62004CJ0445_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C-445/04,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland), genom beslut av den 13 oktober 2004 som inkom till domstolen den 21 oktober 2004, i målet
Possehl Erzkontor GmbH
mot
Hauptzollamt Duisburg,
meddelar
DOMSTOLEN (fjärde avdelningen)
sammansatt av domarna K. Lenaerts, tillförordnad ordförande på fjärde avdelningen, M. Ilešič (referent) och E. Levits,
generaladvokat: A. Tizzano,
justitiesekreterare: biträdande justitiesekreteraren H. von Holstein,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 14 september 2005,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
– Possehl Erzkontor GmbH, genom H. Bleier, Rechtsanwalt,
– Europeiska gemenskapernas kommission, genom B. Schima, i egenskap av ombud,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1. Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av undernummer 2519 90 10 i Kombinerade nomenklaturen som återfinns i bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 256, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 13, s. 22), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 3115/94 av den 20 december 1994 (EGT L 345, s. 1), kommissionens förordning (EG) nr 1359/95 av den 13 juni 1995 (EGT L 142, s. 1), kommissionens förordning (EG) nr 2448/95 av den 10 oktober 1995 (EGT L 259, s. 1), och kommissionens förordning (EG) nr 3009/95 av den 22 december 1995 (EGT L 319, s. 1) (nedan kallad KN).
2. Begäran har framställts i ett mål mellan bolaget Possehl Erzkontor GmbH (nedan kallat Possehl) och Hauptzollamt Duisburg avseende tullklassificeringen av smält magnesia (MgO).
Tillämpliga bestämmelser
3. KN, som infördes genom förordning nr 2658/87, grundas på systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering (nedan kallat HS) som har utarbetats av Tullsamarbetsrådet, nu Världstullorganisationen, och som instiftades genom den internationella konvention som ingicks i Bryssel den 14 juni 1983. Denna konvention godkändes på gemenskapens vägnar genom rådets beslut 87/369/EEG av den 7 april 1987 (EGT L 198, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 12, s. 3). I KN återfinns nummer och undernummer med sex siffror från HS. Endast den sjunde och den åttonde siffran anger de undergrupper som uteslutande förekommer i KN.
4. I nummer 2519, som återfinns i kapitel 25 i avdelning V i del 2 i KN, anges följande: ”Naturligt magnesiumkarbonat (magnesit); smält magnesia; dödbränd (sintrad) magnesia, även innehållande små mängder av andra oxider, tillsatta före sintringen; annan magnesiumoxid, även ren”.
5. Nämnda nummer omfattar undernummer 2519 90, med följande ordalydelse: ”Andra slag”. Detta undernummer består bland annat av undernumren 2519 90 10 och 2519 90 90, vilka har följande ordalydelse: ”Magnesiumoxid, annan än bränt naturligt magnesiumkarbonat” respektive ”Andra”.
6. Vad beträffar undernummer 2519 90 10 anges i de förklarande anmärkningarna till KN av den 5 december 1994 (EGT C 342, s. 1) följande:
”Detta undernummer omfattar bl.a.:
…
2. Smält magnesia, som framställts genom smältning i en ljusbåge. Denna produkt är vanligen färglös, renare än den produkt som erhålls genom kalcinering av magnesit, men har vanligtvis en renhetsgrad som inte överstiger 97%.
…”
7. I de allmänna bestämmelserna för tolkning av KN (nedan kallade de allmänna bestämmelserna), vilka återfinns i avsnitt 1 A i del 1 i KN, anges följande:
”Vid klassificering av varor enligt [KN] skall följande gälla:
1. Benämningarna på avdelningar, kapitel och underavdelningar av kapitel är endast vägledande. Klassificeringen skall bestämmas med ledning av lydelsen av tulltaxenumren (med fyrställig sifferkod), av anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen och, om inte annat föreskrivs i tulltaxenumren eller i anmärkningarna, med ledning av följande bestämmelser.
2. …
b) Anges ett visst material eller ämne i ett tulltaxenummer skall materialet eller ämnet klassificeras enligt detta tulltaxenummer även i blandning eller förening med andra material eller ämnen. Anges varor av ett visst material eller ämne i ett tulltaxenummer skall varor som helt eller delvis består av detta material eller ämne klassificeras enligt detta tulltaxenummer. Klassificeringen av varor som består av mer än ett material eller ämne regleras närmare av regel 3.
