61995CC0128_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1 Tribunal de commerce de Lyon, i Frankrike, har begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande inom ramen för ett tvistemål i vilket bolagen Fontaine SA, Garage Laval SA, Fahy SA (ensamåterförsäljare för Peugeot), Renault Lyon Ouest FLB Automobiles SA (ensamåterförsäljare för Ford), Diffusion Vallis Auto SA (ensamåterförsäljare för Volkswagen-Audi) och Horizon Sud SA (ensamåterförsäljare för Ford) har väckt talan om illojal konkurrens mot bolaget Aqueducs Automobiles.
2 Närmare bestämt förebrår sökandebolagen svaranden att denne bedriver försäljning av nya bilar utanför den "officiella" säljorganisationen och utan att iaktta de gemenskapsbestämmelser som, enligt sökandena, gäller på området, samt för att bedriva en lagstridig och vilseledande marknadsföring, det vill säga olika beteenden som innebär illojal konkurrens och som, enligt sökandena, har skadat deras intressen som ensamåterförsäljare för respektive bilmärke.
3 De ifrågavarande gemenskapsföreskrifterna är kommissionens förordning (EEG) nr 123/85 av den 12 december 1984 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av försäljnings- och serviceavtal för motorfordon(1) (nedan kallad förordningen) och kommissionens meddelande 91/C 329/06 av den 4 december 1991.(2)
4 Syftet med den talan som har väckts vid den franska domstolen är att svaranden skall förbjudas att fortsätta, på samma sätt som tidigare, med sin försäljning av nya fordon samt att göra reklam för sin försäljning. Talan har också till syfte att svaranden skall förpliktas utge skadestånd för den skada som orsakats.
5 Tribunal de commerce de Lyon har ansett att den för att kunna avgöra målet som är anhängiggjort behöver ett svar från domstolen angående hur ett antal punkter i förordningen skall tolkas. Följaktligen har den ställt följande frågor till domstolen för ett förhandsavgörande.
"1. Är parallellimport förbjuden i andra fall än inom ramen för ett uppdrag som givits till en mellanhand som tillhandahåller tjänster och följaktligen vid en återförsäljning?
2. Är en självständig näringsidkare förbjuden att på samma gång vara den som tillhandahåller tjänster på fritt uppdrag och en försäljare som företar parallellimport?
3. Är en självständig näringsidkare förbjuden att sälja nya fordon, och vilken är under alla omständigheter definitionen på ett nytt fordon respektive ett begagnat fordon?"
6 Samma Tribunal de commerce begärde ett förhandsavgörande från domstolen angående en rad liknande frågor(3) i mål C-309/94, Nissan France m.fl., i vilket dom avkunnades den 15 februari 1996.(4) Samma dag meddelade domstolen också dom i målet Grand garage albigeois m.fl., angående ett försäljningssystem inom fordonssektorn, i vilken domstolen svarade på de frågor som ställts av Tribunal de commerce d'Albi.(5)
7 Domstolens justitiesekreterare sände Tribunal de commerce de Lyon en kopia av domen som meddelats i målet Nissan France m.fl. och frågade om den med hänsyn till domens innehåll önskade låta de frågor som den framställt i det föreliggande målet kvarstå.
8 Tribunal de commerce de Lyon beslöt då att dra tillbaka sina två första frågor, för att endast behålla den tredje frågan.
Den första delen av den första frågan
9 I likhet med kommissionen och den franska regeringen anser jag att domstolen redan har svarat på den första delen av denna fråga (frihet för en självständig försäljare att sälja nya fordon) i det ovan nämnda målet Nissan France m.fl. och att det inte finns anledning att ändra denna rättspraxis.
10 Friheten för en självständig försäljare att utanför återförsäljarnas säljorganisation ägna sig åt försäljning av nya eller begagnade fordon, som har importerats eller tillverkats inom landet, bekräftas tydligt i den domen(6) enligt följande:
"[...] förordning nr 123/85 - i enlighet med den funktion som denna tilldelats inom ramen för tillämpningen av artikel 85 i fördraget - endast avser de avtalsmässiga förhållandena mellan leverantörerna och deras godkända återförsäljare genom att uppställa de villkor som gäller för att vissa avtal skall vara tillåtna med hänsyn till konkurrensbestämmelserna i fördraget.
Syftet med förordningen är således begränsat till att reglera innehållet i de avtal som parterna i en säljorganisation för en bestämd produkt lagenligen kan avtala om med hänsyn till bestämmelserna i fördraget enligt vilka alla konkurrensbegränsande åtgärder är förbjudna inom den gemensamma marknaden.
Härmed avgörs således endast det som parterna i ett avtal får eller inte får göra i sina förbindelser med tredje man, medan förordningen däremot inte avser att reglera tredje mans verksamhet på marknaden utanför återförsäljaravtalen.
Sålunda skulle bestämmelserna i denna undantagsförordning inte kunna få någon inverkan på tredje mans rättigheter och skyldigheter i förhållande till de avtal som träffats mellan motorfordonstillverkarna och deras ensamåterförsäljare och då inte heller på obundna grossisters rättigheter och skyldigheter.
