Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
ATHANASIOS RANTOS IŠVADA,
pateikta 2026 m. vasario 5 d.(1)
Byla C‑232/25 (Idziski)(i)
Z.R.,
Ś.
prieš
U.,
Z.,
dalyvaujant
Prokurator Regionalny w Krakowie
(Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose – Reglamentas (EB) Nr. 44/2001 – Teismų jurisdikcija bei sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas – 5 straipsnio 3 punktas – Specialioji jurisdikcija bylose dėl delikto arba kvazidelikto – Vieta, kurioje įvyko ar gali įvykti žalą sukėlęs įvykis – Fizinis ir juridinis asmenys, teigiantys, kad dėl serialo transliavimo per televiziją ir internete buvo pažeistos jų asmeninės neturtinės teisės – Valstybės narės, kitos nei ta, kurioje serialas buvo sukurtas, tarptautinė jurisdikcija – Žalos materializavimosi vieta – Šių asmenų interesų centras – Identifikavimas kaip individo – Reikalavimas atlyginti visą patirtą neturtinę žalą – Reikalavimas įpareigoti atsiprašyti ir prieš kiekvieną serialo transliaciją pateikti atitinkamą pareiškimą “
I.      Įvadas
1.        Z. R., fizinis asmuo, ir Ś., asociacija (toliau – ieškovai), abu įsikūrę Lenkijoje, Lenkijos teismuose pareiškė ieškinį U. ir Z. (toliau – atsakovai), įsisteigusiems Vokietijoje, teigdami, kad dėl atsakovų bendrai sukurto serialo transliavimo per televiziją Lenkijoje ir kitose valstybėse narėse, taip pat internete, buvo pažeistos jų asmeninės neturtinės teisės. Ieškovai prašo, pirma, atlyginti neturtinę žalą, patirtą dėl šio serialo transliavimo visose šiose valstybėse narėse, antra, įpareigoti atsakovus atsiprašyti per visus atitinkamus televizijos kanalus ir interneto svetaines, taip pat prieš kiekvieną šio serialo transliaciją, neatsižvelgiant į jos vietą, paskelbti atitinkamą pareiškimą.
2.        Ar pagal Reglamento (EB) Nr. 44/2001(2) 5 straipsnio 3 punktą, kuriame nustatyta specialiosios jurisdikcijos bylose dėl delikto ar kvazidelikto taisyklė, Lenkijos teismams suteikiama tarptautinė jurisdikcija nagrinėti visą bylą, o ne vien asmeninių neturtinių teisių pažeidimą, padarytą Lenkijoje? Iš esmės tokį pagrindinį klausimą pateikė Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
3.        Šioje byloje Teisingumo Teismo prašoma patikslinti sprendimų Shevill(3) ir eDate(4) taikymo sritį, kiek tai susiję su asmenines neturtines teises pažeidžiančio turinio platinimu tiek per televiziją, tiek internete, atsižvelgiant į istorinį Antrojo pasaulinio karo bei Lenkijos ir Vokietijos tarpusavio santykių kontekstą. Šie sprendimai sukėlė daug diskusijų Teisingumo Teisme(5) ir doktrinoje(6).
II.    Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
1.      Reglamentas Nr. 44/2001
4.        Reglamento Nr. 44/2001 2, 11, 12 ir 15 konstatuojamosiose dalyse buvo nurodyta:
„(2)      Tam tikri skirtumai tarp jurisdikciją ir teismo sprendimų pripažinimą reglamentuojančių nacionalinių taisyklių trukdo patikimai veikti vidaus rinkai. Nuostatos dėl jurisdikcijos kolizinių normų civilinėse ir komercinėse bylose suvienodinimo ir formalumų supaprastinimo, siekiant užtikrinti greitą ir paprastą teismo priimtų sprendimų valstybėse narėse, kurios privalo laikytis šio reglamento, pripažinimą ir vykdymą, yra labai svarbios.
<...>
(11)      Jurisdikcijos taisyklės turi būti ypač nuspėjamos ir pagrįstos principu, pagal kurį jurisdikcija paprastai priklauso nuo atsakovo gyvenamosios vietos, ir šiuo pagrindu jurisdikcija turi būti visada prieinama, išskyrus keletą aiškiai nustatytų situacijų, kuriuose [kuriose] bylinėjimosi objektas arba šalių autonomija pateisinama kaip kitokia susijusi aplinkybė. Turi būti atskirai apibrėžta juridinio [asmens] buveinė, siekiant didesnio bendrų taisyklių aiškumo ir išvengti jurisdikcijos prieštaravimų [kolizijos].
(12)      Jurisdikcija turėtų būti nustatoma ne tik pagal atsakovo gyvenamąją vietą, bet ir pagal kitą alternatyvų jurisdikcijos pagrindą, atsižvelgiant į glaudų ryšį tarp teismo ir bylos arba siekiant padėti tinkamai vykdyti teisingumą.
<...>
(15)      Siekiant harmoningai vykdyti teisingumą, reikia sumažinti vienu metu vykstančių teismo procesų galimybę ir užtikrinti, kad dviejose valstybėse narėse nebūtų priimami nesuderinami sprendimai. Reikia nustatyti aiškų ir efektyvų lis pendens bylų ir susijusių ieškinių sprendimo mechanizmą, kuris taip pat padėtų išvengti dėl nacionalinių skirtumų atsirandančių problemų, kai reikia nustatyti laiką, kada byla yra laikytina dar neišspręsta. Pagal šį reglamentą minėtas laikas turėtų būti atskirai apibrėžtas.“
5.        Šio reglamento I skyriuje „Taikymo sritis“ esančio 1 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta:
„Šis reglamentas taikomas civilinėse ir komercinėse bylose, neatsižvelgiant į teismo pobūdį. Jis ypač netaikomas mokesčių, muitinių arba administracinėms byloms.“
6.        Šio reglamento II skyriuje „Jurisdikcija“ yra 1 skirsnis „Bendrosios nuostatos“ ir 2 skirsnis „Speciali jurisdikcija“.
7.        1 skirsnyje esančio 2 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta:
„Pagal šį reglamentą valstybėje narėje nuolat gyvenantiems asmenims, neatsižvelgiant į jų pilietybę, bylos turi būti keliamos tos valstybės narės teismuose.“
8.        Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio, esančio 2 skirsnyje, 3 punkte, buvo nustatyta:
„Valstybėje narėje nuolat gyvenančiam asmeniui kitoje valstybėje narėje byla dėl:
<...>
3)      civilinės teisės pažeidimų, delikto arba kvazidelikto gali būti iškelta vietos, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis ar jis gali įvykti[, teismuose.]“
2.      Reglamentas Nr. 1215/2012
9.        Reglamento (ES) Nr. 1215/2012(7) II skyriaus „Jurisdikcija“ 2 skirsnyje „Specialioji jurisdikcija“ esančio 7 straipsnio 2 dalis suformuluota taip:
„Asmeniui, kurio nuolatinė gyvenamoji (buveinės) vieta yra valstybėje narėje, ieškinys kitoje valstybėje narėje gali būti pareikštas:
<…>
2)      bylose dėl civilinės teisės pažeidimų, delikto arba kvazidelikto – vietos, kurioje įvyko ar gali įvykti žalą sukėlęs įvykis, teismuose[.]“
10.      Šio reglamento VI skyriaus „Pereinamojo laikotarpio nuostatos“ 66 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta:
„Nepaisant 80 straipsnio, Reglamentas [Nr. 44/2001] toliau taikomas teismo sprendimams, kurie priimami iškeltose bylose, autentiškiems dokumentams, kurie oficialiai sudaromi arba įregistruojami, ir teisminėms taikos sutartims, kurios patvirtinamos arba sudaromos iki 2015 m. sausio 10 d., kurie patenka į to reglamento taikymo sritį.“
11.      Reglamento Nr. 1215/2012 VIII skyriuje „Baigiamosios nuostatos“ esančiame 80 straipsnyje nustatyta, kad Reglamentas Nr. 44/2001 panaikinamas.
B.      Lenkijos teisė
1.      Civilinis kodeksas
12.      Pagrindinės bylos aplinkybėmis taikytino 1964 m. balandžio 23 d. ustawa – Kodeks cywilny (Civilinis kodeksas(8); toliau – Civilinis kodeksas) 23 straipsnyje nurodyta:
„Asmeninės neturtinės teisės, kaip antai sveikata, laisvė, garbė, sąžinės laisvė, vardas ar slapyvardis, įvaizdis, susirašinėjimo slaptumas, būsto neliečiamumas, kūryba, susijusi su mokslu, menu, išradimais ir racionalizacija, saugomi pagal civilinę teisę neatsižvelgiant į apsaugą, suteikiamą pagal kitus įstatymus.“
13.      Civilinio kodekso 24 straipsnio 1 ir 2 dalys suformuluotos taip:
„1.      Asmuo, kurio asmenines neturtines teises gali pažeisti kito asmens veiksmai, gali reikalauti, kad šie veiksmai būtų nutraukti, nebent jie nėra neteisėti. Asmeninių neturtinių teisių pažeidimo atveju jis taip pat gali reikalauti, kad pažeidėjas imtųsi būtinų priemonių šio pažeidimo padariniams pašalinti, be kita ko, padarydamas atitinkamo turinio ir formos pareiškimą. Pagal šiame kodekse nustatytus principus asmeninių neturtinių teisių turėtojas taip pat gali reikalauti piniginės kompensacijos arba tam tikros sumos sumokėjimo siekiant konkretaus socialinio tikslo.
2.      Jei asmeninių neturtinių teisių pažeidimas lėmė turtinę žalą, nukentėjęs asmuo gali reikalauti ją atlyginti pagal bendruosius principus.“
14.      Civilinio kodekso 43 straipsnyje nustatyta:
„Su fizinių asmenų asmeninėmis neturtinėmis teisėmis susijusios taisyklės mutatis mutandis taikomos juridiniams asmenims.“
2.      Civilinio proceso kodeksas
15.      Pagrindinės bylos aplinkybėmis taikytino 1964 m. lapkričio 17 d. Ustawa Kodeks postępowania cywilnego (Civilinio proceso kodeksas(9); toliau – Civilinio proceso kodeksas) 39813 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta:
„1.      Aukščiausiasis Teismas nagrinėja kasacinį skundą neviršydamas jame nurodytų reikalavimų ir pagrindų; vis dėlto jis, neperžengdamas kasacinio skundo ribų, savo iniciatyva atsižvelgia į proceso negaliojimo pagrindus.
2.      Vykstant kasaciniam procesui negalima remtis naujomis faktinėmis aplinkybėmis ir naujais įrodymais, o Aukščiausiasis Teismas yra saistomas išvadų dėl faktinių aplinkybių, sudarančių skundžiamo sprendimo pagrindą.“
16.      Civilinio proceso kodekso 1099 straipsnyje numatyta:
„1.      Teismas, į kurį kreiptasi, bet kurioje proceso stadijoje savo iniciatyva nagrinėja tarptautinės jurisdikcijos nebuvimo klausimą. Jei konstatuojama, kad nacionaliniai teismai neturi jurisdikcijos, teismas, į kurį kreiptasi, atmeta ieškinį arba reikalavimą <...>.