3. När vid tillämpning av regel 2 b, eller i annat fall, två eller flera tulltaxenummer kan komma i fråga för en vara gäller följande:
a) Det tulltaxenummer som har den mest specificerade varubeskrivningen skall tillämpas framför ett tulltaxenummer som har en mera allmän varubeskrivning. När det i var och en av två eller flera tulltaxenummer anges endast en del av de material eller ämnen som ingår i en blandning eller i en sammansatt vara eller endast en del av de artiklar som ingår i en sats för försäljning i detaljhandeln, skall dock dessa tulltaxenummer anses ha lika specificerad varubeskrivning, även om ett av tulltaxenumren ger en fullständigare eller noggrannare beskrivning än något av de andra.
b) Blandningar, varor som består av olika material eller är sammansatta av olika beståndsdelar samt varor i satser för försäljning i detaljhandeln vilka inte kan klassificeras med ledning av regel 3 a, skall såvitt möjligt klassificeras som om de bestod av det material eller den beståndsdel som ger blandningen, varan eller satsen dess huvudsakliga karaktär.
c) När en vara inte kan klassificeras med ledning av 3 a eller 3 b, skall det tulltaxenummer tillämpas som står sist av de tulltaxenummer som skäligen kan komma ifråga.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
8. Smält magnesia används vid tillverkning av eldfasta material. Den smälta magnesia som är i fråga i målet vid den nationella domstolen har, innan den importerats till Europeiska unionen, framställts av naturlig australisk magnesit. Det krävs två värmebehandlingsetapper vid framställning av smält magnesia. Vid den första behandlingsetappen bränns naturlig magnesit i ugnar vid höga temperaturer på upp till 1 000ºC, och vid den andra behandlingsetappen smälts den magnesiumoxid som erhållits i ljusbågsugnar i över 2 800ºC.
9. Sedan år 1990 har vid flera tillfällen Possehl ingett importdeklaration avseende smält magnesia till Europeiska unionen som förts in via hamnarna i Rotterdam (Nederländerna) och Antwerpen (Belgien) till Hauptzollamt Emmerich, vars ansvarsområde därefter överförts till Hauptzollamt Duisburg, och då använt undernummer 2519 90 90, utan att detta föranlett anmärkningar. De varor som omfattas av detta undernummer är tullfria.
10. År 1991 ingav Possehl en begäran till Oberfinanzdirektion Frankfurt am Main – Zolltechnische Prüfungs- und Lehranstalt – om en bindande tulltaxeupplysning avseende denna importerade vara. Enligt den bindande tulltaxeupplysning som lämnades skulle nämnda vara omfattas av undernummer 2519 90 10, vilket medförde att tull skulle erläggas.
11. Possehl använde sig inte av denna bindande tulltaxeupplysning.
12. År 1997 var Possehls import för perioden den 1 januari 1995–31 december 1996 föremål för granskning av Hauptzollamt für Prüfungen Kiel. Nämnda Hauptzollamt konstaterade att den importerade smälta magnesian skulle klassificeras enligt undernummer 2519 90 10 i stället för enligt undernummer 2519 90 90.
13. På grundval av detta konstaterande krävde Hauptzollamt Emmerich, år 1998, genom meddelande om taxeringsändring att Possehl skulle erlägga 383 833,30 DEM. Detta meddelande ändrades därefter genom två efterföljande meddelanden på så sätt att det belopp som skulle erläggas minskades med sammanlagt 28 631,28 DEM.
14. Possehls invändning att den importerade varan skulle anses omfattas av undernummer 2519 90 90 godtogs inte av Hauptzollamt Emmerich, huvudsakligen på grund av att klassificeringen hade fastställts mot bakgrund av tillverkningssättet, vilket omfattar bränning och därefter smältning i ljusbågsugnar i 2 800–3 000ºC.