Det framgår av det föregående att förordning nr 123/85 inte skulle kunna tolkas som ett förbud för en näringsidkare, som inte tillhör den officiella säljorganisationen för ett bestämt motorfordonsmärke och som inte har ställning som befullmäktigad mellanhand i enlighet med denna förordning, att införskaffa nya motorfordon av detta märke genom parallellimport och att utöva verksamhet som obunden återförsäljare av dessa motorfordon.
Av samma skäl utgör denna förordning inte hinder mot att en obunden näringsidkare samtidigt utövar verksamhet som befullmäktigad mellanhand i enlighet med artikel 3.11 i förordningen och som icke godkänd återförsäljare av parallellimporterade motorfordon."
Den andra delen av frågan
11 Vad beträffar definitionen av nya respektive begagnade fordon, inskränkte sig domstolen till att i den ovan nämnda domen i målet Nissan France m.fl. svara Tribunal de commerce de Lyon att det saknades anledning att ge någon definition "med hänsyn till det svar som givits på den första frågan".
12 Jag instämmer helt i detta beslut. Såsom i mitt förslag till avgörande i målet Nissan France m.fl. håller jag fast vid min åsikt att domstolen inte har anledning att definiera begreppen nytt respektive begagnat fordon när denna definition saknar intresse för tvistens lösning, eftersom distinktionen mellan dessa två grupper inte påverkar verksamheten för självständiga försäljare.
13 I punkt 36 i mitt förslag till avgörande förklarade jag följande: "Denna slutsats gör det överflödigt - vilket även vissa av parterna som inkommit med yttranden inom ramen för begäran om förhandsavgörande har gjort gällande - för domstolen att 'definiera' begreppen nya och begagnade fordon, vilket den hänskjutande domstolen har begärt. Ur förordningens synvinkel gör det ingen skillnad om den obundne återförsäljarens verksamhet gäller båda dessa grupper av fordon. Den omständigheten att fordonen är nya eller begagnade inverkar inte på möjligheterna för näringsidkare som inte ingår i en säljorganisation att avsätta dessa fordon."
14 Kommissionen och den franska regeringen delar denna uppfattning som domstolen har följt och som den, enligt min mening, bör upprepa ännu en gång. Det måste tas hänsyn till det faktum att, på samma sätt som i det målet, behovet i det föreliggande målet av att definiera begreppet nytt fordon har uppkommit med anledning av ett påstått förbud för försäljare som inte tillhör den säljorganisation som upprättats av återförsäljaren att sälja ett sådant fordon vidare. Eftersom detta påstående inte är riktigt, och eftersom det följaktligen har bekräftats att självständiga försäljare har rätt att sälja vidare både nya fordon och begagnade fordon, förlorar distinktionen mellan dessa två grupper all relevans.
15 Svarandebolaget i målet vid den nationella domstolen har redogjort för ett antal skäl till varför begreppen bör klargöras, men dessa skäl är allmänna och abstrakta och saknar anknytning till den föreliggande tvisten i vilken frågorna för förhandsavgörande har uppkommit. Ett svar från domstolen skulle därför snarare ha karaktären av ett teoretiskt rådgivande yttrande och sakna faktiskt samband med tvisten. Dess eventuella användbarhet för kommande mer eller mindre hypotetiska mål räcker inte för att göra avsteg från det kriterium som fastställdes i det ovan nämnda målet Nissan France m.fl.
Förslag till avgörande
16 Mot bakgrund av dessa överväganden föreslår jag att domstolen skall ge samma svar på de frågor som ställts av Tribunal de commerce de Lyon som den gav i domen i målet Nissan France m.fl. och som lyder enligt följande:
Kommissionens förordning (EEG) nr 123/85 av den 12 december 1984 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av försäljnings- och serviceavtal för motorfordon skall tolkas på så sätt att den inte hindrar en aktör, som varken är godkänd återförsäljare inom en tillverkares säljorganisation avseende ett visst bilmärke eller mellanhand med fullmakt i den mening som avses i artikel 3.11 i förordningen, att ägna sig åt parallellimport och självständig återförsäljning av nya fordon av detta märke.
(1) - EGT L 15, 1985, s. 16.
(2) - EGT C 329, s. 20.
(3) - Frågorna som ställdes löd enligt följande: "1. Kan en näringsidkare som ägnar sig åt parallellimport samtidigt utöva verksamhet som mellanhand och återförsäljare av importerade motorfordon? 2. Vilka kriterier i gemenskapsrätten tillämpas för att skilja nya motorfordon från begagnade? Efter hur många kilometer och efter hur lång tid från det att motorfordonet sattes i trafik anses det vara begagnat? Eller är det så att denna fråga avgörs enligt nationell rätt från fall till fall?"
(4) - REG 1996, s. I-677.
(5) - C-226/94, REG 1996, s. I-651.
(6) - Punkt 16-21.