62005CC0289_RO
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Introducere
1. Prin această cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare se solicită Curții să interpreteze punctul 1.7 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1685/2000 al Comisiei din 28 iulie 2000 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului în ceea ce privește eligibilitatea cheltuielilor în cadrul operațiunilor cofinanțate de Fondurile structurale(2) . Rovaniemen hallinto‑oikeus din Finlanda solicită Curții să îi indice condițiile în care cheltuielile indirecte pot fi rambursate parțial cu titlu de cheltuieli imputabile unei operațiuni cofinanțate de Fondurile structurale.
II – Cadrul juridic
2. Litigiul își are originea în reglementarea comunitară privind Fondurile structurale(3) . Fondurile structurale permit acordarea unui anumit număr de forme de ajutor care au drept scop consolidarea coeziunii economice și sociale și în special reducerea decalajelor dintre nivelurile de dezvoltare a diferitelor regiuni și a rămânerii în urmă a regiunilor defavorizate(4) . Acest ajutor este acordat de Comunitate sub forma unei cofinanțări a unor proiecte selectate de statele membre.
3. În linii generale, cadrul juridic în care se realizează operațiunile finanțate de Fondurile structurale este structurat după cum urmează:
4. Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale referitoare la Fondurile structurale(5) creează trei priorități ale politicii structurale comunitare:
– Obiectivul 1 vizează promovarea dezvoltării și a ajustării structurale a regiunilor mai puțin dezvoltate. Regiunile cărora li se adresează acest obiectiv au un venit pe cap de locuitor mai mic de 75 % din media comunitară. Aparțin de asemenea acestei categorii regiunile denumite ultraperiferice(6), precum și anumite zone din Finlanda și din Suedia, în care densitatea populației este extrem de scăzută.
– Obiectivul 2 vizează sprijinirea reconversiei economice și sociale a zonelor care se confruntă cu dificultăți structurale. Este vorba, în principal, despre zonele rurale în declin, despre zonele urbane în dificultate și despre zonele în criză dependente de pescuit.
– Obiectivul 3 are în vedere sprijinirea adaptării și a modernizării politicilor și a sistemelor de educație, de formare și de ocupare a forței de muncă și are în principal ca scop lupta împotriva șomajului de lungă durată și a șomajului tinerilor, precum și integrarea grupurilor vulnerabile pe piața muncii.
5. Ajutorul este acordat sub forma unei cofinanțări a unor programe puse în aplicare în cadrul unuia dintre obiectivele menționate anterior. Diferitele Fonduri structurale finanțează, în plus, activitățile inovatoare și inițiativele comunitare, cum ar fi programul Interreg, care se află în centrul prezentei cauze(7) .
6. Executarea concretă a operațiunilor cofinanțate de Fondurile structurale are la bază trei principii. Este vorba, în primul rând, de principiul complementarității, care înseamnă că această contribuție comunitară este concepută ca fiind complementară participării statelor membre la finanțarea acestor operațiuni(8) . Participarea comunitară presupune, în orice caz, un aport național, regional sau chiar local, care se adaugă la contribuția financiară a Comunității(9) . Al doilea principiu este principiul cadrului de sprijin comunitar. Partenerii menționați anterior stabilesc, pentru regiunea respectivă, un plan multianual care precizează toate proiectele cu implicațiile și efectele lor eventuale, plan pe baza căruia poate avea loc apoi finanțarea(10) . Cel de al treilea principiu este cel al parteneriatului. Fiecare dintre părțile implicate în proiect și în finanțarea programului, și anume Comisia și autoritățile naționale, regionale sau locale competente desemnate de fiecare stat membru, are o responsabilitate proprie și trebuie să pună în aplicare măsurile în strânsă colaborare și cooperare cu celelalte părți(11) .
