Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
MANUEL
CAMPOS
SÁNCHEZ‑BORDONA
prednesené
19. marca 2026
(1)
Vec C‑339/25
Iulicris Recycling SRL
proti
Ibanfirst SA
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Tribunal
de
l’entreprise francophone de
Bruxelles (Frankofónny
obchodný
súd
Brusel,
Belgicko)]
„ Prejudiciálne
konanie – Platobné
služby
na
vnútornom
trhu – Smernica
(EÚ)
2015/2366 – Oprávnenie
platobných
inštitúcií
vykonávať
úzko
súvisiace
doplnkové
služby – Zmenárenské
činnosti – Flexibilné
menové
futuritné kontrakty – Smernica
2014/65/EÚ – Delegované
nariadenie
(EÚ)
2017/565 – Investičné
služby – Finančné
nástroje – Vylúčenie
investičných
služieb
poskytnutých
príležitostným
spôsobom
inými
podnikateľmi – Výnimka
pre
príležitostné
poskytovanie
investičných
služieb
ponúkaných
poskytovateľmi
platobných
služieb
(exemption payment) “
1.        Účastníkmi
konania, v ktorom
bol
podaný
prejednávaný návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
sú
dve
spoločnosti:
a)
jedna
spoločnosť,
ktorá
má
sídlo v Belgicku,
vystupuje
ako
poskytovateľ
platobných
služieb
(ďalej
len
„PPS“) v zmysle
smernice
(EÚ)
2015/2366(2) a má
povolenie
udelené
belgickými
orgánmi, a b)
druhá
spoločnosť,
ktorá
má
sídlo v Rumunsku
(ďalej
len
„klient“) a využíva
služby
prvej
uvedenej
spoločnosti
na
vykonávanie
svojej
podnikateľskej
činnosti.
2.        Vnútroštátny
súd
sa
pýta,
či
PPS
môže
platne
uzavrieť s klientom
flexibilné
menové
futuritné kontrakty,
na
ktoré
sa
prípadne
uplatnia
ustanovenia
smernice
2014/65/EÚ(3) a delegovaného
nariadenia
(EÚ)
2017/565(4),
ak
PPS
nie
je
oprávnený
konať v postavení
investičnej
spoločnosti v zmysle
posledných
dvoch
uvedených
predpisov.
I.      Právny rámec
A.      Právo Únie
1.      PSD2
3.        V článku 18
(„Činnosti“)
sa
uvádza:
„1.      Okrem
poskytovania
platobných
služieb
sú
platobné
inštitúcie
oprávnené
na
výkon
týchto
činností:
a)      poskytovanie
prevádzkových a s nimi
úzko
súvisiacich
doplnkových
služieb,
ako
je
zabezpečovanie
vykonania
platobných
transakcií,
zmenárenské
činnosti,
úschova, a uchovávanie a spracúvanie
údajov;
…
2.      Ak
platobné
inštitúcie
poskytujú
jednu
alebo
viac
platobných
služieb,
môžu
viesť
iba
platobné
účty,
ktoré
sa
používajú
výlučne
na
platobné
transakcie.
3.      Žiadne
finančné
prostriedky,
ktoré
platobná
inštitúcia
prijala
od
používateľov
platobných
služieb
na
poskytnutie
platobných
služieb,
nepredstavujú
vklad
ani
iné
návratné
zdroje v zmysle článku 9 smernice
2013/36/EÚ,
ani
elektronické
peniaze,
ako
sú
vymedzené v článku 2 bode 2 smernice
2009/110/ES.
…
5.      Platobné
inštitúcie
nesmú
podnikať v oblasti
prijímania
vkladov
alebo
iných
návratných
zdrojov v zmysle článku 9 smernice
2013/36/EÚ.
…“.
2.      Smernica MiFID II
4.        Podľa článku 2 („Výnimky“):
„1.      Táto
smernica
sa
nevzťahuje
na:
…
c)      osoby
poskytujúce
investičnú
službu,
ak
je
táto
služba
poskytovaná
príležitostným
spôsobom v rámci
profesijnej
činnosti a ak
je
táto
činnosť
regulovaná
právnymi
predpismi
alebo
správnymi
ustanoveniami
alebo
etickým
kódexom
povolania,
ktoré
nevylučujú
poskytovanie
tejto
služby;
…“.
5.        Príloha I znie:
„ZOZNAMY
SLUŽIEB A ČINNOSTÍ A FINANČNÝCH
NÁSTROJOV
…
ODDIEL
C
Finančné
nástroje
…
(4)      Opcie,
futurity,
swapy,
dohody o budúcich
úrokových
mierach a iné
derivátové
kontrakty
týkajúce
sa
cenných
papierov,
mien,
úrokových
mier
alebo
výnosov,
emisných
kvót
alebo
iných
derivátových
nástrojov,
finančných
indexov
alebo
finančných
opatrení,
ktoré
môžu
byť
vyrovnané
fyzicky
alebo v hotovosti;
…“.
3.      Delegované nariadenie MiFID II
6.        Jeho článok 4,
ktorý
sa
týka
poskytnutia
investičnej
služby
príležitostným
spôsobom,
stanovuje:
„Na
účely
výnimky
uvedenej v článku 2 ods. 1 písm. c)
smernice
2014/65/EÚ
sa
investičná
služba
považuje
za
poskytnutú
príležitostným
spôsobom v rámci
profesijnej
činnosti,
ak
sú
splnené
tieto
podmienky:
a)      medzi
profesijnou
činnosťou a poskytnutím
investičnej
služby
tomu
istému
klientovi
existuje
úzke a faktické
spojenie
tak,
že
investičnú
službu
možno
považovať
za
doplnkovú k hlavnej
profesijnej
činnosti;
b)      cieľom
poskytnutia
investičných
služieb
klientom
hlavnej
profesijnej
činnosti
nie
je
poskytnúť
osobe,
ktorá
vykonáva
túto
profesijnú
činnosť,
systematický
zdroj
príjmu,
a
c)      osoba
vykonávajúca
profesijnú
činnosť
neuvádza
na
trh
ani
inak
nepropaguje
svoju
schopnosť
poskytovať
investičné
služby s výnimkou
prípadu,
keď
sú
klientom
zverejňované
ako
doplnkové k hlavnej
profesijnej
činnosti.“
7.        Článok 10
(„Vlastnosti
iných
derivátových
kontraktov
týkajúcich
sa
mien“)
znie:
„1.      Na
účely oddielu C bodu 4 prílohy I k smernici
2014/65/EÚ
iné
derivátové
kontrakty
týkajúce
sa
meny
nie
sú
finančným
nástrojom,
ak
je
kontrakt
jednou z týchto
možností:
a)      spotovým
kontraktom v zmysle
odseku
2
tohto
článku;
b)      platobným
prostriedkom:
i)      ktorý
musí
byť
vyrovnaný
fyzicky
inak
ako z dôvodu
zlyhania
alebo v dôsledku
inej
udalosti,
ktorej
následkom
je
ukončenie,
ii)      ktorý
uzatvorila
prinajmenšom
osoba,
ktorá
nie
je
finančnou
protistranou v zmysle článku 2 bodu 8 nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ) č. 648/2012
[zo 4. júla 2012 o mimoburzových derivátoch, centrálnych protistranách a archívoch obchodných údajov (Ú. v. EÚ L 201, 2012, s. 1)],
iii)      je
uzatvorený s cieľom
uľahčiť
platbu
za
identifikovateľný
tovar,
služby
alebo
priamu
investíciu
a
iv)      s ktorým
sa
neobchoduje
na
obchodnom
mieste.
2.      Spotový
kontrakt
na účely
odseku 1
je
kontrakt
na výmenu
jednej
meny
za
inú
menu,
podľa
ktorého
podmienok
je
dodanie
naplánované v rámci
dlhšieho z týchto
období:
…
Kontrakt
sa
nepovažuje
za
spotový
kontrakt v prípade,
ak bez
ohľadu
na jeho
výslovné
podmienky
existuje
medzi
stranami
kontraktu
dohoda o tom,
že dodanie
meny
sa
má
odložiť a nemá
sa
uskutočniť v rámci
obdobia
uvedeného v prvom
pododseku.
…“.
