsnio 8 dalyje numatytos pereinamojo laikotarpio nuostatos aiškinimo esant tokiai situacijai, kokia susiklostė pagrindinėje byloje.
31
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad iki aptariamo laikotarpio ir prieš 2017 m. sausio 1 d. pradėdamas vykdyti papildomą savarankišką profesinę veiklą Šveicarijoje W M, kuris tuo pačiu metu vykdė savarankišką veiklą Lichtenšteine ir Austrijoje, pagal Reglamento Nr. 1408/71 14a straipsnio 2 dalį buvo taikomi Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai, nes jo gyvenamoji vieta buvo toje valstybėje. Reglamento Nr. 883/2004, kuris pakeitė Reglamentą Nr. 1408/71, 13 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad tuo atveju, kai savarankiška veikla vykdoma keliose valstybėse narėse, gyvenamosios vietos valstybės narės teisės aktai taikytini tik tada, jeigu joje jis vykdo didelę veiklos dalį, o jeigu taip nėra, tada taikomi valstybės narės, kurioje yra atitinkamo asmens veiklos centras, teisės aktai. Taigi, kadangi didelę veiklos dalį W M vykdė Lichtenšteine, jam turi būti taikomi Lichtenšteino teisės aktai. Vis dėlto pagal Reglamento Nr. 883/2004 87 straipsnio 8 dalį W M ir toliau buvo taikomi Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai, nes įsigaliojus šiam reglamentui jo padėtis nepasikeitė.
32
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui iš esmės kyla klausimas, ar tai, kad W M, kuris jau vykdo profesinę veiklą dviejose valstybėse, įskaitant vieną Sąjungos valstybę narę ir vieną ELPA valstybę, kuri yra EEE susitarimo šalis, pradeda vykdyti nesvarbią papildomą nedidelės apimties profesinę veiklą trečiojoje valstybėje, t. y. Šveicarijos Konfederacijoje, yra „atitinkamos padėties“ pasikeitimas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 87 straipsnio 8 dalį.
33
Tokiomis aplinkybėmis Verwaltungsgerichtshof (Aukščiausiasis administracinis teismas, Austrija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar tuo atveju, kai Sąjungos pilietis tuo pat metu dirba ES valstybėje narėje, ELPA valstybėje, kuri yra EEE susitarimo šalis (Lichtenšteine), ir Šveicarijoje, yra taikytinos Sąjungos teisės normos, reglamentuojančios socialinės apsaugos srityje taikytinos teisės nustatymą pagal [Reglamentą Nr. 883/2004], siejamą su [Reglamentu Nr. 987/2009]?
Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas:
2.
Ar tokiu atveju [Reglamentas Nr. 883/2004], siejamas su [Reglamentu Nr. 987/2009], turi būti taikomas taip, kad socialinės apsaugos teisės aktų taikymas turi būti vertinamas atskirai, viena vertus, ES valstybės narės ir ELPA valstybės, EEE susitarimo šalies, atžvilgiu ir, kita vertus, ES valstybės narės ir Šveicarijos konfederacijos atžvilgiu, ir atitinkamai kiekvienu atveju turi būti išduodamas atskiras pažymėjimas dėl taikytinų teisės aktų?
3.
Ar tai yra „atitinkamos padėties“ pasikeitimas, kaip tai suprantama pagal [Reglamento Nr. 883/2004] 87 straipsnio 8 dalį, jeigu pradedama dirbti dar vienoje valstybėje, kuriai taikomas šis reglamentas, net jei taikytini teisės aktai dėl to nepasikeistų nei pagal [Reglamentą Nr. 883/2004], nei pagal [Reglamentą Nr. 1408/71], o veikla yra tokios nedidelės apimties, kad iš jos gaunama tik apie 3 % visų pajamų?