2.      Nacionalinių teismų jurisdikcijos nebuvimas yra proceso negaliojimo pagrindas.“
III. Pagrindinė byla, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
17.      Z. R., gyvenantis Lenkijoje, buvo Lenkijos armijos kapitonas. 16 metų jis buvo išsiųstas į Aušvico‑Birkenau stovyklą, aktyviai veikė Związek Walki Zbrojnej (Ginkluotos kovos sąjunga) ir buvo karinės formuotės [X] karys (toliau – karinė formuotė X). Z. R. dalyvavo daugelyje žydų tautybės asmenų gelbėjimo ir slėpimo akcijų, taip pat kovose Varšuvos (Lenkija) sukilimo metu. Po Antrojo pasaulinio karo jį suėmė Urząd Bezpieczeństwa (Saugumo tarnyba) ir nuteisė 12 metų laisvės atėmimo bausme už Lenkijos specialiųjų pajėgų nario slėpimą. Z. R. niekada asmeniškai nesusidūrė su antisemitiniu karinės formuotės X karių elgesiu. Jis siekia, kad būtų išsaugotas šios formuotės karių atminimas ir įamžintas lenkų indėlis gelbstint žydų bendruomenę.
18.      Ś., įkurta Lenkijoje, yra juridinio asmens statusą turinti asociacija, kuri vienija buvusius karinės formuotės X karius ir kurios socialinis tikslas pagal jos įstatus, – be kita ko, ginti šios karinės formuotės ir jos karių orumą, gerą vardą ir atminimą. Šiuo metu Ś. priklauso apie 5 000 narių.
19.      2013 m. lapkričio 19 d.(10) ieškovai pareiškė ieškinį atsakovams
Sąd Okręgowy w Krakowie (Krokuvos apygardos teismas, Lenkija) dėl asmeninių neturtinių teisių pažeidimo, susijusio su tam tikru turiniu, pateiktu atsakovų bendrai sukurtame televizijos seriale (toliau – serialas). Grįsdami savo ieškinį ieškovai teigia, kad šis serialas buvo transliuojamas per Lenkijos televiziją, vėliau – per kitus kanalus, nurodytus jų ieškinyje. Jie tvirtina, kad serialas arba jo fragmentai buvo prieinami internete. Ieškovų teigimu, karinės formuotės X kariai seriale vaizduojami kaip antisemitai, nacionalistai, kolaboravę su vokiečiais vykdant holokaustą, o tai pažeidžia jų asmenines neturtines teises, kaip antai teisę į nacionalinį pasididžiavimą, teisę į tautinio identiteto puoselėjimą, teisę į neiškraipytą istoriją, teisę į orumą ir gerą vardą, taip pat teisę į ženklą, kuris yra karinės formuotės X simbolis.
20.      Pateikdami savo reikalavimus ieškovai prašė, pirma, įpareigoti atsakovus padaryti atitinkamą pareiškimą Lenkijos televizijoje (įskaitant atsiprašymą) nurodytu kanalu, atsiprašymo tekstą perskaitant televizijos eteryje; antra, leisti jiems pagal Civilinį kodeksą patiems paskelbti atsiprašymą, jeigu jis per nustatytą terminą nebus pateiktas per televiziją; trečia, įpareigoti atsakovus paskelbti atitinkamą pareiškimą (įskaitant atsiprašymą) vokiečių kalba dviejose nurodytose interneto svetainėse; ketvirta, įpareigoti atsakovus pateikti atitinkamą pareiškimą (įskaitant atsiprašymą) per kitus televizijos kanalus, per kuriuos buvo transliuojamas serialas, t. y. per Vokietijos, Airijos, Ispanijos, Nyderlandų, Austrijos ir Norvegijos televiziją, nurodytais kanalais ir atitinkamos šalies kalba; penkta, įpareigoti atsakovus šiame seriale neberodyti X simbolio (juostos su grafiniu elementu, kurio centre horizontaliai išdėstytos nacionalinės vėliavos spalvos); šešta, įpareigoti atsakovus nutraukti ieškovų asmeninių neturtinių teisių pažeidimą, prieš kiekvieną serialo transliaciją, neatsižvelgiant į tai, kur transliuojama, rodyti tam tikrus įžanginius titrus ir, septinta, įpareigoti atsakovus sumokėti Z. R. 25 000 Lenkijos zlotų (PLN) (apie 5 750 EUR) kaip žalos atlyginimą už asmeninių neturtinių teisių pažeidimą.
21.      Atsakovai
Sąd Okręgowy w Krakowie (Krokuvos apygardos teismas) pateikė prieštaravimą, grindžiamą tuo, kad Lenkijos teismai neturi tarptautinės jurisdikcijos, teigdami, kad tarptautinę jurisdikciją nagrinėti ieškovų reikalavimus turi Vokietijos teismai. 2016 m. liepos 18 d. nutartimi tas teismas atmetė prieštaravimą, grindžiamą tuo, kad Lenkijos teismai neturi jurisdikcijos. 2017 m. gegužės 16 d. nutartimi Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krokuvos apeliacinis teismas, Lenkija) atmetė apeliacinį skundą dėl šios nutarties.
22.      Išnagrinėjęs bylą iš esmės,
Sąd Okręgowy w Krakowie (Krokuvos apygardos teismas) 2018 m. gruodžio 28 d. sprendimu, įvertinęs įrodymus, didžiąja dalimi ieškinį patenkino tiek dėl nepiniginių, tiek dėl piniginių reikalavimų. Abiem bylos šalims pateikus apeliacinius skundus, Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krokuvos apeliacinis teismas) šį sprendimą 2021 m. kovo 23 d. sprendimu pakeitė, nuspręsdamas taip, kaip nurodyta toliau. Pirma, jis įpareigojo atsakovus paskelbti atsiprašymą, kurio turinys buvo sukonkretintas šio sprendimo rezoliucinėje dalyje ir kurio visas tekstas turėjo būti paskelbtas per nurodytą Lenkijos televizijos kanalą lenkų kalba, taip pat per nurodytus tris Vokietijos televizijos kanalus vokiečių kalba, patikslindamas su šiuo pareiškimu susijusius techninius aspektus. Antra, tuo atveju, jei atsiprašymas nebūtų paskelbtas per nustatytą terminą ir minėtomis sąlygomis, tas teismas leido Ś. pačiai jį paskelbti per nurodytą Lenkijos televizijos kanalą. Trečia, jis įpareigojo atsakovus paskelbti minėtą pareiškimą vokiečių kalba savo interneto svetainėje, nurodęs techninius šio paskelbimo aspektus. Tas teismas atmetė likusią Ś. ieškinio dalį, o Z. R. ieškinį – visa apimtimi. Jis taip pat atmetė atsakovų pateiktą apeliacinį skundą.
23.      Minėtas teismas nusprendė, kad serialo siužetu buvo pažeista Z. R. asmeninė neturtinė teisė, pirmiausia jo tautinis identitetas. Vis dėlto šis pažeidimas nėra neteisėtas remiantis Civilinio kodekso 24 straipsniu, atsižvelgiant į istorines aplinkybes, leidžiančias atsakovams ginčijamas temas perteikti šiame seriale taip, kaip jie tai padarė. Taigi serialo turinys atitinka kūrybinės saviraiškos laisvės ribas. Priešingai, Z. R. garbė nebuvo įžeista, nes jis nebuvo individualizuotas kaip asmuo, su kuriuo susijusios šmeižikiškos serialo scenos. Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krokuvos apeliacinis teismas) nusprendė, kad buvo pažeista Ś. asmeninė neturtinė teisė, susijusi su jos ir joje susivienijusių buvusių karinės formuotės X karių geru vardu. Tas teismas pabrėžė, kad seriale šios formuotės nariams buvo priskirti aiškiai antisemitiniai bruožai, kurie nepateisinami atsižvelgiant į istorines žinias, taigi buvo peržengtos kūrybinės saviraiškos laisvės ribos.
24.      Ir ieškovai, ir atsakovai pateikė kasacinius skundus dėl Sąd Apelacyjny w Krakowie (Krokuvos apeliacinis teismas) sprendimo Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Be kitų pagrindų, nurodytų kasaciniame skunde, atsakovai pareiškė prieštaravimą dėl proceso negaliojimo, nes byla buvo išnagrinėta Lenkijos teismams neturint tarptautinės jurisdikcijos šiuo klausimu pagal Civilinio proceso kodekso 1099 straipsnio 2 dalį, siejamą, be kita ko, su Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktu.
25.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad šioje byloje kyla abejonių dėl sąvokos „vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis“, kaip tai suprantama pagal minėto 5 straipsnio 3 punktą, aiškinimo. Iš tikrųjų kyla klausimas, ar Sprendime eDate(11) įtvirtinta Teisingumo Teismo jurisprudencija gali būti taikoma situacijai, kai galimą asmeninių neturtinių teisių pažeidimą lemia ne tam tikro turinio paskelbimas internete, o įvairiose valstybėse per televiziją transliuoto serialo sukūrimas. Atsakymas į šį klausimą dar nėra aiškus, nes Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl asmeninių neturtinių teisių yra susijusi tik su turiniu, paskelbtu rašytinėje spaudoje arba internete.
26.      Šiuo klausimu pažymėtina, kad, nors kinematografinio kūrinio, transliacija tradicinėmis žiniasklaidos priemonėmis, kaip antai per televiziją arba kine, skiriasi nuo transliacijos internete tuo, kad a priori nereiškia tokio visuotinio transliuojamo turinio prieinamumo, viena vertus, srautinės transliacijos technologijos ir užsakomųjų audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų plėtra prieštarauja skirstymui pagal transliavimo formas siekiant nustatyti teismų tarptautinę jurisdikciją. Iš tikrųjų šis kūrinys tuo pačiu metu arba po tam tikro laiko prieinamas ir internete. Be to, prieš pradedant transliuoti filmą tradiciniais kanalais arba jį transliuojant dažnai vykdoma reklamos ir informavimo kampanija internete. Kita vertus, dabar kūrinio pateikimas internete nebėra visiškai nepriklausomas nuo transliuotojo kontrolės, nes pasitelkus tokias technologijas kaip geografinis blokavimas ar geografinis lokalizavimas, pirma, transliacija gali būti apribota tam tikra teritorija, antra, kūrinio turinys gali skirtis priklausomai nuo vietos, kurioje jis prieinamas. Taip pat pripažinimas, kad ieškinys dėl visos žalos atlyginimo gali būti pareikštas valstybėje narėje, kurioje yra ieškovo interesų centras, vien tik dėl sąsajos su serialo platinimu internete, tuo atveju, kai turinys tuo pat metu platinamas internete ir neprisijungus prie interneto, lemtų ginčo išskaidymą, sunkiai suderinamą su gero teisingumo vykdymo reikalavimu.
27.      Šiomis aplinkybėmis skyrimas pagal tai, ar filmas buvo platinamas tradicinėmis televizijos transliavimo priemonėmis, nepripažįstant valstybės narės tarptautinės jurisdikcijos nagrinėti ieškinį dėl visos žalos atlyginimo, nors ji turėtų tokią jurisdikciją, jei filmas toje valstybėje būtų buvęs prieinamas internete, nėra įtikinamas ir technine transliavimo forma grindžiamas kriterijus, kuriuo remiamasi dėl šio skyrimo, neturi pakankamo pagrindo ir taip pat jo patikimumo laipsnis nėra tinkamas. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad išvada Sprendime Shevill, kuriame įtvirtintas vadinamasis „mozaikos“ principas(12), buvo padaryta specifinėmis rašytinės spaudos aplinkybėmis daugiau kaip prieš 20 metų, t. y. tuo metu, kai techninės nuotolinio platinimo galimybės iš esmės skyrėsi nuo tų, kuriomis galima naudotis dabar.