B.      Vnútroštátne právo
1.      Loi financière (5)
8.        Článok 2 ods. 1 písm. d)
obsahuje
zoznam
finančných
nástrojov
podobný
zoznamu
uvedenému v bode 4 oddielu C prílohy I k smernici
MiFID II.
2.      Loi investissement (6)
9.        Článok 4 ods. 1
vylučuje z uplatňovania
príslušnej
hlavy
tohto
zákona
osoby,
ktoré
poskytujú
investičnú
službu
za
podmienok
podobných
podmienkam
uvedeným v článku 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II.
3.      Loi paiement (7)
10.      V článku 43 ods. 1
sa
uvádza,
že
bez
toho,
aby
boli
dotknuté
ustanovenia článku 13,
sú
platobné
inštitúcie
oprávnené
poskytovať
prevádzkové a doplnkové
služby
úzko
súvisiace s platobnými
službami
za
podmienok
podobných
podmienkam
uvedeným v článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2.
II.    Skutkový stav, spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
11.      Iulicris Recycling SRL
(ďalej
len
„Iulicris“)
je
rumunská
recyklačná
spoločnosť,
ktorá
fakturuje
svoj
šrot v amerických
dolároch
(USD) a svoje
platobné
záväzky
plní v rumunských
lei
(RON).
12.      Ibanfirst SA
je
online
PPS,
ktorý
má
od
22. mája
2013
povolenie
Banque nationale de
Belgique (Národná
banka
Belgicka) a poskytuje
služby v oblasti
medzinárodných
transakcií.
13.      Dňa
1. júla
2021
si
Iulicris otvorila v spoločnosti
Ibanfirst bankový
účet.
Podpísaním
tejto
zmluvy
si
Iulicris predplatila
určité
služby
vrátane
otvorenia
platobného
účtu
vo
viacerých
menách,
prijímania a odosielania
prevodov
SEPA(8) a prístupu k platforme
spoločnosti
Ibanfirst.
14.      S cieľom
znížiť
riziko
výmenného
kurzu
USD/RON
Iulicris uzavrela
17.,
28. a 30. septembra
2021
aj
tri
flexibilné
futuritné kontrakty(9) fixujúce
výmenný
kurz
USD/RON
na
úrovni
4,20
za
3
milióny
USD,
4,22
za
3
milióny
USD a 4,25
za
4
milióny
USD.
15.      Od
marca
2022
Ibanfirst aktivovala
postupné
výzvy
na
dozabezpečenie (margin calls)(10),
pričom
požiadala
spoločnosť
Iulicris o poskytnutie
rôznych
súm z tohto
titulu. V období
od
9. marca 2022
do
7. októbra
2022
zaplatila
Iulicris spoločnosti
Ibanfirst v rámci
výziev
na
dozabezpečenie spolu
894 724
USD a 1 498 000
RON.(11)
16.      Dňa
26. októbra
2022
Iulicris požiadala o predĺženie
doby
pokrytia
pre
svoje
flexibilné
futuritné kontrakty o ďalší
rok.
17.      Ibanfirst uviedla,
že
je
pripravená
predĺžiť
flexibilné
futuritné kontrakty
len o ďalší
mesiac, a to
pod
podmienkou
uhradenia
nových
výziev
na
dozabezpečenie a poskytnutia
finančnej
záruky.
18.      Iulicris tieto
podmienky
odmietla,
pripomenula
spoločnosti
Ibanfirst výšku
už
uhradených
výziev
na
dozabezpečenie a zopakovala
svoju
žiadosť o predĺženie
trvania
zmlúv o jeden
rok.
19.      Dňa
21. novembra
2022
Ibanfirst informovala
spoločnosť
Iulicris,
že
platnosť
flexibilných
futuritných kontraktov
uplynula, a vyzvala
ju,
aby
jej
dodala
dohodnuté
devízy.
20.      Dňa
28. februára
2023
Iulicris oznámila
spoločnosti
Ibanfirst,
že
flexibilné
futuritné kontrakty
boli
uzatvorené v rozpore s verejným
poriadkom a sú
absolútne
neplatné.
Vyzvala
spoločnosť
Ibanfirst,
aby
jej
vrátila
sumy
zaplatené v rámci
výziev
na
dozabezpečenie.
21.      Keďže
všetky
pokusy o mimosúdne
urovnanie
boli
márne,
Iulicris podala
25. mája
2023
proti
spoločnosti
Ibanfirst žalobu,
ktorou
navrhla
–        určiť,
že
pôvodné
finančné
nástroje
vyplývajúce z troch
flexibilných
futuritných kontraktov
zo
septembra
2021,
ako
aj
všetky
finančné
nástroje,
ktorými
boli
postupne
nahradené,
sú
neplatné,
–        uložil
spoločnosti
Ibanfirst povinnosť
vrátiť
jej
sumy
894 724
USD a 1 498 000
RON
zaplatené v rámci
výziev
na
dozabezpečenie.
22.      Za
týchto
okolností Tribunal
de
l’entreprise francophone de
Bruxelles (Frankofónny
obchodný
súd
Brusel,
Belgicko)
predkladá
Súdnemu
dvoru
túto
prejudiciálnu
otázku:
„Má
sa
článok 18
ods. 1 písm. a) [PSD2]
vykladať v tom
zmysle,
že
na
to,
aby
sa
menové
futuritné kontrakty
mohli
považovať
za
úzko
súvisiace
doplnkové
služby,
ktoré
sú
platobné
inštitúcie
oprávnené
vykonávať
zo
zákona,
musia
tieto
kontrakty:
a)      spĺňať
podmienky
výnimky
stanovenej v článku 10
ods. 1 písm. b)
(výnimka
pre
platobné
prostriedky)
delegovaného
nariadenia
[MiFID II]?
b)      mať
príležitostnú
povahu v zmysle
článku 2
ods. 1 písm. c)
smernice
[MiFID II], a teda
spĺňať
podmienky
stanovené v článku 4
delegovaného
nariadenia
[MiFID II]?“
III. Konanie na Súdnom dvore
23.      Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
bol
doručený
do
kancelárie
Súdneho
dvora
17. mája
2025.
24.      Písomné
pripomienky
predložili
Iulicris,
Ibanfirst,
belgická a česká
vláda,
ako
aj
Európska
komisia.
25.      Súdny
dvor
nepovažoval
za
nevyhnutné
nariadiť
pojednávanie.
IV.    Posúdenie
A.      Prípustnosť
26.      Ibanfirst tvrdí,
že
časť
a)
prejudiciálnej
otázky
je
neprípustná,
lebo
nie
je
potrebná
na
vyriešenie
sporu
vo
veci
samej.
Podľa
jej
názoru:
–        uvedená
časť
otázky
by
bola
relevantná
len
vtedy,
ak
by
vnútroštátny
súd
predtým
konštatoval,
že
sporné
zmluvy
predstavujú
derivátové
kontrakty
týkajúce
sa
mien v zmysle
smernice
MiFID II a článku 10 ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia
MiFID II,
–        zmluvy,
ktoré
sú
predmetom
sporu,
však
nepatria
do
pôsobnosti
právneho
rámca
MiFID II.
27.      Belgická
vláda
sa
domnieva,
že
vzhľadom
na
to,
že
podľa článku 10 ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia
MiFID II
sa
derivátové
kontrakty
týkajúce
sa
mien
za
určitých
podmienok
nepovažujú
za
finančné
nástroje,
nie
je
opodstatnené
skúmať,
či
sa
uplatní
kontrolný
režim
stanovený
smernicou
MiFID II.
Preto
bez
toho,
aby
sa
priamo
zaoberala
prípustnosťou
časti
a)
prejudiciálnej
otázky,
vo
svojich
pripomienkach
odpovedá
len
časť
b)
tej
istej
otázky.
28.      Podľa
môjho
názoru
je
prejudiciálna
otázka
prípustná v celom
rozsahu.
Na
jednej
strane
pre
ňu
platí
prezumpcia
relevantnosti,
ktorú
Súdny
dvor
uplatňuje
na
návrhy
na
začatie
prejudiciálneho
konania
podané
vnútroštátnymi
súdmi.(12) Na
druhej
strane
je
neprípustnosť,
ktorú
uvádza
Ibanfirst,
neoddeliteľná
od
preskúmania
vecnej
stránky
otázky.
