62022CC0299
GENERALINĖS ADVOKATĖS
LAILA MEDINA IŠVADA,
pateikta 2023 m. rugsėjo 21 d. (
1
)
Byla C‑299/22
M. D.
prieš
UAB „Tez Tour“,
į bylą įstojusi šalis:
UAB „Fridmis“
(Lietuvos Aukščiausiojo Teismo pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Nacionalinės teisės aktų derinimas – Kelionės paslaugų paketai ir susijusių kelionės paslaugų rinkiniai – Direktyva (ES) 2015/2302 – Nutraukta kelionės paslaugų paketo sutartis – Neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės – Kelionės tikslo vieta, priskirta didelės COVID‑19 rizikos zonai – Aplinkybės, kurias buvo galima numatyti sutarties sudarymo momentu – Objektyvių ar subjektyvių aplinkybių įvertinimas – Sąvokos „kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta“ taikymo sritis“
I. Įvadas
1.
COVID‑19 pandemija ir nepaprastosios priemonės, kurių ėmėsi viso pasaulio vyriausybės, siekdamos užkirsti kelią viruso plitimui, sukėlė precedento neturinčių trikdžių visose žmogaus veiklos srityse. Tarp labiausiai nukentėjusių ekonomikos sektorių buvo kelionių ir turizmo sektorius. Trikdantis pandemijos poveikis pasireiškė ir teisės bei sutarčių vykdymo srityje (
2
).
2.
Kelionės paslaugų paketai, reglamentuojami pagal Direktyvą (ES) 2015/2302 (
3
), yra viena iš Sąjungos teisės sričių, kurioje oficialiai reglamentuojamas „neišvengiamų ir nepaprastų“ aplinkybių poveikis kelionės paslaugų paketui ir teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį. Šioje byloje Teisingumo Teismas pirmą kartą nagrinės parametrus ir sąlygas, kuriomis galima pasinaudoti teise nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį COVID‑19 pandemijos aplinkybėmis.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
3.
Direktyvos 2015/2302 31 konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„(31) keliautojai taip pat turėtų galėti bet kuriuo metu iki paketo pradžios nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį sumokant tinkamą ir pagrįstą sutarties nutraukimo mokestį, atsižvelgiant į numatomą išlaidų sumažėjimą bei pajamas, kurias numatoma gauti iš alternatyvaus kelionės paslaugų panaudojimo. Jie taip pat turėtų turėti teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio, jeigu atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, kurios darys didelį poveikį paketo vykdymui. Tokios aplinkybės gali būti, pavyzdžiui, karas, kitos rimtos saugumo problemos, pavyzdžiui, terorizmas, didelė rizika žmonių sveikatai, pavyzdžiui, rimtos ligos protrūkis kelionės tikslo vietoje, arba gaivalinės nelaimės, pavyzdžiui, potvyniai ar žemės drebėjimai, arba meteorologinės sąlygos, dėl kurių tampa neįmanoma į kelionės tikslo vietą keliauti saugiai, kaip buvo susitarta kelionės paslaugų paketo sutartyje.“
4.
Direktyvos 2015/2302 3 straipsnyje nurodyta:
„Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
12.
neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės – padėtis, kurios šalis, kuri remiasi tokia padėtimi, negali valdyti ir kurios pasekmių nebūtų buvę galima išvengti, net jei būtų imtasi visų pagrįstų priemonių.“
5.
Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio „Kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimas ir teisė atsisakyti sutarties iki paketo pradžios“ 1–3 dalyse nustatyta:
„1.   Valstybės narės užtikrina, kad keliautojas galėtų bet kuriuo metu nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį iki paketo pradžios. Kai keliautojas nutraukia kelionės paslaugų paketo sutartį pagal šią dalį, gali būti reikalaujama, kad jis organizatoriui sumokėtų tinkamą ir pagrįstą sutarties nutraukimo mokestį. Kelionės paslaugų paketo sutartyje gali būti nustatyti pagrįsti standartiniai sutarties nutraukimo mokesčiai, kurių dydis priklauso nuo to, kiek laiko likus iki paketo pradžios nutraukiama sutartis, ir nuo numatomo išlaidų sumažėjimo bei pajamų, kurias numatoma gauti iš alternatyvaus kelionės paslaugų panaudojimo. Jeigu standartiniai sutarties nutraukimo mokesčiai nenumatyti, sutarties nutraukimo mokesčio dydis turi atitikti paketo kainą iš jos atėmus dėl išlaidų sumažėjimo sutaupytą sumą ir pajamas iš alternatyvaus kelionės paslaugų panaudojimo. Keliautojo prašymu organizatorius pateikia sutarties nutraukimo mokesčių sumos pagrindimą.
2.   Nepaisant 1 dalies, keliautojas turi teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį iki paketo pradžios nemokėdamas jokio sutarties nutraukimo mokesčio, jeigu kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį paketo vykdymui arba darančių didelį poveikį keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą. Jei kelionės paslaugų paketo sutartis nutraukiama pagal šią dalį, keliautojas turi teisę į visų sumokėtų sumų už paketą grąžinimą, bet jam nesuteikiama teisė papildomai gauti žalos atlyginimą.
3.   Organizatorius gali nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį ir grąžinti keliautojui visas sumokėtas sumas už paketą, bet neprivalo papildomai atlyginti žalą, jeigu:
<…>
b)
dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių organizatorius negali įvykdyti sutarties ir jis be nepagrįsto delsimo iki paketo pradžios praneša keliautojui apie sutarties nutraukimą.“
B.
Lietuvos teisė
6.
Lietuvos Respublikos civilinio kodekso (toliau – CK) 6.212 straipsnio „Nenugalima jėga (force majeure)“ 1 dalyje nustatyta:
„Šalis atleidžiama nuo atsakomybės už sutarties neįvykdymą, jeigu ji įrodo, kad sutartis neįvykdyta dėl aplinkybių, kurių ji negalėjo kontroliuoti bei protingai numatyti sutarties sudarymo metu, ir kad negalėjo užkirsti kelio šių aplinkybių ar jų pasekmių atsiradimui.“
7.
CK 6.750 straipsnio „Keliautojo teisė nutraukti organizuotos turistinės kelionės sutartį ir atsisakyti organizuotos turistinės kelionės sutarties“ 4 dalyje nurodyta:
„Keliautojas turi teisę nutraukti organizuotos turistinės kelionės sutartį, nemokėdamas šio straipsnio 2 dalyje nurodyto sutarties nutraukimo mokesčio, šiais atvejais:
<…>
3) jeigu organizuotos turistinės kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsiranda nenugalimos jėgos aplinkybių, dėl kurių gali tapti neįmanoma vykdyti organizuotą turistinę kelionę ar nuvežti keliautojus į organizuotos turistinės kelionės tikslo vietą. Tokiu atveju keliautojas turi teisę reikalauti, kad jam būtų grąžinti už organizuotą turistinę kelionę sumokėti pinigai, tačiau jam nesuteikiama teisė papildomai gauti žalos atlyginimą.“
III. Glaustas faktinių aplinkybių ir proceso pagrindinėje byloje aprašymas
8.
2020 m. vasario 10 d. M. D. su kelionių organizatoriumi Tez Tour sudarė kelionės paslaugų paketo sutartį dėl savo ir savo šeimos kelionės į Jungtinius Arabų Emyratus, kuri turėjo vykti 2020 m. kovo 1–8 d. Sudarytoje kelionės paslaugų paketo sutartyje, be kita ko, buvo numatytas skrydis iš Vilniaus (Lietuva) į Dubajų (Jungtiniai Arabų Emyratai) ir atgal, taip pat septynios nakvynės viešbutyje su maitinimu „viskas įskaičiuota“. M. D. sumokėta kaina siekė 4834 EUR.
9.
2020 m. vasario 27 d. M. D. informavo Tez Tour, kad pageidauja nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį, ir paprašė leisti sumokėtus pinigus panaudoti kitai kelionei, kai sumažės COVID‑19 rizika. Tez Tour tą prašymą atmetė.
10.
Vėliau M. D. pareiškė Tez Tour ieškinį, jame nurodė, jog sutartis buvo nutraukta dėl to, kad kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsirado nenugalimos jėgos aplinkybių, dėl kurių kelionė negalėjo būti įvykdyta. Jis taip pat pareikalavo grąžinti visus atliktus mokėjimus.
11.