7. Regulamentul nr. 1260/1999 conține dispoziții detaliate care urmăresc garantarea eficacității acordării ajutoarelor. În acest scop, acesta delimitează cu exactitate competențele părților vizate de execuția bugetului comunitar, și anume statele membre, organele executive ale acestora și Comisia. Din aceste dispoziții rezultă că regulamentul creează o structură descentralizată.
8. Statele membre sunt garantele bunei gestionări a resurselor comunitare. Acestea sunt responsabile în primul rând de buna execuție financiară:
– prin intermediul autorității de gestionare, care este responsabilă de eficacitatea și de corectitudinea gestionării respectivului program(12) ;
– prin intermediul autorității plătitoare care certifică cheltuielile(13) și care are sarcina de a stabili și de a prezenta cererile de plată și de a primi plățile de la Comisie(14) ;
– prin aplicarea normelor de drept intern în privința cheltuielilor eligibile pentru contribuția Fondurilor, atunci când nu există norme comunitare pertinente(15) .
9. În plus, statele membre își asumă responsabilitatea în primă instanță pentru controlul financiar al intervenției(16) . Acestea trebuie să răspundă pentru calitatea sistemelor de gestiune și control, precum și pentru utilizarea mijloacelor financiare puse la dispoziție(17) . În acest scop, statele membre trebuie să coopereze cu Comisia, pentru a asigura o utilizare a fondurilor comunitare în conformitate cu principiul bunei gestionări financiare(18) .
10. Comisia își exercită atribuțiile în domeniul execuției bugetare comunitare prin controlul executării corecte a misiunilor încredințate statelor membre. În acest scop, aceasta trebuie:
– să adopte, printr‑o singură decizie, contribuția tuturor fondurilor, în măsura în care toate condițiile prevăzute de regulament sunt îndeplinite(19) ;
– să vegheze ca statele membre să pună în aplicare sisteme eficiente de gestionare și de control, astfel încât fondurile comunitare să fie utilizate în mod corect și eficient(20) ;
– să efectueze controale și audituri pe teren, în special prin intermediul unor anchete, precum și să efectueze rectificări financiare de fiecare dată când constată nereguli și lacune, iar statul membru a omis să efectueze rectificările financiare respective(21) .
11. În vederea îndeplinirii adecvate a misiunii sale, Comisia poate stabili condițiile minime pe care trebuie să le satisfacă sistemele de control. Aceasta poate adopta astfel de dispoziții comunitare atunci când apar ca fiind necesare pentru asigurarea utilizării uniforme și echitabile a Fondurilor structurale în Comunitate(22) . Normele de punere în aplicare adoptate de Comisie în acest cadru sunt, pe de o parte, un ansamblu de dispoziții care îi permit acesteia să se asigure că sistemele de gestionare și de control ale statelor membre satisfac prevederile normative(23) și, pe de altă parte, un ansamblu de dispoziții care stabilesc condițiile în care cheltuielile efectuate pentru operațiunile cofinanțate de Fondurile structurale sunt eligibile pentru contribuția acestora(24) .
12. În această privință, sunt relevante următoarele dispoziții:
13. Regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000 prevede următoarele:
„Regula nr. 1 — Cheltuieli contractate efectiv
1. Plăți efectuate de beneficiarii finali
1.1. Plățile efectuate de beneficiarii finali în înțelesul celui de al treilea paragraf din articolul 32 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 (denumit în continuare „regulamentul general”) sunt plăți în numerar, sub rezerva excepțiilor menționate la punctul 1.4.
[...]
1.4. În condițiile stabilite la punctele 1.5, 1.6 și 1.7, costurile de amortizare, contribuțiile în natură și costurile generale pot fi de asemenea incluse în plățile prevăzute la punctul 1.1. Cu toate acestea, aportul Fondurilor structurale la finanțarea unei operațiuni nu depășește cheltuielile eligibile totale, cu excepția contribuțiilor în natură, la sfârșitul operațiunii.
[...]