29.      Hoci
vnútroštátny
súd
sa
výslovne
nevyjadril
ku
klasifikácii
sporných
zmlúv,
otázka,
ktorú
kladie
[v písmene
a)
prvej
prejudiciálnej
otázky],
sa
týka
výkladu
ustanovenia
delegovaného
nariadenia
MiFID II,
ktoré
upravuje
„vlastnosti
iných
derivátových
kontraktov
týkajúcich
sa
mien“.
30.      Z uvedenej
otázky
pritom
vyplýva,
že
podľa
vnútroštátneho
súdu
je
prinajmenšom
pravdepodobné,
že
sporné
zmluvy
by
sa
mohli
klasifikovať
ako
futuritné kontrakty,
na
ktoré
sa
prípadne
uplatnia
určité
výnimky
stanovené v ustanoveniach
MiFID II.
31.      V tom
istom
zmysle
vnútroštátny
súd
zhrnul
spor
prostredníctvom
tvrdenia,
že
„riešenie
tohto
sporu
preto
závisí
od
toho,
či
platobné
inštitúcie,
ktoré
chcú
pravidelne a profesionálne
ponúkať
menové
deriváty v rámci
doplnkovej
zmenárenskej
služby,
musia
zabezpečiť,
aby
uvedené
nástroje
patrili
pod
výnimky
[stanovené v článku 10 ods. 1
delegovaného
nariadenia
MiFID II], a teda
nepredstavovali
finančné
nástroje v zmysle
MiFID II“.(13)
32.      Domnievam
sa,
že
za
týchto
okolností
je
prejudiciálna
otázka
ako
celok
prípustná.
B.      O veci samej
1.      Úvod: povaha sporných zmlúv
33.      Vnútroštátny
súd
musí
určiť,
či
povolenie
spoločnosti
Ibanfirst na
vykonávanie
činnosti
PPS v Belgicku
umožňovalo
tejto
spoločnosti
uzavrieť
so
spoločnosťou
Iulicris flexibilné
menové
futuritné kontrakty.
34.      Ibanfirst tvrdí,
že článok 18
PSD2
výlučne
upravuje
jej
právny
vzťah
so
spoločnosťou
Iulicris, a to
aj
pokiaľ
ide o flexibilné
menové
futuritné kontrakty.
Rovnaké
stanovisko
zastáva
česká
vláda(14) a Komisia(15).
Belgická
vláda
zasa
zaujala
kompromisný
názor,
keďže
uznáva,
že
právna
úprava
obsiahnutá v PSD2
je
sebestačná,
ale
domnieva
sa,
že
by
sa
mohli
zohľadniť
aj
kritériá
uplatnenia
výnimky
podľa
pravidiel
MiFID II.
35.      Iulicris naopak
tvrdí,
že
tieto
zmluvy
sú
finančné
nástroje
upravené
pravidlami
MiFID II.(16) Na
ich
uzatvorenie
by
Ibanfirst musela
mať
povolenie
ako
poskytovateľ
investičných
služieb.
36.      V prejudiciálnom
konaní
je
potrebné
zaoberať
sa
vzťahom
medzi
PSD2 a pravidlami
MiFID II,
pokiaľ
ide o otázku,
ktorú
normotvorca
Únie
doteraz
výslovne
neupravil.
Súčasný
právny
rámec
nestanovuje
jasné
pravidlo
týkajúce
sa
možnosti,
aby
PPS
poskytoval
investičné
služby
bez
toho,
aby
mal
povolenie
podľa
pravidiel
MiFID II.
37.      Také
pravidlo
bolo
naopak
zavedené
pre
úverové
inštitúcie,
ktoré
majú
povolenie
podľa
smernice
2013/36/EÚ(17) a ktoré
vykonávajú
jednu
alebo
viac
investičných
činností,
ako
je
uvedené v článku 1 ods. 3 a 4
smernice
MiFID II.
38.      Treba
teda
určiť,
či
je
potrebné,
aby
PPS
získal
dodatočné
administratívne
povolenie
ako
investičná
spoločnosť
na
poskytovanie
akejkoľvek
služby,
na
ktorú
sa
prípadne
uplatnia
pravidlá
MiFID II, a to
aj v prípade,
ak
poskytuje
túto
službu
ako
doplnkovú k svojej
hlavnej
činnosti
PPS.
39.      V PSD2,
ktorá
bola
prijatá
na
základe článku 114 ZFEÚ,
sa
stanovujú
pravidlá
týkajúce
sa
„transparentnosti
podmienok a požiadaviek
na
poskytovanie
informácií v súvislosti s platobnými
službami“ a „zodpovedajúcich
práv a povinností
používateľov
platobných
služieb a PPS v súvislosti s poskytovaním
platobných
služieb v rámci
riadneho
zamestnania
alebo
podnikateľskej
činnosti“
[článok 1 ods. 2 písm. a) a b)].
Táto
smernica
sa
teda
uplatňuje
na
platobné
služby.
40.      V smernici
MiFID II,
ktorá
bola
prijatá
na
základe článku 53 ods. 1 ZFEÚ,
sa
zasa
stanovujú
požiadavky
týkajúce
sa
„udeľovania
povolení
investičným
spoločnostiam a podmienok
výkonu
ich
činnosti“ a „poskytovania
investičných
služieb
alebo
činností
spoločnosťami z tretích
krajín
prostredníctvom
zriadenia
pobočky“
[článok 1 ods. 2 písm. a) a b)].
41.      Pôsobnosť
smernice
MiFID II
je
založená
na
pojme
„finančný
nástroj“,
keďže
„investičné
služby a činnosti“,
na
ktoré
sa
uplatňuje,
sa
musia
týkať
nástrojov
uvedených v oddiele C prílohy I k tejto
smernici,
ktorý
zahŕňa
okrem
iného
futuritné kontrakty.
42.      Napriek
rozdielom
medzi
právnymi
rámcami,
ktoré
upravujú
platobné
služby a investičné
služby, v praxi
často
dochádza k interakciám:
spoločnosti
poskytujúce
platobné
služby
ponúkajú
svojim
klientom
(v zásade
ako
doplnkovú
službu k svojej
hlavnej
činnosti)
predaj
určitých
finančných
nástrojov
súvisiacich s touto
hlavnou
činnosťou.
43.      Tak
je
to v tomto
prípade.
Ibanfirst,
ktorá
je
PPS,
ponúkla
klientovi
(spoločnosti
Iulicris)
doplnkový
finančný
nástroj
(flexibilné
menové
futuritné kontrakty),
ktorý
by
prípadne
mohol
patriť
do
pôsobnosti
smernice
MiFID II.
44.      Podľa
môjho
názoru
flexibilné
menové
futuritné kontrakty
uzavreté
medzi
spoločnosťami
Ibanfirst a Iulicris možno
klasifikovať
ako
finančné
nástroje,
teda
nástroje,
na
ktoré
sa v zásade
uplatní
smernica
MiFID II.
45.      V smernici
MiFID II
nie
je
všeobecne
vymedzený
pojem
„finančný
nástroj“,
ale v prílohe I k tejto
smernici
sa
nachádza
zoznam
finančných
nástrojov,
na
ktoré
sa
táto
smernica
uplatňuje. V bode 4 oddielu C tejto
prílohy
sú
opcie,
futurity a iné
derivátové
kontrakty
klasifikované
ako
finančné
nástroje.
46.      Právne
predpisy
Únie
tiež
nevymedzujú
futuritné kontrakty,
ale
Súdny
dvor
uznal
za
také
kontrakty
tie,
ktoré
„…
sa
vo
finančnom
práve
zvyčajne
vyklad[ajú]“
ako
také.(18)
47.      Súdny
dvor
na
základe
toho
uviedol,
že
futuritný kontrakt
je
„druh
derivátovej
zmluvy, v ktorej
sa
zmluvné
strany
dohodnú,
že
jedna z nich
kúpi a druhá
predá k určitému
dátumu
tzv.
podkladové
aktívum
za
cenu,
ktorá
sa
pevne
stanoví
pri
uzavretí
zmluvy“.(19)
48.      Hoci
táto
definícia
zodpovedala
smernici
2004/39/ES(20),
ktorá
predchádzala
smernici
MiFID II,
vzhľadom
na
to,
že
zoznamy
finančných
nástrojov
uvedené v oboch
smerniciach
sú
podobné,
možno
ju
použiť
pri
výklade
smernice
MiFID II.