Šiomis aplinkybėmis M. D. teigė, kad 2020 m. vasario mėn. tiek oficialių institucijų, tiek žiniasklaidos paskelbta informacija, susijusi su pasauliniu COVID‑19 pandemijos protrūkiu, buvo pakankamas pagrindas abejoti kelionės saugumu ir apskritai kelionės įvykdymo galimybe. M. D. teigimu, CK 6.750 straipsnio 4 dalies 3 punkte nurodytos nenugalimos jėgos aplinkybės, t. y. neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės, turėtų būti suprantamos ne kaip aplinkybės, dėl kurių visiškai neįmanoma įvykdyti kelionės, o kaip neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės, kurios, kaip nustatyta Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje, daro didelį poveikį paketo vykdymui arba keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą. Todėl aplinkybė, kad neįmanoma įvykdyti kelionės, turėtų būti aiškinama ne vien kaip negalėjimas suteikti paslaugų kelionės tikslo vietoje, bet ir kaip negalėjimas užtikrinti saugios kelionės, nesukeliant keliautojui nepatogumų ar rizikos.
12.
Prieštaraudama šiam M. D. teiginiui Tez Tour tvirtino, kad COVID‑19 protrūkis gali būti laikomas aplinkybe, kurios nebuvo galima kontroliuoti, tačiau negali būti laikomas aplinkybe, dėl kurios neįmanoma saugiai pasiekti kelionės tikslo vietos.
13.
Ir pirmosios instancijos teismas, ir apeliacinės instancijos teismas nusprendė, kad nėra pagrindo M. D. nurodytas aplinkybes kvalifikuoti kaip nenugalimos jėgos aplinkybes, t. y. neišvengiamas ir nepaprastas aplinkybes, dėl kurių tampa neįmanoma vykdyti sutartį. Viena vertus, šie teismai laikėsi nuomonės, kad M. D. rezervavo kelionę tuo metu, kai jau buvo prieinama informacija, susijusi su ribojamųjų priemonių priėmimu, ir kad su šia kelione susijusi situacija ir informacija apie riziką nepasikeitė nuo rezervacijos dienos (t. y. 2020 m. vasario 10 d.) iki paskutinės rezervuotos kelionės dienos (t. y. 2020 m. kovo 8 d.). Todėl keliautojas negalėjo apsigalvoti ir nutraukti sutartį praėjus tik 17 dienų po užsakymo. Kita vertus, šie teismai pažymėjo, kad keliautojas nepateikė įrodymų, jog būtent nutraukiant sutartį (t. y. 2020 m. vasario 27 d.), o ne po šios dienos, egzistavo objektyvios, o ne subjektyvios, priežastys, patvirtinančios, kad atitinkamu laikotarpiu (t. y. 2020 m. kovo 1–8 d.) nebuvo galima įvykdyti kelionės sutarties.
14.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad nagrinėjant kasacinį skundą būtina patikslinti „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“, kaip jos suprantamos pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį, sąvoką ir sąlygas, kuriomis keliautojas gali remtis tokiomis aplinkybėmis, ypač kilus COVID‑19 pandemijai.
15.
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmiausia pažymi, kad pirmosios ir apeliacinės instancijos teismai laikėsi nuomonės, jog nacionalinėje teisėje įtvirtinta sąvoka „nenugalimos jėgos aplinkybės“ ir Direktyvoje 2015/2302 įtvirtinta sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ turi tą pačią reikšmę. Vis dėlto, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ yra platesnė nei sąvoka „nenugalima jėga“. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“, kaip platesnė sąvoka, apima ne tik atvejus, kai objektyviai neįmanoma fiziškai ar teisiškai įvykdyti sutarties, bet ir atvejus, kai jos įvykdymas teoriškai įmanomas, tačiau praktiškai sudėtingas ir (arba) ekonomiškai neefektyvus, arba kai keliautojas praranda galimybę mėgautis atostogomis.
16.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmiausia siekia išsiaiškinti, ar oficialūs įspėjimai dėl kelionių yra svarbūs siekiant nustatyti neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių buvimą. Jis mano, kad tokie įspėjimai galėtų būti vertinami kaip lemiantys išskirtinių aplinkybių, darančių didelį poveikį kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui, buvimo prezumpciją. Pagrindinės bylos aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymėjo, kad 2020 m. kovo 12 d. Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija paskelbė kelionių rekomendaciją, joje patarė atidėti visas keliones ir ateinančiais mėnesiais nesilankyti jokioje užsienio šalyje, įskaitant Jungtinius Arabų Emyratus. Ši kelionių rekomendacija buvo paskelbta dėl to, kad 2020 m. kovo 11 d. Pasaulio sveikatos organizacija (toliau – PSO) pakeitė COVID‑19 epidemijos klasifikaciją į pandemiją.
17.
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad siekiant nustatyti pasekmes, darančias didelį poveikį kelionės paslaugų paketo vykdymui, šios pasekmės turi būti tikėtinos vidutiniam keliautojui, kuris yra pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus, atsižvelgiant į suplanuotos kelionės datas, informaciją apie faktines aplinkybes, kurią keliautojas turi, ir tuo metu paskelbtą su kelione susijusią informaciją. Šiomis aplinkybėmis šis teismas siekia išsiaiškinti, ar neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės gali būti nustatytos tik tada, kai dėl jų atsiranda pasekmės, dėl kurių objektyviai neįmanoma fiziškai ar teisiškai įvykdyti kelionės paslaugų paketo, o gal jos gali būti nustatytos ir tais atvejais, kai kelionės paslaugų paketo įvykdymas yra teoriškai įmanomas, tačiau praktiškai sudėtingas ir (arba) ekonomiškai neefektyvus saugiomis sąlygomis, prireikus atsižvelgiant į riziką keliautojo sveikatai ir (arba) gyvybei.
18.
Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar aplinkybė, kad neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės jau egzistavo arba jas buvo galima tam tikru mastu numatyti prieš sudarant sutartį, turėtų būti laikoma pagrindu atmesti keliautojo teisę nutraukti sutartį be pareigos mokėti sutarties nutraukimo mokestį.
19.
Nagrinėdamas pagrįsto numatomumo kriterijų, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymėjo, kad nors Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija dar 2020 m. sausio 8 d. paskelbė rekomendaciją keliautojams, ketinantiems vykti į Jungtinius Arabų Emyratus, kurioje patarė imtis atsargumo priemonių, o 2020 m. sausio 30 d. PSO paskelbė, kad COVID‑19 epidemija yra tarptautinio masto ekstremalioji visuomenės sveikatos situacija, buvo sunku numatyti pandemijos eigą ir pasekmes. Konkrečiai kalbant, pažymėtina, kad tuo metu dar nebuvo aiškių infekcijos valdymo ir kontrolės priemonių; kita vertus, nuo kelionės paslaugų paketo sutarties sudarymo dienos iki dienos, kai ta sutartis buvo nutraukta, viruso plitimas akivaizdžiai paspartėjo.
20.
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad 2020 m. vasario 26 d. Lietuvoje buvo paskelbta nepaprastoji padėtis dėl koronaviruso pandemijos keliamos grėsmės. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymėjo, kad ieškovas pateikė įrodymų apie 2020 m. vasario 25 d. spaudoje paskelbtą informaciją, susijusią su užsikrėtimo atvejais Jungtiniuose Arabų Emyratuose ir viešbučiuose taikomomis izoliavimo priemonėmis, ir apskritai apie sparčius viruso plitimo pokyčius visame pasaulyje.
21.
Ketvirta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje keliautojo teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį siejama su neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių atsiradimu „kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta“. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, iš šios formuluotės matyti, kad COVID‑19 pandemijos kontekste vertinant aplinkybes, buvusias kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo dieną, nebuvo galima apsiriboti tik aplinkybėmis, susiklosčiusiomis galutinėje kelionės tikslo vietoje. Šis teismas siekia išsiaiškinti, ar, atsižvelgiant į nurodyto įvykio pobūdį, ta sąvoka gali apimti ir išvykimo vietą, taip pat įvairius su vykimu į kelionę ir grįžimu iš jos susijusius taškus.
22.
Šiomis aplinkybėmis Lietuvos Aukščiausiasis Teismas nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar tam, kad būtų laikoma, jog kelionės tikslo vietoje arba visiškai greta susiklostė neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės, kaip tai suprantama pagal Direktyvos (ES) 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, būtinas oficialus išvykimo ir (ar) atvykimo valstybės institucijų įspėjimas susilaikyti nuo nebūtinų kelionių ir (ar) kelionės tikslo šalies (o galbūt ir išvykimo šalies) priskyrimas rizikos zonai?
2.