1.7. Costurile generale constituie cheltuieli eligibile, cu condiția ca ele să se bazeze pe costuri reale legate de aplicarea operațiunii cofinanțate de Fondurile structurale și să fie afectate operațiunii în proporția cuvenită, după o metodă echitabilă și justificată corespunzător.
1.8. Dispozițiile prevăzute la punctele 1.4 și 1.7 se aplică diverșilor beneficiari menționați la punctul 1.2 în cazul planurilor de asistență în temeiul articolului 87 din tratat și în cazul ajutoarelor acordate de organisme desemnate de statele membre.
1.9. Statele membre pot aplica norme interne mai stricte pentru a stabili cheltuielile eligibile în conformitate cu punctele 1.5, 1.6 și 1.7.
2. Justificarea cheltuielilor
Ca regulă generală, plățile efectuate de beneficiarii finali sunt însoțite de facturile achitate. Dacă acest lucru se dovedește imposibil, plățile sunt însoțite de documente contabile cu valoare justificativă echivalentă.
[...]” [traducere neoficială]
III – Acțiunea principală
14. În octombrie 2002, reclamanta din acțiunea principală, Länsstyrelsen i Norrbottens län(25), a adresat către Lapin liitto(26), pârâtă în acțiunea principală, o cerere de contribuție la costurile indirecte de asistență tehnică în cadrul programului Interreg III – A – Noord pentru o sumă totală de 95 880,72 SEK, aferentă anului 2001(27) .
15. Lapin liitto a respins această cerere referindu‑se la Regulamentul nr. 1685/2000 și a explicat că respectivele costuri indirecte nu fuseseră imputate proiectului după o metodă echitabilă și justificată corespunzător și nu se bazau pe cheltuieli reale. Lapin liitto a adăugat că plățile efectuate nu erau dovedite cu chitanțe.
16. În septembrie 2003, Länsstyrelsen i Norrbottens län a solicitat pentru a doua oară o contribuție la costurile indirecte în cuantum de 56 854 SEK pentru anul 2001 și în cuantum de 186 982 SEK pentru anul 2002(28) . Pentru a stabili cuantumul acestor costuri, a utilizat un nou mod de calcul, care permite calcularea părții costurilor indirecte corespunzătoare timpului de muncă al fiecărui lucrător care a colaborat la proiectul comunitar.
17. Prin decizia din 24 noiembrie 2003, Lapin liitto a respins această cerere, pentru motivul că reclamanta nu demonstrase legătura dintre celelalte costuri indirecte și proiectul comunitar(29) .
18. În aceste condiții, Länsstyrelsen i Norrbottens län a adresat acesteia o reclamație.
19. Prin decizia din 6 februarie 2004, Lapin liitto a respins reclamația pentru motivul că reclamanta nu indicase suficient de precis care era partea aferentă proiectului din costurile de asistență tehnică.
20. În aceste condiții, reclamanta a introdus o acțiune în plata costurilor indirecte la Hallinto‑oikeus. Considerând că, pentru a putea soluționa litigiul cu care a fost sesizată, are nevoie de o interpretare a punctului 1.7 din regula nr. 1 din Regulamentul nr. 1685/2000, această instanță a suspendat judecarea cauzei la 15 iulie 2005 și a adresat Curții o întrebare preliminară.
IV – Apreciere
21.
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se precizeze care sunt condițiile în care costurile indirecte (sau costurile generale) sunt eligibile pentru o contribuție financiară comunitară în conformitate cu dreptul Uniunii.
22. Din articolul 32 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 1260/1999 și din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000(30) rezultă că sistemul în cauză se întemeiază pe principiul rambursării cheltuielilor. Aceasta înseamnă că beneficiarii finali trebuie să efectueze plățile în numerar și că aceste plăți trebuie să se raporteze la cheltuieli efectiv efectuate. În anumite cazuri particulare, unele amortizări, sume în natură și costuri indirecte pot fi de asemenea incluse în aceste plăți(31) . Rambursarea costurilor indirecte cu titlu de cheltuieli eligibile pentru o contribuție financiară comunitară este totuși o excepție și, prin urmare, este de strictă interpretare atât în ceea ce privește domeniul de aplicare, cât și modalitățile de aplicare (modul de imputare și dovezile pe care se întemeiază aceasta).