49.      Zmluvy
medzi
spoločnosťami
Ibanfirst a Iulicris, o ktoré
ide v spore
vo
veci
samej,
sa
nazývajú
flexibilné
futuritné kontrakty
(čo
je
samo o sebe
dosť
významné) a pripomínam,
že
podľa
môjho
názoru
zodpovedajú
definícii
futuritných kontraktov,
ktorú
používa
Súdny
dvor,
keďže
–        v uvedených
zmluvách,
ktoré
sú
zrejme
založené
na
modeli
FX
(deriváty
typu
Forex alebo
Foreign Exchange),
sa
zmluvné
strany
usilujú
znížiť
riziko
spojené
so
zmenami
výmenného
kurzu,
najmä
riziko,
ktorému
je
vystavená
spoločnosť
Iulicris,
ktorá
plní
svoje
záväzky v RON,
ale
mnohé
zo
svojich
predajov a transakcií
vykonáva v USD;
–        počas
trvania
zmluvného
vzťahu
vyplývajúceho
zo
sporných
zmlúv
spoločnosť
Ibanfirst adresovala
spoločnosti
Iulicris dve
výzvy
na
dozabezpečenie (margin calls),
pričom
ju
požiadala o vklad
dodatočných
finančných
prostriedkov,
lebo
kapitál
na
účte
klesol
pod
udržiavaciu
maržu z dôvodu
strát
spôsobených
zmenami
výmenného
kurzu
USD/RON.
50.      Všetko
teda
nasvedčuje
tomu,
že
flexibilné
menové
futuritné kontrakty, o ktoré
ide v spore
vo veci
samej,
sú
finančnými
nástrojmi v zmysle
smernice
MiFID II.
51.      Na
základe
uvedeného
predpokladu
bude
potrebné
rozobrať,
či
Ibanfirst prostredníctvom
uvedených
zmlúv
poskytla
spoločnosti
Iulicris službu
charakteristickú
pre
investičnú
činnosť,
aj
keď
bola
vykonávaná
ako
doplnková
služba k jej
hlavnej
činnosti
(pričom
hlavnou
činnosťou,
ktorú
Ibanfirst vykonávala,
bola
činnosť
poskytovania
platobných
služieb
online
so
zmenárenskou
činnosťou).
52.      Pri
uvedenom
rozbore
bude
potrebné
podať
výklad článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
ako
takého a prípadne v spojení s článkom 2 smernice
MiFID II a článkami 4 a 10
delegovaného
nariadenia
MiFID II.
2.      Výklad článku 18 ods. 1 písm. a) PSD2
53.      Vnútroštátny
súd v podstate
žiada
Súdny
dvor,
aby
podal
výklad článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2.
54.      Najmä
sa
pýta,
či
„na
to,
aby
sa
menové
futuritné kontrakty
mohli
považovať
za
úzko
súvisiace
doplnkové
služby,
ktoré
sú
platobné
inštitúcie
oprávnené
vykonávať
zo
zákona“,
musia
tieto
kontrakty:
–        spĺňať
podmienky
výnimky
stanovenej v článku 10
ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia MiFID II,
–        mať
príležitostnú
povahu v zmysle
článku 2
ods. 1 písm. c) smernice
MiFID II, a teda
spĺňať
podmienky
stanovené v článku 4 delegovaného
nariadenia
MiFID II.
55.      Podľa článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
„okrem
poskytovania
platobných
služieb
sú
platobné
inštitúcie
oprávnené
na…
poskytovanie…
úzko
súvisiacich
doplnkových
služieb,
ako
[sú]…
zmenárenské
činnosti…“.
56.      Pojem
„doplnkové
služby
úzko
súvisiace“ s poskytovaním
platobných
služieb
neobsahuje
nijaký
odkaz
na
vnútroštátne
právne
poriadky
členských
štátov. Z požiadaviek
jednotného
uplatňovania
práva
Únie a zásady
rovnosti
vyplýva,
že
znenie
ustanovenia
práva
Únie,
ktoré
neobsahuje
nijaký
výslovný
odkaz
na
právo
členských
štátov s cieľom
určiť
jeho
zmysel a rozsah
pôsobnosti,
si v zásade
vyžaduje
autonómny a jednotný
výklad v celej
Únii.(21)
57.      Keďže
PSD2
nevymedzuje
pojem
„doplnkové
služby
úzko
súvisiace“ s poskytovaním
platobných
služieb,
tento
pojem
treba
vykladať v súlade s jeho
obvyklým
významom v bežnom
jazyku,
pričom
sa
zohľadní
kontext, v ktorom
sa
používa, a ciele
sledované
právnou
úpravou,
ktorej
je
súčasťou.(22)
a)      Doslovný výklad
58.      Podľa článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
medzi
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s poskytovaním
platobných
služieb
konkrétne
patria
zmenárenské
činnosti.(23)
59.      Spor
vo
veci
samej
je
príkladom
tejto
doplnkovej
služby.
Subjekt,
ktorý
poskytuje
platobné
služby
(Ibanfirst),
ponúka
svojmu
klientovi
(spoločnosti
Iulicris)
aj
doplnkovú a úzko
súvisiacu
zmenárenskú
službu,
lebo
tento
klient
prijíma
platby v USD a plní
svoje
záväzky v RON.
60.      Zmenárenské
činnosti
teda
možno
jednoznačne
klasifikovať
ako
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s poskytovaním
platobných
služieb.
61.      Posudzované
ustanovenie
však
samo
osebe
neumožňuje
objasniť,
či
možno
túto
klasifikáciu
uplatniť
aj v prípade,
ak
je
so
zmenárenskými
činnosťami
spojený
futuritný kontrakt
uzatvorený
medzi
zmluvnými
stranami s cieľom
riadiť
zabezpečenie
proti
riziku
spojenému s vývojom
výmenných
kurzov.
62.      Článok 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
teda z doslovného
hľadiska
nie
je
veľmi
užitočný
pri
rozhodovaní,
kedy
futuritný kontrakt,
ktorý
je
sám
osebe
finančným
nástrojom,
možno
klasifikovať
ako
doplnkovú
službu
úzko
súvisiacu s hlavnou
činnosťou
PPS.
63.      Článok 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
totiž:
–        neobsahuje
nijaký
odkaz
ani
krížový
odkaz
na
podmienky
výnimky
stanovené v článku 10
delegovaného
nariadenia
MiFID II;
–        neodkazuje
ani
na
ustanovenia
týkajúce
sa
doplnkovej
povahy
uvádzania
určitých
finančných
nástrojov
na
trh,
ktoré
sa
nachádzajú v článku 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II a v článku 4 delegovaného
nariadenia
MiFID II.
Naopak,
posledné
dve
uvedené
ustanovenia
upravujúce
investičné
služby
neobsahujú
nijaký
výslovný
odkaz
na článok 18 ods. 1 písm. a)
PSD2.
64.      Stručne
povedané, z doslovného
hľadiska
neexistuje
základ,
ktorý
by v tomto
prípade
podporoval
výklad článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2 v spojení
so
smernicou
MiFID II a delegovaným
nariadením
MiFID II.
Okrem
toho v návrhu
zmeny
PSD2(24) je
zachované
rovnaké
ustanovenie
ako článok 18
bez
odkazu
na
smernicu
MiFID II.
b)      Systematický výklad
65.      Zo
systematického
hľadiska
by
bolo
možné
podporiť
výklad článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2 v súlade s relevantnými
ustanoveniami
smernice
MiFID II a delegovaného
nariadenia
MiFID II.
66.      Tento
pokus o kombinovaný
výklad
však
čelí
viacerým
prekážkam.
Ustanovenia
MiFID II
boli
prijaté v súvislosti s poskytovaním
investičných
služieb, a preto
majú
odlišnú
logiku a uplatňujú
sa
na
rozdielne
situácie.
67.      Článok 10 ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia
MiFID II
stanovuje,
že
na
účely bodu 4 oddielu C prílohy I k smernici
MiFID II,
„…
iné
derivátové
kontrakty
týkajúce
sa
meny
nie
sú
finančným
nástrojom,
ak
je
kontrakt…“
platobným
prostriedkom,
ktorý
spĺňa
určité
požiadavky.