Ar vertinant, ar kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo momentu kelionės tikslo vietoje arba visiškai greta egzistuoja neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės ir ar jos daro didelį poveikį paketo vykdymui: i) atsižvelgtina tik į objektyvias aplinkybes, t. y. ar didelis poveikis paketo vykdymui sietinas tik su objektyviu neįmanomumu ir turi būti aiškinamas tik kaip apimantis atvejus, kai sutarties vykdymas tampa nei fiziškai, nei teisiškai neįmanomas, ar vis dėlto apima ir atvejus, kai sutarties vykdymas nėra neįmanomas, tačiau (šiuo atveju – dėl pagrįstos baimės užsikrėsti COVID‑19 infekcija) tampa sudėtingas ir (ar) ekonomiškai neefektyvus (keliautojų saugumo, rizikos jų sveikatai ir (ar) gyvybei, galimybės įgyvendinti poilsinės kelionės tikslus prasme); ii) svarbūs yra tokie subjektyvūs veiksniai, kaip kartu keliaujantys mažamečiai vaikai ar priklausymas didesnės rizikos grupei dėl keliautojo amžiaus, sveikatos būklės, ir pan. Ar keliautojas turi teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį tuo atveju, jeigu dėl pandemijos ir su ja susijusių aplinkybių, vidutinio keliautojo vertinimu, nuvykimas į kelionės tikslo vietą ir grįžimas iš jos tampa nesaugus, sukelia keliautojui nepatogumų ar pagrįstą baimę dėl pavojaus sveikatai ar užsikrėtimo pavojingu virusu rizikos?
3.
Ar teisė nutraukti sutartį nemokant jos nutraukimo mokesčio kaip nors (pavyzdžiui, nesuteikiant tokios teisės, taikant griežtesnius neigiamo poveikio paketo vykdymui pagrįstumo vertinimo kriterijus ir kt.) sietina su faktu, kad aplinkybės, kuriomis remiasi keliautojas, jau buvo susiklosčiusios ar bent jau numanomos / tikėtinos užsakant kelionę? Ar taikant protingo numatomumo kriterijų pandemijos kontekste turėtų būti atsižvelgiama į aplinkybę, kad nors sudarant kelionės paslaugų paketo sutartį PSO jau buvo paskelbusi informaciją apie viruso plitimą, pandemijos eiga ir pasekmės buvo sunkiai nuspėjamos, nebuvo jokių aiškių infekcijos suvaldymo ir kontrolės priemonių, pakankamai duomenų apie pačią infekciją, o užsikrėtimų dinamikos didėjimas nuo kelionės užsakymo momento iki jos nutraukimo buvo akivaizdus?
4.
Ar vertinant, ar kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo momentu kelionės tikslo vietoje arba visiškai greta egzistuoja neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės ir ar jos daro didelį poveikį paketo vykdymui, sąvoka „kelionės tikslo vieta ar visiškai greta“ apima tik atvykimo valstybę ar, atsižvelgiant į neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės pobūdį – užkrečiamą virusinę infekciją, ir išvykimo valstybę, taip pat su vykimu į kelionę ir grįžimu iš jos susijusius taškus (persėdimo vietas, tam tikras transporto priemones, kt.)?“
23.
Rašytines pastabas pateikė Čekijos, Graikijos ir Lietuvos vyriausybės, taip pat Europos Komisija. 2023 m. birželio 7 d. buvo surengtas teismo posėdis, jame dalyvavo pagrindinės bylos šalys, Graikijos ir Lietuvos vyriausybės, taip pat Komisija.
IV. Vertinimas
Pirminės pastabos dėl sąvokos „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“
24.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad teisė nutraukti sutartį „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ atveju nustatyta CK 6.750 straipsnio 4 dalies 3 punkte, kuriame vartojama sąvoka „nenugalimos jėgos aplinkybės“. Šis teismas paaiškino, kad bylą nagrinėję žemesnės instancijos teismai rėmėsi nacionalinėje teisėje numatyta sąvoka „nenugalimos jėgos aplinkybės“ ir šią sąvoką bei Sąjungos teisėje vartojamą sąvoką „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ laikė sinonimais. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laikosi nuomonės, kad sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka ir jos taikymo sritis yra platesnė nei sąvokos „nenugalimos jėgos aplinkybės“.
25.
Siekiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti naudingą atsakymą į jam abejonių sukėlusius klausimus dėl sąvokos „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ perkėlimo į nacionalinę teisę ir dėl šios sąvokos santykio su sąvoka „nenugalimos jėgos aplinkybės“ konkrečiame Direktyvos 2015/2302 taikymo kontekste, svarbu pateikti toliau išdėstytas pastabas.
26.
Pirmiausia reikia priminti, kad sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ pakeitė sąvoką „force majeure aplinkybės“, vartotą 1990 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvoje 90/314/EEB dėl kelionių, atostogų ir organizuotų išvykų paketų (OL L 158, 1990, p. 59; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 10 t., p. 132); ta direktyva buvo panaikinta ir pakeista Direktyva 2015/2302 (
4
).
27.
Direktyvos 2015/2302 3 straipsnio 12 punkte sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ apibrėžiama kaip „padėtis, kurios šalis, kuri remiasi tokia padėtimi, negali valdyti, ir kurios pasekmių nebūtų buvę galima išvengti, net jei būtų imtasi visų pagrįstų priemonių“. Šios direktyvos 31 konstatuojamojoje dalyje paaiškinama šios sąvokos taikymo sritis, nurodant, kad „[t]okios aplinkybės gali būti, pavyzdžiui, <…> didelė rizika žmonių sveikatai, pavyzdžiui, rimtos ligos protrūkis kelionės tikslo vietoje, arba gaivalinės nelaimės, pavyzdžiui, potvyniai ar žemės drebėjimai, arba meteorologinės sąlygos, dėl kurių tampa neįmanoma į kelionės tikslo vietą keliauti saugiai, kaip buvo susitarta kelionės paslaugų paketo sutartyje“.
28.
Šios sąvokos apibrėžtyje nėra aiškios nuorodos į valstybių narių teisėje šiai sąvokai priskirtiną reikšmę ir taikymo sritį. Todėl sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ turi būti laikoma savarankiška Sąjungos teisės sąvoka ir Sąjungos teritorijoje aiškinama vienodai (
5
).
29.
Teisingumo Teismas konstatavo, kad sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį ir 3 dalies b punktą, panaši į sąvoką „force majeure“, kaip ji apibrėžta suformuotoje jurisprudencijoje, t. y. kaip apimanti neįprastas ir nenumatytas aplinkybes, nepriklausančias nuo force majeure besiremiančios šalies valios, kurių pasekmių nebuvo galima išvengti net ir ėmusis visų tinkamų priemonių (
6
). Taigi, pasak Teisingumo Teismo, nepaisant to, kad šioje direktyvoje nėra jokios nuorodos į force majeure aplinkybes, ši „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ sąvoka sukonkretina
force majeure aplinkybių sąvoką šioje direktyvoje, ir tai yra išsamus sąvokos įgyvendinimas tos direktyvos tikslais (
7
).
30.
Antra, Teisingumo Teismas yra išaiškinęs, kad pasaulinė sveikatos krizė, kaip antai COVID‑19 pandemija, turi būti laikoma galinčia patekti į sąvokos „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“, kaip tai suprantama pagal tą direktyvą (
8
), taikymo sritį. Akivaizdu, kad tokio įvykio neįmanoma kontroliuoti, o jo pasekmių nebūtų buvę galima išvengti, net jei būtų imtasi visų pagrįstų priemonių. Be to, šis įvykis atskleidžia tai, kad egzistuoja minėtos direktyvos 31 konstatuojamojoje dalyje nurodyta „didelė rizika žmonių sveikatai“ (
9
).
31.
Taigi Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalis ir 3 dalies b punktas gali būti taikomi nutraukiant kelionės paslaugų paketo sutartis, kai toks nutraukimas grindžiamas pasekmėmis, kurias sukėlė pasaulinė sveikatos krizė, kaip antai COVID‑19 pandemija (
10
).
32.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ sukonkretina sąvoką „force majeure“ Direktyvos 2015/2302 taikymo kontekste ir kad ji gali apimti pasaulinę sveikatos krizę, susijusią su COVID‑19 pandemija.
Dėl pirmojo klausimo
33.
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar tam, kad būtų laikoma, jog „kelionės tikslo vietoje arba visiškai greta atsirado neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, būtinas oficialus išvykimo ir (ar) atvykimo valstybės institucijų įspėjimas susilaikyti nuo nebūtinų kelionių ir (ar) kelionės tikslo šalies (o galbūt ir išvykimo šalies) priskyrimas rizikos zonai.
34.
Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje neminima įspėjimų ar patarimų dėl kelionių. Įspėjimų ar patarimų dėl kelionių paskelbimas nėra suderintas Sąjungos lygmeniu ir išlieka valstybių narių kompetencija. Komisija savo rašytinėse pastabose pažymėjo, kad jos pasiūlymo dėl direktyvos preambulėje (
11
) minimos valstybių narių rekomendacijos ir joms suteikiama ypatinga svarba. Jų pateikimas yra nuginčijamoji prezumpcija dėl „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ nustatymo (
12
). Vis dėlto, kaip Komisija pripažino savo ataskaitoje dėl Direktyvos 2015/2302 taikymo, kai kurios valstybės narės „stipriai priešinosi“ (
13
) bet kokiai nuorodai į oficialias kelionių rekomendacijas direktyvoje. Iš Direktyvos 2015/2302 teisėkūros istorijos matyti, kad joje sąmoningai nutylima apie vyriausybių pateiktų įspėjimų ar patarimų dėl kelionių teisinę reikšmę. Todėl, kaip savo rašytiniuose paaiškinimuose pažymėjo Čekijos vyriausybė, tokie įspėjimai ar patarimai negali būti laikomi būtina ar pakankama sąlyga „neišvengiamoms ir nepaprastoms aplinkybėms“, kaip tai suprantama pagal minėtos direktyvos 12 straipsnio 2 dalį, nustatyti.
35.
Kitoks 12 straipsnio 2 dalies aiškinimas apribotų keliautojų teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį, nes naudojimasis direktyva suteikta suderinta teise būtų susietas su nacionalinės teisės aktų, kurių turinys nėra suderintas, priėmimu. Tokiu atveju „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ būtų nustatomos priklausomai nuo to, ar tos aplinkybės yra oficialiai pripažintos. Kadangi „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ gali atsirasti staiga, kaip pažymėjo Čekijos vyriausybė, gali kilti rizika, kad iš keliautojų bus atimta teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį, kai „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ pripažįstamos pavėluotai arba išvis nepripažįstamos. Be to, prasidėjus COVID‑19 pandemijai nebuvo aiškių ar bendrų kriterijų, pagal kuriuos būtų galima įvertinti užkrečiamumo pavojaus lygį pagal teritoriją ar šalį, o informacija nuolat keitėsi (
14
).
36.
Darytina išvada, kad Direktyvos 2015/2302 12 straipsnyje nenustatyta privalomo ryšio tarp, viena vertus, įspėjimų apie keliones ar patarimų vengti visų nebūtinų kelionių ir (arba) šalies priskyrimo rizikos zonai ir, kita vertus, „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ nustatymo. Atsižvelgiant į tai, kaip iš esmės teigė pagrindinės bylos šalys, Lietuvos ir Graikijos vyriausybės ir Komisija, įspėjimai dėl kelionių, nurodantys, kad egzistuoja didelė rizika, ir a fortiori įspėjimas nekeliauti (
15
) sudaro stiprų neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių buvimo požymį. Jie savaime yra svarbūs įrodymai keliautojui, kuris, kaip tikimasi, turi pasikliauti oficialia informacija.
37.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad, nesant šį aspektą reglamentuojančių Sąjungos teisės aktų, kiekviena valstybė narė turi nustatyti išsamias administracinių ir teismo procedūrų taisykles, apimančias oficialaus pareiškimo ar akto, skirto teisės subjektų iš Sąjungos teisės kildinamoms teisėms apsaugoti, įrodomąją galią, laikydamasi lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų ir nepažeisdama Sąjungos teisės veiksmingumo (
16
). Todėl remdamiesi nacionaline proceso teise nacionaliniai teismai gali atsižvelgti į įspėjimų ar patarimų dėl kelionių svarbą ir laisvai ją vertinti, atlikdami bendrą vertinimą dėl „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“, kaip jos suprantamos pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį, nustatymo. Vis dėlto, kaip pažymėta pirma, šie įspėjimai ar patarimai dėl kelionių negalėtų būti būtina sąlyga šioms aplinkybėms nustatyti, jei tokia sąlyga paneigtų keliautojo teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį.
38.
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, jog tam, kad būtų laikoma, jog „kelionės tikslo vietoje arba visiškai greta atsirado neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, nėra būtinas oficialus išvykimo ir (ar) atvykimo valstybės institucijų įspėjimas susilaikyti nuo nebūtinų kelionių ir (ar) kelionės tikslo šalies (o galbūt ir išvykimo šalies) priskyrimas rizikos zonai. Vis dėlto remdamiesi nacionaline proceso teise nacionaliniai teismai gali atsižvelgti į oficialius įspėjimus, nurodančius didelį pavojų kelionės tikslo vietoje, su sąlyga, kad šie įspėjimai nėra būtina sąlyga tokioms „neišvengiamoms ir nepaprastoms aplinkybėms“ nustatyti.
Dėl antrojo klausimo
39.
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar didelis „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ poveikis paketo vykdymui turi būti vertinamas atsižvelgiant tik į objektyvų negalimumą įvykdyti sutartį, o gal reikia atsižvelgti ir į riziką keliautojų sveikatai ir saugumui, taip pat į subjektyvius veiksnius, susijusius su keliautojo amžiumi, sveikatos būkle arba tuo, ar keliauja ir nepilnamečiai. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat siekia išsiaiškinti, ar, siekiant įvertinti paketo įvykdymo pasekmes, reikia žvelgti iš vidutinio keleivio perspektyvos.
40.
Iš nutarties pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad antrasis prejudicinis klausimas yra susijęs su dviem pagrindiniais aspektais dėl „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“, darančių didelį poveikį kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui, atsiradimo vertinimo. Pirmasis aspektas iš esmės susijęs su objektyviu ar subjektyviu didelio poveikio pobūdžiu. Antrasis aspektas susijęs su standartu, taikytu vertinant didelį poveikį. Konkrečiai kalbant, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad šį prašymą pateikęs teismas tokį standartą sieja su vidutinio keliautojo, kuris yra pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus, atliekamu ex ante vertinimu arba prognoze dėl reikšmingų pasekmių atsiradimo tikimybės.
i) Objektyvus ar subjektyvus vertinimo pobūdis
41.
Pirmiausia reikėtų priminti, kad pagal Direktyvą 2015/2302 pripažįstama teisė nutraukti sutartį, neįpareigojant mokėti nutraukimo mokesčio, jei „kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“. Iš šios nuostatos formuluotės aiškiai matyti, kad pagal apibrėžtį situacijos, kurios priskiriamos prie „kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsiradusių neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“, negali būti susijusios tik su keliautojo asmeniu (kaip antai įvykęs sunkus nelaimingas atsitikimas). Tokį aiškinimą patvirtina Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies teisėkūros istorija. Komisijos tarnybų darbo dokumente, pridėtame prie pasiūlymo dėl šios direktyvos, nurodyta, jog „kai kurie vartotojų teisių gynėjai teigė, kad turėtų būti numatyta galimybė nutraukti sutartį, jei su keliautoju susijusi force majeure aplinkybė, pavyzdžiui, sunki liga ar artimo šeimos nario mirtis, dėl kurios keliautojas negali išvykti atostogauti“ (
17
). Vis dėlto Komisija pažymėjo, kad, situacijos kelionės tikslo vietoje, su keliautoju susijusios situacijos „dažnai būna apdraustos kelionės draudimu, kurį keliautojas gali įsigyti“ (
18
).
42.
Kalbant apie „neišvengiamų ir nepaprastų“ aplinkybių poveikio paketo vykdymui vertinimą, iš pradžių reikia pažymėti, jog pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį reikalaujama, kad šios aplinkybės turėtų didelį poveikį paketo vykdymui. Didelis poveikis vykdymui yra platesnio masto nei negalimumas įvykdyti. Direktyvos 31 konstatuojamojoje dalyje kalbama apie „saugumo problemas“ arba „didelę riziką žmonių sveikatai“. Kaip pažymi Komisija, tokiose situacijose teisiškai ar fiziškai būtų įmanoma įvykdyti paketą, tačiau keliautojų saugumo užtikrinti nebegalima. Todėl didelė rizika keliautojo sveikatai ir saugumui turėtų prilygti dideliam poveikiui sutarties vykdymui. Tokį aiškinimą Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies teisėkūros istorija patvirtina tiek, kiek šia nuostata pripažįstama keliautojo teisė nutraukti sutartį. Tokia teisė pagal panaikintą direktyvą neegzistavo. Kaip pažymėta Komisijos tarnybų darbo dokumente dėl kelionės paslaugų paketų, gali pasitaikyti situacijų, pavyzdžiui, karo veiksmai ar stichinės nelaimės, kurios „gali turėti neigiamą poveikį poilsiui ar saugumui per atostogas ir kai organizatorius nesiima iniciatyvos atšaukti paketą“ (
19
).
43.