15. Possehl väckte talan vid Finanzgericht Düsseldorf, vilken vilandeförklarade målet och ställde följande tolkningsfråga till domstolen:
”Omfattas smält magnesia av det slag som beskrivs närmare i beslutet, som framställs genom bränning av naturlig kaustik magnesit och i en andra behandlingsetapp genom smältning i en ljusbågsugn, av undernummer 2519 90 10 i bilaga I till [KN]?”
Prövning av tolkningsfrågan
Yttranden som ingetts till domstolen
16. Possehl har gjort gällande att smält magnesia skall klassificeras enligt undernummer 2519 90 90, eftersom det krävs att produkten värmebehandlas. Smält magnesia skall således inte anses utgöra en syntetisk produkt. Vad beträffar ordet bränt som återfinns i undernummer 2519 90 10, anser Possehl att det är viktigt att beakta att behandlingen har skett i en ljusbågsugn och att det inte är relevant vid hur hög temperatur och hur många gånger den berörda produkten har bränts. Dessutom anser Possehl att det vid en närmare granskning av alla de ändringar som gjorts av tulltaxan framgår att nämnda produkt under flera år var tullfri och att det så borde förbli mot bakgrund av Europeiska gemenskapens förpliktelser enligt internationell rätt. Possehl har slutligen gjort gällande att smält magnesia som finns att tillgå i sju olika färger inte kan anses utgöra en syntetisk produkt.
17. Enligt Europeiska gemenskapernas kommission skall nämnda produkt i stället klassificeras enligt undernummer 2519 90 10. Denna institution har påpekat att det i de förklarande anmärkningarna till HS görs åtskillnad mellan olika former av magnesiumoxid, vilket innebär att det kan anses vara förenligt med HS att klassificera dessa produktkategorier enligt olika undernummer i KN. De ändringar som gjordes i KN år 1999, vilka för övrigt inte är tillämpliga på omständigheterna i målet vid den nationella domstolen, utgör stöd för uppfattningen att undernummer 2519 90 10 omfattar smält magnesia som framställts vid höga temperaturer och i två obligatoriska värmebehandlingsetapper. Kommissionen anser slutligen att beskrivningen av smält magnesia i beslutet om hänskjutande är av avgörande betydelse för tullklassificeringen av denna produkt.
Domstolens svar
18. Det skall inledningsvis framhållas att smält magnesia omfattas av nummer 2519 och av undernummer 2519 90, samt att den inte uttryckligen omnämns i ett undernummer med åtta siffror i KN.
19. Det framgår av fast rättspraxis att, av hänsyn till rättssäkerheten och i syfte att underlätta kontroll, det avgörande kriteriet för klassificering av varor i allmänhet skall vara deras objektiva kännetecken och egenskaper, såsom de definieras i rubriken till numret i KN, och i anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen (dom av den 16 september 2004 i mål C-396/02, DFDS, REG 2004, s. I-8439, punkt 27, och av den 15 september 2005 i mål C-495/03, Intermodal Transports, REG 2005, s. I-0000, punkt 47).
20. De förklarande anmärkningarna till såväl KN som HS utgör viktiga tolkningsdata vid bedömningen av vad som inbegrips i olika tullnummer, likväl utan att vara rättsligt bindande. Deras lydelse skall därför överensstämma med bestämmelserna i KN och inte ändra deras räckvidd (domen i det ovannämnda målet Intermodal Transports, punkt 48).
21. Enligt de allmänna bestämmelserna skall det tulltaxenummer som har den mest specificerade varubeskrivningen tillämpas framför ett tulltaxenummer som har en mera allmän varubeskrivning. Det skall vad beträffar förevarande fall påpekas att undernummer 2519 90 10 har en mer specificerad varubeskrivning än undernummer 2519 90 90, med avseende på smält magnesias objektiva kännetecken och egenskaper, och särskilt med beaktande av att det i förstnämnda undernummer uttryckligen hänvisas till magnesiumoxid.
22. Den hänskjutande domstolen har angett att smält magnesia beroende på dess renhetsgrad finns att tillgå i sju olika färgvarianter med en andel magnesiumoxid på mellan 95,94 och 97,95 viktprocent, och i genomsnitt 97,38 viktprocent. Det kan således konstateras att smält magnesia huvudsakligen består av magnesiumoxid.