(25)
68.      Zmluvami,
na
ktoré
sa
vzťahuje
táto
výnimka,
sú
zmluvy,
ktorých
hlavným
účelom
je
vytvoriť
platobný
prostriedok,
ktorým
sa
zabezpečí
výmenný
kurz
dvoch
rôznych
mien.
Ich
hlavným
účelom
nie
je
investícia,
ale
tieto
zmluvy
dopĺňajú
platobnú
transakciu,
pri
ktorej
sa
používajú
rôzne
meny.
69.      Pripomínam,
že
derivátové
kontrakty
týkajúce
sa
mien
tohto
typu
sa
nepovažujú
za
finančné
nástroje
podľa
pravidiel
MiFID II,
aj
keď
vo
svojej
podstate
majú
túto
povahu.
Subjekty,
ktoré
ich
uvádzajú
na
trh,
teda
nemusia
získať
administratívne
povolenie
ako
investičná
spoločnosť v rámci
smernice
MiFID II.
70.      Výnimka,
ku
ktorej
som
sa
vyjadril
vyššie,
je
však
odlišná
od
výnimky
stanovenej v článku 18
PSD2: v článku 10 ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia
MiFID II
je
spomenutý
konkrétny
typ
kontraktu
týkajúceho
sa
mien,
zatiaľ
čo v článku 18
PSD2
sa
odkazuje
na
všetky
zmenárenské
činnosti
bez
výnimky.
Uplatnenie
oboch
ustanovení
vo
vzájomnej
súvislosti
by
preto
viedlo k neodôvodnenému
obmedzeniu
pôsobnosti článku 18
PSD2.(26)
71.      Výnimku
uvedenú v článku 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II(27) nemožno
použiť
ani
pri
výklade článku 18
PSD2.
Táto
výnimka
stanovená v smernici
MiFID II
nie
je
porovnateľná s ustanovením článku 18
PSD2 z dvoch
dôvodov:
–        v prvom
rade,
hoci
terminológia
je
podobná,
podľa článku 18
PSD2
do
pôsobnosti
tejto
smernice
patria
určité
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s platobnými
službami.
Naproti
tomu článok 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II
stanovuje,
že z pôsobnosti
tejto
smernice
sú
vylúčené
investičné
služby
poskytované
príležitostným
spôsobom
spoločnosťami,
ktorých
hlavnou a pravidelnou
činnosťou
nie
je
poskytovanie
investičných
služieb;
–        v druhom
rade,
ak
by
bolo
uplatnenie článku 18
PSD2
podmienené
dodržaním článku 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II,
malo
by
to
za
následok
obmedzenie
pôsobnosti
PSD2:
doplnkovými
službami,
ktoré
úzko
súvisia s poskytovaním
platobných
služieb,
by
mohli
byť
len
investičné
služby.
Ako
som
už
uviedol, v článku 18
PSD2
sú
ako
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s poskytovaním
platobných
služieb
konkrétne
spomenuté
služby,
ktoré
nemusia
zahŕňať
finančné
nástroje,
ako
je
to v prípade
služieb
úschovy a uchovávania a spracúvania
údajov.
c)      Teleologický výklad
72.      Keďže v článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
sa
odkazuje
na
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s platobnými
službami,
ktoré
PPS
poskytujú
svojim
klientom,
jeho
cieľom
je
dosiahnuť,
aby
poskytovanie
týchto
služieb
bolo
zahrnuté a pokryté
administratívnymi
povoleniami,
na
základe
ktorých
vykonávajú
svoju
činnosť
PPS.
73.      V tom
istom
zmysle
sa v článku 18 ods. 4
PSD2,
ktorý
upravuje
podmienky,
za
ktorých
PPS
môže
poskytnúť
úver,
uvádza,
že
tento
úver
sa
musí
týkať
platobných
služieb
poskytovaných
klientovi a navyše
musí
ísť o „úver[,
ktorý]
je
doplnkový a udeľuje
sa
výlučne v súvislosti s vykonaním
platobnej
transakcie“.(28)
74.      Účelom
týchto
ustanovení
PSD2
je
uľahčiť
činnosť
PPS, a nie
brániť
jej.
Ich
cieľ
bol
opísaný v smernici
2007/64/ES(29) spôsobom,
ktorý
sa
stále
uplatňuje
na
PSD2,
ktorou
bola
uvedená
smernica
nahradená a jej
obsah
bol
prispôsobený
zmenám,
ku
ktorým
došlo v oblasti
platobných
služieb v dôsledku
technologického
vývoja a finančných
inovácií(30).
75.      Pripomínam,
že
cieľom,
ktorý
sleduje článok 18 ods. 1 písm. a)
PSD2,
je
umožniť,
aby v prípade,
ak
sú
pri
poskytovaní
platobných
služieb
potrebné
obchodné
transakcie v cudzej
mene,
bolo
postačujúce
povolenie
na
vykonávanie
činnosti
PPS a nebolo
potrebné
získať
odlišné
povolenie.
76.      V súlade s týmto
cieľom
je
logické
vykladať článok 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
tak,
že
sa
uzná,
že
medzi
„zmenárenské
činnosti“
patria
nielen
transakcie,
ktoré
striktne
zahŕňajú
konverziu
určitej
peňažnej
sumy z jednej
meny
na
druhú,
ale
aj
doplnkové
transakcie,
ktoré
poskytujú
zabezpečenie
proti
budúcemu
riziku
zmeny
výmenného
kurzu.
77.      Ak
sa
zmenárenské
činnosti
(ako
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s činnosťou
poskytovateľov
platobných
služieb)
budú
vykladať v tomto
zmysle,
PPS
budú
schopní
ponúkať
svojim
klientom
prístup k lepšie
poskytovaným
platobným
službám:
zmenárenská
činnosť
bude
posilnená
dodatočným
zabezpečením
proti
riziku
zmeny
kurzov.
78.      Stručne
povedané,
domnievam
sa,
že
teleologické
kritérium
je
rozhodujúce
pre
zaradenie
tak
zmenárenských
operácií
ako
takých,
ako
aj
futuritných kontraktov,
ktoré
zabezpečujú
tieto
operácie
proti
riziku
zmeny
výmenných
kurzov,
do
pôsobnosti článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2.
79.      V rovnakom
rozsahu
povolenie
na
vykonávanie
činnosti
PPS
priznáva
jeho
držiteľovi
právo
vykonáva
zmenárenské
činnosti,
ktoré
sú
prípadne
doplnené o futuritné kontrakty,
ktoré
poskytujú
zabezpečenie
proti
rizikám
zmeny
kurzov
spojeným s touto
operáciou,
pričom
nie
je
potrebné
vyžadovať
od
neho
osobitné
povolenie
na
poskytovanie
týchto
služieb.
80.      Ak
je
to
tak,
nebude
potrebné
skúmať
ciele
smernice
MiFID(31),
ktoré
sa
odlišujú
od
cieľov
PSD2,
keďže
sa
týkajú
investičných
spoločností.
Ustanovenia
oboch
smerníc,
pokiaľ
ide o ich
účel,
sa
musia
vykladať
samostatne.
d)      Predbežný záver
81.      Na
základe
vyššie
uvedeného
sa
domnievam,
že článok 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
na
to,
aby
sa
zmenárenské
činnosti,
ktoré
zahŕňajú
futuritné kontrakty,
klasifikovali
ako
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s poskytovaním
platobných
služieb,
musia
spĺňať
podmienky
stanovené v uvedenom
ustanovení.
Na
tento
účel
nie
je
potrebné,
aby
spĺňali
požiadavky
stanovené v právnom
rámci
MiFID II.
3.      Význam pravidiel MiFID II pre uvádzanie flexibilných menových futuritných kontraktov na trh zo strany PPS
82.      Vyššie
uvedené v zásade
postačuje
na
zodpovedanie
prejudiciálnej
otázky: článok 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
dovoľuje,
aby
PPS
ponúkali
futuritné kontrakty,
akými
sú
sporné
futuritné kontrakty,
bez
potreby
(nového)
administratívneho
povolenia
na
výkon
činnosti
poskytovateľa
investičných
služieb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
pravidlá
MiFID II.
83.      Vzhľadom
na
obsah
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
by
však
uvedená
odpoveď
bola
pravdepodobne
neúplná,
ak
by
sa v nej
nepreskúmal
prípadný
vplyv
ustanovení
smernice
MiFID II a delegovaného
nariadenia
MiFID II,
na
ktoré
sa
odkazuje v rozhodnutí
vnútroštátneho
súdu,
na
prejednávanú vec.