Didelis „nepaprastų ir neišvengiamų aplinkybių“ poveikis paketo vykdymui būtinai bus nustatytas tuo atveju, jei dėl šių aplinkybių atsirastų „nepakankama atitiktis“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/2302 3 straipsnio 13 punktą, kuri turėtų didelį poveikį paketo vykdymui. Šiuo klausimu reikėtų priminti, kad pagal šios direktyvos 13 straipsnio 6 dalį keliautojas turi teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokėdamas sutarties nutraukimo mokesčio, kai nepakankama atitiktis „iš esmės daro poveikį paketo vykdymui“. Teisingumo Teismas konstatavo, kad išvada dėl nepakankamos atitikties yra objektyvi, nes pagal ją reikalaujama tik palyginti į atitinkamo keliautojo paslaugų paketą įtrauktas paslaugas su jam faktiškai suteiktomis paslaugomis (
20
). Panašiai didelis neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių poveikis priklauso nuo objektyvaus tokių aplinkybių poveikio sutarties vykdymui vertinimo, atsižvelgiant į keliautojui kylančią riziką.
44.
Vis dėlto tam tikromis sąlygomis vertinant didelę riziką žmonių sveikatai gali būti reikalingas subjektyvus ir individualus vertinimas. Direktyva 2015/2302 saugo ne tik tuos keliautojus, kurie yra stiprūs, jauni ir sveiki. Direktyvoje atsižvelgiama į ypatingus riboto judumo keliautojų poreikius. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punkto viii papunktyje tarp pagrindinių kelionių paslaugų charakteristikų nurodyta informacija apie tai, „ar kelionė arba atostogos iš esmės tinka riboto judumo asmenims, ir keliautojo prašymu tiksl[i] informacij[a] apie kelionės ar atostogų tinkamumą atsižvelgiant į keliautojo poreikius“.
45.
Fizinė negalia yra viena iš pažeidžiamumo formų (
21
). Konkrečiomis keliavimo aplinkybėmis pažeidžiamumas, susijęs su asmens fizine būkle, gali būti siejamas su didesne keliautojų, kuriems kyla didesnė rizika nei kitiems keliautojams, kategorija. Turint omenyje svarbą, kurią Europos Sąjunga teikia aukštam žmonių sveikatos apsaugos lygiui, pripažintam pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 35 straipsnį, pažymėtina, kad vertinant didelį „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ poveikį taip pat reikia atsižvelgti į keliautojo sveikatos būklę. Be to, reikia atsižvelgti į konkrečių kategorijų keliautojų, pavyzdžiui, nėščių moterų ir nepilnamečių vaikų, poreikius ir jų galimybę saugiai mėgautis kelione. Konkrečiomis COVID‑19 pandemijos aplinkybėmis nuo pat pradžių buvo aišku, kad asmenims, priklausantiems tam tikroms grupėms, pavyzdžiui, sergantiems astma arba turintiems silpną imunitetą, lėtinių sveikatos sutrikimų, taip pat nėščiosioms, kyla didesnė rizika susirgti sunkia liga ir mirti užsikrėtus virusu.
46.
Vertinant „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ poveikį subjektyvių veiksnių nagrinėjimas neturėtų būti painiojamas su paprasčiausiu baimės ar nerimo jausmu dėl tokių aplinkybių pasekmių. Turi būti įmanoma patikrinti keliautojo poreikius, atsižvelgiant į jo sveikatos būklę ar šeiminę padėtį.
47.
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad didelis „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ poveikis kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui gali būti laikomas egzistuojančiu ne tik tada, kai yra neįmanoma įvykdyti sutartį, bet ir tada, kai dėl jo kyla didelė rizika keliautojų sveikatai ir saugumui. Tokių pasekmių vertinimas yra objektyvus. Vis dėlto galima atsižvelgti į subjektyvius veiksnius, susijusius su ribotu keliautojo judumu ar pažeidžiamumu, jei tokius veiksnius galima patikrinti.
ii) Perspektyvinis vertinimo pobūdis ir vidutinio keliautojo kriterijus
48.
Kalbant apie momentą, kai reikia atlikti didelio „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ poveikio vertinimą, pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį pripažįstama teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį „iki paketo pradžios“. Prielinksnio „iki“ vartojimas rodo, kad tarp sprendimo nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį ir kelionės paslaugų paketo pradžios yra tam tikras laiko tarpas. Todėl sprendimas nutraukti sutartį yra perspektyvinis. Jis grindžiamas prognoze arba ex ante vertinimu dėl „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ atsiradimo ir jų didelio poveikio paketo vykdymui arba, jei šios aplinkybės jau atsirado, dėl didelio poveikio tęstinumo. Kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, vertinimas, kurį keliautojas atlieka kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo dieną, reiškia tikimybės, kad „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ padarys didelį poveikį kelionės paslaugų paketo vykdymui, įvertinimą.
49.
Direktyvoje 2015/2302 nenustatyta konkrečių terminų, per kuriuos turi būti įvertinta tikimybė, kad „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ padarys didelį poveikį paketo vykdymui. Be to, joje nenustatytas konkretus dienų, savaičių ar mėnesių skaičius, iki kada negalima atlikti tokio vertinimo ir pasinaudoti teise nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio. Todėl juo labiau nutraukimo data nutolusi nuo paketo pradžios datos, juo sunkiau keliautojui bus įrodyti, kad didelis poveikis išliks kelionės dieną (
22
).
50.
Tikimybės vertinimas priklausys nuo aplinkybių, o jas turi įvertinti nacionaliniai teismai (
23
). Taigi, neatrodo, kad būtų tinkama procentais nurodyti tikimybę, jog „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ padarys didelį poveikį paketo vykdymui. Vis dėlto atliekant šį vertinimą reikia vadovautis teisės nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio išimtiniu pobūdžiu. Nutraukdamas kelionės paslaugų paketo sutartį keliautojas turi pagrįstai tikėtis, kad yra pakankamai didelė tikimybė, jog „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ padarys didelį poveikį paketo vykdymui.
51.
Kalbant apie atskaitos tašką, pagal kurį nustatomas keliautojo gebėjimas atlikti ex ante vertinimą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas ir Lietuvos vyriausybė siūlo remtis vidutinio keliautojo, kuris yra pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus, kriterijumi. Visų pirma sutinku, kad vertinimo atskaitos taškas turi būti keliautojas. Tai atitinka patį keliautojui suteikiamos teisės nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį tikslą. Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad abi kelionės paslaugų paketo sutarties šalys turi teisę nutraukti sutartį „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ atveju. Ši keliautojo teisė įtvirtinta Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje ir tam, kad ja būtų galima pasinaudoti, būtina, kad šios aplinkybės darytų didelį poveikį „paketo vykdymui arba keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą“. Organizatoriaus teisė įtvirtinta 12 straipsnio 3 dalies b punkte; pagal jį „dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių organizatorius negali įvykdyti sutarties ir jis be nepagrįsto delsimo iki paketo pradžios praneša keliautojui apie sutarties nutraukimą“. Kiekvienos šalies perspektyva yra lemiama įgyvendinant jos pačios teisę. Būtų paneigtas visas atskiros keliautojo teisės pripažinimo tikslas, jeigu jo teisės įgyvendinimas priklausytų nuo organizatoriaus perspektyvos.
52.
Taip pat svarbu pažymėti, kad Direktyva 2015/2302 ištaisyta asimetrija tarp keliautojo ir organizatoriaus tuo atveju, jei naudojamasi teise nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį, atsiradus „neišvengiamoms ir nepaprastoms aplinkybėms“. Šią asimetriją Komisija atskleidė tarnybų darbo dokumente dėl kelionės paslaugų paketų; jame Komisija pažymėjo, kad pagal ankstesnę tvarką organizatorius turėjo teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį „tik atsižvelgdamas į savo saugumo situacijos vertinimą“, o vartotojas tokios teisės neturėjo (
24
). Taigi iš Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies genezės matyti, kad keliautojas turi teisę nutraukti sutartį „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ atveju, priklausomai nuo jo paties atlikto saugumo situacijos vertinimo.
53.
Kalbant konkrečiai apie didelio poveikio vertinimo kriterijų, pažymėtina, kad Direktyvoje 2015/2302 nenustatyta „vidutinio keliautojo“ kriterijaus. Vis dėlto, kaip savo pastabose nurodė Lietuvos vyriausybė, atsižvelgiant į direktyvos tikslą pasiekti aukštą vartotojų apsaugos lygį (
25
), atrodo tikslinga remtis gerai žinomu „vidutinio vartotojo, kuris yra pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus“ (
26
), kriterijumi ir jį aiškinti atsižvelgiant į Direktyvą 2015/2302. Remiantis šiuo kriterijumi, vidutinio keliautojo sprendimas visų pirma priklauso nuo jo žinių lygio. Žinių standartas turi būti vertinamas atsižvelgiant į informaciją, kuri buvo viešai prieinama kelionės rezervacijos metu, ir informaciją, kuri tapo prieinama keliautojui nusprendus nutraukti sutartį. Kuo daugiau žinių apie tam tikrą situaciją turi vidutinis vartotojas, tuo geriau jis gali pagrįstai įvertinti konkrečios situacijos keliamą riziką. Priešingai, kai keliautojas neturi informacijos apie konkrečią situaciją arba kai informacija yra prieštaringa ir nuolat kinta, jo galimybės atlikti tokį vertinimą yra labiau ribotos.