Ar tokiu atveju svarbu tai, ar antrajame klausime minimas dvišalių santykių koordinavimas turi vykti atskirai, viena vertus, tarp iki šiol susijusių valstybių ir, kita vertus, tarp vienos iš iki šiol susijusių valstybių ir „dar vienos“ valstybės?“
Dėl prejudicinių klausimų
34
Savo trimis klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamentas Nr. 1408/71 ir Reglamentas Nr. 883/2004, siejami su Reglamentu Nr. 987/2009, turi būti aiškinami taip, kad jie taikomi esant situacijai, kai Sąjungos pilietis, tuo pačiu metu vykdantis savarankišką profesinę veiklą Sąjungos valstybėje narėje ir ELPA valstybėje, kuri yra EEE susitarimo šalis, imasi papildomos savarankiškos profesinės veiklos Šveicarijoje. Jei taip, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar pagal šiuos reglamentus tokiai situacijai taikytinus socialinės apsaugos teisės aktus reikia nustatyti atskirai, t. y. pirma, remiantis EEE susitarimu, kiek tai susiję su santykiais tarp valstybės narės ir ELPA valstybės, EEE susitarimo šalies, ir, antra, remiantis SLAJ, kiek tai susiję su Sąjungos valstybės narės ir Šveicarijos Konfederacijos santykiais.
35
Pirmiausia reikia priminti, kad EEE susitarimo 28–30 straipsniuose ir VI priede (Socialinė apsauga) numatyta, jog reglamentai Nr. 883/2004 ir Nr. 987/2009 taikomi su Sąjungos valstybėmis narėmis ir Lichtenšteino Kunigaikštyste susijusiais atvejais. Be to, SLAJ, būtent jo 8 straipsnyje ir II priede, numatyta, kad šie reglamentai taikomi su Sąjungos valstybėmis narėmis ir Šveicarijos Konfederacija susijusiais atvejais.
36
Vadinasi, reglamentai Nr. 883/2004 ir Nr. 987/2009 taikomi esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai Sąjungos pilietis, tuo pačiu metu vykdantis savarankišką profesinę veiklą Austrijoje ir Lichtenšteine, imasi papildomos savarankiškos profesinės veiklos Šveicarijoje.
37
Priešingas aiškinimas reikštų, kad Sąjungos piliečiui būtų užkirstas kelias pasinaudoti teisėmis, kurias jis turi pagal reglamentus Nr. 883/2004 ir Nr. 987/2009, ir atitinkamai jis atsidurtų mažiau palankioje padėtyje vien dėl to, kad pasinaudojo teise laisvai judėti ne tik Lichtenšteine, bet ir Šveicarijoje.
38
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad SLAJ įtvirtinta asmenų judėjimo laisvė būtų varžoma, jei susitariančiosios šalies piliečio kilmės valstybėje narėje padėtis taptų mažiau palanki vien dėl to, kad jis naudojosi savo teise į judėjimo laisvę (2019 m. vasario 26 d. Sprendimo Wächtler, C‑581/17, EU:C:2019:138, 53 punktas). Taip aiškinant būtų nepaisoma ir to, kad pagal EEE susitarimą Islandijos, Lichtenšteino ir Norvegijos piliečiams leidžiama Sąjungos teritorijoje remtis teisėmis, kurios jiems suteikiamos pagal reglamentus Nr. 883/2004 ir Nr. 987/2009, tačiau tuo pat metu tai yra naudinga valstybių narių piliečiams, kurie šiomis teisėmis gali remtis šiose valstybėse (2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo Jungtinė Karalystė / Taryba, C‑431/11, EU:C:2013:589, 55 punktas).