23. Înainte de a analiza circumstanțele în care este aplicabilă această excepție, dorim să subliniem că punctul 1.9 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000 permite statelor membre să aplice norme naționale mai stricte atunci când se pune problema de a determina dacă costurile indirecte sunt eligibile pentru contribuția financiară a Comunității(32) . Această posibilitate are drept consecință faptul că punctul 1.7 din regula nr. 1 nu poate fi invocat decât în măsura în care statele membre nu au utilizat punctul 1.9 pentru a adopta măsuri naționale mai stricte în vederea determinării cheltuielilor care sunt susceptibile să fie acoperite de un ajutor comunitar.
24. Cu alte cuvinte, Regulamentele nr. 1260/1999, nr. 438/2001 și nr. 1685/2000, astfel cum au fost prezentate la punctele 2-13 de mai sus, prevăd condițiile minime care trebuie îndeplinite pentru ca anumite cheltuieli să poată fi finanțate prin intermediul Fondurilor structurale. Dacă aceste condiții sunt îndeplinite, cheltuielile respective pot fi rambursate conform dreptului comunitar, fără a aduce atingere condițiilor mai severe cărora dreptul intern le poate subordona cofinanțarea acestor costuri indirecte.
25. Înainte de a răspunde la întrebarea care sunt cazurile în care costurile indirecte (sau costurile generale) sunt cheltuieli eligibile pentru contribuția financiară comunitară conform dreptului Uniunii, este necesar să analizăm modul în care punctul 1.7 din regula nr. 1 este redactat și sistemul pe care se întemeiază regulamentele citate anterior. Potrivit acestei dispoziții, costurile indirecte (sau costurile generale):
– trebuie să se bazeze pe costuri reale;
– trebuie să aibă legătură cu aplicarea operațiunii cofinanțate de Fondurile structurale și
– trebuie să fie afectate operațiunii în proporția cuvenită, după o metodă echitabilă și justificată corespunzător.
26. În ceea ce privește primul element, este suficient să facem trimitere la articolul 32 alineatul (1) primul și al treilea paragraf din Regulamentul nr. 1260/1999. Conform acestuia din urmă:
„Plățile intermediare și plățile soldului se referă la cheltuielile efectiv plătite, care trebuie să corespundă plăților efectuate de beneficiarii finali, și justificate prin facturi achitate sau documente contabile cu valoare doveditoare echivalentă”(33) . [traducere neoficială]
Astfel cum a arătat în mod corect Comisia, costurile teoretice nu pot fi, prin urmare, luate în considerare.
27. În ceea ce privește al doilea element, guvernul finlandez a amintit că în privința cheltuielilor eligibile pentru contribuția financiară comunitară trebuie respectat principiul cauzalității. În opinia acestui guvern, aceasta implică faptul că numai costurile complementare care rezultă efectiv din acțiunea comunitară pot face obiectul unei contribuții financiare din partea Comunității. Costurile care nu prezintă nicio legătură cu operațiunea nu pot fi rambursate.
28. Potrivit Comisiei, operatorul care execută proiectul comunitar respectiv trebuie să poată demonstra că respectivele costuri indirecte erau necesare realizării acestuia.
29. În temeiul articolului 30 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1260/1999, cheltuielile legate de operațiuni nu sunt eligibile pentru contribuția Fondurilor decât dacă respectivele operațiuni fac parte din intervenția în cauză. Cu alte cuvinte, cheltuielile trebuie să fi fost ocazionate în cadrul proiectului finanțat de Uniunea Europeană. Solicitantul trebuie să poată demonstra că acele costuri prezintă o legătură reală cu executarea proiectului și că nu sunt cheltuieli consimțite în cadrul unor activități normale, independent de realizarea proiectului.