84.      Bolo
by
teda
potrebné
posúdiť,
či
sú v tejto
veci
splnené
podmienky
na
vylúčenie
služby,
ktorú
Ibanfirst poskytla
spoločnosti
Iulicris, z pôsobnosti
smernice
MIFID
II a delegovaného
nariadenia
MiFID II.
85.      Tak
by
to
bolo v prípade,
ak
by
táto
služba
po
tom,
čo
bola
klasifikovaná
ako
„investičná
služba“
(pokiaľ
zahŕňa
finančný
nástroj,
ako
je
futuritný kontrakt):
–        bola
poskytovaná
príležitostným
spôsobom v rámci
profesijnej
činnosti,
ak
je
táto
činnosť
regulovaná
právnymi
predpismi
alebo
správnymi
ustanoveniami,
ktoré
nevylučujú
poskytovanie
tejto
služby
[článok 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II],
alebo
–        zahŕňala
derivátové
kontrakty
týkajúce
sa
mien,
ktoré
majú
znaky
uvedené v článku 10 ods. 1
delegovaného
nariadenia
MiFID II.
86.      V súlade s poradím
uvedeným v prejudiciálnej
otázke
sa
budem
zaoberať
najprv
prípadným
vplyvom
článku 10 ods. 1
delegovaného
nariadenia
MiFID II.
a)      Derivátové kontrakty týkajúce sa mien, ktoré sa nepovažujú za finančné nástroje podľa článku 10 ods. 1 delegovaného nariadenia MiFID II
87.      Ak
sa
uzavrie
derivátový
kontrakt
týkajúci
sa
meny a jeho
obsah
patrí
do
pôsobnosti článku 10 ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia
MiFID II, toto
ustanovenie
stanovuje,
že
taký
kontrakt
sa
nepovažuje
za
finančný
nástroj.
88.      Podmienky
uplatnenia
uvedeného
ustanovenia
vyžadujú,
aby
derivátový
kontrakt
týkajúci
sa
meny
„bol“
platobným
prostriedkom,
ktorý:
i)
musí
byť
vyrovnaný
fyzicky,
ii)
uzatvorila
prinajmenšom
osoba,
ktorá
nie
je
finančnou
protistranou,
iii)
je
uzatvorený s cieľom
uľahčiť
platbu
za
identifikovateľný
tovar,
služby
alebo
priamu
investíciu, a iv) s ktorým
sa
neobchoduje
na
obchodnom
mieste.
89.      Už
som
vysvetlil,
prečo
sa
domnievam,
že článok 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
oprávňuje
PPS,
aby
samostatne
poskytovali
svojim
klientom
zmenárenské
služby
(a to
aj v prípade,
ak
zahŕňajú
futuritný kontrakt).
Nie
je
teda
potrebné,
aby
boli
na
tento
účel
splnené
požiadavky
delegovaného
nariadenia
MiFID II.
90.      Ak
by
sa
zvolilo
opačné
riešenie,
vnútroštátny
súd,
ktorý
má
prístup
ku
všetkým
podmienkam
zmlúv, o ktoré
ide v tomto
prípade,
by
musel
posúdiť,
či
sú
splnené
štyri
konkrétne
požiadavky
na
vylúčenie
existencie
finančného
nástroja,
ktoré
sú
stanovené v článku 10 ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia
MiFID II.
Rozhodnutie
vnútroštátneho
súdu
neposkytuje v tejto
súvislosti
dostatok
informácií.
b)      Neuplatnenie smernice MiFID II na investičné služby poskytované príležitostným spôsobom v rámci profesijnej činnosti
91.      Smernica
2004/39,
ktorá
predchádzala
smernici
MiFID II,
obsahovala
ustanovenie
podobné článku 2 ods. 1 písm. c)
poslednej
uvedenej
smernice,
ktorého
výklad
podal
Súdny
dvor.
92.      Rozsudok
Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a i.(32) sa
týkal
finančného
poradenstva
na
účely
umiestnenia
kapitálu
poskytovaného v rámci
sprostredkovania
poistenia
vedúceho k uzavretiu
zmluvy o kapitálovom
životnom
poistení.
Súdny
dvor
dospel k záveru,
že
uvedená
činnosť
patrí
do
pôsobnosti
smernice
2002/92/ES(33), a nie smernice
2004/39.
93.      Z uvedeného rozsudku možno vyvodiť dôsledky, ktoré sú užitočné pre túto vec, vzhľadom na to, že
–        finančné poradenstvo v zásade môže spadať do materiálnej pôsobnosti smernice 2004/39, keďže predstavuje „investičnú službu“. Sprostredkovateľa poistenia možno kvalifikovať ako „investičnú spoločnosť“, pre ktorú je poskytovanie poradenstva pravidelnou pracovnou činnosťou alebo podnikaním;
–        článok 2 písm. c) smernice 2004/39 však z pôsobnosti tejto smernice vylučoval osoby, ktoré poskytovali „investičnú službu subsidiárne v rámci profesijnej činnosti, ak je táto činnosť regulovaná právnymi predpismi alebo správnymi ustanoveniami alebo etickým kódexom povolania, ktorý nevylučuje poskytovanie tejto služby“;
–        profesijná
činnosť
sprostredkovateľa
poistenia v súlade s článkom 2
bodom 5
smernice
2002/92
spočíva v sprostredkovaní
poistenia.
Pokiaľ
tento
sprostredkovateľ v rámci
dostupných
poistných
produktov
ponúka
produkt,
akým
je
produkt
kapitálového
životného
poistenia,
je
nutné
sa
domnievať,
že
poradenstvo
týkajúce
sa
umiestnenia
kapitálu v rámci
tohto
produktu
je
poskytované
subsidiárne,
keďže
sa
poskytuje v rámci
činnosti
sprostredkovania
vedúceho k uzavretiu
poistnej
zmluvy, a táto
činnosť
podlieha
legislatívnym
ustanoveniam
práva
Únie,
akým
je
aj
smernica
2002/92.(34)
94.      V súlade s logikou,
na
ktorej
je
založený
rozsudok
Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a i.,
možno
vyvodiť
tieto
dôsledky:
–        hlavnou
činnosťou
PPS
(akým
je
Ibanfirst)
je
poskytovanie
platobných
služieb
podľa článku 1 PSD2,
ktorej
ustanovenia
sa
uplatňujú
na
výkon
tejto
činnosti. Článok 18
PSD2
dovoľuje
platobným
inštitúciám
poskytovať
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s platobnými
službami,
ako
je
vykonávanie
zmenárenských
činností,
za
podmienok,
ktoré
som
uviedol
vyššie,
–        hoci
futuritné kontrakty,
ktoré
dopĺňajú
poskytovanie
platobných
služieb,
by
sa v zásade
mohli
klasifikovať
ako
investičné
činnosti,
podľa článku 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II
sú z pôsobnosti
tejto
smernice
vylúčené
investičné
služby
poskytované
príležitostným
spôsobom v rámci
regulovanej
profesijnej
činnosti;
–        pojem
doplnkový
charakter
investičných
služieb
bol
podrobnejšie
upravený článkom 4 delegovaného
nariadenia
MiFID II,
ktorý
ukladá
tri
podmienky
uplatnenia
výnimky
stanovenej v článku 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II.
95.      Podľa článku 4 delegovaného
nariadenia
MiFID II „…
sa
investičná
služba
považuje
za
poskytnutú
príležitostným
spôsobom v rámci
profesijnej
činnosti,
ak
sú
splnené
tieto
podmienky:
a)      medzi
profesijnou
činnosťou a poskytnutím
investičnej
služby
tomu
istému
klientovi
existuje
úzke a faktické
spojenie
tak,
že
investičnú
službu
možno
považovať
za
doplnkovú k hlavnej
profesijnej
činnosti;
b)      cieľom
poskytnutia
investičných
služieb
klientom
hlavnej
profesijnej
činnosti
nie
je
poskytnúť
osobe,
ktorá
vykonáva
túto
profesijnú
činnosť,
systematický
zdroj
príjmu,
a
c)      osoba
vykonávajúca
profesijnú
činnosť
neuvádza
na
trh
ani
inak
nepropaguje
svoju
schopnosť
poskytovať
investičné
služby s výnimkou
prípadu,
keď
sú
klientom
zverejňované
ako
doplnkové k hlavnej
profesijnej
činnosti“.