39
Be to, reikia pažymėti, kad taikant reglamentus Nr. 883/2004 ir Nr. 987/2009 tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, susijusiai su trimis skirtingomis valstybėmis, sumažėja rizika, kad suinteresuotajam asmeniui tuo pačiu metu bus taikomi kelių valstybių socialinės apsaugos teisės aktai, nes pagal šiais reglamentais siekiamą vienos valstybės teisės aktų taikymo principą asmenims, patenkantiems į minėtų reglamentų taikymo sritį, turi būti taikomi tik vienos valstybės narės teisės aktai, taip yra siekiant išvengti sunkumų, kurių gali kilti tuo pačiu metu taikant kelių valstybių nacionalinės teisės aktus, ir panaikinti sunkumus, kurių asmenims, judantiems Sąjungoje, ELPA valstybėse, kurios yra EEE susitarimo šalys, ir Šveicarijoje, kyla dėl iš dalies ar visiškai taikomų kelių valstybių teisės aktų (šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 6 d. Sprendimo V, C‑33/18, EU:C:2019:470, 42 punktą ir 2022 m. spalio 13 d. Sprendimo Raad van bestuur van de Sociale verzekeringbank(Laiko tarpsniai nuo vieno laikinojo darbo paskyrimo iki kitų), C‑713/20, EU:C:2022:782, 39 punktą).
40
Kalbant apie reglamentų Nr. 883/2004 ir Nr. 987/2009 taikymo tokioje situacijoje, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, tvarką, pažymėtina: kadangi šie reglamentai taikomi remiantis dviem skirtingais teisiniais pagrindais, t. y. EEE susitarimu ir SLAJ, nustatant atitinkamam asmeniui aptariamu laikotarpiu taikytinus socialinės apsaugos teisės aktus, logiškai turi atsispindėti šis atskyrimas.
41
Taigi nagrinėjamu atveju minėtus reglamentus reikia taikyti atskirai, t. y. pirma, Austrijos Respublikos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės santykiams pagal EEE susitarimą, kaip jau buvo prieš W M imantis papildomos savarankiškos profesinės veiklos Šveicarijoje, ir, antra, Austrijos Respublikos ir Šveicarijos Konfederacijos santykiams pagal SLAJ.
42
Pirmiausiai kalbant apie EEE susitarimą, kuris reglamentuoja, be kita ko, situacijas, susijusias su Austrijos Respublika ir Lichtenšteino Kunigaikštyste, Reglamento Nr. 883/2004 13 straipsnio 2 dalies a punkte nurodyta, kad atitinkamam asmeniui taikomi gyvenamosios vietos valstybės narės teisės aktai, jeigu jis joje vykdo didelę veiklos dalį. Reglamento Nr. 987/2009 14 straipsnio 8 dalyje patikslinta, kad taikant Reglamento Nr. 883/2004 13 straipsnio 1 ir 2 dalis, darbas „paprastai pagal darbo sutartį arba savarankiškai“ vienoje valstybėje narėje reiškia, kad ten vykdoma kiekybiškai didelė visos pagal darbo sutartį arba savarankiškai dirbančio asmens veiklos dalis, tačiau tai neturi būti didžioji šios veiklos dalis. Siekiant nustatyti, kiek tai susiję su savarankiškai vykdoma veikla, ar didelė veiklos dalis vykdoma valstybėje narėje, reikia atsižvelgti į apyvartą, darbo laiką, suteiktų paslaugų skaičių ir (arba) pajamas. Atliekant bendrą vertinimą, mažiau kaip 25 % šių kriterijų atitikimas rodo, kad atitinkamoje valstybėje narėje nevykdoma didelė veiklos dalis.
43
Iš nutarties pateikti prašymą priimti prejudicinį matyti, kad aptariamu laikotarpiu W M tuo pačiu metu vykdė profesinę veiklą Austrijoje ir Lichtenšteine, kuri sudarė atitinkamai 19 % ir 78 % jo pajamų. Taigi aptariamu laikotarpiu suinteresuotojo asmens vykdyta profesinė veikla valstybėje narėje, kurioje jis gyveno, t. y. Austrijos Respublikoje, sudarė mažiau nei 25 % jo pajamų. Todėl negali būti laikoma, kad didelę dalį savo veiklos tuo metu jis toje valstybėje narėje.