30. În prezenta cauză, cel de al treilea element prezintă o relevanță aparte. Este vorba în special de întrebarea dacă o metodă cum este cea aplicată de reclamanta din acțiunea principală pentru a calcula costurile indirecte este conformă cu cerința enunțată la punctul 1.7, și anume ca costurile indirecte (sau costurile generale) să fie afectate operațiunii în proporția cuvenită, după o metodă echitabilă și justificată corespunzător.
31. Reclamanta din acțiunea principală a oferit explicația că a împărțit costurile generale la numărul mediu de angajați ai întregii organizații din perioada exercițiului financiar vizat, pentru a putea calcula cuantumul mediu al costurilor indirecte pe persoană, pe an și pe lună. Prin intermediul acestei baze de calcul medii, partea din aceste costuri care corespunde timpului de lucru al fiecăruia dintre colaboratorii care au lucrat la realizarea proiectului a fost clasificată drept cheltuială legată de executarea acestuia. Reclamanta consideră că această metodă este conformă punctului 1.7.
32. Nu putem trece peste o observație prealabilă privind diferitele versiuni lingvistice ale punctului 1.7 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000. Există o diferență semnificativă între textul în versiunea finlandeză și cel din celelalte versiuni lingvistice. Versiunile franceză, engleză, daneză, spaniolă, portugheză și italiană utilizează noțiunea „prorata”, la fel ca versiunea suedeză, care folosește cuvântul „proportionellt”, împreună cu termenul „prorata” între ghilimele. Versiunea olandeză folosește termenul „verhoudingsgewijs”, iar versiunea germană „anteilig” (proporțional). În schimb, versiunea finlandeză nu conține nici cea mai mică referire la această noțiune(34) .
33. Atunci când există diferențe între versiunile lingvistice ale unui text comunitar, dispozițiile aplicabile nu trebuie analizate izolat, ci, dacă există dubii, trebuie interpretate și aplicate în lumina celorlalte versiuni lingvistice autentice(35) . În orice caz, o singură versiune lingvistică nu poate prevala asupra celorlalte atunci când acestea din urmă concordă și corespund unei interpretări determinate(36) .
34. Dat fiind că toate celelalte versiuni lingvistice ale punctului 1.7 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000 folosesc noțiunea „prorata” sau „proporțional”, chiar dacă nu în termeni perfect identici, această dispoziție trebuie interpretată și în lumina acestor formulări.
35. Deducem că un procentaj din totalul costurilor indirecte poate fi utilizat pentru a le calcula, cu condiția ca solicitantul să poată demonstra că acest cuantum al procentajului este corect, echitabil și proporțional cu amploarea proiectului comunitar. Această soluție este confirmată de a doua condiție prevăzută la articolul 7 din Regulamentul nr. 438/2001, astfel cum este precizată în anexa I la acesta, conform căreia:
„Pentru cheltuieli care nu relevă decât parțial de operațiunea cofinanțată, se demonstrează exactitatea repartiției sumei între operațiunea cofinanțată și celelalte operațiuni. Același lucru se aplică cheltuielilor care nu sunt eligibile decât în anumite limite sau în proporție cu alte costuri.” [traducere neoficială]
36. Caracterul echitabil al imputării costurilor indirecte asupra proiectului comunitar poate fi demonstrat pe baza cheltuielilor salariale suplimentare și a altor cheltuieli extraordinare, cum sunt cheltuielile imobiliare care pot fi asociate în mod rezonabil proiectului. Pe această bază va putea fi stabilit procentajul costurilor indirecte. Astfel cum a subliniat în mod întemeiat Comisia, pentru calculul costurilor indirecte pe baza costurilor salariale suplimentare trebuie să se țină seama de următoarele elemente: a) numărul de persoane care au colaborat la proiect; b) numărul de ore care au fost consacrate realizării acestuia; c) salariul plătit în cadrul proiectului; d) numărul mediu de persoane care au lucrat în cadrul organizației; e) numărul de ore lucrate de persoanele respective; f) media salariilor plătite. În cazul în care calculul costurilor indirecte se bazează pe salariile plătite, trebuie luate în considerare salariile reale, iar nu media salarială.
