62024TJ0229_RES
Cauza T‑229/24
Isabel Sánchez
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a zecea) din 29 aprilie 2026
„Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Anunț de concurs – Concursul general EPSO/AD/391/21 – Decizie de a nu înscrie numele reclamantului pe lista de rezervă – Egalitate de tratament – Standardizarea notelor – Obligația de motivare – Dreptul la apărare – Principiul bunei administrări – Durata procedurii administrative – Termen rezonabil”
Funcționari – Concurs – Concurs pe bază de dosare și de probe – Obligațiile comisiei de evaluare – Analiză comparativă a meritelor candidaților – Recurgere la standardizarea notelor – Obligația de a menționa acest lucru în anunțul de concurs sau de a avertiza candidații înainte de probe – Inexistență
[Statutul funcționarilor, anexa III, art. 1 alin. (1) lit. (e)]
(a se vedea punctele 37-44 și 69)
Funcționari – Concurs – Concurs pe bază de dosare și de probe – Punere în aplicare a criteriilor de notare și a ponderării acestora – Puterea de apreciere a comisiei de evaluare – Recurgere la standardizarea notelor în urma probelor – Admisibilitate
(Statutul funcționarilor, art. 27, și anexa III)
(a se vedea punctele 46-49 și 51-54)
Funcționari – Concurs – Oficiul European pentru Selecția Personalului (EPSO) – Desfășurarea concursurilor de recrutare a funcționarilor – Rolul EPSO – Asistență pentru comisia de evaluare – Asistență tehnică în cadrul standardizării notelor candidaților – Admisibilitate – Necesitatea de a prevedea intervenția EPSO în anunțul de concurs – Inexistență
[Statutul funcționarilor, anexa III, art. 1 alin. (1) lit. (e) și art. 7 alin. (1)-(3)]
(a se vedea punctele 70-77)
Funcționari – Concurs – Comisie de evaluare – Decizie de neînscriere pe lista de rezervă – Obligația de motivare – Conținut – Respectarea secretului lucrărilor – Comunicarea notelor obținute la diferitele probe – Admisibilitate – Necesitatea unei motivări suplimentare în cazul standardizării notelor de către comisia de evaluare – Inexistență
(art. 296 TFUE; Statutul funcționarilor, anexa III, art. 6)
(a se vedea punctele 91-100)
Funcționari – Principii – Dreptul la apărare – Obligația de a asculta persoana interesată înainte de adoptarea unui act care o lezează – Conținut – Aplicare în cazul deciziilor comisiei de evaluare din cadrul concursului – Obligația de comunicare a formulei matematice aplicate în cadrul standardizării notelor – Inexistență
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 41 alin. (2) lit. (a)]
(a se vedea punctele 104-109 și 117-120)
Funcționari – Concurs – Concurs pe bază de dosare și de probe – Aprecierea meritelor candidaților – Reexaminarea candidaturilor – Obiect
[Statutul funcționarilor, anexa III, art. 7alin. (2) lit. (b)]
(a se vedea punctul 113)
Acțiune introdusă de funcționari – Reclamație administrativă prealabilă – Decizie implicită de respingere a reclamației – Decizie explicită ulterioară – Încălcarea obligației de a acționa într‑un termen rezonabil – Inexistență
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 41 alin. (1); Statutul funcționarilor, art. 90 și art. 91 alin. (3)]
(a se vedea punctele 127-132)
Funcționari – Concurs – Obligația instituțiilor Uniunii de a asigura tuturor candidaților desfășurarea în bune condiții și în mod legal a probelor de concurs – Încălcare – Incidență asupra legalității probelor – Condiții – Sarcina probei
(a se vedea punctele 142-145 și 149-152)
Rezumat
Cu ocazia unei acțiuni în anulare, introdusă de o fostă candidată la concursul general EPSO/AD/391/21, pe care o respinge, Tribunalul se pronunță pentru prima dată cu privire la repunerea în discuție a standardizării notelor (denumită în continuare „standardizarea”) în cadrul unui concurs.
În mai 2021, reclamanta și‑a depus candidatura la concursul în cauză, care urmărea constituirea unor liste de rezervă pe baza cărora instituțiile Uniunii Europene, în principal Comisia Europeană, ar putea recruta funcționari.
În decembrie 2022, reclamanta a fost informată că, la finalul probelor din ultima etapă a concursului, numele său nu fusese înscris pe lista de rezervă pentru motivul că nu figura printre candidații care au obținut cele mai mari note la probele menționate.
În speță, reclamanta contestă în esență nepublicarea metodei de standardizare, ca metodă de notare, în anunțul de concurs și consideră că această metodă ar fi trebuit cel puțin să fie stabilită și comunicată înainte de începerea probelor de către comisia de evaluare din cadrul concursului.