44
Reglamento Nr. 883/2004 13 straipsnio 2 dalies b punkte numatyta, kad jeigu atitinkamas asmuo negyvena valstybėje narėje, kurioje vykdo didelę savo veiklos dalį, jam taikomi tos valstybės narės, kurioje yra jo veiklos centras, teisės aktai. Taikant Reglamento Nr. 987/2009 14 straipsnio 9 dalį, savarankiškai dirbančio asmens „veiklos centras“, kaip tai suprantama pagal minėtą 13 straipsnio 2 dalies b punktą, nustatomas atsižvelgiant į visus to asmens profesinės veiklos aspektus, visų pirma vietą, kurioje yra pastovi ir nuolatinė jo verslo vieta, įprastinį jo vykdomos veiklos pobūdį arba trukmę, suteiktų paslaugų skaičių ir atitinkamo asmens ketinimus, apie kuriuos galima spręsti iš visų aplinkybių.
45
Kadangi aptariamu laikotarpiu W M didžiąją dalį savo profesinės veiklos vykdė Lichtenšteine, o jo veiklos centras buvo šioje valstybėje, pagal Reglamento Nr. 883/2004 13 straipsnio 2 dalies b punktą, siejamą su Reglamento Nr. 987/2009 14 straipsnio 9 dalimi, aptariamu laikotarpiu jam turėjo būti taikomi Lichtenšteino socialinės apsaugos teisės aktai.
46
Todėl šiuo laikotarpiu WM iš esmės turėjo būti taikomi kitos valstybės narės nei ta, kurios teisės aktai jam taikytini pagal Reglamento Nr. 1408/71 II antraštinę dalį, teisės aktai, t. y. Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai.
47
Vis dėlto reikia pažymėti, kad tokiu atveju Reglamento Nr. 883/2004 87 straipsnio 8 dalyje numatyta, kad pagal Reglamento Nr. 1408/71 II antraštinę dalį taikytini socialinės apsaugos teisės aktai toliau taikomi, jeigu atitinkama padėtis nepasikeitė, tačiau bet kuriuo atveju ne ilgiau kaip dešimt metų nuo Reglamento Nr. 883/2004 taikymo pradžios dienos.
48
Taigi svarbu patikrinti, ar aptariamu laikotarpiu atitinkama padėtis nepasikeitė, nes, jei taip, W M turėjo būti toliau taikomi Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai. Šiuo tikslu visų pirma būtina nustatyti, ar tai, kad šis asmuo, kuris tuo pačiu metu jau vykdo savarankišką profesinę veiklą Sąjungos valstybėje narėje, t. y. Austrijos Respublikoje, ir ELPA valstybėje narėje, kuri yra EEE susitarimo šalis, t. y. Lichtenšteino Kunigaikštystėje, tuo pačiu metu Šveicarijoje imasi papildomos savarankiškos profesinės veiklos, sudarančios 3 % visų jo pajamų, yra „atitinkamos padėties pasikeitimas“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 87 straipsnio 8 dalį.
49
Šiuo klausimu pakanka konstatuoti, kaip Europos Komisija nurodė savo rašytinėse pastabose, kad pagal EEE susitarimą, kuris, be kita ko, reglamentuoja Austrijos Respublikos ir Lichtenšteino Kunigaikštystės santykius, Šveicarijos Konfederacija yra trečioji valstybė. Todėl faktas, kad atitinkamas asmuo vykdo profesinę veiklą Šveicarijoje, nėra svarbus atliekant patikrinimą.
50
Iš to išplaukia, kad net jei aptariamu laikotarpiu W M Šveicarijoje vykdė papildomą savarankišką profesinę veiklą, atitinkama padėtis, buvusi iki Reglamento Nr. 883/2004 įsigaliojimo, nepasikeitė. Taigi pagal šio reglamento 87 straipsnio 8 dalį šiam asmeniui ir toliau turėjo būti taikomi Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai.
51
Antra, dėl SLAJ, kuriuo, be kita ko, reglamentuojamos situacijos, susijusios su Austrijos Respublika ir Šveicarijos Konfederacija, reikia pažymėti, kad nagrinėjamu atveju aptariamu laikotarpiu W M tuo pačiu metu vykdė savarankišką profesinę veiklą Austrijoje ir Šveicarijoje, kuri sudarė atitinkamai apie 19 % ir 3 % jo pajamų. Nors suinteresuotojo asmens Austrijoje, kurioje jis gyveno, vykdyta profesinė veikla sudarė didžiąją dalį, tai atitiko mažiau nei 25 % jo pajamų. Todėl pagal Reglamento Nr. 987/2009 14 straipsnio 8 dalį W M negalėjo būti taikomas Reglamento Nr. 883/2004 13 straipsnio 2 dalies a punktas, o pagal to paties reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punktą jam turėjo būti taikomi valstybės narės, kurioje yra jo veiklos centras, teisės aktai.