54.
Tai buvo ypač aktualu COVID‑19 pandemijos aplinkybėmis. Kaip iš esmės siūlo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, siekiant įvertinti, ką žinojo vidutinis keliautojas ir kaip jis vertino didelio poveikio sutarties vykdymui atsiradimo tikimybę, reikia atsižvelgti į didelį neapibrėžtumą ir itin greitai kitusią situaciją pandemijos pradžioje. Tame etape nebuvo mokslinio aiškumo dėl viruso keliamos rizikos; taip pat buvo daug neaiškumų dėl viruso plitimo stabdymo priemonių rūšies ir trukmės.
55.
Nagrinėjamu atveju, remiantis Teisingumo Teismui pateiktais dokumentais, keliautojas įvertino COVID‑19 keliamą riziką, remdamasis spaudoje pateikta informacija apie kelionės tikslo vietą arba visiškai greta esančias vietoves, taip pat išvykimo šalyje dėl viruso keliamos rizikos paskelbta nepaprastąja padėtimi. Tokiomis aplinkybėmis atrodytų pagrįsta, kad vidutinis keliautojas tikėsis, jog rizika išliks ir laikotarpiu nuo sutarties nutraukimo dienos iki paketo pradžios arba net pablogės, taigi padarys didelį poveikį sutarties vykdymui.
56.
Kalbant apie kriterijaus dalį, susijusią su vidutinio keliautojo „protingu pastabumu ir apdairumu“, pažymėtina, jog tai rodo, kad keliautojas turi būti protingai atsargus. Pernelyg atsargus keliautojas, kuris nusprendžia nutraukti sutartį dėl to, kad nerimauja, negali būti atleistas nuo sutarties nutraukimo mokesčio mokėjimo tais atvejais, kai situacija nepateisina tokio rizikos vertinimo. Priešingai, iš vidutinio keliautojo tikimasi, kad jis atkreips dėmesį į oficialią informaciją arba kelionių rekomendacijas, kuriose siūloma laikytis didelio atsargumo. Pandemija turėjo didelį poveikį suvokimui, kad kelionės yra potencialus viruso plitimo šaltinis, o tai tokiomis aplinkybėmis gali turėti įtakos „protingai pastabaus ir apdairaus“ keliautojo supratimui. Įprastomis aplinkybėmis rizikos vertinimas, susijęs su sutarties nutraukimu, iš esmės yra siejamas tik su keliautoju ir kartu su juo keliaujančiais asmenimis. Vis dėlto atsižvelgiant į itin didelį pavojingo viruso užkrečiamumą juo užsikrėtęs keliautojas gali kelti pavojų kelionės tikslo vietoje esantiems asmenims, o grįžęs – savo šalies piliečiams. Tokiomis aplinkybėmis paprastas pasirinkimas keliauti gali padaryti „neigiamą išorinį poveikį“ (
27
). Net ir prieš nustatant keliones ribojančias priemones (
28
) negalima tikėtis, kad vidutinis keliautojas elgtųsi kaip „savanaudis“ asmuo, kuriam nerūpi oficiali informacija, siūlanti būti atsargiam, arba, dar daugiau, kad jis elgtųsi nepaisydamas rekomendacijų vengti nebūtinų susibūrimų, kontaktų ir kelionių. Todėl COVID‑19 pandemijos aplinkybėmis į vidutinio keliautojo, kuris yra „protingai pastabus ir apdairus“, paradigmą galima įtraukti ir atsakingą keliautoją, kuris atkreipia dėmesį į oficialius raginimus būti apdairiam ir solidarizuotis su savo šalies piliečiais, kad būtų sustabdytas viruso plitimas.
57.
Darytina išvada, kad didelio poveikio sutarties vykdymui vertinimas priklauso nuo nutraukiant sutartį atliekamo šio didelio poveikio atsiradimo tikimybės ex ante vertinimo; jį atlieka vidutinis keliautojas, kuris yra „pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus“.
58.
Atsižvelgdama į visas nurodytas aplinkybes manau, kad didelis „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ poveikis kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui gali būti nustatomas ne tik tada, kai neįmanoma įvykdyti sutartį, bet ir tada, kai dėl jo kyla didelė rizika keliautojų sveikatai ir saugumui. Tokių pasekmių vertinimas yra objektyvus. Vis dėlto galima atsižvelgti į subjektyvius veiksnius, susijusius su ribotu keliautojo judumu ar pažeidžiamumu, jei tokius veiksnius galima patikrinti. Didelio poveikio sutarties vykdymui vertinimas priklauso nuo nutraukiant sutartį atliekamo šio didelio poveikio atsiradimo tikimybės ex ante vertinimo, o jį atlieka vidutinis keliautojas, kuris yra „pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus“.
Dėl trečiojo klausimo
59.
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar keliautojo teisei nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį turi įtakos tai, kad aplinkybės, kuriomis keliautojas remiasi, jau buvo atsiradusios arba bent jau pagrįstai numatomos sudarant kelionės paslaugų paketo sutartį. Šiuo aspektu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar taikant pagrįsto numatomumo kriterijų COVID‑19 pandemijos aplinkybėmis reikia atsižvelgti į tai, kad sudarant kelionės paslaugų paketo sutartį buvo sunku numatyti pandemijos eigą ir pasekmes.
60.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, kaip jau pažymėta šios išvados pirminėse pastabose (
29
), sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį ir 3 dalies b punktą, yra panaši į sąvoką „force majeure“, kaip ji apibrėžta suformuotoje jurisprudencijoje, t. y. kaip apimanti nepaprastas ir nenumatytas aplinkybes, nepriklausančias nuo force majeure besiremiančios šalies valios, kurių pasekmių nebuvo galima išvengti, netgi ėmusis visų tinkamų priemonių.
61.
Iš to matyti, kad nenumatomumo elementas yra esminis priskiriant situaciją prie „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ kategorijos. Tokiomis aplinkybėmis negali būti laikomi įvykiai, kurie jau yra atsitikę sudarant sutartį arba kurie gali įvykti, tačiau su sąlyga, kad keliautojas taip pat gali numatyti įprastas tokio įvykio pasekmes.
62.
Kaip nurodyta akademinėje literatūroje, sąvoka „nenumatomumas“ yra santykinė (
30
) ir dinamiška. Norint nustatyti, ką galima pagrįstai numatyti, reikėtų atsižvelgti į konkrečias aplinkybes ir į žmogaus žinių raidą. Šiuo klausimu svarbu atskirti įvykio nenumatomumą ir jo poveikio sutarčiai nenumatomumą (
31
). Įvykis, apie kurį keliautojas žino ir kuris, įvykiams klostantis įprasta eiga, turi tam tikrų nuspėjamų pasekmių, gali virsti situacija, kuri patenka į „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ kategoriją, jeigu jos pasekmės iš esmės pakeičia įvykio pobūdį. Nenumatomumas gali būti vertinamas lyginant: i) aplinkybes ir keliautojo žinias apie tas aplinkybes ir jų pasekmes sudarant sutartį (A punktas); ir ii) aplinkybes ir keliautojo žinias apie tas aplinkybes ir jų pasekmes nutraukiant sutartį (B punktas). Šiam palyginimui nėra svarbu, kiek dienų praėjo nuo taško A iki taško B. Lemiamą reikšmę turi faktinės aplinkybės ir keliautojo turimos žinios. Jei šie elementai labai pasikeitė, tokiu atveju situacija skiriasi nuo tos, apie kurią keliautojas žinojo arba kurią jis galėjo pagrįstai numatyti.
63.
Atsižvelgdamas į COVID‑19 pandemiją, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paaiškino, kad sudarant kelionės paslaugų paketo sutartį keliautojas žinojo apie virusą ir jo poveikį – daugiausia Kinijoje, o pavieniais atvejais – ir kai kuriose kitose šalyse. Tuo metu keliautojas nežinojo, kad virusas galiausiai pasieks Europą ir kad epidemija peraugs į pandemiją, kuriai suvaldyti reikės imtis precedento neturinčių priemonių. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia itin didelį neapibrėžtumą ir nuo kelionės paslaugų paketo sutarties sudarymo momento iki šios sutarties nutraukimo dienos sparčiai kitusią situaciją.
