61999CJ0395_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-395/99,
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av F.P. Ruggeri Laderchi, rättstjänsten, i egenskap av ombud, delgivningsadress: rättstjänsten, C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg,
sökande,
mot
Republiken Italien, företrädd av professor U. Leanza, chef för utrikesministeriets avdelning för diplomatiska tvister, i egenskap av ombud, biträdd av P.G. Ferri, avvocato dello Stato, delgivningsadress: Italiens ambassad, 5, rue Marie-Adélaïde, Luxemburg,
svarande,
angående en talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget och rådets direktiv 96/51/EG av den 23 juli 1996 om ändring av direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser (EGT L 235, s. 39) samt rådets direktiv 96/93/EG av den 17 december 1996 om certifiering av djur och animaliska produkter (EGT L 13, 1997, s. 28) genom att underlåta att anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa de ovan nämnda direktiven eller i vart fall genom att underlåta att underrätta kommissionen om att sådana bestämmelser har antagits,
meddelar
DOMSTOLEN
(första avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden M. Wathelet samt domarna P. Jann (referent) och L. Sevón,
generaladvokat: S. Alber,
justitiesekreterare: R. Grass,
med hänsyn till referentens rapport,
och efter att den 14 september 2000 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 12 oktober 1999, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget och rådets direktiv 96/51/EG av den 23 juli 1996 om ändring av direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser (EGT L 235, s. 39) samt rådets direktiv 96/93/EG av den 17 december 1996 om certifiering av djur och animaliska produkter (EGT L 13, 1997, s. 28) genom att underlåta att anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa de ovan nämnda direktiven eller i vart fall genom att underlåta att underrätta kommissionen om att sådana bestämmelser har antagits.
2 I artikel 2.1 i direktiv 96/51 stadgas följande:
"Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa
a) bestämmelserna i artikel 1
- nr 4: artikel 6.1, 9d.2, 9e.3, 9f, 9g, 9h, 9i, 9j, 9n och 9o (...), - nr 10, 12, 19 och 20, den 1 april 1998,
b) ...
De skall genast underrätta kommissionen om detta.
..."
3 I artikel 9.1 i direktiv 96/93 stadgas följande:
"Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 1998. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
..."
4 Eftersom kommissionen inte hade fått någon underrättelse om åtgärder för införlivande av direktiven 96/51 och 96/93 med den italienska rättsordningen och eftersom den inte kände till någon annan omständighet som gjorde det möjligt för den att sluta sig till att Republiken Italien hade uppfyllt sin skyldighet att införliva direktiven, anmodade kommissionen, genom skrivelse av den 16 juli 1998 vad avser direktiv 96/51 och genom skrivelse av den 3 juni 1998 vad avser direktiv 96/93, ifrågavarande medlemsstat att inkomma med yttrande inom två månader.
5 De italienska myndigheterna besvarade inte dessa skrivelser.
6 Kommissionen ansåg därför att åtgärder för införlivande av bestämmelserna i artikel 2.1 a i direktiv 96/51 och bestämmelserna i direktiv 96/93 ännu inte hade vidtagits och tillställde därför den 11 december 1998 Republiken Italien motiverade yttranden och uppmanade medlemsstaten i fråga att inom två månader från delgivningen av dessa yttranden vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla de skyldigheter som följer av dessa bestämmelser.
7 De italienska myndigheterna har i två skrivelser av den 22 februari 1999 uppgivit att de nationella åtgärder som är nödvändiga för att införliva direktiv 96/51 och direktiv 96/93 var under utarbetande.
8 Då inga andra upplysningar om införlivandet av de nämnda direktiven inkom till kommissionen beslutade kommissionen att väcka den i målet aktuella talan.
9 Den italienska regeringen har medgivit att det föreligger en försening vad avser vidtagandet av sådana åtgärder som säkerställer genomförandet av direktiven 96/51 och 96/93 och underrättelser om sådana åtgärder. Denna försening är en följd av att det förfarande som måste följas enligt italiensk rätt är komplicerat. Förfarandet för godkännande befinner sig dock enligt den italienska regeringen nu i sin slutfas.
10 Det framgår av vad den italienska regeringen har anfört att de bestämmelser som avses i artikel 2.1 a i direktiv 96/51 samt bestämmelserna i direktiv 96/93 inte har införlivats med nationell rätt inom föreskrivna tidsfrister. Vid sådant förhållande skall kommissionens talan bifallas.
11 Domstolen finner följaktligen skäl att fastställa att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt de bestämmelser som avses i artikel 2.1 a i direktiv 96/51 och bestämmelserna i direktiv 96/93 genom att underlåta att inom föreskrivna tidsfrister anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa dessa bestämmelser.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
12 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Republiken Italien skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Italien har tappat målet, skall denna stat förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(första avdelningen)
följande dom:
13 Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt de bestämmelser som avses i artikel 2.1 a i rådets direktiv 96/51/EG av den 23 juli 1996 om ändring av direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser samt i rådets direktiv 96/93/EG av den 17 december 1996 om certifiering av djur och animaliska produkter genom att underlåta att inom föreskrivna tidsfrister anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa dessa bestämmelser.
14 Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.