52
Kadangi aptariamu laikotarpiu W M gyveno Austrijoje ir pagal SLAJ ten vykdė didžiąją dalį savo veiklos, jo interesų centras buvo Austrijoje. Todėl jam turėjo būti taikomi Austrijos socialinės apsaugos teisės aktai.
53
Šios išvados negali paneigti aplinkybė, kad aptariamu laikotarpiu šis asmuo lygiagrečiai vykdė savarankišką profesinę veiklą ir ji sudarė 78 % jo pajamų Lichtenšteine. Iš tiesų, kaip savo rašytinėse pastabose pažymėjo Komisija, ši aplinkybė neturi reikšmės, kiek tai susiję su SLAJ, nes pagal šį susitarimą Lichtenšteino Kunigaikštystė yra trečioji valstybė.
54
Darytina išvada, kad, remiantis reglamentų Nr. 1408/71 ir Nr. 883/2004, kurie pagal EEE susitarimą ir SLAJ taikytini pagrindinėje byloje nagrinėjamai situacijai, reikšmingomis nuostatomis, kurias reikia nagrinėti atskirai, W M aptariamu laikotarpiu turi būti taikomi vienos ir tos pačios valstybės socialinės apsaugos teisės aktai, t. y. Austrijos teisės aktai, todėl kompetentingos institucijos turi išduoti vieną pažymą.
55
Taigi į pateiktus klausimus reikia atsakyti: reglamentai Nr. 1408/71 ir Nr. 883/2004, siejami su Reglamentu Nr. 987/2009, turi būti aiškinami taip, kad pagal EEE susitarimą ir SLAJ jie taikomi esant situacijai, kai Sąjungos pilietis, tuo pačiu metu vykdantis savarankišką profesinę veiklą Sąjungos valstybėje narėje ir ELPA valstybėje, kuri yra EEE susitarimo šalis, imasi papildomos savarankiškos profesinės veiklos Šveicarijoje.
Pagal reikšmingas šių reglamentų nuostatas taikytinus socialinės apsaugos teisės aktus reikia nustatyti atskirai, pirma, pagal EEE susitarimą ir, antra, pagal SLAJ.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
56
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeistas ir atnaujintas 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97, su pakeitimais, padarytais 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 631/2004, ir 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo su pakeitimais, padarytais 2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 465/2012, siejami su 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 987/2009, nustatančiu išsamias Reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo įgyvendinimo taisykles, su pakeitimais, padarytais 2012 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 465/2012,
turi būti aiškinami taip:
pagal 1992 m. gegužės 2 d. Europos ekonominės erdvės susitarimą, iš dalies pakeistą susitarimu dėl Bulgarijos Respublikos ir Rumunijos dalyvavimo Europos ekonominėje erdvėje, ir 1999 m. birželio 21 d. Liuksemburge pasirašytą Europos bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl laisvo asmenų judėjimo tie reglamentai taikomi esant situacijai, kai Sąjungos pilietis, tuo pačiu metu vykdantis savarankišką profesinę veiklą Sąjungos valstybėje narėje ir Europos laisvos prekybos asociacijos valstybėje, kuri yra Europos ekonominės erdvės susitarimo šalis, imasi papildomos savarankiškos profesinės veiklos Šveicarijoje. Pagal reikšmingas šių reglamentų nuostatas taikytinus socialinės apsaugos teisės aktus reikia nustatyti atskirai, pirma, pagal Europos ekonominės erdvės susitarimą ir, antra, pagal Europos bendrijos bei jos valstybių narių ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl laisvo asmenų judėjimo.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių k.