64.
Prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodoma ypatinga situacija, kuri susidarė COVID‑19 pandemijos pradžioje. Per kelias savaites iki 2020 m. kovo 11 d., kai PSO oficialiai apibūdino COVID‑19 kaip „pandemiją“, vidutinis asmuo, turintis įprastą prieigą prie oficialios informacijos, nebūtų galėjęs numatyti pandemijos „staigumo, masto ir sunkumo“ (
32
), taip pat pasekmių, kurias virusas vėliau sukels kelionėms ir pačiam naudojimuisi judėjimo laisve. Pati PSO pripažino, kad pasaulis „dar niekada nebuvo susidūręs su koronaviruso sukelta pandemija“ (
33
). Todėl atrodo pagrįsta manyti, kad pagrindinėje byloje susiklosčiusiu atveju keliautojo žinios nuo kelionės paslaugų paketo sutarties sudarymo momento (2020 m. vasario mėn. pradžioje) iki sutarties nutraukimo momento (2020 m. vasario mėn. pabaigoje) labai pasikeitė. Jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarys tokią išvadą, keliautojui negali būti sutrukdyta remtis „neišvengiamomis ir nepaprastomis aplinkybėmis“, motyvuojant tuo, kad šias aplinkybes buvo galima numatyti sudarant sutartį.
65.
Atsižvelgdama į pirma nurodytas aplinkybes manau, kad keliautojo teisei nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį turi įtakos tai, kad aplinkybės, kuriomis remiasi keliautojas, jau buvo atsiradusios arba bent jau pagrįstai numatomos sudarant kelionės paslaugų paketo sutartį, išskyrus atvejus, kai nuo sutarties sudarymo momento iki jos nutraukimo momento šios aplinkybės, taip pat keliautojo supratimas apie jas ir jų sukeliamas pasekmes iš esmės pasikeičia. Šiuo klausimu taikant pagrįsto numatomumo kriterijų COVID‑19 pandemijos aplinkybėmis reikėtų atsižvelgti į tai, kad sudarant kelionės paslaugų paketo sutartį buvo sunku numatyti pandemijos eigą ir pasekmes.
Dėl ketvirtojo klausimo
66.
Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar, norint įvertinti didelį poveikį kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui, dėl kurio atsirado teisė nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį, reikėtų atsižvelgti ne tik į padėtį kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta, bet ir į padėtį išvykimo vietoje ir su kelione susijusiuose tarpiniuose taškuose, įskaitant su kelione atgal susijusius taškus.
67.
Šiuo klausimu iš Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies matyti, kad „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ gali pateisinti keliautojo sprendimą nutraukti sutartį, suteikiant jam teisę į visų už paketą sumokėtų sumų grąžinimą, tik jeigu tos aplinkybės atsirado „kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta“ ir jos „dar[o] didelį poveikį paketo vykdymui arba dar[o] didelį poveikį keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą“. Be to, direktyvos 31 konstatuojamojoje dalyje šios nuostatos taikymo sąlygos iliustruojamos pasitelkiant „rimtos ligos protrūki[o] kelionės tikslo vietoje“ pavyzdį (
34
).
68.
Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad sąvokos „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ iliustravimu pasitelkiant „rimtos ligos protrūki[o] kelionės tikslo vietoje“ pavyzdį siekiama ne apriboti sąvokos taikymo sritį vietiniais įvykiais, o parodyti, kad šios aplinkybės bet kuriuo atveju turi susiklostyti, be kita ko, numatytoje kelionės tikslo vietoje ir dėl to daryti didelį poveikį atitinkamo kelionės paslaugų paketo vykdymui (
35
). Teisingumo Teismas taip pat konstatavo, kad jei rimtos ligos protrūkis atitinkamoje kelionės tikslo vietoje gali patekti į sąvokos „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ taikymo sritį, tai a fortiori turi būti taikoma ir rimtos ligos protrūkiui visame pasaulyje, nes ji taip pat paveikia kelionės tikslo vietą (
36
).
69.
Kadangi sąvoka „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ apima rimtos ligos protrūkį visame pasaulyje, logiška daryti išvadą, kad didelį šių aplinkybių poveikį paketo vykdymui ar keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą galima įvertinti atsižvelgiant į padėtį kelionės tikslo vietoje, taip pat į padėtį išvykimo vietoje ir su kelione susijusiuose tarpiniuose taškuose.
70.
Šią išvadą patvirtina kontekstinis Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies aiškinimas. Direktyvos 5 straipsnio 1 dalies a punkte tarp pagrindinių kelionių paslaugų ypatumų nurodytos „transporto priemonės, jų charakteristikos ir kategorijos, išvykimo ir grįžimo vietos, datos ir laikas, laukimo tarpinėse stotelėse trukmė bei vietos ir transporto jungtys“. Pagal Direktyvos 2015/2302 7 straipsnio 2 dalį ši informacija turi būti įtraukta į kelionės paslaugų paketo sutartį. Kaip pažymėjau šios išvados 42 punkte, didelė rizika keliautojo sveikatai ir saugumui prilygsta dideliam poveikiui kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui. Keliautojo sveikata ir saugumas susiję su visais sutarties vykdymo elementais, įskaitant pačią kelionę į kelionės tikslo vietą ir naudojamą transporto priemonę. Iš to matyti, kad vertinant „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ poveikį kelionės paslaugų paketo sutarčiai taip pat reikia atsižvelgti į didelės rizikos buvimą vežant į kelionės tikslo vietą.
71.
Be to, priemonės, kurių išvykimo vietoje imtasi dėl kelionės tikslo vietoje susiklosčiusių aplinkybių, taip pat gali būti didelio poveikio kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui vertinimo dalis. Kaip iš esmės pažymėjo Lietuvos vyriausybė, jeigu kelionės tikslo vieta priskiriama didelės rizikos zonai ir dėl šios klasifikacijos keliautojams, grįžtantiems į išvykimo vietą, taikomos izoliavimo priemonės (karantinas), tai yra lemiamas „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį sutarties vykdymui“, buvimo veiksnys.
72.
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad, siekiant įvertinti didelį poveikį kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui, dėl kurio atsirado teisė nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį, reikėtų atsižvelgti į padėtį kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta, taip pat į padėtį išvykimo vietoje bei su kelione susijusiuose tarpiniuose taškuose, įskaitant su kelione atgal susijusius taškus.
V. Išvada
73.
Atsižvelgdama į išdėstytus argumentus siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Lietuvos Aukščiausiojo Teismo pateiktus prejudicinius klausimus:
1.
Tam, kad būtų laikoma, jog „kelionės tikslo vietoje arba visiškai greta atsirado neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“, kaip tai suprantama pagal 2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/2302 dėl kelionės paslaugų paketų ir susijusių kelionės paslaugų rinkinių, kuria iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 ir Direktyva 2011/83/ES bei panaikinama Tarybos direktyva 90/314/EEB, 12 straipsnio 2 dalies pirmą sakinį, nėra būtinas oficialus išvykimo ir (ar) atvykimo valstybės institucijų įspėjimas susilaikyti nuo nebūtinų kelionių ir (ar) kelionės tikslo šalies (o galbūt ir išvykimo šalies) priskyrimas rizikos zonai. Vis dėlto remdamiesi nacionaline proceso teise nacionaliniai teismai gali atsižvelgti į oficialius įspėjimus, nurodančius didelį pavojų kelionės tikslo vietoje, su sąlyga, kad šie įspėjimai nėra būtina sąlyga tokioms neišvengiamoms ir nepaprastoms aplinkybėms nustatyti.
2.
Didelį „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ poveikį kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui galima nustatyti ne tik tada, kai yra neįmanoma įvykdyti sutartį, bet ir tada, kai dėl jo kyla didelė rizika keliautojų sveikatai ir saugumui. Tokių pasekmių vertinimas yra objektyvus. Vis dėlto galima atsižvelgti į subjektyvius veiksnius, susijusius su ribotu keliautojo judumu ar pažeidžiamumu, jei tokius veiksnius galima patikrinti. Didelio poveikio sutarties vykdymui vertinimas priklauso nuo nutraukiant sutartį atliekamo šio didelio poveikio atsiradimo tikimybės ex ante vertinimo, o jį atlieka vidutinis keliautojas, kuris yra „pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus“.
3.