37. De altfel, nu este vorba despre singura metodă corectă posibilă. Termenii utilizați la punctul 1.7 din regula nr. 1 – „după o metodă echitabilă și justificată corespunzător”(37) – arată deja că pot fi utilizate metode diferite pentru calculul costurilor indirecte și pentru imputarea acestora asupra unui proiect comunitar.
38. Instanța națională are competența de a stabili dacă, în speță, sunt îndeplinite condițiile prevăzute la punctul 1.7 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000.
V – Concluzie
39. Propunem Curții să răspundă la întrebarea preliminară adresată de instanța de trimitere după cum urmează:
– „Punctul 1.7 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1685/2000 al Comisiei din 28 iulie 2000 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului în ceea ce privește eligibilitatea cheltuielilor în cadrul operațiunilor cofinanțate de Fondurile structurale trebuie interpretat în sensul că, pentru a calcula costurile indirecte (sau costurile generale), un procentaj din totalitatea acestora poate fi utilizat, cu condiția să se poată demonstra caracterul echitabil și proporțional al cuantumului procentajului în raport cu amploarea proiectului comunitar.
– Caracterul echitabil al imputării costurilor indirecte asupra proiectului comunitar se poate demonstra, printre altele, pe baza cheltuielilor salariale suplimentare și a altor cheltuieli extraordinare, cum sunt cheltuielile imobiliare care pot fi asociate în mod rezonabil proiectului. Pe această bază se poate stabili procentajul costurilor indirecte.
– Instanța națională are competența de a stabili dacă, în speță, sunt îndeplinite condițiile prevăzute la punctul 1.7 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000.”
(1) .
(2)
–	JO L 193, p. 39, Ediţie specială, 14/vol. 1, p. 29.
(3)
–	Cele patru Fonduri structurale sunt: Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDR), Fondul Social European (FSE), Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Orientare”, și Instrumentul Financiar de Orientare Piscicolă (IFOP).
(4)
–	Articolul 158 CE.
(5)
–	JO L 161, p. 1.
(6)
–	Departamentele franceze de peste mări, Azorele, Madeira și Insulele Canare.
(7)
–	Articolul 9 litera (e) din Regulamentul nr. 1260/1999.
(8)
–	Considerentul (27) din expunerea de motive a Regulamentului nr. 1260/1999.
(9)
–	Articolul 8 alineatul (1) coroborat cu articolul 29 din Regulamentul nr. 1260/1999.
(10)
–	Articolul 9 litera (d) din Regulamentul nr. 1260/1999.
(11)
–	Articolul 8 din Regulamentul nr. 1260/1999.
(12)
–	Articolul 34 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1260/1999. Autoritatea de gestionare are de asemenea atribuția de a răspunde la observațiile sau la cererile Comisiei de luare a unor măsuri corective în privința sistemului de gestionare, supraveghere și control, de a controla compatibilitatea operațiunilor cu politicile comunitare, precum și de a culege informații și de a întocmi rapoartele necesare controlării programului de către Comisie.
(13)
–	Articolul 32 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1260/1999.
(14)
–	Articolul 9 litera (o) din Regulamentul nr. 1260/1999. Autoritatea plătitoare trebuie apoi să se asigure că beneficiarii finali primesc sumele din contribuţia Fondurilor la care au dreptul în cel mai scurt termen; articolul 32 alineatul (1) al cincilea paragraf din Regulamentul nr. 1260/1999.
(15)
–	Articolul 30 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1260/1999. A se vedea și considerentul (41) din expunerea de motive a Regulamentului nr. 1260/1999.
(16)
–	Articolul 38 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1260/1999.
