PERSONALDOMSTOLENS BESLUT
(första avdelningen)
den 12 juni 2009
Mål F-68/08
Rudolf Sluiter
mot
Europeiska polisbyrån (Europol)
”Personalmål – Anställda vid Europol – Anställningsavtal har inte förnyats – Tillsvidareanställning – Upptagande till sakprövning – Berättigat intresse av att få saken prövad – Talan mot ett beslut som har upphört att gälla när talan väcks – Föregående klagomål föreligger inte”
Saken: Talan väckt med stöd av artikel 40.3 i konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen), vilken
utarbetats på grundval av artikel K.3 i Fördraget om Europeiska unionen, och artikel 93.1 i tjänsteföreskrifterna för anställda
vid Europol, varigenom Rudolf Sluiter har yrkat ogiltigförklaring av Europols direktörs beslut av den 4 oktober 2007 att inte
förnya hans anställningsavtal och erbjuda honom tillsvidareanställning, av Europols direktörs beslut av den 29 april 2008
om avslag på hans klagomål mot det ovannämnda beslutet av den 4 oktober 2007 och av Europols direktörs nya beslut av den 12 juni 2007
om att inte förnya hans anställningsavtal.
Avgörande: Talan ogillas. Sökanden förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Sammanfattning
Tjänstemän – Talan – Berättigat intresse av att få saken prövad – Bedömning mot bakgrund av de omständigheter som rådde när
talan väcktes – Det angripna beslutet har upphört att gälla
Det berättigade intresset av att få saken prövad, vars förekomst är ett nödvändigt villkor för att talan ska kunna upptas
till sakprövning, måste föreligga när talan väcks. Om talan om ogiltigförklaring väcks mot ett beslut och detta beslut, när
ansökan till domstolen registreras, har upphört att gälla på grund av att ett nytt beslut har fattats efter omprövning, som
har skett på grundval av andra skäl och andra omständigheter än dem som administrationen grundade sig på när den antog det
första beslutet, så kan denna talan således inte prövas. Det nya beslutet utgör, under dessa förutsättningar, inte ett bekräftande
beslut utan tvärtom ett självständigt beslut som ersätter det tidigare beslutet.
(se punkterna 33, 34, 36 och 37)
Hänvisning till
Domstolen: 7 juni 2007, Wunenburger mot kommissionen, C‑362/05 P, REG 2007, s. I‑4333, punkt 42
Förstainstansrätten: 18 juni 1992, Turner mot kommissionen, T‑49/91, REG 1992, s. II‑1855, punkterna 24–26; 13 december 1996,
Lebedef mot kommissionen, T‑128/96, REGP 1996 s. I‑A‑629 och s. II‑1679, punkterna 19 och 21; 29 september 1999, Neumann et
Neumann-Schölles mot kommissionen, T‑68/97, REGP 1999, s. I‑A‑193 och s. II‑1005, punkt 58; 27 januari 2000, TAT European
Airlines mot kommissionen, T‑49/97, REG 2000, s. II‑51, punkterna 30–36; 24 april 2001, Torre m.fl. mot kommissionen, T‑159/98,
REGP 2001, s. I‑A‑83 och s. II‑395, punkt 28; 5 mars 2004, Liakoura mor rådet, T‑281/03, REGP 2004, s. I‑A‑61 och s. II‑249,
punkterna 36–38; 13 september 2005, Fernández-Gómez mot kommissionen, T‑272/03, REGP 2005, s. I‑A‑229 och s. II‑1049, punkterna 36
och 42–44
Personaldomstolen: 15 juli 2008, Pouzol mot revisionsrätten, F‑28/08, REGP 2008, s. I‑A‑1‑0000 och s. II‑A‑1‑0000, punkterna 45–50