28.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, darant prielaidą, jog tokiomis aplinkybėmis iš esmės būtų galima pripažinti visišką Lenkijos teismų tarptautinę jurisdikciją, reikia patikrinti, ar nagrinėjamu atveju yra įvykdytos Sprendime Mittelbayerischer Verlag(13) nustatytos sąlygos. Atsižvelgiant į šį sprendimą, nukentėjęs asmuo turi būti identifikuotas „kaip individas“, tačiau serialo siužetas neleidžia identifikuoti nė vieno iš ieškovų, nes kalbama apie meno kūrinį, kuriame nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nevaizduojamos realios šio laikmečio ar istorinės asmenybės. Juo labiau būtų sunku individualiai identifikuoti Ś., nes ši asociacija susiformavo praėjus dešimtmečiams po Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Be to, neatmestina, kad asmenų, priklausančių tokiai grupei kaip buvę karinės formuotės X kariai, interesų centrai gali būti bet kurioje Europos Sąjungos valstybėje narėje. Šiuo klausimu pažymėtina, kad asociacijos, pagal savo įstatus siekiančios panašaus arba tokio paties tikslo, kaip ir asociacija ieškovė, buveinė taip pat gali būti kiekvienoje iš šių valstybių. Vis dėlto kitaip nei kalbant apie faktines aplinkybes, į kurias atsižvelgiant priimtas Spendimas Mittelbayerischer Verlag, seriale vaizduojamas mažesnės ir uždaresnės asmenų grupės, būtent karinės formuotės X karių, elgesys, vienareikšmiškai ir neabejotinai identifikuojant šią formuotę, kurios vienas iš likusių gyvų narių yra Z. R. Dabar daugumą šios grupės narių galima identifikuoti kaip individus, juo labiau kad laikui bėgant jų skaičius vis mažėja.
29.      Aiškinimas, kad norint pareikšti ieškinį dėl visos žalos atlyginimo reikia individualiai identifikuoti konkrečius asmenis, lemtų tai, kad būtų nepagrįstai sudarytos palankios sąlygos tiems, kurie skelbia įžeidžiantį, nepagrįstai apibendrinantį ir stigmatizuojantį turinį tam tikros grupės atžvilgiu. Iš tikrųjų ieškinys dėl visos žalos atlyginimo galėtų būti pareikštas tokiems asmenims tik žalą sukėlusio įvykio vietoje, kuri paprastai sutampa su žalą sukėlusio asmens gyvenamąja vieta. Dėl tokio aiškinimo forum delicti commissi netektų savo, kaip realios alternatyvos bendrajai tarptautinei jurisdikcijai pagal Reglamento Nr. 44/2001 2 straipsnio 1 dalį, pobūdžio.
30.      Be to, taikant „mozaikos“ principą kiltų sisteminis pavojus, kad daugės tuo pačiu metu vykstančių teisminių procesų, kurių šalys yra tos pačios, keliose valstybėse narėse, todėl atitinkamai padidėtų pavojus, kad bus priimti nesuderinami teismų sprendimai, pažeidžiant Reglamento Nr. 44/2001 15 konstatuojamąją dalį. Šis pavojus būtų dar didesnis kalbant apie bylas, susijusias su asmeninių neturtinių teisių pažeidimu, nes kolizinės normos šioje srityje nėra suderintos(14), taip pat atsižvelgiant į tai, kad reikia nustatyti pusiausvyrą tarp tokių priešingų pagrindinių vertybių, kaip garbė, geras vardas, privatus gyvenimas ir saviraiškos laisvė, o šios pusiausvyros rezultatas gali labai skirtis priklausomai nuo taikytinos materialinės teisės ir įvairių valstybių narių teismų požiūrio.
31.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat teigia, kad reikalavimas bent jau netiesiogiai individualiai identifikuoti ieškovą turi struktūrinį trūkumą, nes toks vertinimas dažnai gali būti sudėtingas ir, dar svarbiau, yra susijęs su bylos esmės vertinimu. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad šioje proceso stadijoje jis negali toliau nagrinėti esminių klausimų, susijusių su ieškovų galimybe remtis savo asmeninėmis neturtinėmis teisėmis, pirmiausia „tautiniu identitetu“, dėl kurio buvimo vis dar plačiai diskutuojama Lenkijos civilinės teisės doktrinoje ir kuris šiuo metu dar nėra įtvirtintas teismų praktikoje.
32.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, kai negalima įvykdyti individualaus identifikavimo sąlygos, tarptautinės jurisdikcijos nuspėjamumo principas turėtų būti vertinamas ne tik per atitinkamų asmenų interesų centro buvimo vietos prizmę, bet ir atsižvelgiant į pranešimo, galinčio pažeisti asmenines neturtines teises, turinio reikšmingumą bei momentą, nuo kurio pranešimas tampa „objektyviai svarbus“. Taigi reikia atlikti visapusišką vertinimą, siekiant nustatyti vietą, kur turinys, susijęs su konkrečia grupe, atsižvelgiant į atitinkamą geografinį, istorinį, kultūrinį ir socialinį kontekstus, yra, pirma, objektyviai svarbus, gali sukelti stipriausias reakcijas, įskaitant neigiamas, antra, itin jautraus pobūdžio ir, trečia, gali sulaukti didžiausio atgarsio viešosiose diskusijose. Šiuo klausimu lemiamos reikšmės turi ne subjekto, padariusio tariamą žalą sukėlusį veiksmą, ketinimas, o tai, ar, atsižvelgiant į objektyvius požymius, nustatytus šiuose skirtinguose kontekstuose, atsakovas galėjo pagrįstai numatyti, kad konkrečioje vietoje bus pareikštas ieškinys siekiant visos galimos žalos, padarytos dėl ginčijamo turinio, atlyginimo.
33.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad, atsižvelgiant į faktinę situaciją (dėl jos istoriškai susitarta), susijusią su Antrojo pasaulinio karo pradžia, Vokietijos okupuota Lenkijos teritorija, karo eiga ir pobūdžiu, šiame kare žuvusių lenkų skaičiumi bei tragiškomis demografinėmis, socialinėmis ir politinėmis pasekmėmis, kurias jis lėmė Lenkijai ir jos gyventojams, nekyla jokių abejonių, kad seriale pateikiamas siužetas, ypač jo „lenkiškoji“ linija, atsižvelgiant į pasirinktą vokišką požiūrį ir retrospektyvų šio serialo pobūdį, yra objektyviai svarbus Lenkijoje ir Lenkijos visuomenei. Šiomis aplinkybėmis Lenkijos teismų tarptautinė jurisdikcija, atsižvelgiant į tai, kad seriale karinės formuotės X kariams priskiriamas tam tikras elgesys ir savybės, atrodo, atitinka nuspėjamumo principą bei teismo ir ginčo glaudaus ryšio kriterijų.
34.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, kad jam kyla klausimas, ar, laikantis „mozaikos“ principo, Lenkijos teismų tarptautinė jurisdikcija galėtų apimti tam tikrus ieškovų pateiktus nepiniginius reikalavimus. Iš tikrųjų nagrinėjamu atveju jie neprašo, kad serialas būtų pašalintas iš interneto ar nebebūtų transliuojamas per televiziją, bet nori, viena vertus, užkirsti kelią tolesniam jų asmeninių neturtinių teisių pažeidimui, pateikiant konkrečią informaciją prieš serialo transliaciją, ir, kita vertus, panaikinti padaryto pažeidimo pasekmes, paskelbiant tam tikrą pareiškimą ne tik atitinkamose interneto svetainėse, bet ir Lenkijos bei Vokietijos televizijos kanaluose, per kuriuos buvo transliuojamas serialas. Jeigu įpareigojimu atsakovams paskelbti atsiprašymo pareiškimą tam tikrose interneto svetainėse, neatsižvelgiant į jų turinį, arba įpareigojimu pateikti tam tikrą informaciją prieš kiekvieną serialo transliaciją, neatsižvelgiant į transliacijos vietą, būtų peržengtos Lenkijos teismų jurisdikcijos ribos, apibrėžtos remiantis „mozaikos“ principu, taip nebūtinai būtų, pavyzdžiui, kalbant apie reikalavimą atsiprašyti per Lenkijos visuomeninio transliuotojo televizijos kanalą arba apie tam tikros informacijos pateikimą prieš serialo transliaciją, jeigu jis transliuojamas Lenkijoje.
35.      Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad pagal savarankišką reikšmę žalą sukėlęs įvykis nagrinėjamu atveju yra ne tik serialo sukūrimas, bet ir jo transliavimas konkrečioje valstybėje narėje. Šiomis aplinkybėmis valstybės narės, kurioje buvo transliuojamas serialas, teismai galėtų turėti tarptautinę jurisdikciją, remdamiesi pirmiausia išvada, kad žalą sukėlęs įvykis įvyko šioje valstybėje, ir tik paskui – tuo, kad žala joje materializavosi. Vis dėlto abejonės dėl tokio požiūrio taikymo šioje byloje būtų paaiškinamos tuo, kad serialas buvo sukurtas Vokietijoje ir kad vieninteliai atsakovai Lenkijos teisme yra to paties serialo kūrėjai, nors Lenkijoje jį transliavo Lenkijos visuomeninis transliuotojas, kuris nėra pagrindinės bylos šalis.
36.      Be to, nagrinėjamu atveju kyla klausimas, ar, atsižvelgiant į tai, kad atsakovai suteikė trečiajam asmeniui pilnutinę licenciją platinti serialo naudojimo teises ir taip netiesiogiai sutiko, kad jis būtų platinamas ir kitose valstybėse narėse, įskaitant Lenkiją, toks atsakovų elgesys galėtų būti prilygintas atsakovų veiksmams bet kurioje valstybėje narėje, kurioje serialas buvo transliuojamas gavus jų sutikimą. Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta teigiamai, reikėtų išnagrinėti klausimą, ar iš to kildinama Lenkijos teismų tarptautinė jurisdikcija galėtų apimti ir žalą, atsiradusią dėl serialo transliavimo kitose valstybėse narėse.
37.      Šiomis aplinkybėmis Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Reglamento Nr. 44/2001] 5 straipsnio 3 punktas, siejamas su jo 11 ir 12 konstatuojamosiomis dalimis, turi būti aiškinamas taip, kad byloje dėl asmeninių neturtinių teisių pažeidimo, susijusio su kinematografinio kūrinio turiniu, valstybės narės, kurioje buvo transliuojamas filmas ir kuri yra kita valstybė nei ta, kurioje filmas buvo sukurtas, nacionaliniai teismai turi tarptautinę jurisdikciją nagrinėti ieškinį dėl:
a)      nepiniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama pašalinti asmeninių neturtinių teisių pažeidimo padarinius, įskaitant įpareigojimą, kad televizijos kanaluose, per kuriuos buvo transliuojamas filmas, neatsižvelgiant į jo transliavimo vietą, ir interneto svetainėse būtų paskelbtas atsiprašymas ir kad prieš kiekvieną filmo transliaciją, neatsižvelgiant į jo transliavimo vietą, būtų pateiktas atitinkamo turinio pareiškimas, arba
b)      piniginės prievolės nustatymo (žalos atlyginimo), kuriuo siekiama atlyginti visą žalą, patirtą dėl asmeninių neturtinių teisių pažeidimo, įskaitant ir susijusią su filmo platinimu (transliavimu) kitose valstybėse narėse,
atsižvelgiant į tai, kad:
–        ieškovų interesų centras ir nuolatinė gyvenamoji vieta (buveinė) yra toje [transliavimo] valstybėje narėje,
–        ieškovai savo asmeninių neturtinių teisių pažeidimą sieja su tuo, kaip šios valstybės narės karinės formuotės [X] kariai vaizduojami filme, be to, vienas iš ieškovų yra buvęs šios karinės formuotės karys, o kitas – buvusių šios karinės formuotės karių asociacija, kurios įstatuose numatytas tikslas yra ginti šios formuotės atminimą, istorinę tiesą ir orumą,
–        filmo turinys, įskaitant tai, kaip vaizduojami minėtos karinės formuotės [X] kariai, yra objektyviai reikšmingas tos [transliavimo] valstybės narės istoriniame, kultūriniame ir socialiniame kontekste?