Keliautojo teisei nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį turi įtakos tai, kad aplinkybės, kuriomis remiasi keliautojas, jau buvo atsiradusios arba bent jau pagrįstai numatomos sudarant kelionės paslaugų paketo sutartį, išskyrus atvejus, kai nuo sutarties sudarymo momento iki jos nutraukimo momento šios aplinkybės, taip pat keliautojo supratimas apie jas ir jų sukeliamas pasekmes labai pasikeičia. Šiuo klausimu taikant pagrįsto numatomumo kriterijų COVID‑19 pandemijos aplinkybėmis reikėtų atsižvelgti į tai, kad sudarant kelionės paslaugų paketo sutartį buvo sunku numatyti pandemijos eigą ir pasekmes.
4.
Siekiant įvertinti didelį poveikį kelionės paslaugų paketo sutarties vykdymui, dėl kurio atsirado teisė nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį, reikėtų atsižvelgti į padėtį kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta, taip pat į padėtį išvykimo vietoje ir su kelione susijusiuose tarpiniuose taškuose, įskaitant su kelione atgal susijusius taškus.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	Apskritai žr. Hondius, E. ir kt. (red.), Coronavirus and the Law in Europe, Intersentia, Cambridge, 2021.
(
3
)	2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/2302 dėl kelionės paslaugų paketų ir susijusių kelionės paslaugų rinkinių, kuria iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 ir Direktyva 2011/83/ES bei panaikinama Tarybos direktyva 90/314/EEB (OL L 326, 2015, p. 1).
(
4
)	Šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 8 d. Sprendimą UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 55 punktas).
(
5
)	Šiuo klausimu žr. 2022 m. spalio 13 d. Sprendimą Gemeinde Bodman-Ludwigshafen (C‑256/21, EU:C:2022:786, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
6
)	2023 m. birželio 8 d. Sprendimas UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 54 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
7
)	Šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 8 d. Sprendimą UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 54 ir 56 punktai, išskirta mano).
(
8
)	Šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 8 d. Sprendimą UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 45 punktas) ir Sprendimą Komisija / Slovakija (Teisė nutraukti sutartį nemokant nutraukimo mokesčio) (C‑540/21, EU:C:2023:450, 59 punktas).
(
9
)	Šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 8 d. Sprendimą UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 46 punktas) ir Sprendimą Komisija / Slovakija (Teisė nutraukti sutartį nemokant nutraukimo mokesčio) (C‑540/21, EU:C:2023:450, 49 punktas).
(
10
)	2023 m. birželio 8 d. Sprendimas UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 51 punktas).
(
11
)	Pasiūlymas dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl kelionės paslaugų paketų ir rinkinių, kuria keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 bei Direktyva 2011/83/ES ir panaikinama Tarybos direktyva 90/314/EEB, COM(2013) 512 (final) (toliau – Komisijos pasiūlymas dėl kelionės paslaugų paketų).
(
12
)	Komisijos pasiūlymo dėl kelionės paslaugų paketų 26 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad neišvengiamomis ir nepaprastomis aplinkybėmis „visų pirma laikomos tokios aplinkybės, apie kurias skelbiamos patikimos ir viešos ataskaitos, pavyzdžiui, valstybių narių valdžios institucijų rekomendacijos nevykti į tam tikras šalis“.
(
13
)	Komisijos ataskaitos Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/2302 dėl kelionių paslaugų paketų ir susijusių kelionės paslaugų rinkinių taikymo, COM (2021) 90 final, p. 19.
(
14
)	Vėlesniame COVID-19 pandemijos etape buvo laikomasi labiau koordinuoto požiūrio, kai valstybės narės susitarė dėl bendro COVID-19 rizikos lygio Europos Sąjungoje žemėlapio; žr. 2021 m. vasario 1 d. Tarybos rekomendaciją (ES) 2021/119, kuria iš dalies keičiama Rekomendacija (ES) 2020/1475 dėl suderinto požiūrio į laisvo judėjimo apribojimą reaguojant į COVID-19 pandemiją (OL L 36 I, 2021, p. 1).
(
15
)	Jei yra oficialus įspėjimas nekeliauti, organizatorius paprastai imasi iniciatyvos nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 3 dalies b punktą.
(
16
)	Šiuo klausimu žr. 2020 m. balandžio 2 d. Sprendimą PrivatBank (C‑480/18, EU:C:2020:274, 73 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
17
)	Komisijos tarnybų darbo dokumentas, Poveikio vertinimas, pridedamas prie dokumento dėl kelionės paslaugų paketų ir rinkinių, kuriuo keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 bei Direktyva 2011/83/ES ir panaikinama Tarybos direktyva 90/314/EEB, SWD (2013) 263 final (toliau – Komisijos tarnybų darbo dokumentas dėl kelionės paslaugų paketų), p. 78.
(
18
)	Komisijos tarnybų darbo dokumentas dėl kelionės paslaugų paketų, p. 78.
(
19
)	Ten pat, išskirta mano.
(
20
)	Žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimą FTI Touristik (Kelionės į Kanarų salas paslaugų paketas) (C‑396/21, EU:C:2023:10, 22 punktas).
(
21
)	Žr. Reich, N., „Vulnerable Consumers in ES Law“, Leczykiewicz, D. ir Weatherill, S. (red.), The Images of the Consumer in ES Law: Legislation, Free Movement and Competition Law, Hart Publishing, Londonas, 2016, p. 139–158, p. 141. Autorius išskiria tris pažeidžiamumo rūšis Sąjungos vartotojo sutarčių teisėje, t. y. fizinę negalią, intelekto negalią ir ekonominę negalią. Jis taip pat skiria vartotojo pažeidžiamumą ir „vartotojo silpnumą“ sutartinėse situacijose.
(
22
)	Žr. Tonner, K., „BGH 651h, Rücktritt vor Reisebeginn“, Münchener Kommentar zum BGB, 9-asis leidimas, C. H. Beck, Munich, 2023, 71 punktas.
(
23
)	Pavyzdžiui, jei keliautojas užsisakė žygį pėsčiomis Kanados miškuose ir jo kelionė įvyks po trijų mėnesių, tuo atveju, jei mišką visiškai sunaikins gaisras, bus neįmanoma jo atkurti iki pradinės būklės per tris mėnesius. Priešingai, jei keliautojas užsisakė kelionę į salą, kuri įvyks po trijų mėnesių, o toje saloje kyla gaisrai, sunkiau prognozuoti, kokia situacija bus po trijų mėnesių.
(
24
)	Komisijos tarnybų darbo dokumentas dėl kelionių paketų, p. 78.
(
25
)	Žr. Direktyvos 2015/2302 51 konstatuojamąją dalį.
(
26
)	Kaip „vidutinio vartotojo“ kriterijaus, taikomo nesąžiningų sutarčių sąlygų srityje, naudojimo pavyzdį žr. 2023 m. kovo 16 d. Sprendimą Caixabank (Paskolos administravimo mokestis) (C‑565/21, EU:C:2023:212, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2021 m. lapkričio 18 d. Sprendimą A. S.A. (C‑212/20, EU:C:2021:934, 42 punktas). Bendrai žr. Leczykiewicz, D. ir Weatherill, S., op. cit., 21 išnaša.
(
27
)	Žr. Miller, L., „Ethical Consumption and the Internal Market“, Leczykiewicz, D. ir Weatherill, S., op. cit., 21 išnaša, p. 279, kurie plėtoja „neigiamo išorinio poveikio“ idėją su vartojimu susijusio poveikio aplinkai ir visuomenei požiūriu.
(
28
)	Šis atsakomybės jausmas ypač svarbus prieš nustatant vyriausybės priemones, ribojančias keliavimą. Nustačius vyriausybės priemones, keliautojas bet kuriuo atveju turi laikytis įstatymų.
(
29
)	Žr. šios išvados 29 punktą.
(
30
)	Philippe, D., „The Impact of the Coronavirus Crisis on the Analysis and Drafting of Contract Terms. Force Majeure, Hardship and Deferral of Obligations“, Hondius, E. ir kt. (red.), Coronavirus and the Law in Europe, Intersentia, Cambridge, 2021, p. 527–552, ypač p. 532.
(
31
)	Ten pat.
(
32
)	Žr. Airijos vyriausybės Įmonių, prekybos ir užimtumo departamento 2020 m. kovo 26 d. paskelbtas gaires dėl keliautojų teisės nutraukti kelionės paslaugų paketų sutartis dėl nepaprastų aplinkybių, atsiradusių dėl COVID-19, p. 5.
(
33
)	PSO generalinio direktoriaus įžanginės pastabos, pateiktos 2020 m. kovo 11 d. informaciniame pranešime žiniasklaidai apie COVID-19.
(
34
)	Šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 8 d. Sprendimą UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 44 ir 46 punktai).
(
35
)	Šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 8 d. Sprendimą UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 47 punktas).
(
36
)	Šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 8 d. Sprendimą UFC – Que choisir ir CLCV (C‑407/21, EU:C:2023:449, 48 punktas).