23. Det skall härvid påpekas att gemenskapslagstiftarens avsikt vid valet av orden ”annan än bränt naturligt magnesiumkarbonat” var att utesluta den magnesiumoxid som erhålls vid den första värmebehandlingsetappen. Även om magnesiumkarbonat (magnesit) kan omfattas av undernummer 2519 90 90 efter den första behandlingsetappen, är så emellertid inte fallet beträffande magnesiumoxid, eftersom denna produkt under den andra värmebehandlingsetappen smälts i ljusbågsugnar i över 2 800ºC. För att erhålla smält magnesia krävs just värmebehandling av magnesit i två etapper, det vill säga bränning och smältning.
24. Den hänskjutande domstolen har härvid preciserat att det är tekniskt omöjligt att direkt framställa smält magnesia av naturligt magnesiumkarbonat (magnesit) genom bränning.
25. Härav följer att undernummer 2519 90 10 i KN omfattar sådan smält magnesia som är i fråga i målet vid den nationella domstolen.
26. Denna tolkning finner dessutom implicit stöd i de förklarande anmärkningarna till KN avseende undernummer 2519 90 10 som avser en ”produkt … [som är] renare än den produkt som erhålls genom kalcinering av magnesit”.
27. En sådan tolkning gör sig gällande i än högre grad som det, enligt de allmänna bestämmelserna, med avseende på sammansatta varor är avgörande vilket material som ger varan dess huvudsakliga karaktär. Även om smält magnesia innehåller en liten mängd sintrade delar, kan denna inte vara avgörande vid tullklassificeringen av produkten. Smält magnesia består nämligen, såsom det har erinrats om i punkt 22 i förevarande dom, huvudsakligen av magnesiumoxid och skall således anses utgöra magnesiumoxid. Det är inte möjligt att göra en annan tolkning mot bakgrund av det argument som Possehl framfört, nämligen att orden ”vanligen färglös” i de förklarande anmärkningarna till KN innebär att dessa anmärkningar endast avser syntetiskt eller kemiskt tillverkad smält magnesia.
28. Det skall härvid påpekas att ordalydelsen i nummer 2519, det vill säga ”Naturligt magnesiumkarbonat (magnesit); smält magnesia; dödbränd (sintrad) magnesia, även innehållande små mängder av andra oxider, tillsatta före sintringen; annan magnesiumoxid, även ren”, i princip understryker den åtskillnad som skall göras mellan naturligt magnesiumkarbonat (magnesit) och de olika formerna av magnesiumoxid. Det skall emellertid framhållas att det i nämnda ordalydelse, som innehåller en icke uttömmande uppräkning av de olika formerna av magnesiumoxid, inte görs någon rangordning mellan syntetisk eller kemisk behandling och värmebehandling. Närmare bestämt föreskrivs det varken i ordalydelsen i undernummer 2519 90 10 i KN eller i ordalydelsen i de förklarande anmärkningarna, avseende det undernumret, att syntetisk eller kemisk ti llverkning, å ena sidan, och värmebehandling, å andra sidan, skulle vara avgörande för klassificeringen av en vara enligt nämnda undernummer.
29. Det kan konstateras att gemenskapslagstiftarens avsikt var att definiera undernummer 2519 90 10 enligt andra kriterier än tillverkningssättet, oberoende av huruvida varan tillverkats syntetiskt eller kemiskt, eller genom en värmebehandling.
30. Mot bakgrund av det ovanstående skall den fråga som ställts besvaras så att smält magnesia av det slag som är i fråga i målet vid den nationella domstolen omfattas av undernummer 2519 90 10 i KN.
Rättegångskostnader
31. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Domslut
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (fjärde avdelningen) följande:
Smält magnesia av det slag som är i fråga i målet vid den nationella domstolen omfattas av undernummer 2519 90 10 i Kombinerade nomenklaturen som återfinns i bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 3115/94 av den 20 december 1994, kommissionens förordning (EG) nr 1359/95 av den 13 juni 1995, kommissionens förordning (EG) nr 2448/95 av den 10 oktober 1995 och kommissionens förordning (EG) nr 3009/95 av den 22 december 1995.