2.      Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar [Reglamento Nr. 44/2001] 5 straipsnio 3 punktas, siejamas su jo 11 ir 12 konstatuojamosiomis dalimis, turi būti aiškinamas taip, kad byloje dėl asmeninių neturtinių teisių pažeidimo, susijusio su kinematografinio kūrinio turiniu, valstybės narės, kurioje buvo transliuojamas filmas ir kuri yra kita valstybė nei ta, kurioje filmas buvo sukurtas, nacionaliniai teismai turi tarptautinę jurisdikciją nagrinėti ieškinį dėl:
a)      nepiniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama pašalinti asmeninių neturtinių teisių pažeidimo padarinius, kilusius dėl filmo transliavimo valstybės narės, kurioje pareikštas ieškinys, teritorijoje, įskaitant įpareigojimą atsiprašyti toje valstybėje ir įpareigojimą pateikti tinkamo turinio pareiškimą prieš kiekvieną filmo transliaciją toje valstybėje, arba
b)      piniginės prievolės nustatymo (žalos atlyginimo), kuriuo siekiama atlyginti visą žalą, patirtą dėl asmeninių neturtinių teisių pažeidimo dėl filmo platinimo (transliavimo) valstybėje narėje, kurioje pareikštas ieškinys,
prireikus atsižvelgiant į pirmojo klausimo pirmoje–trečioje įtraukose nurodytas aplinkybes?“
38.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paprašė šią bylą nagrinėti pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 107 straipsnyje numatytą prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą. 2025 m. balandžio 10 d. Teisingumo Teismo antroji kolegija, atsižvelgusi į teisėjo pranešėjo siūlymą ir susipažinusi su generalinio advokato nuomone, nusprendė šio prašymo netenkinti.
39.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat paprašė Teisingumo Teismo šią bylą nagrinėti taikant pagreitintą procedūrą, numatytą Teisingumo Teismo procedūros reglamento 105 straipsnyje. 2025 m. gegužės 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi(15) šis prašymas buvo atmestas. Ta pačia nutartimi Teisingumo Teismo pirmininkas, atsižvelgdamas į šios bylos pobūdį ir joje keliamų klausimų svarbą, pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 straipsnio 3 dalį suteikė šios bylos nagrinėjimui pirmenybę.
40.      Rašytines pastabas Teisingumo Teismui pateikė Z. R., Ś., U. ir Z., Lenkijos vyriausybė bei Europos Komisija.
IV.    Analizė
A.      Dėl pirmojo prejudicinio klausimo
41.      Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktas turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės, kurioje per televiziją ir internete buvo transliuojamas serialas, pažeidžiantis fizinio ir juridinio asmenų asmenines neturtines teises, ir kuri yra kita valstybė narė nei ta, kurioje serialas buvo sukurtas, teismai turi tarptautinę jurisdikciją nagrinėti visą ieškinį, viena vertus, dėl nepiniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama pašalinti asmeninių neturtinių teisių pažeidimo padarinius, įskaitant įpareigojimą, kad televizijos kanaluose, per kuriuos įvairiose valstybėse narėse buvo transliuojamas serialas, ir nurodytose interneto svetainėse būtų paskelbtas atsiprašymas ir kad prieš kiekvieną serialo transliaciją, neatsižvelgiant į jo transliavimo vietą, būtų pateiktas atitinkamo turinio pareiškimas, ir, kita vertus, dėl piniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama atlyginti žalą, patirtą dėl asmeninių neturtinių teisių pažeidimo, įskaitant susijusį su serialo transliavimu kitose valstybėse narėse.
42.      Pirmiausia primintina, kad ieškovai savo ieškinį Sąd Okręgowy w Krakowie (Krokuvos apygardos teismas) pareiškė 2013 m. lapkričio 19 d. Taigi, kaip pažymėjo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pagrindinėje byloje lieka taikomas Reglamentas Nr. 44/2001. Iš tikrųjų, nors šis reglamentas buvo panaikintas Reglamentu Nr. 1215/2012, pagal šio reglamento 80 straipsnį, jo 66 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad Reglamentas Nr. 44/2001 ir toliau taikomas, be kita ko, teismo sprendimams, kurie priimami bylose, iškeltose iki 2015 m. sausio 10 d., patenkantiems į šio reglamento taikymo sritį.
43.      Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją iš Reglamento Nr. 44/2001 2 ir 11 konstatuojamųjų dalių matyti, jog šiuo reglamentu siekiama jurisdikcijos taisyklėmis, kurios turi būti ypač nuspėjamos, suvienodinti nuostatas dėl jurisdikcijos kolizinių normų civilinėse ir komercinėse bylose. Taigi šiuo reglamentu siekiama teisinio tikrumo tikslo – sustiprinti Europos Sąjungoje įsisteigusių asmenų teisinę apsaugą, sudarant sąlygas tiek ieškovui lengvai nustatyti teismą, kuriame jis galėtų iškelti bylą, tiek atsakovui numatyti teismą, kuriame jam gali būti iškelta byla(16).
44.      Minėto reglamento II skyriuje numatyta bendra jurisdikcijos priskyrimo sistema yra pagrįsta bendrąja taisykle, įtvirtinta jo 2 straipsnio 1 dalyje, pagal kurią valstybėje narėje nuolatinę gyvenamąją vietą turintiems asmenims, kad ir kokia būtų jų pilietybė, byla keliama tos valstybės teismuose. Tik kaip šios bendrosios atsakovo gyvenamosios vietos teismo jurisdikcijos taisyklės išimtys šio reglamento II skyriaus 2 skirsnyje numatytos kelios specialiosios jurisdikcijos taisyklės, tarp kurių yra taisyklė, nustatyta šio reglamento 5 straipsnio 3 punkte(17). Šioje nuostatoje nurodyta, kad valstybėje narėje nuolat gyvenančiam asmeniui kitoje valstybėje narėje byla dėl civilinės teisės pažeidimų, delikto arba kvazidelikto gali būti iškelta vietos, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis ar jis gali įvykti, teismuose.
45.      Be to, iš Reglamento Nr. 1215/2012 34 konstatuojamosios dalies(18) matyti, kad, atsižvelgiant į tai, jog šiuo reglamentu buvo panaikintas ir pakeistas Reglamentas Nr. 44/2001, kuris savo ruožtu pakeitė Briuselio konvenciją, Teisingumo Teismo pateiktas vieno iš šių teisės aktų nuostatų išaiškinimas taikomas ir kitų teisės aktų nuostatoms, kai šias nuostatas galima laikyti „lygiavertėmis“. Pažymėtina, kad egzistuoja toks Briuselio konvencijos 5 straipsnio 3 punkto, Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkto ir Reglamento Nr. 1215/2012 7 straipsnio 2 punkto lygiavertiškumas(19). Taigi Teisingumo Teismo jurisprudencija, susijusi su viena iš šių nuostatų, taip pat taikoma ir kitoms.
1.      Dėl Teisingumo Teismo jurisprudencijos, susijusios su Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkto aiškinimu
46.      Iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, kad Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkte nustatyta specialiosios jurisdikcijos taisyklė turi būti aiškinama savarankiškai ir siaurai. Ši specialiosios jurisdikcijos taisyklė grindžiama tuo, kad yra ypač glaudus ryšys tarp ginčo ir vietos, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis, teismo, o tai pateisina jurisdikcijos priskyrimą šiam teismui dėl tinkamo teisingumo vykdymo ir veiksmingo proceso organizavimo priežasčių(20). Be to, toks ryšio reikalavimas turi užtikrinti teisinį saugumą ir padėti išvengti to, kad ieškinys atsakovui būtų pareikštas valstybės narės, kurios jis negalėjo pagrįstai numatyti, teisme; tai ypač svarbu sprendžiant ginčus, susijusius su nesutartinėmis prievolėmis, kylančiomis iš privatumo ir asmeninių neturtinių teisių pažeidimų, įskaitant šmeižtą(21). Civilinės teisės pažeidimo, delikto arba kvazidelikto bylose vietos, kurioje įvyko ar gali įvykti žalą sukėlęs įvykis, teismas įprastai turi geriausias galimybes priimti sprendimą pirmiausia dėl ginčo dalyko artumo ir lengvesnio įrodymų rinkimo(22).
47.      Be to, sąvoka „vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis“ reiškia ir žalos atsiradimo vietą, ir vietą, kur atsirado šią žalą lėmusi aplinkybė, todėl ieškinys atsakovui ieškovo nuožiūra gali būti pareikštas vienos iš šių dviejų vietų teisme. Abi šios vietos gali būti vertinamos kaip teismo jurisdikcijai nustatyti svarbus ryšys, nes kiekviena iš jų, nelygu aplinkybės, gali suteikti ypač naudingos informacijos renkant įrodymus ir organizuojant procesą(23).
48.      Šioje byloje daugiausia dėmesio skiriama taisyklėms, susijusioms su asmeninėmis neturtinėmis teisėmis, kurios pirmiausia buvo nustatytos Sprendime Shevill, paskui pritaikytos konkrečiai situacijai, susiklosčiusiai byloje, kurioje priimtas Sprendimas eDate, o vėliau patikslintos paskesniuose sprendimuose.
49.      Sprendime Shevill Teisingumo Teismas nurodė, kad šmeižimo laikraščio straipsnyje, išplatintame keliose valstybėse narėse, atveju žalą sukėlusio įvykio vieta gali būti tik atitinkamo laikraščio leidėjo įsisteigimo vieta, nes joje įvyko žalą sukėlęs įvykis, todėl šios įsisteigimo vietos teismas turi turėti jurisdikciją nagrinėti ieškinį dėl visos neteisėtu veiksmu padarytos žalos atlyginimo(24). Be to, ieškovui turi būti suteikta teisė pareikšti ieškinį vietoje, kur materializavosi žala(25). Taigi tarptautinio šmeižimo spaudoje atveju pažeidimas fizinio arba juridinio asmens garbei, reputacijai ir padėčiai kenkiančiu pranešimu padaromas tose vietose, kur pranešimas yra išplatintas, kai nukentėjęs asmuo ten yra žinomas, todėl kiekvienos valstybės narės, kurioje buvo išplatintas šmeižiantis pranešimas ir kurioje, nukentėjusio asmens teigimu, buvo pakenkta jo reputacijai, teismai turi jurisdikciją spręsti dėl žalos, parytos toje valstybėje(26). Nors tiesa, kad skirtingų to paties ginčo aspektų nagrinėjimas skirtinguose teismuose turi trūkumų, vis dėlto ieškovas visada turi galimybę pareikšti visą ieškinį atsakovo gyvenamosios vietos teisme arba šmeižikiško leidinio leidėjo įsisteigimo vietos teisme(27). Taigi, nors iš pradžių Teisingumo Teismas buvo nusprendęs, kad reikia vengti kelių teismų jurisdikcijos, nes tai didina nesuderinamų sprendimų pavojų(28), vėliau jis Sprendime Shevill suformuotą jurisprudenciją adaptavo, atsižvelgdamas į Reglamento Nr. 44/2001 logiką(29).