96.      Znovu
musím
zopakovať
úvahy,
ktoré
som
uviedol
vyššie,
týkajúce
sa
autonómie článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2,
ktorého
uplatnenie
si
nevyžaduje
dodržanie
pravidiel
MiFID II.
97.      Ak
by
sa
neakceptoval
uvedený
predpoklad,
prináležalo
by
vnútroštátnemu
súdu,
ktorý
má k dispozícii
všetky
relevantné
informácie,
objasniť,
či
sú v prejednávanej
veci
splnené
tri
podmienky
stanovené v článku 4 delegovaného
nariadenia
MiFID II.
Ja
len
poukážem
na
to,
že
–        medzi
profesijnou
činnosťou
spoločnosti
Ibanfirst ako
PPS a poskytnutím
investičnej
služby
spočívajúcej v doplnení
platobnej
služby
prostredníctvom
zmenárenskej
činnosti
(hlavná
profesijná
činnosť) o futuritný kontrakt
existuje
úzke a faktické
spojenie. Z tohto
hľadiska
predstavujú
flexibilné
menové
futuritné kontrakty
službu,
ktorá
úzko
súvisí s poskytovaním
platobných
služieb;
–        otáznejšie
je,
či v tomto
prípade
poskytnutie
investičnej
služby
klientom
jeho
hlavnej
profesijnej
činnosti
nepredstavuje
pre
PPS,
akým
je
Ibanfirst,
systematický
zdroj
príjmu;
–        tiež
možno
pochybovať o tom,
či
Ibanfirst uvádza
na
trh
alebo
propaguje
svoju
schopnosť
poskytovať
investičné
služby, a ak
áno,
či
informuje
svojich
klientov o tom,
že
tieto
služby
sú
doplnkové k jej
hlavnej
činnosti
ako
PPS.
98.      V každom
prípade,
aj
keby
uvedené
tri
podmienky
(alebo
niektorá z nich)
neboli
splnené a sporná
služba
by
sa
nemohla
klasifikovať
ako
investičná
služba
poskytovaná
príležitostným
spôsobom v zmysle článku 2 ods. 1 písm. c)
smernice
MiFID II,
vykonaného článkom 4 delegovaného
nariadenia
MIFID
II,
zdôrazňujem,
že
by
to
nemalo
za
následok,
že
na
prejednávaný prípad
by
sa
neuplatnil článok 18
PSD2.
V.      Návrh
99.      Na
základe
vyššie
uvedeného
navrhujem
odpovedať
na
otázku,
ktorú
položil
Tribunal
de
l’entreprise francophone de
Bruxelles (Frankofónny
obchodný
súd
Brusel,
Belgicko),
takto:
„Článok 18 ods. 1 písm. a)
smernice
Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2366 z 25. novembra 2015 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia smernice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 a ktorou sa zrušuje smernica 2007/64/ES,
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
inštitúcie,
ktoré
majú
povolenie
potrebné
na
vykonávanie
činnosti
poskytovateľov
platobných
služieb,
sú
oprávnené
poskytovať
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s poskytovaním
platobných
služieb,
ako
sú
zmenárenské
činnosti,
ktoré
zahŕňajú
flexibilné
menové
futuritné kontrakty.
Na
tento
účel
sa
neuplatnia:
–        článok 2 ods. 1 písm. c)
smernice
Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ z 15. mája 2014 o trhoch s finančnými nástrojmi, ktorou sa mení smernica 2002/92/ES a smernica 2011/61/EÚ,
–        článok 4 a článok 10 ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia Komisie (EÚ) 2017/565 z 25. apríla 2016, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ, pokiaľ ide o organizačné požiadavky a podmienky výkonu činnosti investičných spoločností, ako aj o vymedzené pojmy na účely uvedenej smernice.
1      Jazyk
prednesu:
španielčina.
2      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 25. novembra 2015 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia smernice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 a ktorou sa zrušuje smernica 2007/64/ES (Ú. v. EÚ L 337, 2015, s. 35)
(ďalej
len
„PSD2“).
3      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 15. mája 2014 o trhoch s finančnými nástrojmi, ktorou sa mení smernica 2002/92/ES a smernica 2011/61/EÚ (Ú. v. EÚ L 173, 2014, s. 349) (ďalej
len
„smernica
MiFID II“).
4      Delegované nariadenie Komisie z 25. apríla 2016, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ, pokiaľ ide o organizačné požiadavky a podmienky výkonu činnosti investičných spoločností, ako aj o vymedzené pojmy na účely uvedenej smernice (Ú. v. EÚ L 87, 2017, s. 1)
(ďalej
len
„delegované nariadenie MiFIDII“).
5      Loi relative à la
surveillance du
secteur financier et
aux services financiers du
2
août 2002
(zákon o dohľade
nad
finančným
sektorom a o finančných
službách z 2. augusta
2002)
(Moniteur belge zo
4. septembra
2002,
s. 39121).
6      Loi relative à l’accès à l’activité de
prestation de
services d’investissement et
au
statut et
au
contrôle des
sociétés de
gestion de
portefeuille
et
de
conseil en investissement du
25
octobre 2016
(zákon o prístupe k činnosti
poskytovania
investičných
služieb a o postavení a kontrole
spoločností
spravujúcich
portfóliá a poskytujúcich
investičné
poradenstvo z 25. októbra
2016)
(Moniteur belge z 18. novembra
2016,
s. 76915).
7      Loi relative au
statut et
au
contrôle des
établissements de
paiement et
des
établissements de
monnaie électronique, à l’accès à l’activité de
prestataire de
services de
paiement,
et à l’activité d’émission de
monnaie électronique,
et à l’accès aux systèmes de
paiement du
11
mars 2018
(zákon o postavení a kontrole
platobných
inštitúcií a inštitúcií
elektronických
peňazí, o prístupe k činnosti
poskytovateľa
platobných
služieb a k činnosti
vydávania
elektronických
peňazí a o prístupe k platobným
systémom z 11. marca 2018)
(Moniteur belge z 26. marca 2018,
s. 29444).
8      SEPA
je
skratka
anglického
slovného
spojenia
Single
Euro
Payment Area (jednotná
oblasť
platieb v eurách).
SEPA
je
oblasť, v ktorej
môžu
občania,
podniky a iné
hospodárske
subjekty
uskutočňovať a prijímať
platby v eurách v Európe, v rámci
vnútroštátnych
hraníc a mimo
nich,
za
rovnakých
podmienok a s rovnakými
právami a povinnosťami,
bez
ohľadu
na
miesto,
kde
sa
nachádzajú.
Je
to
základný
prvok
vnútorného
trhu s platbami.
9      V rozhodnutí
vnútroštátneho
súdu,
ktoré
je
sformulované
vo
francúzštine,
sa
tieto
kontrakty
označujú
ako
„contrats à terme flexible“.
Medzi
finančnými
nástrojmi
uvedenými v bode 4 oddielu C prílohy I k smernici
MIFID
II
sa
nachádzajú
„contrats à terme“.
10      Pokiaľ
ide o pojem
margin call,
pozri
poznámku
pod
čiarou
11.
11      Pri
futuritných kontraktoch
je
počiatočná
marža
alebo
garančná
marža
minimálna
suma,
ktorá
sa
musí
vložiť
na
otvorenie
pozície.
Táto
marža
slúži
ako
zábezpeka
proti
stratám,
nie
ako
úplná
platba.
Udržiavacia
marža
je
minimálny
zostatok,
ktorý
musí
zostať
na
účte,
kým
je
pozícia
otvorená.
Ak
tento
zostatok
klesne
pod
stanovenú
udržiavaciu
maržu,
aktivuje
sa
výzva
na
dozabezpečenie (margin call),
aby
sa
vyžiadali
dodatočné
finančné
prostriedky,
kým
sa
neobnoví
počiatočná
marža.
Vo
výzve
na
dozabezpečenie je
dotknutá
strana
upozornená,
že
musí
doplniť
zostatok, a že
ak
sa
nedoplnia
finančné
prostriedky
(alebo
pozície
sa
uzavrú),
automaticky
sa
uzavrie
transakcia
na
zabezpečenie
proti
riziku.