(17)
–	Articolul 38 alineatul (1) literele (a), (c), (d) și (f) din Regulamentul nr. 1260/1999.
(18)
–	Articolul 8 alineatul (4) coroborat cu articolul 38 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1260/1999.
(19)
–	Articolul 28 din Regulamentul nr. 1260/1999.
(20)
–	Pentru orice intervenție, statele membre trebuie să notifice Comisiei sistemele de gestionare și control existente și în special procedurile referitoare la primirea, verificarea și validarea cererilor de rambursare a cheltuielilor, precum și acelea referitoare la autorizarea, executarea şi înregistrarea contabilă a plăţilor către beneficiari. Ulterior, Comisia, în colaborare cu statul membru, trebuie să se asigure că sistemele de gestionare și control care i‑au fost notificate sunt conforme cu standardele instituite prin Regulamentul nr. 1260/1999 și prin articolele 4, 5 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 438/2001 al Comisiei din 2 martie 2001 de stabilire a normelor detaliate de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 privind sistemele de gestionare şi control pentru asistenţa acordată prin Fondurile structurale (JO L 63, p. 21).
(21)
–	Articolele 38 și 39 din Regulamentul nr. 1260/1999.
(22)
–	Articolul 30 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1260/1999. A se vedea și considerentul (41) din expunerea de motive a Regulamentului nr. 1260/1999.
(23)
–	Regulamentul nr. 438/2001.
(24)
–	Regulamentul nr. 1685/2000.
(25)
–	Guvernul provincial al Norrbotten (Suedia).
(26)
–	Consiliul regional al Laponiei.
(27)
–	Acest cuantum a fost calculat în funcție de raportul între costurile indirecte, salariale și de altă natură, și costurile directe cu salariile ocazionate de activitatea obișnuită de administrare a regiunii.
(28)
–	Era vorba despre costuri legate de sistemul informatic și de personal, de serviciile de curierat și alte costuri corespondente, precum și despre cele legate de gestiunea financiară și de imobile.
(29)
–	Lapin liitto a plătit în cele din urmă o sumă totală de 6 558,98 SEK pentru anul 2001 și o sumă totală de 22 203,30 SEK pentru anul 2002 cu titlu de costuri aferente corpurilor de clădire ocupate de participanții la proiect, însă a respins cererile pentru restul sumelor solicitate.
(30)
–	A se vedea punctul 1.1 din regula nr. 1.
(31)
–	A se vedea punctele 1.5-1.7 din regula nr. 1.
(32)
–	În decizia de trimitere, instanța națională nu a precizat dacă guvernele finlandez și suedez, care au adoptat la 24 și 31 octombrie 2002 un protocol intitulat „Memorandum of Understading för genomförande av programmet för gemenskapsinitiativet Interreg III A Nord”, care conține măsuri comune ce au în vedere garantarea unei corecte gestionări financiare, au prevăzut în acesta dispoziții privind posibilitatea potrivit căreia costurile indirecte (costurile generale) să fie eligibile pentru contribuția financiară a Comunității.
(33)
–	A se vedea de asemenea punctul 2 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000.
(34)
–	Versiunea finlandeză este redactată după cum urmează: „Yleiskustannukset ovat tukikelpoisia, jos ne perustuvat rakennerahastoista yhteisrahoitetun toimen kustannuksiin ja ne kohdennetaan toimeen perustellulla oikeudenmukaisella ja tasapuolisella tavalla.”
(35)
–	Hotărârea din 5 decembrie 1967, Van der Vecht (19/67, Rec., p. 431) și hotărârea din 6 octombrie 1982, CILFIT (283/81, Rec., p. 3415, punctul 18).
(36)
–	Hotărârea din 17 iulie 1997, Ferriere Nord/Comisia (C‑219/95, Rec., p. I‑4411, punctul 15 și jurisprudența citată).
(37)
–	Punctul 1.7 din regula nr. 1 din anexa la Regulamentul nr. 1685/2000.