50.      Vėliau, Sprendime eDate, buvo patvirtinta Sprendime Shevill įtvirtinta jurisprudencija, patikslinant, kad svarstymai, išdėstyti šiame sprendime ir priminti šios išvados pirmesniame punkte, gali būti taikomi ir kitoms žiniasklaidos bei komunikacijos priemonėms ir apimti platų skirtingose teisinėse sistemose žinomų asmeninių neturtinių teisių pažeidimų spektrą(30). Teisingumo Teismas, be kita ko, pridūrė, kad turinio pateikimas interneto svetainėje skiriasi nuo tokios žiniasklaidos priemonės kaip spauda teritorinės sklaidos, nes toks turinys pasiekiamas iš bet kur; šį turinį nedelsiant iš bet kurio pasaulio taško gali pasiekti neribotas interneto vartotojų skaičius, nesvarbu, ar jį paskleidęs asmuo ketino padaryti jį pasiekiamą už jo įsisteigimo valstybės narės ribų, ir jis to negali kontroliuoti, todėl ryšio kriterijus reikia pritaikyti taip, kad asmuo, kurio asmeninės neturtinės teisės buvo pažeistos naudojant internetą, galėtų dėl visos žalos atlyginimo kreiptis į teismą pagal Europos Sąjungoje atsiradusios žalos, kurią lėmė šis pažeidimas, materializavimosi vietą. Kadangi šio į internetą pateikto turinio poveikį asmens asmeninėms neturtinėms teisėms tinkamiau gali įvertinti tariamai nukentėjusio asmens interesų centro vietos teismas, jurisdikcijos suteikimas šiam teismui atitinka gero teisingumo administravimo principą(31). Vieta, kur yra asmens interesų centras, paprastai yra jo įprastinė gyvenamoji vieta(32). Taigi iš šio sprendimo matyti, kad asmuo, kuris mano, kad jo teisės buvo pažeistos, turi teisę pareikšti ieškinį dėl visos žalos atlyginimo arba šio turinio skleidėjo įsisteigimo valstybės narės teismuose, arba valstybės narės, kur yra jo interesų centras, teismuose. Šis asmuo taip pat gali pareikšti ieškinį kiekvienos valstybės narės, iš kurios teritorijos yra arba buvo pasiekiamas internete pateiktas turinys, teismuose; pastarieji teismai turi jurisdikciją nagrinėti tik jų buvimo valstybėje narėje padarytos žalos klausimą(33).
2.      Dėl Teisingumo Teismo jurisprudencijoje padarytų išvadų atsižvelgiant į pagrindinės bylos aplinkybes
51.      Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, pirma, ar Sprendime eDate įtvirtinta jurisprudencija, susijusi su internetu ir pagrįsta asmens interesų centru, gali būti taikoma situacijai, kai asmeninės neturtinės teisės gali būti pažeistos dėl serialo sukūrimo ir transliavimo keliose valstybėse narėse. Taigi tam teismui kyla klausimas, ar pagrindinė byla turi būti nagrinėjama atsižvelgiant tik į Sprendime eDate įtvirtintą jurisprudenciją, ar ir į įtvirtintą Sprendime Shevill.
52.      Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateikia kelis argumentus, kuriais remiantis taikytina tik Sprendime eDate įtvirtinta jurisprudencija, pagal kurią būtų galima pripažinti Lenkijos teismų tarptautinę jurisdikciją nagrinėti ieškovų ieškinį dėl visos žalos atlyginimo. Jis teigia, kad Sprendime Shevill padaryta išvada, susijusi su Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkto aiškinimu, buvo suformuluota rašytinės spaudos laikotarpiu daugiau kaip prieš 20 metų, t. y. tada, kai techninės nuotolinio platinimo galimybės iš esmės skyrėsi nuo prieinamų
dabar, ir kad srautinės transliacijos technologijos bei užsakomųjų audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų plėtra prieštarauja skirstymui pagal platinimo formas siekiant nustatyti teismų tarptautinę jurisdikciją. Be to, pasitelkus tokias technologijas kaip geografinis blokavimas ar geografinis lokalizavimas, pirma, transliacija gali būti apribota tam tikra teritorija, antra, kūrinio turinys gali skirtis priklausomai nuo vietos, kurioje jis prieinamas. Taip pat pripažinimas, kad ieškinys dėl visos žalos atlyginimo gali būti pareikštas valstybėje narėje, kurioje yra ieškovo interesų centras, vien tik dėl sąsajos su filmo platinimu internete, kai ginčijamas turinys tuo pat metu platinamas ir internete, ir neprisijungus prie interneto, lemtų sunkiai priimtiną ginčo išskaidymą.
53.      Šiuo klausimu primintina, kad Sprendime Shevill įtvirtintą jurisprudenciją Teisingumo Teismas ne kartą yra patvirtinęs, taip pat neseniai priimtuose sprendimuose(34). Vadinasi, siekiant nustatyti, ar pagrindinėje byloje Lenkijos teismai turi tarptautinę jurisdikciją spręsti dėl visos žalos atlyginimo, reikia atsižvelgti į šią jurisprudenciją, o ne vien į Sprendime eDate suformuotą jurisprudenciją. Be to, Sąjungos teisę reikia aiškinti atsižvelgiant į pagrindinėje byloje susiklosčiusių aplinkybių laiką, t. y. iki 2015 m. Taigi, po šios datos įvykę technologiniai pokyčiai šiai bylai neturi reikšmės.
54.      Kaip matyti iš Sprendimo eDate, turinio pateikimas interneto svetainėje skiriasi nuo žiniasklaidos priemonių teritorinės sklaidos, nes toks turinys iš esmės pasiekiamas iš bet kur, visame pasaulyje, ir jį paskleidęs asmuo negali to kontroliuoti(35). Vis dėlto reikia konstatuoti, kad serialo transliavimas per televiziją(36) neatitinka nė vienos iš šių sąlygų. Iš tikrųjų, viena vertus, šis transliavimas, kad ir kokios būtų naudojamos priemonės, kaip antai skaitmeninė antžeminė televizija (SAT), kabelinė ar palydovinė, iš esmės yra apribotas tam tikra teritorija, t. y. apsiriboja geografine televizijos signalo priėmimo sritimi, paprastai nacionaline zona (vietiniu, regioniniu ar nacionaliniu kanalu). Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad serialas buvo transliuojamas įvairiose valstybėse narėse per „nacionalinius“ televizijos kanalus, būtent per Lenkijos, Vokietijos, Airijos, Ispanijos, Nyderlandų, Austrijos ir Norvegijos televiziją. Kita vertus, toks transliavimas nėra už autorių teisių turėtojų, t. y. serialo kūrėjų, kontrolės ribų, jie gali apibrėžti savo kūrinio transliacijos ribas, pirmiausia geografines. Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad atsakovai yra išimtinių serialo autorių teisių turėtojai ir kad jie iš dalies perleido B. teisę jį naudoti konkrečiose teritorijose, be to, suteikė jam 12 metų išimtinę licenciją platinti serialo naudojimo teises kitose teritorijose.
55.      Vadinasi, televizijos serialo transliavimui negali būti taikoma vien Sprendime eDate įtvirtinta jurisprudencija. Šiuo klausimu tame sprendime nurodyta, kad Sprendime Shevill išdėstyti argumentai, susiję su rašytinėje spaudoje paskelbtu straipsniu, gali būti taikomi ir kitoms žiniasklaidos bei komunikacijos priemonėms(37). Šiuo klausimu Sprendimo eDate 44 punkte Teisingumo Teismas daro nuorodą į generalinio advokato P. Cruz Villalón išvadą(38), kurioje pažymima, kad Sprendimo Shevill taikymo sritis yra plati ir neapsiriboja tik spausdintais laikraščiais, nes į jo taikymo sritį gali patekti kitos informacijos perdavimo priemonės, pavyzdžiui, televizija arba radijas.
56.      Vien tai, kad serialas vienu metu transliuojamas ir per televizijos kanalą, ir internete, negali pakeisti šio aiškinimo. Iš tikrųjų pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkte nustatyta specialiosios jurisdikcijos taisyklė turi būti aiškinama savarankiškai ir siaurai(39). Kadangi transliavimas internete labai skiriasi nuo transliavimo per televiziją, nėra pagrindo išplėsti dėl interneto priimto sprendimo taikymo srities įtraukiant į ją televiziją, jei nėra įvykdytos Sprendime eDate nustatytos sąlygos. Be to, toks požiūris lemtų netikrumą, nes, atsižvelgiant į kūrėjų pasirinkimus, negalima daryti prielaidos, kad kiekvieną per televiziją pateikiamo turinio transliaciją būtinai papildo šio turinio prieigos internete galimybė; tai reikštų, kad kiekvienu konkrečiu atveju reikia patikrinti šio turinio transliavimo sąlygas, kurios laikui bėgant taip pat gali keistis.
57.      Kalbant apie geografinį blokavimą arba geografinį lokalizavimą, susijusį su transliavimu internete, tai galėtų leisti daryti išvadą, kad nėra įvykdyta prieigos prie turinio iš bet kur sąlyga, nustatyta Sprendime eDate, todėl tokiu atveju taikytina Sprendime Shevill įtvirtinta jurisprudencija, o ne išvadą, kad pastaroji jurisprudencija netaikytina televizijos serialui.
58.      Kalbant apie ginčo išskaidymą, į tokį argumentą Sprendime Shevill buvo atsižvelgta. Iš tikrųjų Teisingumo Teismas patikslino, kad, nors tiesa, kad skirtingų to paties ginčo aspektų nagrinėjimas skirtinguose teismuose turi trūkumų, vis dėlto ieškovas visada turi galimybę pareikšti visą ieškinį atsakovo gyvenamosios vietos teisme arba šmeižikiško leidinio leidėjo įsisteigimo vietos teisme(40). Šiuo klausimu primintina, kad pagal bendrąją taisyklę, nustatytą Reglamento Nr. 44/2001 2 straipsnio 1 dalyje, valstybėje narėje nuolat gyvenantiems asmenims bylos turi būti keliamos šios valstybės narės teismuose. Specialiosios jurisdikcijos taisyklė, nustatyta šio reglamento 5 straipsnio 3 punkte, yra tik išimtinio pobūdžio ir negali tapti bendrąja taisykle, nepažeidžiant šiame reglamente įtvirtintų jurisdikcijos taisyklių.
59.      Vadinasi, pagrindinės bylos aplinkybėmis reikia skirti serialo transliavimą per televiziją, kuriam taikoma Sprendime Shevill įtvirtinta jurisprudencija, ir jo transliavimą internete, kuriam taikoma Sprendime eDate įtvirtinta jurisprudencija, pagal kurią atitinkamas asmuo gali pareikšti ieškinį dėl visos žalos atlyginimo valstybės narės, kurioje yra jo interesų centras, teismuose.