Výzva
na
dozabezpečenie slúži
ako
vážne
upozornenie
na
riziko a predstavuje
opatrenie
na
zabezpečenie
likvidity a stability
trhu,
pričom
umožňuje
obchodovať s pákovým
efektom.
12      Rozsudky z 13. novembra
2025,
Inteligo Media (C‑654/23,
EUC:2025:871, bod 71), a z 15. júna
2021,
Facebook
Ireland a i. (C‑645/19,
EU:C:2021:483, bod 115).
13      Časť
III
rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu
(Diskusia)
in
fine.
Kurzívou
zvýraznil
generálny
advokát.
14      Česká
vláda
vo
svojich
písomných
pripomienkach
(body 5 a 12)
tvrdí,
že
menové
futuritné kontrakty
musia
spĺňať
len
podmienky
stanovené v článku 18 ods. 1
PSD2.
Výnimky
stanovené v pravidlách
MiFID II
by
sa
mohli
uplatniť
iba v prípade,
ak
by
tieto
podmienky
neboli
splnené.
15      Komisia
vo
svojich
písomných
pripomienkach
(bod 82)
tvrdí,
že
pri
určovaní,
či
povolenie
udelené
platobnej
inštitúcii
podľa
PSD2
môže
zahŕňať
uzatváranie
flexibilných
futuritných kontraktov,
je
potrebné
vychádzať z podmienok
stanovených v článku 18
PSD2, a nie z pravidiel
MiFID II.
16      Bod 33
písomných
pripomienok
spoločnosti
Iulicris.
17      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES (Ú. v. EÚ L 176, 2013, s. 338).
18      Rozsudok z 3. decembra
2015,
Banif Plus
Bank
(C‑312/14,
EU:C:2015:794, bod 69).
19      Rozsudok z 3. decembra
2015,
Banif Plus
Bank
(C‑312/14,
EU:C:2015:794, bod 69).
20      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS (Ú. v. EÚ L 145, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 263).
21      Rozsudky z 30. marca 2023,
Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C‑34/21, EU:C:2023:270, bod 40), a z 2. júna 2022, HK/Danmark a HK/Privat (C‑587/20,
EU:C:2022:419, bod 25).
22      Rozsudky z 30. marca 2023,
Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C‑34/21, EU:C:2023:270, bod 41), a z 2. júna 2022, HK/Danmark a HK/Privat (C‑587/20,
EU:C:2022:419, bod 26).
23      Okrem
zmenárenských
činnosti
sú v článku 18 ods. 1 písm. a)
PSD2
ako
doplnkové
služby
úzko
súvisiace s poskytovaním
platobných
služieb
výslovne
spomenuté
„…
zabezpečovanie
vykonania
platobných
transakcií…,
úschova… a uchovávanie a spracúvanie
údajov“.
24      Článok 10 ods. 1
návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o platobných službách a službách elektronických peňazí na vnútornom trhu, ktorou sa mení smernica 98/26/ES a zrušujú smernice (EÚ) 2015/2366 a 2009/110/ES,
dokument
COM(2023)
366
final z 28. júna
2023.
25      Ide o platobný
prostriedok,
ktorý
i)
musí
byť
vyrovnaný
fyzicky
inak
ako z dôvodu
zlyhania
alebo v dôsledku
inej
udalosti,
ktorej
následkom
je
ukončenie;
ii)
uzatvorila
prinajmenšom
osoba,
ktorá
nie
je
finančnou
protistranou v zmysle článku 2 bodu 8 nariadenia č. 648/2012,
iii)
je
uzatvorený s cieľom
uľahčiť
platbu
za
identifikovateľný
tovar,
služby
alebo
priamu
investíciu a iv) s ktorým
sa
neobchoduje
na
obchodnom
mieste.
26      Ako
Komisia
uvádza
vo
svojich
písomných
pripomienkach
(body 63 a 64), článok 10 ods. 1 písm. b)
delegovaného
nariadenia
MiFID II
obmedzuje
výnimku
na
derivátové
kontrakty
týkajúce
sa
mien,
ktoré
uzatvorila
prinajmenšom
osoba,
ktorá
nie
je
finančnou
protistranou v zmysle článku 2 bodu 8 nariadenia č. 648/2012.
To
by
znamenalo,
že z pôsobnosti článku 18
PSD2
by
boli
vylúčené
zmenárenské
transakcie
uzavreté
medzi
dvoma
finančnými
inštitúciami,
ak
toto
vylúčenie v poslednom
uvedenom
ustanovení
vôbec
nie
je
uvedené.
27      Podľa
neho
sa
smernica
MiFID II
nevzťahuje
na
„osoby
poskytujúce
investičnú
službu,
ak
je
táto
služba
poskytovaná
príležitostným
spôsobom v rámci
profesijnej
činnosti a ak
je
táto
činnosť
regulovaná
právnymi
predpismi
alebo
správnymi
ustanoveniami
alebo
etickým
kódexom
povolania,
ktoré
nevylučujú
poskytovanie
tejto
služby“.
28      V odôvodnení
40
PSD2
sa
konštatuje,
že
touto
smernicou
sa
upravuje
„…
poskytovanie
úverov
platobnými
inštitúciami,
konkrétne
poskytovanie
úverových
liniek a vydávanie
kreditných
kariet,
iba
ak
je
to
úzko
spojené s platobnými
službami“. V spomenutom
odôvodnení
sa
ďalej
uvádza,
že
„…
poskytovanie
úveru
je
vhodné
povoliť
platobným
inštitúciám
so
zreteľom
na
ich
cezhraničné
činnosti
iba
vtedy,
ak
sa
poskytne s cieľom
uľahčiť
platobné
služby,
pričom
takýto
úver
má
povahu
krátkodobého
úveru a poskytuje
sa
na
obdobie
nepresahujúce
12
mesiacov
vrátane
prípadného
revolvingu, a pod
podmienkou,
že
je
refinancovaný
hlavne z vlastných
zdrojov
platobnej
inštitúcie,
ako
aj z iných
finančných
prostriedkov z kapitálových
trhov, a nie z finančných
prostriedkov
držaných v mene
klientov
na
účel
platobných
služieb…“.
29      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 13. novembra 2007 o platobných službách na vnútornom trhu, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a ktorou sa zrušuje smernica 97/5/ES (Ú. v. EÚ L 319, 2007, s. 1).
30      Podľa
odôvodnenia
4
smernice
2007/64
išlo o to,
„…
aby
sa
na
úrovni
Spoločenstva
vytvoril
moderný a súdržný
právny
rámec
pre
platobné
služby…,
pričom
tento
právny
rámec
musí
byť
neutrálny,
pokiaľ
ide o zabezpečenie
rovnakých
podmienok
pre
všetky
platobné
systémy,
aby
sa
zachovala
možnosť
voľby
spotrebiteľa,
čo
by v porovnaní
so
súčasnými
vnútroštátnymi
systémami
znamenalo
podstatný
krok
vpred,
pokiaľ
ide o náklady
spotrebiteľov,
bezpečnosť a účinnosť“.
31      V odôvodnení
3
smernice
MiFID II
sa
konštatuje,
že
jej
cieľom
je
dosiahnuť
„…
potrebnú
úroveň
zosúladenia,
aby
sa
investorom
poskytla
vysoká
úroveň
ochrany a aby
sa
investičným
spoločnostiam
umožnilo
poskytovať
služby v celej
Únii v rámci
vnútorného
trhu
na
základe
dohľadu
domovskej
krajiny…“.
32      Rozsudok z 31. mája
2018,
Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a i. (C‑542/16,
EU:C:2028:369).
33      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady z 9. decembra
2002 o sprostredkovaní
poistenia
(Ú. v. ES L 9,
2003,
s. 3;
Mim.
vyd.
06/004,
s. 330), zrušená smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/97 z 20. januára 2016 o distribúcii poistenia (Ú. v. EÚ L 26, 2016, s. 19).
34      Ako
som
uviedol v návrhoch,
ktorí
som
predniesol
21. novembra
2017
vo
veci
Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a i.(C‑542/16,
EU:C:2017:879, body 96,
104 a 105),
úroveň
rizika
investičných
služieb
je
vyššia
než
úroveň
rizika
poisťovacích
služieb, a preto
je
kontrola
orgánov
prísnejšia
vo
vzťahu k investičným
spoločnostiam
než
vo
vzťahu k poisťovniam.