Aprecierea Tribunalului
Tribunalul începe prin a aminti că lucrările unei comisii de evaluare din cadrul unui concurs comportă în general cel puțin două etape distincte, și anume, în primul rând, examinarea candidaturilor pentru a face trierea candidaților admiși la concurs și, în al doilea rând, examinarea aptitudinilor candidaților la postul care trebuie ocupat în vederea stabilirii unei liste de rezervă.
Standardizarea, care face parte din a doua etapă a lucrărilor comisiei de evaluare, urmărește neutralizarea subiectivității relative a diferiților corectori în acordarea notelor, unii fiind în mod obiectiv mai severi decât alții. Aceasta poate fi pertinentă în funcție de împrejurările specifice fiecărei proceduri de recrutare. Această metodă urmărește să pună în aplicare principiul egalității de tratament în măsura în care, pe de o parte, este aplicată în mod uniform tuturor candidaților care au fost evaluați independent de cel puțin doi corectori diferiți. Pe de altă parte, aceasta permite efectuarea examinării comparative a candidaților pornind de la date comparabile, în speță notele standardizate la nivelul tuturor candidaților la concurs, pentru a asigura omogenitatea evaluării.
Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), în special articolul 1 alineatul (1) litera (e) din anexa III, nu prevede nici publicarea, nici comunicarea prealabilă probelor a unei eventuale recurgeri la standardizare. Prin urmare, aceasta din urmă nu trebuie să figureze în mod obligatoriu într‑un anunț de concurs.
În plus, decizia de a recurge la standardizare nu poate fi adoptată decât în urma examenelor, atunci când notele atribuite de corectori sunt cunoscute de membrii comisiei de evaluare și se constată existența unor diferențe prea mari între notele diferiților corectori. Astfel, nu este posibil să se stabilească de la bun început dacă va fi necesară recurgerea la standardizare, astfel încât decizia de a recurge la aceasta din urmă nu poate fi adoptată de comisia de evaluare înainte de corectarea probelor.
Ținând seama de larga putere de apreciere de care dispune comisia de evaluare pentru a‑și desfășura lucrările, chiar și în lipsa menționării unei eventuale standardizări în anunțul de concurs, comisia de evaluare are posibilitatea să recurgă la aceasta și să îi stabilească modalitățile.
Într‑adevăr, spre deosebire de „natura” și de „baremul” probelor, care se referă la probele înseși și, prin urmare, la date obiective care trebuie specificate în anunțul de concurs, standardizarea urmărește neutralizarea subiectivității în cadrul aprecierilor de natură comparativă ale comisiei de evaluare, care sunt ele însele acoperite de secretul care însoțește lucrările comisiei de evaluare. În plus, astfel cum a admis reclamanta în ședință, faptul de a ști, anterior examenelor, că comisia de evaluare ar recurge la standardizare nu i‑ar fi schimbat în mod concret pregătirea pentru concurs.
În ceea ce privește intervenția Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) în stadiul standardizării, acesta din urmă s‑a limitat să aplice, în cadrul procedurii menționate, o formulă matematică dovedită științific notelor atribuite de corectori, iar comisia de evaluare a decis în cele din urmă să adopte una dintre cele două propuneri de standardizare formulate de EPSO. EPSO nu și‑a depășit astfel rolul care constă, în temeiul articolului 7 alineatele (1)-(3) din anexa III la statut, în acordarea de asistență diferitelor instituții prin definirea și organizarea procedurilor de selecție a funcționarilor, cu respectarea normelor generale adoptate de instituțiile respective.
În ceea ce privește conținutul obligației de motivare a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului, Tribunalul apreciază că recurgerea la standardizare nu impune o motivare suplimentară.
Astfel, din moment ce standardizarea urmărește să contribuie la examinarea comparativă a candidaților, cererea unui candidat având ca obiect cunoașterea incidenței standardizării asupra notei sale ar presupune să i se comunice atât nota sa intermediară, cât și pe cele ale celorlalți candidați. O astfel de cunoaștere ar presupune de asemenea comunicarea calculelor efectuate.
Or, notele intermediare, a căror comunicare ar putea dezvălui elemente care au legătură cu aprecieri cu caracter personal sau comparativ referitoare la candidați, sunt în mod necesar acoperite de secretul inerent lucrărilor comisiei de evaluare din cadrul concursului.
Prin urmare, ținând seama de necesitatea de a concilia obligația de motivare cu respectarea secretului care însoțește lucrările comisiei de evaluare, reclamantei nu i se pot comunica nici notele intermediare, nici calculele efectuate pornind de la aceste note.
De asemenea, deși formula matematică aplicată în cadrul standardizării nu este acoperită de secretul lucrărilor comisiei de evaluare, situația este diferită în ceea ce privește notele intermediare și calculele efectuate în cadrul standardizării a căror comunicare ar aduce atingere echilibrului dintre dreptul la apărare și secretul lucrărilor comisiei de evaluare.