60.      Antra, kiek tai susiję su Sprendime eDate įtvirtinta jurisprudencija, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar šioje byloje yra įvykdytos Sprendime Mittelbayerischer Verlag(41) nustatytos sąlygos. Šiame sprendime Teisingumo Teismas patikslino, jog vien tai, kad asmuo priklauso didelei identifikuojamai grupei, neleidžia pasiekti jurisdikcijos taisyklių nuspėjamumo ir teisinio saugumo tikslų, nes tokios grupės narių interesų centrai gali būti bet kurioje Sąjungos valstybėje narėje(42).
61.      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be kita ko, teigia, kad serialo siužetas neleidžia identifikuoti nė vieno iš ieškovų, nes kalbama apie meno kūrinį, kuriame nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nevaizduojamos realios šio laikmečio ar istorinės asmenybės. Juo labiau būtų sunku individualiai identifikuoti Ś., nes ši asociacija susiformavo praėjus dešimtmečiams po Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laikosi nuomonės, kad seriale vaizduojamas mažos ir uždaros asmenų grupės, būtent karinės formuotės X karių, elgesys, vienareikšmiškai ir neabejotinai identifikuojant šią formuotę, kurios vienas iš likusių gyvų narių yra Z. R.
62.      Vis dėlto, kaip ir Komisija, manau, kad, kalbant apie Z. R., netiesioginio indentifikavimo „kaip individo“ kriterijus reiškia, kad asmuo gali būti atpažintas atsižvelgiant į tam tikrus konkrečius požymius, aiškiai nurodančius tam tikrą asmenį(43). Toks aiškinimas atitinka Sprendime Shevill įtvirtintą jurisprudenciją, pagal kurią nukentėjęs asmuo turi būti nustatytas(44). Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra pripažinęs individualizavimo buvimą tais atvejais, kai asmenys, tariamai nukentėję dėl jų asmeninių neturtinių teisių pažeidimo, buvo tiesiogiai susiję su internete patalpintu turiniu, nes buvo jame įvardyti(45). Vis dėlto nagrinėjamu atveju seriale vaizduojami išgalvoti personažai, o tai reiškia, kad Z. R. nėra identifikuojamas kaip asmuo, netgi netiesiogiai. Be to, kaip matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, Ś. šiuo metu priklauso apie 5 000 narių; mano manymu, tai sudaro didelę grupę, taigi vien tai, kad asmuo priklauso šiai grupei, neleidžia pasiekti jurisdikcijos taisyklių nuspėjamumo ir teisinio saugumo tikslų(46). Bet kuriuo atveju primintina, kad reikia atsižvelgti į pagrindinėje byloje susiklosčiusių aplinkybių datą, t. y. laiką, kai likusių gyvų karinės formuotės X narių galėjo būti daugiau, nei jų yra dabar.
63.      Apskritai, jei individualizavimo kriterijus būtų aiškinamas plačiai, asmenines neturtines teises pažeidžiančio turinio skleidėjas negalėtų žinoti asmenų, kurie minimi tame turinyje, interesų centrų, galinčių būti įvairiose valstybėse narėse(47). Be to, toks aiškinimas galėtų lemti vienas kitam prieštaraujančių sprendimų priėmimą įvairių valstybių narių teismuose, į kuriuos būtų kreiptasi. Taigi toks aiškinimas būtų kritikuojamas dėl to paties, dėl ko prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kritikavo „mozaikos“ principo taikymą, nes jis lemtų sisteminį pavojų, kad daugės keliose valstybėse narėse tuo pačiu metu vykstančių teisminių procesų, kurių šalys bus tos pačios.
64.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, nesant individualizavimo, forum delicti commissi netektų savo, kaip realios alternatyvos bendrajai tarptautinei jurisdikcijai pagal Reglamento Nr. 44/2001 2 straipsnio 1 dalį, pobūdžio. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atrodo, daro prielaidą, kad tarptautinės jurisdikcijos taisyklės turi būti palankios ieškovui. Vis dėlto, viena vertus, pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją asmens teisė pareikšti ieškinį dėl visos žalos atlyginimo valstybės narės, kur yra jo interesų centras, teisme pateisinama siekiant gero teisingumo vykdymo, o ne siekiant apsaugoti būtent ieškovą(48). Kita vertus, pagal Sprendime Shevill įtvirtintą jurisprudenciją ieškovas visada gali pareikšti visą ieškinį viename teisme, t. y. serialo kūrėjų buveinės, esančios Vokietijoje, vietos teisme.
65.      Kalbant apie Ś., iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad tai, ar ieškovas yra fizinis, ar juridinis asmuo, neturi lemiamos reikšmės(49). Taigi juridinis asmuo, teigiantis, kad paskelbus klaidingą informaciją apie jį internete ir nepašalinus su juo susijusių komentarų buvo pažeistos jo asmeninės teisės, gali kreiptis į valstybės narės, kur yra jo interesų centras, teismus su ieškiniu, kuriuo prašoma ištaisyti šią informaciją, pašalinti komentarus ir atlyginti visą jo patirtą žalą(50). Vis dėlto nagrinėjamu atveju, kaip matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, kadangi ši asociacija buvo įkurta praėjus dešimtmečiams po Antrojo pasaulinio karo pabaigos, seriale nėra jokios informacijos apie ją ir jame negalima jos nei tiesiogiai, nei netiesiogiai identifikuoti. Vien to, kad ši asociacija siekia, be kita ko, ginti šios karinės formuotės ir jos karių orumą, gerą vardą ir atminimą, negali pakakti, kad ji būtų individualizuota, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktą(51). Be to, kaip pažymėjo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, asociacijos, pagal savo įstatus siekiančios panašaus arba tokio paties tikslo, kaip ir Ś., buveinė galėtų būti bet kurioje Sąjungos valstybėje narėje, o tai lemtų tokius pačius nepatogumus, kaip ir kylantieji iš Sprendime Shevill įtvirtintos jurisprudencijos.
66.      Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teigia, kad reikalavimas individualiai identifikuoti ieškovą, bent jau netiesiogiai, turi struktūrinį trūkumą, nes toks vertinimas dažnai būna sudėtingas ir, svarbiausia, glaudžiai susijęs su bylos nagrinėjimu iš esmės. Vis dėlto Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad tarptautinės jurisdikcijos tikrinimo stadijoje teismas, į kurį kreiptasi, nevertina nei ieškinio priimtinumo, nei jo pagrįstumo pagal nacionalinėje teisėje įtvirtintas taisykles, o tik nustato sąsajas su teismo vietos valstybe, pagrindžiančias jo jurisdikciją pagal šią nuostatą. Nors siekiant teisinio saugumo reikalaujama, kad nacionalinis teismas, į kurį kreiptasi, galėtų lengvai nuspręsti dėl savo paties jurisdikcijos, neprivalėdamas priimti sprendimo dėl bylos esmės, pareiga jau šioje proceso stadijoje išsamiai įvertinti įrodymus, susijusius su reikšmingomis faktinėmis aplinkybėmis, susijusiomis tiek su jurisdikcija, tiek su bylos esme, gali turėti įtakos bylos nagrinėjimo iš esmės pagrįstumui. Teisingumo Teismas taip pat patikslino, kad tiek gero administravimo principo tikslas, tiek tinkamas atsižvelgimas į teismo nepriklausomumą jam vykdant savo funkcijas reikalauja, jog teismas, į kurį kreiptasi, galėtų išnagrinėti savo tarptautinę jurisdikciją atsižvelgdamas į visą turimą informaciją, prireikus įskaitant pateiktą atsakovo(52).
67.      Vadinasi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi spręsti remdamasis turima informacija. Tuo atveju, jeigu iš šios informacijos nebūtų aiškiai matyti, kad ieškovus galima identifikuoti „kaip individus“, tas teismas negalėtų spręsti dėl visos žalos, kurią lėmė serialo transliavimas internete, atlyginimo. Nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktą informaciją, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos išplaukia, kad serialas neleidžia ieškovų identifikuoti nei tiesiogiai, nei netiesiogiai. Be to, kalbant apie prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teiginį, kad tarptautinės jurisdikcijos taisyklės negali būti taikomos prieš būsimą sprendimą dėl bylos esmės, nagrinėjant klausimą, ar galima ieškovus identifikuoti kaip individus, visai nebūtina išnagrinėti bylos iš esmės, t. y. nustatyti, ar buvo pažeistos asmeninės neturtinės teisės.
68.      Ketvirta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, kai, atsižvelgiant į turinį, galintį pažeisti asmenines neturtines teises, negalima individualiai identifikuoti konkrečių asmenų, tarptautinės jurisdikcijos nuspėjamumo požymiu reikia laikyti ne tik atitinkamų asmenų interesų centro vietą, bet ir pranešimo, galinčio pažeisti asmenines neturtines teises, turinio reikšmingumą bei momentą, nuo kurio pranešimas, atsižvelgiant į istorinį, kultūrinį ir socialinį kontekstus, tampa „objektyviai svarbus“ transliavimo valstybės narės teritorijoje. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo manymu, toks požiūris, kai pirmenybė teikiama ginčo dalykui ir jo svarbai atitinkamoje vietoje, o ne asmenims, kurie gali būti ieškovai, ir šių asmenų interesų centro vietai, atrodo, atitinka gerą tarptautinės jurisdikcijos nuspėjamumo principo supratimą.
69.      Vis dėlto, pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, nors sąvoka „vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktą, gali nurodyti vietą, kurioje atsirado žala, šią sąvoką galima suprasti tik kaip nurodančią vietą, kurioje įvyko žalingų pasekmių tiesiogiai nukentėjusiam asmeniui sukėlęs įvykis, dėl kurio atsirado deliktinė arba kvazideliktinė atsakomybė(53). Vadinasi, tokiu atveju siekiant nustatyti teismo tarptautinę jurisdikciją reikia išnagrinėti vietą, kurioje materializavosi žala, kiek tai susiję būtent su ieškovu, fiziniu ar juridiniu asmeniu, kurio asmeninės neturtinės teisės tariamai buvo pažeistos. Pritarti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo požiūriui reikštų sukurti naują jurisdikcijos suteikimo nacionaliniams teismams pagrindą, kuris būtų atsietas nuo tariamai nukentėjusio asmens ir kuris galėtų būti jam nepalankus. Iš tikrųjų, kaip pažymėjo Komisija, laikantis tokio požiūrio buvęs karys, kurio interesų centras yra Lenkijoje, galėtų Lenkijos teismuose pareikšti ieškinį dėl visos patirtos žalos atlyginimo, atsižvelgiant į tai, kad serialas Lenkijoje yra objektyviai svarbus, o buvęs karys, kurio interesų centras yra kitoje valstybėje narėje, to šioje valstybėje padaryti negalėtų(54).
70.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau į pirmąjį klausimą atsakyti, jog Reglamento
Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktas turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės, kurioje per televiziją ir internete buvo transliuojamas serialas, pažeidžiantis fizinio ir juridinio asmens asmenines neturtines teises, išskyrus valstybę narę, kurioje serialas buvo sukurtas, teismai neturi tarptautinės jurisdikcijos, kiek tai susiję su televizija, nagrinėti viso ieškinio, pirma, dėl nepiniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama pašalinti asmeninių neturtinių teisių pažeidimo padarinius, įskaitant įpareigojimą, kad televizijos kanaluose, per kuriuos įvairiose atitinkamose valstybėse narėse buvo transliuojamas serialas, būtų paskelbtas atsiprašymas ir kad prieš kiekvieną serialo transliaciją, neatsižvelgiant į jo transliavimo vietą, būtų pateiktas atitinkamo turinio pareiškimas, ir, antra, dėl piniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama atlyginti neturtinę žalą, patirtą dėl asmeninių neturtinių teisių pažeidimo, įskaitant susijusį su serialo transliavimu kitose valstybėse narėse. Kalbant apie internetą, valstybės narės, kurioje yra fizinio ar juridinio asmens interesų centras, teismai turi jurisdikciją nagrinėti visą tokį ieškinį tik tuo atveju, jei ginčijamame turinyje yra objektyvių ir patikrinamų elementų, leidžiančių tą asmenį tiesiogiai ar netiesiogiai identifikuoti kaip individą.
