62005CC0191_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įvadas
1. Ši byla dėl įsipareigojimų neįvykdymo yra susijusi su klausimu, ar valstybė narė gali sumažinti specialią apsaugos teritoriją 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos(2) (toliau – paukščių apsaugos direktyva) prasme ir kokiomis aplinkybėmis. Direktyva nereglamentuoja šio klausimo, kuris, atsižvelgiant į nemažą apsaugos teritorijų skaičių(3), turi didėjančią praktinę reikšmę.
II – Teisinis pagrindas
2. Paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnyje yra nuostatos dėl plotų, kuriuose valstybės narės privalo nustatyti specialias paukščių apsaugos teritorijas (toliau – SAT):
1. „Siekiant užtikrinti, kad I priede minimos rūšys savo paplitimo areale išliktų ir veistųsi, jų buveinėms taikomos specialios apsaugos priemonės.
Todėl būtina atsižvelgti į:
a) rūšis, kurioms gresia pavojus išnykti;
b) rūšis, kurioms gali pakenkti tam tikri jų buveinių pokyčiai;
c) rūšis, kurios laikomos retomis dėl jų mažų populiacijų ar riboto paplitimo arealo;
d) kitas rūšis, kurioms dėl specifinio jų buveinių pobūdžio reikia išskirtinio dėmesio.
Vertinant visada remiamasi populiacijų gausumo tendencijomis ir pokyčiais.
Atsižvelgdamos į šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, šių rūšių apsaugai valstybės narės įsteigia kiekiu ir dydžiu tinkamiausias specialias apsaugos teritorijas.“
III – Faktinės aplinkybės, ikiteisminė procedūra ir šalių reikalavimai
3. 1999 m. rugsėjo 23 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 384-B/99 Portugalija nustatė SAT „Moura, Mourão, Barrancos“. Šios teritorijos tikslas yra stepių paukščių apsauga. Tipiniai stepių paukščiai yra didysis einis ( Otis tarda ), nykštukinis einis ( Tetrax tetrax ) arba storkulnis ( Burhinus oedicnimus ). Tačiau pagal 1997 m. gruodžio mėnesį Portugalijos vyriausybės Komisijai atsiųstą standartinę duomenų formą SAT taip pat yra paukščių, kurie, remiantis Komisijos nuostata, nepriskiriami stepių paukščiams: 20–40 gyvenančių didžiųjų apuokų ( Bubo bubo ) porų, 1–5 perinčių tamsiųjų grifų ( Aegypius monachus ) porų ir 15–30 perinčių nykštukinių erelių ( Hieraaetus penatus ) porų. SAT žiemoja iki 10 000 pilkųjų gervių ( Grus grus ), taip pat šioje teritorijoje būna palšųjų grifų ( Gyps fulvus ).
4. Komisija kaltina Portugaliją, jai to neginčijant, kad 2002 m. gegužės 20 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 141/2002 ji beveik 3 000 hektarų sumažino SAT. Iš įstatyminio dekreto pagrindimo matyti, kad buvo pašalinti plotai, kurie dėl jų panaudojimo nėra svarbios stepių paukščių buveinės. Tačiau kitas Portugalijos kompetentingų institucijų dokumentas, pateiktas Komisijos, būtent sprendimas dėl mokslinės studijos, susijusios su SAT ribų nustatymu, užsakymo(4), patvirtina, kad nėra žinomi tokio sumažinimo pagrindai.
5. 2003 m. spalio 17 d. Komisija išsiuntė Portugalijai oficialų pranešimą. Gavus atsakymą, 2004 m. liepos 9 d. buvo išsiųsta pagrįsta nuomonė. Atitinkamai Portugalija pranešė, kad yra pradėtas mokslo tyrimas dėl SAT ribų nustatymo.
6. Todėl 2005 m. balandžio 28 d. Komisija pareiškė nagrinėjamą ieškinį, kuriuo Teisingumo Teismo prašo:
„1. Pripažinti, jog pakeitusi specialios apsaugos teritorijos „Moura, Mourão, Barrancos“ ribas ir pašalinusi iš jos teritorijas, kuriose yra laukinių paukščių rūšių buveinių, kurių apsauga buvo pagrįstas šios teritorijos nustatymas, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 1 dalį.
2. Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.“
7. Portugalijos vyriausybė prašo, kad Teisingumo Teismas atidėtų bylos nagrinėjimą iki 2005 m. rugsėjo mėnesio, suteikdamas Portugalijos vyriausybei galimybę pateikti moksline studija pagrįstą naują SAT ribų nustatymą.
IV – Vertinimas
8. Nors Portugalijos vyriausybė neprašo atmesti ieškinio ir neprieštarauja ieškiniui dėl esmės, Komisija gali laimėti tik įrodžiusi tariamą pažeidimą.
9. Komisija teigia, kad SAT sumažinimas pažeidžia paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 1 dalį. Pagal šią nuostatą valstybės narės yra įpareigotos I priede išvardytų paukščių apsaugai labiausiai pritaikytuose arealuose įsteigti specialias apsaugos teritorijas. Tačiau SAT ribų sumažinimo nenumato nei 4 straipsnio 1 dalis, nei kitos paukščių apsaugos direktyvos nuostatos(5) .
10. Teisingumo Teismas iki šiol teritorijos sumažinimą daugiausia nagrinėjo tiek, kiek jis susijęs su projektais daroma žala SAT, kaip galintį pažeisti paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 4 dalies 1 sakinį(6) . Ši nuostata valstybes nares įpareigoja vengti saugomų paukščių buveinių SAT blogėjimo. Šiandien nustatytai SAT būtų taikoma apsauga pagal 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos(7) 6 straipsnio 2 ir 4 dalis (buveinių direktyva)(8) . Tačiau šioje byloje Komisija nenurodo, kad SAT „Moura, Mourão e Barrancos“ buvo neigiamai paveikta. Todėl negalima pripažinti, kad buvo pažeistos buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 ir 4 dalys.
11. Kaip teigia Komisija, SAT sumažinimas vis dėlto gali pažeisti pareigą įsteigti SAT pagal paukščių apsaugos direktyvos 4 straipsnio 1 dalį. Tai reiškia, kad pašalinti plotai priklauso direktyvos I priede minimų rūšių apsaugai labiausiai tinkančioms teritorijoms. Tokiu atveju jos turėtų būti SAT dalis.
12. Vadinasi, reikia nustatyti, ar pašalinti plotai turi būti priskirti SAT. Nors pagal nusistovėjusią teismo praktiką valstybės narės turi tam tikrą diskreciją pasirinkdamos SAT, dėl šių teritorijų įsteigimo ir jų ribų nustatymo turi būti sprendžiama tik vadovaujantis direktyvoje įtvirtintais ornitologiniais kriterijais(9) . Iš esmės byloje dėl įsipareigojimų neįvykdymo Komisija turi įrodyti, kad šie kriterijai yra tenkinami(10) . Tačiau šioje byloje Komisija nepateikia jokios informacijos apie aptariamus plotus ir todėl neįrodo, kad jie turi būti priskirti SAT(11) .
13. Tačiau tai nereiškia, kad ieškinys turi būti atmestas. Nustatytų teritorijų sumažinimo atveju įrodinėjimo pareiga išimties tvarka tenka valstybei narei. Jeigu neįmanoma įrodyti, kad valstybė narė aptariamus plotus klaidingai priskyrė SAT(12), laikoma, kad šiuo priskyrimu ji pripažino, jog šioje teritorijoje yra direktyvos I priede minimoms rūšims labiausiai tinkančios gyvenimo sąlygos(13) . Jeigu valstybė narė nori nuo to nukrypti, ji turi paaiškinti, kodėl aptariama teritorija visiškai arba iš dalies nėra labiausiai tinkanti.
14. Tokiam teritorijos netinkamumui įrodyti nepakanka vien paaiškinti, kad aptariamos teritorijos (jau) nebuvo labiausiai tinkančios jų sumažinimo metu. Atvirkščiai, reikia iš esmės parodyti, kad jos jau nustatymo metu – net ir pirminės pareigos nustatyti metu padarytose galutinėse išvadose(14) – nepriklausė labiausiai tinkančioms teritorijoms. Antraip valstybės narės galėtų nebaudžiamos išvengti savo pareigos šias teritorijas išlaikyti tokios būklės, kuri labiausiai tiktų paukščių apsaugai(15) . Tik tuomet, kai valstybė narė gali įrodyti, kad laikinas kokybės netekimas pagrįstas objektyviomis ir nuo jos nepriklausančiomis aplinkybėmis, pavyzdžiui, vulkano išsiveržimu, ji gali pateisinti SAT sumažinimą.