B.      Dėl antrojo prejudicinio klausimo
71.      Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar tuo atveju, jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktas turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės, kurioje per televiziją buvo transliuojamas asmenines neturtines teises pažeidžiantis serialas ir kuri yra kita valstybė narė nei ta, kurioje serialas buvo sukurtas, teismai turi tarptautinę jurisdikciją nagrinėti serialo kūrėjams pareikštą ieškinį, pirma, dėl nepiniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama pašalinti asmeninių neturtinių teisių pažeidimo padarinius, įskaitant įpareigojimą atsiprašyti per televizijos kanalus, per kuriuos buvo transliuojamas serialas, taip pat prieš kiekvieną serialo transliavimą šioje valstybėje narėje pateikti atitinkamo turinio pareiškimą, ir, antra, dėl piniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama atlyginti neturtinę žalą, patirtą dėl serialo transliavimo šioje valstybėje narėje.
72.      Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, kuria remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, matyti, kad, atsižvelgiant į interneto svetainėje paskelbtos informacijos ir turinio skvarbų pobūdį ir į tai, jog ši informacija ir šis turinys iš esmės paskleidžiami visame pasaulyje, reikalavimas ištaisyti arba pašalinti internete paskelbtą turinį yra vienas nedalomas reikalavimas, todėl jį galima pateikti tik teisme, kuris turi jurisdikciją nagrinėti visą ieškinį dėl žalos atlyginimo, o ne teismui, kuris tokios jurisdikcijos neturi(55).
73.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad ieškovai neprašo, jog serialas būtų pašalintas iš interneto ar nebebūtų transliuojamas per televiziją, bet nori, viena vertus, užkirsti kelią tolesniam jų asmeninių neturtinių teisių pažeidimui, pateikiant konkrečią informaciją prieš serialo transliaciją, ir, kita vertus, panaikinti padaryto pažeidimo pasekmes, paskelbiant tam tikrą pareiškimą ne tik atitinkamose interneto svetainėse, bet ir Lenkijos bei Vokietijos televizijos kanaluose, per kuriuos buvo transliuojamas serialas. Vis dėlto, to teismo teigimu, reikalavimas pašalinti tam tikrą turinį iš interneto yra nedalomas, jeigu ieškovas siekia, kad būtų pašalintas visas turinys, kuriuo pažeidžiamos asmeninės neturtinės teisės.
74.      Kaip minėta atsakant į pirmąjį prejudicinį klausimą, Sprendime eDate įtvirtinta jurisprudencija, kuria remiamasi šios išvados 72 punkte nurodytuose sprendimuose, nesusijusi su tam tikro turinio transliavimu per televiziją, kuriam taikoma Sprendime Shevill įtvirtinta jurisprudencija. Iš pastarosios matyti, kad pagal mozaikos principą valstybės narės, kurioje buvo pažeistos asmeninės neturtinės teisės, teismas turi jurisdikciją nagrinėti ieškinius dėl šioje valstybėje padarytos žalos. Jei tai leidžiama pagal nacionalinės teisės aktus, tas teismas gali įpareigoti atsakovą prieš serialo transliavimą pateikti konkrečią informaciją, su sąlyga, kad ji pateikiama tik nacionalinėje teritorijoje. Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs tesimas pabrėžia, kad pagal Civilinio kodekso 24 straipsnį nepiniginiai reikalavimai gali būti suformuluoti taip, kad jų nagrinėjimas priklausytų teismo, galinčio vertinti tik teismo vietos valstybės teritorijoje padaryto pažeidimo pasekmes, jurisdikcijai.
75.      Dėl transliavimo internete pritariu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo argumentui, kad tuo atveju, jei šis transliavimas susijęs su Sprendime Shevill įtvirtinta jurisprudencija, ieškovui nesant identifikuotam individualiai, teismas, į kurį kreiptasi, taip pat tiek, kiek tai leidžiama pagal nacionalinės teisės aktus, galėtų įpareigoti atsakovą, kad jis paskelbtų konkrečią informaciją, susijusią su ginčijamu turiniu, kitoje žiniasklaidos priemonėje, kurios įtakos sritis apsiriboja atitinkamos valstybės narės teritorija, kaip antai nacionalinėje rašytinėje spaudoje ar televizijoje, arba kad ši informacija būtų susijusi tik su asmeninių neturtinių teisių pažeidimo pasekmėmis šios valstybės teritorijoje.
76.      Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad žalą sukėlęs įvykis apima ne tik filmo sukūrimą, bet ir jo transliavimą konkrečioje valstybėje narėje. Toks požiūris reikštų, kad valstybės narės, kurioje filmas buvo transliuojamas, teismams tarptautinė jurisdikcija galėtų būti suteikta pirmiausia dėl to, kad žalą sukėlęs įvykis įvyko jų vietos valstybės teritorijoje ir tik paskui – dėl to, kad žala materializavosi šioje valstybėje. Vis dėlto primintina, kad Sprendime Shevill Teisingumo Teismas pripažino, jog šmeižimo laikraščio straipsnyje, išplatintame keliose valstybėse narėse, atveju žalą sukėlusio įvykio vieta gali būti tik atitinkamo laikraščio leidėjo įsisteigimo vieta, nes tai yra žalą sukėlusio įvykio kilmės vieta(56).
77.      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad serialas buvo sukurtas Vokietijoje ir kad vieninteliai atsakovai Lenkijos teisme yra šio serialo, kurį Lenkijoje transliavo Lenkijos visuomeninis transliuotojas, kuris pats nėra bylos šalis, kūrėjai. Šiomis aplinkybėmis serialo kūrėjų įsisteigimo vieta turi būti laikoma vieta, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis. Be to, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją tuo atveju, jei tik vienam iš kelių žalą tariamai sukėlusių asmenų byla iškelta teisme, turinčiame jurisdikciją teritorijoje, kurioje šis asmuo neveikė, negalima manyti, kad žalą sukėlęs įvykis įvyko teritorijoje, kurioje šis teismas turi jurisdikciją, kaip tai suprantama pagal Reglamento
Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktą(57).
78.      Taip pat pažymėtina, kad iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad atsakovai yra išimtinių serialo autorių teisių turėtojai ir kad jie iš dalies perleido B. teisę jį naudoti konkrečiose teritorijose, be to, suteikė jam išimtinę licenciją platinti serialo naudojimo teises kitose teritorijose(58). Tokia sutartis, dėl kurios prašyme priimti prejudicinį sprendimą nenurodyta, kad ji buvo sudaryta Lenkijoje, negali pakeisti vietos, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis, nes ji negali būti prilyginta atsakovų veiksmui šalyse, kuriose minėtas serialas buvo transliuojamas su jų sutikimu. Taigi pagal minėto 5 straipsnio 3 punktą Lenkijos teismai neturi tarptautinės jurisdikcijos nagrinėti viso ieškovų pareikšto ieškinio vien dėl to, kad serialas buvo transliuojamas Lenkijoje.
79.      Šiomis aplinkybėmis į antrąjį klausimą siūlau atsakyti, jog Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktas turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės, kurioje per televiziją buvo transliuojamas asmenines neturtines teises pažeidžiantis serialas ir kuri yra kita valstybė narė nei ta, kurioje serialas buvo sukurtas, teismai turi tarptautinę jurisdikciją nagrinėti serialo kūrėjui pareikštą ieškinį, pirma, dėl nepiniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama pašalinti asmeninių neturtinių teisių pažeidimo padarinius, įskaitant įpareigojimą atsiprašyti per televizijos kanalus, per kuriuos buvo transliuojamas serialas, taip pat prieš kiekvieną serialo transliavimą šioje valstybėje narėje pateikti atitinkamo turinio pareiškimą, kiek tai leidžiama pagal nacionalinę teisę, ir, antra, dėl piniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama atlyginti neturtinę žalą, patirtą dėl serialo transliavimo šioje valstybėje narėje.
80.      Norėčiau pridurti, kad, kaip ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, manau, jog dėl „mozaikos“ principo taikymo kyla sunkumų fiziniams ar juridiniams asmenims, teigiantiems, kad buvo pažeistos jų asmeninės neturtinės teisės(59). Šiuo klausimu pažymėtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo argumentai dėl ginčo išskaidymo pavojaus, galinčio lemti tai, kad įvairių valstybių narių teismai, į kuriuos bus kreiptasi, priims vienas kitam prieštaraujančius sprendimus, nėra nereikšmingi. Vis dėlto dabartinė Teisingumo Teismo jurisprudencija yra nusistovėjusi ir platus nukrypti leidžiančios nuostatos, t. y. Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkto, aiškinimas galėtų sukelti daugiau problemų nei tos, kurias ja siekiama išspręsti. Taigi esu tos nuomonės, kad nagrinėjant šią bylą nėra pagrindo neigti šią jurisprudenciją.
V.      Išvada
81.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Sąd Najwyższy (Aukščiausiasis Teismas, Lenkija) pateiktus prejudicinius klausimus:
1.      2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo 5 straipsnio 3 punktas
turi būti aiškinamas taip:
valstybės narės, kurioje per televiziją ir internete buvo transliuojamas serialas, pažeidžiantis fizinio ar juridinio asmens asmenines neturtines teises, išskyrus valstybę narę, kurioje serialas buvo sukurtas, teismai neturi tarptautinės jurisdikcijos, kiek tai susiję su televizija, nagrinėti viso ieškinio, pirma, dėl nepiniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama pašalinti asmeninių neturtinių teisių pažeidimo padarinius, įskaitant įpareigojimą, kad televizijos kanaluose, per kuriuos įvairiose atitinkamose valstybėse narėse buvo transliuojamas serialas, būtų paskelbtas atsiprašymas ir kad prieš kiekvieną serialo transliaciją, neatsižvelgiant į jo transliavimo vietą, būtų pateiktas atitinkamo turinio pareiškimas, ir, antra, dėl piniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama atlyginti neturtinę žalą, patirtą dėl asmeninių neturtinių teisių pažeidimo, įskaitant susijusį su serialo transliavimu kitose valstybėse narėse. Kalbant apie internetą, valstybės narės, kurioje yra fizinio ar juridinio asmens interesų centras, teismai yra kompetentingi nagrinėti visą tokį ieškinį tik tuo atveju, jei ginčijamame turinyje yra objektyvių ir patikrinamų elementų, leidžiančių tą asmenį tiesiogiai ar netiesiogiai identifikuoti kaip individą.
2.      Reglamento
Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punktas
turi būti aiškinamas taip:
valstybės narės, kurioje per televiziją buvo transliuojamas asmenines neturtines teises pažeidžiantis serialas ir kuri yra kita valstybė narė nei ta, kurioje serialas buvo sukurtas, teismai turi tarptautinę jurisdikciją nagrinėti serialo kūrėjui pareikštą ieškinį, pirma, dėl nepiniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama pašalinti asmeninių neturtinių teisių pažeidimo padarinius, įskaitant įpareigojimą atsiprašyti per televizijos kanalus, per kuriuos buvo transliuojamas serialas, taip pat prieš kiekvieną serialo transliavimą šioje valstybėje narėje pateikti atitinkamo turinio pareiškimą, kiek tai leidžiama pagal nacionalinę teisę, ir, antra, dėl piniginės prievolės nustatymo, kuriuo siekiama atlyginti neturtinę žalą, patirtą dėl serialo transliavimo šioje valstybėje narėje.
1      Originalo kalba: prancūzų.
i      Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
2      2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42).
3      1995 m. kovo 7 d. Sprendimas Shevill ir kt. (C‑68/93, EU:C:1995:61; toliau – Sprendimas Shevill arba Sprendime Shevill įtvirtinta jurisprudencija).
4      2011 m. spalio 25 d. Sprendimas eDate Advertising ir kt. (C‑509/09 ir C‑161/10, EU:C:2011:685; toliau – Sprendimas eDate arba Sprendime eDate įtvirtinta jurisprudencija).
5      Dėl pritarimo Sprendime Shevill įtvirtintai jurisprudencijai žr. generalinio advokato P. Cruz Villalón išvadą, pateiktą sujungtose bylose eDate Advertising ir kt. (C‑509/09 ir C‑161/10, EU:C:2011:192, 33–41 punktai), taip pat generalinio advokato G. Hogan išvadą, pateiktą byloje Gtflix Tv (C‑251/20, EU:C:2021:745, 42–94 punktai). Dėl priešingos nuomonės žr. generalinio advokato M. Bobek išvadą, pateiktą byloje Bolagsupplysningen ir Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:554, 73–90 punktai).
6      Žr., be kita ko, Lutzi, T., „Shevill is dead, long live Shevill !“, Law Quarterly Review, 2018, 134 t., p. 208–213.
7      2012 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 351, 2012, p. 1).
8      Dz. U., 1964, Nr. 16, 93 pozicija.
9      Dz. U., 1964, Nr. 43, 296 pozicija.
10      Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodyta 2023 m. lapkričio 19 d., bet iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad iš tikrųjų šis ieškinys buvo pareikštas 2013 m. lapkričio 19 d.
11      Pagal šią jurisprudenciją, esant tariamam asmeninių teisių pažeidimui dėl interneto svetainėje paskelbto turinio, asmuo, manantis, kad jam buvo padaryta žala, turi teisę pareikšti ieškinį dėl visos žalos atlyginimo valstybės narės, kurioje yra jo interesų centras, teismuose.
12      Pagal šį principą kiekvienos valstybės narės, kurioje buvo išplatintas šmeižikiškas turinys ir kurioje nukentėjusysis teigia patyręs žalą savo reputacijai, teismai yra kompetentingi nagrinėti toje valstybėje padarytą žalą. Išsamiau žr. šios išvados 49 punktą.
13      2021 m. birželio 17 d. sprendimas (C‑800/19, EU:C:2021:489, 46 punktas; toliau – Sprendimas Mittelbayerischer Verlag), kuriame Teisingumo Teismas pripažino, kad vietos, kurioje yra asmens, teigiančio, kad jo asmeninės teisės buvo pažeistos dėl internete patalpinto turinio, interesų centras, teismas turi jurisdikciją nagrinėti šio asmens pareikštą ieškinį dėl visos žalos atlyginimo tik tuomet, jeigu šiame turinyje nurodomos objektyvios aplinkybės, kurias galima patikrinti ir kurios leidžia tiesiogiai ar netiesiogiai identifikuoti minėtą asmenį kaip individą.
14      Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas remiasi 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 864/2007 dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės („Roma II“) (OL L 199, 2007, p. 40) 1 straipsnio 2 dalies g punktu.
15      Nutartis Idziski (C‑232/25, EU:C:2025:389).
16      2021 m. gruodžio 9 d. Sprendimas HRVATSKE ŠUME (C‑242/20, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
17      Žr. 2016 m. liepos 14 d. Sprendimą Granarolo (C‑196/15, EU:C:2016:559, 17 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
18      Šioje konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad „turėtų būti užtikrintas [1968 m. rugsėjo 27 d. Konvencijos dėl jurisdikcijos ir sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo (OL L 299, 1972, p. 32; toliau – Briuselio konvencija)], [Reglamento Nr. 44/2001] ir šio reglamento tęstinumas ir tuo tikslu nustatytos pereinamosios nuostatos. Tęstinumą taip pat turi užtikrinti Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, aiškindamas [Briuselio konvenciją] ir ją pakeičiančius reglamentus“.
19      Šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 18 d. Sprendimą ÖFAB (C‑147/12, EU:C:2013:490, 29 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), taip pat 2025 m. liepos 10 d. Sprendimą Chmieka (C‑99/24, EU:C:2025:563, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
20      Šiuo klausimu žr. 2025 m. gruodžio 2 d. Sprendimą Stichting Right to Consumer Justice ir Stichting App Stores Claims (C‑34/24, EU:C:2025:936, 44 ir 45 punktai bei juose nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas Stichting Right to Consumer Justice).
21      Šiuo klausimu žr. 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Gtflix Tv (C‑251/20, EU:C:2021:1036, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija; toliau – Sprendimas Gtflix).
22      Šiuo klausimu žr. Sprendimą Stichting Right to Consumer Justice (46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
23      Šiuo klausimu žr. Sprendimą Stichting Right to Consumer Justice (47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
24      Žr. Sprendimą Shevill (24 ir 25 punktai).
25      Žr. Sprendimą Shevill (27 punktas).
26      Žr. Sprendimą Shevill (29 ir 30 punktai).
27      Žr. Sprendimą Shevill (32 punktas).
28      Žr. 1990 m. sausio 11 d. Sprendimą Dumez France ir Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, 18 punktas).
29      Generalinis advokatas P. Cruz Villalón savo išvadoje, pateiktoje sujungtose bylose eDate Advertising ir kt. (C‑509/09 ir C‑161/10, EU:C:2011:192, 38 punktas), pabrėžė, kad Sprendime Shevill pateiktas sprendimas leidžia išvengti galimybės specialiajai jurisdikcijai, įtvirtintai Reglamento Nr. 44/2001 5 straipsnio 3 punkte, tapti bendrosios jurisdikcijos ekvivalentu, kuriam būtų teikiama pirmenybė atsakovo gyvenamosios vietos teismo atžvilgiu, taip pat leidžia išvengti forum actoris kriterijaus.
30      Žr. Sprendimą eDate (44 punktas).
31      Žr. Sprendimą eDate (45 ir 48 punktai).
32      Žr. Sprendimą eDate (49 punktas).
33      Žr. Sprendimą eDate (52 punktas).
34      Žr., be kita ko, didžiosios kolegijos priimtus sprendimus: 2017 m. spalio 17 d. Sprendimą Bolagsupplysningen ir Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:766, 31 punktas; toliau – Sprendimas Bolagsupplysningen ir Ilsjan), taip pat Sprendimą Gtflix (29 punktas).
35      Žr. šios išvados 50 punktą.
36      2010 m. kovo 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2010/13/ES dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų tam tikrų nuostatų, susijusių su audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų teikimu, derinimo (Audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų direktyva; OL L 95, 2010, p. 1), 1 straipsnio 1 dalies e punkte nurodyta: „Šioje direktyvoje vartojamos šios sąvokų apibrėžtys: <...> „televizijos programų transliavimas“ arba „televizijos programos“ (t. y. linijinė audiovizualinės žiniasklaidos paslauga) – audiovizualinės žiniasklaidos paslauga, kurią teikia žiniasklaidos paslaugų teikėjas, skirta vienu metu žiūrėti programas pagal programų tvarkaraštį“.
37      Žr. šios išvados 50 punktą.
38      Išvada, pateikta sujungtose bylose eDate Advertising ir kt. (C‑509/09 ir C‑161/10, EU:C:2011:192, 39 punktas).
39      Žr. šios išvados 46 punktą.
40      Žr. šios išvados 49 punktą.
41      Dėl šių sąlygų žr. šios išvados 28 punktą.
42      Žr. Sprendimą Mittelbayerischer Verlag (43 punktas).
43      Savo išvadoje, pateiktoje byloje Mittelbayerischer Verlag (C‑800/19, EU:C:2021:124, 51–57 punktai), generalinis advokatas M. Bobek siūlė Teisingumo Teismui laikytis platesnio požiūrio, tačiau tam toje bylojenebuvo pritarta.
44      Sprendimas Shevill (29 punktas).
45      Žr. Sprendimą Mittelbayerischer Verlag (35 punktas).
46      Žr. šios išvados 60 punkte nurodytą jurisprudenciją.
47      Šiuo klausimu žr. Sprendimą Mittelbayerischer Verlag (34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
48      Šiuo klausimu žr. Sprendimą Mittelbayerischer Verlag (32 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
49      Žr. Sprendimą Bolagsupplysningen ir Ilsjan (38 punktas).
50      Šiuo klausimu žr. Sprendimą Bolagsupplysningen ir Ilsjan (44 punktas).
51      Iš griežto reikalavimo individualizuoti asmenį, nurodantį, kad pažeistos jo asmeninės teisės, išplaukia, kad konkurencijos teisės srityje suformuota jurisprudencija, pagal kurią asociacija, įpareigota ginti kolektyvinius kai kurių įmonių interesus, turi teisę pareikšti ieškinį dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnį tik jei pati yra suinteresuota arba jeigu jos atstovaujamos įmonės arba kai kurios iš jų, jas vertinant individualiai, turi locus standi (žr. 2023 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products ir kt. / Komisija, C‑478/21 P, EU:C:2023:685, 80 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), negali būti taikoma pagal analogiją.
52      Šiuo klausimu žr. 2025 m. vasario 13 d. Sprendimą Athenian Brewery ir Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 41–43 punktai, taip pat juose nurodyta jurisprudencija).
53      Šiuo klausimu žr. 1990 m. sausio 11 d. Sprendimą Dumez France ir Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, 20 punktas).
54      Pridurtina, kad byla, kurioje priimtas Sprendimas Mittelbayerischer Verlag, buvo susijusi su formuluotės „Lenkijos masinio naikinimo stovykla Treblinkoje“, kuri Lenkijos istoriniame, kultūriniame ir socialiniuose kontekstuose yra objektyviai svarbi, vartojimu. Vis dėlto Teisingumo Teismas nusprendė, kad ieškovą turi būti galima identifikuoti kaip individą, o taip nebuvo. Vadinasi, objektyvi bylos svarba konkrečioje valstybėje narėje nėra pakankama, kad būtų galima pripažinti šios valstybės narės teismų tarptautinę jurisdikciją, kiek tai susiję su visos žalos atlyginimu.
55      Žr. sprendimus Bolagsupplysningen ir Ilsjan (48 punktas) ir Gtflix (32 punktas).
56      Žr. šios išvados 49 punktą.
57      Žr. 2014 m. balandžio 3 d. Sprendimą Hi Hotel HCF (C‑387/12, EU:C:2014:215, 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
58      Žr. šios išvados 54 punktą.
59      Dėl šių sunkumų žr. generalinio advokato M. Bobek išvadą, pateiktą byloje Bolagsupplysningen ir Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:554).