15. Portugalijos vyriausybė nepateikė tokių įrodymų. Ji tik kelis kartus pranešė, kad yra rengiama studija, galinti dar kartą pagrįsti SAT ribų pakeitimą remiantis moksliniu pagrindu. Tačiau pranešimas apie studiją nėra pakankamas įrodymas.
16. Portugalijai neįrodžius, kad SAT sumažinimas buvo pagrįstas moksliniu pagrindu, Komisijos ieškinys yra pagrįstas.
V – Dėl bylinėjimosi išlaidų
17. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti visas bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Portugalijos Respublika pralaimėjo bylą, ji turi padengti visas bylinėjimosi išlaidas pagal Komisijos pateiktus reikalavimus.
VI – Išvada
18. Todėl siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą:
1. Sumažinusi specialios apsaugos teritorijos „Moura, Mourão, Barrancos“ plotą, Portugalijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 1 dalį.
2. Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
(1) .
(2)
–	OL L 103, p. 1.
(3)
–	Komisijos Natura
barometras (europa.eu.int/comm/environment/nature/nature_conservation/useful_info/barometer/barometer.htm) pateikia 4 212 teritorijas, kurios sudaro 8,37 % Bendrijos teritorijos (2005 m. birželio mėn. situacija).
(4)
–	Ieškinio IV priedas.
(5)
–	Teisingumo Teismas 2003 m. kovo 6 d. Sprendime Komisija prieš Suomiją
(C‑240/00, Rink. p. I‑2187, 19 punktas) netgi reikalavo, kad teritorijos nustatymas turėtų būti galutinis ir vėliau negalėtų būti keičiamas.
(6)
–	1991 m. vasario 28 d. Sprendimas Komisija prieš Vokietiją (Leybucht)
(C‑57/89, Rink. p. I‑883, 20 punktas) ir 1993 m. rugpjūčio 2 d. Sprendimas Komisija prieš Ispaniją
( Santoña-Sümpfe ) (C‑355/90, Rink. p. I‑4221, 35 punktas).
(7)
–	OL L 206, p. 7.
(8)
–	Žr. buveinių direktyvos 7 straipsnį ir 2000 m. gruodžio 7 d. Sprendimą Komisija prieš Prancūziją (Basses Corbières)
(C‑374/98, Rink. p. I‑10799, 44 ir paskesni punktai).
(9)
–	Sprendimo Komisija prieš Ispaniją
(minėtas 6 išnašoje) 26 punktas; 1996 m. liepos 11 d. Sprendimas Royal Society for the Protection of Birds (Lappel Bank)
(C‑44/95, Rink. p. I‑3805, 26 punktas) ir 1998 m. gegužės 19 d. Sprendimas Komisija prieš Nyderlandus (IBA-Liste 1989)
(C‑3/96, Rink. p. I‑3031, 60 punktas).
(10)
–	1999 m. kovo 18 d. Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (Seinemündung) (C‑166/97, Rink. p. I‑1719, 40 punktas).
(11)
–	Dėl tokių įrodymų, be kita ko, žr. sprendimo Komisija prieš Ispaniją (minėtas 6 išnašoje) 29 punktą arba mano 2005 m. spalio 27 d. Išvados byloje Komisija prieš Austriją (Lauteracher Ried)
(C‑209/04, Rink. p. I‑0000) 23 punktą.
(12)
–	Žr. 1999 m. lapkričio 25 d. Sprendimą Komisija prieš Pranzūciją (Poitou)
(C‑96/98, Rink. p. I‑8531, 55 punktas).
(13)
–	Sprendimo Leybucht
20 punktas ir sprendimo Komisija prieš Ispaniją
35 punktas (abu minėti 6 išnašoje).
(14)
–	Taip pat teritorijos, kurios turėjo būti nustatytos, bet taip nebuvo padaryta, patenka į paukščių apsaugos direktyvos apsaugos sritį; žr. sprendimo Komisija prieš Ispaniją (minėtas 6 išnašoje) 22 punktą ir sprendimo Basses Corbières
(minėtas 8 išnašoje) 47 ir paskesnius punktus.
(15)
–	Dėl nustatytų SAT žr. 2005 m. spalio 20 d. Sprendimą Komisija prieš Jungtinę Karalystę
(C‑6/04, Rink. p. I‑0000, 33 ir 34 punktai).